Situationen i Georgien (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är rådets och kommissionens uttalanden om situationen i Georgien.
Cecilia Malmström
rådets tjänstgörande ordförande. - Herr talman! Vi rör oss inom många områden här på eftermiddagen och det är det som är så fantastiskt spännande med att sitta här i rådsordförandestolen. Det ämne vi ska diskutera nu är Georgien. Det är en fråga som jag vet engagerar Europaparlamentet och som jag själv känner mycket starkt för. Jag vill redan från början göra klart att EU ger sitt fulla stöd till stabilisering och normalisering av Georgien, samt till demokratiska reformer i landet.
Vi bistår Georgien på flera mycket konkreta sätt: Genom EU:s övervakningsmission (EUMM), genom vårt aktiva engagemang och vår centrala roll i samtalen i Genève, och genom ökat finansiellt EU-bistånd för att lindra den humanitära situationen och stödja Georgiens ekonomiska återhämtning.
Med lanseringen av det östra partnerskapet har EU stärkt relationerna till bland annat Georgien. Vi erbjuder en möjlighet att uppgradera relationerna genom associeringsavtal och omfattande frihandelsområden. Georgiens mål är förstås att uppnå stabilitet och välstånd. Vi ska hjälpa dem på denna väg. Men för att verkliga framsteg ska nås måste Georgien behålla sitt fokus på demokratiska reformer. Vi fäster som alltid mycket stor vikt vid frågor som gäller god samhällsstyrning och mänskliga rättigheter. Vi uppskattar att Georgien är fast beslutet att fortsätta med sina demokratiska reformer, och särskilt beslutet om en andra reformvåg.
Att bli en etablerad demokrati där medborgarna åtnjuter grundläggande friheter och mänskliga rättigheter kommer att innebär stora fördelar för Georgien. Naturligtvis för egen del och för människorna som bor där, men också genom att det skapas bättre möjligheter för dem som lever i separatistregionerna. Den politiska miljön är en utmaning. Dialogen mellan regeringen och oppositionen måste fortsätta att verka mot konsensus kring centrala delar av institutionsbyggandet och om frågor som rör författningsreformer, valreformer, frihet för medier och mänskliga rättigheter. Georgiens regering måste också fortsätta att upprätthålla kontakterna med oppositionen och det civila samhället.
Här är EU beredd att bistå. Utöver det samarbete som redovisas i handlingsplanen för den europeiska grannskapspolitiken erbjuder det östra partnerskapets bilaterala spår en särskild möjlighet att komma fram på det här området. Vi tittar också på förhandlingsdirektiv till ett associeringsavtal med Georgien, och med Armenien och Azerbajdzjan. Processen för att uppgradera våra förbindelser med dessa länder kommer att vägledas av principerna delaktighet, differentiering och konditionalitet, och delat ansvar. Vi välkomnar Georgiens åtagande att arbeta för bättre relationer med EU utifrån det perspektiv som det östra partnerskapet skapar.
EU:s övervakningsmission är en mycket viktig stabilitetsfrämjande faktor under nuvarande omständigheter. Mandatet har nu förlängts fram till september 2010. Vårt fokus ligger på förtroendeskapande åtgärder mellan parterna. Efter Genèveöverenskommelsen om mekanismer för incidentförebyggande och incidenthantering spelar övervakningsmissionen en framträdande roll för samordningen av mekanismerna mellan de olika parterna. Här menar jag georgierna, ryssarna och de facto-myndigheterna i Sydossetien och Abchazien.
Trots vissa svårigheter har parterna enats om ett antal punkter, bland annat att inrätta en så kallad ”hot line” för att åtgärda säkerhetsrelaterade frågor vid Sydossetiens och Abchaziens administrativa gränser. Övervakningsmekanismen har utnyttjat detta för att minska spänningen mellan parterna efter incidenterna i Svarta havet, och för att klara upp en incident vid Sydossetiens administrativa gräns där 21 georgiska medborgare kvarhölls och senare frisläpptes.
Övervakningsmissionen kommer att arbeta även fortsättningsvis med de berörda parterna. En övergång från incidentförebyggande till förtroendeskapande åtgärder kommer att vara viktigt för att normalisera situationen. Missionen övervakar vidarebosättning av internflyktingar från kriget i augusti förra året, nybyggda bosättningar och underlättande av kontakter mellan internflyktingar och georgiska myndigheter, frivilligorganisationer och internationella organisationer. Det står klart att nästan alla internflyktingar som fördrivits genom tidigare konflikter fortsätter att leva under omständigheter som inte uppfyller internationella minimistandarder, även om situationen har förbättrats sedan 2008. Missionen kommer att, där det finns möjlighet, fortsätta att hjälpa till att underlätta kontakterna med myndigheterna.
En händelse av central betydelse för missionen var genomförandet av två samförståndsavtal med Georgiens försvarsministerium och inrikesministerium. Vi är dock vaksamma när det gäller risken för att de georgiska myndigheterna upphör att tillämpa samförståndsavtalen eftersom det finns en brist på ömsesidigt förtroende mellan parterna.
Som ni känner till publicerades nyligen en rapport från det oberoende internationella ”Fact-finding Mission” för konflikten i Georgien. Alla berörda parter, liksom det internationella samfundet i stort, kan dra lärdomar av denna rapport. Men den måste ses i sin helhet och inte selektivt. EU har konsekvent upprepat sitt orubbliga stöd för Georgiens suveränitet och territoriella integritet inom sina internationellt erkända gränser. Det är vår fulla övertygelse att det behövs en internationell närvaro i Georgien och vi kommer att arbeta för detta. Vi beklagar att det i fallet med OSSE trots stöd från en majoritet av staterna inte gick att komma överens.
Beträffande överenskommelserna från den 12 augusti och den 8 september har EU:s ståndpunkt inte förändrats. Ryssland ska fullt ut implementera dessa överenskommelser. Här återstår viktiga frågor att lösa, t.ex. gränskontrollerna, EU:s generella tillträde till de båda utbrytarprovinsernas territorier. Vi kommer att ta upp det här i vår dialog med Ryssland.
Vi måste också blicka framåt. Här är samtalen i Genève oerhört viktiga, även om de har svårigheter. De är det enda ställe där alla parter är representerade och det är viktigt att man faktiskt kan ha pragmatiska diskussioner om att inte använda våld och om internationella säkerhetsarrangemang. Det här är den enda framkomliga vägen och vi ser fram emot de samråd som planeras i slutet av januari 2010. Det skulle gagna alla som eftersträvar en långsiktig stabilitet och utveckling för Georgien och för regionen i sin helhet.
