Begränsning av användningen av vissa farliga ämnen i elektriska och elektroniska produkter (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Jill Evans, för utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet, om förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om begränsning av vissa farliga ämnen i elektriska och elektroniska produkter (omarbetning) - C6-0471/2008 -.
Jill Evans
föredragande. - (EN) Fru talman! Först och främst vill jag tacka alla mina kolleger som har möjliggjort denna förlikning vid första behandlingen - framför allt, naturligtvis, alla skuggföredragandena, kommissionen, de spanska och belgiska ordförandeskapen, samt miljöutskottet, gruppersonalen och assistenterna. Efter mycket hårt men konstruktivt arbete har vi lyckats nå en förlikning, samt några mycket svåra kompromisser.
För att placera denna debatt i sitt rätta sammanhang kan man konstatera att över nio miljoner ton elektriska och elektroniska produkter varje år säljs i EU. Merparten av detta är stora hushållsapparater samt IT- och telekommunikationsutrustning. Eftersom denna marknad fortsätter att växa har den också blivit den snabbast växande avfallsströmmen i EU, som beräknas stiga till hela 12,3 miljoner ton fram till 2020. Det är en mycket komplex avfallsström som inbegriper flera farliga ämnen.
I avfallshierarkin ges högsta prioritet åt åtgärder för att förebygga avfall, vilket innebär att man ersätter farliga ämnen i produkter som hindrar återvinning eller utgör en fara för hälsan och miljön, när de genomgår avfallsbehandling. Kommissionen beräknar att det nuvarande direktivet om begränsning av användningen av vissa farliga ämnen i elektriska och elektroniska produkter (RoHS-direktivet) har lett till att 100 000 ton mindre av vissa tungmetaller och av två grupper av bromerade flamskyddsmedel ingår i avfallsströmmen och potentiellt släpps ut i miljön. Genom RoHS-direktivet har man fastställt en global norm, men det fanns behov av större tydlighet och därför hade vi ett stort ansvar för denna omarbetning för att se till att en tydligare och mer ambitiös lagstiftning blev antagen.
Jag anser att vi har förbättrat det nuvarande direktivet på flera sätt. Det har nu en tydlig metodologi, med kriterier för att kunna besluta om nya restriktioner som kompletterar och är oberoende av förordningen om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach). Räckvidden har utsträckts till att inom åtta år omfatta alla elektriska och elektroniska produkter, såvida de inte har undantagits specifikt. Det kommer att göras en översyn om ytterligare undantag inom tre år tillsammans med en undersökning av tre flatater och ett bromerat flamskyddsmedel som har setts som en prioritering. Tidsbegränsade dispenser kan beviljas på grundval av tydliga kriterier och med tidsfrister för ansökan. Nanomaterial kommer att undersökas specifikt i framtida översyner av begränsningar.
Med tanke på mina ambitioner för detta betänkande kan inte ledamöterna förvånas över att jag inte är helt nöjd med det slutliga resultatet. RoHS-direktivet var avsett att hantera de specifika problemen med en specifik avfallsström, och jag anser att vi har missat ett tillfälle att i väsentlig utsträckning gå vidare med det genom att lägga till ytterligare begränsningar. Vi har emellertid behållit dess identitet och förstärkt kommissionens förslag på många sätt.
På jämförelsetabellerna stöder min grupp att detta ska bli obligatoriskt för medlemsstaterna, men detta är en övergripande fråga som rör all EU-lagstiftning och som inte kan lösas i detta enda dokument. För att hjälpa till att hitta en lösning föreslog jag i ändringsförslag 105 att vi skulle anta en förklaring, där vi kräver att kommissionen ska rapportera om medlemsstaternas nuvarande metod att tillhandahålla jämförelsetabeller och hur det inverkar på kommissionens arbete, i stället för att insistera på obligatoriska jämförelsetabeller. Detta kommer att ge oss en mycket tydligare bild inför den kommande debatten.
Sammanfattningsvis har vi lyckats förstärka ett ganska vagt och oambitiöst förslag och åstadkommit ett nytt RoHS-direktiv som innebär att vi kommer att skapa en högre skyddsnivå för människors hälsa och för miljön nu och under den närmaste framtiden.
Maria Damanaki
Fru talman, Janez Potočnik! Kommissionsledamoten som är ansvarig för detta ärende, är här tillsammans med mig, men tyvärr måste han tiga på grund av ett halsproblem. Jag vet att han länge har arbetat med detta ärende och därför ska jag göra mitt bästa för att vara hans röst.
Vi står på tröskeln till en överenskommelse vid första behandlingen om omarbetningen av direktivet om begränsning av farliga ämnen i elektriska och elektroniska produkter - RoHS-överenskommelsen. Vi skulle inte ha nått denna punkt utan Europaparlamentets hårda arbete med detta viktiga ärende. Jag vill tacka och gratulera föredraganden, Jillian Evans, och även utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet för det utmärkta arbete som har lagts ned på detta förslag.
