Změna Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o mechanismus stability týkající se členských států, jejichž měnou je euro (rozprava) 
Předseda
Dalším bodem je zpráva pana Broka a pana Gualtieriho, za Výbor pro ústavní záležitosti, o změně Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o mechanismus stability týkající se členských států, jejichž měnou je euro (00033/2010 - C7-0014/2011 - 2010/0821/NLE)).
Elmar Brok
Pane předsedo, komisaři, dámy a pánové, euro je velmi úspěšné. Je jednou z nejstabilnějších měn světa a na trzích si vede lépe než dolar. Můžeme vidět, že ekonomické údaje ze Spojených států jsou mnohem horší než údaje z Evropy. Přesto, protože nemáme jednotné podmínky, stále vidíme, že se jednotlivé části eurozóny, jednotlivé členské státy, stále potýkají s potížemi, a na to musíme reagovat.
Jde o to, že selhání eura by bylo v tomto globalizovaném systému pro všechny z nás mimořádně nákladné, a chci jasně říci, že moje země - která se někdy vykresluje, jako kdyby musela přinášet velké oběti - má z eura největší přínos nebo je jednou ze zemí, která má největší přínos. Proto v tomto případě neprovádíme sebeobětování. Namísto toho jednáme rovněž ve společném zájmu všech států - velkých i malých, bohatých i chudých - a je třeba, abychom vystupovali jednotně.
Musíme rovněž objasnit, že pro to, abychom byli důvěryhodní, musíme představit jednotnou frontu. Nemůžeme dovolit, aby ratingová agentura, jako například Moody's, přes noc snížila zemi rating o tři stupně. Pokud se to stane, dostaneme se znovu do problémů díky nátlaku ze Spojených států. I v takovém případě je třeba, abychom dokázali silněji demonstrovat svou jednotu. Proto jsem potěšen, že se třemi způsoby pokoušíme vytvořit podmínky, které nás učiní důvěryhodnými. Jsou jimi: upevnění Paktu růstu a stability s lepšími možnostmi zásahu, posílení úlohy Komise a systém včasného varování, evropského semestru, jehož součástí bude včasné sledování, zdali a v jakém rozsahu mohou a mají členské státy dodržovat rozpočtovou disciplinu. To vše posiluje naše schopnosti, takže se znovu neoctneme v situaci, která by se pobodala té dnešní, a to nám umožní dosáhnout stabilní důvěryhodnosti.
Zadruhé, tuto krizi nemůžeme překonat pouze samotnou rozpočtovou disciplinou. Z této rozpočtové pasti se dostaneme pouze pomocí kombinace rozpočtové discipliny a růstu. Proto má úsilí o podporu růstu a konkurenceschopnosti smysl. Jsem potěšen, že se návrhy učiněné v této oblasti pomalu mění, takže již nevychází čistě z mezivládního přístupu, ale jsou rovněž stále více začleňovány do postupu Společenství, kde má Evropská unie příslušné pravomoci. Výsledkem toho je, že se pomalu rozptyluje mnoho obav, které jsme ohledně konkrétního návrhu oprávněně měli v této sněmovně. Tyto dva faktory - konkurenceschopnost a rozpočtová disciplina - spolu úzce souvisí.
Můj třetí bod se týká revize Smlouvy, kterou jsme připravili a o níž bude moci Evropská rada rozhodnout až dne 24. března, pokud do té doby vydáme své stanovisko. Byla navržena změna čl. 136 odst. 3 Smlouvy. Pan Gualtieri a já, stejně jako Výbor pro ústavní záležitosti, se domníváme, že by bylo lepší změnit čl. 136 odst. 1, změnit jeho znění tak, aby lépe odpovídalo našim požadavkům.
Rovněž si však uvědomujeme, že by tento přístup bylo možná obtížné realizovat, protože z politických a časových důvodů by naším cílem měl být zjednodušený postup a neměla by se konat žádná referenda. Pokud to z uvedených důvodů nebude možné, měli bychom alespoň zajistit, aby se Rada ujala jednání, která objasní, že mezivládní přístup v tomto případě neznamená vytvoření nových stálých struktur v Evropské unii, ale že bude nadále, stejně jako v minulosti, využíván pouze jako postup v případech, kdy je vyžadováno průlomové řešení. Tyto podmínky tedy musí být dodrženy, aby se vytvořilo prostředí pro možnost spolupráce v případě přechodu na postup Společenství a aby bylo možné realizovat zlepšení tohoto druhu takovým způsobem, který nám umožní dlouhodobě jednat na úrovni Společenství.
To znamená, že si uvědomujeme i slabiny tohoto mezivládního přístupu. Důsledkem mezivládního přístupu je žádná, nebo téměř žádná, parlamentní legitimita a úplná nemožnost jednat v mnoha oblastech kvůli požadavku na jednomyslnost. To znamená, že řešení na úrovni Společenství - "Monnetova metoda" - je rovněž vždy legitimnější a umožňuje větší schopnost jednání. Na to bychom v této rozpravě neměli zapomínat.
Evropský parlament chce vytvořit podmínky, abychom se v rámci opatření přijatých v různých oblastech vrátili k přístupu využívání institucí Společenství. V tomto ohledu nejde v této otázce až tak o Evropský parlament, protože pokud jde o mezivládní přístup, máme nanejvýš právo na konzultace. Otázkou je větší účast na straně Komise, která vykonává hlavní práci, provádí hodnocení a předkládá návrhy. Je také třeba, aby Komise předložila nařízení upravující tyto záležitosti, aby byly začleněny do práva Společenství.
Doufám, že je Evropská rada připravena - a vítám pana Corbetta, jakožto zástupce Evropské rady - vytvořit v rozhovorech s námi do 24. března nezbytné podmínky a ujistit Parlament, že tento přístup bude možné využívat tak, že bude možné citlivě navrhnout nezbytné kroky a že budeme moci nést svou odpovědnost společně.
Roberto Gualtieri
Pane předsedo, dámy a pánové, nebylo by přehnané říci, že toto je historická chvíle v budování Evropy. Hospodářská krize odhalila, že jednotná měna potřebuje skutečné evropské hospodářské řízení, a poprvé jsou za tímto účelem přijímány významné a inovativní kroky.
Současně pozorujeme nebezpečný trend přesunout toto nové řízení na mezivládní úroveň, což nejenže ohrožuje institucionální strukturu Evropské unie, ale rovněž činí nové mechanismy neúčinnými.
Proto je stálý mechanismus stability otázkou symbolického a ústředního významu. Vytvoření stálého mechanismu stability představuje rozhodný a důležitý krok vpřed. Parlament toto rozhodnutí podporuje, přestože je důležité zdůraznit, že tím nesmí být odstraněna možnost využití mimořádného mechanismu solidarity, jako například toho, který právě používáme podle článku 122.
Na druhé straně, pokud je vytvoření stálého mechanismu z těchto důvodů přínosné, Evropská rada se rozhodla vytvořit čistě mezivládní mechanismus, čímž evropským institucím jedinečným způsobem upírá jakoukoliv úlohu, a to včetně postupu vedoucího k jeho vytvoření.
Mimo jiné by to mohlo během ratifikačního procesu způsobit rozvíření sporů ohledně vhodnosti zjednodušeného postupu, protože lze jen těžko pochybovat, že by omezení pravomocí Evropské unie vyžadovalo řádný revizní postup. Kromě toho, protože Smlouva jasně stanoví dvě věci - že měnová politika členských států, jejichž měnou je euro, náleží do výlučné pravomoci Evropské unie a že členské státy musí koordinovat svou hospodářskou politiku v rámci Unie, to stanoví Smlouva -, byl by mechanismus, který zcela funguje mimo institucionální strukturu Evropské unie, jen stěží slučitelný s těmito zásadami, a proto by mohl vést k omezení pravomocí Evropské unie, což by nebylo v souladu se zjednodušeným revizním postupem. Na tento problém by mohlo několik vnitrostátních parlamentů upozornit během ratifikačního procesu, který bude, jak víme, velmi složitý a riskantní.
Stejně tak by z tohoto důvodu měl Parlament upřednostňovat odlišný, z institucionálního hlediska vhodnější a politicky méně riskantní postup, například článek 352, a to buď samotný nebo ve spojení s článkem 136. Tato zpráva toto vše uvádí černé na bílém, ale abychom dosáhli realistického a přesného přístupu, soustředili jsme se spíše na podstatu než na postupy.
Ústředním tématem je, že členské státy vytvoří stálý fond stability, protože o tom rozhodly, ale mohou rovněž položit základy nové struktury ležící mimo instituce EU, nebo by se mohlo jednat o mezivládní vagon vlaku Evropské unie cestující po kolejích evropského práva.
