Situationen i Côte d'Ivoire (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra næstformanden i Kommissionen/EU's højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik om situationen i Elfenbenskysten.
Catherine Ashton
Fru formand! Situationen i Elfenbenskysten er særdeles ustabil, idet der står menneskeliv på spil - både ivorianske borgeres liv, men det gælder også de mange europæiske borgere, som bor og arbejder i landet.
Der står efter min mening nogle vigtige ting på spil, ikke alene den rolle, som Elfenbenskysten spiller i Afrika, men også den meget store indsats, verdenssamfundet har gjort i de forgangne 10 år for at finde en løsning på krisen og øge stabiliteten. Præsidentvalget skulle have været afholdt for flere år siden. I sidste instans skal æren for, at valget omsider kunne finde sted, tilskrives det ivorianske folk, FN's indsats og opbakningen fra verdenssamfundet og især, må jeg sige, fra EU og mægleren, præsident Blaise Compaore fra Burkina Faso.
Alle kandidater var på forhånd enige om valgets spilleregler, bl.a. at FN-generalsekretærens særlige repræsentant, hr. Choi Young-jin, skulle spille en særlig rolle med hensyn til at bekræfte valgresultaterne. Der blev sendt en europæisk valgobservationsmission til landet under ledelse af parlamentsmedlem hr. Cristian Preda. Jeg takker ham for hans indsats, og jeg tror, at han vil tage ordet om lidt. Det blev konkluderet, at valget blev afholdt under demokratiske forhold. Jeg siger tak til hr. Preda og hans team og vil rose dem for deres mod og den glimrende arbejdsindsats, de ydede under vanskelige omstændigheder.
Resultaterne blev bekendtgjort af den uafhængige valgkommissionen og bekræftet af FN-generalsekretærens særlige repræsentant. Kommissionens formand, hr. Barroso, og jeg var blandt de første til at lykønske præsident Ouattara med hans sejr. Verdenssamfundet har samstemmigt anerkendt ham. ECOWAS og Den Afrikanske Union har været absolut klare i mælet. Alassane Dramane Ouattara er den retmæssige præsident i Elfenbenskysten. Den 3. december var Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU lige så utvetydig i sin erklæring.
Vi opfordrer alle politiske kræfter i Elfenbenskysten til at respektere valgresultatet, udvise ansvar og afholde sig fra enhver form for voldshandling. Alle bestræbelser skal nu rettes mod at opnå en fredelig magtoverdragelse. FN's resolutioner indeholder bestemmelser om målrettede foranstaltninger mod dem, der står i vejen for en fredelig overgang og spænder ben for valget.
Afrikanske organer har allerede indført sanktioner mod Elfenbenskysten. EU er rede til at påtage sig sit ansvar vedrørende målrettede foranstaltninger, og det har vi i denne uge klart sagt på rådsmødet med EU's udenrigsministre, men vi er også parate til at træffe foranstaltninger for at støtte de lovligt valgte myndigheder.
Udviklingen i Elfenbenskysten følges på nært hold af mange aktører og af offentligheden, især i Afrika og navnlig i nabolandene, hvor mange også befinder sig i efterdønningerne efter konfliktsituationer og er i en vanskelig demokratisk overgangsfase. Resultatet af den nuværende forfatningskrise i Elfenbenskysten vil have en markant signalværdi for alle magtbaser på det afrikanske kontinent, både for dem, der går ind for demokrati, og for dem, der er imod.
EU's reaktion på denne krise er af helt afgørende betydning. Som væsentlig aktør i verdenssamfundet vil vores rolle blive styrket og vores troværdighed som global forkæmper for demokrati forbedret, hvis vores tiltag kan medvirke til en fredelig magtoverdragelse i overensstemmelse med den ivorianske befolknings vilje, sådan som den kom klart til udtryk ved et frit og retfærdigt valg.
Cristian Dan Preda
Fru formand, Baroness Ashton! Jeg var ganske rigtigt i Elfenbenskysten for at lede EU's valgobservationsmission.
