Politika EU týkající se Arktidy (rozprava) 
Předsedající
Dalším bodem je prohlášení vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku ohledně politiky EU týkající se Arktidy.
Catherine Ashton
místopředsedkyně Komise/vysoká představitelka Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku. - Pane předsedající, velice vítám tuto příležitost prodiskutovat s Vámi téma, kterým je dle mého názoru rozvíjející se politika EU týkající se Arktidy. Jde o závažné téma, které nabývá na politickém významu a jsem přesvědčena, že k němu tak musíme přistupovat.
V rámci dozvuků kodaňských jednání je správné, že věnujeme zvýšenou pozornost této části světa, která zaznamenala nejhmatatelnější následky klimatických změn. Vědecké důkazy ukazují, že pevninské ledovce ztratily během posledního desetiletí více než polovinu své tloušťky.
I další ekologické změny mají čím dál větší dopad na obyvatelstvo Arktidy, zdejší biologickou rozmanitost a krajinu, jak na pevnině, tak v moři. Stejně jako další mezinárodní aktéři se i my tématu Arktidy věnujeme čím dál intenzivněji. Jak již víte, Komise vydala koncem roku 2008 sdělení týkající se Arktidy, které Rada přivítala a na jehož základě byla učiněna celá řada závěrů o arktických otázkách.
Jsem přesvědčena, že toto představuje další krok v procesu postupného vytváření soudržné a komplexní arktické politiky. Jak již víte, Komise byla požádána, aby v červnu 2011 připravila navazující zprávu, která nám umožní zabývat se tímto tématem společně nadále. Na této agendě se stále pracuje, a proto bych si dnes nesmírně ráda vyslechla názory poslanců této sněmovny.
Zároveň bych ráda zmínila, že si Komise váží usnesení o správě arktické oblasti z října roku 2008, které Komisi velice pomohlo v závěrečné fázi vypracování návrhu již zmíněného sdělení. Rádi bychom získali podporu Parlamentu pro naše úsilí s cílem zajistit, aby byla Evropská unie uznávána jako odpovědný a vážený subjekt v oblasti Arktidy. Naše geografická poloha a programy, jež v Arktidě probíhají, jsou pouhým začátkem, který chceme dále rozvíjet.
V tomto úsilí existují tři hlavní oblasti, které bych zde chtěla stručně zmínit. Zaprvé, chceme přispívat k ochraně arktické oblasti, a to včetně její populace. Arktický ekosystém je velice křehký, a proto vyžaduje nejvyšší stupeň ochrany a bezpečnostních opatření. V důsledku probíhajících klimatických změn jsou přírodní zdroje nacházející se v Arktidě také čím dál více na dosah. To nabízí příležitosti, přičemž je však zapotřebí maximální obezřetnosti.
Chceme, aby se našim občanům i obchodním společnostem dostalo spravedlivého zacházení, a to i v oblastech dopravy a přírodních zdrojů, což vyžaduje velkou rozvážnost, opatrnost a odpovídající ekologická opatření. Obě tyto roviny mohou a měly by být rozvíjeny v úzké spolupráci evropských orgánů a členských zemí, obzvláště pak tří členských států oblasti Arktidy. Všichni by pak měli úzce spolupracovat s ostatními zúčastněnými stranami v Arktidě.
Naším třetím cílem je přispět k posílení a podpoře správních uspořádání tak, aby se vyřešily četné problémy doléhající na arktickou oblast. To zahrnuje provádění již existujících dohod, rámců a opatření, včetně Arktické rady, a zároveň respektování Úmluvy OSN o mořském právu. V případech, kdy to bude možné, bychom pak také měli bedlivě sledovat, zda a jakým způsobem by bylo možné tato opatření doplnit a dále rozvíjet.
Abychom si zachovali důvěryhodnost, měli bychom uznat, že arktická oblast se od antarktické diametrálně liší, a na této odlišnosti bychom také měli založit svoji politickou reakci. Narozdíl od Antarktidy, která je rozlehlým a neobydleným kontinentem obklopeným oceánem, je Arktida námořní prostor obklopený pevninou, kterou již tisíce let obývají lidé a která patří svrchovanýcm zemím. Proto jsou návrhy na převzetí Smlouvy o Antarktidě a její aplikaci na arktickou oblast nerealistické a pravděpodobně by také měly negativní dopad na proaktivní roli, kterou chceme v této oblasti zastávat.
Rada, jak víte, zastává stejný názor. Při sledování společného cíle postupného utváření arktické politiky EU chceme i nadále úzce spolupracovat s Evropským parlamentem, arktickými státy a mezinárodním společenstvím tak, abychom nalezli nejúčinnější způsob zachování a ochrany Arktidy pro budoucí generace.
Michael Gahler
Pane předsedající, paní místopředsedkyně, mnohokrát děkuji za zahájení rozpravy na toto téma, které považuji za důležité. Ti, kdo se zde dnes této rozpravy účastní, jsou jistě téhož názoru, a myslím si, že v této diskusi budeme schopni dosáhnout velmi širokého konsensu. Jsem zpravodajem pro zprávu, která na toto téma má být vyhotovena a velice rád bych úzce spolupracoval se všemi zúčastněnými stranami.
Uvedla jste řadu klíčových bodů. Ochrana životního prostředí je velmi důležitá. Zmínila jste obyvatele dané oblasti, přírodní zdroje pod hladinou moře a rovněž odvětví rybolovu. Dalším klíčovým bodem je lodní doprava, trasy, které klimatické změny otevírají, jako Severozápadní a Severovýchodní cesta.
V blízkém okolí těchto cest, po boku našich tří arktických členských států, se nachází samozřejmě přinejmenším dva světoví aktéři, USA a Rusko, ale také náš důležitý partner, Kanada. Tyto země jsou tedy našimi bezprostředními sousedy, se kterými musíme v každém případě upevnit a zlepšit vztahy v rámci této politiky, kterou se nyní snažíme vytvořit.
Pokud jde o suroviny, existuje zde prostor pro spolupráci, avšak také možnost konfliktu, pokud k tomuto tématu nepřistoupíme správně. EU jistě neumístí svou vlajku na mořské dno, jak to udělali Rusové. Měli bychom ale usilovat o navázání rozhovorů se všemi zainteresovanými stranami, abychom se s nimi dohodli na podmínkách spolupráce na tak důležitých věcech, jako je ochrana životního prostředí, těžba surovin a práva místních obyvatel.
Liisa Jaakonsaari
Vážený pane předsedající, před časem se Hilary Clintonová, ministryně zahraničních věcí Spojených států amerických, zmínila v rozhovoru, jak obtížná je její práce, a že spočívá víceméně v překonávání jedné krize za druhou. Bohužel zbývá velmi málo času na to, abychom zde vyřešili tak klíčové výzvy budoucnosti, jako je rozvoj arktické oblasti.
Vážená paní baronko Ashnotová, zřejmě již naléhavost tohoto problému cítíte také, a proto si velice vážíme toho, že jste otevřela tuto rozpravu ohledně Arktidy tak brzy, a že o víkendu cestujete do Laponska, které leží v arktické oblasti. Jistě si odtamtud přivezete důležité informace.
Pokladnice Arktidy, která se před námi nyní otevírá, je plná ekonomických příležitosti, avšak také skýtá mnohá rizika, ať už se týkají životního prostředí, bezpečnosti nebo osudu původních národů. Globální oteplování otevírá nové námořní trasy a umožňuje těžbu ropy a zásob zemního plynu způsobem, který má ničivý dopad na životní prostředí. Stockholmský mezinárodní institut pro výzkum míru (SIPRI) již mimo jiné vydal knihu se zlověstným názvem "Arktida bez ledu", která pojednává o čínské politice v Arktidě. Proto musí Evropská unie začít urychleně jednat a zkoncipovat svou vlastní politiku v této oblasti.
Závěry Komise, které jste nám představila, jsou vítány, jelikož tato oblast se svými zásobami ropy, zemního plynu a minerálů není vnímána pouze jako nové Eldorádo - pozornost se zaměřuje především na lidi, kteří zde žijí, a to je velice důležité hledisko. EU také musí projevit ochotu vést konstruktivní jednání s původními národy, a to je jedním ze způsobů, jakými může získat rozhodující roli v arktické politice. Nedávné rozhodnutí Parlamentu omezit lov tuleňů například původní obyvatele velice rozhněvalo.
