Otrā pasaules kara laikā īstenotā genocīda atzīšana no ES puses
Priekšsēdētājs
Nākamais darba kārtības punkts ir priekšsēdētāja paziņojums par Otrā pasaules kara laikā īstenotā romu genocīda atzīšanu no ES puses.
Mūsdienās romi ir lielākā etniskā minoritāte Eiropas Savienībā. Pašlaik tā ir arī visvairāk apspiestā kopiena Eiropā. Otrā pasaules kara laikā nacisti rases dēļ vajāja romus tieši tāpat kā ebrejus. Tika nogalināti simtiem tūkstoši romu, kuru senči vairākās paaudzēs bijuši Eiropas iedzīvotāji. Šā gada 27. janvārī mēs atzīmējām Aušvices-Birkenavas koncentrācijas nometnes atbrīvošanas 66. gadadienu, kas ir kā atgādinājums, ka romi bija trešā lielākā šīs nometnes upuru grupa. Diemžēl ne visi eiropieši to zina. Pret romiem vērsto genocīdu oficiāli atzinušas ir tikai dažas ES dalībvalstis. Ir laiks informēt Eiropas pilsoņus par to, ka mūsu sabiedrībā dzīvojošie romi ir cietuši no genocīda atstātās traumas kā kopiena. Izglītība ir labākais diskriminācijas apkarošanas veids. Eiropas Parlaments ir ES viedokļa paudējs cīņā par cilvēktiesībām. Šodien mēs pieminam mūsu romu brāļus un māsas. Mēs vēlamies, lai viņu ciešanas nenogultu aizmirstībā un viņu situācija tiktu labāk izprasta.
Kolēģi, tagad būs īsas debates par šo tēmu, tādēļ lūdzu nepamest sēžu zāli. Vispirms Padomes paziņojums, un, kā jūs zināt, romu integrācija ir viena no Ungārijas prezidentūras prioritātēm. Pēc tam sekos Komisijas priekšsēdētāja vietnieka paziņojums un īsi paziņojumi politisko grupu vārdā.
Enikő Győri
Padomes priekšsēdētāja. - (HU) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Ļaujiet man sākumā citēt romu holokaustā (Porajmos) izdzīvojušās Friderika Kolompár vārdus: "Mēs atradām manu tēvu Aušvicē, kad bijām turp aizbraukuši 1994. vai 1995. gada 2. augustā. Viņu vārdi bija sarakstā, kas iegravēts uz lielas plāksnes. Mēs zinājām, ka viņi tika aizvesti uz Vāciju, bet nezinājām tieši uz kurieni. Ja kāds čigāns no Sēkešfehērvāras nebūtu mani apturējis, es būtu centusies paņemt kādu gabaliņu, kas atradās krāsnī. Es domāju, ka es to varētu paņemt kā relikviju un aizvest mājās. Tajā brīdī mans dēls Józsi teica:
Neaiztiec to, māt, tu vari dabūt kādu infekciju.
Man vienalga, dēls, - es atbildēju.
Kā tu zini, ka tas piederēja tavam brālim vai tēvam? - viņš vaicāja. Es zaudēju samaņu un mani iznesa no krematorijas.”
Ungārijas prezidentūras vārdā es vēlos pievienoties cildenajai iniciatīvai, izmantojot kuru Eiropas Parlaments un priekšsēdētājs J. Buzek personiski šajā sēdē vēlējās pieminēt romu holokausta - Porajmos - upurus. Kādēļ ir svarīgi to atcerēties? Vai tā vietā mums labāk nevajadzētu domāt par nākotni? Amerikāņu vēsturnieks Džordžs Santajana 1905. gadā rakstīja: "Tam, kurš neatceras savu pagātni, ir lemts pārdzīvot to vēlreiz”.