Parlament k tomu chce přispět, protože se řídíme druhým z uvedených postupů. Proto jsme v naší zprávě požádali o dodržování dvou podmínek: návrh změny musí být předložen znovu, aby bylo vytvoření distribuce tohoto mechanismu nějakým způsobem zasazeno do rámce postupu EU, nebo aby byly instituce EU důkladně zapojeny do praktického uplatňování tohoto mechanismu a navíc do definování podmínečných opatření.
Jaké zásady a jaká pravidla je třeba vytvořit pro poskytnutí pomoci? Kdo je vytvoří a jak? Proto potřebujeme úpravu s řádným legislativním postupem a očekáváme, že budeme o těchto otázkách diskutovat s Evropskou radou a členskými státy.
Maroš Šefčovič
místopředseda Komise. - Pane předsedo, vážení poslanci, v dnešním propojeném světě se každé země týká to, co se děje u jejích sousedů.
Podívejte se na události v severní Africe a podívejte se na právě ukončenou rozpravu v této sněmovně a myslím si, že to, co platí v politice, rozhodně platí i v ekonomice.
Krize nám ukázala, jak velké je riziko nákazy - zejména pro země eurozóny -, když se jeden členský stát ocitne v závažných hospodářských potížích, a jak rychle se tyto potíže šíří do ostatních zemí.
Loni jsme ukázali, že jsme rozhodnuti bránit jednotnou měnu za každou cenu. Dočasné nástroje jako evropský nástroj finanční stability a evropský mechanismus finanční stabilizace prokázaly svou hodnotu, ale nastal čas pro trvalé řešení.
Pro doplnění našeho posíleného systému hospodářského řízení, který byl letos v lednu spuštěn prostřednictvím roční analýzy růstu, potřebujeme vytvořit pevný institucionální a finanční mechanismus, jehož pomocí zvládneme případné budoucí krize.
Proto Komise podporuje omezenou změnu článku 136 Smlouvy. Vím, že někteří z vás jsou tímto přístupem zklamáni. Musím říci, že Komise vaše zklamání sdílí. Stejně jako oba zpravodajové, pánové Brok a Gualtieri, - kterým velmi děkuji za vynikající spolupráci na těchto dokumentech - a, jak jsem si jist, většina Parlamentu bychom měli dávat přednost tomu, aby Unie měla nad tímto stálým mechanismem úplnou kontrolu.
Nicméně chápeme, proč se členové eurozóny rozhodli pro mezinárodní mechanismus v této fázi. Buďte si však jisti, že Komise bude zcela zapojena do práce ministrů financí eurozóny na vytvoření budoucího mechanismu stability, a bude-li třeba, jsme připraveni přispět našimi odbornými znalostmi k řízení fondu stability, jako jsme to právě učinili v případě Řecka a jako jsme to právě učinili pro Irsko.
Současně bude Komise ostražitá při zajišťování toho, že nebudou žádným způsobem dotčeny pravomoci EU.
Přestože vedoucí představitelé států nebo vlád schválili, že by se článek 122, právní základ evropského mechanismu finanční stabilizace, již neměl používat pro zachování finanční stability v eurozóně jako celku, předseda Barroso se - jak víte - s tímto prohlášením neztotožnil. Proto v tomto ohledu nehovoříme o závěrech Evropské rady, ale o prohlášení vedoucích představitelů států nebo vlád. Komise se domnívá, že jde o čistě politické prohlášení, které nemá dopad na pravomoci EU.
Komise rovněž přijme jakákoliv nezbytná opatření, legislativní i jiná, aby zajistila, že tento mechanismus bude fungovat v úplném souladu s odpovědností EU za koordinaci a dozor v oblasti hospodářských a finančních politik všech členských států.
Jean-Paul Gauzès
Pane předsedo, pane úřadující předsedo Rady, pane komisaři, jako navrhovatel stanoviska Výboru pro hospodářské a měnové záležitosti samozřejmě souhlasím s tím, co řekl pan Brok.
Chtěl bych pouze upozornit na dva body: dnes je důležité, abychom měli právní jistotu. Jinými slovy, neměla by se konat žádná rozprava ohledně právního základu akce, která by měla být podniknuta na evropské úrovni, ať to bude mezivládní akce nebo akce Společenství; samozřejmě dáváme přednost tomu, aby se jednalo o akci Společenství.
Proč tuto právní jistotu potřebujeme? Protože se Evropa a eurozóna nachází pod trvalým tlakem trhů. Nemůžeme tyto trhy zničit, ale můžeme se pokusit dostat je pod kontrolu. Aby se nám to podařilo, musíme odstranit nejistotu, rozhodnutí, která jsou každý den odkládána, a musíme přestat neustále přemýšlet, zdali rozhodnutí můžeme přijmout, či nikoliv.
Proto je nanejvýš důležité, pane komisaři, abyste si všímal požadavků Parlamentu, a pro nás je nanejvýš důležité, abychom rychle změnili Smlouvu, aby tuto právní jistotu zaručovala, protože je nezbytná k účinné reakci na složité hospodářské podmínky, s nimiž se potýkáme.
Edward Scicluna
Pane předsedo, všichni se shodneme na tom, že je třeba, aby pro země eurozóny existoval stálý finanční mechanismus. Účelem tohoto mechanismu bude uvolňování finančních prostředků za přísných podmínek, které pomohou členským státům eurozóny, jež čelí závažným finančním problémům, aby byla zajištěna stabilita eura. Problémem je, že přestože tuto koncepci podporují všichni, není v návrhu Komise nikde definována. Máme návrh, kde je vysvětleno proč a kdo bude tento mechanismus financovat, ale není v něm specifikováno, komu prospěje. Parlament dělá to, v čem Rada neuspěla: jasně stanoví, jací budou příjemci, a uvádí, že se musí vztahovat na všechny členské státy, nikoliv pouze na eurozónu jako celek. Co se stane, když se malá země ocitne v krizi, ale nebude dostatečně rozsáhlá na to, aby měla nepříznivý dopad na sílu eura? Takto návrh Rady neposkytuje žádné právní záruky, že by v takovém případě měla dotčená země k tomuto mechanismu přístup. Malé členské státy budou do tohoto fondu přispívat, ale v případě finanční krize k němu nebudou mít přístup. To je nepřijatelné a bylo by to porušením zásady solidarity, kterou Evropská unie ztělesňuje. Je to jako platit si pojistku, která nebude nikdy vyplacena. Proto vítám tuto zprávu, která jasně stanoví, že žádný členský stát eurozóny, který do tohoto fondu přispívá, nemůže být ponechán bez pomoci kvůli své velikosti. Zadruhé je zde otázka úrokových sazeb, které by neměly být vypočítávány jako sankční sazby, jako se tomu děje v Irsku a v Řecku. Rada tedy musí tuto otázku přezkoumat s ohledem na bod 14 a držet se v této záležitosti programů Komise, například systému podpory platebních bilancí a makrofinanční pomoci. Skutečnost, že je v tak důležité oblasti schvalován pouze mezivládní přístup, je znepokojující. Pro navržení předpisů, které tento mechanismus budou řídit, provádět a sledovat, je třeba zapojit Komisi. Proto jsem velmi potěšen prací, kterou na tomto návrhu odvedl Parlament, a jsem přesvědčen, že je důležité, aby Rada tyto návrhy přijala v jejich současné podobě a tak, jak byly schváleny dvěma parlamentními výbory.
Paulo Rangel
Pane předsedo, první bod, o němž se domnívám, že by měl být při této příležitosti zdůrazněn, vyplývá z toho, co uvedl můj kolega pan Brok o zapojení institucí EU a co Parlament požaduje na Radě prostřednictvím této zprávy: konkrétně aby se do řešení této otázky stálého mechanismu stability fondu stability zapojily instituce EU a postup Společenství. Zpráva požaduje konkrétně toto zapojení a současně uznává úlohu Komise. To je pro Parlament zásadní a jsem přesvědčen, že je to zásadní i pro tento mechanismus.
Druhým bodem, který je pro nás velmi důležitý, je, že fond stability je pouze jedním z faktorů. Dalšími faktory při řešení finanční a hospodářské krize, která v současné době zamořila některé členské státy eurozóny, jsou hospodářské řízení a potenciálně záležitosti EU, a proto by si měla být Komise vědoma, že samotný fond nevyřeší vše a že musí být začleněn do mechanismu hospodářského řízení a do strategie pro růst Evropa 2020.
Proto bych chtěl zdůraznit tři velmi důležité body zprávy: bod 6, který se týká všech členských států bez ohledu na jejich velikost, bod 12, v němž se uvádí, že přístup k tomuto fondu nelze odmítnout žádnému státu kvůli jeho velikosti, a bod 14, o kterém se domnívám, že je nejdůležitější, protože na jedné straně stanoví, že úrokové sazby musí být stanovovány za výhodných podmínek, aby se neopakovalo to, co se nyní děje v případech Řecka a Irska, jejichž problémy se neřeší pomocí z EU nebo Mezinárodního měnového fondu. Je zásadní, aby existovaly výhodné podmínky a přístup "back-to-back" bez marží na náklady půjček, a bylo tak možné vyřešit finanční krize v nejzranitelnějších členských státech.
