De dramatiska konsekvenserna av stormen ”Klaus” i södra Europa (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är kommissionens uttalande om de dramatiska konsekvenserna av stormen ”Klaus” i södra Europa.
Androulla Vassiliou
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Europeiska kommissionen vill uttrycka sin sorg över antalet dödsoffer för stormen Klaus och sitt deltagande med de franska, italienska och spanska familjer som har förlorat sina nära. Detta är verkligen en mänsklig tragedi som har fått förödande konsekvenser för människors liv, hem och verksamhet. Det är också en ekologisk katastrof.
Även om stormen var mycket kraftig drabbade den endast ett smalt område av territoriet, och de nationella resurserna har varit tillräckliga för den omedelbara katastrofinsatsen.
Därför aktiverades inte gemenskapens civilskyddsmekanism. Kommissionens övervaknings- och informationscentrum har dock stått i nära kontakt med de berörda medlemsstaterna redan från det att de första prognoserna om stormen kom.
Övriga medlemsstater var medvetna om situationen och förberedde sig för att ge stöd till de drabbade områdena. Tjeckien erbjöd t.ex. spontant sitt stöd.
Nu samarbetar kommissionen med myndigheterna i de drabbade medlemsstaterna för att identifiera alternativ för EU:s stöd. Det kan t.ex. gå via EU:s solidaritetsfond eller genom en omplanering av struktur- och landsbygdsutvecklingsfonderna.
Stormen Klaus är en obehaglig påminnelse om att naturkatastrofer är ett växande hot för alla EU-medlemsstater. Förödande översvämningar drabbade Centraleuropa 2000 och 2002, Storbritannien 2007 och Rumänien och EU:s grannländer förra året. Värmeböljan 2003 krävde tiotusentals liv. Under 2003 och 2007 härjade skogsbränder i Portugal och Grekland. Dessa händelser ger oss en fingervisning om hur klimatförändringen sannolikt kommer att påverka EU:s framtid eftersom vi i takt med att klimatet ändras kan förvänta oss mer extrema väderförhållanden.
Medlemsstaterna och gemenskapen måste slå samman sina starka sidor för att förebygga katastrofer, begränsa deras effekter och förbättra unionens kapacitet för katastrofinsatser.
Kommissionen kommer inom kort att anta ett meddelande om en gemenskapsstrategi för förebyggande av katastrofer. Vi ser fram emot att få parlamentets synpunkter på förslagen i det meddelandet.
Kommissionen vill också betona vikten av att gå vidare med översynen av förordningen om solidaritetsfonden. Förslaget bidrar till att öka svarsfrekvensen genom att förskottsutbetalningar tillåts, och det innehåller enklare kriterier för att aktivera fonden på kortare tid. Parlamentet stödde i stort sett kommissionens förslag, men det har inte gjorts några framsteg i rådet.
Dessa initiativ bidrar till att utforma en verklig europeisk katastrofhanteringspolitik, och kommissionen hoppas att Europaparlamentet kommer att fortsätta att stödja dess ansträngningar för att öka EU:s kapacitet för att hantera naturkatastrofer och katastrofer som förorsakats av människor.
Christine De Veyrac
för PPE-DE-gruppen. - (FR) Fru talman! Jag talar också på min kollega Alain Lamassoures vägnar. I november 1999 höll jag ett anförande här i kammaren efter den storm som hade rasat i sydvästra Frankrike för att uppmana till europeisk solidaritet när våra länder härjas av omfattande naturkatastrofer. För tio år sedan fick jag höra att det inte fanns någon EU-fond för att hjälpa våra medborgare i sådana nödsituationer.
Sedan 1999 har naturkatastrofer tyvärr fortsatt att förorsaka dödsfall och stor förödelse i Europa, men EU:s möjligheter att göra insatser har lyckligtvis förbättrats genom EU:s solidaritetsfond som inrättades 2002 på initiativ av kommissionen och Michel Barnier. Denna fond gör det möjligt för oss att agera snabbt och effektivt inom ramen för ett flexibelt regelverk.
Som situationen nu är anser jag att vi måste utnyttja denna fond för att bistå de drabbade regionerna, och i detta avseende stöder jag den franska regeringens uppmaningar att göra det så snabbt som möjligt. Jag noterade, fru Vassiliou, att kommissionen nu önskar påskynda det hela. Det finns förvisso ett akut behov när det gäller skadad infrastruktur.
