Rättigheter för passagerare som reser till havs eller på inre vattenvägar - Passagerarnas rättigheter vid busstransporter (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en gemensam debatt om
ett betänkande av Michel Teychenné för utskottet för transport och turism, om förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om passagerares rättigheter vid resor till sjöss och på inre vattenvägar och ändring av förordning (EG) nr 2006/2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen - C6-0476/2008 -, och
ett betänkande av Gabriele Albertini för utskottet för transport och turism om förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om passagerares rättigheter vid busstransport och ändring av förordning (EG) nr 2006/2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen - C6-0469/2008 -.
Michel Teychenné
föredragande. - (FR) Herr talman, herr Tajani, mina damer och herrar! De två principer som har styrt mitt arbete sedan inledningen av denna process har varit en garanti för att alla transportsätt jämställs när det gäller passagerarnas rättigheter - vilket är ett mål som kommissionen och Europaparlamentet har ställt upp för sig själva - och en garanti för att dessa rättigheter är tydligt inskrivna i denna text. I det senare fallet uppmärksammades särskilt personer med nedsatt rörlighet, eftersom sjötransportsektorn i själva verket låg efter något när det gäller dessa människor.
Enligt den övergripande andan i texten ska människor kunna resa i EU utan att underkastas de berörda företagens godtycklighet och bör kunna kräva en miniminivå av tjänster och en miniminivå av information samt slutligen att personer med nedsatt rörlighet bör kunna dra nytta av samma rättigheter som andra EU-medborgare utan att straffas dubbelt.
Innehållet i den version som antogs i utskottet den 31 mars torde kunna accepteras av alla. Detta beror först och främst på att rättigheterna för personer med nedsatt rörlighet ökas. Om denna text antas kommer det inte längre att vara möjligt att vägra personer transport på grund av deras funktionshinder, utom naturligtvis av anledningar som rör de förhållanden som råder ombord, respekten för deras värdighet och de tekniska delarna av fartyget. Dessutom måste assistans ges till personer med nedsatt rörlighet och detta från och med bokningstillfället. Tack vare Internet finns det i dag ett behov av returresor och officiell information. Detta har därför behandlats i texten.
Slutligen måste informationen om passagerares rättigheter standardiseras och lämnas i tillgängliga format, vilket är fallet i dag inom järnvägs- och flygsektorerna.
När det gäller passagerarrättigheter ansåg vi att det var viktigt att ersättning i händelse av problem också harmoniseras på högre nivå, på grundval av det som tillämpas inom flygsektorn. Följaktligen kommer passagerare som drabbas av förseningar och inställda turer att få högst full ersättning med en ersättningsskala beräknad enligt de problem som har uppstått.
Informationen bör vara tydlig och tillgänglig, vilket ofta är ett problem inom transportsektorn. Vi ser mycket ofta människor som inte får tillräcklig information, som inte vet varför båten - i detta fall, men det kunde lika gärna gälla tåget eller flygplanet - inte avgår, varför det är förseningar, och vi ville förbättra metoderna att tillhandahålla information.
Slutligen måste hanteringen av klagomål organiseras bättre. Att lämna in ett klagomål när det uppstår problem är komplicerat och syftet med denna text är att förenkla förfarandet, både på medlemsstatlig nivå och för enskilda medborgare.
Rollen för de nationella organ som kommer att hantera klagomålen har också tagits upp och den har definierats på ett bättre sätt.
Slutligen kommer stads- och förortstrafiken - jag hänvisar i detta sammanhang till Gabriele Albertinis älskade stadsfärjor (vaporetti) i Venedig, Italien - att undantas från denna text eftersom de inte tillhör området för viktiga transporttjänster.
Jag övergår nu till kryssningar och deras plats i denna text. Jag vill i detta sammanhang påpeka att kryssningar är en mycket viktig semesterform i dag och att både äldre och funktionshindrade personer ingår i denna målgrupp. Det är naturligtvis därför kryssningar har tagits med i denna text, inte bara med hänvisning till direktivet om paketresor som denna text bygger på och som är ett direktiv från 1991, utan också med en försäkran om att konsumenterna kommer att få samma nivå av behandling.
En definition av force majeure - som är anledning till en eventuell vägran att utföra en transport - läggs fram och när det gäller denna fråga har vi arbetat för att tillsammans åstadkomma ett samförståndsförslag. Jag vill emellertid påminna er om att inom luftfartssektorn EG-domstolen nu ofta har blivit tvungen att fatta beslut som beror på att fall av force majeure inte har definierats tillräckligt väl. I denna text har vi därför försökt ta itu med problem som rör transporter till sjöss. Jag syftar på tidvatten, vindar och stormar som också är normalt för sjötransporter och som måste beaktas.
Avslutningsvis har skyldigheten för hamnarna att ge assistans också varit föremål för diskussion. Detta är en text om passagerarrättigheter. Det är inte en text ...
(Talmannen bad talaren avluta sitt anförande)
... och med en upplysning om att medling mellan hamnarna och transportföretagen har genomförts är detta innehållet i texten. Jag vet att Georg Jarzembowski kommer att lägga fram ändringsförslag och därför ska jag svara under de två minuter som återstår för mig.
Gabriele Albertini
föredragande. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! I och med godkännandet av lagstiftningen om transporter med flyg och järnväg, Michel Teychennés betänkande om transport till sjöss och på inre vattenvägar och detta förslag om passagerares rättigheter vid busstransport slutför Europeiska unionen ramlagstiftningen för alla transportsätt.
Vid utarbetandet av denna förordning stod vi inför behovet ha uppnå en balans mellan två strategier: Den första gäller ”planeringsområdet” för alla transportsätt, varvid olika transportsätt kan konkurrera under samma villkor och med samma möjligheter samtidigt som passagerarna åtnjuter en hög skyddsnivå, oavsett vilket transportsätt de har valt.
I den andra strategin återspeglas de olika egenskaperna för varje transportsätt och hänsyn tas till deras speciella kännetecken. Till exempel skulle vi, när det gäller busstransport se på hanteringen av ansvar för förseningar och när det gäller transport på väg skulle vi tänka på olycksfall, trafikstockningar med mera, vilket inte skulle gälla transport på järnväg eftersom man då använder en särskild sträcka.