Jeg vil begynde med at omtale modet og engagementet hos observatørerne fra 26 lande, nemlig mere end 100 mennesker, 120 observatører, der var ude i marken, og som gjorde et fantastisk stykke arbejde. De konstaterede især, at borgerne i Elfenbenskysten mere eller mindre fra alle sider sagde, at de var trætte. Det var det ord, der gik igen, og det omkvæd, som faktisk betød, at valget blev betragtet som enden på en politisk krise. Alle ville gerne have, at alt det fik en ende med dette valg.
Der er dog én undtagelse, nemlig den afgående præsident Gbagbo, der nægtede at afgive magten, og som gav sig selv midlerne til at forhindre denne krise i at finde sin afslutning ved at oprette et forfatningsråd, der ikke var uvildigt, og som ganske enkelt annullerede de resultater, der var positive for hans modstander. Det betyder, at der i dag i stedet for ro og i stedet for en ende på krisen er en endnu mere kompliceret krise med en i forvejen særdeles uholdbar balance, og at det nu trækker op til en konfrontation.
Jeg vil desuden gerne sige, at det nu virkelig er meget vanskeligt at undgå en konfrontation. Man behøver bare at se på, hvad der skete ved stemmeafgivningen på kasernerne i første og anden valgrunde. Vi står desværre over for en yderst ømtålelig situation.
Jeg vil ikke slutte af uden at udtrykke min påskønnelse af Baroness Ashtons engagement med hensyn til at løse dette spørgsmål.
Jeg vil gerne stille hende et spørgsmål, idet jeg har bemærket, at Rådet har meddelt, at der snart indføres restriktive foranstaltninger. Kan man sige, hvornår disse restriktive foranstaltninger vil blive iværksat?
Véronique De Keyser
Fru formand! Først vil jeg gerne rose min kollega hr. Preda og hans team for det fremragende stykke arbejde, de har gjort. Jeg vil også gerne rose Baroness Ashton, EU's højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, for den beslutsomhed, hun har udvist over for hele verdenssamfundet i forbindelse med overvågningen af disse valg. For dem af os, der helhjertet støtter valgobservationsmissioner, som er et usædvanligt redskab til fremme af demokrati i et land, varmede det vores hjerter, at der var en så hurtig og viljefast opfølgning efter forsøget på uretmæssigt at tilrane sig magten, og vi håber, at dette kan gentage sig i andre sammenhænge, hvis situationen uheldigvis skulle kræve det.
Jeg vil også gerne sige - for det har man ofte nok sagt til mig - at præsident Ouattara ikke er Europas kandidat. Hele verdenssamfundet blev mobiliseret, hvilket er helt usædvanligt, og Den Afrikanske Union, Det Økonomiske Fællesskab af Vestafrikanske Stater (ECOWAS), FN, EU osv. talte med én stemme - og det er en skelsættende milepæl.
Med hensyn til spørgsmålet om hr. Ouattara, som gerne vil sende sine krigere ud på gaden, er jeg naturligvis noget foruroliget, fordi jeg ikke kan se nogen som helst fredelig løsning på gadeplan i forbindelse med de modsatrettede kræfter. Jeg vil gerne nævne et dokument, der er ved at blive udarbejdet i AVS-landene, og som allerede er blevet drøftet i Kinshasa på det seneste AVS-møde, som nogle af os deltog i. Titlen er helt usædvanlig: "Udfordringer for fremtidens demokrati og respekt for det konstitutionelle system". En afrikansk og en europæisk repræsentant har ansvaret for at udarbejde dokumentet. Der er en masse juridiske ting i teksten, og tre sider handler om magtdeling, hvis en af parterne forsøger at skaffe sig magten på uretmæssig vis. Disse tre sider med gode råd beskriver den vej, man skal gå for at forhindre situationen i at blive til et blodbad. Det er måske ikke i gaderne, men muligvis via forhandlinger med det formål at dele en vis form for magt, at man sandsynligvis vil kunne hindre et blodbad. Der skal naturligvis først lægges pres på parterne for at sikre, at valgets vinder bliver anerkendt.
Jeg anbefaler, at man læser dette dokument. Det er særdeles informativt, og det viste mig, at selv om man i afrikansk politisk kultur ikke ved så meget om demokrati, ved man bestemt en masse om, hvordan man forhandler.
