Förfarandet för val av ny IMF-chef och euroområdets representation utåt (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är kommissionens uttalande om förfarandet för val av ny IMF-chef och euroområdets representation utåt.
Olli Rehn
Fru talman, ärade ledamöter! Stort tack för era mycket relevanta frågor. Kommissionen välkomnar beslutet från IMF:s styrelse den 20 maj innevarande år, som tydliggör hur valet av nästa IMF-chef går till.
Kommissionen instämmer i att valet måste vara öppet, insynsvänligt och meritbaserat. Detta gör det möjligt för kandidater från alla IMF-medlemsländer att konkurrera på grundval av meriter, samtidigt som alla relevanta frågor beaktas.
EU:s medlemsstater har enats om att de kommer att stödja den mest välkvalificerade kandidaten, som kan leva upp till de höga krav som ställs för att kunna åta sig det ansvar som förknippas med denna mycket viktiga post. En sådan kandidat kommer i synnerhet att behöva visa att han eller hon har stor kapacitet, är hängiven multilateral samverkan och har ett stort kunnande inom internationella ekonomiska, finansiella och monetära frågor. Kommissionen stöder denna överenskommelse.
Kommissionen står helt bakom minister Christine Lagardes kandidatur. Hon är en kompetent och erfaren kandidat som vunnit förtroende hos våra internationella samarbetspartner. Hon har inte bara mycket god kunskap om den europeiska ekonomin och den europeiska beslutsprocessen, vilket är en merit i dagsläget, utan har även mycket stor erfarenhet inom global ekonomisk styrning, t.ex. genom sin framgångsrika hantering av G20-ordförandeskapet.
Låt mig även tillägga att en överenskommelse uppnåddes vid förra årets G20-möte i Seoul i Korea om att relativt sett minska den europeiska representationen i IMF-styrelsen med två säten för att ge de nya marknadsekonomierna ökat inflytande.
Frågan om euroområdets representation utåt är inte direkt sammanbunden med valet av ny IMF-chef även om detta har med den allmänna omdaningen av Internationella valutafonden att göra. Kommissionen anser att det ligger i Europas, unionens och medlemsstaternas gemensamma intresse att småningom endast ha en plats för EU, eller i alla fall för euroområdet, i IMF. Detta ska ske successivt och i framstegsvänlig anda.
Som ni alla vet är jag fullständigt hängiven reformen och stärkandet av EU:s ekonomiska självstyre, både internt och externt. För att uppnå detta föredrar jag att tillämpa Jean Monnets välbeprövade metod - ett Europa som byggs genom att göra konkreta framsteg i det verkliga livet, ett steg i taget, som kan vara kortare eller längre.
Låt oss därför först genomföra reformen av vår interna styrning, vilket det finns ett akut behov av och som kommer att innebära ett gigantiskt steg framåt när den väl genomförts. Låt oss sedan ta itu med utmaningen med representationen utåt, vilket kommer att innebära ett ytterligare stort steg framåt när man väl enats om det och genomfört det - ett stort steg i taget.
Corien Wortmann-Kool
Fru talman! När förre IMF-chefen tillsattes fanns stora frågetecken kring IMF:s relevans och genomslagskraft. Nu vet vi bättre, eftersom krisen på ett plågsamt sätt har visat oss exakt hur sammanlänkade vi är internationellt. Det är just i sådana kristider som man även lär sig att söka hjälp hos andra, och vi har insett exakt hur avgörande IMF:s roll och kunnande är, även för oss här i Europa. Därför är det viktigt att IMF också under kommande år får spela en nyckelroll i fråga om global styrning och bättre finansiell och monetär stabilitet i världen.
Sorgligt nog har vi genom denna eurokris på ett mycket smärtsamt sätt fått lära oss av egen erfarenhet. Ni förstår nog vart jag vill komma med detta. I dag diskuterar vi den nya kandidaten till posten som kommande IMF-chef. Ni har helt rätt i att det måste vara en öppen process, men vi behöver inte hymla med att vi i Europa faktiskt har en utomordentligt bra kandidat. Jag är glad att vi i parlamentet också genom denna debatt kan ge vårt uttryckliga stöd till den kandidaten.