Jag vill också tala om två frågor som skiljer sig åt och som jag anser att vi med framgång har försökt balansera. Det verkliga syftet med denna förordning är att stärka passagerarnas rättigheter, men inom området för vägtransporter består branschen till stor del av små och medelstora företag som kommer att behöva tid och resurser för att anpassa sig till de nya kraven och, som så många andra industrisektorer, upplever svårigheter på grund av den ekonomiska krisen.
Vi kommer nu till de ändringsförslag som har lagts fram till parlamentet och jag vill tacka mina kolleger för deras viktiga bidrag till förordningens text och för deras utmärkta samarbete. Huvuddelen av arbetet inför denna första behandling i parlamentet har redan gjorts av utskottet för transport och turism, som endast har överlåtit åt parlamentet att ta hand om de klargöranden som gäller det juridiska språket.
På min grupps vägnar har jag bara lagt fram tre ytterligare ändringsförslag inför morgondagens omröstning. Låt mig i korthet beskriva dem för er: Ändringsförslag 73 är ett enkelt språkligt klargörande, och i ändringsförslag 82 sätts ett tak för det strikta ansvar som föreskrivs i artikel 6.3 i den föreslagna förordningen. När det gäller räckvidden för texten i det ändringsförslag som har antagits av utskottet för transport och turism har alla politiska grupper kommit överens om att inkludera regional transport. När det gäller stads- och förortstrafik kommer två viktiga texter att läggas fram för omröstning i morgon.
Som föredragande stöder jag ändringsförslag 80 om att helt enkelt utesluta lokala transporter som har lagts fram av min grupp, men jag har också sagt att jag stöder ändringsförslag 81, genom vilket medlemsstaterna får befogenhet att undanta lokal transport, under förutsättning att de garanterar passagerarna en nivå för rättigheter som liknar dem som har fastställts i förordningen.
Jag anser att vi har utarbetat en text som är en bra utgångspunkt för att inleda framtida trepartsdiskussioner med rådet och kommissionen. Jag önskar därför det tjeckiska ordförandeskapet och Sverige, nästa land som ska inneha ordförandeskapet i Europeiska rådet, framgång i deras arbete om passagerarrättigheter och jag hoppas naturligtvis att jag under nästa valperiodkan bidra till de kommande faserna i antagandet av denna förordning.
Pavel Svoboda
rådets ordförande. - (CS) Mina damer och herrar! I morgon kommer ni att rösta om ändringsförslag till de båda förslagen från kommissionen om skydd av passagerares rättigheter vid busstransport och även vid resor till sjöss och på inre vattenvägar.
Det är viktiga rättsliga förordningar som är av stort intresse, både för konsumenterna och för transportsektorn. EU har nyligen antagit förordningar av samma typ för transport med flyg och järnväg. De förslag från kommissionen som nyligen har lagts fram kommer att komplettera denna rättsliga ram. I praktiken betyder detta större skydd för alla resenärer, framför allt för funktionshindrade personer och personer med nedsatt rörlighet, oberoende av transportsätt. Dessutom kommer man härigenom att skapa lika villkor för alla transportområden. Det tjeckiska ordförandeskapet välkomnar naturligtvis dessa förslag och lägger stor vikt vid dem. Jag anser att vi alla delar den målsättning att förstärka passagerares rättigheter som har antagits av EU under senare år.
I samband med de ändringsförslag som ni röstade om i utskottet för transport och turism vill jag framför allt nämna två aspekter. Den första är att ni lägger stor vikt vid funktionshindrade personers rättigheter och personer med nedsatt rörlighet. Vi delar naturligtvis era åsikter inom detta område, som är mycket viktigt om vi vill få godkännande vid andra behandlingen om dessa två väsentliga rättsliga förordningar.
Den andra är att ni har syftat till en exakt harmonisering av förslaget till förordning med versioner av befintliga förordningar som gäller rättigheter för personer som reser med olika transportsätt. Ni har gått fram mycket försiktigt genom att anpassa förslagen till de specifika kraven för busstransport eller transport till sjöss och inre vattenvägar utan att överge målet att stärka passagerares rättigheter. Vi är helt överens om behovet att anpassa rättsliga förordningar till de specifika egenskaperna hos de olika transportsätten. Som vi alla vet är det inte möjligt att tillämpa exakt samma strategi på olika transportsätt. Järnvägs- och flygtransporter har sina egna särdrag och detsamma gäller busstransport och transport till sjöss och på inre vattenvägar. Det finns mycket stora skillnader även inom dessa enskilda branscher. Stora och små företag är verksamma på marknaden och resorna kan ta flera dagar eller bara några minuter. Det är därför nödvändigt att hitta en lösning som är godtagbar för alla och som kommer att innebära en garanti för skyddet av konsumenterna utan att belasta sektorn med en onödig administrativ börda, och framför allt de mindre företagen på marknaden. Denna fråga är naturligtvis av särskild betydelse i den nuvarande ekonomiska situationen.
Vi uppskattar därför ert arbete med dessa frågor. Det utgör en utmärkt utgångspunkt. Samtidigt överensstämmer det också i de allra flesta fall med vår åsikt om förslagen. Jag är övertygad om att vi kommer att kunna samarbeta på ett konstruktivt sätt om de rättsliga arrangemang som kommer att skydda alla de berördas intressen och där man samtidigt kommer att ta hänsyn till EU:s mål att förbättra lagstiftningsprocessen. Avslutningsvis vill jag särskilt tacka föredragandena Gabriele Albertini och Michel Teychenné för deras utmärkta arbete och noggrant utformade förslag till betänkande.
Antonio Tajani
kommissionens vice ordförande. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Det är alltid ett nöje för mig att tänka på alla mina år som ledamot av parlamentet och detta gör det möjligt för mig att i ännu högre grad uppskatta det arbete som Europaparlamentet har uträttat för denna diskussion.
Därför vill jag tacka Michel Teychenné och Gabriele Albertini för deras viktiga bidrag till skydd för medborgarnas rättigheter som passagerare inom alla transportsektorer, eftersom behovet att ingripa inom området för buss- och sjötransport är ett försök att fylla den lucka som, vilket ni alla har påpekat, finns i EU-lagstiftningen.