Det finns också ett akut behov när det gäller skogen. Jag vill understryka denna punkt eftersom stormen har förstört mellan 60 och 70 procent av skogen i de södra delarna av Gironde och Landes, och denna skog, en av de största i Europa, hade nätt och jämnt börjat återhämta sig efter de skador den drabbades av 1996 och 1999. Ni känner till att det inte finns någon försäkring för denna typ av skador, och efter denna katastrof är skogsägarna nu fullständigt utblottade. Vi måste visa dem vår solidaritet och hjälpa dem att åter bygga upp naturarvet i dessa regioner.
Innan jag slutar vill jag ägna en tanke åt offren för stormen Klaus i Frankrike, Spanien och Italien och uttrycka mitt stöd för deras familjer.
Kader Arif
Fru talman, fru Vassiliou, mina damer och herrar! I vårt kollektiva minne finns fortfarande bilderna av stormen 1999 som just nämndes och som ledde till enorma skador i sydvästra Frankrike.
Det är ett understatement att säga att EU inte var berett att ta itu med en sådan tragedi igen så snart. Det finns människor som ser det som någonting ödesbestämt, men jag ser det snarare som ett fasansfullt exempel på de klimatförändringar som ni nyss nämnde, fru Vassiliou, där vi bara föreslår ungefärliga lösningar medan vad som krävs faktiskt är akuta insatser. Detta är en situation som vi måste hantera på ett ansvarsfullt sätt. Tyvärr måste vi vara bereda att ta itu med ännu fler naturkatastrofer.
Den 24 och 25 januari i år drabbade stormen Klaus södra Europa och dödade 11 människor i Frankrike, 14 i Spanien och tre i Italien. Stormen ledde till omfattande skador, den ödelade skolor och många hem och den ledde till att tusentals människor blev utan elektricitet, värme, dricksvatten och telefonförbindelser samtidigt som vissa ekonomiska sektorer, t.ex. timmerindustrin, hamnade i en kritisk situation.
Jag är angelägen om att uttrycka min solidaritet med familjerna till offren och alla drabbade och mitt stöd för lokalpolitikerna, men samtidigt vill jag i detta forum ta tillfället i akt att framföra en vädjan till Europeiska gemenskapen. Man måste nämligen inse att detta slags situation kräver EU-insatser och, framför allt, EU-solidaritet.
I Frankrike har man visserligen infört en nationell katastrofberedskap som kommer att underlätta hjälpen till katastrofens offer, men trots det är det nödvändigt att göra samordnade EU-insatser som komplement till medlemsstaternas ansträngningar att skydda människor, miljö och egendom i de städer och regioner som drabbats av katastrofen.
Rent praktiskt innebär detta framför allt att man samlar in information centralt på EU-nivå för att kunna göra en exakt bedömning av skadorna. Sedan måste vi ställa nödvändiga medel till förfogande för att stödja de lokala myndigheterna, som står inför enorma utmaningar. Vi bör särskilt stödja de allmännyttiga tjänsterna som har gjort en utomordentligt god insats. Detta är tjänster som är absolut nödvändiga för att vi ska kunna reparera infrastruktur och utrustning inom sektorerna energi, vattenförsörjning, avloppssystem, transport, telekommunikation, sjukvård och utbildning.
Tidigare katastrofer har visat att insatser på EU-nivå är absolut nödvändiga, och förebyggandet av katastrofrisker har därför tagits med som ett av målen för Europeiska regionala utvecklingsfonden. Från och med nu måste EU visa sin förmåga att reagera och omsätta sin solidaritet i praktisk handling. Även om ni nyss har sagt det hoppas jag därför att kommissionen kommer att anamma detta budskap och mobilisera alla medel som behövs för att möta denna akuta situation, särskilt genom Europeiska unionens solidaritetsfond och det finansiella instrumentet för civilskydd.
Avslutningsvis vill jag påminna er om att denna våldsamma storm, i likhet med bränderna i Grekland 2007, har visat att det finns behov av en civilskyddsstyrka som kan mobiliseras i alla krisområden. Jag skulle vilja höra er uppfattning i detta ämne, fru Vassiliou, och även er reaktion på parlamentets resolution av den 27 april 2006, där man efterlyser inrättande av ett EU-observationsorgan för naturkatastrofer för att säkerställa effektivare EU-insatser när dessa olyckliga händelser inträffar.
