System för direktstöd inom den gemensamma jordbrukspolitiken och stöd för landsbygdsutveckling från Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU) (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Jan Mulder, för utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling, om förslaget till rådets förordning om ändring av förordning (EG) nr 1782/2003 om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direktstöd inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av vissa stödsystem för jordbrukare, samt om ändring av förordning (EG) nr 1698/2005 om stöd för landsbygdsutveckling från Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU) - C6-0283/2007 -.
Mariann Fischer Boel
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Jag vill börja med att tacka parlamentet för dess arbete med betänkandet och naturligtvis särskilt föredraganden Jan Mulder och ledamöterna i utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling.
Efter åtskilliga samtal vet jag att Jan Mulder noga följer frågan och jag och min personal har gjort en noggrann bedömning av de olika ändringsförslag som har lagts fram. Det var med stort intresse som jag läste Jan Mulders betänkande. Jag uppskattar verkligen både Jan Mulders och Europaparlamentets starka, hängivna intresse för frågan. Jag uppskattar även att föredraganden upprepade gånger i betänkandet uttrycker sitt stöd för tvärvillkoren.
Som jag har sagt flera gånger är systemet bra och nödvändigt och måste behållas om vi vill att samhället ska ge sitt stöd till utbetalningarna inom jordbruket. Jag vet att vi är helt överens.
Jag instämmer i huvudsak med motiveringen till de ändringsförslag som läggs fram i betänkandet. Jag stöder särskilt kravet på att ha ett system som är så enkelt som möjligt utan att effektiviteten urvattnas. Jag anser att vi till stor del har uppfyllt detta syfte genom förslaget om ett kontroll- och påföljdssystem. Det är naturligtvis möjligt för oss att fortsätta med detta arbete under hälsokontrollen, då vi huvudsakligen kommer att rikta in oss på tvärvillkorssystemets tillämpningsområde.
När det gäller de ändringsförslag som lagts fram till förslaget till rådets förordning måste vi alla komma ihåg den livliga debatten i rådet. Det ursprungliga förslaget har utvecklats, och nu har kommissionen antagit en kompromisstext efter intensiva diskussioner.
Det portugisiska ordförandeskapet har i kompromisstexten tagit med så många som möjligt av de idéer som ni har tagit upp under utarbetandet av betänkandet.
Jag måste säga att de konkreta ändringsförslag till lagbestämmelserna som ni nu lägger fram inte är relevanta för den rådsförordning som vi diskuterar här. Flera av dem avser de kontrollbestämmelser som faller under kommissionens behörighet, och som jag har sagt kommer ett definitivt beslut om de nya kommissionsbestämmelserna att antas inom kort.
Jag anser att Jan Mulder har fått stöd för sina stora frågor, särskilt när det gäller att ge medlemsstaterna större frihet vid anpassningen av kontrollsystemet till den administrativa organisationen. Vi har även avsevärt utökat möjligheten att anmäla kontroller på förhand.
Rådet har fört djupgående diskussioner om andra parlamentsförslag, och kompromissen återspeglar alla dessa olika åsikter. Det handlar om möjligheten att avskaffa tiomånadersregeln - jag anser att det är mycket bättre att fastställa ett datum - uppföljningen av överträdelser av mindre betydelse och infasningen av alla tvärvillkor för de nya medlemsstaterna genom det förenklade systemet. Vi vill hålla fast vid denna kompromisstext, som var föremål för intensiva förhandlingar.
Avslutningsvis kommer vi att ta tillfället i akt att diskutera ert förslag om att ytterligare förlänga tillämpningen av systemet för enhetlig arealersättning. Den möjligheten kommer vi att ha under diskussionen om hälsokontrollen. Som ni kanske har märkt anser jag personligen att detta är en mycket bra idé.
Jag återkommer med mina slutkommentarer.
Jan Mulder
föredragande. - (NL) Fru talman! Efter kommissionsledamotens inledning behövs det verkligen inte mycket mer debatt men jag vill ändå kasta ljus över den ståndpunkt som utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling har intagit.
Den första punkten är tvärvillkoren. Jag vet inte vad det heter på andra språk, men vi har anammat ordet på nederländska. Det är ett känt begrepp bland jordbrukarna. Vi stöder detta. Som kommissionsledamoten precis sa är det en viktig del av jordbruksproduktionen. Vi tycker att det är berättigat eftersom det innebär att det ställs högre krav på jordbruksproduktionen än som är nödvändigt för att se till att jordbruksprodukterna är lämpliga att användas som livsmedel. Vi ställer sådana högre krav med alla möjliga slags direktiv: fågel- och habitatdirektiven, miljödirektiven, djurskyddsnormer osv.
