Stabiliserings- och associeringsavtal EG/Bosnien och Hercegovina - Stabiliserings- och associeringsavtal EG/Bosnien och Hercegovina (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en gemensam debatt om
betänkandet av Doris Pack, för utskottet för utrikesfrågor, om förslaget till rådets och kommissionens beslut om ingående av stabiliserings- och associeringsavtalet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Bosnien och Hercegovina, å andra sidan - C6 0255/2008 -, och
uttalanden av rådet och kommissionen - Stabiliserings- och associeringsavtal EG/Bosnien och Hercegovina.
Doris Pack
föredragande. - (DE) Herr talman, herr kommissionsledamot, rådets tjänstgörande ordförande, mina damer och herrar! Jag läste nyligen att tanken med Bosnien och Hercegovina är god, men att det är en stat som inte fungerar. Landet måste leva med Daytonavtalet, som gudskelov avslutade kriget 1995, men som innehåller för lite för att staten som helhet ska fungera och för mycket för att den ska försvinna.
Landet har politiker som är praktiskt taget värdelösa när det gäller att ta ansvar. Två politiker i landet dominerar den politiska scenen och påverkar varandra som kommunicerande kärl. Den ene vill tillbaka till tiden före 1999. Han vill med andra ord bryta upp de båda enheterna. Den andre vill göra sin del till en stat i staten.
Men staten Bosnien och Hercegovina kan bara fungera om alla inser vad som gäller och förstår att en konstitutionell reform endast är möjlig om alla de tre etniska grupperna är överens. Båda enheterna måste stärka staten som helhet. Därför måste alla de bosniska politikerna själva genomföra konstitutionella reformer i de behöriga institutionerna, framför allt parlamentet, och se till att de får med civilsamhället i processen.
Den muslimsk-kroatiska federationen kan utgöra ett exempel. Detta funktionsodugliga konglomerat av befolkningsgrupper, tio kantoner och en federal regering var inte federationens fel, men det är rena vansinnet. Antalet beslutsnivåer måste minskas till ett absolut minimum och föras så nära medborgarna som möjligt om kraven i stabiliserings- och associeringsavtalet och kraven för anslutning till EU ska kunna uppfyllas.
Cirka 167 ministrar med allt vad det medför är en enorm belastning för staten. Rivaliteten mellan de båda tidigare nämnda politikerna och deras fans får fatala konsekvenser. De hetsar de etniska grupperna mot varandra enligt gamla väl utprövade metoder genom att piska upp oro och misstroende. De etniska klyftorna har ökat snarare än minskat. I stället för att satsa allt på att försöka skapa en gemensam energiförsörjning, bygga upp en fungerande inre marknad, förbättra det offentliga utbildningssystemet och få investerare till landet genom en trovärdig politik är det partipolitiskt käbbel och obegränsat misstroende som dominerar den nuvarande politiken.
Behöver Sarajevo fortfarande en hög representant? Han har inte utnyttjat sina omfattande maktbefogenheter på länge. Ingen är längre rädd för att han ska ta över, även om han faktiskt skulle göra det. Vi kan därför fråga oss om det finns något skäl till att EU:s särskilde representant inte skulle ta över hans funktion och ansvara för EU:s villkor, så att de bosniska politikerna äntligen kan påbörja de viktigaste av de reformer som behövs för att föra landet framåt.
Politikerna kunde inte vara mer inaktiva än de är just nu, inte ens sedan han rest. Man kan bara hoppas att detta kanske gör så att de vaknar upp och tar ödet i sina egna händer. EU har försökt göra detta i flera år genom finansiering och kunskaper, för att befria landet från dess plågor, men resultaten har inte varit överväldigande. De personer som vill återvända kan inte göra det och följaktligen blir den etniska klyftan allt djupare. Obskyra privatiseringar och korruption, bristen på pressfrihet i delar av landet, skrämseltaktiken mot de icke-statliga organisationerna - allt detta gör att människor förlorar intresse och vänder sig bort från landet.
Den ändlösa diskussionen om politiska reformer dominerade den politiska scenen i över tre år, till dess en överenskommelse kunde nås på högst osäker grund. Trots detta grep EU tag i detta halmstrå och undertecknade avtalet, så att andra viktiga politiska projekt i landet äntligen kunde drivas vidare.
Även vi som sitter här i Europaparlamentet stödde detta steg och vi väntar nu på att politikerna ska utnyttja denna möjlighet. Låt mig än en gång understryka att endast den överordnade staten Bosnien och Hercegovina kan bli medlem av EU. Alla som undergräver dess förmåga att fungera vill inte att det målet uppnås, oavsett vad de säger. Jag kan därför bara vädja till samtliga parlamentsledamöter i regionen att äntligen ta sitt förnuft till fånga och låta politiken främja medborgarnas välbefinnande.
Jean-Pierre Jouyet
Herr talman, herr kommissionsledamot, käre Olli Rehn, Doris Pack, mina damer och herrar! Jag vill börja med att tacka Doris Pack så mycket för kvaliteten i hennes betänkande och för vad hon just sagt, eftersom det gör att jag kan vara mer kortfattad när det gäller detta svåra ämne.
Som ni vet hyser rådet stora förhoppningar om de europeiska framtidsutsikterna för länderna på västra Balkan, något som jag kan bekräfta i dag. Denna utveckling till förmån för en europeisk integrering av Balkanländerna inleddes för övrigt på initiativ av det franska ordförandeskapet, som fortfarande kraftigt stöder detta mål. Processen startade år 2000 när Europeiska unionen för första gången samlade alla dessa länder vid toppmötet i Zagreb och erkände deras strävan att bli medlemmar av unionen.
Samtliga Balkanländer har ett sådant perspektiv i dag, vilket garanterar regionens stabilitet och den politiska och ekonomiska utvecklingen av de olika länderna. Dessutom har detta perspektiv en speciell mening vad gäller Bosnien och Hercegovina, som är det land i regionen som - måste jag påminna om det? - har lidit mest av konflikterna på grund av före detta Jugoslaviens sönderfall. Men i dag, som Doris Pack mycket riktigt påpekade, står detta land vid ett vägskäl, ett val mellan att anta det europeiska perspektivet som kommer att leda landet till ett medlemskap i Europeiska unionen, eller att dra sig tillbaka in i sig självt på grundval av en bakåtsträvande nationalistisk retorik.