Jean Marie Beaupuy
Fru talman, fru Vassiliou! Den 18 november förra året sa jag följande just här i kammaren: ”Vi vet inte vilken nästa katastrof kommer att vara eller vilken omfattning den kommer att ha, men vi är säkra på en sak, och det är att det snart kommer att inträffa ännu en katastrof. Våra medborgare, som under 50 år har vant sig vid att se hur ett förhoppningsvis enat Europa byggs upp, kommer vid nästa katastrof att vända sig om och fråga oss: 'vad har ni gjort?'”. Jag upprepar att jag sa detta här i kammaren i november förra året.
I samma kammare sa jag i november 2006, dvs. två år tidigare, i stort sett samma sak: ”Om det är något område där alla EU-medborgare förväntar sig effektiva gemenskapsåtgärder så är det vid omfattande naturkatastrofer”.
Jag sa att alla kunde se detta varje gång katastrofer som tsunamin inträffar och fortsatte: ”Jag och min grupp anser därför att förebyggande åtgärder måste vidtas och kapacitet skapas för att mycket snabbt kunna hantera följderna av katastrofer. Här vill jag uppmärksamma den utmärkta Barnierrapporten, där problemet identifieras på ett bra sätt och lösningar föreslås som inte bara är konstruktiva i fråga om effektivitet, som man kunde vänta sig, utan också i fråga om subsidiaritet”. Fru Vassiliou! Vi är alla fortfarande entusiastiska över detta betänkande eftersom det innehåller synnerligen praktiska och konkreta förslag. Det omfattar även budgetfrågor, och i betänkandet förklaras att finansiering kan ske genom 10 procent av Solidaritetsfonden. Vidare förklaras i betänkandet på ett mycket pragmatiskt sätt hur man kan arbeta med de olika aktörerna i varje stat.
Med de tolv förslagen i Barnierrapporten hade vi alla nödvändiga redskap för att agera på EU-nivå, vilket några veckor före Europaparlamentsvalet nu i juni ytterligare skulle ha visat hur värdefull och effektiv verklig EU-solidaritet är när den omsätts i praktisk handling.
Ni har just sagt till oss, fru Vassiliou, att ni hoppas få parlamentets stöd. Ni har haft detta stöd och ni har det fortfarande. Vad gör rådet, eftersom ni säger att det är rådet det handlar om? Rådet är inte här i kväll. Vi hoppas att det förutom denna debatt kommer att lyssna uppmärksamt på vår vädjan, som inte är något rop på hjälp och inte ännu ett uttryck för förvåning över den nyligen inträffade tragedin utan en tydlig vädjan till rådet att lyssna på den fråga jag nyss ställde: ”Vad har ni gjort?”
Gérard Onesta
för Verts/ALE-gruppen. - (FR) Fru talman, fru Vassiliou, mina damer och herrar! Jag skulle vilja att vi ett ögonblick reflekterade över vilket slags debatt vi för här i kväll. Jag tycker att vi gör detta ofta, alltför ofta. Varje gång det inträffar en katastrof träffas vi här i kammaren och börjar vår klagosång, där vi naturligtvis säger att det som inträffat är en tragedi och hedrar offrens minne.
Naturligtvis gör jag detta tillsammans med alla andra, men jag anser inte att vår roll upphör där. Som min parlamentskollega just sa är kanske vår roll att planera för framtiden, eftersom det kommer att inträffa fler miljökatastrofer. Detta sa vi igen nu på förmiddagen genom vår omröstning om Florenzbetänkandet. Vi vet att klimatet håller på att bli alltmer instabilt. Stormar som brukar förekomma en gång varje århundrade inträffar nu varje decennium, och snart kommer de att komma varje år. När det inte blir storm blir det översvämning, och när det inte blir översvämning blir det allvarliga skogsbränder.
Vad gör EU för att ta itu med allt detta? Jag är väl medveten om att rådet inte klarar av att överväga någonting som går utöver det nationella egenintresset. Men med en kombination av 27 nationella egenintressen går det inte att genomföra ett stort kontinentalt projekt. Vi drabbas av följderna av detta vid varje tragedi. Man säger till oss att vi ska ”vädja om solidaritet”, men vilka medel ska vi använda? Jag kommer ihåg att vi under diskussionen om medel i budgetutskottet, just när det gällde klimatet, talade om tiotals miljoner euro. Denna storm har ensam kostat 1,4 miljarder euro. Hur mycket måste vi betala i försäkringspremier innan vi inser att skyddet av miljön och klimatet inte är någon börda utan en investering i framtiden?
