Situationen på Koreahalvön (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är uttalandet från kommissionens vice ordförande och unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik om situationen på Koreahalvön.
Catherine Ashton
Herr talman! Denna debatt om Korea är mycket läglig. Jag är medveten om att parlamentsdelegationen just har återvänt från ett besök därifrån. Sydkorea är en central och likasinnad partner i en allt viktigare del av världen. Det är också en allt viktigare global partner som kommer att stå värd för G20-toppmötet i november.
Våra bilaterala förbindelser utvecklas snabbt. Vi slutförde nyligen förhandlingar om två sammankopplade avtal: ett ambitiöst och omfattande frihandelsavtal och ett uppdaterat ramavtal. Ramavtalet, som vi undertecknade förra månaden, utgör en grund för ett närmare samarbete i stora politiska frågor som mänskliga rättigheter, icke-spridning, terrorismbekämpning, klimatförändringar och energisäkerhet.
Våra förbindelser med Nordkorea är av ett annat slag. När det gäller den mycket allvarliga kärnvapenfrågan stöder EU fullt ut sexpartssamtalen. Vi har klargjort att framsteg för kärnvapennedrustningen är en förutsättning för fler och mer omfattande förbindelser, och vi tillämpar naturligtvis kraftfullt sanktionerna i FN:s säkerhetsråds resolutioner 1718 och 1874.
Under de nuvarande omständigheterna ger vi inget normalt utvecklingsstöd, utan erbjuder ett slags humanitärt stöd som är inriktat på sårbara områden och grupper, och vi använder vår bilaterala dialog för att komma vidare med alla problematiska frågor. På området för mänskliga rättigheter, där situationen är dramatisk, har EU initierat ett starkt internationellt fördömande, däribland i FN. Vi har konstaterat att framsteg på detta område skulle leda till förbättrade bilaterala förbindelser. Hittills har responsen inte varit vad vi hoppats på - men jag tror fortfarande att en uppriktig dialog är det bästa tillvägagångssättet.
Den 26 mars bevittnade vi förlisningen av fartyget Cheonan, då 46 personer omkom. Denna chockerande händelse har ytterligare ökat spänningarna på Koreahalvön. Resultatet av utredningen om förlisningen har varit mycket oroande, i synnerhet bevisen på Nordkoreas inblandning. Med utgångspunkt i dessa resultat har jag fullt ut fördömt denna förfärliga och oansvariga handling.
Sydkoreas regering har hållit oss fullständigt informerade om hur den hanterar frågan, och den har betonat att EU:s ståndpunkt har stor betydelse för dem. Jag har diskuterat denna fråga direkt med utrikesministern och jag har rekommenderat Sydkoreas myndigheter att avvakta med att reagera. Vi fortsätter våra nära samråd med dem och med andra berörda parter om en lämplig reaktion på resultatet av rapporten. I detta sammanhang stöder vi Sydkoreas hänskjutande av fallet till FN:s säkerhetsråd, vilket skedde den 4 juni. Trots de aktuella bakslagen är det viktigt att alla berörda länder skärper sina insatser för att främja en varaktig fred och säkerhet på Koreahalvön. Europeiska unionen kommer att göra allt den kan.
Christian Ehler
för PPE-gruppen. - (EN) Herr talman! Det är bra att få höra den höga representanten uttala sig här i parlamentet. Fru Ashton, vi var rädda att ni skulle bli en budgetexpert eller en fördragsexpert, och vi välkomnar er hit som vår främsta företrädare i utrikesfrågor.
(DE) Vi stöder fullt ut ståndpunkten i ert tydliga uttalande om förlisningen av den sydkoreanska fregatten. Det var oerhört viktigt för våra partner i Sydkorea att få höra en så tydlig presentation av Europeiska unionens ståndpunkt.
Ni nämnde ramavtalet med Korea. Parlamentets delegation har precis återvänt från Korea, där det strategiska partnerskapet tas på mycket stort allvar. I Korea talade man om för oss att mycket specifika åtgärder kommer att vidtas på den koreanska sidan för att genomföra ramavtalet i praktiken. Jag vill återigen klargöra att parlamentet och ert kansli har samarbetat mycket väl.
