Fattigdom bland kvinnor - Jämställdhet mellan kvinnor och män - 2010 (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är det aktuella ämnet för dagen, en gemensam debatt om följande betänkanden om kvinnor i Europeiska unionen:
Betänkandet av Mariya Nedelcheva, för utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män, om jämställdhet mellan kvinnor och män i Europeiska unionen - 2010 (Α7-0029/2011), och
betänkandet av Rovana Plumb, för utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män, om fattigdom bland kvinnor i Europeiska unionen.
Mariya Nedelcheva
Fru talman, fru Reding, mina damer och herrar! Jag föddes 1979, det år då EU-medborgarna för första gången direkt valde sina företrädare. Just detta år och för första gången någonsin blev en kvinna - Simone Veil - en modig kvinnorättsanhängare, talman för Europaparlamentet och det är jag stolt över.
I dag är jag en av de 35 procent kvinnor som är representerade här i parlamentet. Den siffran har aldrig någonsin varit så hög i Europaparlamentet. Vem har vi att tacka för det? Det är alla kvinnor som hade intelligensen, styrkan och modet att sluta sig samman och kräva rösträtt, rätt att arbeta och rätt till utbildning som vi har att tacka för det. Vi har de kvinnor som helt enkelt ville kämpa för respekt för sin värdighet och sina rättigheter att tacka för detta. Vi har kämpat mot orättvis och grundlös diskriminering i 100 år vid det här laget. Visst har det skett stora framsteg, men kampen mot ojämlikhet mellan könen är en daglig uppgift och vi har fortfarande långt kvar.
Europeiska unionen har alltid föregått med gott exempel i jämställdhetsfrågorna. Jag anser att parlamentet även måste vägleda den här drivkraften i de känsligaste frågorna.
Den rådande ekonomiska krisen har lett till att vi ställts inför våra egna motsägelser. Som jag påpekar i mitt betänkande har kvinnorna drabbats svårare av krisen och effekterna av krisen är mer varaktiga för kvinnor än för män. Men jag påpekar också att vi måste sluta att tycka synd om oss själva, och komma med svar i stället! Vi bör utnyttja det här tillfället för att vidga våra vyer och gå framåt.
Nu är det viktigt att vi verkligen lyfter fram skolans betydelse för att bekämpa könsstereotyper. Genom att förbättra tillgången till utbildning, yrkesutbildning och arbete kan vi förbättra kvinnornas tillgång till mer ansvarsfyllda arbeten. Det är också dags att sätta stopp för den ihållande löneklyftan mellan kvinnor och män, och jag anser även att vi bör lägga in en högre växel när vi ser på sammansättningen i styrelserna för börsnoterade företag. Endast 3 procent av styrelsemedlemmarna i börsnoterade företag är kvinnor. Det är helt enkelt inte acceptabelt. Det är dags att trampa på gasen. Men vad gör vi om de stora företagen, trots alla våra ansträngningar, fortsätter att bromsa utvecklingen? Ja, då får vi tyvärr ta till kvotering och bindande mål. Jag tycker inte om att tala om kvotering eftersom jag i princip är mot detta. Men om inte moroten fungerar är käppen det enda alternativet. Det går inte att förneka det: kvinnors närvaro på arbetsmarknaden kan bara gynna den ekonomiska tillväxten.
Den europeiska återhämtningsplanen kommer att ha större chanser att lyckas i dag om jämställdhetspolitiken är en integrerad del. Konkreta förslag för att göra det lättare att kombinera arbete och familj måste läggas fram för att visa att våra ambitioner är något mer än drömmar, eftersom det är vad som förväntas av oss. Det är mycket bra att vi vägleds av värderingar och ideal, men vi måste även vara praktiska och effektiva i vårt arbete.
Avslutningsvis vill jag trycka särskilt på en sista punkt. Det gladde mig att höra att kommissionen kommer att lägga fram ett förslag under våren om bekämpande av våld mot kvinnor. Våld mot kvinnor i alla former är ett gissel som vi måste bekämpa med all kraft. Fru kommissionsledamot, jag vill tacka dig för att du är så aktiv i den här frågan.
Fru talman! Jag är inte pessimist så jag vill gärna avsluta med en positiv kommentar. Jag anser att vi i dag, på Internationella kvinnodagens hundraårsjubileum, bör hylla det mod, den styrka och den beslutsamhet som kvinnor i Tunisien, Libyen, Iran, Egypten och oräkneliga andra visar i sin kamp till försvar av de mänskliga rättigheterna.
Den frihetsvind som sveper över Nordafrika borde utplåna de sista spåren av diktatur, fattigdom och socialt utanförskap, så att kvinnorna i dessa länder kan frigöra sig socialt, politiskt och ekonomiskt, samtidigt som deras kultur och traditioner respekteras. Det är också vår roll i Europaparlamentet att hylla dessa kvinnor, uppmuntra dem och stödja dem i deras desperata kamp för demokrati och mänskliga rättigheter. Notera att jag menar mänskliga rättigheter i dess allra vidaste bemärkelse!
Rovana Plumb
föredragande. - (EN) Fru talman! Först och främst vill jag gratulera alla kvinnor på denna viktiga årsdag den 8 mars, som markerar Internationella kvinnodagens hundraårsjubileum, 100 års kamp för kvinnors rättigheter.
Jag vill också tacka alla mina kolleger, skuggföredragandena och personalen vid sekretariatet för deras bidrag till detta betänkande.
Mitt betänkande handlar om en fråga som är både allmän och i högsta grad konkret när det gäller dess konsekvenser: fattigdom bland kvinnor. I dag lever 85 miljoner européer under fattigdomsgränsen, och 17 procent av alla kvinnor i EU lever i fattigdom. Detta är fakta. Den ekonomiska, finansiella och sociala krisen påverkar oss alla, men den drabbar kvinnor särskilt hårt på arbetsmarknaden och i privatlivet, eftersom det är vanligare att de har otrygga arbeten, förlorar arbetet och har ett sämre socialförsäkringsskydd.
Så ser det ut för närvarande. Vad kan vi göra? Kvinnorna förväntar sig att vi kommer med konkreta förslag, konkreta åtgärder. Det är den 8 mars, och jag ska försöka sammanfatta mitt betänkande i åtta punkter.
Först och främst uppmanar vi medlemsstaterna att ta hänsyn till jämställdhetsdimensionen i sina planer för återhämtning från recessionen genom att främja och uppmuntra kvinnors sysselsättning och vidta särskilda åtgärder samt anpassa budgeten för att garantera lika tillgång till offentliga medel, både för att öka produktiviteten och för att tillgodose kvinnors sociala och miljömässiga behov.
För det andra uppmanar vi kommissionen och medlemsstaterna att vidta nödvändiga åtgärder för att utrota den bristande jämställdheten inom sysselsättningen som en del av Europa 2020-strategin. Jag uppmuntrar starkt att man ska fastställa som mål att minska löneklyftan mellan kvinnor och män med 1 procent om året för att uppnå målet om en 10-procentig minskning före 2020. Jag påpekar dessutom att det behövs positiva åtgärder för att öka representationen av kvinnor i beslutsfattande politiska och ekonomiska organ och arbetsgivarorganisationer.
Den tredje frågan rör möjligheten att förena arbets- och privatliv. Jag uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att uppfylla och förnya sina åtaganden om Barcelonamålen om att tillhandahålla lättillgänglig och god barnomsorg till ett överkomligt pris och att sätta upp nya mål för vården av omsorgsberoende personer.
För det fjärde uppmanar vi kommissionen och medlemsstaterna att utforma en hälsopolitik som syftar till att bekämpa och förebygga sedvänjor som är farliga för kvinnors hälsa och som även är en källa till social utestängning och fattigdom.
För det femte uppmanar vi medlemsstaterna att medlemsstaterna att vidta de åtgärder som behövs för att erbjuda kvinnor bättre möjligheter inom utbildningen, genom att bekämpa stereotyper och få bort traditionella förebilder i skolornas läroplaner.
För det sjätte påpekar vi att det finns ett direkt samband mellan familjernas sociala förhållanden och barnens uppväxt. Därför uppmanar vi kommissionen och rådet att snarast utveckla och genomföra en strategi med målet att halvera barnfattigdomen till 2012.
För det sjunde får vi inte bortse från våldet mot kvinnor. Det får allt större konsekvenser när det gäller risken för marginalisering, fattigdom och social utestängning. Jag uppmanar återigen kommissionen att inrätta ett europeiskt år för bekämpning av våld mot kvinnor.
För det åttonde vill vi betona vikten av strukturfonderna, särskilt Europeiska socialfonden, som är ett viktigt verktyg för att hjälpa medlemsstaterna att bekämpa fattigdom och social utestängning. Jag tror att vi kan klara det. Vi har makten. Vi har styrkan och intelligensen att hantera denna viktiga fråga på EU-nivå och i alla medlemsstater.
Viviane Reding
kommissionens vice ordförande. - (EN) Fru talman! Det är trevligt att se att det är en kvinna som leder sammanträdet här i parlamentet på Internationella kvinnodagens hundraårsjubileum. Jag anser att det är mycket symboliskt och det är också mycket symboliskt att vi i dag kan diskutera dessa mycket viktiga frågor på dagordningen - tack vare föredraganden Mariya Nedelcheva - som visar stort stöd för kommissionens jämställdhetsarbete och inriktar sig på viktiga frågor som kommissionen har lyft fram och kommer att fortsätta att arbeta för.
Hundra års kamp och vi ser fortfarande inte slutet. Jag beklagar det eftersom jag alltid hoppas att vi så att säga ska kunna sluta att fira årsdagen för kvinnornas kamp, men så länge vi inte är där kan vi inte göra det, och vi har inte kommit så långt ännu. Parlamentets betänkande visar mycket tydligt var klyftorna finns. Klyftorna finns i fattigdomen: vi har hört om det andra betänkandet om den frågan också. När det gäller fattigdom så är kvinnorna i ledningen, så där finns det inga klyftor i den bemärkelsen, men vad gör vi - och min kollega Lászlo Andor kommer att besvara den frågan - för att få ut kvinnorna ur fattigdomsfällan?
Den andra faktorn är kvinnorna i arbetslivet. Det finns fortfarande problem när det gäller svårigheten att förena familjeliv och yrkesliv. Vi har problemet med löneklyftan, där kvinnor fortfarande tjänar 17 procent mindre än män i genomsnitt - och ni kanske noterade att vi den 5 mars hade ”European Gender Pay Gap Day”, då vi mätte hur mycket mer kvinnor måste arbeta än män för att få samma lön. Faktum är att vi inte fick betalt förrän den 5 mars, vi var tvungna att arbeta fram till dess utan att få lön. Först från den 5 mars började vi få lön. Jag hoppas att denna dag någon gång kommer att infalla den 1 januari, vilket skulle innebära att kvinnor och män hade lika lön vid det tillfället.
Kommissionens politiska åtagande uttrycks i vår nya strategi. De teman som nämns i vår jämställdhetsstrategi är desamma som de frågor föredraganden har nämnt, det vill säga ekonomiskt oberoende för kvinnor, löneskillnader mellan kvinnor och män, våld mot kvinnor och främjande av jämställdhet i de yttre åtgärderna.
Om jag börjar med de yttre förbindelserna så kanske ni såg Catherine Ashton och mig den 8 mars tala till kvinnor utanför EU och hylla alla dessa modiga kvinnor som kämpar för sin överlevnad och för demokrati. Vi måste klargöra att vi står på deras sida. På tal om alla dessa uppror, krig och folkmord, som tyvärr fortsätter, vet ni alla att kvinnorna står i främsta skottlinjen. Kvinnor och barn är mest sårbara i våra samhällen, även i samhällena utanför EU, och därför arbetar kommissionen med att strömlinjeforma sina olika politiska initiativ om förebyggande av våld mot kvinnor och skapa synergier mellan områden med liknande mål.
Det är på det här området vi utformar en konsekvent politik för att hantera detta enorma problem. Min länk är konkreta åtgärder på områden där det finns tydliga rättsliga gränser för att skapa effektivitet, och i detta sammanhang kommer jag att lägga fram ett paket om våldsoffers rättigheter i maj i år, där lagstiftning för att hjälpa kvinnor och barn naturligtvis kommer att stå mycket högt upp på dagordningen.
Jag kanske bör avsluta med en annan fråga som har varit mycket aktuell under de senaste dagarna. Ni vet att jag den 1 mars samlade företagsledare från stora europeiska börsnoterade företag för att tala om för dem att vi inte längre tänker tolerera att företagsstyrelserna till 90 procent består av män - för så ser det ut för närvarande. Det går bara en kvinna på tio män i styrelserna, vilket innebär en faktisk kvot på 90 procent för männen. Vi anser att den här frågan måste lösas, främst eftersom alla ekonomiska och vetenskapliga belägg om ekonomins fungerande mycket tydligt visar att företag med en könsbalanserad beslutsstruktur får högre avkastning på investeringar och gör större vinster än företag med beslutstrukturer som enbart består av män.
