Förbättring av metoden om samråd med Europaparlamentet i förfaranden om utvidgning av eurozonen - Införande av den gemensamma valutan på Cypern den 1 januari 2008 - Införande av den gemensamma valutan på Malta den 1 januari 2008 (debatt)
Talmannen
Nästa punkt på föredragningslistan är en gemensam debatt om
rådets och kommissionens uttalanden om förbättring av metoden om samråd med Europaparlamentet i förfaranden om utvidgning av eurozonen,
betänkande av Werner Langen för utskottet för ekonomi och valutafrågor om förslaget till rådets beslut i enlighet med artikel 122.2 i fördraget om Cyperns införande av den gemensamma valutan den 1 januari 2008 - C6-0151/2007 -, och
betänkande av Werner Langen för utskottet för ekonomi och valutafrågor om förslaget till rådets beslut i enlighet med artikel 122.2 i fördraget om Maltas införande av den gemensamma valutan den 1 januari 2008 - C6-0150/2007 -.
Günter Gloser
rådets tjänstgörande ordförande. (DE) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! När vi inleder den här debatten, som handlar om procedurfrågor, bör vi först hålla i minnet de glädjande slutsatserna i de konvergensrapporter som kommissionen och Europeiska centralbanken har sammanställt om Cypern och Malta. Det gläder ordförandeskapet att kommissionen kunde slå fast att Cypern och Malta har nått en hög nivå av varaktig konvergens och att den därför har kunnat lägga fram förslag om att euron ska införas i dessa båda länder.
Vid mötet med Ekofinrådet den 5 juni 2007 ställde sig ministrarna bakom kommissionens bedömning att Cypern och Malta uppfyller villkoren för att införa euron.
Det skulle därför glädja ordförandeskapet mycket om Cyperns och Maltas framgångar inte överskuggades av procedurfrågor och om Europaparlamentet, kommissionen och rådet kunde nå en vänskaplig lösning.
Det ligger i allas våra intressen att undvika att försena eller skapa osäkerhet kring de tekniska och rättsliga förberedelser som Cypern och Malta måste göra för att införa euron. Jag vill särskilt tacka Europaparlamentet för dess vilja att samarbeta.
Ordförandeskapet har förståelse för Europaparlamentets problem och att det vill ha mer tid på sig för att granska konvergensrapporterna och kommissionens förslag till rådets beslut om införandet av euron.
Rådet och ordförandeskapet är emellertid bundna av det förfarande som fastställs i EG-fördraget. Tidtabellen bestäms i huvudsak av reglerna i stabilitets- och tillväxtpakten, däribland rapporteringsreglerna från Maastricht.
Rådets skyldighet att samråda med Europaparlamentet om förslag om att införa euron i medlemsstaterna regleras i artikel 122.2 i EG-fördraget. Ordförandeskapet anser att rådet har följt denna regel i EG-fördraget i fallen med Cypern och Malta.
Rådet fick båda kommissionens förslag till rådets beslut den 21-22 maj 2007, vardera i tre språkversioner. De återstående språkversionerna översändes till rådet under de två följande veckorna. Den 25 maj samrådde rådet med Europaparlamentet om de båda förslagen från kommissionen.
I sin begäran om samråd hänvisade rådet till att det vore bra om Europaparlamentet kunde anta sina yttranden om kommissionens förslag vid sitt plenarsammanträde den 18-21 juni. Dessa yttranden skulle sedan kunna tillställas rådet, som sammanträder på stats- och regeringschefsnivå den 21 juni 2007.
Även om det inte är något rättsligt krav skulle det glädja ordförandeskapet om stats- och regeringscheferna också kunde ta hänsyn till Europaparlamentets ståndpunkt i sin diskussion. Hur som helst kan inte rådet anta sina båda förslag om införandet av euron förrän Europaparlamentet har avgivit sina yttranden.
I princip stöder ordförandeskapet de förslag som ordförande José Manuel Barroso lade fram i sin skrivelse av den 13 juni 2007 som svar på talman Pötterings skrivelse. Som rådets ordförande Angela Merkel förklarade i en skrivelse till Europaparlamentets talman den 19 juni anser ordförandeskapet att den här frågan främst rör kommissionen och Europaparlamentet.
Joaquín Almunia
Fru talman, mina damer och herrar! Jag vill börja med att tacka parlamentets utskott för ekonomi och valutafrågor och föredraganden Werner Langen för den snabbhet med vilken de har granskat de konvergensrapporter om Cypern och Malta som Europeiska kommissionen och Europeiska centralbanken antog den 16 maj.
Europeiska rådet kommer att diskutera utvidgningen av euroområdet till att omfatta dessa båda länder i Bryssel i morgon, och vi är alla säkra på att Ekofin kommer att fatta det slutliga rättsliga beslutet att utvidga euroområdet till att omfatta dessa två länder den 10 juli, efter den positiva överenskommelsen i Europeiska rådet i morgon.
Både parlamentet och Ekofinrådet den 5 juni ställer sig bakom kommissionens och Europeiska centralbankens analys av Cyperns och Maltas uppfyllelse av konvergenskriterierna i fördraget.
Vid sammanträdet med samordnarna i parlamentets utskott för ekonomi och valutafrågor den 7 juni hade jag tillfälle att förklara för er att vi i kommissionen fick fullständig och tillförlitlig information om de här två länderna när vi sammanställde konvergensrapporterna.
Det råder förvirring i en del dokument som åtföljer förslaget till resolution mellan uppgifter som har med kvartalsboksluten att göra och uppgifter som länderna lämnar två gånger om året i enlighet med förfarandet vid alltför stora underskott, uppgifter som har med underskott och statsskuld att göra. Jag måste än en gång säga till kammaren att när det gäller den information som behövs för att fatta beslut om förfaranden vid alltför stora underskott så har kommissionen ingenting att invända mot kvaliteten på de uppgifter som Malta och Cypern har lämnat. Inga invändningar alls.
När det gäller Malta så antog kommissionen ett yttrande om kriteriet om hållbara statsfinanser, på villkor att Ekofinrådet godkände upphävandet av förfarandet vid alltför stora underskott som inleddes för landet 2004, och den 5 juni bekräftade Ekofin detta och satte stopp för förfarandet vid alltför stora underskott för Maltas del.
Det finns också prejudikat när det gäller ett godkännande i konvergensrapporten under förutsättning att vissa villkor uppfylls, antingen i fråga om en stabil växelkurs eller förklaringen om alltför stora underskott. När det gäller Maltas uppfyllelse av detta kriterium finns det således ingen speciell situation eller något undantag. Det allmänna förfarande som tillämpas har varit detsamma som har tillämpats i många andra tidigare fall på många andra länder.
Under de kommande veckorna och så snart rådets positiva beslut har bekräftats när det gäller utvidgningen av euroområdet till att omfatta Cypern och Malta kommer kommissionen att utfärda de två rapporterna om ländernas beredskap att införa euron. Jag är också medveten om att en del ledamöter har farhågor i fråga om detta. Den rapporten om beredskapen att byta sedlar och mynt är inte samma sak som konvergensrapporterna. Det är inget konvergenskriterium och kommissionen lägger regelbundet fram rapporter och meddelanden om den här frågan, som vi kommer att göra under de kommande veckorna.
Mina damer och herrar! Under dessa omständigheter kan vi förutspå att euroområdet kommer att ha femton medlemsstater i och med att Cypern och Malta kommer med den 1 januari 2008. Det är ett oerhört positivt steg för dessa båda länder, för euroområdet och för hela Europeiska unionen. Euron är utan tvivel en av de största framgångarna för den europeiska integrationen och ju fler medborgare som kan åtnjuta fördelarna med den, desto större kapacitet får unionen att erbjuda alla sina medborgare bättre garantier för välstånd och social välmåga.
