Oseriösa katalogföretag (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en debatt om en muntlig fråga till kommissionen från Erminia Mazzoni och Malcolm Harbour, för utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd, om oseriösa katalogföretag (Ο-000087/2011 - Β7-0315/2011).
Simon Busuttil
ersättare för frågeställaren. - (EN) Fru talman! För två och ett halvt år sedan lade jag fram ett betänkande om oseriösa katalogföretag i parlamentet. Budskapet från parlamentet var tydligt: det finns ett allvarligt problem i samband med bedrägerier från oseriösa katalogföretag och tiotusentals av våra småföretag, frivilligorganisationer och till och med ideella föreningar faller offer för dessa bedrägerier. Vi behöver vidta gemensamma åtgärder för att en gång för alla sätta stopp för bedrägerierna.
Två och ett halvt år senare är vi dessvärre tillbaka i parlamentet för att diskutera samma fråga, eftersom åtgärderna för att bekämpa problemet med oseriösa katalogföretag varit klart otillräckliga. Detta är oacceptabelt.
Låt mig påminna mina kolleger om vad vi diskuterar. I grunden handlar det om att ett oseriöst katalogföretag skickar ut en blankett som helt enkelt verkar uppmana människor att uppdatera sina egna personuppgifter eller uppgifter om deras företag. I gengäld erbjuds ett avgiftsfritt införande i företagskatalogen. Vid ett hastigt påseende lägger man inte märke till någon kostnad, något krav på betalning som kan uppkomma på grund av att man fyller i blanketten. Men när de har lämnat in blanketten får offren ett brev med krav på betalning av 1 000 euro per år under tre på varandra följande år. Om man inte betalar tillgriper de oseriösa katalogföretagen rena skrämseltaktiken: trakasserande telefonsamtal, hot om rättsliga åtgärder och förföljelse av inkassoföretag.
Det mest oroande är att sådan olaglig taktik tillämpas under näsan på myndigheterna i flera medlemsstater som är väl medvetna om metoderna och som inte har vidtagit åtgärder för att stoppa dem. The European City Guide, Construct Data, TEMDI, EU Business Services, World Business Directory, Expo Guide and DAD tillåts fortfarande verka obehindrat. Kommissionen har redan angett att sådana vilseledande rutiner strider mot EU-lagstiftningen, men har inte gjort tillräckligt för att stoppa dem. Därför står vi här i dag.
Eija-Riitta Korhola
ersättare för frågeställaren. - (EN) Fru talman! Antalet klagomål när det gäller oseriösa katalogföretag visar att detta är ett stort problem för små och medelstora företag. Bedrägliga katalogföretag trakasserar småföretag och orsakar dem ekonomiska skador. Under perioden från 2003 till mitten av 2008 dokumenterades närmare 14 000 klagomål och förfrågningar. Och hundratals brev med klagomål fortsätter att komma in från nya offer.
Svårigheterna med att spåra den här typen av aktiviteter hämmar den inre marknadens funktion. Oseriösa affärsmetoder är olagliga både enligt direktivet om vilseledande och jämförande reklam och direktivet om otillbörliga affärsmetoder.
Men det råder brist på effektiva rättsmedel och regelefterlevnad. Utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd har i egenskap av det utskott som ansvarar för lagstiftningen, nyligen tagit upp denna fråga med de nederländska myndigheterna, och uppmärksammat dem på de bedrägliga affärsmetoder som används av ett katalogföretag som är etablerat i Nederländerna.
Svaret från de nederländska myndigheterna visar tydligt att medlemsstaterna bryr sig mest om vad som händer i sina egna länder. Med tanke på problemets gränsöverskridande karaktär anser jag att ett utökat samarbete mellan medlemsstaterna när det gäller uppföljning av hur de befintliga bestämmelserna efterlevs är absolut nödvändigt för att få ett stopp på dessa bedrägliga affärsmetoder.
Kommissionen skulle själv kunna arbeta tillsammans med medlemsstaterna när det gäller gränsöverskridande uppföljning av överträdelser med hjälp av befintliga europaomfattande nätverk som underlättar samarbetet mellan EU-länderna. I alla medlemsstater bör man lägga en större vikt vid effektiva och avskräckande påföljder för bedrägliga affärsmetoder. Detta skulle göra det svårt för de oseriösa katalogföretagen att fortsätta att bedriva sin verksamhet samtidigt som det blir möjligt att straffa de som är ansvariga.