Pat pieticīgākie aprēķini liecina, ka Otrā pasaules kara laikā tika nogalināti 220 00 romu un sinti. Vienīgais iemesls viņu nogalināšanai bija piederība šīm divām etniskajām grupām vai, viņu vajātāju vārdiem sakot, "rasei”. Tie bija ungāri, čehi, rumāņi, francūži, vācieši, poļi, serbi un citu nāciju pārstāvji. Vīrieši un sievietes, gados veci cilvēki un bērni. Daudz, daudz bērnu. Ja viņi būtu izdzīvojuši, daudzi no viņiem tagad būtu ES pilsoņi. Atceres pasākumi nepārtraukti atgādina, ka, atšķirībā no ebreju tautības ieslodzītajiem, ģimenes Aušvices-Birkenavas čigānu koncentrācijas nometnē varēja palikt kopā. Kāds izdzīvojušais ungāru tautības holokausta upuris atceras, ka "pat SS zināja, ka čigānu ģimenes nevar šķirt”. Viņiem ļāva palikt kopā līdz 1944. gada 2.-3. augusta naktij, kad izdzīvojušos ieslodzītos no 30 000 cilvēku lielās nometnes nogalināja, aizdedzinot viņu barakas.”
Pēc Otrā pasaules kara ES atdzima no šī posta, no Shoah (ebreju holokausta) un Porajmos (romu holokausta) elles. Eiropas Savienības dibinātāji cerēja, ka visas Eiropas tautas nosodīs attieksmi, kas noveda līdz šādai galējai necieņai pret cilvēka dzīvību, līdz Aušvices un Birkenavas koncentrācijas nometnēm. Visās Eiropas valstīs kopā patlaban mīt no 10 līdz 12 miljoniem romu izcelsmes iedzīvotāju. "Bet tā joprojām ir pagātne,” kāds teiks, "kāds tam sakars ar nākotni?” Ungārijas prezidentūra uzskata, ka mums jārunā vienlaikus gan par pagātni, gan nākotni. Ungārijas premjerministrs Viktor Orbán, iepazīstinot Eiropas Parlamentu ar Ungārijas ES prezidentūras programmu, 19. janvārī teica: "Ungārijas prezidentūrai stratēģija romu jautājumā ir prioritāra, jo kāda nozīme viedai Eiropai, ja tai nav sirds. Tomēr Eiropa var pierādīt, ka tai ir sirds, ja tā rada iespējas visnelabvēlīgākajā situācijā esošo sociālo grupu sociālai iekļaušanai.”
Es personīgi lepotos, ja līdz šīs prezidentūras beigām mēs visi kopā varētu pieņemt kopīgu Eiropas pamatstratēģiju romu jautājumā. Šis darbs jau noris, pateicoties Eiropas Parlamenta un Eiropas Komisijas apņēmībai. Padome un Ungārijas prezidentūra vēlas sniegt arī savu devumu šajā darbā. Mēs vēlamies nostiprināt izpratni, ka romi, tāpat kā pārējās tautas un etniskās grupas gan Eiropā, gan visā pasaulē, ir jāuzskata nevis par problēmu, bet gan par ekonomikas, kultūras un cilvēku resursu.
Maroš Šefčovič
Komisijas priekšsēdētāja vietnieks. - Priekšsēdētāja kungs! Pirms dažām dienām Eiropas Parlaments kopā ar holokaustā izdzīvojušajiem atzīmēja Holokausta upuru piemiņas dienu. Komisijas vārdā es izsaku atzinību, ka šodien mēs pieminām arī romu genocīda upurus.
Apmeklējot Aušvici, memoriālu "Yad Vashem” vai holokausta muzeju Vašingtonā, jūs vienmēr būsiet satriekti par holokausta izpildītāju necilvēcību. Tie, kas ir apmeklējuši Bērnu memoriālu Jeruzalemē, piekritīs man, ja teikšu, ka jūs atstājat šo vietu satriekti un nespējat noticēt, ka kaut kas tāds Eiropā bijis iespējams tikai pirms 60 vai 70 gadiem.
Tādēļ mums par to jārunā. Mums jāstāsta saviem bērniem par šo drūmo vēstures posmu, jo mēs zinām, ka vēsture mēdz atkārtoties. Tādēļ mums jābūt pilnīgi pārliecinātiem, ka šie šausminošie notikumi netiks aizmirsti un nekad vairs neatkārtosies. Kopīgiem spēkiem cīnīsimies pret pagātnes rēgiem!