Kvinnor betyder goda affärer, så det ligger i den ekonomiska utvecklingens intresse att kvinnor tar mer ansvar. I det här sammanhanget har jag uppmanat de börsnoterade företagen i EU att underteckna en ”utfästelse för Europa om fler kvinnor i bolagsstyrelserna” senast i mars 2012. Det handlar om att företagen åtar sig att ersätta utgående manliga styrelsemedlemmar med kvalificerade kvinnor - och det finns så många att det inte bör vara svårt att hitta rätt person. Vi kommer att se, följa, analysera och räkna på vad som händer från och med i dag och fram till den 8 mars nästa år, och om inget förändras är jag beredd att vidta åtgärder på EU-nivå för att rätta till könsbalansen i styrelserummen.
(Applåder)
Talmannen
Tack, fru vice ordförande. Ditt inlägg var ytterst symboliskt och mycket väsentligt. För att vi ska ha en balanserad representation ger jag nu ordet till kommissionsledamot László Andor.
László Andor
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Det här är verkligen en speciell årsdag och det är ett stort ansvar att delta i denna debatt.
Först och främst vill jag tacka föredragandena från utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män och utskottet för sysselsättning och sociala frågor, som är associerat utskott, för deras betänkande. Det kommer mycket lägligt eftersom temat har stått på dagordningen sedan länge, men har blivit mer akut på grund av konsekvenserna av den finansiella och ekonomiska krisen för de sårbara grupperna i samhället.
Jag vill gärna lyfta fram några av de viktigaste inslagen i min sysselsättnings- och socialpolitik, som jag anser kommer att förbättra kvinnors möjligheter och arbetsvillkor på arbetsmarknaden. Medlemsstaterna måste verkligen vidta brådskande åtgärder inom dessa områden. De måste till exempel minska segmenteringen på arbetsmarknaden genom att skapa balans i arbetarskyddslagstiftningen mellan arbetstagare med tillsvidareavtal och arbetstagare med tillfälliga, osäkra anställningsavtal - som kvinnor så ofta har.
De måste även skapa en bättre balans mellan arbets- och privatlivet och undanröja andra hinder för deltagandet i arbetsmarknaden av familjens andra försörjare, som återigen mest är kvinnor.
Det är viktigt att öka sysselsättningen i EU och den största utmaningen på det området är att se till att alla arbetstagare, såväl män som kvinnor, deltar i arbetsmarknaden. Jag anser att Europeiska socialfonden bör användas både bättre och i större utsträckning i framtiden till stöd för politik på efterfrågesidan för att öppna nya möjligheter för kvinnor, särskilt för de kvinnor som återvänder till arbetsmarknaden efter det att de fått barn.
Kommissionen anser att det är mycket oroande att över 80 miljoner människor riskerar att hamna i fattigdom i dagens EU. Det är medlemsstaterna som har det främsta ansvaret för att bekämpa fattigdomen, men även unionen har en roll att spela i detta. Det är vad cirka tre fjärdedelar - 74 procent - av våra europeiska medborgare anser, enligt Eurobarometerundersökningar.
Flaggskeppsinitiativet ”Europeisk plattform mot fattigdom och social utestängning” innehåller förslag på praktiska åtgärder för att uppnå det numeriska målet för fattigdomsminskning. Plattformen inriktas på den ständigt aktuella frågan om aktiv integration av de personer som står längst från arbetsmarknaden. Som jag redan har påpekat utgör kvinnor en stor del av den gruppen. År 2012 kommer kommissionen att lägga fram ett meddelande med en djupgående utvärdering av genomförandet av strategier för aktiv integration på nationell nivå.
Jag nämnde att över 80 miljoner människor riskerar att hamna i fattigdom i dagens EU. Ännu mer oroande är dock över 20 miljoner av dessa personer är barn, och siffran har inte förbättrats med tiden. Att bidra till att lyfta ur dessa barn från fattigdomen innebär att vi även räddar familjerna, särskilt ensamföräldrar, som till största delen är kvinnor. Detta kräver en flerdimensionell strategi, som omfattar sysselsättningspolitik för att hjälpa föräldrar att hitta arbete, utformning av skatteförmånssystem och tillhandahållande av grundläggande tjänster, t.ex. bostäder, barnomsorg av hög kvalitet och utbildning samt skydd av barnens rättigheter. Såsom planeras inom ramen för plattformen har kommissionen för avsikt att under 2012 lägga fram en rekommendation om barnfattigdom. Där kommer vi att ange gemensamma principer och effektiva övervakningsverktyg för att bekämpa och förebygga fattigdom under barnens tidiga år.
Det är också mycket viktigt att vi tillhandahåller medel för att bemöta dessa utmaningar. Nästan en tredjedel av Europeiska socialfondens anslag på 21,7 miljarder euro för den innevarande programperioden går till åtgärder för att förbättra tillgången till arbete. Dessutom går nästan 3 miljarder euro - 2,77 miljarder för att vara exakt - från det anslaget till att stödja egenföretagande och företagsstarter, och bidragsmottagarna är mycket ofta kvinnor.
Dessutom har EU:s Progressinstrument för mikrokrediter nyligen inrättats för att stödja sysselsättningsskapande åtgärder och egenföretagande. Genom instrumentet ges lån till personer som har förlorat arbetet och vill starta eller utveckla en egen liten rörelse. Instrumentet riktas särskilt till kvinnor och ungdomar. En budget på 100 miljoner euro har anslagits på fyra år, men den kan ökas till över 500 miljoner euro inom ramen för det gemensamma initiativet med internationella finansinstitut.
Under de senaste tio åren har EU-samarbetet om social integration och socialt skydd inom ramen för den öppna samordningsmetoden bidragit till att öka medvetandet om dessa frågor och främja kampen mot fattigdom och socialt utanförskap. Den europeiska plattformen mot fattigdom och social utestängning utgör ramen för fattigdomsminskningsåtgärderna inom an rad olika politikområden. Låt oss göra vårt yttersta för att se till att plattformen fyller sitt syfte.
Nadja Hirsch
Fru talman! Som föredragande för yttrandet över betänkandet om jämställdhet har jag koncentrerat mig på arbetsmarknaden. Löneskillnaden är tyvärr fortfarande 17 procent och kvinnor är fortfarande inte alltid representerade i ledande befattningar och bolagsstyrelser. Det finns alltså ett brådskande behov av åtgärder på det här området.
Vi har inte längre råd att slösa bort kvinnornas potential i samhället, vilken ålder de än har. Vi har en bra nivå på utbildningen och staten investerar i dessa unga kvinnor och mödrar. Vi måste verkligen göra framsteg med detta och kräva att företagen äntligen omsätter sina vackra ord i handling. I detta sammanhang välkomnar jag att företagen faktiskt tar ett steg mot frivillig kvotering.
Men när man utarbetar betänkanden om jämställdhet får man inte heller glömma att även män är missgynnade i vissa avseenden. Särskilt pojkar ges inte alltid möjlighet att utvecklas i skolan. Det finns brister när det gäller hushållsarbete och barnomsorg, och även här kan männen bli mer aktiva. Det är en uppgift som vi alla bör ta oss an. Var och en av oss, vare sig vi är män eller kvinnor, måste ha möjlighet att finna vår plats i livet och leva som vi vill.
Gabriele Zimmer
Fru talman! För hundra år sedan krävde kvinnor rösträtt och att få ställa upp i val, och i dag kämpar vi fortfarande för jämställdhet för kvinnor på många områden, särskilt när det gäller karriärmöjligheter, men även lika lön för lika arbete och sociala förmåner, särskilt på äldre dagar. Detta är uppenbart, inte bara genom löneklyftan mellan kvinnor och män.
Trots kvinnornas ökade deltagande på arbetsmarknaden visar statistiken i samtliga 27 EU-medlemsstater att kvinnor löper större risk att hamna i fattigdom än män. Det finns många skäl till att fattigdom är en kvinnofråga. Jag hinner bara gå in på några av dem på grund av tidsbrist. Den ökande förekomsten av osäkra arbeten är diskriminerande mot kvinnor av flera olika skäl. Över 30 procent av kvinnorna är deltidsanställda, jämfört med endast 7,4 procent av männen. Undersökningar visar att kvinnorna även inom deltidsarbete tjänar avsevärt mindre jämfört med män fast de har samma arbetstid och samma arbetsuppgifter. Detta minskar möjligheterna att integrera sig på arbetsmarknaden och skaffa sig en karriär. Pensionsrättigheterna minskas också, vilket innebär att risken för fattigdom ökar för dem som väljer ett oberoende singelliv. Vi anser emellertid att ett liv fritt från fattigdom kan uppnås med politiska medel genom att man utformar ett system för social trygghet där pensioner och minimilöner ovanför fattigdomströskeln garanteras och arbetstiden minskas generellt.
Vi vill inte behöva vänta i ytterligare hundra år för att man ska inse att kvinnorna självklart har rätt att organisera sina liv oberoende av de beslut som männen fattar och trots att de har barn.
Barbara Matera
Fru talman, mina damer och herrar! När vi i dag firar Internationella kvinnodagens hundraårsjubileum röstar vi om två betänkanden som behandlar områden där kvinnor marginaliseras och utestängs från samhället.
Kvinnor löper traditionellt större risk att hamna i fattigdom, särskilt ensamstående mödrar och kvinnor över 65 år. Bland de fem mål som kommissionen föreslår i Europa 2020-strategin finns kampen mot fattigdom, vilket gör Rovana Plumbs betänkande ytterst relevant, särskilt när det gäller jämställdhetspolitiken mot bakgrund av den ekonomiska och finansiella krisen.
Enskilda kvinnors sårbarhet utsätter dem för risken för fattigdom och socialt utanförskap, vilket i sin tur leder till isolering. Därför åligger det den institution som vi företräder att införa konkreta strategier och program. Jag gratulerar även Mariya Nedelcheva till ett bra betänkande som bidrar till att främja jämställdhet mellan kvinnor och män i Europeiska unionen. Kvinnornas representation i såväl den offentliga som den privata sektorn är mycket låg jämfört med män. Inom finanssektorn är siffrorna ännu mer negativa eftersom kvinnor endast utgör 10 procent av styrelsemedlemmarna för de stora europeiska börsnoterade företagen och 3 procent av styrelseordförandena i företagen.
Jag stöder därför införandet av kvotering för att öka kvinnornas deltagande i den offentliga och den privata sektorn, och särskilt inom utbildningen. Detta måste stödjas eftersom det är mycket viktigt att lärarna inte styr sina elever mot yrken efter könsstereotyper.
Jag vill avsluta genom att påminna om vad en av de första amerikanska kvinnor som valdes till borgmästare sade: ”Vad kvinnor än gör måste de göra det dubbelt så bra som männen för att man ska tycka att de är hälften så bra.” Jag slutar med att säga att som tur är för oss kvinnor är det inte särskilt svårt.
Vilija Blinkevičiūtė
Fru talman! När vi firar Internationella kvinnodagens hundraårsjubileum ägnar vi här i parlamentet särskild uppmärksamhet åt jämställdhetsfrågor och kampen för att övervinna fattigdom bland kvinnor. För över hundra år sedan kämpade kvinnorna för rätten att arbeta, och nu måste de kämpa för att få lika lön för lika arbete. Vi går framåt, men framstegen på jämställdhetsområdet går för långsamt. Det förekommer fortfarande diskriminering på arbetsplatsen, könssegregeringen på arbetsmarknaden är djup, löneklyftan kvarstår, det finns fortfarande brist på kvinnor i ledande befattningar och inom politiken och förmånerna för moderskap och ensamstående kvinnor är fortfarande otillräckliga. I Europaparlamentets betänkande om jämställdhet mellan kvinnor och män fastställer vi att det är mycket viktigt att stärka jämställdhetsprincipen i samhället, stoppa våldet mot och människohandeln med kvinnor, garantera mammaledighet, skapa lämpliga förutsättningar för att dra nytta av daghems- och barnomsorgstjänster, minska fattigdomen bland kvinnor och värdesätta kvinnornas bidrag till utvecklingen av familjen, samhället och ekonomin. För att uppnå dessa mål måste Europaparlamentet, kommissionen och medlemsstaterna arbeta tillsammans, och på denna historiska dag vill jag gratulera alla kvinnor och uppmana dem att fortsätta att kämpa för sina rättigheter och lika möjligheter.
Antonyia Parvanova
för ALDE-gruppen. - (EN) Fru talman! Först och främst vill jag gratulera alla mina kolleger till det positiva arbetet under de gångna åren som sammanfattas i det betänkande jag utarbetade om jämställdhet mellan kvinnor och män, och med den viktiga frågan om fattigdom, som behandlas i Rovana Plumbs betänkande.
När vi firar Internationella kvinnodagens hundraårsjubileum är det viktigt att parlamentet överväger hur lång väg vi fortfarande har kvar att gå för att garantera jämställdhet i unionen och integrera jämställdhetsfrågorna i alla sektorer och områden.
Låt oss börja med sysselsättningsfrågan och löneklyftan mellan kvinnor och män. Hur länge ska vi behöva konfronteras med statistik som visar på ojämlika förutsättningar eftersom kvinnor får upp till 34 procent mindre i lön än männen i vissa EU-medlemsstater? Vi måste kräva åtgärder - lagstiftningsåtgärder om så blir nödvändigt - så att vi når konkreta resultat i praktiken och inte bara på papperet.
