Lissabonis toimunud NATO tippkohtumise tulemus (arutelu) 
Juhataja
Järgmine päevakorra punkt on komisjoni asepresidendi ja Euroopa Liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja avaldus Lissabonis toimunud NATO tippkohtumise tulemuse kohta.
Catherine Ashton
komisjoni asepresident / liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja. - Austatud juhataja! Lissabonis toimunud NATO tippkohtumine oli edukas NATO ja tõepoolest selle peasekretäri jaoks. Mul on väga hea meel, et mul oli võimalik osaleda mõnel arutelul.
Ma esitan austatud parlamendiliikmetele ülevaate olulistest saavutatud tulemustest, keskendudes eelkõige ELi-NATO suhetele ja ma ei puuduta küsimusi, mis on rohkem NATO siseküsimused.
Lissabonis leppisid riigipead ja valitsusjuhid kokku uues strateegilises kontseptsioonis, mis on liitlaste visioon järgmiseks kümneks aastaks. NATO säilitas oma põhiülesanded kollektiivse kaitse ja hoiatusvahendite suhtes ning tunnistas kriisijuhtimise ja julgeolekualase koostöö tähtsust. Lissabon sillutas samuti teed NATO tähtsatele otsustele mitmetes põhivaldkondades, nagu raketitõrjekilp, küberkaitse, NATO reform ning NATO panus stabiliseerimisse ja taastamisse.
Seoses Afganistaniga, mida me just arutasime ning mis on ka ELi ja NATO vahelise koostöö oluline valdkond, võeti vastu otsused nii ülemineku kui ka pikaajalise partnerluse suhtes. Ma keskendun sellele, kuidas Lissabon minu arvates parandab ELi ja NATO suhteid. See oli päevakorras ka kaitseministrite kohtumisel, mida ma möödunud nädalal juhtisin ja milles osales ka NATO peasekretär Anders Rasmussen.
NATO on peamine Euroopa Liidu strateegiline partner. Ma toetan NATO riigipeade ja valitsusjuhtide poolset tunnustust Euroopa Liidu panusele julgeoleku ja turvalisuse osas. Ma sooviksin rõhutada tugevat poliitilist kohustumist kõikide, eelkõige president Obama väljendatud EL-i-NATO strateegilise partnerluse tugevdamiseks.
Ma olen väga aktiivselt teinud koostööd liikmesriikide ja liitlaste ning NATO peasekretäriga, et tugevdada ELi-NATO suhteid. Minu osalemine mitmetel NATO kõrgetasemelistel nõupidamistel, kaasa arvatud välisasjade nõukogu õhtusöök NATO Lissaboni tippkohtumisel, mis samuti keskendus ELi-NATO suhetele, on olnud vahend selle suhtes.
Varem sellel aastal näitasin ma üles algatust, saates NATOle konkreetsete meetmete komplekti, et tugevdada ELi-NATO koostööd. Mitmed neist meetmetest on NATO peasekretäri toel juba Euroopa Liidus rakendatud. See lõi võimalused mitteametlikuks aruteluks ühist huvi pakkuvatel teemadel, samuti rohkem võimalusi ELi dialoogiks kõikide NATO liitlastega.
Minu ambitsioon on sillutada teed veelgi suurema edu suunas. Ma sain selleks mandaadi 16. septembril kokkutulnud Euroopa Ülemkogult. Lissabonis sai peasekretär Rasmussen sarnase mandaadi, et teha minuga koostöö ELi-NATO suhete tugevdamisel.
Üks edu saavutamise valdkond on ELi-NATO koostöö suutlikkuse arendamisel, mis on valdkond, kus me saavutame paljutõotavaid tulemusi, eelkõige sõjalise suutlikkuse arendamisel, mis on vajalik nii sõjalise suutlikkuse tugevdamiseks kui ka tasuvuse maksimeerimiseks. Enam kui varem peame me tagama komplementaarsuse ja vältima dubleerimist.
9. detsembril tervitasid ELi kaitseministrid soojalt edusamme, mida on saavutatud koostöö tugevdamisel NATOga. Me oleme juba koos töötanud, näiteks helikopterite kättesaadavuse osas, ning me oleme nüüd määratlenud ehitusblokid isetehtud lõhkekehade ja meditsiinilise toe suhtes. Need on mõlemad väga olulised töövaldkonnad, millel on reaalsed operatiivsed tagajärjed meie väeosadele, kes teenivad lahinguväljal.
Esitan vaid mõned konkreetsed näited. Helikopterite kättesaadavuse kohta on meil juba kaks harjutust Prantsusmaal ja Hispaanias. Sarnaseid harjutusi on planeeritud järgmiseks neljaks aastaks. Selles kontekstis koolitasime me 114 meeskonda üle 1300 liikme ja 58 helikopteriga. Vahetu tulemusena kasutati 63 väljakoolitatud meeskonda Afganistanis. Järgmine näide, seekord teeäärsete pommide vastu võitlemine, on isetehtud lõhkekehad, kus Euroopa Kaitseagentuur on kohtulaboratooriumiseadmete ostmise lõppetapis, neid seadmeid saaks kasutada Afganistanis järgmisel aastal.
Samuti jätkasime koostöö parandamist Euroopa Kaitseagentuuri ning NATO ümberkujundamise ja arengu juhatuse vahelise viljaka vastastoime kaudu.
Kokkuvõtteks, minu eesmärk on jätkuvalt tõelise organisatsioonilt organisatsioonile suhte arendamine Euroopa Liidu ja NATO vahel. Möödunud nädalal toimunud kaitseministrite kohtumine sillutas teed edasiliikumiseks selle eesmärgi suunas.
Kuni laiemate lahenduste saavutamiseni on oluline, et me saaksime toetuda omavahelistele kindlatele kokkulepetele, kui meid rakendatakse üheskoos samas teatris. Me võlgneme selle oma personalile. Samuti on oluline, et me suudaksime jätkata tööd, et tõhusalt toetada liikmesriike ja liitlasi kriitiliselt vajalike sõjaliste suutlikkuste väljaarendamisel, toetudes juba alustatud edukale tööle. Ma väidaksin, et see on praeguses majanduslanguse kontekstis veelgi olulisem.
Me kõik vajame paindlikkust, et seda tööd edasi viia ja leida lahendusi. Ma liigun edasi konkreetsel ja pragmaatilisel viisil, töötades kõigi 27 liikmesriigi nimel.
Elmar Brok
fraktsiooni PPE nimel. - (DE) Austatud juhataja! Head kolleegid! NATO tippkohtumine näitas, et siin arutatud NATO ja Euroopa Liidu vaheline koostöö on väga oluline. NATO jääb väga oluliseks Euroopa kollektiivsele julgeolekule ja on oluline vahend Ameerika kaasamiseks. Tippkohtumine tegi selgeks, et raketitõrjekilbi süsteem, mis kaitseb nüüd kogu Euroopat ühise NATO projekti osana, on oluline samm edasise koostöö suunas. Kuid samuti selgus, nagu tõendab seda arutelu Afganistani teemal, et tsiviil- ja sõjalise koostöö kõrge tase toimub valdkonnas, kus Euroopa Liit võib teha olulise panuse. Ma arvan, et peame seda vastavalt arendama. Kuid peame mõistma, et edu ei ole saavutatud ühes olulises valdkonnas, sest oluline koostöö, mida tuleb korraldada palju tõhusamalt, hääletati maha NATO partneri Türgi vetoõigusega. Catherine Ashton, ma usun, et on väga oluline, et seda küsimust käsitletaks Türgiga liitumisläbirääkimiste kontekstis. Me ei tohiks muuta NATOt ning NATO ja Euroopa Liidu vahelist koostööd vahendiks, mida kasutada vaidluses Euroopa Liidu liikmesriigiga, mis ei ole NATO liige. Sel põhjusel ma usun, et asjaolu, et Türgi ei ole veel astunud vajalikke samme, avaldab otsustavat mõju meie tegutsemissuutlikkusele. Loomulikult tervitan ma asjaolu, et küsimus relvajõudude koostööst annab märku, et koostöö Euroopa Kaitseagentuuriga on võimalik, kusjuures küberruumi küsimus on agentuuri jaoks eriti olulise tähtsusega.
Adrian Severin
fraktsiooni S&D nimel. - Austatud juhataja! NATO Lissaboni tippkohtumisel on tunnistatud, et külma sõja järgses maailmas on tekkinud uued realiteedid, väljakutsed ja mittetavapärased ohud. Sellest lähtuvalt on NATO üritanud luua uut tasakaalu alliansi piirkondliku ja globaalse kaasatuse vahel. Globaalne NATO või globaalse rolliga NATO - see on tingimata vajalik. Sellega kaasnevad teatud tagajärjed.