Ni vet att vi valde att inte resa till Nordkorea. Detta beslut fattades i nära samarbete med Catherine Ashton, eftersom vi ville inta samma ståndpunkt som hon i denna fråga. Två saker är viktiga för oss. Vi måste anta frihandelsavtalet i år. Vi måste klargöra att de påtryckningar som den europeiska bilindustrilobbyn utövar är oacceptabla på denna skala. Vi i parlamentet måste på allvar ta till oss de farhågor som framförs av några av de berörda parterna, men de påtryckningar som utövats mot parlamentet är inte acceptabla.
I detta sammanhang är det viktigt att vi får texten från medlemsstaterna, eftersom lobbyisterna utövar påtryckningar som parlamentet är villigt att motstå. Vi måste dock börja med att behandla texten i parlamentet så att vi kan anta frihandelsavtalet i slutet av året.
Kristian Vigenin
för S&D-gruppen. - (EN) Herr talman! Det finns en plats på jorden där järnridån är lika stark som för 20 år sedan. Den turbulenta politiska utveckling som medförde förändring och frihet på andra håll i det före detta Sovjetblocket och som påskyndade den gradvisa omvandlingen i grannlandet Kina nådde inte Nordkorea.
Parlamentet diskuterar i dag en annan händelse som lett till ökad spänning mellan två stater som delar en nation. Den här gången är orsaken ett förlist sydkoreanskt skepp, en olycka som orsakats av en nordkoreansk torpedbåt, vilket är ett faktum som den gemensamma utredningsgruppen bevisat.
S&D-gruppen fördömer denna provocerande handling, som ledde till att 46 personer omkom och som äventyrade den bräckliga freden och stabiliteten på Koreahalvön. Vi välkomnar de sydkoreanska myndigheternas försiktighet, som lyckades kontrollera de ökade spänningarna innan de omvandlades till en väpnad konflikt.
I varje kris finns dock ett positivt inslag som i det här fallet innebär en ökad uppmärksamhet och en chans för de centrala aktörerna till förnyade ansträngningar att nå varaktiga lösningar. Därför finns det inget alternativ till att återuppta sexpartssamtalen, särskilt om vi beaktar den fortsatta bristen på klarhet i fråga om Nordkoreas kärnvapenprogram.
Det gemensamma resolutionsförslag som vi ska rösta om i morgon är ett tydligt tecken på att den överväldigande majoriteten i parlamentet delar samma syn på den senaste tragiska händelsen. Samma majoritet är mån om att få se EU göra nya åtaganden och få en mycket tydligare politisk profil i sina ansträngningar att nå stabilitet och välstånd på Koreahalvön.
Vi uppskattar verkligen och stöder helhjärtat en fortsättning av de humanitära biståndsprogrammen för Nordkorea och förbättrade handelsförbindelser med Sydkorea, men vi förväntar oss mer. Nu har vi tillgång till nya verktyg och nya ambitioner och vi förväntar oss att EU ska tillföra de framtida förhandlingarna ett nytt värde och en ny dynamik.
När vi har att göra med odemokratiska länder står vi alltid inför dilemmat med hur vi ska förhålla oss till dem. Ska vi isolera och sanktionera, eller engagera oss och ge dem incitament? Det är inte lätt att ställa diagnos och välja den bästa medicinen, men jag tror att det vore ett allvarligt misstag att betrakta det nordkoreanska ledarskapet på samma sätt som i en Hollywoodfilm. Jag tror att förändringens tid oundvikligen närmar sig, och det vet de om.
Det finns dock ingen kritisk massa med människor i landet som ser dessa förändringar som en möjlighet i stället för som ett hot. Mitt råd vore att främst rikta in sig på nödvändigheten att avlägsna rädslan för förändring i Nordkorea. Det är ingen lätt uppgift, men tillsammans med regionens andra centrala aktörer kan vi lyckas med detta. Det är det enda sättet att undvika andra olyckor av samma slag.
Fru Ashton, låt mig slutligen få betona hur nöjda vi är med ert tydliga och lägliga svar på skeppets förlisning, samt med er tydliga presentation i parlamentet i dag.
