Arbetstidens förläggning för personer som utför mobilt arbete avseende vägtransporter (debatt)
Talmannen
Nästa fråga är betänkandet av Marie Panayotopoulos-Cassiotou, för utskottet för sysselsättning och sociala frågor, om arbetstidens förläggning för personer som utför mobilt arbete avseende vägtransporter - C6-0354/2008 -
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
föredragande. - (EL) Fru talman! Direktivet 2002/15/ΕG behövde verkligen revideras, och efter ett betänkande som Europeiska kommissionen var skyldig att presentera lade man fram lämpliga ändringsförslag för att hjälpa denna industri, för att skydda dess arbetstagares hälsa och säkerhet och samtidigt främja en sund konkurrens. Utskottet för sysselsättning och sociala frågor godkände yttrandet från utskottet för transport och turism och avvisade, trots min rekommendation, kommissionens förslag. Med andra ord gick utskottet inte med på att förare som är egenföretagare ska undantas från direktivets tillämpningsområde. Jag måste påpeka att direktivet från 2002 innebar att förare som är egenföretagare ska omfattas från och med den 23 mars 2009. Utvecklingen är inte alltid som den ter sig i kölvattnet av de intryck och den upphetsning som orsakades av debatten om ett direktiv om vägtransport.
När det gäller körtider och viloperioder har det skett en stor utveckling sedan 2002, eftersom förordning (EG) nr 561/2006, som trädde i kraft 2007, gäller alla lastbilsförare och innebär en garanti för att de har lämpliga körtider och viloperioder.
Om förare som är egenföretagare skulle omfattas av ett direktiv om arbetstid vore det därför ett bevis på att man missuppfattat begreppet egenföretagande eftersom en egenföretagare bestämmer över sin egen arbetstid. Detta vore därför en allvarlig och skadlig åtgärd mot små och medelstora företag. Det skulle begränsa den frihet som är förknippad med att vara företagare och bidra till att skapa ytterligare administrativa bördor Och det skulle skapa ett prejudikat för att inleda en debatt om att integrera egenföretagare inom andra sektorer och därigenom begränsa deras möjlighet att arbeta så länge de vill. Detta medför ett allvarligt problem: vem är egenföretagare och vem är ”falsk” egenföretagare? Det är uppenbart att vissa förare utger sig för att vara egenföretagare, men inte är det. Europeiska kommissionen föreslog att vi skulle fastställa kriterier så att vi kan skilja mellan ”falska” egenföretagare och riktiga egenföretagare. Detta är emellertid inte möjligt eftersom kontrollerna fortfarande utförs nationellt. Om det därför skulle fastställas vem som är ”falsk” egenföretagare och vem som inte är det i EU-lagstiftningen skulle detta inte upptäckas vid nationella kontroller. Därmed har vi alltså möjlighet att genom våra nya förslag på medlemsstatsnivå fastställa vem som ska och vem som inte ska omfattas av direktivet om personer som utför mobilt arbete avseende vägtransporter. I våra förslag uppmanar vi även Europeiska kommissionen att på nytt fastställa resultatet av tillämpningen av direktivet. Jag uppmanar mina parlamentskolleger att avvisa ändringsförslaget, vars syfte är att återförvisa förslaget till utskottet, och stödja min grupps förslag, som även stöds av gruppen Alliansen liberaler och demokrater för Europa och gruppen Självständighet/Demokrati.
Antonio Tajani
Fru talman, ärade parlamentsledamöter! Ni vet att vägsäkerhet är en av de prioriterade frågorna i mitt arbete som kommissionsledamot för transport.
Det är även viktigt att från början betona att även om vägsäkerhet naturligtvis är en grundläggande aspekt vid diskussioner om frågor såsom förares arbetstid handlar inte dagens debatt om vägsäkerhet utan om social lagstiftning, inte om körtid utan om arbetstid.
Den fråga vi måste besvara i dag är denna: bör entreprenörer som är egenföretagare omfattas av restriktioner i fråga om arbetstid enligt samma villkor som anställda? Detta är något vi måste undersöka mycket noggrant, eftersom det inte någonstans i EU-lagstiftningen fastställs hur länge en egenföretagare får arbeta på ett kontor eller i ett laboratorium.