Enrique Guerrero Salom
Pane předsedo, chtěl bych zdůraznit význam konzultace, kterou musí Parlament zveřejnit. Toto je první reforma Lisabonské smlouvy od chvíle, kdy byla přijata a kdy vstoupila v platnost. Je to krok vpřed při budování hospodářského řízení Unie a pravděpodobně se jedná o první příklad toho, jak budou případné budoucí reformy Smlouvy začleňovat některé prvky tohoto hospodářského řízení.
Parlament musí podle mého názoru udělat to, co je třeba, tedy vytvořit tento mechanismus, pomoci tomuto mechanismu finanční stability začít fungovat, a současně zajistit, že to, co je třeba, bude uděláno co nejlépe a tím nejvhodnějším způsobem.
Potřebujeme mechanismus, který bude stabilní, což znamená, že bude schopen bránit spekulacím a odrazovat je a že bude mít schopnost reakce, pokud to bude třeba. Mělo by se jednat o mechanismus, který bude bezpečný, s právním základem, který současný mechanismus nemá, a měl by mít dostatečný ekonomický rozsah.
Proto podporuji zjednodušený postup, přestože by mělo jít o výjimečný krok, podporuji, aby měly reformy jasnou podobu, aby byly do mezivládního přístupu začleněny prvky na úrovni Unie, přičemž by hrála zásadní úlohu Komise, a konečně, aby Parlament mohl zasahovat do odpovědnosti.
Konečně doufáme, že po přijetí naší zprávy ve Výboru pro ústavní záležitosti Rada přistoupí k našemu požadavku citlivě, protože jsme přesvědčeni, že tento stálý mechanismus stability posílí, a tím přispěje k hospodářskému řízení Unie.
Andrew Duff
za skupinu ALDE. - Pane předsedo, pan ministerský předseda nám řekl, že bychom měli pro stabilizaci eura udělat cokoliv, ale ve skutečnosti se jedná pouze o minimum toho, co je třeba učinit.
Liberální skupina to považuje pouze za první krok z řady opatření, která případně povedou k vytvoření soudržného, spolehlivého hospodářského řízení. Zcela jasně je zásadní, aby byl tento mechanismus vytvořen dovedně a mohl být později zcela začleněn do systému Unie. Je důležité, aby se na tomto mechanismu podílela Komise a, především, aby byla pravidla fungování tohoto mechanismu, včetně podmínek přísné podmíněnosti, stanovena nařízením Komise, o němž spolurozhodnou Parlament a Rada.
V tomto případě se jedná o první podstatnou změnu Maastrichtské smlouvy o hospodářské a měnové unii. Je klíčové, abychom tuto změnu provedli správně. Věřím, že pan Brok a pan Gualtieri budou dále jednat jménem Parlamentu před 24. březnem.
(Řečník souhlasil s tím, že odpoví na otázku položenou zvednutím modré karty podle čl. 149 odst. 8 jednacího řádu.)
William
Pane předsedo, chtěl bych se řečníka zeptat na toto: jaký je podle jeho názoru mandát EU a Komise v oblasti hospodářského řízení? Nesouhlasil by řečník s tím, že pokud mandát chybí, pak strana, kterou zastupuje, není ani liberální, ani demokratická?
Andrew Duff
Pane předseda, panu vévodovi z Dartmouthu bych chtěl říci, že mandát k vytvoření hospodářské a měnové unie zcela jasně vychází z Maastrichtské smlouvy, o níž jednala konzervativní vláda Spojeného království a kterou v několika následujících případech potvrdil Westminsterský parlament. Musím říci, že pokud si chtějí poslanci ze Spojeného království zahrávat s budoucností jednotné měny, dělají velkou chybu.
Gerald Häfner
Pane předsedo, dámy a pánové, jsem se vší vážností přesvědčen, že v Evropě stojíme na křižovatce, a je to křižovatka, kde musíme reagovat současně na dvě velké krize.
První z nich je hospodářská a finanční krize a rovněž začínající krize eura - dramatické důsledky, podle mého názoru, jednostranného a neudržitelného modelu rozvoje založeného na dluhu a deregulaci, který v našich členských státech a v celé Evropě stále více ničí udržitelnost a rovněž sociální soudržnost a využití potenciálu veřejných rozpočtů, o které se opírají.
Druhou velkou krizí, jíž si uvědomujeme mnohem méně, je to, co považuji za krizi demokracie a legitimity, což je spojeno se skutečností, že můžeme přijímat stále více rozhodnutí nikoliv v národních státech, ale mimo jejich rámec, a v důsledku toho, protože to není demokratičtější, ale méně demokratické, ztrácíme souhlas a kladné reakce na straně občanů. Proto bychom měli pečlivě zvažovat, co děláme.
Jsme přesvědčeni, že mechanismus stability opravdu potřebujeme, pouze se domníváme, že tento nezasahuje dostatečně hluboko, protože řeší pouze symptomy, nikoliv příčiny. Intervence je jednostranná a ovlivňuje veřejné výdaje, mzdy, platy, důchody a sociální zabezpečení. Vznikají a budou vznikat obrovské zisky ze spekulací a neřeší se stále nerovnější rozdělování bohatství a příjmů v Evropě. Po těch, kteří vydělávají na těchto spekulacích, nežádáme, aby sáhli do svých kapes, a to znamená, že jsme nepokročili dostatečně daleko.
Mým druhým bodem je, že to, co nyní děláme, je vytváření mechanismu mimo postup Společenství. Evropa je ale přesně tím vzorem, jak lze tuto dobrovolnou spolupráci mezi státy založit na sociální soudržnosti a větší demokratičnosti. Prostřednictvím Lisabonské smlouvy jsme slíbili, že připravíme budoucí změny Smlouvy pomocí konventu, takže o nich bude možné vést intenzivní demokratickou diskusi. Nyní, při první revizi této Smlouvy, děláme opak. Chceme tento mechanismus stability, ale nepřejeme si jej na úkor evropské demokracie, účasti občanů, na úkor toho, že se vzdáme postupu Společenství. Nechceme jej v takové formě, že se opět uchýlíme k mezivládní Evropě, ale jako krok vpřed směrem k společnější Evropě s větší účastí a větší demokracií.
Proto jsme předložili návrhy týkající se jak obsahu, tak metodologie. Jsme v úzkém kontaktu se zpravodaji. Rozhodli jsme se, že dnes závěrečné hlasování neproběhne. Doufám, že pokrok, k němuž došlo v posledních dnech, bude nakonec znamenat, že budeme moci souhlasit. Budeme však souhlasit pouze tehdy, pokud nás tato dohoda posune kupředu a nebude se při našem budování společné, demokratické a sociální Evropy jednat o kroky zpět.
Ashley Fox
za skupinu ECR. - Pane předsedo, moje skupiny s potěšením podpoří změnu Smlouvy navrženou členskými státy. Učiníme tak, protože chceme, aby euro přežilo a aby země, které jej používají, prosperovaly. Ve Spojeném království jsme spokojeni, že nepatříme k euru, ale přejeme si, aby se vám dařilo.
Zatímco však podporujeme změny Smlouvy, nemůžeme podpořit tuto zprávu, protože se jedná o seznam přání nezbytných změn, který byl vymyšlen na poslední chvíli. Je skutečně velmi nešťastné, že se Parlament chová tímto způsobem.
Tento postoj je o to více zarážející, pokud chceme o tomto stanovisku hlasovat pouze několik hodin před tím, než Evropská rada tuto změnu Smlouvy formálně schválí. Je zde někdo, kdo skutečně věří, že nám Rada naslouchá? Pokud chce být Parlament brán vážně, musíme se přestat předvádět a začít pomáhat občanům našich členských států.
Lothar Bisky
Pane předsedo, považuji za pozoruhodné, že nyní ve většině skupin této sněmovny vládne znepokojení ohledně použití zjednodušeného postupu pro změnu článku 136 Smlouvy o fungování Evropské unie. Tato zpráva jasně potvrzuje očekávání nás poslanců Evropského parlamentu, že jakýkoliv budoucí systém zvládání krizí nebude tvořit paralelní strukturu mimo rámec Unie a že by měla ve všech fázích zůstat zachována parlamentní demokratická kontrola. V tomto ohledu shledávám určitý nedostatek důvěry.
