Kvinnlig invandring och invandrarkvinnornas roll och plats inom EU (debatt)
Talmannen
Nästa punkt på föredragningslistan är Rodi Kratsa-Tsagaropoulous betänkande för utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män, om kvinnors invandring: invandrarkvinnors roll och ställning i EU.
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou 
Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Det betänkande som jag haft äran att utarbeta för utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män är utformat för att bidra till att bredda debatten och vårt politiska arbete med invandrarfrågorna, i och med att det innehåller parametern kvinnlig invandring.
Denna parameter blir allt viktigare med tanke på att antalet kvinnor från olika områden i världen som invandrar till det utvidgade EU, ensamma, som oberoende ekonomiska invandrare, i samband med att deras familjer invandrar eller av andra skäl, ständigt ökar och de utgör ungefär 54 procent av alla invandrare, även om denna siffra inte är exakt.
Vi inser alla i dag att våra mål för utveckling och social sammanhållning direkt hänger samman med hur vi förvaltar migrationsströmmarna, och vi måste se till att invandrarna värdesätts och integreras i våra samhällen. På så sätt utgör den allt ”kvinnligare” invandringen - om ni tillåter uttrycket - en ny utmaning som vi måste studera och ta hänsyn till inom alla våra politikområden. Kvinnliga invandrare kan, antingen ensamma eller som familjemedlemmar, utgöra ett mervärde för såväl våra samhällen som de samhällen de kommer ifrån.
I betänkandet tar vi upp de problem som kvinnliga invandrare möter. Dessa problem rör den diskriminering de möter på arbetsmarknaden och i utbildningssystemet och, närmare bestämt, när det gäller erkännandet av deras kvalifikationer och yrkeskunskaper, och detta är problem som leder till arbetslöshet och fattigdom. Vi tar också upp fall av brott mot de mänskliga rättigheterna, som våld och sexuellt utnyttjande; frågor som vi i Europaparlamentet har debatterat och fördömt vid ett flertal tillfällen.
Vi vill även belysa de problem som drabbar kvinnor i vissa invandrarsamhällen där de faller offer för kulturella och religiösa stereotyper som leder till marginalisering. Än värre är de fall av påtvingade äktenskap och hedersbrott som förekommer.
Grundtemat i vårt betänkande och i den resolution som vi lägger fram är, å ena sidan, skyddet av invandrares rättigheter, och, å andra sidan, bättre integrering av invandrare på arbetsmarknaden och i samhället. Detta innebär först och främst att man måste tillämpa gemenskapens regelverk för att bli av med diskriminering, förhindra människohandel och sörja för familjeåterföreningar och kvinnors rättigheter som medföljande familjemedlemmar.
I betänkandet tas hänsyn till medlemsstaternas rätt att själva besluta om hur många invandrare man ska ta emot och vilka regler som ska gälla för invandring till landet. Inom denna ram för nationell lagstiftning stöder vi därför respekten för kvinnors rättigheter, deras familjerättigheter och, än viktigare, barnens rättigheter, i enlighet med internationella konventioner och protokoll.
Vi medger att integrering är en komplicerad och ömsesidig process. Vid sidan av denna ram för mottagande och respekt för invandrares rättigheter, som vi måste tillämpa med rätt samordning och med stöd av alla våra politiska åtgärder, måste vi därför föra ett seriöst samarbete med ursprungsländerna och invandrarsamhällena i våra länder så att vi kan utarbeta lämpliga former för integration av invandrare och, än viktigare, av kvinnliga invandrare, eftersom det är kvinnorna som minst av alla känner till sina rättigheter och de fördelar och skyldigheter som dessa rättigheter innebär. Dessa rättigheter rör språk, myndigheter, våra värderingar, möjligheten till yrkeskarriärer och möjligheten att delta i deras barns utbildningssystem. På så sätt kommer vi lättare att kunna uppnå våra mål för utveckling och välstånd och vår kamp för solidaritet och rättvisa i hela världen och för skyddet av de mänskliga rättigheterna.
Jag vill varmt tacka alla politiska grupper som genom sitt deltagande bidrog till att berika mitt arbete och som hjälpte oss att utarbeta en sammanhängande text, där man respekterar subsidiaritetsprincipen och gemenskapens och internationella regelverk och där man på ett djärvt och djupgående sätt närmar sig de verkliga problemen och utmaningarna.
Franco Frattini
Herr talman! Jag måste verkligen gratulera föredraganden till detta betänkande.