I kristider är det viktigt att ha just en utomordentligt kvalificerad kvinna på denna topposition, eftersom kvinnliga egenskaper, förutom kvalitet, kan tillföra ett konkret mervärde just i kristider. Christine Lagarde har erfarenhet från båda sidor av Atlanten och från multilateral styrning. Även från den synvinkeln är hon en utmärkt kandidat. Jag hoppas att vi med vårt stöd kan ge dig en liten extra knuff att föreslå Christine Lagarde som den som blir nästa innehavare av posten som IMF-chef.
Pervenche Berès
Fru talman, herr kommissionsledamot! Först och främst undrar jag varför du ville göra det här uttalandet. Du avslutade ditt anförande med att säga: ”All vår tid i dag går i huvudsak till reformen av den ekonomiska styrningen, och frågan om euroområdets representation utåt kommer att diskuteras vid ett senare tillfälle.”
Jag ber om ursäkt, men jag håller inte med dig. Ett av de största problemen i EU i dag är nämligen frågan om euroområdets representation utåt. I dag står det klart att valutakriget enkelt kunde rasera alla de ansträngningar som invånarna i euroområdet tvingats göra i syfte att strama åt ekonomin och minska statsskulden. Följaktligen kan inte européerna vara totalt krävande inom EU och samtidigt inte alls intressera sig för hur deras valuta, som slungas omkring på de internationella marknaderna, klarar sig utanför unionen. Det kommer inte att finnas något internt skydd om det inte finns externt skydd.
Jag ber om ursäkt om jag inte håller med dig i denna fråga. Jag vet att det är en svår uppgift, men parlamentet har under flera år ställt sig positivt till att utveckla en representation utåt för euroområdet, framför allt inom Internationella valutafonden (IMF).
Vi måste erkänna att när Dominique Strauss-Kahn utsågs till chef för IMF såg situationen mycket annorlunda ut. Det talades om att olika personer skulle turas om att leda organisationen. Dominique Strauss-Kahn sade själv att han kanske var den sista europén som ledde IMF. Sedan dess har situationen dock förändrats avsevärt. I dag är det mycket viktigt att IMF ingriper i Europa. Det har visat sig att de stora amerikanska investeringsbankerna har stor betydelse för IMF:s ingripande. Det har också visat sig att, förr eller senare, kan frågan om USA:s ekonomiska situation tas upp och diskuteras legitimt inom IMF.
Det handlar om en mycket mer komplex situation än att bara bestämma om den eller den personen ska besluta om IMF:s framtid. Givetvis bör vi européer vara företrädda - vi bör med all rätt spela en roll i en av de viktigaste institutionerna - men först och främst vill jag att ni berättar vilken slags politik vi vill bedriva på den internationella arenan. Vilket slags mandat bör en europé ha på den internationella arenan mot bakgrund av de insatser vi gör internt, hur marknaderna utanför EU påverkar samt vilka effekter de har på investeringar, spekulation och sysselsättning i EU?
Vi menar också att oavsett vem som leder IMF kommer han eller hon att stå för en enorm uppgift i framtiden. Han eller hon får inte ödelägga de framsteg som Dominique Strauss-Kahn gjorde när han om än aldrig så lite ändrade Washingtonöverenskommelsens omfattning. Det har redan visat sig att i dag har attityderna blivit tuffare inom institutionen, och vi menar att det är fel inställning.
Slutligen måste även frågan om IMF:s plats inom Förenta nationernas system tas upp, och om européerna vill presentera en kandidat måste de se till att det mandat som de ger den personen struktureras på ett sätt som gör det möjligt för honom eller henne att utöva påtryckningar för en form av global styrning inom ramen för de utmaningar vi står inför till följd av krisen.
Olle Schmidt
för ALDE-gruppen. - Fru talman! Tack för svaret, kommissionsledamot Olli Rehn. I slutet av juni räknar man med att en ny IMF-chef har utsetts efter Dominique Strauss-Kahn, som ju är anklagad för ett mycket allvarligt brott som nog tyvärr också har skadat IMF:s anseende. Nu, i dessa stormiga tider, måste därför en ny kompetent chef för denna så viktiga globala institution utses, och förfarandet måste vara öppet.