Man bör se över möjligheten att utöka räckvidden för direktivet om otillbörliga affärsmetoder så att det gäller alla affärsmetoder i relationerna mellan näringsidkare och konsument, oavsett om det handlar om att skydda konsumenter eller konkurrenter. På så vis skulle merparten, om inte alla, otillbörliga affärsmetoder mellan företag i detaljhandelssektorn omfattas av samma regler som oseriösa affärsmetoder mellan näringsidkare och konsument, med vilka de ofta överlappar.
Dessutom är det viktigt att hjälpa företagen att bekämpa dessa bedrägerier genom att förbättra tillgången till information, öka medvetenheten och skapa bättre möjligheter till rättslig prövning. Jag vill fråga kommissionsledamoten vad det i första hand är som hindrar statliga myndigheter från att utöka samarbetet för att stärka den gränsöverskridande uppföljningen, och vilka åtgärder kommissionen planerar för att komma till rätta med oseriösa katalogföretag?
Günther Oettinger
ledamot av kommissionen. - (DE) Fru talman, ärade ledamöter! Kommissionen delar parlamentets farhågor och misstankar liksom dess kritiska analys av den här frågan. De otillbörliga metoder som katalogföretagen använder sig av orsakar problem för många företag. För tre år sedan beställde vi en undersökning och fick ta emot tusentals klagomål. Vi kan anta att detta bara är toppen på ett isberg och att antalet företag som känner att de blivit vilseledda i själva verket är många gånger större.
Viviane Reding, som är ansvarig kommissionsledamot för rättvisa, grundläggande rättigheter och medborgarskap, håller för närvarande på att samla in uppgifter som kan ge en bild av problemets omfattning. Jag vill understryka att den här typen av metoder redan är förbjudna såväl enligt direktiv 2006/114/EG om vilseledande och jämförande reklam som i de enskilda medlemsstaternas lagstiftning om bedrägeribekämpning. Vissa av dessa bedrägliga metoder används dock över de nationella gränserna och i affärstransaktioner mellan olika bolag, och för närvarande är det svårt att åtala gärningsmännen.
För att ta itu med och lösa problemet planerar Viviane Reding att lägga fram ett meddelande i slutet av året om status för genomförandet av det befintliga direktivet om vilseledande och jämförande reklam och om möjligheterna att se över det. Detta kommer att ge en överblick över situationen. Viviane Reding överväger att förbättra innehållet och tittar nu närmare på vilka slutsatser man kan dra med utgångspunkt i de oseriösa metoder som används. Dessutom går hon in för att ta reda på hur man kan förbättra samarbetet mellan nationella myndigheter när det gäller åtal i gränsöverskridande brottsärenden.
Hon har också planer på att föreslå att medborgare och företag bör göras mer uppmärksamma på det växande problemet med oseriösa företagskataloger och belysa behovet av fler pr-aktiviteter på området. Direktivet från 2006 har genomförts av alla medlemsstater. Ändå har kommissionen bett medlemsstaterna att informera oss om genomförandet och de åtgärder som vidtagits, och att så snabbt som möjligt lämna en statusrapport innan det planerade meddelandet ska läggas fram. Denna process fick stöd av en konferens som kommissionen anordnade för nationella myndigheter, intressegrupper och oberoende experter i slutet av maj. Konferensen inriktades på sådana bedrägliga affärsmetoder som används av katalogföretagen och i synnerhet av gränsöverskridande verksamheter.
Under debatten blev det tydligt att det behövs ett bättre och mer systematiskt samarbete mellan myndigheterna i medlemsstaterna, vilket kommer att tas upp i Viviane Redings meddelande i slutet av året. Jag kan försäkra er om att vi anser att den här frågan är lika viktig som ni, och just därför vill vi ta nästa steg så snart som möjligt. Av formella skäl måste vi dock se till att de företag som påverkas blir delaktiga på rätt sätt, och för att lyckas med det behöver vi tid. På grundval av resultaten av samrådet och en utvärdering av alla argument har kommissionen för avsikt att vidta ytterligare korrigerande åtgärder för att förhindra oseriösa och olagliga affärsmetoder över nationsgränserna. Tack så mycket för ert omfattande stöd i den här frågan.
Georgios Papanikolaou
Fru talman, herr kommissionsledamot! Ingen kan opponera sig mot det du säger. Jag skulle vilja hänvisa till vad en landsman berättat för mig. Han beklagade sig över ett liknande missöde på grund av vilseledande reklam och visade mig alla relevanta dokument. Överst i brevet från det oseriösa katalogföretaget står det att informationen är gratis. Eftersom man skulle uppge vissa uppgifter fyllde han i denna information och skickade iväg brevet. Men precis som i Simon Busuttils fall stod det i finstilt text längst ned i brevet att han måste betala 1 000 euro per år. Flera brev, som jag har med mig här, skickades sedan till min landsman från det som påstods vara företagets juridiska avdelning. Där ombads han betala 3 529,38 euro, som tydligen även inbegrep ränta och företagets juridiska kostnader.