Jag håller med henne i stor utsträckning, till att börja med när det gäller tillträdet till arbetsmarknaden. Jag anser att kvinnornas roll kan bli en av de faktorer som bidrar till att EU får en verkligt balanserad och omfattande utvecklings- och sysselsättningspolitik. Som ni säkert vet är detta ett av målen i Lissabonstrategin och det är i första hand ett sätt att garantera kvinnor en fullständig roll i samhället och ett verkligt oberoende liv, och därför stöder jag helt och hållet att man har lagt tyngdpunkten på sysselsättningsfrågan.
Jag stöder även att man har belyst invandrarkvinnors integrering, i första hand när det gäller språkutbildning. Att lära sig språket i det land man bor i måste vara en grundläggande del i varje människas integrering, oavsett om de är män, kvinnor, barn eller småbarn. När det gäller kvinnliga invandrare noterar vi särskilt att arbetet för att garantera dem en verklig tillgång till de språk som talas i deras värdländer har blivit försenat, och detta bidrar i sin tur till att integrationen försenas och förhindras.
Som föredraganden mycket riktigt påpekar hänger integrationsfrågan samman med den centrala dialogen mellan olika kulturer och religioner. Jag anser att EU bygger på absoluta värderingar när det gäller respekt för varje kvinnas och mans värdighet och att man därför inte, under några förutsättningar, kan godta handlingar som förringar den mänskliga värdigheten, i detta fall kvinnors värdighet, eftersom de är motpoler till integrationens symboler.
Jag oroar mig till exempel över fall där kvinnor mot sin egen vilja tvingas bära sådant som symboliserar underkastelse av deras kvinnliga status, som slöjor som täcker deras ansikte helt och hållet så att man inte kan se dem. Dessa symboler passar tyvärr inte särskilt bra ihop med integrering och de för tanken till kvinnlig underkastelse.
Jag tycker också att det är absurt att det i vissa EU-länder förekommer så kallade hedersbrott, eller, som jag skulle vilja kalla dem, ”vanhedersbrott”, och jag kommer naturligtvis att göra ännu mer för att främja initiativ i syfte att avskaffa dessa brott. Som jag ser det måste man behandla dessa brott strängt, inte lindrigt, eftersom personer med sådana motiv hotar de grundläggande värderingarna, som människors liv, fysiska integritet och värdighet.
När vi tillämpar EU-direktivet om familjeåterförening tänker vi ägna särskild uppmärksamhet åt att förhindra tvångsäktenskap. Det är en annan fråga som jag kommer att arbeta med. Som ni vet är detta direktiv bindande för medlemsstaterna. När direktivet tillämpas på nationell nivå kommer jag att ägna särskild uppmärksamhet åt olika former av våld inom familjen, som tvångsäktenskap och polygami - som inte är tillåtet enligt EU:s och medlemsstaternas lagstiftning - och åt de garantier man ger kvinnor i händelse av separation eller skilsmässa, så att de inte blir till andra klassens medborgare när deras äktenskap spricker.
När det gäller direktiven om asylsökande och flyktingar anser jag att man måste betona en aspekt. Diskriminering av kvinnor måste, för första gången, räknas som tillräckligt skäl för att man ska få flyktingstatus. Jag anser att kvinnor som kan bevisa att de utsätts för risker som våld inom familjen och kvinnlig könsstympning, eller som riskerar tvångsgifte, har tillräckliga skäl för att få flyktingstatus.
Slutligen skulle jag ännu en gång allra ödmjukast vilja påpeka en aspekt för föredraganden som jag hyser vissa tvivel om, nämligen när det gäller att ge illegala kvinnliga invandrare exakt samma ställning som legala kvinnliga invandrare. Jag anser att det finns områden där alla måste garanteras absoluta rättigheter, utan någon skillnad i ställning. Det är klart att man inte kan neka människor rätten till sjukvård, akutsjukvård och existensminimum bara därför att de under en viss period - kanske medan de väntar på att skickas tillbaka till sitt hemland - vistas illegalt i ett land.
Det finns självklart vissa grundläggande rättigheter som de har gemensamt, men jag tycker inte att vi ska sträcka oss utöver detta och blanda ihop de två nivåerna. Det finns illegal invandring som regleras och kontrolleras på ett visst sätt. Legal invandring är annorlunda. Det skulle sända ut farliga signaler om man gjorde dem exakt jämställda, och vi arbetar naturligtvis med detta för att uppnå en balanserad EU-politik för såväl illegal som legal invandring.
Amalia Sartori
Herr talman, mina damer och herrar! Det är med glädje jag begär ordet för att uttala mitt stöd för Rodi Kratsa-Tsagaropoulous betänkande, även om jag gör det med viss sorgsenhet eftersom vi förra helgen fick ännu en tragisk nyhet som rör kvinnor, nämligen att en kvinna i Bagdad stenades till döds den 21 oktober.
