ES un Āfrikas otrais sammits (Lisabona, 2007. gada 8. un 9. decembris) (debates)
Priekšsēdētājs
Nākamais punkts ir Padomes un Komisijas paziņojumi par otro ES un Āfrikas sammitu, kas notika Lisabonā 2007. gada 8. un 9. decembrī.
Manuel Lobo Antunes
Padomes priekšsēdētājs. - (PT) Priekšsēdētāja kungs, komisār L. Michael, dāmas un kungi, otrai ES un Āfrikas sammits, kas notika pagājušajā nedēļā Lisabonā, neapšaubāmi bija veiksmīgs un iezīmēja sākumu jaunām attiecībām starp Eiropas Savienību un Āfriku, pamatojoties uz stratēģisko dialogu. Gandrīz 80 valstu vadītāju un valdību, Eiropas Parlamenta priekšsēdētāji un Visāfrikas Parlamenta un pilsoniskās sabiedrības pārstāvji nosūtīja skaidru vēstījumu Eiropas iedzīvotājiem, Āfrikas iedzīvotājiem un visai pasaulei.
Precīzu izpausmi jaunajām attiecībām starp ES un Āfriku var atrast dokumentos - manuprāt, augstas kvalitātes dokumentos -, kas tika pieņemti sammitā: apvienotā stratēģija, rīcības plāns un Lisabonas deklarāciju. Šie dokumenti nosaka sīkāku informāciju par attiecībām starp Eiropu un Āfriku. Jaunā pieeja, pirmkārt, atbalsta daudzpusējus kanālus un, otrkārt, integrētā veidā cenšas tikt galā ar attiecību dažādajām dimensijām. Šī pieeja ir tā atšķirība, ko ES var dot, īpaši salīdzinājumā ar citiem starptautiskiem dalībniekiem.
Izturēšanās pret Āfriku kā pret partneri stratēģiskajā dialogā atspoguļojās arī procesā, kad abas puses gatavojās sammitam un apkopoja dokumentus, kurus sammitā vajadzēja pieņemt. Stratēģija - pirmo reizi patiesi kopīga stratēģija - un rīcības plāns radās, pateicoties intensīvam un padziļinātam darbam no Āfrikas puses, jo īpaši Āfrikas Savienības darbam, un beigās visu sagatavoja un noslēdza kopīga ekspertu grupa.
Patlaban vēlos uzsvērt konstruktīvo Eiropas Parlamenta nozīmi dokumentu sagatavošanā un Lisabonas sammita rīkošanā. Kopējā stratēģijā ir noteiktas četras savstarpēji saistītas kopīgo interešu jomas: miers un drošība, demokrātiskā pārvaldība un cilvēktiesības, tirdzniecība un reģionālā integrācija un attīstība. Sākotnējā periodā no 2008. gada līdz 2010. gadam pirmais rīcības plāns paredz astoņas partnerības jomās, kas skar kopīgo interešu, kuru mērķis galvenokārt ir pozitīvi ietekmēt ikdienas dzīvi Āfrikas un Eiropas iedzīvotājiem.
Lisabonas sammits apstiprināja galvenās izmaiņas, kas notikušas Eiropā, Āfrikā un pasaulē. Šodienas Eiropā ar 27 dalībvalstīm ir ļoti atšķirīgas ārpolitikas prioritātes un pieejas. Āfrikas Savienības parādās kā labvēlīgs ES diskusiju partneris, kuras darba kārtībā ir arī jautājumi par cilvēktiesībām un labu pārvaldību. Pastāv arī plaši izplatīts uzskats, ka virknei globālu uzdevumu, kā, piemēram, mieram, drošībai un starptautiskajai tirdzniecībai, vajadzīga saskaņota darbība no starptautiskās sabiedrības puses, tādējādi pamatojot jaunu sadarbības formu rašanos. To pašu var teikt saistībā ar atbildēm uz problēmām, kas ietekmē gan Eiropu, gan Āfriku - jo īpaši klimata pārmaiņu sekas, enerģijas resursu pārvaldība un migrācijas plūsma.
Āfrika un ES saprot, ka ir nepieciešams palielināt savas attiecības jaunā līmenī, un sammitā šī kopīga vēlme kļuva skaidra un nepārprotama. Tomēr otro ES un Āfrikas sammitu nedrīkst uzskatīt par ceļa beigām, bet gan par pavērsienu attiecības starp diviem kontinentiem.
Tāpēc īpaša nozīme pieņemtajos dokumentos, īpaši, lai nodrošinātu vidēja un ilgtermiņa skatījumu, ir skaidrai atsaucei uz turpmāko pasākumu mehānismu pieņemtajiem lēmumiem. Papildus nosakot trīs gadu intervālu starp šiem sammitiem, ir plānotas nozaru ministriju un ekspertu sanāksmes dažādās rīcības plāna jomās, kā arī regulāri kontakti starp Komisiju, Eiropas Savienību un Āfrikas Savienību. Tomēr pilsoniskajai sabiedrībai, NVO, arodbiedrībām, biznesa forumiem un ideju laboratorijām arī būs ļoti liela nozīme, īstenojot un uzraugot plānotos pasākumus.
Nobeigumā jāuzsver Eiropas un Visāfrikas parlamentu centrālā nozīme, īstenojot jaunas partnerattiecības. Esošās saites starp parlamenta pārstāvjiem no Eiropas un Āfrikas tagad ir nostiprinātas. Prezidentūra ir apmierināta, kā jau jūs zināt, par kopīgo paziņojumu, ar kuru iepazīstināja abu parlamentu priekšsēdētāji otrajā ES un Āfrikas sammitā. Nav šaubu, ka pēc Lisabona samitu attiecībās starp Eiropu un Āfriku atvērsies jauns un ļoti aizraujošs ceļš.
Louis Michel
Komisijas loceklis. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, ministr, dāmas un kungi, man ir tas gods jums paziņot par Lisabonas sammita rezultātiem. Nav vairs daudz ko piebilst, jo man šķiet, ka Padomes priekšsēdētājs jau teicami aprakstīja rezultātus. Es arī vēlos apsveikt Portugāles prezidentūru par sammita rīkošanu un organizēšanu - kā man šķiet, tas bija ļoti nepieciešams - un jo īpaši lielo panākumu dēļ.
Sammits acīmredzami atnesa jaunu un skaidru ziņu: to, ka ir radikālas izmaiņas attiecībās starp Āfriku un Eiropu. Lisabonas sammits iezīmēja pieņēmumus, kas jau tika minēti, par jaunu kopēju vīziju un vienotu stratēģiju, politiskās vienlīdzību partnerību - bez kompleksiem, atbrīvotu un pragmatisku - un savstarpēju atbildību. Ņemot to vērā, sammitā arī pieņēma astoņus stratēģiskos plānus, lai īpaši īstenotu šo jauno vīziju.
Sammitā notika intensīvas, bagātas, kvalitatīvas debates, norādot uz jauno raksturu mūsu attiecībās un tādējādi uz to patieso un būtisko politisko raksturu. Jā, mēs pārrunājām Zimbabves jautājumu, un daudzi jaunie Eiropas līderi, piemēram, priekšsēdētājs J. M. Barroso un kanclere A. Merkel, paskaidroja, ka Mugabe kunga politika ir pilnīgi nepieņemama, ka mēs nevaram pieļaut cilvēktiesību pārkāpumus un ka tur piekoptā politika bojā vēlmi īstenot reformu Āfrikas kontinentā. Daudzi Āfrikas valstu vadītāji pievienojas šai kritikai, un es uzskatu, ka ES vajadzētu sniegt savu atbalstu Āfrikas starpniecībai Dienvidāfrikas Attīstības kopienu (SADC) aizbildnībai, ko vada priekšsēdētājs T. Mbeki.
Jā, mēs runājām par nepieņemamo humāno un drošības stāvokli Darfūrā, un mēs kritizējām Sudānas valdības nevēlēšanos sadarboties. Pēc trijotnes tikšanās ar Sudānas prezidentu mēs skaidri viņam izklāstījām savas cerības un prasības, lai viņš pieņemtu lēmumu un ļautu ātru apvienoto spēku izvietošanu, lai pēc iespējas drīzāk izbeigtu tur notiekošo vardarbību. Jāatzīmē, ka parasti demokrātija, pārvalde un cilvēktiesības vairs nav tabu, un daudzas Āfrikas valstis ir uzsākušas ceļu uz attīstību, kā tās saka, nevis reaģējot uz Eiropas cerībām, bet reaģējot uz viņu pašu iedzīvotāju cerībām.
Jā, mēs arī runājām par ekonomikas partnerattiecību nolīgumiem (EPN), un, jā, vienošanās tika panākta ar daudziem Āfrikas valstu vadītājiem. Mēs ar priekšsēdētāju J. M. Barroso kārtējo reizi paskaidrojām reālās problēmas, kas saistītas ar EPN. Mēs arī paskaidrojām, ka reālais uzdevums ir īstermiņā izstrādāt pagaidu nolīgumus, ar EPN nesaistītus, līdz 1. janvārim, lai nodrošinātu savietojamību ar PTO noteikumiem un tādējādi novērstu to valstu, kas nav vismazāk attīstītas valstis, nonākšanu daudz nelabvēlīgākā situācijā no 2008. gada 1. janvāra. Es jau minēju piemēru ar Kotdivuāru, kas būtu zaudējusi apmēram EUR 750 miljonus preču tirdzniecībā, ja tā nebūtu izstrādājusi pagaidu vienošanos. Priekšsēdētājs J. M. Barroso ieteica, ka nākamajā gadā EPN diskusijām vajadzētu būt visaugstākajā līmenī ar visiem iesaistītajiem reģioniem, lai pabeigtu izstrādāt līgumus ar mērķi uz saprātīgu ekonomisko integrāciju.