Givetvis finns det en rättslig ram, men vi vet inte om medlemsstaterna tillämpar dessa direktiv och om de har införlivats på rätt sätt. Enligt Stockholmsprogrammet måste vi ta itu med dessa frågor direkt. Vi finns nära våra medborgare och är engagerade i deras vardagliga problem. Våra medborgare måste förstå att vi inte är på någon avlägsen plats och att vi inte bara arbetar med stora europeiska frågor. Vi finns med dem i vardagen. Och vi måste omedelbart lösa det här problemet.
Monika Flašíková Beňová
för S&D-gruppen. - (SK) Fru talman! Först och främst står det klart att dessa företag inte bara är oseriösa utan också bedrägliga.
Entreprenörskap är meningsfullt så länge det bidrar till samhället i stort, men när någon sysslar med pseudoverksamhet för att enbart för egen vinning skull och med hjälp av en rad knep lura andra ärliga affärsmän och företag att vara med i en katalog, är det utan tvekan frågan om bedrägeri, oavsett hur mycket de protesterar och hävdar att de inte gör något olagligt. Vi ska också komma ihåg att de metoder som katalogföretagen använder är helt oförenliga med direktivet om vilseledande och jämförande reklam.
Ändå finns det inget behov av att införa ny lagstiftning. Vi måste snarare se till att tillämpa den befintliga lagstiftningen så snabbt och effektivt som möjligt. Problemet är att dessa företag ofta ger sig på företag i andra EU-medlemsstater som många gånger är små familjerörelser som varken har kunskap eller möjligheter att försvara sig juridiskt, eller som inser att det kommer att kosta för mycket pengar och tid. Jag har bara en fråga till: anser kommissionen att det finns utrymme för en offentlig kampanj som går ut på att namnge de enskilda företag som sysslar med detta och uppmana ärliga företag att inte beblanda sig med dem?
Marian Harkin
för ALDE-gruppen. - (EN) Fru talman! Jag vill nämna för kommissionsledamoten att jag under de senaste åren har träffat många irländska medborgare som drabbats av oseriösa katalogföretag.
Jag har bland annat träffat en skolsekreterare som ur egen kassa betalat drygt 2 000 euro. Skolan hade inte råd och hon kände sig skyldig eftersom det var hon som hade undertecknat formuläret. Dessutom kände hon sig mycket dum. Hon trodde inte att det fanns någon annan som kunde göra något så dumt som det hon hade gjort. Hon insåg inte att detta händer människor hela tiden.
Jag har också träffat en äldre kvinna vars man var taxichaufför. Hon fick ett formulär som innehöll en del fel. Hon rättade till dessa felaktigheter och skickade tillbaka formuläret. Det ledde till att hon under två års tid fick hotfulla brev. Hon blev så terroriserad av dessa brev att hon knappt vågade öppna dem när hon fick dem i brevlådan. Jag kunde inte säga åt henne att inte betala pengarna. Det enda jag kunde säga var att jag själv inte skulle ha betalat om jag hade varit i hennes situation. Det var det bästa rådet jag kunde ge henne.
Det finns många andra exempel som jag vet att ni redan känner till. Sanningen är den att medborgarna förväntar sig att EU:s lagstiftning ska ge dem skydd, och de kan inte förstå varför den inte gör det i det här fallet. Det finns en tvetydighet här. Som jag redan nämnt säger jag till medborgarna att de är skyddade, men jag kan inte garantera det. Så vitt jag vet fälldes t.ex. ett av dessa företag i en region i Spanien, men det enda som hände var att företaget flyttade till en annan region och fortsatte sin verksamhet där.
En sak som bekymrar medborgarna är att de inte är säkra på hur det juridiska systemet fungerar i andra länder. De kanske känner att de är skyddade i sina egna medlemsstater, men att de är osäkra på vad som gäller i en annan medlemsstat. Och på samma sätt är de bekymrade över vad som skulle hända om dessa företag förflyttade sig utanför EU.
Därför är det skönt att höra att kommissionen delar vår oro och går in för att förbättra samarbetet mellan medlemsstaterna och att man återigen tittar närmare på gränsöverskridande ärenden och försöker informera medborgare och företag.