Jag tror att alla är medvetna om att de stora problem som världen står inför inte kan lösas förrän kvinnorna behandlas med samma värdighet i hela världen. Det var med denna inställning och denna fasta övertygelse, det vill säga en fast tro på det värde och den roll kvinnor som kan ha nu och i framtiden för att världen ska kunna gå mot en lösning i fredlig samexistens, som jag välkomnade det arbete som har utförts av Rodi Kratsa-Tsagaropoulou, där hon främst tar hänsyn till att kvinnliga invandrare utgör ett särskilt fall.
Vi skulle föredra att så inte vore fallet, men det är det. I en värld där uppdelningen fortfarande är så tydlig - och i stora delar av världen finns det fortfarande en uppdelning när det gäller rättigheter och skyldigheter - anser jag att det vore fel att behandla kvinnliga och manliga invandrare på samma sätt, liksom det alltid är fel att behandla olika omständigheter på samma sätt.
Unionen bör därför ägna särskild uppmärksamhet åt kvinnlig invandring, och samtidigt ta hänsyn till de konsekvenser som inte karakteriserar manlig invandring. Jag anser att vi finner denna inriktning i Rodi Kratsa-Tsagaropoulous betänkande, som jag därför tänker stödja.
Marie-Line Reynaud
för PSE-gruppen. - (FR) Herr talman! Jag vill hjärtligt tacka Rodi Kratsa-Tsagaropoulou för hennes engagemang och samarbetsvilja. Detta initiativbetänkande är enligt min åsikt ett av de viktigaste betänkandena om kvinnors rättigheter som vi har fått ta ställning till under denna mandatperiod.
Våra regeringar har alltför länge försummat de kvinnliga invandrarnas situation trots att de blir allt fler och att de nu utgör en majoritet av de personer som kommer till EU. Det är dessa kvinnor som knyter de första kontakterna mellan sina familjer och medborgarna i det nya landet. Detta betänkande innehåller många riktlinjer för hur man kan sätta stopp för de två former av diskriminering - på grund av ras eller kön - som dessa kvinnor ofta drabbas av.
Jag är särskilt glad över att betänkandet innehåller ett antal bestämmelser om kvinnliga illegala invandrare eftersom de representerar en underkategori som har berövats sina rättigheter och därför blivit ännu mer sårbara. Därför är det av största betydelse att dessa kvinnor, oavsett vilken medlemsstat de bor i, kan åtnjuta grundläggande rättigheter som tillgång till akutsjukvård, rättshjälp och skolor för sina barn, vilket är fallet i mitt land.
Till sist vill jag säga att det gläder mig att föredraganden i sitt betänkande tar upp en annan fråga som jag särskilt brinner för, nämligen ställningen för de kvinnor som kommer till EU för att återförenas med sina familjer. I lagstiftningen existerar dessa kvinnor ofta endast genom sina makar och de hamnar därför ofta i en total beroendeställning. I detta betänkande framförs krav på att dessa kvinnor ska ges oberoende och självständig status så snabbt som möjligt och, framför allt, att de ska få behålla denna status om paret separerar.
Jag hoppas därför att detta betänkande kommer att antas av en stor majoritet i parlamentet och att de ambitiösa förslag som betänkandet innehåller inte kommer att passera spårlöst förbi.
Hiltrud Breyer
Herr talman, mina damer och herrar! Innehållet i detta betänkande av Rodi Kratsa-Tsagaropoulou - som jag är tacksam för - ger mycket vind i seglen för kvinnors rättigheter, särskilt kvinnliga invandrares rättigheter, och det var inte en dag för tidigt.
Alltför länge har vi fått finna oss i en kulturrelativistisk inställning gentemot kvinnliga invandrare. Det gläder mig att se att betänkandet innefattar många av de saker vi har insisterat på, till exempel kravet på att fall av könsstympning ska rapporteras och att det ska införas sanktioner, vid behov inom ramen för straffrätten, för tvångsäktenskap, vilket borde ha skett för länge sedan. Jag hoppas att vi också kommer att kunna se till att det blir obligatoriskt med språkkurser för invandrarkvinnor, för språket är en viktig del av integrationen, och utan språkkunskaper kommer de inte att kunna tillgodogöra sig sina rättigheter.
Vi måste sätta stopp för den rådande situationen som innebär att flickor från familjer som har invandrat till Europa inte behöver medverka i sexual- eller idrottsundervisning, vilket är obligatoriskt för andra, och att en del av dem till och med tas ur skolan eller förbjuds att gå dit. Vi måste vara mycket bestämda och göra vår röst ordentligt hörd i denna fråga.
Vi tycker också att det är mycket viktigt att kvinnor får en rättslig status som är oberoende av deras makars rättsliga status, och på denna punkt vill jag vända mig till kommissionsledamot Frattini personligen: Nyligen bad jag i en skriftlig fråga om att få veta om han delade min oro över de domar i olika medlemsstater som, genom beviljande av statliga bidrag, i praktiken uppmuntrar till månggifte.