Mina damer och herrar! Den här debatten om Cyperns och Maltas ansökan om inträde i euroområdet är den fjärde gången som EU-institutionerna yttrar sig om medlemskap i området. Den första gången var 1998 när det skulle fastställas vilka länder som skulle ingå i euroområdet när det bildades den 1 januari 1999. Den gången beslutades det att elva medlemsstater skulle gå med i området. Två år senare, 2000, analyserades Greklands ansökan och det beslutades att Grekland kunde gå med i euroområdet från den 1 januari 2001. Förra året debatterade alla EU-institutionerna och kom fram till att Slovenien skulle gå med i euroområdet den 1 januari 2007. Slutligen har vi denna ansökan från Cypern och Malta, som jag hoppas kommer att bli slutgiltigt beviljad av Europeiska rådet och Ekofin den 10 juli.
Således kan man omöjligt säga att euroområdet är en sluten klubb, som det ibland har påståtts. Det är en klubb som är helt öppen för alla medlemmar som vill gå med och som är beredda att uppfylla villkoren för att nå dit.
Efter dessa fyra förfaranden för att upprätta och utvidga euroområdet så kommer den från och med nästa år att ha femton medlemsstater. Ytterligare två har en undantagsklausul (Förenade kungariket och Danmark) och ytterligare tio medlemsstater tillhör ännu inte området. Jag hoppas att de kommer att gå med under de närmaste åren.
Utan att göra några prognoser om när alla villkoren för att gå med i euroområdet har uppfyllts tror jag att EU-institutionerna under de närmaste åren praktiskt taget varje år kommer att behöva yttra sig om nya medlemskap i området i enlighet med fördraget, som säger att euron är den officiella valutan i unionens medlemsstater.
I artiklarna 121 och 122 i fördraget står det också vilka kriterier som avgör om en medlemsstat uppfyller villkoren för att införa den gemensamma valutan och vilket förfarande som EU-institutionerna ska tillämpa. När det gäller det förslag till resolution som ledamöterna har sammanställt om dessa förfaranden för samråd med parlamentet i syfte att utvidga området så kommer jag att ta upp den frågan i den andra delen av mitt anförande.
Enligt fördraget ska förfarandet inbegripa fem aktörer: kommissionen, Europeiska centralbanken, Europeiska rådet och Ekofinrådet. Fördraget innehåller emellertid inga specifika bestämmelser om tidsgränser för när institutionerna ska avge sina yttranden.
Vid de fyra tillfällen då vi har yttrat oss har ungefär denna tidtabell följts: först kommer en ansökan om inträde i området av en eller flera medlemsstater, som vanligen läggs fram i början av året före det år då de vill gå med, sedan gör kommissionen och Europeiska centralbanken under våren en bedömning av om villkoren är uppfyllda, därefter fattar rådet sitt definitiva beslut, med hänsyn tagen till parlamentets yttrande och debatten i Europeiska rådet som normalt äger rum i mitten av året före inträdet, och slutligen inför medlemsstaten eller medlemsstaterna euron den 1 januari året därefter.
Det finns en rad avgörande faktorer i de här stegen, och jag vill nämna dem eftersom de påverkar alla institutionerna. För det första, varför införs euron den 1 januari? Med tanke på de enorma rättsliga, ekonomiska, redovisningsmässiga och praktiska konsekvenserna av ett valutabyte skulle det vara oerhört oklokt att tänka sig att införa euron ett annat datum än den 1 januari, och jag tror att alla är överens om detta.
För det andra bör medlemsstaten få lite tid på sig för att genomföra förberedelserna för att införa euron på ett ordnat och effektivt sätt, och på grundval av våra erfarenheter från tidigare utvidgningar kan vi säga att det ligger i medborgarnas i landet i fråga intresse, som skulle drabbas hårdast om euron införs med bristfälliga förberedelser, att beslutsprocessen i EU-institutionerna kan fullföljas åtskilliga månader före den 1 januari då sedlar och mynt införs och den definitiva växelkursen i det land som inför euron träder i kraft.
Dessa är de avgörande faktorer som tillämpas och kommissionen kan naturligtvis inte påverka någon av dem. Det kommissionen kan göra är däremot att i samarbete med Europeiska centralbanken anta konvergensrapporten som utvisar om kriterierna har uppfyllts eller inte. Det datum då kommissionen måste anta konvergensrapporten beror för det första på när medlemsstaten lämnar in sin ansökan - kommissionen kan inte besluta när en medlemsstat ska lämna in sin ansökan - och för det andra på när kommissionen har de tillförlitliga och exakta uppgifter som den behöver för att genomföra en ändamålsenlig, rigorös och riktig bedömning av om konvergenskriterierna har uppfyllts.
Vilket datum kommissionens konvergensrapport har beror därför å ena sidan på när medlemsstaten lämnar in ansökan och å den andra på när kommissionen kan få tillgång till de ändamålsenliga, rigorösa och riktiga uppgifter som krävs för att den ska kunna göra sin bedömning.
1998 och 2000 antog kommissionen generellt sett konvergensrapporterna i början av maj. 2006 och 2007 antogs de i mitten av maj eftersom tidsgränsen för när medlemsstaterna ska lämna in uppgifter om sin budgetsituation har skjutits fram en månad, från den 1 mars till den 1 april. Detta har gjorts för att få in korrekt och exakt information om budgetuppfyllelsen för föregående år i den medlemsstat som har ansökt om medlemskap i euroområdet. Erfarenheten sa oss att rapporterna av den 1 mars inte innehöll alla de korrekta uppgifter som krävdes för att skapa sig en tillräckligt god bild av hur föregående budgetår avlöpte.
Om vi kommer ihåg att Cypern och Malta uppfyllde kriteriet om stabila växelkurser den 2 maj i år har kommissionen under dessa omständigheter haft två veckor på sig att sammanställa och anta konvergensrapporterna, som i fallet med Slovenien förra året. Den poäng som jag vill få fram genom denna kanske överdrivet detaljerade förklaring är att alla institutionerna har korta tidsfrister inom vilka de måste fatta beslut i det här förfarandet.
Den tid som parlamentet har på sig beror å ena sidan på när kommissionen och Europeiska centralbanken antar konvergensrapporten, men å andra sidan också på vilka datum som rådet har fastställt för sin beslutsprocess, både i Europeiska rådet och Ekofinrådet, och det är förstås inte någonting som kommissionen kan påverka.
Hur som helst har kommissionens ordförande José Manuel Barroso i en skrivelse till talman Hans Gert Pöttering uppgivit att kommissionen är beredd att undersöka hur var och en av institutionerna ska kunna utöva sina befogenheter enligt fördraget på bästa möjliga sätt inom ramen för det här förfarandet, och kommissionen och jag personligen vill än en gång säga, som svar på parlamentets resolutionsförslag, att vi är beredda att försöka komma fram till en överenskommelse mellan de tre institutionerna om ett förfarande som förbättrar vårt sätt att arbeta, med tanke på de faktiska begränsningar som finns när vi fattar beslut på det här området.
Mina damer och herrar! Utskottet för ekonomi och valutafrågor är fullt medvetet om, och det bör ni alla vara, att kommissionen och jag förstås står helt till er tjänst när det gäller att lämna tillgänglig information om den ekonomiska situationen i kandidatländerna och hur väl konvergenskriterierna uppfylls innan dessa tidsfrister löper ut - till och med innan medlemsstaterna lämnar in sin ansökan.
Werner Langen 
föredragande. - (DE) Fru talman, herr minister, herr kommissionsledamot! Innan jag kommer till Malta, Cypern och förfarandet ska jag med er tillåtelse göra några inledande kommentarer om euron. Det råder inga tvivel om att euron är ett mycket lyckat projekt. Den är stabil internt och externt. Det bör vi inte glömma i debatten i dag. Internt har vi låg inflation, externt har euron blivit den näst viktigaste valutan i världen och är mycket stabil i förhållande till dollarn. Inget av detta beror på tillfälligheter. Det är resultatet av en konstruktion där medlemsstaterna och kommissionen har huvudansvaret: Maastrichtkriterierna i stabilitets- och tillväxtpakten - som naturligtvis redan har vattnats ur under kommissionsledamot Almunias ledning - underskottsförfarandet, den tydliga statistiken och Europeiska centralbankens oberoende. Bara om alla dessa faktorer sammanfaller kommer euron att förbli en stabil valuta på lång sikt. Jag säger det som en inledande kommentar, för jag har inte kommenterat förfarandet än.