Jag välkomnar i likhet med kollegerna Frankrikes finansminister Christine Lagardes kandidatur. Hon är en mycket kompetent person vilket jag tror att vi alla har erfarit. Hon har också stöd från flera medlemsländer och EU-kommissionen. Men varför har man inte kunnat enas om en gemensam nomineringsprocedur? Det hade gjort Europas inflytande större. Det är något som vi saknar. Hade vi haft en gemensam procedur och om kommissionen hade tagit ett övergripande ansvar så hade det också stärkt EU:s, eurons och Europas anseende.
I artikel 138 i Lissabonfördraget anges att eurons plats i det internationella valutasystemet ska stärkas. Jag undrar därför varför den möjligheten inte har utnyttjats? Kommissionsledamoten talar om ett steg i taget, men ibland kanske man måste göra ett litet hopp för att just i stormiga tider förstärka positionen. Jag tycker också att det är viktigt att poängtera att IMF måste reformeras i stor omfattning, vilket Pervenche Berès också tydligt framhåller i sitt betänkande. Det reformarbetet har påbörjats. Men även EU:s representation i IMF behöver diskuteras och stärkas.
Vi behöver ett starkare IMF som fungerar som en global långivare. För att sammanfatta: vi behöver ett starkare och ett mer representativt IMF i vår nya globala värld och vi behöver ett starkare EU med en tydligare stämma. Och till sist, kommissionsledamot Rehn: ibland behöver man göra ett hopp.
Kay Swinburne
Fru talman! I dagens osäkra ekonomiska klimat är det viktigare än någonsin att de globala institutioner som har inrättats för att garantera finansiell och ekonomisk stabilitet, som många länder runtom i världen är beroende av, inte utnyttjas för att göra symboliska politiska uttalanden.
IMF är inte en symbol, utan en fungerande institution som behöver en chef som har god förståelse för finansmarknaderna, som har förvärvat de kunskaper som krävs genom att styra en stor ekonomi samt har förmåga att informera allmänheten om tuffa beslut. Styrkan hos Christine Lagardes kandidatur är inte att hon är europé, utan att hon är en mycket kompetent person som har visat enastående ledaregenskaper under finanskrisen. Eftersom IMF:s främsta uppgift är att utarbeta strukturella reformpaket - som är ett villkor för att medel ska beviljas till medlemmarna när de befinner sig i svårigheter - anser jag att Christine Lagarde har visat att hon har god förmåga att få till stånd komplexa överenskommelser i kontroversiella frågor genom att lyckas få olika parter att enas om en gynnsam lösning.
Vi får inte haka upp oss på dagens kris i euroområdet utan vi bör i stället undersöka vilka problem IMF kan ställas inför i framtiden. Jag anser att Christine Lagarde har den kunskap och erfarenhet som krävs för att leda IMF under denna ekonomiskt turbulenta period och att bana väg för reform i IMF för att se till att institutionen fortfarande är betydelsefull för kommande generationer.
När det gäller frågan om euroområdets representation i internationella organ är det oerhört viktigt att de globala institutionerna arbetar effektivt för att samordna den nationella politiken eftersom finansmarknaderna inte respekterar de nationella gränserna. Samtidigt som jag är positiv till ökad samordning, effektivitet och sammanlänkning av politiken i syfte att se till att lagstiftningen är enhetlig, anser jag att EU inte bör förlora sina olika röster i de internationella institutionerna. Krisen har framhävt de enorma skillnaderna mellan ekonomierna såväl i euroområdet som mellan länderna utanför euroområdet. Alla våra länder har drabbats på olika sätt under den aktuella krisen och vi har olika erfarenheter. En enda röst är inte lika stark som många unisona röster.
Philippe Lamberts
Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill lyfta fram fyra punkter. För det första vill jag återgå till Olle Schmidts anförande för att diskutera förfarandet igen. Eftersom det handlar om en så viktig funktion som chef för Internationella valutafonden anser jag att det sätt som förfarandet hanteras på visar på bristande yrkeskunnighet jämfört med den energi som i vissa fall läggs på att rekrytera högre chefer till företag.
Vad har vi i stället för ett relativt öppet och insynsvänligt förfarande som grundas på kriterier? En serie valmöten där stats- eller regeringscheferna samlas och säger till varandra: ”Jag skulle definitivt föreslå den och den personen.” Det bidrar över huvud taget inte till att öka EU:s trovärdighet. Faktum är att efter incidenten med Dominique Strauss-Kahn kan EU inte tillåta sig att rationalisera när man beslutar om vilken kandidat man ska presentera.
