Parteneriat oriental (dezbatere)
Preşedinte
Doamnelor şi domnilor, astăzi primul punct este declaraţia Comisiei privind Parteneriatul estic.
Benita Ferrero-Waldner
membră a Comisiei- Domnule preşedinte, mă bucur că am ocazia unei dezbateri în timp util asupra Parteneriatului estic. Acesta este unul dintre reperele politicii externe a Uniunii Europene, iar justificarea strategica a acestuia este clară: mai multă securitate, mai multă stabilitate şi mai multă prosperitate în vecinătatea estică.
Conflictul din Georgia, precum şi criza gazelor naturale din Ucraina reprezintă numai două exemple ale crizelor periodice şi ale instabilităţii care afectează regiunea. Acestea au avut un impact direct asupra Uniunii şi cetăţenilor săi. La aceste două crize se adaugă acum criza financiară, care a lovit în mare măsură vecinătatea noastră estică. În timp ce fiecare dintre crize necesită răspunsul nostru imediat, trebuie să luăm măsuri, de asemenea, pe termen mediu şi lung pentru a preveni apariţia unor probleme noi, iar în plus faţă de aceste aspecte imediate, vecinii noştri estici doresc toţi legături mai puternice cu Uniunea Europeană, chiar dacă la niveluri diferite. De asemenea, aceştia au nevoie de ajutor susţinut pentru a-şi consolida instituţiile democratice, statalitatea şi statul de drept.
Uniunea Europeană poate şi trebuie să răspundă acestor provocări, iar Parteneriatul estic reprezintă, ca să spunem aşa, răspunsul nostru politic. Sporirea sprijinului nostru în ceea ce priveşte reformele şi asistenţa acordată partenerilor noştri pentru alinierea la acquis-ul UE vor contribui la stabilizarea vecinilor noştri estici.
La iniţiativa mea, la 3 decembrie 2008 Comisia a transmis o comunicare ambiţioasă privind Parteneriatul estic. Comunicarea a dezvoltat ideile anterioare ale prietenilor noştri cehi, polonezi şi suedezi şi multe sugestii ale Parlamentului European, incluzând acorduri de liber schimb cuprinzătoare, o mai mare mobilitate a persoanelor şi o finanţare crescută. Ca parte a Parteneriatului estic, am propus, de asemenea, consolidarea relaţiilor noastre politice prin acorduri de asociere cu fiecare partener - dar numai după ce aceştia vor fi îndeplinit criteriile relevante de reformă politică.
Am propus măsuri pentru consolidarea cooperării privind securitatea energetică şi, în mod important, pentru sporirea sprijinului pentru dezvoltare economică şi socială pentru a aborda dezechilibrele din interiorul ţărilor, care constituie atât de des o forţă destabilizatoare. Recomandăm, de asemenea, instituirea unui cadru multilateral pentru Parteneriatul estic, cu patru platforme tematice de cooperare: în primul rând, democraţia şi stabilitatea guvernării; în al doilea rând, integrarea economică şi convergenţa cu politicile UE; în al treilea rând, securitatea energetică şi, în al patrulea rând, contactele între persoane.
Sugerăm înglobarea Iniţiativei Euronest a Parlamentului European ca parte integrantă a Parteneriatului estic şi constituirea unei troici parlamentare a Parteneriatului estic formată din Parlamentul European, OSCE şi Consiliul Europei.
În vederea punerii în aplicare a tuturor acestor propuneri şi a sprijinului sporit acordat reformelor interne, Comisia a solicitat fonduri suplimentare în valoare de 350 milioane EUR pentru o perioadă de patru ani. Această sumă reprezintă numai 3,1 % din pachetului financiar total al IEVP şi, de exemplu, mult mai puţin decât alocaţiile suplimentare acordate teritoriilor palestiniene ocupate, numai în perioada 2007 - 2009. Pe scurt, această sumă nu este excesivă: ea reprezintă o investiţie necesară în securitatea noastră pe termen lung.
Ştiu că unii dintre dvs. aţi dori să facem chiar mai multe pentru partenerii noştri estici. Aţi afirmat că propunerile Comisiei nu merg destul de departe şi de rapid, în special în ceea ce priveşte mobilitatea persoanelor, însă alte voci au afirmat contrariul. Prin urmare, avem nevoie să obţinem un echilibru între ambiţie şi realism şi trebuie să ne mişcăm repede.
Mă bucur că împărtăşim toţi obiectivul de a aduce treptat partenerii noştri estici mai aproape de Uniune şi de a aborda ameninţările la adresa stabilităţii acestora. Parteneriatul estic reprezintă un instrument-cheie pentru realizarea acestui lucru.
Sper ca dezbaterea de astăzi să transmită un semnal puternic celor 27 de state membre în perioada scurtă până la Consiliul European de săptămâna viitoare şi în aşteptarea reuniunii la nivel înalt a Parteneriatului estic din 7 mai 2009.
Parteneriatul estic vizează chiar nucleul provocărilor cu care ne confruntăm în prezent. Este în interesul strategic direct al UE: o nouă criză de securitate în vecinătatea noastră estică ar avea implicaţii nu numai pentru vecinii noştri, ci şi pentru întreaga UE şi cetăţenii acesteia. Prin urmare, sunt foarte recunoscătoare pentru sprijinul Parlamentului şi aştept cu nerăbdare să colaborăm în legătură cu contribuţiile dvs. şi cu punerea în aplicare.
Charles Tannock
în numele Grupului PPE-DE - Dle preşedinte, în calitate de raportor pentru dimensiunea estică a politicii europene de vecinătate, salut angajamentul Comisiei de intensificare a relaţiilor cu şase ţări din est, în cadrul noului Parteneriat estic. Este important de subliniat că Parteneriatul estic nu trebuie să împiedice în sine posibilitatea ca unele dintre aceste ţări să adere într-o zi la UE ca membre depline. De exemplu, după cum bine ştiţi, susţin de mult timp ideea ca Ucraina să devină membră a UE şi rămân convins că includerea Ucrainei ar fi în mod sigur în interesul strategic al UE.