Visst är fördraget tydligt, men i fördraget står det också att man måste lyssna på Europaparlamentet. Herr kommissionsledamot! Jag ska vara alldeles öppenhjärtig: vi kommer inte att tillåta att vår roll reduceras till något frivilligt komplement! Jag har just fått höra att kommissionen har gjort allting enligt boken, och parlamentet måste skapa sitt eget utrymme. Om det är så - och det är det vi säger i förslaget - så bör väl ett interinstitutionellt avtal ingås som innehåller de punkter som vi sedermera kommer att anta med stor majoritet nästa gång som vi vill avbryta vårt samråd, som vi också gör för jordbrukspolitiken. Vi tänker inte anta de här yttrandena så snabbt som vi nu för tredje gången ombeds att göra. Låt mig göra det alldeles klart: parlamentet accepterar inte att behandlas som något frivilligt komplement, inte av någon!
Nu ska jag övergå till Cypern och Malta. Det gläder mig att vi kan stödja en utvidgning från 13 till 15 deltagande länder. I februari anhöll Malta och Cypern om en konvergensrapport i enlighet med artikel 121, i syfte att erhålla medlemskap. En granskning av tillgängliga uppgifter - kommissionsledamoten har beskrivit de problem som onekligen finns med detta - visar följande: Cypern har deltagit i ERM II under en lång tid. Den 5 maj uppfyllde landet kraven på långa räntesatser. BNP per capita är bra, 85 procent av genomsnittet i EU, och ekonomin uppvisar en betydande konvergens. Icke desto mindre hade landet problem med uppgifterna, och särskilt med kvartalsboksluten. Detta diskuterades också den 3 maj.
Vi bör också granska hur tydliga uppgifterna är med tanke på kommissionens ansvar. Det räcker inte att kommissionen säger att vi är beroende av uppgifterna och att medlemsstaterna måste lämna in dem. Kommissionen ansvarar också för att de här uppgifterna är riktiga. Det såg vi i fallet med Grekland, där kommissionen inte gjorde en tillräckligt noggrann granskning, och ett halvår senare fick vi en otrevlig överraskning.
Cypern uppfyller villkoren och Cypern har också anpassat sin centralbankslag, även om landet inte gjorde det förrän en tid efter det att konvergensrapporten begärdes, nämligen den 15 mars - över en månad senare - vilket landet har kritiserats för. Lagen har emellertid ändrats nu, inflationen är låg och även om statsskulden fortfarande uppgår till över 60 procent så utvecklas den i rätt riktning. Därför kan vi i dag säga att vi oreserverat stöder Cyperns inträde i euroområdet. Jag är säker på att Europaparlamentet kommer att göra det.
I Maltas fall är bilden en liknande, men med ett undantag. Vi stöder Maltas medlemskap. I måndags röstade utskottet för ekonomi och valutafrågor för medlemskap för båda länderna med stor majoritet, nästan enhälligt - för Malta med 39 röster för och för Cypern med 38 röster för och en ledamot som avstod. Med Malta hade vi dock problemet att underskottsförfarandet ännu inte hade avslutats när konvergensrapporten lades fram. Således lade kommissionen fram en konvergensrapport som inte överensstämmer med artikel 2 i protokollet om konvergenskriterierna. I den står det att underskottsförfarandet måste vara avslutat när granskningen sker. Detta är ett faktum. Vi accepterade ändå rapporten, men kommissionen bör inte säga att den har gjort allt enligt regelboken och att det bara är parlamentet som lägger sig i och stör dess samråd med rådet.
För att slutligen komma till vårt förslag till resolution så har vi mottagit rapporter och skrivelser från kommissionsordförande José Manuel Barroso och Angela Merkel. Angela Merkel har ett svårt förfarande att fullgöra, eftersom hon måste lyssna på alla de 26 övriga medlemsstaterna. José Manuel Barroso behöver bara ett beslut av kommissionen. Jag håller med om att vi bör fatta ett beslut trots att många av våra krav inte har uppfyllts, men det är därför som vi nu kräver ett interinstitutionellt avtal. I det avtalet, som bör antas före utgången av 2007, uppmanar vi rådet och kommissionen att vara mer tillmötesgående i fråga om tidsfristerna. Annars så kommer vi nästa gång - när det förmodligen blir Slovakiens tur - att insistera på vår rätt till en samrådsperiod på minst två månader. Nästa gång kommer vi inte att tolerera den tidplan som vi nu har accepterat för tredje gången.
Med detta i åtanke välkomnar vi det faktum att Cypern och Malta kan bli medlemmar, men vi kräver rimliga samrådsförhållanden för Europaparlamentet av kommissionen och rådet.
David Casa
för PPE-DE-gruppen. - (MT) Herr talman! Jag vill börja med att uttrycka min uppskattning till folket på Malta och Gozo för de stora kliv de tagit under de tre år sedan Malta blev medlem av Europeiska unionen. Det har varit tre svåra år med många utmaningar. Under dessa tre år har malteserna visat att de kan anpassa sig till framtiden. Det har varit en ytterst intressant tid för mitt land och jag kan helt klart säga att resultaten börjar synas. Införandet av euron i januari nästa år bekräftar detta.
Malta har visat att det kan uppfylla alla nödvändiga kriterier för att denna övergång ska ske smidigt. Övergången kommer att stärka landets ekonomi och därmed dess konkurrenskraft. Förändringar är aldrig enkla. Men jag tror att Malta har full beredskap att anta den nya utmaningen i januari. Vi måste komma ihåg att Malta fick en begränsad tidsperiod för att anpassa sig till och vidta de åtgärder som krävdes för att genomföra omställningen. På mindre än tre år har Malta minskat sin inflationstakt till 2,2 procent och statsskuldens förhållande till bruttonationalprodukten är på väg ner mot referensandelen på 60 procent. Budgetunderskottet har minskats väsentligt och ligger nu på mindre än 3 procent. Och man måste också tänka på att den maltesiska liran inte har devalverats sedan Malta anslöt sig till ERM2-programmet, och inte vid något tillfälle har det funnits ett uns av osäkerhet i landet. Som kommissionsledamot Joaquín Almunia sa så har Malta uppnått en hög grad av hållbarhet och konvergens. Malta och malteserna är vana vid att anta och klara av utmaningar. De tidigare utmaningarna har långt ifrån varit små men har ändå lett till en rad framgångar genom historien. Detta är ett historiskt ögonblick för Europeiska unionen, eftersom det kommer att skapa ett större euroområde med fler länder och fler människor. Det är också ett historiskt ögonblick för Malta, eftersom de maltesiska medborgarna kommer att bli mer integrerade med Europeiska unionen.
Jag vill även tacka föredraganden för hans arbete på området, som har visat sig vara mycket värdefullt.
Dariusz Rosati
för PSE-gruppen. - (PL) Herr talman! Jag vill först av allt välkomna att euroområdet får två nya medlemmar, dvs. Cypern och Malta, den 1 januari 2008. Båda länderna har uppfyllt de konvergenskriterier som anges i fördraget. Jag vill varmt gratulera våra cypriotiska och maltesiska kolleger.
Att utvidga euroområdet är en viktig process som främjar en djupare integration inom Europeiska unionen. Denna process har också en positiv effekt på kandidatländerna och euroområdets ekonomiska ställning. De länder som vill ansluta sig till euroområdet utvecklas i mycket snabbare takt än länderna inom området. Deras makroekonomiska situation är också bättre, framför allt med avseende på statsskuld och budgetunderskott. De nya medlemmarna kommer att stärka hela området och den gemensamma valutan.
Samtidigt måste jag säga att jag inte välkomnar att parlamentet utsätts för så stor tidspress i sitt arbete med att bedöma de nya ländernas medlemskap i euroområdet. Vårt nuvarande arbetsschema ger oss inte möjlighet att utarbeta ett grundligt yttrande. Syftet med den resolution som jag hoppas vi antar i dag är därför att starta en debatt om en interinstitutionell överenskommelse som i framtiden skulle underlätta en ändamålsenlig och effektiv analys av konvergensrapporterna.