RoHS-direktivet har varit en framgångsrik lagstiftning sedan det antogs 2003. Genom detta direktiv har man förhindrat att tusentals ton med förbjudna ämnen forslats bort och potentiellt släppts ut i miljön. Genom denna lagstiftning har man åstadkommit viktiga förändringar i utformningen av elektroniska produkter i EU och globalt. Andra länder, däribland EU:s viktigaste handelspartner, har följt EU:s exempel och infört liknande lagstiftning.
Vi använder enorma och ökande mängder elektroniska produkter, som innehåller en mängd metalltillgångar. En dator innehåller till exempel över 60 råvaror. I medeltal producerar varje EU-medborgare 25 kg elektroniskt avfall varje år. Genom denna lagstiftning kommer man att se till att elektroniska produkter befrias från många farliga ämnen och därigenom blir det lättare att återvinna denna stora avfallsström. Genom denna lagstiftning kommer resursanvändningen i EU att bli mer effektiv, vilket överensstämmer med vår EU 2020-strategi.
Industrin och medlemsstaterna har emellertid rapporterat om risken för otillräckligt eller ineffektivt införande och genomförande av direktivet. Det nuvarande läget är otillräckligt, inte bara när det gäller miljöskyddet, utan också för att skapa lika villkor i EU. Därför är det viktigt att denna lagstiftning klargörs och effektiviseras. Det viktigaste för kommissionen är att garantera tillnärmningen med Reachförordningen, men verkliga miljöfördelar kan bara uppnås när en lagstiftning har införts och genomförts på nationell nivå. Jag hoppas att införandet av den nya ramlagstiftningens gemensamma definitioner och bedömningsverktyg för marknadsföringen av produkter i denna lagstiftning kommer att förbättra detta avsevärt.
Dessutom förbättras direktivets miljöambition genom utvidgningen av produktomfattningen, först med de båda nya kategorierna - medicintekniska produkter och övervakning samt kontrollinstrument - och om åtta år, med alla elektroniska produkter. Ytterligare utvidgningar av räckvidden av denna lagstiftning kommer att öka miljöfördelarna ytterligare, men ekonomiska operatörer bör naturligtvis få tillräckligt med tid för att anpassa sig och alla förändringar av räckvidden bör grundas på grundlig information. Kommissionen kommer därför att se över förändringarna av räckvidden för den aktuella lagstiftningen, som ännu inte har varit föremål för konsekvensbedömningar. Kommissionen vill därför klargöra frågan genom att göra två uttalanden.
För det första, när det gäller räckvidden, gör kommissionen tolkningen att det av artikel 2.1a följer att medlemsstaterna under en övergångsperiod på åtta år är skyldiga att tillåta elektriska och elektroniska produkter som låg utanför räckvidden för direktiv 2002/95/EG, men som skulle omfattas av det nya direktivet, att fortsätta att göras tillgängliga på deras marknad.
För det andra, när det gäller översynen i enlighet med artikel 19, ämnar kommissionen, senast tre år efter ikraftträdandet av detta direktiv, göra en konsekvensbedömning där man inriktar sig på ändringarna av räckvidden. Resultatet av denna översyn kan bli att kommissionen lägger fram ett lagstiftningsförslag i enlighet med kommissionens rätt till lagstiftningsinitiativ enligt fördragen.
Vi vill också göra följande uttalanden när det gäller nanomaterial. Vi noterar att arbetet för att åstadkomma en gemensam definition av nanomaterial fortfarande pågår inom kommissionen. Vi har för avsikt att inom den närmaste framtiden anta en rekommendation om en sådan gemensam definition för alla lagstiftningssektorer. Kommissionen anser att RoHS-bestämmelsen täckte olika former, däribland nanoformer, av de ämnen som för närvarande är förbjudna och av dem som i framtiden kommer att underkastas en prioriterad översyn enligt RoHS.
Slutligen beklagar kommissionen också bristen på stöd för bestämmelsen, bland annat i kommissionens förslag, om att göra inrättandet av jämförelsetabeller obligatoriskt. Kommissionen accepterade att den obligatoriska bestämmelsen ersattes av ett skäl, där medlemsstaterna uppmuntras att använda denna metod för att underlätta en överenskommelse vid första behandlingen, men fastställer att detta inte ska anses vara något prejudikat. Vi ska fortsätta att arbeta med medlagstiftarna för att försöka hitta en övergripande lösning på denna övergripande institutionella fråga.
Kommissionen kan acceptera kompromisspaketet för att nå en överenskommelse om detta direktiv vid första behandlingen. Jag vill uppmuntra parlamentet att inta samma ståndpunkt.