Pan Barroso včera objasnil, že podporuje jak cíl sociální soudržnosti uvnitř Unie, tak postup Společenství. Všichni řečníci s ním souhlasili. Dosud se to však neodrazilo v žádném návrhu usnesení, a to mi poněkud schází. Co se v tomto ohledu stalo - nebo nestalo - byl pakt mezi Merkelovou a Sarkozym. To podnítilo mou nedůvěru a určitou míru skepse.
Pro mou skupinu je zřejmé, že nemůžeme schvalovat jakoukoliv politiku, která se zaměřuje na konsolidaci rozpočtu pomocí škrtů v sociální oblasti. Evropskému parlamentu musí být nejprve předloženy k hlasování konkrétní návrhy týkající se budoucí hospodářské a měnové politiky Unie a souvisejících mechanismů, protože ty jsou pravou podstatou tohoto problému. Naproti tomu se v tomto případě jedná o tak zásadní rozhodnutí, které nesmí být učiněno na základě "Evropa podle nařízení", ale pouze v souladu s konvenčním postupem stanoveným ve Smlouvě.
Moje skupina tedy nemůže hlasovat pro zprávu, která je v mnoha ohledech pozitivní. Nakonec by tím samozřejmě byl, přestože jsme stále ujišťováni o opaku, vytvořen precedent.
Godfrey Bloom
za skupinu EFD. - Pane předsedo, jsme zde již šest a půl roku a už jsem opravdu slyšel různé nesmysly. Ale nikdy jsem neslyšel tolik nesmyslů jako dnes.
Před mnoha lety jsem o této otázce přednášel na univerzitě Cambridge a doporučil bych vám, abyste si přečetli některé z mých poznámek z těchto starých přednášek. Zdá se, že nikdo z vás podle všeho nechápe koncepci mezinárodních financí. Vystoupení pan Broka, který se neodlepil od telefonu až do chvíle, kdy přišel pouze proto, aby poslouchal sám sebe, bylo více než zajímavé. Zahájil tuto rozpravu tím, že prohlásil, že euro je velkým úspěchem. Člověk se diví, na jaké planetě to pan Brok žije. Panebože! Je to úplná katastrofa.
Pokud si myslí, že se jedná o úspěch, navrhuji mu, aby to řekl milionům nezaměstnaných lidí, mladých, zejména na Iberském poloostrově, v jižní Itálii a ve zbytku Evropy, kteří trpí touto ostudnou, podvodnou a falešnou měnou, jež byla občanům Evropy vnucena proti jejich vůli.
Neexistuje žádný mandát, pane Duffe. Neexistuje žádný mandát, když tu máváte svou modrou kartou, dovolte mi, abych vám to řekl. K tomu neexistuje žádný mandát. Občané Spojeného království nehlasovali o celé této záležitosti Evropské unie, a stejně tak ani nikdo jiný. Existuje pouze jediný způsob, jak může tato podivná měna zahrnující mnoho rozdílných ekonomik na základě naprosto špatných ideálů přežít - a pokud jste aspoň nějak porozuměl mezinárodním financím, měl byste to pochopit -, a to tak, že budeme mít finanční, centrální, státem řízenou fiskální politiku. Pokud se domníváte, že k tomu máte mandát, jste hanebný člověk a mizera.
(Řečník souhlasil s tím, že odpoví na otázku položenou zvednutím modré karty podle čl. 149 odst. 8 jednacího řádu.)
Andrew Duff
Pane předsedo, chtěl bych se jen pana Blooma zeptat na to, jak byl jeho slovní výpad přijat v Cambridgi. Nedovedu si představit hospodářskou třídu, která by tolerovala takový hloupý a přehnaný nesmysl. Chtěl bych se ho rovněž zeptat na toto: myslí si, že ve Spojeném království neexistuje nezaměstnanost? Neví snad o nadměrném dluhu Spojeného království? Nezajímá ho, že inflace je ve Spojeném království vyšší než v eurozóně a že je libra nestabilní měnou?
Godfrey Bloom
Pane předsedo, musím panu Duffovi říci, že tehdy, v polovině devadesátých let, někteří studenti přijímali mé názory s určitou skepsí. Stále chodím na absolventská setkání a mnoho z nich za mnou chodí a říká: "Můj bože, Goddersi, měl jste pravdu."
A já ji mám! Měl jsem úplnou pravdu, nebo ne?
(Potlesk)
Andrew Henry William Brons
Pane předsedo, Britové jsou náchylní k tomu, aby považovali mechanismus stability za něco, co se nás netýká, jednoduše proto, že se nacházíme mimo eurozónu. Domnívám se, že by to byla velká chyba.
Není pochyb, že se zde i doma nachází mnoho politiků ze Spojeného království, kteří by si přáli, aby se Spojené království připojilo k euru. Všechny strany slíbily, že by se před jakýmkoliv pokusem o přistoupení k euru mělo konat referendum, ale všichni víme, jakou mají sliby ohledně referenda ve Spojeném království cenu. Labour Party i Konzervativní strana slíbily, že se bude hlasovat o Lisabonské smlouvě. První strana se vykroutila s nepravdivým důvodem, že se Ústavní smlouva a Lisabonská smlouva liší, druhá strana se ze svého závazku vykroutila s tím, že byla Lisabonská smlouva ratifikována, a proto není možné o ní hlasovat v referendu. Kromě toho současná vláda rozhodla, že o této změně Smlouvy žádné referendum nebude.
Navrhovaná změna Smlouvy stanoví nákladné zapojení zemí mimo eurozónu do mechanismu stability. Celý mechanismus stability je samozřejmě přiznáním vrozené vady experimentu s eurem. Hodnota měny by měla odrážet relativní hodnotu dovozu a vývozu země - stav ekonomiky. Jednotná měna nemůže přesně odrážet stav 17 - nebo případně 27 - různých ekonomik. Naší prioritou musí být, abychom zajistili, že se tento katastrofální experiment nikdy nerozšíří do Spojeného království.
Carlo Casini
(IT) Pane předsedo, dámy a pánové, na návrhu Rady je divné, že jakmile bude schválen, uvolní cestu k vytvoření stálého mechanismu stability prostřednictvím nástroje mezinárodního práva, a tedy bez přímého spojení s institucionální strukturou Unie.
Tato skutečnost vzbuzuje velké obavy ve Výboru pro ústavní záležitosti, kterému předsedám a jehož úkolem je dohlížet na soudržnost institucionálního rámce Unie. Návrh na zjednodušený postup tedy rozvířil živou diskusi, v níž se střetly argumenty vycházející z pevných základů procesu evropské integrace s pragmatismem a reálnou politikou.
Stručně řečeno, Výbor pro ústavní záležitosti se domnívá, že aby se mohlo uvažovat o návrhu na změnu Smlouvy, musí Parlament posoudit kontext hospodářského řízení, do nějž tento návrh spadá. Moc toho nevíme o tom, jak se bude budoucí mechanismus doplňovat se stávajícími institucionálními strukturami. Bylo by chybné vytvářet zdvojené struktury, které by s sebou z dlouhodobého hlediska nesly riziko rozpadu Unie.
Návrhy a domněnky ve zprávě pana Broka a pana Gualtieriho směřují k vybudování udržitelných mostů mezi institucionální strukturou Unie a novým mechanismem. Kromě toho bych rád zdůraznil, že Rada musí tyto otázky považovat za zásadní pro harmonickou spolupráci evropských institucí.
Proto Evropskou radu důrazně žádám, aby před naším hlasováním dne 24. března tomuto požadavku věnovala pozornost a aby na nás brala ohled, což je její povinnost. Protože očekáváme pozitivní signál, chtěl bych srdečně poděkovat zpravodajům panu Brokovi a panu Gualtierimu za jejich vynikající práci.
Proinsias De Rossa
Pane předsedo, vůbec nepochybuji, že Evropa stálý mechanismus stability potřebuje. Vybojoval jsem mnoho politických bitev a referend ohledně demokraticky legitimního rozhodovacího procesu Společenství. Proto mám hluboké výhrady k mechanismu Smlouvy navrhovanému vedoucími představiteli států za účelem vytvoření a řízení evropského mechanismu stability.
Žádám vedoucí představitele států, aby se velmi hluboce zamysleli nad důsledky, které by pro Evropu mělo jejich případné odmítnutí tohoto přímo zvoleného Parlamentu. Ano, potřebujeme rychlé rozhodnutí, ale při takto zásadní změně musíme dodržovat Smlouvy. Problémem je samozřejmě obava, že změna znění, nebo příklon k řádnému postupu by mohly být důvodem pro irské referendum. Moje reakce jakožto demokrata je velmi prostá: no a co? Respektuji občany. Nemám z občanů strach. Jsem přesvědčen, že Irsko je vyspělou demokracií schopnou rozpoznat, kde jsou naše nejlepší zájmy, tedy v srdci Evropy.
