Stav reformy Evropských škol (rozprava)
Předsedající
Dalším bodem je rozprava o otázce k ústnímu zodpovězení týkající se zprávy o pokroku reformy systému evropských škol, kterou Komisi položila Katerina Batzeliová a Erna Hennicot-Schoepgesová - B6-0454/2008).
Erna Hennicot-Schoepges
autorka. - (FR) Paní předsedající, děkuji paní komisařce, že souhlasila se zodpovězením této otázky, která byla vznesena před několika měsíci. Dovolte, abych vám připomněla povinnosti Výboru pro kulturu a vzdělávání Evropského parlamentu, které v souladu s přílohou VI, kapitola XV odst. 2 jednacího řádu zahrnují "podporu systému evropských škol".
Tyto školy vzdělávají především dětí úředníků Evropských společenství. Tyto děti, označované jako kategorie I, tvoří zhruba 70 % z celkového počtu, neplatí žádné zápisné a Komise se podílí na jejich financování asi 60 %. Děti kategorie II, které tvoří 5 %, a kategorie III, které tvoří 25 %, platí školné od 4 000 do 16 000 EUR.
V současných 14 školách se vzdělává téměř 21 000 žáků, od mateřských škol až po bakalářskou úroveň, z celkových 100 milionů ve 27 státech Unie, ve 14 úředních jazycích se stejnými osnovami ve všech jazykových sekcích. Ve srovnání se situací všech ostatních školních dětí v Evropské unii mají tedy tyto děti velice výsadní postavení.
V roce 2006 Komise slíbila tento systém reformovat - chvályhodné předsevzetí - s úmyslem zavést systém evropského vzdělávání použitelný u všech typů škol, které chtěly udělovat evropskou maturitu, se společnými osnovami a tam, kde je to možné, také s výukou v mateřském jazyce.
Škola v Parmě, schválená Nejvyšší radou evropských škol, bude první školou svého druhu, která v červnu 2009 udělí evropskou maturitu. V jejím případě Nejvyšší rada evropských škol provedla hloubkové hodnocení evropské maturity s ohledem na pokračující reformu.
Studie zadaná Výborem pro kulturu a vzdělávání Evropského parlamentu, která bude k dispozici v říjnu, ukazuje, že 94 % těch, kteří složili evropskou maturitu, pokračuje v dalším vzdělávání na hlavních evropských univerzitách a že 62 % z nich studuje na vysoké škole mimo svou zemi původu. U těchto studentů se proto setkáváme s daleko větší mobilitou než u jiných.
To znamená, že máme k dispozici evropský vzdělávací systém, který se dobře osvědčil. Ve svých usneseních z roku 2002 a 2005 se Evropský parlament zasazoval o důkladnou reformu školského systému zaměřenou na lepší řízení a větší otevřenost.
Vzhledem k postupnému rozšiřování EU a zvyšujícímu se počtu úřadů EU a pracovišť jejích zaměstnanců není už skutečně naléhavě nutné reformovat model evropských škol a začít jej měnit na systémy všeobecné vzdělávací?
Nenastal již čas, abychom evropským občanům nabídli dobře vyzkoušený, mnohojazyčný a pružný model vzdělávání, který reaguje na jejich obavy z mobility, a abychom čerpali ze zkušeností získaných z evropských škol? Samozřejmě vím, že odpověď bude znít: to není v našich silách. Měli bychom na tom alespoň pracovat, neboť evropské školy jsou vnímány jako elitářské, což spolu s rozdělováním žáků do různých kategorií v těchto školách není slučitelné s cíli jednotného trhu, s mobilitou a větší sociální soudržností.
K jakému pokroku došlo v průběhu reformy a v otázce větší otevřenosti, které mají zajistit, aby systém evropských škol mohl přejít na systém evropského vzdělávání a zároveň si zachovat vše, čeho bylo dosud dosaženo? Jaké způsoby financování Evropského společenství by podle odhadu mohly zlepšit fungování akreditovaných škol? Parma nám může ukázat cestu vpřed.
Nakonec bych se chtěla zeptat paní komisařky, jakého pokroku bylo dosaženo v oblasti vzdělávání u dětí se zvláštními potřebami? Jsem si dobře vědoma toho, že toto téma zajímá velkou část kolegů poslanců a děkuji paní komisařce a paní předsedající za tuto příležitost vést o tom veřejnou rozpravu.
Siim Kallas
místopředseda Komise. - Paní předsedající, děkuji váženým kolegům poslancům za tyto otázky a za tuto příležitost hovořit o této problematice v Evropském parlamentu.
Reformu systému evropských škol považuje Komise za svou prioritu a je to jeden z nejsložitějších bodů, které projednáváme. Komise vždy velice podporovala větší otevřenost systému evropských škol a k pokroku došlo. Politické dohody o této otázce bylo dosaženo na jednání ministrů v listopadu 2006 v době nizozemského předsednictví v Nejvyšší radě evropských škol.
Poté, co v dubnu 2008 Nejvyšší rada formálně odsouhlasila konkrétní způsoby jak tohoto cíle dosáhnout, kterákoli akreditovaná škola v členských státech může nyní vyučovat podle evropských osnov a udělovat Evropský bakalaureát. Je teď na příslušných úřadech členských států, aby se chopily iniciativy a toto otevření systému evropských škol využily ve svých vlastních školách.
Otevření systému evropských škol je v souladu s přáním Evropského parlamentu, který chce zajistit, aby to bylo možné jak v místech, kde se nachází decentralizovaná agentura EU (takzvané školy typu II), tak v místech, kde EU není přímo přítomna (takzvané školy typu III).
Po téměř 50 letech existence Evropský bakalaureát skutečně získal vysokou vnitřní hodnotu. Komise chce vysokou kvalitu tohoto diplomu udržet.
V dubnu 2008 Nejvyšší rada evropských škol schválila revizi dohody o Evropském bakalaureátu. Evropský bakalaureát mohou nyní udělovat akreditované školy.