Jag välkomnar den öppna och konstruktiva ståndpunkt som ordförande José Manuel Barroso och kommissionsledamot Joaquín Almunia just redogjorde för på kommissionens vägnar. Minister Günter Gloser! Jag hoppas att också rådet kommer med en konstruktiv ståndpunkt. Jag räknar med att det inrättas en effektiv mekanism för en problemfri expansion av euroområdet i framtiden.
I debatten om euroområdets expansion bör det understrykas att vissa av de obligatoriska konvergenskriterierna från Maastricht inte går att tillämpa på den nuvarande situationen. Detta gäller särskilt inflationen. För det första verkar det inte lämpligt att definiera kriterierna för medlemskap i euroområdet i förhållande till den genomsnittliga inflationstakten i länder som inte tillhör euroområdet.
För det andra innebär det nuvarande kriteriet att ingen hänsyn tas till att den snabba ekonomiska tillväxten i de nya medlemsstaterna naturligt tar sig uttryck i en högre inflationstakt, vilket inte på något sätt är ett tecken på ekonomisk svaghet. I själva verket är det raka motsatsen. Detta speglar det faktum att de nya medlemsstaterna är på väg att hinna ikapp de utvecklade ekonomierna i den gamla unionen.
För det tredje vill jag uppmärksamma er på att den definition av stabilitet som kommissionen och Europeiska centralbanken använder i konvergensrapporterna skiljer sig från den definition av prisstabilitet som Europeiska centralbanken tillämpar på det penningpolitiska området. Samtidigt innehåller fördraget endast en definition av prisstabilitet, och vi kan inte ha två olika tolkningar av denna term.
Inflationskriteriet betyder just nu att vissa av de nya medlemsstaterna kanske inte kommer att kunna ansluta sig till euroområdet på många år. Detta delar permanent in medlemsstaterna i två kategorier, nämligen länderna i euroområdet och de som blir kvar utanför detta område. Denna situation hotar unionens sammanhållning och står i strid med fördragets anda. Konvergenskriterierna utarbetades för 16 år sedan, under helt andra förhållanden. De bör anpassas till den nuvarande situationen. Jag vädjar om en djuplodande debatt i den här frågan.
Donato Tommaso Veraldi
för ALDE-gruppen. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Först skulle jag vilja tacka föredraganden Werner Langen för det utmärkta arbete han har åstadkommit trots den korta tid som stod till buds.
Det var den 16 maj 2007 som kommissionen antog sin konvergensrapport om kriterierna för att Malta och Cypern skulle kunna ansluta sig till den gemensamma valutan, och den 25 maj inbjöds Europaparlamentet att framföra sin ståndpunkt om förslaget till rådets beslut om Cyperns och Maltas införande av den gemensamma valutan den 1 januari 2008. På grund av den korta tiden kunde parlamentet inte göra en grundlig genomgång av situationen i dessa länder och om de rapporter som kommissionen lade fram.
Jag vill ändå säga att jag är positiv till att Cypern och Malta inför den gemensamma valutan, eftersom konvergenskriterierna har uppfyllts. I Malta har inflationstakten under de senaste tolv månaderna faktiskt varit 2,2 procent, vilket är lägre än referensvärdet på 3 procent. Det alltför stora underskottet har korrigerats genom en stadig minskning av budgetunderskottet under tröskeln på 3 procent av BNP. Skuldandelen minskar och närmar sig 60 procent av BNP. Fram till mars 2007 var Maltas genomsnittliga långsiktiga räntesats 4,3 procent, vilket ligger under referensvärdet på 6,4 procent. Den maltesiska ekonomin är starkt integrerad med Europeiska unionen och underskottet i betalningsbalansen föll till 6,3 procent under 2006, delvis tack vare utländska direktinvesteringar.
I Cypern har inflationstakten under de senaste tolv månaderna varit 2 procent, vilket ligger under referensvärdet på 3 procent. Kommissionens prognoser från i våras pekar på ett oförändrat underskott på 1,4 procent av BNP för 2007. Sedan inträdet i ERM II, den europeiska växelkursmekanismen, har det cypriotiska pundet växlats på ett stabilt sätt till en tillfredsställande växelkurs. Under de senaste tolv månaderna har den genomsnittliga långsiktiga räntesatsen varit 4,2 procent, vilket är under referensvärdet på 6,4 procent. Den cypriotiska ekonomin är starkt integrerad med Europeiska unionen. Kommissionen anser att den ekonomiska integrationen är fullbordad, trots att underskottet i betalningsbalansen har ökat.
För att undvika att det återigen uppstår problem med tidsplaneringen kring förfarandet är det nödvändigt att förbättra metoden för att rådfråga Europaparlamentet, genom att inrätta ett interinstitutionellt samarbete mellan parlamentet och kommissionen. På så sätt skulle det bli möjligt att få den tid som krävs för att göra en riktig bedömning av kommissionens och Europeiska centralbankens förslag. Från den synpunkten anser jag att diskussionen med kommissionsledamot Joaquín Almunia och kommissionsordföranden José Manuel Barrosos svar på skrivelsen från parlamentets talman Hans-Gert Pöttering var ganska positiva. Kommissionen bör i ett mycket tidigt skede informera parlamentet om alla de konvergensrapporter som begärs från medlemsstaterna och tillsammans med parlamentet och rådet besluta om en tidsplan för förfarandet.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
för UEN-gruppen. - (PL) Herr talman! När jag tar ordet i debatten om en utvidgning av euroområdet till att omfatta Cypern och Malta skulle jag vilja uppmärksamma er på följande frågor. För det första påminner kommissionen oss återigen om att medlemsstaterna måste uppfylla alla Maastrichtkriterier innan de ansluter sig till euroområdet. Samtidigt betyder detta att man blundar för att många av de gamla medlemsstaterna inte uppfyllde dessa kriterier när euron infördes.
För det andra är kommissionen, trots revideringen av stabilitets- och tillväxtpakten, fortfarande överseende mot de största medlemsstaterna när det gäller deras anslutning till Maastrichtkriterierna. Tidigare har kommissionen godtagit och verkar fortfarande godta stora budgetunderskott, och särskilt en statsskuld som ofta överskrider 60 procent av BNP. Det finns statistik som bekräftar detta. Under 2006 var statsskulden i länderna inom det gamla EU så hög som 63,3 procent av BNP och i så många som hälften av länderna i euroområdet översteg skulden 60 procent av BNP.
För det tredje varierar kommissionens attityd betydligt gentemot länder som vill ansluta sig till euroområdet. Helt nyligen avslogs Litauens ansökan om att ansluta sig till området, trots att landet uppfyllde Maastrichtkriterierna och inflationstakten överskred referensvärdet med enbart 0,1 procent.
Kommissionens snabba godkännande av Cyperns och Maltas medlemskap i euroområdet kan därför tyckas överraskande med tanke på att de båda ländernas statsskuld klart överskrider 60 procent av BNP. Under 2006 uppgick Cyperns statsskuld till så mycket som 65,3 procent och Maltas skuld låg på 66,5 procent av BNP. Båda länderna har dessutom svårigheter att förse Eurostat med statistik om deras finansiella situation.
Trots mina tvivel vill jag ändå gratulera Cypern och Malta till deras anslutning till euroområdet.
Cem Özdemir
för Verts/ALE-gruppen. - (DE) Herr talman, herr rådsordförande, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Både Malta och den grekiska delen av Cypern uppfyller Maastrichtkriterierna. Det är därför logiskt att utvidga euroområdet så att det omfattar båda dessa länder. Om jag och min grupp fick bestämma skulle flera medlemsstater i Europeiska unionen vara välkomna att ansluta sig till euroområdet. Det kan bara vara bra för Europeiska unionen.
Denna händelse präglas dock av en ledsamhet, och jag vill gärna förklara varför: tyvärr har vi förlorat möjligheten att få med båda delarna av Cypern i euroområdet och att bana väg för en återförening av ön Cypern som bygger på en lösning med två gemenskaper och två områden. Det är mycket beklagligt, eftersom det gör att muren på Cypern kommer att stärkas snarare än försvagas.