Sharon Bowles
Pane předsedo, reakce na závažné aspekty hospodářské krize byla pomalá. Zpočátku trhy nevhodné reakce trestaly. V poslední době nastala krátkodobá úleva. Nyní některé úrokové sazby cenných papírů opět šplhají do neudržitelných výšin.
Ukázalo se, že učiněná opatření potřebují změnu, ale při nejlepší vůli pochybuji, že následující pokus bude stoprocentně správný, to prokáže jen budoucnost.
Potřebujeme tedy stálý mechanismus financování, který bude pružný, a to alespoň proto, aby umožnil včasnou reakci, pokud to bude to nejúčinnější řešení. Není to tak divoká myšlenka. Mezinárodní měnový fond to tak dělá. Ale samozřejmě musí v takovém případě existovat hranice, priority a řízení.
Takže potřebujeme změnu Smlouvy, která umožní evoluci, nikoliv změnu Smlouvy, která povede ke zmatku v oblasti, jíž nazýváme "nepostradatelnou pro eurozónu jako celek", která trpí přinejmenším diskriminací z důvodu velikosti.
Dokonce i silné země eurozóny mechanismus stability potřebují kvůli vzájemné provázanosti bankovního systému a významnému dluhu. Není náhoda, že ECB požaduje finanční prostředky dostatečné k tomu, aby si poradila s bankovní rekapitalizací eurozóny.
A pokud jde o úrokové sazby, je třeba dosáhnout rovnováhy mezi udržitelností a ohrožením morálky, ale konečné stanovisko nemůže být takové, že členské státy budou získávat příjem výraznou měrou převyšující náklady.
Vicky Ford
Pane předsedo, v mém členském státě je změna Smlouvy velmi citlivým tématem, protože v ní byla Lisabonská smlouva přijata bez referenda, přestože to bylo přislíbeno. Ale rozumím tomu, proč vás krize v eurozóně pobízí k vytvoření stálého mechanismu stability, a přestože Spojené království do eurozóny nepatří, přejeme si vidět váš hospodářský úspěch. Proto moje vláda prohlásila, že nebude bránit změně Smlouvy nezbytné k vytvoření tohoto mechanismu. Ale toto usnesení zasahuje dále a z dějin víme, že zavádění vágního jazyka vede k nejistotě.
V bodech odůvodnění je uvedena koncepce eurobondů, a to velmi nejasně a bez podrobností. Členové mé skupiny mají obavy. Postupuje se tím suverénní právo ke správě vlastních financí? A co otázky v oblasti ohrožení morálky?
Abych to shrnula, nebudeme hlasovat proti jazyku Smlouvy schválenému členskými státy, který má konkrétně umožnit vytvoření tohoto mechanismu, ale nemůžeme podpořit toto usnesení kvůli jeho neuspokojivým, vágním koncepcím.
Søren Bo Søndergaard
(DA) Pane předsedo, je tomu pouze něco málo přes rok, co Lisabonská smlouva vstoupila v platnost. Nicméně již pracujeme na její druhé změně. Vlastně považuji za velmi zajímavé, že byla Lisabonská smlouva tak špatná, že musí být neustále měněna. Proč se mění a jak tuto změnu uskutečníme? Nikoliv běžným postupem, ale pomocí "zjednodušeného" postupu. Proč? Protože je změna Smlouvy nevýznamná? Nikoliv, ve skutečnosti je tomu právě naopak. Nicméně se plánuje postupovat tak rychle, aby neexistovala žádná reálná možnost k účasti občanů a k podrobné debatě.
Když byla Lisabonská smlouva nabízena občanům, jedním z uváděných argumentů bylo, že zajistí více vlivu Evropskému parlamentu. Avšak navrhovaná změna bude znamenat, že zásadní rozhodnutí budou moci být přijímána na úrovni EU, aniž by se k tomu mohl Evropský parlament vyjádřit. Takže jaký bude výsledek této změny Smlouvy? V tomto ohledu zcela souhlasíme s Evropskou konfederací odborových svazů (ETUC). Tato změna Smlouvy otevře cestu shora řízeným útokům na kolektivní vyjednávání v celé Evropě, a tedy zhoršení podmínek pracujících. Opravdu se někdo domnívá, že toto je způsob, jak získat podporu občanů pro společný evropský projekt? Děkuji vám, že jste mi umožnili vystoupit.
Morten Messerschmidt
(DA) Pane předsedo, hlavní věcí, která mě napadne, když čtu tuto zprávu o změně Smlouvy, je, že se jedná o absolutní urážku - urážku voličů, kteří se nyní již podruhé cítí ohledně Smlouvy ignorováni - ohledně Smlouvy, u které se jich poprvé ani nikdo neptal, jestli ji chtějí. Jedná se o urážku daňových poplatníků, zejména těch ze severní Evropy, kteří musí platit za nadměrné výdaje v jihoevropských zemích. Jedná se rovněž o absolutní urážku jihoevropských ekonomik, které mohou mít pocit, že je to otázka nedostatku peněz v dotčených zemích. Tak tomu není. Problémem těchto zemí jsou strukturální nedostatky. Tyto země by měly podstoupit mnoho strukturálních reforem, mají-li být připraveny na model, který euro vyžaduje a o který usiluje. Tyto země budou schopny nastartovat své ekonomiky pouze tedy, změní-li svou finanční politiku tak, aby se více podobala německé. Nebo bychom stejně tak prostě mohli říci pravdu a dávat jim stále více peněz a stále levnější úvěry tuto bolest pouze prodlouží. Děkuji vám, pane předsedo.
Francisco Sosa Wagner
(ES) Pane předsedo, chtěl bych říci, že souhlasím s názorem poslanců, kteří zde dnes dopoledne hovořili a kteří trvali na respektu k Parlamentu a ke Komisi.
Proto bude můj skromný hlas pro záviset na tom, bude-li Evropská rada připravena souhlasit s úlohou těchto institucí. A to z toho důvodu, že tento nový mechanismus, o němž hovoříme, musí být významnou součástí hospodářského řízení určovaného Evropskou unií, která bude schopna zajišťovat soudržnost mezi společnou hospodářskou politikou, jež musí stanovit jasné, přesné a omezené cíle, a tímto nástrojem stability. Jinými slovy musíme za každou cenu zajistit, že toto úsilí, na němž se podílíme, neskončí tak, že podlehne mezivládnímu postupu, který je slepou uličkou, nebo mu nebude dominovat hrstka zemí, protože to by zablokovalo reformu.
Kolegové poslanci, Evropa se staví cihla po cihle, a toto je jedna z cihel, která posílí a vyváží tuto křehkou stavbu.
Werner Langen
(DE) Pane předsedo, v rámci této rozpravy nesmíme zapomínat, že se zabýváme zjednodušenou revizí Smlouvy podle článku 136 a že u nás, Parlamentu - a to v souvislosti s jakýmkoliv mechanismem -, předpokládá výraznější zapojení. To je výchozí bod. V tomto ohledu byl předložen seznam přání. Chtěl bych vyjádřit svou konkrétní podporu slovům pana Broka, že je nutné předpokládat účast Komise a Parlamentu. Proto se nyní účastníme této rozpravy a nepřijmeme rozhodnutí až do 24. března, abychom poskytli Radě možnost tuto účast skutečně realizovat.
Úplné začlenění Komise vyvolává otázky, protože Komise v minulosti nedostála své povinnosti jednat jako strážce Smluv, neboť nezahájila žádné řízení. Stejně tak nedostály svým povinnostem členské státy. Je tedy nutné, abychom v rámci této zjednodušené revize podnikly nový krok směrem k dokončení hospodářské a měnové unie.
Mám rovněž nápad, jak to uskutečnit, což by znamenalo, že Komise připraví vše - včetně návrhů - jménem Rady a Rada pak bude mít povinnost, podobně jako v měnovém dialogu, který vedeme s nezávislou Evropskou centrální bankou, podat nám zde zprávu a o těchto záležitostech s námi diskutovat. To by byl rozumný postup.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Pane předsedo, změna Smlouvy je z právního hlediska při zavedení stálého eurobondu nevyhnutelná a nezpochybnitelná je i potřeba pro zavedení mechanismu stability eurozóny.
Mechanismus vzájemné pomoci, pokud se nastaví správně, může Unii stmelit a vést k prohloubení integrace a solidarity mezi členskými státy. Rozhodně by však nemělo zůstat jen u něho. Pokud má mít mechanismus význam, musí se prohloubit koordinace v hospodářské oblasti, ale i v oblasti sociálních politik.
Každopádně považuji záměr vybudovat mechanismus stability mimo systém evropských institucí za špatný signál. Mezivládní nebo dokonce soukromoprávní charakter navrhovaného mechanismu může posunout projekt evropské integrace o několik let zpět.
