Airijos referendumo rezultatai (diskusijos) 
Pirmininkas
Kitas klausimas - Tarybos ir Komisijos pareiškimai dėl Airijos referendumo rezultatų.
Norėčiau pasveikinti šiandien Europos Parlamente Švedijos ministrą pirmininką, kuris atstovauja ES Tarybai pirmininkaujančiai Švedijai. Mes labai džiaugiamės tuo, kad jūs esate su mumis, nors ir kilo įvairių sunkumų dėl formalumų. Labai atsiprašau dėl to.
Pirmininke José Manuel Barroso, džiaugiuosi, kad jūs taip pat esate čia drauge su mumis šiuo svarbiu Europos Sąjungai momentu. Labai jums dėkoju.
Matote, kaip kartais sunku įvykdyti visus formalumus, tačiau taip pat galite matyti, kad mes esame labai demokratiška institucija. Visuomet būtina viską atlikti tvarkingai. Tuomet viskas vyksta sklandžiai, ir galima dėl visko susitarti.
Dabar mes pereiname prie svarbiausio šios dienos darbotvarkės klausimo. Mums labai svarbu, kad jūs dalyvaujate Parlamento posėdyje svarstant šį klausimą.
Fredrik Reinfeldt
einantis Tarybos Pirmininko pareigas. - Pone pirmininke, aš esu labai dėkingas už tai, kad šiandien galiu čia dalyvauti ir man suteiktą galimybę kreiptis į Europos Parlamentą iškart po to, kai buvo sulaukta teigiamo referendumo rezultato Airijoje. Norėčiau atiduoti duoklę Brianui Cowenui ir jo bendražygiams; taip pat pasakyti visiems, dalyvavusiems kampanijoje, nepaisant to, kokiai partijai jie priklauso arba kokios yra jų politinės pažiūros, visiems, kurie prisidėjo prie šio teigiamo rezultato: dėkoju jums už jūsų pastangas. Airijos sprendimas buvo geras; šis sprendimas taip pat geras Europai.
Manau, kad galima pasakyti, jog Europa išgirdo kritiką; žinau, kad teisinės garantijos, pasiūlytos Europos Vadovų Tarybos kampanijos metu, lėmreferendumo rezultatą. Aš taip pat galiu teigti, kad pirmininkaujančios Prancūzijos ir Čekijos veiksmai daug prisidėjo prie to, kad būtų atsižvelgta į tai, kas kelia susirūpinimą Airijos gyventojams. Manau, kad taip pat turime džiaugtis dėl to, kad referendumas laimėjo didele dauguma, ką įrodo ir referendumo rezultatas - įtikinama 67,1 proc. pergalir aktyvus dalyvavimas, kuris sieknet 59 proc. Todėl tai yra labai geras ženklas Europai.
Ir, žinoma, aš neturėčiau aiškinti Europos Parlamentui, kaip svarbu priimti Lisabonos sutartį. Ji leis jums dirbti demokratiškiau, veiksmingiau ir didinti skaidrumą. Ji taip pat padidins ES įtaką tarptautinėje arenoje ir leis jausti didesnį pasitikėjimą sprendžiant pasaulinius iššūkius, taip pat žinau, kad tai padidins Europos Parlamento vaidmenį sprendimų priėmimo procese. Aš labai tuo džiaugiuosi. Todėl dabar labai svarbu, kad Lisabonos sutartis įsigaliotų.
Europos Vadovų Taryba vieningai norėtų, kad sutartis įsigaliotų iki šių metų pabaigos - baigiantis Švedijos pirmininkavimui. Daugumai - 24 valstybėms narėms - ratifikavus sutartį, 25 valstybfaktiškai galėtų būti Lenkija, atsižvelgiant į tai, ką mes girdėjome iš Lenkijos prezidento. Šeštadienį, kai jau tapo žinomi Airijos referendumo rezultatai, man teko kalbtis su Brianu Cowenu Taoiseachu, kuris man sakė, kad jiems prireiks maždaug dviejų savaičių tam, kad sutartis būtų ratifikuota parlamente, todėl mes galime taip pat teigti, kad 26 valstybnarbus Airija. Trūksta tik Čekijos, ir tuomet visos 27 valstybės narės bus ratifikavusios sutartį. Šiandien Briuselyje įvyko susitikimas, kuriame dalyvavo trijų institucijų atstovai: pirmininkaujanti valstybnarė, Komisijos vadovas Jose Manuel Barroso ir Europos Parlamento Pirmininkas Jerzy Buzek. Susitikime taip pat dalyvavo Čekijos ministras pirmininkas Jan Fischer, ir mes visi bendromis jėgomis bandėme įvertinti padėtį. Jums turėtų būti žinoma, kad septyniolika senatorių kreipėsi į Čekijos konstitucinį teismą, ir pateikskundą dėl Lisabonos sutarties, reikalaudami įvertinti jos atitiktį Čekijos konstitucijai. Jan Fischer mus informavo, kad tai yra nepriklausomas teismas, ir jis šiuo metu skubiai ieško sprendimo, ar įtraukti šios peticijos svarstymą į darbotvarkę. Šiandien mes dar nežinome, kada tiksliai bus priimtas sprendimas, ir, žinoma, nekantriai laukiame žinių. Mes manome, kad sprendimo turėtume sulaukti maždaug po savaitės arba po poros savaičių. Padėtis Čekijoje šiandien tokia: nepriklausomas teismas maždaug per savaitę arba porą savaičių turėtų priimti sprendimą dėl to, ką jie ketina daryti toliau.
Kaip Europos Vadovų Tarybos pirmininkas, aš esu atsakingas už tai, kad Sąjungos darbas vyktų toliau. Mano nuomone, daugiau gaišti negalima. Todėl aš nusprendžiau, kad kol laukiama išaiškinimo Čekijoje, mes turime tęsti darbą, pirma, siekdami tinkamai pasirengti Lisabonos sutarties įsigaliojimui ir, antra, kai bus aišku,, kad Lisabonos sutartis įsigalios, kai bus sulaukta šio aiškumo, pradėti konsultacijas dėl kandidatūrų į naujojo Europos Vadovų Tarybos pirmininko ir Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams postus. Tai taip pat neturėtų būti tik pirmininkaujančios valstybės narės reikalas: tai yra klausimas, kurį turėtų spręsti visos trys institucijos vienu metu. Todėl aš manau, kad mums svarbu šiame procese glaudžiai ir konstruktyviai bendradarbiauti su Komisija ir Europos Parlamentu. Aš dar kartą atnaujinu savo pasiūlymą Parlamentui: siūlau suvienyti savo pastangas bendradarbiaujant tam, kad pagaliau įsigaliotų Lisabonos sutartis.
