Förberedelser inför Europeiska rådets möte (24 juni 2011) (fortsättning på debatten)
Talmannen
Vi återupptar nu debatten om rådets och kommissionens uttalande om förberedelserna inför Europeiska rådets möte den 23-24 juni 2011.
Guy Verhofstadt
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman! Först och främst är den centrala frågan i dagens debatt vad vi kan förvänta oss av Europeiska rådets möte nu på torsdag och fredag. Det min grupp och jag hoppas på - precis som de flesta här i parlamentet, tror jag - är att vi kan avsluta detta toppmöte med en mer beslutsam, övergripande och djärv strategi för att hantera den rådande krisen. Låt oss vara ärliga - vi har ingen allmän och övergripande strategi för den kris vi nu genomlever. Den frågan finns inte på bordet i dag, varken i rådet eller i parlamentet.
Jag vill säga Martin Schulz att även jag har vissa frågor om kreditvärderingsinstitut och den roll de spelar i den rådande krisen, men jag anser att vi snarare bör försöka reda ut vilka misstag vi själva har gjort och vilka orsakerna till krisen är inom våra egna led, och kanske inte utanför EU och dess institutioner.
Låt oss tala klarspråk om en annan sak: krisen är inte över. Den som tror att krisen kommer att ta slut om vi ger lite mer pengar till Grekland - när det gäller Grekland och euron - har fel. Krisen är inte över och den kommer att fortsätta om vi inte för det första finner en strukturell lösning för Grekland och för det andra skapar en verklig ekonomisk och politisk union i Europa. Sådana åtgärder skulle sätta stopp för Greklands och eurons kris.
Är det verkligen möjligt att ha en gemensam valuta och 17 regeringar, 17 ekonomiska strategier och 17 obligationsmarknader som vi har i dag, vilket inte finns någon annanstans i världen? Det är bara vi i EU som tror att vi kan ha en valutaunion och 17 olika politiska strategier, 17 olika regeringar och 17 olika obligationsmarknader.
Det är inte bara vi - federalisterna i Europaparlamentet - som säger detta. I går sade John Lipsky, den nuvarande biträdande chefen för Internationella valutafonden (IMF), att EU bör inrätta en politisk och ekonomisk union för att bemöta den rådande krisen. I går sade också USA:s finansminister Timothy Geithner, ”kanske kan de stanna upp och börja tala med varandra, låt dem inrätta en ekonomisk och politisk union”. Om de vet på andra sidan Atlanten vad vi måste göra, varför har vi då inte modet att ta detta oerhört viktiga steg framåt mot en ekonomisk och politisk union? Det är den stora frågan för morgondagens möte i Europeiska rådet.
För det andra vill jag säga att vi måste hjälpa Grekland, men inte bara på ett defensivt sätt. Vi behöver ett djärvt åtstramningsprogram, och det är vad som för närvarande diskuteras med den grekiska regeringen. Det kanske finns planer på att gå längre än så, men det är vad som finns på bordet just nu. Om det blir så behöver vi en positiv plan för detta.
Grekland kan inte ta sig ur krisen endast genom åtstramningar. Landet behöver tillväxt och investeringar, och det kan vi bidra till inom EU. Vi kan till exempel ge garantier för privata investeringar. Det görs inte längre några privata investeringar i Grekland. Låt oss bevilja landet lån från Europeiska investeringsbanken (EIB). Varför inte utnyttja en del av privatiseringsprogrammet, inte bara för finanspolitisk konsolidering, utan även för att få till stånd nya investeringar och sätta fart på tillväxten i Grekland.
Jag har nu en begäran till Joseph Daul, och kommer därför att fortsätta på franska.
(FR) Jag kommer att framföra detta på franska. Joseph Dauls politiska grupp inbegriper medlemmar i partiet Nea Dimokratia. Det måste vi ha mycket klart för oss. Om vi vill att alla de andra länderna ska ge pengar till Grekland krävs det dessutom att Grekland når ett politiskt samförstånd. Jag anser att vi bör uppmana Joseph Daul, som hade rätt i det han sade, att övertala sina politiska vänner att nå detta politiska samförstånd, så att vi kan genomföra dessa politiska åtgärder för Grekland.
(Applåder)
Det är vad vi behöver. Joseph Daul, jag är väl medveten om att det är en svår uppgift som vi anförtror dig, men jag vet att du är kapabel att anta den utmaningen. Det är sant att ett land som befinner sig i ett sådant svårt läge är i stort behov av politisk enighet, och det rätta sättet att lösa situationen är inte genom att spela ett småsint politiskt spel, vilket för närvarande sker i Grekland. Werner Lange, jag upplevde det i Belgien i nio år.
(EN) Herr talman! Vi måste vara helt uppriktiga i den här frågan. Vi behöver ett djärvare paket för ekonomisk styrning än vad vi har i dag.
Jag vill ställa en direkt fråga till kommissionens ordförande José Manuel Barroso. I går under presskonferensen sade kommissionens företrädare att det inte finns något behov av utökad omvänd kvalificerad majoritet vid omröstningar om styrningspaketet. José Manuel Barroso, jag vill be dig att korrigera detta. Jag vill att kommissionen, tillsammans med Europaparlamentet, tillämpar en mer EU-inriktad metod för paketet för ekonomisk styrning.
(Talaren godtog att besvara en fråga (blått kort) i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen.)
Joseph Daul
(FR) Herr talman! Jag vill säga följande till ordföranden för gruppen Alliansen liberaler och demokrater för Europa: Jag är säker på att när han, tillsammans med sina liberala regeringar, lyckas skapa fullständig solidaritet för alla de olika EU-medlemsstaterna kommer min grupp och jag redan att ha hunnit före honom när det gäller Grekland, och jag vill påminna honom om det här i dag.
Guy Verhofstadt
(FR) Herr talman! I de flesta av de EU-länder som Joseph Daul syftade på är vi i koalition med kristdemokraterna, och det måste ju ha någon inverkan. Jag anser dock inte att det är lämpligt att vi här i eftermiddag inför ett så viktigt rådsmöte spelar det partipolitiska kortet genom att sätta upp en regering mot en annan. Joseph Daul, jag ber dig att inte sätta upp liberalerna mot Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) eller mot socialdemokraterna. Det jag bad dig om var att övertala dina vänner från Nea Dimokratia. Många av medlemmarna i detta parti är för övrigt även våra vänner och har i vissa fall till och med gått över till vår grupp. Min uppmaning har bara ett enda syfte, nämligen att ena Greklands folk så att de kan ta sig ur den kris landet genomgår. Du kan spela en viktig roll i detta. Jag räknar med dig.
(Talaren godtog att besvara två frågor (blått kort) från Georgios Koumoutsakos och Miloslav Ransdorf i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen.)
Georgios Koumoutsakos
(EL) Herr talman! Jag blev väldigt glad över att höra Guy Verhofstadt säga att alla nu inser att Greklands problem är ett europeiskt problem. Vad måste Grekland göra? Grekland måste nu gå vidare med omfattande strukturreformer och privatiseringar.
Jag vill därför tala om för Guy Verhofstadt, eftersom han uppenbarligen har blivit vilseledd, att när det gäller dessa två frågor, som utgör hörnstenen i reformerna, har Nea Dimokratia inte bara samtyckt till detta, utan det var i själva verket Nea Dimokratia som kom med förslagen. Dessa förslag, som regeringen har misslyckats med att genomföra i 18 månader vid det här laget, kommer faktiskt från Nea Dimokratia. Det är sanningen.
Miloslav Ransdorf
(CS) Herr talman! Jag lyssnade uppmärksamt till ALDE-gruppens ordförande Guy Verhofstadt, och jag vill fråga honom om jag har rätt när jag tror att hans devis kanske är att Grekland finns överallt, eftersom Grekland inte bara är en EU-medlemsstat utan även ett sinnestillstånd, och att Grekland därför är allestädes närvarande.
Guy Verhofstadt
(EN) Herr talman! Om vi inte löser problemen i Grekland är det uppenbart att vi kommer att få enorma problem i hela euroområdet. Vi har redan problem i Portugal och på Irland i dag. Ränteskillnaden i dag - mellan Portugal och Tyskland, mellan Irland och Tyskland - är över 800 punkter.
Det vi gör - med hjälp av den solidaritet som vi har behövt ända sedan krisen bröt ut men som inte fanns där - är alltså inte bara för Greklands skull, utan det måste vara för samtliga euromedlemsstaters skull. Det var på grund av att det saknades solidaritet som vi i december 2009 skapade ett mycket större problem - det problem vi står inför i dag.
Jan Zahradil
för ECR-gruppen. - (EN) Herr talman! Dagens debatt här i parlamentet är mycket underhållande.
Låt mig påminna er om att vi fortfarande är många som upplevde kommunismen och som sedan dess har gjort enorma och snabba framsteg för att förbereda oss för EU-medlemskap.
Vi fick helt riktigt visa vad vi gick för, visa att vi uppfyllde Köpenhamnskriterierna, att vi hade fullständigt fungerande marknadsekonomier och så vidare, men andra EU-länder som gick med i euroområdet har tyvärr inte kontrollerats lika noggrant. Varför inte? Helt enkelt därför att euroområdet byggdes upp som ett politiskt projekt, inte som ett ekonomiskt projekt, och därför bortsåg man från kriterierna och ändrade siffrorna för att ta med medlemsstater som inte var redo ännu. Det är problemets kärna och nu lever vi med konsekvenserna. Vi har kommit till en vändpunkt.
Tro mig, trots att de flesta av ledamöterna i min grupp kommer från medlemsstater som inte är med i eurosamarbetet vill vi inte att euron ska misslyckas. Men samtidigt får den inte försvaras till varje pris.
Det står klart att vi har kommit fram till de sista sidorna i räddningskapitlet. Vid detta möte bör Europeiska rådet sända en tydlig signal om att om ett lands situation är ohållbar inom euroområdet bör EU, om landet inte genomför dramatiska förändringar, inte tveka att utnyttja möjligheten att omstrukturera landets skuld, eller så bör landet till och med - hur grymt det än kan låta - gå ur klubben.
José Manuel Barroso, om ni inte gör det kan jag säga vad som kommer att hända härnäst: dina motståndare - eller snarare din efterträdares motståndare - kommer inte att vara snälla EU-skeptiker som jag, utan riktigt elaka antieuropéer. Varför? Därför att de kommer att väljas av arga tyska skattebetalare, desperata fransmän och tyska egenföretagare som är trötta på att betala andra människors skulder, och jag vet att varken du eller jag vill att det ska hända. Låt oss därför agera därefter.
Jag vill också be dig att sluta utnyttja, eller snarare missbruka, varje kris som en möjlighet att gå vidare med den supranationalistiska agendan för en finanspolitisk union eller en skatteunion, eftersom det inte leder oss någonvart.
Detta är inte en EU-kris. Det är bara en kris för en felaktig och omodern föreställning om europeisk integration. Det är allt.
Rebecca Harms
för Verts/ALE-gruppen. - (DE) Herr talman, fru Győri, mina damer och herrar! Jag är förvånad över hur hård debatten om den djupaste kris som EU har upplevt på länge plötsligt har blivit. Men om vi tänker på att vi nu tvingas försvara Schengenområdet, att vi inte har lyckats värna pressfriheten i Ungern under detta rådsordförandeskap, att det tog oss så lång tid att bara börja utforma en gemensam EU-ståndpunkt i fråga om Libyen och Egypten, är det inte så konstigt att allt vi kan säga när vi tittar på den försämrade situationen i Grekland är att vi visserligen har många ledare i EU, men inget ledarskap.
Jag anser att detta är ett av de största problemen, som vi inte har lyckats lösa på lämpligt sätt. Under den här krisen, som har varat mycket längre än den grekiska krisen, befinner vi oss också i en situation där alla lösningar som rådet föreslår kommer för sent och är för begränsade till omfattningen. Tanken att vi måste rädda Grekland och stabilisera syd för att EU-projektet ska kunna fortsätta som det är tänkt och för att vi ska kunna förbättra livet för alla européer har inte alls fått någon spridning hittills. Jag anser att det faktiskt finns en institution som har ansvaret för det, och det är Europeiska rådet. Men parlamentet är inte heller alltid ett så lysande exempel. Parlamentet vägrade till exempel att samlas i god tid före detta historiska möte i Europeiska rådet för att anta en resolution där vi behandlar de problem som har orsakat denna historiska kris. Jag tyckte att det var mycket beklagligt att inte ens de vänsterledamöter som sitter här till höger om mig lyckades samlas i god tid för att komma med ett uttalande om Grekland på parlamentets vägnar.
