Planering och genomförande av den tionde Europeiska utvecklingsfonden (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Marie-Arlette Carlotti, för utskottet för utveckling, om planering och genomförande av den tionde Europeiska utvecklingsfonden.
Marie-Arlette Carlotti
föredragande. - (FR) Fru talman! Utvecklingsbiståndet har varit rubrikstoff på sistone, men tyvärr bara av fel anledningar.
År 2007 sjönk EU:s bistånd för första gången sedan 2000. Det är ett skrämmande politiskt budskap som vi sänder till länderna och folken i söder vid en tidpunkt när de bräckligaste av dem drabbas av livsmedelskrisen.
Parlamentet stöder kommissionen, stöder er, herr kommissionsledamot, när det gäller att hålla fast vid EU:s engagemang vid EU:s toppmöte i Bryssel och kräva ett snabbt genomförande. Vi har ett dubbelt ansvar i fråga om internationell solidaritet: för det första att hålla vårt ord och för det andra att garantera att vårt bistånd ska utgöra ett påtagligt och effektivt bidrag i kampen mot fattigdomen. Detta är vad som står på spel vid genomförandet av den tionde Europeiska utvecklingsfonden med nästan 22,7 miljarder euro under de följande sex åren. Jag anser att EU här har ett kraftigt vapen för att angripa fattigdomen och bygga en rättvisare värld.
Därför är vi mycket bekymrade över förseningarna i ratificeringsprocessen. Det är visserligen sant att kommissionen åtminstone temporärt har bundit sig för kontinuitet i finansieringen, men läget kan mycket snart bli ohållbart för de bräckligaste afrikanska länderna.
Vår främsta prioritet när det gäller den tionde Europeiska utvecklingsfonden är den demokratiska granskningen, den demokratiska granskningen av Europaparlamentet, främst när det gäller integreringen av EUF i budgeten - och denna gång hoppas jag att vi inte ska missa tidsfristen för översyn av budgetramen 2010 - och demokratisk granskning av nationella parlament med ett förstärkt program för uppbyggnad av kapaciteten.
Vi skulle också vilja ha utbildning och hälsa som prioriterade åtgärdsområden med en tilldelning på 20 procent av EUF:s medel. Det finns emellertid bara planer på att garantera 6,1 procent av biståndsmedlen för dessa områden, och även detta tal har sjunkit jämfört med den nionde utvecklingsfonden. Kommissionen säger att den kommer att uppnå målet på 20 procent genom budgetstöd, och vi tar den på orden.
I betänkandet framhålls även brister när det gäller jämställdhetsfrågan, vilken för närvarande inte är ett eget åtgärdsområde. Vi måste återuppta denna debatt i samråd med våra AVS-partner, deras parlament och civila samhällen vid halvtidsöversynen 2010.
När det gäller budgetstödet har jag personligen alltid ansett att det var ett bra instrument, naturligtvis under förutsättning att demokrati, goda styrelseformer och samordning mellan givare respekteras. Eftersom vi anser att budgetstödet måste tjäna millennieutvecklingsmålen uppmanar vi kommissionen att följa den linjen med sina avtal om millennieutvecklingsmålen.
Angående det nya stimulansbelopp som föreslås i den tionde utvecklingsfonden säger vi naturligtvis ja till en ”premie” för goda styrelseformer men nej till en förvaltningsprofil som i första hand skulle återspegla de intressen som finns i norr. Jag skulle vilja tala om kampen mot terrorism, invandringen etc.
Vi ska också vara vaksamma när det gäller frågan om finansiering av ekonomiska partnerskapsavtal. Även här har EU och medlemsstaterna gjort en utfästelse: ytterligare 2 miljarder euro i handelsbistånd fram till 2010. Det verkar emellertid som om dessa 2 miljarder euro har smält ihop och att kommissionen redan planerar att finansiera ekonomiska partnerskapsavtal med hjälp av integrerade regionala program. Kommissionen måste klargöra sina avsikter i detta hänseende, för vi anser inte att medel ur Europeiska utvecklingsfonden ska användas som belöning för att man undertecknar ett ekonomiskt partnerskapsavtal.