De asemenea, salut constituirea unui nou organism parlamentar, Euronest, ca forum în care deputaţii europeni şi parlamentarii naţionali să-şi consolideze reciproc mandatele democratice prin intermediul dialogului, care să includă, de exemplu, facilitarea discuţiilor între Armenia şi Azerbaidjan privind conflictul Nagorno-Karabakh şi negocierea de acorduri de liber schimb şi facilitarea eliberării vizelor prin intermediul acestor noi acorduri de asociere. Cu toate acestea, sper că Parteneriatul estic nu va conduce la noi linii de divizare între ţările din cadrul parteneriatului şi ţările din estul extrem şi din afara acestuia. Trebuie să ne reamintim că anumite ţări din Asia Centrală, cum ar fi Turkmenistan, Kazahstan şi Uzbekistan privesc spre Vest, spre UE, pentru asistenţă şi angajare. Prin urmare, trebuie să avem grijă să nu pierdem din vedere responsabilităţile noastre faţă de Asia Centrală numai pentru că dorim să consolidăm relaţiile cu ţările adiacente UE din estul apropiat.
În ceea ce priveşte Belarus, am fost un critic fervent al dictaturii Lukashenko în trecut. Cu toate acestea, salut reluarea recentă a unor relaţii mai prietenoase. Am susţinut mult timp abordarea recompensă şi pedeapsă prin care eforturile preşedintelui Lukashenko în sensul unei reforme democratice şi deschidere trebuie recunoscute şi recompensate prin legături mai strânse cu Uniunea Europeană.
Iar legat de permiterea participării dlui Lukashenko la reuniunea la nivel înalt de la Praga pentru lansarea noului Parteneriat estic în mai, acest pas, în opinia mea, ar fi probabil prematur, având în vedere că preşedintele Lukashenko mai trebuie încă să demonstreze un angajament irevocabil faţă de valorile comune ale UE şi democraţie.
Hannes Swoboda
Dle preşedinte, dnă comisar, vă mulţumesc pentru opiniile şi angajamentul dvs. în această privinţă.
Aş dori să subliniez afirmaţiile dvs., şi anume că ne confruntăm cu provocări majore în relaţiile noastre de vecinătate, în ceea ce priveşte stabilitatea, schimbarea democratică şi în prezent, desigur, dezvoltarea economică. Prin urmare, acum este un moment bun să ne exprimăm angajamentul şi dispoziţia noastră de a coopera îndeaproape cu vecinii noştri estici.
Este clar - şi trebuie să afirmăm acest lucru deschis - că avem un interes legat de influenţa pe care noi, ca Uniune Europeană, o avem în privinţa vecinilor noştri estici. Cu toate acestea, dorim să ne extindem influenţa, nu prin violenţă, nu prin ameninţări şi nu prin coerciţie, ci oferind sprijin exact acelor ţări în privinţa obiectivelor lor legate de stabilitate şi schimbare democratică. Sper că toate aceste ţări vizează într-adevăr schimbarea democratică, mai ales acum când, la fel ca Ucraina, au mari probleme economice.
Desigur, vina nu le aparţine pentru o parte dintre aceste probleme economice, însă pentru o altă parte sunt parţial responsabile. De asemenea, trebuie să fim conştienţi că este necesar să fim critici în anumite privinţe. În special pentru că ne oferim sprijinul, trebuie, de asemenea, să criticăm ceea ce credem că este necesar să fie criticat şi să întrebăm ce este necesar pentru ca şi aceste ţări să aibă rolul lor. Am în vedere în special Ucraina, dar voi reveni la această ţară în curând.
Este absolut vital să nu considerăm acest Parteneriat estic ca pe un instrument care va fi utilizat împotriva Rusiei, ci mai degrabă ca pe o consolidare a ţărilor care, în termeni de vecinătate, au Uniunea Europeană de o parte şi Rusia de alta, având în vedere că - dacă toate merg bine - Rusia trebuie să devină partenerul nostru, mai ales în ceea ce priveşte această politică.
Sunt foarte încântat că Statele Unite şi preşedintele Obama, împreună cu vicepreşedintele Biden şi secretarul de stat, dna Clinton, urmăresc acum o politică diferită. Nu trebuie să ne reţinem critica în privinţa evoluţiilor interne din Rusia. Cu toate acestea, butonul de anulare despre care vorbea dl Biden la München ar trebui apăsat, de asemenea, ca o încercare, ca o ofertă faţă de Rusia de a începe o nouă relaţie.
În această privinţă, grupul meu nu este deosebit de încântat de faptul că raportul dlui Onyszkiewicz, asupra căruia s-a căzut de acord în cadrul Comisiei pentru afaceri externe, nu se ridică la nivelul a ceea ce oferă în prezent SUA. Rămânem în urma SUA. Acest lucru este grav. Ar trebui să înaintăm alături de SUA, păstrând, desigur, întotdeauna ca fundament aspectul drepturilor omului. Acest lucru va fi necesar şi sper că totuşi vom obţine o rezoluţie comună privind Rusia. Acest lucru este vital, în opinia mea.
Am menţionat deja că oferta noastră, Parteneriatul estic, nu înseamnă că aprobăm tot ce se întâmplă în ţările noastre vecine. De exemplu, în cazul în care iau în considerare situaţia din Ucraina, nu trebuie să fie cazul de "indiferent de ce faceţi, ce conflicte aveţi şi ce probleme nerezolvate, veţi avea sprijinul Uniunii Europene”. Factorii de conducere din Ucraina trebuie să abordeze problemele împreună în cele din urmă, deoarece criza gazelor naturale este legată de o dispută în cadrul spectrului politic din Ucraina şi acest lucru este total inacceptabil pentru noi. Nu doresc să atribui vină aici - ne putem forma cu toţii propria opinie. Cu toate acestea, este absolut vital să facem acest lucru clar Ucrainei. Acelaşi lucru este valabil în cazul Georgiei şi al tuturor celorlalte ţări. Uniunea Europeană a făcut o ofertă şi sper că vecinii noştri estici vor accepta această ofertă, o vor lua în serios şi vor face ca stabilitatea şi democraţia să devină de fapt realitate.
István Szent-Iványi
Parteneriatul estic, ca o nouă prioritate logică şi esenţială care derivă din extinderea către est, este, probabil, cea mai ambiţioasă iniţiativă în cadrul politicii externe a unei Europe reunite. Este un pas foarte bun, dar va avea sens şi succes numai în cazul în care la baza punerii sale în aplicare există o voinţă politică reală. Prin urmare, nu este suficient ca pur şi simplu să punem o nouă etichetă politicii noastre existente de vecinătate. trebuie să fixăm obiective dincolo de politicile noastre existente şi să formulăm aspiraţii mult mai înalte.