Mums taip pat reikėtų prisiminti, kad, be šių institucinių reikalų, ES Tarybai pirmininkaujančiai Švedijai - dar šį rudenį - tenka spręsti daugelį kitų svarbių klausimų, susijusių su pažanga klimato kaitos srityje, poreikiu spręsti finansų krizės klausimus, Europos susirūpinimu dėl politikos, kuria būtų siekiama kurti darbo vietas, ir kt. Visa tai reiškia, kad mes turime aktyviai ratifikuoti Lisabonos sutartį, kaip aš ką tik minėjau, ir, kaip pirmininkaujanti valstybnarė, aktyviai spręsti visus šiuos mūsų rinkėjams svarbius klausimus.
Pirmininkas
Ministre pirmininke, dėkoju jums už padėties po referendumo Airijoje apibūdinimą ir taip pat aiškiai pareikštą pageidavimą dėl Europos Parlamento ir ES Tarybai pirmininkaujančios valstybės narės bendradarbiavimo. Mes ką tik pradėjome diskusijas su Cecilia Malmström, buvusia Europos Parlamento nare, kurią mes labai gerai prisimename. Labai jums dėkoju už jūsų pasiūlymą ir aiškiai pasakytą mintį.
José Manuel Barroso
Komisijos Pirmininkas. - Pone pirmininke, praėjusį savaitgalį Airijos gyventojai priėmmums visiems labai svarbų istorinį sprendimą: labai svarbų sprendimą Airijai; labai svarbų sprendimą Europai. Airijos gyventojai didžiąja balsų dauguma pritarLisabonos sutarčiai, sutarčiai, kuri leistų sukurti demokratiškesnę ir veiksmingesnę Europą, sutarčiai, kuri suteiktų mums tinkamą platformą kurti šiuolaikinę, stiprią Europos Sąjungą - tokią, kokią ją norėtų matyti mūsų piliečiai.
Sutartis jau užsitikrino demokratinę visų 27 valstybių narių paramą. Visos Europos Sąjungos valstybės narės parlamentuose arba visuotiniu balsavimu pritaršiai sutarčiai.
Tai iš tikrųjų yra labai svarbus laimėjimas. Jis įrodo, kad išsiplėtusi Europa turi bendros ateities viziją ir yra pasiryžusi žengti į priekį. Sprendimas priimtas demokratiniu būdu. Dabar mums telieka iki galo užbaigti ratifikavimo procedūrą.
Man labai malonu, kad labai greitai sutartį turėtų pasirašyti ir Lenkijos prezidentas Lech Kaczyński. Kaip jis man visada sakydavo, jis bus pasirengęs tai padaryti, kai tik airiai bus pasakę "taip". Tai tikrai labai gera naujiena.
Procesas, be abejonės, turės būti baigtas Čekijoje. Mes turime atsižvelgti į šios šalies, kaip ir kitų valstybių narių, konstitucines procedūras, tačiau nematau priežasties, kodėl jas įvykdžius nebūtų galima greitai užbaigti viso proceso.
Tai svarbu visai Europai, tačiau ypač svarbu Komisijai. Norėčiau, kad būtų suformuota naujosios sudėties Komisija, kaip tai numatyta pagal Lisabonos sutartį, ir norėčiau, kad ji kuo greičiau pradėtų darbą. Ilgai turėti laikiną Komisiją niekam nebūtų naudinga. Aš esu pasirengęs pradėti formuoti kitą Komisiją, kai tik Taryba bus pasiryžusi galutinai patvirtinti teisinį pagrindą ir taip pat pasiūlys kandidatūrą į vyriausiojo įgaliotinio, kuris drauge būtų ir Komisijos pirmininko pavaduotojas, vietą.
Aš pritariu visoms pirmininkaujančios Švedijos ir asmeniškai ministro pirmininko Frederiko Reinfeldto pastangoms, kuriomis siekiama kuo skubiau užbaigti šį procesą. Iniciatyva, kurią šiandien parodministras pirmininkas F. Reinfeldt susitikime su manimi ir su jumis, Pirmininke Jerzy Buzekai, ir vaizdo konferencija su ministru pirmininku Janu Fischeriu buvo labai gera ir naudinga iniciatyva.
Aš taip pat žinau, kad šis Parlamentas nenuilstamai dirbo, pristatydamas visuomenei Lisabonos sutartį. Parlamentas ir Komisija dirbo išvien, norėdami įtikinti Europą, kad ši sutartis jai naudinga. Aš didžiuojuosi tuo, ką atliko Komisija, teikdama Airijos gyventojams informaciją, padėjusią jiems apsispręsti referendume.
Dabar, kai tikimybė, kad Lisabonos sutartis pagaliau bus ratifikuota ir procesas bus baigtas, yra labai didelė, visą dėmesį galime skirti darbui, kaip sutartį įgyvendinti. Norėčiau pasinaudoti man suteikta proga ir nurodyti keturias sritis, kuriose itin daug nuveikta tam, kad sutarčiai įsigaliojus būtų galima nedelsiant pradėti darbą.
Vienos svarbiausių ir sudėtingiausių yra naujovės, susijusios su Europos išorės veiksmų tarnyba. Mes daug dirbome, rengdami praktines rekomendacijas dėl jos sėkmingos veiklos. Dabar šis darbas turėtų vykti sparčiau ir ta pačia dvasia kaip ir rengiant pastabas, kurias ką tik pateikpirmininkaujanti Švedija, aš norėčiau pabrėžti Europos Komisijos pasiryžimą siekti įgyvendinti šį tikslą drauge su Parlamentu.
Aš žinau, kad Parlamente darbui šiuo klausimu vadovavo Elmar Brok. Žinau, kad šį klausimą svarstysite kitame plenariniame posėdyje. Tai puikus laikas, nes netrukus po to šis klausimas bus svarstomas Europos Vadovų Taryboje. Manau, kad pranešimas yra puikus pagrindas diskusijoms tarp mūsų institucijų, ir džiaugiuosi Bendrijos dvasia, kuria pagrįstas šis pranešimas. Tai kaip tik ta dvasia, kuria reikėtų vadovautis norint pasirengti tokiai svarbiai naujovei, kokia yra Europos išorės veiksmų tarnyba.