År 1998, när rådet och parlamentet för första gången debatterade direktivet om arbetstid för mobila arbetstagare, såg situationen inom vägtransport helt annorlunda ut än vad den gör i dag. Som föredraganden Marie Panayotopoulos-Cassiotou sa var det vid den tidpunkten praxis att smita från de regler som gällde körtid, vilket innebar att yrkesförare tillbringade alldeles för lång tid vid ratten. Utifrån den föregående förordningen om körtid, som infördes 1985, var det nästan omöjligt att kontrollera körtid på ett effektivt sätt.
När det gäller detta diskuterade lagstiftarna mellan 1988 och 2002 ett kommissionsförslag vars syfte var att reglera arbetstiden, inte bara för anställda förare utan även för förare som var egenföretagare. Som ett resultat av denna diskussion antogs sektorsdirektivet om arbetstid för mobila arbetstagare. Förhoppningen var att minska de negativa konsekvenser som otillräckliga bestämmelser om körtid medförde för vägsäkerheten genom att utöka tillämpningsområdet för lagarna om arbetstid så att även förare som var egenföretagare omfattades.
Problemet löstes emellertid inte och efter ett förlikningsförfarande mellan parlamentet och rådet uppmanades kommissionen att väga fördelarna mot nackdelarna med att utöka bestämmelserna om arbetstid till att omfatta egenföretagare och lägga fram ett förslag 2008. Kommissionen tillmötesgick denna begäran och offentliggjorde en detaljerad undersökning 2007 med följande slutsatser:
För det första får arbetstid inte förväxlas med körtid. När det gäller detta har situationen förändrats radikalt. Som ni känner till har parlamentet tillsammans med rådet antagit nya bestämmelser om körtid. Dessa bestämmelser innebär bland annat att en digital färdskrivare, en ytterst tillförlitlig övervakningsanordning, ska användas och att ett särskilt genomförandedirektiv ska upprättas.
De nya bestämmelserna som trädde i kraft 2007 gäller alla lastbilsförare, däribland förare som är egenföretagare. Med den nya digitala färdskrivaren, som registrerar alla lastbilens rörelser minut för minut, kan en förare inte köra mer än nio timmar om dagen och i genomsnitt 45 timmar i veckan. Kontentan är att det nu är möjligt att övervaka tillämpningen av dessa bestämmelser mer noggrant än vad det var 1985.
För det andra finns det ingenting i gemenskapens sociala lagstiftning som styr egenföretagares arbete. En arbetstagare som är egenföretagare kan i själva verket inte tvingas arbeta övertid såtillvida att han per definition är fri att organisera sitt arbete såsom han önskar. Vidare är det så gott som omöjligt att i praktiken styra arbetstiden för denna grupp av människor.
För det tredje är den övergripande balansen mellan för- respektive nackdelarna med att utöka reglerna om arbetstid till att omfatta egenföretagare mycket osäker, och det är inte möjligt att visa att en tillämpning som omfattar förare som är egenföretagare kommer att ge tydliga fördelar. Dessutom är det mycket viktigt att påpeka att tillämpningen av bestämmelser om arbetstid på förare som är egenföretagare är ineffektiv och mycket svår att genomföra, eftersom dessa förare inte måste registrera arbetstiden av löneskäl, för att inte nämna det faktum att de administrativa kostnaderna med att tillämpa sådana bestämmelser skulle kunna bli mycket höga.
För det fjärde finns det emellertid en aspekt där ingripande krävs, nämligen när det gäller förare som är ”falska” egenföretagare, dvs. förare som formellt sett är egenföretagare, men som i själva verket inte är fria att organisera sin egen verksamhet eftersom de helt och hållet är beroende av ett enda företag som de får inkomst och beställningar ifrån. När det gäller sociala villkor är de sårbara. Nu omfattas de i teorin av direktivet, men genom att det inte tillämpas är det inte så i praktiken. Kommissionens förslag är därför att intensifiera genomförandet av direktivet och erbjuda förare som är ”falska” egenföretagare det sociala skydd de behöver.