En rad andra ställningstaganden förs fram i betänkandet, men jag har inte tid att gå in på dessa. Jag ska bara nämna två till innan jag slutar. För det första den fredsbevarande resursen för Afrika. Naturligtvis måste vi stödja Afrikanska unionens fredssträvanden och ansträngningar att förhindra konflikter på kontinenten, men jag anser att detta instrument ligger under GUSP och därför måste finansieras med medel från den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken.
När det gäller samfinansiering föreslås i betänkandet en ny konkret möjlighet, nämligen skapandet av en ”panafrikansk utvecklingsfond” som ska finansieras gemensamt genom EUF och grannskapsinstrumenten.
Detta är mer eller mindre innehållet i mitt betänkande, på gott och ont.
Herr Michel, ni har nyligen sagt att ”vi är den första generation som kan möta extrem fattigdom och med äkta övertygelse påstå: Vi har de pengar, de mediciner och den vetenskap som krävs för att göra slut på fattigdomen. Frågan är om vi har viljan?” På den punkten har ni parlamentets fulla stöd, herr Michel.
Louis Michel
ledamot av kommissionen. - (FR) Fru talman, fru föredragande, mina damer och herrar! För det första vill jag tacka och lyckönska er till detta utmärkta betänkande, som har gett mig tillfälle att tala till er om frågor av gemensamt intresse.
Jag vill också säga att jag är nöjd med likheterna i våra institutioners synpunkter och som detta betänkande utgör ett exempel på. Det är tydligt att det övergripande målet för vårt handlande i samband med millennieutvecklingsmålen först och främst är kampen mot fattigdomen.
I den meningen är den tionde Europeiska utvecklingsfonden som just ska sjösättas det första verkliga tillfället för Europeiska unionen att utveckla det europeiska samförståndet och agendan om biståndets effektivitet. För det första omfattningen. Budgeten har ökat betydligt, från 17,9 miljarder euro för den nionde utvecklingsfonden till 22,6 miljarder euro för den tionde utvecklingsfonden.
Det gläder mig också att kunna tala om för er att kommissionen för första gången i EUF:s historia och därmed sedan det europeiska samarbetet påbörjades har kunnat anslå alla kvarstående medel från tidigare utvecklingsfonder den 31 januari 2007 utan att en enda euro gått förlorad tack vare den tidsfristklausul som medlemsstaterna införde för den nionde utvecklingsfonden, såsom krävs i betänkandet.
Under tiden har nästan alla landstrategier i den tionde utvecklingsfonden färdigställts. Hittills har 58 strategidokument lagts fram för EUF-kommittén, ytterligare 14 väntas vara klara vid juni månads utgång och planer för deras genomförande är redan på väg.
Vid AVS-staternas ratificering kunde den tionde utvecklingsfonden genast tas i bruk utan några rester från det förflutna, medan dess genomförandecykel kunde anslutas till den föregående budgetcykeln. Detta är bara första steget, och jag kommer som ni att fortsätta att propagera för en fullständig integrering av EUF i budgeten.
Ert stöd är också viktigt för att vi en gång för alla ska kunna ändra vårt samarbete med AVS-länderna från ett mellanstatligt samarbete till att helt och hållet integrera samarbetet i gemenskapsbudgeten och medbeslutandeförfarandet.
En integrering i budgeten kommer också att tillfredsställa era krav, som jag till fullo stöder, på en fullständig demokratisk granskning av EUF.
Vi har redan kommit överens om principen att strategidokument automatiskt måste läggas fram för gemensamma parlamentsförsamlingen. Detta är uppenbarligen inte tillräckligt; jag har redan instruerat våra delegationer att skicka landstrategidokument till ledamöter av de nationella parlamenten, och jag är även personligen engagerad i att öka medvetenheten i våra partnerländer så att de kan engagera sina nationella parlament i övervakningen av gemenskapssamarbetet. Ett första möte med den ghananska regeringen tycks komma att äga rum, fast som ni vet tvingades jag skjuta upp det på grund av en ändring i sista minuten i min kalender - med andra ord SADEC-toppmötet om Zimbabwe, som jag just har kommit tillbaka från.