Günther Oettinger, du sade att läget är akut, men det har det ju varit under mycket, mycket lång tid. Medborgarna ser att EU-lagstiftningen påverkar deras liv på många områden. Därför kan de inte förstå varför den inte kan skydda dem från bedrägliga företag. Jag vill därför understryka för kommissionsledamoten att ”akut” betyder ”nu”.
Struan Stevenson
för ECR-gruppen. - (EN) Fru talman! Jag instämmer helt i det Marian Harkin just sade. I min valkrets i Skottland är det äldre personer och människor som driver bed-and-breakfast-verksamhet eller semesterstugor med självhushåll som drabbas av denna brottsliga verksamhet. De lägger in adresser i dessa kataloger och får sedan en faktura på tusen euro. De äldre blir oerhört rädda när de får dessa hotfulla brev från företagets påstådda juridiska företrädare.
Detta är en gränsöverskridande och kriminell verksamhet. Dessa företag uppger sin identitet och sina adresser. Vi måste spåra dem, stänga ned dem, åtala dem och skydda EU:s medborgare. När någon i min valkrets vänder sig till mig i ett sådant här ärende säger jag till dem att de ska skriva tillbaka till företaget och be dem skicka över all kommande korrespondens till mig. Därefter hör de inget mer ifrån dem. De som driver dessa företag måste dock sättas i fängelse.
Keith Taylor
för Verts/ALE-gruppen. - (EN) Fru talman! Det här resolutionsförslaget behövs verkligen. Trots att vi har direktivet från 2006 är det uppenbart att det inte fungerar så bra som det borde. Dessa företag sysslar enbart med att lura godtrogna och ibland överansträngda organisationer. Och jag tycker att det är särskilt upprörande när de ger sig på sådana gemenskapsföretag som har en begränsad budget.
Med en bedragares metoder frestar de med löften framför nästan på godtrogna människor, men jag tror att budskapet måste vara att om ett erbjudande verkar för bra för att vara sant är det mycket troligt att det faktiskt är så. Dessa företag är som rovgiriga hajar och måste stoppas.
Självklart välkomnar vår grupp det här resolutionsförslaget. Det är mycket lägligt och vi kommer att stödja det eftersom det uppmanar kommissionen att begära att medlemsstaterna genomför direktivet på ett tillfredsställande sätt.
Derek Roland Clark
för EFD-gruppen. - (EN) Fru talman! Jag är mest bekant med European City Guide, som lever kvar trots flera försök att stänga ned företaget. I maj 2008 trädde nya bestämmelser om vilseledande marknadsföring i kraft i Storbritannien. Enligt dessa är det förbjudet att använda sig av finstilt text i ett dokument för att dölja den faktiska kostnaden för en tjänst. I och med det kan den brittiska konkurrensmyndigheten (Office of Fair Trading) nu vidta åtgärder mot brittiska företag, även om påföljderna inte är särskilt kännbara.
Den brittiska konkurrensmyndigheten har dock inte behörighet att hantera bedrägeriärenden från andra håll, t.ex. från någon annan EU-medlemsstat, så problemet består och jag fortsätter att få min del av klagomålen. Dessa företag kan visserligen bedriva sin verksamhet på andra platser på grund av en slapp reglering, men jag anser att det är ytterst relevant att fråga sig varför inte min egen regering kan förhindra sådant som kommer från fastlandet i Europa? Förklaringen är detta värdelösa EU, som förstört de nationella gränserna. Fri rörlighet för människor, varor och tjänster är ett perfekt skydd för människohandlare och terrorister, liksom för de som ägnar sig åt hotfulla och traumatiserande bedrägerier som går ut på att lura de som är oförsiktiga.
Philippe Boulland
(FR) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Situationen när det gäller oseriösa katalogföretag som utger sig för att erbjuda gratistjänster kan summeras i siffror. Fyrahundra framställningar har skickats till parlamentets utskott för framställningar. Femtiotusen mycket små företag, föreningar och organisationer är drabbade och har utsatts för trakasserier för att betala. I likhet med vad Simon Busuttil redan har nämnt krävs företagen på i genomsnitt 1 000 euro under tre års tid för tjänster de inte vill ha.
Dessa siffror speglar bara delvis lidandet hos offren för dessa lurendrejerier. Dessa människor tar en risk redan när de startar sina företag och ställs snabbt inför utmaningarna med företagandet, den ekonomiska krisen och osäkerheten inför framtiden. Vi måste förhindra att de dessutom utsätts för den här typen av bedrägerier som de inte har vare sig finansiella eller mänskliga resurser att klara av.