Bogusław Sonik
för PPE-gruppen. - (PL) Fru talman! Först vill jag framföra mitt uppriktiga tack till föredraganden, Jill Evans, för hennes utmärka arbete med att utarbeta detta betänkande. Utan hennes engagemang och beslutsamhet hade det varit omöjligt att nå en kompromiss mellan de politiska grupperna och institutionerna vid första behandlingen. RoHS-direktivet tillhör de rättsakter där miljön och en hållbar utveckling placeras på samma nivå som den oavbrutna rörligheten för varor. Hennes ansträngningar inom området för miljöskydd har hittills lett till en imponerande gränssättning för tungmetaller i avfallsströmmen av elektriska och elektroniska produkter och uppkomsten av tekniska innovationer.
Vår prioritering under arbetet med översynen av RoHS-direktivet var att höja säkerhetsnormerna för elektriska och elektroniska apparater som saluförs i EU. Enligt de nya reglerna kommer alla tillverkare av elektriska och elektroniska produkter att tvingas använda ämnen som har testats och som är säkra för hälsa och miljö. Direktivets allmänna räckvidd kommer att ha ett positivt inflytande på harmoniseringen av den inre gemensamma marknaden och rörligheten för varor och det kommer att innebära att de europeiska företagarna får rättssäkerhet.
Jag anser att den kompromiss som förhandlats fram är bra och att den är gynnsam i fråga om miljöskydd och avlägsnande av giftiga ämnen från produkter och avfallsprodukter. Å andra sidan får industrin och företagarna genom det ändrade RoHS-direktivet en nödvändig tidsram för att införa förändringar och göra de anpassningar som krävs. Den förslagna metodologin för att bestämma de ämnen som är avsedda för en prioriterad översyn baseras på Reach och genom den får också EU-lagstiftningen samstämmighet och enhetlighet.
Jo Leinen
för S&D-gruppen. - (DE) Fru talman! Jag hoppas att vår kommissionsledamot får tillbaka rösten eftersom vi behöver en röst vid klimatkonferensen i Cancún. Jag blev ganska förvånad över att Maria Damanaki talade här om revideringen av direktivet om de farliga ämnena efter att också ha talat om revideringen av fiskedirektivet. Tack för att du ryckte in.
Parlamentet har inte fått alla sina önskningar uppfyllda. Bilaga 3 har utelämnats, vilket vi beklagar. Vi kommer emellertid att fortsätta att hålla ett öga på dessa ämnen och när revideringen äger rum om tre år måste du komma tillbaka till parlamentet med dina konsekvensbedömningar och lägga fram bevis om de problem som finns, på grundval av varje enskilt ämne. Vi har också ett stort antal dispenser, vilket gör att det hela liknar en schweizerost. Vi måste också kontrollera de luckor och brister som finns när det gäller människors hälsa och miljön. Jag vill bara säga att solpaneler var mycket kontroversiella. Vi vill hålla kadmium borta från miljön, men genom dessa paneler kommer 100 000 ton kadmium ut i miljön. Det är något vi måste vara mycket uppmärksamma på.
Det gläder mig att kommissionen har gjort vissa eftergifter med sina fyra uttalanden. Tills vidare kommer vi därför att ta emot de framsteg som har gjorts 2010 och vi kommer att träffas igen om tre år för revideringen. Jag vill naturligtvis också tacka föredragandena och skuggföredragandena.
Holger Krahmer
Fru talman, fru kommissionsledamot! Med detta direktiv har vi framför oss en lagstiftning som har antagits förvånansvärt snabbt. Jag är mycket förvånad att vi redan har nått en kompromiss som jag och min grupp - något som jag särskilt understryker - anser vara acceptabel.
När allt kommer omkring har denna lagstiftning haft en mycket svår resa genom parlamentet. Vi utsträckte dess räckvidd men inskränkte den åter omedelbart. För övrigt har vi försökt att förklara vissa ämnen som ytterst farliga. Vi kanske borde fråga oss själva om denna lagstiftning verkligen är rätt forum för en sådan debatt. Personligen ansåg jag inte att det var någon bra idé att inbegripa PVC och nanomaterial i ett direktiv om ”farliga ämnen”. Jag anser därför att det är förnuftigt att detta inte längre är fallet i kompromissen.
Föregående talare har redan sagt det, men det är verkligen anmärkningsvärt att vi överväger varje gram av de förorenande ämnena så omsorgsfullt för att sedan ibland vara mycket irrationella under våra debatter. Det finns tydligen industrier i EU som vi undantar av politiska skäl. Det verkar vara fallet när det gäller företag inom sektorn för förnybar energi. Det är obegripligt att vi omedelbart undantar dem helt från räckvidden för denna lagstiftning genom att säga att vi måste stå ut med miljöförstöring för att skydda klimatet och våra målsättningar inom området för förnybar energi. Det stämmer inte.
Jag hoppas bara att vi inte gör samma sak med det elektroniska avfallet - vilket vi också snart ska besluta om här - eftersom det skulle vara ännu mer förvånande.
Julie Girling
Fru talman! Jag vill också tacka föredraganden och hennes personal. Efter långa förhandlingar har vi en överenskommelse som min grupp kan godkänna.
