Neoficialaus valstybių vadovų ir vyriausybių susitikimo rezultatai (2007 m. spalio 18-19 d., Lisabona) (diskusija) 
Pirmininkas
Kitas darbotvarkės punktas yra Tarybos ir Komisijos pareiškimai dėl neoficialaus valstybių vadovų ir vyriausybių susitikimo Lisabonoje rezultatų. Norėčiau šiltai pasveikinti ES Tarybos pirmininką ir Portugalijos ministrą pirmininką José Sócrates. Šiltai sveikiname jus šį rytą Europos Parlamente!
Žinoma, taip pat šiltai sveikiname Europos Komisijos pirmininką José Manuel Durćo Barroso ir dėkojame jam už darbą Europos viršūnių susitikime.
Ponios ir ponai, prieš pradedant diskusiją, visiškai nenorėdamas užbėgti įvykiams už akių, norėčiau nuoširdžiai padėkoti Tarybai pirmininkaujančiai Portugalijai už jos milžinišką indėlį ir už ketvirtadienį, apie 1 val. nakties pasiektą sėkmę, patvirtinus Europos Sąjungos sutartį ir Europos Sąjungos funkcionavimo sutartį.
Tai puikus Europos Sąjungos pasiekimas ir puikus pasiekimas mums visiems. Europos Parlamento vardu norėčiau pridėti, kad be Europos Parlamento nebūtume pasiekę to, ko esame pasiekę šiandien. Tai taip pat puikus pasiekimas visiems, nes Sutartis yra vienas iš pagrindinių Europos Parlamento prioritetų, jei norime eiti į priekį ir sėkmingai įgyvendinti šią Sutartį.
Pasveikinęs Tarybai pirmininkaujančią Portugaliją bei Komisiją - matau čia ir Komisarę M. Wallström, kuri kartu su Komisijos pirmininku taip pat įdėjo didelį indėlį, - labai džiaugiuosi dabar perduodamas žodį ES Tarybos pirmininkui José Sócrates. Šiltai sveikiname jus Europos Parlamente!
José Sócrates
Pone Pirmininke, Komisijos pirmininke, ponios ir ponai, leiskite šiandien pirmiausia skirti keletą žodžių mano draugo atminimui. Prieš kelias dienas mirusio EP nario Fausto Correia atminimui. Jis mirjaunas. Jo mirtis yra didžiulis praradimas ne tik Europos Parlamentui, bet ir Portugalijos Socialistų partijai.
Fausto Correia buvo puikus politikas ir puikus žmogus. Jūs visi turėjote galimybę su juo susipažinti. Jis buvo protingas, atviras ir visad pasišventęs kilniems Europos idealams. Tačiau norėčiau ypač pabrėžti jo žmogiškąsias savybes - kilnumą, draugiškumą ir toleranciją. Šios savybės iš tiesų suteikia prasmės mūsų politiniam gyvenimui.
Jo išėjimas man asmeninis praradimas. Netekau artimo draugo, su kuriuos praleidau tiek daug gražių gyvenimo akimirkų ir labai jo ilgėsiuos.
Ponios ir ponai, kai prieš tris mėnesius plenariniame posėdyje pristačiau Tarybai pirmininkaujančios Portugalijos programą, labai aiškiai nurodžiau, kas bus pagrindinis iššūkis, pagrindinis Tarybai pirmininkaujančios Portugalijos prioritetas - parengti ir pasiekti susitarimą dėl naujos Sutarties, išeiti iš šešerius metus trukusios institucijų diskusijų aklavietės, į kurią buvo patekusi Europos Sąjunga.
Todėl šiandien su dideliu džiaugsmu kreipiuosi į rūmus, pristatydamas spalio 18 d. tarpvyriausybinėje konferencijoje pasiektą susitarimą. Šis susitarimas buvo naujos Lisabonos sutarties pagrindas. Sutartis bus pasirašyta gruodžio mėnesį mieste, kurio vardu ji bus pavadinta.
Tarybai pirmininkaujanti Portugalija pradėjo su užduotimi pakeisti iš Tarybai pirmininkavusios Vokietijos paveldėtą misiją, kuri, kaip jau sakiau anksčiau, buvo ypač aiški ir tiksli - paversti ją nauja Sutartimi. Tai buvo mūsų misija.
Mūsų pasiektas susitarimas patvirtina, kad metodai ir grafikai, kuriuos nustatėme pirmininkavimo pradžioje, buvo teisingi. Kaip jau jums sakiau pirmininkavimo pradžioje, buvo būtina, kad birželio mėnesį Taryba padarytų viską, stengdamasi Sutartį užbaigti ne gruodį, kaip kai kurie norėjo, bet spalį, neoficialaus susitikimo metu. Ir mes neklydome. Mes pradėjome liepos 23 d., o baigėme spalio 18 d.
Kai šios Sutarties istorija jau užrašyta, visi geriau suprantame tokio politinio sprendimo svarbą, nepalikti metų pabaigai užduoties, kurią turime atlikti anksčiau. Europai reikėjo greito susitarimo. Ji tai ir gavo. Europai reikėjo pasitikėjimo ženklo. Ji tai ir gavo. Europai reikėjo žvilgsnio į ateitį. Tai ir buvo padaryta.
Mes dirbome su visomis valstybėmis narėmis, ir jos visos be išimties pademonstravo konstruktyvią dvasią ir norą įveikti likusius sunkumus. Tai leido mums spalio 3 d. pateikti visą Sutarties tekstą ir priartino mus prie tikslo.
Lisabonos viršūnių susitikimui liko nedaug neišspręstų klausimų, nors jie, be jokios abejonės, buvo politiškai labai svarbūs. Šiame kontekste mūsų strategija buvo mėginti pasiekti susitarimą pačią pirmą viršūnių susitikimo dieną. Mums tai atrodne tik įmanoma, bet ir labai pageidautina, nes tai duotų aiškų ženklą Europai. Ženklą, kad Europa yra pajėgi priimti greitus sprendimus, net tokius, kurie, kaip visi pripažįsta, yra sudėtingi. Be to, buvo labai svarbu, kad mes pirmą neoficialaus susitikimo dieną galėtume išspręsti institucinius klausimus, o antrą dieną, iš karto po sprendimo priėmimo, diskutuoti apie globalizaciją ir tai, kaip Europa turėtų spręsti globalius klausimus.
Todėl Lisabonoje buvo įmanoma pasiekti susitarimą, leidusį mums užbaigti susitarimą dėl Sutarties.
Pirmiausia Joaninos nuostata ir susitarimas, buvo pasiektas dviem lygmenimis:
deklaracija dėl bendro sprendimo priėmimo Taryboje kvalifikuota balsų dauguma, patikslinanti dabartinį Joaninos išsaugojimo mechanizmą;
šalia protokolas, nustatantis, kaip galėtų būti pakeistas ar atšauktas Europos Tarybos susitarimo mechanizmas. Kaip jau turėjau galimybę pasakyti anksčiau, Joaninos klausimas, toks, koks buvo praėjusio Tarybos posėdžio susitarime, reikalauja, kad ši nuostata būtų privaloma pagal įstatymą, tačiau neįtraukta į Sutartį. Mūsų priimtas sprendimas - deklaracija plius protokolas, užtikrinantis, kad sprendimas dėl Joaninos galėtų būti pakeistas tik susitarimu - mums pasirodlabiausiai atitinkantis paskutinio susitarimo dvasią.
Taigi, mes užtikrinome Joaninos kompromisą nepažeisdami kvalifikuotos balsų daugumos sprendimo priėmimo proceso vientisumo.
Taip pat reikėjo išspręsti politinį klausimą dėl generalinių advokatų skaičiaus Teisingumo Teisme. Dėl deklaracijos buvo sutarta taip, kad Taryba pritartų bet kokiam Teisingumo Teismo prašymui dėl generalinių advokatų skaičiaus padidinimo trimis advokatais (vienuolika vietoj aštuonių). Tokiu atveju, Lenkija turėtų nuolatinį generalinį advokatą ir daugiau nebedalyvautų rotacijos sistemoje, o tuo tarpu esamoje rotacijos sistemoje dalyvaus nebe trys, o penki advokatai.
Kalbant apie Sąjungos ypatingojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai paskyrimą, mes sutikome dėl deklaracijos, kad dėl atitinkamų kontaktų Europos Parlamentas turėtų dalyvauti paskyrimo procese, netgi nuo pirmojo etapo, prasidėsiančio 2009 m. sausį.
Konferencija taip pat pritardeklaracijai, kuria nustatomos aiškesnės kompetencijų ribos tarp Sąjungos ir valstybių narių, kaip numatyta Sutartyse.
Galiausiai, Europos Parlamento sudėties klausimas. Jūs žinote, kad Europos Sąjungos sutarties 9a straipsnio dalis buvo pakeista nurodant, kad EP narių skaičius neturi viršyti septynių šimtų penkiasdešimt plius pirmininkas, tai yra 751, išlaikant proporcingą mažėjimą.
Prie šio pakeitimo buvo pridėtos dvi deklaracijos:
viena, nurodanti, kad papildoma kėdEuropos Parlamente bus skirta Italijai;
kita, užtikrinanti, kad Europos Taryba duos politinį sutikimą dėl Europos Parlamento sudėties, paremtos paties Europos Parlamento pasiūlymu.
Todėl Taryba pritarParlamento pateiktiems kriterijams ir žengžingsnį į priekį atlikdama tai, kas, jos nuomone, yra priimtinas suderinimas, siekiant dabartinį pagrindą pritaikyti 2009-2014 m. laikotarpiui.
Be mano paminėtų klausimų, Tarybai pirmininkaujanti Portugalija taip pat turėjo į Sutartį įtraukti tas taisykles ir išlygas, kurias buvo įpareigota įtraukti, savaime suprantama, gerbiant jų siekusių valstybių narių pozicijas, tačiau visą laiką stengiantis išvengti bendrijos sprendimo priėmimo proceso ir bendros Sutarties darnos sumenkinimo.
Taigi, mes turime naują Sutartį. Tai nauja ir gera Sutartis. Sutartis, išsprendžianti praeities krizę ir leidžianti Europai žvelgti į priekį. Sutartis su postūmiais į priekį, keletą kurių, jei galima, norėčiau akcentuoti.
Šia sutartimi be pakeitimų patvirtinamas Europos Parlamento dalyvavimas teisėkūros procese bei naujovės biudžeto procese, tokiu būdu padidinant Sąjungos demokratinį teisėtumą;
Šia sutartimi patobulinamas sprendimo priėmimo procesas, balsavimą kvalifikuota balsų dauguma išplečiant iki laisvės, saugumo ir teisingumo srities;
dar kartą laisvės, saugumo ir teisingumo srityje ši Sutartis praturtina teisinius pagrindus, būtinus veiksmingesnės imigracijos ir prieglaudos bei policijos ir teisminio bendradarbiavimo kovoje su terorizmu ir organizuotu nusikalstamumu politikos, stiprinančios mūsų gyventojų saugumą, vystymui;
Šioje sutartyje aiškiai išvardijamos sritys, kuriose valstybės narės savo galias perdavES;
Ši sutartis sustiprina nacionalinių parlamentų priežiūros vaidmenį.
Tarp visų šios sutarties pasiekimų, norėčiau ypač pabrėžti vieną punktą: ši Sutartis suteikia teisiškai pagrįstą galią pagrindinių teisių chartijai, apie kurią gruodžio 12 d. paskelbs visos trys Europos Sąjungos institucijos.
Be to, ES jau turi Europos žmogaus teisių konvenciją ir yra rasta išeitis, kaip išspręsti Europos pilietybės teisinio pagrindo klausimą, apie kurį klausParlamento nariai.
Jeigu kalbame apie išorės santykius, Sutarties sukurta nauja institucinsistema - ypač Europos Komisijos aukšto atstovo ir pirmininko pavaduotojo užsienio reikalams posto įvedimas - yra Europos užsienio politikos ambicijų, leisiančių Europai užimti labiau pastebimą vietą tarptautiniu mastu ir suteikti priemonių efektyviam bendradarbiavimui su mūsų partneriais, atspindys.
Ponios ir ponai, derybos buvo atkaklios ir reikalavo daug jėgų, tačiau Europa pasiektikslą. Europa pasiekir įgyvendino esminį tikslą - turėti sutartį, atspindinčią Europos vertybes ir stiprinančią Europą kaip pasaulinį ekonominį veikėją bei suteikiančią daugiau erdvės efektyvesnėms institucijų sąlygoms, leidžiančioms Europai atlikti savo vaidmenį.
Po šio viršūnių susitikimo Europa bus stipresnė. Stipresnatremti globalius iššūkius. Stipresnužimti savo vietą pasaulyje. Stipresnė, nes davpasitikėjimą mūsų ekonomikai ir Europos piliečiams.
Lisabonos sutartis dabar parodo, kad Europa yra pasirengusi, pasitikinti savimi ir užtikrinta. Lisabonos sutartis dar kartą paruošEuropą naujai erai.
Leiskite padėkoti Europos Parlamentui ir jo pirmininkui Hansui-Gertui Pötteringui bei Parlamento atstovams tarpvyriausybinėje konferencijoje - Elmar Brok (PPE-DE), Enrique Barón-Crespo (PSE) ir Andrewui Duffui (ALDE). Tarybai pirmininkaujančios Portugalijos vardu norėčiau padėkoti jums už puikų bendradarbiavimą, už konstruktyvius pasiūlymus, tačiau labiausiai už jūsų nuolatinį įsipareigojimą Europai siekiant susitarimo ir už greitai pasiektą susitarimą.
Garsūs plojimai)
Taip pat norėčiau padėkoti Europos Komisijai, ir ypač Komisijos pirmininkui, kuriam Tarybai pirmininkaujanti Portugalija yra labai skolinga už šiais mėnesiais suteiktą vertingą pagalbą sėkmingai užbaigiant derybas. Labai jums ačiū, pone pirmininke.
(Plojimai)
Taip pat turiu pareikšti didžiulę padėką Tarybos generaliniam sekretoriatui, ypač jo teisinėms tarnyboms ir generaliniam direktoriui Jeanui-Claudeui Piris. Pirmininkaujančios Portugalijos vardu norėčiau padėkoti jiems už sunkų darbą, meistriškumą ir atsidavimą. Jie atliko nuostabų darbą.
Taip pat norėčiau padėkoti visiems valstybių narių atstovams, dalyvavusiems įvairiuose tarpvyriausybinės konferencijos lygmenyse. Pirmininkaujanti valstybnepamirš bendradarbiavimo, sutarimo ir atvirumo dvasios, kurią visi rodieškant išeičių.
Ponios ir ponai, dabar leiskite išreikšti asmenines padėkas. Noriu padėkoti šalia manęs sėdinčiam užsienio reikalų ministrui Luķsui Amado, valstybės sekretoriui Lobo Antunes ir visiems Portugalijos diplomatams, šiuo laikotarpiu dėjusiems visas pastangas užtikrinti, kad ši Sutartis būtų prisimenama kaip vienas geriausių ES pasiekimų.
Ponios ir ponai, įgyvendinę Lisabonos sutarties tikslą, valstybių ar vyriausybių vadovai antros dienos rytą galėjo paskirti Lisabonos darbotvarkės išorės aspektui ir svarstymui, kaip Europa turėtų reaguoti į globalizacijos metamus iššūkius. Tai buvo puiki diskusija, pasižymėjusi vertingu Europos Parlamento pirmininko indėliu. Tai taip pat buvo į ateitį žvelgianti diskusija.
Europos Komisijos pirmininkas įdėjo didelį indėlį į diskusiją, paremtą pranešimu "Europinis interesas: žengiant į globalizacijos amžių". Šį dokumentą labai gyrvalstybių bei vyriausybių vadovai.
Pagrindiniai diskusijų punktai buvo svarstomi finansinės rinkos neseniai vykusios suirutės kontekste bei Balyje vykusios konferencijos akimis.
Tarp įvairių išvadų, kurias būtų galima pasidaryti iš diskusijos, norėčiau pabrėžti vieną penktadienio rytą diskusijose vyravusią mintį, kad dabar Europa yra pasiruošusi, ir netgi kai kuriose srityse privalo, vadovauti globalizacijos procesui, nesvarbu, ar tai būtų abipusis rinkų atidarymas, ar aplinkos, socialinių, finansinių ir intelektualinės nuosavybės standartų gerinimas, ar strateginio bendradarbiavimo su mūsų tarptautiniais partneriais stiprinimas.
Ponios ir ponai, prieš baigdamas norėčiau pasakyti paskutinį dalyką. Spalio 18 d. buvo sutarta dėl Lisabonos sutarties, tačiau ta diena taip pat prasidėjo ir kitu, taip pat svarbiu susitarimu, apie kurį norėčiau jums papasakoti - susitarimu tarp Europos socialinių partnerių dėl naujų darbo rinkos iššūkių. Tai taip pat buvo svarbus susitarimas, kurį sudarydami socialiniai partneriai parodkonstruktyvaus įsipareigojimo, atsakomybės ir socialinio dialogo pavyzdį. Tai geras dialogo, reformos poreikio globalizuotame ir nuolat kintančiame pasaulyje pavyzdys.
Ponios ir ponai, leiskite baigti asmeniniu pastebėjimu. Politiniame gyvenime retai pasitaiko galimybkritiniu momentu pasitarnauti savo šaliai ir Europai. Didžiuojuosi, kad man pasitaiktokia proga. Norėčiau iš visos širdies jums padėkoti už visapusišką paramą, kurią nuolat jaučiau šiuose rūmuose.
Tačiau mūsų darbas dar nebaigtas. Dar turime daug ką atlikti. Norėčiau užtikrinti, kad pirmininkaujanti šalis ir toliau dirbs su tokiu pat pasišventimu, energija ir įsitikinimu, su kokiu ir pradėjo, ir dirbs dėl stipresnės Europos ir geresnio pasaulio.
(garsūs plojimai)
Pirmininkas
Dėkoju Pirmininkui už pranešimą ir atliktą darbą.
Ponios ir ponai, girdėjote apie Parlamento sudėtį. Pirmininko pateiktame pranešime nediskutuojama dėl Europos Parlamento Pirmininko balsavimo teisės. Todėl dar kartą pabrėšiu, kad tai netaikoma ir Europos Tarybai. Europos Parlamento Pirmininkas, žinoma, jei sutiks, pasinaudos savo teisėmis. Niekas negali to iš jo atimti ir Europos Taryba taip pat iš jo to neatėmė. Norėčiau, kad tai būtų užprotokoluota.
Dabar norėčiau paprašyti Europos Komisijos Pirmininko José Manuelio Durćo Barroso, kad jis būtų toks malonus ir tartų žodį.