Vēsture mums devusi rūgtu mācību par to, pie kā var novest rasu naids un neiecietība. Tādēļ Eiropas Savienības pamatu veido pamattiesības un pamatvērtības, kas ietver mazākumtautību aizsardzību, brīvas pārvietošanās principu un diskriminācijas aizliegumu, un tas pilnībā attiecas arī uz romiem.
Ir nepieņemami, ka 21. gadsimtā romu tautības cilvēkiem joprojām nākas saskarties ar diskrimināciju etniskās izcelsmes dēļ. Pārāk daudz romu vēl aizvien ir rasisma, diskriminācijas un sociālās atstumtības upuri. Pārāk daudz romu izcelsmes bērnu joprojām atrodas uz ielas, nevis apmeklē skolu. Pārāk daudz romu joprojām tiek liegtas taisnīgas iespējas darba tirgū un pārāk daudz sieviešu vēl aizvien cieš no vardarbības un ekspluatācijas.
Romu iekļaušana ir Eiropas Savienības prioritāte, un tas uzliek saistības un prasa kopīgus centienus no valsts un vietējā līmeņa iestāžu, pilsoniskās sabiedrības un ES iestāžu puses. Komisija šajā ziņā ir cieši apņēmusies uzlabot romu situāciju, īpaši viņu sociālo un ekonomisko integrāciju.
Mēs pie tā strādājam nepārtraukti. Mums tas nozīmē ilglaicīgas saistības. Tomēr mums jāatzīst, ka atbildība par romu integrāciju galvenokārt gulstas uz dalībvalstu pleciem, un tāpēc pagājušajā gadā pieņemtajā paziņojumā mēs sniedzām konkrētu pasākumu sarakstu, lai vairotu romu integrācijas politikas efektivitāti. Tas ir pirmais politikas dokuments, kas īpaši veltīts romiem.
Tomēr mūsu izvērtējums liecina, ka turpmāk jāveic nopietns darbs dalībvalstīs, lai uzlabotu romu integrācijas politikas efektivitāti. Tādēļ Komisija, cieši sadarbojoties ar Ungārijas prezidentūru, aprīlī pieņems Eiropas programmu dalībvalstu stratēģijām romu integrācijas jautājumā, kurās tiks ietverti priekšlikumi romu atstumtības problēmas risināšanai.
Nobeigumā šajā nopietnajā brīdī ļaujiet man Komisijas vārdā vēlreiz uzsvērt visu šo cilvēku saskanīgas integrēšanas sabiedrībā un pamattiesību aizsardzības nozīmību Eiropā. Ir ļoti svarīgi nodrošināt, lai vēsture vairs nekad neatkārtotos.
Lívia Járóka
PPE grupas vārdā. - (HU) Valsts ministres kundze, priekšsēdētāja kungs, komisār, dāmas un kungi! Eiropas Tautas partijas (Kristīgo demokrātu) grupas vārdā vēlos paust gandarījumu un izteikt pateicību par to, ka Eiropas Parlaments pirmo reizi piemin romu holokausta upurus. Tieši tāds ir mūsu, viņu pēcnācēju, pienākums - atcerēties un mācīties. Mums godbijīgi jāizturas pret šo upuru ciešanām un vienotības un savstarpējas iecietības gaisotnē jāiekļauj šīs rūgtās pieredzes lappuse mūsu kopējā vēsturē un jāpatur mūsu kolektīvajā atmiņā. Tāpēc mēs uzskatām, ka ir jāatbalsta universitātes, zinātņu biedrības un pētniecības institūti, kas palīdz atklāt romu ciešanas mūsu garās vēstures gaitā. Es ierosinu visu Eiropas valstu skolu mācību programmās mācīt vēsturi, kas gadsimtiem ilgi bijusi kopīga sabiedrības vairākumam un romiem.