Jag är övertygad om att den viktigaste fördelen med de landstrategier som AVS-länderna har utarbetat vid planeringen av sina nationella budgetar inför den tionde utvecklingsfonden är att de har satt styrelseformerna i fokus för våra gemensamma förbindelser. Detta är skälet till att vi beslutade att införa ett förvaltningsrelaterat stimulansbelopp på nästan 3 miljarder euro när vi fördelade medlen till den tionde utvecklingsfonden. Detta är inte, som någon felaktigt påstod, ännu en form av villkorande utan en premie som fördelas på grundval av den relevans, realism och ambition som finns i de förvaltningsplaner som våra partner har gjort upp.
För att främja oberoende och öppenhet är förvaltningsplanerna knutna till strategidokumenten och därmed tillgängliga för alla. På liknande sätt har kriterier som anslag, effektivitet och fokus på resultaten fått mig att begära större användning av budgetstöd än i vanliga projekt.
45 procent av vårt bistånd till AVS-länderna kommer att tas från nationella budgetar, både som budgetstöd för specifika sektorer och som allmänt budgetstöd. Jag vill använda detta tillfälle till att klargöra några punkter i betänkandet, som tycks bero på missförstånd.
I betänkandet kritiseras bristen på finansiering för hälso- och utbildningssektorerna. Jag är medveten om att detta sedan länge har varit föremål för oenighet mellan parlamentet och kommissionen. Jag kan bara upprepa att fattigdomens utrotande och millennieutvecklingsmålen inte kan nås enbart med hjälp av direkt bistånd till hälso- och utbildningssektorerna. Naturligtvis kommer en betydande del av det allmänna budgetstödet och det budgetstöd som avsätts för specifika sektorer att användas för att betala löner, exempelvis till lärare, att bygga hälsokliniker och att tillhandahålla sociala tjänster. Jag är övertygad om att åtminstone 20 procent, eller totalt 6 procent, har utvalts och anvisats direkt. Resten kommer uppenbarligen från direkt bistånd eller sektorsbistånd, men detta lovar jag att jag ska försöka belägga och visa siffror på.
För övrigt har vi naturligtvis inte rätt att välja sektorer för våra partner; det är deras sak att välja dessa. En del val görs även på grund av bilateralt bistånd. Många länder väljer till exempel hälsa eller utbildning, men det är en bra fråga och jag ska försöka konkretisera detta och ge er resultaten.
Slutligen har ni rätt beträffande jämställdhetsfrågan. Jag är den första att erkänna kvinnornas roll för utvecklingen och behovet av att stödja denna roll. Men än en gång, för att arbeta så effektivt som möjligt har parlamentet, rådet och kommissionen genom antagandet av det europeiska samförståndet tvingats erkänna att jämställdhetsfrågor till sin natur spänner över olika områden och därför måste integreras i alla relevanta biståndsprogram, företrädesvis inom en särskild sektors begränsade ram.
En punkt där ni har mitt fulla stöd gäller era synpunkter på finansieringen av en fredsbevarande resurs för Afrika med EUF-medel; ingen kan förneka banden mellan utveckling och säkerhet. Trots detta bör inte finansiering av fredsbevarande aktioner klassificeras som utveckling eller tas från resurser för utveckling.
Därför har ni rätt i princip. Men tyvärr vet ni hur detta fungerar. Jag anser att det är absolut nödvändigt att som ni gör lägga tonvikten på de nationella parlamenten, att strukturera och institutionalisera samråden med regeringarna och att stärka det civila samhällets roll genom att bygga upp dess kapacitet och göra det mer representativt så att det kan bli pådrivande för utvecklingen och den demokratiska öppenheten.