Tie, protams, ir grūti jautājumi. Mēs tos aktualizējām, nebaidoties no domstarpībām. Man šķiet, ka tas acīmredzot piešķirs kvalitāti un dziļumu mūsu jaunajām partnerattiecībām, bet, dāmas un kungi, no rītdienas mēs saskarsimies ar vēl lielāku izaicinājumu - pārvērst šo jauno politisko redzējumu konkrētā darbībā. Mūsu politiskais pienākums ir panākt konkrētus rezultātus līdz 2010. gadam, citiem vārdiem sakot, līdz trešajam ES un Āfrikas sammitam. Mums ir kopīgs pienākums panākt rezultātus.
Kopējā stratēģija un pirmais rīcības plāns veido pamatu mūsu partnerattiecībām un sadala tās ļoti īpašos, operatīvos, tematiskos mērķos, kā teica priekšsēdētājs. Šie divi kopīgie dokumenti, kas pieņemti sammitā, tika vienprātīgi atbalstīti, ņemot vērā to kvalitāti un to vērienīgo raksturu. Šie panākumi ir radušies no ļoti ilgiem sagatavošanas darbiem, kuri aizsākās 2005. gada decembrī ar Komisijas paziņojumu par Āfrikas stratēģiju, kas 2007. gadā kļuva par ES un Āfrikas kopējo stratēģiju.
Eiropas Komisija plāno pilnībā uzņemties atbildību ieviešanas posmā. Panākumi tomēr nav tikai Komisijas pienākums. Dalībvalstīm un mūsu Āfrikas partneriem jānodrošina, ka to mehānismi ir pilnībā darba kārtībā. Viens no Eiropas lielākajiem pienākumiem, īstenojot šīs partnerattiecības, būs mobilizēt līdzekļus finansēšanai. Es vēlētos jums atgādināt, ka dalībvalstis apņēmās izmaksāt papildu EUR 20 miljardus gadā līdz 2010. gadam. Jaunākie rezultāti liecina, ka mēs esam uz pareizā ceļa, bet, ja ņem vērā parāda dzēšanu dažās valstīs, pašreizējie labie rezultāti ir diezgan relatīvi.
Otrkārt, viens ļoti svarīgs aspekts ir labāka darba sadale starp atbalsta sniedzējiem. Tas ir iemesls, kāpēc rīcības kodekss attiecībā uz darbu dalīšanu ir būtisks pamatelements.
Treškārt, es vēlētos atgādināt, ka dalībvalstis Glenīglā apņēmās atrast vienu miljardu euro gadā tirdzniecības atbalstam, kur vairāk nekā puse ir jāatdod Āfrikai. Tā ir sabiedriska politiskā apņemšanās. Es vēlos to atgādināt, jo šie ir pamatelementi, kas nostiprinās iespējamību sasniegt stratēģiskos plānus.
Man ir citas domas par šo tēmu: tagad ir skaidrs, ka Komisijas un dalībvalstu saistības nedrīkst būt ārlietu ministru vai attīstības lietu ministru monopols. Es vēlētos, lai mēs institucionalizētu principus kopīgi un regulāri rīkotu nozaru ministru sanāksmes par šiem jautājumiem. Acīmredzot nozaru ministri, piemēram, tādās jomās kā zinātniskā pētniecība, tirdzniecība, lauksaimniecība un finanses, var sniegt milzīgu ieguldījumu jaunajām attiecībām ar Āfrikas valstīm.
Kā jau es paskaidroju Eiropas un Visāfrikas Parlamenta konferencē Lisabonā, mēs lielā mērā paļaujamies uz Eiropas Parlamentu un Āfrikas un Eiropas valstu parlamentiem, lai apkopotu un mainītu pilsoniskās sabiedrības atzinumus un cerības. Centrālā vieta veltīta demokrātijas dalībniekiem un Āfrikas un Eiropas pilsoniskajai sabiedrībai pašā stratēģiskās partnerības centrā, un tās īstenošana ir arī novatoriska funkcija, kura, es ceru, izveidos reālu partnerību, koncentrējoties uz cilvēkiem. Eiropas un Visāfrikas Parlamentu priekšsēdētāju runas valstu un valdību vadītājiem iezīmēja oficiālo ieviešanu.
Es arī vēlos jums paziņot, ka ņēmu vērā jūsu kolēģu no Visāfrikas Parlamenta lūgumu finansiāli atbalstīt šo iestādi, ievērojot tās neatkarību. Mēs, protams, esam gatavi kopā ar budžeta iestādēm izskatīt tiešāku piekļuvi finansēm. Es vēlreiz jums atkārtoju savu cerību, ka kādu dienu mēs varēsim iekļaut Eiropas Attīstības fondu budžetā, kas, manuprāt, ir taisnīgi un godīgi, lai jūs varētu veikt savas demokrātiskas kontroles funkcijas pār valsts attīstības finansējuma piešķiršanas procesu.
Dāmas un kungi, pirms sammita es teicu, ka galvenais uzdevums būs panākt pareizo pieeju ES un Āfrikas politiskajai partnerībai, un liku skaidri noprast par kopējām un pragmatiskām attiecībām bez kompleksiem. Manuprāt, tieši šāds vēstījums rodas no Lisabona sammita. Kā Portugāles premjerministrs José Socrates teica: "Man ir sajūta, ka būs pirms-Lisabonas un pēc-Lisabonas attiecības starp ES un Āfriku.”.
Maria Martens
PPE-DE grupas vārdā. - (NL) Priekšsēdētāja kungs, komisār, dāmas un kungi, ir aizvadīts sammits, tas ir vēsturisks brīdis, pavērsiens mūsu attiecības ar Āfriku. Attiecību pamats ir ļoti mainījies: no kundzības uz sadarbību, no monologa uz dialogu. Ir pareizi runāt par līdztiesīgu partneru sadarbību. Galu galā gan Eiropai, gan Āfrikai ir pienākums veicināt attīstību Āfrikā. Eiropā ir atbildīga par Eiropas politiku; Āfrikas valdības ir atbildīgas par savu politiku.
Bija ļoti nepieciešama kopīga stratēģija, kas balstīta uz kopīgām vērtībām un savstarpēju cieņu un vērsta uz cilvēku labklājību. Kopīga stratēģija bija nepieciešama arī tāpēc, lai mēs varētu risināt problēmas, kas skar abus kontinentus kopā. Esmu apmierināta, ka R. Mugabe sammitā netika saņemts gūstā. Stāvoklis Zimbabvē ir nepieņemams, un tā ir taisnība, ka viņa politiskās nostādnes ir pamatīgi kritizētas. Tomēr sammits nebija tikai par Zimbabvi. Ir arī citas nelaimes Āfrikā, kas prasa daudzus upurus. Domāsim par Darfūru, Somāliju, un neaizmirsīsim par Kongo.
Priekšsēdētāja kungs, Parlaments pieņēma ziņojumu par stratēģiju oktobrī. Kopīga Parlamenta un Visāfrikas Parlamenta deklarācija tika parakstīta parlamentārā pirmssammitā. Abi priekšsēdētāji ar to iepazīstināja sammita atklāšanas sēdē. Parlamentiem patiešām vajadzētu lomu ne tikai stratēģijas sagatavošanā, bet arī ir svarīgu pārraudzības lomu saistībā ar tās īstenošanu.
Runājot par darbības plānu, diemžēl tas joprojām ir neskaidrs, tāpat kā jautājumi par finansējumu un parlamentu strukturālo iesaisti. Esmu apmierināta ar komisāra doto solījumu šajā saistībā. Rīcības plānā ir runa par semināriem, pētījumiem un novērtējumiem. Tas viss ir ļoti svarīgi, bet galu galā svarīgs ir iznākums. Mēs visi zinām, ka ir pietiekami daudz ūdens, zināšanu un naudas, lai dzīve Āfrika būtu labāka. Daudz kas ir atkarīgs no politiskās gribas. Lai šī stratēģija būtu īsts jauns posms ilgtspējīgai attīstībai Āfrikā.
Josep Borrell Fontelles
PSE grupas vārdā. - (ES) Priekšsēdētāja kungs, es arī vēlos apsveikt Portugāles prezidentūru. Ir bijis pilnīgi nepareizi, ka septiņus gadus pasaules lielākā tirdzniecības organizācija un nabadzīgākais kontinents nav apsēdušies pie kopīga sarunu galda. Šis kavēklis tagad ir pārvarēts. Sammits notika, un nav šaubu, ka tas guva daudzus panākumus, no kuriem viens ir tas, ka sammits tiešām notika.
Parlamenti, un šis Parlaments it īpaši, ir gatavi "pārnest iedvesmu uz skatuves”, kā mēs mēdzam teikt spāņu valodā, kas nozīmē saskaņot vārdus ar darbiem. Tomēr, komisār, es paužu nožēlu, ka atsauce uz parlamentāro dimensiju bija vienkārša mutes virināšana, jo neviena no prasībām, ko izteicām iepriekšējā sammitā saistībā ar konkrētām darbībām un līdzekļiem parlamentu nozīmes attīstīšanai, netika iekļauta sammita secinājumos.