Jag vill emellertid passa på att nämna några områden: Avsikten var att förbättra saker och ting genom denna omarbetning. Jag anser att detta per definition är vad man bör göra med en omarbetning. Syftet med den var att förenkla de krav som ställs på tillverkarna. Om man ser på resultatet förefaller det mig på många sätt vara ett steg fram och två tillbaka. Jag välkomnar avlägsnandet av bilaga III, där man upprättade en svart lista över många ämnen, man jag beklagar oförmågan att komma överens om tillgången som ett kriterium. Detta gav upphov till en hel del diskussion.
För det andra var detta avsett att skapa rättssäkerhet. Jag måste här nämna införandet av den allmänna räckvidden: Från första början hävdade jag att det skulle skapa osäkerhet och helt enkelt ge upphov till nya krav på undantag och dispenser. Det föreföll mig som om vi minst krävde en fullständig konsekvensbedömning från kommissionen innan vi gick med på detta. Jag har inte ändrat mig, men jag inser att mitt argument har fallit. Jag anser att den maktfördelning som nu ingår i bestämmelserna kommer att leda till flera utmaningar, och jag välkomnar kommissionens åtagande att undersöka detta sedan det har tagits med. Men jag anser att det hade varit bättre att göra det tidigare. Jag undrar hur införandet av den allmänna räckvidden har främjat rättssäkerhet och tydlighet.
Slutligen skulle jag också vilja nämna den verkliga faran med överreglering. När vi röstar för omarbetningen av RoHS-direktivet fortsätter vi i själva verket med en tvåspårsstrategi med reglering och EU-godkännande när det gäller kemiska - farliga - ämnen. Vi har infört Reachförordningen och, som vi nyligen hörde i utskottet, fortsätter genomförandet på ett tillfredsställande sätt. Vid en viss punkt kommer vi snart att bli tvungna att ta tjuren vid hornen och låta Reach-systemet gälla, som meningen var. Jag ser fram emot att kommissionen tar till sig denna punkt.
Sabine Wils
Fru talman! Jag vill börja med att tacka föredraganden som har gjort ett gott arbete och räddat det som gick att rädda med tanke på det stora motståndet från rådet och majoriteten här i parlamentet. En viktig framgång med den nya versionen är den allmänna räckvidden. Denna strategi är exemplarisk och det gläder mig att vi kan enas om den. Negativt är att företeckningen över de sex ämnen som redan var förbjudna inte har utvidgats till att inbegripa ämnen som klorerade och bromerade flamskyddsmedel, ftalater och PVC. Trots att det finns tillräckliga bevis på den hälsofara som dessa ämnen utgör kommer de inte att förbjudas 2011, när den nya versionen träder i kraft.
Vissa ledande elektroniktillverkare har under några år på frivillig basis marknadsfört produkter som mobiltelefoner, TV-apparater och bärbara datorer som inte innehåller dessa skadliga ämnen och utan större kostnadsökningar. Vi har här missat ett utmärkt tillfälle att göra den växande elektriska och elektroniska tillverkningsindustrin lite mer miljövänlig.
Ledande tillverkare visar oss vägen. Men i stället för att stödja dessa tillverkare med goda initiativ är EU efter sin tid. Följden är att världens fattiga kommer att bli lidande. När allt kommer omkring dumpar vi miljontals ton elektriskt och elektroniskt avfall hos dem. De fattiga har inte råd att betala för lobbyister i EU.
Oreste Rossi
för EFD-gruppen. - (IT) Fru talman, mina damer och herrar! Vi motsatte oss förslaget till direktiv i utskottet därför att föredraganden radikalt hade ändrat kommissionens förslag på ett restriktivt sätt genom att utsträcka dess räckvidd. Man hade föreslagit en gradvis utfasning av ytterligare 33 ämnen i bilaga III, däribland bromerade och klorerade flamskyddsmedel, samt PVC och dess tillsatser. Man hade begränsat räckvidden för dispenser och anpassningstiden och infört restriktiva bestämmelser för nanomaterial.
Om parlamentet hade röstat för detta beslut, som inte stöds av tillräckliga vetenskapliga bevis, hade det orsakat mycket allvarlig skada för ekonomin, med stora återverkningar för arbetslösheten.
Tack vare ett antal trepartsmöten som jag deltog i som skuggföredragande har man lyckligtvis nått en mer än tillfredsställande kompromiss, med åtagande att om tre år genomföra en granskning och en eventuell översyn.
Ytterligare en komplicerad fråga var den detaljerade definitionen av nanomaterial, som har skjutits upp i väntan på ett förslag från kommissionen. Texten som har uppkommit genom trepartsmötena kan stödjas och antas.
Anja Weisgerber
(DE) Fru talman! Hjärtligt tack till vår föredragande. Direktivet om elektriska och elektroniska produkter är mycket omtvistat. Åsikterna har gått vitt isär i åtskilliga avseenden. Jag är därför glad att vi har nått en överenskommelse och över det som enligt min mening är ett gott resultat av trepartsförhandlingarna.