Den stora frågan i allt det här är hur kontrollerna bör vara utformade. När det gäller kontrollerna tycker jag att det, i och med att det kommer alltfler reformer, kommer att vara oerhört viktigt att det bland jordbrukarna finns ett brett stöd och en bred förståelse för systemet med tvärvillkor. Det kommer inte att ske om metoderna är alltför byråkratiska, vilket de för närvarande är. Vad skulle vi kunna förändra på det här området?
För det första finns det för närvarande alltför många kontrollorgan i de enskilda medlemsstaterna och de gör fortfarande sina besök på olika dagar. Vi skriver i betänkandet att vi är övertygade om att antalet kontrollorgan bör minimeras, att kontrollerna även bör utföras på en och samma dag och att jordbrukaren bör meddelas om besöket i rimlig tid. Hur långt i förväg besöket ska meddelas kommer att avgöras vid dagens omröstning.
Vi anser också att det bör finnas en nedre gräns för mindre förseelser, för obetydliga överträdelser. Myndigheterna bör inte vara för hårda i sådana fall. Man kan inte hitta fel i allting. Jordbrukarna bör dessutom aldrig straffas två gånger för någonting som omfattas av både europeisk och nationell lagstiftning. Det skulle innebära att man kan få betala två böter och det är vi emot.
En viktig punkt i betänkandet - som jag tror att kommissionen också ställer sig positiv till - är att en stor del av det som myndigheterna kontrollerar enligt tvärvillkoren även kontrolleras av den privata industrin. Varför ska vi ha två kontrollsystem? Varför är det inte så att om den privata industrin kontrollerar någonting så säger de offentliga myndigheterna ”ok, vi kontrollerar den privata industrins system då och då, och om de är bra så behöver vi inte längre göra några kontroller på jordbruksföretagen”? Det skulle göra en oerhört stor skillnad, även ur jordbrukarnas perspektiv. Jag tycker att det skulle kunna bli en utmärkt form av samarbete med den privata industrin.
Vi håller samtidigt med kommissionen och rådet om att vi bör avskaffa tiomånadersregeln. Jag tycker att tidsfristen för att lämna in ansökningar i medlemsstaterna är ett vägledande datum för ansökan om stöd.
Vi i jordbruksutskottet tycker att det är rimligt att de nya medlemsstaterna också bör få extra tid att anpassa sig. Vi har sagt att om de så småningom får 100 procents jordbruksstöd så måste de också iaktta tvärvillkoren fullt ut. Vi vet inte vad som kommer att hända med systemet i framtiden men vi vet att det är oerhört dyrt för närvarande.
Vore det möjligt för kommissionen att ta fram en grov beräkning av vad det kostar att genomföra systemet i varje medlemsstat, hur kostnaderna skiljer sig mellan medlemsstaterna och hur stora kostnaderna är jämfört med de totala utgifterna för tvärvillkoren? Vid undersökningen skulle man även kunna ta fram olika alternativ för hur systemet skulle kunna göras billigare genom samarbete med privata industrier.
Grovt räknat finns det för närvarande 18 direktiv som jordbrukarna måste följa för att inte få sina inkomstsubventioner sänkta. Det kan komma fler. Det håller till exempel på att tas fram ett markdirektiv. Kommissionen bör undersöka om det skulle vara möjligt att minska antalet direktiv. Jag har ett eller två direktiv i åtanke.
Det är löjligt att vi har både ett nitratdirektiv och ett grundvattendirektiv. Enligt grundvattendirektivet är den tillåtna halten nitrater i grundvattnet 50 mg per liter (om man överskrider den riskerar man påföljder). Enligt nitratdirektivet får det finnas 1,7 djurenheter per hektar. Vi bör ha det ena eller det andra direktivet, men inte båda. Det blir för mycket av det goda. Ett av dem måste bort och jag röstar för nitratdirektivet.
Mairead McGuinness
för PPE-DE-gruppen. - (EN) Fru talman! Jag vill tacka kommissionsledamoten för hennes kommentarer denna förmiddag och även Jan Mulder för hans samarbete kring betänkandet.
I ett program på tv-kanalen RTE förra veckan (vilket jag en gång i tiden redigerade och presenterade) ställde man den mycket enkla frågan hur många inspektörer som krävs för att granska ett jordbruksföretag. När det gäller jordbrukaren Eamon Healy, Redcross, County Wicklow, krävdes det nio inspektörer och sju kontrollbesök under en tremånadersperiod för att granska hans jordbruksföretag! Jag menar att detta med alla mått är en kontroll av orimliga proportioner som är mycket ovälkommen på ett aktivt jordbruksföretag där det finns mycket att göra. Jag anser att det säger en hel del om behovet av att radikalt förändra tvärvillkorskontrollerna på jordbruksföretag och om behovet av att - som Jan Mulder sa - effektivisera de olika typerna av kontroller, oavsett om det är medlemsstaterna, det privata näringslivet eller EU som kräver dem.