Abychom posílili roli EU, je velice důležité posílit status Arktické rady, a proto musíme zvýšit náš vliv na Kanadu a obzvlášť Rusko. Výzkum Arktidy je velice důležitou oblastí spolupráce. Například Laponská univerzita, kam také jedete, je rovněž univerzitou arktickou. Jsem si jistá, že pokud bude založeno Informační centrum o Arktidě, jak již Komise naznačila, nejlepší polohou pro ně by bylo město Rovaniemi.
Je navíc nutné posílit struktury uvnitř samotné Evropské unie. Bohužel se zdá, že Rada téma Arktického oceánu odsunula do pozadí za politiku Jižní a Východní dimenze. Téma Severní dimenze Arktidy by tedy mělo být znovu otevřeno. Baronko Ashtonová, Komise potřebuje ujasnit roli každého generálního ředitelství a určit osobu odpovědnou za arktickou otázku.
Diana Wallis
jménem skupiny ALDE. - Vážený pane předsedající, ráda bych velice poděkovala paní vysoké představitelce za její prohlášení. Myslím si, že v této sněmovně je mnoho z nás potěšeno, že pokračujete v tom, co Komise začala a na co minulý podzim navázala předsednická prohlášení.
Zdůraznila jste křehkou přírodu a životní prostředí Arktidy. Jak jste řekla, tato křehká příroda je celosvětovým zájmem, nejen zájmem evropským, nebo pouze zájmem arktických národů.
Arktida také představuje jedinečnou příležitost pro spolupráci na mezinárodní úrovni. Pro nás jakožto EU je také jedinečnou záležitostí vztah s Ruskem ohledně Severní dimenze. A totéž si musíme rozhodně vytvořit i s ostatními partnery.
Taková spolupráce však musí být smysluplná pro celou Arktidu a je znepokojující - a o tom jste ve svém prohlášení nehovořila - že jsme svědky vzniku spolku pěti pobřežních zemí Arktidy, který se schází vně struktury Arktické rady. To by mohlo vážně narušit velice cennou spolupráci a neměli bychom to brát na lehkou váhu.
Taktéž my, jako EU, jsme odmítáni jakožto pouhý pozorovatel. Musíme opravit některé trhliny a také znovu vybudovat důvěru v naše počínání na Arktidě.
Sdělení Komise na toto téma byl dle mého názoru skvělý dokument tím, jak v sobě spojil otázky různých odvětví napříč několika generálními ředitelstvími. To je dobrý základ, na němž můžeme stavět. Všichni se zájmem očekáváme, jak tuto politiku budete koordinovat v souvislosti s vaším postupem v Komisi a dvěma funkcemi, které nyní zastáváte. Ale děkuji vám za tento začátek.
Satu Hassi
Pane předsedající, v našem přístupu k arktické oblasti je patrná jistá dávka kulturní schizofrenie. Na jedné straně se o ni zajímáme. Je zcela zřejmé, že klimatické změny se v Arktidě odehrávají rychleji než kdekoli jinde. Tato oblast bývá přirovnávána k pověstnému kanárkovi v uhelném dole.
Od roku 1979 se ledová vrstva Severního ledového oceánu zmenšila o zhruba 1,5 milionů čtverečních kilometrů, což je rozloha Francie, Itálie, Španělska a Spojeného království dohromady. Tento proces tání klimatické změny urychluje, protože zmenšuje odrazivost země, tzv. albedo. To uvolňuje metan z tundry a může také způsobit jeho uvolňování z mořského dna. Metan klimatické změny urychluje ještě více . Proces tání také umožňuje, aby se do ovzduší uvolňovaly toxiny nashromážděné během mnoha let.
Zatímco se touto situací znepokojujeme, v Arktidě již začala ropná horečka a honba za zemním plynem. Země se hádají a vyjednávají o tom, jak by si mohly rozdělit mořské dno. A co víc, původní národy jsou ve všech těchto směrech značně přehlíženy.
EU by měla prosazovat konzistentní přístup k udržitelnému růstu. Také by měla mít pod kontrolou blýskavé symboly eura a dolaru a podporovat ochranu arktické oblasti prostřednictvím stejného typu smlouvy, jaká se vztahuje na Antarktidu. Dále by měla do všech rozhodovacích procesů, které se této oblasti týkají, zahrnout původní národy. V každém případě by se mělo uvalit padesátileté moratorium na těžbu fosilních zdrojů v této oblasti.
Také je nutné plně pochopit, jak je zdejší divoká příroda křehká a zranitelná. Z těžby ropy zde například plynou mnohem větší problémy a závažnější rizika než kdekoli jinde.. Lodní společnosti také musí brát na zřetel ohromná rizika a úskalí, která v tomto regionu existují. V žádném případě nám nepomůže, když naše přijatá rozhodnutí ozdobíme několika líbivými slůvky o životním prostředí a domorodých národech, budeme-li konkrétními skutky závažně riskovat nevratné znečištění životního prostředí a porušovat práva původních obyvatel.
Charles Tannock
jménem skupiny ECR. - Pane předsedající, když Dánsko v roce 1973 vstoupilo do EU, Unie převzala Arktickou dimenzi skrze autonomní součást Dánska, Grónsko. V roce 1985 se Grónsko rozhodlo EU opustit, avšak za 10 let pak přistoupilo Švédsko a Finsko, země, které podstatně zvětšily zájem EU o Arktidu.
Od té doby se EU stala jedním z mnoha aktérů se zásadním strategickým zájmem v Arktidě - jejím životním prostředím a nerostnými surovinami. Země, jejichž oblasti zasahují do Arktidy, jako USA, Kanada, Rusko, Norsko, a Island, důkladně a intenzivně brání své zájmy v této oblasti. Evropská unie by nyní bez váhání měla učinit totéž. Dle mého názoru pro to není lepší místo než Arktická rada. Status Unie jako náhodného pozorovatele v této radě je pro tento účel nicméně nedostačující. Doufám, že vysoká představitelka bude na příští ministerské schůzi v dubnu příštího roku v Grónsku trvat na statutu trvalého pozorovatele pro Evropskou unii.
Je politováníhodné, že Kanada blokuje Evropskou unii na oplátku za její zákaz prodeje tuleních výrobků, avšak věřím, že nakonec zvítězí zdravý rozum. Tento přístup nedává smysl, vezmeme-li v úvahu, že šest členských zemí EU, včetně Spojeného království, mé vlastí země, jsou stálými pozorovateli. Nicméně spolupráce mezi Dánskem, Švédskem a Finskem v rámci Arktické rady byla příkladná a posloužila jako základ pro to, aby byly v tomto regionu více vnímány zájmy EU.
Přínos našeho spojence, Norska, a Islandu, nynějšího žadatele o členství v EU, ještě více podpořil evropskou účast v Arktické radě. A to je důležité zejména proto, že nás Rusko nenechalo na pochybách o svých zájmech v Arktidě, když slavnostně zabodlo ruskou vlaku do mořského dna na severním pólu v roce 2007. Na vlastní kůži jsme zažili, že Rusko někdy bere pravidla mezinárodních vztahů do vlastních rukou. Pevné spojenectví ostatních členů a pozorovatelů Arktické rady, kteří se budou podílet na unijní politice Severní dimenze, udrží Kreml na uzdě. Nemůžeme dovolit, aby se Arktida stala novou arénou pro ruské expanzionistické snahy.
Søren Bo Søndergaard
Pane předsedající, existuje mnoho dobrých důvodů, proč diskutovat o Arktidě. Mnohé z nich zde již byly zmíněny. Co se týče otázky klimatických změn, Arktida byla vážně zasažena globálním oteplováním. Pokud mluvíme o nerostných surovinách, ty Arktida nabízí v obrovském množství. A pak je zde otázka otevření severní námořní cesty, která vyžaduje úplně jiný transportní strukturu. Nicméně klíčová otázka pro mou skupiny je, z jakého úhlu bychom měli k Arktidě přistupovat. Měli bychom se nejprve zaměřit na výhody, které Arktida může EU v úzkém slova smyslu přínést? Nebo bychom měli raději začít tím, jak rozvoj arktické oblasti pomůže celosvětovému společenství, přičemž bychom zároveň měli plně respektovat právo obyvatel Arktidy na sebeurčení?