Jag skulle särskilt vilja ta upp två saker igen. Först handlar det om tillämpningsområdet. Vilka produkter bör direktivet faktiskt gälla? Det finns en sak som vi inte får glömma, nämligen att det från början var tänkt att direktivet skulle gälla hushållsapparater, med andra ord vitvaror. Det öppna tillämpningsområde som direktivet har nu gör att det gäller många nya produktgrupper, som även skulle ha innefattat teknik för förnybar energi. Jag måste påpeka att här direktivet faktiskt hade ett helt annat syfte. Naturligtvis måste mycket strängare och högre skyddsnormer tillämpas för hushållsapparater än för teknik som avinstalleras, återvinns osv. av fackpersonal.
Därför förespråkade jag i min tur att förnybar energi skulle undantas. Jag ville inte att tillämpningsområdet skulle utvidgas, men sedan såg jag att majoriteten var inriktad på det. Jag anser att det skulle ha varit kontraproduktivt att även ta med förnybar energi i direktivet. Det skulle ha resulterat i en konkurrensnackdel och jag anser därför att det är rätt beslut.
Sedan skulle jag vilja säga några ord om bilaga III: Jag skulle ha haft betänkligheter om det varit tal om att ta med ytterligare 37 ämnen som prioriterade ämnen, när det inte finns något egentligt rättfärdigande av hälsoskäl till att förbjuda dessa i framtiden. Det hade enligt min åsikt varit en panikåtgärd. Av den anledningen anser jag att det beslut som har fattats är riktigt och jag är glad även över resultatet.
Kathleen Van Brempt
- (NL) Fru talman! Låt mig få börja med att gratulera vår föredragande. Jill Evans har en anmärkningsvärd beslutsamhet, och tack vare den kan vi i dag nå en kompromiss som gruppen Progressiva förbundet av socialdemokrater och demokrater i Europaparlamentet (S&D-gruppen) kan stödja. Jag säger ”kan stödja” eftersom flera betydande förbättringar har gjorts i denna mycket viktiga lagstiftning. Dessa förbättringar gäller utökningen av områdena för öppen tillämpning, även om vi hade föredragit att införa dem snabbare. Ett annat resultat av förbättringarna är att vi fortfarande har ett separat, oberoende direktiv - oberoende av Reach - samtidigt som det självfallet finns nödvändig samordning mellan de båda. Sedan anser jag personligen att det är oerhört viktigt att vi tack vare dessa förbättringar har en bra metod, något som parlamentet har haft svårt att förhandla fram, som bör garantera att ämnen granskas på nytt, så att vi kan se vilka möjliga effekter de kan få. Utöver detta finns det ett antal ämnen (HBCDD) som bör behandlas som en prioriterad fråga - och här måste jag se efter i mina papper - nämligen ett av de mest använda och mest omtvistade bromerade flamskyddsmedlen som finns och tre viktiga ftalater. Naturligtvis vidtas även åtgärder i fråga om nanomaterial. Vi hade velat gå mycket längre, men vi är glada att kommissionen ändå kommer att göra ett uttalande. Detta är av största vikt. Hade vi velat gå ännu längre? Ja, naturligtvis är det några aspekter som vi inte är nöjda med. Självfallet hade vår grupp velat att ytterligare några ämnen skulle ha förbjudits, att översynen skulle ske snabbare och att undantagen skulle ha varit färre. När det gäller det senare måste jag verkligen återkomma till solcellspaneler för ett ögonblick. S&D-gruppen var den enda grupp som in i det sista motsatte sig det fullständigt missriktade förslaget att solcellspaneler inte skulle omfattas av direktivet. En särskild lobbygrupp har framträtt i denna fråga, vilket är helt omotiverat om ni frågar mig, eftersom det skulle innebära att kadmium, ett ämne som har varit förbjudet sedan 2003, fortsätter att vara i omlopp i ytterligare minst tio år. Jag anser att detta vore särskilt olyckligt, framför allt i en sektor som utan tvekan bör gå i spetsen i det här avseendet. S&D-gruppen kommer likväl att med glädje stödja kompromissen. Jag hoppas bara att gruppen Frihet och demokrati i Europa inte har fel akt framför sig, eftersom jag inte har sett särskilt mycket engagemang från dem i trepartsdialogerna.
Horst Schnellhardt
(DE) Fru talman, mina damer och herrar! Den omarbetade versionen av direktivet bör bidra till att förbättra skyddet för konsumenterna och miljön i lika hög grad. Jag anser att vi har åstadkommit detta eftersom vi har skapat realistiska ramar som bygger på de faktiska riskerna för konsumenterna och miljön och som ger företag rättssäkerhet i samband med investeringar och innovation. Detta är mycket viktigt för små och medelstora företag som bedriver forskning på särskilda områden. Det är en tröst att veta att vi har kunnat enas om riskanpassade riktlinjer i denna viktiga fråga, och i detta avseende vill jag även tacka föredraganden och skuggföredragandena.