Esiteks peab Euroopa Liit olema valmis võtma Euroopa julgeolekus ja kaitses rohkem kohustusi. See tähendab mitte ainult meie Euroopa julgeoleku- ja kaitsekontseptsiooni väljatöötamist ja ajakohastamist, vaid ka meie oma sõjalise suutlikkuse arendamist. Teiseks on Euroopa Liidu ülesanne valmistada end ette astuma vastu globaalsetele väljakutsetele ning tegutseda tõeliselt globaalse osalejana. See tähendab, et me peame uuesti määratlema oma globaalsed huvid ja eesmärgid ning suurendama oma sõjalist suutlikkust sellisel määral, mis võimaldab meil nagu kord ja kohus jagada globaalse kaitse koormat meie Ameerika liitlastega. Kolmandaks on meil kohustus lisada meie strateegiatesse, mis on seotud meie suhetega globaalsete osalejatega, ideed, mis viiksid kaitsepartnerluse süsteemi tekkeni, mida on võimalik kokku liita globaalseks kaitsepaktiks.
Kõigi nende kohustustega toimetulemiseks ei pea Euroopa Liit mitte üksnes säilitama oma strateegilise ühenduse NATOga, vaid peaks suutma anda oma intellektuaalse ja poliitilise panuse, et säilitada NATO võime ära hoida agressioone ja kaitsta liikmesriike nende eest ja seda kontekstis, mis erineb sellest, mis tingis alliansi sünni.
Norica Nicolai
fraktsiooni ALDE nimel. - (RO) Austatud juhataja! Ma usun, et Lissaboni tippkohtumine oli 1999. aastast saadik esimene, mis andis kasuliku panuse alliansi strateegilisesse visiooni. Ma arvan, et sellel sajandil on tähtsam kaalutlus see, et mitte ainult olemasolevad ohud ja julgeolekuhuvid, vaid eelkõige kaitse-eelarvete võime pakkuda tõhusaid sõjalisi lahendusi tekitab küsimuse maailma bipolaarsusest.
Oli aeg laiemalt analüüsida, mis suunas allianss on liikumas, ning kindlasti seda, kas kokkusobimine Venemaaga on üks selle tahkudest. Ma pean siiski rõhutama, et minu arust on kokkusobivus Euroopa julgeolekuprojektiga eluliselt tähtis ka NATO-le. Paistab, et Afganistani teema on andnud alliansile piisavalt suure taganttõuke ja mul on hea meel täheldada, et Venemaa andis nõusoleku osaleda NATO jõupingutustes Afganistanis. Ma loodan, et see keeruline Afganistani küsimus ei tekita muret alliansi tõhususe pärast tulevikus.
Mul on ühtlasi hea meel, et Euroopa Liit esitas arutamiseks tõrjerakettide tehnoloogia küsimuse. Ma usun, et me peame ELi tasandil arutama selle raketitõrjekilbi tõhusust.
Reinhard Bütikofer
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (DE) Austatud juhataja! Paruness Ashton! Lissabonis toimunud NATO tippkohtumine on ELi ja parlamendi jaoks väga tähtis, sest me suudame tulevikus Euroopa julgeolekut edukalt juhtida ainult juhul, kui NATO, EL ja teised organisatsioonid, näiteks Euroopa Julgeoleku- ja koostööorganisatsioon (OSCE), annavad oma panuse ja teevad tõhusalt koostööd. Kuni siiani on Lissaboni tippkohtumise tulemusi põhimõtteliselt ilustatud. Ma tahaksin väikese irooniavarjundiga öelda, et NATO-l võib ju uus strateegia olla, aga ta ikkagi ei tea, kuhu ta minna tahab. Loobutud on valjuhäälsetest fantaasiatest NATOst kui maailma politseijõust ja see on kindlasti teatav edasiminek. Asjale lähenetakse veidi tagasihoidlikumalt, kuid endiselt puuduv selgus.
Lubage mul seda mõne näite abil selgitada.
1. Üks näidetest on kulutused relvastusele. Euroopa Liidu liikmesriigid tahavad vähendada relvastuskulusid püsiva, struktureeritud koostöö abil, kuid NATO kirjutab alla katteta tšekile raketitõrjesüsteemi eest. Peasekretär väidab, et summa on 200 miljonit eurot, kuid kõik asjatundjad usuvad, et raketitõrjesüsteem läheb tõenäoliselt maksma 40-70 miljardit eurot, ja me ei tea isegi seda, kuidas seda juhtima hakatakse.
2. Teine näide on tuumadesarmeerimine. President Obama Prahas esitletud "Global Zero” kampaania oli muljetavaldav ja ma pooldasin seda. Euroopa sellega enam ei nõustunud, isegi mitte tuumarelva leviku tõkestamise lepingu konverentsil, kuid NATO on jäänud kindlaks oma tuumarelva kui hirmutusvahendi põhimõttele, otsekui pime, kes klammerdub lambiposti külge. Ilmselt just endisi maailmajõudusid veetlevad nende tuumarelvad palju rohkem kui kaugeleulatuv Euroopa tuumadesarmeerimispoliitika.
3. Kolmas näide on rahukindlustamine ja tsiviilkonfliktide lahendamine. Euroopa Liit on selles vallas palju saavutanud. Siis tuleb NATO ja tahab ka osaliseks. Järgmisena väljendab NATO huvi arengupoliitika vastu.
Kahjuks on julgeolekupoliitika mõttes tegemist lõhestunud isiksusega. Tehkem sellele lõpp! Kandkem hoolt selle eest, et aasta pärast esitame valge raamatu, millest selgub, missugust julgeolekupoliitikat me Euroopas tahame.
Charles Tannock
fraktsiooni ECR nimel. - Austatud juhataja! NATO jääb Euroopa kollektiivse julgeoleku ülioluliseks osaks ja selleks jääb ka sild, mida ta Ameerikaga ehitab. Lissaboni tippkohtumisel määratles NATO oma uues strateegilises kontseptsioonis ümber oma koha Euro-Atlandi julgeolekuarhitektuuri südames.
Minu, kes ma olen parlamendi delegatsiooni NATO parlamentaarse assambleega suhtlemise aseesimees, roll on mind pannud rohkem kui varem hindama NATOt ja ELi koostööd sellega. Ma imetlen ääretult NATO ISAFi vägede tegevust Afganistanis, kuid kahetsen, et mõned meie liitlased ei osale sõjategevuses osalemise piirangute tõttu olukorras, kui NATO lüüasaamisel või alatisel tagasitõmbumisel oleksid kokkuarvamatud tagajärjed Lääne julgeolekule ja rahu püsimisele piirkonnas - eelkõige destabiliseeruks olukord Pakistanis. Isegi praegusel kokkuhoiuajal, kui paljud liikmesriigid kärbivad oma kaitse-eelarvet, peab Afganistanis võitmine olema meie prioriteet.
Ma olin ka hiljuti Kosovos, kus ma nägin oma silmaga väärtuslikku tööd, mida NATO väed Kosovo rahuvalvejõududes teevad. NATO operatsioon "Ocean Shield” toimib hästi Somaalia rannikul piraatlusevastases võitluses, ehkki on oht, et dubleeritakse suurema ELi ühise julgeoleku- ja kaitsepoliitika missiooni Atalanta tööd. Ma toetan nende kahe vahelist koordineerimist.
Ma toetan ka seda, kui NATO ühel päeval laieneb Georgiasse ja Ukrainasse. Külm sõda on nüüdseks minevik ja meid ähvardavad ohud on aina asümmeetrilisemad ja globaalsemad. Ma toetan NATO uut lähenemisviisi vaadata laiemat pilti alates küberjulgeolekust kuni kliimamuutuse ja toidukindluse tekitatud ohtudeni, kuid argumendid NATO kasuks on täna sama tugevad nagu siis, kui see organisatsioon 61 aastat tagasi asutati.
Marisa Matias
fraktsiooni GUE/NGL nimel. - (PT) Austatud juhataja! NATO tippkohtumine toimus Lissabonis ja seega tahaksin ma mõne sõnaga rääkida sellest, mis tippkohtumisega seoses minu maal toimus.
Portugali ametivõimud keeldusid riiki lubamast Euroopa kodanikke vaid ühel põhjusel: neil oli kaasas kirjalik materjal, milles oldi alliansi suhtes kriitiline. Vähim, mida me nende sündmuste kohta öelda saame, on see, et Portugalis juhtunu oli meelevaldsuse režiim, tõeline mõttepolitsei. See režiim oli nii eriline, et ajendas Portugali valitsust ostma viie miljoni euro väärtuses mässuvastast varustust, mis ei jõudnud tippkohtumise ajaks isegi kohale. Sellised prioriteedid on valitsusel, mis seisab silmitsi tohutu sotsiaalkriisiga.
Meie unistuste Euroopas on sõnavabadus põhiväärtus. Meie unistuste Euroopa ei lömita militaarorganisatsioonide ees, mis kirjutavad oma ajalugu verega.
NATO tippkohtumise tulemusel on seadustatud selle sõjaline sekkumine ükskõik millises kohas planeedil. Selle tulemusel on Euroopa Liit allutatud Põhja-Ameerika militaarstrateegiale ja -huvidele. Kolmandaks on tugevdatud energiaallikatele juurdepääsu militariseerimist. Viimaseks - militaarkaitsega on tekkinud arengumudel, mis põhjustab keskkonna tasakaalustamatust ja häirib sotsiaalkriisi.
Selle tulemusel tahaksin ma öelda, austatud juhataja, et minu arvates kaotasime me selle tippkohtumisega demokraatia, kaotasime vabaduse ja me kaotasime selleks, et keegi saaks sõja abil võita.