Andreas Mölzer
för ITS-gruppen. - (DE) Herr talman, mina damer och herrar! Ekonomiska experter tycks ense om att euroområdet är inne i en allmän ekonomisk uppgång. De talar till och med om en stadig ökning av sysselsättningen. Men jag tror att detta alltför ofta bara handlar om en ökning av deltidssysselsättningen - eller de nya anställningsformerna, som eufemismen heter - och det kan knappast kompensera för de heltidsarbeten som gått förlorade. Mot denna bakgrund bör de krympande födelsetalen inte komma som någon överraskning. Man kan inte försörja en familj på ett McJobb! Att bli till sig över en uppgång är ett slag i ansiktet på varenda en i den miljonstora armén av arbetslösa inom EU. Det är ett hån mot alla de miljoner människor som betraktas som fattiga arbetande.
Vi står inför ett problem som inte bör underskattas: att de befintliga skillnaderna inom euroområdet ökar. Till exempel fortsätter de sydeuropeiska ländernas konkurrensställning att hela tiden försämras. Att euron inte är ett universalmedel behöver bara bevisas med exemplet Förenade kungariket. Som vi vet är den brittiska ekonomin i god form, även utan euron. Förenade kungariket har den sjätte största tillverkningssektorn i världen och den åttonde största tjänstesektorn. Enligt min mening är detta skäl nog att inte tvinga någon EU-medlemsstat att införa euron. Rädslan för att överlämna suveränitet till Europeiska centralbanken bör bemötas lika seriöst som konsumenternas oro för prisökningar. Miljontals medborgare har konstaterat att euron driver på inflationen, eftersom den har varit avgörande för att basvaror har blivit dyrare. Varken officiell statistik som visar motsatsen eller imagekampanjer kommer att förändra detta. Enligt min mening bör varje EU-land som överväger att införa euron som allmän regel alltid låta den suveräna makten, dvs. folket, bestämma.
Panayiotis Demetriou
(EL) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Först och främst vill jag tacka föredraganden Werner Langen och ledamöterna i utskottet för ekonomi och valutafrågor för deras positiva betänkande om integrationen av mitt land, Cypern, och självklart Malta, i euroområdet. Jag vill också tacka Joaquín Almunia för att han hela tiden har gett sitt stöd till Cypern i arbetet med att nå detta mål. Trots de snäva tidsramar som kommissionen gav parlamentet och de reaktioner som väckts har Werner Langen gett prov på stort ansvar, kringgått förfarandemässiga frågor och än en gång visat sin förmåga att gå till botten med saker och ting i sitt positiva betänkande. Återigen, tack till Werner Langen.
I dag belönar Europaparlamentet Cyperns långvariga insatser för att få sin ekonomi i ordning och närma sig Europeiska unionens indikatorer. Europaparlamentet ger det tredje institutionella gröna ljuset till införandet av euron på Cypern. I och med eurons införande på Cypern kommer euron till Mellanöstern och bildar därmed en monetär länk mellan Europa och arabländerna via Cypern. Europeiska unionens monetära område kommer att sträcka sig från Bryssel till den bortersta delen av östra Medelhavsområdet. Cypern har alltid haft en stark ekonomi. Även under de svåra åren efter den militära invasionen och Turkiets ockupation av norra Cypern och förlusten av landets ekonomiska basresurser lyckades landet utveckla en stark ekonomi. Allt som Cypern måste göra före den 1 januari 2008 för en fullständig ekonomisk integration och konvergens måste göras, och ni kan vara säkra på att det kommer att göras. När det gäller Eurostats kommentar om tillhandahållandet av ofullständiga uppgifter är vi nöjda med Joaquín Almunias klargörande.
Den 1 januari 2008 tror jag att det kommer att finnas nödvändiga förutsättningar för en lämplig lösning av Cypernproblemet och för ett politiskt, socialt och ekonomiskt enande av Cypern, så att euron blir valutan för alla cyprioter, både grekiska och turkiska. Europeiska unionen är skyldig att ta ett initiativ i den riktningen.
Pervenche Berès
(FR) Herr talman, herr Günter Gloser, herr kommissionsledamot! Detta är faktiskt fjärde gången som Europaparlamentet uppmanas att fatta ett beslut om euroområdet, antingen i samband med det ursprungliga införandet eller i samband med utvidgningar. Frågan om euron är ingen liten fråga för unionsmedborgarna: för dem är den en av Europeiska unionens mest värdefulla tillgångar.
Men sedan förra året, då debatten om Litauens anslutning inleddes, har vi fått intrycket att det har blivit en debatt utan plats för politiska frågor och där endast strikt tekniska argument får föras fram.
I denna debatt ber Europaparlamentet att få fatta sitt beslut på normalt sätt. För att det ska kunna ske behöver parlamentet tid, precis som alla andra institutioner. Detta är andemeningen i den skrivelse som vår talman skickade till de två andra institutionernas ordförande. Svaret vi fick från kommissionens ordförande andas samarbete och försoning, vilket vi uppskattar. För rådets del är det ett pågående arbete. Men vi måste gå längre än så, herr Gloser. Vi vill att ni ska visa samma anda av samråd och försoning som kommissionen, annars blir det svårt för oss att fortsätta på det här sättet.
Utöver de tekniska argumenten vill jag inte att hela diskussionen ska föras utan att vi en enda gång tar upp problemen med styrningen av euroområdet. Vilken situation befinner vi oss i i dag när allt kommer omkring, med två länder som har en permanent undantagsklausul och länder som måste anmäla sig och tillhöra detta område, utan att vi någon gång ifrågasätter styrningen av området?
Vi närmar oss den tidpunkt då Europeiska centralbankens ledning ska rotera. Den mekanismen har vi kritiserat här i parlamentet, och jag tror att vi kommer att fortsätta med det. Vi anser också att eurogruppen inte fungerar helt tillfredsställande och att vi måste åstadkomma bättre.
Snart är det dags för Slovakiens anslutning och efter det, fram till 2012, kommer vår tidsplan att bli märkbart lättare. Låt oss utnyttja denna tid för att förbättra styrningen av euroområdet. Annars kommer unionsmedborgarna inte längre att ha tilltro till sin egen valuta, som sprider sig geografiskt utan att funktionen först förbättras.
Med er tillåtelse, herr talman, vill jag slutligen säga ett par ord om inflationskriteriet. Jag vet att detta kriterium slogs fast 1992, då Europa var helt annorlunda jämfört med i dag. Men om vi vill revidera Maastrichtkriterierna på strikt ekonomiska grunder, oberoende av några som helst politiska villkor som skulle kunna öppna upp debatten på nytt, så finns det andra aspekter av Maastrichtkriterierna som bör revideras.
Marios Matsakis
(EN) Herr talman! Euroområdet är en annan viktig institution som för EU-länderna närmare varandra och som ytterligare knyter samman våra befolkningars välfärd och utsikter i den gemensamma framtiden i ett förenat Europa.
De medborgare som jag företräder som cypriotisk parlamentsledamot gläder sig därför åt beslutet i utskottet för ekonomi och valutafrågor att gå vidare med Cyperns antagande av euron den 1 januari 2008.
Jag beklagar punkt 7b i betänkandets motivering som något felaktigt säger att den cypriotiska regeringen har överträtt bestämmelserna i förordning (EG) nr 501/2004 av den 10 mars 2004 om att förse Eurostat med fullständig information om kvartalsräkenskaperna för den offentliga förvaltningen.
Igår skrev jag till Cyperns finansminister och till kommissionen om denna fråga. Jag ser fram emot en snar rättelse från kommissionsledamoten Joaquín Almunias sida, både till mig skriftligen och här under förmiddagen. Jag undrar om det skulle vara möjligt att få en lämplig rättelse och klargörande i betänkandet, även på detta sena stadium. Jag skulle uppskatta att föredraganden hjälper till med detta.
Cyperns antagande av euron kommer förutom allt annat att medföra två ytterligare fördelar. För det första för det Turkiet närmare Europa, eftersom euron rent praktiskt kommer att ersätta den turkiska liran som den valuta som används på den turkockuperade norra delen av Cypern.