Det finns flera tänkbara förslag: för det första måste vi stoppa dessa bedrägerier som försvagar vår ekonomi. För att lyckas med det bör vi påskynda granskningen av direktivet om vilseledande och jämförande reklam mot bakgrund av att bedräglig marknadsföring blir allt vanligare och dessutom alltmer sofistikerad.
Vi bör också göra en svart lista över dessa företag. Den fungerar som en referens, som utarbetats utifrån principen om uthängning. Med hjälp av både nationella myndigheter som ansvarar för bedrägeribekämpningen och av de drabbade företagen skulle vi på så vis få ett effektivt verktyg som kan avskräcka och förhindra. Slutligen måste vi också se till att de som är inblandade i den här typen av verksamhet får kännbara straff. I dagsläget är de påföljder och böter som utdöms ofta lägre än de belopp som bedragarna tjänar på sin oseriösa verksamhet. Därför måste vi uppmana medlemsstaterna att bli strängare på detta område.
Evelyne Gebhardt
(DE) Fru talman, herr Oettinger! Kommissionen delar parlamentets oro. Det är förstås positivt, men vi har väntat i åratal på att kommissionen ska agera och göra betydande framsteg på området. Vi har Simon Busuttils betänkande framför oss. Vid flera tillfällen under den förra valperioden påpekade utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd att vi omedelbart måste göra något för att hjälpa människor. Ändå väntar dessa människor fortfarande på hjälp.
Många av de små frivilligorganisationer som drabbas har varken de ekonomiska resurser eller den framfusighet som krävs för att försvara sig. Så sent som förra veckan fick jag ännu ett brev med frågan: ”Hur försvarar jag mig? Jag har inte råd med en advokat och kan inte vidta rättsliga åtgärder”. Jag anser att det är hög tid att ge EU:s medborgare ett effektivt sätt att bli kvitt detta problem.
Catherine Stihler
(EN) Fru talman! Fräcka bedragare som med en slöja av legitimitet - ofta med ordet Europa i sitt namn - ger sig på små företag måste kunna straffas. Dessa bedrägerier skadar inte bara de små företag som hotas, trakasseras och skräms till att betala för något de tror är gratis. De kommer även att skada EU som helhet om man inte snart tar krafttag för att hjälpa.
När allt kommer omkring är det ju kommissionens devis att tänka småskaligt först. Ändå har jag, som många kolleger redan påpekat, redan tagit upp den här frågan under många, många år utan att någon direkt åtgärd har vidtagits. Varför inte? Vi hör talas om undersökningar, informationsinsamlingar och möten med berörda parter, men vi behöver åtgärder, inte ord. Och om vi säger att vi nu bara behöver vänta till årets slut, eller att vi ska ge det ytterligare några år, är det för lite och för sent. Vi måste agera nu.
Tänker kommissionen mot bakgrund av dessa bedrägeriers beskaffenhet och deras EU-omfattande karaktär införa ett slags juridisk hjälp så att små och medelstora företag kan hantera dem? Dessa bedrägerier kommer att fortsätta tills kommissionen gör något.
Phil Prendergast
(EN) Fru talman! Parlamentet har tagit emot hundratals framställningar från små företag i EU som hävdar att de fallit offer för den här typen av verksamhet. Att betala dessa omåttliga summor innebär ofta stora ekonomiska påfrestningar för oskyldiga företag, som i regel är för små för att ha råd att vidta rättsliga åtgärder mot katalogföretagen.
Katalogföretagen siktar ofta in sig på offer i andra medlemsstater. Detta skapar en rättslig osäkerhet hos offren, som inte vet vilken rättslig status den typen av avtal har i ett annat land. Katalogföretagen utnyttjar denna osäkerhet.
Även om kommissionen tydligt har fastställt att direktivet om vilseledande och jämförande reklam kriminaliserar katalogföretagens oseriösa affärsmetoder, måste den också ta reda på hur medlemsstaterna har införlivat direktivet för att säkert kunna säga om medborgare har samma skydd i hela EU. Att direktivet har införlivats av medlemsstaterna innebär dock inte nödvändigtvis att dessa åtgärder är tillräckliga eller förenliga med varandra.
Sylvana Rapti
(EL) Fru talman! Illojala affärsmetoder är som vatten. Så fort de hittar en spricka tar de sig in där. Här har de hittat två sprickor. Den ena är 2006 års direktiv, som redan har nämnts. Den andra sprickan är förordningen om samarbete mellan medlemsstaterna.