Kitas klausimas - komitologija. Tai svarbus Europos Sąjungos veikimo aspektas. Lisabonos sutartimi nustatomos naujos taisyklės, leidžiančios didinti sistemos racionalumą ir skaidrumą. Mes turime tiksliai nustatyti, kaip ši sistema naujoji turėtų veikti. Tačiau pasakysiu aiškiai: daugelis šių sprendimų politiniu požiūriu yra labai svarbūs, ir jiems būtinas deramas demokratinis tikrinimas, taip pat tikra politinatsakomybė. Todėl mes turėtume išlaikyti tą svarbų vaidmenį, kurį šiandien vaidina Parlamentas.
Kita svarbi sudėtindemokratijos dalis - nauji mechanizmai, kurie leidžia nacionaliniams parlamentams tiesiogiai spręsti subsidiarumo klausimą. Mes turime šiuos mechanizmus nagrinėti platesniu pastaraisiais metais Komisijos suformuotų puikių santykių su nacionaliniais parlamentais ir neabejotinai Europos Parlamentu, požiūriu.
Pagaliau, norėčiau paminėti Europos piliečių iniciatyvą. Tai yra viena didžiausių sutarties demokratinės darbotvarkės naujovių, kurią šis Parlamentas turėjo galimybę išsamiai svarstyti. Margot Wallström vadovavo darbui rengiant žaliąją knygą siekiant kuo greičiau pradėti konsultacijas tam, kad piliečiai galėtų naudotis šia galimybe per vienus metus po sutarties įsigaliojimo.
Kai kalbėjau Europos Parlamente praėjusį mėnesį, nurodžiau, kas, mano nuomone, yra didžiausi iššūkiai ir didžiausios galimybės, atsiveriantys šiandienos Europai. Priėmus Lisabonos sutartį, mes turėtume tinkamą atspirties tašką, leidžiantį mums įgyvendinti šiuos tikslus, ir aš esu tikras, kad konstruktyvi mūsų institucijų partnerystleis to pasiekti. Europos Komisija tam įsipareigoja.
Pirmininkas
Pirmininke José Manuel Barroso, dėkoju už jūsų kalbą ir pasiryžimą bendradarbiauti įgyvendinant Lisabonos sutartį.
Europos Parlamento ir Tarybos bendradarbiavimas vaizdo konferencijos su Čekijos ministru pirmininku Janu Fischeriu metu taip pat buvo puikus, todėl dar kartą dėkoju ministrui pirmininkui Fredrikui Reinfeldtui už jo iniciatyva surengtą vaizdo konferenciją.
Joseph Daul
Pone pirmininke, ponios ir ponai, praėjusį penktadienį įtikinamai ir nuoširdžiai airių ištartas "taip" reiškne tik pritarimą Lisabonos sutarčiai; bet, visų pirma, Europos, kaip solidarumo ir bendrų vertybių erdvės, pripažinimą. Airiai parodsavo prisirišimą prie Europos, kuri turėdama įtakos globalizacijai, pati nuo jos nenukenčia, Europos, kuri drauge su savo partneriais pasirinko galimybę kurti panašią visuomenę ir socialinę rinkos ekonomiką.
PPE vardu norėčiau pasakyti, kad referendumo rezultatas mane sužavėjo ir parodė, kad kai tautai užduodami svarbūs klausimai, pvz., ar ji nori priklausyti Europos Sąjungai, ji atsako į pateiktą klausimą, ir tai daro labai rimtai.
Penktadienį, mūsų Airijos bičiuliai atsakį klausimą, ar jie pritaria Lisabonos sutarčiai, o jeigu ne - ar jie pasirengę kelti klausimą dėl jų valstybės narystės Europos Sąjungoje. Į šį klausimą jie nedviprasmiškai ir tvirtai atsak"taip". Tai įrodo vieną svarbų dalyką: tai, kad Europa yra laikoma tuo, kuo ji yra ir turėtų būti, tai yra - tam tikra apsauga, stabilumo, taikos ir teisinės valstybės erdvės garantu.
Manau, kad Airijos referendumas turės svarbų poveikį tam, kaip mes kursime Europą ateityje, ypač artimiausiais mėnesiais, nes jis įrodo gilų mūsų tautų prisirišimą prie vertybių, kurioms atstovauja Europa. Airijos referendumo rezultatas skatina mus tęsti Europos projektą ir mus suvienija. Jis leidžia pajusti pasitikėjimą savo jėgomis, nes tai pirmas kartas per ilgą istoriją, kai Europos tauta taip stipriai išreišksavo valią dalyvauti Europos projekte nepaisant krizės - arba greičiau atvirkščiai - kaip tik dėl jos. Jis taip pat sujungia mus, nes mūsų pareiga parodyti solidarumą, kurio siekis didžiąja dalimi ir lėmteigiamą Airijos referendumo rezultatą.
Būtent tai - grįžtant prie Europos institucijų - mus ir įgalina daryti Lisabonos sutartis. Ši sutartis leidžia Europai tapti veiksmingesnei, balsavimą vienbalsiai, kuris dažnai veikia paralyžiuojančiai, padarant išimtimi, o balsavimą balsų dauguma - taisykle.
Ji leis Europai būti labiau atpažįstamai, nes besikeičiantį pirmininkavimą pakeistų nuolatinis, ir didesni įgaliojimai būtų suteikti vyriausiajam įgaliotiniui užsienio reikalams. Europai reikalingas vienas veidas - jis reikalingas mūsų piliečiams ir mūsų tarptautiniams partneriams.
Pagaliau, Lisabonos sutartis leistų Europai tapti demokratiškesnei, suteikiant daugiau įgaliojimų šiam Parlamentui ir taip pat daugiau įtakos nacionaliniams parlamentams ir piliečiams sprendžiant Europos reikalus. Airiai penktadienį buvo paskutintauta, išsakiusi teigiamą požiūrį į Lisabonos sutartį. Visos kitos tautos tai jau padararba tiesiogiai, arba per savo atstovus parlamentuose, tarp jų ir Lenkija bei Čekija.