Vi har hört flera talare beklaga sig över att solcellspanelerna har slopats. Vi talar inte bara om kadmium här, utan om kadmiumtellurid. De områden som berörs är innovation och investeringar. Vi behöver ta hänsyn till dessa områden separat. Här handlar det inte om elektriska produkter, utan snarare om produkter som genererar el. Det är en mycket viktig skillnad. Vi kan inte ha en övergripande strategi och säga att alla ämnen är giftiga. När allt kommer omkring så innehåller till exempel min egen kropp en viss mängd svavel. Nu är svavel ingenting som jag gärna skulle svälja. När det handlar om kemiska föreningar är det dock en helt annan sak. Därför är jag glad att vi slutligen har lyckats lämna frågan om PVC bakom oss. De företag som tillverkar PVC har bedrivit mycket forskning under de senaste åren. Man behöver bara titta på den senaste utvecklingen för att förstå vad som har hänt runt om i världen. Vi behöver inte återuppta en debatt som redan ligger tio år tillbaka i tiden.
Jag är nöjd med den version som vi nu har framför oss. Jag är säker på att den kommer att göra det möjligt för oss att skapa stora vinster för miljön och konsumenterna, samtidigt som vi främjar innovation.
Salvatore Tatarella
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Under de senaste åren har vi bevittnat åtskilliga försök från EU-institutionerna att garantera ett bättre skydd för miljön och människors hälsa i samband med tillverkning, användning och bortskaffande av elektroniska produkter.
RoHS-direktivet är ett centralt inslag i denna politik. För företagen är det utan tvivel en utmaning och en börda att efterleva direktiven, men även en möjlighet. Förmågan att ge upphov till färre förorenande produkter är en mycket viktig utmärkande faktor för våra företag, så mycket att den kan betecknas som en verklig konkurrensfördel. Företagen får inte betrakta direktivets bestämmelser och föreskrifter som skyldigheter som enbart syftar till att straffa dem, utan som möjligheter att förbättra företagets processer och produktkvalitet.
Vissa undantag har ändå ansetts vara nödvändiga - vissa på grund av den rådande allvarliga ekonomiska krisen, andra på grund av att de omfattas av ett kommande särdirektiv. Så är fallet för nanomaterial, rymd- och säkerhetssektorn, fasta installationer, transportmedel och självgående maskiner, medicintekniska produkter för mänsklig implantation, solcellspaneler och produkter som är avsedda för forsknings- och utvecklingssyften.
Slutligen vill jag ta tillfället i akt att uttrycka min önskan om större överensstämmelse mellan RoHS-direktivet och Reach-förordningen, så att risken för förvirring eller överlappning undviks helt, eftersom företagen och aktörerna behöver klara och tydliga bestämmelser.
Peter Jahr
(DE) Fru talman! Jag anser att det huvudsakliga syftet med detta direktiv bör stödjas. Utskottet har till sist tagit sitt ansvar och avsevärt förbättrat kommissionens förslag. Likväl finns det ett par frågor som fortfarande måste diskuteras.
För det första måste vi komma ihåg den internationella dimensionen i allting som vi gör. För vad tjänar det till i slutändan att EU förblir fläckfritt om det fortfarande är tillåtet att importera farliga ämnen?
För det andra måste små och medelstora företag kunna handskas med våra bestämmelser och framför allt det byråkratiska arbete som de medför.
För det tredje förutsätter jag att den process som har inletts kommer att vara dynamisk till sin natur och inte statisk, vilket är anledningen till att detta problem måste läggas fram för Europaparlamentet med jämna mellanrum.
Karin Kadenbach
(DE) Fru talman, fru kommissionsledamot! Även om jag anser att detta bara är ett litet steg är det åtminstone ett steg i rätt riktning. Den ändring som har lagts fram innefattar åtminstone alla de undantag som man har räknat med. Jag anser att detta även kommer att ge företagssektorn viktiga riktlinjer.
Det som är särskilt viktigt i fråga om dessa riktlinjer är att konsumenterna bör hållas informerade. Jag anser att det kommer att fortsätta att vara mycket viktigt i framtiden att konsumenterna känner till de potentiella miljöföroreningar som de kanske får med på köpet när de handlar elektroniska eller elektriska produkter. Endast på detta sätt kan vi garantera att korrekta förfaranden kommer att följas i samband med vårt nästa direktiv, som gäller bortskaffande av dessa produkter.
Det är viktigt att kommissionen och medlemsstaterna ger denna information nu, eftersom en övergångsperiod på åtta år verkligen är en väldigt, väldigt lång tid.
Jaroslav Paška
(SK) Fru talman! I högt utvecklade industriländer minskar livscykeln för elektriska och elektroniska produkter hela tiden. Man byter därför allt snabbare ut dessa produkter, vilket leder till att avfall som utgörs av eller innehåller elektriska och elektroniska produkter håller på att bli en allt större börda för miljön.