För det andra kommer det att föra Europa närmare Förenade kungariket, eftersom euron kommer att vara den valuta som används av civilbefolkningen i de två brittiska kolonierna på Cypern, Akrotiri och Dhekelia. Inom dessa områden kommer pundet - må vara det cypriotiska pundet, som är en kolonial version av det mäktiga brittiska pundet - att ersättas av euron. Dessa kolonier kommer att vara det första officiella brittiska territoriet där euron kommer att vara i allmänt bruk. I framtiden kan euron komma att gradvis utbredas från kolonierna till det brittiska fastlandet, utan tvekan till glädje för alla brittiska parlamentsledamöter i kammaren, som jag för övrigt inte ser många av här.
Sammanfattningsvis uppmanar jag mina kolleger att stödja detta betänkande och jag tar tillfället i akt att inbjuda er alla att besöka Cypern 2008 för att njuta av den cypriotiska gästfriheten och spendera era euro fritt i solen.
Alexander Radwan
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Jag ska koncentrera mina synpunkter till förfarandet och inte kommentera de många andra frågor som diskuterats. När det gäller sakinnehållet kan jag helt uppriktigt ställa mig bakom Werner Langens bedömning av Malta och Cypern och hans kommentarer om parlamentets godkännande.
Jag kommer därför att koncentrera mig på förfarandet. Jag kommer helt enkelt att ta statssekreterare Günter Glosers ord som utgångspunkt. Han sa att vi inte i första hand bör diskutera förfarandet. Det talades om välvillighet, förfrågningar och övervägningar. Inför nästa förfarande skulle jag vilja säga: vi kommer välvilligt att överväga rådets och kommissionens förfrågan att fatta beslut snabbt. Men nästa gång kommer vi också att följa det förfarande som enligt parlamentet gäller i den här typen av ärenden. Vi har full förståelse för rådets svårigheter med sammanträdesschemat, liksom för kommissionens svårigheter och tidsfristen den 1 januari: allt detta är parlamentet väl införstått med. Men om det saknas förståelse från andra hållet för att vi i parlamentet också har ett visst förfarande och att vi nu inte kan - vilket inte är första gången - korrekt följa grundreglerna för detta förfarande, till exempel tidsfristerna för översättningar, då kommer detta att få konsekvenser nästa gång.
Det enda vi kan göra är därför att driva på för en lämplig överenskommelse mellan institutionerna. Annars måste rådet se till att parlamentet inte rådfrågas igen i framtiden. Det har förstås nämnts att parlamentet ska rådfrågas enligt det relevanta fördraget, och om det står i fördraget då måste det följas. Det tyska utrikesministeriet och alla europeiska utrikesministerier har gjort upprepade försök att hindra parlamentet från att bli alltför mäktigt. Det gäller emellertid andra områden.
Ett område som jag ändå anser vara mycket viktigt är inlämning av statistiska uppgifter. Därför vill vi i parlamentet ha tillräckligt med tid för att kunna hantera sådana uppgifter. Vi har sett vad som hände med Grekland och Ungern. Enligt vår mening är det kommissionens ansvar att garantera att de uppgifter som ligger till grund för ett beslut om anslutning också granskas så noggrant som möjligt, så att vi kan anta att de är korrekta. Jag behöver bara nämna kommentarerna från den ungerske finansministern, som efter vad som hände i Ungern offentligt filosoferade över de möjligheter som faktiskt står öppna för en finansminister när statistiska uppgifter ska lämnas till Bryssel. ECB:s ordförande, Jean-Claude Trichet, har också påpekat att det är problematiskt att samla in uppgifter inom Europeiska unionen.
För oss är det avgörande att kommissionen inte vältrar över ansvaret på Eurostat i sådana fall, utan att den själv tar sitt ansvar. Men vi skulle också vilja stärka kommissionen gentemot medlemsstaterna. Det är oacceptabelt att kommissionen ska behöva finna sig i sådana önskemål när medlemsstaterna fortsätter att använda alla till buds stående medel för att begränsa kommissionens tillsynsbefogenheter på områden där de verkligen behöver utnyttjas.
Joseph Muscat
(MT) Tack, herr talman! Dagens omröstning är viktig för Malta. För oavsett de viktiga och legitima argument som framförts om när det skulle ha varit bäst att införa euron finns det ändå ett politiskt samförstånd och ett åtagande om att se till att omställningen sker den 1 januari 2008. Så snart Europeiska kommissionen har godtagit de maltesiska myndigheternas statistik och metod kommer de att godtas av alla europeiska myndigheter när samma grundvalar används av kommande regeringar.
Under kommande år krävs betydande ansträngningar för att Maastrichtkriteriet om sunda offentliga finanser ska kunna uppfyllas. Som både kommissionen och Europeiska centralbanken framhållit har den maltesiska regeringen hittills gjort en engångsförsäljning av offentliga tillgångar och samtidigt fortsatt att öka skattetrycket på framför allt arbetare och medelklass. Det är inte hållbart. Den nationella kommittén gör ett bra arbete i förberedelserna för omställningen till euron, men det behöver göras mer för att direkt involvera konsumentföreträdarna i kampen mot uppfattningen att euron kommer att leda till högre levnadskostnader. Det behövs mer grundläggande information, bland annat information om räntesatser. "FAIR"initiativet - som gör att enskilda företag kan ingå överenskommelser om dubbel prismärkning - bör premieras. Men för närvarande är det bara drygt hälften av företagen på Malta och Gozo som deltar i detta program. Jag uppmanar starkt de företag som ännu inte anslutit sig till initiativet att göra det snarast möjligt.
Låt oss se till att omställningen till euron blir en framgång - även om man inte får luras att tro att det kommer att lösa landets ekonomiska problem. Lösningen på dem måste vi finna hos oss själva. Under senare år har Maltas bruttonationalprodukt fallit från 78 procent till 71 procent av Europas genomsnitt. Framstegen under denna period grundar sig huvudsakligen på stora bankvinster och offentliga projekt med direkta utgifter. Den sortens politik kommer att bli ytterst begränsad med hänsyn till konvergenskriterierna. Samtidigt har det gått utför för de sektorer som bör vara motorerna i vår ekonomi, som turism och tillverkning. Det framgick tydligt av den ekonomiska och sociala chock som drabbade vårt land i går, när 570 personer förlorade sina arbeten på en dag, i och med att VF-fabriken stängdes. Därför krävs det en nationell kraftansträngning som verkligen gynnar konkurrenskraften inom dessa områden.
Ieke van den Burg
(EN) Herr talman! Jag måste också be mina cypriotiska och maltesiska kolleger om ursäkt för att detta historiska ögonblick av anslutning till euroområdet fördärvas av denna debatt om våra institutionella problem med att hantera anslutningsfrågor. Det förminskar dock inte vårt stöd till deras antagande av euron och för Werner Langens betänkanden.
Vi ville inte belasta anslutningen av dessa två länder med frågan om det framtida förfarandet, men jag hoppas att vi kan uppnå en överenskommelse med kommissionen och rådet i dag för att se till att det i framtiden finns ett bättre förfarande och en mer allvarligt menad möjlighet för parlamentet att yttra sig i frågan.
Det är därför som vi har utarbetat detta icke-lagstiftningsmässiga resolutionsförslag om förfarandet. Vi vill bli inbjudna att sammanträffa med de andra två institutionerna för att utarbeta en interinstitutionell överenskommelse om flera frågor som räknas upp i vårt resolutionsförslag. I förslaget efterlyses ett aviseringssystem, varigenom de medlemsstater som önskar ansluta sig meddelar oss i förväg så att vi kan börja undersöka läget, och förslaget gäller bedömningen av kvaliteten på den statistik och de uppgifter som tillhandahålls.
Min sista punkt gäller tidsplanen och datumen för det formella förfarandet. Vi är medvetna om att allting har skett under en mycket begränsad tidsrymd. Om vi är bättre förberedda har vi dock bättre möjlighet till en allvarligt menad diskussion.
Kommissionsledamoten sa att han var beredd att sitta ner med oss för att komma fram till en interinstitutionell överenskommelse av detta slag. Jag vill be Günter Gloser ge oss sina försäkringar också på rådets vägnar och för det tyska ordförandeskapet och framtida ordförandeskap.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Mindre än två år efter det att Cypern och Malta anslutit sig till växelkursmekanismen, den 2 maj 2005, begärde de en utvärdering av deras konvergensgrad. Europeiska centralbankens och kommissionens rapporter har presenterats enligt samma mönster som de rapporter som begärdes av Grekland, Litauen och Slovenien.