Todėl aš kreipiuosi į šių dviejų valstybių prezidentus, ragindamas nedelsiant oficialiai pasirašyti šią sutartį tam, kad 27 valstybės galėtų žengti toliau ir ne vėliau kaip 2010 m. pradžioje ji būtų pradėta įgyvendinti.
Aš norėčiau pasakyti būtent prezidentui Vaclavui Klausui, kad 67 proc. airių balsų turėtų jį paskatinti pasirašyti sutartį, kai ateis laikas. PPE vardu kreipiuosi į jį priimti atsakingą sprendimą ir manau, kad jis neabejotinai taip ir padarys.
Atėjo laikas, kai Europa turėtų atidėti į šalį institucinius klausimus ir spręsti reikalus, kurie iš tikrųjų yra svarbūs 500 mln. Europos piliečių, pvz., socialinės rinkos ekonomikos, energetikos, klimato ir saugumo srityje.
Labai dėkoju Fredrikui Reinfeldtui ir José Manueliui Barroso už jų pasiūlymus. Jūs galite pasikliauti PPE frakcijos pagalba, norėdami užsitikrinti greitą pažangą.
Martin Schulz
Pone pirmininke, mes aptariame šio referendumo rezultatą. Buvo daug kalbėta apie institucinius aspektus, ir negalėčiau nieko pridurti prie to, ką jau sakministras pirmininkas Frederik Reinfeldt. Manau, kad gerai, jog jis pasiryžęs apgalvotai veikti, ir siūlo neskubėti, nes mes dar nepasiekėme finišo tiesiosios; ir vis dar esame šio ratifikavimo proceso galutiniame etape, todėl dar negalime atsakyti į institucinius klausimus.
Mes džiaugiamės drauge su jumis, pone José Manueli Barroso. Tačiau jūsų džiaugsmą turėjo šiek tiek aptemdyti tai, kad sekmadienio vakarą iš 382 balsų, kuriuos jūs gavote, 55 buvo iš frakcijos, kurios tikslas - neleisti įsigalioti Lisabonos sutarčiai. Kai džiūgaujama dėl Lisabonos, reikėtų turėti omenyje, kad jus remia žmonės, kurie siekia kitokių negu jūs tikslų. Pagalvokite apie tai ir tegu jūsų daugumą sudaro Europą palaikančių frakcijų Parlamente dauguma.
(Šūksniai)
Kalbant apie šio referendumo rezultatus, pone pirmininke, vis dėlto tai yra visiškai kas kita. Tai neturi nieko bendra su instituciniais žaidimais, kuriais dabar reikėtų užsiimti. Tai neturi nieko bendra su Parlamento daugumos sudarymu, tai yra susiję su svarbesniais dalykais, ir tai mes turime pasakyti Čekijos prezidentui. 27 Europos Sąjungos valstybėse narėse gyvena per 500 mln. gyventojų. Kinijoje yra 1,3 mlrd. gyventojų, Indijoje - 1,1 mlrd. gyventojų. Šiose dviejose šalyse drauge paėmus gyvena trečdalis visų pasaulio žmonių! Šios šalys dabar yra pakviestos prie G20 derybų stalo. O štai didžiausioje ES valstybėje narėje, priklausančia G20, esama viso labo 82 mln. žmonių ekonomikos potencialo.
Mums atviros dvi galimybės. Lisabonos sutartimi nesiekiama - kaip minėjo Vaclav Klaus - supriešinti Europos Sąjungą su valstybėmis narėmis, kaip tik atvirkščiai. Ja siekiama paversti Europos Sąjungą stipria pasauline partnere, kad valstybės narės jaustųsi stipresnės. Būtent toks yra Lisabonos sutarties tikslas. Priešingai - šia sutartimi ypač gerai atstovaujama mažųjų ES valstybių narių interesams. Imkime valstybę, kurioje gyvena maždaug 10 mln. gyventojų - tegu tai bus, pvz., jūsų šalis, pone José Manueli Barroso: lyginant su Brazilija, Portugalijos padėtis nebėra tokia, kokia ji buvo XIX amžiuje. Aišku, kad XXI amžiuje Brazilija yra stipresnė. Kaip ir visoms Europos valstybėms, Portugalijai Europos Sąjunga reikalinga tam, kad valstybės narės drauge jaustųsi tvirtos. Tik kaip vieningas blokas Europa bus pajėgi kovoti su klimato kaita, finansų krize, kontroliuoti pasaulines ligas, įveikti badą, užtikrinti visuotinę taiką, išvengti karų dėl išteklių, tačiau būtų pražūtinga, jei valstybės imtų veikti pavieniui.
Štai kodėl klausimas, kurį mes turėtume užduoti prezidentui Václavui Klausui, yra toks: vertinant atsakomybę, kuri jam tenka, ar gali būti taip, kad asmuo - visų sutikimu pasinaudodamas jam suteikta konstitucine teise, kurios aš negaliu užginčyti - pats vienas priimtų sprendimą, prieštaraujantį kitų vyriausybių ir parlamentų, ir dabar jau 67 proc. Airijos gyventojų, balsavusių referendume "taip", nuomonei?
Mes turime paklausti Vaclavą Klausą: ar jis supranta, kad mūsų žemynas pasiekkritinį tašką, kitaip tariant, atėjo laikas priimti sprendimą dėl to, ar vienybmus dar labiau sustiprins, ar veikdami atskirai mes ją tik susilpninsime. Tai yra esminis klausimas.
Todėl - taip, tai gera diena Europai, o diena, kai sutartis bus galutinai ratifikuota, bus dar geresnė. Vaclav Klaus turėtų prisiimti istorinę atsakomybę ir pasirašyti šią sutartį.
Guy Verhofstadt
ALDE frakcijos vardu. - Pone. pirmininke, praėjusį penktadienį žengtas tikrai istorinis žingsnis: 67 proc. balsų už referendume. Bet kuri Europos konstitucija gali būti pakeista dviem trečdaliais balsų; aš manau, kad du trečdaliai taip pat reikalingi Švedijoje.
Mes turime padėkoti Brianui Cowenui. Ypač dėkoju Patui Coxui, kuris atliko didelį darbą, taip pat visiems Europos Parlamento nariams, atstovaujantiems Airijai, už kampaniją, kuria buvo siekiama palaikyti sutartį. Todėl aš esu laimingas. Mes pradėjome šį procesą po Nicos sutarties, priimdami Lakeno deklaraciją, ir tai truko aštuonerius metus - todėl aš pažadu nepradėti viso šio proceso dar kartą, pone pirmininke.