Neskatoties uz to, Parlaments turpinās strādāt un norādīt uz jomām, kurās mums nav veicies. Jāsaka, ka mums nav veicies saistībā ar slavenajiem ekonomisko partnerattiecību nolīgumiem. Ir noticis tas, ka mūsu attiecībās nav kompleksu, tās ir vienlīdzīgas. Daži Āfrikas valstu vadītāji ir norādījuši uz problēmām, ko rada dažas pieejas, kuras mēs dedzīgi esam aizstāvējuši. Nepietiek ar to, ka kādam ir taisnība vai savs viedoklis. Mums ir jāpanāk vienošanās. Vienošanās ir vienošanās, un tās nevar uzspiest. Mums vajadzētu strādāt vairāk un labāk, lai nodrošinātu vienošanos uz šīs vienlīdzības pamata, ko sludinājām sammitā. Šīs tirdzniecības nesaskaņas ieguls vēsturē kā viena no galvenajām šī sammita iezīmēm.
Otra galvenā iezīme bija cilvēktiesības. Satura bija par maz. Jā, komisār, jūs apspriedāt Darfūras jautājumu, bet nedaudz. Nedaudz, nē, patiesībā gandrīz vispār neapspriedāt, jo dažiem no mums vajadzēja jums rakstiski atgādināt, ka tas nav darba kārtībā un ka ir nožēlojami, ka Āfrika un Eiropā tiekas un neapspriež Darfūras jautājumu. Atkal cilvēkiem bija noraizējušies, bet ne praksē. Šorīt mums atgādināja, ka ir laiks sākt raizēties, bet ir arī laiks raizēties daudz vairāk un efektīvāk.
(Aplausi)
Thierry Cornillet
ALDE grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, komisār, dāmas un kungi, es vēlos atgriezties pie Visāfrikas un Eiropas Parlamentu sadarbības un izteikt divus komentārus par to, kur kopējā stratēģijā ir nepieciešama ar kopējo vīzija. Arī mīlestībā ar vārdiem ir par maz: ir nepieciešama rīcība un pierādījumi. Tāpēc, manuprāt, ir divas vietas, kur mēs varētu ieviest kopēju redzējumu, lai tā tiešām kļūtu par daļu no kopējās stratēģijas.
Pirmais punkts, komisār, kā jūs teicāt, ir budžeta kontrole. Mūsu darbs ir kontrolēt izejošos līdzekļus, un tādēļ ir ļoti būtiski, un tas ir mūsu ziņā, iekļaut Eiropas Attīstības fondu (EAF) budžetā tādā veidā, lai tas ļautu īstenot parlamentāro kontroli. Mūsu izejošie līdzekļi, protams, ir ienākošie līdzekļi mūsu kolēģiem Āfrikas parlamentos. Ir ļoti svarīgi, lai viņi varētu izmantot valsts parlamentārās kontroles, rīkojoties ar ienākumiem, kas, jo īpaši budžeta atbalsta politikā, bieži var nozīmīgi ietekmēt valsts politiku. Ir pēdējais laiks, lai iekļautu EAF budžetā un apgādātu tos ar budžeta kontroles mehānismiem un ar palīdzību, ja nepieciešams.
Otrs jautājums, par ko vēlos runāt, skar vienotu rīcību saistībā ar starptautiskajiem humanitārajiem tiesību aktiem. Starptautiskās humanitārās tiesības, kā jau jūs minējāt, komisār, ir pārkāptas un samīdītas, un tas ir pilnīgi nepieņemami, un bieži vien tieši šī pārsteidzošā iemesla dēļ noris karš. Starptautiskie humanitārie tiesību akti ir tieši tie tiesību akti, kurus piemēro tikai kara stāvoklī: tie nav miera laiku tiesību akti. Tāpēc uz šo jautājumu mēs varam uzstāt visi kopā, Eiropas Parlaments un Visāfrikas Parlaments unisonā, ka nevienu personu, kas kādreiz ir pārkāpusi starptautiskos humanitāros tiesību aktus, it īpaši cīņā par varu, nevar attaisnot, un ka mēs varam piemērot sankcijas vainīgajiem. Tomēr šīs sankcijas kalpos reālam mērķim un tiks pareizi uztvertas tikai tad, ja tās piemēros Āfrikā un ja pasīva līdzdalība, ko reizēm šādos gadījumos var novērot, tiks ierobežota. Es uzskatu, ka mūsu parlamentārie kolēģi justos pagodināti, ja mēs īstenotu kopīgas pārdomas par šo jautājumu.
Eoin Ryan
UEN grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, vispirms es vēlētos apsveikt prezidentūru, kā arī komisāru L. Michel un Āfrikas valstu vadītājus ar sammitā panākto progresu. Manuprāt, mēs pārāk bieži raugāmies uz negatīvo, bet es domāju, ka mēs ieguvām arī ļoti daudz kā laba.
Viens no sammita aktuālākajiem tematiem bija partnerattiecības. Šis bija vienlīdzīgo sammits. Bet mums jāpārliecinās, ka tas ir kas vairāk par retoriku. Atspoguļojiet partnerattiecības praksē! Šajā sakarā mums vajadzētu pieprasīt vienādus standartus no mūsu partneriem cilvēktiesību jomā un izturēties pret viņiem vienlīdzīgi tirdzniecības un ekonomikas jautājumos.
Mēs vēlamies veidot jaunas stratēģiskas partnerattiecības ar Āfriku, tādas, kas palīdz izveidot mierīgu un drošu nākotni Āfrikas iedzīvotājiem, tādas, kas palīdz nostiprināt ieguldījumus, izaugsmi un labklājību ar ciešākām ekonomiskajām saitēm, un tādas, kas ir balstītas uz kopīgu redzējumu par Āfriku.
Pirms sammita bija zināmas bažas par prezidentu R. Mugabe - bet, manuprāt, viņš skaidri saprata vēstījumu - un arī par EPN. Es zinu, ka man bija prieks dzirdēt komisāru sakām, ka viņš kopā ar priekšsēdētāju J. M. Barroso vairākkārt skaidroja Āfrikas valstu vadītājiem tā priekšrocības. Es gribu vēlreiz pateikties viņam par sanāksmi, kurā piedalījos kopā ar citām grupām un viņu. Viņi skaidri izteicās par EPN priekšrocībām Āfrikas ilgtermiņa ekonomikas nākotnē un, protams, Āfrikas iedzīvotāju dzīvē.
Es gribētu vēlreiz apsveikt sammitā iesaistītos cilvēkus, un man šķiet, ka ir panākts liels impulss un progress.
Marie Anne Isler Béguin
Verts/ALE grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāj, komisār, es vēlētos vispirms pateikt, ka mēs, Eiropas Parlamenta delegācija, piedalījāmies divos sammitos: vispirms parlamentārajā pirmssammitā ar kolēģiem no Visāfrikas Parlamenta, kā arī oficiālajā sammitā. Padomes priekšsēdētāj, man šķiet, ka nezināt, kāds tur bija mūsu statuss; citiem vārdiem sakot, mums bija degradējošs novērotāja statuss: Eiropas Parlamenta deputātiem, pat ja iepriekš tie bija labi strādājuši, nebija ļauts iekļūt oficiālajā sammitā. Es ļoti vēlējos informēt Parlamentu par šo, un man šķiet, ka mēs kā Eiropas Parlamenta deputāti pārstāvam Eiropas iedzīvotājus tikpat lielā mērā kā valstu vadītāji. Tāpēc būtu pareizi, ja nākamajā parlamentā mēs arī tiktu pārstāvēti.
Oficiālais sammitā tomēr bija spoža iniciatīva, un ir labi apzināties, ka tas ir noticis pēc septiņu gadu ilgiem neveiksmīgiem centieniem. Man tomēr šķiet, ka galvenā mācība, kas gūta no sammita ir tā, ka Āfrikas kontinents beidzot kļūst emancipētāks un organizētāks kā Āfrikas viens veselums, un tās noteikti ir labas ziņas. Tas man atgādina mūsu pirmssammita parlamentārās diskusijas ar komisāru, kurās mēs uzsvērām, ka ir pretruna starp, no vienas puses, politisko ES redzējuma un jaunās pieejas partneriem atveidi, un no otras puses - spiedienu, ko ES izdara, lai panāktu ekonomiskās partnerības nolīgumu parakstīšanu. Es vēlētos uzdot komisāram jautājumu par šo partnerību, šo parakstāmo pagaidu nolīgumu stāvokli, jo man jāatgādina, ka Āfrikas valstis noraidīja šāda veida nolīgumus un spiedienu.
Nobeigumā, komisār, vēl viens jautājums, kas izraisa bažas: kodolenerģijas jautājums. Jautājums no Zaļo grupas ir šāds: kāpēc kodolenerģijas sarunas sāka ar Āfrikas valstīm? Āfrikas valstīm tagad ir vajadzīga atjaunojamās enerģija. Mūsu tehnoloģija, saules enerģija, fotoelementu sistēmas un vēja enerģijas sistēmas Āfrikai ir patiešām piemērotas. Kas tam bija par iemeslu, jo īpaši, ja mums ir zināms par problēmām, kādas tas patlaban var izraisīt, piemēram, ar Irānu? Kāpēc, priekšsēdētāja vietnieka kungs? Šis ir ļoti svarīgs jautājums. Es vēlētos arī zināt, kura valstī piespieda ES pievienot kodolenerģijas jautājumu stratēģijai. Vai tas bija mans prezidents, pasaules kodolenerģijas pārdošanas pārstāvis? Tas ir kas pilnīgi neticams. Āfrikai patlaban ir nepieciešami atjaunojamās enerģijas veidi.
Luisa Morgantini
GUE/NGL grupas vārdā. - (IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, es uzskatu, ka mēs varam būt apmierināti ar to, kas notika Lisabonā. Beidzot, neskatoties uz atšķirībām - galu galā mums pašiem tādas ir - Āfrika pierāda, ka tā ir vienota un spēj pārvarēt paternālās attiecības, kas rodas starp atbalsta sniedzēja valsti un saņēmējvalsti.