Vi har många passagerare med funktionshinder och många vars rörlighet är nedsatt av andra skäl, och därför är vi också skyldiga att garantera fri rörlighet, eftersom detta först och främst är en fråga om frihet inom EU. Naturligtvis är god lagstiftning ingen lätt uppgift, men i dag tar vi ett stort steg framåt.
Det gladde mig också att höra vad Pavel Svoboda hade att säga. Det är fortfarande några tveksamheter om de texter som kommissionen och parlamentet har enats om att anta, men jag har också noterat en allmän politisk öppenhet från rådets sida, vilket inger mig hopp inför framtiden.
Jag är säker på att vi, liksom i fallet med transport på väg, kommer att nå en tillfredsställande kompromiss genom vilken vi garanterar EU-medborgarna tillfälle att resa fritt och att skyddas på ett vederbörligt sätt inom EU.
Därför anser jag att vi i dag diskuterar frågor som rör alla medborgares liv. Av denna anledning är jag övertygad om att, när det gäller förslaget om busstransport - och mötet i utskottet för transport och turism den 30 mars visade uppmuntrande tecken på detta - stöd bör ges till kommissionens strategi för största möjliga räckvidd som täcker alla reguljära passagerartransporttjänster, vare sig det handlar om internationell, nationell, regional trafik, stads- eller förortstrafik. Detta är ett svar på behovet att förenkla lagstiftningen, men också på behovet att garantera lika rättigheter för alla passagerare utan principiella undantag.
Med tanke på de specifika egenskaperna hos denna sektor vill jag emellertid säga till Gabriele Albertini att medlemsstaterna står inför valet att undanta stads- och förortstransport samt regional transport som täcks av avtal om offentlig trafik, om passagerarna genom dessa avtal erbjuds en hög nivå av skydd som kan jämföras med det som fastställs i förordningen. Detta förefaller mig vara en förnuftig lösning som erbjuder den nödvändiga nivån av flexibilitet, samtidigt som passagerarnas grundläggande rättigheter skyddas.
Bussbolagens ansvar gentemot passagerarna i händelse av dödsfall eller skada är ytterligare en väsentlig del av förslaget. Det finns alltför många skillnader i detta avseende inom gemenskapen, vilket skapar allvarlig oklarhet för passagerarna. Jag vill mer i detalj beröra några punkter som gäller detta ämne. För det första behandlas inte försäkringsfrågan inom detta område utan man intresserar sig uteslutande för transportföretagens ansvar mot passagerarna. För det andra anser man inte att bussbolaget ensamt bär ansvaret för skadestånd och dess rätt att begära ersättning från tredjepart ifrågasätts inte. För det tredje gäller detta område varken import eller de förfaranden som fastställs i direktivet från 2005 om försäkring mot skadeståndsansvar vid användning av motorfordon och för det fjärde har kommissionen inte utvecklat någon ny ansvarsmodell. Det som föreslås i dag är ett ansvarssystem som inspireras av andra transportsätt, samtidigt som hänsyn tas till de speciella kännetecknen för denna sektor.
När det gäller transport till sjöss anser jag att det behövs ett enda lagstiftningsinstrument, även om det finns skilda meningar om detta både i parlamentet och i rådet. Tillåt mig att peka på en viktig fråga som gäller räckvidd: I jämförelse med transport på väg, järnväg och med flyg är det mycket färre passagerare som reser till sjöss eller på inre vattenvägar. Bland dessa utgör de som använder inre vattenvägar bara en liten minoritet. Jag anser att det varken är logiskt eller realistiskt att ha skilda förordningar för passagerare som färdas till sjöss och dem som använder inre vattenvägar, och i ännu mindre grad när man tänker på att de ofta använder samma fartygstyp. Jag anser att ett enda lagstiftningsinstrument måste vara svaret.
Den 30 mars 2009 hölls samtidigt med debatten om Teychennébetänkandet i utskottet för transport och turism en offentlig debatt mellan ministrarna inom ramen för EU:s transportråd. Det gläder mig att jag har haft tillfälle att under denna debatt iaktta en viss enighet mellan kommissionen, medlemsstaterna och parlamentet om målet att så snart som möjligt ge passagerarna i EU en ny och ambitiös lagstiftning.
I detta sammanhang är kommissionen naturligtvis beredd att komma med alla klargöranden och förbättringar av texten som kan behövas för att ta hänsyn till de speciella egenskaperna för varje typ av tjänst och därvid förse branschen med verktyg för att tillämpa förordningen med nödvändig flexibilitet. Tillåt mig att åter betona behovet av att tillhandahålla resurser för att på ett effektivt sätt genomföra den framtida förordningen. I detta syfte är det viktigt att de nationella myndigheter som ansvarar för tillämpningen regelbundet lämnar rapporter om sin verksamhet. Varje medlemsstat kommer att kunna organisera sitt eget nationella system som de vill, till exempel genom att välja om de vill ha en eller flera behöriga myndigheter.
Georgios Papastamkos
föredragande för yttrandet från utskottet för rättsliga frågor. - (EL) Herr talman! Genom förslaget till förordning i dess ändrade version, efter bidrag från Europaparlamentet, stärks passagerares rättigheter vid transport till sjöss på ett tillfredsställande sätt.
Jag anser emellertid att det, vid nästa lagstiftningsinitiativ om denna fråga, vore mer korrekt att använda en övergripande strategi, ett enda rättsligt instrument som täcker alla transportmedel, med tanke på det aktuella behovet att använda kombinerade transportmedel.
I framtiden vore det också ur systematisk synpunkt att föredra om man å enda sidan lade fram fristående förslag om passagerarrättigheter och å andra sidan förslag om personer med nedsatt rörlighet. Anledningen till detta är att de individuella arrangemangen har ett avvikande syfte och skilda adressater.
Slutligen vill jag belysa den inskränkta inställning som upprepade gånger har intagits av kommissionen, dock inte av vice ordförande Tajani, när det gäller frågor som kräver ett mer omfattande och mångsidigt studium, till exempel transport till sjöss.
Transport till sjöss på Medelhavet äger rum under andra villkor än transport över sund.