Det följer av detta att de fantastiska framstegen under första kvartalet 2008 gjorde det möjligt för unionen att fatta det historiska beslutet att underteckna detta stabiliserings- och associeringsavtal med Bosnien och Hercegovina. Detta var tecknet på att det landets politiker med vilja och beslutsamhet var kapabla att nå en samsyn och genomföra de nödvändiga reformerna. Det är denna beslutsamhet som rådet vill erkänna genom att underteckna avtalet i juni, när väl de fyra villkoren har uppfyllts. Låt mig påminna er om de fyra villkor det gäller: ett bra övergripande samarbete med Internationella brottmålsdomstolen för före detta Jugoslavien, en reformering av de offentliga tv-bolagen, bättre offentlig förvaltning och en reformering av polisväsendet.
Undertecknandet av avtalet och interimsavtalet i Luxemburg den 16 juni utgjorde ett särskilt viktigt steg i relationerna mellan unionen och Bosnien och Hercegovina. Det bör ge ny stimulans åt landets arbete med att bli medlem av Europeiska unionen. Det är en stimulans som vi bör utnyttja utan dröjsmål.
Låt mig påminna er om att interimsavtalet trädde i kraft den 1 juli. Detta är ett första steg, men det är verkligen inte början på slutet! Mycket återstår att göra. Det är detta som vi och kommissionsledamot Olli Rehn, som är närvarande i kammaren, sa till landets tjänstemän när vi träffade dem i FN:s generalförsamling och under sammanträdet med trojkan.
På avtalets och det europeiska partnerskapets nyckelområden behöver vi inte bara konsolidera de framsteg som gjorts, utan dessutom, som Doris Pack underströk, öka takten i reformerna. Det är extremt viktigt att tempot i arbetet med att reformera rättssystemet, säkra efterlevnaden av demokratiska regler och reformera polisväsendet blir betydligt högre än i dag.
Låt oss inte få höra att det finns problem som gäller klyftan mellan politiker och allmänhet i Bosnien och Hercegovina. Undersökningar visar att stödet för EU bland Bosniens och Hercegovinas befolkning är extremt starkt. Över 80 procent av den befolkningen vill verkligen bli medlemmar av Europeiska unionen! Vad är det som hindrar politikerna i Bosnien och Hercegovina från att svara upp på de legitima kraven från landets befolkning?
Inom unionen gör vi vad vi kan för att stödja landet ekonomiskt och finansiellt, hjälpa det utvecklas, hjälpa det på vägen mot säkerhet och hjälpa det gå vidare på vägen mot att modernisera sitt polisväsende genom de polisinsatser vi gör på platsen, förutom de militära insatserna.
Erfarenheterna från de senaste anslutningarna - och låt mig avsluta med detta - visar att det länderna gör för att klara den europeiska agendan lönar sig. Jag skulle vilja att de politiska ledarna i Bosnien och Hercegovina inser följande: stabiliserings- och associeringsavtalet lägger en stabil grund och blir en bra utgångspunkt för ett djupgående engagemang från landets sida. Vi kommer inte att sluta hjälpa dem, men vi har uppnått det som det var vår skyldighet att uppnå. Nu gäller det för politikerna i landet att verkligen inse vilka åtaganden landet gjort och att fullfölja dem för att garantera det som är den enda framkomliga vägen, nämligen ett entydigt åtagande att skapa fastare band med Europeiska unionen.
Olli Rehn
Herr talman! Låt mig först tacka Doris Pack för hennes utmärkta betänkande. Jag välkomnar möjligheten att diskutera Bosnien och Hercegovina med er här i dag i ett mycket viktigt skede för landet och dess europeiska ambitioner.
Undertecknandet av stabiliserings- och associeringsavtalet i juni förra året var ett viktigt steg framåt för Bosnien och Hercegovina. Jämte den påbörjade viseringsdialogen skickade detta en tydlig signal till människorna i det landet att deras framtid ligger inom Europeiska unionen.
EU kunde inleda arbetet med stabiliserings- och associeringsavtalet i december förra året och underteckna det i juni, eftersom landets politiska ledare enades och nådde en samsyn om huvudvillkoren, framför allt när det gällde polisreformer. Detta visar att framsteg är möjliga och att kriser kan lösas när den politiska viljan finns, som Jean-Pierre Jouyet så riktigt påpekade.
Men sedan dess har samsynen brutit samman och reformerna har gått i stå. Den nationalistiska retoriken inför kommunalvalen i oktober var en bidragande faktor till den försämringen. Men landets politiska bekymmer ligger betydligt djupare än så.
Bristen på en gemensam vision bland landets ledare om dess framtid och frånvaron av samsyn i frågan om EU-reformer är mycket skadliga för landets europeiska framtidsutsikter. Det finns också öppna motsättningar i de flesta politiska frågor, samtidigt som det brister i vilja och ansvarstagande för att ta sig igenom detta politiska dödläge.
Jag framförde min djupa oro till landets ledning under mitt besök i Sarajevo för ett par dagar sedan. Jag underströk att Bosnien och Hercegovina nu måste föra upp EU-relaterade reformer högst upp på den politiska agendan och ta tag i de prioriterade frågorna i samband med det europeiska partnerskapet, inklusive stats- och institutionsbyggandet.
Parlamentets resolution skickar en tydlig signal till Bosnien och Hercegovinas ledare om att inleda reformarbetet och få tillbaka landet på vägen mot EU.
På samma sätt måste Bosnien och Hercegovina kunna tala med en enda röst för att gå vidare i det europeiska integrationsarbetet. Ett annat avgörande prov för landets förmåga att leverera i frågan om EU-integrering är folkräkningen. Ur EU:s perspektiv - som vi alla vet - är folkräkningsdata av vital betydelse för social och ekonomisk planering och utveckling och för de flesta av gemenskapens politiska program.
Kommissionen kommer att lägga fram sin bedömning av läget i Bosnien och Hercegovina i framstegsrapporten den 5 november. Precis som ni har gjort kommer vi att peka på att ledarna för Bosnien och Hercegovina antingen kan fortsätta käbbla och gå tillbaka jämfört med sina grannar, eller inleda reformarbetet och gå framåt mot EU.
I er resolution understryker ni att en nedläggning av den höge representantens kontor och en förstärkning av Europeiska unionens roll bör förbli våra viktigaste mål. Jag instämmer.