David Campbell Bannerman
fraktsiooni EFD nimel. - Austatud juhataja! Tänan teid, et kasutasite mu täisnime. Ma arvan, et me peaksime olema rõõmsad selle üle, et NATO tippkohtumine on tõhustanud meie rahu ja demokraatia kaitset - erinevalt Lissaboni lepingust, mis juba praegu mõjub vastupidi. Kuid NATOt ohustavad metsikud kärped, mida Euroopa relvajõudude suhtes rakendatakse.
See on äärmiselt ohtlik. On andestamatu, et Ühendkuningriigi valitsus on kulusid vähendamas allapoole 2%-list baastaset, millest iga NATO liige peab kinni pidama. Ja see on ka halb majandamine, sest kaitsekulutustega kaasnevad head töökohad. Täna lõpetab teenistuse Briti hävituslennuk Harrier. Sel kuul kaotasime enneaegselt kandja HMS Ark Royal ja koos sellega 6000 pühendunud töötajat.
Ei saa oodata, et USA peab kandma koormat üksi ja meie panus aina väheneb. Meil ei tohiks olla illusioone selles osas, et ameeriklased võivad NATOst lahkuda, nagu Briti tippkindral Dannatt on hoiatanud, ja jätta meid julgust kogunud Vene karule, kes on endiselt valmis korraldama küberrünnakuid Eesti vastu ning süstemaatiliselt sondeerima Briti mere- ja õhukaitset, mis toob häirivalt meelde külma sõja.
Andreas Mölzer
(DE) Austatud juhataja! Siin on mainitud ajaloolist läbimurret NATO tippkohtumisel. Kuigi Saksamaa ja Prantsusmaa eriarvamused tuumadesarmeerimise küsimuses on lahenduse leidnud, on fakt, et me ei saa tulevikus ilma tuumarelvadeta hakkama. Sellega avatakse NATO riigid Teherani või Pyongyangi väljapressimistele. Tuumarelvavaba ja isegi ilma diktatuurideta maailm jääb meelepetteks, kusjuures mõnd riiki hakatakse tõsiselt võtma alles siis, kui nad ühinevad võimalike või tegelike tuumariikidega.
Samuti on kahetsusväärne, et tippkohtumisel õnnestus vältida teemat, mis juhtub Lähis-Idas pärast kavandatavat USA vägede väljatoomist Iraagist, mis on Ameerika Ühendriikide jaoks ebameeldiv teema. Palju räägitud Vene välispoliitiline kannapööre osutus lähemal uurimisel pelgalt targaks taktikaliseks liigutuseks. Terrorismi ja kübersõja kohta anti teada pigem kavatsustest, mitte ei olnud tegemist tõeliste kontseptsioonidega. Minu arvates oli NATO tippkohtumine läbimurdest kaugel.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Austatud juhataja! Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni (NATO) uus strateegiline kontseptsioon, millega tuldi välja Lissabonis, loodi selleks, et reageerida ja kohanduda kõigepealt uue kontekstiga ehk teisisõnu sellega, et blokaadide süsteem on kadunud ning külm sõda lõpu saanud. Teiseks loodi see selleks, et kohanduda ohtude uue konfiguratsiooniga, eeskätt globaliseerumise ja tõsiasjaga, et meie armeedel ei ole silmnähtavaid vaenlasi ja meie vaenlastel ei ole armeesid.
Selle uue strateegilise kontseptsiooni põhjal, ja arvestades Washingtoni vastastikuse abi lepingu artiklit 5, pakub mulle huvi kolm tahku.
Esiteks - kuidas kujundada seda strateegilist liitu Euroopaga: paruness Ashton, ma tahaksin teilt küsida, kas te arvate, et Türgi peaks võimalikult suures ulatuses osalema ühise välis- ja julgeolekupoliitika tegevuses ja arendamises.
Teiseks - mis puutub strateegilise relvastuse vähendamise lepingu (START) ratifitseerimist Ameerika Ühendriikide Kongressis, siis kas te arvate, et selle ratifitseerimata jätmine mõjutab uut strateegilist kontseptsiooni?
Lõpetuseks - missugused on teie mõtted raketitõrjekilbiga seoses? Kas te arvate, et see idee kahjustab kuidagi tuumaarsenali vähendamise eesmärki? Liikmesriikidel tunduvad selles küsimuses olevat erinevad vaated.
Roberto Gualtieri
(IT) Austatud juhataja! Catherine Ashton! Head kolleegid! NATO välja töötatud uus strateegiline kontseptsioon sisaldab olulisi, positiivseid muudatusi vastamaks 21. sajandi väljakutsetele Atlandi pakti väärtustele vastaval viisil.
Eelkõige tervitame strateegilise partnerluse taaselustumist Venemaaga, tuumarelvadeta maailma eesmärgi selgesõnalist vormistamist, tugevama Euroopa kaitse tähtsuse tunnistamist, kollektiivse kaitse põhimõtte taaskinnitamist ja samal ajal avaldusi, et NATO ei loe ühtegi riiki oma vastaseks.
Kuid on veel probleeme ja vastuolusid, mille hajutamiseks see kaugeltki mitte uus kontseptsioon ei tee mitte midagi. Esiteks ei sisalda see selget ja ühemõttelist kohustust kõrvaldada taktikalised tuumarelvad, mida Euroopas endiselt kasutatakse, kuigi nad on strateegiliselt anakronistlikud ja majanduslikult üha enam jätkusuutmatud. Teiseks on Euroopa Liidu roll strateegilises kontseptsioonis endiselt ebapiisav ja kavandatud tsiviilkriisi juhtimissuutlikkused on sattunud ohtu, et neid dubleeritakse mõttetult Euroopa Liidu vastavate suutlikkustega.
Me oleme teadlikud poliitilistest probleemidest, mis takistavad tõhusamat ELi-NATO koostööd, kuid see ei tohi takistada meie ambitsioonidele vastava operatiivse perspektiivi, komplementaarsuse ja sünergiate väljatöötamist. Helikopterid, arstiabi ja lõhkekehad kujutavad märkimisväärset edasiminekut, kuid neist ei piisa: me vajame visiooni ja aktiivset kohustumist ning me kutsume teid, Catherine Ashton, üles nende ettevalmistamiseks tugevuse ja selgusega.
Kristiina Ojuland
Austatud juhataja! NATO peasekretär Anders Fogh Rasmussen märkis, et NATO-Venemaa Nõukogu Lissabonis toimunud tippkohtumine andis ajaloolise impulsi NATO-Venemaa suhete parandamiseks, mida ma väga tervitan.
Kuigi NATO-Venemaa Nõukogu riigipead ja valitsusjuhid leppisid kokku ühises ballistiliste rakettide ohu hinnangus ja otsustasid taasalustada raketitõrjekilbi alast koostööd, andis president Medvedev pärast tippkohtumist teada, et Venemaa osaleb kavandatud ühises raketitõrjekilbi süsteemis vaid võrdse ja täisõigusliku partnerina, kes on kaasatud infovahetusse ja mis tahes probleemide lahendamisse.
Ma sooviksin märkida, et meie võrdsed partnerid peavad võtma võrdseid kohustusi. Julgeoleku määratlemise osas on NATO-l ja Venemaal olulisi eriarvamusi. Kui Venemaa tajub klassikalisi sõjalisi ohte julgeolekule, siis teiselt poolt rõhutab NATO demokraatia puudumist ja inimõiguste rikkumist julgeoleku ohuna. Venemaa tihedamaks kaasamiseks ühistesse projektidesse NATO raames eeldaksin ma, et Venemaa käsitleks demokraatiat, inimõigusi, kodanikuvabadusi ja õigusriiki laiemalt. Võrdse partnerluse saavutamiseks peavad NATO ja Venemaa sellistes küsimustes olema võrdsel positsioonil.
Franziska Katharina Brantner
Austatud juhataja! Ma sooviksin tervitada Catherine Ashtoni siin. Me kuulasime tema kommentaare teistes küsimustes ja minu arvates on need omavahel väga seotud. Praegu oleks väga kummaline olla konkreetne, kuid ma sooviksin mainida julgeoleku- ja kaitsepoliitika edasist arengut NATOga üldise koostöö raames. Minu arvates on meil tõepoolest vaja välist ülevaatust seni toimunu kohta.
Te mainisite inimõiguste suhtes, et on aeg teha inventuuri ja edasi liikuda. Ma arvan, et meil on vaja täpselt sedasama meil seni olnud missioonide suhtes. Ma arvan, et teil on võimalus alustada uuesti. Te võiksite vaadata tagasi ning kasutada välist eksperthinnangut ja ülevaatust, et määratleda täpsemalt, milles meie prioriteedid seisnevad ja milliseid suutlikkusi me vajame. Ma sooviksin vaid mainida, et meil on üldised eesmärgid 2010. aastaks ja me oleme kaugel nende saavutamisest, kaasa arvatud tsiviilküsimustes. Küsimus on selles, kuidas me peaksime edasi liikuma ja minu arvates on hea omada perspektiivi.