Jag anser att detta är en förlorad möjlighet. Jag menar inte att du är ansvarig för detta - du fattar inte beslut i denna fråga - men vi skulle säkerligen gynnas av ett mer organiserat, samstämt och professionellt tillvägagångssätt.
För det andra vill jag svara Kay Swinburne. Det är dags att svara dem som precis som du, Kay Swinburne och du, Nigel Farage, fortsätter att sprida den felaktiga idén att vi européer kan påverka världspolitiken - som i sin tur påverkar oss - genom att tala med flera röster.
Kay Swinburne! Visst är det bra att tala om röster som sjunger unisont men du vet mycket väl att det inte fungerar så. Om vi vid en viss tidpunkt har någonting annat än en demokratisk federation kommer rösterna inte att sjunga unisont eftersom var och en kommer att bevaka sin valkrets intressen. Det är så det fungerar.
Om du dessutom tror att du kommer att försvara Storbritanniens så kallade suveränitet - och det gäller alla medlemsstater oavsett om de är små medlemsstater som min eller stora stater som Tyskland, Frankrike och Storbritannien - om du tror att ni på egen hand fortfarande kan utöva ett visst inflytande i världen tar du fel.
Min tredje anmärkning gäller IMF:s inställning under krisen jämfört med EU:s. I denna fråga anser jag att du, Olli Rehn, bär ansvaret. Det är ju faktiskt så att det i slutändan är IMF som i dag framstår som förnuftigast i alla de diskussioner som hålls av de trojkor som reser till de medlemsstater som vi försöker hjälpa - och det smärtar mig nästan att säga detta efter allt som vi Gröna sade om IMF på 1980- och 1990-talet - samtidigt som kommissionen och Europeiska centralbanken tillämpar de strängaste villkoren.
I egenskap av européer kan vi inte tillåta denna situation. Jag kan inte förstå varför du försöker agera som en större katolik än påven - jag är inte säker på om jag kan säga det till en finländare men nu sade jag det ändå!
Jürgen Klute
Fru talman, mina damer och herrar! Det här handlar egentligen inte direkt om enskilda personer, utan det är först och främst ett urvalsförfarande. Förvånande nog kommer den som letar efter information om förfarandet för val av IMF-chef på internet att upptäcka att Förenta staterna och EU delar på två ledande poster. Det betyder att de ekonomiskt starkaste nationerna, som är en minoritet, tillsammans kontrollerar den globala ekonomin.
Det är feodalism och har ingenting att göra med demokrati och därför kan vi inte acceptera det. Enligt vår åsikt utgör Dominique Strauss-Kahns avgång en stor möjlighet att genomföra grundläggande ändringar av utnämnings- och urvalsförfarandet och att göra det till en öppet och insynsvänligt förfarande som grundas på meriter och kvalifikationer, vilket flera icke-statliga organisationer nyligen har krävt.
Detta bör också omfatta en kombination av majoritetsröster från IMF:s medlemmar och en majoritet av röstandelar i IMF. Hittills har enbart röstandelarna i IMF tagits med i beräkningen, vilket garanterar en strukturell majoritet för de ekonomiskt starka nationerna. Denna typ av reform och ändring av urvalsförfarandet motsvarar reformen av IMF, vilket i sin tur motsvarar förändringarna i de globala ekonomiska förbindelserna och ger utvecklingsländerna en chans att bidra med sin erfarenhet till IMF:s vidare utveckling.
Avslutningsvis vill jag bara påpeka att man måste kräva att IMF arbetar för att minska de globala obalanserna och fattigdomen.
Nigel Farage
Fru talman! Jag vill berätta för kommissionsledamot Olli Rehn att jag har undersökt IMF:s stadga. Ingenting i den kommer att förvåna er. Syftet med den är att främja balans, tillväxt och växelkursstabilitet, att minska obalansen och att hjälpa länder som befinner sig i svårigheter. Den klassiska metod man använder är att stärka finanserna och genomföra en devalvering i konkurrenssyfte.