V roce 2007 Výbor pro kulturu a vzdělávání Evropského parlamentu inicioval studii, která má analyzovat akademickou a profesní dráhu bývalých žáků evropských škol, jak právě uvedl pan kolega poslanec. Tato studie ukáže, jaké konkrétní výhody měli a s jakými případným problémy se setkávali bývalí žáci evropských škol.
Generální tajemník evropských škol rovněž zahájil studii, která má provést externí zhodnocení Evropského bakalaureátu. Věřím, že spojením výsledků obou studií získáme klíčové prvky, s jejichž pomocí bude možné stanovit jakým způsobem dále zlepšit systém evropských škol, aby co nejlépe vyhovoval měnícím se potřebám žáků.
Na závěr vám mohu sdělit, že v rámci systému evropských škol se výrazně zintenzivnilo úsilí o integraci dětí se zvláštními vzdělávacími potřebami (SEN). Ve školním roce 2004/2005 měly evropské školy 274 žáků se zvláštními vzdělávacími potřebami. V posledním školním roce bylo do evropských škol zapsáno 411 těchto žáků. Přidělené rozpočtové prostředky na SEN činily v roce 2008 3 123 000 EUR; v roce 2004 bylo na SEN vynaloženo něco přes 2 miliony EU rozpočtových prostředků.
Komise by chtěla poděkovat meziskupině Evropského parlamentu pro zdravotní postižení za to, že z její iniciativy bylo vyčleněno 200 000 EUR jako rezerva na pilotní projekt centra informačních zdrojů pro SEN. Tato iniciativa umožňuje, aby systém evropských škol lépe naplňoval potřeby dětí se zvláštními vzdělávacími potřebami.
Nejvyšší rada evropských škol schválila v červenci 2008 návrh na využití rezervy Evropského parlamentu ve výši 200 000 EUR na vyhodnocení současné politiky SEN v evropských školách. Tato studie umožní evropským školám zlepšit integraci žáků se zvláštními vzdělávacími potřebami.
V červenci 2008 Evropská komise zahájila proceduru na uvolnění finanční rezervy Evropského parlamentu ve výši 200 000 EUR. V současné době se začínají finanční prostředky převádět do rozpočtových orgánů.
Bylo dosaženo pokroku, ale rozhodující je, že Evropský parlament podporuje proces reformy, který iniciovala Komise, s cílem tuto reformu dokončit a co nejdříve ji plně uvést do praxe. A zde musí klíčovou úlohu opět sehrát členské státy. Chtěl bych zdůraznit, že s členskými státy máme dobré styky.
Doufám, že švédské předsednictví což není předsednictví Evropské unie, nýbrž předsednictví Nejvyšší rady evropských škol tyto iniciativy rozvine. Chtěl bych zdůraznit, že zpráva pana Bösche, poslance Evropského parlamentu, je velice užitečná a v této otázce velice nápomocná.
Osobně se budu zasazovat o rozvíjení systému evropských škol, protože u systému vytvořeného v roce 1953 narážíme na velké problémy, a musíme proto provést některé zásadní změny, aby byl tento systém pružnější a dobře fungoval.
Cornelis Visser
jménem skupiny PPE-DE. - (NL) Paní předsedající, požádal jsem o slovo, neboť jsem znepokojen. Dnes hovoříme o evropských školách a já jsme za to paní Hennicotové děkuji.
Rád bych upozornil pana komisaře Kallase na specifický aspekt evropských škol, kterým je náboženská výchova. V průběhu minulého roku se ke mně dostala řada znepokojujících zpráv. Jak všichni víte, Nejvyšší rada evropských škol loni rozhodla, že je zapotřebí minimálně sedm žáků stejného jazyka, aby výuka předmětu mohla probíhat v mateřském jazyce. U všeobecných předmětů, jako je zeměpis a matematika, to není problém, ale úplně jinak to vypadá, když se jedná o náboženskou výchovu.
Toto zvýšení minimálního počtu znamená, že dnes existují evropské školy, kde se žákům dostává náboženské výuky v jiném než v jejich mateřském jazyce. Z toho mám největší obavy, zejména pokud jde o první stupeň. Myslím si, že náboženství, kde se hovoří a učí o normách a hodnotách, jichž si v Evropě tolik ceníme, je nesmírně důležité. V náboženství jsou velice důležité pocity, a jak všichni víme, děti umějí své pocity a emoce nejlépe vyjadřovat ve svém mateřském jazyce.
Považuji za nepřijatelné, že vzhledem ke svému jazyku a národnosti někteří žáci mají a jiní nemají možnost učit se náboženství ve svém jazyce. A tak žádám paní komisařku, aby se nad touto věcí zamyslela a stanovila jasné hlavní směry. Všichni žáci, ať je jejich mateřským jazykem angličtina, němčina nebo holandština, musí mít stejné možnosti a stejnou kvalitu výuky.
Je třeba zamyslet se nejen nad žáky, ale také nad postavením vyučujících. Pravidlo "minimálně sedm" znamená, že se každým rokem znovu vynořuje otázka, zda je dost žáků, a vyučující nemají jistotu, že náboženská výchova bude v následujícím školním roce probíhat. Tato profesní nejistota se projevuje při hledání dobrých učitelů náboženské výchovy ve všech jazycích. Naléhavě žádám paní komisařku, aby zdůraznila význam náboženské výchovy pro rodiče a žáky evropských škol a nadále trvala na tom, aby na evropských školách i nadále probíhala náboženská výuka v mateřském jazyce žáků.
Maria Badia i Cutchet
jménem PSE. - (ES) Paní komisařko, již jsme zde zaznamenali, že evropské školy byly jako oficiální střediska vzdělanosti společně zřízeny vládami členských států, aby poskytovaly vícejazyčné a multikulturní vzdělávání zejména dětěm zaměstnanců orgánů EU, a že z mnoha důvodů je třeba je nyní reformovat, především s ohledem na nové potřeby.
Institucionální vývoj Evropské unie, její rozšiřování a zvyšování počtu agentur vedlo ke změnám v profilu žáků evropských škol z hlediska kultury a jazyka i z hlediska počtu žáků; prudce stoupl počet žádostí o zápis.