Marielle De Sarnez
Fru formand! Det er bare et par timer siden, at Ouattaras krigere nåede frem til regeringsbygningen og den ivorianske radio- og tv-stations hovedkontor, og jeg vil gerne give udtryk for min bekymring, fordi risikoen for sammenstød og konfrontation tydeligvis er særdeles stor og helt reel.
Vores primære ansvar her i aften er at opfordre til ro og dialog. Men dette er også et ansvar, der påhviler de mest markante ledere i Elfenbenskysten. Både den afgående præsident og den nyvalgte præsident skal gøre deres yderste for at hindre, at volden på ny bryder ud i et land, der har i årevis været udsat for alt for meget. Det er det første budskab.
Det andet budskab er, at verdenssamfundet, Europa naturligvis, men også Den Afrikanske Union, lige fra begyndelsen har talt med én stemme. De mobiliserede sig for at sikre, at valgresultatet blev respekteret. Dette pres skal opretholdes, og der skal indføres sanktioner. Laurent Gbagbo skal acceptere sit nederlag. Alassane Ouattara skal utrætteligt arbejde for forsoning blandt sit folk. Det er for vores vedkommende bydende nødvendigt, at vi ikke svækker vores indsats, før situationen har stabiliseret sig.
Jeg vil gerne på forhånd takke den højtstående repræsentant for at viderebringe disse budskaber, især denne aften.
Isabelle Durant
Fru formand! I lighed med de foregående talere beklager jeg dybt den alvorlige situation i dag, den akutte politiske krise og også risikoen for sammenstød, som meget vel kan bryde ud i de kommende timer. Jeg ser derfor naturligvis positivt på den entydige holdning, som hele verdenssamfundet har, og jeg mener, at vi ud over behovet for at håndhæve demokratiet har et ansvar ikke alene for at redde det ivorianske folk, men også sende et klart signal om, at et magtskifte i Afrika kan lade sig gøre. Ud over spørgsmålet om selve det ivorianske folk, deres sikkerhed og de spændinger, der berører landet, og som kan berøre det i de kommende dage og måneder, vedrører spørgsmålet også nabolandene. Der skal være valg i nogle af nabolandene, hvor spørgsmålet om udskiftning af en afgående præsident med en ny præsident kan opstå.
Jeg mener, det er særdeles vigtigt, at man i Elfenbenskysten uden på nogen måde på forhånd at dømme om resultatet på fredelig vis og via forhandlinger kan træffe afgørelse om spørgsmålet om et demokratisk magtskifte med opbakning fra verdenssamfundet og som modspil til alle dem, der ved denne lejlighed ville fremkalde et blodbad eller i hvert fald tage civilbefolkningen som gidsel. Det er vigtigt, ikke alene fordi disse mennesker allerede har lidt tilstrækkeligt, men også fordi det vil tjene til skræk og advarsel for nabolandene, og jeg tænker her naturligvis på Congo, der uden tvivl vil afholde valg i det kommende år, i 2011.
Jeg glæder mig over Deres udsagn om, hvordan man i de kommende måneder vil overvåge situationen samt presse på og bibeholde presset for at bevare freden.
Elie Hoarau
Fru formand, mine damer og herrer! Vi er alle sammen bekymret over den alvorlige krise i Elfenbenskysten.
Beslutningen fra forfatningsrådet i landet om i strid med valgreglerne at gøre indsigelser mod de valgresultater, der formelt blev bekendtgjort af den uafhængige valgkommission, fordømmes naturligvis enstemmigt af verdenssamfundet.
EU, FN, Den Afrikanske Union, Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU, Det Økonomiske Fællesskab af Vestafrikanske Stater (ECOWAS) og med sikkerhed snart Europa-Parlamentet kræver respekt for den officielle bekendtgørelse af valgresultaterne og indsættelsen af den nye præsident i republikken, der er blevet anerkendt af den uafhængige valgkommission, der jo er et organ, som er godkendt af FN.