Omkring 68 procent av överträdelserna anses vara av mindre betydelse men leder ändå till påföljder, och jag menar att vi behöver större flexibilitet. Enligt min mening bör inga påföljder på mindre än 250 euro utdömas. Jag vet att kommissionen är av en annan uppfattning men hoppas att den kommer att låta sig övertygas av våra argument.
I över 70 procent av fallen handlar det om förkomna öronmärken eller mindre överträdelser i fråga om identifiering som inte utgör några problem eller någon risk för människors eller djurs hälsa. Jag menar att vi behöver vara mer flexibla i dessa fall. Vi måste tillämpa ett proportionellt tänkande. Enligt min mening är det viktigt att anmäla kontrollerna på förhand. Många jordbrukare arbetar deltid och skulle därmed kunna planera för ett kontrollbesök. De kan ju inte på kort tid göra några större förändringar på jordbruksföretaget.
Jag anser alltså att vi måste vara praktiska. Jag tvivlar starkt på att Eamon Healy, jordbrukaren som jag nyss nämnde, känner till vår debatt denna förmiddag. Jag tror inte att han har loggat in och lyssnar. Jag vet dock att han gärna vill veta resultatet av vårt arbete och omröstningen. Han vill inte ha sju kontrollbesök eller nio inspektörer på sitt jordbruksföretag under en tremånadersperiod, och han säger att vi måste effektivisera vårt arbete. Jag menar att vi är skyldiga honom och andra jordbrukare att göra det.
Bernadette Bourzai
för PSE-gruppen. - (FR) Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill först tacka och gratulera Jan Mulder till hans arbete, hans metod och de olika samråd som han har anordnat.
Han visade i sitt betänkande om genomförande av tvärvillkor för jordbruksstöd att det behövs en infasningsperiod vid tillämpningen av detta ganska komplicerade system. Syftet är att öka acceptansen bland alla huvudaktörerna. Han rekommenderar att man skiljer mellan frågor som uppstår ur gemenskapsramar och frågor som ska genomföras av medlemsstaterna. Han betonar hur viktig subsidiaritetsprincipen är, att förordningar och krav måste anpassas efter risker och lokala krav, men även hur viktigt det är med en gemensam ram som garanterar att europeiska jordbrukare behandlas lika.
Eftersom det finns regler på två nivåer är systemet oerhört svårt att genomföra. Jordbrukarna har inte fått tillräckligt med information. Riskkriterierna har använts mycket sällan. Förvaltnings-, kontroll- och minskningssystemen är alltför komplicerade. Det har inte tagits tillräcklig hänsyn till mindre överträdelser. Antalet kontroller har inte harmoniserats. Förhandsanmälan av kontroller medför problem.
Personligen vill jag inte ifrågasätta tvärvillkorens syfte, som är att möta vårt samhälles legitima förväntningar: miljöhänsyn, spårbarhet, livsmedelssäkerhet och öppenhet. Å andra sidan vill jag lyfta fram den stora lagstiftningsbördan, svårigheterna att tillämpa lagstiftningen i praktiken och vissa jordbrukares negativa uppfattning om den eftersom de menar att deras yrkeskunnighet och know-how ifrågasätts. Jag vill därför påpeka att lagstiftningen behöver förenklas.
Jag blev besviken över kommissionens förslag, som var mycket begränsade. Jag hoppas att parlamentets förslag kommer att övertas och att kommissionen kommer att komma med mer ambitiösa förslag under hälsokontrollen.
Jag vill betona att jag inte alls håller med om den ersättningslogik som går ut på att de europeiska jordbrukarna bör få jordbruksstöd eftersom de måste uppfylla stränga produktionsvillkor (djurskydd, miljöhänsyn, veterinärmetoder). Jordbruksstödet skulle i viss mån skapa lika villkor när det gäller konkurrensen med jordbrukare i tredjeländer som inte behöver uppfylla samma produktionsvillkor. Jag tycker emellertid att jordbrukarna bör uppfylla ett antal produktionsregler just på grund av att de får offentligt stöd. Det borde finnas ett ordentligt kontrakt mellan jordbrukarna och EU. Vi måste på något sätt gå från begränsningar till kontrakt.