Sarcina principală o constituie, fără îndoială, transformarea acordurilor de cooperare existente în acorduri de asociere. Ca parte a acestui proces, este necesară constituirea unei organizaţii instituţionale permanente, dar aceasta nu este cea mai importantă parte. Reuniunile şefilor de stat sau de guvern şi reuniunile ministeriale sunt, evident, esenţiale, dar acestea au succes numai dacă se obţin progrese reale în domeniul celor doi piloni fundamentali. Obiectivul este de a institui o zonă de liber schimb prin intermediul unor acorduri de liber schimb şi de a anula treptat cerinţele privind vizele. Ştim că ambele par obiective îndepărtate în acest moment. Ţările în cauză nu sunt pregătite pentru acest lucru, iar Parteneriatul estic trebuie să ajute aceste ţări să îndeplinească aceste condiţii cât mai curând posibil, având în vedere că este în interesul tuturor. Criza gazelor naturale din ultimele luni a demonstrat cât de vulnerabilă este Europa în privinţa energiei. Prin urmare, o parte în mod special vitală a acordurilor este cooperarea în privinţa energiei, care poate implica ţări de tranzit, precum Belarus şi Ucraina sau ţări exportatoare, precum Azerbaidjanul. În consecinţă, considerăm că acest lucru are o importanţă extremă.
Aş dori să subliniez că această cooperare trebuie să confere, de asemenea, valori. Parteneriatul estic va reprezenta un succes atunci când valorile democraţiei, statul de drept, drepturilor omului şi drepturilor minorităţilor vor constitui permanent o prioritate, acordând o mână de ajutor partenerilor pe această cale, dar şi făcându-i răspunzători în aceste domenii. Parteneriatul estic trebuie să fie, de asemenea, deschis pentru Belarus, dar numai după îndeplinirea condiţiilor. Trebuie clarificat faptul că distanţarea de Rusia nu înseamnă în sine apropierea de Europa. Într-adevăr, mai au multe de făcut în privinţa garantării drepturilor omului şi a democraţiei înainte ca şi drumul spre cooperare să le fie deschis. Parteneriatul estic are consecinţe bugetare evidente: 350 milioane EUR au fost alocate pentru următorii ani - şi probabil că această sumă nu va fi suficientă. Sarcina Parlamentului este de a furniza sprijinul financiar necesar, iar prin aceasta trebuie să recunoaştem că în cadrul Parteneriatului estic, factorul principal de motivare pentru parteneri este aspiraţia acestora către Europa. Vă mulţumesc.
Konrad Szymański
Dle preşedinte, anunţarea Parteneriatului estic a creat speranţe noi în rândul vecinilor noştri europeni. În cazul în care distrugem din nou aceste speranţe, ne vom limita influenţa în Est în toate privinţele. Vecinii noştri vor fi astfel împinşi în sfera de influenţă a Rusiei, marcată de destabilizare şi autoritarism. Aş dori să fac apel la precauţie în cazul Belarusului. Promisiunile actuale ale acestei ţări, legat de faptul că va institui democraţia, sunt încă neîntemeiate. Între timp, autorităţile belaruse deportează preoţii catolici care au avut legătură cu postul de televiziune BelSat şi au refuzat să le acorde permisiunea de a-şi înregistra misiunile la Minsk. Tinerii care sprijină opoziţia sunt înrolaţi în armată. Încercările de a utiliza criza ca pretext pentru a refuza finanţarea Parteneriatului estic şi pentru a încetini procesul semnării acordurilor de liber schimb şi privind libertatea vizelor reprezintă o reţetă pentru dezastru pentru Uniunea Europeană în această parte a lumii. În cazul în care se întâmplă acest lucru, amintiţi-vă să nu îl puneţi pe seama politicilor Moscovei. În prezent, avem la dispoziţie instrumentele necesare. În cazul în care Parteneriatul estic sfârşeşte prin a oferi un nou ambalaj pentru acelaşi conţinut vechi, nu trebuie să fim surprinşi dacă înregistrăm un eşec în Est.
Jacek Saryusz-Wolski
Dle preşedinte, aş dori în primul rând să salut iniţiativa Comisiei, care este foarte bine elaborată. În al doilea rând, nu este vorba de politica estică a Uniunii, este vorba de o nouă formulă, astfel încât întrebarea care se pune este: care este valoarea adăugată?. Aş spune că, în afară de ceea ce am încercat să facem, fie cu succes, fie fără, până în prezent, acum încercăm să avem alături de noi nu doar prieteni, ci şi prieteni care sunt prieteni între ei. Aceasta este cheia stabilităţii şi securităţii Uniunii Europene. Eu văd valoarea adăugată a acestui nou proiect în această dimensiune multilaterală. Sper că va fi aprobat în martie de Consiliul European. Ştim că reprezintă prioritatea preşedinţiei cehe - cu toate că nu avem plăcerea de a-l vedea pe ministrul ceh în Cameră.
Acordurile de asociere sunt elemente cheie ale acestuia şi ar trebui să fie similare, dar în acelaşi timp diferite, diferenţiate în funcţie de posibilităţile şi performanţele fiecăreia dintre cele şase părţi din acest cadru multilateral. Securitatea energetică, după cum s-a afirmat, reprezintă un aspect cheie. Reprezintă un interes-cheie pentru noi şi pentru cele şase ţări care urmează să fie conectate prin acest acces la securitatea energetică.
În timpul dezbaterilor s-a pus problema implicării unor ţări terţe. Cred că abordarea prin care se urmăreşte conectarea Turciei şi Rusiei, fiecare în parte, este cea corectă. Belarus ar trebui invitat, în mod evident, dar pe baza unui principiu de condiţionare strictă, prin care să stabilim praguri minime în ceea ce priveşte valorile fundamentale.
Suntem foarte încântaţi că dna comisar a subliniat şi a luat în considerare faptul că adunarea parlamentară a vecinătăţii estice, Euronest - inventată de această Cameră - va deveni parte integrantă a proiectului.
În ceea ce priveşte finanţarea, abordată în mod corespunzător, va trebui să facă parte din perspectiva financiară următoare. Până în prezent, sper că aceste 600 vor fi suficiente, dar vreau să fac o observaţie importantă pentru a elimina toate controversele. Nu trebuie să se procedeze în detrimentul sau pe seama vecinătăţii sudice. Vecinătăţile sudice şi estice trebuie să fie atât sinergetice, cât şi simetrice în acest context.
Kristian Vigenin
(BG) Dle preşedinte, dnă comisar, nu putem oferi decât o evaluare pozitivă a propunerii Comisiei. Momentul ales este, probabil, ideal, de asemenea, pentru că în situaţia crizei curente toate ţările europene au nevoie de solidaritate. Am discutat destul de extensiv în ultimele două zile aspectul solidarităţii dintre noile şi vechile state membre. Acesta este un argument artificial într-un anumit grad, dar de fapt multe persoane se gândesc la acesta. Cu toate acestea, vecinii estici ai Uniunii Europene au nevoie de o demonstraţie specială de solidaritate în acest moment, deoarece, în termeni practici, nu deţin aceleaşi mecanisme de sprijin la care au acces vecinii lor apropiaţi dinspre vest. Prin urmare, o astfel de iniţiativă le va oferi o asigurare semnificativă a faptul că Uniunea Europeană se gândeşte în continuare la ei şi este pregătită să investească în dezvoltarea relaţiilor cu aceştia.