Jag blev ganska förskräckt när jag fick svaret, av en kommissionsledamot med ansvar för rättsliga frågor, att målet med månggifte är att skydda kvinnor. Polygami är förbjudet inom EU, och jag skulle gärna vilja ha ett svar från kommissionsledamoten, för jag kan inte föreställa mig att han medvetet skulle tillåta ett uttalande om att månggifte syftar till att skydda kvinnor samtidigt som vissa former av samkönade partnerskap är förbjudna.
Feleknas Uca
för GUE/NGL-gruppen. - (DE) Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill verkligen tacka Rodi Kratsa-Tsagaropoulou för hennes omfattande betänkande, som vi i gruppen Europeiska enade vänstern/Nordisk grön vänster stöder, och som bidrar med mycket information om de kvinnliga invandrarnas rättigheter i EU.
Eftersom vi vet att kvinnor utgör 54 procent av alla invandrare är det totalt oförståeligt och chockerande att EU-regeringarnas attityd gentemot dessa kvinnor präglas av en så stor okunnighet och att de gör så lite för att tillfredsställa de särskilda behov som kvinnliga invandrare har.
Jag tycker att det är särskilt viktigt att vi utnyttjar detta tillfälle för att peka på de uppenbara bristerna i medlemsstaternas integrationspolitik, där kvinnliga invandrare förväntas anpassa sig till systemet i tysthet och utan svårighet, utan att ställa några krav och genom att låta den nationella arbetsmarknaden tjäna maximalt med pengar på dem. Att länder i årtionden väljer att blunda för de utmaningar som invandrarna utgör och sedan lägger skulden på dem för att integrationen inte har lyckats, ser jag endast som ytterligare ett bevis på okunnighet och politisk blindhet.
Jag vill se en könsspecifik hantering av invandringen, där invandrarkvinnors rätt till utbildning, hälsa, trygghet och oberoende konsekvent tas på allvar och att man ser till att dessa saker blir tillgängliga för fler och fler invandrarkvinnor. Om detta inte sker riskerar vi att handeln med kvinnor ökar ytterligare, att kvinnor utnyttjas som hemhjälp, att de blir socialt isolerade och att våldet i hemmet ökar.
Roberta Angelilli
för UEN-gruppen. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill börja med att gratulera föredraganden till ett utmärkt arbete, och särskilt till att hon har betonat några viktiga prioriteringar som gör det möjligt för oss att se till att invandringen i första hand betraktas som en integration i båda riktningar som innefattar sociala, språkliga och kulturella aspekter - det vill säga, en integration som bygger på ömsesidig respekt för rättigheter och skyldigheter.
En av de viktigaste rättigheterna som måste garanteras för kvinnliga invandrare handlar om att förhindra och bekämpa hedersrelaterade brott, tvångsäktenskap, könsstympning samt alla andra former av våldsamt tvång och utnyttjande. I detta avseende har jag, på min grupps vägnar, lagt fram ett ändringsförslag där jag betonar behovet av att genomföra omfattande informationskampanjer som riktar sig enbart till kvinnliga invandrare, så att de kan informeras om sina rättigheter och om vart de kan vända sig om de behöver hjälp.
Slutligen bör EU nu äntligen anta vissa bestämmelser för att uppmuntra medlemsstaterna att lägga fram lagstiftningsförslag för att förbjuda några av de brott och problem som vi har talat om. Jag vill avsluta med att tacka Franco Frattini för det åtagande han har betonat i kväll, ett åtagande som kommissionen har för avsikt att infria för att ta itu med dessa problem.
Urszula Krupa
för IND/DEM-gruppen. - (PL) Herr talman! När man diskuterar det mycket allvarliga problemet med utvandring, särskilt av kvinnor, på grund av den ökande globaliseringen och de svårigheter som livet innehåller i dag bör man också tänka på den irreparabla skada som har tillfogats deras ursprungsländer. Dessutom måste jag nämna problemet med den ökande fattigdomen i länder som utnyttjas av rika och högutvecklade länder. Att lämna hemlandet kan säkert även innebära en positiv möjlighet. Dock blir emigranterna avskurna från sitt samhälle, som är förenat av en gemensam historia, traditioner och kultur. En människa som kunde ha bidragit till att öka det allmännas väl lämnar landet. När denna person börjar om sitt liv från början i en främmande kultur och med hjälp av ett främmande språk arbetar han eller hon till gagn för ett annat samhälle. Sådana människor utnyttjas ofta på grund av de omständigheter som de befinner sig i. Därför är det viktigt att det finns relevant lagstiftning, särskilt om socialt skydd och individens rätt till arbete. Det dokument vi diskuterar är ett steg på vägen för att betona detta. En lämplig värdeskala är också viktig, där även moraliska värderingar finns med vid sidan av rent materiell vinning, och där mänskligt arbete förstås i ordets vidare bemärkelse, även om detta inte bör innebära att man blandar sig i privatlivet för de kvinnor som vill föda och uppfostra barn.