Arī šī diena sniedz iespēju stiprināt šo vienotību un atkārtoti apliecināt, kā mēs, romi, esam mūsu valstu pilsoņi un valsti veidojošie cilvēki, brīvi un līdztiesīgi Eiropas pilsoņi, un ne mazāk.
Mums ir septiņsimt gadu ilga kopīga vēsture; septiņi simti gadu caurstrāvotu cīņām, kuru laikā mēs neskaitāmos gadījumos esam apliecinājuši lojalitāti mūsu mītnes zemēm un Eiropai. Pieminot drūmos segregācijas un vajāšanu laikus, mums jāsmeļas spēki no mūsu kopīgās vēstures pacēluma brīžiem un jārod cerība, ka, būdami vienoti, mēs varam kļūt par godājamu un saticīgu kopienu. Mēs visi zinām, ka mums ir kopīga vēsture, un mūs sagaida arī kopīga nākotne; un es gribētu cerēt, ka kopā mēs varam sasniegt visu, tāpat kā es esmu pārliecināta, ka mēs varam sasniegt visu tikai tad, ja būsim vienoti.
Nākamajām paaudzēm būs jāpanāk, lai ikviens censtos veidot pieņemamāku un ideālāku pasauli, sākot ar savu ģimeni un savu apkārtni. Mūsu priekšteči vairākkārt ir pierādījuši, ka mūsu tautas spēj būt vienotas brīžos, kad izšķiras mūsu liktenis. Mūsuprāt, romu kopienas situācija Eiropā ir likteņa izšķiršanās jautājums. Ir pienākusi mūsu kārta, un šodien ir jāsper pirmais solis.
Es vēlētos vēl piebilst, ka otrais solis būs jāveic pēc divām nedēļām plenārsēdē, kad beidzot, kā mēs visi ceram, varētu būt izstrādāta Eiropas stratēģija romu jautājumā.
Hannes Swoboda
S&D grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, paldies par jūsu paziņojumu, un es vēlos pateikties arī Padomes priekšsēdētājai un Komisijas priekšsēdētāja vietniekam. Es gribētu pateikties visiem tiem, kuri ierosināja šīs debates, īpaši pateicoties Göncz kundzei manas grupas vārdā. Priekšsēdētāja kungs, kā jūs šodien minējāt, romu iznīcināšana bieži tiek pavirzīta otrajā plānā, kad runājam par ebreju iznīcināšanu. Tomēr bija vēl arī citi nacionālsociālistiskā režīma zvērību upuri. Šajā saistībā es gribētu minēt arī homoseksuāļus, kā jūs jau to šodien pieminējāt citā kontekstā, priekšsēdētāja kungs.
Es piekrītu Padomes priekšsēdētājas teiktajam un arī iepriekšējai runātājai, ka labākais veids, kā pieminēt upurus, ir domāt arī nākotnes perspektīvā. Mēs nevaram būt apmierināti ar romu pašreizējo situāciju mūsu kontinentā. Viņi joprojām tiek diskriminēti, un attiecībā uz viņiem vēl arvien valda aizspriedumi. Ja kāda valsts nolūkā izvairīties no pārpratumiem apsver atgriešanos pie apzīmējuma "čigāni” lietošanas vārda "romi” vietā, es to nepavisam nekritizēju, tikai vēlos piebilst, ka svarīga ir aizspriedumu un diskriminācijas izskaušana, nevis tikai nosaukuma maiņa diskriminācijas novēršanas vārdā.
Romu jautājums Parlamentā tiek apspriests jau gadiem ilgi, un mums jāatzīst - pat esot vizītēs dažādās valstīs -, ka vēl arvien pastāv lielas problēmas, ka diskriminācijas un sociālās atstumšanas cikls joprojām nav pārtraukts un ka daudziem bērniem joprojām jāapmeklē atsevišķas skolas. Tādēļ es arī esmu pateicīgs Ungārijas prezidentūrai par šā jautājuma izvirzīšanu. Győri kundze, cerams, ka par spīti mūsu dažādajiem uzskatiem mēs gūsim ievērojamus panākumus.