Jelko Kacin
för ALDE-gruppen. - (SL) Sedan Koreakriget har ingen incident i denna region av världen varit värre eller utgjort en större fara än förlisningen av det sydkoreanska krigsskeppet Cheonan.
Även om så många som 46 sjömän dog i attacken har den sydkoreanska regeringen behållit sin värdighet och sitt sunda förnuft och även om den reagerat med försiktighet och till försvar för Sydkorea som självständig stat, har den ändå agerat beslutsamt. Sabelskramlande, särskilt om det innefattar utveckling av kärnvapen, är ett hot mot stabiliteten och freden på Koreahalvön och i den större regionen.
Vi i gruppen Alliansen liberaler och demokrater för Europa beklagar djupt den tragiska incidenten och framför vår sympati för och vår solidaritet med den sydkoreanska regeringen, de dödade sjömännens familjer och alla koreaner.
Den sydkoreanska regeringen avstod från att namnge eller anklaga angriparen till dess att en omfattande och trovärdig internationell utredning hade ägt rum. Jag fick personligen tillfälle att se skeppet. Vi hyllar den sydkoreanska regeringen för vad den hittills har gjort och vi stöder bestämt dess begäran om att incidenten ska tas upp i FN:s säkerhetsråd. Endast dialog och förnyade sexpartssamtal kan göra det möjligt för Nordkorea att överge sitt kärnvapenutvecklingsprogram och främja ansträngningar för en bättre framtid.
Vårt stöd krävs dock också för att förbindelserna inom Korea ska kunna förbättras. Vi vet även att Europeiska unionen och Sydkorea måste fördjupa sina förbindelser i alla hänseenden, förbättra sina förbindelser på områdena för internationell politik, ekonomi, vetenskap, kultur och utbildning, samt öka utbytet av studerande och unga politiker.
En ratificering av frihandelsavtalet vore ett lämpligt budskap just nu.
Roger Helmer
Fru talman! Jag har bott och arbetat i Korea och förra veckan besökte jag Seoul med Europaparlamentets delegation. Jag fick höra talas om Cheonans förlisning direkt från våra koreanska värdar och det är helt klart att Nordkorea låg bakom incidenten. Explosionen i de omstridda vattnen skedde utanför skrovet och inte på insidan, och kvarlämningarna efter en nordkoreansk torped påträffades på havsbädden nära den förlista fregatten. En insatt kommentator sade efter att ha gått igenom bevisen att om inte nordkoreanerna låg bakom angreppet måste det ha varit marsmänniskorna!
Samtidigt som vi är upprörda över denna krigshandling får vi inte glömma den förfärliga människorättssituationen i Nordkorea. Brist på livsmedel, vatten och elektricitet, ingen tillgång till media, 200 000 personer i koncentrationsläger som dör av överansträngning, svält och fysisk misshandel. Knackningar på dörren klockan tre på morgonen. Straff som även omfattar barn och barnbarn. Nyfödda barn till flyktingar som återvänt som stryps framför mödrarnas ögon. Hela Nordkorea har verkligen omvandlats till ett enda koncentrationsläger.
När man beaktar det förtryck som utövas internt och det sjöröveri och de angrepp som sker externt, landets beslutsamma strävan efter ett kärnvapen, dess undanflykter vid sexpartssamtalen, dess ständiga sabelskramlande och hot, är det tydligt att kretsen kring ”den kära ledaren” Kim Jong Il är en hop med irrationella och paranoida psykopater. Därför rekommenderar jag att parlamentet ska anta det gemensamma resolutionsförslaget.
George Sabin Cutaş
(RO) Spänningarna på Koreahalvön har ökat dramatiskt sedan det sydkoreanska skeppet Cheonan sänktes av en nordkoreansk torpedbåt, vilket bekräftats av den internationella utredningsgrupp som undersökt orsakerna till explosionen. Jag anser att Europeiska unionen måste stödja sexpartssamtalen och bevara de humanitära biståndsprogrammen för och kommunikationskanalerna till Nordkorea. Vi måste uppmuntra fortsatta diskussioner om att avsluta Nordkoreas kärnvapenprogram och eftersträva förbättrade levnadsförhållanden i landet.