Kromě toho v důsledku zvýšené flexibility v pracovních smlouvách se změnila situace v rodinách a zaměstnání, a tím i sociální profily rodin a jejich potřeby.
Jak již Parlament ve dvou usneseních vzal na vědomí, je nutno provést reformu zaměřenou na modernizaci škol, které by měly poskytovat službu požadované kvality, pro niž byly zřízeny, měly by být dostupné a zvládat specifické problémy s dostupností a segregací.
Vítám proto oznámení paní komisařky o dvou studiích, které se v současné době provádějí, uvidíme, zda přinesou nějaké výsledky.
Stručně řečeno, navzdory zvýšení počtu jazyků ve Společenství a čím dál tím složitější situaci, jíž čelíme na mnoha frontách, v procesu reformy musí dojít k pokroku, větší otevřenosti a zlepšení těchto škol, přičemž dosažená vzdělání musí být uznáváno ve všech členských státech Unie.
Po tom, co jsem řekl, bych chtěl paní komisařce položit dvě konkrétní otázky.
První se týká počtu stížností, které jsem obdržel od rodičů některých žáků, kteří studovali na evropských školách: zdá se, když žáci získají evropskou maturitu a odcházejí dál studovat, z dosažené průměrné známky se jim odečte jeden bod; jinými slovy jsou trestáni. Zajímalo by mě, zda jste si této praxe vědoma, a jaký je pro to důvod.
Druhá otázka se vztahuje na děti asistentů Parlamentu. Obdržel jsem rovněž stížnosti od asistentů, kteří musí posílat své děti do těchto škol jako kategorii tři, pokud chtějí, aby tyto školy navštěvovali; jinými slovy musí platit školní poplatky. Navštívil jsem stránku, která obsahuje všechny informace o fungování evropských škol; mám ji zde a přečtu ji ve francouzštině, protože v tomto jazyku jsme ji našel. O kategorii jedna se tam říká:
(FR) Děti zaměstnanců působících v níže uvedených orgánech a organizacích Společenství zaměstnaných přímo a bez přerušení minimálně po dobu jednoho roku."
(ES) 4 uvádí:
(FR) 'Osoby, které mají s evropskými orgány přímo závaznou pracovní smlouvu řídící se právem soukromým.".
(ES) Toto je tedy situace lidí nebo skupin lidí, o nichž bychom si mohli docela dobře myslet, že spadají do kategorie jedna. Chtěla bych se zeptat, proč se děti asistentů Parlamentu musí zapisovat jako kategorie tři a platit školné..
Hannu Takkula
ALDE. - (FI) Paní předsedající, nejprve bych chtěl jménem své skupiny říci, že současný systém je opravdu velmi složitý. Je nutno jej zjednodušit a víme, že otázky vzdělávání v zásadě spadají do pravomoci členských států, i když v případě evropských škol odpovědnost leží také na Unii. Všude tam, kde se nacházejí úřady EU, musí být i evropské školy. To je základní zásada a neměli bychom rovněž zapomínat, že naše různé strategie nám umožňují občanům Evropy říci, že vzdělání je vždy investicí do budoucna. Z toho bychom měli v případě evropských škol vycházet.
Dále bych chtěl uvést několik bodů, které se týkají vzdělání. Za prvé jde o to, do jaké míry je vzdělání bezplatné. Domnívám se, že zde v Evropě by měla probíhat diskuse o poskytnutí veškerého vzdělání zdarma, a to ve všech školách. Každé dítě a každý mladý člověk by měl mít možnost získat dobré vzdělání a těžit z kvalitní výuky, aniž by musel platit, což by právě bylo jednou ze záruk. Myslím si že pokud členské státy toto chtějí a pokud jsme skutečně přesvědčeni, že vzdělání je investicí do budoucna, můžeme tohoto cíle dosáhnout.
Je také důležité, aby výuka probíhala v mateřském jazyce studenta, neboť to je základ identity. Děti a mladí lidé na evropských školách pocházejí z různého kulturního a národního prostředí. Je důležité, aby byly vzdělávány ve svém rodném jazyce, ale zároveň je velmi důležité, abychom nezapomínali, že potřebujeme speciální vzdělávací zařízení a také že studenti musí být vedeni ke kulturnímu povědomí, neboť často nemají žádné kořeny a přecházejí z jedné země do druhé, do nového cizího prostředí. Z tohoto důvodu bychom se měli mít na zřeteli jejich celkový osobní vývoj a růst jako lidských bytostí. To je základ evropské politiky lidských práv a evropského pojetí lidskosti.
Pokud jde o speciální zařízení, o nichž jsem se zmínil, jednou z věcí, do nichž by se mohlo investovat je velikost tříd. Třída nesmí mít příliš velký počet žáků a každé dítě by mělo mít možnost využít individuálně přizpůsobenou výuku.
Na závěr bych dodal, že skutečná úroveň vzdělání nás Evropanů bude posuzována podle toho, jak jednáme s bližními, kterým se daří hůře, a jak se staráme o děti a mladé lidi, a evropské školy jsou pro svět jakousi výkladní skříní. Jaká je naše současná úroveň vzdělání a jak pečujeme o mladé lidi? Jsme ochotni do nich a do jejich budoucnosti investovat? Věřím, že Evropa si to může dovolit a že do dětí a mladých lidí a do evropských škol opravdu investuje.
Ewa Tomaszewska
UEN. - (PL) Paní předsedající, 50 let zkušeností s evropskými školami, které se musejí vyrovnávat se specifickým problémem různých jazyků, kulturní rozmanitostí a migrací, nutí k zamyšlení, zda by se tato zkušenost měla využít, a tento model vzdělání tak ve větší míře rozšířit. Přece nejen děti zaměstnanců evropských institucí se potřebují učit cizí jazyky na té nejvyšší úrovni a nejen ony se potřebují integrovat se svými vrstevníky z jiných evropských zemí. Přece nejen ony, jen proto, že jejich rodiče pracují v zahraničí, potřebují zvláštní přístup ke vzdělání.