Än i dag fortsätter vi att diskutera behovet av att mobilisera olika EU-aktörer när en tragedi inträffar. Men vad jag minns sa vi detta här i kammaren redan 2001 efter explosionen i AZF-fabriken i min stad. Vi sa att vi måste överväga att upprätta en EU-insatsstyrka för att visa att ordet ”solidaritet”, när det inträffar en humanitär katastrof, inte bara är ett meningslöst begrepp utan att vi måste vidta praktiska åtgärder. Vad har det blivit av denna EU-insatsstyrka efter alla dessa år?
Jag var faktiskt i mitt hem i Toulouse när stormen slog till. Jag vet nu vad en större miljökatastrof innebär. Om jag behövde lära mig det har jag nu fått erfarenhet av det genom skadorna på mitt hem, genom tegelpannorna som blåste bort och de träd som rycktes upp med rötterna. Därför vet jag nu vad dessa människor har gått igenom: människor som på en enda natt har sett sitt livsverk ödeläggas fullständigt.
Men så länge vi här i parlamentet och ni, fru Vassiliou och övriga ledamöter av kommissionen, och även de ledamöter av rådet som i kväll lyser med sin frånvaro, så länge vi inte inser att vi måste ställa reella budgetresurser till förfogande för att bekämpa katastrofer och inte nöja oss med tomma fraser, så länge vi inte har förverkligat den europeiska solidariteten genom att upprätta en insatsstyrka för snabba insatser över hela kontinenten, kommer vi vid den ena tragedin efter den andra att fortsätta med att ännu en gång framföra vår klagosång här i kammaren.
Den verkliga reaktionen på stormen Klaus kanske kom under förmiddagen under våra förberedelser för Köpenhamnsmötet, och den kanske kommer i morgon, fru Vassiliou, genom att vi till slut ställer medel till förfogande och äntligen upprättar denna civila insatsstyrka som det finns så stort behov av på EU-nivå.
Jean-Claude Martinez
- (FR) Fru talman, fru kommissionsledamot! Stormen ”Klaus” på tyska, eller ”Nicolas” på franska, har ödelagt åtta departement i min valkrets i sydvästra Frankrike och i synnerhet departementet Landes, och det var alltså skogen som drabbades värst. Virke motsvarande sex årsavverkningar ligger på marken, det vill säga 50 miljoner kubikmeter vindfällen eller över 300 000 hektar skog.
I första hand måste man röja i skogen så att inte virket förstörs. Betalningen per kubikmeter virke måste vara 5-10 euro, det vill säga cirka 500 miljoner euro, vilket motsvarar det franska presstödet. Därefter måste man så eller återplantera ny skog, vilket innebär ett avbrott på 20 år för skogsindustrin. Denna industri omfattar allt från skogshuggarna och kaféerna där de tar sig ett glas, till åkarna, plantskolorna, säljarna och så vidare.
Den andra näringsgren som påverkas är uppfödningen av fjäderfä, får och boskap. Tak har slitits bort, djur har gått förlorade och foderförråd har förstörts. Vi ser behovet av en europeisk jordbruksförsäkringsfond för klimat- och hälsorisker. Det franska ordförandeskapet talade om detta och det tjeckiska bör göra detsamma.
Den tredje grupp som drabbats är tyst, för dessa offer nämns aldrig. Det är äldre och isolerade människor i byar i Frankrike som fortfarande saknar ström. Vi måste skapa en europeisk klimatstrategi för ”den fjärde åldern”, precis som klimat- och energistrategin, det vill säga vi måste ta itu med klimatets följder för de miljontals människor som är över 80 eller 85 år. För att ta oss ur krisen och undvika det europeiska Rwanda för äldre som vi är på väg mot måste vi skapa en modern ekonomi för den fjärde åldern, en ekonomi med en modern byggsektor, läkemedelsforskning och medicinsk forskning och ett nytt nätverk, så att hälso- och sjukvården i Europa inte blir som i Gabon. Framför allt måste vi se till att klimathändelserna inte erbjuder någon möjlighet att leka Darwin och naturligt urval, för vi ska bygga ett Europa för livet.