Framtiden för den höge representantens kontor är en fråga för fredsrådet, men det ligger helt klart i Bosnien och Hercegovinas intresse att inse att den höge representantens kontor inte längre behövs, för att därigenom bereda vägen för en stark EU-närvaro och förverkliga landets EU-utsikter. Med andra ord, när vi går in i nästa fas av våra förbindelser måste Bosnien och Hercegovina självt ta fullt ansvar för den reformprocess som är en förutsättning för landets EU-utsikter. Undertecknandet av stabiliserings- och associeringsavtalet i somras gav oss en möjlighet som inte får slösas bort. Utmaningen för Bosnien och Hercegovinas ledare är att uppnå samma grad av politisk enighet som har skapat framsteg i EU-integrationen på annat håll i västra Balkan. De har gjort det förr, så de kan göra det igen. Jag hoppas verkligen att vårt budskap går fram den här gången.
Anna Ibrisagic
för PPE-DE-gruppen. - Herr talman! I juni i år skrev Bosnien och Hercegovina under ett stabiliserings- och associeringsavtal med EU. Därmed tog landet ett rejält kliv framåt på sin väg mot EU, men arbetet är långt ifrån avslutat. EU:s engagemang kan och bör inte minska i tron att allt nu kommer att ordna sig automatiskt. En hel rad utmaningar återstår. Konstitutionsreformen är inte genomförd. Frågan om statlig egendom i Brčko-distrikten är fortfarande olöst.
Det råder uppenbarligen vitt skilda uppfattningar om när och hur den höge representantens kontor ska stängas, både i själva Bosnien och inom det internationella samfundet. Min bestämda uppfattning är att stängningen av detta kontor inte kan vara ett mål i sig. Däremot är målet att de krav och villkor som rådet för fredsimplementering har ställt på Bosnien ska uppfyllas så att en omvandling av den höge representantens kontor till EU:s särskilda representants kontor möjliggörs. I det avseendet, liksom när det gäller en rad andra utmaningar som Bosnien står inför, är det mycket viktigt att det internationella samfundet står enigt. Att tro att de lokala parterna i Bosnien själva ska kunna komma överens om t.ex. konstitutionsreformer är naivt, jag skulle säga direkt farligt.
Den nya konstitutionen måste leda till en stark gemensam stat för att landet ska kunna fortsätta närma sig EU. Men den politiska dialogen i Bosnien tyder inte på något intresse för att uppnå detta. Lika farligt är det att tro att det internationella samfundets engagemang kan minska nu när landet har gjort vissa framsteg och den internationella militära närvaron ständigt minskar. Tvärtom: det är nu EU själv blir ännu mer ansvarigt. Vissa åtgärder, som att underlätta för människor att resa och studera utomlands, hjälpa till att utveckla demokrati och genomföra de nödvändiga reformerna är bara några exempel på andra områden där EU kan och bör bli mera aktivt.
Vårt engagemang och det sätt på vilket vi hanterar situationen i Bosnien under de kommande månaderna och åren blir avgörande, inte bara för Bosniens, utan för hela regionens framtid och säkerhet.
Libor Rouček
Stabiliserings- och associeringsavtalet är det första heltäckande internationella avtalet mellan Bosnien och Hercegovina och Europeiska unionen. Avtalet borde underlätta och påskynda Bosnien och Hercegovinas övergång till en fullt fungerande, juridiskt erkänd stat och också till en fullt fungerande ekonomi. Fullföljandet av detta avtal kommer att skapa de viktigaste förutsättningarna för Bosnien och Hercegovinas fullvärdiga medlemskap i EU i framtiden. Den hastighet med vilken avtalet träder i kraft kommer emellertid i första hand att bero på den gemensamma strävan och viljan hos medborgarna i Bosnien och Hercegovina och deras politiska ledare.
Avtalet har ingåtts med hela Bosnien och Hercegovina och inte med dess olika delar. Om Bosnien och Hercegovina en dag ska bli medlem av Europeiska unionen så ligger det i båda de ingående delarnas och samtliga tre gruppers intresse att samarbeta för att skapa en enad och väl fungerande stat. Bosnierna, serberna och kroaterna bör därför gemensamt sikta på att stärka landets förvaltning på alla nivåer via sina viktigaste politiska partier. En viktig del av denna process är frågan om de framtida institutionella arrangemangen. Det internationella samfundet, inklusive företrädare för EU, kan sträcka ut en hjälpande hand här. Men alla eventuella institutionella arrangemang måste vara resultatet av en frivillig överenskommelse mellan medborgarna i Bosnien och Hercegovina. Jag tycker också det är viktigt för associeringsprocessen att man tar hänsyn till landets ekonomiska utveckling. Även här finns det behov av samarbete mellan de båda enheterna för att skapa en gemensam inre marknad för hela Bosnien och Hercegovina. Det är otänkbart att ett land ansöker om medlemskap i den inre europeiska marknaden medan den egna marknaden förblir fragmenterad. Låt mig avslutningsvis uttrycka min uppskattning av Doris Packs betänkande och uppmana EU:s medlemsstater att snabbt ratificera detta avtal.
Jules Maaten
för ALDE-gruppen. - (NL) Herr talman, herr kommissionsledamot, rådets tjänstgörande ordförande! I morgon kommer vi att rösta om resolutionen om stabiliserings- och associeringsavtalet mellan EU och Bosnien och Hercegovina. Min grupp stöder visserligen avtalet, men vi vill att det utnyttjas för att se till att landet reformeras och moderniseras på ett antal viktiga områden.
Bosnien är inte redo för ett EU-medlemskap, inte ens i närheten. Vad gäller styrelseformer och rättssystem återstår mycket arbete i Bosnien. Mer uppmärksamhet måste också ägnas åt att spåra upp krigsförbrytare och ställa dem inför rätta, samt att bekämpa korruption och internationell brottslighet. Framför allt måste man, vilket redan har påpekats flera gånger här, ta itu med interna strukturer, byråkrati och internt samarbete.
Jag måste erkänna att jag blev chockerad över den totala bristen på ansvarstagande hos politikerna i landet när jag nyligen besökte Sarajevo. Ledamoten av kommissionen berörde detta tidigare, och Doris Pack ägnade frågan mycket uppmärksamhet i sitt utmärkta betänkande.