Chtěla bych proto vyzvat nejen Komisi, ale zejména zástupce členských států, aby od podobných úvah upustili. Máme-li vuyžít krizi alespoň k něčemu pozitivnímu, musíme jí přidělit mobilizační, nikoliv odstředivý význam. Nastavení a fungování stálého mechanismu stability by mělo proběhnout v co nejtěsnějším svazku s rámcem Evropské unie, a měli bychom při tom využít institucionální postupy posílnené spolupráce.
Závěrěm mi jen dovolte vyjádřit naději, že se z předloženého návrhu materializují jen ty dobré signály.
Ryszard Czarnecki
(PL) Pane předsedo, měníme Lisabonskou smlouvu, kterou jsme přijali vlastně teprve nedávno. Pravděpodobně bychom se v tomto případě měli zamyslet nad tím, zdali se však tato Smlouva, která byla tak velkolepě ohlašována a proklamována jako všelék na všechny evropské problémy, od základu neukázala jako přeceňovaná.
Samozřejmě že krize, která je v současnosti pro Unii problém, vyžaduje rozhodné jednání. Pouze zde existuje otázka, zdali to, co navrhují Komise a Rada, je skutečně dobrým řešením. Nejedná se pouze o záležitost eurozóny, protože tím budou ovlivněny země mimo tuto zónu. A navíc, o těchto zemích - a sem patří i moje země, Polsko - bude v zásadě rozhodnuto bez jejich účasti. To není dobrý signál pro občany, kterým bylo již jednou řečeno, že Lisabonská smlouva vyřeší všechny problémy.
Gunnar Hökmark
Pane předsedo, mám tři poznámky. Zaprvé, za schodky nemohou měny. Mohou za ně vlády a nadměrné výdaje. Domnívám se, že to je špatná zpráva pro pana Blooma, který hovořil dříve, protože, protože pokud by měl pravdu a odpovědnost by nesly měny, byla by to velmi špatná zpráva pro libru nebo dolar, v jejichž případech dnes existují největší globální schodky. Odpovědnost nesou vlády.
Proto je důležité, abychom zabezpečili a strukturovali mechanismus stability způsobem, který pomůže členským státům v překonání potíží, ale který jim rovněž pomůže, aby se do potíží nedostali. Proto považuji za důležité, aby bylo financování mechanismu stability strukturováno tak, aby ti, kteří nás vystavují největším rizikům, protože mají nejvyšší schodky, mělo povinnost platit vyšší příspěvky do mechanismu. Tím pro mechanismus stability vytvoříte určitý druh zásady "znečišťovatel platí" a rovněž preventivní opatření, což přispěje ke stabilitě eura jako takového.
Proto si myslím, že bychom neměli pouze diskutovat o formální struktuře mechanismu stability, ale rovněž o tom, jak jej budeme financovat. Potřebujeme zajistit dlouhodobou i krátkodobou stabilitu.
Vital Moreira
(PT) Svůj názor mohu shrnout do tří bodů. Zaprvé, samotná myšlenka stálého mechanismu stability pro euro představuje klíčový příspěvek k posílení jednotné měny, k větší měnové integraci v EU a k lepší stabilizaci trhů s veřejnými dluhy. Proto bychom jej měli podpořit bez výhrad.
Zadruhé, stálý mechanismus stability lze bezpečně a s právní jistotou vytvořit pouze tehdy, bude-li jasně začleněn do Smluv. Proto bychom měli podpořit tuto opatrnou změnu Smlouvy o fungování Evropské unie.
Zatřetí, bylo by samozřejmě lepší, kdyby byl výše uvedený mechanismus vytvořen a řízen samotnými evropskými institucemi, než aby vznikal jako mezivládní iniciativa pro eurozónu. Avšak jsme si dobře vědomi, že je to s ohledem na nepřekonatelné námitky některých členských států nemožné, a stačí pouze jedna taková námitka, aby nebyla změna Smlouvy schválena. Proto bychom měli podpořit návrh Rady na změny Smlouvy v jeho současné podobě.
Rafał Trzaskowski
Pane předsedo, nejprve bych chtěl poděkovat zpravodajům za vynikající práci, kterou odvedli. Je vskutku potěšující, že hovoříme stejným hlasem jako Evropská komise. A především bych jim chtěl poděkovat za obranu práv této sněmovny. Svým kolegům z ECR bych chtěl vzkázat, že se nejedná o předvádění, ale o legitimní prosazování naší úlohy v tomto procesu.
V době krize potřebujeme účinná řešení, stabilitu a předvídatelnost, a všech těchto vlastností nejlépe dosáhneme, využijeme-li institucí Společenství.
Mezivládní řešení nás z dlouhodobého hlediska nezavedou nikam. Především, pokud to budeme myslet vážně s bojem proti hospodářské krizi a s naší konkurenceschopností, musíme jednat společně, bez ohledu na to, je-li dotčený stát součástí eurozóny či nikoliv.
Proto vítám, že jsme se v našem stanovisku - o kterém jsme hlasovali včera ve Výboru pro ústavní záležitosti této sněmovny - dohodli na otevření tohoto mechanismu všem zemím, které se na něm budou chtít podílet, čímž se rozptylují neodůvodněné obavy z dvourychlostní Evropy.
Jo Leinen
(DE) Pane předsedo, pane komisaři, dámy a pánové, Lisabonská smlouva, která byla připravována tak dlouho, nese dvě jasná poselství: posílení postupu Společenství s ústřední úlohou Komise a, zadruhé, posílení demokracie za účasti Evropského parlamentu.
Něco málo přes rok od vstupu Lisabonské smlouvy v platnost je již duch Lisabonské smlouvy ignorován a neberou se na něj žádné ohledy. To, co Evropská rada navrhla touto revizí této Smlouvy, zcela jednoznačně odporuje oběma uvedeným poselstvím Lisabonské smlouvy. Postup Společenství není posilován - namísto toho zde máme opětovnou nacionalizaci, mezivládní postupy, v důležité oblasti politiky EU a úplné vyloučení orgánů EU. To je nepřijatelné a Parlament se musí skutečně proti tomuto návrhu postavit. Žasnu, že Komise, jakožto strážce Smluv, nehovoří jasněji a že my v Parlamentu musíme v určité míře vystupovat jako zástupci Komise. Musíme Komisi přimět k akci, kterou už měla udělat.
Vytváří se zde nebezpečný precedent. V důsledku hospodářské krize zjišťujeme, že měnová unie nemůže existovat sama o sobě. Vzhledem k přílivu uprchlíků ze severní Afriky a nejistotě v našem sousedství požadujeme další politiky na úrovni EU a nechceme opětovnou nacionalizaci. Doufám, že zpravodajové mohou stále provést zlepšení, protože jinak nebudu moci tuto revizi Smlouvy podpořit.
Frank Engel
(FR) Pane předsedo, nám předložený mechanismus stability byl navržen s ohledem na předchozí naléhavé situace. Je to záchranný mechanismus. Avšak z dlouhodobého hlediska nemohou být státy zachráněny a neměly by být zachraňovány. Cílem by měla být bezchybná evropské hospodářská unie a vytvoření evropské rozpočtové zóny schopné pomáhat členským státům a jednotné měně.
Proto musíme zajít dále, než nám diktují současné naléhavé situace. Evropské instituce se musí ujmout vedoucí úlohy a musíme přestat spoléhat na nekonečné mezivládní iniciativy, ať již francouzsko-německé, nebo jiné.
Pierre Werner, jehož plán může být považován za základní kámen eura, zahrnul do své práce poznámku o evropském centru pro ekonomická rozhodnutí, které by se mělo zodpovídat Parlamentu. Ano, dnes mohou být tímto centrem pro ekonomická rozhodnutí pouze Komise a Parlament.
Krokem, který bude následovat potom, co překonáme překážku drobné změny smlouvy, o které budeme hlasovat, musí být tedy s konečnou platností návrat o 40 let zpět a to, že konečně splníme přání Pierra Wernera.
Sergio Gaetano Cofferati
(IT) Pane předsedo, dámy a pánové, změna Smlouvy je vždy složitým a citlivým tématem, o to víc, když se provádí poprvé, protože může stanovit precedenty pro budoucí zásahy.
Podobně se z tohoto důvodu domnívám, že je práce pana Broka a pana Gualtieriho velmi pečlivá, vyvážená a zaslouží si úplnou podporu. Ve zprávě, která nám byla předložena, se nachází tři věci, jež bych chtěl zdůraznit.
Prvním bodem je, že se stálý mechanismus nemůže, a nesmí, nacházet mimo evropský institucionální rámec. Proto bude účast Komise klíčovou pro změnu vzorového vztahu mezi stávajícím institucionálním rámcem a mechanismem.