Georg Jarzembowski
Herr talman, herr vice kommissionsordförande, herr rådsordförande! Jag vill säga till föregående talare att vi hela tiden har de grekiska öarna och de grekiska färjebolagen i åtanke. Han behöver inte känna någon oro på den punkten.
Jag kan säga att min grupp och jag gläder oss åt att vi för första gången kommer att ha lagstadgade, medborgarinriktade passagerarrättigheter i händelse av förseningar och inställda turer, även för transport till sjöss och på inre vattenvägar och för busstransport. Vi vill tacka de båda föredragandena, Gabriele Albertini och Michel Teychenné. Vi har glatt oss åt ett konstruktivt samarbete i utskotten, som har gett goda resultat.
Det är bara några punkter som jag skulle vilja utveckla. Jag anser att en ersättning på 25 procent till passagerare vid transport till sjöss för två till tre timmars försening är mycket lämpligt, liksom 50 procent för förseningar på över tre timmar - men jag vill säga till Michel Teychenné att ersättning på 100 procent för förseningar utöver detta är helt överdrivet. Om vi tänker på att sjöfartstjänster inte bara tillhandahålls av jätteföretag utan också, framför allt när det gäller färjebolag, av små och medelstora företag måste vi inta en skälig attityd till ersättning.
Som vi redan har diskuterat måste vi också vara noga med att inte lägga ansvaret på fel personer eller fel institutioner vid transport till sjöss. Alla vi som sitter i parlamentet är angelägna om att se till att man genom båda dessa dokument tillhandahåller assistans framför allt till passagerare med nedsatt rörlighet, men redarna kan inte hantera svårigheter med tillträde till hamnarna. Det måste hamnarna själva se till. Med andra ord måste vi vara mycket försiktiga.
När det gäller busspassagerares rättigheter vill jag påpeka att det finns stora skillnader mellan bussar för intercity- och stadsbussar som man måste ta hänsyn till. Därför anser min grupp att vi gör rätt genom att kräva rimliga rättigheter för passagerare vid intercitytransport med buss, men att stads- och förortsbussar verkar under helt skilda villkor. Dessa regler är inte tillämpliga i detta fall och det bör tydligt erkännas.
Robert Evans
för PSE-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag vill gratulera båda föredragandena. För ett par år sedan var jag föredragande för frågan om flygplans tillgänglighet för funktionshindrade. Denna lagstiftning är ännu en bit i pusslet för att transporter ska bli så inkluderande som möjligt eller, som vår kollega Gabriele Albertini uttryckte det, för att stärka passagerarnas rättigheter.
I en tid då vi uppmuntrar människor att resa med allmänna färdmedel är det oerhört viktigt att vi, som Gabriele Albertini har gjort, även inkluderar bussar på detta område. En del ledamöter, inte nödvändigtvis de som är här i dag, har försökt hitta möjligheter att göra undantag för olika delar, men för mig har utgångspunkten alltid varit att så mycket som möjligt ska inkluderas så att Europa blir mer av en gemensam marknad för människorna. Det är därför ändringsförslag 81 är så viktigt.
Kommissionsledamoten sa i sitt anförande att vi måste ha samma rättigheter för alla passagerare utan undantag, men tog därefter upp undantagen för exempelvis regionala transporter. Jag anser inte att regionala transporter bör undantas och jag har gjort en del efterforskningar. I några av våra medlemsstater kan en regional bussresa ta upp till sex timmar, vilket är längre än en internationell bussresa från exempelvis London till Bryssel eller Paris. Jag anser att de bör inkluderas. Jag anser att det är rätt att om lokala transporter - som Georg Jarzembowski tog upp - inte inkluderas, så ska man genom offentlig upphandling se till att företagen uppnår samma typ av standard.
Jag anser också att vi måste övertyga bilindustrin om att ta större hänsyn till funktionshindrades behov genom att bygga modernare bussar. På samma sätt som vi har drivit frågan om att göra flygplan mer tillgängliga för funktionshindrade måste vi kanske se till att bussarna får bredare ramper eller mer tillgängliga toaletter, och att transportföretagen gör sina bussterminaler mer tillgängliga och utbildar sin personal i frågor om funktionshinder och i medvetenhet om funktionshinder.
Det här är ett bra betänkande. Det är en bra samling betänkanden som innebär att vi gör framsteg och jag gratulerar alla inblandade.
Dirk Sterckx
för ALDE-gruppen. - (NL) Jag vill tacka föredragandena på vår grupps vägnar. Jag anser att vi har lagt till ytterligare några delar till passagerares rättigheter. Vi har arbetat hårt för att komma in på rätt spår när det gäller luftfart och järnvägsresor. Enligt min mening fick vi en hel del erfarenhet när vi sammanställde dessa betänkanden. Det gläder mig att Gabriele Albertini har organiserat de olika delarna så att det knappast finns något som helst behov att skilja mellan de olika transportsätten, utom när det är nödvändigt.
Jag anser att vi nu också förbättrar tjänsternas kvalitet, vilket vi alltid bör tänka på. Vi har lärt av våra misstag och den skärpta definitionen av force majeure ett bra exempel på detta. Vi måste åter granska denna aspekt, till exempel när det gäller luftfarten, och det gläder mig att vi har gjort det i fråga om sjöfarten.
I samband med Gabriele Albertinis betänkande är en viktig fråga - en fråga som Robert Evans och Georg Jarzembowski också har hänvisat till - vilken förordningens räckvidd är för närvarande. Som grupp har vi dragit tillbaka vårt stöd för det ändringsförslag som vi ursprungligen lade fram tillsammans med er, inte därför att vi anser att det är ett undermåligt ändringsförslag utan därför att Europeiska socialdemokartiska partiets grupp har kommit på ett bättre sätt att formulera det, som Robert Evans uttryckte det. Vi tar i varje fall bort regional transport från förordningen, men vi lämnar möjligheten öppen att ta med stads- och förortstrafik i den, om medlemsstaterna önskar det. Jag anser för övrigt att denna strategi bättre motsvarar vår målsättning och därför kommer vi att stödja detta förslag som har lagts fram av den socialdemokratiska gruppen i Europaparlamentet.