Ingenstans i stadgan står det att syftet med IMF är att stödja politiska experiment, vilket på många sätt är just vad Dominique Strauss-Kahn gjorde. Han använde IMF för att hjälpa till att rädda det misslyckade europrojektet och därför var han en ytterst olämplig kandidat. Nu vill ni gottgöra detta genom att godkänna Christine Lagarde - ytterligare en medlem i den europeiska politiska eliten, ytterligare en eurofanatiker, någon annan som tror på att upprätthålla detta europrojekt - och jag trodde att hon i själva verket var en ytterst olämplig kandidat eftersom hon har ett egenintresse.
Det är som om EU har kapat IMF, som nu fungerar som en stödmekanism för euron, vilket innebär att det inte bara är skattebetalarna i euroområdet och EU-medlemmarna utanför euroområdet utan hela världen som nu måste hjälpa till att stödja euron eftersom Greklands problem förvärras för varje dag.
Jag antar att på vissa sätt kan ni mycket väl behöva Christine Lagarde eftersom det inte bara är Grekland som håller på att fallera och vi inte bara är på väg mot det fjärde räddningspaketet utan, vilket jag har varnat för tidigare här i parlamentet, snart kommer Europeiska centralbankens trovärdighet att ifrågasättas. Jag har varnat er för att ni inte kan fortsätta att köpa era egna osäkra fordringar utan vi har nått den punkt där vi inom ett fåtal veckor mycket väl kan råka ut för att själva ECB inte är solvent och er vän Christine Lagarde kanske kan hjälpa till att lösa det problemet också.
Jag anser att det är ett mycket dåligt val. Världssamfundet kommer vid en viss punkt att säga till er var ni ska stoppa - men kanske inte riktigt än.
Jean-Paul Gauzès
(FR) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag talar även för Astrid Lulling och Werner Langen. De hade sin egen talartid, men jag försäkrar er att jag inte kommer att använda hela den.
Jag vill bara påpeka, som ni alla har gjort här, att förfarandet för val av ny IMF-chef har inletts.
Det är viktigt att EU uttrycker en enhällig och stark ståndpunkt som inte bara förmedlas av de olika medlemsstaterna utan också av kommissionen och du, Olli Rehn, har förbundit dig att göra det.
Många av oss här i parlamentet, med undantag för Nigel Farage, vill verkligen att balansen - som hittills har varit accepterad - mellan Förenta staterna och EU bevaras under förfarandet för att utse en IMF-chef och en Världsbankschef.
Vi förstår helt och hållet att tillväxtländerna - framför allt de största - vill ha mer att säga till om inom ramen för IMF:s beslutsprocess. Därför är det viktigt att fortsätta de pågående reformerna av styrningen av denna internationella institution och framför allt de reformer som du nämnde, Olli Rehn. Det är dock definitivt alltför tidigt för några radikala förändringar av den balans som har uppnåtts som ett resultat av medlemsstaternas respektive ekonomiska bidrag till fonden.
Endast en europeisk kandidat har lanserat en verklig kampanj genom att ta kontakt med de olika medlemsstaterna. Den kandidaten - som för övrigt är en kvinna - har de kvaliteter som krävs. Hennes kompetens, politiska erfarenhet, moraliska auktoritet och perfekta kunskaper i engelska tillsammans med hennes erfarenhet av att arbeta på många platser i världen innebär att hon är den idealiska kandidaten för posten som IMF-chef.
Som tidigare har påpekats måste IMF-chefen vara en person som försöker uppnå enhällighet och som är effektiv i en tid då institutionen spelar en avgörande roll för att hjälpa till att återigen ge den ekonomiska och finansiella balansen en tydlig mening. Därför måste EU göra vad som krävs för att se till att Christine Lagarde utnämns.
Pervenche Berès
(FR) Fru talman! Likväl anser jag att det finns en stor paradox i den här debatten. I grund och botten är det mycket viktigt att ingenting förändras mellan Världsbanken och IMF. Vi européer tjänar på att mångsidigheten fungerar, men den kommer inte att fungera om tillväxtländerna endast involveras i begränsad utsträckning, i G20 eller på annat håll. Vi måste verkligen ta itu med denna fråga på ett dynamiskt sätt och med en känsla för perspektiv. Jag anser dessutom att det är tämligen paradoxalt att när vi nu lanserar en brådskande kampanj för att en europé ska utnämnas till IMF-chef statuerar vi inte ett exempel som européer genom att säga, Olli Rehn, att detta är ett steg i riktning mot euroområdets representation utåt.