Politisko, ekonomisko un sociālo partnerattiecības veidošana ir daļu no mūsu stratēģijas. Mēs tādēļ varam būt apmierināti, ka tas, ko mēs esam apgalvojuši savos dokumentos kopš Romas līguma 1957. gadā, šodien kļūst par realitāti. Konaré kungs paziņoja, ka Āfrika vēlas izstrādāt savu darba kārtību: tas ir diezgan neparasti, un es ceru, ka tas patiešām nozīmē, ka Āfrika uzņemas atbildību kopīgi risināt problēmas, kas saistītas ar nabadzību, pārtuksnešošanos un slimībām. Kritiku par ekonomikas partnerattiecību nolīgumiem (EPN) jau sen var dzirdēt šajā Parlamentā, un, manuprāt, mums ir jāatceras, ka ne tikai sociālās grupas, bet arī Āfrikas valstu valdības tagad izsaka šādu kritiku un tādējādi mēģina atrast alternatīvas.
Āfrikas Parlaments un Eiropas Parlaments ir izteikuši apņemšanos ar kopīgu paziņojumu, un tas ir kaut kas ārkārtējs. Tas būs arī izaicinājums, tomēr attiecībā uz politikas nostādnēm, kas jāīsteno kopā ar pilsoniskās sabiedrības organizācijām.
Gerard Batten
IND/DEM grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, Mugabe kungs Lisabonā teicās svinam diplomātisku uzvaru un to, ka viņš esot "uzvarējis Lielbritāniju”. Zināmā mērā viņam bija taisnība. Tā vietā, lai pats piedalītos konferencē, Gordon Brown nosūtīja baronesi Amos, kura ir, bez necieņas izrādīšanas baronesei, relatīvi maznozīmīga figūra Lielbritānijas valdībā. Tādā pašā veidā viņš nosūtīs savu izsūtāmo, Miliband kungu, uz Lisabonu ceturtdien parakstīt Lisabonas līgumu.
Angela Merkel nācās izteikt pārmetumus Mugabe kungam ar brīnišķīgu, gandrīz britiem raksturīgu izteikumu, ka "Zimbabve kaitē Āfrikas jaunajam tēlam”. Jūs noteikti to varējāt pateikt!
Brown kungam vajadzēja piedalīties konferencē un izmantot iespēju pateikt Mugabe kungam acīs, ka viņš ir asinskārs tirāns, kas nav vietas mūsdienu civilizēto valstu kopienā. Tas būtu devis drosmi apspiestajiem Zimbabves iedzīvotājiem, un tas būtu prasījis arī īstu vadību - tieši tāpēc gan tas nenotika.
Koenraad Dillen
(NL) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, mums ir jābūt drosmei, lai ieskatītos patiesībai acīs. ES un Āfrikas sammits pagājušās nedēļas nogalē patiesībā bija neveiksme, un nav tālu jāmeklē, lai atrastu iemeslu, kāpēc tā. Cilvēki var izteikt smalkus paziņojumus par jaunām stratēģiskām partnerattiecībām, bet, kā jau es teicu Lisabonā, fakts ir tāds, ka apmierinošām partnerattiecībām starp Eiropu un Āfriku ir jābūt pamatotām uz kopīgām vērtībām un principiem, piemēram, demokrātiju, cilvēktiesībām un labu pārvaldi. Šodien tas tā nebūt nav.
Eiropā atrullē sarkano paklāju M. Gaddafi un R. Mugabe: M. Gaddafi, lai nodrošinātu ienesīgus līgumus, R. Mugabe - lai neaizskartu pārējos partnerus. Tomēr, ja Āfrikas Savienības dalībvalstīs turpinās atklāti atbalstīt diktatoru R. Mugabe, rodas jautājums par to, cik vērti ir viņu pašu solījumi par demokrātiju un cilvēktiesībām. Es vēlreiz atkārtošu: ja ir kāds signāls, ko Eiropai vajadzētu raidīt šajā sammitā, tad tas, ka tikai demokrātiskas sistēmas, kuru pamatā ir tiesiskums, piedāvā garantiju uzlabojumiem savā lauciņā, un ka attīstības atbalstam vajadzētu būt atkarīgam no šo nosacījumu izpildes.
Luís Queiró
(PT) Priekšsēdētāja kungs, par to, vai ES un Āfrikas sammits bija tā vērts, mēs uzzināsim tikai 2010. gadā, kas notiks nākamais sammits, atkarībā no tā, vai apspriestie jautājumi būs jauni vai tie paši, kas šodien. Tas būs kritērijs un īstais laiks, lai izvērtētu to, kas notika šajā nedēļas nogalē Lisabonā. Tomēr tikmēr, mēs varam censties izvērtēt līdz zināmai robežai.
Šis sammits tika prezentēts kā dialogu sammits, īsta divpusēja partnerība un kopīga atbildības dalīšana. Tie ir cēli mērķi. Jaunajās attiecībās starp Eiropu un Āfriku nevar būt viens vadītājs, jo Āfrikai ir jāatbild par savu likteni. Tas ir mūsu, Eiropas kaimiņu, ziņā būt dāsniem un konsekventiem ar attīstības atbalsta piešķiršanu. Ja, 2010. gadā mēs būsim pietuvojušies Tūkstošgades attīstības mērķiem un ja būs mazāk nāves gadījumu, mazāks bads, lielāka demokrātija, vairāk ievērotas cilvēktiesības, godīgāka tirdzniecība un lielāka izaugsme un attīstība, tad šis sammits būs bijis veiksmīgs. Ja šie paši diktatori joprojām būs pie varas un tiks slēgti tie paši darījumi, ievērojami samazinot daudzās priekšrocības, tad diemžēl iespēja būs zaudēta.
Alain Hutchinson
(FR) Priekšsēdētāja kungs, komisār, pēc ES un Āfrikas sammita es vēlos izteikt vairākas piezīmes kā sava veida kopsavilkumu par šo svarīgo sanāksmi. Kā jau komisārs teica, sammita rezultāti noteikti šķiet pozitīvi.
Pirmkārt, mēnešiem vai pat ilgāk mēs esam lūguši Komisiju pārskatīt ekonomiskās partnerības nolīgumu darba kārtību un saturu. Katrā gadījumā Komisija vai Komisijas pārstāvji norādīja, ka mūsu kritiku neuzklausa nevienas Āfrikas valsts ierēdņi vai partneri un ka mēs tikai izklāstījām - es atceros reakciju - aplamus vairāku lielu NVO argumentus. Lisabonā kritiku izteica lielākā daļa Āfrikas valstu vadītāju un valdību attiecībā uz metodoloģiju, kā arī sarunu saturu. Skaidra prasība izskanēja saistībā ar nesasteigtu godīgu un līdzsvarotu nolīgumu noslēgšanu saskaņā ar ES saistībām Āfrikas attīstības jomā.
Mēs ilgu laiku esam lūguši Komisiju nodrošināt reālu saskaņotību starp tās dažādajām politikas nostādnēm. Mēs piekrītam, ka vairākas desmitgades Eiropas attīstībā sadarbība ar Āfriku nav bijusi veiksmīga, bet mēs apgalvojam, ka robežas šai sadarbībai pastāvīgi nosaka Komisija, ņemot vienā jomā to, kas tika dots citā. Lisabona pēc sammita - ir skaidrs, ka jautājums nav par tirdzniecības aizvietošanu ar sadarbību, bet par abu nostādņu piemērošanu vienam ilgtspējīgas attīstības mērķim.
Saistībā ar pārtikas drošību, cīņu pret slimībām, cilvēktiesībām un migrāciju, it īpaši ar atbalstu vairākām nestabilām valstīm mēs esam vairākkārt lūguši Komisiju darīt vairāk un labāk attiecībās ar Āfriku. Mēs redzam, ka turpmāk tā būs, un tas ir labi. Tomēr ilgāk vairs nav iespējams ignorēt, ka Parlamenta prasības ir Āfrikas iedzīvotāju, kā arī viņu politisko pārstāvju prasības. Tāpēc mēs esam gandarīti, ka parlamenti, kas tik ilgi bija ignorējuši šo procesu, beidzot ir iekļauti. Mēs ceram, ka nākamajā sammitā būs iespēja novērtēt jauno stratēģiju efektivitāti ātrāk un bez tik lielas kavēšanās, lai apstiprinātu piemērotību mērķiem un sasniegumiem.
Miguel Portas
(PT) Šis sammits notika tāpēc, ka Portugāles prezidentūra uzstāja, un Āfrikas Savienība nolēma riskēt. Tie, kas Eiropā vēlējās mazināt sammita nozīmi, sūkstoties par Robert Mugabe klātbūtni Lisabonā, ir zaudējuši. Tomēr tie, kas ar lielu greznību un vērienu Londonā uzņem Saūda Arābijas karali, neklājas runāt par cilvēktiesībām. Tajā pašā laikā sammitā vairākas sabiedriskās darbības atklāja šo divkosību vārdos un darbos, divkosība, kas attiecināma gan uz tiem, kas nebija, gan uz tiem, kas bija klāt.