În acelaşi timp, putem spune că este o iniţiativă bună, dar va trebui să vedem cum va evolua această iniţiativă de acum încolo, deoarece, cu anumite ocazii am fost martorii unor iniţiative bune care s-au degradat în timp. Pe de altă parte, este un fapt că o parte din aceste ţări vizate de această iniţiativă au ca obiectiv prioritar să devină membre ale Uniunii Europene. În acest sens, este foarte important că această noţiune a Parteneriatului estic nu este percepută nici de noi, nici de vecinii noştri estici ca o încercare de a înlocui definitiv printr-o astfel de iniţiativă o viitoare calitate de membru. Păstrând acest lucru în minte, aş dori să ne spuneţi, dnă comisar, pe baza contactelor dvs., cum este recepţionată această iniţiativă de partenerii noştri estici. Oficial, desigur că sunt obligaţi s-o sprijine, dar în mod particular, din punctul de vedere al unei viitoare calităţi posibile de membru, mă întreb dacă manifestă neîncredere.
Consider, de asemenea, că acestei iniţiative îi lipseşte un element care a fost, de asemenea, subliniat de colegii deputaţi, şi anume rolul Rusiei. Sunt conştienţi, desigur, de cât de delicată este această problemă, dat fiind faptul că ţările despre care vorbim sunt vecine nu numai cu Uniunea Europeană, ci şi cu Rusia. De asemenea, este foarte important pentru noi să dezvoltăm relaţii cu Rusia în privinţa acestor ţări, astfel încât să nu apară nicio rivalitate între Uniunea Europeană şi Rusia, niciun conflict între cele două influenţe principale din aceste ţări, care să conducă la instabilitate politică. De fapt, într-un anumit grad, în acest moment asistăm exact la o astfel de situaţie. Unele dintre ţări sunt efectiv divizate, iar cetăţenii lor sunt împărţiţi între aşteptările Rusiei şi aşteptările Uniunii Europene. Cred că trebuie să fim mult mai activi şi să avem mult mai multe de oferit acestor ţări.
Aş dori să concluzionez spunând că sprijin reducerea cerinţelor pentru eliberarea vizelor, care constituie un pas important, dar doresc să văd, ca parte a acestei iniţiative, mai multe măsuri în ceea ce priveşte educaţia şi schimburile, care sunt legate toate de intensificarea contactelor între cetăţenii acestor ţări şi cei ai Uniunii Europene, precum şi, desigur, o cunoaştere mai aprofundată legată de Uniunea Europeană în cadrul acestor ţări. Vă mulţumesc.
Laima Liucija Andrikien
(LT) Politica Parteneriatului estic este o politică deosebit de importantă, la fel ca proiectul Euronest, care ar trebui pus în aplicare în viitorul apropiat. Prin urmare, sunt convins să trebuie să găsim suma suplimentară de 350 milioane EUR necesară pentru a pune în aplicare politica Parteneriatului estic în următorii patru ani. În ceea ce priveşte Belarus, acum trei săptămâni, o delegaţie din partea Grupului Partidului Popular European (Creştin-Democrat) şi al Democraţilor Europeni din Parlamentul European a vizitat Minskul. Delegaţia noastră a ajuns în ziua următoare vizitei în Belarus a Înaltului Reprezentant, Javier Solana. Pe de o parte, vizita sa a fost un semnal clar adresat Minskului conform căruia Uniunea Europeană este pregătită să înceapă un nou stadiu, de relaţii pragmatice. Pe de altă parte, se pare că multe dintre cerinţele anterioare ale Uniunii Europene au fost, dacă nu uitate, cel puţin nemenţionate. Pentru majoritatea oamenilor din Belarus, fraze răsunătoare a unui dialog constructiv şi discutarea problemelor fundamentale nu au arătat clar ce va urmări politica Uniunii Europene în viitor. Ce a fost, a fost. Vizita a avut loc şi nu s-a rostit niciun cuvânt despre valori democratice. Sunt încântat că delegaţia PPE-DE a fost la Minsk în ziua următoare după vizita dlui Solana şi am subliniat în mod special situaţia drepturilor omului şi cerinţele pentru libertatea presei. În concluzie, aş dori să adaug că o invitaţie adresată dlui Lukashenko de a participa la reuniunea la nivel înalt din primăvară, de la Praga, ar fi de neînţeles şi greu de justificat. În al doilea rând, guvernul din Belarus trebuie să aplice reforme democratice şi trebuie să continue punerea lor în aplicare. Nu ar trebui să existe nicio carte blanche pentru regimul Lukashenko.
Adrian Severin
Dle preşedinte, Parteneriatul estic este un proiect care include şase ţări. Una dintre ele, Belarus, este un exemplu dramatic de autoizolare, la care am răspuns în trecut printr-o politică marcată de sindromul "prea puţin, prea târziu”, atât în termeni de sancţiuni, cât şi de stimulente. Belarus are puţine lucruri în comun cu Georgia, de exemplu. Cooperarea dintre dl Lukashenko şi dl Saakashvili se aseamănă unei combinaţii între ficţiune politică şi oroare politică.
Celelalte cinci ţări sunt la Marea Neagră, unde avem o sinergie - ceea ce înseamnă că nu există încă o strategie. Ar putea Parteneriatul estic să înlocuiască o strategie a Mării Negre? Se poate imagina cu greu o strategie regională acolo fără Turcia şi Rusia, însă exact aceste ţări sunt excluse din proces. Ceea ce au în comun toate aceste ţări este faptul că toate au făcut parte din Uniunea Sovietică şi sunt toate vecine cu Rusia în aceeaşi măsură în care sunt vecine cu Uniunea Europeană. Cu alte cuvinte, avem de-a face cu o vecinătate comună. Rusia priveşte această vecinătate ca pe o sferă de interes rezervată ei. Cu siguranţă nu putem accepta acest lucru, dar, pe de altă parte, Parteneriatul estic pare a fi un mod de a contrabalansa politica rusă privind vecinătatea sa. Acest lucru transformă vecinătatea respectivă într-o zonă de interese conflictuale şi rivalitate.