Tack för detta betänkande, som jag lovar att jag kommer att ha bra användning för och utan tvivel kommer att inspireras av.
Romana Jordan Cizelj
för PPE-DE-gruppen. - (SL) Att utrota fattigdomen inom ramen för millennieutvecklingsmålen är en enorm och krävande uppgift, som inte bara gäller det sociala området utan även ett större spektrum av områden som möjliggör för människan att utvecklas på ett hållbart sätt. Ett effektivt utnyttjande av den tionde Europeiska utvecklingsfonden kan verksamt bidra till förverkligandet av detta mål.
Jag håller med föredraganden om att utbildning och hälsovård är två grundläggande områden för att förbättra de fattigaste befolkningarnas livskvalitet. Vi måste på lämpligt sätt öka den andel av medlen som tilldelas dessa båda områden inom EU:s utvecklingsbistånd, även när det gäller den tionde Europeiska utvecklingsfonden.
I en tid av globala utmaningar, såsom klimatförändringen, är detta emellertid inte tillräckligt. Parallellt med ekonomisk tillväxt och ökad BNP ökar i våra dagar även utsläppen av växthusgaser. Det är av den anledningen som befolkningens välbefinnande på vissa områden är på nedgång, trots ekonomiska framsteg på andra områden. När vi utarbetar alla våra utvecklingsstrategier måste vi definiera välbefinnande inom ramen för en hållbar utveckling. Därför är det viktigt att den tionde Europeiska utvecklingsfonden återspeglar balansen mellan de ekonomiska, sociala och miljömässiga komponenterna.
Ett annat område som jag vill nämna är jämställdhet mellan könen. Kvinnor har olika roller i samhället, från omsorger och ansvar för familjens grundläggande existens till förmedling av kunskap och livsmönster till barnen. Det förekommer emellertid ofta att kvinnor inte har några privilegier, saknar möjlighet att bli självständiga så att de kan fatta sina egna beslut och att de inte har lika tillgång till tjänster. Därför anser jag att en av de horisontella - jag upprepar, horisontella - byggstenarna i all utvecklingspolitik är att garantera lika möjligheter.
Slutligen vill jag säga att en politik bara kan ha framgång om den får vederbörligt stöd av befolkningen, vilket återspeglas genom demokratiska och ärliga val. I framtiden bör parlamenten spela en mycket viktigare roll när det gäller att utforma, kontrollera och genomföra utvecklingspolitiken - inte bara Europaparlamentet utan även medlemsstaternas parlament.
Alain Hutchinson
för PSE-gruppen. - (FR) Fru talman, herr kommissionsledamot, fru Carlotti! För det första vill jag lyckönska er till ert utmärkta arbete med detta betänkande, som är mycket sakkunnigt gjort.
Bortsett från en påminnelse om att det nu är bråttom att uppmana våra partner att ratificera den tionde Europeiska utvecklingsfonden vill jag återvända till några av de frågor som är av stor vikt för oss europeiska socialdemokrater med tanke på de utmaningar som för närvarande möter befolkningarna i söder, utmaningar som på ett tragiskt sätt belyses genom den pågående livsmedelskrisen.
För det första behöver vi bättre förståelse för jordbruket, som svarar för en otillräcklig andel av Europeiska utvecklingsfonden. Jag erinrar om att jordbruks- och landsbygdsutvecklingsinitiativ berörde 9 av 78 länder under den nionde utvecklingsfonden och att bara 8 procent av de tilldelade medlen i den tionde utvecklingsfonden har tillfallit dessa områden.
Därtill kommer det sena genomförandet av den ökning som kommissionen har offentliggjort som en del av sitt stöd för utvecklingen av jordbruket i sydliga länder.
Det är absolut nödvändigt att vi övervakar sambandet mellan vår och medlemsstaternas politik i förhållande till de prioriteringar som finns uttryckta i den tionde utvecklingsfonden, främst i fråga om den gemensamma jordbrukspolitiken, eftersom ingen utvecklingspolitik kan vara meningsfull så länge vi fortsätter att ge med den ena handen och ta tillbaka med den andra.