Mūsu grupa ar Schulz kunga starpniecību kādu laiku sazinājās ar vācu rakstnieku Ginteru Grasu, kurš ir arī nodibinājis "Fondu romu tautai”. Ginters Grass reiz teica: "Jūs, romi, pastāvīgi būdami izkliedēti, patiesībā esat eiropieši tādā nozīmē, kas mums, savu valstu robežās iesprostotajiem, būtu jāņem vērā, ja negribam, lai Eiropa veidotos par birokrātiski administratīvu un visvarenu ekonomikas gigantu. Vismaz šajā vienā - viņu pārrobežu mobilitātes - aspektā cilvēki, kurus mēs dēvējam par čigāniem, ir soli mums priekšā. Viņiem, pirmkārt, jāļauj pierādīt savu identitāti, izmantojot Eiropas pasi, kas garantē tiesības uzturēties jebkurā valstī no Rumānijas līdz pat Portugālei.” (citāta beigas)
Mums jārada apstākļi, kas ļautu romiem justies kā mājās visur, kur viņi dzīvo. Mums jārada arī tādi apstākļi, kas ļautu viņiem brīvi ceļot Eiropā, nebaidoties no kārtējās izraidīšanas. Tad, kad mēs beidzot redzēsim, ka tas ir īstenojies, mēs patiesi būsim paveikuši daudz romu labā, un tad mēs varēsim atstāt pagātnei briesmu darbus, ko nacisti pastrādāja ar romu tautu Otrā pasaules kara laikā.
(Aplausi)
Renate Weber
Priekšsēdētāja kungs! Vārds "samudaripen” romu valodā nozīmē "elle zemes virsū”, citiem vārdiem sakot, genocīdu vai holokaustu. Elle zemes virsū ir apzīmējums apstākļiem, kādos Eiropas romi dzīvoja Otrā pasaules kara laikā, kad tūkstošiem šīs tautības cilvēku tika nogalināti tikai savas izcelsmes dēļ. Mēs pat nezinām konkrētu skaitu. Pēc Vašingtonā esošā holokausta muzeja datiem tie ir aptuveni ceturtdaļmiljons cilvēku. Citos pētījumos minēts, ka šajos gados tika nogalināti vairāk nekā miljons romu. Šīs neskaidrības pamatā ir skopā informācija par romu holokausta upuriem. Tas ir vēl viens pierādījums, ka šie cilvēki gadsimtiem ilgi ir tikuši diskriminēti vai ignorēti.
Tieši tāpēc Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja šodienas paziņojums iezīmē vēsturisku brīdi. Tomēr mēs tagad nedrīkstam apstāties. Šajā saistībā jāveic īpaši pasākumi gan ES, gan dalībvalstu līmenī. Romu genocīds jāatzīst visām dalībvalstīm, un zināšanas par šo vēstures lappusi jānodod Eiropas iedzīvotājiem.
Kamēr eiropiešu bērniem skolās netiks mācīts par šo holokaustu un gadsimtiem ilgo romu paverdzināšanu daudzās valstīs, kuras tagad ir ES dalībvalstis, un kamēr Eiropas sabiedrība nesapratīs, ka mums ir vēsturisks parāds pret šo tautu, mēs nevarēsim pienācīgi īstenot pret rasismu vērstās kampaņas, un valstu vai Eiropas stratēģijas romu sociālās iekļaušanas jautājumā negūs lielus panākumus.
Catherine Grèze
Priekšsēdētāja kungs! Šajā pēcpusdienā es uzstājos dziļi saviļņota. Priekšsēdētāja kungs, vispirms es vēlētos pateikties par jūsu paziņojumu.
Pret romiem vērstā genocīda atzīšana ir vēsturisks mirklis miljoniem eiropiešu, kas pieder pie jenišu, sinti, romu, manušu un ceļotāju tautām. Simtiem tūkstoši viņu tuvinieku tika nogalināti šajos baigajos gados, bieži apkaunojoši nodēvēti par sociāli nevēlamiem elementiem.