Klíčovým faktorem pro tuto otázku bude postoj, který zaujmeme. Měli bychom vyvíjet snahu, aby se Arktida stala oblastí, kde kde se budou moci rozvinout nové závody ve zbrojení (zde hraje významnou roli Rusko, ale i další země), nebo by se Arktida, stejně jako Antarktida, měla stát demilitarizovanou oblastí? Mezi severním pólem a jižním pólem, Arktidou a Antarktidou, je samozřejmě rozdíl. Je ale zajímavé, že jsme uspěli při tvorbě Smlouvy o Antarktidě, kde jsme vyloučili vojenskou přítomnost a vyhradili tento region pouze mírovým účelům. Komise nyní čelí hlavnímu tématu, a to zda by měla směřovat úsilí k stanovení Arktidy jako demilitarizované zóny, a pokud ano, jaké konktrétní úsilí by měla v tomto směru vyvinout.
Timo Soini
Pane předsedající, problematika Arktidy je důležitá a nás se nyní také dotýká. Ve Finsku jsme s touto podmínkami v Arktidě dobře obeznámeni. Žijeme v ní. Když baronka Ashtonová přijede do Laponska, zjistí, že mnoho lidí žije a pracuje severně od polárního kruhu. Až tam v neděli přijedu i já osobně, naleznu tam mnoho lidí, kteří se především obávají o práci a živobytí, protože v opravdové demokracii si lidé mohou svobodně vybrat, kde chtějí žít. A pokud si to přejí, mohou bydlet i v Arktidě.
Laponská univerzita v Rovaniemi je nejlepším místem pro tuto studii v aspektech finance a výzkum, Diana Wallisová toto kladně ohodnotila ve finských novinách Kaleva. Mám radost, že pro jednou mohu vyjádřit souhlas s liberálním názorem, a tak to i udělám.
Z pohledu budoucnosti bychom měli vzít v úvahu tři aspekty: přírodu, zvířata a lidi. Pokud mohou být tyto tři skupiny zastoupeny v celé Arktidě a žít spolu v souladu, pak jsme dosáhli v Arktidě trvale udržitelné politiky, a také budeme moci využívat její logistiku a ekonomiku, ale toho dosáhnemepouze respektováním tamější přírodu, zvířata a lidi.
Diane Dodds
Pane předsedající, velice vítám příležitost zúčastnit se této dnešní rozpravy a chtěla bych zde promluvit k velmi specifickému tématu, které již bylo vzneseno některými kolegy, jež jsem slyšela.
Životní podmínky jsou v krásné Arktidě bezpochyby drsné, ale zároveň nemůže být pochyb o tom, že s novými technologiemi a pokrokem budou přírodní zdroje v této oblasti nevyhnutelně využívány čím dál více. Rybolov je toho nejlepším příkladem.
Ve svém sdělení z roku 2008 Komise zkoumala rozsah rybolovu a možnost, že by mohly být otevřeny nové oblasti. Je vskutku pravda, že by se k tomuto tématu mělo přistupovat systematicky. Pokud je rybolov udržován v mezích, chrání zásoby a dává rybářským společenstvím budoucnost. Ten samý dokument také, a to zcela správně, zmiňuje potřebu chránit původní obyvatelstvo a místní populaci a odvolává se na statistiku, která udává, že jedna třetina ze čtyř milionů obyvatel žijících v této oblasti jsou původní obyvatelé - opět velice chvályhodný cíl. Ale, a zde bych chtěla Komisi varovat, stále vidím důkazy, a to v obou dokumentech, že se Komise nepoučila z katastrofálních následků, které měla společná rybářská politika v Severním Irsku, v němž byla zodpovědná za zničení rybářského průmyslu.
Přístup "odshora-dolů", ve kterém veškerá kontrola a stanovení politických cílů a metod probíhá z Bruselu, se vždy setkal s hrozivým neúspěchem. Přesto jak ze sdělení z roku 2008, tak ze zasedání Rady pro zahraniční věci z prosince 2009 plyne závěr, že EU bude aplikovat stejný přístup i v arktické oblasti. Naléhám na vysokou představitelku, aby byla při svém dalším zkoumání způsobu koordinace politik pro tuto oblast obzvlášť obezřetná a měla na paměti tuto konkrétní otázku.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Pane předsedající, s vývojem moderního světa začíná nabývat politika týkající se Arktických záležitostí, dosud spojovaná s extrémními klimatickými podmínkami, polárními medvědy a nekonečnými ledovcovými poli, nového významu. Vývoj mezinárodního obchodu a zvýšená potřeba přírodních zdrojů způsobila růst zájmu o tento region. Důsledkem toho je rychlejší tání arktického ledovcového pokryvu a objevily se nové příležitosti pro využívání této oblasti. Arktida se přesouvá z oblasti okrajového zájmu do centra zájmu zemí hledajících nové námořní cesty, nekonečné zdroje přírodního bohatství a zásoby ryb. Ale to už všichni víme.
Otázkou je, jak by měla Unie reagovat na nervózní přípravy k jistému druhu invaze do Arktidy, které již nějakou dobu probíhají v Rusku, USA, Kanadě a Norsku? Především je třeba se vypořádat s neregulovaným právním statutem arktické oblasti. Politika založená na diplomacii, která zde až dosud fungovala, by měla vytvořit porozumění na mezinárodní úrovni garantující spravedlivé rozdělení potenciálních teritoriálních zisků. Nedostatečná právní regulace může z regionu vytvořit zdroj konfliktu, celosvětového již ze své podstaty. Proto je potřeba podniknout systematické a koordinované kroky, a tím odpovědět na výzvy, které se rychle objevují. Výzkum infrastruktury, mnohostranný management Arktidy založený na Úmluvě OSN a zapojení místní arktické populace jsou pouze některé prvky, které musí být obsaženy v budoucí evropské strategii týkající se Arktidy, jejímž smyslem by mělo být zachování rovnováhy mezi ochranou životního prostředí a udržitelného využití přírodních zdrojů.
Kriton Arsenis
(EL) Dovolte mi přivítat zde vysokou představitelku pro zahraniční věci.
Arktida je místem naší planety, kde jsou klimatické změny nejzřetelnější. Globální oteplování způsobilo významné tání ledu. Rok 2007 představoval mezník, kdy se ledová pokrývka snížila o 34 % v porovnání s obdobím 1970-2000.
Tání arktického ledovcového pokryvu má ale mnohé drastické následky. Zvyšuje rychlost klimatických změn. Doposud bílá pokrývka Arktického ledu odrážela 80 % slunečního záření dopadajícího na tuto oblast, a tím ovlivňovala teplotu jak na celosvětové, tak místní úrovni. Toto odrážení se stále zmenšuje a způsobuje zvyšování teploty na celé planetě a také napříč oblastí 1500 metrů zahrnující Kanadu, Rusko a Aljašku. V roce 2007 se od srpna do října teplota zvýšila o 2°.
Tání ledovců zároveň způsobilo neočekávané změny mořských proudů. To má nepříznivý efekt na mořské ekosystémy a rybolov, a také snižuje schopnost moře vstřebávat kysličník uhličitý. Ten pak negativně působí na plankton a další organizmy, a zvyšuje hladinu moře.
Proto jsou občané Evropy zarmouceni četnými diskuzemi ohledně účasti Evropská unie na vzrůstající soutěži o geopolitickém prospěchu z přírodní katastrofy v Arktidě.
Role Evropské unie by neměla spočívat v tom, jestli vyhraje tuto geopolitickou soutěž o ropu a námořní trasy v Arktidě. Tato role by měla ubránit respekt k našim zásadám, respekt k integritě přírodního prostředí dané lokality, převahu těchto principů nad mezinárodními tlačenicemi a respekt k institucím OSN, ať již v Arktidě z přírodní katastrofy, která se nevyhnutelně blíží, vznikne jakýkoli nový systém.
Pat the Cope Gallagher
Paní předsedající, dovolte mi využít příležitost popřát paní baronce Ashtonové mnoho úspěchů během jejího úřadu, a zároveň bych chtěl uvítat její závazek udržení blízké spolupráce s Parlamentem na rozvoji, dle jejích slov, soudržnější politiky EU týkající se Arktidy.