Po Airijos referendumo visi Europos piliečiai, tiesiogiai arba netiesiogiai, referendumu arba savo parlamentuose pritarLisabonos sutarčiai. Tai buvo taip pat ženklas euroskeptikams, kurie teigia, kad žmonės yra nusiteikę prieš - prieš Europą, prieš Europos institucijas. Šešiasdešimt septyni procentai Airijos gyventojų balsų: penktadienį mes išgirdome jų nuomonę ir tai buvo aiški žinia euroskeptikams.
Mes kiekvienas asmeniškai turime imtis atsakomybės tam, kad Lisabonos sutartis kuo greičiau įsigaliotų. Dabar atėjo laikas užbaigti šį procesą. Teigiamas Airijos referendumo rezultatas reiškia, kad Lisabonos sutartis įsigalioja; nes tai buvo paskutinkliūtis. Vis dėlto mes nežinome, kada ji turėtų įsigalioti, ir aš manau, kad šis klausimas turėtų būti aptartas šios dienos popietę. Ką mes turėtume daryti dabar?
Mes žinome, kad turime palaukti, kol savo žodį tars Čekijos konstitucinis teismas. Kaip jūs vakar teigėte Le Monde, blogiausias scenarijus būtų tas, kad mes turėtume keletą mėnesių laukti, ir aš manau, kad niekas šiuose rūmuose negali toleruoti to, kad Europos Sąjunga ateinančius mėnesius taptų "šlubąja antimi". Mes galime suprasti, kad Komisija turi spręsti einamuosius klausimus, nes po spalio 31 d. ji turės spręsti einamuosius klausimus. Mums reikalingi veiksmai, ir jie turi būti skubūs. Todėl aš kreipiuosi į Tarybos pirmininką Fredriką Reinfeldtą, kviesdamas jį kuo greičiau inicijuoti procedūrą sudaryti naująją Komisiją.
Prieš tris savaites mes išrinkome Komisijos pirmininką, vadovaudamiesi argumentu, kad dabartinpadėtis neleidžia mums atidėti sprendimo. Tai buvo jūsų argumentas. Tas pats argumentas tinka ir skiriant Komisiją. Visiškai nebūtina laukti: sudaryti naująją Komisiją galima ir pagal dabartinę sutartį, esant dabartiniam vyriausiojo įgaliotinio statusui ir paskui, ratifikavus Lisabonos sutartį, sklandžiai skirti vyriausiąjį įgaliotinį, kurio statusas būtų kitoks, ir Tarybos pirmininką. Iš tikrųjų nėra jokios ypatingos priežasties delsti skirti naująją Komisiją.
Tai taip pat buvo ir Komisijos Pirmininko tikslas, jei aš teisingai supratau, kai jis kalbėjo prieš keletą minučių. Bijau, kad jūs pasakysite "Ne, geriau palaukime. Geriau palaukime, nes reikalingas bendras paketas, apimantis ir Tarybos pirmininką". Pasakysiu, kad tai nėra kliūtis, parenkite bendrą paketą. Parenkite jį dabar, ir sprendimas dėl Tarybos pirmininko gali būti politinis, kaip sprendimas dėl José Manuelio Barroso. Juk jo kandidatūra buvo politinis, o ne oficialus sprendimas, nes paskui mes prašėme jį oficialiai įteisinti. Taip pat galima pasielgti ir dėl Tarybos pirmininko, o kai bus ratifikuota sutartis, oficialiai įteisinti visą paketą. Paskui pakeiskite vyriausiojo įgaliotinio statusą: jis yra ir Komisijos pirmininko pavaduotojas. Tuo pat metu taip pat galima praktiškai įgyvendinti ir politinį sprendimą dėl Tarybos pirmininko; paskui jūs galėtumėte įteisinti jį oficialiai.
Tai būtų tinkamiausias būdas, geriausia priemonė, kokią galima panaudoti valstybių, kurios turėtų pasirašyti, atžvilgiu: įteisinti oficialiai, nes jos žino, kad mes norime eiti į priekį. Ir tuomet mes neturėsime laukti keletą savaičių ar mėnesių. Bet kuriuo atveju jūs teigėte, mes negalime tuščiai gaišti laiko. Aš su jumis visiškai sutinku: negalima gaišti laiko dabartinės ekonomikos ir finansų krizės sąlygomis.
Kuo greičiau suformuokite naują Komisiją. Įtikinkite savo kolegas Taryboje ir priimkite sprendimą dėl vyriausiojo įgaliotinio esamos sutarties pagrindu. Pasirinkite vieną iš kandidatų - žinau, kad jų yra pakankamai - ir skirkite jį Tarybos pirmininku.
Daniel Cohn-Bendit
Pone pirmininke, ponios ir ponai, aš manau, kad mes turėtume pasimokyti iš to, kas įvyko Airijoje.
Kaip minėjo Guy Verhofstadt, 67 proc. Airijos rinkėjų - didžioji dauguma - balsavo "taip", nes krizprivertjuos pažvelgti į tikrovę. Krizės sąlygomis jie pajuto, kaip jiems reikalinga Europa. Vis dėlto jie taip pat suvokė, kad šis rezultatas - kaip teisingai pastebėjo Joseph Daul - reiškia tai, kad jie arba sako "taip", arba pasitraukia. Būtina suprasti, kad referendumai turi prasmę tik tada, jei turi tam tikras pasekmes. Jei tai žaidimas, užgaida, galima sakyti "ne", tačiau niekas nuo to nesikeis. Todėl jūs reaguojate pagal tai, kokia yra jūsų nuotaika.
Manau, kad diskusija dėl Europos turėtų būti tęsiama toliau. Mums reikalingas Europos referendumas, kur visi europiečiai balsuotų kvalifikuotąja dauguma, ir jei jie pasakys "ne", turėtų prisiimti už tai atsakomybę ir nuspręsti, ar pasilikti, ar išeiti. Jei britai mano, kad ši pastaba skirta jiems, tai jie yra teisūs, nes mes turime pagaliau baigti Europos šantažo politiką. Demokratinėje erdvėje šantažas yra nepriimtinas, ir manau, kad Europos demokratinerdvgalės tinkamai veikti tik tada, kai mes išspręsime šį klausimą.