Att under en ekonomisk kris införa ytterligare en administrativ och ekonomiska börda för små och sårbara företag, som drabbas av recessionens konsekvenser, vore oklokt. Av detta skäl välkomnar kommissionen de ändringsförslag som gruppen Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater, gruppen Alliansen liberaler och demokrater för Europa och gruppen Självständighet/Demokrati har lagt fram och som överensstämmer med den gemensamma ståndpunkt som antogs vid det senaste mötet med rådet (transport), och sänder genom dessa ändringsförslag ett tydligt budskap till industrin: fenomenet med förare som är ”falska” egenföretagare kommer inte att tolereras, och lagstiftarna kommer att se till att bestämmelserna tillämpas över hela Europa.
Johannes Blokland
föredragande för yttrandet från utskottet för transport och turism. - (NL) Fru talman! Sanningens ögonblick närmar sig. I morgon eftermiddag röstar vi om Marie Panayotopoulos-Cassiotous betänkande. Föredraganden och jag som föredragande för yttrandet från utskottet för transport och turism har samma perspektiv när det gäller fri företagsamhet. Därför har vi tillsammans undertecknat ungefär tio ändringsförslag som rådet också kan acceptera. Jag är tacksam över att kommissionsledamot Tajani kan stödja dem.
I morgon måste vi först av allt hantera det ändringsförslag som lades fram av utskottet för sysselsättning och sociala frågor med innebörden att man vill avvisa förslaget. Jag är fortfarande mycket upprörd över detta ändringsförslag. Förra veckan förvandlades emellertid denna upprördhet till fasa när jag såg de europeiska fackliga organisationernas positionsdokument. Av rädsla för vilsna rumänska eller bulgariska förare som är egenföretagare dammas osanning efter osanning av för att övertala parlamentsledamöterna att rösta mot kommissionens förslag.
I dokumentet antyds att förare som är egenföretagare arbetar 86-timmarsveckor. Förare, både anställda och egenföretagare, får köra i genomsnitt 45 timmar per vecka under en tvåveckorsperiod, vilket kommissionsledamot Tajani också har påpekat. Ska vi alltså utgå från att de ägnar 41 timmar i veckan åt att arbeta med sina företag? Inte heller dokumentets argument om vägsäkerhet är hållbart. Det finns inga belägg för att det finns något samband mellan vägsäkerhet och ett undantag för förare som är egenföretagare från bestämmelserna om arbetstid, tvärtom.
I förbigående kan påpekas att positionsdokumentet tydligt visar att de fackliga organisationerna är fullt medvetna om att deras position är mycket svag. Miljön och den inre marknaden dras in i detta under protest, förmodligen för att visa att vi bör rösta för förslaget om avvisande när kommissionens mycket omfattande konsekvensanalys visar att förslaget kommer att gynna den inre marknadens funktion, transportsektorn och miljön. Därför måste vi i morgon rösta mot det ändringsförslag som lagts fram av utskottet för sysselsättning och sociala frågor, där man vill avvisa förslaget, och i stället rösta för föredragandens ändringsförslag. Jag litar på att det sunda förnuftet kommer att segra vid omröstningen.
Avslutningsvis vill jag tillägga att jag anser att det e-postmeddelande som Stephen Hughes skickade i lördags är djupt olämpligt. Att göra politik av dödsoffren i... (Talmannen avbröt talaren.)
Eva-Riitta Siitonen
för PPE-DE-gruppen. - (FI) Fru talman, mina damer och herrar! Begränsningar av arbetstiden bör inte omfatta entreprenörer och förare som är egenföretagare och lyckligtvis har både kommissionen och rådet kommit fram till denna slutsats.
I mitt hemland Finland skulle en begränsning av arbetstiden få mycket negativa följder för förare som är egenföretagare. Förare i Finland är ofta entreprenörer som verkar i liten skala. Mer än hälften av dem äger det fordon de kör. De sköter därför allting själva: de underhåller sina fordon och sköter sin egen redovisning. Förare som är egenföretagare omfattas redan nu av samma begränsningar när det gäller körtid och obligatoriska viloperioder som förare som är anställda. Detta är viktigt inför framtiden. Körtiderna bör inte i sig utökas, men om detta ändringsförslag från gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen och Socialdemokratiska gruppen i Europaparlamentet skulle träda i kraft skulle förarna exempelvis inte kunna underhålla sina fordon eller sköta sin redovisning under sin lediga tid. Hur skulle efterlevnaden av en sådan förordning förresten övervakas?