Man får ett intryck av att samtliga problem som plågar landet orsakas av omvärlden och att alla lösningar därför måste komma utifrån. Det är som om den interna pingismatch som spelas på olika nivåer och i olika dimensioner skulle vara omvärldens fel och att vi därför måste lösa den. Men så fungerar det inte. Det ligger inte bara i vårt intresse att se till att saker och ting fungerar igen i Bosnien och att Bosnien möter oss på halva vägen i sin europeiska framtid. Det ligger också i Bosniens eget intresse.
Något som verkligen var positivt, och låt mig understryka det, är de insatser som gjorts från alla slags entreprenörer, stora och små företag, som försöker dra i gång någon form av ekonomisk verksamhet i landet, även om det är väldigt svårt för dem på grund av frånvaron av en inre marknad. Här finns icke-statliga företag som gör allt de kan och som verkligen gör nytta, och framför allt Europas bidrag i landet: de europeiska trupperna på plats, den höge representanten och, inte minst, kommissionens arbete. Kommissionen gör verkligen ett bra arbete där, och jag är stolt över att vara europé.
Gisela Kallenbach
för Verts/ALE-gruppen. - (DE) Herr talman! Först av allt vill jag tacka föredraganden för hennes som vanligt utmärkta samarbete. Den här resolutionen bör skicka en kraftig signal till våra partner i Bosnien och Hercegovina, ett tydligt, partiövergripande ”ja” till en fortsatt integreringsprocess, ett tydligt erkännande av de framsteg som gjorts, men ett tydligt ”nej” till de fortsatta nationalistiska eller till och med separatistiska tendenser som personer i offentlig ställning utnyttjar för att försvara sina positioner och plåga befolkningen.
Under flera år har seriösa program för återvändande bara förekommit på pappret. Den faktiska och politiska viljan att tillämpa dem i verkligheten är tämligen svagt utvecklad. Rätten och möjligheten att återvända, försoningsprojekt och åtgärder för att ställa krigsförbrytare på alla nivåer inför rätta är de grundläggande förutsättningarna för en efterlängtad fredlig och demokratisk utveckling av rättsstatens principer i denna del av Europa. Helt avgörande är att man ersätter Daytonavtalet med en konstitution som antagits av demokratiskt valda parlamentsledamöter i Bosnien och Hercegovina, med stöd från civilsamhället, och inte en konstitution som är resultatet av kohandel mellan partiledarna.
Jag vill rikta en vädjan till kommissionen om att inte köra vidare i gamla hjulspår utan att vara så flexibel som möjligt, så att EU:s resurser kan utnyttjas effektivare och med större precision. Låt mig också rikta en sista vädjan till medlemsstaterna: ratificera stabiliserings- och associeringsavtalet så snart som möjligt, som ett tecken på er pålitlighet.
Ryszard Czarnecki
Herr talman! Det är vår skyldighet att påskynda Bosnien och Hercegovinas anslutning till Europeiska unionen. Europeiska unionen måste inse sin skuld och ta en del av ansvaret för att man teg, vidtog skamliga eller otillräckliga åtgärder, eller underlät att agera över huvud taget under 1990-talet när blod spilldes på Balkan, bland annat i Bosnien och Hercegovina, och tusentals människor förlorade livet. Det är därför vi måste hjälpa Bosnien och Hercegovina i dag, och underlätta dess väg mot unionen, samtidigt som vi inser att vägen till Bryssel är svår och varken ekonomiskt eller nationellt enkel. Vi bör inte avskräcka Sarajevo, men samtidigt måste vi hålla ett öga på myndigheterna där. Låt oss visa grönt ljus för bilen från Bosnien. Låt oss hoppas att man inte råkar ut för en trafikolycka på vägen och att vi, som union, inte ska behöva utdöma böter under färden, och låt oss inte i förväg bestämma vilken typ av fordon som i slutändan ska nå fram till Bryssel. Låt oss ge människorna som lever där rätten att besluta om sin egen framtid.
Erik Meijer
för GUE/NGL-gruppen. - (NL) Herr talman! 16 år efter det att Jugoslavien delades är Bosnien och Hercegovina fortfarande ett protektorat med en utländsk kontrollant och utländsk militär närvaro. Det finns inget avtal mellan de tre folkgrupperna och deras viktigaste politiska partier om den framtida politiska strukturen. Alla insatser från Europeiska unionens sida för att införa en struktur av den typen har misslyckats, och kommer att misslyckas i framtiden. Serber, kroater och bosnier måste hitta sin egen väg. Den som vill hålla samma detta minijugoslavien behöver federala eller konfederala lösningar där alla tre folkgrupper är likvärda och själva tar ansvaret för den politiska ledningen av sina respektive områden.
Min grupp stöder associeringsavtalet som vi anser borde ha godkänts betydligt tidigare och utan kravet på administrativa reformer. I utskottet för utrikesfrågor har min grupp lagt fram ändringsförslag för att hitta långsiktiga lösningar som genomförs av de olika förvaltningsenheterna och för att skydda den inhemska ekonomin. Det skulle garantera att Europeiska unionen snabbt drar sig tillbaka från all intern inblandning. En majoritet avvisade dessa lösningar och önskar stanna i Bosnien. Det betyder dessvärre att min grupp inte kan stödja Doris Packs betänkande i dess slutgiltiga utformning.
Bastiaan Belder
för IND/DEM-gruppen. - (NL) Herr talman! Låt mig inleda med en allmän kommentar. De båda nederländska partier som jag företräder stöder kraftigt en europeisk framtid för Bosnien och Hercegovina.
Jag har två frågor till rådet och kommissionen. I lördags förekom det en artikel i nederländska tidningar med en oroande rubrik: ”Bosnien på väg att explodera”. Artikeln var en intervju med en väl insatt person som var en verklig expert på läget i Bosnien. Jag vill fråga rådet och kommissionen om de instämmer i denna larmsignal om att Bosnien faktiskt är på väg att explodera, bland annat på grund av den stora spridningen av vapen i det landet.
Den andra frågan jag vill ta upp är enligt min mening ännu allvarligare. Jag har under en tid läst in mig på företeelsen salafism och muslimsk radikalism i Bosnien och Hercegovina, med stöd i vetenskaplig forskning, bland annat från mitt eget land. Jag vill fråga rådet och kommissionen hur de ser på Bosnien som en tillflykt och operativ plattform för radikala muslimer på Balkan och i Europa. Experterna hävdar att de europeiska institutionerna helt enkelt bortser från detta allvarliga problem. Det krävs därför försiktighet. Det jag skulle vilja veta är hur ni ser på problemet. Detta är trots allt något mycket allvarligt. Bosnien är på väg att bli medlem av EU, och med dessa radikala muslimer ... internt, externt, även aktiva i EU:s medlemsstater, inklusive Österrike, Nederländerna och i Skandinavien. Vi får inte ta lätt på detta. Jag skulle gärna vilja veta hur ni ser på detta.