Esther Herranz García
(ES) Herr talman! Utvandringen är nödvändig och den berikar också vårt samhälle kulturellt, ekonomiskt och socialt, och det ska vi inte förneka i dag. Dock kan den orsaka problem om vi inte hanterar den på rätt sätt.
Invandringen får aldrig bli till ett problem, och det är viktigt att vi ser till att undvika det vid utarbetandet av lagstiftning i alla parlament i Europeiska unionen. Om parlamenten agerar oförsiktigt kan de dock orsaka problem som leder till främlingsfientlighet och rasism i våra samhällen, och det är just det vi måste förhindra.
Det gjordes ett misstag när betänkandet utarbetades, för föredraganden har inte enbart tagit upp laglig invandring, utan har behandlat laglig och olaglig invandring som likvärdiga. Det är ett farligt budskap, eftersom vissa delar av detta betänkande kan få maffiaorganisationerna att gnugga sina händer.
Demokratin, som lyckligtvis är det system vi alla styrs av, baseras på individens frihet, och den garanteras genom respekt för lagen, både medlemsstaternas lagar - eftersom detta problem är beroende av subsidiariteten - och de EU-förordningar och direktiv vi har nu och i framtiden.
Det viktiga är respekten för lagen. Jag är rädd att vissa av de ändringsförslag som har lagts fram av den radikala vänstern inte respekterar medlemsstaternas lagstiftning och strider mot jämlikheten, demokratin och individens frihet.
Därför vill jag be parlamentet att noggrant överväga dessa ändringsförslag, som är utformade för att locka till sig maffiagrupper, förvirra invandrarna och öka den illegala invandringen. De kommer varken att gagna invandrarna eller EU-medborgarna, med tanke på attraktionseffekten, hur maffiaorganisationerna rör sig och arbetar och de otydliga kriterierna för beviljande av uppehållstillstånd.
Jag vill vädja till parlamentet och kommissionen när det gäller fall av könsstympning och tvångsäktenskap. När vi samtalar med tredjeländer och ger dem pengar för att samarbeta måste vi - om vi verkligen vill skydda kvinnorna och likabehandling av kvinnor - kräva av dessa länder att de respekterar ett minimum av grundläggande rättigheter innan vi beviljar dem stöd.
Edite Estrela
(PT) Jag vill börja med att gratulera Rodi Kratsa-Tsagaropoulou. Vi instämmer i att den europeiska invandringspolitiken måste innefatta könsperspektivet och situationen för kvinnor i medlemsstaterna, eftersom de utsätts för dubbel diskriminering, både sexuell och etnisk, vilket har nämnts av föregående talare. Dessutom utsätts de för diskriminering både i värdsamhället och inom sin egen grupp.
Invandrarkvinnornas delaktighet inom alla områden i värdlandets sociala liv är en avgörande faktor för att se till att de blir mindre isolerade och göra det möjligt för dem att hjälpa den yngre generationen att integreras. För att detta ska kunna ske måste ett antal hinder undanröjas, till att börja med det språkliga hindret. I vissa invandrargrupper är kvinnor inte bara marginaliserade, de tvingas också ingå äktenskap och blir utsatta för förödmjukande grymheter, till exempel könsstympning. De blir också offer för hedersrelaterade brott, vilket Franco Frattini nämnde. Det är medlemsstaternas plikt att göra allt de kan för att få ett slut på denna brottslighet, vars offer har berättigade skäl för att beviljas asyl.
Luisa Morgantini
(IT) Herr talman mina damer och herrar! Jag vill tacka Rodi Kratsa-Tsagaropoulou för hennes karakteristiska känslighet och för de positiva förslagen om den roll och status som både legala och illegala invandrarkvinnor i Europeiska unionen ska ha.
Vi talar om kvinnliga invandrare som diskrimineras på arbetsplatsen, utsätts för fysisk och psykisk kränkning, används som handelsvaror för sexhandel, berövas sin frihet och sina pass, tvingas underkasta sig patriarkala seder och dödas i samband med hedersrelaterade brott. Jag vill dock påpeka för alla att dessa kvinnor faktiskt även används och utnyttjas av europeiska familjer och europeiska affärsmän. De är ofta ensamma, och tvingas utstå smärtan av att ha lämnat sina barn i ursprungslandet. De arbetar i vården med att lindra de gamla och de sjukas lidande och ensamhet, och de har ingen trygghet. Jag anser att det finns mycket att göra på detta område.