Jsme proti diskriminaci. Proč by tedy jiné děti, než jsou děti těchto úředníků, měly být z těchto škol vyloučeny? Chtěla bych také upozornit na věc, kterou právě posuzuje Výbor pro kulturu a vzdělávání, a to potřebu znovuzavedení klasických jazyků, řečtiny a latiny, do škol v Evropě a také důraz na výuku latiny a řečtiny na evropských školách. Mám za to, že je nezbytné neodkladně posoudit potřebu rozšíření a reformy evropských škol, stejně jako zásady, jimiž se řídí.
László Tőkés
jménem skupiny Verts/ALE. - Paní předsedající, dovolte mi, abych jako člen Výboru pro kulturu a vzdělávání vřele přivítal iniciativu členek Výboru pro kulturu Erny Hennicot-Schoepgesové a Kateriny Batzeliové, které položily Evropské komisi otázku k ústnímu zodpovězení a vedly tuto rozpravu o pokroku reformy týkající se evropských škol.
Když mluvíme o mnohojazyčnosti a jejím významu, dovolte, abych využil této příležitosti a zmínil se o jedné závažné věci u nás v Rumunsku, kde nedávná iniciativa ministerstva pro regionální rozvoj vyhotovit překlad regionálního operačního programu EU z rumunštiny do maďarštiny narazila na ostrý odpor ze strany Rumunské sociálně demokratické strany vedené několika předáky bývalého komunistického režimu. Upozorňuji prosím, že toto se děje v jednom z 27 členských států EU v Evropské roce mezikulturního dialogu, v době, kdy komisař Leonard Orban vydal dokument o strategii pro mnohojazyčnost pod názvem "Mnohojazyčnost: přínos pro Evropu i společný závazek". V Evropském roce mezikulturního dialogu by debata o reformě evropských škol nemohla mít větší význam, neboť žijeme v multikulturní a mnohojazyčné Evropě, kde vedle sebe existují různé kultury a jazyky. Toto vzájemné působení kultur vedoucí k úspěšné evropské integraci musíme podpořit a prosazovat.
Náš evropský systém vzdělávání musí proto odrážet tento multikulturní charakter a umožnit prospěšné a snadné soužití. Evropské školy byly zřizovány především proto, aby tyto potřeby naplnily - poskytovaly multikulturní a mnohojazyčné vzdělání a zároveň posilovaly evropskou identitu. Avšak v rozšířené Evropě s větší mobilitou občanů a větším počtem agentur, které vznikly v různých členských státech, se stalo výzvou jak tyto potřeby naplnit. Jak podtrhují otázky v dnešní rozpravě, je velice nutné soustředit se na reformy, neboť se ukázalo, že je stále složitější poskytovat opravdu kvalitní mnohojazyčné a flexibilní vzdělání.
Dovolte mi, abych zdůraznil, že pouze tím, že umožníme studentům, aby vyjadřovali a uplatňovali svou vlastní kulturní identitu a používali svůj mateřský jazyk během svého vzdělávání a formování, jim zároveň umožníme, aby se vyvíjeli jako skuteční evropští občané. Pokud studenti, kteří studují na evropských školách, nemohou nejdříve rozvíjet svou národní identitu používáním své mateřštiny a kultury, domnívám se, že nebudou mít pevný základ, na němž by budovali svou evropskou identitu.
Děkuji vám za pozornost a přeji vám hodně štěstí při reformování evropských škol.
Kathy Sinnott
jménem skupiny IND/DEM. - Paní předsedající, před několika lety byly v evropských školách zjištěny dva problémy. Jedním bylo jejich značné zaostávání v politikách inkluze a integrace dětí se zvláštními vzdělávacími potřebami (SEN). Druhým problémem bylo, že pokud rodiče podali přihlášku do školy pro dítě se zvláštními potřebami, běžně jim říkali, že skutečně nemohou vyhovět jejich požadavkům a ať se obrátí někam jinam. To opravdu nebylo moc dobré.
V prosinci 2007 Parlament ze svého rozpočtu vyčlenil prostředky, "aby tak přispěl na financování výuky dětí se zvláštními vzdělávacími potřebami v prvních třídách a podpořil koncepci inkluzivního vzdělávání. Tato částka má být uvolněna po předložení návrhu na zahájení pilotního projektu "resource centra" zaměřeného na problematiku zvláštních vzdělávacích potřeb a vybaveného kvalifikovanými a zkušenými pracovníky a příslušnými vzdělávacími materiály". Ve zbývajícím čase nebudu dokola popisovat jednání, která jsem o tomto pilotním projektu absolvovala. Nakonec došlo k tomu, že pilotní projekt představoval několik polovičních úvazků v psychologii a nějaké další prostředky, ale toto nepovažuji za pilotní projekt, jehož cílem byly skutečné třídy, integrované třídy ve všech evropských školách.
Myslím, že je načase, abychom si ujasnili svůj cíl. Cílem je inkluze a cílem je integrace dětí způsobem, který je pro ně připadá v úvahu. Na evropských školách je nyní 411 žáků se zvláštními vzdělávacími potřebami zahrnutých do projektu SEN. To jsou 2 %, ale podíl zdravotních postižení v celé populaci tvoří 17 %. Do těchto škol stále nepouštíme dodatečný počet dětí se zvláštními vzdělávacími potřebami, a trvale tedy opomíjíme 15 % z nich. Nechce se mi uvěřit, že statistické číslo vyjadřující počet osob, které mají na tyto školy nárok, se liší od čísla v celé populaci.
Samozřejmě musíme mít projekt a vyhodnotit situaci, ale to bychom mohli dělat donekonečna pořád jen zkoumáme situaci! Je čas přejít od pilotních plánů dál. je čas, aby nám už skutečně začalo jít o děti a aby se tento přístup stal běžnou praxí ve všech těchto školách. A k tomu máme ještě daleko.
To je druhý význam toho, co znamená rozmanitost. Nejde zde jen o jazyky a kultury, jedná se rovněž o potřeby lidí a jejich schopnosti a jejich naplňování v celé jejich široké škále.