En annan viktig fråga för oss är naturligtvis frågan om jämställdhet, särskilt som vi är medvetna om den centrala roll som kvinnorna spelar för utvecklingen i de flesta av dessa länder.
Slutligen vill jag nämna något som togs upp i förmiddags under debatten om ansvarsfrihet för budgeten, nämligen behovet av en integrering av EUF i budgeten, som fram till dags dato har undgått all parlamentarisk granskning, trots att dess budget uppgår till 22,6 miljarder euro - vilket ni påminde oss om, herr kommissionsledamot - och därmed svarar för merparten av våra utvecklingsresurser. Denna begäran riktar vi snarare till rådet än till kommissionen, med vilken vi har blivit överens i denna fråga.
Ursäkta mig, men jag måste understryka det som min kollega Marie-Arlette Carlotti sa om den vaksamhet som krävs för att den tionde utvecklingsfonden inte ska utnyttjas som hävstång eller som tillskott till ekonomiska partnerskapsavtal. Det skulle naturligtvis inte vara ansvarsfullt.
DanutBudreikaitė
Fru talman, mina damer och herrar! Europeiska utvecklingsfonden har femtioårsjubileum sedan sin tillkomst. Under denna tid har den blivit ett viktigt medel för utvecklingssamarbetet med AVS-länderna genom att stärka deras ekonomiska och sociala utveckling. Under förhandlingarna om den tionde utvecklingsfonden har EU:s medlemsstater varit överens om fondens betydelse och behovet av att ytterligare uppmuntra AVS-ländernas utveckling samtidigt som man ökat fondens medel med 10 miljarder euro jämfört med den nionde utvecklingsfonden. Detta skulle göra kampen mot fattigdomen effektivare och låta oss fortsätta med genomförandet av millennieutvecklingsmålen.
Jag vill framhålla att de nya medlemsstaterna sedan 2008 har börjat att bidra till budgeten för den tionde utvecklingsfonden. De ska betala nästan 820 miljoner euro. Genomförandet av den tionde utvecklingsfonden har emellertid ännu inte påbörjats, främst på grund av att hälften av AVS-länderna inte har ratificerat det reviderade Cotonouavtalet. Jag vill därför uppmana AVS-länderna att ratificera det reviderade Cotonouavtalet så snart som möjligt.
Före ratificeringen av det nuvarande finansieringsinitiativet förekom diskussioner om att inlemma EUF i EU:s budget med huvudargumentet att detta skulle förbättra ett effektivt genomförande. Vi väntar fortfarande på ett beslut i den frågan. Jag vill också uppmana EU att anslå en större del av EUF-medlen till hälsovård och utbildning. Sedan 2001 har EU:s budget till bistånd till 20 procent gått till primärvård och utbildning, och detta bör tillämpas även för EUF. När det gäller nyheterna i EUF skulle jag vilja framhålla uppmuntran av god förvaltning. Även om det inte är helt klart hur det skulle gå till stöder jag idén om ett inlemmande av ytterligare kriterier - liberalisering av marknader, kampen mot terrorismen, åtaganden gentemot massförstörelsevapen och återtagande av migranter. Ett införande av dessa kriterier skulle bidra till att stärka stabiliteten i AVS-länderna.
Leopold Józef Rutowicz
för UEN-gruppen. - (PL) Fru talman! Planeringen av genomförandet av den tionde Europeiska utvecklingsfonden för perioden 2008-2013 är av stort mänskligt och politiskt värde. Målet för dessa program är att göra slut på fattigdomen och åstadkomma social stabilitet i partnerländer och regioner i samband med bestående utveckling, särskilt i Afrika. Resultatet av detta bistånd som utgår från Europaparlamentet, medlemsstaterna och andra givare och uppskattas till många miljarder euro kommer att vara beroende av korrekt benämning av målen, förenkling av formella hinder, harmonisering av aktioner och ständig övervakning, som delvis kommer att genomföras av institutioner inom EU.