Günther Oettinger, du har stöd från alla grupperingar i parlamentet, det vill säga från hela parlamentet, och bör agera nu eftersom tid är pengar. I likhet med vad mina ledamotskolleger redan har sagt har det nu gått minst tre år, under tre års tid har dessa människor, eller bondfångare, som flera av mina ledamotskolleger med all rätt har kallat dem - och jag instämmer med dem - vilselett kolleger och små och medelstora företag, som är ryggraden i den europeiska ekonomin. Det krävs åtgärder, och det snabbt.
Marc Tarabella
(FR) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Det är givetvis nödvändigt att ta reda på om direktivet om vilseledande och jämförande reklam har införlivats på ett tillfredsställande sätt och om det tillämpas rätt i medlemsstaterna. Men vi måste också snabbt och helhjärtat ta itu med andra grundläggande aspekter av detta problem som även kan tillämpas på andra former av gränsöverskridande bedrägerier.
För det första måste kommissionen, medlemsstaterna och deras organisationer förse konsumenter med information i ett tidigt skede. Det är oacceptabelt att fler och fler medborgare utsätts för bedrägerier.
För det andra bör offren ha tillgång till grupptalan för att kunna hävda sina rättigheter. Vi har väntat på dessa åtgärder i drygt 20 år.
För det tredje skulle den nuvarande diskussionen om reformen av alternativa tvistlösningar också kunna omfatta åtgärder för att ta itu med dessa bedrägerier.
Günther Oettinger, vi väntar oss att du vidtar snabba och konkreta åtgärder mot detta.
Seán Kelly
(EN) Fru talman! Mina kolleger har redan gett en mycket exakt beskrivning av läget. Det vet jag av egen erfarenhet från min valkrets, i synnerhet Cork, där ett företag som heter European City Guide har lurat företag i hela området. Så vitt jag förstår begärde högsta domstolen i Katalonien redan 2001 att företaget skulle upphöra med sin verksamhet. Företaget har också fällts för oseriösa affärsmetoder vid belgiska domstolar och av den brittiska konkurrensmyndigheten (Office of Fair Trading). Trots detta fortsätter det att bedriva sin verksamhet. Det kan inte fortsätta så här!
Det är mycket viktigt att vi gör två saker: för det första måste vi försöka öka medvetenheten hos EU:s företag så att de blir vaksamma och inte låter sig luras av dessa oseriösa företag. För det andra måste vi införa en lagstiftning som säkerställer att dessa företag, som en följd av att de dras inför rätta, faktiskt också upphör med sin verksamhet eller hamnar bakom galler. Så enkelt är det.
Zuzana Roithová
(CS) Fru talman! Parlamentet har mottagit drygt 400 framställningar, och jag har själv tagit emot många klagomål från företag, ideella organisationer, skolor, välgörenhetsorganisationer och till och med offentliga organ som fallit offer för katalogföretagens bedrägerier. Detta innebär kostsamma ekonomiska åtaganden för företagen, som tror att de bara uppdaterar uppgifter om sin verksamhet. De oseriösa katalogföretagen bedriver avsiktligt sin verksamhet över gränserna eller från tredjeländer. Vi behöver en tydlig och harmoniserad europeisk lösning, men kommissionen, som har lagstiftningsinitiativet, har inte gjort något på åratal, trots parlamentets ansträngningar.
I min roll som skuggföredragande har jag föreslagit en rad olika lösningar i parlamentets betänkande. Det enda kommissionen behöver göra i praktiken är att föreslå en svartlistning av dessa förbjudna och bedrägliga marknadsföringsmetoder enligt det gällande direktivet. Vi behöver en kraftfull europeisk lagstiftningslösning, och vi behöver den snabbt.
Jag uppmanar kommissionen att tillämpa ett påskyndat lagstiftningsförfarande. Många ärliga medborgare har förlorat stora summor pengar på grund av kommissionens klandervärda slapphet i den här frågan. Jag anser också att en Europolutredning är motiverad.
Olga Sehnalová
(CS) Fru talman! De otillbörliga affärsmetoder som vissa av dessa så kallade katalogföretag använder är alltjämt ett stort problem. Deras verksamhet bygger i första hand på att kringgå lagen och dra nytta av betydande brister i brottsbekämpningen. Många av de drabbade avstår från att vidta rättsliga åtgärder på grund av de kostnader som detta medför. Men det finns också en rad exempel på absurda bedömningar som gjorts av rättsliga organ eller andra tillsynsmyndigheter på grund av deras alltför formalistiska synsätt.