Samtidigt måste Sydkorea och Ryssland, som ständiga medlemmar av FN:s säkerhetsråd och stora politiska och ekonomiska makter i regionen, samarbeta för att lätta på spänningarna och främja fred och säkerhet på Koreahalvön.
Csaba Sógor
(HU) Jag har inte varit i Nordkorea, men jag växte upp i ett nästan lika grymt system. Jag tillbringade mina första 24 år i ett kommunistiskt land och vill be den höga representanten - eftersom jag vet exakt vad som pågår där och vad jag talar om - att inte låta sig vilseledas, och för det andra att inta en mer beslutsam ståndpunkt. Ni och Europeiska unionen kan dock endast agera beslutsamt om kommissionen uppmanas att också agera beslutsamt på EU:s territorium, med tanke på att detta kommunistiska förflutna fortfarande påverkar många länder i Östeuropa. Om jag nämner att det fortfarande finns språklagar inom EU, diskriminering mot minoriteter, att en nationalitetslag håller på att införas, och att idén med kollektiv skuld fortfarande lever kvar inom EU kommer ni också att förstå varför vi inte har någon styrka, röst eller trovärdighet i världen, eftersom EU inte betraktas som ett trovärdigt organ. Vi kommer inte att betraktas som trovärdiga om vi inte först sopar rent framför egen dörr.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Fru talman! I motsats till föregående talare har jag varit i Korea flera gånger under de senaste åren. Jag talar om Nordkorea. Det är en sorglig upplevelse, och jag tycker inte att det är berättigat att jämföra det som händer i Europa med situationen i Nordkorea. Vi talar när allt kommer omkring om två helt skilda världar.
Jag vill emellertid säga följande: Mitt intryck från mina besök i Nordkorea är att det finns ett land som koreanerna faktiskt måste ta hänsyn till. Det land som de måste ta hänsyn till är Kina, för det är en mycket stor granne till Korea och utan det landet skulle Korea ha enorma svårigheter att överleva. Därför kräver jag att vi i kontakterna med Kina - och unionen har sådana kontakter - alltid mycket starkt betonar behovet av att stärka Kinas roll för att få slut på det som händer på Koreahalvön.
Barbara Lochbihler
(DE) Fru talman, fru Ashton! Den resolution som har utarbetats är viktig och den är ett steg i rätt riktning. Den kräver ett förtydligande när det gäller sänkningen av fartyget och en förbättring av förbindelserna mellan de två koreanska staterna. Den förtjänar emellertid också allvarlig kritik för att den obegripligt nog underlåter att nämna de allvarliga kränkningarna av mänskliga rättigheter i Nordkorea.
Vi har denna eftermiddag just diskuterat hur viktigt det är för en sammanhängande och trovärdig europeisk utrikespolitik att skyddet av mänskliga rättigheter systematiskt och konsekvent finns i centrum för all verksamhet. När det gäller Nordkorea innebär detta bland annat att vi måste ta itu med frågan om ödet för över 200 000 politiska fångar, och inta en kritisk ståndpunkt till systemet med kollektivt familjeansvar för brott samt användningen av tortyr. Dessutom får vi inte vara likgiltiga för att en stor del av befolkningen lider av undernäring och till och med svält. EU måste uppmana Nordkorea att samarbeta med FN:s organ för mänskliga rättigheter. EU måste också spela en aktiv och mycket stark roll för att se till att FN inrättar en undersökningskommission som ska genomföra en omfattande utredning av tidigare och pågående allvarliga människorättskränkningar samt också dokumentera dem. Alla andra tillvägagångssätt skulle sakna trovärdighet.