Under en ekonomisk kris är det ytterst viktigt att stödja sysselsättningen och entreprenörskapet. Jag hoppas att alla kommer att enas med kommissionen och transportministrarna om att förare som är egenföretagare inte ska omfattas av tillämpningsområdet för reglerad arbetstid enligt detta direktiv.
Jan Cremers
för PSE-gruppen. - (NL) Fru talman, mina damer och herrar! Socialdemokratiska gruppen i Europaparlamentet anser att förslaget till revidering av bestämmelserna om arbetstid inom vägtransport inte är tillräckligt genomtänkt och att det dessutom är inkonsekvent. Bristfälligt införlivande och bristfällig efterlevnad av lagstiftningen får inte vara en anledning till att mjuka upp bestämmelserna. Som kommissionen säger kan lagstiftningen endast bli effektiv om den omfattar alla berörda parter.
I mina frågor till kommissionen har jag strävat efter att få klarhet i vilka åtgärder kommissionen planerar att vidta mot användningen av förare som är ”falska” egenföretagare. När det gäller detta har rådet nu uttryckt avsikten att inte bara undanta förare som är egenföretagare från tillämpningsområdet utan att även undvika att vidta tillräckliga åtgärder mot ”falska” egenföretagare, vilket inte vunnit gehör hos PSE-gruppen.
Verksamheten för både förare som är anställda och förare som är egenföretagare är lika viktig för deras egen som för andra människors säkerhet. Att göra skillnad mellan dem är uteslutet för vår grupp. Jag måste stödja kommissionsledamoten: det är inte första gången som även egenföretagare har omfattats av samordningen av säkerheten, det har även skett på byggarbetsplatser för att garantera deras egen och andras säkerhet.
Bilyana Ilieva Raeva
Under denna mandatperiods sista sammanträde måste parlamentet anta direktivet om arbetstid för mobila arbetstagare. Som föredragande för gruppen Alliansen liberaler och demokrater för Europa anser jag att det vore oansvarigt för oss att stödja avvisandet av kommissionens text i sin helhet, vilket har föreslagits. Vi liberaler stöder och står bakom de tiotusentals mobila arbetstagare som är egenföretagare och som vill behålla sina konkurrensfördelar eftersom de är en del av syftet med att vara egenföretagare.
Den aktuella situationen är oroväckande. Genom det nuvarande direktivet försvinner en grundläggande princip för den fria marknaden, nämligen entreprenörskap och stöd till detta. Det är oacceptabelt för oss att behandla dem som arbetar enligt ett anställningsavtal likadant som dem som är egenföretagare. Till skillnad från avlönade arbetstagare arbetar egenföretagare inte ett fastställt antal timmar, utan arbetstiden avgörs av vilka varor de hanterar samt antal och typ av partier. Att låta dem omfattas av det nya direktivet skulle i praktiken förstöra deras entreprenörskraft.
En lag som reglerar arbetstiden för egenföretagare skulle utgöra ett farligt och omotiverat prejudikat. Det finns ingen liknande lagstiftning i någon annan sektor. Att anta ett sådant beslut skulle ha en negativ effekt på den europeiska ekonomin.
Definitionen av nattarbete är också av stor praktisk betydelse. För närvarande kan medlemsstaterna definiera nattarbete själva. På så sätt blir det möjligt för dem att maximera antalet arbetstimmar för transport av passagerare och varor enligt det skiftande dagsljuset. Som ni känner till är natt i Finland inte samma sak som natt i Italien. Genom att tillämpa flexibilitet kan trafikstockningar vid rusningstid, liksom en majoritet av de skadliga utsläppen från trafiken, minskas.
Avslutningsvis vill jag tillägga att liberalerna som stöds av gruppen Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater och många andra ledamöter vill fortsätta debatten om direktivets grundläggande element. Med andra ord stöder vi den flexibla, pragmatiska ståndpunkt som godkändes i rådet och föreslogs av Europeiska kommissionen när det gäller att undanta egenföretagare från direktivet. Jag uppmanar er verkligen att rösta för detta.