Bistånd i ekonomisk mening bör knytas till partnerskapsavtal och bör säkerställa utvecklingen av den infrastruktur som behövs och möjliggöra att arbetstillfällen skapas i gruv- och tillverkningsindustrier och inom jordbruket. Produkternas försäljningsmarknad bör vara Europeiska unionen med dess bestående brist på råmaterial och vissa produkter. Medlen bör åtföljas av hjälp på logistikens område för att säkerställa ett effektivt utnyttjande.
Mikel Irujo Amezaga
för Verts/ALE-gruppen. - (ES) Fru talman, herr kommissionsledamot! För det första vill jag lyckönska Marie-Arlette Carlotti till ett utmärkt betänkande och säga att vi, när vi talar om att genomföra vår agenda, måste titta på varje land från fall till fall, de faktiska kostnader som krävs och hur dessa ska förvaltas.
Vi får inte glömma att EUF inte faller inom ramen för kommissionens allmänna ekonomiska bistånd, och därför kan vi kräva tydlig öppenhet och specifika ändamål som pengarna ska användas till.
23 miljarder euro under fem år till 78 länder räcker inte till allt, och därför måste i enlighet med överenskommelsen i Parisförklaringen 2005 bilaterala överenskommelser alltid nås om projekt, planer och strategier som ska följas, och jag betonar ”bilaterala överenskommelser”.
Slutligen vill jag säga att även om vi vet att det allmänna ekonomiska bistånd som anslås till AVS-länder i första hand fokuseras på strategier för att utrota fattigdomen, så skulle det inte vara onödigt att säkerställa att det yttersta syftet med EUF vore detsamma.
Filip Kaczmarek
(PL) Fru talman! Genomförandet av den tionde Europeiska utvecklingsfonden under perioden 2008-2013 inträffar i en tid med ovanligt viktiga utmaningar på agendan för den europeiska och globala utvecklingen. Vi kan identifiera åtminstone några av dessa: genomförandet av den nyligen antagna gemensamma EU-Afrika-strategin, genomförandet av millennieutvecklingsmålen, som - vilket vi alla kommer ihåg - förutses till 2015, genomförandet av nya ekonomiska partnerskapsavtal (EPA) och halvtidsöversynen av budgetramen, planerad för 2009. Några särskilt tuffa utmaningar möter oss därför när det gäller den tionde utvecklingsfonden i fråga om planering, införande av nya lösningar och genomförande.
Enligt min uppfattning har föredraganden Marie-Arlette Carlotti fullgjort sin uppgift på ett lysande sätt. Hon har förtjänstfullt fångat och sammanfattat de viktigaste målen och de svåra uppgifter som kommer att vara en utmaning när Europeiska utvecklingsfonden ska genomföras. Jag vill fästa er uppmärksamhet på de två frågor som jag anser vara de viktigaste.
I den tionde Europeiska utvecklingsfonden förutses utbetalning av nästan 23 miljarder euro avsedda för samarbete med världens fattigaste länder. Använd på rätt sätt kan utvecklingsfonden utgöra ett viktigt bidrag för att vi ska lyckas nå millennieutvecklingsmålen. Av den anledningen bör därför den absoluta prioriteringen för EU:s budgetram vara det första av millennieutvecklingsmålen - att utrota den extrema fattigdomen och svälten. Vi måste därför se till att reglerna för verksamhetens utförande faktiskt koncentreras på att detta mål ska uppnås, så att detta prioriteras framför andra sociala mål. De andra målen är viktiga, men vi bör ständigt ha prioriteringen av målet att utrota den extrema fattigdomen för ögonen.