Anna Rosbach
(DA) Fru talman! Det fastslås tydligt i den internationella rapporten att Nordkorea var ansvarigt för förlisningen av det sydkoreanska fartyget. Sydkorea har infört sanktioner mot Nordkorea och bara det humanitära biståndet och transaktioner som rör Kaesong fortsätter. Å andra sidan uppträder Nordkorea ständigt provokativt och hävdar att Sydkorea manipulerar fakta. Vad gör vi? Vi stöder naturligtvis vår handelspartner Sydkorea. Jag har just återvänt från delegationsresan till Sydkorea. När vi var där såg vi hur viktig denna fråga har blivit och att den har hamnat i ett dödläge. Det är därför viktigt att EU hjälper till att lugna ned situationen även om det för tillfället nästan är omöjligt. Samtidigt står det klart att det inte bara är USA, Sydkorea och EU som måste vidta åtgärder i detta sammanhang. Vi måste få se förslag och åtgärder från både Ryssland och Kina. Vi måste visa en kraftig reaktion från vänner till både Nord- och Sydkorea och från de två ländernas samarbetspartner. Därför stöder jag innehållet i denna resolution.
Miroslav Mikolášik
(SK) Nordkorea är ett kollektivt fängelse där de allvarligaste kränkningarna av mänskliga rättigheter - svält och tortyr - dagligen äger rum.
Man uppskattar att det för närvarande finns omkring 150 000 personer i koncentrationsläger, och omkring 100 000 har dött till följd av det hårda tvångsarbetet. Resten av befolkningen lider av ständig svält och förföljelse och är beroende av internationellt bistånd för att överleva. Det är av största vikt att Europaparlamentet och unionen antar en tydlig ståndpunkt när det gäller den nuvarande allvarliga situationen, som har försämrats ytterligare efter den nyligen inträffade attacken mot det sydkoreanska fartyget Cheonan. En attack av det slaget är ett hot mot den allmänna freden och säkerheten på Koreahalvön.
Jag är besviken över och beklagar att det nuvarande resolutionsförslaget inte innehåller ett tydligt fördömande av de systematiska och grova kränkningarna av mänskliga rättigheter i Nordkorea. Det är min fasta övertygelse att denna fråga förtjänar ytterligare diskussioner vid parlamentets plenarsammanträde i juli.
Charles Tannock
(EN) Fru talman! Den så kallade Demokratiska folkrepubliken Korea, eller Nordkorea, är för mig det sista exemplet i hela världen på en brutal totalitär stalinistisk stat med en personkult till på köpet, och jag tror att den ”käre ledaren” nu faktiskt håller på att utbilda sin son till att ta över hans brutala regim. Den nordkoreanska ubåtens sänkning av ett sydkoreanskt örlogsfartyg där 46 besättningsmän omkom är en oerhört grym handling. Sakuppgifterna är mycket tydliga och brittiska och svenska experter deltog i den internationella utredningen av denna händelse.
Folkrepubliken Kina måste nu använda sitt inflytande över denna pariastat - både ekonomiskt och politiskt - och ställa den till ansvar, och Nordkorea måste be om ursäkt och kompensera offrens familjer till vilka jag nu vill framföra mitt djupaste deltagande och min djupaste medkänsla i samband med denna tragedi.
Christian Ehler
(DE) Herr talman! Med anledning av det som Barbara Lochbihler sade vill jag än en gång förklara att grupperna här i parlamentet har kommit överens om att inte ta med frågan om mänskliga rättigheter i resolutionen av två skäl. Det första är att vi väntar på en rapport från underkommittén för mänskliga rättigheter och det andra är att en hel rad andra frågor som gäller dödsstraffet i Sydkorea har väckts. Vi enades om att gemensamt inom ramen för ett brådskande förfarande lägga fram frågan i juli och sedan så snabbt som möjligt i september eller oktober behandla underkommitténs rapport.
Detta var inte något politiskt spel. Vi ser mycket allvarligt på denna fråga. Delegationen, där ledamöter från underkommittén för mänskliga rättigheter ingår, reste till Korea och tog särskilt upp dessa frågor. Detta är inte något politiskt spel. Det handlar helt enkelt om att vi inte alltid kan utarbeta resolutioner som omfattar alla tänkbara frågor. Vi avser i stället att låta frågan om mänskliga rättigheter behandlas inom ramen för ett eget brådskande förfarande med utgångspunkt från sin egen betydelse.