Benita Ferrero-Waldner
Herr talman, fru rådsordförande, kära framtida kolleger, ärade ledamöter! Det är ett nöje att vara här. Låt mig också få tillägga att det är en glädje att ännu en gång få möjlighet att utbyta åsikter med er om Georgien.
Som ni vet har Georgien de senaste två åren genomgått en period av svårigheter, både externt och internt.
Kriget med Ryssland i augusti förra året, som precis omnämndes, har lämnat sår i hela regionen, och Georgien kämpar fortfarande med grundläggande frågor såsom elementära behov för fler än 200 000 fördrivna personer, varav en del tvingades lämna sina hem redan i början på 1990-talet. Och internt har fjolårets konflikt ökat spänningarna inom Georgien. Omstridda val, exempelvis, ledde till flera månaders gatudemonstrationer.
Vi gör vårt yttersta för att hjälpa landet att ta de steg som krävs för att övervinna svårigheterna. Först och främst håller vi vårt löfte om bistånd på upp till 500 miljoner euro till stöd för Georgiens återhämtning. Stödpaketet efter konflikt används väl, och levnadsförhållandena har redan förbättrats för många människor.
Vi håller våra löften, och vårt omfattande bistånd bidrar till vidarebosättningen av internflyktingar och den ekonomiska stabiliseringen samtligt som det stöder Georgiens infrastruktur. Under de kommande dagarna kommer kommissionen att betala ut den första delen på 46 miljoner euro i makroekonomiskt stöd i form av bidrag till Georgien, en annan del av detta heltäckande paket.
Men om vi ska lyckas hjälpa Georgien att övervinna de aktuella svårigheterna måste också Georgien göra mer, i synnerhet inom tre områden.
Till att börja med måste Georgien befrämja ännu fler demokratiska reformer. Demokratin, rättsstatsprincipen, respekten för mänskliga rättigheter och grundläggande friheter utgör ryggraden i förbindelserna till alla våra partnerländer i öst, och den georgiska presidentens uttalande tidigare i år om en ”ny våg av demokratiska reformer” och om att Georgiens svar på ryska angrepp kommer att vara mera demokrati, mera frihet och mera utveckling, välkomnades.
Lokalvalet i Tbilisi i maj kommer att sätta dessa åtaganden på prov, och är mycket viktiga eftersom Tbilisis borgmästare - för första gången - kommer att väljas genom direktval.
Detta är en stor möjlighet för Georgien att återskapa medborgarnas förtroende för valprocessen - ett tillfälle som måste utnyttjas, eftersom bristerna i valsystemet fortfarande utgör en viktig potentiell källa till politisk instabilitet i Georgien.
Det andra området där vi vill se Georgien arbeta hårdare är i att uppvisa ”strategiskt tålamod” efter konflikten. Det säger president Micheil Saakasjvili själv. Som ni vet har EU spelat en avgörande roll i att få slut på fientligheterna och kommer att fortsätta arbeta för en varaktig lösning.
Vi kommer inte att vackla i vårt stöd för Georgiens territoriella integritet och suveränitet. Och vi kommer att göra allt vi kan genom vår övervakningsmission och vår medlingsroll i samtalen i Genève för att normalisera situationen.
Samtidigt underlättas inte ansträngningarna att lösa konflikten av utbrytarprovinsernas isolering. Tvärtom krävs en smart engagemangspolitik gentemot Abchazien och Sydossetien.
Därför uppskattar vi Georgiens uttalade politik av ”strategiskt tålamod”, som alltmer erkänner behovet av att upprätthålla förbindelser utan restriktioner med utbrytarprovinserna, till förmån för medborgarna och återskapandet av stabilitet i regionen.
De ansträngningar som Georgiens regering gör för att skapa en statlig strategi för Abchaziens och Sydossetiens regioner förtjänar vårt stöd, särskilt alla ansträngningar som görs för ett närmare samarbete till förmån för befolkningen.
Men vi är fortfarande oroade över att lagen om ockuperade territorier - om den tillämpas för strikt - i onödan kan öka spänningarna när det gäller entiteterna och därmed komplicera tillhandahållandet av stöd. Risken är att den hämmar ekonomiska förbindelser och ser till att stegen inte kan tas för att normalisera de dagliga kontakterna. Trots det mycket goda rådet från Europarådets Venedigkommission har Georgien fortfarande inte ändrat lagen, och vi kommer att fortsätta uppmana Georgien att göra de föreslagna justeringarna.
Min tredje punkt är att Georgien bör förbereda sig aktivt för att förhandla om ett nytt associeringsavtal mellan EU och Georgien i samband med det europeiska och östliga partnerskapet. Vi sparar inte på några ansträngningar i vårt stöd till Georgien.
Förberedelserna inför fastställandet en ny rättslig ram för våra bilaterala förbindelser fortskrider ganska väl. Vi har snabbt utarbetat förhandlingsdirektiven till ett associeringsavtal mellan EU och Georgien, som nu är under behandling i rådet. Utkastet till förhandlingsdirektiven innehåller det framtida upprättandet av ett djupgående och omfattande frihandelsavtal.
Vi har redan gett Georgien nyckelrekommendationer om vilka steg som behöver tas innan vi kan bedöma att landet är redo att inleda dessa förhandlingar. Georgiens beslut att använda upptakten till förhandlingarna för att påskynda sina egna förberedelser är klokt, och jag tror att det är mycket viktigt att landet tar itu med nyckelrekommendationerna mycket aktivt.
Förhandlingarna mellan EU och Georgien beträffande avtal om visumlättnader och återtagandeavtal slutfördes på arbetsgruppsnivå i november, och nu väntar vi på ett slutligt godkännande från båda sidorna. Dessa avtal utgör en milstolpe i vårt partnerskap och visar ännu en gång på de konkreta fördelar som Georgiens befolkning kan få av en närmare förbindelse mellan oss. Stärkt rörlighet går hand i hand med stärkt säkerhet. Jag skrev nyligen på en gemensam förklaring om partnerskap för rörlighet mellan EU och Georgien som nu kommer att slutföras.