För det andra bör EUF inlemmas i EU:s budget i syfte att öka sammanhållningen, öppenheten och effektiviteten i det europeiska utvecklingssamarbetet. Frågan om att inlemma EUF i budgeten bör diskuteras vid en översyn av budgetramen. Jag är medveten om att vissa medlemsstater är rädda för denna lösning, men som utskottet för utveckling och förmodligen parlamentet i dess helhet ser saken råder inget tvivel om att detta skulle vara till fördel för EU:s utvecklingspolitik.
Zita Pleštinská
(SK) Mina damer och herrar! Att träffa talmannen för Panafrikanska parlamentet Gertrude Mongella i Europaparlamentet gjorde ett mäktigt intryck på mig.
Under mötet i Europaparlamentet sa Gertrude Montella följande: ”Europa spelar en viktig roll i Afrika. Europas närvaro i Afrika har en lång historia, som är både positiv och negativ. Europa har tekniken, Europa har resurserna, Europa utvecklar sitt vetenskapliga kunnande. Europa kan spela en viktig roll. Vad mera är, Europa har inte råd att existera utan Afrika.”
Jag anser att den tionde Europeiska utvecklingsfonden (2008-2013) är ett viktigt instrument när det gäller att uppfylla EU:s och dess medlemsstaters politiska skyldighet att ge utvecklingsbistånd. Därför uppmanar jag de medlemsstater i EU och de AVS-länder som ännu inte har ratificerat den interna överenskommelsen och det ändrade Cotonouavtalet att göra det i förhoppning om att fonden ska börja fungera så snart som möjligt.
Louis Michel
ledamot av kommissionen. - (FR) Fru talman! Jag ska fatta mig mycket kort, för jag förstod inte, men i princip har jag redan besvarat ett antal frågor i mitt inledande tal.
Jag skulle vilja gå tillbaka till en punkt som kritiserades av Marie-Arlette Carlotti - kritiken var naturligtvis mycket berättigad - nämligen att vid en tidpunkt då vi aldrig tidigare har stått inför så många utmaningar på området för utveckling så måste det sägas att medlemsstaterna minskar sitt utvecklingsbistånd. I själva verket kommer vi att förlora 1 700 000 000 euro - och detta är första gången som det har skett en minskning. Detta är en enorm summa. Tänk er vad den skulle kunna användas till i form av sjukhus och löner för läkare och lärare i utvecklingsländerna. Vad Europeiska rådet därför föreslår, fru Carlotti, är att varje medlemsstat åtminstone ska bekräfta det åtagande som den antog 2005, om ni kommer ihåg, och lägga fram en övergångsplan som visar hur de kan nå de mål som har ställts upp för 2010 och 2015. Det är min övertygelse att de då kommer att vara bundna av de åtaganden som de har antagit offentligt.
Det andra, herr Hutchinson, är att ni har rätt om procenten. Jag vill bara säga att när det gäller jordbruket och landsbygdens utveckling var summan 650 miljoner euro för den nionde utvecklingsfonden och 1,25 miljarder euro för den tionde utvecklingsfonden. Ni har rätt i att det är en ökning i absoluta tal snarare än i procent. För det andra valde fyra länder jordbruket från början, medan antalet nu är 25. Detta är emellertid inte tillräckligt; det är fortfarande inte tillräckligt ambitiöst, och vi fick verkligen propagera hårt för att få vissa länder att gå med på detta synsätt.
När det gäller de ekonomiska partnerskapsavtalen utbyter vi alltid synpunkter om detta ämne närhelst vi träffas. Det är emellertid mycket sent nu, och detta har tagit musten ur min entusiasm för ämnet. Trots detta vill jag bara bekräfta något som ni kommer att gilla. Jag har alltid sagt att de länder som inte undertecknar ett ekonomiskt partnerskapsavtal naturligtvis inte ska straffas ekonomiskt och att de två sakerna naturligtvis inte har något samband. Vi vill på intet sätt använda budgeten eller dess genomförande som påtryckning eller någon form av utpressning för att få dem att underteckna ett ekonomiskt partnerskapsavtal. Det har vi alltid sagt, och det kommer inte att ändras.