Maria Badia i Cutchet
(ES) Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Först och främst skulle jag vilja tacka er, fru kommissionsledamot, för era ord av solidaritet.
Den 24 och 25 januari drabbades, som redan nämnts, flera länder i södra Europa av verkningarna av en svår storm med vindhastigheter upp mot nästan 200 km/h på många delar av Iberiska halvön. Samtidigt föll omkring 30 procent av den totala årsnederbörden på bara ett par timmar.
Stormen förorsakade allvarliga skador på egendom, samhällsservice och offentliga byggnader både i landsbygds- och tätortssamhällen, och den medförde även omfattande strömavbrott. Den allvarligaste följden var emellertid förlusten av 11 liv i Spanien till följd av byggnader som rasade och olyckor som orsakades av de häftiga vindbyarna.
En av de mest tragiska händelserna var när fyra barn mellan nio och tolv år omkom i Sant Boi de Llobregat i Katalonien då vinden förstörde en idrottshall där de spelade baseball.
Förutom att beklaga förlusten av så många oersättliga människoliv och uttrycka vår solidaritet med familjerna i deras sorg måste EU handla, liksom vi har gjort vid andra tillfällen, genom att mobilisera antingen solidaritetsfonden eller någon annan mer lämplig fond för att reparera de materiella skador som förorsakats av denna naturkatastrof.
Tjugo tusen hektar skog har skadats i Katalonien, varav 75 procent är antingen allvarligt eller mycket allvarligt skadad. Det krävs åtgärder för att minska risken för bränder i framtiden, och det är uppenbart att denna uppgift måste fullföljas före sommaren.
Vidare har en mängd bråte av alla de slag hamnat i floder, åar och andra vattendrag. Detta kan hindra vattenflödet och det finns risk för lokala översvämningar.
Mot bakgrund av dessa och andra följder, och medvetna om att vi ännu inte har de slutliga uppgifterna om de materiella skadorna - uppgifter som Spanien naturligtvis kommer att lämna i sin ansökan om stöd från fonden - anser vi att kommissionen ska hjälpa dessa regioner att återgå till det normala. Biståndet skulle komplettera det oerhört omfattande offentliga stödet i de drabbade medlemsstaterna, och man skulle prioritera att reparera de allvarliga skadorna med målsättningen att återställa levnadsförhållandena och den ekonomiska stabiliteten i dessa områden så snart som möjligt. De drabbade regionerna står inför en nedgång i den ekonomiska verksamheten, miljöförstöring, förlust av jordbruksproduktion, många företagsnedläggningar, en omfattande förlust av träd och så vidare.
Men hänsyn till stormens egenskaper och följder uppmanar jag kommissionen att ställa dessa fonder till förfogande så snart som möjligt. De är huvudsakligen avsedda för naturkatastrofer med allvarliga återverkningar för livet, miljön och ekonomin i en medlemsstat eller region i EU. Målsättningen för de åtgärder som skulle få bidrag skulle vara att återställa infrastruktur i funktionsdugligt skick, reparera utrustning för vatten- och strömförsörjning och röja upp i drabbade områden.
Jag ber er därför att mobilisera fonderna så snart som möjligt när alla nödvändiga upplysningar har lämnats.
Anne Laperrouze
- (FR) Fru talman! Denna storm har krävt många offer, vilket mina kolleger har påmint oss om. Det finns offer i Frankrike och Spanien och i kväll tänker vi på dem och deras familjer. 200 000 hektar skog har ödelagts i sydvästra Frankrike.
Denna storm har faktiskt ödelagt 60 procent av skogen i departementet Landes. 1,7 miljoner hushåll var utan ström när stormen rasade som värst och 3 200 hushåll i Landes saknar fortfarande ström. Tusentals blev utan både telefon och vattenförsörjning. Många vägar är fortfarande oframkomliga på grund av hinder som nedfallna träd, kraftledningar, översvämningar eller jordskred. Man försöker nu återställa allting så fort som möjligt.
Det gläder mig att den franska regeringen formellt har åtagit sig att lämna in en ansökan så att de områden i Frankrike som drabbats kan få nytta av denna fond. Samtidigt beklagar jag djupt att det franska ordförandeskapet inte ansåg det nödvändigt att kräva en översyn av fonden.