Dessa kvinnor utgör en stor andel av invandrarna och en viktig resurs för länderna i Europa. De är inte bara offer; dessa kvinnor är alla olika och under senare år har de organiserat sig i föreningar för att skapa relationer till och få kontakt med kvinnor i värdländerna. Dessa kvinnor begär tillgång till information, sjukvård och bostäder. De vill ha kontroll över sina liv, och vi måste hjälpa dem. Därför måste vi integrera kampen mot diskriminering och genomföra EU-direktiven i samtliga medlemsstater - vilket Franco Frattini också talade om - från flyktingmottagande till främjande av ett aktivt medborgarskap. De kvinnliga invandrarnas erfarenheter och deras kritik mot ojämlikheten hjälper oss att bana väg för demokratin för att bekämpa de få skillnader som finns.
Bogusław Rogalski
(PL) Herr talman! Vi bevittnar för närvarande en massinvandring som har ett antal orsaker. Det finns ekonomisk invandring, där målet är att tjäna mer pengar och förbättra den egna levnadsstandarden. Det är den vanligaste typen av invandring. Det finns också invandring för familjeåterförening eller personer som flyr från förföljelse i ursprungslandet.
Den tekniska utvecklingen har lett till att det är lättare och billigare att resa i världen i dag, vilket oundvikligen innebär att invandringsproblemen kommer att öka. Därför åligger det oss att vidta lämpliga åtgärder för att ta itu med det ökande antalet nya invandrare, särskilt i Europa. Den förnuftiga långsiktiga lösningen vore att undvika att diskriminera invandrare, särskilt kvinnor som är i majoritet. I dag blir alltför många invandrare förpassade till samhällets marginaler. Medlemsstaterna borde skapa bättre förutsättningar för invandrare att integreras i våra samhällen och samtidigt bevara stoltheten för sitt ursprung. Detta skulle tillåta oss att förebygga problemet med utstötta invandrare, vilket leder till frustration och ibland till våldsamma störningar, och väldigt ofta resulterar i ett liv i fattigdom.
Edit Bauer
(SK) I kommissionens meddelande om Europas demografiska framtid står det att medlemsstaternas arbetsföra befolkning kommer att minska dramatiskt, med uppskattningsvis 48 miljoner människor, under de närmaste 50 åren.
Till och med ett optimistiskt scenario som innefattar demografisk tillväxt och skapande av nya produktivitetskällor skulle innebära att EU beräknas behöva 40 miljoner nya invandrare. Detta är kanske den allvarligaste utmaning som EU står inför.
Jag vill tacka Rodi Kratsa-Tsagaropoulou för det betänkande vi har framför oss, där hon påpekar att invandrarkvinnornas ställning spelar en avgörande roll i processen. Denna grupp av kvinnor förtjänar särskild uppmärksamhet, inte bara för att de ofta blir offer för diskriminering, utan också för att de har en viktig uppgift när det gäller att underlätta integrationen av första och andra generationens invandrare. Därför är det av grundläggande betydelse att dessa kvinnor får tillgång till utbildning. Mot bakgrund av dessa utmaningar förefaller behovet av att utveckla gemensamma förfaranden för integrering av invandrare och utarbeta gemensamma förfaranden för invandringspolitiken både brådskande och oundvikligt. De olika strategier som har antagits av enskilda medlemsstater ger upphov till onödig förvirring.
Utvecklingen när det gäller människohandel och människosmuggling pekar också på ett trängande behov av en tydlig invandringspolitik, öppenhet, tydliga regler samt tillgång till den gemensamma arbetsmarknaden. Bristen på lagliga möjligheter uppmuntrar uppenbart till olaglig verksamhet, där illegala invandrare blir utsatta för alla typer av brott mot de mänskliga rättigheterna och inte får den hjälp som de annars hade varit berättigade till som offer.
I våra kommande debatter är det dock mycket viktigt att vi gör en tydlig skillnad mellan asylpolitik, legal invandring och illegal invandring. En sammanblandning av dessa begrepp skulle leda till nya och onödiga missförstånd.
Britta Thomsen
(DA) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill tacka föredraganden för detta mycket viktiga och högst relevanta betänkande. Invandringen till Europa har ändrat karaktär. I dag är det fler kvinnor än män som kommer till Europa eftersom det finns ett stort behov av arbetskraft i den operativa service- och sjukvårdssektorn. Denna arbetsmarknad karakteriseras dock av en stor grå ekonomi där normala bestämmelser om löner, arbetstid och arbetsmiljö inte gäller. Därför hamnar kvinnor ofta i en mycket sårbar situation utan socialt eller ekonomiskt skydd, och många av dem utför arbeten som inte ger dem möjlighet att bli lagliga invandrare.