Philip Claeys
(NL) Herr talman! Jag anser att vi måste vara oerhört försiktiga och överväga om det är klokt att erbjuda Bosnien och Hercegovina en möjlighet att bli medlemmar av EU. Det framhölls nyligen att flera av villkoren fortfarande inte är uppfyllda.
Även om det kan verka självklart vill jag nämna problemet med den växande muslimska fundamentalismen i Bosnien. Det blir mer och mer uppenbart att salafistiska nätverk växer fram med ekonomiskt och logistiskt stöd från Saudiarabien. Dessa nätverk utgör inte bara ett hot mot freden i själva landet. De äventyrar dessutom säkerheten för Europa som helhet.
Jag vill därför ställa mig bakom de frågor som togs upp av Bastiaan Belder. Skulle rådet och kommissionen kunna redogöra för vilka åtgärder som vidtas för att förhindra att eventuella terroristnätverk sprids till Europeiska unionen?
Hubert Pirker
(DE) Herr talman, rådets tjänstgörande ordförande, herr kommissionsledamot! Undertecknandet av associationsavtalet är utan tvekan bra för båda parter, för Europeiska unionen och för Bosnien och Hercegovina, men på vissa villkor. Ett villkor är att avtalet ratificeras snabbt, ett annat och viktigare är att genomförandet av reformerna, framför allt vad gäller förvaltningen i Bosnien och Hercegovina och den politiska beslutsprocessen, snabbt ger resultat.
Vi vet alla att Daytonavtalet å ena sidan ledde till fred. Men å andra sidan har det skapat en mycket komplicerad struktur med olika regeringar och parlament, och det tar återigen hänsyn till etniskt ursprung. Man har med andra ord tio kantoner och det behövs ungefär 13 inrikesministrar för att godkänna en asyllag i landet. Den politiska processen tar förmodligen skada av detta virrvarr.
Svårigheterna blev uppenbara när polisväsendet reformerades. Det tog flera år att undanröja hindren och komma fram till ett läge där man kunde börja genomföra dessa polisreformer. För mig betyder det att Bosnien och Hercegovina måste utveckla en vilja att samarbeta över och bortom de gränser som har gällt hittills och själva genomföra reformer på alla nivåer.
Efter reformeringen av polisväsendet finns nu möjligheten i Bosnien och Hercegovina att vidta konkreta åtgärder för att skydda gränserna, fatta beslut om viseringsregler och samordna kampen mot organiserad brottslighet, narkotika och människohandel på ett bättre sätt än tidigare.
Säkerhet och stabilitet är viktiga om medborgarna ska kunna känna förtroende för staten Bosnien och Hercegovina. Därför måste Bosnien och Hercegovina riva de interna hinder som fortfarande finns. Europeiska unionen har med associeringsavtalet visat att man var och är beredd att hjälpa till. Men de verkliga framstegen måste komma från landet självt.
Hannes Swoboda
(DE) Herr talman! Först av allt vill jag varmt tacka Doris Pack för hennes betänkande och framför allt hennes engagemang. Jag vill också tillbakavisa påståendena från några av ledamöterna att Bosnien och Hercegovina enbart skulle betraktas som en hemvist för presumtiva eller faktiska islamistiska terroristnätverk. Det är fullständigt orättvist och det är också avslöjande att den ledamot som sedan frågade kommissionen vad man kan göra åt detta redan har lämnat kammaren. Viktigare än så var tydligen inte det problemet.
Kommissionsledamot Olli Rehn har också sagt att 2009 skulle kunna bli ett avgörande år för Balkan. Makedonien kommer förhoppningsvis att börja förhandla, Kroatien kommer förhoppningsvis att slutföra sina förhandlingar. Montenegro, Serbien och eventuellt även Albanien kommer att uppnå kandidatstatus. Men sedan frågar man sig vad som kommer att ske med Bosnien och Hercegovina? Det skulle verkligen vara trist för de många engagerade människorna i det landet om det inte skulle få en chans att ta ett stort steg framåt här.
Låt mig understryka det som Doris Pack sa: landet måste kunna börja fungera. Som några av ledamöterna redan har sagt får landet inte hållas som gisslan av vare sig Milorad Dodik eller Haris Silajdžić eller någon annan. Utgångspunkten, även för de olika enheterna, måste vara status quo, men reformer måste genomföras. Målet måste vara att skapa förutsättningar för landet att bli medlem av Europeiska unionen, vilket naturligtvis innebär att enbart hela landet kan bli medlem.
Vad gäller den höge representanten kan jag bara instämma i det som redan har sagts. Det handlar inte om att landet inte längre skulle behöva någon som effektivt övervakar landets förberedelser för anslutningen. Men det uppdraget kan förmodligen inte längre utföras av den höge representanten, som bör ersättas av EU:s särskilde representant. Detta är en uppgift för Europeiska unionen och den måste utföras med stöd av detta parlament. Framför allt med stöd av Doris Pack och andra som tänker fortsätta engagera sig i landets utveckling. Vi kommer snart att få se att även detta land har möjlighet att bli medlem av Europeiska unionen.
Jelko Kacin
(SL) Det är av avgörande betydelse för samtliga länder på västra Balkan att flyktingarna kan återvända. Därför stöder jag kraftigt de ändringsförslag som presenterats av föredraganden och av Anna Ibrisagic om att låta flyktingarna återvända till regionen Posavina.
Detta gäller också flyktingar som ska återvända från samtliga områden till alla övriga delar av Bosnien och Hercegovina.
Om våra vädjanden och ansträngningar ska bli framgångsrika krävs det dessutom ytterligare åtgärder och framför allt investeringar för att skapa sysselsättning.
(EN) Alltför ofta återvänder flyktingar och internt fördrivna personer med bara ett mål i sikte: att sälja sin egendom och flytta någon annanstans. De flyttar också eftersom de inte får tillräcklig hälsovård eller pension och eftersom det råder politisk spänning i de områden de skulle återvända till. De flyttar också på grund av förseningar i avpolitisering och reformering av polisväsendet och bristen på allmän säkerhet.