Som både ni, fru kommissionsledamot, och mina kolleger har sagt, blockeras denna fond fortfarande av ministerrådet. Vad parlamentet beträffar vill vi att den ska omfatta alla större naturkatastrofer som orsakar allvarlig skada för befolkningen och miljön, till exempel översvämningar, bränder och torka. Vi går emellertid ännu längre genom att också inkludera företeelser orsakade av människan, till exempel katastrofer till följd av terroristattacker.
Parlamentet har också förklarat sig positivt till att sänka tröskelnivån för stöd. Om vi nu frågar oss om solidaritetsfonden fungerar för de drabbade regionerna kan vi se att vi riskerar att hamna under tröskelnivån för skador. Det här är en situation som i sista hand drabbar flera länder. Jag anser därför att denna tröskelnivå också ska ses över för att visa att det verkligen kan finnas solidaritet i Europa.
Som ni har nämnt, fru kommissionsledamot, och som mina kolleger också har understrukit, kommer händelser av det här slaget att upprepas till följd av klimatförändringen. Kommissionen har redan meddelat sin avsikt att lägga fram ett meddelande om anpassning till klimatförändringen.
Det är viktigt att solidaritetsfonden hädanefter blir ett verkligt europeiskt instrument för att skydda invånarna. Det är dags för EU att visa att vi finns där för att skydda invånarna i tragiska situationer.
Gilles Savary
- (FR) Fru talman! Först och främst vill jag naturligtvis också framföra mitt deltagande till och uttrycka min medkänsla med framför allt de familjer som sörjer och alla dem som har drabbats, särskilt alla dem som är isolerade och än i dag saknar ström, vatten eller samhällsservice.
Fru kommissionsledamot! Jag hörde er lova - och jag anser att det var riktigt - att de krisförebyggande åtgärderna ska stärkas. I kväll handlar det, enligt min mening, emellertid om ersättning för den senaste krisen.
Detta är den tredje katastrofala stormen på 20 år. Den första inträffade, som ni minns, i juli 1988 i Bretagne. Den innehar fortfarande vindhastighetsrekordet med över 250 km/h. Den andra, som var av en omfattning av aldrig tidigare skådat slag, var stormen den 27 december 1999. Den jämnade större delen av våra skogar med marken för första gången. Den tredje stormen inträffade den 24 januari 2009. Jag minns den eftersom jag bor i departementet Gironde, mycket nära skogarna.
Vi måste först och främst fråga oss vad EU har för mervärde. Inom skogsbruket är situationen katastrofal, och det som hotar oss är att skogsarbetarna har slutat att plantera skog. Med det menar jag att en del av dem anser att yrket har blivit ohållbart.
Vi måste därför göra upp en plan - och jag är en av dem som för nästan 10 år sedan var redo att ta en gemensam krisorganisation under övervägande - så att vi utan att priset påverkas kan sälja allt det virke som nu helt ofrivilligt har kommit ut på marknaden. Vi skulle kunna göra det genom att stoppa leveranser från andra regioner i Europa, finansiera transporter och se till att marken kan återplanteras mycket snabbt. Den kommer, enligt min mening, annars att bli föremål för spekulation eller till och med överges. Här har vi ett problem som är av direkt intresse för EU.
För det andra tänker jag också på ostronodlarna. I dag står branschen inför stora svårigheter. Man hade problem redan 2002 efter en annan katastrof som inte alls var någon naturkatastrof, Prestiges förlisning. Ostronodlarna vid Arcachonbukten är nu nära att förlora allt hopp om att komma på fötter igen.
Slutligen vill jag att EU:s solidaritetsfond mobiliseras. Jag sympatiserar naturligtvis med vad Anne Laperrouze har sagt. I dag är inte rådet här. Det har de inte ont av, men jag anser att det är stor skada att de har vägrat att ändra bestämmelserna och att fonden är så svår att mobilisera i dag.
Jag undrar dessutom om den franska regeringen själv har mobiliserat fonden. Jag är en av dem som kommer att arbeta för att det ska ske. Jag anser nämligen att det är mycket viktigt, nu några månader före valet, att medborgarna vet att det finns solidaritet inom EU och att det inte bara är marknaden som styr i Europa.
Rosa Miguélez Ramos
(ES) Fru talman, fru kommissionsledamot! Den 23 januari befann jag mig i Galicien när vindar på nästan 200 km/h drog in över området. Över 40 000 hektar skog ödelades.