José Manuel Barroso
Pone Pirmininke, Tarybos Pirmininke, ponios ir ponai, Lisabonos viršūnių susitikimas buvo suvienytos Europos solidarumo susitikimas. Europa baigšešerius metus trukusias diskusijas dėl institucinių klausimų ir tokių diskusijų išprovokuotus susiskirstymus. Mes pasiekėme susitarimo dėl Lisabonos sutarties.
Norėčiau nuoširdžiai atiduoti duoklę Tarybai pirmininkaujančiai Portugalijai ir ypač ryžtingai lyderiaujančiam ministrui pirmininkui José Sócrates. Taip pat norėčiau pagirti visą komandą, kuri beveik kasdien rodmeistriškumą ir atsidavimą. Taip pat būtų teisinga pripažinti puikų Tarybai pirmininkavusios Vokietijos, ir ypač kanclerės Chancellor Angelos Merkel, darbą, kai jai pavyko apibrėžti misiją, aiškią ir tikslią misiją, kuri buvo tarpvyriausybinės konferencijos pagrindas. Taip pat reikia pripažinti, kad be Tarybai pirmininkaujančios Portugalijos pasiryžimo ir kompetencijos dabar nešvęstume misijos virtimo sutartimi.
Leiskite pasakyti, kad ypač svarbu, kad Sutartis bus pasirašyta gruodžio 13 d. Lisabonoje, Jeronimo vienuolyne, būtent toje vietoje, kur buvo pasirašyta Portugalijos įstojimo į Europos bendriją sutartis. Praėjus dvidešimčiai metų nuo Portugalijos įstojimo į Europos bendriją, atrodo, kad ši šalis atsilygina Europai už viską, ką ši jai yra davusi, padėdama išeiti iš susidariusios aklavietės.
Ministre pirmininke, Portugalija turi teisę didžiuotis savo darbu, Tarybai pirmininkaujančios Portugalijos darbu, užbaigiant Lisabonos sutartį.
Leskite taip pat padėkoti Europos Parlamentui už jo pasišventimą tarpvyriausybinės konferencijos metu. Šiuo procesu Europos Parlamentas pademonstravo stiprią politinę valią spręsti klausimus ir stiprinti Europos demokratiją.
Ypač norėčiau padėkoti pirmininkui H. G. Pötteringui ir Europos Parlamento delegacijai - E. Brok, E. Barón Crespo ir A. Duffui už jų santykius su Komisija. Tai iš tiesų buvo pavyzdinis bendradarbiavimas ir, manau, abi šalys prisidėjo prie labai svarbių postūmių naujoje Sutartyje, tai yra pilietybės klausimų.
Lisabonos sutartis yra pirmoji išsiplėtusios Sąjungos sutartis. Pirmą kartą Europos integracijos istorijoje totalitarinės uždangos atskirtos valstybės kartu vedderybas ir pasieksusitarimą dėl Europos sutarties.
Mes šiandien atitinkamai atsimename Berlyno deklaracijos, kuri minėjo ne tik 50-ies metų Romos sutarties sukaktį, bet ir laisvos ir susivienijusios Europos pradžią, svarbą.
Leiskite šiandien priminti keletą per pastaruosius dvejus metus girdėtų prognozių. 2005 m., po dviejų negatyvių referendumų, girdėjome kai kuriuos žmones šnekant, kad 25 ar 27 valstybių Europos Sąjunga niekada nesusitars dėl Sutarties, kad ir koks būtų jos turinys. Kai kurie skeptikai sakė, kad pernelyg daug skirtingų nacionalinių interesų, kad Sąjunga galėtų pasiekti susitarimą.
2007 m. kritikai teigė, kad valstybės narės niekada nesusitars dėl mandato. Vėliau jie teigė, kad niekada nebus laikomasi Europos Komisijos mandato nuo birželio mėnesio.
Praėjusią savaitę vykdamas į Lisaboną vis dar girdėjau kai kuriuos kritikus teigiant, kad bus labai sunku arba neįmanoma pasiekti susitarimą, kad delegacijos netgi rezervavo viešbučius iki sekmadienio ryto, galbūt tikėdamosi pasidžiaugti labai gražiu Lisabonos ir Portugalijos oru.
Faktas toks, kad 27 valstybės narės pasieksusitarimą, laikydamosi mandato ir sutardėl Sutarties, ir visa tai padarketvirtadienio vakarą po vakarienės.
Lisabonos sėkmrodo, kad Europos Sąjunga iš tiesų yra tvirtesnnegu atrodo ir puikiai geba išeiti iš aklaviečių. Didžiuojuosi teigdamas, kad šiandien Europos Sąjunga yra gyva ir tęsi savo pažadus.
Komisija džiaugiasi tarpvyriausybinės konferencijos rezultatais. Buvo laikomasi dviejų nediskutuotinų Komisijos nustatytų sąlygų. Viena vertus, Lisabonos sutartis smarkiai pasistūmėjo nuo įprasto status quo. Aš visad sakiau, kad Komisija negalės pritarti išeičiai, kuri būtų ne tokia ambicinga kaip Nicos sutartis. Iš tiesų mes norėjome kiek įmanoma didesnio progreso.
Kita vertus, mes sunkiai kovojome, kad Komisijos kompetencija išliktų nepaliesta, kad bendrijos siekis išliktų Europos Sąjungos centre. Būkime sąžiningi. Buvo bandymų sumažinti ir susilpninti Komisijos kompetenciją. Leiskite aiškiai pasakyti, negali būti Europos integracijos be stiprių Europos institucijų, ir aš tikiu, kad ši Sutartis sustiprins Europos institucijas, o ne susilpnins, nes jei norime, kad Europos Sąjunga turėtų pajėgumų veikti, mums reikalingos stiprios, efektyvios, demokratiškos ir atskaitingos Europos institucijos.
Lisabonos sutartis sustiprins demokratinę Europos Sąjungos prigimtį. Europos Parlamento dėka dabar yra aiškiai apibrėžta, ką reiškia Europos pilietybė.
Antra, Reformų sutartis taip pat suteikia teisinės galios Pagrindinių teisių chartijai, kuri bus pagrindinmūsų patikrinimų ir balansų sistemos dalis. Kartu su pirmininku H. G. Pötteringu ir ministru pirmininku J. Socrates mes paskelbsime Europos Parlamento chartiją prieš pasirašant Reformų sutartį. Garbingas chartijos vardas čia, Strasbūre, bus tinkamai pripažintas.
Trečia, Europos Parlamentas atliks svarbesnį vaidmenį Sąjungos teisėkūros procese.
Trečiasis reformuotos sutarties demokratijos postūmis yra susijęs su nacionalinių parlamentų teisėmis, kurios sustiprins atskaitomumo ir subsidiarumo principus.
Tačiau pagrindiniu Sąjungos demokratiškos prigimties požymiu ir toliau išlieka Europos Parlamentas. Vienas iš dalykų, labiausiai mane džiuginančių būnant Strasbūre, yra tai, kad plenarinių sesijų metu galiu klausytis daugelio politinių lyderių ir politikos veikėjų iš viso pasaulio pasisakymų ir jų stipraus tikėjimo laisve ir asmeninėmis teisėmis. Tai iš tiesų yra vienas iš Europos Parlamento pašaukimų - būti laivės balsu šiame pasaulyje. Tai institucija, kuria gali didžiuotis visi europiečiai. Girdėdamas tuos balsus supranti, ką mes pasiekėme Europoje, nes kadaise Europos miestuose žmonės ėjo link tų pačių demokratinių teisių. Mes turėtume labai didžiuotis, kad gyvename žemyne, kuriame, Europos Sąjungos dėka, galime naudotis pagrindinėmis teisėmis ir visi kartu tą teigsime, kai priimsime Reformų sutartį ir Pagrindinių teisių sutartį.
Europos Sąjunga turi atremti daug išorės ir vidaus iššūkių. Mūsų gyventojai nori rezultatų. Lisabonos sutartis atvers naują puslapį į mūsų gebėjimą vykdyti pažadus ir sustiprins mūsų pajėgumą veikti. Visų pirma, bus pasistūmėta teisingumo ir vidaus reikalų srityje.
Reformų sutartis taip pat sustiprins Europos Sąjungos sanglaudą užsienio reikalų srityje. Asmeniškai aš daugiausiai dėmesio skyriau vienai iš svarbiausių šios Sutarties naujovių, tai yra Europos Sąjungos ypatingojo įgaliotinio užsienio reikalams, kuris taip pat bus ir Komisijos pirmininko pavaduotojas, posto sukūrimui.
Tai puiki galimybEuropos Sąjungai nuosekliai ir vieningai veikti pasaulyje. Mūsų klestėjimas, mūsų laisvir saugumas priklauso nuo Europos Sąjungos gebėjimo ryžtingai veikti pasauliniu mastu.
Dėl Reformų sutarties Europa turės sąlygas ir priemones kurti globalizaciją, o ne nuo jos slėptis. Neturėtume praleisti šios galimybės.
Žinau, kad kai kurie atsidavę europiečiai nesidžiaugia atsisakymo nuostatų skaičiumi. Komisija, kaip ir aš, be jokios abejonės labiau norėtų išvengti tokių atsisakymų ir specialių susitarimų. Vis dėlto įvairovyra pagrindinis Europos Sąjungos bruožas, kartais reikalaujantis politinių ir institucinių kompromisų. Aš renkuosi galimybę leisti kai ko atsisakyti tam tikroms šalims, o ne sumažinti mūsų Sutarties ir mūsų Europos ambicijas.
Esminis dalykas yra tas, kad nepaisant mūsų įvairovės mus vienija pagrindiniai tikslai, pagrindinės vertybės ir pagrindiniai principai. Mūsų laukia daugybuždavinių: ekonomikos reforma, augimas ir užimtumas, socialinės sanglaudos stiprinimas, naujovių akcentavimas, mūsų pasiūlymai dėl energetikos ir klimato kaitos ir mūsų teisingumo, laisvės ir saugumo programa. Mes turime ir toliau įrodyti, kad nesame pasinėrę į institucinę savianalizę, ir parodyti, kad sprendžiame realius Europai iškilusius klausimus.
Tą pačią dieną, kai prasidėjo mūsų viršūnių susitikimas, gavome aiškų ženklą iš savo socialinių partnerių Europos lygiu, kai šie sutiko dėl Europos darbo rinkos analizės ir pasveikino lanksčios socialinės apsaugos sąvoką. Tai parodė, kad socialiniai partneriai taip pat nori dirbti su mumis laikydamiesi aktyvios nuostatos globalizacijos atžvilgiu.
Lisabonoje mes taip pat pasistūmėjome antrąją viršūnių susitikimo dieną. Diskutavome svarbiu Europos Sąjungai 21-o amžiaus klausimu apie Europos intereso skatinimą globalizacijos amžiuje.
Mūsų diskusija taip pat natūraliai papildReformų sutartį. Signalas buvo aiškus: užbaigę diskusijas apie institucijas, atidėkime jas į šalį ir spręskime realius klausimus, labiausiai jaudinančius mūsų piliečius, klausti, kur jie nori matyti konkrečius rezultatus.
Vyko labai pozityvi diskusija. Buvo pritarta Komisijos pateiktam dokumentui, paremtam Europos intereso sąvoka, ir priimtas sprendimas dirbti ta linkme, kad gruodžio mėnesio Europos Taryba priimtų deklaraciją dėl globalizacijos, siekiant parodyti, kad globalizacijos pažabojimas šiandien yra bendra problema, jungianti daugelį Europos Sąjungos darbų.
Valstybių ir vyriausybių vadovai pritarpenktosios laisvės sąvokai. Tai mokslininkų ir idėjų judėjimo laisvė, kuri yra mūsų atsako į globalizaciją kertinis akmuo. Tai ypač svarbu, nes mes dalyvaujame gyvybiškai svarbiose derybose dėl Galileo ir rengiamės įkurti Europos technologijų institutą.
Aš iš tiesų pritariu tai dvasiai, kurioje vyko diskusijos. Buvo aišku, kad dabar, siekiant augimo ir užimtumo, mums reikia stiprinti Lisabonos strategijos išorės aspektą. Taip pat buvo aišku, kad be tolesnio valstybių narių sutarimo švietimo, naujovių, mokslinių tyrimų ir technologijų klausimais mums nieko neišeis. Manau, kad taip pat būtų teisinga teigti, kad visos valstybės narės pripažįsta europinio metodo poreikį, kad mes turime imtis daugiau veiksmų Europos lygiu, jei iš tiesų siekiame sėkmės globalizacijos amžiuje.
Komisija visą laiką įrodinėjo, kad institucijų reforma yra svarbi, tačiau mes visi taip pat turime rodyti rezultatus. Kaip Komisija sak2005 m. ir 2006 m., toks dvigubas metodas yra kelias, vedantis iš aklavietės.
Lisabonoje mes pasiekėme strateginį tikslą - sutarėme dėl Reformų sutarties. Dabar labai svarbu įgyvendinti kitą tikslą - iki 2009 m. ratifikuoti Lisabonos sutartį. Manau, kad tai iš tiesų yra naujas politinis pasitikėjimas Europoje. Naujausios apklausos rodo, kad nuo 1994 m. dabar Europos Sąjunga yra labiausiai palaikoma. Politinis klimatas skatina judėti į priekį.
Tarpvyriausybinkonferencija ir neoficiali Lisabonos taryba įrodė, kad bendradarbiaujant Europos institucijoms ir valstybėms narėms, mes esame pajėgūs išspręsti netgi pačias sudėtingiausias ir didžiausius iššūkius metančias problemas. Norėčiau, kad Lisabonos dvasia, per kurią priėjome susitarimą dėl ES sutarties, įkvėptų Europos Sąjungą sėkmingam ratifikavimo procesui ateinančiais metais. To reikia stipriai Europos Sąjungai, rodančiai piliečiams rezultatus.
Pirmininkas
Labai jums ačiū, Komisijos Pirmininke.
Joseph Daul
PPE-DE frakcijos vardu. - (FR) Pone Pirmininke, Tarybos Pirmininke, Komisijos Pirmininke, ponios ir ponai, visų pirma norėčiau išreikšti savo ir savo frakcijos džiaugsmą. Džiaugsmą praėjusį ketvirtadienį Lisabonoje pasiektais rezultatais bei džiaugsmą Angelos Merkel nutiestu keliu, kuriuo toliau eina J. Sócrates.
Apsirūpindama visomis institucinėmis priemonėmis, reikalingomis jos funkcionavimui, Europa yra pajėgi atremti didžiausius 21 amžiaus iššūkius. Toks ir buvo mūsų noras. Dėl šios priežasties mes pritarėme šiam tekstui nuo pat jo rengimo pradžios, nors, kaip jūs žinote, dauguma mūsų būtų norėję ambicingesnio teksto. Ši Sutartis vis susilaukia kritikos. Asmeniškai aš sveikinu Lisabonoje pasiektą susitarimą, nes jis yra naujos Europos ženklas.
Supaprastinta sutartis, Reformų sutartis, Pakeista sutartis - pavadinimas nėra labai svarbus. Svarbiausia yra ne dėže, o jos turinys. Ši Sutartis bus oficialiai pasirašyta Lisabonoje gruodžio 13 d. Tai puiki data. Skaičius 13 visad nešman laimę. Pažiūrėkite į mano gimimo datą. Aš gimiau 13 d. Ją iki 2009 m. Europos rinkimų turės pasirašyti visos valstybės narės. Kai kas jau pranešė, kad procesas prasidės kitą dieną po pasirašymo Lisabonoje ir dėl to džiaugiuosi.
Europos Sąjungos valstybių ar vyriausybių vadovams norėčiau tiesiog pasakyti, kad labai svarbu, jog ši Sutartis yra Europos projekto, paremto tikra piliečių naryste, pagrindas. ES institucijos ir valstybės narės privalo to siekti aiškindamos, aiškindamos ir dar kartą aiškindamos. Ką tai reiškia? Tai reiškia, kad Sutarties nuostatos įgauna formą ir daro poveikį demokratiniam gyvenimui. Piliečių iniciatyva ir nacionalinių parlamentų dalyvavimas reiškia, kad turės būti teikiama informacija apie Pagrindinių teisių chartijos turinį, kuris praturtina pagrindines Europos piliečių teises.
Vis dėlto, tai taip pat reiškia, kad mūsų piliečiai turi būti geriau informuojami apie tai, kas yra į šį Parlamentą išrinkti atstovai - 2009 m. jų bus 751, ir ką jie daro. Tai reiškia, kad turi būti paaiškinta, kaip kvalifikuota balsų dauguma, tapsianti taisykle, leis Europai veikti naujose srityse, tokiose kaip teisėtvarkos ir policijos bendradarbiavimas, aplinkos apsauga, ekonomikos politika ir imigracija. Tai taip pat reiškia, kad mūsų tarptautiniams partneriams turi būti paaiškinta, kad Sąjungos ypatingasis įgaliotinis užsienio reikalams ir saugumo politikai, kuris nuo 2009 m. sausio 1 d. taip pat bus ir Europos Komisijos pirmininko pavaduotojas, bus pirmasis kontaktinis asmuo, kartu su Tarybos pirmininku, kuris bus renkamas dvejiems su puse metų ir padės siekti sanglaudos bei sutarimo Europos Sąjungos viduje. Taigi, galiausiai ji galės kalbėti vienu balsu.
Jei Lisabonos sutartis žada, kad Europos Sąjunga bus labiau demokratiška, skaidresnė, efektyvesnir pajėgesnveikti kaip vienas politinis vienetas tarptautiniu lygmeniu, tai visų pirma turi būti paaiškinta jos piliečiams.
Dėl šios Sutarties Europa galiausiai pajėgs nuo diskusijų pereiti prie veiksmų. Ji taip pat galės pradėti toli siekiančias reformas, būtinas veiksmingai kovai su nusikalstamumu ir terorizmo grėsme. Ji taip pat galės patvirtinti savo, kaip pasaulinio lyderio kovoje su klimato kaita, vaidmenį.
Ponios ir ponai, su tarptautiniais partneriais spręsdami tokių svarbių iššūkių klausimus mes nebegalime daugiau sau leisti taip skaldytis. Kelionė, prasidėjusi Berlyne, sustojusi Lisabonoje ir tęsis Liublianoje ir Paryžiuje, vyksta teisinga linkme, nes ji galiausiai pakloja nuoseklios Europos politikos pamatus. Politikos, kurios pirmasis siekis bus vis daugiau iš Europos reikalaujančių piliečių, kaip tai įrodmūsų draugai lenkai, masiškai patraukę balsuoti, apsauga, gerovir klestėjimas. Viršykime jų ir visų kitų lūkesčius.
Martin Schulz
PSE frakcijos vardu - (DE) Pone Pirmininke, ponios ir ponai, leiskite man pradėti nuo padėkos J. Sócrates ir L. Amado. Jie atliko sunkią užduotį. Labai sunkią užduotį. Europos Parlamento Socialistų frakcijos vardu norėčiau pasakyti jiems, kad šią užduotį jie atliko puikiai. Sveikinu!