Evropská unie samozřejmě hraje v arktické politice ústřední roli. Dva arktické státy, Island a Norsko, jsou členy EHS. Politiky EU v oblastech, jako je přírodní prostřední, klimatické změny, energetika, doprava a rybolov, mají přímou spojitost s Arktidou.
Jako předseda delegace Parlamentu pro vztahy se Švýcarskem, Islandem, Norskem a EHS, jsem také zástupcem Parlamentu ve stálém výboru poslanců arktické oblasti.
Na základě tohoto pověření bych rád informoval sněmovnu, že v září tohoto roku bude Parlament v Bruselu hostit pololetní schůzi poslanců arktické oblasti.
(GA) Příští týden proběhne přípravné setkání ve Washingtonu, blíže termínu pololetní schůze pak v Oslu. Věřím, že pořádání těchto setkání bude pro Evropský parlament i pro Evropskou unii velmi důležité.
Předsedající
Velice mě to mrzí, ale pro poslední část vašeho projevu jsme neměli tlumočení.
Pat the Cope Gallagher
Paní předsedající, nemám pochyb, že všichni zde ve sněmovně rozuměli tomu, co jsem řekl.
Na závěr jsem dodal, že budeme pořádat tuto konferenci a rád bych doufal, paní baronko, že přijmete mé pozvání, alespoň na její část, samozřejmě dle vašeho vytížení. Věřím, že poskytne ideální základ pro získání lepšího porozumění problematice a umožní poslancům z celé této rozlehlé oblasti, aby posílili a upevnili své vazby.
Reinhard Bütikofer
(DE) Paní předsedající, tuto rozpravu vítám a jsem potěšen, že je přítomna baronka Ashtonová a že se této rozpravy účastní. Mluvila jste o důležitosti ochrany této oblasti a jejích obyvatel. To je jistě pravda. Pokud se však jedná o původní obyvatelstvo této oblasti jako takové, to potřebuje více než ochranu, kterou můžeme zvenčí poskytnout. Zde se jedná o respektování jejich práva na sebeurčení. Tato zásada by měla mít v politice pro oblast Arktidy velký význam.
Pokud jde o ochranu přírody v této oblasti, mělo by se zdůraznit, že je zde samozřejmě obzvláště velké množství citlivých oblastí. Jsem si vědom toho, že mnoho z vás, kteří se podílíte na této rozpravě, odmítá myšlenku moratoria. Paní baronko, možná právě to jste měla na mysli, když jste řekla, že "arktická oblast se od antarktické diametrálně liší", ale dokonce i pokud moratorium odmítneme, musí být zodpovězena otázka, jak můžeme tyto zvláště citlivé oblasti účinně chránit na základě zásady předběžné opatrnosti, a to v praktické, a ne pouze emotivní rovině.Nesmíme dovolit, aby situace došla do takového stadia, kdy by krátkozraké hospodářské zájmy a válečné pokřiky typu "potřebujeme plyn, potřebujeme ryby" nakonec všechny zásady opatrnosti přehlušily.
Také bych rád navázal na to, co zde řekl pan Gahler. Pane Gahlere, mluvil jste o možnosti konfliktu. To je bezpochyby pravda. Můžeme již také pozorovat, že se tyto mezinárodní diskuze nevyznačují pouze vůlí nalézt společné stanovisko, jinak by se například Kanada a Rusko nesnažily zablokovat Evropské unii status pozorovatele v Arktické radě. Ta je ovšem sama organizací bez právně vynutitelných předpisů, bez pevně daného rozpočtu a zaměstnanců, tudíž je jako správní struktura nepřijatelná. Při uvažování o správních systémech však musíme být obezřetní - pochopil jsem, že toto je vaše stanovisko, vysoká představitelko - abychom se pohybovali kupředu celistvým způsobem a abychom brali na vědomí, že také ostatní organizace se chtějí v této oblasti zapojit.
Anna Rosbach
(DA) Paní předsedající, vidím, že jak Komise, tak vysoká představitelka, zastávají názor, že by EU měla stanovit politiku pro oblast Arktidy. Samozřejmě sympatizuji s myšlenkou ochrany životního prostředí v Arktidě a jako Dánka jsem s geopolitickou situací velmi dobře obeznámena. Problémy, kterým místní obyvatelstvo čelí, jsou mi rovněž dobře známy, a souhlasím, že bychom měli respektovat jeho způsob života. Na druhé straně si nemyslím, že by EU měla mít pro tuto oblast zvláštní politiku a nebo v ní hrát administrativní roli. To by neprospělo ani Unii, ani Arktidě.
Dle mého názoru bychom měli nechat Arktidu zemím, které jsou s danou oblastí přímo spojené. EU nemůže a ani by neměla stanovovat politiku pro všechny oblasti, a zejména ne pro Akktidu, což to je oblast, ve které již tradičně velmi dobře spolupracujeme a kde pouze dvě (a ne tři, jak zde bylo řečeno) z příslušných zemí jsou členy EU. Spojené státy americké, Kanada, Grónsko ani Rusko nevyjádřily přání stát se členem EU. Možná byste mohli být v podezření, že tak náhlý zájem o tuto oblast je spíš než co jiného pouze důsledkem snahy různých zemí dostat se k surovinám. Jinými slovy, nejlepší politikou EU, co se Arktidy týče, by bylo zapojovat se pouze okrajově.
Nick Griffin
Vážená paní předsedající, V angličtině existuje lidový příběh o králi Knutovi, který tím, že přikázal přílivu, aby se zastavil a nezmáčel mu nohy, ukázal svým dvořanům, že ani králové neuniknou realitě. Kvůli tomuto jednání se jeho jméno stalo příslovečným pro nadutou pošetilost.
Král Knut dál přežívá v Radě Evropské unie, která začíná a končí své závěry ohledně Arktidy s údajnou důležitostí globálního oteplování. To spočívá v odmítání přijmout vědecké poznatky. Podle amerického Národního centra pro údaje o sněhu a ledu se od roku 2007 letní led v Arktidě rozrostl o 409 000 čtverečních mil, tj. o 26 %.
Přesně to bylo předpovězeno vědci, kteří si uvědomovali, že předešlé mizení letního ledu, které se mylně interpretovalo jako globální oteplování, nebylo vlastně ničím víc než jedním krátkým obdobím odvěkého cyklického procesu růstu, mizení a opětovného růstu.
Letní led v Arktidě tudíž do konce roku 2013 nezmizí a lední medvědi se díky globálnímu oteplování neutopili a ani neutopí. Miliony těžce pracujících voličů se ale topí v moři dluhů a daní a dochází jim trpělivost s tím, jak politická třída využívá podvodný fenomén globálního oteplování k uvalování nedemokratické mezinárodní správy a podvodných ekologických daní.
OSN nyní oznámila provedení přezkumu pochybných dokumentů a zfalšovaných statistik Mezivládního panelu pro změny klimatu. Za britské daňové poplatníky žádám tento Parlament, aby udělal totéž a přestal dál plýtvat penězi na tu nejdražší velkou lež v historii lidstva.
Anna Ibrisagic
(SV) Paní předsedající, Arktida je jedinečnou oblastí, která se stále častěji stává předmětem diskuzí v důsledku tání ledové pokrývky a nových příležitostí, které to přináší. To je dobře, protože potřebujeme více diskuzí, nejen o dopadech, které bude mít tání ledu na naše možnosti využití náhle zpřístupněných přírodních zdrojů, ale také ohledně odpovědnosti, která s tím souvisí, a ohledně způsobu, jak nejlépe uchovat Arktidu a posoudit budoucí dopady naší přítomnosti a činnosti na toto citlivé přírodní prostředí.
Než se ale dohodneme na společné politice EU pro oblast Arktidy, měli bychom věnovat více času zhodnocení současné situace arktického ekosystému, protože jinak pro nás bude obtížné přijmout náležitá opatření. Dle mého názoru je naivní a nerealistické se domnívat, že můžeme všechny tyto přírodní zdroje prostě nechat nedotčené. Místo toho bychom se měli soustředit na zajištění toho, aby těžba surovin, doprava, cestovní ruch a činnost dalších odvětví probíhaly nejlepším možným způsobem tak, abychom ochránili a uchovali přírodní prostředí. To se musí samozřejmě dít za konzultací a spolupráce s místním obyvatelstvem dle aktuální situace a podmínek.