Kvinnornas ställning på den europeiska arbetsmarknaden och de många hinder de måste kämpa emot i form av diskriminering leder till att alltfler kvinnor hamnar i fattigdom. Alltför många kvinnor sitter fast i en situation av relativ ekonomisk osäkerhet och beroende. Många kvinnor har deltidsarbete och tillfälliga arbeten med lägre lön och sämre förutsättningar.
Fattigdom ger upphov till människohandel med kvinnor, våld, och mer generellt, till utnyttjande av alla slag. Vi vet också att kvinnor som faller offer för våld i hemmet på grund av fattigdom inte gör något för att skydda sig eftersom de saknar ekonomisk trygghet.
Fru Reding! På denna symboliska dag ser vi fram emot en EU-strategi för bekämpande av våld mot kvinnor, som du redan har utlovat.
Marije Cornelissen
Fru talman! I dag är det den 8 mars 2011, Internationella kvinnodagens hundraårsjubileum. Detta förtjänar att vi firar allt vi har uppnått, till exempel rösträtt, rätt till jämställdhet och reproduktiva rättigheter, åtminstone i de mer civiliserade länderna. Men det är också en dag när vi bör vara ledsna över att allt fortfarande inte är som det borde vara. I EU är kvinnor fortfarande starkt underrepresenterade i beslutsfattande ställningar, omvårdnadsansvaret faller nästan uteslutande på kvinnor och det finns fortfarande en ihållande löneklyfta mellan kvinnor och män, även utanför EU naturligtvis, där vissa länder inte ens har börjat arbeta för att ge kvinnor rösträtt.
Internationella kvinnodagens hundraårsjubileum manar också till en historisk jämförelse. Det första verkliga stora steget för kvinnornas deltagande på arbetsmarknaden togs under de två världskrigen, särskilt andra världskriget. Det fanns helt enkelt inte tillräckligt många män som kunde arbeta i fabriker och på kontor. Arbetsgivarna hade inte längre något val och kvinnorna gick in på arbetsmarknaden i stora skaror. Nu genomlever vi sådana tider igen. Den här gången beror det inte på något krig som tur är, utan på den åldrande befolkningen. Om fem eller tio år kommer det återigen helt enkelt att finnas för få män för att fylla vakanserna på olika nivåer. Arbetsgivarna måste locka till sig kvinnor och kunna behålla dem. Den åldrande befolkningen kan utgöra en idealisk möjlighet på jämställdhetsområdet.
Det är upp till oss, som EU-politiker, och det är upp till våra kolleger i de nationella parlamenten att främja denna utveckling genom att tillhandahålla mammaledighet av hög kvalitet för mödrar och pappaledighet för fäder, genom att se till att det finns tillräcklig tillgång till barnomsorg till överkomliga priser, genom rätt till flextid och deltidsarbete med bra sociala rättigheter och genom att införa kvotering för kvinnors deltagande i företagsledningar och inom politiken, eller åtminstone komma med trovärdiga hot i det avseendet. Tillsammans kan vi se till att det inte tar ytterligare hundra år innan kvinnor och män har lika rättigheter och lika möjligheter på alla områden.
Andrea Češková
Fru talman! Jag är skuggföredragande för betänkandet om fattigdom bland kvinnor i EU, så jag kommer att inrikta mig på det betänkandet. Det samlar en hel rad frågor som ger en mycket bra översikt av kvinnornas ställning i EU. Jag är nöjd med att många punkter i betänkandet handlar om behovet av flexibla anställningsformer, och med det menar jag både tillsvidarearbete och deltidsarbete, eftersom jag anser att särskilt ensamstående mödrar och småbarnsfamiljer i allmänhet måste kunna utnyttja det breda utbud som finns på arbetsmarknaden så att de kan förena arbets- och familjeliv. Samtidigt välkomnar jag och stöder helhjärtat att vi återigen uppmärksammar den fortsatt stora löneklyftan mellan kvinnor och män. Jag vill bara kort påpeka att betänkandet även innehåller vissa punkter som vi har svårt att stödja. Det gäller till exempel uppmaningen att inrätta en europeisk stadga för kvinnors rättigheter och hänvisningen till betänkandet om mammaledighet, som inte har godtagits av medlemsstaterna som vi vet. I denna anda har vi stött några av ändringsförslagen. Jag vill tacka föredraganden, eftersom betänkandet verkligen är både bra och heltäckande.
Eva-Britt Svensson
för GUE/NGL-gruppen. - Fru talman! Hundra års kamp för jämställdhet - jag tycker att det är viktigt att vi idag också tänker på de pionjärer som för hundra år sedan startade jämställdhetskampen och som har berett vägen för de framsteg som vi ändå kan konstatera har gjorts. Jag vill också tacka alla kolleger, alla NGO:s, alla som fortsätter kampen för jämställdhet. Vi ska diskutera kvinnors situation i EU, men jag tycker att det är viktigt att vi idag också visar vår solidaritet med de kvinnor som i detta nu visar det stora modet att delta i kampen ute på gator och torg för demokrati och rättvisa i andra länder. Jag tycker att vi också ska tänka på dem idag.
Betänkandena vi diskuterar här belyser den ojämlika arbetsmarknaden, där kvinnor har otrygga anställningar och lönediskrimineras med 17 procent i genomsnitt. Bara 6 av 10 kvinnor i Europa förvärvsarbetar och när de har en anställning är det ofta otrygga deltidsanställningar som man inte kan försörja sig på. Det är inte konstigt, eftersom det finns starka krafter som motsätter sig utbyggnad av barnomsorg osv. som ger förutsättningar för kvinnor att förvärvsarbeta.
Jämställda möjligheter på arbetsmarknaden innebär att vi måste få mammaledighetsdirektivet - vilket jag hoppas också innebär pappaledighet. Jag hoppas att vi snart ska kunna diskutera föräldraförsäkring där män och kvinnor tar samma ansvar för försörjningen, men också för barnen. Skulle kvinnor i EU arbeta i samma utsträckning som män så skulle välståndet öka med drygt en fjärdedel. Vi har inte råd att avstå från kvinnor på arbetsmarknaden.
Kvotering efterfrågas. Jag anser att kvotering är ett nödvändigt instrument i ett samhälle där endast 3 procent av de stora företagen leds av kvinnor. Jag kan jämföra användningen av kvotering med antibiotika. Jag gillar inte överdrivet användande av antibiotika men när någon är sjuk så är jag väldigt glad att det finns. Och det är något sjukt i ett samhälle där endast 3 procent av kvinnorna är i ledningen för de stora företagen. Därför är kvotering ett nödvändigt instrument för att rätta till de fel som finns i samhället.
Godfrey Bloom
för EFD-gruppen. - (EN) Fru talman! Alla i EU gratulerar sig själva på Internationella kvinnodagen. Enligt min åsikt har ni gjort detta till en riktig soppa. Ni talar om mammaledighet. Det enda som händer med drakonisk mammaledighet är att allt färre unga kvinnor i mitt land får arbete eftersom man måste vara spritt språngande galen om man anställer en ung kvinna om man är småföretagare. Så ni har inte gjort dem någon tjänst.
Nu har vi lika möjligheter för bilförsäkringar på grund av en annan vansinnig dom från EU-domstolen, vilket innebär att även om unga kvinnor får arbete har de inte råd att köra till jobbet eftersom deras bilförsäkring just har blivit dubbelt så dyr. Och nu talar ni om kvotering. Vad är det för galenskap? Kvinnor som har arbetat hela livet för att få en ansvarsbefattning inom näringslivet - yrkeskvinnor - gynnas genom kvotering. Nu kommer framgångsrika kvinnor att sitta i styrelserummen och folk kommer att undra om de sitter där på grund av kvotering eller om de fick tjänsten för att de kan sitt jobb. Allt detta är fullständigt vansinnigt, och det är en tragedi att ingen av er har haft ett riktigt jobb i hela ert liv, annars skulle ni förstå vad jag pratar om.
(Talaren godtog att besvara en fråga (blått kort) i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen)
Eva-Britt Svensson
Fru talman! Godfrey Bloom, man är inte bindgalen om man begär och anser att föräldraförsäkring är bra. Det är bara till att titta på de medlemsstater som har en väl utbyggd föräldraförsäkring. De länderna - de nordiska, t.ex. Sverige - har också den högsta anställningsprocenten av kvinnor. Därmed är det bevisat att en bra föräldraförsäkring innebär att vi också har högre anställningssiffror för kvinnor, och också män naturligtvis. Föräldraförsäkring är bra för en jämställd arbetsmarknad. Kvinnor kan också bidra till välståndet i EU.
(Applåder)
Godfrey Bloom
(EN) Fru talman! Det stämmer helt enkelt inte, vilket framgår av statistiken i mitt land. Tala med vilken småföretagare du vill i mitt land. Jag är inte intresserad av ledamotens land eller andra människors hemländer, jag är intresserad av mitt land och min ekonomi, och jag försäkrar er att alla företagare, såväl manliga som kvinnliga, kommer att säga att de inte anställer unga kvinnor på grund av de drakoniska mammaledighetsbestämmelserna. Jag hoppas desperat att ni någon gång landar i verkligheten. Alla som har ett riktigt jobb, räck upp handen!
(Talaren godtog att besvara en fråga (blått kort) i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen)
Siiri Oviir
(ET) Godfrey Bloom, du vet naturligtvis att kvinnor i EU är bättre utbildade än män, även i ditt hemland. Om kvotering införs för företagen, varför tror du att denna tredjedel kommer att omfatta just de outbildade kvinnor som också kan finnas i vårt samhälle?
Godfrey Bloom
(EN) Fru talman! Som svar på Siiri Oviirs fråga vill jag bara råda henne att låta företagen göra sitt jobb. Ju mindre man reglerar, beskattar och lägger sig i, desto snabbare kommer vår ekonomi att återhämta sig. Det är vad allt det här handlar om, vilket ledamoten inte har insett.
(Talaren godtog att besvara en fråga (blått kort) i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen)
Edite Estrela
(PT) Fru talman! Godfrey Bloom, vet du vilket Storbritanniens problem är? Man har 52 veckors dåligt betald mammaledighet. Det är bara de första sex veckorna som betalas till 60 procent, 33 veckor betalas bara symboliskt och 13 veckor är obetalda. Mammaledigheten är bara till för rika familjer, där kvinnan kan stanna hemma trots att familjens budget minskas. Det är Storbritanniens problem, inte våra förslag om mammaledighet.
Godfrey Bloom
(EN) Fru talman! Som svar på Edite Estrelas kommentar kan jag försäkra henne om att problemet med mitt land är att vi har gett upp självstyret och är medlemmar i EU. Det är mitt lands problem.
(Talaren godtog att besvara en fråga (blått kort) i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen)
Anneli Jäätteenmäki
(FI) Fru talman! Jag vill faktiskt tacka Godfrey Bloom för hans åsikter, eftersom de är vanligt förekommande. Om det inte vore så skulle vi ha gjort mycket större framsteg. Det är bara det att många håller tyst. Godfrey Bloom, jag vill fråga dig om du anser att barn bara är barn till kvinnor, det vill säga att papporna inte har något ansvar och det därför inte behövs någon pappaledighet eller att de inte behöver ta hand om sina familjer, utom genom att arbeta.
(Applåder)
Godfrey Bloom
(EN) Fru talman! Jag vill svara Anneli Jäätteenmäki genom att säga att jag anser att barn är föräldrarnas ansvar, och ingen annans. Jag accepterar inte att någon tar ansvar för sina grannars barn. Det är föräldrarna som ska ta ansvar för sina barn, så borde det vara. Ju mer egenansvar vi har i EU - och i hela världen för den delen - desto bättre skulle det vara, enligt min åsikt.
Angelika Werthmann
(DE) Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Ett av tecknen på det absoluta armodet i vårt samhälle är att vi fortfarande måste diskutera frågan om jämställdhet mellan kvinnor och män. Kvinnor lider inte bara nackdel i arbetslivet, utan även i samhället i stort. Listan på exempel är ändlös, så därför kommer jag att koncentrera mig på några få nyckelord: lönenivåerna, arbets- och anställningsvillkor, otrygga anställningsavtal, pensionsrättigheter, barnomsorg, social trygghet och olika former av våld mot kvinnor.
Det finns många kvinnor som är bättre kvalificerade än män, och ändå fortsätter vi att diskutera lika lön för lika arbete - otroligt. Lika otroligt är det att kvinnor löper större risk att hamna i fattigdom än män, och här är äldre kvinnor och ensamstående mödrar särskilt i riskzonen. Jag vill påminna er om att 2010 var Europeiska året för bekämpning av fattigdom. Fattigdom är en kvinnofråga. Fattigdom får allvarliga konsekvenser för samhället eftersom den leder till sjukdom som i sin tur leder till arbetslöshet.