Kitas dalykas, į kurį mes turime atsižvelgti, yra padėtis, kurioje mes šiuo metu esame. Guy Verhofstadt šiuo klausimu minėjo pora ar trejetą dalykų, tačiau - aš kreipiuosi į José Manuelį Barroso - aišku, kad visuomenės diskusija įvyko. Mes nelaimėjome, mes pralaimėjome, toks gyvenimas, tačiau tai buvo tikra visuomenės diskusija. Toliau sekkonfrontacija, ir dauguma nugalėjo.
Pone Martinai Schulzai, jūs neturėtumėte visuomet pirštu rodyti į kitus. Jei visi socialistai būtų balsavę su mumis prieš José Manuelį Barroso, jo kandidatūra nebūtų surinkusi daugumos. Tai taip pat būtina nurodyti; negalima tik sakyti viena ar kita. Tai - gyvenimas; yra taip, kaip yra. Taip, pone Martinai, tiesa, kad jūs mėgstate kaltinti kitus, tačiau retkarčiais socialdemokratai turėtų prisiimti atsakomybę už pralaimėjimus, kitaip neįmanomas joks laimėjimas.
Dabar norėčiau šį tą naujo pasakyti apie patį procesą ir nenorėčiau sutikti su jumis, Frederikai Reinfeldtai. Netrukus mes turėsime Europos Vadovų Tarybos pirmininką. Nenorėčiau, kad tai primintų coup d'état. Staiga, paskutinę akimirką jūs pasiūlote kažkokią kandidatūrą, ir per savaitę priimamas sprendimas. Manau, kad Europa turi turėti teisę į visuomenės diskusijas, ir visos valstybės turi teisę pareikšti nuomonę dėl jūsų pasiūlymų. Kad ir kas tai būtų - Tony Blair, Jan Peter Balkenende, Jean-Claude Juncker ar Guy Verhofstadt, manau, kad visuomenės diskusija būtina. Europos Vadovų Tarybos pirmininkas neturėtų būti renkamas už uždarų durų, paskutinę minutę, ir ne vyriausybės turėtų tai daryti.
Aš tai sakau dėl to, kad visiems žinoma, jog šiandien visuomenės nuomonnėra palanki Tony Blairui, taip pat neteisinga, kad Jean-Claude Juncker neturi galimybių, nes jo kandidatūrai nepritaria Angela Merkel ir Nicolas Sarkozy. Tai nėra demokratinvisuomenės diskusija. Mes turime svarstyti įvairias kandidatūras, ir tuomet jūs galėsite spręsti. Tai taip pat tinka ir vyriausiajam įgaliotiniui. Todėl teikite mums savo pasiūlymus.
Turiu jums pasakyti vieną dalyką. José Manuel Barroso yra teisus ir Guy Verhofstadt šiuo atveju yra teisus. Mes išrinkome José Manuelį Barroso dėl to, kad tai buvo labai skubu, o dabar iki to laiko, kol bus priimtas sprendimas, turės dirbti "šlubosios anties" Komisija. Viskas priklauso nuo čekų.
Vis dėlto galimas ir kitoks variantas. Mes siūlėme pratęsti Komisijos darbą drauge su José Manueliu Barroso tam, kad ji galėtų atstovauti mums derybose Kopenhagoje. Manau, kad būtų nepriimtina nepradėti Komisijos procedūros nedelsiant ir nesiūlyti kandidatūrų. Gerą pasiūlymą pateikGuy Verhofstadt: jei čekai nenurodys savo pozicijos, tuomet Čekija neturės savo Komisijos nario, nes pagal Nicos sutartį Komisijos narių skaičius turi būti sumažintas. Jei čekai pagaliau pareikš savo poziciją, bus vadovaujamasi Lisabonos sutartimi, ir Čekija turės savo Komisijos narį. Kiekvienu atveju būtina teikti pasiūlymus.
Baigdamas norėčiau pasakyti vieną dalyką. Mes turėtume tęsti diskusiją ir po Lisabonos sutarties. Lisabonos sutartis nėra viso ko pabaiga. Europos konstitucinsąranga neapsiriboja Lisabonos sutartimi. Jei mes neturėsime drąsos tęsti diskusijas, turėdami Lisabonos sutartį, manau, niekada neįvyks rimtas rendezvous su istorija, rendezvous su Europa.
Timothy Kirkhope
ECR frakcijos vardu. - Pone pirmininke, savo politinės karjeros pradžioje didžiąją laiko dalį aš praleidau kovodamas su tokiais pavojingais asmenimis, kaip Daniel Cohn-Bendit. Aš tikrai prieš minutę buvau sunerimęs dėl to, kad pritariu jo kalboje išsakytai vienai ar kelioms mintims, ir mane išgelbėjo tik tai, kad išgirdęs baigiamąsias pastabas aš ir vėl galėjau jam paprieštarauti. Kaip britų konservatorių Europos Parlamente vadovas, aš norėčiau laikytis nuoseklios pozicijos. Tiems iš mūsų, kurie remia nacionalinių valstybių, drauge laisvai bendradarbiaujančių Europoje, principą, Lisabonos sutarties pažanga tikriausiai nėra labai svarbi priežastis šiandien švęsti.
Europos Sąjungos tragedija yra ta, kad per daug žmonių laiko ją elitiniu projektu, kuriuo bandoma primesti savo ideologiją vis skeptiškiau nusiteikusiems rinkėjams, jei tikėsime Eurostato informacija. Pralaimėjus vieną referendumą, rengiamas kitas tam, kad būtų pasiektas reikalingas rezultatas. Jei "konstitucijos" sąvoka pasirodo esanti nepopuliari ir nepriimtina, ji pateikiama taip, kad atmetus ją neseniai įvykusiuose referendumuose, būtų galima ignoruoti pralaimėjimą. Jei žadėtojo referendumo negalima laimėti, jis be jokios gėdos atšaukiamas. Visos Jungtinės Karalystės partijos, tarp jų dabartinvyriausybė, prisiekJungtinės Karalystės piliečiams, kad su jais bus konsultuojamasi dėl Europos ateities. Socialistai ir liberalai sulaužsavo pažadus. Politinis manipuliavimas gali suteikti trumpalaikį pranašumą, tačiau mes apgailestaujame dėl to, kad dėl šių ciniškų manevrų Europos tautų pasitikėjimas jiems atstovaujančiais politikais tikrai nesustiprėjo.