Beträffande frågan om ratificering tror jag det var DanutBudreikaitsom tog upp den. I dag har alla EU:s medlemsstater ratificerat avtalet. Det återstår fortfarande fem partnerländer som inte har gjort det. Jag hoppas att detta kommer att vara klart vid slutet av månaden, så att allt kan komma i gång i juni.
Jag vill upprepa att jag anser att en integrering av Europeiska utvecklingsfonden i budgeten utan tvivel skulle få oss mycket effektivare, möjliggöra demokratisk granskning och göra oss delaktiga i och ägare till denna utvecklingspolitik, såsom fallet är med andra delar av politiken. Enligt min uppfattning skulle detta ge ett mycket vidare handlingsutrymme, mottaglighet, legitimitet och trovärdighet. Jag hoppas att vi kan få de medlemsstater som är motståndare till detta att ta sitt förnuft till fånga.
Marie-Arlette Carlotti
föredragande. - (FR) Tack alla för den här debatten och för att ni har stannat uppe så sent. Tack, herr kommissionsledamot. Jag vill säga att parlamentet helt och hållet stöder er i fråga om det offentliga utvecklingsbidraget. Jag har tagit del av era synpunkter i pressen; jag vet att det krävdes mod för att säga vissa saker.
Jag vill emellertid återkomma till två punkter. För det första stimulansbidraget. Som ni vet omges detta instrument av en hel del osäkerhet. Beslutsprocessen är inte särskilt tydlig. Det förekommer ingen granskning, och ingen information ges till Europaparlamentet, gemensamma parlamentsförsamlingen eller de nationella parlamenten, och som jag sa tidigare finns det vissa kriterier i förvaltningsprofilerna som bereder problem. Jag vill inte upprepa mig, men jag anser att dessa oklarheter bara skulle kunna undanröjas genom en rent extern kontroll utanför kommissionen, dvs. granskning genom Europaparlamentet, nationella parlament och gemensamma parlamentsförsamlingen av hur stimulansbidraget betalas ut. Jag anser också att denna granskning uttryckligen bör ingå vid genomförandet av EUF.
När det gäller frågan om regional integration och ekonomiska partnerskapsavtal anser jag personligen att finansieringen av partnerskapsavtalen måste komma utöver EUF. Jag hörde vad ni sa om detta. Vi behöver emellertid ett klargörande beträffande uppdelningen av medlen, de integrerade regionala programmen, mellan regioner och mellan AVS-länder. Vi tror på er när ni säger att det inte är fråga om något nytt villkorande, men vi behöver denna typ av försäkring och precisering. Tack i alla fall för att ni har stannat så länge.
(Applåder)
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum på onsdag kl. 11.30.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Tokia Saïfi  
skriftlig. - (FR) Den tionde Europeiska utvecklingsfonden ger en långsiktig ram för samarbete och utveckling mellan EU och AVS-länderna. Den är på 22,7 miljarder euro för perioden 2008-2013 och är utformad för att bistå några av världens fattigaste och mest sårbara länder. För att denna fond, som är den europeiska utvecklingspolitikens finansiella arm, ska vara effektiv måste vi gå längre än det asymmetriska bidrag som medlemsländerna lämnar och integrera den i gemenskapsbudgeten. En integrering av EU:s bistånd i budgeten skulle i själva verket erbjuda vissa fördelar, eftersom biståndet till AVS-länderna skulle bli föremål för samma planering och förvaltningsregler som EU:s andra instrument för externa åtgärder och därigenom stärka sammanhållningen, öppenheten, effektiviteten och den demokratiska kontrollen av utvecklingssamarbetet. Vi måste komma förbi föreställningen om ”historiska band” mellan vissa medlemsstater och utomeuropeiska länder och territorier och göra Afrika och dess utveckling till ett prioriterat område för EU i dess helhet. Om EU vill att denna politik och dessa program ska vara effektiva måste det fortsätta att modernisera sitt externa bistånd och inlemma EUF i gemenskapens budget från och med 2009.