Edit Bauer
(HU) Fru talman! I dag har vi hållit två debatter i parlamentet om två betänkanden från mina kolleger - jag gratulerar dem. Det är verkligen är svårt att komma med något nytt i dessa frågor eftersom situationen i stort sett är oförändrad och i viss bemärkelse till och med har försämrats under de senaste åren. I debatten om mäns och kvinnors löner har vi till exempel sagt år efter år att det fortfarande finns en betydande skillnad, trots att principen ”lika lön för lika arbete” fastställdes i Romfördraget så tidigt som 1957. Sedan 1975 har vi dessutom haft sekundärlagstiftning på det här området, även om det är sant att om vi skulle räkna upp alla lagar som gäller men inte fungerar, skulle den lagen säkerligen stå överst på listan. Såsom redan har nämnts visar de senaste statistiska uppgifterna faktiskt att den nuvarande skillnaden är 17,5 procent, men en del av oss minns att den procentandelen var så låg som 15 procent för ett par år sedan, vilket innebär att variabiliteten är extremt hög. Och detta handlar inte om små eller stora företag, det handlar inte bara om kvinnor, utan det handlar faktiskt även om social rättvisa. Vi kan inte nog ofta säga att löneskillnaderna, vilket mina kolleger har påpekat i mer eller mindre samma ordalag, innebär att kvinnorna bestraffas för att de blir mammor, och problemet uppstår när unga kvinnor återvänder till arbetsmarknaden. Där har vi det verkligt stora problemet: småföretagen kommer aldrig att lösa samhällsproblemen. Det som parlamentet kräver i det här sammanhanget, det vill säga att man garanterar en transparent lönefördelning mellan könen och att de som kontinuerligt bryter mot den principen inte ska få motta EU-stöd, är enligt min åsikt inte mycket att komma med. Det är sant att det har skett vissa framsteg, inrättandet av ”Equal Pay Day” är en viss framgång, men den verkliga bedriften hade varit om dagen hade infallit den 1 eller 2 januari i stället för den 5 mars.
Edite Estrela
(PT) Fru talman! Kvinnor är i majoritet vid universiteten och är bättre kvalificerade, men när det gäller högre befattningar förhindras ökningen av antalet kvinnor av ett glastak. Det är därför vi behöver kvotering. Det är synd att Godfrey Bloom redan har gått. Det är viktigt att påpeka att i politiken och i den ekonomiska världen finns det bara en kvinnlig chef för en centralbank. Kvinnorna bar inte ansvaret för finanskrisen, men de hade kunnat hjälpa till att förhindra den.
Varför är det så att när vi talar om kvotering tar någon alltid upp frågan om meriter? Är det bara kvinnornas meriter som ifrågasätts? Har inte män meriter? Kvotering är en nödvändig och tillfällig åtgärd för att främja en balanserad representation mellan kvinnor och män i beslutsprocessen, och jag vill därför gratulera kommissionen till de insatser som den har gjort för att se till att beslutsprocessen är delad även när det gäller den ekonomiska makten.
Siiri Oviir
(ET) Fru talman! Gratulationer till alla på Internationella kvinnodagen! När det gäller jämställdhetsfrågan är det inte bara skillnader och bristande social rättvisa som är problemet. Jämställdhet är en nödvändig förutsättning för ekonomisk tillväxt, sysselsättning, konkurrenskraft och social sammanhållning. Investeringar i jämställdhetsåtgärder betalar sig genom att fler kvinnor är aktiva i arbetslivet, vilket innebär att de bidrar till BNP, och genom högre skatteintäkter och hållbara födelsetal. Många anser att vår syn på jämställdhetsfrågan fortfarande befinner sig på medeltiden i dag, eller det är åtminstone vad jag har hört i en del inlägg.
En fråga spökar i det här sammanhanget, och det är kvoteringen. Folk glömmer, eller vill kanske inte inse, att kvoteringen inte införs för högre befattningar, och att kvotering inte kommer att leda till att inkompetenta kvinnor hamnar i beslutsställning. Kvinnorna är bättre utbildade i EU, de kan ta ansvar och de kan göra ett bra jobb och få rättvis lön för sitt arbete. De länder som tillämpar kvotering, som redan använde kvotering för 20 år sedan - här tänker jag på de nordeuropeiska länderna - har faktiskt visat att våra mål kan uppnås genom den här åtgärden, och nu för tiden har beteendet ändrats, kvoter är inte nödvändiga i samma utsträckning som tidigare. Det är normalt att kvinnor deltar i alla samhällsområden. Jag skulle naturligtvis kunna säga mycket om fattigdom och ensamstående mödrar, men tiden tillåter mig tyvärr inte att göra det. Tack till alla som har yttrat sig - en dag kommer vi att vinna i alla fall!
Franziska Katharina Brantner
(DE) Fru talman! Internationella kvinnodagens hundraårsjubileum är ett utmärkt tillfälle för oss att fira, vara tacksamma och fortsätta att kämpa.
Vi behandlar ett betänkande om kvinnor och fattigdom, och en av huvudorsakerna till detta problem är de ojämlika lönerna mellan kvinnor och män. Som vi redan har hört skrevs principen om lika lön in i Romfördragen så tidigt som 1957. Löneskillnaden är emellertid fortfarande 17,5 procent inom EU, och så hög som 23 procent i Tyskland. År 2008 antog parlamentet ett betänkande om löner tack vare Edit Bauers utmärkta arbete. I det betänkandet uppmanade vi kommissionen att inleda lagstiftningsinitiativ för att bekämpa löneskillnaderna. Inget har gjorts sedan dess. Dessutom, kommissionsledamot Reding, allt du har gjort är att utse den 5 mars till den europeiska ”Equal Pay Day”, vilket du meddelade fredagen den 4 mars. Vilken tur att du kom ihåg att informera om detta innan datumet redan hade passerat.
Vi har ingen tid längre för meningslösa pressmeddelanden. Vi vill inte höra vackra ord från dig. Vi vill att du äntligen gör något så att Romfördragens hundraårsjubileum inte blir ännu en dag då löneskillnaden mellan kvinnor och män är högre än 0 procent. Vi vill ha lika löner nu.
Nu vill jag gå över till frågan om kvotering för kvinnor och svara min kollega från England. Jag skulle vilja veta om han anser att endast 3 procent av kvinnorna i England och inom EU ”kan sitt jobb”. Kanske det förklarar varför det finns så få kvinnor i företagsstyrelserna? Det tror inte jag. Vi behöver kvotering.
Viviane Reding, du har sagt att det kommer att bli obligatoriskt för företagen att anställa kvinnor till nästa år. Är det din önskan att vi ska ha dessa åtaganden till nästa år, eller är målet att åtagandet att anställa kvinnor redan ska tillämpas till nästa år? Jag förstår att ditt mål är det andra jag nämnde.
Tadeusz Cymański
(PL) Fru talman! Den ytterst viktiga frågan om fattigdom bland kvinnor är ämnet för den resolution vi diskuterar. Det är viktigt att vi tänker på att det är kvinnorna som bär den tyngsta bördan av finanskrisen. Det är främst kvinnor som har känt av konsekvenserna av krisen i form av sänkta sysselsättningsnivåer, sänkta löner och omstruktureringsåtgärder. Dessutom är det kvinnorna som har det främsta föräldraansvaret och ansvaret för barnuppfostran, samtidigt som de deltar i den mycket svåra och ständigt föränderliga arbetsmarknaden.
Situationen för kvinnorna i EU-medlemsstaterna ser väldigt olika ut, och därför är det ytterst viktigt att visa solidaritet med och ha förståelse för kvinnor i regioner där fattigdomsproblemet är särskilt akut. Frågan om ojämlika löner bör få oss att stanna upp och tänka efter, eftersom det även finns löneskillnader i företag som drivs och ägs av kvinnor. Det är oroande, och vi bör fundera över vilka djupare orsaker som ligger bakom och om administrativa lagar och bestämmelser - bindande bestämmelser - är tillräckliga i det här fallet, eller om man måste ändra på medvetandet och kulturen i allmänhet. Ingenting kan ersätta respekt och social kultur, och lagstiftning räcker inte heller.
Ilda Figueiredo
(PT) Fru talman! Det är särskilt betydelsefullt att vi på Internationella kvinnodagen i år diskuterar dessa betänkanden som syftar till att fästa uppmärksamheten vid den ojämlikhet och diskriminering som fortfarande förekommer. I en del länder går samhället till och med bakåt i den här frågan.
När vi uppmärksammar ett historiskt datum för kvinnors kamp för erkännande och utövande av sina rättigheter, lyfter vi fram de problem med förvärrad arbetslöshet och osäkra arbeten, låga löner och lönediskriminering och diskriminering till följd av moderskap som kvinnliga arbetstagare får utstå. Dessa problem tar sig uttryck som är särskilt chockerande och oacceptabla för de yngre generationerna.
Alltfler kvinnor får minskad inkomst och blir fattigare. Situationen för funktionshindrade kvinnor, invandrarkvinnor, kvinnliga pensionärer med låga pensioner och lågbetalda kvinnliga arbetstagare är särskilt allvarlig.
Problemen för kvinnor på landsbygden och i familjejordbruk ökar, och detsamma gäller kvinnor som driver mikroföretag och småföretag. Effekterna av åtstramningsåtgärderna i vissa länder, som Portugal, Grekland och Irland, får återverkningar för kvinnors liv som arbetstagare, medborgare och mödrar.
Så är fallet med de överlagda lönesänkningarna, den frysta intagningen till universitetsutbildningar och blockeringen av kollektivförhandlingar, och detsamma gäller hälsovård, utbildning, social trygghet och en rad olika former av socialt stöd.
Därför är det oerhört viktigt att förhindra åtgärder som vidtas med krisen som förevändning och som hindrar kvinnornas rätt till jämlikhet och den nödvändiga ekonomiska och sociala sammanhållningen. Högtravande ord och goda avsiktsförklaringar är inte tillräckligt. Det är dags att vi bryter med den nyliberala politiken i stabilitets- och tillväxtpakten med avregleringar och privatiseringar och fri konkurrens, som alltid tjänar de ekonomiska och finansiella intressegruppernas intressen. Det är dags att prioritera kvinnorna och deras rättigheter, jämställdhet och ekonomisk och social sammanhållning så att vi får ett bättre samhälle, verkligen respekterar de mänskliga rättigheterna och befäster de framsteg som kvinnorna har bidragit med för att bygga upp vår civilisation.
Teresa Jiménez-Becerril Barrio
(ES) Fru talman! I dag är det väldigt betydelsefullt att tala om jämställdhet mellan kvinnor och män eftersom vi firar Internationella kvinnodagen, då vi minns dem som kämpade för kvinnors arbetsrättigheter, ekonomiska rättigheter och rösträtt för hundra år sedan.
Vi har gjort avsevärda framsteg under dessa hundra år, men mycket återstår att göra. Verklig jämställdhet är fortfarande en dröm och diskriminering av kvinnor den bistra verkligheten.
Jag anser att vi alla, både män och kvinnor, kan göra mycket mer för att nå en verklig frigörelse för kvinnorna. Det finns många kvinnor i världen vars rätt till liv hotas, vars värdighet kränks och som förnekas sin frihet.
Låt mig i dag, på Internationella kvinnodagen, visa mitt stöd och uttrycka mina förhoppningar för alla kvinnor som kämpar för sina demokratiska rättigheter i revolutionen i Nordafrika. Kvinnor får inte vara värda hälften så mycket som män i arabländerna eller någon annanstans i världen. Vi är lika mycket värda och förtjänar samma sak. Jag kommer att fortsätta att kämpa för jämställdhet och Internationella kvinnodagen kommer att finnas kvar tills vi har jämställdhet.
Även om många inte vill inse det är det ett faktum att kvinnor tjänar hälften så mycket som män gör och att våld i hemmet huvudsakligen drabbar kvinnor och barn. Jag upprepar att vi måste fortsätta att påtala dessa frågor i parlamentet, och jag lovar naturligtvis att jag kommer att fortsätta arbeta för det.
Marc Tarabella
(FR) Fru talman! Jag vill börja med att berömma mina kolleger Mariya Nedelchevas och Rovana Plumbs arbete.
På denna symboliska dag, som markerar Internationella kvinnodagens hundraårsjubileum, kan jag nästan upprepa ord för ord vad som sades förra året, eftersom kampen fortfarande pågår.
Det är sant att kvinnor är mer utsatta för krisens verkningar när det gäller förlorade arbetstillfällen. I kampen mot våld mot kvinnor vill vi att kommissionen talar om vilka avsikter den har, att den går med på vår begäran om ett europeiskt år för att lyfta fram den här frågan samt att den lägger fram en strategi. Jag har fått höra att det kommer att ske snart, vilket gläder mig stort.
Lika lön för lika arbete är tyvärr inte verklighet ännu, trots de insatser som gjorts av vissa medlemsstater och särskilt kommissionen. Pappaledighet har också tråkigt nog avvisats av medlemsstaterna trots att vi här i parlamentet har ansträngt oss till det yttersta, och rätten till abort är fortfarande inte erkänd i fyra EU-medlemsstater och bestrids i andra.
Jag välkomnar den nya belgiska lagen om kvotering av kvinnors representation i företag och i bolagsstyrelser samt den oerhört aktiva inställning som Viviane Reding och talman Jerzy Buzek visar, som även har fått genklang i pressen på andra sidan Atlanten.
Avslutningsvis bör vi emellertid fira att efter hundra år är vi halvvägs mot målet för jämställdhet tack vare europeiska och nationella lagar. Vi måste fortsätta på samma sätt, så att det inte tar ytterligare hundra år att uppnå verklig jämställdhet mellan kvinnor och män.