Mums, ECR nariams, norėtųsi statyti Europą ant tvirtų pamatų, kuriuos užtikrintų liaudies parama ir demokratinis teisėtumas, kylantis iš valstybių narių nacionalinių institucijų. Tačiau, mūsų nuomone, Lisabonos sutartis yra žingsnis netinkama kryptimi. Atveriant duris viršvalstybinei užsienio ir saugumo politikai, suteikiant Europos institucijoms daugiau galių ir atsisakant nacionalinių veto tose politikos srityse, kurios valstybėms narėms yra itin svarbios, sutartis yra žingsnis į priekį įtvirtinant supervalstybę, kuri daugeliui kelia baimę. Europos tautos nenori Europos Sąjungos, kuri būtų vis labiau centralizuota, Europos Sąjungos, kuri didintų savo galias valstybių narių sąskaita, Europos Sąjungos, kuri yra tolima kasdieniams jų rūpesčiams. Joms reikalinga įvairovė, Europa, kurioje dera skirtingos kultūros ir gyvenimo būdas, teikianti pridėtinę vertę. Joms reikalinga reformuota, atskaitinga, skaidri, demokratinEuropos Sąjunga, leidžianti tinkamai panaudoti lėšas srityse, kur jai yra perduota atsakomybė, Europa, kuri būtų artimesnir svarbesnžmonėms.
Taigi, Lisabonos sutarties galimybėmis nepavyko tinkamai pasinaudoti. Aš dalyvavau konvente, priėmus Lakeno deklaraciją, kuriai aš pritariu, konvente, kur buvo parengtas originalus konstitucijos tekstas. Aš žinau, kas joje yra gera ir bloga. Jungtinės Karalystės konservatoriai veiknuosekliai. Mes manome, kad sutartis, kokia ji yra, nepadės žengti į priekį, atstovaujant žmonių interesams. Todėl mes, ECR nariai, ir toliau kovosime už tai, kad apgintume Europos Sąjungos viziją, kuri atitiktų Europos tautų viltis ir siekius. Mes toliau kovosime už Europos Sąjungą, kuri leistų siekti ateities, o ne praeities tikslų, už Europos Sąjungą, kuri būtų paremta tautų parama, o ne tik elito prioritetais. Mes visi turėtume apie tai pagalvoti.
Lothar Bisky
Pone pirmininke, ponios ir ponai, mano frakcija visuomet pasisakuž privalomus referendumus dėl Reformų sutarties Europoje. Rinkėjai Airijoje buvo vieninteliai, turėję galimybę prieš pusantrų metų tiesiogiai priimti sprendimą. Jei mes norime, kad spręstų žmonės, mes privalome gerbti rezultatą, nors jis mums ir nepatinka.
Airijos vyriausybveikė, prieštaraudama demokratijos principui, ir surengantrąjį referendumą, iš dalies dėl spaudimo, kurio buvo sulaukta iš kitų valstybių narių. Dabar pasiektas rezultatas, kurio jos norėjo. Mes, kairieji, vadovaujamės demokratijos principu, tačiau mūsų susirūpinimas dėl politinės ES krypties nemąžta. Neigiamų balsų skaičius Airijoje rodo, kad mes nesame vieninteliai, kuriems tai kelia susirūpinimą.
Daugiausia mūsų kritikos nusipelno trys klausimai: pirmiausia tai, kad ankstesnfinansų rinkos liberalizavimo politika, mokesčių konkurencija, finansinės politikos atsiejimas nuo ekonominės politikos ir socialiai orientuotos valstybės atsisakymas prisidėjo prie ekonomikos ir finansų krizės. Dėl to ši politika padidino skurdą ir nelygybę Europoje. Finansų rinkų reguliavimo požiūriu iki šiol nesulaukta nieko daugiau, kaip ketinimų deklaracijos. Atvirkščiai, kol didėja nedarbas, dideli bankai ir toliau tikisi didelių pelnų. Lisabonos sutartis ir toliau tęs šią rinkos ekonomikos politiką laisvos konkurencijos sąlygomis. Tam mes negalime pritarti.
Vietoj to mes raginame laikytis iš esmės kitokio principo sprendžiant socialinius iššūkius. Mūsų tikslas - socialinės pažangos straipsnis, nustatantis visoje ES minimalius atlyginimus - vienodą užmokestį už vienodą darbą toje pačioje vietoje. Mes turime kovoti su atlyginimų dempingu.
Kitas kritikuotinas klausimas - laipsniško valstybių narių karinių pajėgumų didinimo skatinimas - yra nesuderinamas su kairiųjų tikslais, kaip ir Europos ginkluotės agentūros įteisinimas pirminėje Europos teisėje. Mes nepritariame visuotinėms karinėms misijoms, atstovaujančioms mūsų interesams. Mums nereikalinga panaši sutartis; mums reikalinga nusiginklavimo, o ne ginklavimosi sutartis. Paradoksalu, tačiau dėl šios priežasties galiu būti pavadintas Europos oponentu. Kiekvienas, pritariantis Europos ginklavimuisi, laikomas Europos draugu, tačiau kiekvienas, kuris pritaria nusiginklavimui, vadinamas Europos priešu. Tai politinis absurdas!
Taigi, referendumas Airijoje įvyko ir, net jei jo rezultatas pasirodesąs visiškai kitoks, negu norėjome mes, kairieji, mes ketiname ir toliau dirbti, kad Europoje būtų daugiau tiesioginės demokratijos.
Nigel Farage
EFD frakcijos vardu. - Pone pirmininke, taigi, viskas yra neįtikėtinai paprasta, tiesa? Turime vieną neigiamą ir vieną teigiamą referendumo dėl sutarties Airijoje rezultatą, todėl jei norime teisingo sprendimo, turėtume rinktis iš trijų; vis dėlto, jei būtų surengtas trečiasis referendumas, jis turėtų įvykti visiškai laisvai ir sąžiningai. Nes tai, kas įvyko Airijoje, yra tikrai ne tai, apie ką jūs čia kalbate! Tiesą sakant, tikiuosi, kad visi labai savimi didžiuojatės, nes pasielgėte taip, tarsi žaidimų aikštelėje būtumėte radę mažiausią vaiką, įspraudę jį į kampą ir gerai prikūlę. Tai berniūkščių chuliganų pergalė; tai yra didelių pinigų ir biurokratų pergalė. Tai buvo farsas!