Låt mig sammanfatta genom att säga att vi står fast vid vårt åtagande att stödja Georgien i dessa svåra tider. Vi erbjuder nya möjligheter som kan ge påtagliga fördelar för landet och dess medborgare, men Georgien måste hjälpa sig självt och, om de tar bra beslut, kommer vi att vara där och hjälpa landet hela vägen.
György Schöpflin
Herr talman! Jag är mycket imponerad av den detaljrika bild som rådsordföranden och kommissionsledamoten har målat upp om hur de nuvarande förbindelserna ser ut. EU:s förbindelse med Georgien väcker vittgående frågor om vad vi handlar om, vad EU är och vad vi strävar efter att bli. Denna förbindelse kan komma att bli ett testfall för vårt engagemang för solidaritet, mänskliga rättigheter och demokrati - de värden vi står för.
Det är tillräckligt klart att Georgien - både eliten och samhället - anser att landet tillhör Europa. Samtidigt befinner sig landet - det måste vi erkänna - i ett utsatt läge eftersom Ryssland, den före detta kolonialmakten, inte har gett upp tankarna på att återfå något sorts överhöghet över Georgien eller, rentav, över resten av södra Kaukasus. Det är i denna mening som många människor i Ryssland inte tar Georgiens status som självständig stat på allvar, och anser att det är en tidsfråga innan Georgien återvänder till Ryssland. Det får de allra flesta människor i Georgien att känna sig helt klart osäkra. Denna osäkerhet har ökat tydligt efter fjolårets konflikt med Ryssland. Inget land gillar att fråntas sitt suveräna territorium, såsom skedde i Georgien.
Allt detta påverkar EU - därav det östra partnerskapets betydelse. Georgien anser sig ha en europeisk framtid, inte minst som en garanti för landets säkerhet. Uppenbarligen finns också den södra kaukasiska energikorridoren, som är en framtida livlina för Europas energiförsörjning. Dessa borde vara tillräckligt övertygande skäl för EU att ta Georgiens strävanden i riktning mot Europa på allvar, vilket vi uppenbarligen gör, men det finns också ett sista argument. Om Europa försummar dessa strävanden kommer vår egen trovärdighet i världen att ifrågasättas, och våra motståndare kommer att glädjas över detta svaghetstecken från Europa.
Roberto Gualtieri
Herr talman, mina damer och herrar! Jag anser att den svåra situationen i Georgien kräver särskild uppmärksamhet när försvaret av folkrätten ska kombineras med en pragmatisk syn och en känsla av ansvar.
Vi anser att EU gjorde rätt i att bekräfta sitt stöd för Georgiens territoriella integritet och suveränitet, och samtidigt välkomnar vi den försiktighet som visats i uppmärksammandet av valet i Abchazien, som vi tycker passar väl ihop med en metod som baseras på konstant strävan efter dialog och politisk debatt och på stöd för demokratiska processer. Den inhemska tillväxten i regionen och utvecklingen av det internationella sammanhanget ger stöd åt beslutet att söka dialog och utöka Europas ansvar i de olika områden där åtaganden har gjorts: Kommissionens initiativ att stödja den demokratiska processen i Georgien och flyktingarna, ansträngningarna att hålla samtalen i Genève vid liv och EU:s övervakningsmissions verksamhet, varav det sistnämnda är av allt större värde och betydelse eftersom det är den enda internationella missionen i Georgien just nu.
Vi välkomnar det arbete som missionen tagit på sig och dess bidrag till stabiliseringen av regionen, till hur mekanismerna för incidentförebyggande och incidenthantering fungerar, och till den mödosamma processen att återskapa förtroende mellan parterna. Samtidigt är vi medvetna om att utvecklingen av de demokratiska processerna, kring vilka vi måste vara generösa och krävande, och associeringsavtalet mycket väl kan vara nyckeln till en bestående förändring i Georgien.
Ulrike Lunacek
för Verts/ALE-gruppen. - (DE) Herr talman, fru rådsordförande, fru kommissionsledamot! Jag vill i synnerhet diskutera två frågor. Den första gäller sambandet mellan ekonomiskt bistånd och stöd, å ena sidan, och demokratisk utveckling, å andra, och den andra frågan gäller vissa grundläggande frågor som berörs i Tagliavinirapporten.
Fru Ferrero-Waldner! Ni har rätt när ni säger att det behövs finansiellt och ekonomiskt stöd för Georgien och att EU måste fortsätta att betala ut det. Ni har också lagt upp tre villkor för tillhandahållandet av stödet, nämligen demokratisk reform, grundläggande friheter och rättssäkerhet. En fråga är synnerligen viktig för mig. Tidigare var det tyvärr så att Georgien och landets regering köpte in stora mängder vapen, särskilt strax före fjolårets konflikt. Hur tänker ni garantera att EU-medlen inte används till detta ändamål?
För det andra vill jag nämna ett människorättsfall som också rådet och Thomas Hammarberg har berört. Två tonåringar i Sydossetien hålls fortfarande i förvar trots att man har lovat Thomas Hammarberg att de kommer att släppas. Har ni vidtagit några åtgärder i detta hänseende? Anser ni det troligt att de kommer att släppas under den närmaste framtiden?
En sista punkt: I Tagliavinirapporten har vi för första gången fått en tydlig förklaring till hur konflikten inträffade genom uppbyggandet av främlingsfientlighet och hatets språk. Vad tänker kommissionen och rådet göra på detta område för att lugna situationen och göra det klart att sådana saker leder till beväpnad konflikt och att det är viktigt att stoppa dem innan de ens hunnit starta?
Michał Tomasz Kamiński
Herr talman! Jag vill inte dölja det faktum att jag är besviken på båda de uttalanden som vi har hört. Idag, här i Europaparlamentet, gör vi, EU:s företrädare, mycket rätt i att betona demokratins roll. Vi läxar upp president Micheil Saakasjvili om de reformer han måste införa i sitt land. Jag vill påstå att han redan har genomfört väldigt många reformer, och dagens Georgien är ett helt annat land än vad Georgien var för några år sedan. Men vi har inte glömt bort att det idag finns ryska stridsvagnar på en stor del av Georgiens territorium. Kolleger, om ni tror att ryska stridsvagnar någonsin i historien frambringat demokrati för någon, har ni helt fel. Ryska stridsvagnar skapar inte demokrati; ryska stridsvagnar skapar underordnande.