Bedragarna utnyttjar främst de ansvariga organens svaga juridiska kunskaper på området, liksom tyvärr även många gånger deras bristande vilja. Ofta handlar det också delvis om slöhet. Deras formalistiska tolkning av lagen gör att de kan undvika att bli inblandade, undvika att väcka åtal och slippa ha något att göra med dessa ärenden. Paradoxalt nog är det på så vis bedragarnas intressen som skyddas snarare än offrens.
I den fråga som ställts till kommissionen vill man med all rätt veta hur medlemsstaterna hanterar den här frågan. Hur har de tillämpat direktivet om vilseledande och jämförande reklam? Om inte den enskilda medlemsstaten börjar ta en aktiv i stället för enbart en formell roll kommer det här problemet att förbli svårlöst och framställningarna från bedragna offer kommer att samlas på hög. Och detta trots att vi faktiskt inte är maktlösa i frågan.
Andreas Schwab
(DE) Fru talman, herr Oettinger! Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) stöder till fullo försöket att befria små och medelstora företag från det hot som katalogföretagen utgör. Katalogföretagen utger sig för att erbjuda en tjänst till företagen, men i själva verket levererar de inget annat än fakturor. Günther Oettinger har helt rätt när han säger att direktiv 2006/114/EG erbjuder en rättslig grund för detta, men att vissa medlemsstater uppenbarligen inte har genomfört direktivet på ett tillfredsställande sätt. Därför hoppas jag att kommissionen kommer att gå till botten med problemet och angripa det på ett systematiskt sätt så att man så snabbt som möjligt kan få en lösning på det i de medlemsstater som är mest drabbade. Eftersom katalogföretagen agerar över gränserna finns det givetvis en risk att problemen sprider sig från dessa medlemsstater till angränsande länder.
Att ta ett alltför stort grepp om detta problem kommer inte att fungera, eftersom det är tydligt att problemet är koncentrerat till vissa medlemsstater.
Elena Băsescu
(RO) Fru talman! Katalogföretagen är en av de informationskällor som används mest när det gäller att skaffa sig kunskap om utbudet inom en viss verksamhetssektor. De har hög status och är väl ansedda bland europeiska konsumenter. Människor som använder sig av dem skadas därför av de oseriösa katalogföretagen. Dessa vilseledande metoder skulle kunna stoppas om direktivet om vilseledande och jämförande reklam genomfördes på rätt sätt. Tyvärr har inte alla medlemsstater införlivat direktivet i sin lagstiftning. Det innebär att offren inte kan kompenseras för den skada de orsakats. En översyn av direktivet skulle kunna ge oss de verktyg som behövs för att bekämpa dessa affärsmetoder. Genom att komplettera EU-lagstiftningen med särskilda regler skulle man också kunna begränsa förekomsten av oseriösa katalogföretag. Det är min åsikt att de som faller offer för dessa affärsmetoder måste kunna få direkt hjälp av rättsväsendet.
Gerald Häfner
(DE) Fru talman, herr Oettinger, mina damer och herrar! Det här verkar vara ett stort europeiskt problem. Alla känner till dessa fall och vi hör om liknande fall från en rad olika länder. Jag har en hel trave med den här typen av ärenden på mitt skrivbord och jag erkänner att jag skulle ha låtit mig luras i de flesta fall. Problemet - och vi har redan tagit upp det många gånger - är att vi har direktiv 2006/114/EG, vi diskuterade frågan 2008 i utskottet för framställningar och vi har haft debatter i parlamentet, och ändå blir problemet bara större och större.
Günther Oettinger, jag hörde vad du sade inledningsvis och mitt intryck är att du har kört fast lite. Kanske skulle en ny kommissionsledamot kunna se nya möjligheter till åtgärder på området? Jag skulle vilja be dig att ta det här problemet på allvar. Det kan verka som ett litet problem, men det har stora ekonomiska konsekvenser och drabbar i synnerhet små, medelstora och familjedrivna företag som är ryggraden i våra nationella ekonomier och i vårt samhälle. Om vi inte lyckas få ett slut på det här i alla medlemsstater och om vi inte lyckas genomföra direktivet på ett enhetligt och effektivt sätt i hela EU kommer det här problemet att orsaka ännu större skador.