Tomēr tas ir vēsturisks brīdis arī mums, Eiropas Savienības pilsoņiem. Neaizmirsīsim, ka romi bija pirmie, kas pārvietojās starp Eiropas valstīm ilgu laiku pirms mūsu kopējās telpas izveidošanas. Šodien šī 10 miljonu iedzīvotāju lielā kopiena ir Eiropas lielākā minoritāte. Viņu vēsture ir arī mūsu vēsture.
Dāmas un kungi, ir pēdējais laiks atjaunot šo Eiropas iedzīvotāju uzticēšanos Eiropas iestādēm. Mūsu sabiedrība ir izvairījusies no viņiem, un viņi joprojām tiek sodīti dubulti. Kara šausmas papildina nevērīga attieksme, vienaldzība un klusēšana. Tādēļ romu genocīda atzīšana ir piemiņas pasākums. Tas neapšaubāmi sniedz iespēju atcerēties, bet vispirms būtu jāgarantē citādāka nākotne.
Pagājušajā nedēļā Bundestāgā Eiropas Parlamenta un rietumvalstu un austrumvalstu parlamentu deputāti uzņēmās atbildību vēstures priekšā, veicinot šā genocīda atzīšanu. Tas ir pirmais pasākums, kas veikts, lai mainītu mūsu iedzīvotāju uzskatus par šiem eiropiešiem. Mums priekšā vēl ir tāls ceļš. Ļausim romu tautības pārstāvjiem dzīvot kā pilntiesīgiem Eiropas pilsoņiem.
Marek Henryk Migalski
ECR grupas vārdā. - (PL) Priekšsēdētāja kungs! Tas, ka romi Otrā pasaules kara laikā bija genocīda upuri, ir tikpat acīmredzams kā fakts, ka ebreji bija šā paša procesa upuri. Visi, kas to noliedz, ir pelnījuši tikpat nosodošu attieksmi kā tie, kas noliedz ebreju holokaustu. Ir tiesa, ka romi veidoja trešo lielāko etnisko grupu starp tiem, kas tika nogalināti masu slepkavībā Aušvicē. Otra lielākā grupa bija poļi. Mums jāpiemin visas nācijas, kuras Otrā pasaules kara laikā cieta no holokausta. Mēs nedrīkstam aizmirst to, kas šajos piecos vai sešos baigajos gados notika Aušvicē un pārējās koncentrācijas nometnēs, kā arī slepkavības Katiņā un citviet, lai tas vairs nekad neatkārtotos. Eiropas Parlamenta morālais un politiskais pienākums ir rūpēties, lai šo atmiņu saglabātu, un mūsu šodienas debates ir viens no veidiem, kā to panākt.
Cornelia Ernst
GUE/NGL grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Šis ir ļoti nozīmīgs brīdis, jo šodien pirmo reizi Eiropas Parlamentā mēs pieminam romu un sinti holokausta upurus.
Atļaujiet man sākumā nolasīt atvadu vēstuli, ko 1943. gadā rakstījis 14. gadu vecais Roberts Reinhards pirms deportācijas no Vācijas bērnu nama uz Aušvices koncentrācijas nometni. Viņš raksta: "Esmu atkal atradis savus vecākus. Mūs ved uz koncentrācijas nometni. Pēc ilgām pārdomām esmu nonācis pie atziņas, ka varu stāties nāves priekšā. Vēlreiz pateicos par visu, ko esat darījuši manā labā. Sveicieni jums visiem! Uz tikšanos debesīs! Roberts.”
Šis zēns, tāpat kā 500 000 pārējo romu un sinti, vairs nekad neatgriezās, un, lai gan romi un sinti kopā ar ebrejiem bija pirmie masu slepkavību upuri, šodien, pēc 66 gadiem, vēl nav pateikta visa patiesība par tā laika notikumiem. Bieži vien netiek pieminēta sabiedrības vairākuma kopējā līdzatbildība. Mums jāzina visa patiesība par šo vēstures posmu.