Roberto Fiore
(IT) Paní předsedající, dámy a pánové, ačkoliv není pochyb o tom, že pokusy rozvíjet evropskou školu je třeba vítat, nesmíme zapomínat, že strategickým cílem v určitém směru je dosáhnout toho, aby Evropa stanula v čele vědeckého a společenského vývoje a stal se z ní model soužití.
V tomto smyslu musíme tedy vycházet z kulturních kořenů Evropy, například z toho, co nám dali Římané z pohledu práva, z toho, co nám odkázali Řekové v oblasti filosofie a co nám zanechali Němci, pokud jde o hudbu. Zároveň je však nutno říci, že jazyky, které byly považovány za mrtvé, jako latina a řečtina, je nyní třeba oživit - a existuje o tom jasný důkaz - jsou to totiž jazyky, které nejvyspělejší americké společnosti, jako General Motors nebo Yale University, považují za základ pro modus operandi podnikatelů, nebo chcete-li, hlav rodiny. Je nutno také říci, že křesťanství a křesťanské hodnoty našich kořenů jsou základními prvky v každé pravé evropské škole.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Paní předsedající, paní komisařko, kolegové poslanci vám předložili řadu požadavků na větší pokrok v evropských školách, které slouží jako příklad pro další školy v členských státech.
Odpovězte mi prosím na otázku, nakolik místní právní předpisy ovlivňují evropské školy. Zjistili jsme, že existují rozdíly mezi školami v Nizozemsku, Belgii, Německu a Lucembursku. Tyto rozdíly jsme objevili konkrétně v přístupu k dětem s poruchami učení. Přistupuje se k nim různě, podle toho, zda jsou v Bruselu nebo v Lucembursku.
Když hovoříme na téma žáci, proč by vlastně měli být rozdělováni do kategorií? Proč si musí pečlivě vybírat z bakalářských přednášek, ještě dříve než začnou s výukou? Proč se náboženství a klasické jazyky musí učit podle počtu žáků ve třídě? Proč se děti neučí dějiny země, odkud pocházejí? Proč výuka dětí neprobíhá v jejich národním jazyku?
Podívejme se nyní na zaměstnance: elitářský výběr ve všech zemích zajistí jednotnou úroveň asociací učitelů. Kontrolujete, jak probíhá výběr ve všech zemích? Dochází tady k pohybu administrativních zaměstnanců, ale jsou lidé, kteří zastávají funkci ředitele více než 20 let. Proč se tady neprovádí nějaký výběr?
Flexibilita, jak jste sama prohlásila, přinese lepší výsledky. Orgány členských států se musí postarat o to, aby neměly školy výlučně pro "elitní" imigranty, nýbrž školy, které slouží jako model pro jiné školy imigrantů.
Ryszard Czarnecki
(PL) Paní předsedající, jsem zde nejen jako poslanec Evropského parlamentu, ale také jako otec, který má praktické zkušenosti s evropskou školou, protože moje dítě tři roky chodilo do evropské školy v Bruselu a minulý rok získalo evropskou maturitu. Mluvím ze zkušenosti z rodiny a také na základě mého příležitostného pozorování, například na tzv. rodičovských večerech v této škole, která je jednou ze čtyř, které se v Bruselu nacházejí. Myslím, že vím, o čem se dnes bavíme. Chtěl jsem říci jen jednu věc: počet těchto škol roste. Když můj syn před třemi lety do této školy nastoupil, byly v Bruselu tři tyto školy, nyní přibyla čtvrtá. Povolený počet žáků ve třídách v evropských školách je 32.
Stojí za povšimnutí, že v řadě evropských zemí je povolený počet žáků ve třídě podstatně nižší než v evropských školách. Náš zájem na této věci je jasný: musíme se zajímat o to, co jako Evropská unie platíme. Více než 50 % rozpočtu těchto škol pochází z prostředků Evropské unie. Závěr, paní předsedající, je následovný: tyto školy má smysl otevírat, ale nemělo by to být na úkor kvality výuky nebo nadměrného počtu dětí a mladých lidí v těchto školách.
Monica Maria Iacob-Ridzi
(RO) Evropské školy jsou uznávány v Evropě jako elitní instituce, které mladým lidem poskytují kvalitní vzdělání. V roce 1953 Jean Monnet prohlásil, že účelem těchto škol je svést dohromady evropské děti bez ohledu na národnost a vštípit jim evropského ducha a pocit sounáležitosti, aby nakonec vytvořily sjednocenou a prosperující Evropu. Program reforem těchto škol musí zohlednit následující důležité otázky. Na těchto školách se musí výuka probíhat ve všech 23 úředních jazycích Evropské unie a děti musí mít možnost hovořit svým rodným jazykem. Bohužel stále jsou některé úřední jazyky EU, jimiž se nemluví v žádné z evropských škol.
Kromě toho jedním z cílů evropských škol je posílení jednoty uvnitř skupin dětí, jejich vzájemné sblížení a rozvíjení ducha tolerance a vzájemné komunikace. Jsem proto přesvědčena, že jejich rozdělování do tří kategorií není dobrým krokem. Ty, které spadají do poslední kategorie "ostatní", jak se jí říká, mají možnost navštěvovat tuto školu pouze tehdy, zbudou-li volná místa poté, co byly přijaty děti evropských zaměstnanců. Toto třídění do kategorií je diskriminační a navrhuji, aby bylo ze statutu evropských škol vyjmuto.
Zdzisław Zbigniew Podkański
(PL) Paní předsedající, koncept "evropské školy" je stále populárnější. Je to výsledek globalizace, která ovlivňuje všechno, i vzdělávání. Máme proto obecnou zásadu, kterou se snažíme dodržovat. A tady začínají problémy. Nalézt odpověď na otázku "jak by měla tato škola vypadat" je velmi těžké. Měla by to být škola elitní nebo všeobecná, měla by všem žákům vnutit svůj vlastní styl a osnovy, nebo by to měla být škola, která má určité směřování, ale současně přihlíží k národním a regionálním tradicím; měla by to být škola, kde jsou žáci vedeni k tomu, aby ctili a respektovali své vlastní tradice, kulturu, historii, náboženství a jazyk, nebo by měla učit otevřenosti vůči kulturám jiných národů na základě mnohojazyčnosti a respektu k celému světu? Je tu ale jedna věc, která v podstatě nevzbuzuje žádné pochybnosti. Vzhledem k tomu, že existuje Evropská unie, diplomy vydané kteroukoli vzdělávací institucí členských států by měly být v těchto školách uznávány.