Vi talar idag om situationen i Georgien, men endast en gång hörde vi rådets företrädare nämna ordet ”Ryssland” i sitt tal, trots att det är Ryssland som är nyckeln till situationen i Georgien. Jag säger inte att allt är perfekt i Georgien. Det finns säkert mycket som behöver förbättras. Men ryssarna skrattar oss rakt upp i ansiktet när de inte tillämpar det fempunktsavtal som president Nicolas Sarkozy förhandlade fram på EU:s vägnar. Jag måste fråga: varför finns det fortfarande ryska arméenheter i byn Pereva? Har man någonsin nämnt detta för ryssarna?
Om vi talar om behovet av demokrati, mänskliga rättigheter, tolerans och yttrandefrihet instämmer jag med allt. Men, anser vi att Ryssland understöder dessa värderingar i Georgien idag, eller att de ryska angreppen mot Georgien är en del av en kamp för demokrati? Nej, det handlar om hänsynslös imperialism. Vi, Europeiska unionen, borde motsätta oss denna hänsynslösa imperialism. Enbart då kommer det vi säger att låta trovärdigt i våra georgiska vänners öron, när vi talar om för dem att det återstår mycket som de måste göra - och jag håller med om detta - för att deras land fullt ut ska kunna nå upp till våra europeiska normer.
Vi borde dock inte kritisera Georgien när vi å andra sidan har Ryssland, där obekväma journalister mördas, där språket om hat mot grannar och minoriteter är det officiella språket i medier och det språk som framträdande ryska politiker använder. Vi måste säga ”nej” till det för att kunna vara trovärdiga i det vi säger till alla andra länder, inklusive Georgien, om demokrati. Jag vill vädja till EU att noggrant och bestämt skydda Georgiens territoriella integritet i namnet på de värderingar som vi alla delar, och att skydda friheten och demokratin i Georgien från ryska angrepp.
Andreas Mölzer
(DE) Herr talman, fru kommissionsledamot! Jag anser inte att EU:s utrikespolitik i denna region är konsekvent. Kaukasus är känt för att vara ett transitområde för energi på samma sätt som Ryssland, som är en viktig strategisk partner av stor betydelse för oss. På grund av situationens känslighet har EU låtit sig luras av president Micheil Saakasjvili i den georgiska krisen, möjligen under inflytande av vissa medlemsstaters USA-beroende hållning. Politisk kortsiktighet i den georgiska krisen kommer inte bara att öka EU:s interna splittring, utan det kommer också att sätta enorm press på förbindelserna med Ryssland. Räkningen kommer i form av en gasdispyt. Det återstår att se om de nya ledarna i EU kommer att visa sitt värde i detta fall.
Om Bryssel verkligen vill skydda de mänskliga rättigheterna bör man ingripa i Georgien med avseende på eventuell valmanipulation, arbetsförhållanden som liknar slaveri och begränsningar i rätten att demonstrera, som strider mot stadgan om de grundläggande rättigheterna.
Bryssel borde inta en balanserad hållning när det gäller den georgiska frågan och ta lika hänsyn till både Georgiens och Rysslands legitima intressen.
Vytautas Landsbergis
(EN) Herr talman! När jag fortfarande var en ung pojke invaderades mitt land av sovjeterna. I grundskolan fick vi lära oss många nya sånger. En av sångerna var från Georgien och handlade om en flicka som hette Suliko. Ockupationen var hemsk på alla sätt. Bara den sången var vacker.
Många år har gått, och nyligen stötte vi ihop med den där flickan, Suliko, igen. Den här gången var hennes mörka ögon fyllda med tårar, och hon visade tecken på att ha blivit slagen. Hon misshandlades ännu en gång för ett år sedan - hon rånades, blev slagen och våldtogs. Vi, de 27 EU-herrarna, stirrar på henne efteråt och pratar på ett konstigt sätt: Hur kunde detta ske? Vad gjorde hon för fel? Var det hennes beteende som retade upp våldtäktsmannen? Det är exakt det han påstår: ”Hon var provokativ!” Motsatte hon sig hans krav? Det vore oförståndigt: ingen, särskilt rånaren och våldtäktsmannen, får bekämpas eller demoniseras. Hon kunde ha varit flexiblare, ha bemött angreppen på ett mjukt sätt, men hon försökte försvara sig själv i två hela dagar - det var hennes största misstag. Nu kan ingen säga vem som anföll vem: han påstår att hon anföll honom.
Så här ser situationen ut i en domstol i ett land långt borta i Europas utkant, där herr storgodsägare inte under några omständigheter kan dömas - men hon kan. På grund av detta har vi nu ett nytt problem som hon har skapat, eftersom våra affärer med herr våldtäktsman har skadats något. Nästa gång ger vi herr våldtäktsman vårt specialpiller ”Mistral” som ökar den manliga prestationen.
Mina damer och herrar i Europa! Vackla inte på samma sätt om nästa krig.
Kinga Göncz
(HU) Jag vill tacka kommissionsledamot Benita Ferrero-Waldner och i synnerhet Cecilia Malmström, som befinner sig emellan oss idag i egenskap av minister men som snart också kommer att bli kommissionsledamot. Jag vill också först i korthet tacka för denna rapport, som innehöll en del mycket viktig information. Låt mig också få säga att sedan Europas senaste två utvidgningar har EU:s östra grannar kommit mycket närmare unionen, vilket är en värdefull utveckling utifrån många perspektiv, inte enbart på grund av den geografiska närheten, men delvis också på grund av en utrikespolitik som baserar sig på idén av ryska inflytelsesfärer, för att inte nämna den ökande vikten av tryggad energiförsörjning.
Utifrån detta perspektiv är det östliga partnerskapsprogrammet ytterst viktigt, eftersom det också kan garantera differentiering samtidigt som det tydligen skapar närmare band med dessa länder. Georgien är det land i Kaukasusregionen som är mest engagerat i EU:s värderingar. Jag skulle vilja nämna och påpeka ett par saker och börjar med förberedelserna för de förenklade viseringsförfarandena. Denna åtgärd är inte bara viktig från de mänskliga relationernas synpunkt, utan också för att vi vet att medborgarna i Sydossetien och Abchazien som har ryska pass redan åtnjuter denna förmån, något som har skapat sådana spänningar att det bara förvärrar situationen ytterligare. Den andra saken jag vill poängtera är att det finns olösta konflikter i fyra av de länder som omfattas av den östra grannskapspolitiken, något som vi måste ägna vår fulla uppmärksamhet åt.