Druhou záležitostí je správná kontinuita dočasných opatření v rámci současné situace: nebude-li jí dosaženo, vznikne problém. Konečně je vztah mezi hospodářskými institucemi zásadní pro budoucí vývoj hospodářského řízení. Musíme se vyhnout vytváření zdvojených systémů, jež by napáchaly více škody než užitku.
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Pane předsedo, dnes dopoledne s hlasováním o zprávě pánů Broka a Gualtieriho nepokročíme: učiníme tak během bruselského zasedání. Učiníme to až v Bruselu, abychom panu Brokovi a panu Gualtieri poskytli čas k vyjednání podmínek pro uplatnění článku 136 s Evropskou radou.
Uděláme to tak, protože, jak řekl pan Leinen, Evropský parlament je rovněž der Hüter der Verträge - strážcem Smluv - a protože chceme, aby euro fungovalo pro všechny zúčastněné a pro všechny, kdo se v něm angažují; a nakonec, pane předsedo, chceme, aby bylo efektivní.
O to žádáme. Nejde o žádný spor mezi institucemi. Nejde o získání pravomocí pro Parlament. Jde o výsledek - mechanismus, který z toho vzejde -, jenž bude efektivní pro evropskou veřejnost.
Danuta Jazłowiecka
(PL) Pane předsedo, před pouhým rokem, s ohledem na to, jak bylo obtížné ratifikovat Lisabonskou smlouvu, nikdo z nás neuvažoval o možnosti, že budeme muset změnit její ustanovení. Avšak hospodářská situace v Evropě způsobila, že to, co bylo před pouhým rokem považováno za nemožné, se stalo něčím, co se může realizovat, a s čím bude dokonce souhlasit většina členských států.
Hospodářská a finanční krize nás neučí jen solidaritě, ale mezi jednotlivými členskými státy rovněž vznikají silné ekonomické vztahy. Postavení mimo eurozónu nechrání země, které nepoužívají společnou měnu, před rozpočtovou krizí v eurozóně. Naproti tomu finanční problémy členů eurozóny nepříznivě ovlivňují situaci celé Unie. Proto by měl být stálý mechanismus finanční stability otevřen všem členským státům, včetně těch, které leží mimo eurozónu. Zabránění účasti členských států, které nejsou součástí eurozóny, včetně silnější hospodářské a sociální integrace, jak ji navrhuje francouzsko-německý pakt o konkurenceschopnosti, posílí rozdělování na dvourychlostní Evropu, což nám nepomůže s budováním silné, soudržné a konkurenceschopné Evropy a nevytvoří podmínky pro spolupráci v rámci Unie, k čemuž nás vybízí pan Brok. Děkuji vám.
Zita Gurmai
Pane předsedo, všichni si uvědomujeme současnou hospodářskou krizi a nebezpečí, jež obecně představuje pro naše životy, zejména pro euro, které je klíčové pro evropský politický a hospodářský projekt. Potřebujeme udržet stabilitu eurozóny podle zásady odpovědnosti a solidarity se všemi členskými státy v nouzi. Proto bych chtěla zdůraznit tři věci.
Přestože si zoufalá doba žádá zoufalá opatření a zjednodušené postupy, z dlouhodobého hlediska není možní ignorovat transparentnost, parlamentní kontrolu a demokratickou odpovědnost. Mechanismus stability by měl představovat první část komplexního přístupu a stálých opatření zaměřených na budování hospodářského řízení Unie. Jakmile dojde k vytvoření stálého mechanismu stability, neměl by existovat mimo institucionální rámec EU.
Na závěr mi dovolte poděkovat našim zpravodajům za vynikající práci, kterou odvedli v této velmi důležité, naléhavé a složité záležitosti. Mechanismus stability si, i přes nedostatečné informace, zaslouží své místo v institucionálním rámci EU. Jsem velmi potěšena, že mezi nás brzy zavítá maďarský prezident.
Pervenche Berès
(FR) Pane předsedo, před třemi lety nám bylo řečeno: "Toto je smlouva, která bude koncem všech smluv; nebude revidována." Realistický pohled nás dnes přivedl k její změně. Lisabonská smlouva poprvé poskytuje Evropskému parlamentu reálné pravomoci, pokud jde o změnu Smluv. Před námi leží návrh, který ignoruje práva tohoto Evropského parlamentu a který navrhuje mezivládní mechanismus pro záležitost Společenství - měnovou politiku.
Z toho vyvozuji dva závěry. Zaprvé, doufám, že naši kolegové, kteří se chystají vyjednávat naším jménem, budou schopni změnit co největší část tohoto návrhu, který nám byl předložen, abychom tento mechanismus "znovu začlenili do rámce Společenství". Zadruhé, rovněž doufám, že tato revize Smlouvy bude poslední revizí provedenou bez souhlasu nebo účasti Evropského parlamentu.
Tento Evropský parlament má návrhy, které předloží, a víme, že musíme zajít dále, pokud jde o revizi Smlouvy a pokud jde o zlepšenou spolupráci, má-li eurozóna přežít.
Sven Giegold
(DE) Pane předsedo, dámy a pánové, byly nám předloženy tři různé balíčky týkající se hospodářského řízení: šest návrhů Komise, pakt o konkurenceschopnosti - o němž se stále jedná pod vedením pana Van Rompuye a pana Barrosa - a návrhy na změnu Smlouvy a související vytvoření evropského mechanismu stability. Po této rozpravě je zřejmé, že to vše musí proběhnout pod kontrolou Parlamentu a podle návrhu Komise.
Nyní je situace taková, že podle Smluv, ohledně tří různých balíčků má Parlament různá práva. Současně se tyto balíčky překrývají. Co bychom tedy měli učinit z politického hlediska? Podle mého názoru je zásadní, abychom spojili náš souhlas s tím, že budou splněny naše požadavky v jiných oblastech, takže se vše stane správně vyváženým balíčkem v zájmu občanů.
Jaroslav Paška
(SK) Několik členských států Evropské unie se dohodlo na vytvoření a používání jedné společné měny. Rozdílný hospodářský potenciál však vedl k tomu, že některým členským státům vazba na společnou měnu komplikuje možnosti využití standardních postupů vyrovnání se s platební neschopností. Proto se všechny země používající společnou měnu dohodly na vytvoření mechanismu, který by jim umožnil řešit vzniklé finanční problémy, a v budoucnu jim také předcházet.
Řešení, na němž se zúčastněné země dohodly, však vyžaduje změnu a doplnění článku 136 Smlouvy o fungovaní Evropské unie a přijetí tohoto řešení všemi členskými státy Evropské unie. Odpovědnost za společnou měnu však dnes nese zejména sedmnáct zemí evropské měnové unie, a proto je logické, že evropský mechanismus stability má mít mezivládní charakter, a postavení Komise v úloze prostého pozorovatele je podle mě dostatečné.
Maroš Šefčovič
místopředseda Komise. - Pane předsedo, jak již bylo několikrát řečeno, někdy musí Komise promluvit, aby ji bylo slyšet. Nyní se o to pokusím.
Zaprvé bych chtěl poděkovat zpravodajům za jejich vynikající spolupráci a poslancům za velmi důležitou rozpravu. Myslím si, že můžeme s konečnou platností souhlasit s mnoha body této diskuse, zejména s tím, že potřebujeme důraznou akci na úrovni Evropské unie, a s tím, že by se budoucí mechanismus měl co nejvíce blížit duchu a postupu Společenství.
Abych reagoval na poznámky o naší pomoci Řecku a Irsku: domnívám se, že naše zkušenosti jasně ukazují, že bychom měli neustále usilovat o složitou rovnováhu mezi zachováním udržitelnosti dluhu a zabránění ohrožení morálky. Skutečnost, že si z těchto zkušeností bereme ponaučení, byla, podle mého názoru, jasně demonstrována prohlášeními mého kolegy Olliho Rehna z posledních několika dnů.
Současně se domnívám, že nesmíme zapomínat na to, že podmínky, v nichž žijeme, jsou skutečně výjimečné. Krize je stále tady, obnova je křehká a trhy stále prochází otřesy, jak můžeme pozorovat na trvalém pohybu rozdílů mezi nejlepší nabídkou a poptávkou. Navíc se evropské země nachází pod nepřijatelným tlakem a vidí svou budoucnost jako zatíženou vysokými úrokovými sazbami svých dluhů.
Proto musíme jednat a musíme jednat rychle. Zcela jasně potřebujeme demonstrovat své odhodlání. Vytvoření stálého mechanismu proto musí proběhnout v co nejkratším možném čase a co nejrychleji.