Även om det alltid är värdefullt att förbättra processerna för euroområdets utvidgning och Europaparlamentets delaktighet vill jag rikta mitt huvudbudskap till unionsmedborgarna från Cypern och Malta - så att de hör vår ståndpunkt att Cypern och Malta kan ansluta sig till euroområdet och få alla fördelar med den monetära unionen från och med början av nästa år.
Denna utvidgning av euroområdet kommer att vara ett viktigt steg i den europeiska integrationsprocessen. För första gången sedan återföreningen kommer de flesta av Europeiska unionens medlemsstater att ingå i euroområdet.
Günter Gloser
rådets ordförande. - (DE) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Tillåt mig att hjärtligt tacka er, Werner Langen, för de två delarna av ert bidrag som föredragande. Ni rekommenderade att Malta och Cypern skulle få ansluta sig till euroområdet, trots reservationen angående tidsfaktorn som ni framförde i den andra delen av era synpunkter. Det är viktigt att vi ska kunna åstadkomma detta med olika tidsramar, som kommissionsledamot Joaquín Almunia sa tidigare. Båda länderna behöver en viss tid för att förbereda sig för detta steg, så att det i slutändan inte blir Maltas och Cyperns folk som drabbas av en orimligt långdragen förberedelseprocess.
Jag skulle än en gång vilja betona att Europeiska rådet påpekade för Europaparlamentets talman att det hade uppstått en besvärlig situation och att tiden skulle kunna vara för snäv. Låt mig också ta upp frågan om vad som är genomförbart, vad som fortfarande kan göras före specifika offentliga tidsfrister. Tidsplanerna är fastställda och vi kan inte avvika från dem, eftersom de bygger på bestämmelser i EG-fördraget. Den andra frågan är i vilken utsträckning - inom ramen för samråden mellan Ekofinrådet och ert utskott - som ni får den information ni behöver för att kunna följa situationen kontinuerligt och därmed vara förberedda. En annan fråga handlar om i vilken utsträckning ni får förhandsexemplar av rapporter från de länder som har ansökt om medlemskap.
Får jag också påpeka följande som svar på de olika frågor som ställts under debattens gång: å ena sidan är många saker preskriberade, men om vi ska erkänna möjligheten till förändringar inom områden där dessa är möjliga, så måste vi fortsätta diskussionen utifrån lämpliga förslag från kommissionen. Detta förklarade Angela Merkel i sin skrivelse till Hans-Gert Pöttering, och det nämndes också av kommissionens ordförande. I alla andra avseenden är det en fråga om att invänta en utveckling. Jag hoppas därför att ni inser att jag i dag inte kan utfästa några löften på denna punkt på rådets vägnar.
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. (ES) Herr talman, herr rådsordförande, mina damer och herrar! I detta avslutande anförande i debatten vill jag än en gång, personligen och på kommissionens vägnar, gratulera Cypern och Malta till att de har lyckats få oss så här långt och införa euron med framgång, både för sina ekonomier och för sina medborgare.
Jag tror att detta än en gång bevisar att euroområdet inte är en stängd klubb och att det inte bara är medlemsstaternas skyldighet att ansluta sig till euron, utan även ett utmärkt tillfälle för dem som vill dela valuta med 318 miljoner andra européer och för de länder som redan tillhör Ekonomiska och monetära unionen.
Jag anser därför att det är ett bra beslut att stödja Cyperns och Maltas inträde i euroområdet, vilket Werner Langen gör i sitt betänkande.
Jag skulle vilja framföra två synpunkter om att uppfylla kriterierna. I sitt anförande ifrågasatte Werner Langen det sätt på vilket Cypern och Malta uppfyller kriterierna eller det sätt på vilket kommissionen i sin konvergensrapport har bedömt ländernas anpassning till kriterierna.
Jag måste säga att upphävandet av förfarandet vid alltför stora underskott för Maltas del, vilket gjordes vid det senaste mötet i Ekofinrådet på förslag från kommissionen, var ett nödvändigt villkor för att Malta skulle kunna uppfylla detta Maastrichtkriterium. I kommissionens konvergensrapport från den 16 maj påpekades dessutom att Malta skulle uppfylla kriterierna om Ekofinrådet godkände att förfarandet vid alltför stora underskott upphävdes. Vi gjorde det för att inte försena konvergensrapporten, för annars skulle vi ha fått vänta till den 5 juni med att offentliggöra konvergensrapporten och då skulle ni ha fått ännu mindre tid att debattera den.
Tanken med att bedöma uppfyllandet av kriterierna först efter ett slutligt godkännande är alltså att underlätta parlamentets och rådets arbete, inte att hindra det.
Så till siffrorna: De siffror för underskott och skulder som Cypern och Malta har lämnat inom ramen för förfarandet för anmälan av alltför stora underskott, vilket sker två gånger om året, den 1 april och den 1 oktober, är lika tillförlitliga som de övriga medlemsstaternas och har analyserats av Eurostat, som offentliggjorde sitt yttrande den 23 april. Eurostat har inga reservationer angående de inlämnade siffrorna för underskott och skulder.
Det finns ingen grund för att ifrågasätta Cyperns och Maltas siffror utan att ifrågasätta siffrorna för Frankrike, Italien, Spanien, Portugal, Tyskland, Sverige, Danmark eller någon annan medlemsstat. Ingen som helst grund.
Det finns svårigheter med andra siffror, till exempel med siffrorna i de kvartalsvisa kontona för finansiella transaktioner i de nationella räkenskaperna, de aktuella arbetslöshetssiffrorna i undersökningen om den tyska arbetskraften och de franska siffrorna, men det är vardagligt statistiskt arbete. Och om parlamentet vill ge Eurostat större resurser så skulle de vara välkomna. Om parlamentet vill stödja Eurostats arbete så vet ledamöterna att jag, som kommissionsledamot med ansvar för Eurostat, alltid är tacksam för parlamentets stöd till kommissionen och Eurostat, men jag vill inte att det ska råda tvivel om giltigheten av och kvaliteten på de siffror som vi använder för vår bedömning om huruvida Cypern och Malta uppfyller konvergenskriterierna.
När det gäller förfarandena vänder jag mig direkt till er, Werner Langen. Kommissionen varken marginaliserar parlamentet eller hindrar dess arbete i denna debatt på något sätt. Vi har ingen önskan eller anledning att göra det. Snarare tvärtom, och jag har uttryckt, liksom ordförande José Manuel Barroso i sin skrivelse, att både kommissionen och kommissionsledamoten med ansvar för ekonomi och valutafrågor är fullt villiga att arbeta tillsammans med er.
Jag vill att ni lyssnar till mig, herr Langen, när jag säger - och då upprepar jag vad kommissionens ordförande sa i skrivelsen till Hans-Gert Pöttering och vad jag sa den 7 juni i utskottet för ekonomi och valutafrågor, där ni närvarade - att vi är helt villiga att delge er information och vidarebefordra alla tillgängliga uppgifter. Men vad ni inte kan begära av kommissionen är att den ska anse att ett land definitivt har uppfyllt underskottskriteriet när rådet ännu inte har upphävt förfarandet vid alltför stora underskott. Vi kommer att få samma problem nästa år om Slovakien lämnar in en begäran, eftersom Slovakien just nu är föremål för ett förfarande vid alltför stora underskott. Och det förfarandet kan bara upphävas när de slutliga siffrorna för 2007 års budget har validerats av Eurostat, om det då anses lämpligt.
Därför kommer varken vi eller Ekofinrådet att kunna förutse om förfarandet vid alltför stora underskott kommer att upphävas för Slovakiens del före den tidpunkt på året då samma förfarande för Malta upphävdes.