De personer som gjort sig skyldiga till krigsförbrytelser måste avlägsnas och hindras från att arbeta inom polisen. ALDE har därför tagit initiativ till att utropa den 11 juli till en internationell dag till åminnelse av offren för folkmordet från Srebrenica. Utkastet till texten lades fram i förra veckan av ordföranden för organisationen Mödrar från enklaverna Srebrenica och Žepa. Detta är något som verkligen behövs för att stödja dem.
Johannes Lebech
(DA) Herr talman, herr kommissionsledamot, herr Jouyet! Jag kan se en framtid för Bosnien i Europa. Att skapa fred och stabilitet i det landet måste, och ska, lyckas. Århundraden av landets historia har samverkat för att uppnå detta. Men vägen är fortfarande lång innan vi når fram. Ofta är det bra att starta med praktiska förbättringar och att samarbeta kring lösningar på allmänna och rent praktiska problem, såsom handel, polisväsendets struktur, energiförsörjning och framför allt att man ser till att de många internt fördrivna personerna åter kan få ett hem. Därför är det viktigt att investera i de unga. De måste få en chans att tro på en framtid i landet. Bra utbildningsmöjligheter måste säkras, inklusive möjligheter till praktik och utbildningsplatser i de nuvarande EU-medlemsstaterna och i grannländerna. Jag tror det är av avgörande betydelse att ungdomarna i västra Balkan ser sig själva som européer, för det är inom ramen för Europa som lösningen på frågan om områdets framtid ligger. Ur EU:s synvinkel måste vi vara beredda på att uppmuntra denna process och understryka att det måste handla om ett medlemskap i Europeiska unionen. Stabiliserings- och associeringsavtalet är ett redskap som kan användas för att underlätta en anslutning. Men Bosniens befolkning och politiker måste vara aktiva och positiva medaktörer om vi ska lyckas förverkliga vår gemensamma förhoppning och vision.
Reinhard Rack
(DE) Herr talman! Jag vill ansluta mig till de många ledamöter som på goda grunder redan har tackat föredraganden Doris Pack. Här har vi någon som förhoppningsvis inte slösar bort sin tid och sitt engagemang och som verkligen investerar mycket tid och engagemang på området. Jag gläder mig tillsammans med henne och med alla andra som också har sagt att vissa framsteg har gjorts, bland annat när det gäller polissamarbete. Det är viktigt om det normala vardagslivet ska kunna fortgå på ett rimligt sätt.
Trots allt tror jag att vi måste fortsätta påpeka för våra kontakter i Bosnien och Hercegovina att de å sin sida personligen fortfarande måste göra mycket, till och med mer än vad som redan har gjorts på många områden. Internationellt samarbete och viljan att samarbeta mellan de olika etniska grupperna är något som vi hela tiden måste kräva. Vi vill inte att alla ska försöka gå sina egna vägar. Det är också viktigt att man engagerar sig i regionalt samarbete på västra Balkan.
Pierre Pribetich
(FR) Herr talman! De levde alla i en av Europas mest kosmopolitiska städer, Sarajevo. Sarajevo var på den tiden en symbol för ett öppet Bosnien, befolkat av muslimer, serber och kroater.
Men så slog den blinda nationalismen till, massakrerade män och kvinnor och förstörde utan åtskillnad kulturella symboler som biblioteket, det så oerhört rika biblioteket i Sarajevo, ett offer för människors dårskap. Det var för väldigt länge sedan, för 16 år sedan.
Om jag tar mig friheten att påminna om dessa tragiska händelser, så är det för att kunna bedöma de framsteg som gjorts, för att få rätt perspektiv på den långa vägen mot stabiliserings- och associeringsavtalet. Alla bör därför glädjas åt den nuvarande situationen. Visserligen finns det 2 500 Euroforsoldater kvar i landet, och resultatet av kommunalvalet den 5 oktober är visserligen ytterligare ett bevis på de nationalistiska partiernas dominans i ett land som fortfarande styrs av rädslan för att styras politiskt av en annan befolkningsgrupp.
Men under eftermiddagen i dag har Europaparlamentet visat att man tror på en framtid präglad av avspänning, en återfunnen kulturell mångfald och en vilja att acceptera de människor som företräder denna kulturella mångfald. Det är detta budskap av hopp som vi måste minnas i dag, eftersom vi aldrig får glömma bort de ord som president François Mitterrand yttrade i detta parlament: ”Nationalism är krig”.
Metin Kazak
(FR) Herr talman, mina damer och herrar! Jag välkomnar undertecknandet av detta avtal, eftersom det kommer att bidra till den politiska och ekonomiska stabiliteten, inte bara i detta land, utan i Balkan som helhet. Bosnien och Hercegovina har genomlevt ett vidrigt interetniskt krig, medan Bulgarien har nämnts som ett föredöme på Balkan genom den klokskap som visats av landets civilsamhälle, en visdom som har möjliggjort försoning. Utbildning spelar en inte oviktig roll. Det är därför nödvändigt att de bosniska myndigheterna satsar på att undervisa om fred. De måste dessutom främja en dialog mellan olika kulturer och religioner för att förhindra konflikter mellan flyktingar, människor som återvänder till sitt eget land och lokalbefolkningen.
Arbetslösheten måste minska genom att man lägger större vikt vid utbildningsprogram, och kompetensflykten bland ungdomar måste stoppas. Det regionala samarbetet är extremt viktigt när det gäller att integrera staten i europeiska strukturer. Att förbättra infrastrukturen måste vara en prioriterad fråga. Jag tror det kunde vara bra att upprätta ett frihandelsområde. En sådan åtgärd skulle kunna förbereda landet på att införa europeiska normer.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Jag besökte nyligen Kosovo och jag skulle vilja rikta er uppmärksamhet på likheterna mellan situationen i det landet och förhållandena i Bosnien och Hercegovina. Som vi alla vet erkände Europeiska unionen och majoriteten av medlemsstaterna Kosovos självständighet, men läget i det landet är mycket svårt, framför allt i norra delen. Parallella strukturer har växt fram där och förhållandena är sådana att ordningsmakten inte kan fungera. Det talas allt mer om en eventuell delning av Kosovo. Jag vill därför fråga både ministern och ledamoten av kommissionen om de anser att en sådan situation i Kosovo påminner om läget i Bosnien och Hercegovina? Vad tänker Europeiska unionen göra i ett sådant fall, om vi inte kan lappa ihop den splittrade statsmodellen i Bosnien och Hercegovina?