Teiseks, ma tõepoolest palun tungivalt, et te kasutaksite sünergia ametikohta, mis loodetavasti luuakse nüüd välisteenistuse moodustamise raames, et tugevdada tsiviiljuhtimise suutlikkusi teie teenistuses. Meil ei ole olnud võimalust luua uusi ametikohti, kuid peaksime neid vähemalt kasutama selle valdkonna tugevdamiseks.
Minu viimane punkt on, lühidalt öeldes, et praegu toimub arutelu kriisidele reageerimise ja loodusõnnetustele reageerimise suhtes. Minu arvates on meil vaja olla ettevaatlik selles küsimuses, et säilitada neutraalsus ELi reageerimisel humanitaarolukordadele, kuigi see on mõnikord keeruline kriisipiirkondades. Minu arvates on see oluline küsimus.
Konrad Szymański
(PL) Austatud juhataja! NATO on tõepoolest muutunud tugevamaks pärast Lissaboni tippkohtumist. Artiklit 5 on uuendatud ja see ei välista ballistilise rünnaku vastase kaitse ülesseadmise võimalust. Uue strateegia sätted tuleb nüüd ellu viia. Üleatlandilise raketitõrjekilbi arhitektuuri tegevuskava tuleb täita hiljemalt 2011. aasta keskpaigaks. Seda tuleb toetada ka rahaliste vahenditega, kaasa arvatud NATO Euroopa partnerite vahenditega. Venemaa poolt uue START-lepingu allkirjastamine ei tähenda piiranguid NATO raketivastase arhitektuuri ülesehitamisele. Lisaks ei tohi koostöö Venemaaga selles valdkonnas tähendada Kesk-Euroopa kaitse nõrgendamist.
Ilda Figueiredo
(PT) Nagu on märgitud Lissabonis toimunud NATO tippkohtumise järelduses, tõendab NATO iseendale, et ta on sõjaline liit, tuumasõjaline liit, mis on otsustanud sekkuda kiiresti ja suurearvuliselt mis tahes maailma osas, mis tahes ajal ja mis tahes ettekäändel, kinnitades, et tal on ühtne ja tugev poliitiliste ja sõjaliste võimekuste komplekt, mis suudab käsitleda mis tahes liiki kriise: enne konflikte, nende ajal ja pärast neid.
Ähvardava ülemaailmse ohuna toob NATO välja, et teda mõjutavad ja ta võib ise mõjutada poliitilisi ja julgeolekuarenguid väljaspool oma piire ning et ta seetõttu hakkab aktiivselt tegelema rahvusvahelise julgeoleku parandamisega partnerluste kaudu vastavate riikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega. Selles kinnituses avaldub kaks eesmärki: ühelt poolt tõestada end teatud liiki tuumikuna, milles väljuvad sõltuvuse suhted, mis võimaldavad kohalolekut, survet ja sekkumist oma jõududega kõikjal maailmas. Teiselt poolt, tugevdada sekkumise teed ning rahvusvahelise julgeoleku ja riikide sisemise julgeoleku ühendamist, mis on otsene solvang ÜRO rollile rahvusvahelise julgeoleku küsimustele lähenemisel.
Juhituna ühe suurriigi, Ameerika Ühendriikide poolt, püüab ta samuti tugevdada oma Euroopa sammast, Euroopa Liitu, mida loetakse ainsaks ja oluliseks NATO partneriks. Seega oli NATO Lissabonist lahkudes suurem, võimsam, ohtlikum ja varjatum; kuid oht on märkimisväärne ja portugali rahva reageering oli midagi enamat kui kolmekümne tuhande inimese marssimine läbi Lissaboni tänavate, nõudes selle organisatsiooni, mida peetakse nii oluliseks rahu kaitsmisel, laialisaatmist.
Jaroslav Paška
- (SK) Austatud juhataja! Kuigi NATO liikmesriigi esindajate läbirääkimised Lissabonis on lahendanud julgeolekuriske tänapäeva maailmas puudutavaid mitmeid tõsiseid teemasid, omab mõne järelduse ja otsuse tähtsus kindlasti dramaatilisemat mõju praegusele poliitilisele maailmale.
Ettevaatlik uus katse NATO ja Venemaa vaheliseks koostööks raketitõrjesüsteemi väljatöötamisel Euroopas kujutab just sellist julgeolekupoliitika muudatust, viidates sellele, et nii USA kui ka Euroopa võivad leida võimsa uue partneri Venemaa näol, mis ehk samuti mõistab, et ekstremistlikel ideoloogiatel põhinevad terroristlikud rühmitused ja sõjalised režiimid on muutunud suurimaks ohuks tsiviliseeritud demokraatliku ühiskonna rahulikule ja väärikale elule.
Kõrge esindaja Ashton, oleks hea, kui me suudaksime muuta ka president Obama sõnad, mille kohaselt näeb ta Venemaad partneri ja mitte vaenlasena, uueks positiivseks impulsiks majandusliku koostöö valdkonnas. Kuna Euroopa tööstusel on probleeme seoses ebapiisavate müügikohtadega oma toodete jaoks, võiks Vene Föderatsiooni avatud ja maksujõuline turg pakkuda võimalusi, mis abistaksid mõlemat partnerit - Venemaad ja Euroopat - nende sisemiste majanduslike probleemide osas.
Michael Gahler
(DE) Austatud juhataja! Mis oleksid ELi julgeoleku- ja kaitsekohustused NATO esitatud uue strateegilise kontseptsiooni kontekstis? ELi kaitseministrid on puudutanud valusat punkti. ELil ei ole piisavat suutlikkust ega võimekust. Kuid finantskriis ja eelarvelised piirangud suurendavad survet ELis ja NATOs sõjalise võimekuse kontsentreerimiseks. Mõisted "jagamine" ja "ühendamine" kirjeldavad seda, mida praegu vajatakse. Niipea kui liikmesriigid on välja uurinud selle, mis on võimalik, peab Euroopa Kaitseagentuur olema võimekuste ühise arendamise peamine keskpunkt. Lisaks peab komisjon laiendama oma koostööd Euroopa Kaitseagentuuriga, et kaasata ELi rahastatud uurimis- ja arenguprojekte. Kas te jagate mu arvamust?
Kuna mul ei olnud kõneaega eelmisel teemal, sooviksin ma esitada küsimuse demokraatia edendamise kohta. Ma sooviksin teada saada, kellelt on saadud ja kui palju rahalisi vahendeid on tegelikult kulutatud demokraatia ja inimõiguste meetmele ilma vastavate riikide valitsuste nõusolekuta.
Mul on midagi öelda ka valimiste vaatlejate kohta. Selles valdkonnas oleme ebajärjekindlad ja mõnikord isegi argpükslikud. Pärast seda, kui osa komisjonist ja mõned liikmesriigid olid nõudnud valimiste jälgimise missiooni Etioopias ja kui missiooni juhi raportit ei olnud võimalik Addis Abebas esitada, vaikiti see Brüsselis täielikult maha. Ma sooviksin teada seda: mis juhtus teie avaliku protestiga? Nüüd on teil võimalus öelda midagi sel teemal.
Ioan Mircea Paşcu
Austatud juhataja! Uus strateegia kontseptsioon ja lõppdeklaratsioon tunnustavad selgelt ja valjult, et EL on suur ja seetõttu asendamatu liidupartner. Hetkel esile tõusvad rahvusvahelised väljakutsed, mis seavad NATO ja ELi vastaspositsioonidele, nende samaaegne kohalolek mitmetes tegevusalades ja nende vastavate rollide muutumine üha enam teineteist täiendavaks, eeldab kahe organisatsiooni vaheliste suhete tugevdamist.
Sellest lähtuvalt, võttes arvesse vajalikku koostööd tegevusalades ja - vältimatult - Berlin Plus kokkulepete ülevaatamist, ootavad mõlemad organisatsioonid Euroopa Komisjoni asepresidendi/kõrge esindaja ja peasekretäri vahelisest suhtlusest konkreetsemaid väljatulekuid, mis oleksid kooskõlas nende vastavate mandaatidega. Sellest lähtuvalt leiame, et on saabunud aeg leida sobiv poliitiline kompromiss, mis võimaldaks lõpetada hetkel eksisteeriv mehaaniline paigalseis ja saavutada mõlema organisatsiooni vaheline maksimaalne koostööpotentsiaal.
Willy Meyer
(ES) Austatud juhataja! Paruness Ashton! Olete täielikult teadlik asjaolust, et minu fraktsioon on Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni (NATO) olemasolu vastane.
Minu fraktsioon on täielikult selle olemasolu vastu, teiste asjade seas ka seetõttu, et me ei toeta ühtegi riiki - ega riikide gruppi, nagu seda on NATO sõjaline liit -, mis on suuteline kasutama jõudu ÜRO Julgeolekunõukogu mandaati omamata.
NATO kinnitas 1999. aastal toimunud Washingtoni tippkohtumisel enda strateegilisse kontseptsiooni võimaluse kasutada jõudu Julgeolekunõukogu mandaati omamata. See on tagasisamm ja otsesuund pärast kaht maailmasõda vaevaga ülesehitatud rahvusvahelise õigussüsteemi ründamise poole.