Det gläder mig därför att mitt ändringsförslag i frågan antogs och att jordbrukaren, när han lämnar in sin ansökan och deklarerar den areal som han utnyttjar för jordbruksändamål, också måste åta sig att uppfylla kriterierna för folkhälsa, djurskydd och miljöhänsyn.
Minskningarna av stödet måste variera beroende på om överträdelsen bedöms ha skett avsiktligt eller på grund av försummelse. Jag ville också gärna att påföljderna skulle stå i proportion till hur viktigt det område är som berörs av jordbruksföretagets överträdelse, i synnerhet om det handlar om jordbruk som odlar blandade grödor och idkar djuruppfödning.
Jordbrukarna i de olika medlemsstaterna måste också följa samma regler. Därför är det viktigt att se till att verksamhetskraven i direktiven införlivas på ett harmoniserat sätt. Jag välkomnar också anpassningsåtgärderna för de nya medlemsstaterna.
Trots att jag stöder införandet av en gräns över vilken medlemsstaterna får besluta att inte göra någon minskning av direktstödet, minimigränsen, är jag å andra sidan helt emot att höja denna gräns till 250 euro, vilket föreslås i ändringsförslag 16. I så fall skulle de flesta överträdelser som leder till en minskning av stödet inte leda till några påföljder och det skulle inte vara någon vits att ha ett system med tvärvillkor för stöd. Jag ber er därför att stödja Jan Mulders ändringsförslag 31, där han föreslår en gräns på 100 euro, en kompromiss som jag tror att alla skulle kunna acceptera.
Nathalie Griesbeck
för ALDE-gruppen . - (FR) Fru talman, fru kommissionsledamot! Jag vill också tacka vår kollega, Jan Mulder, för hans betänkande idag och för hans metod. Det gläder mig att parlamentet granskar tvärvillkorsmekanismerna för stödet inom den gemensamma jordbrukspolitiken. Dessa har sedan den stora reformen 2003 visat att systemet har sina begränsningar. Reglerna är alltför krångliga och har förändrat jordbrukarnas arbete och gjort dem till ett slags ad hoc-tjänstemän inom den europeiska förvaltningen, när de i själva verket utför ett livsviktigt uppdrag för mänskligheten: att livnära oss.
Reformen 2003 är ett tydligt framsteg som borde hjälpa jordbrukssektorn att skydda miljö och hälsa. Det var i den andan som vi 2005 röstade för den nya förordningen om Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling, som ersatte garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket.
Jag deltar i dagens debatt som ständig föredragande om strukturfonderna för budgetutskottet, för att - i likhet med många av mina kolleger - betona hur viktigt det är att minska onödig byråkrati vid förvaltningen av dessa fonder. När det gäller budgeten anser jag för det första att det är oerhört viktigt att alla aktörer i jordbruksekonomin och landsbygdens utveckling, de huvudsakliga garanterna för miljöskyddet, minskar den onödiga administrativa bördan så att de kan fokusera på sin huvudsakliga verksamhet, som är att fortsätta att bedriva det kvalitetsjordbruk som vi förväntar oss, och dessutom ett miljövänligt sådant.
För det andra vill jag även att kontrollerna ska vara inriktade på två frågor som är oerhört användbara när det gäller att garantera ett lämpligt förhållande mellan kostnader och vinst. Jag tycker att det är viktigt att de regler som vi inför inte hindrar användningen av de tillgängliga medel som vi slåss så hårt för vid varje förhandlingsomgång med medlemsstaterna i rådet. Det är inte normalt att se så mycket outnyttjade anslag i slutet av 2007.
Jag tänker således rösta för alla dessa åtgärder i den mån de är ett försök att minska den administrativa bördan.
Janusz Wojciechowski
för UEN-gruppen. - (PL) Fru talman! Jag vill för gruppen Unionen för nationernas Europa uttrycka vårt stöd för Jan Mulder. Målet med betänkandet har varit att se till att principen om tvärvillkor och därmed förknippade kontroller inte straffar jordbrukarna på ett otillbörligt sätt.
Jordbruk är inte vilken ekonomisk verksamhet som helst. Det har en särskild social roll. Bidrag som betalas ut på villkor att jordbrukarna uppfyller en rad miljökrav gagnar inte bara jordbrukarna utan även samhället i stort. Bidragens breda sociala roll bör ständigt betonas. En stor del av samhällsmedborgarna är omedvetna om denna roll och den bör därför förklaras för dem.
Jag vill säga en mycket viktig sak. Vi kräver att våra jordbrukare ska följa principen om tvärvillkor. Vi ställer upp villkor för dem. Vi bör ställa samma villkor på dem som exporterar sina jordbruksprodukter till Europa. Framförallt bör djurskyddskraven utan undantag införas för all import. Detta behövs med hänsyn till ekonomiska och humanitära intressen.