Emma McClarkin
(EN) Fru talman! Såsom många ledamöter har påpekat har framstegen för kvinnors rättigheter gått stadigt framåt under ett antal år. Under de 30 åren mellan det första valet till Europaparlamentet och 2009, när jag valdes, har kvinnornas representation nästan fördubblats. Nu ser vi kvinnor i viktiga roller i politiken, näringslivet, industrin och medierna. Det viktigaste är kanske att vi, som samhälle, har lärt oss att uppskatta kvinnornas roll och erkänna deras bidrag, samtidigt som vi har ökat jämställdheten.
Vi måste dock tänka på hur långt vi driver kraven på ökad jämställdhet och inom vilka områden. Vår prioritering bör vara att inrikta oss på det som fortfarande är fel i dag. I Storbritannien utgör de kvinnliga parlamentsledamöterna fortfarande mindre än 20 procent, nästan hälften av företagen i FTSE 250-indexet har inga kvinnor i sina styrelserum alls, och endast en femtedel av alla som går ut ingenjörs-, forskar- och IT-utbildningar är kvinnor. Med tanke på den mångskiftande karaktären i våra samhällen är detta helt klart en fråga som medlemsstaterna måste ta itu med - utan att kvoter och mål fastställts helt godtyckligt på EU-nivå.
Förutom frågan om representation finns det dock tusentals kvinnor i EU, och i hela världen, som drabbas av våld, utnyttjande och utanförskap. Det är dessa kvinnor som inte har något val. Det är dessa kvinnor - som lider av diskriminering, som avsiktligt motarbetas när de vill förverkliga sig eller som faller offer för förtryck - som verkligen förtjänar vår odelade uppmärksamhet.
Astrid Lulling
(DE) Fru talman! För det första vill jag välkomna det fåtal män som har anslutit sig till de lika få kvinnorna här i plenum. Jag är naturligtvis för lika behandling och lika möjligheter för kvinnor och män. Jag har framgångsrikt kämpat för detta på nationell nivå och EU-nivå i över 50 år.
Betänkandet om jämställdhet mellan kvinnor och män i EU 2010 innehåller tyvärr återigen överdrivna krav som är kontraproduktiva för kvinnor i slutändan. Jag har inte tid att gå in på alla dessa här. Det är dock inte föredragandens fel att det stora antalet ändringsförslag har gjort att betänkandet är svårt att smälta.
När det gäller den kontroversiella frågan om huruvida EU ska införa kvotering för kvinnor i börsnoterade företag måste jag varna mot att lovorda Norge som ett lysande exempel på en sådan åtgärd. Ni kanske undrar varför. Sedan införandet av kvotering för kvinnor har antalet börsnoterade företag minskat från 554 till 362 mellan 2003 och 2009. Ett av tre företag angav kvoteringen som skäl till att det drog sig tillbaka från aktiemarknaden. I Norge upptar 70 kvinnor, som kallas ”guldkjolarna” cirka 300 platser i företagsstyrelserna. Detta är skevt, men mycket intressant. Om jag får tala för mig själv så kanske jag lockas av en ”guldkjols” karriär, eftersom jag inte har suttit med i en enda bolagsstyrelse hittills. Kommissionen bör därför fundera noggrant över det här, och överväga konsekvenserna så att den inte reagerar för förhastat på detta problem.
Jag beklagar också att man i samma anda rekommenderar i betänkandet att kvinnor bör få lätt tillgång till preventivmedel och abort. Med andra ord likställs abort med preventivmedel som ett enkelt verktyg för födelsekontroll. Detta är en förolämpning mot kvinnor. Jag kan inte instämma i det, helt bortsett från att EU faktiskt inte har några befogenheter på detta område - subsidiarité oblige! Jag beklagar att vissa kvinnliga ledamöter konsekvent blandar ihop dessa två frågor. Det är inte nödvändigt.
(Talaren godtog att besvara en fråga (blått kort) i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen)
Licia Ronzulli
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Jag vill ställa en mycket enkel fråga till Astrid Lulling: tror hon inte att arbetet för jämställdhet mellan kvinnor och män till och med 2011 just hindras av åsikter som hennes, en kvinnas åsikter, som hon är så ivrig att dela med sig av till oss till och med en dag som i dag?
Astrid Lulling
(FR) Fru talman! Jag vet inte, jag har inte sagt något före 2011, varför har situationen försämrats? Den kommer inte att försämras om vi förblir realistiska, men kommer att göra det om vi intar en utopisk och orealistisk inställning.
(Applåder)
(Talaren godtog att besvara en fråga (blått kort) i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen)
Marc Tarabella
(FR) Fru talman! Astrid Lulling, jag kan visserligen känna mig mycket stolt över att du har tackat de få män som deltar i den här debatten, men eftersom jag är en av de få manliga ledamöterna i utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män, skulle jag verkligen bli upprörd om du anser att jag är en lika god kålsupare som Godfrey Bloom. Jag skulle vilja veta om du kan skilja mellan Godfrey Bloom och mig, eller om jag ska beklaga att du förknippar oss båda med samma kamp, eftersom vi helt klart har fullständigt motsatta åsikter.
Astrid Lulling
(FR) Fru talman! Marc Tarabella, jag har inte nämnt Godfrey Bloom! Du har gjort Godfrey Bloom en stor tjänst eftersom det var du som ställde frågan till honom och gav honom möjligheten att syssla med sitt spel för gallerierna här. Jag är tacksam för att dessa frågor togs upp eftersom jag får den talartid jag behöver.
Marc Tarabella, du är en framstående ledamot av utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män. Jag kan alltid räkna med dina förnuftiga åsikter, och jag är ledsen över att man inte har lyssnat till våra åsikter när det gäller vissa avsnitt av texten.
Zita Gurmai
(EN) Fru talman! På årsdagen för Internationella kvinnodagen, när vi diskuterar Rovana Plumbs betänkande om fattigdom bland kvinnor i EU och Mariya Nedelchevas betänkande om jämställdhet mellan kvinnor och män i EU, och när institutionerna diskuterar kvotering för kvinnor i bolagsstyrelserna, ägnar PS Women Group sin kampanj 2011 åt pensionssystem och fattigdom bland kvinnor. Alla europeiska samhällen ställs inför problemen med en åldrande befolkning och pensionssystemen runtom i EU reformeras. Därför måste EU sända en signal om att vanliga kvinnors liv står i centrum för vår uppmärksamhet.
När det gäller den centrala pensionsfrågan bör kommissionen ta ledningen i arbetet med att täppa till de strukturella klyftorna mellan kvinnor och män. Kvinnor får inte försättas i underläge av orsaker som de inte har något inflytande över. Detta gäller löneklyftan, som mina kolleger har nämnt, vård av anhöriga och otryggt arbete. Vår främsta uppgift är att öka medvetandet bland kvinnorna. Vi måste understryka att kvinnofrågorna har kommit upp väldigt sällan under pensionsdiskussionerna. Vi vill att de politiska beslutsfattarna ska vara medvetna om följderna av detta och se till att exakta uppgifter om kvinnor och pensioner blir tillgängliga.
Kommissionen måste genomföra undersökningar om jämställdhetsaspekten i pensionsreformerna i EU, och jag är säker på att Viviane Reding kommer att göra det. Vi behöver titta på bästa praxis på nationell nivå och överväga en EU-strategi på detta område. Det är verkligen dags att fundera över vad vi har åstadkommit under de senaste hundra åren. Vi behöver en tydlig framtid för våra barn.
Det är också viktigt att vi tänker på vad Clara Zetkin gjorde för 100 år sedan, eftersom det var hennes idé att löneklyftorna måste minskas. Det kommer även att vara mycket viktigt att vi gör ändringar i stil med Ginger Rogers och Fred Astaire - och att vi kommer ihåg att Ginger Rogers var tvungen att göra allt ”baklänges och på höga klackar”.
Lena Kolarska-Bobińska
(PL) Fru talman! Betänkandena om den bristande jämställdheten som påverkar kvinnor och män i EU innehåller många förslag om vad som bör göras och vilka åtgärder som bör vidtas för att minska dessa skillnader. Jag vill uppriktigt tacka kommissionsledamot Viviane Reding för de åtgärder hon vidtar på EU-nivå för att minska skillnaderna mellan kvinnor och män. De flesta åtgärderna bör dock vidtas ute i medlemsstaterna. Det är där det ofta förekommer våldsamt motstånd från politiker, institutioner och den allmänna opinionen. Kvinnoorganisationer ber ofta kommissionen om hjälp i de här frågorna. Ändå är gräsrotsåtgärder av central vikt, till exempel i Polen, där motståndet kunde övervinnas tack vare en social kvinnorörelse som kallas kvinnokongressen. Vi samlade in över 100 000 namnteckningar för ett socialt och rättsligt initiativ, och tack vare en bred debatt som mobiliserade den allmänna opinionen, röstade det polska parlamentet igenom paritet på 35 procent för kvinnor på alla röstlistor, inklusive röstlistorna till valet till Europaparlamentet. Jag är mycket stolt över att Polen har anslutit sig till de länder där paritet är ett rättsligt krav, och att Polen var först ute bland de nya medlemsstaterna med att införa denna viktiga förändring. Vi kommer nu noggrant att övervaka hur detta påverkar kvinnornas politiska deltagande. Jag vill klargöra att vi omedelbart måste ställa upp nya mål, och målen bör vara lika lön för flera kvinnogrupper och paritet i andra beslutsorgan. Tack så mycket.
Silvia Costa
(IT) Fru talman, kommissionsledamöter, mina damer och herrar! Jag tackar föredragandena och vill i dag, den 8 mars, hedra kvinnorna i Nordafrika och Mellanöstern, där många kvinnor nu demonstrerar i Kairo och Iran och kämpar för demokrati och frihet i sina länder. I det avseendet hoppas jag att kraftfulla åtgärder kommer att vidtas, även av kommissionen inom ramen för de yttre förbindelserna, för att skapa kontakter med dessa kvinnor.
Även i Europa väcks ett allmänt medvetande om kvinnors deltagande, inte minst kraven på respekt för kvinnors värdighet i medier och i männens beteende i institutionerna, vilket en miljon italienska kvinnor och många oroade män krävde på stadstorgen den 13 februari.
När det gäller de betänkanden som behandlas konstaterar jag att det finns en stark koppling mellan otrygghet i arbetet och otrygghet i unga kvinnors liv, även om de är bättre utbildade och mer kompetenta, och att skyddet under moderskap och föräldraskap för kvinnor som arbetar i atypiska yrken är otillräckligt - många unga kvinnor arbetar i sådana yrken. Jag konstaterar också att den nuvarande jämställdhetspolitiken brister och noterar de låga sysselsättningstalen för kvinnor, det faktum att fattigdomen är större bland kvinnor och barn och att kvinnor har lägre pensioner, och även är utestängda från beslutsorganen.
Jag tycker att Viviane Redings initiativ för bolagsstyrelser är bra, men är inte lika positivt inställd till initiativet om försäkringar, som riskerar att särskilt straffa kvinnor. Utan detta kommer det inte att finnas något Europa 2020.
Elisabeth Morin-Chartier
(FR) Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill börja med att säga att för mig har kampen för jämställdhet mellan kvinnor och män ingenting med vänstern eller högern att göra. Det är inte en kamp av män eller kvinnor, det är en kamp för hela samhället.
Vilket slags nutida samhälle skulle investera i att utbilda unga flickor, som vi gör, bara för att sedan bortse från 50 procent av den tillgängliga intelligensen på arbetsplatsen? Så får våra samhällen inte se ut. Jag uppmanar dig Viviane Reding, kommissionen, rådet och parlamentet att gå samman så att vi kommer att lämna ett mer jämlikt och rättvist samhälle efter oss som gör mer för att utnyttja unga flickors utbildning och deras intelligens.
Fru kommissionsledamot, mitt andra påpekande rör lika tillgång till ansvarsbefattningar. Som ni vet är jag fransyska och jag var emot kvotering. Men efter tio år har jag insett att utan kvotering kommer vi inte att åstadkomma någonting. Utan kvotering kommer det aldrig att finnas lika många kvinnor som män ...
(Applåder)
... i ledande befattningar. Jag hörde parlamentets talman stödja den åsikten förra veckan.
Jag anser att vi verkligen måste gå i den riktningen nu. Ni vet att jag var emot kvotering eftersom jag finner det förnedrande att man måste skydda kvinnor som borde kunna komma någon vart på sina egna meriter. Men jag anser att vi nu måste ta till den åtgärden.
Den tredje och sista punkten är att vi måste kämpa för lika lön för kvinnor och män. Tack för era bidrag till debatten.
(Applåder)
Antigoni Papadopoulou
(EL) Fru talman! I dag hedrar vi kvinnornas kamp under årens lopp och kvinnors bedrifter. Vi minns det bestående demokratiska underskottet, som för närvarnade förvärras av den ekonomiska krisen: fattigdom, människohandel, våld, arbetslöshet, sexuellt utnyttjande, löneklyftan, nedsättande attityder i medierna, de ihållande könsstereotyperna och underrepresentation i maktcentrumen - som allt förknippas med kvinnor - och som skadar ensamstående mödrar, äldre kvinnor, kvinnliga invandrare och funktionshindrade kvinnor.