Mihaela Popa
(RO) Jsem přesvědčena, že evropské školy jsou školami budoucnosti v EU, neboť zohledňují zvýšenou mobilitu a proces globalizace a následně studentům umožňují studovat v jejich rodném jazyce, a podporují tak mnohojazyčnost.
Tento vzdělávací systém jsem sama zkoumala. Navštívila jsem nejstarší evropskou školu v Bruselu založenou před více než 50 lety, kde jsem se sešla s více než 40 rumunskými studenty, kteří mají možnost studovat ve svém mateřském jazyce. Je třeba říci, že evropské školy posilují sociální začlenění, protože studenti různých národností se vzájemně poznávají a pomáhají si.
Chtěla bych podtrhnout efektivní způsob, jakým je organizována bakalářská zkouška, která motivuje k vysokému výkonu a připravuje studenty na jejich budoucí život jako evropských občanů. Myslím si, že systém evropských škol je třeba rozšířit na všechny členské státy, tak aby se stal společnou evropskou politikou v oblasti vzdělávání. Kromě toho jsem předložila návrh na zřízení a podporu regionálních evropských škol, které by měly sledovat jednu základní zásadu Evropské unie - regionální politiku v mobilní Evropě založené na znalostech.
Dumitru Oprea
(RO) Evropské politiky, které se týkají reformy tradičních škol a jejich vývoje směrem ke statutu evropských škol, se zapojením místních a vnitrostátních administrativních struktur, vyžadují podle mého názoru tři základní typy reforem: systémovou reformu včetně reformy učebního plánu založenou na kvalitě a úspěšnosti; kontinuální reformu zahrnující vyhodnocení a zúročení předchozích výsledků a jejich přizpůsobení evropským školám; a třetí reformu založenou na odpovědnosti a vlastnictví všech společenských subjektů.
Mám dojem, že v tomto posledním ohledu by evropské školy měly být považovány za model světové školy, kde by do hry měla vstoupit složka "mimoškolní vzdělávání". Mladí lidé by měli mít od 14.30 do 17.00 speciální program během školního roku i během letních prázdnin.
Roberta Alma Anastase
(RO) Za 50 let své existence evropské školy přesvědčily o své kvalitě, pokud jde o vzdělávání budoucích generací. Nicméně jsem přesvědčena, že v dnešní rozpravě bychom se měli zaměřit na nutnost přizpůsobit evropské školy současným požadavkům a vzít v úvahu rozšíření EU na 27 států a rovněž takové jevy, jako je globalizace, migrace a zvýšená profesní i zeměpisná mobilita.
Ráda bych zdůraznila dvě hlavní otázky. V první řadě potřebujeme ve větším měřítku otevřít evropské školy, aby všichni občané společně byli ochotni pomoci. Za druhé si myslím, že prioritou je uznávání titulů ve všech evropských zemích.
Zbigniew Zaleski
Paní předsedající, člověk spotřebuje přibližně jednu třetinu svého života na přípravu na dospělý život v procesu vzdělávání. Za druhé chci poznamenat, že budování Evropské unie - to, co právě teď děláme rovněž vyžaduje přiměřené vzdělání. Existuje řada technických hledisek, například vybavení, diplomy a tak dále, ale Komise jako výkonný orgán musí podporovat myšlenku vzdělávání založeného na větším počtu jazyků, na společných zásadách a na úctě k národním hodnotám. To je velice důležité. Vzdělávání nepochybně vyžaduje finanční investice, ale pokud tyto investice nebudete podporovat, budete muset akceptovat lhostejnost, což nás bude podle mého názoru stát mnohem více.
Evropská škola je obdivuhodný projekt, a já jej podporuji.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Paní předsedající, evropské školy fungují na základě Úmluvy podepsané v roce 1957. V posledních 50 letech došlo v Evropě několikrát k rozšíření, zvýšil se počet orgánů a institucí a uzavírají se mnohem pružnější pracovní smlouvy. Není tudíž pochyb, že také systém evropských škol potřebuje změnu a reformu.
Je tu řada důležitých oblastí, které je nutno změnit. Nejvíce mě ovšem zajímá výběr žáků, tedy rozdělování do kategorií jedna, dva, tři. Evropská unie se vlastně na jedné straně snaží zvyšovat mobilitu evropských občanů na trhu práce a odstraňovat překážky a na druhé straně brání v přístupu do těchto škol dětem potenciálních zaměstnanců různých institucí a společností z celé EU. Je nutno vymyslet, jak vyřešit problém přeplněnosti některých škol. Je rovněž třeba přijmout opatření zaměřené na děti se zvláštními potřebami.
Nakonec bych chtěl vyzvat k tomu, abychom zvážili možnost vytvoření evropských škol v nových členských státech.
Tadeusz Zwiefka
(PL) Paní předsedající, koncepce vzdělávání v evropských školách a vzdělávací program zakončený získáním evropské maturity by měly sloužit jak příklad mnohojazyčného a multikulturního vzdělávání pro všechny členské státy. Zvyšující se počet studentských výměn v evropských vzdělávacích institucích a globalizace světové ekonomiky znamenají, že skutečná hodnota evropské maturity by opravňovala k jejímu většímu rozšíření. Uznávat by ji měly i vysokoškolské instituce v členských státech a také ve třetích zemích. To bohužel nelze uskutečnit bez významného navýšení finančních prostředků.