Detta är ett slags avfall som är komplext och mycket ofta innehåller farliga ämnen som ännu inte kan avlägsnas på ett tillfredsställande sätt. Det är därför lämpligt att överväga vad som kan ersätta dessa ämnen vid tillverkning av elektriska och elektroniska produkter.
I enlighet med den information som finns tillgänglig bör vi sträva efter att successivt framför allt finna ofarliga alternativ till halogena flamskyddsmedel eller billig PVC med brett användningsområde. Särskilt när det gäller PVC anser jag att det kommer att vara nödvändigt att gå mycket varsamt till väga för att hitta rätt kompromiss mellan de objektiva miljöskyddskraven och tillverkningssektorns intressen.
Maria Damanaki
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman, ärade parlamentsledamöter! Jag vill återigen gratulera föredraganden till hennes hårda arbete, som vi har att tacka för att parlamentet tycks ha nått en överenskommelse. Detta är mycket viktigt. Vi har nu alltså ett antal bestämmelser som har fastställts av parlamentet, vilket gör att medlemsstaterna kan garantera att elektroniska produkter som släpps ut på den europeiska marknaden är fria från vissa farliga ämnen. Det här förslaget är en kompromiss och vi vet alla att kompromisser leder till kompromisser. Det är självklart, och därför är det även självklart att parlamentet, kommissionen och alla inblandade har visat en hel del god vilja. Resultatet är någonting som de flesta av oss kan stödja.
Kommissionen har en hel del att säga i den här frågan. Vi hade velat att kompromisstexten och tillämpningsområdet skulle vara tydligare i fråga om medlemsstaternas och de ekonomiska aktörernas skyldigheter under den åttaåriga övergångsperioden. Kommissionens uttalanden om tillämpningsområdet sätter ramarna för hur vi anser att kompromisstexten bör tolkas i fråga om tillämpningsområdet. Det är anledningen till att jag vill garantera att dessa uttalanden finns med i parlamentets protokoll. Vi ser likväl mycket allvarligt på våra skyldigheter att genomföra en konsekvensbedömning av alla förändringar av tillämpningsområdet jämfört med det nuvarande direktivet, och vi kommer att börja arbeta med detta så snart det ändrade direktivet träder i kraft.
Gällande efterlevnaden anser vi att bestämmelserna om ett förfarande för bedömning av överensstämmelse och om överensstämmelsemärkning kommer att göra skillnad, eftersom tydliga skyldigheter därmed fastställs både när det gäller hur ekonomiska aktörer visar att deras produkter överensstämmer med den tillämpliga lagstiftningen och hur medlemsstaterna förutsätts kontrollera överensstämmelsen.
Så vårt arbete tar inte slut här. Jag vill tacka er alla för era inlägg och förslag. Kommissionen kommer att ta dem i beaktande.
Jill Evans
Fru talman! Först och främst vill jag tacka alla mina kolleger för deras kommentarer. Det bör stå klart för alla som lyssnar på den här debatten hur grupperna har skilt sig åt och vilken besvärlig process detta emellanåt har varit. Men vi har nu stöd från alla grupperna, och jag hoppas och tror verkligen att vi kommer att få se detta återspeglas i omröstningen på onsdag.
Det gläder mig också väldigt mycket att höra att kommissionen har tagit ställning för direktivet, eftersom direktivets framtid nästan uteslutande kommer att ligga i händerna på kommissionen om det antas på onsdag. Vi kommer inte att ha någon ytterligare medbeslutanderätt, och kommissionen kommer senare att se över tillämpningsområdet och de framtida begränsningarna. Jag vill därför uppmana kommissionen att prioritera denna översyn av framtida begränsningar, så att vi kan rensa upp ytterligare i detta mycket viktiga avfallsflöde, som fortfarande skapar så många problem för människors hälsa och för miljön.
Som några av våra kolleger har sagt här i kväll är det bättre att förebygga än att bota, och det finns långt fler problematiska ämnen än dessa tungmetaller och bromerade flamskyddsmedel som är begränsade enligt det gällande RoHS-direktivet. Det finns också omfattande bevis för att det finns behov av framtida begränsningar.
Denna debatt har naturligtvis följts med intresse av oerhört många människor, bland annat inom industrin och icke-statliga organisationer. Jag anser att vi i den slutliga kompromissen troget har hållit fast vid de ursprungliga målen för RoHS-direktivet och att vi kommer att ha en mer verkningsfull lagstiftning om parlamentet röstar för förslaget på onsdag.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum på tisdag den 24 november 2010.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Sergio Berlato
Enligt de senaste uppgifterna säljs varje år 9,3 miljoner ton elektriska och elektroniska produkter i EU, av vilka den största andelen utgörs av stora hushållsapparater och IT- och telekommunikationsutrustning. I takt med att marknaden utvecklas och innovationstiden blir kortare byts produkterna ut snabbare, vilket ökar den mängd avfall som utgörs av eller innehåller elektriska och elektroniska produkter. Beräkningar visar att detta slags avfall kommer att uppgå till 12,3 miljoner ton år 2020.