Gisela Kallenbach
(DE) Herr talman! Jag skulle vilja utnyttja möjligheten att ställa en fråga till Olli Rehn från kommissionen. Kan ni informera oss om läget vad gäller finansiering av demilitarisering och nedrustning och när det gäller att garantera att alla överblivna vapen förstörs enligt gällande regler?
Jean-Pierre Jouyet
Herr talman, herr McMillan-Scott, kommissionsledamot Olli Rehn, mina damer och herrar! Tack så mycket för denna rika och intressanta diskussion. Jag vill än en gång tacka Doris Pack, som har visat sig vara mycket aktiv, som har grundliga kunskaper om regionen, som också är närvarande på plats, som har lyssnat på det mesta av vad de lokala ledarna har att säga - därför måste vi samarbeta med henne - och som arbetar för ett närmande till Europeiska unionen, men utan att vi gör några eftergifter vad gäller våra värderingar.
Precis som hon är rådet, som jag sa tidigare, oroat över den politiska situationen i Bosnien och Hercegovina, så som den har beskrivits av flera talare. Detta land står, som ni mycket riktigt påpekar, vid ett vägskäl och det har fastnat i en tvist om förbindelserna mellan de centrala myndigheterna och de olika lokala organen och den väg som ska leda till ett medlemskap i Europeiska unionen, som jag sa tidigare. Landets ledare måste ta sitt fulla ansvar för landets utveckling och se till att stabiliseringen av hela regionen konsolideras.
Jag tänker mot bakgrund av detta besvara den fråga som ställdes till mig, och svaret är att säkerhetssituationen förblir lugn. Varken Kosovos självständighet eller arresteringen av Radovan Karadzic har skapat oro i landet. Eftersom tidsfristen för kommunalvalen den 5 oktober nu har passerats måste Europeiska unionen i fortsättningen trycka på så att Bosnien och Hercegovina betonar sin europeiska agenda.
Hannes Swoboda hade alldeles rätt i sitt svar vad gäller de ytliga jämförelserna mellan rädslan för terrorism och Bosnien och Hercegovinas multietniska karaktär. Det senare är precis det som gör landet rikt och som kunde bli dess bidrag till Europeiska unionen. Om vi blickar framåt måste vi verkligen se till att vi undviker alla antydningar om att Europeiska unionen skulle ha övergett Bosnien och Hercegovina. Jag vill lugna Ryszard Czarnecki när det gäller detta. Europeiska unionen måste yttra sig om framtiden för den höge representanten, väl medveten om att vi varken vill se en förtida och villkorslös stängning eller en konstgjord förlängning av detta kontor.
När det gäller framtiden för den militära operationen Eufor-Althea så kan vi inte förlänga den hur länge som helst. Unionen måste omforma den operationen och utrikesministrarna måste diskutera detta under ministerrådet den 10 november.
Avslutningsvis, och för att besvara frågorna från flera talare, vill jag säga att läget i Bosnien och Hercegovina måste sättas in i ett regionalt sammanhang. Vårt mål är att göra det möjligt för hela regionen att gå vidare mot återupptagna vänskapliga förbindelser med Europeiska unionen. Jag vill peka på ett antal positiva händelser i det sammanhanget.
Kroatien har gått in i en aktiv förhandlingsfas, och det är något positivt. Att Serbien för första gången har en regering som är inriktad på att skapa närmare band med Europeiska unionen och har bevisat det genom att arrestera Radovan Karadzic är verkligen positivt och något som vi måste applådera.
De bosniska ledarna måste vara försiktiga så att inte utvecklingen springer ifrån dem om de enbart tänker på att hämnas oförrätter som begåtts i tidigare krig. Precis som Edward McMillan-Scott lyssnade även jag på François Mitterrands tal i denna kammare. Jag kommer också ihåg vad han sa, men det är viktigt att man går vidare och lägger dessa konflikter bakom sig enligt samma principer som de som president Mitterrand underströk på den tiden.
Avslutningsvis är syftet med de reformer som Europeiska unionen kräver inte bara att se till att landet kan knyta närmare band med Europeiska unionen, utan framför allt att se till att hela befolkningen kan ha nytta av de framsteg som vi försöker uppmuntra. Jag håller helt med Jules Maaten. Det är helt klart så att vi kan vara stolta över att vara européer, stolta över det som kommissionen och de övriga institutionerna gör för att hjälpa Bosnien och Hercegovina på den enda väg som har substans, dvs., vägen mot ett närmande till Europeiska unionen i linje med våra grundvärderingar!
Olli Rehn
Herr talman! Låt mig först av allt tacka för en mycket innehållsrik och balanserad diskussion om det politiska läget i Bosnien och Hercegovina. Jag vill också tacka er för ert breda och starka stöd för slutsatserna i stabiliserings- och associeringsavtalet som ingåtts med det landet. Det är verkligen av avgörande betydelse för den ekonomiska utvecklingen och den politiska stabiliteten i Bosnien och Hercegovina, samt för landets europeiska målsättning.
Det är framför allt två frågor som togs upp i dagens diskussion som jag skulle vilja kommentera ytterligare. Den första gällde rättsstatens principer och deras betydelse som en grund för hela samhället och ekonomin. Rättsstatens principer och rättssäkerheten är hörnstenar i den europeiska modellen, men det är dessvärre ytterligare en akilleshäl för Bosnien och Hercegovina i dag.
Trots vissa framsteg, som vi erkänner, är den organiserade brottsligheten och korruptionen fortfarande ett stort problem i landet och det borde ta itu med dessa utmaningar omgående.
För det andra, när det gäller en konstitutionell reform, vet vi att en sådan är både nödvändig och vansklig. Från kommissionens sida kan jag säga att vi ser en konstitutionell utveckling snarare än en revolution, något som kan och bör genomföras med respekt för fredsavtalet från Dayton och Paris. Kommissionen har ingen mall för en viss typ av konstitutionella reformer i Bosnien och Hercegovina, men samtidigt berörs Europeiska unionen naturligtvis direkt.
Vi berörs alla av denna konstitutionella reform. Det är absolut avgörande att Bosnien och Hercegovina i framtiden kan tala med en enda röst som medlemsstat, som kandidatland, med Europeiska unionen och inom Europeiska unionen. Landet behöver en effektiv och fungerande statsstruktur, en institutionell struktur som kan genomföra och genomdriva EU:s lagar och regler i hela landet. Det är detta som medborgarna önskar och förtjänar.