Jag vill återigen ta upp frågan om vad som är fel i Grekland, eftersom jag anser att Joseph Daul har ett ansvar gentemot Nea Dimokratia. När det gäller rättvisa har emellertid gruppen Progressiva förbundet av socialdemokrater i Europaparlamentet ett ansvar även gentemot Giorgos Papandreou och hans regering. Hur glad jag än är över att han fick ett förtroendevotum i dag, kommer även den grekiska regeringen att delta i besluten om rättvisa program i krisen. Det faktum att detta är så orättvist fördelat, att det bara är de lägre samhällsskikten som får bära bördan, att ingen kapitalskatt införs i Grekland och att även skattefusket är mycket utbrett i landet är en orättvis situation. Den nationella solidaritet som nämndes måste också finnas i Greklands elit, som ju faktiskt än i dag vinner på krisen, så att även de tar sin del av ansvaret.
(Applåder)
Vi står fast vid allt som vi redan har sagt om Grekland vid många tillfällen. Längre tidsramar, fördelaktigare lån - och vi anser att det även krävs en försiktig, systematisk och stabil omstrukturering av skulden. Jag anser att det är ett uttryck för inkompetensen hos det politiska ledarskapet i EU att det vi har insett vara rätt, nämligen att de privata borgenärerna även måste vara med och dela på bördan, inte genomförs eftersom vi är rädda för kreditvärderingsinstituten. Det problem som har dragit oss in i den här krisen är därför fortfarande den dominerande faktorn, och hittills har det inte funnits något politiskt ledarskap för att ta itu med det. Jag anser att det är den viktigaste diskussionsfrågan vid Europeiska rådets möte om några dagar.
José Manuel Barroso, jag önskar dig lycka till med din plan för en mer rättvis beskattning som en väg ut ur krisen. Jag vet inte om du fortfarande vill införa skatten på finansiella transaktioner. Vi är fortfarande för den. Parlamentet har uttryckt sitt stöd för detta många gånger. Men jag menar också att man ännu inte tagit itu med skatteflykt, orättvisa bonusar och alla de faktorer som bidrog till den finansiella kraschen. Även det är ditt ansvar. Tack för att du lyssnat.
Lothar Bisky
för GUE/NGL-gruppen. - (DE) Herr talman! Om vi ser på den rådande situationen i Grekland kan vi också lära oss något. Åtstramningskrav och uppmaningar att sälja ut det sista av statens silverreserv kommer inte att rädda Grekland. Ändå fortsätter allt som vanligt. Innan fler åtaganden görs krävs dock fler åtstramningsåtgärder och privatiseringar. Samtidigt försöker man med hjälp av den europeiska planeringsterminen fortfarande föra fram denna konkurserfarenhet som en modell för medlemsstaterna.
Hela situationen har gått så långt att vi nu överväger att inrätta ett privatiseringsorgan som bygger på den tyska Treuhand-modellen. Werner Lange, tyska Treuhand gjorde flera positiva saker. Men man ledde även en massiv avindustrialisering och orsakade ett enormt slöseri med statliga medel. Konsekvenserna märks än i dag. Men jag vill inte vara förmäten och framställa detta som andras misstag.
Att ge miljarder euro i ytterligare stöd till Grekland utan en tydlig kursändring är inget annat än ett säkerhetsnät för bankerna. I detta sammanhang kan vi också klara oss utan ett frivilligt deltagande av den privata sektorn, får vi höra. Enligt min åsikt är det ett politiskt magplask.
Allt kommer bara att fortsätta som förut. Det enda alternativet är enligt min åsikt en radikal ändring av vår finans- och ekonomipolitik. Men vi saknar mod att göra detta. Vi måste ta itu med orsakerna till krisen. Det är där problemet ligger. Vi saknar modet att skapa mer demokrati och insyn och sluta fatta politiska beslut bakom stängda dörrar. Detta äventyrar den europeiska tanken och leder till att trångsynt nationalism vinner mark.
Jag efterlyser en tydlig signal från toppmötet, men signalen får inte vara att vi ska fortsätta som förut.
Nigel Farage
för EFD-gruppen. - (EN) Herr talman! Varje gång jag frågar José Manuel Barroso vilken hans plan B är säger han att det inte behövs någon.
José Manuel Barroso, varje gång jag varnar för att ännu ett land är på gränsen att behöva ett räddningspaket svarar du, ”nej, nej, det finns inga problem”. Här står vi nu, i begrepp att bevilja ett andra räddningspaket för Grekland, och då säger du, ”det finns inget annat alternativ”. Vi måste fortsätta längs den här vägen. Vi måste bortse från att den spanska obligationsmarknaden visar alla tecken på att stå näst i tur. Vilken röra du har satt oss i. Du spår fel om euron till hundra procent varje gång och i dag säger du att detta paket kommer att skapa tillväxt i Grekland, men det kommer det inte. Det kommer bara att leda till att Grekland behöver ytterligare ett räddningspaket, som vi säkerligen kommer att behöva diskutera om bara några månader.
Jag måste säga att jag tycker att det är beklämmande att se det land som faktiskt uppfann demokratin trakasseras av dig, och det är skrämmande att Grekland får höra från Internationella valutafondens folk att de inte har något annat val än att gå med på åtstramningspaketet. De måste godta nedskärningar i sin ekonomi till den grad att de kommer att hamna i en fullständig ekonomisk depression. De får höra att det inte finns några alternativ till detta, det är en form av sadomonetarism, och de håller på att bli galna. De går ut på gatorna och det förekommer våld, och uppriktigt sagt kan det bara bli värre. Du har inte bara plundrat dem på pengar, du har berövat dem demokratin.
Sanna européer, verkligt sanna européer, skulle komma med ett alternativ för att hjälpa grekerna att återupprätta sin egen valuta, låta dem devalvera, låta dem omförhandla sina skulder, eftersom skuldens andel av BNP i Grekland har passerat en punkt där det inte finns någon återvändo. Först då, och bara då, kan verkliga åtstramningspaket fungera. Först då kommer det grekiska folket att godta att dessa nedskärningar måste göras. Om vi fortsätter på samma väg som nu kommer den vägen att leda mot en social och ekonomisk katastrof.
(Talaren godtog att besvara en fråga (blått kort) i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen.)
Niki Tzavela
(EL) Herr talman! Jag vill fråga Nigel Farage om han vet hur stor Storbritanniens utlandsskuld är och om han anser att Storbritannien, som en ö, skulle kunna klara sig på egen hand.
Nigel Farage
(EN) Herr talman! Storbritannien gick igenom exakt samma sak för 20 år sedan. Vi ingick i växelkursmekanismen. Vi fångades i en fälla genom att försöka klamra oss fast vid den tyska marken med räntor som var dubbelt så höga som de borde ha varit.
Detta kostade en miljard britter deras arbeten i onödan. Som tur var hoppade vi av växelkursmekanismen, räntorna sjönk och vi hade goda tider under 1990-talet.
Man kan inte slå ihop olika ekonomier med olika tillväxttakt och olika handelmönster världen över. Vi lärde oss läxan. Vi anslöt oss inte till euron, tack och lov. Jag är rädd för att de som gjorde det nu är fångade i ett ekonomiskt fängelse.
Barry Madlener
(NL) Herr talman! I tisdags sade José Manuel Barroso att Grekland kan räkna med EU:s stöd. ”EU kommer att hjälpa till”, sade han.
Vad grundar José Manuel Barroso egentligen den här makten på? Är det inte så att finansiellt stöd till Grekland är uttryckligen förbjudet enligt Lissabonfördraget? Är det inte så att de nationella parlamenten måste godkänna sådant stöd enskilt? Är det inte så att de också har rätt att säga nej?
Kommissionens makt sträcker sig allt längre. Det är dags att vi sätter stopp för det. Kommissionen ser sig själv som ledaren för alla EU-länder, som det slutliga beslutsorganet under José Manuel Barrosos ledning. José Manuel Barroso valdes inte demokratiskt. Ingen EU-medborgare har röstat på honom. Jag har bara en sak att säga om en regering som styr utan demokrati, och det är ”diktatur”. En byråkratisk diktatur som vill underkuva grekerna och även vill vara den som bestämmer i Nederländerna. Det är oacceptabelt att José Manuel Barroso ska bestämma om Nederländerna ska bevilja stöd eller inte. Det är bara ett organ som kan bestämma om Nederländerna ska hjälpa Grekland, och det är det nederländska parlamentet.
Det är meningslöst att bevilja stöd till Grekland. Det skadar den nederländska ekonomin och de nederländska medborgarna. På den punkten hade José Manuel Barroso faktiskt rätt. Han sade ju faktiskt själv i tisdags att även om den grekiska skulden försvinner som ett trolleri är problemet i alla fall inte löst.
Europeiska rådet kan faktiskt inte dra någon annan slutsats vid mötet. Den enda långsiktiga lösningen på detta problem är att grekerna återinför drachmen, som skulle kunna devalveras enskilt. På så sätt skulle inte de andra medlemsstaterna behöva betala notan.
José Manuel Barroso
kommissionens ordförande. - (EN) Herr talman! Jag vill bara besvara två konkreta frågor som ställdes till mig.
Jag kommer inte att gå in i den här ideologiska diskussionen mot EU, men jag tycker att det är intressant att se att extremhögern och extremvänstern står enade mot euron och mot det europeiska projektet. Därför vill jag återigen vädja till alla demokratiska krafter i EU, här i parlamentet och i Grekland, att sluta sig samman i samförstånd och göra allt de kan för att trygga tillväxt och välstånd i EU.
De två konkreta frågorna handlade om den finansiella skatten och vår ståndpunkt i fråga om omvänd kvalificerad majoritet vid omröstningar.
När det gäller den finansiella skatten kan jag bekräfta att det förslag som kommissionen kommer att lägga fram, förmodligen i oktober, kommer att handla om en skatt på finansiella transaktioner. Vi har gjort en intressant konsekvensbedömning. Vi anser att det finns två möjligheter: en skatt på finansiella transaktioner och en skatt på finansiella verksamheter. Vi har beslutat att lägga fram ett förslag om en skatt på finansiella transaktioner, och ett av skälen är just att det inte finns någon motsvarighet till moms för finansiella transaktioner. Vi kommer alltså att lägga fram det förslaget i oktober.
(Applåder)
Den andra frågan ställdes av Guy Verhofstadt. Jag vill klargöra att kommissionen stöder parlamentet i frågan om omvänd kvalificerad majoritet vid omröstningar. Vi har stött er ambitiösa hållning. Samtidigt kommer vi starkt att vädja till er och rådet om att ni försöker enas om en slutlig överenskommelse - Olli Rehn kommer att få möjlighet att tala med er om det senare i eftermiddag. Vi anser nämligen också att det tack vare parlamentets ståndpunkter har gjorts stora framsteg med det paket som vi nu överväger.
Jag vill gratulera parlamentet, ni som har arbetat mest med den här frågan, och även det ungerska ordförandeskapet för rådet, eftersom det också har gjort en mycket viktig insats. Avslutningsvis vill jag säga er alla att när det gäller ansvaret kommer kostnaden om vi inte når en överenskommelse i den här frågan att bli oerhört hög med tanke på den rådande situationen.
Kommissionen stöder unionsmetoden. Kommissionen stöder högsta möjliga ambitionsnivå, vilket är den linje som jag tror att även ni är inne på.
Detta var de konkreta svaren på de konkreta frågorna.
Manfred Weber
(DE) Herr talman, herr rådsordförande, herr Barroso, mina damer och herrar! Mycket har redan sagts om Grekland, så jag vill bara lägga till ett par tankar om den frågan.
För det första får vi, trots folkets oro och fruktan, inte förlora våra principer ur sikte. De två principer som kännetecknar EU är solidaritet - det står vi för - och en känsla av enskilt ansvar - att det grekiska folket och alla som vi är solidariska mot också tar ansvar själva.