Slutligen vill jag tacka kommissionsledamot Benita Ferrero-Waldner för alla hennes ansträngningar att få denna region att komma närmare EU.
Milan Cabrnoch
(CS) Europaparlamentet övervakar situationen i Georgien mycket noggrant och ägnar stor uppmärksamhet åt landet. Europaparlamentets talman Jerzy Buzek träffade president Micheil Saakasjvili i slutet på oktober. I början på november, under ett gemensamt sammanträde mellan utskottet för utrikesfrågor, delegationen till den parlamentariska samarbetskommittén EU-Ryssland och delegationen för samarbete med länderna i södra Kaukasien, diskuterade ledamöter av Europaparlamentet Tagliavinirapporten om situationen i Georgien, och under ett extra möte i Strasbourg den 26 november träffades ledamöter i delegationen för södra Kaukasien med den georgiska regeringsministern, Giorgi Baramidze.
Vi stöder alltid Georgiens territoriella integritet och suveränitet. Vi stöder en fredlig lösning på situationen i Georgien och konflikten mellan Georgien och Ryssland. Vi trycker på för att fredsövervakarna ska få tillgång inte bara till områden som förvaltas av den georgiska regeringen utan också till ockuperade områden. Samtidigt trycker vi på för möjligheten att tillhandahålla humanitärt bistånd även till de ockuperade områdena. Vi är bekymrade över situationen för flyktingarna, som har tvingats lämna sina hem och inte kan återvända till dem, och vi uppskattar den georgiska regeringens ansträngningar att garantera värdiga levnadsförhållanden för alla flyktingar. Vi uppmanar starkt båda parterna i konflikten att respektera avtalet om eldupphör och fullfölja sina åtaganden för en fredlig lösning.
Elena Băsescu
(RO) Mina damer och herrar! För flera år sedan var det många röster som skarpt kritiserade de som stöttade Svartahavsregionens strategiska betydelse för Europa. Ändå har tiden visat att Europa står i nära förbindelse till länderna i Svartahavsregionen.
Georgien har en särskild strategisk betydelse i Svartahavsregionen när det gäller energitrygghet, eftersom tillförselvägar såsom gasledningen Nabucco, oljeledningen Baku-Tbilisi och oljeterminalen i Supsa är nära kopplade till landets stabilitet. Genom konflikten som ägde rum i Georgien i augusti 2008 betonades att en olöst konflikt kan återuppstå när som helst, med allvarliga konsekvenser för stabiliteten och säkerheten i hela regionen.
Det är vår plikt att leda Georgien till den euroatlantiska stabilitets- och säkerhetszonen, även om Rysslands inflytande fortfarande är mycket starkt. Lika nödvändigt är det att erkänna flyktingarnas, internflyktingarnas och deras närståendes rätt att återvända till Abchazien, oberoende av deras etnicitet.
Det faktum att Ryssland ger abchazier och sydosseter medborgarskap missgynnar helt klart de georgiska medborgarna eftersom Georgien ännu inte har någon viseringsöverenskommelse med EU, även om vi tidigare hörde kommissionens företrädare säga man har vidtagit åtgärder i denna riktning.
Rumänien har engagerat sig genom att vara en del av EU:s övervakningsmission i Georgien, både på det operativa planet och på fältet, och som en del av högkvarteren i Tbilisi. Vårt land står också fast vid sitt åtagande att försöka föra Georgien närmare EU och Nato. Dessutom kommer vi att skicka en nationell expert som kommer att verka från Natos kontor i Tbilisi. Vi välkomnar ordförandeskapets inställning. Inte under några som helst omständigheter kommer vi att erkänna de så kallade staterna som skapats olagligt och till följd av konflikter i separatistregioner, inte heller olagligt organiserade valprocesser, som de som nyligen genomfördes i Abchazien. Presidenten i den pro-ryska georgiska separatistrepubliken vann valet med 59,4 procent av rösterna. Jag måste också tillägga att ingen av de fem presidentkandidaterna uteslöt helt och hållet tanken om en återförening med Georgien.
Maria Eleni Koppa
(EL) Herr talman! Europeiska unionen har ansvar för att på ett bestämt sätt bidra till stabilitet i sitt omedelbara grannskap, med respekt för folkrätten och tilltro till sina principer.
Vad gäller Georgien i synnerhet måste vi stå fast vid vår ståndpunkt om respekt för territoriell integritet och landets internationellt erkända gränser. Samtidigt måste vi ta hänsyn till de verkliga förhållanden som utmärker olösta konflikter. EU måste förmå att medla och bidra konstruktivt till båda sidorna, Georgien och Ryssland, för att kunna hitta en lösning.
Just nu är det tre viktiga budskap vi måste sända:
För det första, att inga ensidiga och våldsamma lösningar godkänns. För det andra, att debatten om huruvida Georgien ska gå med i Nato eller inte är oläglig och att tonvikten, tvärtom, borde läggas på att hålla igång och försöka nå ett lyckat resultat med diskussionerna i Genève och, för det tredje, att EU:s övervakningsmission i Georgien är en stabilitetsfrämjande och förtroendeskapande faktor. Missionens positiva bidrag borde därför erkännas, deras verksamhet borde förstärkas och man borde uppmana dem att fortsätta sina ansträngningar, särskilt när det gäller brott mot de mänskliga rättigheterna och den humanitära folkrätten.
Marek Henryk Migalski
(PL) Herr talman! Tyvärr, varken i Cecilia Malmströms tal eller i Benita Ferrero-Waldners tal fick vi höra något om vad vi verkligen står inför i Georgien. Jag syftar till den dramatiska humanitära och mänskliga situationen. Jag hade uppfattningen att varken vi eller de båda damerna ansvarar för EU:s brist på reaktioner.
Situationen är verkligen dramatisk. Sexpunktsavtalet tillämpas inte. Det pågår en etnisk rensning på georgiskt territorium. Det georgiska språket har förbjudits på många platser. Vår mission i Georgien tillåts inte utföra sitt arbete på många platser, och det är vi som bär ansvaret för detta. Benita Ferrero-Waldner talade om det långsiktiga makroekonomiska stödet som har fastställts för Georgien, och om att vi kommer att få ett associeringsavtal med Georgien. Allt detta är mycket bra, men den fråga som vi alla måste svara på är: vad har vi gjort åt det här? Jag känner mig djupt besviken, inte bara över det som har sagts här idag av de människor som ansvarar för denna politik, utan också av själva EU-politiken i sig.