Nejdůležitější věcí je - a byla to jedna z podmínek, na níž Komise velmi trvala -, že toto vytvoření musí proběhnout v rámci Smluv. Souhlasím s panem Gauzèsem, že je třeba rychlá akce, protože potřebujeme právní jistotu. Souhlasím rovněž s panem Guerrero Salomem, který uvedl, že bychom to neměli považovat za precedent. Mohu jej ujistit, že postup, který je použit, a druh spolupráce, jež je navržena, Komise s určitostí za precedent nepovažuje.
Musím vám oznámit, že Komise je úzce zapojena do přípravných prací a že považujeme za zásadní, abychom byli rovněž zapojeni do vytváření a řízení tohoto mechanismu. Jak je uvedeno v příloze 2 závěrů Evropské rady, předpokládá se, že Komise bude hrát ústřední úlohu při přípravě analýz a programů pro budoucí země tohoto mechanismu. Nicméně jsme přesvědčeni, že ústřední úlohu Komise je třeba ještě více zdůraznit.
Pokud jde o kritiku zvoleného postupu, musím říci, že víme o dobrých příkladech, k nimž tento postup vedl, například Schengen nebo třetí pilíř.
Na závěr ještě jednu větu. Když byla Lisabonská smlouva navržena, tento druh spolupráce, tato oblast spolupráce, byly považovány za příliš ambiciózní pro členské státy. Avšak nyní nám skutečný život, naše reálná zkušenost se vzájemnou provázaností a hospodářskou spoluprácí jasně ukazuje, že to, co potřebujeme, je evropské řešení tohoto velmi významného evropského problému. Jsem přesvědčen, že k němu dospějeme.
Předseda
Děkuji vám, pane Šefčoviči. Vystoupí pan Gualtieri, přestože bych ho chtěl důrazně požádat, aby dodržel jednu minutu.
Roberto Gualtieri
Pane předsedo, dámy a pánové, toto je důležitá rozprava, která podle mého názoru jasně dokládá existenci širokého konsensu mezi politickými skupinami týkajícího se hodnocení a všeobecného zaměření této zprávy.
Parlament s několika výjimkami skutečně hovoří jedním hlasem, a to je důležité. Říkáme ano stálému mechanismu stability, přestože nemůžeme skrýt určité zmatení a obavy, které, jak jsme se dozvěděli, sdílí rovněž Komise, i když bychom se rádi o těchto obavách dočetli ve stanovisku Komise ke zvolenému postupu.
Jsme připraveni ukázat praktičnost a smysl pro odpovědnost, když uvádíme, že dnes neexistují politické podmínky pro vytvoření evropského mechanismu, a nicméně ukazujeme a budeme ukazovat rozhodnost naší touhy přispět k začlenění tohoto mechanismu do právního a procedurálního rámce Unie za současného dodržování Smluv.
Naše návrhy jsou jasné, ale nyní se domnívám, že klíčová otázka zní jinak. Je Evropská rada ochotna zahájit o svých návrzích skutečnou diskusi s Parlamentem a je Komise ochotna převzít v této diskusi aktivní úlohu?
Chtěl bych zdůraznit, že Parlament přijal to, co bych nazval obvyklým rozhodnutím, tedy odložení hlasování na 24. březen. Myslím si, že to je důležité znamení: toto je zodpovědný Parlament, ale domnívám se, že by i Komise měla ukázat svůj smysl pro zodpovědnost tím, že přihlédne k návrhům Parlamentu.
Předsedající
Rozprava je ukončena.
Písemná prohlášení (článek 149)
George Sabin Cutaş
Na pozadí současné hospodářské krize odpovídá návrh na vytvoření mechanismu finanční stability naléhavé potřebě solidarity mezi členskými státy a je pozitivním krokem. Avšak změna Smlouvy ve stávající předpokládané podobě by mohla vytvořit mechanismus určený výlučně pro omezení počtu členských států. To například neumožňuje, aby byly do tohoto rámce začleněny členské státy, které nepoužívají euro. Jsem přesvědčen, že proto, aby byl tento mechanismus skutečně evropským, musí být vytvořen uvnitř institucionálního rámce Evropské unie a za účasti Komise a Evropského parlamentu. Musí rovněž zohledňovat účast všech 27 členských států. Nesmíme zapomínat, že ekonomické výkyvy, které se objevují v členských státech mimo eurozónu, mají dopad na hospodářství a finanční stabilitu celé Unie.
Ilda Figueiredo
To, co se nyní děje s oznámenou změnou Lisabonské smlouvy, dokládá, že vše, co vedoucí představitelé EU řekli o významu vnitrostátních parlamentů a Evropského parlamentu, o prohlubování demokracie a o udržitelnosti samotné Smlouvy, nebylo nic než propaganda.
Rok a několik měsíců po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost jsou všichni odsouváni na vedlejší kolej za účelem navržení změny pomocí mechanismu samotné Smlouvy, který nejenže umožňuje provedení změny bez jakékoliv demokratické účasti - fakticky navazující na jejich odmítnutí vnitrostátních referend ke schválení Smlouvy -, ale rovněž vytváří mechanismus stálé kontroly ekonomik členských států.
Tato zpráva se ubírá stejným směrem, protože předkládá některé navržené změny návrhů Komise týkající se změny Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o mechanismus stability pro členské státy, jejichž měnou je euro.
V praxi se vše zaměřuje na konsolidaci podpory, kterou se snaží poskytnout tomuto hospodářskému řízení vytvořením "evropského semestru": prohloubení sankcí týkajících se dodržování Paktu stability a růstu, směrnic o hospodářské politice a jakýchkoliv případně přijatých ukazatelů. Pokouší se svázat členské státy do opravdové svěrací kazajky.
Jiří Havel
Dlouhodobá fiskální nerovnováha Řecka v květnu 2010 vyústila v nemalý záchranný krizový balíček v celkové výši 720 miliard eur z prostředků EU a Mezinárodního měnového fondu. Navzdory tomu, že byl pro země eurozóny vytvořen speciální Fond finanční stability Evropské unie (EFSF) s prostředky do výše 440 miliard eur, nedá se konstatovat, že by veškeré problémy EU byly překonány. Navíc fungování EFSF je omezeno koncem roku 2012 a mezi finančními investory panuje určitá nejistota, co nastane po tomto datu, resp. po vypršení poskytnutých garancí, s dluhy problémových zemí eurozóny. Z tohoto důvodu je změna článku 136 SFEU, resp. vytvoření stabilizačního mechanismu po roce 2013, žádoucí pro budoucí finanční a fiskální stabilitu EU. Nicméně bych chtěl upozornit na to, že tento mechanismus nebude samospasitelný pro vlastní záchranu rozpočtů problémových (periferních) států a že by se mělo zvážit i komplexní řešení dané problematiky (redukce veřejného dluhu, obnova důvěryhodnosti bankovního sektoru a strukturální reformy včetně fiskální konsolidace periferních zemí za účelem zvýšení jejich konkurenceschopnosti). Celkově se domnívám, že předložená zpráva kolegů Elmara Broka a Roberta Gualtieriho představuje precizní analýzu dané problematiky, odkazuje na relevantní legislativu EU včetně stanoviska Rozpočtového výboru, a proto doporučuji schválit změnu článku 136 SFEU v navrhovaném znění.
Sandra Kalniete
písemně. - (LV) V posledních několika letech zažilo euro několik otřesů, jež by jinou měnu pravděpodobně zničily. Opatření vedoucích představitelů EU, přestože nejsou vždy dostatečně rychlá či přesvědčivá, umožnily záchranu eura. Situace je stále velmi obtížná, ale jsem přesvědčena, že Evropa tuto krizi překoná a stane se ekonomicky silnější. Tato krize odhaluje slabiny EU a jasněji ukazuje, jaké změny jsou nezbytné v právních předpisech Evropské unie, včetně Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o mechanismus stability pro země eurozóny. Jsem přesvědčena, že vytvoření evropského mechanismu finanční stabilizace (EMFS) je jedním z nejdůležitějších kroků, které lze přijmout proto, aby se EU v budoucnu vyhnula závažným ekonomickým krizím. Vytvoření EMFS samozřejmě nevyřeší všechny problémy, a proto je důležité, aby vlády uznaly svou odpovědnost za dodržení maastrichtských kritérií a aby prováděly rozumnou, dobře promyšlenou hospodářskou a měnovou politiku založenou na dlouhodobých cílích. Nemůžeme si dovolit opakování scénářů z minulých let, kdy členská státy "až nadoraz šlapaly na plyn" hospodářských politik, přičemž nebraly v potaz maastrichtská kritéria a porušovaly další základní ekonomické zákony. Euro není pouze měnou, je politickou smlouvou dokládající schopnost EU zachovat si jednotu v rozmanitosti. Euro je zárukou evropské stability, růstu a jednoty. Proto ani v nejmenším nepochybuji, že budeme schopni být dostatečně prozíraví a moudří, abychom tuto krizi překonali a dali rozvoji nový podnět.