För det andra har det talats om den stora prövningen för EU, oron för att det europeiska projektet till och med skulle kunna misslyckas och att gamla spöken som vi trodde att vi hade skrämt bort skulle kunna återvända till EU. Jag vill vända på detta och se det i ett positivt ljus. Vi bör inte bara tala om problemen, utan även om det vi har gjort bra. Vi bör till exempel nämna att en del av de baltiska staterna har lyckats övervinna krisen och att Irland, med EU:s stöd, kommer att lyckas ta sig tillbaka till obligationsmarknaderna nästa år. Vi bör även se detta som en stor möjlighet att visa folket att vi står starkare tillsammans än ensamma.
I det rådande läget är det svårt att behandla den andra viktiga frågan för Europeiska rådets möte, det vill säga migration. Men det finns en bra koppling mellan dessa två frågor, eftersom vi när det gäller migrationsfrågan, särskilt Schengen, även ser samma princip, dvs. att en av EU:s största framgångar nu ifrågasätts till följd av nationell egoism. Alla har säkert sett siffrorna som visar att 18 000 flyktingar har kommit till Italien. Men vi vet alla att 18 000 flyktingar knappast är en alltför stor börda för Italien, eftersom dubbelt så många flyktingar kom bara till Belgien förra året. Italien gjorde därför fel i att reagera som man gjorde. Det var en intern politisk manöver av Italiens reformminister Umberto Bossi. På grund av att några hundra människor kom till Frankrike svarade landet med att återinföra gränskontrollerna, och även detta skedde av inrikespolitiska skäl. Samma sak i Danmark - även där var skälen inrikespolitiska.
Jag skulle därför vilja se att Europeiska rådet sänder tydliga signaler vid mötet. När migrations- och Schengenfrågan diskuteras måste EU:s stats- och regeringschefer svara med ett tydligt budskap om att vi inte vill ha nationell egoism, särskilt inte på det området. I stället vill vi försvara den stora framgång som det fria Europa faktiskt är. José Manuel Barroso, du kommer absolut att ha parlamentets stöd i den frågan.
Hannes Swoboda
(DE) Herr talman, fru rådsordförande, herr kommissionsordförande! För det första vill jag säga några ord om en fråga som ligger mig varmt om hjärtat, och det är naturligtvis Kroatien. Jag hoppas att vi kommer att kunna besluta att verkligen låta Kroatien ansluta sig till EU nu. Kommissionen har gjort ett bra arbete här - kommissionsledamot Štefan Füle, du själv, José Manuel Barroso, och även det ungerska ordförandeskapet i det här avseendet. Det skulle vara en positiv och viktig signal till en problematisk region som Balkan om Kroatien, som har slutfört sina uppgifter på ett bra sätt, står näst i tur. När jag säger ”slutfört sina uppgifter” betyder det emellertid inte att alla problem är lösta. Vi har just sett några oacceptabla händelser i Split i samband med Pridefestivalen. Det är viktigt att regeringen värnar om de grundläggande friheterna och rättigheterna.
Jag vill gärna tillägga ett par ord om Grekland. José Manuel Barroso, du sade att det kommer att bli svårt att förklara för medborgarna om vi inte kommer med en lösning, till exempel i samband med det ekonomiska styrningspaketet. Men vi kommer även att få svårt att förklara oss för medborgarna om vi bara koncentrerar oss på åtstramningar. Du talade om tillväxt och sade att vi behöver något för att främja tillväxt - men vad exakt är det vi behöver? Du tror väl inte att bara åtstramningar kommer att leda till tillväxt om vi inte samtidigt erbjuder andra alternativ? Guy Verhofstadt nämnde några problem i det här sammanhanget. Det är inte bara vänstersympatiserande ekonomer - i dagens ekonomidel klargjorde till exempel Le Monde, som inte är en vänstertidning, detta mycket tydligt. Åtstramningar å ena sidan - ja, vi behöver vissa begränsningar - men å andra sidan behöver vi tillväxt och investeringar.
José Manuel Barroso, när det talas om privatiseringar vet du exakt hur Grekland ska tvingas in i en privatiseringsvåg - precis som Lothar Bisky sade pågår utförsäljningar. Men vi måste ge Grekland tid att privatisera det som är vettigt att privatisera vid en tidpunkt när landet kommer att få ut ett bra pris.
För det andra måste vi säga att vi även måste investera en del av pengarna. Om du säger att du vill frigöra regionala medel och resurser från strukturfonderna måste vi göra avkall på samfinansieringskravet, eftersom Grekland inte kommer att kunna utnyttja medlen annars. José Manuel Barroso, det är dessa förslag från kommissionen som vi väntar på. Vi är för en åtstramningspolitik och besparingar där det är nödvändigt, och vi är för begränsningar och omstruktureringsåtgärder. Men det kommer inte att fungera utan tillväxt.
Om vi fortsätter som hittills kommer vi till slut inte att rädda Grekland eller våra banker, och inte heller våra skattebetalare; vi kommer i stället att hamna i kaos.
José Manuel Barroso, därför behöver vi vid sidan av strukturåtgärder även tillväxt - och detta gäller naturligtvis också rådet. Förslag om tillväxt och sysselsättning är avgörande för Greklands och även för EU:s framtid.
(Talaren godtog att besvara en fråga (blått kort) i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen.)
Miloslav Ransdorf
(CS) Herr talman! Jag vill fråga Hannes Swoboda om han håller med om att vissa medlemsstater utnyttjar krisen för att stjäla medborgarnas tillgångar. Ser han också saken på det viset?
Hannes Swoboda
(DE) Herr talman! Det har funnits verkliga problem i alla länder som drabbats av krisen. Det kan man absolut inte förneka. Den här situationen kan missbrukas från två olika sidor. Den kan missbrukas genom att man, precis som till exempel vissa kreditvärderingsinstitut gör, ger råd som ruinerar länderna. Men den kan också missbrukas genom politiska uttalanden om att vi inte behöver ändra på något. Om en del av demonstranterna, till exempel i Grekland eller i andra länder, tror att vi inte behöver ändra på något och kan fortsätta som förut, har de fel. Vi är därför positivt inställda till att EU ger sitt fulla stöd till de åtgärder som har föreslagits av Giorgos Papandreous regering. Dessa åtgärder är ett steg i rätt riktning. De måste stödjas, och det måste även en del av fackföreningarna i Grekland inse - det enda sättet att överleva detta är om vi samtidigt för en politik för tillväxt tillsammans. Det vill jag ska framgå mycket klart. Med andra ord får det inte förekomma något missbruk från någon sida. Det är oerhört viktigt.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Herr talman! Efter gårdagens förtroendeomröstning i Aten med det resultat som vi alla känner till tryckte dagstidningen Bild i Tyskland rubriken ”Den grekiske ledaren har överlevt - EU kan dra en suck av lättnad”. Jag måste säga att jag också gladde mig över resultatet av omröstningen, men jag anser att det är alldeles för tidigt för att andas ut.
Det beror på att vi i nästa vecka måste införa det omfattande åtstramningspaketet. Det är nästa stora test. Men även då kommer vi att ha långt kvar till dess att vi kan dra en lättnadens suck. Fler åtgärder kommer att behövas innan krisen är över. Jag anser att det som har påpekats här är alldeles riktigt. Folket i Grekland behöver se ljuset i slutet av tunneln. Men jag vill klargöra att folket i de länder som den största delen av hjälpen kommer ifrån också behöver se ett ljus i slutet av tunneln. De tycker att de bara ger och ger och att det inte finns något slut på det. I Grekland har folk en känsla av att de bara sparar och sparar och att det inte heller tar slut.
Därför är en tillväxtstrategi så viktig. Det är också skälet till att privatiseringar är avgörande för att bryta upp och avreglera denna stelbenta ekonomi. Därför är det rätt att vi beslutsamt främjar och stöder en minskning av statsskulden i Grekland. Demokratin måste stödja detta. Det som händer när det gäller Antonis Samaras är fullständigt oansvarigt. Men det är rätt att vi till exempel ger garantier för investeringar. Det är också rätt att vi letar fram outnyttjade EU-medel, José Manuel Barroso, och gör dem tillgängliga för Grekland, eftersom det i slutändan inte bara kommer att bli Grekland utan hela EU som vinner på ökad tillväxt.
Om vi ser lite längre framåt finns det en annan viktig sak: stabilitets- och tillväxtpakten måste stärkas. Vi måste förebygga framtida kriser. Det är här omvänd kvalificerad majoritet vid omröstningar kommer in i bilden. Inga vanliga människor kommer att förstå vad det betyder egentligen. Uppriktigt sagt innehåller varken stabilitets- eller tillväxtdelen i pakten denna underliga tekniska faktor som jag just nämnde, och om vi inför detta kommer stabilitets- och tillväxtpakten att få tänder, annars inte. Om detta inte införs kommer vi inte att kunna stödja det här paketet. Omvänd kvalificerad majoritet vid omröstningar i den förebyggande fasen av stabilitets- och tillväxtpakten är absolut nödvändigt enligt vår åsikt.
José Manuel Barroso, jag blev mycket glad över att du återigen förklarade att kommissionen har exakt samma åsikt. Jag skulle vilja se att parlamentet ger sitt starka stöd till detta projekt.
Sven Giegold
(DE) Herr talman! Tack, Alexander Graf Lambsdorff. Jag anser att Grekland är i trängande behov av politisk enighet. Men utgångspunkten måste självklart vara att förslagen är rättvisa. Det kan endast råda enighet i Grekland om det finns ett förnyat förtroende för landets politiska och ekonomiska elit. För att det ska bli möjligt måste de förslag som läggs fram skapa enighet. Jag vill emellertid ställa följande fråga till dig: Jag skulle också vilja se en viss konsekvens i din egen grupp. Här i parlamentet efterlyser ni euroobligationer, men i Tyskland har ni sagt att ni tycker att euroobligationer är rena hädelsen. Det är från din grupp i den tyska förbundsdagen som vi ser det största motståndet mot gemensamma europeiska ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Talmannen
Herr Giegold! Du kan inte använda blåkortsförfarandet om du inte tänker ställa någon fråga. Alexander Graf Lambsdorff kan ju inte svara då.
Niki Tzavela
(EL) Herr talman! Som grek vill jag tacka kommissionen, rådet och Europaparlamentet för allt stöd de har gett Grekland hittills. Jag vill särskilt tacka alla i kommissionen som har arbetat så hårt i 18 månader vid det här laget för att lösa Greklands kris.
Vi har talat mycket om Europa här i parlamentet i dag. Jag vill bara komma med en patriotisk kommentar i denna multinationella kammare. Vi greker gav Europa dess namn och vi bidrog på ett avgörande sätt till det vi kallar ”europeisk civilisation” och ”europeiska värderingar”. Vad är det som vi grekiska politiker och det grekiska folket ber om? Vi ber om er respekt och solidaritet. Vad kan vi lova? Vi kan lova att vi kommer att arbeta mycket hårt för att få det land som vi har fört till den här punkten - och det är först och främst vårt problem och vårt eget fel - tillbaka på fötter igen.
Jag vill gärna komma med tre förslag ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Andrew Henry William Brons
(EN) Herr talman! Frågan om det stora antalet påstådda asylsökande från Libyen och Tunisien kommer att stå på dagordningen. Tunisien har störtat sin diktator, så vad flyr dessa tunisier från? Demokrati? Vi kanske kommer att få se den nyligen störtade diktatorn Zine El Abidine Ben Ali först i kön.
Libyen är en krigszon. Men människor blir inte asylsökande bara för att de lever i ett farligt land. En person som söker asyl måste vara utsatt för en särskild fara. Diskussionen verkar handla om huruvida Italien eller Malta ska ta emot dessa människor för bosättning eftersom de var de första länder som dessa människor kom till, eller om de bör tas emot för bosättning av andra medlemsstater. Mitt svar är att vi inte ska låta dem stanna kvar i EU över huvud taget och att de förr eller senare bör skickas tillbaka till Nordafrika.
Om EU:s asylbestämmelser verkligen innebär att det är tillräckligt att en person bara uppger sig vara asylsökande för att man ska vara skyldig att ta emot honom eller henne, då måste reglerna ändras. Reglerna har skapats av människor och kan ändras. Om detta innebär att medlemsstaterna, och naturligtvis EU självt, frångår andra internationella avtal, då får det vara så. Medlemsstaterna har förändrats till oigenkännlighet av migrationen. Nu är det dags att stoppa migrationsströmmen och vända på den.