Vi behöver samordnade åtgärder på europeisk och nationell nivå. Vi behöver effektivare sysselsättnings- och socialskyddspolitik för att bekämpa fattigdomen, fler åtgärder för balans mellan arbets- och privatlivet för att stödja arbetande kvinnor och aktiva åtgärder och kvotering för en balanserad representation i maktcentrumen. Vi behöver ordentlig utbildning och informationskampanjer för att få slut på våld och stereotyper. Resan är lång, men vi måste färdas längs den vägen eftersom kvinnor förtjänar bättre möjligheter utan fördomar.
Joanna Senyszyn
(PL) Fru talman! Kvinnor diskrimineras i alla områden av livet, de blir slagna och våldtagna. Hälften av alla kvinnor i EU har utsatts för våld, och över en miljon drabbas av våld dagligen. Arbetet fortsätter med direktivet om våld mot kvinnor, men samtidigt finns det länder i EU, inklusive Polen tyvärr, som tar sig friheten att använda lagligt sanktionerat våld mot kvinnor på området för sexuell och reproduktiv hälsa.
Bristen på lämplig sexualundervisning och enkel tillgång till preventivmedel leder till att kvinnor som blir gravida, inklusive minderåriga, tvingas att föda sitt barn enligt lag. En gravid kvinna behandlas som en inkubator, fråntas rätten att bestämma över sig själv och förvägras den rätt till hälsa och privatliv som alla män har. Abortförbudet innebär inte att antalet aborter minskar. Antiabortlagstiftning måste fördömas, eftersom den är en form av statligt våld och institutionell diskriminering mot kvinnor. Om det var männen som blev gravida skulle abort vara heligt.
Iratxe García Pérez
(ES) Fru talman! Jag vill ge mitt erkännande till och tacka alla kvinnor, varav många är välkända och omskrivna men många andra är anonyma, som har arbetat och kämpat under de senaste hundra åren för att uppnå den jämställdhet som vi nu har.
Mycket återstår emellertid att göra, och dessa betänkanden belyser frågor som balans mellan familje- och arbetslivet, svårigheter att komma in på arbetsmarknaden eller kampen mot könsbaserat våld, som är ett av de värsta sociala problemen i Europa och runtom i världen. Jämställdhet mellan kvinnor och män är fortfarande inte en realitet. Därför måste vi nu inleda en etapp där åtagandena blir verklighet.
EU-institutionerna och det europeiska samhället måste sikta på att göra framsteg i arbetet för att uppnå verklig jämställdhet mellan kvinnor och män. Jämställdhet leder i sin tur till ett mer rättvist och jämlikt samhälle, och på vägen mot det målet är männen oumbärliga. Mycket återstår att göra och vi kommer att klara av det tillsammans.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
(PL) Fru talman! I dag har vi möjlighet att återigen lyfta fram människors rätt till lika behandling, oavsett kön. Trots att mycket har gjorts för att garantera lika rättigheter kvarstår fortfarande löneskillnaderna mellan kvinnor och män. Kvinnorna befinner sig fortfarande i en svårare situation, ofta är det så att arbetsgivarna inte bedömer kvinnor efter deras kompetens utan om de kommer att få barn eller inte, och om de redan har barn, vem som kommer att ta hand om barnen när de är sjuka. Ingen ställer sådana frågor till män eller fäder under anställningsintervjuerna. Jag vill lyfta fram behovet av förändringar och åtgärder för att förändra samhällets syn på det här problemet och se till att kvinnorna själva befrias från tron att det bara är de som har ansvaret för barnen, så att dessa orättvisor kan utrotas. Med tanke på kommissionsledamot Viviane Redings karisma och beslutsamhet är jag övertygad om att vi kommer att åstadkomma detta. Tack så mycket.
Mitro Repo
(FI) Fru talman! På Internationella kvinnodagen är det lämpligt att granska hur jämställdhetspolitiken egentligen genomförs i EU. Vi har ett nytt gemensamt problem, och det är den ökade fattigdomen bland kvinnor. Även om kvinnor arbetar mer än män tjänar männen fortfarande mer och har fortfarande större pensioner. Det är fel att männen blir rikare och kvinnorna fattigare. Detta gäller särskilt äldre kvinnor, och därför bör vi hjälpa dem på alla sätt vi kan.
Åldrande och att bli gammal borde inte vara en börda, särskilt inte för kvinnor. Åldrandet bör inte betraktas som en ansvarsbörda, utan som något som berikar samhället och EU och som en resurs. Världens och Europas framtid kommer huvudsakligen att vara beroende av kvinnor, och mödrar i synnerhet. Det är naturligtvis bra att sönerna till mödrar och mödrars män, som Godfrey Bloom och jag själv, har något mer meningsfullt att göra än att kriga. Mina gratulationer.
(Applåder)
Ivo Vajgl
(SL) Fru talman! Wiens filharmoniker, som förmodligen är den bästa klassiska orkestern i världen, började tillåta kvinnliga musiker först för några år sedan. Tänk er bara hur vår orkester här, parlamentet, skulle se ut och låta om vi inte hade våra kvinnliga ledamöter som livar upp sammanträdena med sina personligheter och välinformerade debattinlägg.
Det är uppenbart att en dag som denna, en dag som påminner oss om ojämlikheten för kvinnor, är mer än nödvändig. Kvinnor är fortfarande inte jämställda när det gäller löner, rollfördelningen på arbetet och i omsorgen om barn och familj. Vårt ansvar i Europaparlamentet och alla våra kollegers ansvar i de nationella parlamenten är att stifta lämpliga lagar för att skapa jämställdhet. Jag anser dock att vi även främjar jämställdhet genom att bry oss om och uppmärksamma kvinnor varje dag.
Anna Záborská
(SK) Fru talman! Det är viktigt att vi diskuterar fattigdom bland kvinnor i dag. Samtidigt är det synd att vi fortfarande tänker ensidigt i vårt sökande efter lösningar.
Det krävs mer än bara tvångsingripanden i familjelivet för att lösa problemet med fattigdom bland kvinnor. Den senaste forskningen från OECD visar att sådana åtgärder endast har begränsad framgång. Kvinnor ägnar mer tid än män åt hushållsarbete och vård av barn. Detta gäller även när mannen är pappaledig. Kvinnorna gör inte detta för att de måste, utan för att de vill. De föredrar att satsa på halvtidsarbete.
Enligt OECD-siffror räknas 30-50 procent av all ekonomisk aktivitet som utförs av kvinnor inte med i de nuvarande måtten på välstånd, till exempel BNP per capita. Att lösa problemen med kvinnofattigdom innebär därför att det arbete som kvinnorna utför inom ramen för solidaritet mellan generationerna också måste erkännas. Genom att erkänna dessa insatser tar vi ett mycket viktigt steg mot att utrota fattigdomen.
Sylvana Rapti
(EL) Fru talman! Jag har något annat att säga. För min del är detta inte en dag av firande, det är en dag till minne av de kvinnor som dog i upproret i Amerika, inte för 100, utan för 157 år sedan. Vi får inte glömma bort det heller. Om vi ska göra framsteg krävs tre grundläggande saker:
för det första stödstrukturer för arbetande kvinnor, dvs. förskoleverksamhet och daghem,
för det andra, kommissionsledamot László Andor, krävs finansiellt stöd till kvinnor, och
för det tredje måste attityderna i skolan förändras och här, kommissionsledamot Viviane Reding, föreslår jag att vi ska ha kvotering, inte bara i bolagsstyrelser, vilket är som att försöka bygga ett hus från taket och nedåt, utan även för förskole- och skollärare, så att vi skapar jämställdhet mellan könen.
Fru talman! Avslutningsvis vill jag uppmana dig, som kvinnlig talman, att göra avsteg från arbetsordningen och ge ordet till de återstående tio kvinnliga talarna för denna särskilda ceremoni på Internationella kvinnodagen.
Ulrike Lunacek
(DE) Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Både här i kammaren och ute i världen har kampen för kvinnors rättigheter på arbetsplatsen, i familjen, i demokratin, för ekonomiskt oberoende för kvinnor och mot våld från män, mot fattigdom bland kvinnor och mot diskriminering mot ensamstående mödrar, lesbiska och invandrarkvinnor pågått alldeles för länge. I dag firar vi Internationella kvinnodagens hundraårsjubileum. Lyckligtvis kommer vi även i framtiden att kunna fira vad vi har åstadkommit, samtidigt som vi inte glömmer bort det arbete som fortfarande återstår att göra.
Elisabeth Morin-Chartier har redan sagt att hon inte hade särskilt stora förhoppningar på kvotering för tio år sedan, men att hon ändrat åsikt och anser att det är nödvändigt med kvotering. Tack för det. Kvotering behövs verkligen om kvinnor ska komma någon vart. Vi har manskvotering i alla bolagsstyrelser, i alla lagstiftande myndigheter, i politiken och i näringslivet. Manliga nätverk fungerar utan problem. Män har inte nödvändigtvis inflytelserika befattningar på grund av sin kompetens - en del har det, men det betyder inte att alla har det - utan helt enkelt för att de tillhör dessa manliga nätverk. Det är skälet till att vi behöver kvotering och jämlika löner.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Fru talman! Jag anser att det är en mycket viktig dag i dag eftersom vi firar kvinnodagen, dagen för de kvinnor vi älskar och respekterar, de kvinnor som är våra mödrar, fruar, systrar och döttrar, arbetande kvinnor och hemmafruar. Jag vill tacka alla kvinnor och framhålla att jag personligen stöder kvinnornas kamp för jämställdhet i samhället och i arbetet, för lika lön och kvotering i maktcentrumen, och att jag förkastar alla former av våld mot och utnyttjande av kvinnor.
Jag kommer inte att säga något mer, allt har redan sagts. Tack mina damer, tack till alla, både ni som är här och de som inte är närvarande vid det här sammanträdet.
Licia Ronzulli
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! I dag vill jag särskilt hedra alla kvinnor som varje dag kämpar för att deras rättigheter ska respekteras i det moderna samhället, alla de kvinnor som väljer att få barn trots att de vet att de kommer att få svårt att kombinera arbetslivet med sin nya mammaroll, alla de kvinnor som är medvetna om sin talang och förmåga och väljer att kämpa vidare på egen hand trots de många hindren.
Just av detta skäl stöder jag införandet av obligatorisk kvotering, åtminstone inledningsvis, för kvinnor som ett sätt att komma till rätta med en kultur som bara hjälper männen. Jag är övertygad om att kvotering kommer att ge många unga kvinnor de möjligheter de har väntat på och att de, utrustade med sin yrkeskompetens och sin utbildning, absolut inte kommer att missa det här tillfället.
Jag har ett barn som bara är några månader gammalt och jag har en dröm. Jag hoppas att min dotter Vittoria inte kommer att behöva kämpa som vi gör för att krossa dessa glastak och att kvinnors talang inte längre kommer att ses som något besvärligt, utan som ett verkligt mervärde.
Andrew Henry William Brons
(EN) Fru talman! Det var trotskisterna som förvandlade marxistklassens stridsmetoder till ett missnöjesparti på bred front. Samhället skulle delas in i grupper, som kanske inte visste att de hade något att klaga över förrän de fick det förklarat för sig av unga militanter. Grupperna kunde indelas efter etnisk tillhörighet, religion, kön, sexuell läggning, ålder eller funktionshinder. Alla skulle uppmanas att delta i en samlad kamp mot sina förtryckare.
Trotskisterna blev äldre, men inte klokare. I vissa fall fick de inflytelserika maktbefattningar. Deras idéer spreds mycket snabbare och längre än de gjorde. Ordet ”diskriminering mot” blev ondskan personifierad. I många fall är det inte möjligt att identifiera de skyldiga. De som diskriminerar är resten av samhället. Vi är alla skyldiga. Vilka nackdelar människor än kämpar med måste de inse när de blir manipulerade och de måste göra sig fria från sådant.
Karin Kadenbach
(DE) Fru talman, fru kommissionsledamot! Internationella kvinnodagens hundraårsjubileum bör vara ett tillfälle att fundera och göra bokslut. I dag vill jag tacka de pionjärkvinnor som banade vägen för oss och gjorde det möjligt för så många kvinnor att nu delta i det politiska livet och i näringslivet.
Men dagens datum bör även vara en varning för oss att inte riskera det som har åstadkommits så här långt. Många aspekter av medlemsstaternas program, som nu genomförs med budgetkonsolidering som förevändning, är uttryckligen mot kvinnor, mot kvinnors utbildningsmöjligheter, mot deras möjligheter till en rättvis lön som de kan leva på, mot deras möjligheter att vara med och påverka i det politiska livet. Jag uppmanar särskilt männen - och jag kan se att vi har flera män bland oss nu - att arbeta med oss i partnerskap för att se till att våra ambitiösa mål kan nås, så att Internationella kvinnodagen verkligen blir en dag att fira i framtiden.
Viviane Reding
Fru talman! Tack mina damer och herrar, jag har hört ert budskap högt och tydligt. Jag kan sammanfatta det i en enda mening: de flesta av er accepterar inte längre att en kvot på 90 procent män driver våra företag och anser att vi måste ändra på det.