Seega ei nõustu me sellise mõttemaailmaga. Me ei tee selles suhtes erandeid ei NATOle ega mistahes muule riigile, mis eeldab endal olevat õigust jõu kasutamiseks vastavat mandaati omamata.
Lisaks kõigele on sel tõsine mõju üldist ebakindlust põhjustavatele probleemidele, nagu organiseeritud kuritegevus, terrorism jne, antavatele tsiviilvastustele. Nimetatud probleemide puhul pole kunagi olnud tegu küsimustega, mille puhul peaks militaarvastust eelistama tsiviilvastusele läbi rahvusvaheliste politsei- ja kohtulike organite. Seetõttu ei pea me neid militaarvastust vajavaks ega näe ka loodusvarade ja kontrollimatu massmigratsiooniga seostatavaid riske. Tegu pole militaarvastust vajavate küsimustega.
Peamisteks surmapõhjusteks maailmas on nälg ja vaesus - võimsaim massihävitusrelv - ja sõjalised jõud, nagu NATO, ei saa nendega võidelda.
Jacek Saryusz-Wolski
Austatud juhataja! Küsimus seisneb selles, kas me oleme Lissaboni tulemustega rahul ning minu vastus on äärmiselt vastandlik. See on ebapiisav, kuid liigub siiski õiges suunas. Kas oleksime pidanud ootama enamat? Arvan, et jah, kuid võrreldes kahe, kolme või nelja aasta taguse olukorraga on asjaolud kindlasti paremad.
Ilmselgelt on nende kahe vahel kasutamata jäävat potentsiaali, kuid reaalselt on seal ka rohkem sõnu kui tegusid ning meie vajame just nimelt vastupidist. Hetkel räägitakse palju lähenemisest, kuid valdavalt on tegu pigem väidete kui konkreetsete sammudega.
Samal ajal toimub kahe organisatsiooni vahel pideva üksteist täiendava tegevuse lisandumine. Olemas on teatud asjatundlikkus ja suutlikkus liidu poolt. Liit keskendub rohkem kerge jõu, NATO jällegi raske, militaarse jõu kasutamisele, kuid mõlemad pooled arenevad. EL on läbinud pika tee hetkest, mil St Malo kinnitas enda rolli turvalisuse ja julgeoleku tagamisel ning NATO on omakorda tunnistanud vajadust laieneda puhtalt militaarvaldkonnast kergematele aladele ning on astunud ka vastavaid samme. Seetõttu liiguvad mõlemad teineteisele lähemale ning samal põhjusel lisandub pidevalt ka täiendavat tegevust. Miks mitte seda ära kasutada?
Tõeliseks komistuskiviks on Türgi ja Küprose vahelised suhted ning Küprose lahenduseta probleemid. Liidu ülesandeks on ohjade ja initsiatiivi haaramine, NATO-le lähemaks koostööks vajalike meetmete soovitamine, sõnadest tegudele liikumine ning toon seda öeldes eeskujuks hiljutise Poola, Saksa- ja Prantsusmaa välisministrite poolt saadetud kirja, mida paruness Ashton käsitles hea alguspunktiga õige suuna võtmiseks.
Lähem ELi-NATO koostöö mõlemapoolse poliitilise tahte rakendamise ja ELi ühise julgeoleku- ja kaitsepoliitika tugevdamise kaudu, kuid oma rolli peavad mängima ja ülesandeid täitma ka NATO ja ELi liikmesriikide pealinnad.
Ana Gomes
(PT) Austatud juhataja! Lissabonis NATO strateegilisse kontseptsiooni võetud tuumapoliitika doktriini puudutavates põhimõtetes pole mitte midagi uut. Liit on otsustanud hoida alal tuumarelvi kui ülimaid hirmutusvahendeid. Irooniliselt läheb see vastuollu president Obama kõnedega tuumarelvadevabast maailmast ja viimase tuumarelva leviku tõkestamise lepingu läbivaatamise konverentsi ajal antud desarmeerimislubadusega.
Liit peaks olema eeskujuks, kuid see samm ei tõkesta tuumarelvade levikut - traagilisel moel pigem soodustab seda. Lisaks suunab see majanduskriisi ajal teiste riskidega tegelemiseks vajalikud ressursid mujale. Kuidas aitavad tuumapommid anonüümse terrorismi, India ookeanil vohava piraatluse, küberrünnakute või keemiliste või bioloogiliste rünnakute vastu?
Euroopa Liidu Nõukogu tegi sel nädalal avalduse meie jõupingutuste suurendamiseks tuumarelvade leviku vältimise nimel. Catherine Ashton, kuidas kavatsete järgida seda põhimõtet NATO-siseselt, mille 28 liitlasest 21 kuuluvad ka Euroopa Liitu? Ja mida kavatsete öelda kahele Euroopa Liitu kuuluvale tuumariigile, mis on ilmutanud juba märgatavat vastupanu NATO Julgeolekunõukogu püüdlustele viia sisse sellest tervele inimkonnale olulisest küsimusest lähtuvaid muudatusi?
Takis Hadjigeorgiou
(EL) Austatud juhataja! Paruness Ashton! Arvan, et elame absurdses maailmas ning teid on valitud mängima teatud rolli selle absurdsuse leevendamiseks. Nagu kõik on märganud, läks Afganistani sõda maksma enam kui kolmsada miljardit USA dollarit. Vaesuse väljajuurimine Afganistanis läheks maksma viie päeva jooksul sõjapidamiseks kulutatud summa. Ühe nädala sõjakulutuste eest oleks võimalik asutada ja ülal pidada kuut tuhandet kooli. Kolmesaja miljardi USA dollari eest oleks võidud ehitada kakssada tuhat kooli. Sama raha eest oleks saanud ehitada kolmkümmend tuhat haiglat. Arvutage veidi ja te näete. Räägin siinkohal haiglatest, millest igaüks läheks maksma kümme miljonit USA dollarit.
Kas vajame tõesti veel informatsiooni, mõistmaks seda, kui absurdne on see maailm? Kui jaotaksime selle raha allpool vaesuspiiri elavate Euroopa perekondade vahel, jaguks seda igale perekonnale. Kas keegi usub seda? Kakskümmend tuhat kolmsada viiskümmend viis eurot igale kahekümne seitsmest miljonist perekonnast.
Kuhu see absurdne tee meid viib? See viib meid ΝΑΤΟni. Kutsun seega paruness Ashtonit, Euroopa Liidus juhtivpositsioonil olevat isikut, täitma katalüütilist rolli, et see organisatsioon hävitataks seestpoolt.
Arnaud Danjean
(FR) Austatud juhataja! Paruness Ashton! Jagan teie arvamust Lissaboni tippkohtumise teemal, kus on tuldud üldiselt rahuldava uue strateegilise kontseptsiooniga. Sellegipoolest peaksime suutma kogu aususes tõdeda, et selle teksti nõrkuseks on strateegilise partnerluse potentsiaali vaatepunktist Euroopa Liidu-NATO suhe, mis peaks olema tunduvalt edasipüüdlikum.
Märkasite õigustatult uute lahenduste arendamisel tehtud edusamme. Ilmselgelt märkasite edasiminekuid Afganistani puhul, kus me üritame jõuda kompromissideni. Sellegipoolest pole rahuldav asjaolu, et meil puudub struktureeritud poliitiline dialoog NATOga, välja arvatud Bosnia üksikjuhtumi puhul. Me kõik teame, et probleem seisneb Türgis. Peame tegelema sellega tõsisemalt ja kahtlemata pragmaatiliselt ning lootma, et pingutused, mida teete koos peasekretär Rasmusseniga, kannavad vilja.
Lühidalt soovin öelda, et kordamise probleem on tihtipeale edasi jõudnud Euroopa Liidu nõrkuste esiletõstmise ja selle edasipüüdlikkuse tahte piiramiseni. Tegu on pseudoprobleemiga, kuna meie liikmesriikides pole kahte armeed, vastavalt siis NATO ja Euroopa Liidu oma. Igas riigis on oma kaitsejõud ja igal riigil on võimalus valida, kas tema väed kannavad NATO või Euroopa Liidu lippu. Ärgem tekitagem paanikat, viidates kordamise võimalusele.
Lisaks sooviksin öelda midagi ka meie teineteist täiendava tegevuse kohta: see on hädavajalik ning seda võimalust tuleb kasutada arukalt. Ma ei sooviks näha täiendava tegevuse ainueesmärgiks seadmist, mis muudaks Euroopa Liidu NATO relvajõudude Punaseks Ristiks. Euroopa Liit peab säilitama enda sõjalise võimekuse, sõjalised ambitsioonid ja hoidma alal enda ambitsioone seoses ühise julgeoleku- ja kaitsepoliitikaga (CSDP), nagu oli toodud välja ka kolmepoolses Prantsuse-Saksa ja Poola kirjas.
Teresa Riera Madurell
(ES) Austatud juhataja! Lissaboni tippkohtumine teenis kindlasti enda eesmärki Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni (NATO) kaasajastamisel ja selle kohandamisel uute julgeolekuga seotud väljakutsetega.
Peaksime tervitama fakti, et uus strateegiline kontseptsioon lisab uusi väljakutseid, nagu terrorism, massihävitusrelvade leviku vastu võitlemine, küberkaitse ja energeetikaturvalisus.