Galicien har den högsta tätheten av skogbevuxen mark i EU. När stormen hade dragit förbi hade den fällt hundratusentals träd, vägar var blockerade och mer än 500 km hög- och lågspänningsledningar hade fallit ned och har ännu inte lagats helt.
Över 300 000 abonnenter, däribland jag, drabbades av strömavbrott - i vissa fall under flera dagar - och vi blev också utan telefon.
Stormen förorsakade både personskador och svåra skador på bostäder, infrastruktur, bondgårdar, butiker, industrianläggningar, idrottsanläggningar och offentliga och kommunala byggnader.
Den galiciska regeringens reaktion på stormen, den värsta i historisk tid, var att snabbt bevilja 17 miljoner euro i bistånd som en första ersättning till dem som drabbats och för att stödja reparationerna av skadorna.
Som vi känner till och som nämnts här begärde de två värst drabbade medlemsländerna, Frankrike och Spanien, den 26 januari hjälp från EU för de skador som förorsakats av stormen. Eftersom de skador vi har drabbats av kan definieras som en ovanligt allvarlig katastrof enligt bestämmelserna i den gällande förordningen om solidaritetsfonden, meddelade de två medlemsstaternas regeringar att de hade påbörjat arbetet med att ansöka om bistånd från solidaritetsfonden.
Än en gång ser vi emellertid, liksom vid översvämningarna i Rumänien nyligen, att förordningens krav är så restriktiva att denna katastrof faktiskt inte betraktas som svår.
Jag vill, liksom ni, fru kommissionsledamot, och andra ledamöter redan har gjort, påminna om att kommissionen lade fram sitt förslag 2005 och att parlamentet förklarade sig positivt till en reform av fondförordningen 2006. Alltsedan dess har frågan blockerats i rådet, som har förhalat den föreslagna reformen i över två år.
Av alla dessa skäl och mot bakgrund av att omständigheterna är exceptionella och katastrofen har haft allvarliga återverkningar på levnadsvillkoren och de ekonomiska stabiliteten i de drabbade regionerna, ber jag er att fonden ska mobiliseras som ett bevis på solidaritet med de drabbade medlemsstaterna och framför allt med de drabbade invånarna. De bör få ekonomiskt bistånd, för även om det aktuella beloppet inte är så stort skulle det, enligt min mening, vara ett direkt och ytterst angeläget uttryck för solidaritet inom EU.
Flaviu Călin Rus
(RO) Först och främst vill jag uttrycka mitt stöd för de familjer som drabbats till följd av denna katastrof. Jag, liksom alla andra, såg vilka dramatiska konsekvenser som följde i kölvattnet på stormen Klaus. Jag följde också de första insatserna på katastrofplatsen, både från de drabbade ländernas sida och från andra europeiska länder.
Vi har framför allt talat om konsekvenser och biståndsfonder. Därför vill jag fråga kommissionen om specifika projekt med hjälp av vilka vi faktiskt kan få till stånd mekanismer för att förebygga händelser av detta slag, så att vi, åtminstone i framtiden, kan förhindra att fler människoliv går till spillo.
Mairead McGuinness
(EN) Fru talman! Jag kan bara i likhet med andra här i kväll uttrycka min sympati för de familjer som har drabbats så hårt och svårt av denna storm och erbjuda mitt stöd för krav på större flexibilitet i solidaritetsfonden.
Men det finns också en större fråga som jag vill uppmärskamma er på. Den är inte lika allvarlig som den ni diskuterar här, men det förekommer naturkatastrofer i alla medlemsstater och jag tänker på de områden som jag företräder - Offaly, http://en.wikipedia.org/wiki/County_Laois" \o "County Laois" och Louth - där en mycket onaturlig och får årstiden ovanlig översvämning ägde rum. Ett litet antal familjer påverkades kraftigt av den, inte tillräckligt för att någon skulle lägga märke till det, men det kommer att få svåra konsekvenser för dem. Vi kanske behöver se över finansieringen inom ramen för landsbygdsutvecklingspolitiken eller den gemensamma jordbrukspolitiken och inrätta en fond för särskilda svårigheter.