(Applåder)
Låt oss arbeta tillsammans för att förändra detta.
(EN) När jag efter att ha lyssnat till er föredragande och till alla inlägg analyserar det som har sagts, tror jag att vi kan vara överens om att kvinnor klarar sig relativt bra i politiken. Vi har fortfarande lång väg kvar att gå, men vi är på rätt spår.
Tyvärr går det inte lika bra för oss i ekonomin. Vi deltar inte i beslutsprocessen och jag har uppfattat ert budskap om att vi måste ändra på det. Vi finns i låginkomstarbetena, när 60 procent av alla som tar universitetsexamen är kvinnor. De försvinner på vägen när vi behöver dem under kristider för att kunna förbättra ekonomin.
Vi har inget val. Hur ska vi uppnå målet 75 procents sysselsättning om inte genom att ta till vara på den outnyttjade potentialen hos dessa välutbildade kvinnor? Vi måste verkligen ändra synsätt i sysselsättningsfrågorna, genom att ge kvinnor en chans och utnyttja den talang som vi har utbildat, och som finns tillgänglig för sysselsättningen.
Jag har noterat inläggen om våldsoffer. Det är sant att inte alla våldsoffer är kvinnor eller barn. Offren kan även vara män - men det är ett faktum att de främst är kvinnor, inklusive små flickor. Det tar vi hänsyn till i paketet om brottsoffer som jag kommer att lägga fram i maj.
Strax efter den här debatten kommer vi att fira Internationella kvinnodagens hundraårsjubileum. Vi får inte glömma att vi även firar hundraårsdagen för när Marie Curie fick Nobelpriset. Jag vill säga till alla kvinnor här i kammaren att vi måste vara stolta över att vara kvinnor.
(Applåder)
László Andor
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Jag anser att vi måste respektera denna hundraårskamp och de framsteg vi har uppnått under dessa hundra år, men vi måste också inse att det moderna Europa fortfarande är långt ifrån fullständig jämställdhet mellan kvinnor och män. Många av dessa orättvisor reproduceras genom obalanserna på arbetsmarknaden och fördomarna mot kvinnor inom många sektorer och i många institutioner på arbetsmarknaden.
Jag anser därför att EU-politiken och EU:s finansiella instrument måste användas för att förbättra situationen på det här området och förbättra sysselsättningsmöjligheterna och arbetsvillkoren för kvinnor så att vi kan göra framsteg. Det finns många konkreta åtgärder som vi kan vidta. När det till exempel gäller EU-fonderna bör villkoret lika möjligheter alltid tillämpas så snart det är möjligt och rimligt, och det vill vi åstadkomma.
Skapandet av direkta arbetstillfällen är emellertid också viktigt. En av huvudlinjerna i sysselsättningsskapandet under de kommande årtiondena kommer att vara att gå mot så kallade vita jobb - arbeten i hälsovården och långvården. Här måste vi inrikta oss på att skapa möjligheter, eftersom många kvinnor är sysselsatta inom den sektorn, men utan ordentlig lön och utan möjligheter att tjäna in förmåner, inklusive pensionsrättigheter för ålderdomen.
När det gäller pensionsfrågan kommer vi att ägna mer uppmärksamhet åt jämställdhetsdimensionen i den vitbok om pensioner som kommer att offentliggöras under tredje kvartalet i år. Kommissionen har tillsatt en arbetsgrupp med kommissionsledamöter som arbetar med vitboken om pensioner, och med vice ordförande Viviane Redings deltagande och hjälp, kommer vi att kunna behandla jämställdhetsdimensionen mer effektivt än i den föregående grönboken.
Jag håller med Gabriele Zimmer. Det handlar även om att reglera arbetstiden. Det är absolut nödvändigt. Vi behöver en EU-förordning om arbetstidsreglering som gör det möjligt att kombinera arbete och familjeansvar på ett bättre sätt. En bättre balans mellan arbets- och privatlivet är absolut nödvändig. Den frågan finns också med på vår dagordning för anständigt arbete. Jag håller med dem som påpekade att den här frågan inte bara gäller EU, den är ett internationellt ansvar som vi måste ta på oss.
För att lyfta fram ännu en koppling - kopplingen mellan arbetsmarknaden och utbildningen - måste vi gå längre för att förbättra kvaliteten på utbildningen, öka medvetandet, informera om rättigheter, inklusive och särskilt kvinnors rättigheter, och - detta är mycket viktigt - om de europeiska minoriteternas rättigheter, vare sig de är invandrare eller tillhör andra etniska minoriteter.
När det till sist gäller kvotering i bolagsstyrelser hade jag förra veckan tillfälle att diskutera den frågan med den nya ordföranden för den brittiska näringslivsorganisationen Confederation of British Industry - jag är säker på att Godfrey Bloom är intresserad av att höra det. Det finns många aspekter av den här frågan. Förutom insatser för att komma till rätta med stereotyper och de organisatoriska och kulturella aspekterna, handlade vår diskussion även om behovet av att organisera familjelivet på att annat sätt med tanke på att toppbefattningar är mycket tidskrävande. Därför måste vi agera på bred front. Vi får inte bara begränsa diskussionen till arbetslivet och det offentliga livet. Om vi fortsätter diskussionen och kommissionens insatser, på ett ansvarigt sätt, anser jag att vi kan göra framsteg i framtiden.
Mariya Nedelcheva
Fru talman, fru Reding, herr kommissionsledamot! Jag vill tacka alla kolleger för deras inlägg i debatten.
Dagens debatt visar återigen hur viktig jämställdhetsfrågan är för oss. Vi delar alla gemensamma värderingar och principer, det vill säga att respektera den mänskliga värdigheten och bekämpa ojämlikhet och diskriminering.
Jag hyser stor respekt för de personliga och ofta nationella bibetydelser som var och en av oss fäster vid dessa värderingar och principer. Däri ligger rikedomen hos den europeiska visionen för dessa frågor. Dessa olika bibetydelser får dock inte göra att vi förlorar våra gemensamma mål ur sikte. Vi måste fortsätta att arbeta för att förbättra villkoren för kvinnor, både på arbetsplatsen och i deras personliga liv och familjeliv. Kvinnors tillträde till arbetsmarknaden bör uppmuntras ytterligare, särskilt till ansvarsbefattningar, och nationella myndigheter, institutioner, politiska organ och företag bör göras ansvariga för detta. Det är upp till oss alla att visa att dessa mål är möjliga att uppnå. Det har sagts många gånger i dag att kampen mot ojämlikheten mellan könen är en daglig kamp. Det krävs en stark politisk vilja som måste backas upp av konkreta åtgärder. Jag välkomnar alla de åtgärder som kommissionen har talat om och tackar alla mina kolleger på förhand för det stöd vi kommer att ge dessa åtgärder.
Ytterligare en kommentar: under diskussionerna kritiserades jag för att texten var lång, och att den verkar bli längre för varje år. Detta beror uppenbarligen på att de tidigare rekommendationerna inte har genomförts helt. Vi måste försäkra oss om att de genomförs av alla. Jag anser också att detta beror på att frågan är komplex och på den dynamiska utvecklingen på det här området. Jag betonar att det är upp till oss att hålla takten med utvecklingen och undvika att låsa in oss i omoderna idéer så att vi kan vägleda utvecklingen.
Avslutningsvis anser jag att jämställdhet är en fråga som berör oss alla. Framför allt anser jag att var och en av oss har en fri vilja att inse detta och arbeta för att jämställdhet ska bli en realitet. År 2011 är Europeiska året för volontärarbete, och vårt största gemensamma initiativ i år bör vara att nå verkliga framsteg i jämställdhetsfrågan.
Rovana Plumb
föredragande. - (EN) Fru talman! Jag vill tacka kommissionsledamöterna Viviane Reding och László Andor för deras starka engagemang i dessa frågor. Jag vill även tacka alla mina kolleger för deras starka budskap i dagens viktiga debatt.
Först och främst vill jag påpeka att jämställdhet inte bara handlar om social rättvisa utan även om att vi måste göra framsteg, och vi måste tillsammans bygga ett rättvist samhälle för alla. Jag vill också påpeka att jag helhjärtat stöder kvotering. Ja, vi behöver kvinnor i toppbefattningar, men vi får inte glömma bort fattigdomen. Vi måste ta itu med fattigdomsproblemet och förebygga och minska fattigdomen, och för det behöver vi konkreta åtgärder. Insatser för förebyggande och minskning av fattigdom är ett viktigt inslag i den sociala solidariteten och jag tror starkt på kvinnors solidaritet. Vi behöver stöd för alla medborgare, vi behöver stöd från hela samhället, och jag vill tacka de icke-statliga organisationerna på området, arbetsmarknadens parter och alla kvinnor och män i samhället som kämpar år efter år, dag efter dag, för att uppnå jämställdhet.
Vi måste se till att jämställdhet blir en realitet. Vi kan skynda på utvecklingen, låt oss tillsammans se till att det händer saker. Och återigen, gratulationer till alla kvinnor på kvinnodagen.
Talmannen
Den gemensamma debatten är härmed avslutad.
Omröstningen om de två betänkandena kommer att äga rum mitt på dagen i dag, den 8 mars.
Därefter kommer vi att högtidlighålla Internationella kvinnodagens hundraårsjubileum. Alla kvinnor i kammaren, i parlamentet, i kommissionen och i rådet är hjärtligt välkomna att samlas för en gemensam fotografering efter ceremonin. Jag hoppas att alla ledamöter som befinner sig på sina kontor hör detta, och att de omedelbart kommer till plenum.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Luís Paulo Alves
Efter högtidlighållandet av Internationella kvinnodagens hundraårsjubileum är det lämpligt att lyfta fram den berikande roll som kvinnorna spelar i utvecklingen av familjen, samhället och ekonomin, även om de ofta underskattas och ofta är underbetalda, vilket avsevärt ökar risken för fattigdom.
Ett av de största problemen är de begränsade möjligheterna att få arbete, begränsningarna i arbetsvillkoren eller till och med begränsningarna när kvinnor vill ta på sig roller som motsvarar deras kvalifikationer. Den ekonomiska kris som medlemsstaterna kämpar med har förvärrat kvinnornas arbetssituation eftersom de ofta arbetar i otrygga anställningar. Jämställdhetsfrämjandet handlar även om att bekämpa våld mot kvinnor, vare sig det är fysiskt, psykiskt eller sexuellt, som måste bekämpas och fördömas. I det sammanhanget krävs särskilda program för att främja en aktiv integrering eller återintegrering av kvinnor på arbetsmarknaden, samtidigt som man skapar särskilda möjligheter för livslångt lärande i syfte att utrusta kvinnor med kompetens och kvalifikationer, öka deras självförtroende och se till att de förvärvar den kompetens som är nödvändig mot bakgrund av Europa 2020-strategin.
Elena Oana Antonescu
När vi i dag firar Internationella kvinnodagen stöder jag de principer som anges i betänkandet om jämställdhet mellan kvinnor och män i Europeiska unionen - 2010. Jag anser emellertid att vi under den kommande perioden måste gå från att tala om rättviseprinciper till att vidta konkreta åtgärder för att minska den befintliga ojämlikheten mellan könen. Mitt hemland Rumänien befinner sig i mitten av indexet Global Gender Gap Index 2010, på 64:e plats för att vara exakt, när det gäller diskriminering mellan kvinnor och män. Rumänska kvinnor är generellt sett bättre utbildade än män, och proportionen av kvinnor i det totala antalet utexaminerade från högre utbildningar ökar kontinuerligt. Den nuvarande situationen är att 60 procent av de utexaminerade är kvinnor och endast 40 procent är män. Kvinnornas inkomster är emellertid fortfarande lägre än männens. De könsbaserade risker som påverkar kvinnors möjligheter på arbetsmarknaden är fortfarande mycket starka, och det handlar om allt från högre risk att hamna i fattigdom till blockerat tillträde till toppbefattningar. I förhoppning om att kvinnor kommer att behandlas mer rättvist på arbetsmarknaden vill jag att även vi ska hjälpa till att ändra på den här situationen. Detta betänkande är ett viktigt steg i den riktningen.
Zuzana Brzobohatá
Jämställdhetsfrågan förtjänar lämplig uppmärksamhet, särskilt på Internationella kvinnodagens hundraårsjubileum. Personligen anser jag att många av de frågor som tas upp i det framlagda betänkandet är oerhört viktiga. En av de frågor som jag vill lyfta fram är dock pensionsklyftan mellan kvinnor och män. Skillnaderna i pension beror på att arbetande kvinnor avbryter sitt yrkesliv oftare än män för att vårda barn eller sjuka eller gamla familjemedlemmar, och beroende på sitt familjeansvar är de också mer benägna att ta deltidsarbete eller tillfälliga arbeten. Det är den faktorn som ger upphov till pensionsklyftan. Men det är lika viktigt att vi ägnar särskild uppmärksamhet åt sårbara kvinnogrupper, till exempel funktionshindrade kvinnor eller äldre kvinnor, invandrarkvinnor, lesbiska, bisexuella och transsexuella kvinnor, kvinnor som tillhör minoriteter, lågutbildade kvinnor och kvinnor som helt saknar utbildning, som har ansvar för omsorgsberoende. Sist men inte minst anser jag att det är viktigt att garantera tillgången till stödtjänster som syftar till att förebygga könsrelaterat våld och skydda kvinnor mot sådant våld oavsett deras rättsliga ställning, ras, ålder, sexuella läggning, etniska ursprung eller religion, vilket kommissionen och medlemstaterna också uppmanas att göra i betänkandet.