Deras sårbarhet gör att dessa invandrarkvinnor löper större risk att bli utnyttjade, både fysiskt och psykiskt, samtidigt som deras illegala status i sig själv gör dem till enkelt villebråd för dem som vill profitera på dem och utnyttja dem sexuellt på arbetsplatsen. De löper också särskilt stor risk att bli nekade sina grundläggande rättigheter, och de blir offer för våld och diskriminering i vardagslivet. Många av dem vågar inte rapportera övergrepp eftersom de är rädda för att bli utvisade.
Det är absolut nödvändigt att öka uppmärksamheten på de omständigheter som invandrarkvinnor lever i. Vi måste se till att medlemsstaterna genom sin lagstiftning tar hänsyn till de problem som invandrarkvinnor ställs inför. De kvinnor som faller offer för människohandel eller utsätts för våld bör ges möjlighet att få tillfälliga uppehållstillstånd och få tillgång till rättshjälp, sjukvård och sociala tjänster, oavsett om de har laglig rätt att stanna i det aktuella landet eller inte.
Pia Elda Locatelli
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag instämmer i Rodi Kratsa-Tsagaropoulous betänkande, och i detta sammanhang vill jag påpeka att direktivet om familjeåterförening inte har genomförts på ett tillfredsställande sätt i unionen och att vi behöver ändra direktivet i syfte att minska den tid det tar för makar eller makor (nästan alltid makor) att få självständig status, och att garantera att denna status kommer att bibehållas i händelse av separation, skilsmässa eller dödsfall.
Dessutom vill jag understryka vikten av olika instrument för gemenskapsinsatser, i synnerhet Daphneprogrammet, eftersom dessa instrument fyller upp luckorna i den nationella politiken, som alltför ofta saknar en könsdimension både när det gäller politikens innehåll och insamlingen av uppgifter. I betänkandet krävs det slutligen att risken för att utsättas för kvinnlig könsstympning ska utgöra ett skäl för att söka asyl.
Jag håller med om detta, men jag anser att det nu är dags att inkludera fler faktorer som skäl för att begära asyl, till exempel förtryck av den kvinnliga sexualiteten som homosexualitet och sexuell otrohet, i de länder där dessa saker är belagda med mycket stränga straff. I detta sammanhang tänker jag på stening till döds i Iran.
Emine Bozkurt
(NL) Herr talman! Invandrarkvinnor som grupp utgör, även om de är sårbara, snarare en möjlighet än ett problem. De är sårbara för att de kan utsättas för diskriminering, inte bara för att de är kvinnor, utan också på grund av de är muslimer, somalier eller marockaner. De är också sårbara för våld i hemmet, eller för att de inte talar landets språk, eller för att de är ekonomiskt beroende av sina makar eller fäder. Därför måste vi stödja dem genom att inte låta våld i hemmet eller hedersrelaterade brott förbli ostraffade, men detta kan inte ske enbart genom att införa strängare regler. Det räcker inte att kvinnorna har rättigheter på papperet, de måste också ha möjlighet att hävda dessa i praktiken, för en kvinna som är beroende av en man som utsätter henne för våld i hemmet har knappast någon större nytta av rättigheter på papperet.
Därför måste vi främja ekonomiskt oberoende för invandrarkvinnor genom att till exempel motarbeta diskriminering på arbetsmarknaden. Det är bra för ekonomin att fler invandrarkvinnor kommer ut på arbetsmarknaden. En annan möjlighet vi inte har råd att avvara är den positiva effekt invandrarkvinnor kan ha på integreringen av deras egna barn i det nya samhället. Därför måste vi som värdsamhälle vara öppna för stöd till och kontakt med invandrarkvinnor, för de hör också hemma här. Jag är glad att Rodi Kratsa-Tsagaropoulou behandlar dessa aspekter ingående i sitt utmärkta betänkande, och jag vill därför tacka henne för det.
Teresa Riera Madurell
(ES) Herr talman! Jag vill gratulera föredraganden och understryka en sak. Varje invandringspolitik måste ta hänsyn till särskilda könsrollsfrågor, men också skillnaderna mellan olika invandrargrupper, eftersom orsakerna till den dubbla diskriminering som invandrarkvinnor utsätts för och de problem den leder till är olika beroende på varför de har utvandrat.
Om kvinnor som har utvandrat ensamma av ekonomiska skäl får arbete är det vanligtvis lågstatusarbeten, ibland svarta arbeten, som varken ger dem det oberoende eller den säkerhet de var ute efter, även om dessa arbeten ger dem möjlighet att få kontakt med andra människor och bli mer integrerade. Kvinnor som däremot utvandrar i syfte att återförenas med sina familjer stannar vanligtvis hemma utan möjlighet att bekanta sig med värdsamhället eller lära sig språket, vilket hindrar integrationen och ökar deras isolering.