(Plojimai)
Europa susiduria su daugybe iššūkių, tačiau tai vyksta ne tik dabar, o jau daugelį metų. Metų metus mes nuolat diskutavome apie tas pačias problemas. Turtinguosius ir vargšus skirianti praraja vis didėja Europos Sąjungoje ir visame pasaulyje, mūsų ir kituose žemynuose. Socialinis teisingumas Sąjungos viduje ir socialinis teisingumas visame pasaulyje yra vienas didžiausių ES iššūkių. Jungtinėms Tautoms priklausančios šalys salose metų metus maldavo Jungtinių Tautų pagalbos. Kai kurios iš šių šalių žino, kad jei klimato kaita tęsis ir toliau, o jūros lygis kils, jų ateities neįmanoma numatyti. Nereikia teorijų apie klimato kaitą. Reikia ko nors praktiško, kad Europos Sąjunga skubiai imtųsi veiksmų.
Mes susiduriame su iššūkiais. Jūs teisingai pasirinkote vieną iš šių iššūkių savo pirmininkavimo metu - Afriką. Būdami super turtingi europiečiai, mes negalime tiesiog žiūrėti, kaip šis žemynas miršta nuo civilinių karų ir nuo aids. Todėl Tarybai pirmininkaujanti Portugalija teisingai pasiūlsusitelkti į Afriką. Mūsų, kaip europiečių, kaip valstybių ir kaip Parlamento, prašoma spręsti šį klausimą ir prašoma tai padaryti, ponios ir ponai, ne tik keletui metui, bet labai ilgam. Tačiau nuo 2001 m. Europos Sąjunga visų pirma rūpinosi ne šiais iššūkiais, o konstituciniais klausimais. Tai užtruko per ilgai! Gerai, kad dabar tai baigėsi, kad konstitucinsistema galiausiai sukurta ir ja remdamiesi galime imtis politinių iššūkių. Didelis praėjusios savaitės pasiekimas yra tas, kad dabar mes esame pajėgūs susikoncentruoti į tai, ką reikia padaryti ir ko žmonės iš mūsų tikisi.
Todėl, pone Pirmininke, ponios ir ponai, praėjusią savaitę gavome keletą padrąsinančių ženklų. Viršūnių susitikimas su socialiniais partneriais yra žingsnis teisinga linkme. Kapitalas ir darbo jėga turi galėti vėl vienas su kitu kalbėtis ir užimti vienodas pozicijas. Mums, socialistams, tai viena iš naujo Konstitucijos projekto dalių - tai neturėtų būti taip vadinama, ir turiu pasakyti, kad vilkino Konstituciją, - kad socialinis teisingumas Europoje būtų vykdomas per didesnį Europos Parlamento bendrą apsisprendimą. Niekas negali vykti be mūsų, socialistų, be Europos kairiųjų. Todėl pasakysiu, kad ši Sutartis padės Europos teisei tapti labiau socialia, paremta tikslais, dėl kurių jūs sutarėte su socialiniais partneriais šio viršūnių susitikimo metu. Ateityje daugumai priėmus sprendimus, mes galiausiai turėsime galimybę, taip pat ir žemės ūkio politikoje, imtis reformų, apie kurias kiekvienas iš mūsų jau ilgai kalbėjome. Šios reformos yra būtinos ir dėl to, kad visi, kurie nori pasirodyti esą patikimi pasaulio prekybos sraute (Dohoje, Balyje), kažkokiu būdu turės pasakyti: "Taip, mums reikalinga ES subsidijų reforma." Šia Sutartimi tai taip pat tampa įmanoma.
Yra iššūkių, kuriuos mes privalome atremti. Jungtinių Valstijų prezidentas kalba apie Trečiąjį pasaulinį karą, o mes kalbame apie tai, ar Europos Parlamento Pirmininkas turi balsavimo teisę! Tokiam neproporcionalumui Europoje turi būti padarytas galas. Sutarties projektas padės padaryti ir tai.
Tikiu, kad priimdami šią sutartį, mes žengėme didelį žingsnį į priekį. Europa tampa demokratiškesnė, Europa tampa labiau skaidri, o institucijos - veiksmingesnės. Mes, Europos Parlamento Socialistų frakcija, turime pripažinti, kad neįgyvendinome visko, ką norėjome, ir tiems, kurie dabar vėl rėkia, kad dabar tai iš tiesų yra Konstitucija, (keliuose Didžiosios Britanijos dienraščiuose skaičiau, kad keletas mūsų kolegų Parlamento narių tvirtina, jog tai iš tiesų yra Konstitucija), deja turiu pasakyti, kad jie nėra skaitę nei Konstitucijos, nei šios Sutarties. Ši Sutartis toli gražu nėra Konstitucija. Vis dėlto, ji, žinoma, yra daugiau negu Nicos sutartis!
Progresas ne visada vyksta norima linkme. Kartais tam prireikia daugiau laiko. Tačiau galima pasakyti kitą dalyką: tai, kas dabar guli ant stalo, yra tinkamesndemokratijos politikos, socialinės politikos ir institucijų požiūriu, suteikia mums jėgų ir leidžia veiksmingai atremti pasaulinio masto socialinius iššūkius, su kuriais susiduriame. Europos Parlamento Socialistų frakcija, kaip ir visos mano frakcijos delegacijos, gali pritarti šiai Sutarčiai, ir tai buvo mūsų vakar dienos diskusijų rezultatas.
(Plojimai)
Graham Watson
ALDE frakcijos vardu - Pone Pirmininke, puiku, kad Reformų sutartis bus pasirašyta mieste, kurį Cezaris kadaise pavadino Felicitas Julia, nes šis miestas atlaikpuolimus, apsiaustį, netgi paskutinės minutės apgavystę, ir kruvinas bei sumuštas, tačiau daugiau ar mažiau nepaliestas, išniro tarsi ženklas demokratiškesnei ir skaidresnei Europos Sąjungai. Taigi, Felicitas, Jose. Tegu tavo vardas, kaip ir Cezario, visad asocijuojasi su istoriniais Lisabonoje vykusiais pokyčiais, tokiais kaip bendro sprendimo sunormalizavimas, Tarybos veto pabaiga, energetikos, teisingumo ir vidaus reikalų klausimų pateikimas demokratiniams nagrinėjimams. Šie pokyčiai suteikia mūsų Sąjungai galimybę atremti globalizacijos iššūkius.
(Juokas)
Gaila, kad Sutartis nėra lengvai suprantama, tačiau ko galima tikėtis po to, kai ji buvo raižoma 27 valstybių narių pilietinių tarnautojų rašikliais? Jūsų garsus poetas Fernando Pessoa rašė: "Jokia protinga idėja negali būti visuotinai priimtina, jei joje nėra nors kiek kvailumo." Ką gi, šiuo atveju kaltininkas buvo nacionalinis interesas, susilpninęs ar padaręs neiššifruojamas visiems mums naudingas politikos kryptis ir praktiką.
Kai kurios nacionalinės derybos, į kurias buvote įsitraukę, atrodtarsi į farsą virstanti komedija: sprendimas, kad Austrijos universitetai gali dar penkerius metus laužyti įstatymus, policijai nuo to nusisukant, arba dviejų Europos piliečių klasių sukūrimas - tų, kurie turi pagrindines teises, ir tų, kurie jų neturi. Arba siūlymas, kad Europos Parlamento Pirmininkas atsisakytų savo balsavimo teisės. Arba kad Taryba turi teisę nustatyti Parlamento darbo tvarkos taisykles. Tačiau tikroji tragedija yra ta, kad nematėme nvieno nacionalinio lyderio, kuris aukštai iškėlęs neštų Europos vėliavą. Jie giedojo apie atsisakymus ir nukrypimus bei išimtis, kurios gadina šiandien priešais mus gulinčio teksto vaizdą.
Kaip jūs tikitės įtikinti žmones, jei patys atrodote tokie neįsitikinę? Jei minimalistinėje sutartyje paslėptas siekių trūkumas atsispindi jūsų entuziazmo trūkume? Juk teisrinktis taip kaip jums elgtis taip pat yra ir jūsų atsakomybė. Vienintelis dalykas tarp daugelio, dėl kurio Parlamentas turėtų apgailestauti, yra pats procesas. Skaidrumo ir demokratijos kodeksai, skatinę Konstitucinę konvenciją, buvo geras ėjimas, tinkamas uždariems susitikimams ir slaptiems susitarimams ankstyvą ketvirtadienio rytą. Tokios svarbos klausimai neturėtų būti sprendžiami tokiu kamikadzišku būdu.
(Plojimai)
Nepaisant to, dar kartą - sveikinimai. Du kart valio Lisabonos sutarčiai. Tikėkimės, kad ji pastūmės mus judėti greičiau ir cinizmą paversti atsinaujinusia viltimi.
(Plojimai)
Brian Crowley
Pone Pirmininke, reikia pasveikinti Sąjungos lyderius su susitarimu dėl naujos ES sutarties. Bus lengviau priimti ES lygio sprendimus ES institucijų viduje. Būtent tai ir darys naujoji Sutartis. ES veikia gerai, kai Parlamentas, Komisija ir taryba dirba kartu.
Manau, kad tai, ką gavome su Lisabonos sutartimi, galime įžvelgti privalumų. Galime pastebėti judėjimą į priekį ir, visų svarbiausia, galimybę į žaidimą įsitraukti naujai Europos Sąjungos vystymosi zonai, visų pirma tose srityse, kuriose dabar vyrauja bendras sprendimas, kalbant apie tokius klausimus kaip aplinkos apsauga, globalizacija, moksliniai tyrimai, švietimas ir Europos institucijų atsako į nuolat didėjantį pokyčių pasaulyje greitį būtinybė.
Tačiau čia taip pat yra sunkumų, ir kai kurie kolegos juos minėjo, teisingumo ir vidaus reikalų srityje, pavyzdžiui, kai Airija siekspecialaus įtraukimo ir nušalinimo kai kuriose srityse. Tai nereiškia, kad mes esame prieš didesnį bendradarbiavimą ir koordinavimą. Iš tiesų, mūsų vaidmuo Europolui ir Europos teisinio bendradarbiavimo institucijai sprendžiant prekybos narkotikais klausimą ir kovojant su tarptautiniu nusikalstamumu, buvo labai svarbus. Jūrų organizacijos tyrimų centre, kovodami su prekyba kokainu, mes dirbame su kitomis aštuoniomis šalimis.
Tačiau manau, kad kalbant apie demokratiją ir Sutarties ratifikavimą, vienintelis svarbiausias klausimas yra tas, kad ratifikavimo procesas yra dar vienas žingsnis Europos žmonių ir visuomenės informavimo apie tai, ką mes galime padaryti link. Deja, tik vienoje šalyje, mano šalyje Airijoje, bus rengiamas referendumas. Kai kalbame apie būsimą Europos vystymąsi, raginu kolegas nepadaryti tokios pat klaidos, kokią padar V. Prodis, tada kai buvo Komisijos pirmininkas, sakydamas, kad tai tik pirmas žingsnis būsimos sutarties ir būsimų sutarčių, duosiančių pokyčius, link, nes referendume balsuosiantys žmonės klaus: kokia prasmbalsuoti dėl šitos sutarties, jei ateityje turėsime vėl balsuoti dėl kitos?
Leiskite mums tais atvejais, kai turime bendrauti su žmonėmis, pasakyti jiems, kas tiksliai yra Sutartyje ir, visų svarbiausia, tebūnie tai ženklas mažoms ir vidutinio dydžio šalims, rodantis, ko galima pasiekti ginant jų interesus bei teises.
Monica Frassoni
Pone Pirmininke, ponios ir ponai, Žaliųjų/Europos laisvės aljanso frakcija visad pritarė, kad Europai būtinai reikia Konstitucijos - trumpo, stipraus teksto ir Europos demokratijos bei jos žmonių ryšių išraiškos.
Mes palaikėme Sutartį dėl Konstitucijos Europai, nors ir su dideliais trūkumais, ir šiandien tikimės, B. Crowley, kad šis painus dalykas (kurio negalime vadinti supaprastinta sutartimi, nes, tiesą sakant, tai yra juokinga), kurį jūs mums pristatėte, bus ratifikuotas, kad galėtume pereiti į kitą lygį.
Mes neprisidėsime prie šio rezultato, kuris, lyginant su Sutartimi dėl Konstitucijos, yra tik žingsnis atgal, liaupsinimų. Laimė, Ministre Pirmininke J. Sócrates, tarpvyriausybinkonferencija ilgai netruko. Jeigu ji būtų trukusi ilgiau, nežinia, kokių dar šedevrų mums būtų pateikusi Taryba ir jos teisės ir diplomatintarnyba. Todėl, laimė, ji truko neilgai.
Šiandien svarbu atskleisti tuos, kurie yra atsakingi už tokią situaciją, kuri, mūsų nuomone yra labai nepatenkinama. Visų pirma, Europos konvencija ir jos pirmininkas, kuris nuolatos atsisakydavo į darbotvarkės laiką įtraukti veto nuostatas dėl Sutarties pakeitimų panaikinimo, šiandien už tai moka griaunamuoju darbu ir užmaršumu.
Niekas, įskaitant ministrą pirmininką J. Sócrates, čia nepriminapie konvencijos darbą, proeuropietiški referendumų priešininkai šiandien yra tuščiomis rankomis, mažiau demokratijos, daugiau nacionalizmo ir labiau sutrikę. Didžiosios Britanijos vyriausybir žiniasklaidos sistema, kurios su visu savo pragmatizmu ir patikimumu iš tiesų gėdingai nusileido iki R. Murdoch bulvarinių laikraščių lygio ir, padėjusi pagrindinių teisių chartiją ir Sutartį dėl Konstitucijos pakreipti į daug blogesnę padėtį nei ji galėjo atsidurti, šiandien sugebėjo įtikinti visuomenę, kad mažiau skaidrumo ir mažiau demokratijos yra puikus laimėjimas.
Šis Parlamentas ir Komisija nusprenddvejus metus tylėti ir vilkinti puikią A. Merkel iniciatyvą, Europos Taryba ir vyriausybės, nusprendį sutarčių reformos procesą neįtraukti visuomenės nuomonės ir nacionalinių parlamentų, o pasinaudoję sumaištimi bei surikimu bandišsaugoti tai, ką dar galima išsaugoti.
Pirmininke, jau prasidėjo ratifikavimo procesas, kurio metu žalieji nemeluos visuomenei. Šiame tekste yra pozityvių dalykų, tačiau jame taip pat pilna pinklių ir kliūčių. Mes dirbsime taip, kad ratifikuojant ir taikant naują Sutartį, nuošalyje neliktų faktas, kad kelias į tikrai laisvą, atvirą ir demokratišką Europą dar nesibaigė, ir kad tai tik maža dalelė.
Francis Wurtz
GUE/NGL frakcijos vardu. - (FR) Pone Pirmininke, Tarybos Pirmininke, Komisijos Pirmininke, Generolas de Gaulle apie Valéry Giscard d'Estaingą sakė: "Jo problema yra žmonės". Šį teiginį šiandien galimų būtų pritaikyti Europos Tarybai. Dar kartą viršūnių susitikime 27 valstybės narės pademonstravo puikiai gebančios derėtis. Verta pažymėti Prévert stiliaus nuolaidas, suteiktas visoms užsispyrusioms valstybėms narėms. Tokia yra kaina, norint, kad sutartų visi, tiek Europos įkūrimo tėvų palikuonys, tiek užkietėję euroskeptikai.
Iš tikrųjų tik du ar trys dalykai atrodo nepaliečiami ir Europos Taryboje niekas net negalvojo jų liesti. Pavyzdžiui, sistema, į kurią turi tilpti Europos Sąjungos ekonomikos ir socialinpolitika: atviros rinkos ekonomika su laisva konkurencija, Europos centrinio banko teikiamo kredito klausimas, Stabilumo pakto kryptys, griežtas laisvo kapitalo judėjimo laikymasis, palaipsnis panaikinimas visko, kas, investitorių nuomone, buvo kliūtys prekybai ir pagrindinių galių koncentravimas gyventojams, nacionaliniams parlamentams ir netgi pačioms vyriausybėms neprieinamose institucijose, ypač mažesnėse valstybėse narėse ir ypač Europos Sąjungos užsienio politikos kariniai aspektai.
Tai yra, kaip sakoma angliškai, "raudonosios eilutės", kurių, anot ES valdančiųjų sluoksnių, negalima peržengti. Problema ta, kad mūsų žmonės daugiausia klausinėja ir labiausiai kritikuoja būtent šias sritis ir į šiuos klausimus nuolat yra neatsakoma, nuolat atsisakoma išklausyti kritiką, taip kurstant pasitikėjimo krizę, kurią Europos Sąjunga jaučia iš savo piliečių. Be to, Europos Tarybos nariai, spalio 18 d. atvėrę savo posėdžių salės langus, galėjo asmeniškai įvertinti tokio nepasitenkinimo jėgą, Lisabonos gatvėse pasireiškusią didžiausia per pastaruosius 20 metų Portugalijoje matyta demonstracija ir, manau, kad nei J. Sócrates nei J.-M. Barroso šiuo klausimu man neprieštaraus.
Lisabonos viršūnių susitikimo Komisijos komunikate rašoma, kad pagrindinis Europos Sąjungos iššūkis yra paaiškinti piliečiams, ką Europos Sąjunga reiškia europiečiams. Visada aiškinti ir niekada nekreipti dėmesio. Visada pranešti ir niekada nevesti atvirų diskusijų, todėl nevykdyti referendumų. Taip, Europos Tarybos problema yra žmonės, tačiau be žmonių nebūtų didelės Europos ateities vizijos. Iš tiesų, šiuo klausimu vieną dieną tikrai būtų verta atvirai padiskutuoti? To jūsų ir prašau.
Nigel Farage
IND/DEM frakcijos vardu. - Pone Pirmininke, jau ne pirmą kartą girdžiu, kaip po viršūnių susitikimo senoviniame Lisabonos mieste čia susirinkę Komisijos pirmininkas ir valstybių vadovai garsiai skelbia, kad tai yra fantastiška sėkmė, ir kaip gerai sekasi Europai Sąjungai. Pamenate tai, J.-M. Barroso, ar ne? Lisabonos darbotvarkė. Prieš septynerius metus man buvo pasakyta, kad dėl to savaitę trukusio susitikimo Lisabonoje mes tapsime didžiausia aukštųjų technologijų ekonomika pasaulyje su šimtaprocentiniu užimtumu ir dideliais augimo tempais. Ką gi, kaip žinome, nuėjome 75 proc. kelio ir visa tai žlugo.