Eva Lichtenberger
för Verts/ALE-gruppen. - (DE) Herr talman! Passagerarrättigheter måste ligga till grund för hela transportpolitiken, framför allt här i EU. Vi har redan klarat av detta när det gäller transport med järnväg och flyg, trots att det finns ett stort utrymme för förbättringar i fråga om nekad ombordstigning. Jag tvingas ofta säga att problemen är alltför stora.
Vår grupp är särskilt beroende av tydliga regler. När det gäller flygtransport har det framgått att reglerna inte är tillräckligt tydliga. Nu skulle människor med särskilda behov kunna skriva hela volymer om allt som har hänt dem under deras resor. Jag har själv tagit emot några av deras berättelser. Det är en ren katastrof. Därför krävs det inte bara enligt lagen, det är också moraliskt viktigt för EU att se till att dessa människor blir jämställda.
Inom buss och sjötransport, som vi nu fastställer regler för, kan vi möta problem som rör ansvar när det gäller sjötransport och hamnarna - men i framtiden måste detta få en praktisk lösning. Min andra punkt är att vi bör inkludera så mycket som möjligt när det gäller busstransport. Om vi gör alltför många undantag ger vi företagarna möjlighet att kringgå reglerna. Vi kan inte fortsätta att missgynna de människor som måste kämpa med särskilda behov genom att tillåta att dessa svårigheter fortsätter. Det är vår plikt att ta hand om och i slutändan också genomdriva deras rätt till rörlighet.
Erik Meijer
för GUE/NGL-gruppen. - (NL) Herr talman! Under denna sammanträdesperiod har två frågor uppkommit om kollektiv passagerartransport.
Den första frågan är: Vad ska staten göra och vad ska vi överlåta till marknaden genom upphandling? Vi har på mitt förslag slutligen uttalat oss för valfrihet när det gäller stads- och förortstrafik. Nya regler om passagerartransport med buss bör inte negativt inverka på friheten för de myndigheter som befinner sig på lägre nivå att själva organisera sin kollektivtrafik.
När det gäller passagerarrättigheter har det alltid funnits två alternativ att välja mellan. I det första alternativet ligger fokus på största möjliga mängd information om hur resan kommer att fortsätta i andra medlemsstater, tillgången till gränsöverskridande färdbiljetter och goda långdistansförbindelser så att obehagliga överraskningar under resan kan undvikas.
I det andra alternativet ligger fokus på ekonomisk ersättning som utbetalas i efterhand för förseningar och inställda tjänster. Jag förespråkar alltid det tidigare alternativet, men majoriteten i parlamentet väljer det senare, framför allt eftersom detta också är det alternativ som valdes för resor med flyg.
Större uppmärksamhet åt de funktionshindrades behov är en viktig anledning att stödja förslagen, även om de faktiskt lämnar en del att önska.
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou
(EL) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill börja med att gratulera föredragandena till deras upplysande presentation och ovanligt sammanhängande arbete om mängden av ändringsförslag som har lagts fram i utskottet för transport och turism.
EU har under de senaste åren, med Europaparlamentets avgörande bidrag, bemödat sig om att förbättra passagerarnas rättigheter inom alla transportsektorer. Som ni erinrar er godkände våra institutioner nyligen bestämmelser om passagerares rättigheter vid transport med järnväg och flyg. I dag tar vi, som kommissionsledamoten framhöll, ett stort steg för att stärka lika rättigheter för passagerare med alla transportmedel, utan uteslutning och undantag.
Jag vill påminna er om att vi, efter en svår förlikning med rådet, nyligen antog ett tredje paket med sju lagförslag om säkerhet till sjöss, inklusive ersättning till passagerare i händelse av olycka.
I samband med Teychennébetänkandet vill jag påpeka att det innehåller förslag om en sammanhängande ram för skydd av konsumenter/passagerare där man också tar hänsyn till små transportföretag och skyddar deras företag och konkurrenskraft vid eventuella olyckor som beror på omständigheter utanför deras kontroll eller när en sjötransport drabbas av hårt väder.
Det är också betydelsefullt att viktiga sektorer beaktas, till exempel rättigheterna för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet, i syfte att skydda den princip om icke-diskriminering som styr all vår politik. Likaså fastställs tydligt transportföretagens skyldighet om transporttjänsten skulle försenas eller inställas, tidsgränserna för förseningar och det belopp som ska betalas i ersättning.
Vid slutet av denna valperiod och innan EU-valet är vårt arbete om passagerarrättigheter ett av våra viktigaste framsteg till förmån för EU-medborgarna.
Brian Simpson
(EN) Herr talman! Jag vill tacka båda föredragande för deras arbete på detta viktiga område och även kommissionsledamoten för hans stöd. Passagerarrättigheter har alltid varit en prioriterad fråga för den socialdemokratiska gruppen och i och med detta förslag, som kommer efter bestämmelserna om passagerarrättigheter inom luftfart och tågtransporter, blir paketet komplett.
Det är mycket viktigt att vi alla tänker på att det är användarna av transporttjänsterna som är de viktigaste intressenterna - ett faktum som en del transportföretag ofta glömmer bort. Nu har vi för första gången någonsin en uppsättning grundläggande rättigheter för resenärer med bussar och färjor så att det finns en ordentlig ansvarskyldighet för inställda resor och förseningar, förlorat eller skadat bagage och för dödsfall i händelse av olyckor.
Än viktigare är kanske att vi får en uppsättning grundläggande rättigheter för människor med nedsatt rörlighet och särskilda behov som sätter stopp för den diskriminering som transportföretag i många år har utsatt dessa människor för. Transportföretag kommer inte längre att kunna utestänga människor med nedsatt rörlighet från sina fordon. Människor med nedsatt rörlighet kommer inte längre att ha färre rättigheter än fullt friska människor. Människor med nedsatt rörlighet ska inte längre kunna utestängas från allmänna färdmedel.
Vem har lyckats åstadkomma detta? Inte ett nationellt eller ett regionalt parlament, utan Europaparlamentet. Det är Europaparlamentet som har satt passagerarna främst bland våra prioriteringar på transportområdet. Här handlar det om att Europaparlamentet sätter människorna främst och det är något som vi socialdemokrater kan ge vårt starka stöd.