Jacek Protasiewicz
(PL) Fru kommissionsledamot, fru Malmström! I motsats till mina polska kolleger kommer jag inte att vara lika kritisk i min utvärdering av EU:s verksamhet i området, därför att jag vill uttrycka min tillfredsställelse över rådets uttalande den 12 december, som entydigt kommenterar det senaste presidentvalet i Abchazien. Jag vill också betona mitt stöd för EU:s åtgärder, eftersom EU är entydigt i sitt erkännande av självständigheten i båda dessa regioner på internationell nivå. Jag vet vad jag talar om från min erfarenhet från förhandlingar med Vitryssland.
Men samtidigt instämmer jag i att EU måste vara bestämt när det gäller att se till att den sexpunktsplan som president Nicolas Sarkozy förhandlat fram efterlevs. Jag säger detta särskilt med tanke på Catherine Ashtons, hög representant för utrikes frågor, störande besked att hon tänker bedriva tyst diplomati. Jag hoppas att tyst diplomati inte innebär tillåtelse att bryta avtal gjorda på Rysslands vägnar med företrädare för EU.
Alexander Mirsky
(LV) Tack herr talman, mina damer och herrar! Jag vill ställa en fråga till de som försvarar president Micheil Saakasjvilis ståndpunkt: har ni varit i Sydossetien? Har ni sett vad den georgiska armén gjorde med Zhinvali? Jag var där under kriget och såg allt själv. Vad den georgiska staten gjorde är ett brott mot människorna i Ossetien och Abchazien. Invånarna i Ossetien och Abchazien vill inte leva i samma land som president Saakasjvili. Om någon fortfarande vill lösa detta stora internationella problem med hjälp av vapen, såsom president Saakasjvili gjorde, finns det ett bra ryskt uttryck: ”Zamučujutsja pilj glatatj”. Det betyder att framgången aldrig kommer att komma. Tack.
Tomasz Piotr Poręba
(PL) Herr talman! Om EU inte stöder Tbilisi både politiskt och ekonomiskt underlättar vi för Ryssland att genomföra sin neoimperialistiska politik mot Georgien, och detta kommer att destabilisera situationen i Kaukasus ännu mer. Därför måste unionen anstränga sig hårdare.
När vi upprepar vårt stöd för Georgiens territoriella integritet, inser vi att sexpunktsplanen egentligen inte övervakas alls? Å ena sidan säger vi att vi vill ha ett demokratiskt, fritt och territoriellt intakt Georgien, samtidigt som våra övervakningsmekanismer, å andra sidan, inte tillåts komma in i områden längs gränsen till separatistrepublikerna. Ett annat bekymmersamt fenomen är kidnappningarna, som har blivit ett sedvanligt handlande för Ryssland i de ockuperade områdena. I början av november blev flera tonåringar offer för kidnappning. Den yngsta är knappt 14 år. Kreml försöker uppenbarligen misskreditera Georgiens president genom att försöka bevisa att han inte kan garantera sina medborgares säkerhet. Rysslands destabiliseringsåtgärder skapar ett enormt hot för säkerheten för invånarna i gränsområdena och leder till ökade konflikter i regionen.
Vi måste agera på ett mera bestämt sätt, eftersom ett territoriellt intakt Georgien innebär större säkerhet för EU och Europa.
Kristiina Ojuland
(ET) Herr talman, fru kommissionsledamot, fru minister, mina damer och herrar! När vi diskuterade Georgien för en tid sedan påminde jag er om att när vi firade Berlinmurens fall, så var det rätt tillfälle att ta upp frågan om när vi kunde fira att Sydossetien och Abchazien återigen skulle tillhöra sitt moderland Georgien. I dag har vi inget svar på den frågan, trots att vi i alla våra dokument, antingen i Europaparlamentet eller i andra institutioner, betonar vikten av Georgiens territoriella integritet enligt internationell rätt, och det är för den sakens skull som vi alla står här.
I förra veckan fördes i Bryssel en mycket givande diskussion med Carl Bildt, som företräder det land som innehar ordförandeskapet. Han kallade Georgien för ett lackmustest för Europeiska unionen, särskilt i samband med frågan om vi en dag kommer att kunna stå upp för idén att Georgiens territoriella integritet återupprättas och att mänskliga rättigheter och flyktingars rättigheter behandlas enligt internationell rätt. Jag instämmer med alla mina kolleger som har talat om en dålig situation för de mänskliga rättigheterna - den kan inte accepteras.
Sist men inte minst, så vill jag framföra en vädjan. I förra veckan träffade jag Georgiens premiärminister Giorgi Baramidze. Han vädjade om att Europeiska unionen skulle göra något i form av förebyggande diplomati för att avvärja en möjlig upptrappning av konflikten.
Tunne Kelam
(EN) Herr talman! Jag kan bara instämma i uttalandet att Georgiens bästa svar på rysk aggression måste vara fler demokratiska reformer.
Men EU måste samtidigt ta sitt eget ansvar. Som mycket riktigt redan har nämnts, så blir EU:s förbindelser med Georgien ett test för det östliga partnerskapets framgång och EU:s roll i regionen.
Med tanke på Georgiens betydelse, så undrar jag om Georgien diskuterades under det senaste toppmötet mellan EU och Ryssland, för Ryssland genomför inte sexpunktsavtalet och EU:s övervakningsmission befinner sig i en besvärande situation eftersom den inte släpps in på separatisternas områden. EU måste ta en tydlig ställning i frågan.
Fru kommissionsledamot! Ni nämnde 46 miljoner euro i stöd. Jag undrar bara om Georgien kommer att få det här stödet i år. Hur ser det ut tidsmässigt?
Paweł Robert Kowal
(PL) I ljuset av vår diskussion anser jag att vi måste återkomma till det som Cecilia Malmström sade tidigare - Georgien behöver ny och ökad öppenhet från Europeiska unionen. Den måste omfatta makroekonomiskt stöd, och förhandlingar måste samtidigt inledas omgående, så långt det är möjligt, om ett associeringsavtal. Även förhandlingar om viseringslättnader måste inledas - det är min tredje punkt - och slutligen måste vi bana väg för Georgien att bli medlem i Nato så att säkerheten ska kunna garanteras.