Catherine Ashton
Fru talman! Först och främst vill jag tacka Christian Ehler för att han ledde delegationen till Korea - det är mycket viktigt - och också tacka honom för orden om mitt kansli som arbetar oerhört hårt. Jag är glad över att samarbetet har fungerat så bra.
Jag stöder också, som Christian Ehler känner till, frihandelsavtalet med Sydkorea, inte minst för att jag delvis förhandlade fram det. Jag anser att det är ett frihandelsavtal för 2000-talet som kommer att vara till oerhört stor nytta för EU:s ekonomier och för vår partner Sydkorea. Om det någonsin skulle finnas ett lämpligt tillfälle att ratificera det anser jag att det är nu.
Jag medger också att vi måste koncentrera vår uppmärksamhet på Nordkorea, som Kristian Vigenin, Jelko Kacin och George Sabin Cutaş just sade, och på sexpartssamtalen och att vi bör lägga vikt vid att dessa samtal fortsätter och blir framgångsrika.
Jag erkänner behovet av att vi gör en prioritering i fråga om de förbindelser vi har och de möjligheter som EU kan tillföra. Mitt enda lilla försvar är att jag hoppas att jag snart kommer att ha en avdelning för yttre åtgärder som faktiskt kommer att kunna genomföra de prioriteringar som parlamentet helt rätt och riktigt har fastställt för mig i detta avseende.
Jag är också mycket medveten om betydelsen av att få med Kina eller Ryssland - andra viktiga globala aktörer - i vårt arbete, som Barbara Lochbihler, Anna Rosbach och Charles Tannock sade. En av de frågor som vi håller på att utveckla inom kansliet är hur vi ska använda våra strategiska partnerskap för att försöka påverka och tillsammans arbeta för att lösa en del av dessa viktiga och mycket svåra frågor.
Jag instämmer också med er alla i fråga om läget när det gäller de mänskliga rättigheterna i Nordkorea, vilket framställts mycket levande av Roger Helmer, Janusz Władysław Zemke och andra. Det är helt enkelt förfärligt. Vi gör vad vi kan för att stödja befolkningen genom humanitärt bistånd och genom att utöva påtryckningar, men ni känner redan till svårigheterna och utmaningarna.
Herr Sógor, till er vill jag säga att när det gäller mänskliga rättigheter måste vi vara vaksamma både inom och utanför EU.
Slutligen delar jag fullständigt upprördheten över händelsen med sänkningen av Cheonan. Jag har talat öga mot öga med utrikesministern om detta och jag har uttryckt min bestörtning i allt jag har försökt göra, och jag har slutligen också uttryckt mitt deltagande med familjerna och vännerna till dem som var ombord och som miste livet.
Talmannen
Jag har mottagit sex resolutionsförslag, som ingivits i enlighet med artikel 110.2 i arbetsordningen.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon (torsdagen den 17 juni 2010) kl. 12.00.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Franz Obermayr  
Nordkorea har utsatts för internationell kritik sedan omkring 2000 på grund av sitt kärnvapenprogram och sina fortgående kränkningar av de mänskliga rättigheterna. Sänkningen av den sydkoreanska fregatten Cheonan den 16 mars 2010, vilket ledde till att 46 personer omkom, var ett nytt lågvattenmärke. En expertkommission från Sydkorea, USA och andra västländer konstaterade att fartyget sänktes av en nordkoreansk torped. Att ytterligare stärka det vapenembargo som FN:s säkerhetsråd och EU infört är ett beprövat sätt att sätta större press på det nordkoreanska ledarskapet. Vi måste emellertid se till att detta inte gör att befolkningens levnadsförhållanden som redan är mycket dåliga blir ännu värre. Pyongyang kommer inte att ha råd med att fortsätta att obehindrat provocera det internationella samfundet. Nordkorea behöver åtminstone några förbindelser med andra länder för att skaffa sig utländsk valuta. Landets export har minskat med 10 procent bara under det senaste året. Genom omsorgsfullt genomförda ekonomiska påtryckningar bör det internationella samfundet kunna förmå Nordkorea att respektera internationell lag och mänskliga rättigheter.