Provocarea reală este reprezentată de modul în care se poate elabora o politică comună UE-Rusia în privinţa vecinătăţii lor comune. Altfel nu vom obţine securitate şi stabilitate acolo, ci opusul acestora. În ceea ce priveşte restul aspectelor, avem deja în vedere democraţia şi buna guvernare, integrarea economică şi convergenţa, securitatea energetică şi contactele umane. Din acest punct de vedere, Ucraina este mult mai avansată decât celelalte şi presupun că nu este foarte încântată să vadă că oferta noastră trebuie împărtăşită acum şi cu celelalte.
Problema reală nu a fost lipsa etichetelor, ci lipsa realizării. Însoţind vorbele de fapte - şi desigur, dnă comisar, aveţi perfectă dreptate când afirmaţi că avem nevoie de un buget pentru a pune în aplicare o politică eficientă - şi adăugând puţin realism vizionar în loc de o confruntare naivă, am putea transforma cu adevărat Parteneriatul estic într-un activ valoros şi pozitiv.
Tunne Kelam
Dle preşedinte, aş dori să salut proiectul Parteneriatului estic care sperăm că va consolida democraţia şi reformele în vecinătatea noastră estică. Cu toate acestea, nu este vorba doar de o iniţiativă regională: trebuie privită ca un proiect în întregime european. Prin urmare, este crucial ca toate statele membre să se angajeze că vor contribui pe deplin.
Prin angajarea de acest fel, conflictul traumatic din Georgia din august, anul trecut, ar fi putut fi prevenit, probabil. Prin urmare, este timpul ca toate statele din regiune să înţeleagă că astfel de proiecte nu pot fi privite ca o luptă de modă veche pentru sfere de influenţă şi împărtăşesc opinia dnei comisar conform căreia obiectivul este de a obţine mai multă stabilitate şi securitate în vecinătatea noastră.
Parteneriatul estic va însemna intensificarea relaţiilor UE cu şase dintre vecinii săi. Se poate compara cu stabilirea a patru zone comune între UE şi Rusia, însă elementul principal al acestei relaţii va fi reciprocitatea şi condiţionalitatea. Parteneriatul va implica angajamente bilaterale pentru demararea unor relaţii economice bazate pe piaţa liberă şi pe statul de drept, iar sfera de aplicare a relaţiilor va depinde de progresul fiecăruia dintre parteneri în aceste domenii.
Aş dori să mai subliniez încă un principiu. Parteneriatul estic nu trebuie să se limiteze la cooperarea între guverne. Trebuie să implice şi societatea civilă şi să stimuleze în special schimburile fundamentale între cetăţeni, ONG-uri şi autorităţi locale.
Liderii opoziţiei din Belarus care au fost aici săptămâna aceasta erau îngrijoraţi cu privire la deschiderea UE faţă de Belarus, pentru că aceasta nu includea societate civilă, iar în cazul unei ţări autoritariste precum Belarus, cred că parteneriatul trebuie să se bazeze în mod clar pe măsuri concrete pentru a progresa în domeniul drepturilor omului.
Marian-Jean Marinescu
Iniţiativa privind Parteneriatul estic este deosebit de importantă şi este necesară implementarea cât mai rapidă a unui set de instrumente care să faciliteze aplicarea sa.
Salut platforma de colaborare promovată de acest nou cadru de parteneriat, deoarece necesitatea unei recalibrări a relaţiei cu vecinii este vitală, nu numai în vederea eficientizării relaţiei de cooperare cu aceştia, dar şi pentru a putea rezolva problemele majore cu care ne confruntăm la ora actuală - criza economică, securitatea energetică - şi care nu pot fi gestionate exclusiv la nivel intern.
Parteneriatul stimulează proiecte de importanţă maximă pentru Uniune, prin promovarea unui cadru instituţionalizat care plasează atât relaţia cu vecinii, cât şi cooperarea intraregională în vecinătate, la un nivel superior. Există proiecte prioritare indispensabile pentru abordarea crizei energetice: cele din regiunea Mării Negre şi cele care folosesc resurse din zona Mării Caspice. Se pot implementa doar în condiţiile unei vecinătăţi securizate şi a unei relaţii strânse cu actorii regionali relevanţi, bazate pe angajamente comune reciproc avantajoase.<BRK
Christopher Beazley
Dle preşedinte, aş dori să fac referire la afirmaţiile dnei Andrikienprivind vizita recentă la Minsk a delegaţiei Parlamentului.
Dnă comisar, în răspunsul dvs. probabil aţi putea confirma că aţi respinge opinia dlui Lukashenko şi a colegilor săi conform căreia ar trebui să avem o relaţie fără condiţii. În timpul vizitei la Minsk am întâlnit, evident, liderii opoziţiei democratice şi am vorbit, de asemenea, cu presa. Este clar că dl Lukashenko doreşte într-adevăr relaţii bune cu noi, dar nu din altruism: ci din cauză că se confruntă cu probleme economice foarte serioase şi doreşte să rămână la putere. A ordonat poliţiei să oprească demonstraţii paşnice şi, după ce a eliberat prizonieri politici, acum îi arestează din nou.
Dnă comisar, în discursul dvs. - la care am asistat - aţi vorbit despre contacte între persoane. Ce transmitem noi, de aici din UE, oamenilor din Belarus şi studenţilor din Belarus? Îi sprijinim sau sprijinim dictatura care, cel puţin deocamdată, îi conduce?
Ioan Mircea Paşcu
Dle preşedinte, mă voi referi la relaţia dintre Parteneriatul estic şi Sinergia Mării Negre.
În opinia mea, obstacolul principal constă în a găsi locul potrivit pentru sinergie în peisajul din ce în ce mai complex al iniţiativelor UE îndreptate către Est. În consecinţă, principalele aspecte materiale ale zonei Mării Negre, cum sunt energia şi conflictele îngheţate, sunt abordate fie: de politica comunitară de vecinătate, care deţine banii; de viitorul Parteneriat estic, conceput pentru a spori încrederea din punctul de vedere al securităţii a ţărilor implicate şi pentru a asigura furnizarea de energie către UE după războiul georgian; de relaţiile strategice ale UE cu Rusia şi Ucraina; fie de negocierile de aderare cu Turcia.