Zpráva Komise o Arktidě je prvním kladným krokem k soudržné politice pro oblast Arktidy. Švédsko během švédského předsednictví rozhodnutí Komise ucházet se v Arktické radě o status trvalého pozorovatele podporovalo. Domnívám se však, že zpráva Komise i rozprava, která dosud proběhla, se příliš úzce zaměřily na vodu, a nesoustředily se dostatečně na oblast pevniny. Některé země jako Švédsko a Finsko v Arktidě významnou měrou působí v oblasti chovu sobů, hornictví a lesnictví a je velmi důležité to zohlednit.
Dalším rozměrem této rozpravy, který není často zmiňován, ale je třeba ho zdůraznit, jsou strategické cíle a geostrategické zájmy EU v Arktidě a dopady, které by měla změna podmínek v této oblasti na mezinárodní stabilitu.
Některé členské státy EU leží v arktické oblasti. Jiné části oblasti s EU na severu bezprostředně sousedí. Proto by nemělo být obtížné stanovit společné strategické cíle a získat pro ně podporu všech členských států EU. Vezmeme-li v úvahu zvyšující se konkurenci mezi různými zeměmi a některé nedořešené konflikty, Evropská unie by měla zajistit, aby nad bezpečností v Arktidě nevznikalo napětí.
Zigmantas Balčytis
(LT) Dnes jednáme ovelice důležité záležitosti. Důsledky změn klimatu zásadně mění situaci v arktické oblasti. Globální oteplování způsobilo, že se v Arktidě otevřely nové námořní cesty, které nabízí možnosti pro přepravu ropy, plynu a dalších přírodních zdrojů, ale zároveň se tato oblast stává velice zranitelnou kvůli problémům v oblasti životního prostředí a rozdělení surovin mezi státy. To může mít negativní dopad na mezinárodní stabilitu a zájmy evropské bezpečnosti. Pokud se jedná o dopad změn klimatu a životního porstředí na tuto oblast, jedním z hlavních cílů politiky pro oblast Arktidy musí být zmírnění negativních důsledků změn klimatu a pomoc této oblasti přizpůsobit se nevyhnutelným změnám. Pro arktickou oblast prozatím nebyla přijata žádná úprava. Evropský parlament zdůraznil důležitost správy Arktidy při nejedné příležitosti. Domnívám se, že nyní, když se situace změnila, musíme postupně začít utvářet autonomní politiku Evropské unie a aktivní úlohu by v této záležitosti měla hrát Evropská komise. Situace v této oblasti mezi zeměmi Arktidy dlouho způsobovala napětí a s tím, jak bude tato oblast stále přístupnější, toto napětí ještě vzroste. Jsem přesvědčen, že Evropská unie musí zahájit obsáhlý dialog s ostatními zeměmi, což by otevřelo nové možnosti spolupráce. Myslím, že je také načase, abychom začali uvažovat o mezinárodní úmluvě ohledně správy této oblasti.
Kristiina Ojuland
(ET) Paní předsedající, baronko Ashtonová,kromě významných změn životního prostředí musíme mít také na paměti skutečnost, že zrychlující se oteplování Severního ledového oceánu otevřelo možnost boje o nové přírodní zdroje. Ten by se však mohl stát potenciální bezpečnostní hrozbou ve vztazích mezi Evropskou unií a jinými zeměmi. Proto bych chtěla obrátit vaši pozornost k chování Ruska, kterému nejde o rybolov, cestovní ruch nebo nerosty, ale o poslední nedotčené zásoby zemního plynu a ropy na světě.
Přestože strategie Evropské komise pro Arktidu zahrnuje plán zapojit se v záležitostech týkajících se přilehlých území do spolupráce se sousedními zeměmi, Rusko od začátku tisíciletí neukázalo žádnou ochotu naši snahu zvážit. Minulý rok vyslala ruská národní bezpečnostní strategie západu výhružný signál, že pokud to bude nutné, Rusko je připraveno k získání nových surovin v Arktidě použít vojenské síly. Podle mého názoru bychom měli vůči Rusku přijmout cílená opatření, abychom předešli konkurenčním bojům.
Indrek Tarand
(ET) Paní předsedající, baronko Ashtonová, děkuji, že se tímto velmi důležitým tématem zabýváte hned na počátku svého náročného působení ve funkci. Tím dle mého názoru bezesporu Arktida je. Velice přímo jste se vyjádřila, že Arktida není Antarktida a že by bylo nerealistické kopírovat smlouvu týkající se Antarktidy do dohod o Severním ledovém oceánu.
Jsem přesvědčen, že pokud by měl někde někdo na světě zastávat idealismus, pak by to měla být právě Evropská komise. A proč by Evropská komise nemohla svým partnerům předložit idealistický návrh, abychom před spuštěním nové zlaté horečky v Severním ledovém oceánu na tuto oblast na několik desetiletí uvalili moratorium, abychom nezahajovali proces, při kterém může dojít ke vzniku závodu ve zbrojení a jiných hrozeb?
Chtěl bych říci pár slov o právech původních obyvatel Arktidy. Dle mého názoru by během diskuzí mezi Evropskou unií a Ruskem na téma lidských práv měla být položena otázka, zda jsou původní obyvatelé Arktidy žijící v Ruské federaci dostatečně zapojeni do činnosti Arktické rady. Ano, Antarktida není Arktidou, ale kroky, které pomohly k dohodě na jihu během studené války, by se neměly opakovat jen a pouze z důvodu, že v Evropské komisi není místo pro idealismus.
Pocházím ze země, ze které se badatel Bellingshausen vydal do Antarktidy. Na své cestě došel k několika objevům právě proto, že byl idealista. Přeji vám ve vaší práci špetku tohoto idealismu.
William
Paní předsedající, Evropská unie potřebuje komplexní politiku pro oblast Arktidy. Tento návrh je velice podivný. Kypr a Řecko například mají historické kultury, ale podívejme se na jejich polohu. Je opravdu těžké pochopit, proč potřebuje země, která leží v Egejském moři, politiku EU pro oblast Arktidy.
Tato politika však možná není tak podivná jako jmenování zcela nekompetentníbaronky Ashtonové, jakési Sarah Palinové exstudentské levice, do funkce vysoké představitelky. Při slyšeních bylo jasné, že vysoká představitelka nic nezapomněla a nic se nenaučila. A mimochodem...
(Předsedající řečníka přerušila)
Předsedající
Omlouvám se, ale nemyslím si, že bychom měli ve sněmovně poslouchat podobné osobní narážky.
(Poznámka z pléna)
Váš řečnický čas vypršel. Nebudeme zde poslouchat výroky osobního charakteru.
(Poznámka z pléna)
Nyní bude pokračovat další řečník.
Sari Essayah
(FI) Paní předsedající, vraťme se nyní k tématu. Jak již mnoho z mých kolegů řeklo, probíhá soupeření o přírodní zdroje a o správu arktické oblasti.
Tato oblast ale potřebuje komplexní přístup, jak zde již uvedla vysoká představitelka. Ten musí zohlednit extrémně citlivou povahu arktické přírody, dlouhodobý dopad tání ledu a nejvíce ze všeho práva původních obyvatel regionu i ostatních lidí, kteří zde žijí.
Úmluva OSN o námořním právu a Dohoda OSN o stavech rybolovných oblastí byly dosud dostačující pro regulaci těžby přírodních zdrojů v Severním ledovém oceánu a na mořském dni. Arktická rada se soustředí na spolupráci v oblastech životního prostředí a výzkumu, ale dohody zaměřené na využití přírodních zdrojů, vedly k tomu, že je stále více potřeba vytvořit mezinárodní administrativní strategie, kde by mohla hrát svou roli i EU. Politika EU týkající se Arktidy potřebuje svou vlastní strategii, která by měla být společně koordinována.
Vhodným způsobem zapojení EU do politiky v arktické oblasti by bylo založení střediska pro Arktidu. Poprvé byla potřeba evropského arktického informačního střediska zmíněna ve sdělení Komise nazvaném Evropská unie a arktická oblast, které bylo vydané na podzim roku 2008. Rada Komisi pověřila, aby prozkoumala možnosti založení takového střediska v Evropské unii.