Sepp Kusstatscher
Fru talman! Den oro som råder världen över och alla de åtgärder som för närvarande vidtas för att bekämpa svininfluensan saknar, i likhet med de åtgärder som vidtogs för några år sedan mot fågelinfluensan och galna kosjukan, helt proportioner med tanke på de bristfälliga ansträngningarna när det gäller det mycket högre antalet dödsfall på vägarna. Fyrtiotusen människor dör varje år på vägarna i Europeiska unionen. Många människor skadas eller handikappas för livet. Detta accepteras helt enkelt som ett exempel på force majeure.
Alla vet att antalet lastbilar som är inblandade i allvarliga vägolyckor är oproportionerligt. De vanligaste orsakerna är för hög hastighet, att föraren är uttröttad och alkohol. Detta direktiv är ett steg mot att förhindra att förare blir uttröttade. Inte bara körtider, som övervakas med hjälp av färdskrivaren, utan även lastnings- och avlastningstider bör nu betraktas som arbetstid för alla. Detta är den rätta lösningen. Om en förare redan har arbetat i flera timmar när han sätter sig bakom ratten på en 40-tonslastbil kommer han att vara trött och ha svårt att koncentrera sig. För mig är det fullkomligt obegripligt att denna förordning endast ska gälla förare som är anställda av andra och inte egenföretagare. Den enda ursäkten är att det är svårare att övervaka arbetstiden för egenföretagare. Detta må vara sant, men utgör en förare som är egenföretagare en mindre risk bakom ratten när han är uttröttad än en anställd företagare?
Stephen Hughes
(EN) Fru talman! Vi måste förkasta detta förslag från kommissionen av tre uppenbara anledningar. För det första hävdar de att förordning (EG) nr 561/2006 om körtid och viloperioder omfattar alla och att det därför inte finns något problem med att egenföretagare utesluts. Det är felaktigt. Körtiden utgör i genomsnitt bara halva arbetstiden för en förare. De som inte omfattas skulle i realiteten kunna få arbeta 86 timmar per vecka, alla veckor under året.
För det andra omfattas inte de hundratusentals förare som kör fordon på under 3,5 ton av bestämmelserna. Om de undantas från detta direktiv kommer det inte att finnas någon gräns alls för deras arbetstid, vilket är än värre.
För det tredje skiljer kommissionen mellan egenföretagare och ”falska” egenföretagare, och säger att den gör detta eftersom man inte kan inspektera eller kontrollera egenföretagares arbetstid. Om så är fallet, hur kommer de att kontrollera arbetstiden för de ”falska” egenföretagarna? Detta är att undgå sitt ansvar och det är en öppen inbjudan för skrupulösa arbetsgivare att ständigt leta efter nya former av ”falskt” egenföretagande för att undvika lagen. Vi måste förkasta detta förslag från kommissionen.
Ville Itälä
(FI) Fru talman! Jag vill börja med att tacka kommissionsledamot Tajani för ett utmärkt arbete och för att han i sitt tal alldeles nyss mycket lovvärt påpekade att detta i mindre grad handlar om säkerhet och antalet timmar som ägnas åt körning än om antalet timmar som ägnas åt arbete.
Vi måste respektera det faktum att det i Europa finns små och medelstora företag som sköter sitt arbete och skapar arbetstillfällen och att detta vore ett slag i ansiktet på entreprenörer som verkar i liten skala, framför allt under den rådande ekonomiska situationen. För ungefär två veckor sedan hade vi en häftig debatt här om att det är de små och medelstora företagen som håller igång hela den europeiska ekonomin. Nu ställs vi inför det praktiska problemet att bestämma om vi ska stödja dem eller inte. Kommissionsledamot Tajani klargjorde vad vi bör övervaka och vad vi behöver göra för att se till att dessa förare som är egenföretagare kan fortsätta att arbeta efter de timmar de ägnat åt att köra.
Antonio Tajani
Fru talman, mina damer och herrar! Jag vill lugna de ledamöter som har uttryckt oro angående den text vi debatterar. Vägsäkerheten står definitivt inte på spel. Jag upprepar att det är en av mina prioriteringar att arbeta för att minska antalet vägolyckor.