Portugālē sammits ļāva cilvēkiem runāt par Āfriku un tās problēmām, un tikai šī iemesla dēļ tas bija tā vērts. Tomēr, tie, kas ir dzirdējuši prezidentūras un Komisijas pārstāvju teikto, uzskatīs, ka šis ir patiesi vēsturisks notikums, brīdis pirms un pēc tam, kas nepārprotami ir pārspīlējums. Patiesībā portugāļiem tas bija sava veida "lusotropisks” (Luso-tropicalist) provinciālisms, kas izriet no Eiropas presē. Progress tika panākts: galvenais progresa elements bija tas, ka Āfrikas valstis izstrādāja savu darba kārtību. Tomēr pārējos jautājumos bija milzīga plaisa starp tukšiem vārdiem un trūcīgiem rezultātiem. Šis sammits bija labāks par Kairas sammitu, bet par mata tiesu! Ir grūti pieņemt kopīgu atbildību, sākot ar noteiktu ideju par ekonomiskās partnerības nolīgumiem.
Michael Gahler
(DE) Priekšsēdētāja kungs, labi, ka ES un Āfrikas sammits ir noticis. Tagad mums ir skaidrāks skats. Mums ir stratēģija un pirmais rīcības plāns. Mums Eiropas Parlamentā ir jāuzrauga to īstenošana. Kā delegācijas priekšsēdētājs attiecībām ar Visāfrikas Parlamentu varu teikt, ka mēs to darīsim kopā ar saviem Āfrikas partneriem.
Labas pārvaldības jomā mēs izdevām kopīgu paziņojumu parlamentārajā pirmssammita sanāksmē, kurā ir iekļauta mūsu pārliecība par to, ka pasākumi, lai nostiprinātu Āfrikas parlamentu kapacitāti, ļautu iestādēm, kas iepriekš nav ievērotas, sniegt efektīvu ieguldījumu labas pārvaldības un kontroles politikas īstenošanā. Šajā sakarā mums ir nepieciešams piešķirt pietiekamus līdzekļus īpašām Komisijas un dalībvalstu programmām.
Cilvēktiesību jautājumā redzam Āfriku novēršamies ikreiz, kad Eiropā tiek pausta kritika par apstākļiem konkrētās valstīs. Sporādiskas piezīmes pirms sammita no delegātiem, kas sevi nošķir no Robert Mugabe politikas, radīja vienotību pašā samitā. Pateicos vācu kanclerei Angela Merkel par viņas skaidrajiem izteikumiem attiecībā uz Zimbabvi mūsu visu vārdā.
Runājot par ekonomiskās partnerības nolīgumiem, es uzskatu, ka mums ir īsta problēma. ES mērķis nav radīt efektīvu Dienvidāfrikas Attīstības kopienas vai Dienvidāfrikas Muitas savienības sabrukumu, noslēdzot pagaidu nolīgumus ar dažām valstīm un ne citām ne. Par šo tēmu prezidenta Mbeki argumenti ir objektīvi, turpretī par Zimbabves tēmu viņš ieņem daudz partizānisku nostāju. Ņemot vērā ekonomiskās partnerības nolīgumus, es aicinājumu Padomi piešķirt Komisijai elastīgākas sarunu pilnvaras, lai 1. janvārī nenotiek kas nevēlams, piemēram, valstu, kas nav vismazāk attīstītās valstis, tirdzniecības plūsmas pārtraukšana, tikai tāpēc, ka esošo tirdzniecības nolīgumu termiņš ir iztecējis.
Jā, PTO savietojamība ir būtiska, bet ir jābūt arī iespējai izmantot zināmu jaunradi, lai to sasniegtu. Dažreiz hronometru var aizturēt uz ierobežotu laiku. Visas mūsu valstīs, galu galā, ir arī PTO locekles.
Glenys Kinnock
Priekšsēdētāja kungs, kā Michael Gahler teica, sammitu nedaudz aizēnoja tas, ka ir bijušas dzēlīgas sarunas par ekonomiskās partnerības nolīgumiem (EPN), un attiecības šo sarunu dēļ patiešām ir kļuvušas īgnākas, lai arī komisāre un Padome ir centušies darboties, lai panāktu labu partnerību.
Vairāki valstu vadītāji pauda savas bažas, arī Āfrikas Savienības priekšsēdētājs, Konaré kungs, kurš teica, ka Komisija cenšas sarīdīt Āfrikas reģionus citu pret citu. Vispārējo lietu padome šonedēļ - par nožēlu dažiem no mums - neieteica elastīgumu, ko daudzi no mums vēlējās redzēt, jo īpaši attiecībā uz valstīm, kas vismazāk attīstītas, lai gan, kā es saprotu, Apvienotā Karaliste un Nīderlande īpaši centās to panākt. Damokla zobens joprojām karājas virs valstu, kas nav vismazāk attīstītās, vadītāju galvām, un viņi saskaras ar sekām, gan ekonomiskā, gan sociālā ziņā, un ekonomikas satricinājumiem, kuriem mums vajadzētu būtu kaut kam neiedomājamam.
Joprojām ir neaplūkoti jautājumi par EPN, par attīstības palīdzību, par izcelsmes noteikumiem, un saistībām par ietekmi uz lauksaimniecības subsīdijām. Tas ir viss , ko Āfrikas, Karību jūras un Klusā okeāna reģiona (ĀKK) valstis un Āfrika, kā šajā gadījumā, lūdza. Nepietiek ar Komisijas teikto, ka tie, kas kritizē EPN, atbalsta nevalstiskās organizācijas, ka ĀKK valstis ir dezinformētas un maldinātas un ka tā ir tikai cenšas ievērot Pasaules tirdzniecības organizācijas noteikumus. Šāda veida arguments ir patiešām liekas, ja mēs redzam šāda veida bīstamas situācijas valstīs, kas nav vismazāk attīstītas.
Nobeigumā es gribu teikt, ka mūsu Eiropas iedzīvotāji nepieņems situāciju, ja 2008. gadā kādā no nabadzīgākajām valstīm situācija būs sliktāka nekā pašlaik, un mēs nevaram stāvēt un to pieļaut. Mēs iesakām Komisijai izrādīt elastību.
Gabriele Zimmer
(DE) Priekšsēdētāja kungs, ļaujiet apkopot dažus sammita rezultātus, kuri, manuprāt, vairāk par visu atklāj to, ka trūkst vienotas attīstības politikas. Labās sistēmas, kas tika radītas Tūkstošgades attīstības mērķiem un klimata mērķiem, tiek nojauktas, pieaugot spiedienam saistībā ar ekonomikas partnerattiecību nolīgumu sarunām un, vēl lielākā mērā, ar enerģijas politiku, ko savām vajadzībām, virza konglomerāti.
Ir jāpiespiež individuālos partnerus parakstīt brīvās tirdzniecības nolīgumi, kas nodrošinās to, ka pat izveidotas reģionālās ekonomikas zonas Āfrikā tiek vēlreiz segmentētas. Enerģijas politikas jomā vienīgā problēma ir kalpot lielāko Eiropas investoru interesēm, un dzinulis eksportēt atomelektrostacijas uz Āfriku, manuprāt, ir skandāls.
Migrācijas pārvaldības jomā jūs atkal esat devuši nozīmīgus solījumus. Taču tie ir pretrunā direktīvu projektiem par selektīvo migrāciju, ar kuriem ir iepazīstinājis komisārs F. Frattini. Es uzskatu, ka ir steidzami nepieciešams atsaukt šos projektus, citādi mobilitāte un pārvietošanās brīvība starp Eiropu un Āfriku paliks nepiepildāms sapnis.
Marie-Arlette Carlotti
(FR) Priekšsēdētājas kundze, Āfrikas un Eiropas politika Lisabonā tika apspriesta visaugstākajā līmenī, un tās ir ļoti labas ziņas. Ņemot to vērā, es vēlētos būt pārliecināta, ka viņi ir vienisprātis, it īpaši par trim galvenajiem jautājumiem. Pirmkārt, līdztiesīga partneru sadarbība. Alpha Konaré forumā teica, ka Āfrikai nav nepieciešama labdarība vai tēvišķīga gādība. Lisabonas deklarācija to apstiprina: mēs izveidosim līdztiesīgu partneru sadarbību. Tomēr Eiropā šīs saistības bieži uzlūko diezgan viegli vai à la carte, uzliekot savu darba kārtību ikreiz, kad uz spēles ir tās intereses: par terorismu, migrāciju un pašlaik par ekonomiskās partnerības nolīgumiem.
Otrkārt, tautu partnerība. Mēs sagaidām rīcību arī šajā jautājumā. Jaunajai partnerībai ir jāapvieno pilsoniskā sabiedrība daudz sistemātiskāk, un arī tautas pārstāvjus, citiem vārdiem sakot, parlamentus, īpaši atbalstot Āfrikas parlamentu spējas. Šī ziņa ir nogādāta ar kopējo paziņojumu, ko izstrādāja Eiropas Parlaments un Visāfrikas Parlaments, un es ceru, ka šo ziņu sadzirdēs.
Nobeigumā saistībā ar migrāciju: eiropiešiem un afrikāņiem Lisabonā bija iespēja sūtītu skaidru politisku signālu, kas iekļautu cilvēktiesības mūsu partnerattiecību uzmanības centrā. Es patiesi uzskatu, ka Lisabonā diemžēl šī iespēja tika palaista garām. Jaunā stratēģija joprojām uzsver robežu drošību, nevis migrantu tiesības. Tas nozīmē, ka Eiropā var turpināt šur vai tur ignorēt migrantu tiesības, jo patiesībā tā ir īstenojusi dažas saistības savā "migrācijas, mobilitātes un nodarbinātības” rīcības plānā.