Kroatiens anslutning står också på dagordningen. Vilka åtgärder kommer EU att vidta för att se till att folkomröstningen blir rättvis, att båda sidor får komma till tals och att alla lägger lika mycket pengar på valkampanjen? Jag misstänker att folkomröstningen varken blir fri eller rättvis. Landet kommer att dränkas av EU-propaganda, och de som argumenterar mot Kroatiens anslutning kommer att avskärmas från diskussionen.
Ildikó Gáll-Pelcz
(HU) Herr talman! Nästa möte i Europeiska rådet kommer även att handla om förtroende. Vi befinner oss i ett historiskt skede. Det är historiskt eftersom vi kommer att kartlägga EU:s utmaningar, som vi måste hantera på ett absolut ansvarsfullt sätt. Våra åtgärder för att hantera dessa utmaningar är emellertid nära förbundna med varandra.
För det första vill jag dock gratulera det ungerska ordförandeskapet till dess fantastiska arbete och tacka för det. Jag vill särskilt tacka statsminister Enikő Győri, som alltid fanns överallt, för hennes arbete. Hon satte en snäv tidtabell som hela ordförandeskapet har lyckats hålla och har haft en positiv inställning till parlamentet, och det tackar jag ordförandeskapet för.
Detta halvår har varit en verklig utmaning, inte bara för att detta var en ny uppgift för det ungerska ordförandeskapet, utan även för att uppgifterna i sig var nya. Tänk bara på inledandet och institutionaliseringen av den europeiska planeringsterminen, och de sex lagstiftningsåtgärderna i paketet för ekonomisk styrning, som har tagits fram genom medbeslutandeförfarandet och kommer att leda till en helt ny ekonomisk strategi.
Det finns stora förväntningar på det förestående mötet i Europeiska rådet, och även på frågor i paketet som ännu måste lösas genom kompromiss. Samtidigt har rådet och parlamentet ett stort ansvar för överenskommelsen, eftersom de måste bestämma sig för om de vill fortsätta med de dåliga metoder som har lett till att stabilitets- och tillväxtpakten försvagats och indirekt även har utlöst krisen, eller om de i stället tänker sätta stopp för överenskommelser på medlemsstatsnivå och dåliga affärer, och äntligen ge utrymme för en ny ekonomipolitisk inriktning som erbjuder gemensamma europeiska lösningar och grundas på gemensamt överenskomna regler, för att på så vis äntligen slutföra den ekonomipolitiska aspekten av integrationen med ett starkt EU i fokus. Medborgarna, de nationella parlamenten och marknaderna förväntar sig alla att EU ska utforma den europeiska ekonomin på ett enhetligt sätt enligt gemensamt överenskomna regler för att säkra den gemensamma valutans stabilitet och skydda EU-medborgarna från krisen på ett effektivt sätt.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Herr talman! Europaparlamentets ledamöter är helt på det klara med att diskussionerna vid Europeiska rådets möte den 23-24 juni fortsatt kommer att koncentreras på den bestående krisen och eurons och Greklands problem. Men jag vill ansluta mig till dem som har påpekat att det även finns andra frågor på dagordningen. Vi har också en skyldighet att diskutera de frågetecken som har uppstått kring faktorer som är centrala för området med frihet, säkerhet och rättvisa, i synnerhet Schengenområdet, som förmodligen är det viktigaste uttrycket för den fria rörligheten för personer.
Vi får inte bemöta den demokratiska längtan som har spridits över Nordafrika med något annat än ett tydligt och kategoriskt svar. Men svaret får inte vara en reform av Schengenfördraget. Schengenfördraget bör tvärtom stärkas. Det finns tidigare händelser som tydligt visar att de åtgärder vi vidtar när vi ställs inför ett oväntat och plötsligt migrationstryck, såsom skedde på Kanarieöarna i Spanien 2004-2006, inte bara får handla om mer och bättre Europa, utan vi måste även stödja kraven på bättre demokrati i våra grannländer.
Vi vet att Malta, Italien och Frankrike har utsatts för detta migrationstryck, men vi måste vara mycket tydliga med att rådet måste göra sitt genom att slutföra asylpaketet, invandringspaketet och reformen av förordningen om Europeiska byrån för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser (Frontex), och inte minst genom att uppdatera solidaritetsklausulen i artikel 80 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, vilket i sin tur innebär en uppdatering av direktiv 2001/55/EG.
Avslutningsvis vill jag också säga att jag är orolig över det budskap som har gått ut om en nödmekanism som gör det möjligt att återinföra EU:s inre gränser vid extraordinära omständigheter. Vi måste ha helt klart för oss vad vi talar om och vilken den europeiska dimensionen kommer att bli, strikt i förhållande till EU-institutionerna, så att vi inte halkar ut på hal is eller till och med hamnar i en kontraproduktiv situation.
Adina-Ioana Vălean
(EN) Herr talman! Efter en tid av öppenhet, tolerans och entusiasm för EU har vi under de senaste åren sett hur vår enighet försvagats och splittring uppstått bland européerna, även här i parlamentet, om frågor som fri rörlighet, invandring, nationella intressen och framför allt pengar.
Tyvärr belyser den globala ekonomiska krisen våra värsta nationalistiska och populistiska åsikter. Kaoset med dagliga uttalanden om Grekland från nationella politiker och intressenter ökar bara förvirringen och skapar mer spekulation på marknaderna. Det finns en verklig risk för att detta sprids till samtliga medlemsstater.
Grekland tar på sig sin del av ansvaret för krisen i landet, och våra EU-ledare tar sin del. Om EU för ett år sedan hade visat ett enat och fullständigt engagemang för att hjälpa Grekland skulle vi inte behöva hoppa från den ena räddningsplanen till den andra nu.
Vi behöver inte fler tekniska lösningar. Det vi behöver är sammanhållning, beslutsamhet och enighet, eftersom detta är ett psykologiskt krig och marknaden testar EU:s enighet, inte den grekiska åtstramningsplanen.
Det är oerhört viktigt att vi sänder ett entydigt budskap om stöd och uppmuntran och om att EU står bakom Grekland.
Dessutom bör vi sänka räntan och vara mer flexibla när det gäller tillgången till EU-medel. Grekland måste också vara berett att ta sitt öde i egna händer. Reformer och åtstramningsåtgärder är visserligen nödvändiga, men vi måste också komma ihåg att detta inte räcker på lång sikt för att landet ska återhämta sig. Vi måste börja om från början och främja investeringar och tillväxt.
I morgon hoppas jag att ingen av EU-ledarna kommer att svika när det gäller solidariteten. Grekland är nämligen bara en sida i boken om EU, så om vi stöder Grekland stöder vi EU.
Mario Borghezio
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! När det gäller Grekland vill jag säga att man bara behöver lyssna till diskussionen för att inse i vilket skick den europeiska styrningen befinner sig i. Faktum är att EU styr på känn, utan exakta mål. Vi har inte fått höra något som jag skulle hålla tummarna för om jag var grek - kanske en grekisk arbetstagare eller företagare som håller på att gå i konkurs.
I fråga om invandringen har jag hört att Italien kritiserats för att landet inte tar emot flyktingar. Men för några timmar sedan gjorde Cecilia Malmström ett offentligt uttalande där hon sade att när tragedin med den libyska utvandringen inträffade åtog sig alla att ta emot minst 800 flyktingar per land. I praktiken tar ingen emot dem, och hon lyfte fram Norge som ett positivt exempel. Flyktingarna kommer till Lampedusa och några kommer till Malta, och vi är de enda som tar emot dem. Italien har tagit emot flyktingarna. Italien. Någon talade om minister Umberto Bossi, och vi har även inrikesminister Roberto Maroni - båda ministrarna hör till det rasistiska Lega Nord-partiet som sitter i den regering som har tagit emot flyktingarna. Om det inte finns bevis för det motsatta är detta sanningen.
Avslutningsvis har vi kapitlet om Kroatien. Det är mycket viktigt för Kroatien att ansluta sig, men det är också viktigt att vi kommer ihåg att påven varnade kroaterna för en byråkratisk centralstyrd struktur.
Mario Mauro
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Det är just för att dagordningen för Europeiska rådets möte den 24 juni är så komplex och tuff om man vill säga så, som vi inser bristerna i de instrument som vi har till vårt förfogande.
Vad exakt förfogar vi över? Vi har EU. EU är ett pågående arbete, ett oavslutat arbete, som vi så ofta har misslyckats med att avsluta just på grund av vår svaghet och fruktan. Europeiska unionen finns tillgänglig för oss, men inte ett Europas förenta stater. Detta innebär att vi, när de nationella regeringarna vacklar till följd av inrikespolitiska slitningar, inte har något instrument som vi kan aktivera för att vidta de åtgärder som kan lösa våra problem. För att äntligen lyckas inrätta ett Europas förenta stater kommer det att krävas ledarskap, inte bara från de nationella regeringarna utan främst från EU-institutionernas sida.
Jag anser att ordförande José Manuel Barrosos försiktighet gjorde att han valdes för andra gången - nu är han inte kvar längre. Jag skulle mycket gärna rösta för honom en tredje gång, men den här gången för hans mod. Eftersom han har omvalts en gång för sin försiktighet skulle jag med andra ord vilja välja om honom för en tredje valperiod för hans mod. Med tanke på den svåra dagordning som Europeiska rådet måste behandla den 24 juni förväntar jag mig att kommissionen och EU-institutionerna visar prov på ledarskap för att övertyga EU-ledarna om att vi måste sätta våra ideal framför de egenintressen vi nu kan ha.
Jag menar att det är den enda möjliga vägen framåt. Annars kommer vi att fortsätta att hålla debatter och kanske klaga över att den franska regeringen har tagit ett initiativ gällande Schengen av interna skäl, eller att den italienska regeringen har vägrat ta emot en eller en annan, eller att den grekiska regeringen fortfarande är för svag för att verkligen kunna ta ansvar för sina egna beslut. Huvudfrågan är emellertid en annan. Om inte karaktären hos det europeiska projektet klargörs kommer vi inte att kunna hantera våra problem.
Anni Podimata
(EL) Herr talman! Jag börjar med att ansluta mig till tackorden från Niki Tzavela - och jag vill i min tur tacka henne för dem - till parlamenten och folken i EU för det stöd som de ger och fortsätter att ge mitt land.
Som de senaste dagarnas utveckling har visat är Grekland fast beslutet att fortsätta med sina insatser att omstrukturera sina finanser och främja strukturreformer och se till att man lyckas med det. Det finns dock två förutsättningar för att dessa insatser ska krönas med framgång. För det första kan vi inte bara tvinga på folket åtstramningsåtgärder utan måste även ge dem positiva framtidsutsikter, utsikter till tillväxt, sysselsättning och nya arbetstillfällen. Den andra förutsättningen är att vi behöver ett klimat av trygghet och stöd från EU, ett klimat av politisk sammanhållning, eftersom vi under krisen och särskilt under de senaste veckorna sett en informell offentlig dialog mellan EU:s huvudstäder, kommissionen och Europeiska centralbanken, där kreditvärderingsinstituten har agerat som ett slags underliga domare, i samband med den privata sektorns så omtalade deltagande i den nya räddningsplanen för Grekland.
Kreditvärderingsinstitutens underliga roll som något slags domare hedrar varken EU eller den politiska unionen. Vi måste tysta denna kakofoni, eftersom det endast är med ett klimat av politisk sammanhållning som vi kan hoppas på de rätta förutsättningarna för att de enorma ansträngningarna från det grekiska folket ska krönas med framgång.
Sarah Ludford
(EN) Herr talman! Den stora frågan för EU-ledarna i morgon är om de är mogna uppgiften att rädda EU:s landvinningar när det gäller den gemensamma valutan och området för fri rörlighet. ”Mer Europa” är inte svaret på allt, men i centrala frågor som dessa måste vi stärka EU:s beslutsprocess. Jag välkomnar ordförande José Manuel Barrosos mycket starkare uttalande i dag än i vår debatt om Schengen och migration i maj. Vid det tillfället borde han ha läst lagen för Italien och Frankrike, som Manfred Weber från PPE-gruppen gjorde tidigare i dagens debatt.