Günther Oettinger
ledamot av kommissionen. - (DE) Fru talman, ärade ledamöter! Jag är tacksam för den ingående och konsekventa lägesbeskrivning som ges av de engagerade ledamöter som är här i dag. Jag kommer att informera Viviane Reding och uppmana henne att utarbeta ett uttömmande meddelande som tar upp såväl styrkor som svagheter i EU:s befintliga lagstiftning och i nationell lagstiftning, och att se över direktivet med utgångspunkt i detta.
Det är tydligt att medlemsstaterna har genomfört 2006 års direktiv. Därför handlar det inte i första hand om att anpassa den nationella lagstiftningen. I fråga om gränsöverskridande problem, är det för det första vanligt att lagstiftningen inte ens tillämpas. Det beror på att samarbetet mellan myndigheterna i de olika medlemsstaterna är allt annat än välfungerande, och därför utreder man inte alls dessa fall. För det andra misslyckas man ofta med att väcka åtal. Straffrätten är en fråga för medlemsstaterna, både när det gäller att fastställa straff och i fråga om den formella utredningen av myndigheter, allmänna åklagare och domstolar.
För det tredje - och nu kommer jag till roten på problemet - omfattar 2006 års direktiv enbart otillbörliga affärsmetoder som tillämpas av näringsidkare gentemot konsumenter och inte mellan näringsidkare. Det betyder att direktivet främst skyddar medborgare mot dessa bedrägliga företag. Däremot skyddar det inte medborgare som är entreprenörer, enmansföretagare, detaljister, affärsmän och köpmän eller de som äger små eller medelstora företag mot den här typen av bedrägerier. Det är dock just i den här frågan om att utvidga direktivets omfattning till affärsmetoder mellan näringsidkare, som majoriteten av medlemsstaterna opponerade sig under lagstiftningsförfarandet. Det innebär att vi helt frivilligt begränsade detta EU-direktiv till att gälla otillbörliga affärsmetoder som tillämpas av näringsidkare gentemot konsumenter och inte mellan bedrägliga näringsidkare och små företag. När direktivet utarbetades ville man inte ha någon europeisk lagstiftning på det område som ni nu på grund av egna erfarenheter med all rätt beklagar er över.
Direktivet var ett ambitiöst europeiskt projekt, och när det utarbetades bekymrade sig kommissionen över att hela förslaget skulle förkastas och att det inte skulle bli något direktiv alls, om man insisterade på att direktivet inte enbart skulle omfatta bedrägliga näringsidkares otillbörliga affärsmetoder gentemot medborgare. Mot bakgrund av de specifika exempel som nämnts här och de fall av missbruk som kommissionen avslöjat kan det i samband med översynen av direktivet nästa år bli tänkbart att utöka direktivets omfattning utöver förhållandet mellan bedrägliga företag och medborgare. Vi börjar att arbeta med det på en gång.
Slutligen finns det medlemsstater vars materiella straffrätt innehåller tillfredsställande bestämmelser som gäller relationerna mellan bedrägliga näringsidkare och medborgare och där åtal väcks i dessa fall. Några bra exempel är Österrike, Belgien och Frankrike. Däremot finns det andra medlemsstater, och ni har nämnt några av dem här, där de nationella bestämmelserna inte är tillfredsställande. Vi får vänta och se om dessa medlemsstater om ett år kommer att vara beredda att rösta i rådet om en allmän och gemensam EU-lagstiftning för att skydda medborgare som också är näringsidkare.
Talmannen
Jag har mottagit ett resolutionsförslag från utskottet för framställningar, som ingivits i enlighet med artikel 115.5 i arbetsordningen.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i dag kl. 12.00.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Ildikó Gáll-Pelcz
Detta är ett reellt och tyvärr mycket vanligt problem som förekommer i nästan hela EU. I typfallet undertecknar offret ett avtal i god tro om att de i och med det har rätt till gratis marknadsföring i en företagskatalog. Därefter börjar företaget kräva betalning på olika grunder, och de som inte betalar utsätts för trakasserier, psykologiska påtryckningar och till och med hot om rättsliga åtgärder. För att undvika ännu fler fall av vilseledande reklam är det nödvändigt att se över den gällande EU-lagstiftningen för att se till att medlemsstaterna har genomfört den på ett effektivt sätt. En sådan översyn gör det också möjligt att ta reda på om man behöver ändra EU-lagstiftningen för att komma till rätta med problemet. Det viktigaste just nu är att visa de drabbade företagen att vi inte bara förstår deras svåra situation utan att vi även till fullo stöder dem. Samtidigt måste vi be de oseriösa katalogföretagen att upphöra med sin avsiktligt vilseledande verksamhet, som går stick i stäv med andan i EU:s konkurrenspolitik.