Alle de politiske grupper i Parlamentet har i en fælleserklæring givet udtryk for, at de er enige vedrørende disse særdeles vigtige spørgsmål. De har også opfordret til at gøre en indsats for at begrænse enhver optrapning af de spændinger i landet, som kan føre til borgerkrig, hvilket ville være en menneskelig, social og økonomisk katastrofe for Elfenbenskysten, og som naturligvis for enhver pris skal afværges.
Salvatore Iacolino
(IT) Fru formand, Baroness Ashton, mine damer og herrer! Demokrati er en værdi, man ikke kan forhandle om, ligesom resultaterne af en folkelig konsensus ikke er til forhandling. Medbestemmelse, repræsentation og folkesuverænitet er mål for, hvor modent et demokratisk system er. De begivenheder, der finder sted i Elfenbenskysten, og som observatører har aflagt objektiv beretning om, volder alvorlig skade for en valgproces, der burde have været overstået på nuværende tidspunkt.
Folkets valg var tydeligt og utvetydigt, men alligevel er den afgående, men stadigvæk fungerende regeringsleder hr. Gbagbo endnu ikke blevet afløst af den tiltrædende leder hr. Ouattara. Dette er uacceptabelt for Parlamentet, ligesom det er uacceptabelt for alle, der tror på retfærdighed.
Via politiske manipulationer bekræftede forfatningsrådet, at den afgående leder kunne blive siddende, og han optræder desværre fortsat som repræsentant for Elfenbenskysten. Alt dette truer med at give næring til spændinger og uroligheder, som ikke er nemme at styre. Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) kan ikke acceptere, at folkets stemmeafgivning underkendes ved hjælp af disse intriger.
Vi anmoder derfor om, at borgerne, der frit har givet udtryk for deres mening via bred enighed, kan komme i en position, hvor de kan leve under ledelse af den person, de alle har valgt i enighed. FN bakker os op i denne proces. Vi anmoder naturligvis om, at denne problematiske krise på rimelig kort tid bringes til ophør, og vi sætter vores lid til en myndig indgriben fra Baroness Ashtons side, således at Europa kan tale med autoritet og anseelse via EU's højeste embede, for så vidt angår internationale relationer.
Kader Arif
(FR) Fru formand, højtstående repræsentant, mine damer og herrer! Valget i Elfenbenskysten har lige fundet sted.
Verdenssamfundet affandt sig med, at Laurent Gbagbos styre udsatte det år efter år. De efterfølgende rapporter foruroligede en del af os med hensyn til de vanskeligheder, vi i øjeblikket befinder os i, men dybt i vores indre håbede vi, at den demokratiske ånd ville få overtaget i et land, der har lidt ganske meget som følge af ukonstruktive og uacceptable konfrontationer, som især har drejet sig om begrebet ivoriansk nationalitet.
Verdenssamfundet og især EU via Baroness Ashton og via min kollega hr. Preda mobiliserede sig for at sikre, at valget blev afholdt under de bedst mulige vilkår - på en gennemsigtig måde og uden vold. Det fortjener ros.
I betragtning af den ro, der herskede, og en atmosfære præget af gensidig respekt blandt kandidaterne gav valgkampen os håb om, at resultatet ville blive accepteret af samtlige partier. Desværre er det demokratiske resultat, der kom ud af valghandlingen, i dag blevet forkastet af den afgående præsident.
I lighed med mine kolleger vil jeg derfor i morgen stemme for, at man opfordrer hr. Gbagbo til at acceptere, at det, der for ham virker som en skæbnesvanger drejning eller en sammensværgelse, faktisk ganske enkelt er udtryk for hovedparten af hans medborgeres vilje. Han kan ikke klynge sig til magten, uden at der sættes spørgsmålstegn ved hans egen militante historie, der, mens han boede i Europa, skulle give indtryk af en mand, som havde gennemført den for nylig genvundne frihed og demokratiet i hans land.
FN's repræsentant i Elfenbenskysten påtog sig modigt sin rolle og bekendtgjorte resultaterne af valget.
Som første næstformand i Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU vil jeg også gerne påpege, at der blev vedtaget en erklæring ved vores samling den 3. december i Kinshasa, hvor man på det kraftigste fordømte afgørelsen i det ivorianske forfatningsråd, som underkendte valgresultaterne.