Ana Maria Gomes
(PT) ES un Āfrikas sammits notika, pateicoties Portugāles prezidentūras diplomātiskai un politiskai noturībai. Eiropa ziņo par panākumiem, bet ir apšaubāms, ka Āfrika darīs to pašu, jo īpaši tie vīrieši un sievietes, kas cīnās pret nomācošajiem kleptomānu režīmiem. Viņi zina, ka vairumam viņu pārstāvju nav nekāda nodoma ievērot tās vienošanās, kas tika pieņemtas sammitā. Turpmāki izmēģinājumi ar kopīgas stratēģijas un rīcības plānu pieņemšanu būs Portugāles prezidentūras rokās.
Šausmīgās traģēdijas, ar kurām Āfrika saskaras Darfūrā un Somālijā, bija tikai īsi pieminēts sammitā, mums ir jāpievēršas praktiskiem pasākumiem. Kad Eiropas spēki tiks novirzīti uz Čadu, kas tika solīts pagājušajā vasarā? Kad ES veiks enerģiskus pasākumus pret Sudānas režīmu, kas aizkavē ANO Drošības Padomes pilnvarotos apvienotos spēkus, lai aizsargātu civiliedzīvotājus Darfūrā? Kad Eiropas karaspēks vai kāda cita palīdzība tiks nosūtīta, lai liktu iebrukušajam Etiopijas karaspēkam pamest Somāliju, kā nolēmusi ANO Drošības Padome?
Sammita organizēšana neattaisno šāda steidzama jautājuma aizmiršanu, jo tas miljoniem Āfrikas un Eiropas iedzīvotāju liek apšaubīt ES uzticamību. Mums jāpierāda, ka dzīvību aizsardzība Sudānā, Somālijā, Austrumu Kongo un citās Āfrikas valstīs nozīmē kaut ko vairāk par līgumu parakstīšanu noziedzīgā M. Gadafi teltīs.
Manuel Lobo Antunes
Padomes priekšsēdētājs. - (PT) Priekšsēdētājas kundze, komisār, es būšu tikpat atklāts, cik atklāti ir bijuši daži dalībnieki - daži vairāk, daži mazāk. ES un Āfrikas sammits bija veiksmīgs. Tā kā man nav ierobežojumu, kas attiecas uz rakstiskiem tekstiem, es izteikšu savus komentārus. Es ļoti labi atceros- Portugāles prezidentūras sākumā vai patiesībā Portugāles prezidentūras laikā mēs norādījām, ka ES un Āfrikas sammits ir viens no mūsu mērķiem; tika izteikti komentāri, šaubas, un reizēm mēs pat tikām kritizēti par to, ka šo sammitu esam noteikuši par vienu no saviem mērķiem.
Daži sacīja: "Āfrika publiskajā viedoklī, sabiedrībā, dalībvalstīs vai iestādēs nerada nepieciešamo interesi un uzticēšanos notikušajam sammitam: jūs, prezidējošā valsts, būsiet vieni, ar nelielu atbalstu. Āfrika nav starptautiskajā darba kārtībā, par to neinteresējas.” Citi sacīja: "Pastāv līdzdalības un organizatoriski jautājumi, kas būs sarežģīti, ja ne nepārvarami”. Mūs mudina atteikties no šo ideju īstenošanas. Tomēr fakts ir tāds, ka mums izdevās "noturēt” šo sammitu, kā mēs Portugālē sakām "pret vēju un jūru” vai, citiem vārdiem sakot, pret visām pretrunām. Mums tas izdevās, jo mums bija atbalsts no daudzām dalībvalstīm, kas sadarbojās ar mums, ar prezidējošo valsti, sagatavojot tekstus, kā arī vedot tiešas sarunas par tekstiem ar Āfrikas pārstāvjiem. Mums arī bija atbalsts no ES iestādēm, Eiropas Komisijas un Parlamenta par spīti kritiķiem un skeptiķiem. Mums arī izdevās atrisināt delikātus un grūtus diplomātiskos jautājumus. Es neuzdrošinos minēt, vai sammits bija vai nebija vēsturisks: to parādīs laiks. Tomēr nevar būt šaubu, ka šis sammits iezīmēja jaunu posmu Eiropas un Āfrikas attiecībās, un tas, ka sammits notika, pats par sevi ir sasniegums.
Kā teica komisārs L. Michel, mēs neizvairījāmies šajā sammitā, mūsu visaptverošā dialogā ar Āfriku, no problēmām, grūtībām un atšķirības viedokļos. Gluži pretēji! Mēs runājām par problēmām, grūtībām un par to, kas mūs šķir. Mēs runājām par tirdzniecību, drošību, konfliktiem un cilvēktiesību pārkāpumiem, aci pret aci, ar atklātību un pārredzamību. Tomēr sammita mērķis nebija apspriest tirdzniecības nolīgumus - tā nebija īstā vieta - un noteikti nebija paredzēts uzreiz atrisināt problēmu, kas saistīta ar Sudānu. Tāpat nebija paredzēts uzreiz ar burvju zižļa mājienu atrisināt stāvokli Zimbabvē. Tomēr abas puses kopā risināja šos jautājumus, apsprieda tos, izteica savus viedokļus, un, ja bija domstarpības, tad tās nekautrējās izteikt skaļi.
Eiropas Savienības nodotā ziņa visos šajos jautājumos bija pilnīgi nepārprotama. Kā jau jūs zināt, mēs spriedām par Sudānu gan plenārsēdēs, gan arī pēc tam ministru trijotnes sanāksmēs. Mēs arī aizstāvējām savu pozīciju, ES nostāju par ekonomiskajiem partnerības nolīgumiem. L. Mitchel kungs runāja par šo jautājumu dziļāk un detalizētāk, bet mums bija iespēja paskaidrot to, kāda ir ES nostāja ekonomisko partnerības nolīgumu jautājumā. Mēs vēlamies nolīgumus, kas ir godīgi un līdzsvaroti un kas ir labvēlīgi Āfrikai un mūsu Āfrikas partneriem: tieši šāda ir mūsu nostāja un ne savādāka. Tam šajā jautājumā ir jābūt pilnīgi skaidram! Mēs cenšamies atbildēt uz Āfrikas bažām un centieniem, un neko citu. Tie, kas šajā ziņā uzbrūk, kritizē vai cenšas mazināt Komisijas centienu nozīmi, kā arī noniecināt Padomes sniegto atbalstu Komisijai, lai noslēgtu pēc iespējas vairāk ekonomiskās partnerības nolīgumu līdz gada beigām, kļūdās.
Tomēr tiem, kuri saka, ka sammits pats par sevi nenozīmē ceļa galu un ka tas attiecībās ar Āfriku neieviesīs neko revolucionāru, ir taisnība. Mums ir jāīsteno pieņemtie lēmumi bez šaubu ēnas. Šī sammita reālo vērtību, tā patieso nozīmi, vidējā un ilgtermiņa noteiks tas, vai mēs spēsim izpildīt to, par ko vienojāmies, nolēmām un galvojām. Tāpēc ir jāievēro pieņemtie lēmumi. Mums ir jānovērtē sasniegtie rezultāti, un tikai tad, kad šis novērtējums tiks veikts vidējā un ilgtermiņā, mēs varēsim pateikt, vai sammits ir bijis veiksmīgs saistībā ar tā sekām un ietekmi.
Kā jau teicu, piekrītot kopīgai stratēģijai, īpašajam rīcības plānam un konkrētiem pēcpārbaudes mehānismiem, pārrunājot tik svarīgus un aktuālus jautājumus kā klimata pārmaiņas, integrācija, enerģētika un imigrācija, sammits acīmredzami ir solis, kas nostiprina mūsu attiecības ar Āfriku. Mēs gaidījām septiņus gadus, lai nokļūtu no Kairas uz Lisabonu. Mēs esam pilnīgi pārliecināti, ka līdz nākamajam Eiropas un Āfrikas sammitam tik ilgi negaidīsim. Šis sammits bez jebkādas šaubu ēnas pierādīja, cik svarīgi, lietderīgi, nozīmīgi un nepieciešams ir drīz vien rīkot nākamo sammitu. Jūs sapratīsiet, kāpēc Portugāles prezidentūrai ir prieks par šo mūsu kopīgo pasākumu un iniciatīvu. Pateicamies visiem par sadarbību, kā arī par apņēmību un centieniem, kas padarīja šo sammitu veiksmīgu.
Louis Michel
Komisijas loceklis. - (FR) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, es vēlos ātri atbildēt uz galvenajiem jautājumiem, un tad es plānoju īsi apspriest ekonomiskos partnerības nolīgumus (EPN).
Divi deputāti izteica nožēlu par to, ka nepietiekami tiek iesaistīts Eiropas Parlaments. Man jāsaka, ka varbūt mēs varējām darīt rīkoties labāk, bet, ja godīgi, saistībā ar citām lielām iepriekšējām starptautiskām sanāksmēm, man ir sajūta, ka šodien, katrā ziņā, Parlaments ir pilnībā iesaistīts šajā procesā. Turklāt man vienmēr ir liels prieks diskutēt ar deputātiem un pat iebilst viņiem, jo tas palīdz nostiprināt savu nostāju. Es jūsu dēļ regulāri mainu savus uzskatus, un nevis, lai jūs būtu apmierināti, bet tikai tādēļ, ka jūs pārliecināt mani.
Otrais punkts ir Darfūra un Sudāna. Vispirms es kā priekšsēdētājs vēlos teikt, ka šī sammita prioritāte nebija rast risinājumu šiem jautājumiem. Mēs tomēr noorganizējām trijotnes tikšanos ar Portugāles prezidentūras, priekšsēdētāja J. M. Barroso, kopējās ārpolitikas un drošības politikas augstā pārstāvja un manu piedalīšanos. Mēs tikāmies ar Sudānas prezidentu, un es varu apgalvot, ka vēstījuma tonis un saturs, kas tika nodots šīs tikšanās laikā, vairāk nekā plaši atspoguļoja skarbos vārdus, ko man ir nācies dzirdēt šeit. Mēs Bachir kungam diezgan skaidri pateicām, ka ANO pēc iespējas drīzāk gaida pozitīvu atbildi, lai varētu veikt ātru apvienoto spēku izvietošanu, kas ir acīmredzami nepieciešams, lai uzlabotu cilvēku stāvokli Darfūrā kaut vai nedaudz.