Lisaks on teretulnud ka see, et uus kontseptsioon tõstab esile NATO ja Euroopa Liidu vahelise strateegilise suhte tugevdamise vajaduse. Sellegipoolest oleks vaja määrata kindlaks selge ülesannete eristus, et tagada tõhusus ja vältida pingutuste matkimist kriisiajal.
Lissaboni leping oli samm ühise julgeoleku- ja kaitsepoliitika poole, mida peame hakkama nüüdsest kindlustama. Eesmärk on selge: Euroopa Liit peab olema suuteline vajaminevate tsiviil- ja militaarvahendite mobiliseerimiseks, et täita enda rahvusvahelisi kohustusi, ning üldine julgeoleku- ja kaitsepoliitika peaks märkimisväärselt panustama ka Atlandi areaali kaitsmisse.
Segaseks jääb see, kuidas nimetatud koostööd liiduga selle tõhususe tagamiseks organiseeritakse. See oleks suurepärane, paruness Ashton, kui saaksite meid selles osas valgustada.
Krzysztof Lisek
(PL) Austatud juhataja! Catherine Ashton! Tänase arutelu vältel on esitatud küsimus, miks me räägime Euroopa Parlamendis - ELi institutsioonis - NATO tippkohtumisest. Vastus on tegelikult ilmselge. Valdav osa Euroopa Liidu liikmesriikidest kuulub ka NATOsse, mis tähendab, et meie oleme Euroopa Liit ja tihtilugu oleme koos sellega ka NATO.
Seetõttu tuleks ära märkida, et NATO jaoks on Euroopa Liidu-NATO koostöö edasiarendamine üheks olulisemaks Lissaboni tippkohtumisel arutatud punktiks. NATO tippkohtumisel tehtud otsused ja avaldused, näiteks Ameerika Ühendriikide presidendi poolt, kinnitavad, et NATO ei seisa vastu üldisele julgeoleku- ja kaitsepoliitikale, vaid üritab leida viisi, kuidas teha mõlemale poolele kasutoovat koostööd. Seega peame ka meie otsima võimalusi koostööks, mitte tegelema mõistusetu võistlemisega ja struktuuride kuluka paljundamisega, eriti praegusel majanduskriisi perioodil. Loodan, et NATO tippkohtumisel tehtud otsused ja varem mainitud Prantsusmaa, Saksamaa ja Poola välisministrite saadetud kiri veenab meid - Euroopa Liitu - alustama tõsist arutelu ühise julgeoleku- ja kaitsepoliitika üle.
Poola - olen parlamendiliige Poolast - toetab teid, Catherine Ashton, teie töös ajal, mil Poola on eesistujariik. Peame leidma viisi, kuidas kasutada ära Lissaboni lepingu poolt meile antud mehhanisme ja võimalusi. Tegu on meie jaoks suure väljakutsega. Lõpetuseks sooviksin öelda, et tervitan NATO avatust Venemaaga tehtava koostöö suhtes, tegu on avaldusega, mis rõhutab ka NATO valmidust olla avatud ja võtta vastu uusi riike, nagu seda on näiteks Georgia.
Kyriakos Mavronikolas
Austatud juhataja! Euroopa Liit on NATO jaoks unikaalne ja vajalik partner. Lähtuvalt uue strateegia kontseptsiooni põhimõtetest peaksid NATO ja Euroopa Liit mängima rahvusvahelise rahu ja julgeoleku tagamisel teineteist täiendavat ja toetavat rolli.
Aktiivne ja tõhus Euroopa Liit panustab üleüldisesse Euro-Atlandi julgeolekusse. Seega tuleks keskenduda soodsamate tingimuste loomisele strateegilise partnerluse tugevdamise kaudu vastastikuse avatuse, läbipaistvuse, täiendavuse ja mõlema organisatsiooni autonoomsuse ning organisatsioonilise ühtsuse austamise lipu all.
Lisaks peaksime välja tooma, et lähedane koostöö ELi ja NATO vahel on äärmiselt oluline ning see vajab arendamist, otsustusautonoomia printsiibi suhtes eelarvamusi kujundamata ja täie austusega mõningate ELi liikmesriikide tuumapositsiooni tõttu.
Ernst Strasser
(DE) Austatud juhataja! Paruness Ashton! Head kolleegid! NATO tippkohtumine on olnud edukas. See on hea, et seda ka siin arutatakse. Uued strateegilised elemendid, nagu tsiviilkriisi haldus ja küberkaitse, on kindlasti sammud õigesse suunda. NATO ja Euroopa Liidu strateegilise partnerlussuhte tugevdamine on otsustava tähtsusega neutraalsetele riikidele, nagu seda on Austria. Sõjalise võimekuse arendamine suurema sünergia saavutamise, paljundamise vähendamise ning vägede koostöö parandamise läbi on abiks kõigile, kuid eriti väiksematele liikmesriikidele.
Muidugi on veel palju teha, eriti meil. Euroopa peab püstitama mõningad eesmärgid ja veenduma, et need ka täidetakse. Prantsusmaa, Saksamaa ja Poola välisministrite initsiatiiv on kindlasti samm õiges suunas. Vajame keskmise ajavahemiku järel Euroopa kaitsearhitektuuri, mis soosiks sõjalist koostööd ELi liikmesriikide vahel, liidaks ELi, ÜRO ja NATO vahelise tsiviil- ning sõjalise koostöö ja areneks lõpuks välja terviklikeks Euroopa kaitsestruktuurideks. Meie eesmärgiks peab olema tõusta maailma silmis olulise julgeolekupartneri kohale. Just selle nimel peame pingutama.
Elena Băsescu
(RO) Austatud juhataja! Lissaboni tippkohtumine tõi välja uue perspektiivi liidu julgeolekustrateegia seisukohast. Praktikas viidi täide kolm mastaapset eesmärki: vastu võeti uus strateegiline kontseptsioon, välja töötati uus lähenemine Afganistani küsimusele ja suhetele Venemaa Föderatsiooniga anti uus stiimul.
Arvan, et kõige olulisemaks tulemiks oli raketitõrjekilbi liitmine uude strateegilisse kontseptsiooni. Rumeenia on pooldanud kilbi rajamist alates Bukaresti tippkohtumisest 2008. aastal. See näitab, et minu riigi nägemus oli igati asjakohane ning me kavatseme panustada tõsiselt kaitsesüsteemi rakendamisse. Samal ajal on Rumeenia toetanud avatud uste poliitikat, mille üheks peamiseks eesmärgiks oleks NATO suhete tugevdamine Georgia ja Ukrainaga.
Kiidan heaks ka fakti, et NATO on uuesti kinnitanud Musta mere piirkonna strateegilist tähtsust seoses selles piirkonnas eksisteerivate julgeolekuohtudega. Need hõlmavad spetsiifiliselt Georgia ja Transnistria vahelisi endiselt lahendamata konflikte. Sellest lähtuvalt tunnen, et liit peaks säilitama Venemaale tehtavates avaldustes ühtsuse. Venemaa Föderatsioon peab tõestama tegudega enda häid kavatsusi, kuna omab kindlaid kohustusi seoses Rumeenia idapiiri ja NATOga. Pean rõhutama, et vastuvõetud poliitilise deklaratsiooni tulemusena on NATO võtnud endale kohustuse pühenduda Moldova Vabariigi ja Georgia territoriaalse ühtsuse tagamisele.
Georgios Koumoutsakos
(EL) Austatud juhataja! Ajalooline NATO tippkohtumine Lissabonis oli ühenduse tuleviku pöördepunktiks. Kakskümmend kaheksa liitlast tegid tähtsaid otsuseid, võtsid kasutusse uue julgeolekudoktriini ja panid aluse lähemale koostööle Venemaaga, tõid selgust tankitõrjekilbi teemasse, kinnitasid uue Afganistani puudutava tegevusplaani ja kinnitasid ka Euroopa Liiduga koostöö tegemise olulisust.
Samas on siin tegemist üldise ja optimistliku vaatega. Me ei tohiks unustada, et selle üksmeele tulemusena sisaldavad need tekstid madalaimat huvide ja seisukohtade ühisnimetajat. Me kõik teame, et külma sõja järgses keskkonnas on erinevate organisatsioonide nägemused ohu suurusest erinevad. Ida-Euroopa riigid näevad suhteid Venemaaga teisiti ning Türgi ei jaga üldist arvamust Iraani tuumaprogrammi kohta. Lisaks teame ka, et Ankara korraldas diplomaatilise sõja, et vältida sellele infole viitamist Lissaboni tekstides. Ankara läheneb teisiti ka üldisele julgeoleku- ja kaitsepoliitikale, kuna see soovib koostööst välja arvata ühe Euroopa Liidu koosseisu kuuluva riigi. See muudab üldise julgeoleku- ja kaitsepoliitika rolli, muidugi hetkekontekstist lähtuvalt, Euro/NATO koostöös veelgi olulisemaks.
Seetõttu usun, et Euroopa Liit peab säilitama sõltumatu otsustusõiguse, kasutamaks täiel määral ära Lissaboni lepinguga meile avanenud võimalusi. Peame suurendama Liidu rahvusvahelist rolli ja kindlustama selle kohalolu. Tugeva Atlandi liidu loomiseks vajame tugevamat Euroopat.