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf
för Verts/ALE-gruppen. - (DE) Fru talman, fru kommissionsledamot! Jag vill först av allt tacka föredraganden som verkligen har gjort sig en hel del besvär, även om utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling inte antog alla hans förslag. Det beklagar jag. Jag tänker inte gå in på detaljer nu utan bara säga rent allmänt att det obligatoriska kravet naturligtvis är att följa lagen. Det nya inslaget, efter det att länken brutits mellan produktionsvolymer och stöd, är att villkoret för att få bidrag numera är att lagen måste följas.
De som inte tar emot några bidrag kan inte få sina bidrag sänkta. Odlarna behöver bara avstå från att ansöka. Trots det måste de fortfarande följa lagen. Fru McGuinness! När ni talar om sju kontroller och nio kontrollanter - eller vice versa - bör ni ta upp frågan med er egen nationella regering. Det är nämligen upp till medlemsstaterna att avgöra hur kontrollerna ska utföras. Om det inte finns någon samordning på grund av att otaliga administrativa organ har ansvaret för att verkställa vissa lagar, och varje myndighet skickar sina egna kontrollanter, vilket innebär en oerhörd börda för jordbrukarna, så är det inte en fråga för EU utan för er egen nationella regering. Lös det så kommer allting att ordna sig.
Jag tycker att det snarast måste ställas upp villkor för dessa medel. Vid kongressen hörde vi någon säga att det var jordbrukarnas medel. Nej, det är inte jordbrukarnas medel. Det är medel som beviljas jordbrukarna. Missförstå mig inte, det är rätt att dessa medel beviljas, men det är också rätt att samhället förväntar sig att de ges till dem som uppfyller vissa villkor.
Jag har själv precis varit med om en kontroll. Två personer kom efter att ha anmält sitt besök i förväg. Även om de inte lät mig välja när de skulle komma anmälde de det i förväg. De kom enligt överenskommelse och det hela gick mycket smidigt. Fru kommissionsledamot! Dessa kontroller bör också användas för att utveckla en rådgivningstjänst för att hjälpa jordbrukarna och informera dem om hur de ska göra för att bäst följa och tillämpa lagen på sina jordbruksföretag.
Som ni vet påbörjades detta tidigare på parlamentets initiativ, så möjligheten finns. Jag ber er att göra det obligatoriskt för medlemsstaterna. Då kommer vi att ta ytterligare ett steg framåt.
Jacky Hénin
för GUE/NGL-gruppen. - (FR) Fru talman, mina damer och herrar! Teoretiskt var den gemensamma jordbrukspolitiken tänkt att garantera livsmedelssäkerheten, stabilitet i EU:s produktion och priser, samt en anständig inkomst för alla jordbrukare. Tyvärr utgör den gemensamma jordbrukspolitiken 2003 och dess frikopplingssystem, i dogmen om den hänsynslösa konkurrensens namn, ytterligare ett steg mot att överge dessa mål, trots att de är oerhört viktiga europeiska inslag.
Rätten till samlat gårdsstöd bidrar till de allvarliga problemen i sektorer som vin, mjölk, kött, rödbetor, frukt och grönsaker. Dess princip om miljömässiga tvärvillkor är bara ett trick för att sälja in reformen hos bohemer som ser sig själva som miljövänner bara för att det är inne att vara det. Hur kan vi inbilla oss att det går att öka miljöskyddet genom att stimulera konkurrensen i jordbrukssektorn och sänka priserna på livsmedel på samma gång? De båda kraven är motstridiga: det går inte att kombinera lägre produktionskostnader med en utökad miljölagstiftning.
På samma sätt skulle den omedelbara konsekvensen av att frikoppla am- och dikobidraget bli att de naturliga koldioxidabsorberande ängarna försvinner, vilka är särskilt effektiva när det gäller att bekämpa växthusgaserna.
Vi måste förkasta frikopplingen för att skydda miljön och bibehålla produktionen av europeiskt kvalitetsnötkött. Mer allmänt behöver vi faktiskt en annan jordbrukspolitik.
Jeffrey Titford
för IND/DEM-gruppen. - (EN) Fru talman! I sin motivering upplyser föredraganden oss om att tvärvillkoren är en förutsättning för fortsatt stöd från det offentliga och att jordbrukarna nu får betalt för att ”de uppfyller gemenskapens lagstiftning på området för miljö, folkhälsa, djurhälsa, växtskydd och djurens välbefinnande”. I motiveringen står sedan att dessa bestämmelser är mycket stränga i jämförelse med övriga världen.