Men det är inte därför jag tar till orda nu. Jag vill ställa en retorisk fråga till Benita Ferrero-Waldner. Undrar ni inte varför nästan alla talare har tagit upp frågan om Nicolas Sarkozys plan? Var vänlig och svara på den här frågan. Tala om för oss varför ingen har fått något svar - varken i ert första tal eller i era uttalanden därefter, eller i Catherine Ashtons uttalanden - i form av ett enkelt uttalande om Nicolas Sarkozys plan har genomförts eller inte? Är det verkligen så att EU:s viktigaste institutioner inte är värda ett tydligt uttalande från er i den här frågan?
Mairead McGuinness
(EN) Herr talman! Under en konferens i går i Irland togs frågan om stöd och Östeuropa upp. Ett av de länder som vi pratade om var Georgien, och det var verkligen glädjande att höra om de stora framsteg som har gjorts för en särskild grupp individer som inte hörs - barn med funktionsnedsättning, både intellektuell och fysisk, samt unga vuxna. Men det var samtidigt djupt beklagligt att höra att de som berördes anser att konflikten medfört att de halkat efter med tio år.
Eftersom jag var engagerad i går vill jag bara be er att ha de som är mest utsatta i åtanke när vi förhandlar om handelsavtal och diskuterar. Det var en mycket viktig debatt här, men andra kolleger talade om den fasansfulla humanitära situationen, och det finns en grupp människor som alltid glöms bort. Jag ville bara att deras röst skulle höras här i dag.
Tadeusz Zwiefka
(PL) Herr talman, mina damer och herrar! Vi måste ha i åtanke att Georgien är ett litet land, om än beläget på en extremt strategisk plats i södra Kaukasus, något som leder till en konfliktsituation med dess starka norra granne Ryssland. Jag är därför tacksam för kommissionsledamotens uttalande om att det stöd som Georgien så länge har väntat på kommer att frigöras i morgon.
Låt oss komma ihåg att när Georgien slog in på vägen mot demokratiska reformer och beslutade att knyta starkare band till västra Europa i stället för Ryssland, sådana band som landet hade under flera decennier och kanske även hundratals år, förlorade landet en ekonomisk partner som köpte 80 procent av dess produktion. Vi har inte gjort någonting för att fylla tomrummet och köpa varor producerade i Georgien för att se till att landet fungerar. I det här avseendet instämmer jag såväl i uttalandet som i kungörelsen om en makroekonomisk plan för Georgien.
Det finns ytterligare en fråga. Fru kommissionsledamot! Vi får inte på det politiska planet se Georgien som en helt avlägsen partner, för Georgien är snärjd i en otroligt komplicerad geopolitisk situation. I samband med det, så kan jag inte tänka mig att något överhuvudtaget sägs om situationen i Georgien under de samtal som Europeiska unionen för med Ryssland. Jag vill inte nämna Nicolas Sarkozys sexpunktsavtal igen, för alla andra har redan gjort det, men vi måste komma ihåg att vi i våra kontakter med en så mäktig partner som Ryssland, som naturligtvis är oerhört viktig för oss, också måste tänka på våra mindre partner som ligger oss varmt om hjärtat.
Seán Kelly
(EN) Herr talman! Politik är bara ett jobb när det tjänar sitt eget syfte. Det blir ett kall när det tjänar andra - när Goliat kommer till Davids hjälp. I detta fall är Europeiska unionen Goliat som kommer till Georgiens - Davids - hjälp, och det välkomnar jag. Men det finns samtidigt en annan Goliat i form av Ryssland, med en annan agenda för Georgien. Det är viktigt att Europeiska unionen visar sina muskler och står emot det grundlösa intrånget.
I förra veckan var jag i Bonn på EPP-kongressen, och där talade Georgiens president. Han beskrev ansträngningarna som landet gjorde för att bekämpa korruptionen, dess agenda för reformer för att trygga ekonomisk tillväxt och också dess önskan att få till stånd ett frihandelsavtal. Min fråga är: när anser kommissionen att ett sådant frihandelsavtal kan träda i kraft; när uppfylls förutsättningarna?
Lena Kolarska-Bobińska
(EN) Herr talman! Vi diskuterar Ukrainas, Moldaviens och Georgiens ambitioner. De har samma ambitioner att närma sig Europeiska unionen.
Det förefaller vara ett problem för oss. Jag undrar vad som kommer att hända om tio år, när dessa ambitioner förvandlas till besvikelse och de inte längre strävar efter att ansluta sig till Europeiska unionen, utan några förväntningar på något annat. Det blir en mycket svårare situation för oss. Av alla länder i det östliga partnerskapet är Georgien det land som har det största stödet från samhällets sida för ett medlemskap i Europeiska unionen och det största stödet för Nato. Där förekommer också stora framsteg när det gäller marknadsreformer.
Om vi inte agerar snabbare kommer vi att ha samma situation som med Turkiet, där samhället backar från sina europeiska ambitioner. Det blir en mycket farlig situation trots - eller kanske på grund av - att det förekommer andra politiska rörelser runt dessa länder. Vi ser ju vad som pågår i Ryssland, och när Georgiens ambitioner att bli medlem i Europeiska unionen vacklar kan vi stå inför en situation som är ganska farlig för alla länder i Europeiska unionen.
Cecilia Malmström
rådets tjänstgörande ordförande. - Herr talman! Jag vet att det finns ett mycket stort engagemang i denna fråga. Ni som har följt detta noga vet också att det svenska ordförandeskapet har ägnat mycket tid åt Georgien. Utrikesminister Carl Bildt hade förra torsdagen tillfälle att diskutera Georgien i utrikesutskottet tillsammans med er.
EU kommer att fortsätta att lämna betydande stöd, både politiskt, tekniskt och ekonomiskt till Georgien. Med all sannolikhet innebär detta fortsatta maningar om respekt för Georgiens territoriella suveränitet och integritet, en fortsättning på EU:s övervakningsuppdrag, och vår mycket viktiga medlarroll i samtalen i Genève. Det är Genèvesamtalen som är den relevanta plattformen. Samtalen där går långsamt, men trots allt framåt och där är alla parter representerade.
Vi kommer också att ge ytterligare finansiellt bistånd för efterdyningarna av konflikten. Som många av er har påpekat är den humanitära situationen fortfarande mycket bekymmersam. Mairead McGuinness har förstås rätt när hon påpekar att de allra mest utsatta lider av detta.