Maria Da Graça Carvalho
Jämställdhetsprincipen är grundläggande i vår tidsålder, men ojämlikheten mellan kvinnor och män kvarstår fortfarande. Procentandelen kvinnor bland forskare och ingenjörer har ökat betydligt. I EU utgör kvinnor 59 procent av de utexaminerade och 41 procent av de personer som har doktorsexamen. Dessa siffror är dock paradoxala och därför värda att övervägas.
Kvinnor är underrepresenterade i höga befattningar inom vetenskapen. Endast 19 procent av universitetslärarna i EU är kvinnor. Dessa siffror tyder på att kvinnor har problem med att nå det övre skiktet i den akademiska världen. Det är viktigt att finna lösningar som gör det möjligt för kvinnor att förena en framgångsrik forskarkarriär med ett stabilt familjeliv. Jag tänker till exempel på användning av ny teknik som gör att kvinnorna kan arbeta hemifrån. Endast på detta sätt kommer vi att kunna komma till rätta med den bristande balansen mellan kvinnor och män inom vetenskap och forskning, vilket fortsätter att vara ett hinder för EU:s mål att öka sin konkurrenskraft och maximera sin innovationspotential.
Monika Flašíková Beňová
Dagens ekonomiska och sociala kris har en mycket negativ inverkan på mäns och kvinnors levnadsvillkor i EU. Den är ett allvarligt hot mot den kvinnliga delen av befolkningen, särskilt när det gäller jämställdhet mellan könen, anställningsvillkor och tillgång till sysselsättning. Kvinnorna har fått sämre anställningsvillkor och lägre inkomster och om ingenting görs omedelbart finns det risk att situationen förvärras än mer.
Det är också viktigt att ta hänsyn till kvinnornas betydelse för bekämpningen av fattigdomen. På global nivå lever 17 procent fler kvinnor än män i fattigdom enligt statistiken. De insatser som kvinnorna gör för att utveckla familjen och samhället underskattas också. Ojämlikheten mellan män och kvinnor, i synnerhet när det gäller tillgången till utbildning och ansvarstagandet för familjen, förvärrar kvinnors fattigdom. Löneskillnaderna mellan män och kvinnor, eller det så kallade glastaket som hindrar kvinnor att få ledande befattningar, får också allvarliga konsekvenser.
Att främja jämställdhet mellan könen är ett sätt att bekämpa våld mot kvinnor. Det är oerhört viktigt att bekämpa olika former av fysiskt, psykiskt och sexuellt våld, oavsett hur grovt det är. Det är också önskvärt att regeringarna i EU:s medlemsstater och EUinstitutionerna stöder mekanismer som syftar till att uppnå jämställdhet mellan könen inom olika delar av det sociala, ekonomiska och politiska livet.
Ville Itälä
Det passar förstås bra att vi diskuterar jämställdhet mellan könen på internationella kvinnodagen, men det räcker inte. Vikten av jämställdhet måste också framgå av de beslut vi fattar alla andra dagar. En viktig del av jämställdheten är dessutom allas okränkbara rätt till sin egen kropp. I förlängningen innebär det rätt till preventivmedel, abort och god sexuell hälsa. Alla dessa frågor kommer upp i parlamentets omröstningar och kommer självfallet att fortsätta att göra det under lång tid framöver. Tyvärr återspeglar diskussionerna allt för ofta fortfarande attityder som innebär att kvinnor är underlägsna män.
Filip Kaczmarek
Jämställdhet är ett av EU:s grundläggande värden, och utan tvekan ett positivt värde. Det enda problemet är att jämställdhet tolkas på så många olika sätt, och en del extrema tolkningar tar ingen hänsyn till de reella skillnaderna mellan människor. Att olika tolkningarna är möjliga har lett till att ideologier som har samband med och direkta kopplingar till jämställdhet har uppkommit. Det har förekommit att brott har begåtts, till och med folkmord, i jämställdhetens namn, en specifik och dogmatisk jämställdhet. Risken för dogmatism är mindre när det gäller jämställdhet mellan kvinnor och män, men det finns ändå de som har en alltför radikal inställning. Jämställdhet mellan könen får inte begränsas till politiska uttalanden och lagbestämmelser. Det är mycket viktigt att tillämpa normer som bygger på jämställdhetsprincipen, och för att det ska vara möjligt måste mentaliteten förändras. Vi måste uppmuntra och stödja utbildnings- och informationsinsatser och främja goda rutiner. Vi måste se till att jämställdhetstänkande är regel snarare än undantag. Verklig jämställdhet måste komma inifrån, från människors attityder och spontana beteende i vardagen. Jämställdhet är heller inte något isolerat värde. Vi bör inte acceptera en definition av jämställdhet som formuleras så att andra centrala värden, såsom frihet, värdighet och rättvisa, åsidosätts.
Jan Kozłowski
Till att börja med vill jag gratulera föredragandena till deras betänkanden, som handlar om den viktiga frågan om lika rättigheter. I ett av betänkandena avslöjas det att över 20 miljoner européer, främst kvinnor, har begränsad tillgång till arbetsmarknaden eftersom de vårdar anhöriga vuxna. Vi vet också att föräldrar som vill kombinera omsorg om sina barn med yrkesarbete har stora problem. Jag anser att det är oerhört viktigt för både den sociala och ekonomiska utvecklingen i EU att vidta konkreta åtgärder för att göra det möjligt att förena yrkes- och privatliv. Vi måste främja skapandet av lokala stödsystem för familjer som tar hand om barn eller vuxna i beroendeställning, se över lagstiftningen och i större utsträckning använda ny teknik för att eliminera hinder för flexibla anställningsformer. Jag anser att EU bör göra allt för att se till att den enorma potential som dess kapabla och välutbildade kvinnliga medborgare har frigörs till fullo.
Petru Constantin Luhan
Jag välkomnar alla de frågor som tas upp i det här betänkandet, som har gjort det möjligt för oss att urskilja en rad samband som måste upprättas för att vi ska närma oss EU 2020-målen oavsett vilket utskott vi sitter i. Som ni har sett kräver man åtgärder på nationell och europeisk nivå för att främja kvinnligt företagande. Dessa går ut på att inrätta strukturer för utbildning, yrkesvägsrådgivning och juridisk rådgivning och att underlätta tillgången till offentlig och privat finansiering. Jag välkomnar särskilt främjandet av en företagaranda på lokal och regional nivå som ett viktigt sätt att skapa arbetstillfällen och ekonomisk utveckling. Kvinnors potential som företagsledare utnyttjas i mycket liten omfattning. Därför anser jag att både Europeiska socialfonden och Europeiska regionala utvecklingsfonden måste stödja åtgärder som utvecklar en företagaranda hos kvinnor. Det kan finnas kulturella, materiella och ekonomiska skillnader som förhindrar detta. Vi måste dock ha dessa faktorer i minnet och utarbeta den ram som krävs för att komma till rätta med dessa skillnader.
Jiří Maštálka
Ännu hundra år efter den första offentliga demonstration som anordnades av kvinnor som kämpade för sina rättigheter låter resultaten vänta på sig. Dagens kris medför tvärtom att utvecklingen i fråga om jämställdhet mellan kvinnor och män går bakåt. Än en gång ger sig kvinnor i hela världen ut på gator och torg, precis som för 100 år sedan. De leder demonstrationer i Grekland, Spanien, Tjeckien och Belgien, liksom i de nordafrikanska länderna. EU har till helt nyligen skrutit om att kvinnors situation på arbetsmarknaden har förbättrats och att kvinnor har fått större tillgång till utbildning, en anständig levnadsstandard och hälso- och sjukvård samt är bättre representerade i konstitutionella organ, men den allt djupare krisen tycks ha gjort att unionen har tappat intresset för dessa frågor. Krisåtgärderna riktar sig främst till den manliga befolkningen. Kvinnors behov uppfattas som sekundära. De senaste 100 åren har visat vad kvinnorna har betytt för världen och för utvecklingen. Många av dem har gett sina liv för freden, och de har gett många nya människor livet. Det är inte lite. Världen står fortfarande i skuld till kvinnorna. Det handlar inte om att göra dem en tjänst, utan om att klart förklara att de har samma ställning i samhället som män. De här kvinnorna kämpar ju när allt kommer omkring inte för sig själva, utan för en bättre och mänskligare värld.
Véronique Mathieu
skriftlig. - (FR) Först vill jag ge min kollega Mariya Nedelcheva en eloge för hennes mod och det enorma arbete som hon har gjort som föredragande för detta betänkande. Kampen för jämställdhet mellan könen förs dagligen i alla våra länder. Min generation var en av de första som fick uppleva att kvinnor fick tillgång till högre befattningar, och i synnerhet förtroendeuppdrag. Därför gläder det mig att det nu finns kvinnor på många områden som för inte så länge sedan var stängda för oss. Men det finns fortfarande ojämlikhet och det återstår fortfarande många slag att utkämpa, inte minst om den bestående löneklyftan och kvinnornas plats i storföretagens styrelser. Slutligen vill jag understryka vikten av att se till att alla kvinnor har tillgång till reproduktiv hälso- och sjukvård av god kvalitet. Ända sedan jag inledde min politiska karriär har jag arbetat för att ge kvinnor tillgång till medicinskt säkra aborter. De måste också enkelt ha tillgång till preventivmedel. Därför förespråkar jag fria preventivmedel, särskilt för minderåriga.
Franz Obermayr
Att försöka sälja in könskvotering som en milstolpe är inget annat än populism. Det kvinnorna egentligen behöver är verklig valfrihet i livet: De måste veta att de beslut de fattar inte värderas lägre. Ett viktigt steg i den riktningen skulle vara att införa särbeskattning i alla medlemsstaterna, så att man inte hamnar i en fattigdomsfälla för att man bildar familj. De enda som stöder könskvotering i bolagsstyrelserna är kvinnor som redan är högavlönade, om ens de. Sedan Norge införde obligatorisk könskvotering i börsnoterade företags styrelser samlar ett litet antal kvinnor på sig dessa poster och sitter i många olika styrelser. Dessa kvinnor kallas ofta nedsättande för "guldkjolar" i näringslivet, vilket inte direkt leder till en god stämning på arbetsplatserna. Vi måste börja med de områden där kvinnorna är verkligt missgynnade: vi måste titta på obetalda vårdgivare, på deltidsarbete och på de problem som många kvinnor som kämpar hårt för att förena arbete och familj har.
Olga Sehnalová
Samhällelig solidaritet och den europeiska sociala modellen är värden som särskiljer EU från samhällen i andra delar av världen. Det finns frågetecken kring i vilken utsträckning dessa värden är hållbara mot bakgrund av kravet på global konkurrenskraft baserad på sänkta arbetskraftskostnader, uppluckrad arbetsrätt, sämre socialt skydd för arbetstagarna och en försvagad roll för staten. Vi kommer förmodligen inte att kunna öka den globala konkurrenskraften på det sättet, det är mycket mer sannolikt att vi permanent underminerar den sociala sammanhållningen och skapar splittring i samhället. Det råder ingen tvekan om att kvinnorna är särskilt utsatta för dessa åtgärder. Löneskillnaderna har stora effekter, liksom budgetnedskärningarna i den offentliga sektorn. Mot den bakgrunden måste reformer av pensions- och hälsovårdssystemen på nationell nivå slå lika för båda könen. Det är ingen tillfällighet att äldre kvinnor oftare åtrefinns bland de fattiga i EU. Bekämpandet av ojämlikhet är ingen abstrakt fråga. Den handlar om riktiga människor.
Jutta Steinruck
Vi diskuterar Mariya Nedelchevas betänkande i dag, när internationella kvinnodagen firar etthundra år, och det är hög tid att vi äntligen låter orden följas av handling. Kvinnorna i EU är missgynnade, och vi kan bara bekämpa detta effektivt genom att införa tvingande regler i stället för frivilliga åtaganden. Några exempel är obligatorisk könskvotering i bolagsstyrelserna och på alla andra plan, ett ständigt bekämpande av otrygga anställningsvillkor - som berör kvinnor i mycket högre grad än män - förbättrade karriärmöjligheter för kvinnor redan under utbildningen genom att att alltfler yrken öppnas för dem, förbud mot att missgynna kvinnor ekonomiskt genom skatter och inkomst, lagstadgade jämställdhetsplaner i företagen i syfte att främja kvinnor och regelbundna kontroller och rapporter om eventuella framsteg som görs i EU.
Avslutningsvis vill jag säga att vi kvinnor efter 100 år med internationella kvinnodagar inte längre kommer att nöja oss med bara en läpparnas bekännelse. Vi vill ha bindande lagbestämmelser och vi vill att det äntligen ska erkännas att kvinnors arbete ger ett avgörande bidrag till vårt välstånd.
(Sammanträdet avbröts en liten stund)