V současnosti jsou evropské školy vnímány jako školy elitní, které často neumožňují přijetí dětí, jejichž rodiče nejsou úředníky EU. Vyloučení větší části společnosti z možnosti využívat evropské školy je v rozporu s cílem zvyšovat mobilitu evropských občanů na našem trhu práce. Členské státy se často samy pokoušejí vytvořit nový vzdělávací systém, který lépe připraví mladé lidi na výzvy spojené s globalizací a pružným trhem práce, i když tady už dlouho existuje systém evropských škol a evropská maturita vykazující, což je nejdůležitější, výborné výsledky, takže bychom je měli v co největší míře přesně napodobit.
Christopher Beazley
Paní předsedající, vystupuji zde nejen jako poslanec této sněmovny, ale také jako bývalý učitel. Zajímalo by mě, zda mohu požádat pana komisaře Kallase, aby na svém příštím jednání s Radou ministrů zvlášť promluvil s britským ministrem školství a zjistil, zda je či není možné, aby si vzal určité poučení z úspěšného modelu evropské školy. Možná by především mohl uvažovat o odvolání katastrofálního rozhodnutí britské vlády umožnit dobrovolnou výuku jazyků, jinými slovy vypustit evropské jazyky z britských osnov.
Za druhé byste mu mohl jen připomenout, že Evropa byla více než půl století rozdělená, ale teď už je 20 let znovu sjednocená. Snad by po zvážení mohl navrhnout svým poradcům na učební osnovy, aby připomenuli příštím generacím dějiny a kulturu střední a východní Evropy, v níž se Británie tradičně velice angažovala a kde vlastně hledala podporu.
Mario Mauro
(IT) Paní předsedající, paní komisařko, dámy a pánové, neměli bychom zdůrazňovat pouze kritiku nedostatků stávajícího modelu řízení, která se ozývá z různých stran. Domnívám se, že po této rozpravě máme všichni povinnost uvědomit si, co je v sázce, tedy model, který představují evropské školy pro evropskou oblast vzdělávání; a jelikož chceme zdolat výzvu v oblasti evropského vzdělávání a přejeme si v tomto ohledu, aby se dobrá praxe prosadila, je nesmyslné a nelogické, když lpíme na určité úrovni a určitém modelu řízení, které nedokážou naplnit výzvy, jimž čelíme. Podle mého názoru dnešní rozprava nabízí Komisi více než dostatek podnětů, aby si uvědomila, že naše školy musíme radikálně proměnit.
Erna Hennicot-Schoepges
autorka. - (FR) Paní předsedající, chtěla bych položit ještě dvě otázky paní komisařce, která sice uvedla nějaké číslo, ale to je současný stav. Paní komisařko, budou také navýšeny finanční částky pro příští finanční období; je připraven systém financování, který těmto školám umožní další fungování? Vzhledem k finančním problémům, které zažívá vláda Jejího Veličenstva, jim podle všeho v této chvíli chybí 40 anglických učitelů. Mohu se vás zeptat, jaké řešení se předpokládá s ohledem na situaci? Za druhé, školy samotné požadují větší samostatnost. Jste pro větší autonomii, nebo byste raději zachovala současný systém, který je těžkopádný a pro místní podmínky často zcela nevhodný?
Siim Kallas
místopředseda Komise. - Paní předsedající, bylo vzneseno několik velice vážných a důležitých témat.
V první řadě bych vám chtěl připomenout, že systém Evropských škol je zcela nezávislý. Neřídí se smlouvou z roku 1958, nýbrž Statutem z roku 1953, má svou vlastní Radu, své vlastní stanovy a všechna pravidla jsou přijímána touto Radou. Komise je zastoupena v Radě pouze jedním hlasem.
Za náplň výuky plně odpovídá Rada inspektorů a to celé včetně různých poměrů mezi jazykovými sekcemi a učebních osnov je plně v rukou Nejvyšší rady Evropských škol. Komise zde tedy nemá velké slovo.
Financování je druhou věcí, o níž bych se chtěl zmínit jako odpověď na jednu důležitou otázku. Infrastrukturu zajišťují hostitelské země, a tak školy staví Belgie, Německo, Francie atd. Z toho jasně vyplývá, jaká omezení to pro nás znamená při vytváření infrastruktury.
A jaký je obsah výuky? Vážená kolegyně ve své úvodní poznámce uvedla, že kvalita výuky je vysoká - a vysoká opravdu je. A právě udržení této vysoké kvality a její všemožná podpora je jednou z hlavních priorit Evropské komise. To, že evropské školy poskytují žákům vzdělání, které je všude vysoce hodnoceno, se pro evropské vzdělávací systémy stane jakousi normou. Nemám tak žádné informace, že by žáci, kteří absolvovali některou z evropských škol, měli nějaké zvláštní potíže dostat se na vysokou školu, pokud o to stáli.
Co se týče učitelů, jsou považováni za součást infrastruktury, takže členské státy zajišťují také učitele. Anglické učitele poskytuje například Spojené království, jinými slovy, zátěž pro větší jazyky je odpovídajícím způsobem mnohem větší. My, tedy Komise - nebo evropský rozpočet - hradíme provozní náklady. Tímto spojením vzniká dosti těžkopádný systém, a proto jedním z cílů je reforma tohoto systému a větší přehlednost v otázce odpovědnosti a financování. Vidíte zároveň problémy v Belgii, kde jak bylo řečeno, jedna ze čtyř škol je stále jen dočasná. Výstavba čtvrté školy byla odložena a my o tom intenzívně jednáme s belgickou vládou.
Pokud jde o otevřenost evropských škol, podle našeho názoru klíčovou otázkou je evropská maturita a certifikace škol, které chtějí diplom evropské maturity udělovat. Podporujeme tuto myšlenku, kterou v zásadě přijala Nejvyšší rada, takže základní pravidla existují. Otázkou nyní je, jak to uvést do praxe v členských státech. Hlavní úloha opět leží na členských státech. Tak bude do určité míry vyřešen problém různých žáků.
Jak jsem již řekl, přišel jsem dnes sem do Parlamentu, abych si vyslechl vaše námitky vůči kategorii III, která podle vás musí být zrušena, ale pravidelně se setkávám také s našimi zaměstnanci - jsou to stovky lidí, stejně jako tady - a ti samozřejmě mají jasný požadavek, a to, že vzdělávání jejich dětí musí být zaručeno.