Francesco Ferrari
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill tacka föredraganden och kommissionsledamoten för arbetet de utfört. Betänkandet ger en tydlig och balanserad bild av rättigheterna för resenärer på alla typer av transportmedel, inklusive buss och turistbuss, och tar itu med alla relevanta frågor på ett tydligt sätt. Man har uppmärksammat människor med handikapp eller nedsatt rörlighet och som Gabriele Albertinis betänkande visar så måste vi kunna erbjuda tjänster som tar hänsyn till de särskilda kraven från sådana personer.
Dessutom har alla frågor som är relevanta för detta transportsätt - ersättning, kompensation, information till resenärer, strikt ansvar och klagomål - avhandlats på ett tydligt sätt. Både jag och gruppen Alliansen liberaler och demokrater för Europa har villigt samarbetat med föredraganden för att få fram en så tydlig text som möjligt som å ena sidan tar hänsyn till passagerarnas intressen och å andra sidan tar hänsyn till kraven från de företag som handhar och tillhandahåller tjänsterna, som behöver tillräckligt med tid för att kunna anpassa sig efter reglerna. Jag hoppas därför att denna text godkänns i morgondagens omröstning.
Reinhard Rack
(DE) Herr talman! Tjänstelevererande företag finns till för dem som använder tjänsterna och inte främst för tjänsteleverantörerna själva. Det är därför viktigt att vi fastställer lämpliga regler för dem som använder alla typer av transportmedel och ser till att tjänsterna de brukar också är av lämplig kvalitet. Det är väldigt viktigt att vi i det här sammanhanget, och nu tar jag helt enkelt upp någonting som nämns om och om igen, framförallt ser till rättigheterna hos personer med nedsatt rörlighet. I det här sammanhanget finns det en ständigt återkommande fråga. Det är minsann inte bara de som har ett handikappintyg som har problem. Föräldrar, vuxna med unga barn, behöver också hjälp av reglerna för alla våra transportmedel. Jag hoppas att även detta uppmärksammas på ett eller annat sätt.
Min andra punkt är att även de bästa regler och säkerhetsanordningar är verkningslösa om informationen om dem göms i ett hörn på transportörens kontor. Information om passagerarnas rättigheter bör placeras vid biljettautomaterna, eller ombord på bussarna, turistbussarna, flygplanen eller liknande transportmedel.
Min tredje och sista punkt är att vi började fastställa regler för flygresenärernas rättigheter som var i resenärernas intressen, men vi var för överseende. Det flygbolagen gör, i synnerhet vid förseningar och när de meddelar att nästa flygning blir försenad på grund av att den senaste var det, är inte längre acceptabelt. Vi borde ha löst frågan med höga ersättningar direkt, vilket skulle ha gett en effekt liknande den som vi uppnådde när resenärer nekas ombordstigning. Nu uppnår vi tyvärr inte den här effekten. Det är inte force majeure om en resa ställs in på grund av att flygplanet är halvfullt. Nästa kommission kommer att behöva ta itu med många frågor inom det här området. Herr vice ordförande! Om ni tar er an dessa frågor även i nästa kommission uppmanar jag er verkligen att se över flygresenärernas rättigheter. Det behövs omgående.
Emanuel Jardim Fernandes
(PT) Herr talman, kommissionsledamot Tajani! Jag vill inledningsvis gratulera Michel Teychenné till betänkandets kvalitet. I fråga om sjöfartspaketet som ska undertecknas i morgon, inom ett område där jag var föredragande för den socialdemokratiska gruppen i Europaparlamentet angående flaggstatskrav samt ansvaret hos transportörer, sa jag att människorna i EU bör komma i första hand. I EU är det också viktigt att resenärerna kommer i första hand.
Jag stöder Teychennés betänkande till fullo, eftersom det inte bara stärker regelverket för buss- och turistbussresenärer, utan även för resenärer i en sektor som ligger mitt hjärta nära, nämligen resenärer som färdas till havs eller på inre vattenvägar. I synnerhet föreskriver det ersättning på 25 procent av biljettpriset vid förseningar på mellan en och två timmar, 50 procent vid förseningar över två timmar och 100 procent om företaget inte erbjuder transportalternativ eller ger information.
Jag vill påpeka att denna ersättning, vid en eventuellt inställd eller mycket försenad resa, måste betalas inom en månad från det att resenären begärde kompensation. Inom området för buss- och turistbusstransporter medger föredraganden att det finns behov av ytterligare åtgärder för rörelsehindrade personer och personer med nedsatt rörlighet. För alla resenärer kommer det nu att bli möjligt att få ersättning för det aktuella biljettpriset om att en resa ställs in, överbokas eller blir starkt försenad med åtminstone 2 timmar.
Herr talman! Jag lade fram ett ändringsförslag grundat på behovet av att även tillämpa detta regelverk i de yttersta randområdena. Jag är övertygad om att lagstiftning av den här typen inte ifrågasätts av någon och kommer att uppskattas av alla EU-medborgare, däribland dem som är bosatta i yttre regioner som Azorerna, Madeira, Kanarieöarna och de franska utomeuropeiska departementen.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Sjötransporter styrs av ett antal internationella konventioner som måste följas noggrant, men det är också mycket viktigt att fastställa ett antal minimiregler på gemenskapsnivå inom dessa känsliga områden, speciellt för övervakning av hur lagstiftningen tillämpas. Om man i detta syfte skapar en oberoende mekanism för att ta emot klagomål och inrättar en kontrollmyndighet kan det innebära en klar fördel för passagerarnas relation till transportörerna.
Jag tror man måste hitta en balans mellan resenärernas rättigheter och transportörernas skyldigheter, eftersom ingen av grupperna bör bromsa den långsiktiga utvecklingen av sektorn för sjötransporter och transporter på inre vattenvägar. Vi måste också ta hänsyn till de särskilda villkor som råder i Europas havsregioner där transportörerna bedriver sin verksamhet, eftersom de kan ha olika egenskaper som faktiskt kan begränsa möjligheten att fastställa gemensamma regler.