Det är en passande sammanfattning av allt som är fel med EU:s inställning till jordbruket, där ett aggressivt regleringssystem leder jordbrukarna bort från sin ordinarie livsmedelsproduktion och gör dem till miljöväktare, vilket i betänkandet kallas landsbygdsutvecklingspolitik. Detta leder till kraftigt ökade kostnader och minskad produktion. Det har även lett till direkt konkurrens om finansiering mellan jordbrukare och inrättningar som landsbygdsparker eller naturreservat, som jordbrukare normalt sett inte konkurrerar med.
Jag är medveten om att avsikten med förslaget är att förenkla tvärvillkoren, eftersom det öppet har erkänts att tvärvillkoren har gett upphov till en tung, byråkratisk börda för jordbrukarna och medlemsstaterna. Enligt min mening var tvärvillkoren en dålig idé från första början, och en förenkling är bara en tillfällig lösning. På EU-språk betyder ”förenkling” i vanlig ordning att standardiseringen och kommissionens kontrollfunktion ökar. Återigen lämpar sig de stora skillnaderna i jordbruket, med olika rådande klimatförhållanden i hela EU, inte för en sådan standardisering. I betänkandet framhålls med entusiasm att tvärvillkoren är ett viktigt instrument för att allmänheten ske ge sitt stöd åt jordbrukarna. Jag tvivlar på att ens en procent av allmänheten har hört talas om tvärvillkor, än mindre förstår vad det står för. En verklig förenkling vore att avskaffa tvärvillkoren helt och hållet och låta jordbrukarna ägna sig åt det de är bäst på, odling av grödor och djuruppfödning.
Jim Allister
(EN) Fru talman! Trots att jordbrukare inte är oresonliga och i regel inte heller oärliga, leder tvärvillkoren ofta till orättvis behandling genom oproportionerliga påföljder för överträdelser av mindre betydelse och oanmälda kontroller. Vi har hört att 68 procent av överträdelserna betecknas som mindre allvarliga. Trots det är de påföljder som utdöms alltför ofta nästan förödande för en hårt arbetande jordbrukare. Skillnader i tillämpningen av tvärvillkor mellan olika länder ökar den ovilja som de har gett upphov till i en del länder.
I min valkrets Nordirland har vi särskilt haft problem med dubbla ansökningar för samma mark på grund av vårt system med ettårsarrenden. I stället för att pragmatiskt söka efter en lösning har vi stått handfallna. En stor del av skulden ligger hos det lokala jordbruksdepartementet, som, liksom Bryssel, dock kunde ha gjort mer för att lösa problemet. Därför förespråkar jag utan tvekan förenkling och flexibilitet samt en stor portion hederligt sunt förnuft i stället för den omedgörlighet som en del övernitiska byråkrater uppvisar.
James Nicholson
(EN) Fru talman! Allra först vill jag i dag välkomna betänkandet och gratulera föredraganden till hans arbete.
Tvärvillkoren och deras genomförande på medlemsstatsnivå är mycket viktigt. Vi får inte tillåta varandra - och varenda medlemsstat - att göra sin egen tolkning. Om ni lyssnade till Mairead McGuinness och Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf denna förmiddag hörde ni att tolkningen skiljer sig åt mellan olika medlemsstater. Det måste bli rätt på medlemsstatsnivå och vi måste kräva att varje medlemsstat genomför detta direktiv på rätt och lämpligt sätt.
Jordbrukare behöver och kräver mindre kontroller, inte fler. När en kontroll ska genomföras måste den föranmälas i tillräckligt god tid. Enligt min mening är det vansinne att bötfälla en jordbrukare för minsta lilla detalj. Detta händer redan. Jordbrukarna bör få tid på sig att åtgärda eventuella problem, inte bara få höra att de inte har fullgjort sina skyldigheter och kommer att straffas. Det finns ett stort behov av att minska byråkratin inom jordbruket. Tvärvillkoren får inte bli ett system för att straffa och kontrollera jordbrukare. Vi bör finnas där för jordbrukarna och erbjuda dem rådgivning om hur de kan förbättra saker och ting. Tvärvillkoren skulle kunna vara en makt i det godas tjänst, och de som utför kontrollerna bör ha lämplig utbildning och känna till sitt ansvar.
Ja, Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf har rätt. Ett kontrollbesök på mitt jordbruksföretag varade i sju timmar. Det enda fel de kunde hitta var att en liten del av marken inte längre ansågs vara odlingsbar och att vi hade byggt ett fjäderfähus som vi inte hade informerat dem om. Ett sådant litet överseende - att bygga ett fjäderfähus på lantbruket utan att informera dem inom tolvmånadersperioden - tycker verkligen inte jag borde leda till en påföljd. Man bör få möjlighet att rätta till det så fort som möjligt.