Denne erklæring kommer i forlængelse af den klare og utvetydige holdning hos ledere i medlemsstaterne i Det Økonomiske Fællesskab af Vestafrikanske Stater (ECOWAS) og i Den Afrikanske Union. Hr. Gbagbos styre sidder ikke efter ønske fra landets borgere, og støttes heller ikke af nabolandene og accepteres ej heller af verdenssamfundet. Det er derfor på tide, at han accepterer Alassane Ouattara som valgets sejrherre, dvs. den demokratisk valgte præsident for Elfenbenskysten, der hurtigst muligt skal kunne påtage sig det ansvar, hans folk har betroet ham.
Jeg vil gerne slutte af med at anmode om, at EU påtager sig sin rolle ved hjælp af de til rådighed stående midler med hensyn til at overtale Laurent Gbagbo og hans illegitime regering til at acceptere, at spillet er ude. Vi vil ikke lade hans stædighed føre til kaos i Elfenbenskysten.
Charles Goerens
(FR) Fru formand! Hvis det ikke var for hr. Gbagbos ego, kunne Elfenbenskysten være en inspirationskilde for alle udviklingslande, der sukker efter demokrati.
Faktisk udviste den ivorianske befolkning stor politisk modenhed ved det seneste valg. Desuden er de internationale organer, begyndende med FN, ikke det mindste imponeret over de sidste rænkespil fra en dårlig taber. Hr. Gbagbo skal gå sin vej. Der er ingen anden måde, hvorpå han kan bevare den smule værdighed, han har tilbage.
Indtil nu har EU reageret på en passende måde, især vedrørende indførelse af sanktioner. Sanktioner skal ikke ramme folket, der har udtrykt sig eksemplarisk, men hr. Gbagbo og hans nærmeste.
Mit spørgsmål til Baroness Ashton er følgende: Hvilke foranstaltninger agter De at træffe, hvis situationen skulle forværres, og brugen af magt bliver en trussel for både de ivorianske borgere og de udenlandske borgere, der bor i Elfenbenskysten? Mener De i øvrigt, at ECOWAS og Den Afrikanske Union har tilstrækkelig kapacitet til at håndtere dette problem?
Niccolò Rinaldi
(IT) Fru formand, Baroness Ashton, mine damer og herrer! Situationen i Elfenbenskysten er en principsag og en principsag, som vi er nødt til at vinde.
Dette gælder frem for alt EU, fordi vi på ingen måde kan anerkende en sejr, man har tilranet sig, men vi kan heller ikke på nogen måde holde inde med at udøve det størst mulige pres på de ivorianske ledere over dette kolossale svindelnummer. Desuden kan det ikke accepteres, at en eneste euro fra de europæiske skatteydere ender i eller selv går igennem en illegal regering, der lader hånt om endog de mest elementære demokratiske spilleregler. Dette skal Elfenbenskysten have at vide.
Elfenbenskysten er nu også en principsag for Den Afrikanske Union, der håndterer situationen på en meget interessant måde, idet man indtil videre udviser en grad af beslutsomhed og enighed, der ville have været utænkelig for bare 10 eller 15 år siden. Dette er et tegn på, at begivenhederne i Elfenbenskysten ikke må udnyttes til at genoplive de gamle stereotype forestillinger om, at det sorte Afrika er uforeneligt med demokrati.
Selv om vi er på randen af en situation med udbredt vold, der ville være en katastrofe, har det ivorianske samfund indtil videre også klaret denne vanskelige situation. Reformkandidaten hr. Ouattara fik flertal, og man har tilsyneladende taget ved lære af den store ivorianske forfatter Ahmadou Kourouma, der i 1998 udgav en bog med den rammende titel "En attendant les votes des bêtes sauvages" ("Mens vi venter på, at vilddyrene skal stemme"), hvor lige præcis denne historie bliver fortalt ud fra en demokratisk og meget ivoriansk synsvinkel.