I en utmärkt artikel i gårdagens Financial Times beklagade Mario Monti både den överdrivna respekten för stora medlemsstater och ”artighetskulturen” i rådet, det vill säga att medlemsstaterna vägrar att ställa varandra till svars för misslyckanden. Jag skulle hellre uttrycka mig lite grövre: ”Hjälper du mig så ska jag hjälpa dig.” Detta fick förödande konsekvenser när det gäller Greklands falska statistik. Vi behöver beslutskraft och åtgärder på EU-nivå i viktiga frågor, men vi behöver även ärlighet eftersom det inte kan finnas något ömsesidigt förtroende annars.
Fiorello Provera
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Vi har sett att inget land kan klara av invandringsproblemet på egen hand. Därför är det viktigt att vi har en politik för att hantera massiva migrationsrörelser, en politik som stöder utvecklingssamarbete och omfattar multilaterala och bilaterala avtal med migranternas ursprungsländer och med transitländerna.
Tyvärr har Europeiska utrikestjänstens instrument inte tillämpats enligt fördragens anda eller vision, vilket Italien nu erfar. De medlemsstater som befinner sig i främsta linjen har i själva verket tvingats hantera flyktingkrisen med hjälp av ensidiga initiativ, utan att kunna förlita sig på europeisk solidaritet. Jag uppmanar därför kommissionen att beskriva de fall där vi kan tala om en ”massiv tillströmning av fördrivna personer” i enlighet med direktiv 2001/55/EG om miniminormer för att ge tillfälligt skydd, och på så sätt fastställa exakta och mätbara kriterier som kan betraktas som permanenta. Ett sådant klargörande är viktigt för att främja en effektiv gemensam migrationspolitik och se till att bördan delas.
Jean-Pierre Audy
(FR) Herr talman! Jag vill också varmt gratulera rådsordförande Enikő Győri till ordförandeskapet. Jag vill även välkomna kommissionens vice ordförande hit och har två kommentarer.
Den första kommentaren rör Grekland. Jag anser att det finns ett behov av att konsolidera finanserna och utforma tillväxtfrämjande åtgärder. När det gäller finanskonsolidering står det klart att det är väldigt svårt att ta itu med dåtiden samtidigt som man planerar inför framtiden. Jag föreslår att man inrättar ett slags kreditmedlare, som skulle kunna hysa Greklands dåliga skulder i en lämplig finansiell struktur eller en avknoppningsstruktur. Eftersom vi har nått ett politiskt samförstånd om att inte tillåta kapitalförluster, varför då inte dela upp den grekiska skulden så att den grekiska regeringen kan ta sig an framtiden och denna medlare helt enkelt reder upp det förgångna genom omstruktureringar?
När det gäller räntorna krävs ett bidrag från bankerna, som har gjort enorma vinster genom att köpa skulder till 16 procent för att sedan fördubbla sitt kapital när de minskade till 8 procent. Jag föreslår även att finansiella transaktioner som involverar statsskulder undersöks, en uppgift som Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten bör anförtros. Kreditinstituten har i viss utsträckning gett vad vi i fransk lag benämner ett orättvist stöd till en alltför tungt skuldsatt struktur. De har därför gjort sig skyldiga till fel och har orsakat skada. De måste gottgöra detta.
När det gäller tillväxt måste vi stödja ordförande José Manuel Barrosos föreslagna plan på 1 miljard euro, och vi måste ta fram en ordentlig utvecklingsplan för Grekland. Jag instämmer i Daniel Cohn-Bendits förslag: Varför inriktar vi oss inte på militära utgifter, som står för 4 procent av BNP? Om EU kunde medla mellan Turkiet och Cypern anser jag dessutom att vi skulle kunna rädda 2 procent av Greklands BNP.
Det är den typen av åtgärder som skulle bidra till att ta fram en utvecklingsplan för Grekland.
Edite Estrela
(PT) Herr talman! Mina förväntningar på det kommande mötet i Europeiska rådet är relativt låga, eftersom splittringen härskar i EU. I stället för att besluta tvekar man, och i stället för solidaritet har vi själviskhet. Så ser det ut i EU i dag.
Låt oss se på fallet Grekland. Jag kommer inte att tala om mitt eget land Portugal, eftersom den nya regeringen just har tillträtt. Allt jag kan göra är därför att önska den all lycka, för både portugisernas och EU:s skull. Så låt oss tala om Grekland. Grekland är inte vilket land som helst. Det har varit fullvärdig medlem i EU i årtionden, och det tillhör eurogruppen. Det är viktigt att vi minns att Grekland är demokratins vagga. Dessa fakta bör vara tillräckliga för att Grekland ska behandlas med större respekt av EU. Grekerna är ansvariga för den fruktansvärda situation som de befinner sig i, men EU-institutionerna är också medskyldiga.
Premiärminister Giorgos Papandreou har gjort allt han kunnat för att komma ur den här svåra situationen. Han har vidtagit åtstramningsåtgärder med enormt mod och värdighet, vare sig de är genomförbara eller inte. Det som sker i Grekland kan en dag mycket väl upprepas på Irland eller i Portugal, Spanien, Belgien, Italien eller Frankrike. Jag har därför en fråga till EU-institutionerna: Hur ska länder i svårigheter kunna klara de skandalösa räntor de får betala och samtidigt minska sina budgetunderskott och statsskulder och dessutom främja ekonomisk tillväxt och skapa arbetstillfällen? Anser ni inte att dessa länder riskerar att dö med den typen av behandling, inte av sjukdomen utan av botemedlet?
Det är inte rätt väg. Det som krävs är i stället en samlad plan för att försvara den gemensamma valutan, slå tillbaka spekulationerna mot statsskulden och kritisera kreditvärderingsinstituten, som bär den största skulden för den kris vi upplever.
Charles Goerens
(FR) Herr talman! Den första försiktighetsåtgärd som måste vidtas om vi vill förhindra en storskalig brand är att vi slutar leka med elden. Jag håller med ordförande José Manuel Barroso när han säger att den grekiska regeringen måste göra allt den kan för att se om sitt eget hus så att EU i sin tur kan agera. Med andra ord måste Grekland återvinna sin trovärdighet.
Borde inte samma uppmaning om ett ansvarsfullt uppförande riktas till alla regeringar i EU? Är alla de politiska ledarna medvetna om effekterna av de uttalanden de har gjort om Grekland under de senaste 18 månaderna? I morgon är det dags för Europeiska rådet att sätta stopp för oenigheten bland sina medlemmar.
Det krävs fyra saker för att förhindra att den grekiska krisen utlöser den så fruktade dominoeffekten i hela euroområdet. För det första krävs ett enat Grekland med en ekonomisk och budgetmässig återhämtningsplan. För det andra måste EU och eurogruppen stå enade kring samma mål. För det tredje behöver vi lite mer tid än vad som ursprungligen planerades, särskilt för privatiseringar, och för det fjärde krävs solidaritet som förstås på rätt sätt och inte bara består av nya lån utan också, och framför allt, av tekniskt bistånd från partnerna, särskilt från kommissionen.
Paulo Rangel
(PT) Herr talman! Först och främst måste jag säga att jag förväntar mig att mycket ansvarsfulla beslut fattas vid detta möte i Europeiska rådet, särskilt med tanke på det ekonomiska klimat vi har upplevt de senaste veckorna. Det krävs en mer ansvarstagande inställning än vid Europeiska rådets förra möte, där man försökte skjuta upp problemet i tre månader på grund av valtidtabeller. Det ansvarstagande jag förväntar mig är att man inser att ekonomiska och finansiella frågor är centrala och avgörande för EU, men att de dessutom bidrar till EU:s huvudsyfte, nämligen att bevara freden.
Om vi har en inställning till problemen som bara leder till att medlemsstaterna börjar misstro varandra, till att vi sår misstro mellan medlemsstaterna och skapar och förvärrar skillnader och rivalitet mellan sydliga och nordliga medlemsstater och mellan medlemsstater centralt i EU och de i ytterkanten, kommer slutresultatet att bli EU:s fall.
Det som står på spel vid detta möte i Europeiska rådet, oavsett de tekniska lösningarna eller den politiska oenigheten, är att vi måste bestämma oss för om vi vill att det europeiska projektet ska fortsätta att vara en meningsfull plan för fred i Europa eller inte. Det är vad som står på spel enligt min mening.
Det jag hör från många ledare, vare sig de kommer från länder i svårigheter eller länder som betalar och är nettobidragsgivare, är en oansvarig predikan, där man till och med hänvisar till vissa ytterst negativa drag hos olika nationaliteter. Av den orsaken, och endast den orsaken, vädjar jag till de europeiska regeringschefernas ansvarskänsla, och uppmanar dem att komma med lösningar så att EU kan ta sig ur den här situationen.
Gianni Pittella
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Som Mario Mauro just sade styrs de beslut om krisen som fattas av EU:s regeringar av ömsesidig rädsla och misstro.
Jag tycker att EU agerar som ett fotbollslag som förlorar med 2-0 och vars spelare tror att de kan komma ur underläget genom att sluta passa bollen och i stället försöka göra mål själva. Men man vinner ingen match genom att spela ensam. Inte ens Maradona eller Pelé skulle kunna vinna den match som den här krisen är på egen hand. Greklands kris skulle ha kontrollerats redan i ett tidigt skede. I stället pressade vi på och vi har nu nått en mycket komplicerad punkt, som vi måste hantera genom att lämna skadlig svartsjuka och misslyckade ekonomiska recept bakom oss en gång för alla.
Vi bör säga sanningen och erkänna att många av dagens regeringschefer visar sig vara andra klassens ledare. De kan inte förstå att krisen faktiskt inte orsakades av Grekland eller ens av statsskuldssituationen, utan av finansmarknaderna, som var oreglerade fram till helt nyligen. Nu erbjuder regeringarna återigen det vanliga förgiftade betet: låt oss reda ut våra offentliga räkenskaper och därefter se vem som överlever. Men ingen kommer att överleva detta, framför allt inte den vitala delen av det europeiska samhället. I stället måste vi sikta på tillväxt genom att inrikta våra resurser på forskning, utbildning och de stora utmaningarna, och därmed komma in i en positiv cirkel.
Avslutningsvis bör vi tala klarspråk om invandringen. Schengenområdet får inte röras, som mest kan det stärkas, men vi får inte röra det eftersom det är en oförytterlig landvinning som håller EU på fötter. Migrationsströmmarna måste hanteras från Bryssel på ett integrerat, solidariskt och säkert sätt.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Herr talman! Europeiska rådets möte sätter slutpunkten för det ungerska ordförandeskapet. Ordförandeskapet är värt beröm för sina insatser för att slutföra viktiga frågor, varav vissa har varit ytterst kontroversiella.
Detta möte är mycket viktigt eftersom man kommer att besluta om huruvida den europeiska planeringsterminen ska genomföras. Medlemsstaterna måste genomföra rekommendationerna för att förhindra att stabiliteten äventyras. Det är nu medlemsstaterna måste visa ansvarskänsla och åta sig att tillämpa den nya mekanismen.
Stabilitets- eller konvergensprogram och nationella reformprogram behövs, men det är inte tillräckligt. Man måste enas om meningen med den ekonomiska styrningen. Parlamentet har ansträngt sig hårt för att nå en kompromiss, och jag hoppas att den får stöd i morgondagens omröstning. Nu är det rådets tur att anta detta paket, som är så viktigt för EU.
Schengenområdet har varit ett hett diskussionsämne den senaste tiden. Utvärderingsmekanismen måste uppenbart moderniseras. Ett ensidigt återinförande av de inre gränserna är ingen lösning. Om medlemsstaterna inte kan uppfylla sina skyldigheter när det gäller de yttre gränserna krävs stödåtgärder och deltagande av Frontex.
Om situationen inte kan lösas kan Europeiska rådet, på kommissionens förslag, med kvalificerad majoritet besluta att återinföra gränskontrollerna under en begränsad tidsperiod. Jag anser emellertid inte att ett ensidigt återinförande av gränserna, vilket sker för närvarande, är lösningen.
Ett antagande av ordförandeskapets rapport om främjande av romernas integration i EU och slutsatserna om inrättandet av EU:s strategi för Donauregionen kan bli viktiga steg i genomförandet av dessa politiska åtgärder, som är viktiga för EU.