Arktické středisko při Laponské univerzitě v Rovaniemi, nacházející se na severním polárním kruhu, vyjádřilo vůli ujmout se funkce evropského arktického informačního střediska. Finsko nemá žádné územní nároky, které se vztahují na přírodní zdroje, a tak by tato země, jakožto neutrální aktér, byla vhodnou volbou pro vedení tohoto střediska, k čemuž již ve vém vystoupení povzbudila paní Wallisová.
Proto bych chtěla požádat vysokou představitelku paní Ashtonovou, aby rozhodla o podobě, jakou by mělo evropské arktické středisko mít, o jeho umístění a úloze, a tím vyzdvihla obraz EU ohledně arktické politiky. Přeji Vám příjemnou cestu do Laponska.
Herbert Reul
(DE) Paní předsedající, v souvislosti s rozpravou o klimatických změnách se nyní vede intenzivnější diskuze o Arktidě jako o vodní cestě pro lodní dopravu, která by mohla poskytnout příležitost pro zkrácení obchodních cest a tedy také pro snížení spotřeby paliva - nezapomínejme, že toto je druhá stránka mince - toho se týká otázka zda a v jaké formě se zde nacházejí suroviny od ropy až po zemní plyn a jak je možné je těžit. Také byl zmíněn rybolov. Samozřejmě tato rozprava stále má a bude mít velice symbolickou hodnotu, což bylo jasné v okamžiku, kdy Rusko položilo - výraz vztyčilo zde není to správné slovo - svou vlajku na mořské dno. Ostatní státy také začínají více zdůrazňivat své nároky. Proto jsem velice zavázán paní vysoké představitelce za to, že se tímto tématem zabývá a zahrnula jej do svých priorit.
Dle mého názoru je diskuze v Evropském parlamentu a v Komisi, např. v jejím návrhu z roku 2008, který zde byl také zmíněn, příliš defenzivní. K této otázce se podle mne musí přistupovat ofenzivně, a to v obou případech. To znamená jak v případě otázky, kterou zde vznesli mnozí poslanci, tedy ohledně ochrany životního prostředí a místních obyvatel, tak v případě skutečnosti, že musíme pozorně sledovat, zda se tím neotevírají příležitosti, a musíme je čestným způsobem projednávat. Pokud jde o zprávu o ropě z roku 2008, toto téma jsme na počátku velmi obezřetně projednali a stanovili první směr. Pokud stále hovoříme o tom, že potřebujeme diverzifikaci a nové zdroje, včetně surovin a dodávek energie, musíme projednat, jestli je zde možnost využití těchto zdrojů bez toho, abychom ohrozili přírodu a životní prostředí. Tuto rozpravu musíme alespoň vést - musíme využít této příležitosti. Dnes máme k dispozici jiné technologie a jen tak mimochodem, technologický pokrok v této oblasti je zásluhou Evropy. Pokud hovoříme o dalším vývoji technologie, pak k tomu musí dojít ve všech oblastech. Jsem vděčný za to, že tuto rozpravu vedeme. Doufám, že ji povedeme objektivně a otevřeně.
Andrzej Grzyb
(PL) Vážená paní předsedající, kdo převezme kontrolu nad Arktidou? To je název novinového článku, který jsem našel, když jsem se tímto tématem zabýval. Stručně, ale výstižně popisuje současnou situaci soupeření o Arktidu. V této záležitosti je otázka vznesená paní Ashtonovou velice relevantní: Jak se může Evropská unie stát odpovědným hráčem v oblasti arktické problematiky? Zdůrazňuji - odpovědným. Právě proto považuji tuto rozpravu na půdě Evropského parlamentu ve všech ohledech za užitečnou a dobrou, protože probíhá zde, již podruhé, na základě prvního a současného sdělení Rady Parlamentu a sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu.
Arktida je region, který není řízen na základě mezinárodního práva. Obrovský zájem o Arktidu je, na jedné straně, jak již zde bylo zdůrazněno, způsoben klimatickými změnami,, na straně druhé pak kvůli tomu, že je Arktida stále častěji uznávána a využívána jako možný zdroj především energetických srurovin a plynu, ale také pro své přírodní zdroje, například ryby. Samozřejmě jsou s tím spojena nebezpečí, - nebezpečí pro životní prostředí v důsledku využívání surovin a rybolovu, ale také pro původní obyvatelstvo regionu, čehož si musíme být obzvlášť dobře vědomi.
Zároveň se v důsledku změn v regionu otevírá cesta po moři, a to má velký vliv na to, jak se lidé na Arktidu dívají. Podobný vliv mají snahy si tuto oblast přerozdělit na základě tzv. faits accomplis, tedy symbolického zabodávání vlajek. Chtěl bych k tomuto říci, že bychom si měli uvědomit, že pět zemí v oblasti Arktidy se příliš nezajímá o právní předpisy, avšak Unie by měla v této části světa hrát důležitou roli, nejen svou přítomností, ale zejména svou angažovaností a znalostmi. Je důležité vybudovat vzájemnou důvěru, a tu můžeme vybudovat úsilím v oblasti předpisů, jako je například Arktická charta.
Cristian Dan Preda
(RO) Rád bych se ujal slova jako zpravodaj tohoto Parlamentu pro Islandu.
V současnosti, jak již všichni víte, čeká Island na to, až Rada povolí zahájení vstupních vyjednávání. Pokud se Island stane členem Evropské unie, což bychom si všichni přáli, bude jediným členským státem s polohou výhradně v arktické oblasti. Island by se tak připojil k Finsku, Dánsku a Švédsku a zvýšil by počet států Evropské unie se zastoupením v Arktické radě na čtyři, dalšími členy této rady jsou Spojené státy, Rusko, Kanada a Norsko.
Dle mého názoru je tato skutečnost o to důležitější, když vezmeme v úvahu, že Evropské unii bohužel nebyl udělen status pozorovatele.
Dále jsem přesvědčen, že vstup Islandu do EU může přispět zaprvé k diverzifikaci evropských zdrojů energie a zadruhé k založení mnohostranné správy v tomto regionu, který přitahuje stále více pozornosti a může se také stát předmětem konfliktu, jak zde již bylo zmíněno. A posledním, neméně důležitým, bodem je, že přijetí Islandu do Evropské unie může přispět k soudržné a efektivní evropské politice týkající se této oblasti.
Závěrem bych chtěl uvést, že věřím, že až se Island připojí k Evropské unii, získá tím EU významnější pozici v této strategické oblasti.
Děkuji vám.
Zuzana Roithová
(CS) Je nejvyšší čas vytvořit koherentní evropskou a arktickou politiku, která vyřeší také vleklé spory o nová území. Vlivem tání se zvyšuje těžební potenciál na nových územích do 200 m pod hladinou, jde o miliony km2. Spory mezi Ruskem, Norskem, USA a Kanadou mají ovšem i geopolitický význam. Ledová pokrývka je již nyní poloviční. To, co je však nejdůležitější, je ochrana vod před znečištěním, přičemž klíčový je také nukleární odpad v ruské Arktidě.
Paní vysoká představitelko, pocházím ze země, která zdánlivě nemá nic společného s Arktidou, ale mohu Vás ujistit, že mnoho občanů i v České republice zajímá, jaké postavení si Unie vydobude, pokud jde o zahraniční politiku, a to včetně vlivu na budoucnost Arktidy. Jde o udržitelné čerpání surovin, udržitelný transport, podmínky pro vědecká bádání, ochranu přírody a v neposlední řadě také o práva původních obyvatel.
S nelibostí sleduji spory o nové i historické državy. Obávám se, že to může být i nový zdroj vážných konfliktů. Dalším z nich je spor o strategickou severní spojnici mezi Asií a Amerikou. Paní komisařko, zasaďte se o to, aby spadala natrvalo do mezinárodních vod, a také o to, aby Arktida byla trvale demilitarizovanou zónou. Převezměte prosím aktivní koordinační roli při dosahování mezinárodní dohody o všech těchto věcech, které se týkají Arktidy. Unie by neměla pasivně přihlížet, ale aktivně jednat, a předejít tak eskalaci konfliktů a přírodních škod.