När det gäller sjötransportsäkerhet i allmänhet måste jag nämna ett antal nyligen inträffade piratattacker i Adengulfen. Att attacker av den här typen sker igen är oroväckande, speciellt eftersom offren de senaste veckorna varit europeiska medborgare, bland annat fem rumäner.
Jag vill ta detta tillfälle i akt att uppmana kommissionen och rådet att vidta alla åtgärder de kan för att stärka EU:s samarbete med de övriga staterna kring Afrikas horn för att förhindra piratattacker och för att göra genomresorna i regionen säkrare.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Herr talman, herr vice kommissionsordförande! Vi befinner oss idag i den mycket förmånliga ställningen att vi efter parlamentets beslut kan säga att resenärernas rättigheter skyddas även i sektorer som hittills inte berördes.
Vi är stolta över att foldrar som beskriver de beslut som EU fattat för att skydda passagerarnas rättigheter finns tillgängliga på flygplatser och tågstationer. Om samma sak sker inom de båda andra sektorerna kommer Europas medborgare att förstå att EU verkligen kan hjälpa dem till en bättre levnadsstandard och skydda dem vid resor.
Men vi måste komma ihåg att det skydd man uppnår genom lagstiftning inte är samma sak som det som medborgarna faktiskt upplever, något som vi sett prov på när lagstiftningen tillämpas inom sektorerna för flyg- och tågresor. De bland oss som använder dessa transportmedel, vi som är parlamentsledamöter och jag själv, som reser över tre olika landsgränser, vet att den inte tillämpas på ett effektivt sätt. Detta är anledningen till att kommissionen med rätta talade om ett första steg som sedan måste förbättras, i huvudsak vad gäller effektiviteten hos de åtaganden som säkrar resenärernas rättigheter.
Vi bör inte fördöma små företag som står inför problemet att tillhandahålla transporttjänster. Jag tänker här på cabotage, något som jag även tidigare frågat kommissionsledamoten om. Om de små företagen väljer att inte ta sig an cabotagesektorn, hur kan de då åta sig en sådan tjänst när de också måste sörja för resenärernas rättigheter? Vi måste därför ge medborgarna en möjlighet att utnyttja de grundläggande transporträttigheterna och därefter ge dem ytterligare fördelar i form av ersättning vid händelse av förseningar. Först erbjuds tjänsten och därefter kompensation för försenade tjänster.
Sammanfattningsvis vill jag säga att jag är övertygad om att EU är på väg mot en ljusare framtid.
Christian Rovsing
(DA) Herr talman! Om vi skulle undersöka hur befolkningen ser på funktionshinder, skulle vi upptäcka att funktionshindrade människor i dag väljer att semestra i Förenta staterna. Lagstiftningen och reglerna är mycket bättre där och de behandlas även bättre i Förenta staterna. Bland våra egna medborgare är inte Europa den destination som föredras. Våra egna europeiska landsmän vill inte semestra i Europa om de har ett funktionshinder utan reser istället till Förenta staterna. Jag tror detta är ett tydligt tecken på hur otroligt viktigt dokumentet som vi arbetar på här är, när det gäller ett antal punkter, inklusive turism.
Pavel Svoboda
Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Med tanke på hur diskussionen har utvecklats hittills kommer jag inte att behöva de fem minuter som tilldelats mig, och det är säkert goda nyheter. Jag kan glatt notera att våra intressen sammanfaller beträffande frågan om skydd av resenärernas rättigheter och sektorns framtid. Vi ser fram emot att avsluta samarbetet med parlamentet, och få möjligheten att uppnå en slutgiltig resolution som åter visar medborgarna de fördelar som EU infört inom området för resenärernas rättigheter.
Antonio Tajani
Herr talman, Pavel Svoboda, ärade ledamöter! Jag tror att medborgarna som följer den här debatten om resenärernas rättigheter och de lagar vi hoppas kunna anta för att stärka ett frihetssystem som karakteriserar dagens EU kommer att inse att kommissionen, rådet och parlamentet, och deras respektive anställda, inte sitter i ett elfenbenstorn där man diskuterar frågor som inte berör medborgarna, eller som påverkar deras liv på ett negativt sätt, utan institutioner som främst sörjer för invånarnas intressen, försöker skydda deras rättigheter och, framför allt, skydda deras grundläggande friheter: ingen är fri som inte kan förflytta sig fritt från en del av EU till en annan.
Det är anledningen till att jag betonade att en av mina prioriteringar under mandatperioden som kommissionsledamot med ansvar för transportfrågor skulle bli att skydda resenärernas rättigheter när jag bad om ert förtroende när jag skulle godkännas av parlamentet. Jag tror att vi i dag tillsammans har skickat en positiv signal och tydligt visat att man kan göra framsteg och att EU-institutionerna står nära medborgarna och på deras sida.
Det har visat sig under debatten att det inte finns några större åsiktsskillnader mellan medlemmarna av de olika politiska grupperna. Alla har tillsammans med kommissionen och även rådet verkligen betonat önskan att bygga ett Europa för invånarna som vice talmannen Rodi Kratsa-Tsagaropoulou uttryckte det.
Det är därför jag fäster stor vikt vid steget som vi tar i dag, och som vi kommer att ta i morgondagens omröstning. Givetvis kräver komplexa frågor som denna, med komplexa transportsystem och olika lagstiftning från ett land till ett annat, en grundlig inställning, förutom en vilja att kompromissa. Alla regler som antas är en produkt av kompromisser, av skyddet av olika intressen.
Den här gången verkar det dock som om allmänintresset kommer att segra, alltså skyddet av invånarnas frihet och friheten för alla resenärer inom alla befintliga transportsystem, för det vore inkonsekvent att enbart skydda dem som reser med flyg eller tåg och inte dem som reser med båt, buss eller turistbuss. Jag vill upprepa att det givetvis kan finnas åsiktsskillnader mellan kommissionen och rådet och även bland vissa parlamentsledamöter när det gäller sjötransportlagstiftningen. Det finns också de som hellre ser separata lagstiftningar för transporter på inre vattenvägar och sjötransporter.