Är förklaringen till din stora otålighet och beslutsamhet att få en europé utnämnd din önskan att ta detta steg, som du påstår inte är brådskande och kan vänta till en annan dag? Om vi vill uppnå mångsidighet måste vi själva statuera ett exempel, vara konsekventa och visa hur bra det kan fungera i framtiden eftersom IMF fyller en mycket viktig funktion inom den globala styrningen, en funktion som går utöver frågan om skuldsituationen på EU-nivå och statsskulderna i de EU-medlemsstater som befinner sig i svårigheter. Det är en mycket viktig uppgift men IMF:s funktion är, förutom att stabilisera marknaderna, också att hjälpa till att rätta till de globala obalanser som har orsakat den rådande krisen.
I dag framgår det tydligt att du inte tar hänsyn till denna helt avgörande styrning när du stöder en viss kandidat. Detta intresserar dock oss socialdemokrater: att se IMF fylla en funktion inom den globala styrningen för att rätta till de obalanser som orsakade den rådande krisen.
Patrick Le Hyaric
(FR) Fru talman, herr kommissionsledamot! Precis som alla andra här i parlamentet bortser jag naturligtvis inte från den metod som används för att utse den framtida chefen för Internationella valutafonden, men det som folk bryr sig mest om är att få veta vilken ny funktion som IMF planerar att fylla för att bidra till att sätta stopp för den rådande allvarliga ekonomiska, finansiella, budgetmässiga och monetära krisen.
Internationella valutafonden måste bli mycket mer demokratisk och fokusera på mänsklig utveckling, utbildning och sysselsättning. Förenta staternas blockerande minoritet bör enligt min mening upphävas. Tillväxtländernas rösträtt bör ökas avsevärt.
IMF bör vara ett verktyg mot spekulation, som i dag kväver befolkningar, ett effektivt verktyg för att stabilisera jordbruks- och råvarumarknaderna i syfte att bekämpa de skatteparadis som folk ofta talar om. I stället för ett valutakrig bör IMF lansera ett stort nytt projekt: en gemensam världsvaluta för samarbete i stället för ett ekonomiskt och konkurrensmässigt krig.
Vi bör diskutera detta som en prioriterad fråga så att människors livskvalitet förbättras och bankirer inte längre blir rika genom att plundra nationer.
Róża Gräfin von Thun und Hohenstein
(PL) Fru talman! Det är olyckligt att IMF den senaste tiden enbart har diskuterats med avseende på dess förre chef, Dominique Strauss-Kahn. Inte bara anseendet för denna viktiga post och för hela institutionen har skadats utan också anseendet för en europeisk politiker som innehar en så viktig post. Jag anser att om vi, till följd av detta, äntligen slutar att tolerera ett beteende som alla kände till och som är alltför brett accepterat skulle det innebära att något gott kommer ut av hela denna hemska händelse. Nu måste vi dock kämpa för att återuppbygga anseendet för denna post och för IMF som institution. För att detta ska kunna ske måste vi föreslå en kompetent person till denna post, en person som kan se till att marknaderna, medierna och den allmänna folkopinionen bevarar sitt lugn i dagens svåra situation. Det är viktigt att kandidaten är trovärdig, och Financial Times har utsett Christine Lagarde till den bästa finansministern i euroområdet. Kommissionsledamoten har redan påpekat hur framgångsrikt hon ledde ordförandeskapet vid G20. Hon är en person vars trovärdighet inte kan ifrågasättas. Vi får inte underskatta IMF:s roll, framför allt i dag då många länder i Europa lider av en finansiell och ekonomisk kris. Europeiskt tänkande bör därför vara närvarande i denna institution. Vi behöver någon på denna post som förstår vikten av den aktuella krisen. Samtidigt som Christine Lagarde hanterar de globala finanserna i IMF och använder de kunskaper och den internationella erfarenhet hon har förvärvat i EU vet jag att hon inte kommer att förbise europeiska intressen. Hon har själv uppgett att om hon väljs till posten kommer hon att bistå fonden med all sin erfarenhet som advokat, chef, minister och kvinna. Vi bör särskilt uppmärksamma denna sista punkt, som är mycket viktig i dagens situation.