Jūsų vietoje, aš nebūčiau toks patenkintas jūsų praėjusios savaitės viršūnių susitikimu Lisabonoje taip pat ir todėl, kad nacionaliniai parlamentai tars savo žodį. Tai, žinoma, beprasmiška, nes nacionaliniai parlamentai jau nelabai ką gali padaryti, juos yra uzurpavusios ES institucijos. Vis dėlto nacionaliniai parlamentai turės tarti savo žodį ir yra reali galimybė, kad turėsime daugiau referendumų, ne tik Airijoje.
Žinoma, to jūs nenorite, ar ne? Jūs taip bjauritės demokratija, kad vadinate ją populizmu. Su panieka žvelgėte į Prancūzijos ir Olandijos referendumus ir atsisakėte tarti "ne". Jūs esate euronacionalistai, pavojingi žmonės, sustosiantys nieko nepasiekę.
Lisabonos viršūnių susitikimas buvo didžiulapgavystir bandymas Europos žmonėms primesti konstituciją, tiesiog numetant šį žodį ir vėl jį supakuojant, kai, iš tiesų, joje pateikiami tie patys pasiūlymai. Tai ką jūs darote, yra absoliučiai gėdinga, tačiau aš tikiu, kad parlamentų motina - Vebsministerio parlamentas atliks savo darbą ir Britanijos žmonės laimės referendumą.
Mes jau daug prisiklausėme Europos politikų. Atėjo laikas, kai Didžiojoje Britanijoje ir daugelyje kitų Europos šalių žmonės nutarpasakyti savo nuomonę. Jūs negalite šio projekto tęsti be žmonių palaikymo. Leiskite žmonėms kalbėti.
Jean-Marie Le Pen
ITS frakcijos vardu - (FR) Pone Pirmininke, ponios ir ponai, praėjus dvejiem su puse metų po to, kai Prancūzija ir Olandija atmetEuropos Konstituciją, spalio 19 d. Lisabonoje Europos Taryba priėmsupaprastintą Reformų sutartį. Tai labai netinkamas pavadinimas, nes ji tapo sudėtingesnir tik minimaliai "reformuoja" atmestąją Konstituciją. Trumpai tariant, jie mėgina pūsti mums miglą į akis ir įtikinti, kad šis tekstas visiškai nėra susijęs su praėjusiu. Taip siekiama išvengti susikirtimo su Europos žmonėmis per referendumą.
Atrodo, jog sakote, kad tai pernelyg svarbu, kad būtų patikėta žmonėms. Ką gi, mes manome visiškai priešingai. Kadangi tai perkelta Konstitucijos Europai kopija, dėl jos ratifikavimo kiekvienoje šalyje turi būti surengtas referendumas, pradedant nuo Prancūzijos ir Nyderlandų. Tik referendumas gali panaikinti tai, kas buvo nuspręsta praėjusiu referendumu. Šiandien, nemėgindamas atstovauti partijai, teikiu didelį prašymą savo šaliai, kad ši pamėgintų priversti Prancūzijos prezidentą, iniciavusį Europos mini sutartį, žengti dar vieną žingsnį ir pasiūlyti referendumą.
Čia kalbama apie mūsų tautų ateitį, jų suverenumą, nepriklausomybę, identitetą ir laisvę. Mes negalime, pavyzdžiui, suteikti atsakomybės Ypatingajam įgaliotiniui atstovauti mums užsienyje, taip pat kaip ir negalime žiūrėti, kaip mums Jungtinių Tautų Saugumo Taryboje metamas iššūkis Europos Sąjungos juridinio asmens vardu. Arba leisti, kad mūsų teismų ir teisės aktų leidybos korpusą išardytų teisėjai Liuksemburge. Tokio demokratijos pamynimo dalyviai prisiima sunkią atsakomybės naštą istorijoje.
Irena Belohorská
(SK) Praėjusią savaitę vykusiame valstybių ir vyriausybių vadovų susitikime buvo sutarta dėl sutarties, kuri turėtų padėti Europos institucijoms prisitaikyti prie naujos situacijos ir pagerinti esamas sutartis. DabartinEuropos sąjungos struktūra labai skiriasi nuo tos, kuri buvo 1957 m., todėl mes turime priimti naują Europos dokumentą. Mums reikia aiškių taisyklių. Aš pritariu tokiam procesui.
Kad Europos Sąjunga keltų pasitikėjimą, ji savo piliečiams privalo užtikrinti žmogaus teises ir pagrindines laisves. Šios vertybės keletą kartų yra paminėtos Sutarties įžangoje ir straipsniuose. Sąjunga yra paremta būtent šiomis žmogaus orumo, laisvės, demokratijos ir lygybės vertybėmis. Labai apgailestauju, kad nors ir 3-me naujosios Sutarties straipsnyje mes dedamės griežtai besilaiką Jungtinių Tautų chartijos principų ginti žmogaus teises, atsisakome į Sutartį įtraukti Europos Sąjungos Pagrindinių teisių chartiją. Aš apie tikslą kalbu apskritai, nes nenoriu rodyti pirštu į atskiras valstybes nares, kurios atsisako išreikšti savo nuomonę šiuo svarbiu klausimu. Sutartyje Pagrindinių teisių chartijos nėra ir aš dėl to apgailestauju. Argi Chartijoje nėra patvirtinamos konstitucinėse tradicijose puoselėjamos ir visoms valstybėms narėms bendros žmogaus teisės?
Manau, kad šio Parlamento nariai šiuo metu vaidina labai svarbų vaidmenį Sutarties reformavimo procese. Jie gina Europos žmonių nuomones ir turėtų veikti kaip susitarimo katalizatorius tokiose srityse kaip žmogaus teisės. Sveikinu jus, J. Socrates J.-M. Barroso.
Elmar Brok
Europos Parlamento atstovtarpvyriausybinėje konferencijoje - (DE) Pone Pirmininke, Pirmininke, Komisijos Pirmininke, ponios ir ponai, Tarybai pirmininkavusiai Vokietijai pavyko sukurti mandatą ir pirmininkaujanti Portugalija įgyvendino jo priėmimą ir įgyvendinimą. Labai jums už tai dėkoju.
Dėl pastarosiomis dienomis vykusių diskusijų apie pamirštas smulkmenas ir tai, kad ši Sutartis yra didelis demokratijos ir gebėjimo veikti perversmas, dėl to, kad Europos Parlamentui dabar priklauso 95 proc. teisėkūros ir bendro sprendimo procedūroje, dėl skirtumo tarp panaikintų privalomų ir neprivalomų išlaidų ir visiškų teisių biudžeto ir žemės ūkio sektoriuose, Europos Parlamentas turi kai ką pasakyti dėl trečiųjų šalių susitarimų ir ratifikacijos, Europos Parlamentas renka Komisijos pirmininką ir be Europos Parlamento Komisija ir ypatingasis įgaliotinis nebūtų užėmę šių pareigų.
Demokratija ir gebėjimas veikti buvo sukurti panaikinus trečiąją gairę ir Taryboje taikant naujus sprendimo priėmimo metodus, siekiant išplėsti bendro sprendimo procedūrą, galimybveikti tik padidėjo.
Bendro sprendimo procedūra ir sprendimų priėmimas kvalifikuota balsų dauguma dabar yra taisyklė, kalbant teisiniais terminais. Tai yra didelės svarbos dalykų pakeitimas. Pagrindinių teisių chartija ir juridinis asmuo yra čia ir, be to, Jungtinės Karalystės raudonosios linijos buvo išlaikytos, nes šiose srityse yra teisės ir vidaus politikos atsisakymų.
Vis dėlto turime patikslinti kai kuriuos klausimus, ypač su 24 straipsniu susijusius klausimus. Turime kovoti, kad užtikrintume, jog Taryba nepiktnaudžiautų perėjimu nuo vienos Sutarties prie kitos, prie postų suteikimo, tokių kaip ypatingųjų įgaliotinių. Mes tik galime teigti, kad yra 751 Europos Parlamento narys ir aš nematau nvieno posto, kurio šiame tekste numatytos balsavimo teisės skirtųsi.
Be to, turiu pažymėti, kad mes tikrai dabar neturime užtikrinti, kad šis tekstas būtų įgyvendintas, kad mes paverstume Konstituciją realybe taip, kaip suprantame šią Sutartį. Pone Pirmininke, leiskite pakomentuoti. 1994 m. aš pirmą kartą šių rūmų, kuriems norėčiau padėkoti, vardu buvau paskirta į Westendorpo grupę. Tai buvo mano ketvirtoji tarpvyriausybinkonferencija. Kai tik pradėjome, neturėjome ką pasakyti Parlamentui. Todėl norėčiau padėkoti E. Guigou, D. Tsatsos, K. Hänsch ir I. Méndez De Vigo bei dviem mano kolegoms iš tarpvyriausybinės konferencijos už puikų bendradarbiavimą visus šiuos 13 metų.
Pirmininkas
Taip pat pripažįstu šio darbo tęstinumą siekiant išplėsti Parlamento kompetenciją.
Enrique Barón Crespo
Europos Parlamento atstovas tarpvyriausybinėje konferencijoje - (PT) Sveikinu. Pirmininkas jų nusipelnaistringai ir išmintingai dirbdamas dėl viršūnių susitikimo sėkmės.
Enrique Barón Crespo, Europos Parlamento atstovas tarpvyriausybinėje konferencijoje - (ES) Tarybos Pirmininke, Komisijos Pirmininke, ponios ir ponai, kaip dalyvavęs tarpvyriausybinėje konferencijoje asmuo, galiu paliudyti, kad, mano nuomone, tai buvo pirmas kartas, kai į konferenciją buvo priimti Pirmininkas ir trys atstovai, ir galiu pasakyti, kad Tarybai pirmininkaujanti Portugalija klausėsi Europos Parlamento: visų pirma, atkurdama pilietiškumą, tai iki rugsėjo vidurio atrodneįmanoma, ir antra, tinkamai pasielgdama su Pagrindinių teisių chartija, tai taip pat atrodneįmanoma, bei pripažindama esminį daugumos balsavimo išplėtimą.
Dėl to laimėjo ne tik Europos Parlamentas, bet ir Europa, ir mes prie to prisidėjome. Tarybos pirmininkas savo kalbą pradėjo nuo Joaninos. Sakiau jam, kad mes privalome paaiškinti Europos žmonėms kas yra Joaninos deklaracijos protokolas ir mane labiausiai nustebino tai, kad vyriausybės nelabai kovojo dėl to, kad būtų sustabdytas Liuksemburgo kompromiso įtraukimas į Sutartį, o tai reikštų jos sunaikinimą.
Tai daugiau ar mažiau taikytina, ir dėl to kreipiuosi į Komisijos pirmininką dėl ypatingojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai klausimo. Jūs turėsite labai padirbėti, nes Parlamentas ketina ginti savo teises, kad užtikrintų, jog įsigaliojus Sutarčiai būtų prieita protingos išeities, kaip, tikiuosi, ir bus, nes reikės skirti daug labai svarbių postų, žinoma, mes norime šį procesą stebėti demokratiškai.
Pone Pirmininke, ministras pirmininkas J. Sócrates sakė, kad Lisabonos Sutartis gimė. Ji vis dar yra kūdikis ir, tikiuosi, kad gruodį visi duos ženklą, jog nori, kad jis augtų ir, visų svarbiausia, kad visi veiktų lojaliai ir solidariai, ir kad Lisabonos Sutartis taptų realybe.
Pirmininkas
Labai dėkoju, E. Barón Crespo, už tai, kad pripažįstate šį uždavinį, kaip ir daugelį anksčiau minėtų uždavinių.
Andrew Duff
Europos Parlamento atstovtarpvyriausybinėje konferencijoje - Pone Pirmininke, 26-ioms šalims Sutartis tikrai yra puikus žingsnis Europos vienybės link ir ji savo svarba tikrai pralenkia Mastrichto sutartį. Žinoma, Sutarčiai trūksta pirmtakės paprastumo, tačiau joje yra išlaikytos visos pagrindinės reformos. Sąjungos viduje ir išorėje žmonės greitai pamatys veiksmingesnę ir demokratiškesnę Sąjungą.
Tačiau vienoje šalyje to nebus. Britus vis dar, atrodo, gąsdina ES sėkmir tarpvyriausybinės konferencijos metu jie sieksumažinti bendrą politiką ir jėgą pagrindinių teisių, laisvės, saugumo ir teisingumo bei bendros užsienio saugumo ir apsaugos politikos srityje. Kodėl manoma, kad tokia nebendradarbiavimo strategija turėtų tarnauti Didžiosios Britanijos žmonių interesams, nėra aišku. Nei N. Farage, nei Konservatorių partija nepasiūlpageidautinos ar alternatyvios išeities. Aš noriu ir tikiu, kad keista, išskirtinDidžiosios Britanijos politika būtų kiek įmanoma trumpalaikiškesnė.
Pirmininkas
Labai jums ačiū, A. Duff, už tai, kad puikiai vykdote savo pareigas.
Luís Queiró
(PT) Tarybos Pirmininke, Komisijos Pirmininke, ponios ir ponai, geriausias būdas atšvęsti svarbų praėjusią savaitę Tarybai pirmininkavusios Vokietijos suderėto mandato ir efektyvaus pirmininkaujančios Portugalijos pasiektą rezultatą, kurį ypač norėčiau pakomentuoti, yra efektyviai pasinaudoti naujomis institucinėmis priemonėmis ir pasiekti geresnių rezultatų.
Neseniai Europos piliečiams buvo nuolat ir gana teisingai kartojama, kad mums reikia naujos institucinės sistemos, kad Nicos Europa prisitaikytų prie išsiplėtusios Europos. Dabar atėjo laikas įrodyti, kad tokia reorganizuota Europa yra pajėgi įgyvendinti savo naują misiją.
Praėjus penkiasdešimčiai metų po Romos sutarties pasirašymo, virš Europos kabanti grėsmjau nebėra karo ar nuolatinių nelaimių virtinės grėsmė. Naujas iššūkis yra atremti globalų pasaulį, kuriame daugiau vartojančių ir gaminančių žmonių, kuriame nyksta sienos ir nviena Europos valstybiš tiesų nėra pasaulinis veikėjas. Mes turime atremti globalizacijos ir technologijų revoliucijos baimes ir įrodyti, kad naujosios Sutarties sustiprinta Europa yra pajėgi rasti naujus kelius ir sukurti naują gerovę. Tai taip pat yra galimybrasti naujas išeitis iš naujų problemų. Kai buvo šešios, dvylika ar net penkiolika narių, buvo lengviau skatinti artimus piliečių ir bendrijos struktūrų santykius, tačiau šiandien tai yra sunkiausia užduotis.
Plečiantis ES, valdymo centras taip pat tampa labiau nutolęs nuo piliečių. Tokį priešišką poveikį, be kita ko, galima pamatyti pasibaigus Tarybos pirmininkavimo rotacijai ar atsisakius vieno komisaro vienai valstybei narei principo. Mes turime apskaičiuoti tokį neigiamą poveikį ir Parlamentas čia atlieka sprendžiamą vaidmenį, siekiant daugiau skaidrumo ir mažiau biurokratizmo, daugiau vystymosi ir mažiau nereikalingų teisės aktų, daugiau bendradarbiavimo su nacionaliniais parlamentais ir mažesnio atstumo nuo piliečių. Daugiau sanglaudos ir mažiau nelygybės. Išsilaisvinę iš abejonių dėl mūsų vidaus organizacijos, tapkime drąsos simboliu ir atremkime moderniųjų laikų iššūkius. Šiandien turėtume švęsti savo gebėjimą susivienyti.
Edite Estrela
(FR) Pone Pirmininke, Tarybos Pirmininke, Komisijos Pirmininke, ponios ir ponai, šiandien, kalbant apie neoficialią Lisabonos Tarybą, buvo panaudoti žodžiai pasitenkinimas, laimė, sėkmė, pergalir jie buvo pavartoti teisingai. Iš tiesų, prieš spalio 18 d. vidurnaktį buvo paskelbtas susitarimas dėl naujosios Sutarties. Tai buvo istorinis momentas.
Visų pirma dėl pasiektų rezultatų ir dėl to, kad jų buvo pasiekta greitai. Po šiek tiek daugiau nei 12 mėnesių intensyvaus darbo ir derybų, tapo įmanoma pasiekti reikiamą sutarimą pačią pirmą viršūnių susitikimo dieną. Be to, tą pačią dieną buvo pasirašytas susitarimas su Europos Sąjungos socialiniais partneriais, darbuotojais ir profsąjungomis, siekiat modernizuoti darbo rinką. Tai svarbus žingsnis naujo Lisabonos strategijos ciklo link.
Reikia pasveikinti Tarybai pirmininkaujančią Portugaliją. Ji meistriškai įgyvendino savo svarbiausią prioritetą - duoti Europai naują Sutartį, kuri buvo didelpergalė. Europa išėjo iš šešerius metus trukusios aklavietės ir dabar gali susikoncentruoti ties tuo, kas iš tiesų yra svarbu piliečiams, nes, kaip sakJeanas Monnet, negalime sustoti, kai visas pasaulis aplink mus sukasi ir pasaulio sukimosi greitis neleidžia Europai delsti.
Sutartis bus pasirašyta gruodžio 13 d., o po to prasidės ratifikavimo procesas, kuris turėtų būti greitas ir neproblemiškas. Kaip Portugalijos pilietis, noriu pasakyti, kaip man malonu, nes Lisabonos vardas dar kartą neišdildomai tapo susijęs su sprendžiamu Europos integracijos momentu. Ačiū jums, Ministre Pirmininke J. Sócrates. Jūs nusipelnėte padėkos iš Portugalijos ir iš Europos už savo apsisprendimą ir atsidavimą. Europa išėjo iš aklavietės. Labai jums ačiū, Ministre Pirmininke.
Karin Riis-Jørgensen
(DA) Pone Pirmininke, laimLisabonos viršūnių susitikimas baigėsi sėkmingai. Tarybai pirmininkavusi Vokietija atliko puikų parengiamąjį darbą, o pirmininkaujanti Portugalija jį profesionaliai užbaigė. Deja, reikia pažymėti, kad nacionaliniai interesai vėl atliko savo vaidmenį. Tai tikrai nėra gerai Europos bendradarbiavimui. Dabar privalome turėti pajėgumų, kad diskutuotume apie turinį, o ne apie procesą. Tačiau mes, deja, jau matėme slegiančias tendencijas, rodančias, kad vertėtų diskutuoti ne apie turinį, o apie procesą. Vis dėlto, jei mes diskutuojame apie procesą, norėčiau aiškiai pasakyti, kad mums nereikia referendumų, kad galėtume ratifikuoti Sutartį. Referendumai nėra išeitis. Tegu demokratija dirba savo darbą!