Kommissionen har bekräftat sin ställning. Jag tror det rätta är att ha en enda lagstiftning, men det är inte särskilt viktigt. Det viktiga i dag är att vi tar till oss de goda nyheterna att parlamentet, kommissionen och rådet har en stark politisk vilja att garantera resenärers rättigheter, särskilt rättigheterna för resenärer med nedsatt rörlighet. Det gladde mig att höra att det inte enbart var en fråga om rättigheter och framförallt friheter för människor med funktionshinder. Att ge miljoner resenärer med nedsatt rörlighet möjlighet att förflytta sig fritt inom EU innebär också att man ger dem en möjlighet att bidra till EU:s tillväxt, eftersom dessa miljoner människor för med sig välfärd, utvecklar transportföretag och skapar möjligheter till turism på alla möjliga platser.
Detta är anledningen till att jag är nöjd och jag vill tacka de båda föredragandena, rådet och givetvis kommissionens personal som jag alltid tackar, eftersom de ger mig möjligheten att lägga fram förslag till parlamentet och rådet.
Det här är ett särskilt varmt tack, eftersom jag tror att EU-institutionerna tillsammans i dag visar att de tar hänsyn till EU:s 500 miljoner invånare, som ibland kan vara misstänksamma mot dem. Jag tror att de som följt denna debatt i dag kommer att ändra åsikt och få förtroende för EU-institutionerna som alltid strävar efter att komma närmare folket.
Michel Teychenné
Herr talman! För det första vill jag hänvisa till ändringsförslagen som lagts fram av Georg Jarzembowski, som precis sa åt oss att vi måste vara förnuftiga. Jag tycker att den här textens viktigaste aspekt är att den faktiskt är förnuftig.
Är det förnuftigt att vilja ta bort transportörernas skyldighet att utbilda personal som är kontaktpersoner för personer med nedsatt rörlighet?
Är det förnuftigt att avskaffa ersättning för försvunnen utrustning, i synnerhet rullstolar för personer med nedsatt rörlighet?
Är det förnuftigt att, som Reinhard Rack just påpekade, låta bli att ersätta resenärer när avgångar ställs in och man underlåter att ge information eller erbjuda alternativa transporter, något som sker överallt och framförallt i Förenta staterna?
Därför tycker inte jag att de delarna i era ändringar är förnuftiga, och jag var mån om att få det sagt.
När det gäller resten tror jag att det finns en samsyn som var uppenbar i alla debatter. Jag vill tacka kommissionen, rådet och alla mina medparlamentariker som har arbetat med de här frågorna med en positiv grundsyn, eftersom vi insåg att det var en extremt viktig fråga som berörde människorna i Europa.
Jag tror därför att vi i morgon - och här vädjar jag till gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater: era ändringsförslag är inte förnuftiga - måste rösta för den här texten och vi måste sända en tydlig signal i en tid då européerna ibland tvivlar på EU. Vi måste sända en tydlig signal till dessa 500 miljoner invånare om att deras behov som européer beaktas, som Antonio Tajani just har sagt. Detta var vad jag ville få sagt.
Gabriele Albertini
Herr talman, mina damer och herrar! Efter att ha lyssnat noggrant på debatten och på Hannes Swoboda och Antonio Tajani, samt mina medparlamentariker, känner jag ännu större anledning att tacka för den hjälp och de värdefulla råd jag har fått här i parlamentet.
Jag har inte tid att analysera och kommentera alla de enskilda förslagen och aspekterna från en så pass omfattande debatt. Eftersom bara få sekunder återstår av min talartid för att summera vill jag istället använda två adjektiv för att fånga in och sammanfatta era tankar och förslag. Så långt som man rimligtvis kan förvänta sig har ni ansett det utförda arbetet vara förnuftigt.
Denna lagstiftning tar hänsyn till målet att utöka resenärernas rättigheter och att garantera samma skyddsvillkor för alla transporttyper, samtidigt som man tar hänsyn till de specifika villkoren hos ett antal mindre transportörer som har svårt att anpassa sig till högre ställda krav under finansiella kristider. Därför är mitt första adjektiv ”förnuftigt”.
Det finns dessutom en tanke om utvecklingsmöjlighet, eller utrymme för förbättring, något som har nämnts av parlamentariker som vill att rättigheternas omfattning ska utökas ytterligare och täcka stadstrafik och skydda resenärer med nedsatt rörlighet, även om de förstår omständigheterna som vi varit tvungna att rätta oss efter. Vi befinner oss alltså på en resa mot förbättring. Människors villkor måste fortfarande förbättras och den här lagstiftningen som är ”förnuftig” och, i mitt tycke väl utarbetad, är också ”utvecklingsbar”.
Föredraganden avvisar inte medlemsstaterna möjligheten att utvidga eller utöka programmet att inbegripa stadstrafik och det är redan obligatoriskt för regionala transporter. Programmets omfång har redan angivits och ligger ofta nära program som gäller transnationella eller nationella resor. Samma gäller givetvis för den teknik som används och genomförandet av programmet för människor med funktionshinder.
Avslutningsvis vill återigen tacka er alla och jag hoppas att dagens arbete inte är slutet på historien utan att vi kan uppnå ännu viktigare mål.
Talmannen
Den gemensamma debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Daniel Strož  
I anslutning till betänkandet om resenärernas rättigheter vid resor vill jag påpeka någonting som inte innebär ett skydd av konsumenternas intressen, utan snarare en kränkning av principen om fri rörlighet för personer inom Schengenområdet. Det gäller i synnerhet personer som reser över gränsen mellan Tjeckien och Tyskland. Tjeckiska medborgare klagar allt oftare, både till mig personligen och till de regionala och lokala myndighetsföreträdarna i området kring gränsen, över att de blir trakasserade av den tyska polisen när de korsar den tjeckisk-tyska gränsen, antingen i grupp eller i privata fordon. Medborgarna klagar över att de stoppas utan orsak av civilklädda poliser, kontrolleras och även förhörs om målet och syftet med deras resa till Tyskland. Den tyska polisens uppträdande är inget annat än trakasserier och står i direkt konflikt med principen för fri rörlighet för personer inom EU. Jag vill betona att detta inträffar alltmer frekvent, och jag uppmanar EU:s myndigheter att rätta till denna oacceptabla situation.
(Sammanträdet avbröts kl. 18.15 i väntan på frågestunden och återupptogs kl. 18.30)