Tunne Kelam
(EN) Herr talman! Bristerna i stabilitetspakten har varit en bidragande orsak till den förvärrade ekonomiska krisen, som har förvandlats till en förtroendekris.
Ingen är oskyldig i det här avseendet. Nu har vi hamnat i en nödsituation där solidaritet och ansvarskänsla är allt som räknas, men solidaritet innebär inte bara alla för en, utan även en för alla. Alla medlemsstater måste ta ansvaret för vår union och börja agera för EU:s gemensamma bästa.
Vi behöver verkligen mer Europa, och mer Europa betyder mer disciplin, inklusive konkreta åtgärder mot de medlemsstater som bryter mot reglerna.
Kommissionen måste få en både starkare och mer oberoende roll i den ekonomiska styrningen och övervakningen om vi ska kunna återupprätta euroområdets trovärdighet. Kommissionen behöver ett mandat att utvärdera den ekonomiska situationen i medlemsstaterna, så att den kan utfärda rekommendationer och varningar i tid.
Den viktigaste frågan kommer dock att vara den politiska viljan samt möjligheten att tillämpa påföljder. Påföljder bör bli regel, inte en fråga om politiska uppgörelser. Rådets roll bör begränsas på vederbörligt sätt i förfaranden som kan leda till påföljder. EU:s trovärdighet kan återupprättas genom att vi förbättrar kvaliteten på statistiken, och det kan vi göra genom att i framtiden undvika eventuell manipulering och förfalskning av finanspolitiska uppgifter.
Mitt land Estland genomlevde en djup ekonomisk kris för tre år sedan. Men vi agerade, balanserade budgeten och gick med i euroområdet. Lettland agerade också och är nu tillbaka på spåret.
Alla för en och en för alla. Vi måste agera och reformera våra samhällen. Det gör ont att skära ned på utgifterna, men det är fortfarande det enda sättet att hitta tillbaka till tillväxt och stabilitet.
Seán Kelly
(EN) Herr talman! Vi har hört mycket i dag om att ge och ge och skära ned och skära ned. Jag vill tillföra en ny dimension till detta, nämligen ”ta och ta”. Jag tänker särskilt på den räntesats som ECB tillämpar för mitt eget land Irland. Vi kämpar beslutsamt för att nå de mål som satts upp i räddningspaketet, och detta är absolut inte till någon hjälp.
Som tur är ser Europaparlamentet och kommissionen att vi behandlas orättvist. En ränta som den som vi får betala är som att sätta en kvarnsten om halsen på en drunknande man, samtidigt som man skickar ut en livbåt för att rädda honom.
Jag vill uppmana rådet, särskilt i morgon, att sänka Irlands ränta. Om det sker kommer vi att återvända till tillväxt, infria våra åtaganden och bli en stor nation, en del av EU igen.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Herr talman! Europeiska rådet kommer förhoppningsvis att stödja det ungerska ordförandeskapets framgångsrika mål: Donaustrategin, strategin för romer och slutförandet av anslutningsförhandlingarna med Kroatien. Det viktigaste målet är emellertid att anta paketet med sex lagstiftningsåtgärder för ekonomisk styrning. Ungerska experter och diplomater förtjänar varmt beröm för sitt fantastiska arbete, eftersom de lyckades minska antalet problematiska frågor mellan rådet och parlamentet till endast ett fåtal. För att bryta dödläget i förhandlingarna måste den ungerska regeringen nå kompromisser på högsta möjliga nivå. Det återstår emellertid fortfarande att se om Viktor Orbáns regering har tillräckligt med politiskt kapital för att göra detta. Kan György Matolcsy, som tidigare öppet och hårt har attackerat den europeiska planeringsterminen, argumentera på ett trovärdigt sätt för en stärkt ekonomisk styrning? Jag hoppas att vi fortfarande kan nå ett genombrott i rådet. EU behöver ekonomisk styrning så snabbt som möjligt.
Ilda Figueiredo
(PT) Herr talman! Den allvarliga ekonomiska och sociala kris som drabbat flera EU-medlemsstater kräver noggrant övervägande, djupgående diskussioner och ansvarstagande för EU:s alltmer nyliberala politik, t.ex. privatiseringar och urholkning av arbetsrätten, som skapar större sociala orättvisor och ekonomiska skillnader och mer arbetslöshet, fattigdom och social utestängning. Rådsmedlemmarna står likgiltiga inför arbetstagarnas och de vanliga människornas kamp, och deras förslag går tyvärr ut på att permanenta den nyliberala politik som redan har lett till allvarliga kriser i Grekland och på Irland och nu hotar Portugal och andra medlemsstater.
Vad de egentligen försöker göra är att göra det lättare att göra större vinster på kapital och ökad finansiell spekulation, alltid på bekostnad av samma grupper: arbetstagare, mikroföretag, små och medelstora företag, jordbrukare och människor som drabbas av dessa investeringsminskningar och åtstramningsåtgärder.
Franz Obermayr
(DE) Herr talman! EU:s nuvarande migrationspolitik har misslyckats. Ett exempel på det är kommissionens planer på så kallade rörlighetspartnerskap för att ge den massiva tillströmningen av människor från Nordafrika ett sken av laglighet. Cecilia Malmström har vid ett flertal tillfällen påstått att EU är beroende av invandringen från Nordafrika. Det faktum att många medlemsstater måste kämpa med hög arbetslöshet, särskilt bland unga människor, ignoreras medvetet. I Libyen har befolkningen fördubblats de senaste 20 åren. Om portarna till Nordafrika skulle öppnas skulle pressen på EU:s arbetsmarknad följaktligen öka ännu mer. Därför behöver vi inte mer invandring från Nordafrika, utan ett totalstopp för invandring. Våra medborgare vill inte ha rörlighetspartnerskap i det här avseendet, de vill ha återtagandepartnerskap i stället. Våra medborgare vill inte ha öppna gränser, utan i stället ett återinförande av gränskontrollerna och ett starkare Frontex. Detta bör också övervägas under Europeiska rådets kommande möte när invandringspolitikens ”framsteg” diskuteras.
Lena Kolarska-Bobińska
(PL) Herr talman! Vi har ägnat det mesta av vår tid åt att diskutera krisen i Grekland, och det är naturligtvis helt riktigt eftersom den är ett enormt problem. Under gårdagens debatt bad dock José Manuel Barroso om vårt stöd även i Schengenfrågan. Det faktum att han bad parlamentet om vårt stöd innebär att han måste förutse en mycket komplicerad situation och svåra förhandlingar med stats- och regeringscheferna. Jag anser att Schengenområdet, och i och med det friheten att resa runt i EU, är en symbol för frihet och för EU. Det är en av EU:s största tillgångar och förtjänster, för mig personligen som polack och för alla polacker. Vi kan inte tillåta att denna frihet begränsas eller att Schengenområdet upplöses, eftersom det just är beslut och politik av det här slaget som avgör hur EU uppfattas. Därför vill jag inte bara begära att Schengensystemet försvaras, utan även att Rumänien och Bulgarien tas med, eller snarare involveras, i Schengensystemet så snart som möjligt.
Bogusław Liberadzki
(PL) Herr talman! Jag tycker att det är mycket glädjande att under dagens debatt se att de två läger som har uppstått är eniga om orsakerna till det rådande läget och rekommendationerna om vad vi bör göra: nyliberalerna å ena sidan och vänsterledamöterna å den andra. Det är uppenbart att vi efter så många månaders diskussioner om situationen i EU för det första har dragit slutsatsen att hotet är mycket stort, och för det andra att det krävs samarbete. I detta sammanhang blev jag också väldigt glad över att höra José Manuel Barroso säga i dag att kommissionen kommer att lägga fram ett förslag om en skatt på finansiella transaktioner. Det gläder mig verkligen. Det är en skam att vi inte redan arbetar med ett slutförslag, men det är hur som helst mycket välkommet att det åtminstone finns ett förslag. Jag vill gärna lyfta fram ännu en fråga. För närvarande inriktar vi oss på euroområdet, men vi har också EU-medlemsstater som inte är med i eurosamarbetet, och vi måste försäkra oss om att dessa länder inte heller får problem.
Simon Busuttil
(MT) Herr talman! När det gäller invandringsfrågan förväntar vi oss tre saker i morgon. För det första att Schengenområdet försvaras eftersom det representerar frihet för våra medborgare och är ett av de synligaste inslagen för EU-medborgarna. För det andra förväntar vi oss ett delat ansvar även för de yttre gränserna, inte bara för de inre. Detta kommer att kräva en förstärkning av Frontex, ökad solidaritet och en rättvis ansvarsfördelning. Vi behöver även öka samarbetet med de länder i södra Medelhavsområdet som har genomgått en omvälvning. Men det vi mest av allt behöver i morgon är verklig politisk vilja. Om den politiska viljan saknas kan vi aldrig genomföra våra idéer i praktiken.
Maroš Šefčovič
kommissionens vice ordförande. - (EN) Herr talman! Dagens livliga debatt är ett tydligt bevis på att Europeiska rådets dagordning är ytterst relevant och viktig för EU:s framtid.
Grekland var i allra högsta grad en aktuell fråga i de flesta av inläggen. Vi vet att situationen i Grekland är mycket svår och att det inte finns några enkla lösningar. Jag håller med alla er som sade att det är mycket viktigt att visa det grekiska folket att det inte bara handlar om nedskärningar och åtstramningar, utan att det även finns ljus i slutet av tunneln och att vi faktiskt kan hjälpa Grekland att åter slå in på vägen mot tillväxt.
Åtstramningarna måste därför åtföljas av tillväxtfrämjande politik och åtgärder. Jag är fullständigt övertygad om att EU och kommissionen kan göra detta. Vi kan hjälpa Grekland att öka sin administrativa kapacitet. Vi kan hjälpa Grekland att tillgodogöra sig medlen från strukturfonderna på ett bättre sätt och rikta dem mot tillväxtsektorer, och vi kan hjälpa de grekiska myndigheterna att förbättra kvaliteten på skatteuppbörden.
Vi vet hur man kan hjälpa länder att förbättra sina utbildningssystem. Jag anser att vi kan göra allt detta nu, och kommissionen står beredd att gå den vägen. Vi är beredda att sätta ihop program för tekniskt stöd som ska komplettera de plågsamma åtstramningsåtgärder som de grekiska myndigheterna måste vidta. På så sätt vill vi tydligt visa att EU bryr sig, att EU står för solidaritet och att vi kan hjälpa till om landet befinner sig i sådana trångmål.
Samma budskap måste dock komma från Greklands politiska etablissemang. Vi kommer att göra vårt bästa, men det vi behöver från de grekiska myndigheterna är en tydlig signal om enighet och beslutsamhet att lösa de svåra problemen i landet. Det är kommissionens och min vädjan till de grekiska politiska företrädarna: samarbeta, visa oss att ni är eniga, visa en enad ståndpunkt om de mycket komplicerade problem som finns. Tidpunkten är rätt och det skulle vara en ytterst ansvarsfull gest.
Det var inte så många av er som tog upp den mycket viktiga frågan om slutförandet av den europeiska planeringsterminen. Jag vill emellertid ta upp den frågan här eftersom vi behöver hjälp från er ledamöter i Europaparlamentet genom att ni reser tillbaka till era valkretsar och förklarar att den europeiska planeringsterminen är över och att de nationella terminerna nu inleds. Jag anser att vi vet vad vi bör göra, vi har mycket rättvisa, uppriktiga och detaljerade landsspecifika rekommendationer för varje medlemsstat, men nu behöver vi de nationella myndigheternas och regeringarnas samarbete för att verkligen kunna visa resultat och genomföra reformerna i medlemsstaterna. Endast på så sätt kommer vi att kunna förbättra EU-ekonomins kvalitet och konkurrenskraft och få i gång den igen.
Jag vill återigen bekräfta att kommissionen kommer att lägga fram ett förslag om en skatt på finansiella transaktioner. Det krävdes en mycket grundlig konsekvensbedömning, och den håller nu på att slutföras. Detta kommer att vara ett av våra förslag, ett av våra bidrag till den globala diskussionen om dessa mycket viktiga frågor. EU kommer återigen att visa ledarskap i denna fråga, och vi hoppas att våra globala partner kommer att följa vårt exempel.