Taip sakau ne todėl, kad baiminuosi, jog bus nubalsuota prieš. Toli gražu ne. Veikiau todėl, kad visiškai neteisinga ES klausimus atskirti nuo nacionalinių parlamentinių rinkimų. ES yra ir toliau bus visiškai neatskiriama nacionalinės politikos dalis. Referendumai yra naudojami siekiant nuversti esamą vyriausybę. Jie leidžia kitoms politinėms partijoms nebūti vertinamoms pagal jų ES politiką. Vis dėlto, visos politinės partijos, žinoma, bus vertinamos pagal jų ES politiką, ir tai įvyks tuomet, kai mes eisime į nacionalinius rinkimus. Tačiau tai kelia ir reikalavimų. Reikalavimą, kad mes, elektoratas, leistume ES politikai nulemti mūsų nacionalinių politikų pasirinkimą ir reikalavimą, kad politinės partijos neturėtų naudotis referendumais, siekdamos išvengti atsakomybės Europos bendrijai. Todėl pastangos užtikrinti, kad prioritetas būtų teikiamas turiniui, o ne procesui, laimė, bus sėkmingos.
Konrad Szymański
(PL) Tarybos Pirmininke, Komisijos Pirmininke, man labai malonu, kad Sutarties reformavimo procesas jau užbaigiamas. Pasiūlyti pokyčiai mano įsitikinimams dėl integracijos negali būti visiškai veiksmingi. Kartai jie yra labai toli nuo to. Priežastis, dėl kurios man labai malonu, veikiau yra ta, kad mes tiek daug laiko ir politinės energijos skyrėme institucijoms.
Esu įsitikinęs, kad ES sėkmnėra institucinės laikysenos ar valdymo mechanizmo rezultatas. Ši sėkmyra politinės valios ir bendros ateities vizijos rezultatas. Tikiuosi, kad užbaigus ratifikavimo procesą, niekas nesustabdys mūsų nuo įsipareigojimo rezultatų Europai, nuo didesnės atsakomybės už pasaulinį saugumą prisiėmimo, nuo aktyvesnio poveikio kaimyninėms šalims darymo ir galiausiai nuo diskusijų apie ES plėtrą, nuo laimėjimų konkurencijos, investicijų ir augimo atžvilgiu. Nepaisant to, kas buvo pasakyta per pastaruosius septynerius metus, instituciniai pokyčiai nėra visiškas ir pakankamas atsakas į šias problemas.
Johannes Voggenhuber
(DE) Pone Pirmininke, iš daugelio Europoje vykusių neramumų, pilietinių karų ir revoliucijų, mes žinome romantišką pabėgėlio, kuris slėpėsi pilname mėšlo vežime, kai turėjo būti vežamas per sieną, ir pabėgo nuo Rišeljseklių ir karaliaus sargybinių, istoriją. Nors pasiekęs laisvę jis ir atrodne kaip, ir nelabai gerai kvepėjo, tačiau nusiprausęs galėjo ištarti: "aš gyvas"!
Panašiai yra ir su Konstitucija. Vyriausybės užkasją po šūsnimi susipainiojusių, neįskaitomų nušalinimų, skirsnių, išnašų, rezoliucijų, posėdžių protokolų ir iki pat kraštų užkrovKonstituciją mėšlo krūva. Viso to tragedija yra tiesiog ta, kad jos šiam konstituciniam lobiui prieglobsčio ieškojo ne nuo karaliaus sargybinių, o nuo įdėmiai stebinčių piliečių akių.
Aš kapsčiausi po tą susipynusią tekstų masę. Taip, dabar radau visus Konstitucijos pasiekimus, dėl kurių dirbau daugiau nei 10 metų, ir galiu labai dėl to džiaugtis. Vis dėlto, ši situacija verčia mane labai nerimauti. Be to, kad, kaip ir paprastai būna tokiais atvejais, pabėgėliui, žinoma, niekas nepadėjo, jie dar ir atėmdalį lobio. Todėl, taip pat pastebėjau, kad prie šios mėšlo krūvos buvo prisidėjusios ir kelių vyriausybių rankos. Tas, kas užsitikrino sau dar vieną nusišalinimo sąlygą, nukniaukdalį Pagrindinių teisių chartijos, dalį Parlamento teisių, dalį duomenų apsaugos ir pan. Turtas atvyko apniokotas, tačiau atvyko.
Mes laimėjome dalį Europos, mes išsaugojome dalį Europos ateities ne su mūsų piliečiais, o be jų, ne su parlamentais, o be jų, ir tai yra didelis pavojus. Mes laimėjome dalį Europos, tačiau neišsprendėme Europos piliečių pasitikėjimo krizės. Todėl šių rūmų laukia milžiniškas iššūkis - atgauti Europos piliečių pasitikėjimą.
Ilda Figueiredo
(PT) Pone Pirmininke, apgailestaujame, kad Lisabonos viršūnių susitikimas pakeitvadinamosios Konstitucijos, kurią buvo atmetusi Prancūzija ir Olandija, esmę, tuo pat metu mėginant išvengti būtinų demokratinių diskusijų ir konsultavimosi su visuomene per referendumus. Be to, kad tai yra didelis demokratijos ir išreikštos suverenumo valios įžeidimas, tai dar ir parodo, kad jūs bijote piliečių balsavimo dėl Sutarties. Tai yra kokybinis šuolis neoliberalizmo, federalizmo ir militarizmo link, nuolat griaunantis ekonominius ir socialinius darbininkų ir skurstančiųjų pasiekimus.
Tačiau kova tęsis, kaip tai aiškiai paroddaugiau nei 200 000 žmonių, taip pat spalio 18 d. susirinkę į įspūdingą CGPT paskatintą demonstraciją Lisabonoje. Tai buvo didžiausia demonstracija per pastaruosius 20 metų ir Tarybos bei Komisijos pirmininkai, simboliška, kad abu portugalai, tai ignoruoja. Tai taip pat bus įrašyta į šios Sutarties istoriją.
Vladimķr Železnż
(CS) Pone Pirmininke, po Konstitucijos nesėkmės atrodė, kad bent jau kuriam laikui demokratinio bendro sprendimo principas ES dar kartą paėmviršų. Klystame taip manydami. Labai greitai ta pati Konstitucija grįžo ant mūsų stalų kitokiu pavadinimu. Jos autoriai netgi nesivargino nuslėpti, kad tai yra pradinKonstitucija, tik šiek tiek pakeistu pavidalu, ignoruodami referendumo metu žmonių pademonstruotą demokratinę valią.
Sutartis, kuri stiprina neišrinktų ES pareigūnų vaidmenį, taip stiprindama demokratijos trūkumą, be kita ko, sukuria 105 ES teisėkūros ir neteisėkūros kompetencijas. 68-iais atvejais, nacionalinio veto teisyra pakeičiama daugumos sprendimu. Tai griauna nacionalinę kompetenciją užsienio politikos srityje. Taip, sprendimo priėmimas ES yra perduodamas į didelių valstybių narių, ir ypač Vokietijos, rankas mažųjų šalių sąskaita.
Paprastas palyginimas rodo, kad šios Sutarties tekstas yra beveik identiškas su Konstitucija Europos federalinei valstybei, kurią atmetprancūzai ir palaidojo olandai, tekstu. Stulbina įžūlumas, su kuriuo ji nauju orvelišku pavadinimu buvo sugrąžinta atgal ant stalo rimtu pokerio žaidėjo veidu. Lisabonoje laimėjo naujas utopinis nacionalizmas - visą Europą apimantis ir ES nacionalizmas, nacionalizmas be jokių realių nacionalinių, kultūrinių ir istorinių pagrindų, įsišaknijęs tik ilguose Briuselio biurų koridoriuose. Berlaymont pastato patriotizmas pareikalavo pergalės.
Tuos iš mūsų, kurie atstovauja šalims, beveik pusę amžiaus gyvenusioms komunistiniame totalitariniame režime, sunku kuo nors nustebinti. Mes buvome pripratę prie valdžios įžūlumo ir žmonių valios nepaisymo. Tačiau netgi ten mes nepatyrėme tokios atviros apgaulės, kokią šiandien valstybių narių žmonės pajuto iš ES. Komunistiniame lageryje panašūs ketinimai buvo bent jau slepiami už partijos politbiurų, tačiau tai jau praeitis.
Piliečiai nori patys nuspręsti, ar atiduoti savo suverenias teises Europos super valstybei, neturinčiai demokratinio ar istorinio pagrindo. Todėl aš noriu, kad vyktų referendumas.
Luca Romagnoli
(PL) Pone Pirmininke, ponios ir ponai, priėmus Reformų sutartį, kuriai aš nepritariu, yra ir laimėtojų ir pralaimėtojų. Buvo išspręstos Lenkijos ir Italijos išlygos dėl naujo vietų Parlamente paskirstymo, išskyrus tai, kad Lenkija laimi dar daugiau svarbių kovų: ji gavo atsisakymo nuostatą iš Pagrindinių teisių chartijos ir turės generalinį advokatą Teisingumo Teisme. Jai taip pat yra naudingas Joaninos mechanizmas. Netgi Austrija pasiekpergalę ir jai buvo leista apriboti užsienio studentų stojimą į šalies universitetus.
Prieš pradėdamas susirinkimą Romanas Prodis paskelbė, kad jis kovos, kad nebūtų prarastas Italijos paritetas. Galiausiai jis prarado paritetą su Prancūzija, tačiau atkūrsu Jungtine Karalyste, su pasididžiavimu pažadėdamas po 2014 m., remiantis pilietybe, dar kartą persvarstyti vietų paskirstymą. Tačiau tai įvyko jau praėjusios plenarinės sesijos metu Briuselyje.
Tai, kas buvo priimtina vangiai R. Prodžio administracijai, buvo tik lašas jūroje, kai buvo nuspręsta, kad maždaug trys milijonai europiečių, turinčių Italijos pilietybę, yra mažiau europiečiai nei pakistaniečiai, indai ir Kenijos gyventojai, kuriems pasisekdirbti ir gyventi Jungtinėje Karalystėje, arba Kamerūno gyventojai Prancūzijoje, kurie, nors ir nėra bendrijos piliečiai, tačiau yra priskaičiuojami skirstant vietas.
Negalėjome tikėtis nieko geriau iš Italijos vyriausybės, remiamos neišauklėtų komunistų ir apsimetėlių melagių centro dešiniųjų. Kaip matote, mes turime tiek priežasčių šių sutarčių Europai nelaikyti savomis ir tikėtis, kad greitai švęsime juokingos Prodžio vyriausybės de profundis.
Jana Bobošíková
(CS) Ponios ir ponai, detaliai perskaičius Lisabonos sutartį, tampa aišku, kad valstybių vadovai iš esmės pakeičia ES dokumentus.
Reformų sutartis yra pažodžiui perrašyta ES Sutartis ir Europos Bendrijų steigimo sutartis. Norėčiau pabrėžti, kad pokyčiai yra susiję ne tik su atskirų valstybių poveikiu ES procesui, bet ir su pagrindiniais jų pačių principais, kuriais remiantis prieš 50 metų buvo įkurta ES. Reformų sutartis perkelia laisvos konkurencijos principą iš pagrindinio Sutarties teksto į protokolus, kurie turi būti pridėti prie Sutarties. Mano nuomone, tai yra tarsi raudona vėliava visiems demokratiškai nusiteikusiems piliečiams.
Ponios ir ponai, jei norim, kad ES projektas būtų patikimas, valstybėse narėse turi būti rengiamas referendumas dėl Reformų sutarties. Politikai turėtų pamiršti savo aroganciją ir patogią situaciją. Jie turi paaiškinti piliečiams Lisabonoje priimtą sprendimą ir palenkti juos į jo pusę. Antraip praraja tarp piliečių ir politinio elito ir toliau didės. Tai ne tik kelia pavojų klestėjimui, tai taip pat sumažins demokratiją visoje ES.
Timothy Kirkhope
Pone Pirmininke, esu dėkingas ministrui pirmininkui už jo šį rytą išsakytą teiginį, ir, nors pastebiu, kad vyriausybių vadovų, Didžiosios Britanijos gyventojų ir Didžiosios Britanijos konservatorių partijos sprendimai rodo jų susirūpinimą dėl Konstitucijos ir labai panašios Reformų sutarties.
Didžiosios Britanijos ministras pirmininkas yra pasakęs, kad Reformų sutartis nėra konstitucija. Jo kolegos su tuo nesutiko. Jis sakė, kad vadinamosios Didžiosios Britanijos "raudonos linijos" buvo išsaugotos. Kaip ir dauguma britų, aš iš tiesų nesuprantu mūsų ministro pirmininko šia prasme ir juo netikiu. Iškyla pasitikėjimo klausimas. Mūsų ministras pirmininkas pažadėjo surengti referendumą. Tai jo prieš dvejus metus vykusių rinkimų pažadas. Todėl referendumas dėl šios Sutarties yra ne tik politiškai būtinas, bet ir morališkas privalomas.
Savaitgalį Airijos ministras pirmininkas apie galimą referendumą sakė: "Kodėl mūsų žmonėms turėtume neleisti tarti žodį? Mano nuomone, šiek tiek liūdna matyti tiek daug šalių, bėgančių nuo to, kad jų žmonėms būtų suteikta galimybė."
Prieš kelias dienas Gordonas Brownas pasakė, kad ši Sutartis pažymės ateinančio dešimtmečio konstitucinės reformos pabaigą. Tačiau per pastaruosius 15 metų mes turėjome keturias reformų sutartis ir aš abejoju, ar bus atsilaikyta poreikiui atlikti tolesnius institucinius pokyčius. Pavyzdžiui, vadinamoji "reketo nuostata" leis panaikinti tolesnius nacionalinius veto.
Kita vertus, konservatoriška Europos vizija akcentuoja tris pagrindines sritis: pasaulinę konkurenciją, pasaulinę klimato kaitą ir pasaulinį skurdą. Sveikinu pirmininką J. M. Barroso, ypač dėl jo apsisprendimo bet kokiu atveju siekti šių tikslų. Tačiau jų gali būti siekiama politine valia ir tam nebūtina ši Sutartis. Turėtume prisiminti, apie ką sakoma Lakeno deklaracijoje. Ten sakoma, kad Sąjunga turi tapti demokratiškesnė, skaidresnir veiksmingesnė, tačiau taip pat paragino labiau įtraukti piliečius, o ne tik jiems pranešti apie mūsų sprendimus. Šiandien iškyla klausimas, ar Sutartis atitinka Lakeno deklaraciją? Lakene buvo iškelti teisingi klausimai. Ar mes pateikėme teisingus atsakymus?
Poul Nyrup Rasmussen
Pone Pirmininke, norėčiau pasakyti Tarybos pirmininkui: tai puikus viršūnių susitikimas. Niekada neabejojau, kad jūs tai padarysite, tačiau viena yra neabejoti, o kita - padaryti tai. Sveikinu.
Nežinau, ar kolegos žino - tai istorinis įvykis. Per pačią pirmą dieną mes turime naują realaus pasaulio Sutartį. Žinau, kad visi čia esantys maksimalistai nemano, kad tai yra pati nuostabiausia sutartis, tačiau realus pasaulis taip pat nėra pats nuostabiausias. Taigi, mums reikia efektyvios sutarties, sutarties su aiškiomis vertybėmis - ir mes ją turime.
Antrą dieną, draugai, mes gavome kryptį. Pirmą dieną - sutartis, antrą dieną - kryptis, kurioje kalbama apie tai, ko žmonės iš mūsų norėtų - realaus pasaulio. Antrą dieną jūs pasakėte, kad mes norime, jog Europoje vyraujanti globalizacija būtų žmoniškesnė, apimanti daugiau dalykų ir paremta mūsų aiškiomis socialinėmis vertybėmis. Jūs pasakėte, kad Lisabonos procesas yra ne tik procesas mažumai, bet gairės Europos Sąjungos išorės krypčiai, o tai reiškia, kad čia kalbama ne tik apie buvimą stipriausia pasaulyje ekonomikos jėga, bet ir supratimą, kad pasaulis bus darnesnis tik jei bus paremtas socialine rinkos ekonomika.
Būtent tai ir noriu jums šiandien pabrėžti. Noriu padėkoti pirmininkaujančiai Portugalijai, ne tik už pirmą, bet ir už antrą dieną, nes antros dienos išvada buvo tokia, kad ši Europos Sąjunga nėra rinkos draugijų sąjunga. Tai socialinės rinkos ekonomikų sąjunga, o tai reiškia, kad mes pirmaujame suvienydami socialinius klausimus su ekonomikos konkurencingumu. Gerai padirbėta, Tarybos Pirmininke ir drauge, jei galiu taip sakyti, nes tai veda mano trečios ir paskutinės minties link.
Leiskime Portugalijai pirmininkauti jos paskutiniame viršūnių susitikime gruodžio mėnesį. Pirmininkaujanti Portugalija ne tik formaliai pasirašys Sutartį, bet ir mes patvirtinsime, kad Lisabonos procesas yra gerai atliktas. Taigi, eikime, judėkime. To iš mūsų tikisi žmonės.
Marielle De Sarnez
- (FR) Pone Pirmininke, Europos Sąjunga turės naują Sutartį. Žinoma, yra dėl ko apgailestauti: dėl to, kad tekste nebeliko Europos Sąjungos simbolių, dėl to, kad kai kurios šalys išsireikalavo atsisakymo nuostatų, ypač Chartijoje, ir galiausiai dėl to, kad Sutartis yra sudėtinga, todėl prašau parengti konsoliduotą tekstą, kad Europos piliečiai galėtų rasti būdą, kaip prie jos prieiti. Tai būtų gerai.
Tuo pat metu Sutartis suteiks mums priemonių atgaivinti Europą, jei mes to norėsime. Su šiuo tekstu Europos Sąjunga įgis priemonių, reikalingų tolesnei integracijai, plėtimuisi ir bendros politikos gilinimui. Dabar Europa gali judėti į priekį energetikos, klimato kaitos, imigracijos politikos, kovos su terorizmu, ekonomikos koordinavimo, užsienio ir gynybos politikos srityse.
Tai tiesiog bus politinės valios klausimas. Dabar niekas nebegalės pasiteisinti tuo, kad trūksta institucinių priemonių norint imtis veiksmų. Dabar visi turės vykdyti savo atsakomybę, ir tai sakydamas apie mūsų institucijas taip pat galvoju apie valstybes nares. Tai gera naujiena Europai ir aš tikiuosi, kad tai bus gera naujiena jos piliečiams.
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Pone Pirmininke, priešingai niūrioms prognozėms ir neargumentuotai Lenkijos, ir ypač Europos Parlamento Socialistų frakcijos lyderio, kritikai, išreikštai per pastarąsias diskusijas šiuose rūmuose, Viršūnių susitikimas tapo diplomatiniu kompromisu. Tiek ES, tiek ir Lenkijos valdžios institucijos pajuto susitarimo galią. ES parodvertinanti Lenkijos svarbą bei potencialą ir padidino generalinių advokatų Teisingumo Teisme skaičių bei paliko Joanino nuostatą.