Bendt Bendtsen
(DA) Paní předsedající, je důležité, aby se EU účastnila rozpravy o Arktidě, a je také dobře, že se EU zapojuje do oblasti, kde je ve hře mnoho zájmů a obav. Domnívám se, že je nejdůležitější, aby jednání EU byla uvážená a respektovala přání a potřeby původních obyvatel. EU by měla převzít odpovědnost, pokud se jedná o globální oteplování, které se výrazně projevuje ve zvyšování teploty. V této souvislosti musíme vzít v úvahu, co to znamená pro lidi, kteří v těchto podmínkách žijí. Zároveň víme, že klimatické změny nám umožní lepší přístup k surovinám, jako je ropa a zemní plyn, a také k novým dopravním cestám z Evropy do Asie. Na jedné straně fotone to možná pozitivní, ale na druhé bychom měli zajistit, že přijmeme bezpečnostní opatření, která budou plně respektovat jedinečné podnebí a citlivé životní prostředí Arktidy.
S rostoucími hospodářskými zájmy v Arktidě je také velice důležité, aby EU zaujala stanovisko ohledně činností, které v této oblasti provádějí různé země. Nemělo by zůstat bez povšimnutí, když země nejednají podle mezinárodních pravidel, které se k této oblasti vztahují. Jedním z výmluvných případů je Kanada, která se snaží založit povinný rejstřík všech velkých plavidel, které proplouvají Severozápadní cestou, s platností od července 2010. Rád bych zdůraznil, že zde mluvíme o mezinárodních vodách a Lene Espersenová, dánská ministryně zahraničních věcí, se také důrazně vyjádřila o nepřípustnosti tohoto jednání. Chtěl bych, aby takový postoj zaujala i EU a vysoká představitelka.
Thomas Ulmer
(DE) Paní předsedající, je na nás, tedy na EU, abychom se řídili jasnou strategií a zabránili zlaté horečcě nebo honbě za drahokamy. Evropa se zde musí aktivně zapojit. Evropa, jakožto jeden z partnerů, může v tomto směru ukázat svou sílu tím, že bude mluvit jedním hlasem. To se týká lodní přepravy nad a pod hladinou moře, rybolovu, surovin v podobě nosičů primární energie i nerostných surovin.
V této souvislosti potřebujeme stabilní a spolehlivé mezinárodní úmluvy s ostatními partnery v Arktidě. Potřebujeme spolupráci, ne konfrontaci. Potřebujeme dialog na poli ochrany životního prostředí, abychom zachovali přírodní zdroje i přírodu. Potřebujeme dialog na poli ochrany zvířat, abychom zachovali biodiverzitu, a potřebujeme chránit a respektovat místní obyvatele a jejich lidská práva.
Pokud se nám společně s našimi partnery v Arktidě podaří realizovat pozitivní nakládání s přírodními zdroji, budeme mít možnost se zde vydat novou politickou cestou, a také to bude první křest ohněm pro naši společnou zahraniční politiku. Bude to šance dokázat, že my jakožto Evropané skutečně můžeme sledovat cíle společně.
Předsedající
Nyní se dostáváme k části rozpravy s postupem "catch-the-eye". Než tak učiníme, musím zdůraznit, že pokud jako předsedající této rozpravy budu mít dojem, že projev má za účel narušit jednání sněmovny, mám plné právo řečníka přerušit.
Riikka Manner
(FI) Paní předsedající, nejprve mi dovolte upřímně poděkovat paní vysoké představitelce, že do své agendy zahrnula toto důležité téma tak brzy. Skutečně doufám, že Komise a celá Evropská unie sehraje v politice o Arktidě důležitou roli, a že vytvoří svou vlastní strategii pro tuto oblast.
Společná politika o Arktidě vytvoří pro celou Evropskou unii příležitosti, které nebudou vázány hranicemi, ohledně bezpečnosti, životního prostředí, energetiky, dopravy a původního obyvatelstva. Pokud my, Evropská unie, budeme z této diskuze - z této politiky -, vynecháni, významně ztratíme.
Chtěla bych zmínit ještě dva body. Zaprvé, doufám, že činnost Arktické rady jakožto správního orgánu se bude nadále posilovat a že Evropská unie v ní bude hrát významnou roli. Zadruhé, doufám, že plány na vytvoření arktického informačního střediska se stanou skutečností. Myslím si, že to přispěje k navázání dialogu mezi oblastmi v Arktidě. Jak zde již bylo řečeno, bylo by pro toto středisko výbornou a vhodnou lokalitou finské Laponsko, konkrétně Rovaniemi, které je již dlouho spojováno se záležitostmi týkajícími se Arktidy.
Gerard Batten
Paní předsedající, rozprava o Arktidě dnes odpoledne jistě vyvolala bouřlivé reakce! Co je to za Parlament, který brání svým poslancům mluvit, když nesouhlasí s tím, co říkají? Ale nemělo by nás to překvapovat, když naše nová vysoká představitelka pro zahraniční věci byla kdysi označena britskou bezpečnostní službou MI5 jako sympatizantka komunismu a když byla pokladní hnutí za jaderné odzbrojení (CNH), dostávala tato organizace peníze od sovětského bloku, čímž podrývala obrannou politiku své vlastní země.
Toto místo mi Sovětský svaz čím dál více připomíná.
Andreas Mölzer
(DE) Paní předsedající, pokud vezmeme v úvahu to, že metan uvolňujeme mnohem vyšší potenciál globálního oteplování než CO2, a v budoucnu se bude následkem oteplování mořského dna ze Severního ledového oceánu uvolňovat ve větším množství, pak tu brzy budeme mít novou velice nebezpečnou veličinu v již tak citlivém klimatickém systému, veličinu, která nutně vyžaduje podrobný výzkum.
Arktida nás neznepokojuje pouze s ohledem na klima, ale je zde také možnost konfliktu. Skutečnost, že dokonce i Čína údajně začala stavět ledoborce, pouze dokazuje, jak s tajícím ledem nabývá obchodní trasa přes Severozápadní cestu na důležitosti. Toto potenciálně mírové využití je daleko méně problematické než například zvýšený zájem Spojených států umístit do arktické oblasti varovné vojenské systémy.
Podmínky pro jakoukoli možnou hospodářskou těžbu minerálních surovin spojené s táním ledové pokrývky by také měly být předem vyjasněny. Zásoby ropy a zemního plynu, které se v oblasti údajně nacházejí, by mohly Evropě zajistit energetickou nezávislost.
Birgit Schnieber-Jastram
(DE) Paní předsedající, paní vysoká představitelko, ráda bych ještě jednou velmi jasně zdůraznila, že kromě oblastí, jejichž význam je zřejmý, jakými jsou oblast životního prostředí a energetiky, zde také hraje zvláštní roli otázka dopravních cest. Vzhledem k tomu, že lodě, které plují po tradičních cestách, jsou přepadávány, životy kapitánů a posádky jsou v ohrožení, protože tyto cesty jsou opravdu nebezpečné, majitelé lodí hledají cesty nové. V mém rodném městě, Hamburku, je tato diskuze velice důležitá. Velmi bych chtěla podpořit tento směr rozpravy o vztahu EU a Arktidy.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Arktický region, stejně jako Antarktida, je obzvlášť citlivý na klimatické změny. Globální klimatický systém navíc závisí na jeho stabilitě. Jako hlavní obhájce boje proti klimatickým změnám musí Evropská unie přijmout pevné stanovisko ohledně arktické oblasti.
Evropská unie se musí držet zpět ohledně využívání zdrojů na moři a nákladní dopravy vedoucí přes arktickou oblast. Dlouhodobě povedou tyto činnosti pouze k poškození dalších oblastí s ledovci a toho, co ještě zbývá z pokrývky pólů, a nezvratně ohrozí ekosystémy v této oblasti a obyvatele, kteří zde žijí.
Ochrana ledovců a ledovcových pokryvů před nekontrolovanými lidskými zásahy je absolutní nutností. Evropská unie musí úzce spolupracovat se Spojenými státy, Kanadou, Norskem a Ruskem a musí si stále vyměňovat informace přes systém sdílení informací z oblasti životního prostředí (SEIS), Eionet a SAON.