Ce rămâne atunci de realizat pentru Sinergia Mării Negre? Nu prea multe aş spune, în afară de seminarii şi studii despre cum pot fi extinse iniţiativele europene existente în zonă şi despre aspecte nepolitice. Prin urmare, este necesară şi îmbunătăţirea conţinutului cadrului cunoscut drept "sinergie” dacă se doreşte păstrarea credibilităţii sale.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Dle preşedinte, Parteneriatul estic reprezintă un set complet de propuneri care ar trebui să sprijine vecinii noştri estici pe calea schimbării democratice. Fiecare dintre aceste ţări se confruntă cu o alegere. Pot urma fie modelul rus, fie modelul european. Comunitatea Europeană le poate oferi mai mult, cu siguranţă. Parteneriatul estic nu reprezintă o încercare a obţine control asupra acestei zone sau de a ne extinde sfera de influenţă. În schimb, reprezintă un acord de pe urma căruia vor beneficia în mod clar ambele părţi. Statelor partenere li se oferă o nouă oportunitate şi sprijin pentru dezvoltarea lor economică şi socială. Comunitatea îşi va asigura mai multă energie şi securitate politică.
Trebuie să vizăm reducerea restricţiilor privind eliberarea vizelor. În cazul în care facilităm intrarea pe teritoriul UE a cetăţenilor din Parteneriatul estic, aceştia vor descoperi cât de semnificativă poate fi cooperarea cu UE. Contactul extins între cetăţeni, în special între tineri, va contribui, de asemenea, cu siguranţă, la apropierea dintre ţările partenere şi UE. Ar trebui să facem posibil ca tinerii să înveţe şi să călătorească şi ar trebui să promovăm schimburile educaţionale şi culturale. Tinerii conştienţi şi educaţi reprezintă viitorul continentului nostru.
Margarita Starkevičiūt
(LT) În timpul vizitei mele în Ucraina am observat că se acordă puţină atenţie dezvoltării cadrului juridic în vecinătatea noastră estică. Introducerea acquis-ului comunitar a ajutat Lituania să-şi reformeze sistemul economic şi juridic şi să devină membră a Uniunii Europene. Sper că programul Parteneriatului estic va dedica şi mai multă atenţie dezvoltării cadrului juridic în ţările noastre învecinate. Acest lucru va contribui nu numai la asigurarea stabilităţii instituţionale, ci şi va pune în aplicare reformele economice. Pe de altă parte, dezvoltarea cadrului juridic ne permite să încurajăm cooperarea între Uniunea Europeană şi vecinii săi estici, datorită faptului că asigură un mediu stabil pentru investiţii de capital şi pentru aplicarea cunoştinţelor dobândite.
Charles Tannock
Dle preşedinte, având în vedere că doi dintre colegii mei nu se află în Cameră, profit de ocazie să spun câteva cuvinte în plus privind acest aspect, care este vital pentru priorităţile externe imediate ale Uniunii Europene în următorii ani.
Doresc să felicit Comisia pentru iniţiativa sa privind transformarea securităţii energetice într-unul din obiectivele principale ale dialogului şi ale agendei politice. Politica externă de securitate energetică este vitală. Am fost martorii rupturii recente între Ucraina şi Rusia şi ai efectelor în cascadă pe care le-a avut asupra consumatorilor chiar în ţări mai în depărtate, cum ar fi Bulgaria şi Slovacia.
Este important să ne reamintim că unele ţări din cele şase în cauză - cum ar fi Belarus, Ucraina şi Georgia - sunt ţări de tranzit cheie. Există, de asemenea, producători - cum ar fi Azerbaidjanul şi câmpurile petroliere şi cu gaze naturale caspice. Există potenţialul unei legături trans-caspice către Asia Centrală care, după cum ştiţi, dnă comisar, este dragă mie şi am susţinut întotdeauna o apropiere mai mare de Kazahstan. Este important să păstrăm stabilitatea în regiunea caspică şi, de asemenea, să ne diversificăm alimentarea cu gaze naturale, pentru a ne elibera de dependenţa excesivă în ceea ce priveşte alimentarea cu gaze naturale din Rusia şi, în special, de la Gazprom, care este folosit adesea ca un fel de filială a Ministerului rus de Externe.
Trebuie să afirm, de asemenea, cu un anumit regret, că în timp ce Parteneriatul estic este benefic pentru ţările din sudul Caucazului - cu toate că rămâne de văzut, de asemenea, dacă se pot integra mai mult la nivel regional în afară doar de a beneficia de relaţii bilaterale cu Bruxelles-ul - nu aduce prea multe lucruri noi pentru ţări ca Ucraina. Aceste ţări au deja acces la negocieri de acorduri de liber schimb, având deja la masa discuţiilor aspectul facilitării eliberării vizelor, precum şi participarea în cadrul procedurilor simplificate CFPS (Customs Freight Simplified Procedures- Proceduri simplificate de vămuire a mărfurilor) şi SDP (Simplified Declaration Procedure- Procedura simplificată de declarare). Afirm cu regret că nu există nimic nou pentru Ucraina, dar lucrurile sunt foarte bune pentru celelalte ţări.
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Dle preşedinte, dnă comisar, stimaţi colegi, aş dori să vă reamintesc că nu am reuşit să soluţionăm conflictele îngheţate din aceste regiuni estice, nici nu am reuşit să evităm războiul dintre Rusia şi Georgia.
De fapt, cred că Parteneriatul estic este binevenit pentru că există nevoia, în primul rând, de a stabiliza aceste regiuni şi de a evita căderea în capcana zonelor de influenţă, pentru că suntem noi, sunt Statele Unite, este Rusia şi este Turcia. De asemenea, cred că trebuie să ne întrebăm, în contextul acestui parteneriat, dacă nu există nevoia de a introduce o zonă-tampon neutră, cu alte cuvinte, state care să aibă statut neutru pentru a evita fricţiunile la care suntem martori în prezent, când atât Georgia, cât şi Ucraina doresc să devină membre NATO. Cunoaştem foarte bine efectul asupra Rusiei a unei astfel de apartenenţe.
Prin intermediul acestui Parteneriat estic vizăm stabilitate şi securitate energetică. Trebuie să garantăm această securitate deoarece, după cum a afirmat unul din deputaţi, energia dinspre Marea Caspică trece prin Caucaz; deci trebuie să avem stabilitate în Caucaz.
Consider, de asemenea, că cetăţenii noştri ar trebui să ajungă să cunoască aceste regiuni şi cred că, în acest scop, Comisia trebuie să investească în anumite proiecte. Problema a apărut, de fapt, atunci când au aderat noile ţări. În consecinţă, cred că trebuie să introducem proiecte pentru a face cunoscute aceste regiuni şi pentru a ne asigura că au o perspectivă europeană.