Romu un sinti holokausts jāatzīst par noziegumu pret cilvēci, lai nodrošinātu, kas tas vairs nekad nevarētu atkārtoties. Mums dedzīgi jācīnās, lai izskaustu aizspriedumus pret šiem cilvēkiem. Mums jāizbeidz rasu naids un vardarbība, kādu pirms diviem gadiem redzējām, piemēram, Ungārijā, un tas jādara drosmīgi un ar pārliecību. Brīvība, vienlīdzība un solidaritāte nav tikai atsevišķu cilvēku privilēģija, bet tiesības, kas pienākas visiem, jo cilvēktiesības un pilsoņu tiesības ir nedalāmas.
Niki Tzavela
Priekšsēdētāja kungs! Es vēlos pievienoties visam iepriekš teiktajam. Romi ir devuši ievērojamu ieguldījumu Eiropas attīstībā, īpaši tās kultūrā. Man būtu piebilstams kāds racionāls komentārs, proti, ka visas programmas attiecībā uz romiem Eiropas Savienībā, kuras izstrādājusi Komisija, ir sadrumstalotas un bieži vien iekļautas pamatprogrammā, kas attiecas uz sociālo atstumtību. Es ierosinātu izmantot racionālāku pieeju. Citiem vārdiem sakot, ka Komisija pieņem iniciatīvu tikai attiecībā uz romiem ārpus programmas sociālo atstumtības jomā, tādējādi radot programmu, kas attiecas tikai uz romiem. Tas ļautu mums efektīvāk darboties romu jautājumā dalībvalstu līmenī.
Priekšsēdētājs
Padomes priekšsēdētājas kundze, Komisijas priekšsēdētājas vietnieka kungs, dārgie kolēģi, vēlos pateikties jums visiem par komentāriem. Šīs ir ļoti nozīmīgas debates gan mums, gan visam Eiropas Parlamentam kopumā.
Debates tiek slēgtas.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Cristian Dan Preda
Es ļoti atzinīgi vērtēju aicinājumu Eiropas Savienībai atzīt Otrā pasaules kara laikā īstenoto romu genocīdu. Dažas dalībvalstis to jau ir paveikušas, un es ceru, ka to paraugam sekos arī pārējās dalībvalstis un Eiropas Savienība kā institūcija Diemžēl vairums Eiropas iedzīvotāju nav informēti par romu genocīdu. Tieši tādēļ, kā to 2007. gada oktobrī savā runā uzsvēra Rumānijas prezidents, atzīstot romu genocīdu, mēs nedrīkstam aprobežoties tikai ar simbolisku žestu. Mums jāveicina tās informācijas ietveršana Eiropas skolu mācību programmās, kas saistīta ar romu holokaustu. Tomēr nav pieņemami, ka 66 gadus pēc Aušvices koncentrācijas nometnē ieslodzīto atbrīvošanas, etniska mazākumtautība tiek tik plašā mērogā diskriminēta visā Eiropas Savienībā. Tāpēc es uzskatu, ka romu sociālā iekļaušana, kas ir viena no Ungārijas prezidentūras prioritātēm, jāizvirza Eiropas politikas centrā, pamatojoties uz īpašiem, efektīviem un pārbaudāmiem pasākumiem.
Jarosław Leszek Wałęsa
Jautājumi attiecībā uz Otrajā pasaules karā notikušās Trešā reiha tirānijas upuriem joprojām tiek uzskatīti par ļoti delikātiem jautājumiem, tomēr ir vērts tos papētīt dziļāk. Šobrīd mēs vēlamies paplašināt kontekstu, kādā tiek skatīts holokausta jēdziens, jo plašā sabiedrībā ar to saprot ebreju masu iznīcināšanu. Jāatceras un jāpiemin arī citu etnisko, nacionālo un sociālo grupu "tīrīšana” Otrā pasaules kara laikā. Pārāk maz cilvēku zina par šiem notikumiem, it īpaši tas attiecas uz Eiropas jaunatni. Tieši tādēļ mēs šajās debatēs cenšamies runāt par šo sāpīgo un zināmā mērā aizmirstībā pamesto jautājumu attiecībā uz romu iznīcināšanu. "Porajmos”, kā paši romi apzīmē šo iznīcināšanu, atņēma dzīvību no 500 000 līdz 2 miljoniem romu visā Eiropā. Viņi veidoja trešo lielāko nacionālo grupu, kas tika noslepkavota Aušvicē; pirmās divas grupas bija ebreji un poļi. Šie fakti nerada šaubas par milzīgo zaudējumu, kas nodarīts romiem, un mūsu kā eiropiešu pienākums ir pieminēt tos, kas kļuva par genocīda upuriem, un sekmēt informētību par viņu netaisno likteni. Informētības vairošana saistībā ar šiem notikumiem ir mūsdienu paaudzes un arī turpmāko paaudžu prioritāte.