Det är de politiska ledarna och medborgarna i landet som ska bestämma vilken typ av konstitution de vill ha, men jag kan försäkra er om att kommissionen är villig att underlätta en konstitutionell reform med såväl rättslig som konstitutionell expertis och finansiellt stöd.
Bosnien och Hercegovina är med andra ord i dag i desperat behov av att bryta det nuvarande politiska dödläget och på allvar röra sig i riktning mot Europeiska unionen. Det kan vi inte göra åt dem, men vi kan framhålla för landets medborgare och ledare att vi vill och förväntar oss att de ska lyckas och att vi stöder dem under mellantiden. Kommissionen och jag kommer därför att fortsätta arbeta med ordförandeskapet, med Javier Solana, med Europaparlamentet och alla andra partner och intressenter för att förstärka vårt engagemang så att nästa år, 2009, trots allt fortfarande kan bli ett år när västra Balkan och också Bosnien och Hercegovina gör framsteg på vägen mot Europeiska unionen.
Doris Pack
föredragande. - (DE) Herr talman, rådets tjänstgörande ordförande, herr kommissionsledamot! Låt mig säga till vår kollega, som inte längre är här, och kanske också till Bastiaan Belder, att vi ska vara försiktiga här. Vi får inte lokalisera terroristhotet till Bosnien och Hercegovina. Det finns alltid en risk för att överdriva, men just detta är något som bara extremister och nationalister tjänar på. Jag minns att det var just den här typen av överdrifter som Slobodan Milosevic utvecklade i samma riktning som han sedan förde allt annat. Det får vi inte glömma bort.
Vägen till EU kräver bland annat en kraftfull kamp mot korruption, mot organiserad brottslighet, för öppenhet under privatiseringar och skapandet av en inre marknad, inklusive en energimarknad. Det är bara politiker som verkligen vill detta och som handlar i enlighet därmed som förtjänar sina medborgares och Europeiska unionens förtroende. De andra bör få rött kort när det behövs. Det är det enda de förstår här.
Ibland ser jag med förskräckelse hur Bosnien och Hercegovina väljer att gå mot isolering vid det vägskäl som Olli Rehn nämnde. Länderna som är grannar till Bosnien och Hercegovina - som Hannes Swoboda sa - kommer förmodligen att komma fram till målet snabbare, vilket är skälet till att det är vår uppgift att hjälpa Bosnien och Hercegovina hitta rätt väg och sedan bli medlem av Europeiska unionen när väl villkoren är uppfyllda. Stabiliteten i Bosnien och Hercegovina, som ligger mitt i Europeiska unionen, är också vår stabilitet.
Ibland hoppas jag att politikerna i Bosnien och Hercegovina ska ligga sömnlösa lika ofta som jag gör när de tänker på sitt land. Då kanske de skulle göra ett bättre jobb.
Talmannen
Jag har mottagit ett resolutionsförslag som ingetts i enlighet med artikel 103.2 i arbetsordningen.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum på torsdag den 23 oktober 2008.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Dragoş Florin David  
Jag vill börja med att tacka Doris Pack för hennes långt ifrån enkla arbete med att utarbeta detta förslag till betänkande. Stabiliserings- och associeringsavtalet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater å ena sidan, och Bosnien och Hercegovina å den andra, visar EU:s beslutsamhet att fortsätta spela en viktig roll i Balkanregionen genom att bidra till regionens politiska, ekonomiska och sociala stabilitet.
Detta avtal ger Bosnien och Hercegovina nya möjligheter till ekonomisk utveckling och framför allt nya möjligheter till europeisk integration, genom att ge regionen inte bara stabilitet utan dessutom genom att öppna för ekonomiskt utbyte, vilket utgör ett viktigt steg på vägen mot en integrering i den europeiska marknaden.
Tunne Kelam  
Jag gläder mig åt det nyligen undertecknade stabiliserings- och associeringsavtalet med Bosnien och Hercegovina. EU:s utvidgning till västra Balkan är ytterligare ett viktigt steg på vägen mot att ena Europa och garantera att den tidigare våldseskaleringen inte upprepas i regionen.
Därför vill jag också uppmana myndigheterna i Bosnien och Hercegovina att driva reformerna vidare på ett konsekvent och öppet sätt för att garantera en snabb integrering med EU.
Det är med oro jag konstaterar vissa regionala politikers försök att destabilisera landet, och jag uppmanar EU att visa sin politiska vilja och sitt åtagande gentemot Bosnien och Hercegovina att förhindra alla konflikter som bygger på etniskt ursprung eller religion.
Eftersom det fortfarande är ett stort problem för alla medborgare från Bosnien och Hercegovina att erhålla visum till EU vill jag uppmana kommissionen att fortsätta dialogen och att göra sitt yttersta för att genomföra färdplanerna för att skapa ett viseringsfritt system för Bosnien och Hercegovina så snart som möjligt. Jag föreslår att medlemsstaterna minskar sina byråkratiska hinder till ett minimum i samband med viseringsansökningar och att man inrättar ett förenklat system för att bevilja visering för studenter och aktörer från det civila samhället.
Dumitru Oprea  
När man nämner Bosnien talar man faktiskt om ett annat blad Balkanhalvöns långa historia av lidande. Kriget i Bosnien förstörde över 75 procent av landet, orsakade över 200 000 människors död och ledde till 1,8 miljoner flyktingar.
Undertecknandet av associerings- och stabilitetsavtalet med EU skedde 13 år efter krigets slut. ”Avtalet öppnar dörren för en fruktbar framtid för medborgarna från Bosnien och Hercegovina samtidigt som det är en uppmaning åt de bosniska politikerna att lägga det förflutna bakom sig och gå vidare”, sa Sven Alkalaj, landets utrikesminister, en gång. Och de har verkligen skäl att gå vidare. Tänk bara på Sarajevo, som en gång i tiden var värd för 1984 års vinter-OS, den gamla bron över Mostar som stod upptagen på Unescos världsarvslista, vattenfallen i Kravica, nationalparken Sutjesk eller bergen Jahorina och Bjeslanica, där några av OS-tävlingarna ägde rum - så många platser som lockar en att besöka Bosnien och Hercegovina. Men detta är ett land som bland annat behöver påskynda en reformering av staten som ger alla samma möjligheter utan diskriminering.