Kathy Sinnott
(EN) Fru talman! Kommissionsledamoten nämnde flera katastrofer i sitt inledningsanförande, bl.a. värmeböljan i Frankrike för flera år sedan som krävde mellan 12 000 och 14 000 människoliv. Bara för att bringa klarhet i detta så handlade detta inte om en storm eller ett skyfall eller något annat som liknade de andra naturkatastroferna. Värmeböljan varade i fem-sex veckor och dödsfallen inträffade under en period av fem-sex veckor. Nästan alla som dog var antingen handikappade eller äldre och befann sig på vårdhem eller behandlingshem, eller på avlastningsboenden medan deras familjer var på semester. Den franska regeringen krävde aldrig att familjerna skulle återvända hem och kallade inte in någon personal från semestern. Inte heller kallade den in armén eller någon räddningstjänst. Den lät bara människor dö vecka efter vecka.
Jag har talat med många människor i Frankrike om detta, eftersom jag deltar i det projekt som kommissionen finansierar för att rädda funktionshindrade vid katastrofer. Det var en skandal och en skandal som ingen har satt fingret på eller identifierat. Jag vill uppmana kommissionen att göra en utredning av den värmeböljan, utreda antalet dödsoffer och inse att Frankrike inte gjorde något åt det, och när hösten kom och alla dessa människor hade begravts fanns det 14 000 färre personer i deras socialförsäkringsregister.
Androulla Vassiliou
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Vi har alla vid något tillfälle upplevt katatstrofer i våra hemländer. Därför förstår jag och delar helt och hållet era känslor och farhågor.
Solidaritetsfonden har hittills erbjudit stöd till 20 medlemsstater, bl.a. fyra gånger till Frankrike, till Tyskland, Grekland, Cypern, Portugal och många andra - totalt 20 gånger - men jag vet och jag håller med om att vi bör göra förbättringar. Vi bör göra den ännu mer ändamålsenlig och ge större bistånd till medlemsstaterna. Vi kommer att fortsätta våra ansträngningar för att rådet ska godkänna dessa förbättringar. Det gläder mig att vi har parlamentets godkännande för detta, och ert stöd kommer att vara till stor hjälp i vårt arbete.
Som jag sa inledningsvis har kommissionen åtagit sig att bistå Frankrike och Spanien, som drabbades av vinterstormen Klaus, och kommer att mobilisera alla relevant EU-instrument för att uttrycka EU:s solidaritet med dem. Kommissionen är beredd att undersöka möjligheten att använda solidaritetsfonden, men först behöver vi en ansökan om detta från Frankrike och Spanien. De har tio veckor på sig för att ansöka om sådant bistånd.
Jag fick frågan om vi planerade andra åtgärder för att förbättra solidariteten med medlemsstater i fråga om naturkatastrofer och vill därför nämna att vi vid sidan av översynen av solidaritetsfonden har ett meddelande på väg som syftar till att identifiera åtgärder som skulle kunna ingå i en gemenskapsstrategi för att förebygga katastrofer.
Sammanfattningsvis anser kommissionen att solidaritetsfonden redan är ett mycket användbart instrument men att det naturligtvis finns utrymme för förbättringar, och vi kommer att fortsätta våra ansträngningar i det syftet.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Zita Pleštinská  
Stormen Klaus svepte över sydvästra Europa den 23-25 januari och orsakade omfattande skador. Under stormen kom det vindbyar på upp till 194 km/h. Stormen krävde 18 dödsoffer i Spanien, Frankrike och Tyskland, och antalet dödsoffer skulle ha varit ännu högre om inte det tidiga varningssystemet hade fungerat.
Med djup medkänsla såg vi på tv-skärmarna i Slovakien den förfärliga tragedin i byn Sant Boi de Llobregat där fyra barn miste livet när taket blåste av en idrottshall. Jag vill uttrycka mitt uppriktiga deltagande med alla de familjer som har förlorat familjemedlemmar.
Solidaritetsfonden är ett användbart instrument. Den inrättades inom EU efter översvämningarna i augusti 2002. Bistånd från fonden är avsett för medlemsstater och anslutningsstater som har drabbats av större naturkatastrofer. Detta gäller katastrofer som orsakar skador vilka uppskattas motsvara mer än 0,6 procent av BNP i det drabbade landet. Efter stormen i november 2004, som ödelade 2,5 miljoner kubikmeter skog, fick Slovakien 5 667 578 euro från denna fond.
Antalet katastrofer ökar stadigt till följd av klimatförändringen i Europa. Det tvingar oss att anta bestämmelser för att se till att ekonomiskt bistånd kan tillhandahållas snabbt och flexibelt omedelbart efter en katastrof, men också att förebyggande åtgärder mot olika naturkatastrofer genomförs.