Flera av er nämnde Schengenområdet och att det är viktigt att vi har en bra invandringspolitik. Jag vill försäkra er om att vi är fullständigt medvetna om att frihet och fri rörlighet för personer inom EU är en av våra största landvinningar, och att vi måste värdesätta det. Kommissionen kommer att agera som fördragens väktare och är redo att vidta åtgärder om grundstenarna för dessa projekt ifrågasätts.
Efter den senaste tidens utveckling måste vi även inse att vi behöver en sammansatt lösning för alla migrationsaspekter och att vi måste befästa förtroendet för systemet. Kommissionen är därför övertygad om att det enda lämpliga alternativet är en samordnad och EU-baserad process i stället för ensidiga initiativ från medlemsstaternas sida för att återinföra inre gränskontroller.
Vi behöver även ett gemensamt asylsystem för EU som är effektivare och ger bättre skydd. Vi kommer att göra vårt yttersta för att se till att ett sådant system införs senast 2012. Det är kommissionens strategi och jag hoppas att den kommer att få Europaparlamentets och medlemsstaternas stöd.
Jag vill bara säga några korta ord om ekonomisk styrning och paketet med sex lagstiftningsförslag. Ni har redan hört kommissionsordförandens ståndpunkt i frågan, och ni kommer att få tillfälle att diskutera den här frågan närmare med min kollega kommissionsledamot Olli Rehn. Jag vill bara lyfta fram en aspekt, och det är att det är viktigt att vi får en överenskommelse snarare förr än senare, eftersom tiden är knapp och vi behöver våra nya verktyg för att kunna styra EU-ekonomierna på ett bättre och mer tillförlitligt sätt i framtiden.
En avslutande kommentar om Kroatien. Jag anser att det både är lägligt och lämpligt att gratulera Kroatien eftersom landet närmar sig ett historiskt ögonblick, och detta bör sända en mycket positiv signal, inte bara till alla kroater, utan till alla folk på västra Balkan.
Jag vill också gratulera Europaparlamentet och dess föredragande Hannes Swoboda samt det ungerska ordförandeskapet, som gjort ett utmärkt arbete genom att komma så långt med den här frågan. Det har gjort att vi har kunnat få dessa mycket goda resultat vid den här tidpunkten.
Mina sista tackord går till Enikő Győri. Hon sade vid upprepade tillfällen att hon ville leda ett parlamentsvänligt ordförandeskap. Jag anser att hon har visat detta i och med att hon har varit här i parlamentet så ofta. Jag vill även tacka henne för det utmärkta samarbetet med kommissionen.
Enikő Győri
rådets ordförande. - (HU) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Låt mig tala på mitt modersmål denna sista gång jag deltar i ett av parlamentets sammanträden. För det första vill jag tacka er alla för ert erkännande av vårt arbete, eftersom vi har hört många ledamöter från olika grupper dra slutsatsen att det ungerska ordförandeskapet gjort ett bra arbete. Personligen anser jag att det verkligen har varit värt mödan att leda ett parlamentsvänligt EU-ordförandeskap.
Kommissionens ordförande José Manuel Barroso nämnde paketet med sex lagstiftningsåtgärder, och vice ordförande Maroš Šefčovič nämnde förhandlingarna med Kroatien och de olika frågorna i samband med detta. EU:s medbeslutandeförfarande ger rådet och ordförandeskapet möjlighet att bygga upp personliga relationer med många ledamöter och öka det ömsesidiga medvetandet om varandras problem i institutionerna - det ser jag som en viktig möjlighet för oss alla.
Tack för att ni har anordnat den här debatten i dag. Jag tycker att man kan säga att vi är eniga om de grundläggande principerna och värderingarna, som det har talats mycket om i dag, och vi har till och med diskuterat den europeiska integrationsfilosofin. Jag måste säga att de flesta ledamöters inlägg speglade den enighet som råder mellan oss. Vi är också överens om att Europeiska rådet måste hantera ytterst svåra frågor i dag. Jag skulle vara mer försiktig med användningen av ordet ”historisk” eftersom jag anser att det blir urvattnat om vi använder det för ofta.
Jag håller absolut med om att fruktan och misstro är dåliga rådgivare, och EU-ledarna får inte låta dessa känslor ta överhanden under mötet i morgon och i övermorgon. Det är min och även det ungerska ordförandeskapets fasta övertygelse att alla våra åtgärder måste grundas på förtroende - jag skulle till och med säga ömsesidigt förtroende - och på ansvarstagande och solidaritet, precis som ni har uppmanat oss till. Vare sig det handlar om ekonomisk politik, reformer av Schengenområdet, asyl eller utvidgning är det vad vi måste bygga vårt arbete på. Lösningen - som också har föreslagits av de allra flesta - är mer Europa, ett starkare Europa, och det ungerska ordförandeskapet har arbetat i sex månader med detta i åtanke. Det är vår fasta övertygelse att fördjupad integration är lösningen på våra gemensamma problem.
Slutligen vill jag rapportera om de uppgifter som det ungerska ordförandeskapet fått som hemläxa vid de tidigare mötena i Europeiska rådet, närmare bestämt vilka resultat och framgångar som kommer att presenteras vid det toppmöte som inleds i morgon. Vi var ju faktiskt tvungna att komma överens i vissa särskilda frågor med er och vi var även tvungna att enas om andra frågor.
Låt mig börja med de ekonomiska frågorna. Vi har redan talat om den europeiska planeringsterminen, och här vill jag tacka vice ordförande Maroš Šefčovič, eftersom det verkligen är viktigt att vi informerar allmänheten om vad den europeiska planeringsterminen egentligen innebär. Den handlar om att skapa den insyn som krävs för att vi ska veta hur medlemsstaterna klarar sig, så att vi kan sända varningssignaler i tid. Jag välkomnar att Europaparlamentet har följt detta arbete mycket uppmärksamt, eftersom vi med den europeiska planeringsterminen uppmanar medlemsstaterna att tillämpa en strängare budgetförvaltning, samtidigt som vi lägger grunden för arbetet med att skapa tillväxt genom hårt arbete och kreativitet.
När det gäller paketet med sex lagstiftningsåtgärder kommer ni snart att hålla en ingående debatt om den frågan här i parlamentet. Låt mig ge er två skäl till att jag skulle föredra att den nuvarande överenskommelsen antas. För det första för att paketet är bra, det är bättre än rådets ursprungliga förslag, och för det andra för att rådet gav efter för parlamentet i varenda fråga på dagordningen. Vi har till och med fått rådet att ge med sig i frågan om omvänd kvalificerad majoritet vid omröstningar. Därför kan jag inte hålla med Alexander Graf Lambsdorff om att paketet bara har en enda fördel, nämligen omvänd kvalificerad majoritet vid omröstningar. Fördelen med det här paketet är snarare att det bygger in flera kontroller och balanser i systemet, och på så vis kan kriser som den 2008 undvikas i framtiden.
När det gäller fri rörlighet för personer vill jag upplysa er om att det ungerska ordförandeskapet vid rådets (rättsliga och inrikes frågor) möte den 9 juni enhälligt antog slutsatser om att den fria rörligheten måste bevaras och att vi måste se över de åtgärder som vi redan har till vårt förfogande. Först efter det att vi har uttömt dessa möjligheter och endast om nya problem faktiskt uppstår som kräver en anpassning av vårt nuvarande regelverk får vi vidta extraordinära åtgärder i extraordinära situationer. Metoderna bör utformas först när vi har ett konkret lagstiftningsförslag, vilket såvitt jag vet kommer att läggas fram nu under hösten.
Jag har just fått veta att rådet parallellt med detta plenarsammanträde har enats om den enda olösta frågan gällande Frontex, så förhandlingarna om stärkandet av Frontex har slutförts med framgång. Jag tackar er i parlamentet för ert samarbete.
Den andra hemläxa som vi fått av Europeiska rådet var att öka Europeiska investeringsbankens utlåningskapacitet, och i det avseendet har vi kunnat nå en överenskommelse med parlamentet. Det är en annan av våra framgångar, och jag anser att detta är ett viktigt steg mot en lösning på situationen i länderna i Nordafrika.
Som en snabb sidokommentar måste jag bemöta Csaba Sándor Tabajdis ord. Jag vänder mig bestämt mot hans kommentar om medlemmarna i den ungerska regeringen, som jag tror är inrikespolitiskt motiverad. Csaba Sándor Tabajdi, för det första vill jag be dig att fråga dina kolleger i utskottet för ekonomi och valutafrågor om finansminister György Matolcsys arbete, eftersom stämningen under utfrågningen i går var något annorlunda än vad du talade om här i dag. Jag skulle också rekommendera dig att läsa medlemsstaternas svar på kommissionens förslag om den europeiska planeringsterminen. Alla är fria att kommentera och kritisera innehållet, eftersom vi här i EU klarar ut allt genom att diskutera och utbyta åsikter, och det är sant att många medlemsstater redan har kritiserat innehållet. För det andra vill jag uppmärksamma dig på en av de positiva egenskaperna hos det ungerska ordförandeskapet, som är orsaken till att vi har kunnat enas med EU-institutionerna i så många frågor, nämligen respekt för fördragen och även för institutionernas respektive befogenheter. Vi lägger fram förslaget med sex lagstiftningsåtgärder för rådet i vetskap om att det ungerska ordförandeskapet har gjort allt det kunnat för att nå en överenskommelse, vilket vi har fått beröm för från ordförande José Manuel Barroso och från dina kolleger under utskottssammanträdena. Därför lägger vi nu fram paketet för Europeiska rådet, vars ordförande är Herman Van Rompuy, som kommer att besluta om vår handlingslinje.
Sist men inte minst vill jag tala om Kroatiens anslutning. Som jag sade i början av mitt anförande är jag försiktig med att använda ordet ”historisk”. I Kroatiens fall anser jag emellertid att vi faktiskt har kommit fram till ett historiskt ögonblick, eftersom vi sänder ett mycket viktigt budskap till västra Balkan, nämligen att de har en framtid i EU. Jag hoppas uppriktigt att EU-medlemsstaternas stats- och regeringschefer kommer att fatta det politiska beslutet om Kroatiens anslutning i morgon och i övermorgon, och att förhandlingarna kan slutföras under det ungerska ordförandeskapets sista timmar, senast den 30 juni. Kommissionen har arbetat dygnet runt för att kunna lägga fram en positiv rapport den 10 juni. Jag kan försäkra er om att både kroaterna och det ungerska ordförandeskapet har arbetat dag och natt för att åstadkomma detta. Vi har haft dagliga möten i rådets arbetsgrupper för att kunna slutföra arbetet.
Avslutningsvis vill jag inte bara tacka parlamentet - vilket jag redan har gjort - utan även våra partner i ordförandeskapstrion, Spanien och Belgien, för deras utmärkta samarbete och för att vi kunde slutföra ordförandeskapstrions 18-månadersprogram. Jag önskar Polen allt gott och hoppas att det blir ett parlamentsvänligt ordförandeskap.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Skriftliga förklaringar (artikel 149 i arbetsordningen)
Carlos Coelho
Det kommande mötet i Europeiska rådet är särskilt viktigt eftersom två grundläggande aspekter av den europeiska integrationen kommer att stå i centrum för diskussionerna. Den första aspekten är ekonomisk integration i form av paketet om ekonomisk styrning, som bör göra det möjligt för oss att finna de bästa lösningarna för att ta oss ur den ekonomiska och finansiella krisen, och även omfattar konkreta åtgärder för de länder som befinner sig i en särskilt svår ekonomisk situation. I det avseendet bör rådet sända ett tydligt budskap om solidaritet och ansvarskänsla. För det andra får dessa problematiska tider och det starka migrationstrycket inte utnyttjas som en ursäkt för att försvaga de stora framgångarna med Schengenområdet, som är en synonym för fri rörlighet. Vi kan inte göra en helomvändning när det gäller denna framgång, utan vi måste i stället skydda, stärka och förbättra Schengenområdet. Jag hoppas att man vid detta möte i Europeiska rådet sänder ett starkt och tydligt budskap i den riktningen, och betonar att medlemsstaterna måste respektera och genomföra Schengenreglerna på ett lämpligt och effektivt sätt. Europeiska rådet måste även uppmärksamma behovet av att öka solidariteten och ansvarsfördelningen mellan medlemsstaterna, och även öka Frontex befogenheter och resurser. Euroepiska rådet måste dessutom lyfta fram behovet av att inrätta en verklig utvärderingsmekanism för Schengen, där man kontrollerar att reglerna följs och att gränskontrollerna respekteras, kartlägger problem och bidrar till att lösa dem, och som en sista utväg straffar medlemsstater om de envisas med att inte följa reglerna.