Francesco Ferrari
(IT) Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag tycker att Jan Mulder med sitt betänkande gör en förträfflig insats för att förbättra jordbrukspolitiken i EU.
Jordbruket väcker ett allt större intresse i Europa. Med tanke på att hälften av EU:s areal har överlåtits åt jordbruket så anser jag att villkoren utgör en av de viktigaste politiska signalerna om att det finns en önskan om att bekräfta vårt stöd för jordbrukssektorn och samtidigt ställa krav på att den för att få detta stöd måste värna om miljön. Jag vill betona hur dessa regler hänger samman med våra medborgare, med konsumenterna. Här har vi ett mycket betydelsefullt sätt att öka medvetenheten om en fråga som är lika aktuell som miljöskyddet.
Jag stöder föredragandens insatser för att förenkla villkoren. Jag anser faktiskt att det är kontraproduktivt att kräva att jordbrukarna ska vidta orimliga åtgärder för att följa lagstiftningen. Genom att införa nya frågor, till exempel klimatförändringen, biobränsle, vattentillgångar och riskhantering, har kommissionen visat att den vill gå ett steg längre. Det kommer dock fortfarande att finnas en viss otydlighet kring hur villkoren ska hanteras om kommissionen endast fastställer ett generellt krav på förenkling utan att förklara hur - och i vilket syfte - detta ska genomföras.
Förenkling, avreglering och - skulle jag själv vilja tillägga - öppenhet är aspekter som alltid måste genomsyra alla initiativ från EU. Jag ska sätta punkt där, men jag är medveten om att ni, fru kommissionsledamot, för tio dagar sedan besökte Brescia i min egen provins. Där fick ni - även om det inte är helt relevant för den här debatten - möjlighet att smaka på viner och produkter som är typiska för Brescia. Att inte tillsätta socker i vin anser jag är ett sätt att hitta rätt kvalitetsbalans och rättvist belöna producenterna.
Seán Ó Neachtain
(GA) Fru talman! Jordbrukarna bör garanteras EU-stöd inom den gemensamma jordbrukspolitiken för åren 2007-2013. Därför kan jag inte acceptera att kommissionen försöker minska denna garanti genom sin nyligen tillkännagivna ”hälsokontroll”. Kommissionen försöker skära ned direktstödet till jordbrukare till mindre än 13 procent. Jag anser att det är oacceptabelt att bryta denna garanti eftersom jordbrukarna har ingått avtal om uttag av jordbruksmark för dessa år, och det vore inte rätt att ändra dem.
När det gäller normer så skulle jag vilja säga följande: Om de ska genomföras i hela EU så bör de tillämpas i lika hög grad på livsmedel som förs in i EU - och jordbrukare i hela EU bör inte utsättas för meningslösa kontroller.
Vi bör se över de normer som gäller för de livsmedel som vi släpper in i EU. Kommissionen bör vidta åtgärder, i stället för att störa jordbrukarna, som gör sitt bästa i hela EU, och det omfattar i högsta grad även mitt eget land, Irland.
Maria Petre
(RO) Fru talman! Först av allt vill jag gratulera våra kolleger, föredragande och skuggföredragande, som åtog sig den svåra uppgiften att presentera detta paket av komplicerade ändringsförslag som är nödvändiga för den gemensamma jordbrukspolitikens framtid.
Det är uppenbart att det mycket stora antalet EU-förordningar och EU-direktiv som jordbrukare måste följa gör det svårare för dem att få tillgång till stödet. Reglerna för systemet med samlat gårdsstöd måste förenklas när det gäller villkoren. Den rättsliga grunden gör det möjligt att tillämpa minimiregeln för minskning av stödet, liksom för undantaget från att minska stödet vid mindre förseelser.
Färre administrativa skyldigheter, harmoniserade kontroller, kombinerade kontroller, även inom EU-institutionerna, och punktliga utbetalningar skulle på det hela taget förbättra stödet till jordbrukarna och därmed öka den gemensamma jordbrukspolitikens effektivitet.
Det är också nödvändigt att ge ökat stöd för att förbereda kontrollerna, vilka enligt min mening bör anmälas inte alltför lång tid i förväg och utföras av människor med lämplig utbildning.