Jag anser att vi inte bör blanda ihop arbetstid med körtid. Jag kan mycket väl förstå det ni sa om att en egenföretagare kan arbeta först och sedan vara trött när han sätter sig bakom ratten, men jag tror inte att en egenföretagare kan styras oavsett vilket arbete han har. Naturligtvis är egenföretagaren också medveten om vad han gör. Han kan till exempel lasta en lastbil och sedan vila i två, tre eller fyra timmar och därefter sätta sig bakom ratten igen och vara i utmärkt skick att köra ur säkerhetssynpunkt.
Faktum är att det är mycket svårt att styra någon typ av egenföretagare, hantverkare eller entreprenör i liten skala. Dessutom är det dessa män och kvinnor som utgör ryggraden i EU:s ekonomi.
Samtidigt vill jag påpeka att vi alla är angelägna om att garantera hälsa och säkerhet för de anställda och för de arbetstagare som utger sig för att vara egenföretagare, men som i allt väsentligt är anställda. Därför vill kommissionen - och jag tror att föredraganden delar vår ståndpunkt när det gäller detta - att den verksamhet som ”falska” egenföretagare utför också ska vara föremål för lagstadgad kontroll.
Så jag anser att detta är en viktig signal. Denna lagstiftning uppfyller verkliga krav och jag anser att det är rätt att återigen betona hur viktigt det är att ytterligare framsteg görs på detta område. Därför vill jag be Socialdemokratiska gruppen i Europaparlamentet och gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen att fundera över de kommentarer som har fällts och att inse att vad kommissionen anbelangar så är och förblir vägsäkerheten en prioritering. Lagstiftningen omfattar emellertid inte denna sektor, utan syftar snarare till att på ett bättre sätt reglera i synnerhet arbetstiden för alla som arbetar inom vägtransportsektorn och införliva de ”falska” egenföretagarna med de anställda eftersom de i realiteten inte är egenföretagare utan de facto anställda.
Så låt mig återigen lugna dem som uttryckt oro, eftersom jag anser att den text som kan antas är en bra text och ett steg i rätt riktning när det gäller att värna EU-medborgarnas intressen.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
föredragande. - (EL) Fru talman! Jag tackar kommissionsledamoten för att han i sitt tal uttryckte sig så tydligt och för de förtydliganden han gjorde i efterhand, dvs. hans försäkran om att det viktigaste målet är vägsäkerheten och att samtidigt skydda den europeiska ekonomins konkurrenskraft samt att stödja små och medelstora företag. Jag tackar alla mina parlamentskolleger för deras synpunkter och jag vill påpeka att det är just denna dialog vi vill lämna öppen genom att röst mot ändringsförslag 54 där kommissionens förslag avvisas. Jag uppmanar därför alla mina parlamentskolleger att avvisa ändringsförslag 54, så att dialogen förblir öppen och så att vi kan hjälpa de arbetstagare som utnyttjas och som utger sig för att vara egenföretagare fast de i själva verket är ”falska” egenföretagare. Vi vill bidra till att förbättra sysselsättningen inom vägtransportsektorn genom att skydda vägsäkerheten enligt den förordning som omfattar alla och värna om arbetstiderna i det direktiv som vi har framför oss.
Jag vill påminna ledamöterna om att jag skickat dem en artikel från en tysk dagstidning där exemplen tydligt visar att risken vid bilkörning inte är att föraren har arbetat för mycket utan att varje person utnyttjar den tid han eller hon har till sitt förfogande på ett dåligt sätt, oavsett om han eller hon är anställd eller egenföretagare, vilket i själva verket är irrelevant. Det som är viktigast är att varje person tar ansvar för sina åtgärder och kör på ett omdömesgillt sätt samt uppfyller sina skyldigheter som samhällsmedborgare. Vi kommer inte att uppnå detta genom att skapa hinder mot arbete. När Jan Cremers nämnde byggindustrin avslöjade han avsikten hos alla dem som stöder dessa åsikter i upptakten till valet.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen äger rum på tisdag den 5 maj 2009.