Marietta Giannakou
(EL) Austatud juhataja! Nõustun kõrge esindaja seisukohaga Lissaboni tippkohtumise teemal. Tegu oli tõesti tähtsa pöördepunkti ja olulise hetkega. Transatlantilised suhted on võtmeks ülemaailmsele julgeolekule ning arengule, kuid teisalt peab Euroopa Liit omama teatud punktis ka enda isiklikku sõnaõigust ja struktuure. Eelmainitud kulude kärped töötatakse välja selle koostöö käigus, nii varustuse kui ka tsiviilotsuste tasandil, seda igasuguse vajaduse või vahenditeta NATO ühenduse muutmiseks. Euroopal peab olema enda isiklik julgeoleku- ja kaitsesüsteem ning sõnaõigus, kuna ainult sedasi suudab see tegeleda probleemidega, nagu seda on Türgi küsimus või teiste Venemaale erinevat lähenemist omavate NATO liikmes- või mitteliikmesriikidega. Lisaks ma ei arva, et Venemaaga seotud küsimused oleksid väga keerulised. Arvan, et tegu on küsimusega, millega Euroopa saab hõlpsalt hakkama ajal, mil Ameerika sellega juba tegeleb. Ehk leiab Euroopa sellele isegi tõhusama lahenduse.
Tunne Kelam
Austatud juhataja! NATO laienemist võib näha ühena neist tõeliselt haruldastest külma sõja järgsetest edulugudest. Sellegipoolest on laienemise impulss nõrgemaks muutunud. NATO on muutunud kahtlevaks Georgia ja Makedoonia vastuvõtmise suhtes. Sõjaline panus on ärevusttekitavalt vähenenud. Väga vähesed NATO liikmed vastavad 2% suurusele kaitsekulutuste kriteeriumile ning Liit pole enam kui kümne aasta jooksul viinud läbi ühtegi tõsisemat sõjalist õppust. Viimane selline suuremahuline õppus selleks, et Ameerika Ühendriigid saaksid enda väed kiirkorras Euroopasse tuua, toimus 17 aastat tagasi. See vastab muidugi tõele, et ka Nõukogude Liit on lagunenud. Sellegipoolest toetub NATO usaldusväärsus ja potentsiaal Ameerika Ühendriikide sõjalisele võimsusele. NATO sõjaväeliste üksuste ühtsuse säilitamine ja Ameerika ning Euroopa sõjaliste juhtide võimalus viia läbi ühiseid õppusi on elulise tähtsusega.
EL ja NATO suudavad luua järgneva kümnendi jooksul mitmekülgse maailma väljakutsetele vastava reeglistiku ainult tingimusel, et transatlantiline koostöö muutub põhjalikumaks ja intensiivsemaks.
Sooviksin kommenteerida ka NATO-Vene Nõukogu järeldusi. See julgustab kaasaegset partnerlust, mis põhineb vastastikusel usaldusel, läbipaistvusel ja etteaimatavusel. Seda võib võtta hea tahte avaldusena. Sellegipoolest teame, et Venemaa sõjaline doktriin näeb endiselt NATO laienemist Venemaa naabruskonda agressioonina ja õigustab ennetavaid sõjalisi rünnakuid ning dessante võõrriikide territooriumile.
2009. aasta sügisel Balti riikide territooriumi läheduses Loode-Venemaal toimunud suuremõõdulised sõjalised õppused olid mõeldud nende riikide vallutamiseks vasturünnakuna, eeldatavalt vastusena NATO tegudele. Positiivne on see, et NATO on loonud Balti riikide kaitseks situatsiooniplaanid, ning selle info paljastas ka WikiLeaks.
Venemaa tungis Georgiasse ja kaks selle autonoomset territooriumi praktiliselt annekteeriti. Venemaa rakette kasutati hiljuti nendesamuste lahkulöönud piirkondade peal ja Venemaa jätkab aktiivset spionaaži kõikides lääneriikides. Nende spioonide paljastamisel tunneb häbi Lääs, kuid mitte Venemaa, mis pärgab enda spioone häbitundeta kõrgeimate riiklike autasudega.
Seetõttu on enneaegne Venemaa nõudmine olla suhetes NATOga võrsel positsioonil ja teha ühiselt otsuseid, kuna Venemaa võib otsustada NATO otsuseid ja laienemist blokeerima hakata.
Katarína Neveďalová
- (SK) Austatud juhataja! NATO kinnitas Lissaboni tippkohtumisel enda rolli Euro-Atlandi piirkonna julgeoleku tagajana ning tunnistas ka uute väljakutsete olemasolu.
Parim vahend selle rolli täitmiseks on lai strateegiliste partnerlussuhete võrgustik, olgu need siis riikide või organisatsioonidega. NATO peab seetõttu olema valmis astuma poliitilisse dialoogi iga potentsiaalse partneriga, kes jagab meie vaateid rahu ja turvaliste rahvusvaheliste suhete saavutamisel.
Minu arvamusel mängib olulist rolli strateegiline partnerlussuhe Venemaaga, kuna NATO peab nendevahelist praktilist koostööd tugevdama, et võidelda edukalt rahvusvahelise terrorismi, piraatluse ja inim- ning uimastikaubandusega seotud ohtudega. NATO vajab enda eesmärkide täitmist tõhusat majanduslikku ja sõjalist tuge ning piisaval hulgal inimressursse. Oluline on aga see, et neid ressursse kasutataks maksimaalse tõhususega ja valdavalt siiski rahu tagamiseks ja säilitamiseks.
Ivo Vajgl
(SL) Austatud juhataja! Mul on hea meel, et sain võimaluse võtta sõna enne Charles Goerensit, minu Luksemburgi kolleegi, kuna vastasel juhul oleks see rikkunud minu järgneva mõtte; nimelt selle, et viimase poole tunni jooksul on siin kõnelenud valdavalt Kagu-Euroopa riikide esindajad; terviklikkust. See peaks teile näitama, et julgeolekuküsimused ning NATO ja NATO-Euroopa Liidu suhtega seotud küsimused on meie jaoks teiste riikidega võrreldes märksa tähtsamad.
Just sel põhjusel sooviksin väita, et Lissaboni tippkohtumisel osalejad on lasknud mööda võimaluse võtta kahe Kagu-Euroopa riigi, Makedoonia ning Bosnia ja Hertsegoviina, soovide suhtes selgemat, põhimõttekindlamat ja otsustavamat hoiakut, suurendamaks nende riikide julgeolekut seeläbi, et vähemalt üks neist liidetaks ELi või NATO koosseisu.
Kui Sloveenia jõudis lähedale nende kahe organisatsiooni liikmeks astumisel, olime arvamusel, et meile sobib emb-kumb neist. NATOl on võimalus parandada Euroopa Liidu tehtud vigu. Arvame, et peaksime seda kindlasti arvesse võtma.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Austatud juhataja! Tänan teid võimaluse eest siin sõna võtta. Tänane arutelu puudutab NATO ja Liidu vahelist koostööd. Catherine Ashton on esitanud meile positiivse hinnangu, kuid sooviksin lisada, et minu arvamusel on see hinnang suuresti liialdatud. Minu kolleegid Poolast, Jacek Saryusz-Wolski ja Krzysztof Lisek, on juba rääkinud ning soovin lihtsalt kinnitada, et nõustun nende hinnanguga täielikult.
Tegu on ainult algusega ja see on väga pika tee algus. Sellega seonduvalt sooviksin juhtida tähelepanu kolmele pragmaatilisele aspektile, mille puhul võiks oodata üldist edasiminekut. Esimene valdkond puudutab Euroopa Liidu ja NATO ühist julgeolekuplaneeringut - selge on see, et selles osas saab teha enamat. Teine valdkond puudutab luureteenistuste koostööd - ka siin on võimalik teha edusamme. Kolmas valdkond hõlmab aga lahinggruppide kasutamist - siinkohal tuleks lihtsalt küsida, kas need annavad praeguseks hetkeks mingit lisandväärtust või mitte.
Charles Goerens
(FR) Austatud juhataja! Sooviksin esitada küsimuse paruness Ashtonile seoses Euroopa kaitseagentuuri ja ka NATOga.
Lissaboni leping võimaldab Euroopa liidu liikmesriikidel teha kaitseküsimustes tihedamat koostööd, muidugi tingimusel, et nad seda soovivad. Seda nimetatakse "struktureeritud koostööks" või "tõhustatud koostööks"; tegelikult pole oluline, kumba kasutada.
Kas paruness Ashton võiks öelda, kas sellist koostöövormi on riikide grupp juba arutanud ja kui; tingimusel, et see on asjakohane; kas saaksite nimetada seda tüüpi koostöösse kaasamiseks täitmist vajavad kriteeriumid?
Catherine Ashton
komisjoni asepresident / liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja. - Austatud juhataja! tänan veelkord kõiki neid, kes on panustanud sellesse laiaulatuslikku arutellu. Üritan haarata mõningatest toodud võtmepunktidest ja anda vähemalt algseidki vastuseid.