João Ferreira
(PT) Fru talman! Förfarandet för att ersätta chefen för Internationella valutafonden (IMF) hänger oupplösligt samman med de svårigheter och motsägelser som det kapitalistiska systemet står inför i dag mot bakgrund av dess allt värre kris. Den aktuella förändringen av en av systemets centrala institutioner är oupplösligt förbunden med tvisterna mellan de olika grupperna med stora kapital, där konflikter uppstår mellan stormakterna. Den hänger också oupplösligt samman med det olösta problemet att reformera det monetära systemet och, med det, valutakriget om US-dollarns hegemoni på global nivå. Det är ett krig vars konsekvenser drabbar arbetarna och människorna i periferin, vilket vi kan se i EU.
Utan att för ett ögonblick dölja i vilken enorm utsträckning center-vänstern och dess mångåriga band till nyliberalismen bär ansvaret för denna process, går den inte heller att särskilja från konflikten mellan dem som har accepterat behovet av att omstrukturera lån inom euroområdet och dem som driver på för att man blint ska störta mot nya former av institutionell och öppet kolonialistisk intervention.
Hur som helst verkar bägge parterna ha bestämt sig för att ta utnyttjandet och förtrycket av arbetarna och folket till nya nivåer.
Niki Tzavela
(EL) Fru talman, herr kommissionsledamot! Det verkar som 2000-talet kommer att gå till historien för kriget mellan politisk makt och de finansiella institutionernas makt. Det finns länder i världen som bokstavligt talat styrs av anonyma finansiella institutioner. Medborgarna i dessa länder kastas hit och dit och deras öde bestäms av vad marknaderna gör.
Jag anser att Christine Lagarde kommer att vara en värdig och kunnig representant för den europeiska ekonomin. Hon är välkvalificerad för jobbet tack vare den erfarenhet som hon har förvärvat under denna stormiga period av ekonomisk kris, och enligt min mening kommer hon att vara en värdig representant för den europeiska ekonomin inom ramen för den globala ekonomiska styrningen.
Paul Rübig
(DE) Fru talman! Jag anser att det är viktigt att Christine Lagarde utses till denna ledande befattning. I Frankrike har hon visat att hon förstår ekonomin och att hon också, framför allt, främjar små och medelstora företag och att hon bryr sig om dem som faktiskt arbetar och bidrar. Det är säkerligen också en av IMF:s principer att arbeta för att förbättra människors levnadsstandard. Omfördelning är endast möjligt om det faktiskt produceras någonting som kan omfördelas.
Därför är reformen av Internationella valutafonden och Världsbanken verkligen en prioritering. Vi måste se till att de länder som har ekonomiska problem får den handledning som krävs och att lämplig kunskap överförs när det gäller våra starka insatser för att lösa dessa problem i EU.
Ilda Figueiredo
(PT) Fru talman! Vi undviker de viktigaste frågorna i den här debatten. Vi tar inte upp de allvarliga problem som den internationella kapitalismen medför: finansmarknaderna som kontrollerar våra ekonomier, som försöker att påtvinga länderna sina regler, vilket i sin tur medför ökade orättvisor, diskriminering och angrepp på arbetarnas rättigheter och grundläggande offentliga tjänster och som också bidrar till ökad fattigdom och social utestängning, inte bara internationellt, i mindre utvecklade länder, utan också här i EU och i många av våra medlemsstater.
Kommissionen borde därför ha intagit en tydlig ståndpunkt för att förändra situationen, för att sätta stopp för skatteparadisen, för att kontrollera finansmarknaderna och för att förhindra att orättvisorna och exploateringen ökar.
Olli Rehn
Fru talman, ärade ledamöter! Låt mig först tacka er för en mycket ingående debatt. Jag anser att det råder bred enhällighet här i parlamentet - inte fullständig men bred enhällighet - om förfarandet för val av ny IMF-chef. Det måste vara öppet och insynsvänligt och grundas på meriter.
Jag upplever också att det finns ett brett stöd - kanske inte fullt men brett stöd - för Christine Lagarde som redan har godkänts av EU:s medlemsstater och av kommissionen som deras kandidat för posten som IMF-chef.