John Bufton
Paní předsedající, rád bych řekl paní Ashtonové, že toto je první příležitost, která se mi naskytla, kdy mohu okomentovat její novou funkci. Já, stejně jako vy, pocházím ze Spojeného království. Jediný rozdíl mezi námi je, že já jsem byl zvolen a vy nikoli.
Co se Arktidy týče, stane se tato oblast předmětem soupeření sRuskem, Amerikou a Kanadou o populace ryb a o čtvrtinu světových zásob ropy a zemního plynu? Sama jste na vlastní kůži v průběhu studené války zažila, jak vypadá soupeření ve zbrojení. Poženete nás nyní do války ledové? Činnosti v Arktidě pravděpodobně zhorší vztahy mezi jednotlivými zeměmi a Evropa by neměla mít zahraniční politiku ohledně Arktidy, a rozhodně ne s někým, jako jste vy, v čele.
Již jste prokázala, že nejste schopna tuto pozici zastávat. Nemám nejmenších pochyb, že vaše vedení nás přivede na velmi tenký led. Pokud byste měla dostat vysvědčení za vašich prvních 100 dní v úřadu, bylo by v něm napsáno, že se musíte více snažit, avšak pravdou je, že i kdybyste tento úřad zastávala třeba 100 let, pořád byste dostávala špatné známky. Prosím, zachovejte se čestně a rezignujte.
Catherine Ashton
místopředsedkyně Komise/vysoká představitelka Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku. - Paní předsedající, myslím, že toto je velice zajímavá rozprava a jsem moc ráda, že jsme zaměřili pozornost na významnou oblast světa. Zaujetí, s nímž zde poslankyně a poslanci hovořili o důležitosti našich činností ohledně politiky týkající se Arktidy, je velmi důležité pro plánování toho, co bychom měli dle mého názoru učinit v budoucnu.
Chtěla bych členy této sněmovny ujistit, že zachování životního prostředí a dialog s obyvateli, kterých se toto týká - s původními i nepůvodními, jsou pro přístup, který chceme přijmout, prvořadé. Ve všech mezinárodních diskusích bychom chtěli ujasnit, že zdroje z arktické oblasti by měly být zpřístupněny a využívány, pouze pokud budou existovat maximálně striktní ekologické a bezpečnostní normy a pokud budou tyto normy v plné míře dodržovány.
Musíme stále zdůrazňovat, že Evropská unie chce spolupracovat se všemi dotčenými zúčastněnými stranami v Arktidě, abychom zajistili, že k daným problémům přistupujeme správně. To se týká i problematiky těžby uhlovodíků.
Pokud se mne týče, myslím si, že můžeme k této spolupráci mnohým přispět, od diplomacie ohledně životního prostředí po naší politiku zabývající se klimatickými změnami, od našich rozsáhlých výzkumů Arktidy až po naši politiku podpory původních obyvatel celého světa. Věřím rovněž, že Arktická rada může také mnohé nabídnout. Právě díky práci, kterou odvádí, v neposlední řadě to, že plně zapojuje původní obyvatelstvo - je to v podstatě jediná organizace, která původním obyvatelům umožňuje zasedat společně se suverenními státy. Proto by získání statutu stálého pozorovatele, což zde již řada poslanců zmínila, by bylo velice prospěšné.
Domnívám se, že je možné nalézt tu správnou rovnováhu mezi ochranou a zachováním Arktidy na straně jedné, a udržitelným čerpáním surovin na straně druhé. My tuto rovnováhu musíme řádným způsobem zajistit.
Spolupráce sedmi zastupitelů z různých částí Komise, aby zpracovali společnou zprávu - myslím, že jste mne o tom včera informovala, paní předsedající - je dobrým příkladem budoucnosti, kterou chceme vytvořit, co se týče spolupráce a efektivních postupů, jejichž odrazem je naše práce v celosvětovém měřítku.
A konečně, velice se těším na svou cestu do Laponska, která je naplánována na tento víkend. Pojedu do té oblasti již potřetí. Proběhne tam velké jednání s několika ministry zahraničních věcí. Pokud jde o Rovaniemi a možnost založit tam středisko, nabízí se dvě možnosti: jednou z nich je samostatné středisko, druhou pak možnost spolupráce s několika různými středisky, obě varianty také důkladně prozkoumáme.
Předsedající
Rozprava je ukončena.
Písemná prohlášení (článek 149)
Elena Oana Antonescu  
Záležitosti spojené s arktickou oblastí, od dopadů na globální oteplování až po využívání přírodních zdrojů a lodní dopravu, přitahují v poslední době stále větší pozornost. Musíme si být vědomi toho, že budoucnost planety je úzce spjata s budoucností této oblasti. Tání ledovců v arktické oblasti, rostoucí potřeba surovin a současný technologický pokrok představují jen některé důvody, proč se tato oblast stala předmětem zájmu nás všech. Domnívám se, že evropská strategie ohledně této oblasti se musí zaměřit na ochranu a zachování tohoto regionu, přičemž bude podporovat udržitelné využívání zdrojů, které bude mnohostranně řízeno, a, především, zapojí do všech těchto opatření obyvatelstvo tohoto regionu.
Vznik nových námořních cest také vyžaduje zavedení mnohem přísnějších bezpečnostních i ekologických norem. Každá námořní oblast potřebuje specifický přístup a Evropa by mohla využít zkušeností získaných v jiných regionech, například v Baltském a Středozemním moři, a nabídnout v této oblasti modely osvědčených postupů.
Joanna Senyszyn  
Nad Arktidou se vznáší přízrak. Přízrak globálního oteplování. Tající led má zásadní dopad nejen na přírodu, ale také na společenské vztahy, hospodářství a politiku. Na této oceánské ledové ploše, v oblasti větší než Německo, Itálie a Francie dohromady, se kromě toho, co již využíváme, nachází takové bohatství, jako je zemní plyn a ropa. Ledová vrstva, která se rok od roku zmenšuje, přestala tato ložiska chránit před výzkumnými vrty. Máme zde vyhlídky na nemilosrdné soupeření - šílenství dosahující rozměrů zlaté horečky 19. století. Evropská unie musí zaujmout jasné stanovisko. Je důležité, abychom vytvořili společnou politiku EU týkající se Arktidy, obzvlášť pokud jde o využití nových příležitostí pro čerpání ložisek přírodních zdrojů, nebezpečí, které hrozí životnímu prostředí a o nové námořní příležitosti.
V Arktidě leží část území tří členských států EU: Dánska, Finska a Švédska a také území Islandu, který podal žádost o vstup do EU. Musíme mít na paměti, že toto je zcela nová situace pro obyvatele žijící na dálném severu, ale také pro faunu a flóru. Obyvatelé Arktidy si uvědomují rostoucí vliv externích sociálních, hospodářských a politických faktorů na jejich životy. Naším úkolem je pomoci místním komunitám nalézt za těchto nových podmínek pevnou půdu pod nohama a ochránit jejich kulturu a jazyk. Jako se politika EU zaměřuje na své občany, stejně tak by hlavní pozici v budoucích plánech o řízení Arktidy měli zaujmout lidé, kteří v této oblasti žijí.
Rafał Trzaskowski  
písemně. - Arktida byla velmi dlouho mimo naši agendu, nyní však konečně přitahuje pozornost politiků a vědeckých pracovníků. Rostoucí obavy související s tímto regionem jsou přímým důsledkem klimatických změn, které způsobují tání arktické ledové pokrývky. Aniž bychom řešili, jak rychle a do jaké míry se tyto změny budou projevovat, obecně se usuzuje, že časem otevřou nové možnosti pro těžbu přírodních zdrojů a pro námořní cesty. Všichni souhlasíme, že dopady na životní prostředí, které tento proces bude mít, budou nesmírné. Chtěl bych obrátit pozornost této sněmovny a EU jako celku na politickou a bezpečnostní stránku této věci. Studená válka nám ukázala, jak je Arktida strategicky důležitá. V této oblasti jsme byli svědky hospodářských, politických, a dokonce i vojenských boů. Pro zajištění pozitivní budoucnosti této oblasti je zajisté potřeba společné mezinárodní snahy, ve které by měla EU hrát aktivní roli. Je třeba nalézt rovnováhu mezi hospodářským využíváním regionu a jeho ekosystémem, ale také je zde potřeba chránit, mimo jiné, existující právní rámec správy v Arktidě.