Elena Băsescu
rakstiski. - (RO) Patlaban romi ir lielākā etniskā mazākumtautība Eiropas Savienībā, bet viņi arī gadiem ilgi ir bijusi visvairāk apspiestā mazākumtautība. Otrā pasaules kara laikā tika vajāti un nogalināti simtiem tūkstoši romu. Diemžēl tikai dažas dalībvalstis ir atzinušas, ka romu iznīcināšana patiesībā bija genocīds. Godājot upuru piemiņu un kā dziļas cieņas apliecinājumu holokaustā izdzīvojušajiem romiem, Rumānijas prezidents 2007. gadā atzina romu pārciestās zvērības un piešķīra trijiem holokaustu pārdzīvojušiem romiem trešās šķiras Valsts Atzinības krustu par "uzticīgu kalpošanu valstij”. Romi ir Rumānijas - Eiropas Rumānijas - nākotnes daļa. Holokausta traģēdija tagad ir mūsu kolektīvās atmiņas daļa. Es vēlos izmantot šo izdevību, lai izteiktu atzinību par vienu no Ungārijas prezidentūras prioritātēm, proti, stratēģiju romu integrācijas jautājumā. Labākais veids, kā uzturēt dzīvu piemiņu, ir raudzīties nākotnē. Katrā dalībvalstī mums jāizvērtē gadsimtiem ilgā vēsture, kuras veidošanā romi piedalījušies, un jāstiprina iniciatīva romu jautājumā. Viņi ir brīvi un līdztiesīgi Eiropas pilsoņi. Mums jārada arī priekšnoteikumi, lai romi varētu brīvi pārvietoties, nebaidoties, ka tos var atkārtoti izraidīt. Mums vajadzīga tāda kopiena, kas būs pilnībā integrēta mūsdienu sabiedrībā.
Elena Oana Antonescu
Es atzinīgi vērtēju Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja Jerzy Buzek iniciatīvu aicināt Eiropas Savienību oficiāli atzīt genocīdu, ko Otrā pasaules kara laikā nacisti un viņu rokaspuiši īstenoja pret romu tautu, jo šī iniciatīva ir panākums cīņā par Eiropā visplašāk izplatītās etniskās minoritātes aizsardzību.
Desmitiem tūkstoši romu tika spīdzināti vai nogalināti okupētajās austrumu teritorijās, un vēl vairāk romu zaudēja dzīvību nacistu režīma koncentrācijas nometnēs. Vēsturnieks Michael Billig rasu pārākuma doktrīnu īsi raksturo šādi: "Cilvēku nogalina nevis tāpēc, ka viņš būtu ko nodarījis, bet gan tāpēc, ka viņš ir”. Šo frāzi var izmantot, lai īsi raksturotu drūmo realitāti laikā, kad vairāk nekā miljons romu tika apspiesti un viņiem tika atņemtas visas tiesības, tostarp tiesības dzemdēt bērnus.
Es uzskatu, ka mums jāveic īpaši pasākumi ES līmenī, lai apkarotu rasismu un cīnītos pret sociālo atstumšanu. Es piekrītu, ka mums vajadzīga labāka sadarbība un paraugprakses apmaiņa ES līmenī starp dalībvalstu un Eiropas stratēģijām romu integrācijas jautājumā.