Jag vill lyfta fram tre saker för att bemöta några av de ståndpunkter som uttrycktes under debattens gång. För det första spelade IMF en avgörande roll, tillsammans med EU, för att lösa statsskuldskrisen i Europa, vilket Dominique Strauss-Kahn verkligen bidrog till i egenskap av chef för Internationella valutafonden.
Samtidigt som det alltjämt råder stor turbulens inom några segment av marknaderna för statspapper i vissa länder har vi kunnat bromsa statsskuldskrisen och skydda den pågående ekonomiska återhämtningen i EU. Givetvis måste arbetet fortsätta och vi har fortfarande svåra beslut framför oss, inte minst under de kommande veckorna i juni. Vi måste dock komma ihåg att det inte har förekommit någon Lehman Brothers-katastrof på europeisk mark, och vi måste se till att det inte heller sker. Det skulle vara förödande för den ekonomiska tillväxten och ökad sysselsättning i EU.
För det andra var samarbetet mellan kommissionen, ECB och IMF för att bekämpa den finansiella oron mycket gott, vilket inte var självklart när vi inledde detta arbete för ett och ett halvt år sedan. Var och en av dessa tre institutioner har sina egna regler, sin egen filosofi och sitt eget oberoende, och det var inte självklart att de skulle kunna arbeta tillsammans för att komma till rätta med dessa utmaningar. Jag vågar dock påstå att en pragmatisk krismedvetenhet dominerade och hjälpte oss att bromsa statsskuldskrisen och skydda den ekonomiska återhämtningen.
För det tredje håller jag med om att vi bör reformera vår representation utåt. Som jag sade i mina inledande kommentarer står vi inför en enorm uppgift, för det första att avsluta den interna reformen av den ekonomiska styrningen. Vi håller på att göra det, och jag räknar med er hjälp för att kunna göra detta i juni, före sommaruppehållet. Det är mycket viktigt för EU:s trovärdighet i dessa kristider. Så låt oss alla göra vårt bästa för att se till att vi kan slutföra denna oumbärliga reform av EU:s ekonomiska styrning.
På lång sikt är vårt mål ett enda säte, åtminstone för euroområdet. På kort sikt behöver vi ökad praktisk och pragmatisk politisk samordning mellan de medlemsstater som är representerade i G20, G7 eller IMF. Jag måste säga att jag har sett många konkreta förbättringar i detta sammanhang, och de medlemsstater som är representerade i G20, IMF eller G7 har numera oftast gemensamma mål och arbetar oftast tillsammans som en orkester i stället för med olika röster.
Ja, det finns stort utrymme för förbättringar och vi måste diskutera detta ingående. Som jag påpekade bör vi dock först slutföra den interna reformen av styrningen och därefter kan vi återkomma till frågan om hur vi kan förbättra vår representation utåt. Tillväxtekonomiernas rättigheter innebär att det är i EU:s, dess medborgares och dess medlemsstaters grundläggande intresse att vara mer enade och därmed mer effektiva när vi för fram våra ideal och intressen på den globala arenan.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Skriftliga förklaringar (artikel 149 i arbetsordningen)
Edward Scicluna
Oavsett vem som blir nästa IMF-chef kommer han eller hon att ha en enorm uppgift. De kommande åren kommer sannolikt att domineras av omfattande internationella reformer av den finansiella och ekonomiska styrningen. Det finns många enastående kandidater, och jag hoppas att urvalet kommer att grundas på meriter och inte på politik. I själva verket utnyttjar inte EU sitt inflytande fullt ut på global nivå, varken inom G20, IMF eller WTO. Man för inte ut samma budskap, utan kommer med många olika signaler. Det är en allvarlig brist som framför allt drabbar små medlemsstater, som inte har samma diplomatiska styrka som större nationer. Förutsatt att man öppet och demokratiskt kommer överens om politiska ståndpunkter gynnas vi av att EU mer aktivt bidrar till reformen av det internationella monetära och finansiella systemet. Utskottet för ekonomi och valutafrågor håller just nu på att utarbeta ett betänkande om den globala ekonomiska styrningen, vilket jag hoppas kommer att leda till att kommissionen föreslår förbättringar av EU:s representation utåt inom detta område. EU är en ekonomisk sammanslutning som företräder över 450 miljoner människor, med en valuta som är världens näst största internationella reservvaluta. Om vi inte tar den på allvar kommer dock inte resten av världen att göra det heller.