Privalome tikėtis, kad viršūnių susitikime pasiektas kompromisas yra tik įžanga į konsultavimąsi su Europos žmonėmis. Reformų sutarties projektas yra pernelyg svarbus dokumentas, kad dėl jo būtų slapta sprendžiama politikos posėdžių salėse. Nepamirškime, kad praeita šios sutarties versija žuvo dviejų valstybių narių referendumuose. Jei dar kartą nebus leista visuomenei tarti žodį dėl ES ateities, bus ne tik pažeista viena iš pagrindinių ES vertybių, bet ir taps aišku, kad esantieji valdžioje bijo savo pačių elektorato balso. Tegu demokratijos diktatoriai leidžia žmonėms patiems išreikšti savo valią dėl būsimos ES vizijos.
Ian Hudghton
Pone Pirmininke, aš atstovauju Škotijai. Mano partija, SNP, Škotijoje formuoja naują vyriausybę ir tikiu, kad ji bus konstruktyvesnEuropos Sąjungos atžvilgiu nei prieš tai buvusios Jungtinės Karalystės vyriausybės.
Pritariu, kad reikia reformuoti sutartis ir sukurti atviresnę, demokratiškesnę, veiksmingesnę ir atsiskaitančią valdžią. Iš principo aš palaikau QVM ir bendrą sprendimą su Europos Parlamentu, tačiau didžiulįvairovė, kurią visiškai teisingai paminėjo J.-M. Barroso, visada reikš, kad bus skatinami nacionaliniai interesai. Mes neturėtume prarasti ryšio su savo vietos bendruomenėmis, pamindami jų interesus ar atrodydami, jog taip elgiamės.
Škotija labai teisėtai baiminasi, kad bendros žuvininkystės politikos, kaip vienintelės sutarčių kompetencijos, įtvirtinimas gali tik apsunkinti iš pagrindų vykdomą žuvininkystės valdymo reformą, kuri, manau, yra būtina. Deja, Jungtinės Karalystės vyriausybviršūnių susitikimo metu šio klausimo neiškėlė. Ir tai visiškai nestebina. Ir vėl, Didžiosios Britanijos vyriausybignoravo Škotijos interesus.
Koenraad Dillen
(NL) Pone Pirmininke, Konstitucija mirė. Tegyvuoja Konstitucija! Kaip dar galima būtų apibūdinti įvykius Lisabonoje? Mes visi sutinkame, kad Reformų sutartis yra paprasčiausias Prancūzijos ir Olandijos atmestos Konstitucijos klonas. Tik tiek, kad kaip sakValéry Giscard d'Estaingas, ji dar sunkiau įskaitoma nei originalas. Be viso to, buvo pasakyta, kad bet kokia kaina turi būti išvengta referendumų.
Iš tiesų yra vienas didelis skirtumas lyginant su 2005 m. Šį kartą, Prancūzijos, Olandijos ir kitų Europos šalių žmonėms nebus suteikta galimybišreikšti savo nuomonę. Tokį demokratijos paniekinimą galima iliustruoti Komisarės M. Wallström, kuri visad turi tiek daug pasakyti apie Europą ir piliečius skiriančios prarajos mažinimą. Ji ragina nacionalinius parlamentus kuo įmanoma greičiau ratifikuoti šį tekstą.
Tačiau tinkama pagarba demokratijai reikalauja, kad visų ES valstybių narių piliečiai galėtų išreikšti savo nuomonę dėl Sutarties - teksto, kuris daugeliu požiūrių tautų ir valstybių suverenumą sugriauna dar labiau negu jis yra sugriautas dabar. Tie, kurie yra už tai atsakingi, neturėtų skųstis, jei piliečių baimdar kartą atsigręš prieš oficialiąją Europą būsimuose Europos rinkimuose.
Hans-Peter Martin
(DE) Pone Pirminine, ponai, jums tikrai šiuo metu nėra lengva! Tose šalyse, kuriose buvo žadėta rengti referendumus, kaip kad Jungtinėje Karalystėje ar mano šalyje Austrijoje, Sutartis yra vaizduojama kaip tik maža detalkaip kažkieno praplėtimas. Kitose šalyse, kaip kad Vokietija, yra kalbama apie visišką bendrijos reorganizavimą ir istorinį perversmą. Tai kur yra tiesa?
Manau, kad šia proga turėtume dar kartą prisiminti aiškius buvusio Vakarų Vokietijos prezidento Romano Herzogo, kuris galiausiai tapo Konvento pirmininku, atsakingu už Pagrindinių teisių chartijos parengimą, žodžius, kad ES Konstitucija griauna demokratiją. Dabar tai pasireiškpasikeitusia forma, Reformų sutartyje.
Jei nenorite, kad demokratija būtų sugriauta, jei nenorite, kad demokratija būtų dusinama, prašau, bent jau laikykitės politinio padorumo leisti rengti referendumus, kaip tai buvo praeityje, netgi Ispanijoje ir Liuksemburge, su paskutine ES Sutartimi dėl Konstitucijos.
Marianne Thyssen
(NL) Pone Pirmininke, Komisijos Pirmininke, Tarybos Pirmininke, ponios ir ponai, žvelgiant į pokyčius, kuriuos Reformų sutartis įneša į tokias sritis kaip migracija, žemės ūkis, policija ir teisingumas, bei į sprendimus dėl ypatingojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai, Pagrindinių teisių chartiją, euro zoną ir socialinės rinkos ekonomiką, kuri pirmą kartą tampa objektyvi, bei tarpvyriausybinio solidarumo dėl energetikos požiūriu, man yra aišku, kad ši Sutartis remiasi Konvencijos ir birželio viršūnių susitikimo rezultatais ir mums, kaip politinėms institucijoms, daro didesnę įtaką ir yra labiau atsigręžiama į demokratiją. Nuo dabar Sąjunga turės daugiau priemonių pateikti atsakymus, kurių iš jos tikisi žmonės, tiek iš išorės, tiek ir iš vidaus.
Norėčiau pasveikinti Tarybai pirmininkaujančią šalį su darbotvarkės parengimu. Tarybos Pirmininke, leisdamas viršūnių susitikimui ne tik nuspręsti dėl Sutarties, bet ir pasikeisti idėjomis apie didžiausią mūsų kartos problemą - globalizaciją, jūs davėte svarbų ženklą. Kai viskas jau pasakyta ir padaryta, svarbu nebe institucijos, ne institucijų savianalizė, o jų vykdoma politika.
Tai veda mane prie klausimo Komisijos pirmininkui. Kaip manote, ar nuo dabar iki galutinio Sutarties ratifikavimo yra įmanoma tikrai drąsi politika, ar ratifikavimas jus baugina, nes negalite įžeisti žmonių ir privalote apsiriboti atsargumo priemonėmis? Kitaip tariant, ar specialių projektų Europa gali tęstis 2008 m.?
Ir dar du trumpesni klausimai Tarybai. Tarybos Pirmininke, ar paprašėte valstybių ar vyriausybių vadovų asmeniško politinio įsipareigojimo savo šalyse sėkmingai užbaigti ratifikavimą? Labai tikiuosi, kad taip. Antra, kada pasirodys šių sutarčių suderintas tekstas? Be viso to, sutartis, į kurią yra įtraukti skaidrumo ir supaprastinimo tikslai, privalo būti įskaitoma, nebent mes negerbiame žmonių. Ačiū, pone Pirmininke, ir iš anksto ačiū Tarybos pirmininkui ir Komisijos pirmininkui už atsakymus į mano klausimus.
Jo Leinen
(DE) Pone Pirmininke, mes turime Lisabonos strategiją ir, laimė, dabar turėsime taip pat ir Lisabonos Sutartį, o dėl jų abiejų Europa judės pirmyn. Šis Parlamentas, ir ypač Konstitucinių reikalų komitetas, septynerius metus kovojo ir dirbo dėl naujos Europos sutarties. Reikia pripažinti, kad mes neturime Konstitucijos, tačiau teigiame, kad ši Reformų sutartis visais atžvilgiais yra progresas. Nėra nvieno punkto, kuriuo mes būtume nusileidę Nicos sutarčiai. Viskas juda pirmyn ir veda mus į ateities 27 valstybių sąjungą. Tą taip pat turime pasakyti piliečiams.
Naujosios sutarties laimėtojai yra Europos žmonės. Yra įvairios tiesioginio ir netiesioginio dalyvavimo Europos politikoje formos ir mes galime greičiau ir efektyviau išspręsti pagrindines, su tuo susijusias, problemas. Laimėtojai tai pat yra Europos piliečių rūmai - nacionaliniai parlamentai, ir šie Europos piliečių rūmai - šis Parlamentas. Ši Sutartis negriauna demokratijos, kaip ką tik buvo pasakyta, ir kas yra visiškas absurdas, ji papildo Europos demokratiją, kuri dabar gali būti įgyvendinta.
Tai buvo ketvirtasis susitarimas. Manau, kad tai bus paskutinis kartas, kai valstybės narės susirinks kartu šiam tikslui. Dabar visos jėgos turi būti skiriamos ratifikavimui. Tikiuosi, kad nviena šalis nepasakys "ne". Tai, galbūt, paskutinis šansas šiai Sutarčiai. Kiekvienas ištartas "ne" ves izoliacijos arba tos šalies atsiskyrimo link. Tikiuosi, kad taip neatsitiks. Dabar visos jėgos turi būti skiriamos ratifikavimui, kad 2009 m. mes turėtume šią Sutartį.
Lapo Pistelli
(IT) Pone Pirmininke, ponios ir ponai, Milano metro ant sienos buvo labai sąmoningas ir ciniškas užrašas, skelbiantis, kad ateitis ne tai, kas kadaise buvo, šiek tiek panašiai kaip vanduo ar oras.
Mes gyvename laikais, kai jaunesnės kartos daugiau nebetiki, kad ateityje bus geriau, kaip kadaise galvojo jų tėvai. Iš tiesų, dažnai girdime žmones sakant: Europa jau nebe tokia kaip kadaise buvo. Mūsų žemyne atsiranda ir plėtojasi suverenistinis, nacionalistinis ir antieuropietiškas mąstymo būdas. Šįryt šiuose rūmuose girdėjome keletą tokių pavyzdžių.
Manau, kad Lisabonos rezultatas yra svarbus, nors daugiau dėl jo priėmimo greičio, siunčiančio teigiamą signalą visuomenės nuomonei, nei dėl jo turinio, nes jame vis tiek yra per daug atsisakymo išlygų ir jis vis dar yra pernelyg painus. Tačiau Parlamentas, Komisija ir Taryba dabar turi dar 18 mėnesių visuomenės nuomonei atkurti po šio krizinio laikotarpio.
Visi mes, ar bent jau dauguma mūsų šiuose rūmuose, tikime, kad Europa yra išeitis iš globalizacijos rūpesčių, o ne to priežastis, ir kad mes būsime stipresni, jei kartu spręsime imigracijos, klimato kaitos, naujovių ir mokslinių tyrimų klausimus. Taip mano dauguma čia esančių EP narių. Dabar turime 18 mėnesių per kuriuos iki rinkimų tuo turime įtikinti 500 milijonų Europos gyventojų.
Mario Borghezio
- (IT) Pone Pirmininke, ponios ir ponai, Lisabonos viršūnių susitikime buvo pasiektas vienintelis rezultatas: Europos piliečiai buvo atskirti nuo Europos Sąjungos, taip paliekant daugiau vietos lobistinėms ir technokratinėms galioms. Vizija to, dėl ko mes kovojame - žmonių ir regionų Europa, vis labiau ir labiau tolsta. Netgi mūsų Parlamente, kur yra korsikiečių, žmonių iš Aostos slėnio, baskų, kur yra Bretanės separatistų?
Gėda, kad skirstant vietas mūsų šalis, atstovaujama pasipiktinusio premjero R. Prodžio, turi pralaimėti Prancūzijai. Tačiau to nepakako nueinačiam R. Prodžiui, kuris Lisabonoje atrodtarsi Alisa stebuklų šalyje, visiškai sutrikęs ir be informacijos. R. Prodžio dėka Italija buvo išbraukta iš deklaracijos, iš bendros deklaracijos, su kuria Prancūzija, Vokietija ir JungtinKaralystvisiškai teisingai prašė, kad Europa imtųsi veiksmų, siekiant išvengti finansinių neramumų, kylančių po rizikingų paskolų krizės JAV, pasikartojimo.
Remdamasis spaudos pranešimais apie globalinę krizę, R. Prodis pasakė, kad jis nemato prasmės Europai laikytis kokios nors pozicijos dėl paskolų. Buvęs "Goldman Sachs" konsultantas ir buvęs Komisijos pirmininkas gali elgtis kaip buvęs nacionalinio banko konsultantas, tačiau jis neketina jaudintis dėl trumpalaikių pasekmių Italijos šeimoms, įskaitant šiaurėje gyvenančias šeimas, kurias slegia išlaidos ir kurios negali sudurti...
(Pirmininkas pertraukia kalbėtoją)
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Pone Pirmininke, Tarybos Pirmininke, Komisijos Pirmininke, mano frakcijos atstovas J. Daulas sakė, kad Europos liaudies partijos (Krikščionių demokratų) grupir Europos demokratai yra patenkinti, nes mes išėjome iš aklavietės, tačiau mes nesame patenkinti. Taip yra dėl ne labai proeuropietiškos atmosferos vyriausybėse, kuri prieštarauja apklausoms dėl Europos žmonių valios, apie kurias kalbėjo pirmininkas J.-M. Barroso, ir dėl to, kad į Lisabonos Sutartį galiausiai yra įtraukta daug specialių vyriausybių prašymų, kurios nori vis daugiau ir daugiau sau, ir vis mažiau ir mažiau Europai.
Tarybos Pirmininke, norėčiau jus pasveikinti su pasiektu susitarimu, nes norėčiau pabrėžti, jog manau, kad susitarimas yra svarbus, norint išeiti iš aklavietės. Jūs minėjote tris klausimus, kuriuos aš norėčiau akcentuoti.
Pirmiausiai aš manau, kad labai svarbu šiuose rūmuose turėti oficialų pareiškimą dėl Pagrindinių teisių chartijos. Nicoje to nebuvo padaryta. Viskas buvo atlikta slapčia. Dabar padarykime tai oficialiai, nes Pagrindinių teisių chartija, su atsisakymo nuostatomis ar be jų, yra Europos žmonių DNR.
Antra, pone Pirmininke, aš esu susirūpinęs vietų Europos Parlamente paskirstymu, nes tai, ką jūs priėmėte, pažeidžia šios Sutarties proporcingo mažėjimo principą. Ar taip bus Parlamente? Pamatysime ką darome, tačiau jūs gerai žinote, kad tai ką priėmėte, nesuteikia proporcingo mažėjimo.
Galiausiai ypatingasis įgaliotinis. Manau, kad jūs pasiekėte gerą susitarimą, tačiau taip pat manau, kad Tarybos pirmininkas, ypatingasis įgaliotinis ir Komisijos pirmininkas suformuos klausimų paketą, apie kurį turėsime padiskutuoti Parlamente.
Pone Pirmininke, manau, kad Paulis Valéry, kuris buvo puikus poetas ir, tikriausiai dėl to, puikus europietis, parašpoemą, kuri niekada nebuvo užbaigta, o tik palikta. Europos kūrimas niekada nesibaigia. Šiuo atveju, siekdami sutarimo, mes palikome keletą Sutarties privalumų, tačiau mes ir toliau dėl jų kovosime. Mes taip pat juos palaikėme įžangos sakinyje, kuris, ironiška, bet buvo išgelbėtas iš liepsnos: kuo artimesnžmonių ir Europos sąjunga. Tai ir yra mūsų tikslas, pone Pirmininke.
Jan Marinus Wiersma
(NL) Pone Pirmininke, šeštadienio rytą Nyderlandai taip pat pajuto palengvėjimą dėl pasiekto susitarimo, ir dėl to reikia padėkoti Tarybos pirmininkui. Naujoji sutartis leidžia vykti progresui Europos Sąjungoje. Europa taps labiau apsisprendusi ir demokratiška. Europos Sąjunga vėl atsistojo ant kojų. Dabar galima susikoncentruoti į esminį tikslą, grįžti prie darbo su darbotvarke, apimančia sritis nuo būsimo socialinės Europos vystymosi iki geresnės socialinės politikos. Tai taip pat yra geriausias būdas grąžinti Europą prie jos piliečių.
Mano šalyje, Nyderlanduose, buvo daug diskutuojama apie dabar priimtos Sutarties prigimtį ir apie jos ir referendumuose atmestos Sutarties dėl Konstitucijos skirtumus. Buvo prieita išvada, kad skirtumai yra tokie, jog antras referendumas nebereikalingas. Naujojoje Sutartyje trūksta pirminės Konstitucijos konstitucinio pobūdžio, taigi, mums taip pat nereikalingas naujas referendumas. Taigi, čia bus tiesiog normalus parlamentinis ratifikavimas.
Mes iš visos širdies palaikome reformas, dėl kurių buvo nuspręsta, nes jos lemia esminį progresą, ypač Europos Parlamento teisių srityje, iš esmės nepakeisdamos pusiausvyros tarp valstybių narių ir Europos institucijų. Didesnei Europai reikalingos kitokios, platesnio masto taisyklės. Jei pasiseks, visos valstybės narės dabar pasistūmės su ratifikavimu, taigi, mes vis galime žengti į 2009 m. su naujomis taisyklėmis, siekdami realų Sąjungos vaidmenį paskatinti visose srityse, kuriuose piliečiai iš mūsų kažko tikisi.
Bronisław Geremek
(PL) Pone Pirmininke, norėčiau pradėti prisidėdamas prie nuoširdžių padėkų Tarybai pirmininkaujančiai Portugalijai. Buvo pasiekta didelsėkmė. Europos sąjungai reikėjo būdo, kaip atsikratyti pralaimėjimo ir žlugimo jausmo, jai reikėjo politinės plotmės, ir Tarybai pirmininkaujančios Portugalijos dėka ji tai turi.
Taip pat manau, kad yra ypač svarbu tai, jog pagrindinių teisių chartija yra tokių sprendimų sudėtindalis, ir aš norėčiau pridurti, kad Pagrindinių teisių chartija yra Europos kompasas. Net negaliu įsivaizduoti, kaip šalis, kuri nori būti Europos Sąjungos dalimi, tuo pat metu gali atsiriboti nuo to, kas sudaro jos moralinį, filosofinį ir politinį pagrindą.