Utnämnandet av 2007 till ”Europeiska året för lika möjligheter för alla” och 2008 till ”Europeiska året för interkulturell dialog” måste bidra till att öka medborgarnas medvetande om invandrarkvinnornas situation, som alltid är svår men som kan se ut på olika sätt, och genomföra en politik för att främja jämställdhet och integration i enlighet med de olika situationerna.
Franco Frattini
Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill endast göra ett kort påpekande efter att ha lyssnat till många anföranden som jag håller med om. För det första, fru Breyer, vill jag säga att jag alltid har ansett och alltid kommer att anse att månggifte strider mot lagen och utgör en allvarlig kränkning av kvinnors rätt till valfrihet. Därför kan jag bekräfta för er att jag kommer att fortsätta att agera i den riktningen.
Vissa ledamöter som har talat - Roberta Angelilli och Luisa Morgantini - har tagit upp frågan om kommunikation. Jag anser att det - om jag kan säga så - kan vara till stor hjälp att ge invandrarkvinnorna en starkare och mer direkt röst, även när det gäller att utarbeta en starkare europeisk försvarspolitik. ”Att ge dem en röst” betyder att ge dessa personer effektiva redskap för att kunna tala och bli hörda. Annars finns det en risk för att dessa kvinnors röster filtreras av de invandrargrupper de lever i.
I många europeiska länder har man observerat fall av personlig segregation och underkastelse hos invandrarkvinnor. Av alla grupper som jag arbetar med är det också denna grupp som jag får minst antal individuella klagomål från. Om man jämför med andra sektorer som är knutna till skyddet av människors grundläggande rättigheter är individuellt våld mot kvinnor i invandrargrupper det område där jag får minst antal klagomål om specifika fall. Varför? Därför att det finns en rädsla för att rapportera sådana fall, därför att man aldrig talar om dem, eftersom kvinnorna själva är utsatta för våld så att de inte avslöjar vilka brott de utsätts för på medlemsstaternas fria och demokratiska territorium. Kommunikationen är därför en mycket central fråga.
Just för att bidra till denna integrationsinsats vill jag påpeka att jag under våren 2007 kommer att offentliggöra en europeisk handbok om integration, som kommer att ges ut på alla språk som talas i Europeiska unionen och kommer att innehålla fallstudier från de städer, provinser och regioner där integrationen har lyckats. Genom att distribuera flera miljoner exemplar av denna handbok kommer vi att offentliggöra positiva exempel som man kan ta till förebild. Dessa exempel kommer från lokala myndigheter. Jag kan informera er om att integrationen av invandrarkvinnor har varit den sektor som jag har haft minst information om hittills.
Därför vädjar jag till er att under de kommande månaderna ge mig specifika exempel, både positiva och negativa, som jag kan agera efter. I annat fall kommer vi att fortsätta att göra viktiga principuttalanden utan att kunna omsätta dem i praktiken, vilket jag dock har för avsikt att göra.
Talmannen
Debatten är avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon kl. 12.00.
Skriftlig förklaring (artikel 142)
Zita Gurmai
(EN) Ett stort antal invandrare, särskilt kvinnor, utsätts för diskriminering av många slag och är sårbara för socialt utanförskap. Den största utmaningen för oss är att integrera dem i samhället och att hjälpa dem att få tillgång till riktig utbildning vilket bidrar till att de lättare kan få arbete och till att främja den europeiska integrationen.
En lämplig rättslig ram är bara den ena sidan av myntet. Genomförande av rättsliga åtaganden av berörda nationella myndigheter och invandrarnas vilja att respektera grundläggande europeiska normer och värderingar, och att bli en integrerad del i samhället, är den andra.
Det ligger en stor potential i en framgångsrik integrationspolitik eftersom fler invandrare i arbete kan bidra till att vi kommer framåt med Lissabonmålen.
För att åtgärderna ska bli framgångsrika krävs dock en ordentlig och regelbunden dialog med invandrargrupper. Dialog är ett utmärkt verktyg för att följa integrationsprocessen, få kunskap om ömsesidiga intressen, avsikter, önskemål och förpliktelser samt för att fatta beslut om och, i förekommande fall, byta metod och integrationsprogram.
Det förestående Europeiska året för lika möjligheter för alla 2007 och Europeiska året för interkulturell dialog 2008 kommer att bli en användbar och möjlig ram för att kunna ge invandrargrupper omfattande information om deras rättigheter och möjligheter liksom för att kunna informera dem om vad EU förväntar sig av dem.