A tak zde existuje požadavek - a to je velice silně zdůrazněno ve Smlouvě, ve služebním řádu, v nařízení - na zajištění míst ve školách, a potom pochopitelně vzniká otázka, kdo rozdělí ta další místa, která mají zůstat volná a s konečnou platností v Bruselu? To je čím dál tím těžší. Pro mě to je velice složitá otázka. Na začátku zasedání této Komise jsme trvali jménem našich zaměstnanců na tom, že je zapotřebí větší přehlednosti, a Nejvyšší rada proto zřídila centrální orgán odpovědný za přijímání žáků, který má tyto věci řešit.
Taková je tedy celková situace a musím jen zopakovat, že podle názoru Komise je nutno zpřehlednit finanční otázky a jasně rozdělit zátěž, přesně vymezit povinnosti, a závazky a potom také můžeme najít lepší řešení problémů s infrastrukturou, ale nemůžeme jakkoli snižovat kvalitu výuky.
Pokud jde o určité specifické otázky, jeden z vážených kolegů nanesl otázku studentů se zdravotním postižením. Řekl jste, že je jich mnohem víc, ale nevím, že někdo byl odmítnut, když rodiče požádali o zvláštní přístup. Máte-li tedy důkazy, že existují nějací skrytí žáci se zdravotním postižením, předložte prosím tyto důkazy a my se jimi budeme zabývat.
A teď k poslaneckým asistentům, víte, že v současné době se na poslanecké asistenty nevztahuje služební řád, jsou jakýmsi zvláštním druhem zaměstnanců Parlamentu, ale víte také, že se o řešení této situace a přesnějších pravidlech stále jedná, a můžeme tedy přemýšlet také o tom, jak řešit přijímání dětí poslaneckých asistentů do evropských škol.
Tak toto jsou víceméně otázky, které zazněly, a samozřejmě všechny tyto otázky - náboženská výchova, jazyky - jsou v rukou Nejvyšší rady a Komise má v tomto orgánu pouze jeden hlas. Nejvyšší rada se těmito otázkami s vážností zabývá. Vede o tom dlouhé diskuse a mohu vás ujistit, že generální sekretariát evropských škol velice pozorně sleduje všechny potřeby různých jazyků a různé náboženské aspekty. Takže toto je jejich odpovědnost.
A ještě jednu věc: kdyby Parlament dokázal přitáhnout pozornost členských států a zejména kdyby poslanci Evropského parlamentu, kteří mají své konexe ve své domovské zemi, povzbuzovali ministerstva školství členských států, aby podpořila tuto myšlenku evropské maturity, protože to je jejich elita. Máme nyní pravidla, jak ve věci evropské maturity postupovat dál. Teď je to na ministerstvech jednotlivých států, aby vyhledala školy, které projevují zájem. Vím, že existuje mnoho takových škol, ale vnitrostátní orgány v řadě zemí neprojevují dostatek nadšení nad tímto projektem, který může být krokem kupředu a který pak může být dobrým znamením pro evropskou maturitu, takže můžeme mít evropské školy nejenom v Bruselu, ale všude - v nových i starých členských státech. To je symbolem Evropy. Evropská maturita a evropské vzdělání je jedním z kamenů v naší stavbě.
Předsedající
Rozprava byla ukončena.
Přeji všem šťastný zítřejší Den evropských jazyků.
Písemná prohlášení (článek 142)
Alessandro Battilocchio  
písemně. - (IT) Souhlasím s různými návrhy na řešení reformy evropských škol: ve svém výsadním postavení zpravodaje Výboru pro rozvoj pro akční program Společenství Erasmus důrazně podporuji mnohojazyčný a pružný model evropských škol, které zachovávají výuku v mateřském jazyce (vedenou učiteli, kteří jsou rodilými mluvčími), ale které jsou zároveň stejné pro všechny a nerozlišují mezi třídami.
Evropská maturita bude prvním nástrojem, následovaná možnostmi v rámci programu Erasmus, který zaručí skutečnou mobilitu studentů v Evropě, a poté na celém světě. Důležitou úlohu při sociální, kulturní a jazykové integraci nově nastupujících studentů nepochybně hraje odborné vedení a je zapotřebí s pomocí intenzivních kurzů podporovat dosažení výborné úrovně jazykových znalostí (jak od roku 2001 dodnes vždy 26. září připomíná Den evropských jazyků).
Mám za to, že pro vytvoření nového systému evropských škol je bezpodmínečně nutná spolupráce mezi stávajícími evropskými školami a regionálními školami (na prvním a a druhém stupni), ale nemohu zakrýt své znepokojení nad budoucností italských regionálních škol, které by v některých menších, zeměpisně znevýhodněných komunitách mohly v důsledku nové reformy "Gelmini" úplně přestat existovat.
Cristian Silviu Buşoi  
písemně. - Procesy probíhající v Evropské unii v posledních několika desetiletích a neustále se vyvíjející systém vzdělávání znamená, že je třeba zvážit nový pohled na úlohu a důležitost evropských škol. Vzhledem k poslednímu rozšíření Evropské unie na 27 členských států a vzhledem k rostoucímu počtu zaměstnanců EU, které s sebou rozšíření přináší, se důležitost dobře zreformované evropské školy stala otázkou s velkou prioritou.
Abychom zvýšili svá budoucí očekávání vkládaná do evropských škol, musíme se začít zabývat citlivými otázkami současného systému, určit problémy a poté navrhnout dohledné změny. Čili existuje velká poptávka po nově koncipované a komplexní reformě evropských škol, která zvýší jejich konkurenceschopnost a transparentnost na evropské úrovni a modernějším způsobem plně rozvine jejich účel.
Uplatnění zásady nediskriminace a zároveň zaručení základních svobod žákům se musí stát v novém systému ústředním bodem, aby systém plně fungoval ve prospěch žáků. Nicméně je nutno přehodnotit také financování evropských škol s přihlédnutím k nediskriminačním opatřením zaměřeným na žáky vzhledem k jejich dělení do různých kategorií.