João Ferreira
De dramatiska effekterna av de så kallade åtstramningsåtgärderna är högst märkbara. Precis som många varnade för förra året har Internationella valutafondens (IMF) och EU:s program för Grekland inte bara orsakat ekonomisk katastrof och social förödelse, utan det har även visat sig att man inte lyckats uppnå de mål som var det påstådda skälet till att paketet behövdes: målen för underskottssänkningar har inte nåtts, landets statsskuld ligger säkert på cirka 170 procent vid det här laget, och de räntor som marknaderna kräver för statsskulden har stegrats våldsamt. Trots detta förbereder nu Europeiska rådet ett nytt angrepp. Förutom de identiskt utformade IMF/EU-program som de vill genomföra på Irland och nu i Portugal, förbereder de nu en förstärkt attack mot Grekland, för att pressa det grekiska folket ännu mer.
Detta är de senaste stegen i denna process av inblandning och utpressning, som är öppet kolonial till sin karaktär. De försöker utnyttja argumentet om ekonomisk styrning för att institutionalisera och permanenta den interventionspolitik och de interventionsåtgärder som är förknippade med de aktuella exemplen på IMF:s och EU:s obehöriga inblandning. De vill ha ”tvärvillkor” och extern kontroll över nationella räkenskaper och nationell politik, som noga ska övervakas av de största EU-makterna. Överträdelser (eller till och med risk för överträdelser) av deras påbud leder till allvarliga påföljder. Denna utveckling är oacceptabel och visar hur bakåtsträvande, reaktionärt och antidemokratiskt EU faktiskt är.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
Vi befinner oss vid en avgörande tidpunkt då Europas ekonomiska framtid avgörs i form av det ekonomiska styrningspaketet. Dessutom kommer EU att under flera dagar besluta om nästa del av det ekonomiska biståndet till Grekland. Jag anser att vi, om vi ska ta oss ur krisen, behöver mer ekonomisk integration i Europa, inte ytterligare sanktioner eller begränsningar. I dag omfattar EU både euroområdet och de övriga länderna, och även om euroområdet visserligen delar samma valuta består det samtidigt av 17 aktiemarknader och 17 regeringars utvecklingsstrategier.
Den politiska grupp jag tillhör, gruppen Progressiva förbundet av socialdemokrater i Europaparlamentet, är därför för ett vidtagande av positiva åtgärder som att skapa en tätare ekonomisk integration. Vi tror även att bördan bör falla på dem som är ansvariga för den ekonomiska krisen - därav idén om att beskatta ekonomiska transaktioner - och inte på dem som fallit offer för den, till exempel Greklands medborgare.
Europeiska rådets aktuella möte är det sista under rådets ungerska ordförandeskap, ett ordförandeskap som inte rönt den uppskattning det förtjänar eftersom ett antal konkreta projekt på EU-agendan som ungrarna arbetat med, inklusive dem som handlar om ekonomisk styrning, har överskuggats av politiska frågor såsom medielagstiftning och den ungerska konstitutionen. Jag hoppas att Polen, som står näst i tur att ta över ordförandeskapet, inte kommer att göra som våra grannar och att valet till sejmen inte kommer att överskugga de framsteg som görs.
Sylvie Guillaume
Jag undrar hur utfallet av detta rådsmöte kommer att bli. Det är tänkt som ett tillfälle att diskutera vilka framsteg som görs i fråga om asyl- och migrationspolitik och de följder de arabiska revolutionerna får vid EU:s gränser. Om vi tar tillfället i akt och stärker de externa gränskontrollerna bör det sägas med en gång att vi återigen har valt fel måltavla. Det räcker inte att helt enkelt föra en repressiv politik, något vi vet är ineffektivt och orsakar stort mänskligt lidande. Vi måste komma ihåg att det är människor som behöver skydd som står vid Europas tröskel, och dörren hålls stängd på grund av svepskäl om kostnader och missbruk. Låt oss, efter den nyss firade Världsflyktingdagen, framför allt stå fast vid vårt ansvar som européer, ett ansvar som medlemsstaterna med orätt är rädda att axla. Annars kan tidsgränsen 2012, som samma medlemsstater har förbundit sig att följa, lätt missas.
Zita Gurmai
skriftlig. - (EN) Vi förbereder oss inför ett innehållsrikt rådsmöte, som enligt min uppfattning kommer att få historisk betydelse. Det ungerska ordförandeskapet har haft stora framgångar: strategin för Donauområdet och antagandet av strategin för romer. Jag hoppas emellertid att de, efter att ha utfört detta goda arbete på professionell nivå, har tillräcklig politisk makt och snabbtänkthet för att nå viktiga mål även inom andra områden, t.ex. Kroatiens anslutning, migration och den mycket angelägna frågan om ekonomisk styrning. De måste arbeta hårt för att skapa samförstånd mellan de 27 medlemsstaterna och återspegla europeisk enhet och villighet att ta sig ur krisen och bevara kärnan i den europeiska integrationspolitiken. Det gör intryck på mig att mitt lands första ordförandeskap råkar inträffa under en så utmanande period, och jag hoppas att rådet kommer att leva upp till de förväntningar som ställs på det under veckan.
Andreas Mölzer
skriftlig. - (DE) Medan invandringsvärldsmästaren Kanada lockar till sig fler kvalificerade invandrare än någon annan region i världen - och de som inte lyckas tjäna sitt uppehälle ger sig snabbt av igen - är det i det närmaste så att EU för en politik som går ut på ”barmhärtighetsinvandring för de okvalificerade”. Faktum är att en majoritet av de afrikaner som kommer till Europa inte är flyktingar, utan ekonomiska migranter. Denna mänskliga kohandel under falska förevändningar om flyktingskap och vädjanden om humanitär asyl orsakar irreparabla skador på asylsystemet.
En europeisk asylpolitik är dömd att misslyckas på grund av de oönskade sidoeffekterna av tidigare förslag: Dublinförordningen syftade till att förhindra asylturism. Nu översvämmas länder som har lättillgängliga yttre gränser, men majoriteten av de asylsökande hamnar ändå i de länder som har de mest generösa socialförsäkringssystemen. Det faktum att man ger asylsökande samma rätt som den nationella befolkningen till arbetsmarknad och social trygghet har ökat den ekonomiska migrationen på ett sätt som bara var att vänta.
De ökade rättigheter som tillfaller olagliga invandrare gör att utvisning nästan omöjliggörs. En enhetlig asyllagstiftning skulle endast vara önskvärd om den baserades på den mest återhållsamma nationella asyllagstiftningen, som till exempel Danmarks, och om överträdelser av lagen fick följder, som turistvisum för olagliga invandrare.
Ett europeiskt asylsystem grundat på centrala principer om humanitära skäl och om att krångla sig igenom trots allt, måste bestämt förkastas. Det måste slutligen dras en tydlig skiljelinje mellan flyktingar med rätt till asyl och ekonomiska migranter. Dessutom måste Frontex och återtagandeavtal utvecklas ytterligare, och olagliga invandrare måste konsekvent utvisas.
Cristian Dan Preda
Inför Europeiska rådets möte den 23-24 juni vill jag ta upp frågan om Kroatiens anslutning. Jag vill först uttrycka min glädje över att min ståndpunkt, som stöds genom ett ändringsförslag till resolutionen om Kroatiens framstegsrapport 2010, som jag lade fram tillsammans med min kollega Bernd Posselt, håller på att bli verklighet. Därför välkomnar jag överenskommelsen som träffats i rådet (allmänna frågor) om att förhandlingarna med Kroatien ska vara avslutade i slutet av denna månad. Jag hoppas att rådet kommer att formalisera frågan. Efter sex års förhandlingar har tiden kommit för ett erkännande av Kroatiens ansträngningar att uppfylla anslutningskriterierna. Jag hoppas att vi 2013 kan välkomna Kroatien som den 28:e medlemsstaten. Rådets beslut kommer att sända en mycket stark signal till västra Balkan som helhet och uppmuntra regeringarna i regionen att fortsätta med sina reformer. Detta är en lång process och den kräver sina uppoffringar. Ansträngningarna kommer dock att betala sig till slut. Samtidigt välkomnar jag den positiva inställning som de kroatiska myndigheterna visat när det gäller att använda övervakningsmekanismen fram till den faktiska tidpunkten för anslutning som ett ytterligare incitament. Det bör emellertid inte finnas någon möjlighet till förlängd användning efter denna tidpunkt.
Joanna Senyszyn
Schengenområdet kommer att vara en av de frågor som rådet tar upp under det kommande mötet. I det avseendet skulle jag vilja rikta parlamentets uppmärksamhet på det ständigt ökande antalet människor som talar om ett återinförande av gränskontroller. Danmark planerade att fatta beslut i det syftet. De skäl som nämns, nämligen kampen mot gränsöverskridande kriminalitet och den ökade olagliga invandringen, är allvarliga problem, men de kan inte lösas genom att gränserna stängs. En sådan handlingsplan går stick i stäv med EU:s regelverk om fri rörlighet för varor och tjänster. Den kommer även att resultera i ökad främlingsfientlighet och ett ökat inflytande för partier som använder sig av populistiska och nationalistiska slagord.
Vad vi mest av allt behöver är gemensamma och effektivare lösningar för att skydda EU:s yttre gränser samt enhetliga standarder för alla medlemsstater i fråga om invandringspolitiken. I detta sammanhang vill jag uppmana kommissionen att antingen vidmakthålla sitt bestämda motstånd mot att återinföra gränskontroller, eller att införa gemensamma, enhetliga och rimliga regler, kriterier och mekanismer för ett eventuellt återinförande.
Silvia-Adriana Ţicău
skriftlig. - (RO) För det första delar jag mina ledamotskollegers åsikt att vi bör visa solidaritet med Grekland. EU måste inta en bestämd och samstämmig ståndpunkt i denna fråga.
För det andra, Schengenområdet är en av EU:s största landvinningar, och dess principer måste efterlevas och försvaras. Mot den bakgrunden anser jag att ett återinförande av gränskontroller inom Schengenområdet inte är acceptabelt, och inte heller införande av ytterligare kriterier för medlemsstater som vill gå med i Schengenområdet och som uppfyller de specifika tekniska kriterierna.
För det tredje välkomnar jag rådets antagande av EU-strategin för Donauområdet. Donauområdet har en lång historia av samarbete. En av de första europeiska institutionerna, den europeiska Donaukommissionen, inrättades 1856 och hade sitt säte i staden Galaţi i Rumänien. Syftet med kommissionen var att säkerställa fri sjöfart på Donau. Jag uppmanar berörda medlemsstater att prioritera genomförandet av denna strategi och därmed säkerställa ekonomisk tillväxt och social utveckling för de fler än 120 miljoner medborgare som bor i denna makroregion.
Slutligen vill jag uppmana rådet och medlemsstaterna att avlägsna befintliga hinder för fri rörlighet för rumänska och bulgariska arbetstagare. Att ta bort dessa hinder skulle innebära att man visar respekt för EU:s grundläggande principer, såsom solidaritet och fri rörlighet för personer.
Angelika Werthmann
skriftlig. - (DE) Rådet har en hel del punkter på agendan inför mötet. Med avseende på krisen i Grekland ska det slutligen klargöras att EU inte bara står för att ”ge” eller ”ta” utan att man arbetar enligt principen ”ge och ta”. Det betyder emellertid också att om ett land får hjälp måste landet även leva upp till de krav som ställs. De förbättringar som gjorts i stabilitets- och tillväxtpakten bör bestämt välkomnas, helt enkelt för att förhindra ytterligare ekonomiska katastrofer i någon medlemsstat. Med tanke på den planerade anslutningen av Kroatien välkomnas det faktum att Kroatien uppfyller anslutningskriterierna, men frågan bör trots allt ställas hur det stöd på omkring 500 miljoner euro som Kroatien har rätt till egentligen ska finansieras.