Esimesena pean ära märkima, et olen pühendunud Euroopa Liidu ja NATO suhteid edendavate lahenduste leidmisele, kuid ma ei alahinda selle küsimuse keskmes paiknevaid poliitilisi probleeme. Minu eesmärgiks on leida praktilisi ja pragmaatilisi viise, misläbi tihedam koostöö võimaldaks meie liikmeid toetada. Inimesed tegevuspiirkondades, protsessijuhid - just neile mõtlen kõige enam, otsides viise mitmekülgseks koostööks. Teen seda teadmisega, et Türgi mängib samuti olulist rolli, ja et esindan 27 liikmesriiki ning teen tihedat koostööd olemasolevate probleemide suhtes kõige suuremat huvi tundvate ning nende poolt ka kõige enam mõjutatud liikmesriikidega.
Üritame seda proovida ja saavutada nii kiiresti kui võimalik. Kuid ma ei alahinda väljakutseid ja otsin alati ideid, kuidas me võiksime selleni jõuda.
Lisaks mõistan, et meie endi teod vajavad pidevat jälgimist veendumaks, et need oleksid teineteist täiendavad, mitte tehtud tööd kordavad. Hetkel uuritavad valdkonnad on tõesti teineteist täiendavad. Varem esitatud näide käsitles Somaalia ranniku läheduses läbiviidud missiooni Ocean Shield ja meie tegevust seoses missiooniga Atalanta.
Nimetatud ala külastanud austatud liikmed teavad, et tegu on suure merelaamaga, kus jagub ruumi täiendavaks tegevuseks ning eksisteerib väike risk tegevuse kordistamiseks, ja teenused toimivad edukalt koos. Komandant Howes, kes on hetkel missiooni Atalanta eesotsas, vestles kaitseministritega, tuues just nimelt välja, et kuigi paljud kommunikatsioonipunktid kattuvad, on võimalik teha ka suuremahulist koostööd.
Michael Gahler tõstatas mitmeid selle aruteluga mitteseonduvaid küsimusi, mistõttu annaksin talle soovituse kirjutada mulle neid küsimusi puudutava memo, et saaksin nende juurde tagasi pöörduda, kuid ma ei soovinud pühendada sel õhtul parlamendi aega küsimustele, mis ei ole antud teemaga otseselt seotud.
Raketitõrjet puudutavatest küsimustest rääkides näib mulle, et NATO uut strateegilist kava puudutavate läbirääkimiste ajal tekkinud raketitõrje- ja NATO tuumapoliitikaga seotud probleemide vahel leiti mingit laadi tasakaal. Selge on see, et NATO soovib säilitada enda omandis olevaid tuumarelvi, järgides samas tuumavaba maailma loomise ja säilitamise põhimõtet.
Selline on meie seisukoht hetkel, muidugi ei osale me NATO tegevuses täies ulatuses, seda antud parlamendihoones hästimõistetavatel põhjustel. Me ei osalenud näiteks NATO-Venemaa kohtumisel, seega ei oska me kommenteerida seal toimuvat, vaid ainult nimetatud kohtumise tulemusi.
Strateegilise relvastuse vähendamise lepingust (START) rääkides on Ameerika Ühendriikide ja Venemaa vaheline demilitariseerimises saavutatud edasiliikumine igati teretulnud ja usun, et see loob võimalused paremaks kooskõlastamiseks ka NATOga, mis oli kindlasti peasekretäri enda seatud üheks eesmärgiks.
Lõpetuseks, struktureeritud koostööst: kas see saab tegelikkuseks, mida on selle nimel tehtud? Selle eelduseks on tõesti liikmesriikide väljakäidavad ideed. Praeguseks on olemas näited, kus liikmesriigid, nagu Ühendkuningriigid ja Prantsusmaa või Weimari kolmnurk, on püüdnud mulle saadetud kirjas leida võimalusi sellise koostöö tõhustamiseks, eriti Euroopa kaitseagentuuri kaudu, mis võimaldab meil neid sünergiaid järele proovida ja arendada.
Loodan näha sellist tegutsemist tulevikus veelgi enam. Eriti ootan seda seoses eelseisva eesistujariigi, eriti Poolaga, mis on teinud riigikaitsega seotud probleemidega tegelemise enda peamiseks prioriteediks. Hetkel ei oska ma tuua austatud liikmeele ühtegi näidet, mis võiks viidata liitumisvõimalusele, kuid loodan, et esilekerkivad eesmärgid tõstavad võimalust kasutada meie ressursse majanduskriisi ajal kõige tõhusamal moel.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 149)
Ágnes Hankiss
NATO liikmesriikide ministrite kohtumisel 2008. aasta oktoobris väitis kindral John Craddock, NATO vägede juht Euroopas, et Venemaa sõjategevus Georgias ajendas NATOt vaatama üle selle liikmesriikide turvalisust käsitlevaid peamisi järeldusi. Kas see väide kehtib ka pärast Lissaboni lepingu sõlmimist? Kokkulepe Venemaaga on mõjuv poliitiline samm, mis võiks meie turvalisust tugevdada. Sellegipoolest tõstatab see tõsiseid moraalseid ja strateegilisi küsimusi. Kas NATO kavatseb koostöö nimel teha järeleandmisi Euro-Atlantilise liidu alustaladeks olevate ja mitmeti Venemaal viljeletava demokraatiaga vastuollu minevate demokraatlike ideede esindamisel ja kaitsmisel?
Ehk pole vaja eraldi esile tuua inimeste hirmutamist ja väärkohtlemist ning ajakirjanike ja juristide surma puudutavate üksikasjade ebatäpset olemust Venemaal. Lisaks on raske võtta Venemaa hiljutist sammu, kus Wikileaksi asutaja Julian Assange nimetati Nobeli rahupreemia laureaadiks teisiti kui provokatsioonina. Kas see vähendab NATOga liituda soovivate riikide võimalusi liitumiseks, kui Venemaa ei kiida nende liitumist heaks? Seisame paratamatult küsimuse ees, kas NATO juhid arvestavad teatud liikmesriikide valukohtadega ning nende ja Venemaa vahel olevate siiani lahendamata probleemidega. Ajaloolist rahu ja koostöö saavutamise suunda tuleks igal juhul järgida. Sellegipoolest peame tõdema NATO ajaloolist vastutust osas, millist ülemat võimu see legitimeerib, ja millele seisab vastu, seoses raketitõrjeprogrammi raames sõlmitud leppega ja lähtuvalt Euroopas kehtivatest väärtustest.
Nuno Teixeira
Lissabonis toimunud NATO tippkohtumine tegi lõpu külma sõja aegadest kehtinud strateegilise julgeoleku põhimõtetele. Uue julgeolekustrateegia rakendamine tähistab Atlantilise liidu liikmesriikide traditsioonilise kaitse muutumist 21. sajandi globaalseks julgeolekuks.
Uue julgeolekustrateegia poolt esitatavad väljakutsed hõlmavad erinevate rahvusvahelise institutsioonide, riiklike ja mitteriiklike, vahelist koostööd ning partnerlussuhete tugevdamist, seda eriti Venemaaga. Lisaks poliitiliste kanalite rajamisele on NATO struktuuri ja võimekust käsitlevaid operatiivseid küsimusi kohandatud globaalsetest ohtudest lähtuvalt. Lisaks tuleks esile tõsta NATO kasutusele võetud missioonide ümberpaigutamise plaani Afganistani jaoks, mille eesmärgiks on riikliku julgeoleku küsimuste käsitlusõiguse üleandmine afgaani võimudele. Usun, et see uus strateegiline nägemus, mis loob suunised liikmesriikide rahvusvaheliste suhete loomiseks, on äärmiselt oluline.
Niki Tzavela
kirjalikult. - Esimest korda pärast Teist maailmasõda on Venemaa kutsutud osalema raketitõrjekilbi loomisel, mida võib lugeda liidu loomise verstapostiks. Venemaa reaktsioon pole veel selge, kuid on olemas võimalus partnerluseks Ameerika Ühendriikidega, misläbi peaksid mõlemad läbirääkimisi jätkama. Lisaks vajab mainitud projekt Euroopa suuremahulist rahastamist ja see ei saa olema lihtne, võttes arvesse Euroopa kaitsekulutustes tehtud kärpeid.
Lõpetuseks, Afganistan on NATOle lähiaastate jooksul tõsiseks poliitiliseks tuleprooviks. Ameerika Ühendriigid reageerisid kärmelt, kinnitamaks Venemaale, et nemad pole rakettide sihtmärgiks. Ameerika Ühendriikide jaoks oli oluline Venemaad mitte ärritada ning nad tõestasid vastavate kavatsuste puudumist, kutsudes Venemaa osalema raketitõrjekilbi loomise protsessis. Teiseks, Ameerika Ühendriigid on piisavalt arukad Iraani nime mittemainimiseks, või, korrektsemalt sõnastades, Türgi soovide täitmiseks, mil see ähvardas naabri (Iraan) nime mainimisel koostööst taganeda. Probleem seisneb aga selles, et NATOga on liitunud ainult 21 Euroopa Liidu liikmesriiki 27st, mis kujutab endast ohtu üldisele Euroopa julgeolekule.