I möten med ryska samtalspartners kommer EU att fortsätta att betona att det är nödvändigt att genomföra sexpunktsavtalet om eldupphör och de uppföljande tillämpningsåtgärderna - tillbakadragande av styrkorna till positionerna den 7 augusti 2008. Perevi, Alchagori och Övre Kodori kommer särskilt att omnämnas, precis som många av er gjort.
Genom stängningen av OSSE:s uppdrag i Georgien och FN:s observatörsgrupp togs avgörande delar av den viktiga internationella säkerhetsstrukturen bort. Den enda kvarvarande internationella närvaron idag är EU:s övervakningsmission. Den ger ett väsentligt bidrag till säkerhet och till normalisering. Därför är det så viktigt att övervakningsmissionen får tillträde till utbrytarregionerna. Det är viktigt för Georgiens säkerhet och stabilitet. Det är en viktig punkt som EU fortsätter att betona med alla berörda samtalspartner.
EU står naturligtvis fast vid sitt stöd till Georgiens territoriella integritet, men vi har också ett strategiskt intresse av att ha kontakter med utbrytarregionerna och hålla ett fönster mot yttervärlden öppet för befolkningarna i dessa separatistiska områden. Detta kan bidra till att vi så småningom kan lägga grunden till en lösning av konflikten genom ett fortsatt EU-engagemang och förtroendeskapande åtgärder över de administrativa gränserna och genom kontakter mellan befolkningarna.
EU kommer att fortsätta att vara mycket aktivt i denna fråga. Kommissionen och kommissionär Benita Ferrero-Waldner har ett mycket starkt engagemang liksom Europaparlamentet, vilket jag är mycket tacksam för.
Benita Ferrero-Waldner
Herr talman! Jag vill först av allt tacka er för den uppriktiga diskussion som vi har haft i dag.
Jag trodde att många av er kände till vad vi har gjort för Georgien. Vi har gett Georgien mycket stöd, såväl politiskt som ekonomiskt och humanitärt, men det verkar som om vi inte har gjort någonting. Det är absolut inte sant.
Kriget stoppades för det första av Europeiska unionen och Nicolas Sarkozy. För det andra så har ni rätt i att det finns ett sexpunktsavtal som tyvärr inte har genomförts helt ännu, men varje gång vi träffar ryssarna tar vi upp det på agendan. Det är helt klart.
Som rådets ordförande nämnde, så är det riktigt att den enda plattformen där vi verkligen börjar komma vidare, om än långsamt, är i Genève, och därför måste samtalen i Genève fortsätta.
Vi behöver också stöd och öppenhet från båda sidor, för det är en svår konflikt, och vi är så att säga medlare i konflikten. Det utgör den främsta politiska frågan.
Vi måste fortsätta, och vi vet mycket väl att Ryssland är en mycket stor partner på andra sidan. Vi har samtidigt ett gemensamt grannskap, och därför talar vi alltid i klara ordalag om detta med Ryssland. Som jag sade, så måste attityden från båda sidor vara att fortsätta, som jag sade i min inledning om ni kommer ihåg. Det är den första punkten.
Den andra punkten avser den ekonomiska och humanitära fronten, där vi har ett mycket nära samarbete. Paketet om 500 miljoner euro var det största paketet som jag kunde få igenom. Det finns inte så mycket pengar inom grannskapspolitiken så att jag hade kunnat gå in för andra belopp, men det här är vad vi gjorde eftersom vi ansåg att Georgien behövde det efter kriget och de skador som landet åsamkats - inte minst de mest sårbara.
Jag har själv besökt internflyktinglägren, och jag har besökt de hus som har byggts upp genom våra program.
Jag kan tala om för Ulrike Lunacek att jag själv undertecknade ett avtal med georgierna enligt vilket de åtog sig att inte använda en cent av Europeiska unionens pengar. Vi har alltid kontroll över våra pengar, så normalt sett ska inte en cent av våra pengar gå till att skaffa vapen till georgierna.
Jag kan givetvis inte kontrollera vad Georgien gör i andra frågor, men när det gäller våra pengar kan jag vara tydlig.
Det finns andra saker som har nämnts. Till exempel de två tonåringar som fortfarande sitter fängslade i Sydossetien. Det här är frågor som vi givetvis tar upp med ryssarna. Vi diskuterar dem, men för närvarande har vi tyvärr ingen lösning, och vi kan inte själva ta oss in i Sydossetien.
När det gäller principen - givetvis vi är helt tydliga om principen. Det finns territoriell integritet och suveränitet, och det är det som vi tydligt säger om Georgien. Absolut. Men det är en sak att tala om principer och en annan att genomföra dessa principer omedelbart. Tyvärr är det ibland väldigt svårt.
Låt mig också tala om Heidi Tagliavinis rapport. Det faktum att denna rapport nu offentliggörs är viktigt. Ni vet att vi stödde den här oberoende rapporten. Jag har känt Heidi Tagliavini under lång tid, redan när jag var ordförande för OSSE under 2000 och utrikesminister för mitt land. Hon var då min särskilda representant för Kaukasus. Hon är en mycket modig och självständig dam, och jag måste säga att hon har utarbetat en utmärkt rapport.
Det hjälper också, för i rapporten skildras fakta tydligt. Vi har dragit lärdom av det, men vi kan bara fortsätta att hjälpa Georgien på diplomatisk väg.
När jag sagt allt detta vill jag också säga att vi har lagt ner enormt mycket arbete först på grannskapspolitiken till öst, och nu på det östliga partnerskapet.
För någon dag sedan hade vi ett mycket viktigt möte på ministernivå under det svenska ordförandeskapet med de sex utrikesministrarna för det östliga partnerskapet inklusive Georgiens utrikesminister.
Vi diskuterade då också alla möjligheter, men anser ni verkligen att vi kan ge allt till alla länder utan att kräva något av dem? Det kan vi inte. Vi måste kräva att de också utför sin del. Det omfattar även handeln, för ett fritt och djupgående handelsavtal kan bara komma till stånd med rätt lagstiftning. Vi kan inte bara välkomna dem till Europeiska unionen om inte rådet är enhälligt i frågan.
Det här är frågor där man måste beakta båda sidor, men vi stöder Georgien mer än någon annan. Så jag hoppas verkligen att denna politik, som några har sagt, får ert stöd. Det är en politik där vi försöker hjälpa dem så mycket vi kan, men vi vill också se rätt attityd från Georgien.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
(Sammanträdet avbröts kl. 19.55 och återupptogs kl. 21.00.)