Cornillet kungs, man jums jāpasaka, ka es pilnībā piekrītu jūsu runai par starptautisko humanitāro likumu. Kā jau jūs zināt, vakar, piemēram, man bija tikšanās ar visiem ECHO partneru operatoriem. Viņi bija lielā skaitā, un es apspriedu šo starptautisko humanitāro tiesību aktu problēmu. Es izteicu priekšlikumu, ko jūs minējāt, un saistībā ar to mēs vienojāmies organizēt lielu konferenci aprīlī vai maijā. Es viņiem arī pateicu, lai gan man nav tiesību uzaicināt, ka es gribētu uzaicināt Eiropas Parlamentu un valstu parlamentus piedalīties šajā konferencē, ja tas ir iespējams un ja Parlamentam ir interese par šādu priekšlikumu, jo tā ir taisnība, ka katru dienu es vēroju pieaugošo banalitāti, ar kādu tiek ievēroti starptautiskie humanitārie akti, un tas ir ļoti nopietni. Esot tur, es sarunājos ar personu, kas atbild par piekļuvi humānajiem konvojiem. Es viņam teicu: "Jums nav nekādas cieņas pret starptautiskajiem humanitārajiem tiesību aktiem.” Un viņš atteica: "Jums jāsaprot, ka šeit ir karš”. Ir diezgan dramatiski to dzirdēt tādēļ, ka šī attieksme ir pretrunā starptautisko humanitāro tiesību aktu izcelsmes būtībai. Mēs tādēļ aktualizēsim šo jautājumu, ticiet man.
Jautājumā par kodolieročiem, Isler Béguin kundze, man jāteic, ka tas ir labs jautājums, kas pievērsa manu uzmanību. Jums vajadzētu zināt, ka tas tika pieprasīts no mūsu Āfrikas partneriem, man šķiet, vairāk gan principa, nevis reālo problēmu dēļ. Citādi es piekrītu jūsu iebildumiem. Viņiem pirmām kārtām lūdza runāt par masu iznīcināšanas atomieroču neizplatīšanu, un viņi sacīja: "Labi, mēs par to varam runāt, bet tādā gadījumā nav iemesla nerunāt par civilo kodolmateriālu lietošanu”. Tātad tas pieder pie pašreizējiem apstākļiem. Tāpat kā jūs, arī es izsaku par to nožēlu, bet viņi to pieprasīja, un mēs nevarējām atteikties runāt par to ar mūsu partneriem. Saruna bija ļoti mierīga, un neviens nerunāja par kodolenerģijas nozares attīstību Āfrikā. Mēs piekritām apspriest kodolenerģijas jautājumus, un mēs piekritām, ka tā ir tēma, kas apspriežama starp mums, jo bija skaidrs jau no paša sākuma, ka neviena tēma nav tabu. Tādēļ man šķiet, mums jārīkojas saskaņoti.
Ir divi citi jautājumi, kurus es vēlētos komentēt, un tad es pabeigšu ar EPN. Man šķiet, tā bija Zimmer kundze, kura teica, ka ir īpaša interese par visu, ko var izmantot lielākie Eiropas investori. Es atgriezīšos pie šīs tēmas runā par EPN, bet es, protams, nepiekrītu šim argumentam. Jūs varat turēt mani šeit vēl divas nedēļas, dienu un nakti, un es nepieņemšu šo kritiku. Es to nepieņemšu ļoti vienkārša iemesla dēļ. Es piedalos šajās sarunas jau vairākus mēnešus, lai gan būtu jāsaka, ka es nevadu sarunas, bet gan apmeklēju tās. Nevienā brīdī man nešķita, ka galvenais mērķis bija palīdzēt Eiropas ekonomikai vai Eiropas uzņēmumiem. Tie, kas izstrādā šīs prasības, man šķiet, ir kļūdījušies vai maldināti, vai arī dara to negodprātīgi. Es domāju, ka viņi ir maldināti, jo cilvēks nekad nedarbojas negodprātīgi. Man šķiet, ka saistībā ar šo jautājumu piezīmes ir ļoti nepamatotas.
Tagad es pievērsīšos ekonomiskās partnerības nolīgumiem. Par pagaidu nolīgumu tēmu es vēlētos uzdot jautājumu: kādi ir to mērķi? Vai tie būtu izstrādāti Eiropas uzņēmumu atbalstam? Nepavisam! Mērķis ir nodrošināt aizsardzību valstīm ar vidējiem ienākumiem, kas citādi, kā jūs labi zināt, ietilpst vispārējo preferenču sistēmā. Tas acīmredzami ir daudz mazāk izdevīgi nekā sistēma, kuru viņi lieto pašreiz, kas ir līdzvērtīga vismazāk attīstīto valstu (VAV) sistēmai, citiem vārdiem sakot, tajā ir viss, izņemot ieročus. Tādēļ, ja šā gada beigās, neskatoties uz manu labvēlību, attiecīgo valstu starpā nebūs citas vienošanās, kas būtu pamatota uz tiem pašiem nosacījumiem, kādi tie bija līdz šim, viņi noteikti zaudēs tirgu, un es jau minēju piemēru ar Kotdivuāru. Šis citas vienošanās ir pagaidu vienošanās. Ar ko mēs izstrādājām šīs pagaidu vienošanās? Vairumā gadījumu mēs izkārtojām tās ar valstīm ar vidējiem ienākumiem, kas citādi būtu lietojušas daudz nelabvēlīgāku sistēmu, nekā līdz šim. Vai tas tika darīts, lai aizsargātu mūsu uzņēmumus, atvērtu kanālus mūsu kompānijām, lai tās pārceltos uz Āfriku vai pārņemtu Āfriku? Nē, tā nav taisnība.
Ko tad mēs ierosinājām? Es tagad tuvojos tēmai par nolīgumiem, jo patiesība ir jāuzklausa. Es vēlos visus uzklausīt, es vēlos visus saprast, un es pat vēlos piekrist dažām Parlamenta piezīmēm un kritikai. Nu tad, kāds ir mūsu ierosinājums? Mums ir ierosinājums pārejas laikam starp 15 un 25 gadiem. Wade kungs apgalvo, ka viņa tirgus tiks pārpludināts ar subsidēto Eiropas lauksaimniecības produkciju. Tieši par to es runāju. Lauksaimniecības produkti var piedāvāt viņam 20%, aizsardzību, kas nav liberalizēta. Es nesaprotu, ko tieši viņš domā. Vēl jo vairāk - Wade kungs netiek tieši ietekmēts. Tā ir taisnība, ka viņam ir tiesības runāt visas Āfrikas vārdā, bet viņš nav ietekmēts tāpēc, ka viņš pārstāv VAV, un viņam ir "viss, izņemot ieročus” sistēma. Mbeki kungam, kuru es ļoti apbrīnoju un kurš ļoti labi tiek galā, patiešām, patīk apsūdzēt EPN, bet to ir viegli izdarīt. Viņam ir īpašs asociācijas nolīgums ar mums. Tas nozīmē, mēs varam jautāt sev, cik lielā mērā viņam rūp tas, lai tiktu apvienotas visas citas valstis šajā reģionā kā viņa konkurentes. Es nerunāju negodprātīgi, viss, ko es vēlos pateikt, ir tas, ka mēs varētu uzdot viņam šo jautājumu. Es nedomāju, ka tā tas ir, bet mēs varētu viņam pajautāt.
Attiecībā uz Konaré kungu, Āfrikas Savienības komisijas priekšsēdētāju, viņš ir spīdošs advokāts, un tā ir viņa profesija apkpot bažas, kuras viņš dzird no tiem, kas ir viņam apkārt. Tas viss ir likumīgi. Tomēr Hutchinson kungs, tad kad jūs man sakāt "visi Āfrikas līderi teica...”, tā nav taisnība. Tā nav visu Āfrikas vadītāji taisnība. Tā ir taisnība, ka daži no viņiem uzdeva mums pāris jautājumu. Piemēram: "Kas notiks, Michel kungs, kad tiks atceltas tarifu barjeras? Mēs, protams, zaudēsim naudu, mūsu metodes un līdzekļus budžetā. Kā mēs samaksāsim mūsu skolotājiem, policistiem, valsts ierēdņiem utt.?” Un mēs sacījām: "Jūs varat izveidot reģionālos fondus, un mēs izstrādāsim to, ko mēs saucam par ieguldījumu nolīgumiem, un tas nozīmē finanšu līdzekļu nodrošināšanu, kas vismaz atbilstu neto fiskālai ietekmei, atceļot tarifu barjeras, lai kompensētu zaudējumus, un tas dos jums līdzekļus, lai finansētu valsts pakalpojumus un pārējo.”
Tā ir asimetriska sistēma, pārejas periods. Ko vēl mēs izdarījām? Mēs izstrādājām vispārējo formu ar šīm valstīm pēc to pieprasījuma, jo tieši viņi nodrošināja nolīguma saturu. Kas tas ir par birokrātisku terminu? Vispārējā forma ir sava veida plāns, kurā ir visi projekti, visas nozares, patiešām, visi papildu pasākumi, ko viņi vēlas redzēt, lai ietu roku rokā ar pakāpenisku tirgus atvēršanu, ja viņi to vēlas: pārvietot tehnoloģijas, palielināt iespējas, palielināt zināšanās, piestrādāt pie infrastruktūras, sasaistīt vai uzlabot piekļuvi - visi šie aspekti.