Elena Băsescu
(RO) Fru formand! Valget i Elfenbenskysten har resulteret i en situation uden lige, idet begge kandidater til præsidentembedet erklærede sig som sejrherre, og begge udpegede en premierminister. Der er kun én legitim præsident, nemlig præsident Ouattara. Alle politiske kræfter skal efter min mening respektere folkets vilje som udtrykt i kraft af resultatet af valget den 28. november. Der er så meget desto mere grund til dette, idet FN, valgkommissionen og en lang række europæiske stater har anerkendt oppositionslederen som den retmæssige vinder.
Samtidig er det beklageligt, at der blev begået intimiderende handlinger imod EU's observatører, hvilket medførte, at missionen måtte ophøre. Den politiske ustabilitet har allerede en væsentlig indvirkning. Den Afrikanske Union besluttede for kort tid siden at suspendere landet fra alle organisationens aktiviteter. Desuden er der risiko for en genopblussen af borgerkrigen, som fandt sted i 2002.
Elfenbenskysten har derfor to veje at vælge imellem, idet den ene vej bevarer demokratiet og giver fortsat fremskridt, og den anden betyder isolation fra det afrikanske fællesskab.
Catherine Ashton
Fru formand! Jeg vil gøre det kort, fordi jeg mener, at alt det, man kunne have lyst til at sige, er blevet udtrykt så ganske udmærket. Jeg vil igen gerne takke hr. Preda og hans team for deres mod og arbejdsindsats ved valget. Jeg har kun ros tilovers.
Der er to punkter, jeg hurtigt vil nævne. Jeg har naturligvis været i kontakt med Ban Ki-moon i hele forløbet. Han og jeg talte sammen helt fra begyndelsen på denne krise, og vi drøftede, hvor oprørende situationen var, og vi var enige om at samarbejde meget tæt. Ligeledes har jeg sørget for, at der drages omsorg for EU-repræsentanterne på stedet, idet vi, som man kunne forvente, har udarbejdet beredskabsplaner for deres sikkerhed.
Jeg vil også gerne besvare det specifikke spørgsmål, som blev stillet vedrørende sanktionerne. Jeg forventer, at listen er færdig i løbet af de næste par dage. Vi vil gerne i gang med dette hurtigst muligt og opretholde presset så meget som muligt. Der er reel fare for vold, og der er reel fare for flertydighed omkring det, der sker. Vi er nødt til at være meget håndfaste og meget klare i mælet og arbejde så samarbejdsorienteret som muligt med verdenssamfundet om at opretholde presset så intenst, vi overhovedet kan, samt gøre de ting, der er nødvendige for at få en tilfredsstillende løsning. Jeg er yderst taknemmelig for opbakningen her i Parlamentet til den arbejdsindsats, vi yder.
Formanden
Jeg har modtaget seks forslag til beslutning som er fremsat i henhold til forretningsordenens artikel 110, stk. 4.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 12.00 torsdag den 16. december 2010.
Skriftlige erklæringer (forretningsordenens artikel 149)
Katarína Neveďalová
To præsidentkandidater erklærede sig som sejrherrer og aflagde ed den 4. december. Men det kan jo ikke lade sig gøre, at der efter et præsidentvalg er to vindere i det samme land. Situationen i Elfenbenskysten er derfor særdeles farlig, da vi alle udmærket er klar over, at landet, der er præget af mange års konflikter og vold, er særdeles sårbart med hensyn til indgreb, der kan føre til en gentagelse af den borgerkrig, der brød ud i 2002 efter et voldeligt statskup.
De indgreb, verdenssamfundet, som for vores vedkommende er repræsenteret gennem EU, foretager, skal derfor overvejes nøje og ikke udsættes indtil en bestemt senere dato, fordi de vil have en afgørende indvirkning på livet for landets indbyggere.
Jeg er fuldstændig enig i det, Baroness Ashton sagde. Indførelse af sanktioner er én mulig løsning, som EU kan anvende til at straffe dem, der blokerer for en fredelig overgang for de politiske eliter. Sanktionerne skal gøre det nemmere at gennemtvinge folkets vilje i Elfenbenskysten. Vi må dog ikke glemme lokalbefolkningen, og vi skal forsøge at hjælpe med at forbedre deres sikkerhed, således at de kan leve i et frit og demokratisk land.