Mano Kolega A. Duffas išsakkritinių žodžių Didžiosios Britanijos vyriausybės, kuri prašnušalinimo sąlygos, atžvilgiu. Aš laikausi geresnės pozicijos. Lenkijos vyriausybė, kuri prašnušalinimo sąlygos, kaip Lenkijos žmonių priimto sprendimo rezultato, yra išeinanti valdžia. Norėčiau išreikšti nuoširdžią viltį, kad po mano šalyje įvykusių politinių pokyčių, nesilaikydama lojalumo Lenkijos solidarumo tradicijai, Lenkija laikysis Pagrindinių teisių chartijos. Lenkija laikysis visos Pagrindinių teisių chartijos, be jokių nušalinimo sąlygų.
Alain Lamassoure
(FR) Pone Pirmininke, kaip Prancūzijos daugumos partijos UMP atstovas, sveikinu Tarybai pirmininkaujančią Portugaliją ir esu patenkintas šiuos susitarimu dėl Sutarties teksto. Jis suteikia išsiplėtusiai Europai taisykles, kurių jai reikia, kad galėtų efektyviai ir demokratiškai funkcionuoti.
Kaip vienas iš naujos Europos Parlamento sudėties pranešėjų, aš taip pat esu labai patenkintas, kad Taryba pritarrezoliucijos projektui, už kurį spalio 11 d. balsavo Parlamentas. Taigi, Taryba taip patvirtino mūsų suteiktą laipsniško mažėjimo apibrėžimą, šio principo pavertimą skaičiais, Eurostato skaičių naudojimą vertinant gyventojų skaičių, į kurį reikia atsižvelgti, ir norą po 2009 m. rasti stabilesnę sistemą.
Taryba pritardaugiau nei šimtu procentu, ji pritaršimtu vienu procentu, nes Taryba, nepaaiškindama kodėl, pridėjo vieną skiriamą vietą Italijai. Tai verčia mane pateikti du komentarus.
Pirmasis komentaras yra, kaip jūs, pone Pirmininke, sakėte, kad priešingai nuolatiniams spaudos skleidžiamiems gandams, visi Parlamento nariai ir toliau turės balsavimo teisę, įskaitant netgi pirmininką ir 73-ią italą.
Antras komentaras, kad 73-ia Italijai skirta vieta atsirado iš laipsniško mažėjimo principo, užrašyto Sutartyje, pasiūlyto Parlamento ir priimto Tarybos. Mes privalome užtikrinti, kad sprendimas taikyti 9 a straipsnį nebūtų užginčytas Europos Teisingumo Teisme, todėl pranešėjai siūlys Parlamentui peržiūrėtą projektą, atsižvelgdami į Europos Tarybos pageidavimus.
Pirmininkas
Nuoširdžiai dėkoju ir jums bei M. Severin už pranešimą dėl vietų paskirstymo. Jūs atlikote puikų darbą ir mes buvome su jumis 99 proc. kelio.
Bernard Poignant
- (FR) Pone Pirmininke, "niekas neįmanomas be žmogaus, niekas nesitęsia be institucijų." Šie Jeano Monnet žodžiai labai tinkami mūsų situacijai.
Ar Sutartis yra tobula? Žinoma, ne! Jeanas Monnet ir į tai turėjo atsakymą. Romos sutarties pasirašymo dieną jis rašė, kad neklaussavęs, ar Sutartis galėjo būti geresnė, nes ji atspindėjo visa tai, kas buvo įmanoma tuo metu ir tame amžiuje. 1957-2007 metais. Ar mes rizikuojame pradėti iš naujo? Ne, žinoma, ne! Trečios sutarties nebus. Pakanka vienos krizės. Dviejų jau per daug. Jeanas Monnet ir vėl turi atsakymą: "Aš visad maniau, kad Europa bus sukurta per krizes, ir kad tai bus krizių sprendimų visuma." Tai yra Sutartis.
Aišku, ne visi su tuo sutinka, nes mūsų draugai britai taip energingai siekia nusišalinti. Aš gyvenu saloje, todėl suprantu salų mentalitetą. Vis dėlto Jeana Monnet patyrtai 1951 m. su anglimi ir plienu. Jie nebuvo suinteresuoti. Jiems pasiūlir jie sėdo į laivą. Prisiminkim Tony Blairą. Jis pasirašMastrichto sutarties Socialinį protokolą. Mes esame tikri, kad vieną dieną mūsų kolegos britai pasirašys Pagrindinių teisių chartiją. Būkime kantrūs ir prisiminkime kinų diplomatą, kuris kartą pasakė, kad žavisi išmintingu Europos kūrimosi lėtumu. Judėkime į priekį.
Žinoma, norėčiau užbaigti pasveikindamas Tarybai pirmininkaujančią Portugaliją, ir kadangi esu Parlamento narys prancūzas, didžiuojuosi pirmininku portugalu ir aplinkybėmis, kurios reiškia, kad dabar turime du už vieno kainą!
Hartmut Nassauer
(DE) Pone Pirmininke, ponios ir ponai, vienu rankos mostu Europos Sąjunga išėjo iš konstitucinės aklavietės. Naujoji Europos Sąjunga bus pajėgesnveikti, bus demokratiškesnir skaidresnir galės sėkmingiau vykdyti savo įsipareigojimus tiek namuose, tiek ir pasaulyje. Tai yra gerai, ir šia prasme sveikinimai Tarybai pirmininkaujančiai Portugalijai. Tikiuosi, kad jūs neprieštarausite, kad aš, kaip vokietis, su pasididžiavimu paminėsiu, kad Tarybai pirmininkavusi Vokietija, davpradžią šiam keliui į Lisaboną.
Išsprendėme dar ne visas problemas. Tai tampa aišku iš absurdiško 751-os vietos Parlamente sprendimo ir pirmininko balsavimo teisių. Negali būti nabejonių, kad Taryba negalėtų atimti išrinkto nario teisės balsuoti, nepriklausomai nuo jo užimamos pozicijos. Esu dėkingas, kad tiek pirmininkas, tiek ir Parlamento atstovai tarpvyriausybinėje konferencijoje greitai ir aiškiai tai išaiškino.
Vis dėlto yra problema. Ji susijusi su Parlamento sudėtimi, kuri nuo 2014 m. yra neaiški. Esu įsitikinęs, kad bus rasta sistema, apibrėžianti ir lemianti Parlamento sutartį, remiantis objektyviais kriterijais, nepriklausomai nuo politinio kaprizo. Negali būti, kad Taryba efektyviai paskirstytų Parlamento vietas, tarsi ji būtų dvaro valdovas. Turime siekti, kad tai būtų įgyvendinta iki 2014 m.
Vis dėlto iki šiol dar nėra pripažintas vienas svarbus privalumas: subsidiarumo principo stiprinimas. Tai labai svarbus žingsnis, įtraukiant nacionalinius parlamentus į atsakomybę už Europos teisės aktus tiek, kiek tai yra susiję su subsidiarumu. Subsidiarumas ir jo poreikis, Komisijos Pirmininke, stiprina bendriją, o ne ją silpnina. Mes taip pat to sieksime ir ateityje. Galiu tik paprašyti nacionalinių parlamentų tinkamai pasinaudoti šiomis naujomis galimybėmis!
(Plojimai)
Richard Corbett
Pone Pirmininke, aš taip pat sveikinu šią Sutartį, kuri, nepaisant naujų keistybių, kaip papildoma vieta Italijai, yra geras paketas, vertas ratifikavimo, dėl kurio Europos Sąjunga geriau funkcionuos kartu pagerindama savo demokratinę atskaitomybę.
Leiskite likusią minutę apsistoti ties antruoju aspektu. T. Kirkhope ką tik paklausė, ar mes atsakėme į Lakene iškeltus klausimus apie ES tapimą labiau demokratiškai atsiskaitančią ir artimesnę piliečiams. Sakyčiau, kad mes tikrai pasistūmėjome šia kryptimi. Prisiminkime vieną dalyką - kai tik ši Sutartis įsigalios, nvienas teisės aktas nebus priimtas, visų pirma, prieš tai neišnagrinėtas kiekvieno nacionalinio parlamento, antra - nepatvirtintas Ministrų Tarybos, ir trečia, nepatvirtintas šio Parlamento, kurio nariai yra tiesiogiai išrinkti piliečių būtent tam, kad spręstų Europos klausimus Europos lygiu.
Tokio atskaitomybės lygmens nėra jokioje kitoje tarptautinėje struktūroje. Pažiūrėkite į Pasaulio Prekybos Organizaciją. Pažiūrėkite į Tarptautinį pinigų fondą. Pažiūrėkite į Pasaulio Banką. Pažiūrėkite į ESBO. Pamatysite, kad jokia valstybinio lygio institucija neturi tokio demokratinės atskaitomybės lygmens. Tie, kuriuos tikrai jaudina tarptautinių struktūrų atskaitomybė, turėtų sutelkti dėmesį į šias institucijas ir organizacijas. Turėtume didžiuotis savo pasiekimais demokratinėje Europos Sąjungoje.
Bogdan Klich
(PL) Pone Pirmininke, mums, žinoma, reikalinga nauja Sutartis ir ši vienintelSutartis yra patenkinama. Tačiau yra kitas, svarbesnis dalykas - ši Sutartis yra gera. Tai gera sutartis, nes ji atitinka šiandieninius Europos iššūkius.
Be to, ji taip pat atitinka tikslus, kurie prieš šešerius metus Lakeno sutartyje buvo nustatyti kaip privalomi tikslai. Kartu su šiais tikslai Sutartis sutvarko ir supaprastina tiek institucinę, tiek ir teisinę Sąjungos sistemas. Europos Sąjunga tampa demokratiškesnė, be kita ko ir todėl, kad yra sustiprinamas Parlamento vaidmuo teisės aktų leidyboje. Europa tampa artimesnpiliečiams ir vienas iš būdų, kuriuo tai daroma, yra per piliečių iniciatyvą.
Iškyla klausimas, ar Sąjunga, kaip Sutarties rezultatas, turės didesnės reikšmės pasaulyje ir veiks veiksmingiau? Tačiau tai nepriklauso nuo Sutartimi įsteigtų ar pakeistų institucijų, tai priklauso, pirmiausia, nuo valstybių narių vadovų politinės valios. Jei to trūks, visa institucijų reforma bus nieko verta. Tam, kad Sutartis netaptų atgyvenančiu teisės aktu, mirštančiu dokumentu, jos pasirašymo metu ir po jos ratifikavimo norėčiau kreiptis į politinės valios bendriją.
Adrian Severin
Pone Pirmininke, Reformų sutarties tekstas, dėl kurio buvo sutarta Lisabonos viršūnių susitikime, yra akivaizdus progresas, žingsnis Europos integracijos istorijos link. Norėčiau pavadinti ją Europos susivienijimu. Todėl ji turėtų būti džiaugsmingai pasveikinta.
Vis dėlto, kad ir koks svarbus būtų šis žingsnis, jis nėra paskutinis. Svarbu, kad per trumpą laiką Sutartį ratifikuotų visos 27 valstybės narės. Dabar visiems turėtų būti aišku, kad nėra plano B ir nėra plano C. Ratifikavę Sutartį, mes per vidutinį ir ilgą laikotarpį privalėsime tęsti būtinas reformas ir vykdyti politiką, kol bus pasiektas visiškas Europos istorijos ir geografijos susitaikymas Europos daugiašalės demokratijos srityje.
Šią palengvėjimo taip pat labai svarbu atsikratyti bet kokio demokratinio veidmainiavimo ir demagogijos, ir pripažinti, kad šiame sudėtingame pasaulyje politinis valdymas labiau nei kada nors reikalauja profesinės kompetencijos, kuri gali nebūti referendumų objektas. Mes privalome paprašyti žmonių tariant "taip" arba "ne" nuspręsti dėl principų ir esminių dalykų, o ne dėl įmantrių techninių dalykų ir sudėtingų kompromisų. O toliau privalome laikytis neprivalomo mandato principo.
Kita vertus, mes taip pat privalome pripažinti, kad progresas, kurį šiandien švenčiame, buvo pasiektas skaidrumo ir nuoširdumo sąskaita. Žmones ir mus, politinius lyderius, skirianti praraja po Lisabonos viršūnių susitikimo išliko bent jau ne mažesnnei anksčiau. Kol nepanaikinsime šios prarajos, negalime atidaryti šampano butelių.
Jan Zahradil
(CS) Pone Pirmininke, kaip buvęs Konvencijos Europos ateičiai narys, ir kaip vienintelis savo šalies parlamentaras, dalyvavęs derybose bei kaip tvirtas Konstitucijos priešininkas nuo pat pradžių, džiaugiuosi galėdamas pasakyti, kad bent jau tam tikra prasme Lisabonoje blaivus protas paėmviršų.
Pati Europos Konstitucijos sąvoka nuo pat pradžių buvo klaidinga. Džiaugiuosi, kad jos buvo atsisakyta, kaip ir džiaugiuosi, kad mano šalis buvo viena iš tų, kurios prie to prisidėjo. ES nėra valstybir niekada ja nebus, todėl ji negali turėti konstitucijos. Ji turėjo būti kuriama remiantis tarpvyriausybine sutartimi, pagal kurią valstybės narės, nacionalinės valstybės išlieka visos Europos integracijos proceso pagrindu.
Kalbant apie turinį, kiekvienam iš mūsų patinka arba nepatinka kai kurie jo aspektai. Kita vertus, aš asmeniškai džiaugiuosi, kad priimant vadinamąją lankstumo sąlygą, buvo sustiprintas nacionalinių parlamentų ir nacionalinių veikėjų vaidmuo. Kita vertus, man nepatinka tai, kad yra sumažinta nacionalinveto teisė. Tačiau, būdamas realistas, aš žinau, kad mes pasiekėme viską, kas buvo įmanoma.
Vis dėlto, mano nuomone, svarbu tai, kad pirmą kartą ES istorijoje sukurta dirbtinsąvoka po išbandymo realybėje buvo kažkiek perdaryta. Tai leidžia man tikėtis, kad ateityje ES ir toliau parodys galinti atsikratyti kai kurių sąvokų, kurios pasirodo esančios netinkamos, kaip kad, mano nuomone, 50-ies metų senumo atgyvenusio federalistinio modelio. Tai leidžia man tikėtis, kad ES pajėgs tapti tikra, lanksčia, decentralizuota tarpvyriausybine organizacija, pajėgiančia susidoroti su 21 amžiaus iššūkiais.
Pone Pirmininke, aš vis dėlto tikiu, kad Parlamentas nepasiduos pagundai atgaivinti mirusią konstitucijos idėją, nes tik įrodytų, jog tai yra smėlio pilis.
Andrzej Jan Szejna
(PL) Pone Pirmininke, nemaniau, kad praėjęs savaitgalis baigsis taip sėkmingai.
Visų pirma, Lisabonos viršūnių susitikime priėmėme naują Reformų sutartį, kuri yra milžiniška sėkmė, ir aš šiltai sveikinu ministrą pirmininką José Sócrates, pirmininką J.M. Barroso ir, žinoma, mus visus. Viskas praėjo be jokių bandymų vetuoti ar kokių nors papildomų mūšių dėl Sutarties galutinio varianto. Mano nuomone, tai reiškia, kad Europos Sąjunga išlipo iš institucinės krizės.
Antra, yra gerų žinių iš mano šalies, kur prieš kelias dienas įvykęs valdžios perėmimas iš antieuropietiškai nusiteikusios kraštutinių dešiniųjų vyriausybės buvo neginčytina sėkmė. Lenkijos žmonių pozicija patvirtina tai, ką aš esu sakęs daug kartų - dauguma lenkų palaiko Europos integraciją. Lenkai nori, kad Lenkija būtų Europos Sąjungos partnerė, o ne oponentė.
Tokie įvykiai, žinoma, suteikia optimizmo dėl mūsų bendro Europos projekto ateities. Tikiu, kad Europos Sąjunga yra pasirengusi atremti ateities iššūkius, ir kaip teisingai pastebėjo J. M. Sócrates, dabar Europos Sąjunga yra stipresnir glaudesnstruktūra, taip pat ji yra neabejotinai galingesnis partneris derybose dėl tarptautinių pasaulinių santykių. Tarybos Pirmininko ir ypatingojo bendros užsienio ir saugumo politikos įgaliotinio pozicijos yra potencialus ginklas, kurį tinkamai panaudojus būtų galima teigiamai sustiprinti Europos Sąjungos įvaizdį.
Be to, vienas iš svarbiausių šio susitarimo pasiekimų yra tai, kad Pagrindinių teisių chartija įgijo teisiškai pagrįstą charakteristiką. Tikiuosi, kad Lenkijos vyriausybatsisakys sprendimo Lenkijos piliečiams netaikyti Chartijos IV skyriaus pavadinimu Solidarumas nuostatų. Šio skyriaus nuostatos dėl darbuotojų ir profsąjungų teisių yra ypač artimos Lenkijos ir Europos kairiesiems.
Tunne Kelam
(PL) Pone Pirmininke, norėčiau pasveikinti Tarybai pirmininkaujančią Portugaliją su esamomis aplinkybėmis pasiektais puikiais rezultatais. Tačiau turime nepamiršti vieno dalyko: pagrindinis Konvencijos dėl Europos ateities tikslas vis dar neįgyvendintas. Tai yra, dar reikia panaikinti institucijas ir Europos piliečius skiriančią prarają. Dabar turime priemonių mūsų bendrai Europos politikai taikyti. Mus tereikia politinės valios ir apsisprendimo. Dabar viskas yra sutelkta ties įgyvendinimu, ir yra du principai, kuriais turėtų būti paremtas mūsų šios Lisabonos sutarties įgyvendinimas. Pirmiausia - subsidiarumo principas.
ES kompetencijų apibrėžimas yra tikrai labai padrąsinantis pasiekimas, susijęs su didesniu nacionalinių parlamentų vaidmeniu ir atsakomybe, nes mūsų piliečiai turėtų suvokti, kad Europos bendrija spręs bendrijos veiksmingumo problemas ir, tuo pat metu, nesikiš į jų gyvenimus tada, kai tai nereikalinga.
Antrasis principas yra susijęs su solidarumu - pagrindine Europos bendrijos vertybe. Pritarimas dėl laipsniško mažėjimo principo formuojant būsimą Europos Parlamentą, yra akivaizdi tokio solidarumo išraiška ir aš dėl to džiaugiuosi. Kitas labai svarbus solidarumo testas bus bendros energetikos saugumo užsienio politikos sukūrimas, kurį praėjusį mėnesį pasiūlEuropos Parlamentas, įskaitant ypatingąjį įgaliotinį energetikos reikalams, kuris bus ir ypatingasis užsienio reikalų įgaliotinis.
Pacituosiu vieną labai gerą solidarumo išraišką, kai pirmininkas J.M. Barroso praėjusią gegužę Samaroje pasaksavo kolegai iš Rusijos, kad pagal ES solidarumo supratimą Lenkija ir Estija yra tokios pat svarbios kaip ir Vokietija ar Portugalija.