Jacek Saryusz-Wolski
Dle preşedinte, "a atrage atenţia” reprezintă o ocazie bună pentru polemică. Nu sunt de acord cu colegul meu, dl Severin. Acesta ar admite un droit de regard legat de zone de influenţă pentru Rusia. În cazul în care dorim stabilitate la frontierele noastre estice, avem nevoie de mai multă democraţie şi mai multă economie de piaţă. Rusia este mai puţin democratică şi are în mai mică măsură economie de piaţă decât aceşti vecini, astfel încât nicio politică comună nu ne va aduce mai aproape de acest obiectiv.
Simetria cu Rusia în privinţa acestei politici nu ne va furniza mai mult progres în regiune. Nu am fost invitaţi de Rusia când s-a constituit CSI şi un amestec al politicii noastre cu cea a Rusiei ar fi total contraproductiv.
Benita Ferrero-Waldner
membră a Comisiei. -Dle preşedinte, aceasta este o dezbatere foarte interesantă şi doresc să mulţumesc foarte mult deputaţilor pentru sprijinul lor important general faţă de această abordare a Parteneriatului estic.
Permiteţi-mi să afirm de la început că acesta se bazează pe valori. Oferă sprijin atât pentru reforma politică, cât şi economică. Va necesita resurse - şi doresc să mulţumesc dnei Andrikienpentru sprijinul său clar în această privinţă - şi, aşa cum au afirmat mulţi dintre dvs., va necesita şi voinţă politică.
Este crucial ca, în afara cooperării între guverne, să existe cooperare cu populaţia, care este prevăzută în mod clar şi există şi aspectul parlamentar al lucrurilor. Prin urmare, este foarte important să utilizăm noul Euronest şi toate celelalte mijloace pentru a ne inspira cu adevărat ideile. Acesta este primul meu comentariu.
Se pot spune multe despre Parteneriatul estic. Primul lucru pe care trebuie să-l întrebăm este în ce constă valoarea adăugată pe care o aduce politicii noastre obişnuite de vecinătate. Răspunsul este "destul de multă”! Intrăm în detalii mai mari: acordurile de asociere sunt deja foarte largi şi cuprinzătoare. În mod normal ar trebui să existe şi acorduri de liber schimb, care nu pot fi oferite cu uşurinţă oricui, deoarece implică multe modificări structurale în ţările în cauză. Acest lucru este foarte important.
Este un pas spre o cooperare politică şi mobilitate pentru securitate mai intense, pe care mulţi dintre dvs. le-aţi menţionat. Este foarte importantă facilitarea eliberării vizelor, dar alte ţări trebuie să facă mai mult în domeniul gestionării frontierelor şi al securităţii documentare, etc. Există deschidere - o ofertă mai cuprinzătoare.
Apoi există componenta multilaterală deoarece, după cum am afirmat întotdeauna, politica de vecinătate, la fel ca şi Parteneriatul estic, este, în principiu, o ofertă bilaterală - aşa cum a afirmat corect dl Swoboda - dar acesta conţine, de asemenea, o componentă multilaterală care permite ţărilor să colaboreze, fapt care, ca şi în cazul sudului, este întotdeauna mai complicat.
Aceasta este o ofertă prin care încercăm să aducem ţările mai aproape de noi. Nu deţinem aceleaşi instrumente ca în cazul ţărilor candidate, care pentru a fi acceptate "în club” trebuie să îndeplinească anumite condiţii, iar în caz contrar, nu pot fi acceptate. Prin urmare, trebuie să lucrăm cu iniţiative, cu stimulări şi cu un impuls pozitiv. Acest lucru necesită timp, deoarece există şi aspectul schimbării societale, dar este foarte important să fii acolo, să oferi şi să fii de acord cu aceasta.
Sunt de acord, de asemenea, cu cei care au afirmat că nu trebuie să privim acest parteneriat ca pe o ameninţare la adresa Rusiei. Acest lucru este adevărat şi în acelaşi timp este vorba de un grup mic de şase parteneri estici, împreună cu Uniunea Europeană şi, pe alocuri, de la caz la caz, ad-hoc, putem asocia, eventual, Rusia sau Turcia.
Cu toate acestea, Sinergia Mării Negre este o iniţiativă foarte importantă privind proiectele care se adresează tuturor partenerilor, inclusiv Rusiei şi Turciei. Este o politică nouă şi trebuie să-i acordăm o şansă. Nu putem pune în aplicare o strategie doar în decursul unui an. Trebuie să avem răbdare în ceea ce priveşte această politică foarte importantă, pe care trebuie să încercăm să o dezvoltăm în continuu.
Îi comunic dlui Szent-Iványi că îi sprijinim pe partenerii estici în efortul lor de a întruni condiţiilor noastre. Acest lucru este crucial. Prin urmare, avem un mecanism prin care li se permite o consolidare mai mare a capacităţii şi a instituţiilor, deoarece putem vedea că uneori instituţiile sunt slabe.
În ceea ce priveşte Ucraina, lucrăm la cadrul legislativ, dar punerea în aplicare depinde de guvernele fiecărei ţări democratice, odată ce Parlamentul a adoptat legislaţia. Prin urmare, prin Parteneriatele estice, încercăm să-i susţinem şi să-i impulsionăm, dar depinde, de asemenea, de ţările respective să-şi îndeplinească sarcinile. Astfel cum a menţionat dl Swoboda, este foarte important să fim şi critici atunci când este necesar şi, într-o ţară, trebuie să existe o conducere reală. În prezent nu suntem întotdeauna siguri de acest lucru şi dorim ca ţara să facă progrese.
Sunt foarte recunoscător dlui Saryusz-Wolski pentru sprijinul său. Este absolut corect să spui că diferenţierea este, de asemenea, esenţială, deoarece diverse ţări sunt foarte diferite: Ucraina este în prima linie, în principiu, apoi sunt Moldova şi Georgia şi apoi urmează o ţară ca Belarus, în care situaţia este foarte delicată.
Mă pregătesc pentru o vizită în Belarus, unde trebuie să realizăm un echilibru delicat, deoarece dorim să oferim ceva - în special populaţiei. Chiar de la început, Comisia a sprijinit studenţii de la Vilnius şi aş dori să văd mai mult sprijin din partea diferitelor state membre, deoarece cei care îşi exprimă întotdeauna opiniile referitor la acest aspect ar trebui să şi acţioneze. Am fost întotdeauna în favoarea acestui lucru.
Cu toate acestea, afirmăm că dorim ca dl Lukashenko să continue reformele. Este important să comunicăm astfel încât să transmitem clar acest mesaj. Luni va avea loc o reuniune a CAGRE în cadrul căreia se vor ridica cu siguranţă probleme referitoare la ce vom face cu Belarusul. Rezultatul va fi cel mai probabil pe aceeaşi linie ca până acum, deoarece nu suntem încă satisfăcuţi, dar, în acelaşi timp, am văzut câteva măsuri pozitive.