Vi kan föregripa konvergensrapporten genom att säga att Slovakien kommer att uppfylla kriteriet om Ekofinrådet godkänner ett upphävande. Det är en hypotes. Men vi kan inte i februari säga att Slovakien uppfyller underskottskriteriet när förfarandet kan upphävas först i maj eller juni nästa år. På samma sätt kan vi inte göra en noggrann bedömning - och ni gör rätt i att kräva en noggrann bedömning från vår sida - om huruvida länderna uppfyller Maastrichtkriterierna, konvergenskriterierna, innan vi har tagit del av de ekonomiska vårprognoserna i maj 2008, som inte kan godkännas eller offentliggöras på förhand av kommissionen och dess avdelningar. För om vi föregriper vårprognoserna kommer de att bli vinterprognoser och då kommer de inte att ge oss en överblick över det ekonomiska läget och ekonomiska uppgifter för våren.
Jag vill därför göra det klart för parlamentet att nästa års konvergensrapport inte kan förutses före maj månad. Kommissionen, parlamentet och rådet måste därför samtala och komma överens om hur vi kan arbeta grundligt, samstämmigt och i samverkan för att kunna komma fram till de rätta besluten, beslut som gör att vi alla kan arbeta ordentligt och fatta beslut i lämplig tid, så att medborgarna i de länder som kommer att ansluta sig till de 13 nuvarande medlemmarna av euroområdet inte drabbas av konsekvenserna av ett försenat beslut och bristande förberedelser inför införandet av sedlar och mynt i euro.
Detta är kommissionens attityd och övertygelse. Det bör finnas en överenskommelse mellan de tre institutionerna. Det är önskvärt. Det är meningslöst om vi inför varje utvidgning av euroområdet diskuterar förfaranden i stället för de länder som ska bli medlemmar och de positiva effekterna för deras medborgare. Vi måste lösa detta problem, men vi kommer bara att lösa det om vi behåller en samarbetsanda mellan de tre institutionerna och tar hänsyn till de objektiva begränsningar som institutionerna måste rätta sig efter när de ska fatta detta beslut.
Werner Langen 
föredragande. - (DE) Herr talman! Jag måste återkomma till det som kommissionsledamot Joaquín Almunia sa sist. Jag är ganska besviken på hur han tolkade och inte återgav vad jag sa.
För det första sa jag inte att siffrorna från Cypern och Malta var sämre än dem från de andra länderna. När det gällde Portugal, Ungern och Grekland sålde kommissionen in dåliga siffror som bra siffror för oss. Det är fakta. För det andra handlar det inte om att vi angriper särskilda länder, utan om att kommissionen ska ta ansvar. För det tredje presenterade kommissionen den 3 maj 2007 dokumentet för Europaparlamentet och rådet - kvalitetsrapporten om kvartalsvisa konton för finansiella transaktioner för den offentliga sektorn. I detta dokument konstaterades brister för Slovenien, Malta och Cypern. Detta redovisas i motiveringen till mitt betänkande, varken mer eller mindre.
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. (ES) Herr talman, herr Langen! När det gäller den sista punkten vill jag återigen säga att när det gäller de kvartalsvisa kontona så ber kommissionen och Eurostat att vissa länder, bland annat Cypern och Malta, ska lämna information samt förbättra och komplettera informationen. Jag vill ändå upprepa att dessa statistiska uppgifter inte är relevanta för att bedöma huruvida ett land uppfyller konvergenskriterierna eller inte. Det finns tusentals statistiska uppgifter, många statistikserier som länderna måste lämna till Eurostat och som bildar det europeiska statistiksystemets statistiska apparat. Den statistik som är ofullständig och bristfällig, som i fallet med Cypern och Malta, är dock inte den statistik vi har använt och som vi måste använda för att bedöma konvergenskriterierna. Det är en annan statistik.
När det gäller din tidigare kommentar så har Portugal, Italien, Frankrike, Grekland, Ungern och många andra länder fått revisioner från Eurostat i fråga om BNP, underskott, skulder och många andra faktorer. Men vi talar helt klart om underskott och skulder.
Ni herr Langen, och alla andra ledamöter, vet att dessa revisioner har ägt rum och ni vet att de siffror vi använder tack vare Eurostats och kommissionens arbete - som har förbättrats väsentligt under de senaste tre åren - nu är mer realistiska och mer i fas med verkligheten. Tillsammans med rådet har ni förbättrat en förordning som ger bättre instrument och större kapacitet att revidera de siffror som Eurostat får från varje medlemsstat. Vi tackar er för stödet till Eurostat, vilket gör att det kan göra ett arbete med högre kvalitet än tidigare. Och om jag, som kommissionär med ansvar för Eurostat, behöver nya lagstiftningsinstrument för att förbättra kvaliteten på dess arbete, då kommer jag att be er om det.
Jag kan säga er att i dag - om jag jämför tillförlitligheten av och kvaliteten på medlemsstaternas budget-, underskotts- och skuldsiffror med de siffror som jag var tvungen att arbeta med för tre år sedan - så har saker och ting verkligen förbättrats. Och det bör vi alla välkomna. Så var snälla och skyll inte på kommissionen för att den gör sitt arbete på rätt sätt genom att förse er och alla andra med bättre underskotts- och skuldsiffror.
Pervenche Berès
(FR) Herr talman! Jag uppmanar Werner Langen och alla hans kolleger att vara lika aktiva som i dag i diskussionerna i utskottet för ekonomi och valutafrågor, när vi inom ramen för den nu pågående diskussionen till exempel ägnar oss åt att förbättra hur Eurostat fungerar, och när vi antar texter om sådant som kommissionsledamoten nyss nämnde, vilket bör göra det möjligt att förbättra förvaltningen av Eurostat. Vid dessa tillfällen ser jag er inte.
Jag vill fråga Günter Gloser om han är beredd att åta sig, på rådets vägnar och i samma anda som José Manuel Barroso svarade Hans-Gert Pöttering, att sätta sig ner med oss för att enas om en gemensam tidsplan för alla tre institutioner, när det är dags att behandla en ny begäran om anslutning till euroområdet.
Günter Gloser
rådets ordförande. (DE) Vi har under debatten hört vilka alternativen är. Kommissionsledamoten och José Manuel Barroso har lagt fram förslag. Uppgiften är nu att sätta sig ner tillsammans och reda ut vad som fortfarande är möjligt enligt de nuvarande fördragsbestämmelserna. Vi bör använda den tid som finns kvar för det syftet.
Talmannen
Jag har mottagit ett resolutionsförslag, som ingivits i enlighet med artikel 103.2 i arbetsordningen.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon, torsdagen den 21 juni 2007.
Louis Grech 
skriftlig. - (EN) Den maltesiska allmänhetens stöd kommer också att påverkas av konsekvenserna av anslutningen till euroområdet för de vanliga medborgarna, näringslivet och ekonomin som sådan. Tre viktiga faktorer framträder. Den första är hur framgångsrik övergången blir. Efter en måhända långsam start verkar hastigheten på förberedelserna nu att öka och utan tvekan är det nödvändigt att konsumenter och operatörer noga bevakar processen.
Hittills har vi mest hört om fördelarna, till exempel för de maltesiska konsumenterna när de reser utomlands, den förbättrade konkurrenskraften hos Malta som resmål för turister, de lägre transaktionskostnaderna för företag som ägnar sig åt handel inom EU osv. Men vi har hört mycket lite om de tänkbara nackdelarna.
Å ena sidan behöver Malta anpassa sig till den politik och de anpassningsmekanismer och åtgärder som vidtas av Europeiska centralbanken, exempelvis räntenivåer och penningmängder, vilket kommer att ha stort inflytande på vår framtid. Å andra sidan kan våra medlemskapskriterier inte vara beroende av en katastrofekonomisk meny utan måste bygga på hållbar ekonomisk politik som garanterar att vi inte bryter mot reglerna.
Richard Corbett 
skriftlig. - (EN Det är intressant att se att fler länder, de senaste nu är Cypern och Malta, väljer att ansluta sig till euron, vilket gör den brittiska ståndpunkten ännu mer betänklig.
Med tanke på att euron snabbt etablerar sig som världens starkaste valuta och nu har ersatt US-dollar som valören för världshandeln och står för 45 procent av den globala marknaden jämfört med 37 procent för dollarn, blir det allt tydligare att utanförskapet för Storbritanniens del innebär en förlust.