Till sist anser jag, när det gäller Bulgarien och Rumänien, som nya medlemsstater, att det är klokt att öka frivilligheten i artiklarna 3, 4, 6, 7 och 9 till och med 2013, i den mån bestämmelserna i dessa artiklar handlar om lagstadgade krav i administrativa frågor.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Fru talman, fru kommissionsledamot! All form av jordbruksverksamhet och jordbruksproduktion bör leva upp till kraven på miljöskydd, säkerhet, kvalitet och djurskydd. Jan Mulders betänkande innehåller många viktiga bestämmelser om detta.
Jag vill be kommissionsledamoten att särskilt fokusera på fyra ändringsförslag, nämligen ändringsförslagen 19, 26, 27 och 29. Om systemet med tvärvillkor ska genomföras ordentligt i de nya medlemsstaterna och samtidigt leva upp till samhällets förväntningar kommer det att behöva införas stegvis.
Alla kraven bör inte träda i kraft i dessa länder förrän 2013 då de börjar ta emot fullt direktstöd. Vi bör komma ihåg att budgetramen för 2007-2013 innehåller resurser för att ge jordbruksföretagen möjlighet att anpassa sig och investera. Fru kommissionsledamot! De krav och normer som införs för våra jordbrukare är strängare än i tredjeländer. Vi behöver stödja våra jordbrukare och skydda dem från illojal konkurrens. Produktionsprocesserna för importerade produkter måste uppfylla samma normer som EU:s produkter.
Mariann Fischer Boel
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Ett stort tack till ledamöterna för deras bidrag till denna debatt.
Ni ska veta att en minskning av byråkratin för att förenkla saker och ting har stått överst på kommissionens dagordning ända från början. Det var därför som vi, när vi inledde debatten om tvärvillkoren, beställde en rapport från Rambøll Management om en förenkling av den gemensamma jordbrukspolitiken med särskild anknytning till tvärvillkoren. Det är en begränsad undersökning som endast omfattar fem olika medlemsstater, men den är mycket intressant och jag kommer att ge er ett exemplar.
Den visar, som Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf med rätta säger, att det finns en stor skillnad mellan medlemsstaterna. Medlemsstaterna genomför tvärvillkorssystemet på olika sätt. Därför är, vilket med rätta sades, rådgivningssystemet mycket viktigt.
Jag menar att denna undersökning, inom ramen för hälsokontrollen, bör utgöra underlag för ytterligare diskussioner om vad vi kan göra för att förenkla tvärvillkorssystemet utan att urvattna de bakomliggande idéerna.
Detta utgör ett första steg, jämte diskussionen i rådet och Jan Mulders betänkande, men inte det sista. Låt oss fortsätta med hälsokontrollen för att se vad vi kan göra och använda all tillgänglig information. Det är värt att granska denna rapport för att se vad som kan göras, vad medlemsstaterna kan göra och hur medlemsstaterna sinsemellan kan fastställa bästa metoder i syfte att nå en lösning med lika villkor.
Tack för debatten. Jag är övertygad om att vi kommer att återkomma till den här frågan.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Witold Tomczak  
skriftlig. - (PL) Jag välkomnar att genomförandet av de dyra kraven när det gäller tvärvillkor för de nya medlemsstaterna (de så kallade nya tio) har skjutits upp. Det är verkligen befogat. De berörda länderna får ännu inte det fulla direktstöd som redan utgör huvuddelen av alla utgifter inom jordbruket i EU.
Jag välkomnar också att de nya medlemsstaterna får ökade möjligheter att dra nytta av det samlade gårdsstödet 2010-2013. Det här kommer att innebär att de nya medlemsstaterna slipper en stor och onödig börda i samband med genomförandet av systemet med samlat gårdsstöd.
Det här är ett steg i rätt riktning. Vi bör dock inte låta detta dölja det allvarliga läget när det gäller resursfördelningen mellan de gamla och nya medlemsstaterna. De senaste uppgifterna från 2005 visar att de nya medlemsstaterna har tagit emot 1,5 miljarder euro i direktstöd. Det är 21 gånger mindre än de femton gamla medlemsstaterna. Stödmottagarna tog emellertid endast emot 2,4 gånger mindre (2 miljoner euro respektive 4,9 miljoner euro). Dessa enorma skillnader återspeglas även i de genomsnittliga bidrag som varje stödmottagare tog emot. För de nya medlemsstaterna uppgick detta bidrag till 723 euro medan det uppgick till 6 327 euro för de femton gamla medlemsstaterna, vilket är nästan nio gånger mer!
Den pågående diskrimineringen av de nya medlemsstaterna drabbar jordbrukarna i dessa länder. Den innebär också ett ifrågasättande av själva andan i den gemensamma jordbrukspolitiken och jordbrukets utveckling i hela EU.
(Sammanträdet avbröts kl. 11.25 och återupptogs kl. 11.30.)