RoHS-direktivet, som antogs 2003, syftade till att steg för steg avlägsna en första omgång farliga ämnen, vilket har bidragit till att minska mängden ämnen som bortskaffas och potentiellt släpps ut i miljön. Översynen av detta direktiv har genomförts i syfte att införa en striktare reglering av begränsningarna för farliga ämnen. Jag anser att de kompromisser som har nåtts efter långa förhandlingar mellan rådet och parlamentet är ett viktigt steg mot ökad klarhet och förenkling av direktivet. En särskilt viktig aspekt av lagstiftningen är att ämnen som skulle ha förbjudits utan några vetenskapliga belägg, vilket skulle ha varit till skada för många av de företag som bedriver verksamhet på marknaden, undantas från direktivets tillämpningsområde.
Elisabetta Gardini
Med tanke på hur viktig översynen av detta direktiv är måste vi ha i åtanke att det främsta syftet är att få till stånd striktare och strängare lagstiftning om begränsad användning av farliga ämnen. Jag anser att detta kompromisspaket utgör ett betydande framsteg mot ökad klarhet och förenkling av RoHS-direktivet. Bland de många aspekter som man måste ta hänsyn till vid utarbetande av bestämmelserna skulle jag vilja rikta särskild uppmärksamhet mot att ämnen vars tillverkning annars skulle ha förbjudits, till exempel PVC och nanomaterial, undantas från direktivets tillämpningsområde. Ett eventuellt förbud skulle inte bara genomföras utan vetenskapliga belägg, det skulle även skada den tekniska utveckling som är förenad med tillverkning av sådana material. Av denna anledning kan vi på det hela taget vara nöjda med det avtal som har förhandlats fram. Å ena sidan stärker detta avtal miljöskyddet genom att ämnen som bedöms som farliga efter tillförlitliga vetenskapliga tester förbjuds, å andra sidan förhindrar det att andra material vars risker inte vetenskapligt har belagts blir svartlistade, vilket vore till nackdel för tillverkare och forskare, men framför allt också för konsumenterna.
Pavel Poc
Förnybara energikällor syftar till att bidra till miljöskyddet. Det går precis stick i stäv med att de ger upphov till nya faror för miljön och människors hälsa. RoHS-direktivet och rådets resolution av den 28 januari 1988 om ett gemenskapsprogram för åtgärder för att bekämpa förorening av miljön med kadmium syftar främst till att motverka användning av kadmium, eftersom Europa är en region som är särskilt i farozonen för detta kumulativa cancerframkallande gift. Jag vill göra klart att jag fullständigt motsätter mig ändringsförslag 12, som syftar till att undanta solcellspaneler från RoHS-direktivets tillämpningsområde. Detta undantagande innebär dock tyvärr inte att solcellstekniken stöds. I stället gör det faktiskt tillverkning av celler som bygger på kadmiumtellurid laglig. Celler med kadmiumtellurid gör det möjligt för tillverkare att göra större vinster än silikonceller. Om förslaget godkänns innebär det därför att tillverkning av kadmiumtelluridceller stöds på bekostnad av silikonceller, som inte innehåller giftiga ämnen och för vilka tillgången till råmaterial är oändlig. Om solcellspaneler undantas från RoHS-direktivet är situationen än mer allvarlig, eftersom det då inte kommer att vara möjligt att se över och ompröva beslutet under ett antal år. Forskningen om solcellsteknik utan gifter kommer endast att göra framsteg om även de som tillverkar solcellspaneler måste rätta sig efter kraven i RoHS-direktivet nu, precis som alla andra.
Richard Seeber
skriftlig. - (DE) Att se över direktivet om begränsning av användningen av vissa farliga ämnen i elektriska och elektroniska produkter är en särskild utmaning. Det krävs dock snarast en omarbetning för att vi ska lyckas få bukt med osäkerheten kring tillämpningsområdet, bristen på klarhet i rättsliga bestämmelser och definitioner samt skillnaderna mellan medlemsstaterna och potentiella formella överlappningar med andra EU-rättsakter, till exempel Reach. Kommissionens ursprungliga förslag skräddarsyddes i alltför stor utsträckning för stora företag. I den nuvarande versionen har man tagit större hänsyn till den ekonomiska kapaciteten hos små och medelstora företag. När allt kommer omkring utgör små och medelstora företag stommen i den europeiska konkurrensen. Förfarandet för undantag och de relevanta tidsfristerna för ett beslut av kommissionen har också tydligt fastställts. Man bör även lyfta fram kravet på en översyn av direktivet inom tio år för att anpassa det till den tekniska utvecklingen. När denna översyn genomförs måste man framför allt ta hänsyn till tillgången till alternativa produkter och till deras tillförlitlighet liksom till den socioekonomiska inverkan.