Răspunzându-i dlui Vigenin, aş spune că acest lucru nu înlocuieşte calitatea de membru. Nu poate exista calitatea de membru, deoarece niciuna dintre aceste ţări şi nici Uniunea Europeană nu sunt destul de mature pentru calitatea de membru a acestora. Prin urmare, trebuie să concepem. Aceasta este o politică concepută pentru a putea oferi cât de mult posibil, în cazul în care ţările sunt de acord să accepte. Dificultatea constă în faptul că este mult mai uşor, după cum am spus deja, să dai ceva dacă stabileşti condiţii sau dacă spui: "ei bine, încearcă să faci asta, încearcă să faci cealaltă, şi noi îţi vom oferi oportunităţi”. În acest caz nu există un obiectiv imediat de a avea un rezultat specific, dar rezultatul general este o mai bună stabilitate, mai multă securitate şi mai multe oportunităţi.
În ceea ce priveşte problemele referitoare la securitate, îi voi spune dnei Isler Béguin că este absolut adevărat faptul că trebuie să lucrăm pentru consolidarea securităţii, dar multe alte probleme se adaugă la ansamblu. În ceea ce priveşte Azerbaidjanul, lucrăm cu perseverenţă asupra chestiunii Nagorno-Karabakh, precum şi în ceea ce priveşte Moldova, Transnistria şi Georgia şi rămânem foarte consecvenţi în legătură cu aceste probleme. Acesta este principalul aspect. Nu vom recunoaşte independenţa Abhaziei sau a Ossetiei de Sud, dar, în acelaşi timp, trebuie să conlucrăm şi să colaborăm cu Rusia. În legătură cu acest aspect, sunt de acord cu dl Swoboda că trebuie să fim realişti, dar trebuie, de asemenea, să ne facem cunoscută clar poziţia noastră fermă.
Acestea sunt problemele majore în legătură cu care aţi făcut cu toţii observaţii foarte valoroase. Într-un cadru multilateral este de preferat implicarea societăţii civile, în toate formele sale diferite, ceea ce constituie, de asemenea, o oportunitate majoră pentru ei şi pentru noi de a acţiona pentru securitatea energetică. În prezent securitatea energetică reprezintă una dintre cele mai importante aspecte în cadrul căreia avem o situaţie din care avem toţi de câştigat: suntem foarte interesaţi, asemenea lor. Trebuie să stabilim o legătură între aceste două aspecte.
Preşedinte
Acest punct a fost închis.

José Ribeiro e Castro
(PT) Aş dori să întreb Biroul dacă vom discuta o propunere de recomandare a Parlamentului European adresată Consiliului, dat fiind faptul că reprezentantul acestuia nu se află aici. Se ştie dacă acesta va ajunge sau nu la această dezbatere?
Preşedinte
Dle Ribeiro, nu avem veşti din partea Consiliului. Sperăm că sunt bine, dar nu, nu avem nicio veste.

Declaraţii scrise (articolul 142 din Regulamentul de procedură)
Urszula Gacek  
în scris - Pe timp de criză economică, se poate adresa întrebarea: ar trebui Europa să se concentreze asupra ei înşişi în loc să îşi ajute partenerii săi estici?
Europa ar trebui să continue ferm să-i sprijine.
În primul rând, instabilitatea economică din vecinătatea estică, în special din Ucraina, care se confruntă cu probleme majore, prezintă o ameninţare la adresa securităţii din Europa. În mod contrar, o economie stabilizată în Ucraina, integrată din ce în ce mai mult în UE, reprezintă o piaţă potenţială uriaşă pentru statele membre ale UE.
În al doilea rând, includerea vecinilor noştri estici în familia europeană, chiar dacă perspectiva unei apartenenţe efective ca membru al UE probabil că nu este încă o opţiunea realistă în viitorul apropiat, este un proiect pe termen lung. Sperăm că vom fi rezolvat criza prezentă în anul următor sau în următoarele 18 luni. Parteneriatul estic este un proiect pentru mai mulţi ani.
În al treilea rând, chiar dacă conducătorii unora dintre vecinii noştri estici, precum preşedintele belarus, şi, într-o mai mică măsură, conducătorii certăreţi din Ucraina, ne-ar putea descuraja să consolidăm aceste legături, trebuie să ne amintim că vecinii noştri estici reprezintă mai mult decât doar liderii lor actuali şi că, din perspectiva problemelor lor politice interne, au nevoie de sprijinul, exemplul şi încurajarea noastră.
Mieczysław Edmund Janowski  
în scris - (PL) Ar trebui să fim încântaţi de faptul că Uniunea Europeană deschide calea către noi oportunităţi în ceea ce priveşte relaţiile cu vecinii săi estici. În decembrie 2008, Comisia Europeană a adoptat o propunere, depusă de Polonia şi Suedia, de consolidare a cooperării Uniunii Europene cu şase dintre vecinii săi estici. Această mişcare aduce speranţă. Sper că acest proiect nu va rămâne doar în fază de concepere şi că va pus în aplicare în contextul relaţiilor noastre cu Ucraina, Moldova, Georgia, Armenia, Azerbaidjan şi Belarus. Parteneriatul estic oferă o adevărată creştere la nivelul cooperării politice, incluzând noi tipuri de acorduri de asociere, ţintind integrarea în cadrul economiei UE, facilitarea deplasării în întreaga UE pentru cetăţenii ţărilor vizate de acest parteneriat (cu condiţia îndeplinirii cerinţelor de securitate), acorduri menite să îmbunătăţească securitatea energetică, care sunt în beneficiul tuturor celor implicaţi, precum şi asistenţă financiară sporită.
Ar trebui să fim conştienţi cu toţii de faptul că Parteneriatul estic necesită atât angajamentul Uniunii Europene, cât şi al ţărilor partenere. Acest efort poate aduce beneficii politice şi economice tangibile. Va contribui la creşterea nivelului de încredere între parteneri şi, drept rezultat, a stabilităţii şi securităţii tuturor. Am putea avea aşteptări destul de mari în ceea ce priveşte cadrul principal propus al parteneriatului, în special referitor la crearea a patru platforme politice, democraţie, bună guvernare şi stabilitate, integrare economică şi convergenţa cu politicile UE, precum şi securitatea energetică şi contactul interpersonal. Desigur, există multe îndoieli, precum cea privind intenţiile reale ale guvernului belarus şi aspectul relaţiilor cu Rusia.