Tāpat es izveidoju finansēšanas memorandu reģionālajām ekonomiskajām kopienām. Tā ir sava veida garantija, uz papīra, ar skaitļiem, no līdzekļiem, kas būtu pieejami no ES puses. Ir tikai viena lieta, ko es nevaru izdarīt - apsolīt viņiem dalībvalstu apsolīto naudu Glenīglā. Viņi apsolīja vienu miljardu eiro, un vismaz puse no tā bija Āfrikai. Ceru, ka viņi to izpildīs. Šī nauda tiks piešķirta, sākot no 2010. gada un būs paredzēta kā atbalsts tirdzniecībai. Tādēļ tā ir papildu nauda. Mēs dubultojām reģionālos fondus, kā jau minēju iepriekš. Tas viss ir redzams.
Man ir jāatzīstas, ka manas lielās bažas ir "ekonomiskā integrācija”, jo man šķiet, ka attiecībā uz "attīstības” aspektu sākotnējā "ekonomiskā integrācija” ļaus viņiem radīt bagātību, bagātību, ko viņi, protams, varēs izmantot sociālajiem pakalpojumiem un pārdalīt labklājību iedzīvotājiem. Tā ir taisnība, mums ir ļoti mazs progress šajā jautājumā, kura iemeslu es jau minēju iepriekš.
Mēs diskutēsim, iespējams, visu nākamo gadu, par šo reģionālo EPN tēmu, lai izveidotu, uzturētu un nostiprinātu ekonomiskās integrācijas dimensiju. Es to atzīstu, bet tas notiks tikai tad, kad viss būs atdots ... Pozitīva atbilde bija gaidāma uz visiem jautājumiem, ko viņi mums uzdeva. Tā bija finanšu frontē vai jebkurā gadījumā budžeta ierobežojumu jomā, kā arī attiecībā uz tehniski tiesiskajiem jautājumiem, institucionāliem un pat politiskiem jautājumiem. Vēl tiesa, ka tad, kad mums būs sarunas 2008. gadā, mēģinot nodrošināt šo reģionālo integrāciju, mums jābūt ļoti pārliecinošiem, un mums, protams, ir jābūt argumentiem. Neuztraucieties, viņi tiks uzklausīti, un mēs ieklausīsimies viņos ... Es noteikti darīšu vislabāko, lai atbildētu uz viņu raizēm, neskaidrībām un viņu jautājumiem, lai mēs varētu patiešām pārliecināt viņus. Tomēr man jāteic, ka pēc šīs papildu summas viena miljarda euro apmērā, no kuras puse ir jāpiešķir Āfrikai, man nav daudz vairāk argumentu. Mēs redzēsim, kas no šī sanāks.
Es tomēr jūtos mazliet aizvainots, klausoties, kā mēs šantažējam mūsu partnerus. Nekad nav pastāvējusi izspiešana no mūsu partneriem viena vienkārša iemesla dēļ - mums nav varas šantažēt viņus. Pirmkārt un galvenokārt, es nekad to nedarītu. Mēs nevaram tikai ar spēku piespiest mūsu partneriem parakstīt nolīgumus. Atvainojiet, bet ir pārāk vienkāršoti. Es jau redzu rezultātu. Es pat vēlos jūs informēt par pašreizējo stāvokli valstīs, kuras ir parakstījušās, lai pierādītu jums, ka ir daudz vairāk valstu nekā jums liekas, kas ir parakstījušās un sapratušas mehānismu.
Pēdējais punkts skar VAV, kas tagad gūst labumu no "viss, izņemot ieročus” un kurām ir pilnīga un neierobežota piekļuve mūsu tirgiem. Šajā gadījumā man jautāja, ko viņi var zaudēt. Tie faktiski neko nezaudēs, bet gan iegūs iespēju izmantot labumus, izmantojot īpaši dāsnos noteikumus. Kas ir šie īpaši dāsnie noteikumi? Pašlaik par produkta izcelsmes vietu partnervalstī uzskata to, kurā objektam ir veiktas vismaz divas pārmaiņas. Turpmāk tā būs vienota transformācija. Piemēram, ja zivis nozvejotas viņu ūdeņos, bet tiek importētas uz šejieni, tas būs pietiekami. Tā tiks uzskatīta kā viena transformācija, un tāpēc tās var ievest mūsu tirgū bez kvotām un bez nodokļiem. Tā ir liela atšķirība. Pastāv ievērojams potenciāls iespējām, kas tām pašlaik tiek liegts.
Es vēlējos jums visiem to pateikt, un es, protams, dalīšos pieredzē, kad vien vēlaties. Jautājiet man vai sūtiet man jautājumus rakstiski. Es apsolu, ka mēģināšu jums atbildēt patiesi un pilnīgi. Ja šķiet, ka mana atbilde uz kādu no jautājumiem nav pietiekami laba vai ir nepareiza, es labprāt to pieņemšu un izlabošu, par to jūs variet būt pārliecināti. Līdz šim esmu dzirdējis visus jautājumus, esmu pārbaudījis visus jautājumus un esmu aktīvi iesaistījies. Es vēl neesmu dzirdējis jautājumu, kura uzdevējs nebūtu saņēmis precīzu, konkrētu un godīgu atbildi.
Priekšsēdētāja
Debates ir slēgtas.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 142. pants)
John Attard-Montalto  
rakstiski. - Eiropas un Āfrikas valstu sammits notika 8. un 9. decembrī Lisabonā, Portugālē. Piedalījās vairāk nekā 70 valstu un valdību vadītāji.
Maltas ieguldījums koncentrējās uz jautājumu par nelegālo imigrāciju.
Tas ir Malta interesēs, ka Āfrika tiek uzskatīta par Eiropas atbildību. Palīdzība un ieguldījumi Āfrikā nozīmēs to, ka mazāk cilvēku no tā kontinenta būs spiesti pamest savu valsti labākas dzīves meklējumos. Lielākā daļa nelegālo imigrantu, kas sasniedz Maltu, nāk no Āfrikas Subsahāras reģiona un ir ekonomiskie imigranti. Tomēr stāvoklis varētu pasliktināties, kad 2007. gada 31. decembrī spēku zaudēs vispārējie preferenciālās tirdzniecības nolīgumi.
Lielākā daļa Āfrikas valstu ir noraidījušas priekšlikumu par "īpašajiem partnerības nolīgumiem”. Tikai viena piektā daļa ir parakstījusi pagaidu vienošanos. Pat ja derīguma termiņš ir pagarināts, Kopienas interesēs ir tas, lai visas valstis parakstītu pagaidu nolīgumus par negatīvās ekonomiskās ietekmes mazināšanu pēc "preferenciālo nolīgumu” termiņa beigām.
Citi nelegālie imigranti, kas ierodas Maltā, ir politiskie bēgļiem. Tas, ka cilvēktiesību jautājumi Darfūrā un Zimbabvē nebija iekļauti sākotnējā darba kārtībā, nav laba zīme tiem, kas turpina ciest klusēdami.
Richard Corbett  
rakstiski. - Eiropas Padomei ir jāpievērš uzmanība Birmai, kur stāvoklis joprojām ir šausmīgs.
ES 15. oktobrī pieņemto sankciju mērķis ir režīma līderi, to atbalstītāji un tie, kas gūst labumu no viņu politikas, arī no tirdzniecības sankcijām tajās nozarēs - koksne, minerālvielas, metāli, dārgakmeņi -, no kurām režīms gūst vislielāko peļņu.
Bet vai tas ir pietiekami? Eiropas Padomei ir jāizvērtē situācija un jānosaka, kādus turpmākus pasākumus ES var veikt, lai radītu reālas pārmaiņas Birmā. Ir pienācis laiks piemērot papildu ierobežojošus pasākumus -arī jaunu ieguldījumu aizliegumu.
Pedro Guerreiro  
Lai gan vēl ir pārāk agrs, lai noteiktu ES un Āfrikas sammita lēmumu reālo ietekmi, neskatoties uz dažām pretrunām, tas, ka Āfrikas valstis noraidīja ES brīvās tirdzniecības nolīgumus (pazīstami kā "ekonomiskās partnerības nolīgumi”), ir apsveicams solis.
Ironiskā kārtā šis Āfrikas valstu īstenotais "ekonomisko partnerību nolīgumu noraidījums - neskatoties uz visiem ES nepieņemamā spiediena un šantāžas pasākumiem - ir reāls piemērs tam, kas galu galā ir bēdīgi slavenā "labā pārvaldība”, ko tik ļoti cildina ES. Citiem vārdiem sakot, tā sevī tā ir valsts ekonomikas kontroles sagrābšana un aizsardzība.
Mūsuprāt, efektīvai sadarbības attīstībai ir nepieciešama cieņu pret valsts suverenitāti, politisko un ekonomisko neatkarību un pret tautu tiesībām izlemt to tagadni un nākotni un noteikt, un veidot savu valsti un attīstības projektu. Šāda sadarbība nav saderīga ar vairāk vai mazāk slēptiem mērķiem un idejām par iejaukšanos, izmantošanu, līdzekļu laupīšanu un politisko un ekonomisko kontroli.
Runā, ka ES un Āfrikas sammits ir pāršķīris jaunu lappusi. Mēs no savas puses turpināsim runāt tā, lai ES un tās lielāko daudznacionālo uzņēmumu neokoloniālie mērķi netiek (pār)rakstīti šajā lappusē.