Jerzy Buzek
(PL) Pone Pirmininke, po Lisabonos viršūnių susitikimo galima manyti, kad diskusijos dėl Europos Sutarties yra užbaigtos, nes dabar mes turime vieną pagrindinį tikslą - kuo greičiau ir kuo efektyviau ratifikuoti Sutartį.
Čia savo vaidmenį turi atlikti Parlamentas. Prašau nepamiršti, kad dabar Sutartis yra didesnės svarbos nei buvo kada anksčiau. Reikia apsvarstyti tris dalykus: ypatingojo įgaliotinio bendrai užsienio ir saugumo politikai vaidmens ir pareigų apibūdinimą, kuris nuo 2009 m. sausio 1 d. kartu su Europos Taryba priims sprendimus. Mes turime paruošti dirvą tokiam bendram sprendimui kai kuriose srityse, visų pirma, saugumo ir teisingumo administravimo srityse. Trečia, privalome vesti politines derybas, kad baigtume principus, kuriais remdamasis veiks Europos Tarybos pirmininkas, ypač atsižvelgiant į jo ryšius su Europos Parlamentu.
Tačiau svarbiausias dalykas yra ratifikavimas, ir jis labai didele dalimi priklauso nuo mūsų, Europos Parlamento narių. Ratifikavimas skirtingose šalyse vyks skirtingai. Turime rasti būdų, kaip įtikinti piliečius, jog tai yra sėmne tik Sąjungai, ne tik politikams, bet, svarbiausia, jiems. Ratifikavimas yra mūsų pagrindinužduotis. Ačiū ir sveikinu.
José Sócrates
Pone Pirmininke, ponios ir ponai, norėčiau padėkoti už puikią diskusiją Lisabonos viršūnių susitikime.
Pirmiausia pasakykite, kas jums patinka šioje naujoje Sutartyje, tačiau niekas negali paneigti, kad šios Sutarties rezultatas yra stipresnEuropa. Ši sutartis patvirtina Europos vertybes, geras vertybes, kurios visad buvo Europos integracijos projekto pagrindas. Ši Sutartis skatina Europos ekonomiką ir sukuria Europai sąlygas geriau atlikti savo vaidmenį pasaulyje.
Kaip dauguma pastebėjote, ši Sutartis Europos institucijas ir politikos darbuotojus daro demokratiškesnius. Ši Sutartis 27-ių valstybių Europos Sąjungai suteikia efektyvesnę sprendimo priėmimo procedūrą. Tiems, kam patinka demokratija, taip pat patinka, kad demokratija būtų vertinama kaip metodas, leidžiantis veiksmingai priimti sprendimus, o tie, kurie seka Europos politinį gyvenimą, supranta, kad Europai reikėjo efektyvesnio sprendimo priėmimo.
Pagaliau norėčiau pasakyti, visiems abejojantiems dėl Sutarties ir dėl Europos pajėgumo - prašau, atsibuskite, pasaulis jau padarišvadą dėl Sutarties. Europa tapo stipresnė, pajėgi atremti pasaulinius iššūkius, labiau atremti strateginius iššūkius. Nuo Lisabonos susitikimo pasaulis į Europą žvelgsu viltimi, kad ji vėl užims savo vietą pasaulyje.
Ne, ši Sutartis mums reiškia progresą. Kiti žmonės jau yra pasakę apie Europą: "Neabejokite, atsibuskite, mes esame stipresni." Europa po susitarimo Lisabonoje yra labiau pasitikinti ir dabar gali priimti poziciją dėl ateities. Iš besiginančios ji gali tapti puolančia.
Graham Watson savo kalboje paminėjo F.Pessoa. Norėčiau jam labai padėkoti už asmeninę paslaugą, nes F. Pessoa yra vienas didžiausių mūsų poetų ir norėčiau dar kartą jį pacituoti. Kartą jis kalbėjo apie nostalgiją ateičiai. Aš, kaip europietis, taip pat jaučiu nostalgiją ateičiai ir nostalgiją tiems laikams, kai Europa diskutavo apie ateitį, demonstravo lyderiavimą. Jaučiu nostalgiją tiems laikams ir tikiu, kad ši Sutartis sudarys sąlygas Europai tai atlikti.
Jums leidus, pone Pirmininke, norėčiau patikslinti du dalykus. Pirmasis, kad Parlamento pirmininkas turi pasakyti nariams, jog niekada niekam nebuvo šovę į galvą, kad Taryba galėtų pasiūlyti, kad Parlamento pirmininkas turėtų netekti balsavimo teisės. Pirmininkas, žinoma, ir toliau turės šią teisę. Nežinau, iš kur kilo ši klaidinga mintis, tačiau Taryba nusprendtik tai, kad šiame Parlamente bus 751 narys (750 plius pirmininkas). Antra, aš norėčiau pasakyti, kad Joaninos nuostata buvo išspręsta. Visad sakiau, kad taip bus. Joanina gali būti teisiškai pagrįsta, tačiau neturėtų būti įtraukta į šią Sutartį, o mūsų rasta išeitis - deklaracija plius protokolas, visiškai atitinka mums suteiktą mandatą.
Kaip ir visada, norėčiau padėkoti prieš tai pirmininkavusiai šaliai. Per visą šios Sutarties procesą buvo du lemiami momentai. Pirmasis - praėjusį spalį, kai Angela Merkel nusprendpadaryti Sutartį pagrindiniu savo ir būsimų pirmininkavimų klausimu. Toks žingsnis pareikalavo politinės drąsos ir buvo politiškai rizikingas. Tuo metu niekas nemanė, kad yra dideltikimybė, jog tai pavyks. Vadinu tai lemiamu momentu, nes Europai reikėjo sugrįžti prie politikų ir prie drąsos ir politinės rizikos. Kitas lemiamas momentas, kaip jau minėjau, buvo kai mes nusprendėme pasinaudoti paskutinės Tarybos galimybe pasiekti susitarimą spalį ir neatidėlioti iki gruodžio.
Pone Pirmininke, norėčiau baigti žodžiais, kad tikrai daug žmonių, ir daug žmonių Europoje, niekada netikėjo šia Sutartimi yra nepatenkinti taip pat, kaip būtų nepatenkinti bet kokia kita sutartimi. Vis dėlto gali būti, kad yra ir tokių, kurie norėtų kitokios Sutarties ir su jais verta palaikyti dialogą, pasakant, kad šiuo atveju alternatyva buvo arba turėti šią Sutartį, arba likti institucijų krizės etape.
Manau, kad visi, kurie supranta, kad politikai turi atsižvelgti į realybę, o ne į fantaziją, palaikys tai, kas buvo nuspręsta Lisabonoje. Dėl ratifikavimo norėčiau aiškiai pasakyti, kad tai yra kiekvienos šalies reikalas. Vis dėlto, negaliu pritarti, kad demokratiška yra reikalauti nacionalinių referendumų, bandant sumenkinti atstovaujamąją demokratiją, keliant grėsmę parlamentinės ratifikacijos teisėtumui.
(Plojimai)
Aš esu demokratas ir Europa yra demokratiška, o būdami demokratai mes paliekame kiekvienai šaliai galimybę laisvai nuspręsti dėl geriausio ratifikavimo būdo.
Pone Pirmininke, ponios ir ponai, taip, aš labai didžiuojuosi, esu labai patenkintas, man didelgarbė, kad su daugeliu kitų turėjau galimybę dalyvauti istoriniame ir lemiamame momente, Lisabonos Sutarties gimimo momente, nes tai reiškia, kad Europa judės į priekį.
(Garsūs plojimai)
Pirmininkas
Tarybos Pirmininke, aš taip pat norėčiau išreikšti nuoširdžią padėką, ypač užsienio reikalų ministrui Luķs Amado, Manuel Lobo Antunes bei ambasadoriui Mendonēa e Moura ir Jeano-Claude Pires koordinuojamai teisės reikalų tarnybai.
José Manuel Barroso
Komisijos pirmininkas. - Pone Pirmininke, M. Thyssen uždavspecifinį klausimą: ar galime pasistūmėti į priekį nuo dabar iki galutinio ratifikavimo? Kaip jau sakiau, pateikdami rezultatus Europos piliečiams, galėsime padėti sukurti teisingą politinę aplinką, kurioje bus lengviau vykdyti ratifikavimą.
Informacijos teikimo sulėtinimas būtų klaida ir tai prieštarautų dvigubai strategijai, kuri yra labai svarbi Komisijai. Ji pareiškė, kad mes tuo pat metu turėtume spręsti politinius ir institucinius klausimus ir pateikti rezultatus savo piliečiams. Antarip ši Komisija ir, esu įsitikinęs, šis Parlamentas, aktyviai skatins Europos piliečių darbotvarkę. O kartu mes galėtume būti netgi dar aktyvesni.
Kitas klausimas yra susijęs su pranešimu ir demokratija. Pranešimas apie sutartį ir jos paaiškinimas mūsų visuomenei, visų pirma, yra nacionalinių valdžios institucijų atsakomybė. Tačiau tai taip pat yra ir Europos institucijų uždavinys. Sutinku su tuo, ką L. Queiró sakapie Europos Parlamento vaidmens svarbą šiuo klausimu. Mes Komisijoje esame pasirengę prisiimti atsakomybę glaudžiai bendradarbiaudami su valstybėmis narėmis ir Europos Parlamentu.
Sutinku su T. Kelam ir H. Nassauer pastabomis apie subsidiarumą. Labai svarbu pabrėžti šios Sutarties pridėtinę vertę demokratijos prasme. Dėl jos Europa yra demokratiškesnir atskaitingesnė. Taip pat pabrėžiamas subsidiarumas. Subsidiarumas yra būdas stiprinti Europą ir Europos institucijas, o ne jas silpninti, nes glaudžiai dirbdamos su piliečiais jos įgyja daugiau teisėtumo ir gali priimti geresnius sprendimus.
Taip pat manau, kad, kaip pabrėžR. Corbett, pačiame mūsų komunikate turi būti paaiškintas naujas demokratinis aspektas. Europos Sąjungoje mes didžiuojamės turėdami tokią demokratinę sistemą. Visada galima padaryti geriau, tačiau pasaulyje nėra kitos vietos, kur tarpvalstybiniu lygmeniu vyktų toks demokratinis dalyvavimas kaip Europos Sąjungoje.
Informavimo prasme mes taip pat turėtume aiškiai pabrėžti savo sustiprėjusį pajėgumą veikti piliečių labui tose srityse, kurios jiems kelia susirūpinimą, kaip kad klimato apsauga, energetika ir migracija. Tai yra konkretūs mūsų piliečiams nerimą keliantys dalykai ir mes juos sprendžiame. Mes taip pat turėtume pabrėžti sustiprėjusį pajėgumą veikti tarptautinėje scenoje.
Taip pat noriu pabrėžti tai, ką aiškiai pasakB. Poignantas ir padėkoti jam už tai, kad akcentavo Jeano Monnet svarbą. Tiesa, kad tai nėra tobula Sutartis, tačiau kartais žmonės sako, kad mes pamirštame steigėjų vertybes ir įsipareigojimus. Tai netiesa. Mes darome tai, ką sakJeanas Monnet ir daugelis kitų - žingsnis po žingsnio kuriame bendrą projektą ir turime tai padaryti tai pripažindami, kad turime įsipareigoti savo piliečiams, kad turime atlikti konkrečias užduotis ir pateikti konkrečius rezultatus.
Lisabonos viršūnių susitikimas, susikoncentruodamas į Sutartį ir institucijas, o kitą dieną, parodydamas kelią į globalizaciją bei būdą, kaip mes kartu galime sustiprinti savo pajėgumą veikti, kad galėtume atremti globalizacijos iššūkius, iš tiesų numatEuropos ateities viziją. Todėl tai buvo didelsėkmir Tarybai pirmininkaujanti Portugalija, valstybės narės, Europos Parlamentas ir Komisija iš tiesų turėtų švęsti šį faktą ir žvelgti į ateitį su atsinaujinusiu pasitikėjimu.
(Plojimai)
Pirmininkas
Labai jums ačiū, Komisijos Pirmininke. Ši diskusija parodė, kad mes galime tikėti savo Europos ateitimi. Mes netgi dar labiau atsidavę dirbsime jos labui. Labai ačiū.
Diskusija baigta.
raštiški pareiškimai (142 taisyklė)
Jean-Pierre Audy  
raštu - (FR) Pirmiausia noriu pasveikinti valstybių narių vadovus su istoriniu susitarimu, kurį jie pasiekLisabonoje. Jis užbaigia daugelį metų trukusį institucinį netikrumą. Sveikinu nenuilstantį, drąsų, išmintingą ir pragmatišką Prancūzijos prezidento Nicolas Sarkozy ir puikios Tarybai pirmininkavusios Vokietijos, vadovaujamos Angela Merkel darbą pirmoje 2007 m. pusėje, dėl kurio buvo padėtas institucinės darbotvarkės pagrindas. Prie šių sveikinimų norėčiau pridėti puikaus ir milžiniško pirmininko Valéry Giscardo d'Estaingo atlikto darbo pripažinimą. Šioje sutartyje yra daug senojo teksto politinių privalumų: stabilus Europos Sąjungos pirmininkavimas, už Europos diplomatiją atsakingas asmuo ir naujas balsavimo mechanizmas, praplečiantis kvalifikuotos daugumos balsavimą, taip sustiprinant Europos Parlamento galią. Apgailestauju, kad reikėjo atsisakyti Europos Sąjungos simbolių (vėliavos, himno ir šūkio). Šioje Sutartyje taip pat atsižvelgiama į Prancūzijos ir Olandijos žmonių, kurie atmetsenąją Sutartį, duotą signalą ir todėl ji nėra konstitucijos pobūdžio, kuris buvo pradiniame tekste. Ji į Europos Sąjungos sutartis nepakeičiamai neįtraukEuropos viešosios politikos kolekcijos, kuri nėra tinkama dabartiniam Europos demokratijos funkcionavimui.
Alexandra Dobolyi  
raštu. - (HU) Manau, kad tai, jog Lisabonoje buvę politikai, suvokiantys savo atsakomybę ir nustumdami į šalį savo istorines nuoskaudas pasieksusitarimo dėl Sutarties, kuriai paruošti prireikšešerių metų, ir kuri apibrėš būsimą Europos veidą ir įves sistemą, leisiančią jai veiksmingai veikti, yra labai svarbus žingsnis.
Svarbu, kad šio dokumento, kuris turi būti pasirašytas šių metų gruodžio 13 d. ratifikavimo procesas be kliūčių vyktų ir valstybėse narėse. Būtina, kad Europos Parlamentas ir toliau įsipareigotų palaikyti Reformų sutartį ir čia, dar kartą, mes atkreipiame valstybių narių dėmesį į ratifikavimo proceso svarbą.
Vengrija visad tvirtai palaikkonstitucinį procesą ir tiki, kad anksčiau ar vėliau valstybės narės susitars ir sėkmingai plėtos Europos integracijos procesą.
Kaip Europos parlamento Užsienio reikalų komiteto narys, aš tikiu, jog svarbu yra pabrėžti, kad priimtas dokumentas gali teigiamai prisidėti prie didesnio Europos Sąjungos užsienio politikos veiksmingumo ir padidinti jos efektyvumą tarptautinėje diplomatinėje arenoje. Tačiau Reformų sutartis gali duoti pokyčių ne tik užsienio politikos srityje, bet ir daugelyje kitų, efektyviam ES funkcionavimui gyvybiškai svarbių, sričių. Pavyzdžiui, ji atveria galimybę naujam Europos Parlamentui ir 2009 m. sudarytai Europos Komisijai pradėti veikti efektyviau, skaidriau ir demokratiškiau.
Tokiai bendrai sėkmei visų pirma reikėjo politinės valios imtis bendrų veiksmų, taigi, dabar džiaukimės Sutartimi, tačiau norėdami užtikrinti viso proceso sėkmingumą, neturime čia sustoti, privalome ir toliau bendrai stengtis užtikrinti, kad ratifikavimo procesas būtų sėkmingai užbaigtas.
Jules Maaten  
Siekiant susitarimo dėl Reformų sutarties, už uždarų Lisabonos durų buvo išdalinta per daug dovanų: Italija gavo papildomą vietą Europos Parlamente, Bulgarija kirilica užrašytą evro, Lenkija gali ir toliau blokuoti sprendimo priėmimo procesą dar daug ateinančių metų, o Austrija į savo universitetus gali nepriimti Vokietijos studentų. Tokios derybos yra viduramžiškos ir prieštarauja mūsų siekiams Europos Sąjungoje turėti daugiau skaidrumo.
Vis dėlto galime džiaugtis, kad po keletą metų trukusių derybų mes pasiekėme galutinį susitarimą, o ši Sutartis pagerina esamą situaciją. Tai nėra pati elegantiškiausia sutartis, tačiau ji užtikrina demokratiją Europoje. Ji suteikia daugiau įtakos Europos Parlamentui ir nacionaliniams parlamentams, leisdama Europos piliečiams daryti daugiau tiesioginės įtakos politikai. Ji atitinka bendros energetikos ir užsienio politikos poreikį. Būtina sugriežtinti Kopenhagos kriterijus ir suteikti galimybę demokratiškesnei atskaitomybei, įvedant "oranžinę kortelę", suteikiančią nacionaliniams parlamentams galimybę Europos teisės aktus užginčyti remiantis subsidiarumu.
Witold Tomczak  
raštu. - (PL) Tiesa apie Reformų sutartį yra tokia pat kaip ir apie Europos Konstituciją. Šie dokumentai tarptautinę organizaciją - Europos bendriją, bei jos narių sąjungą - Europos Sąjungą paverčia supervalstybe. Jie taip pat daro įtaką šios supervalstybės pripažinimui (priimant 1950 m. Europos žmogaus teisių konvenciją, kurios narėmis gali būti tik valstybės). Jie atveria naują kelią į vieningos Europos teisės sukūrimą, nedalyvaujant valstybėms narėms (Europos Teisingumo Teismui interpretuojant Pagrindinių teisių chartiją). Galima būtų dar ilgai vardinti lygiareikšmės svarbos pavyzdžius.
Šioje situacijoje mes susiduriame su Europos žmonių teisių naujoje supervalstybėje užtikrinimo klausimu, nes anksčiau šias teises savo žmonėms užtikrindavo valstybės narės. Reformų sutartyje apie šias problemas visiškai nekalbama. Kadangi gyventojų teisės yra ne kas kita, kaip žmogaus teisės, pakeltos į bendrijos gyvenimo lygmenį, dėl supervalstybės įsteigimo projekto Europoje mes susiduriame su žmogaus teisų krize.
Todėl privalome atmesti Reformų sutartį ir atlikti darbą sistemoje, kad užtikrintume gyventojų teises Europos integracijos sąlygomis. Jei to nepadarysime, Europai gresia dar vienas totalitarizmo protrūkis.