(Šūksniai)
Ak, taigi, jūs pritariate šiam rezultatui, tiesa? Jūs nepripažįstate paskutiniojo rezultato? Europos Komisija išleido milijonus mokesčių mokėtojų svarų - ką gi, svarų ar eurų, nesvarbu, nors mums gal ir svarbu, nes, ačiū Dievui, mes vis dar tebeturime svarą! Išlaidų santykis siekiant "taip" ir "ne" referendume yra maždaug 10:1 ir 20:1. Referendumo komisija Airijoje dirbo netinkamai, ir nepaaiškino Airijos gyventojams, kad Lisabonos konstitucinsutartis, žinoma, turės didelės įtakos jų konstitucijai; ir galbūt blogiausia yra tai, kad Transliacijų komisija Airijoje pakeittaisykles taip, kad agitacijai už būtų skirta gerokai daugiau laiko. Visa tai kelia pasipiktinimą. Tačiau svarbiausia, kad kampanijos šūkis buvo "Taip" darbo vietoms". Atrodo, paprasta. O kokios yra naujausios žinios: "Aer Lingus" atleido dalį savo darbuotojų, kaip ir "Intel", skyrusi kampanijai per 400 000 EUR ir taip pat atleidusi per 300 darbuotojų. Nuo šeštadienio prarasta tūkstantis penki šimtai penkiasdešimt darbo vietų; vienintelės darbo vietos, kurias pavyko išsaugoti balsuojant "taip" - tai politinės klasės elito darbo vietos.
Įtariu, kad viskas baigta. Įtariu, kad Airijos nepriklausomybės laikotarpis jos istorijoje buvo išties trumpas. Nemanau, kad prezidentas Václav Klaus išlaikytų nepriklausomą poziciją, tikiuosi, kad jam tai pavyks; jis yra stiprus ir drąsus žmogus. Vis dėlto tai panašiau į biurokratijos pergalę prieš nacionalinę demokratiją. Istoriniu požiūriu, aš manau, kad šiuo metu JungtinKaralystyra visiškai vieniša, galbūt tokia, kokia buvo 1940-aisiais, bet...
(Šurmulys)
...tai yra tikra diskusija, pati tikriausia diskusija. Kokia prasmturėti konservatorių ministrą pirmininką, jei tikrasis viešpats bus Tony Blair? Kokia prasmturėti užsienio reikalų ministrą, jei turėsime ES užsienio sekretorių su jo diplomatine tarnyba? Kokia viso to prasmė? Mano nuomone, Airijos referendumas - tai tik diskusijų pradžia. Laikas liautis apsimetinėjus: jei mums reikalinga nacionalindemokratija, mes negalime likti šioje Europos Sąjungoje, todėl mes raginsime Jungtinę Karalystę išstoti ir kuo greičiau.
Andrew Henry William Brons
Pone pirmininke, vakar aš klausiau Komisijos Pirmininko pavaduotoją Margot Wallström, ar Lisabonos sutartis iš esmės yra ta pati Konstitucinsutartis, kurią ji pakeitė. Ji pasakė, kad jos skiriasi tiek, kiek to prašo britų vyriausybė, ir skiriasi pavadinimai ir simbolika. Ji galėjo lengvai ištarti "tik", nors to nepasakė, tačiau nebūtų nkiek nesuklydusi.
Konstitucinę sutartį atmetPrancūzijos ir Nyderlandų rinkėjai, referendumą turėjo surengti taip pat ir JungtinKaralystė. Jis tikrai būtų pasibaigęs atmetimu. Aišku, kad Konstitucinsutartis buvo pakeista Europos reformų sutartimi Jungtinės Karalystės vyriausybės prašymu, ir tai jai leido sulaužyti savo pažadą rinkėjams surengti referendumą.
Naujosios sutarties esmlieka ta pati, tačiau keičiasi pavadinimai ir simbolika, nesąžiningai tvirtinant, kad sutartys skiriasi, ir referendumas nėra būtinas. Ar panašų manipuliavimą ir nesąžiningumą įmanoma pavadinti demokratija?
Fredrik Reinfeldt
einantis Tarybos Pirmininko pareigas. - Pone pirmininke, pirmiausia norėčiau padėkoti frakcijų vadovams už jų pateiktas pastabas. Man atrodo, kad daugelis iš jų norėtų, kad šis procesas vyktų paskubomis, ir aš tai suprantu.
Manau, kad mums turėtų būti aišku, kad mes žengiame į daugiau ar mažiau neištyrinėtą teritoriją. Vertinant teisinį pagrindą, faktiškai numatyta, kad Lisabonos sutartis turėjo įsigalioti jau šių metų sausio 1 d. Dabar mes mėginame lanksčiai veikti naujomis sąlygomis po referendumo Airijoje ir atsižvelgdami į padėtį kitose valstybėse.
Tiesa, kad dažnai diskusijose Švedijoje ginant savo nuomonę kaip vienas iš argumentų dažnai pasitelkiamas demokratijos principas. Tai gerai. Aš norėčiau, kad taip būtų ir čia. Aišku, kad tam, kad naujoji sutartis įsigaliotų, ją turi ratifikuoti 27 valstybės narės. Štai ko mums reikia ir štai kodėl aš nuolat kartoju, kad 24 valstybės narės tai jau padarė. Vis dar lieka neratifikavusios trys valstybės narės, ir, ko gero, ilgiausia reikės laukti Čekijos.
Ratifikavus 27-ajai valstybei narei, tai faktiškai reikštų naują pradžią. Airija tebelieka neratifikavusi. Sutartį Airijoje turėtų galutinai ratifikuoti parlamentas. Galima teigti, kad tai yra paprasta, tačiau būtina veikti kruopščiai, todėl nieko negali žinoti. Ratifikavus 27 valstybėms narėms, paketas bus aiškus, ir bus pereita prie Lisabonos sutarties.
Labai svarbu nurodyti, kad svarstant bet kurią sutartį turi būti suderinti skirtingi požiūriai, ir visiškai aišku, kad aš, kaip ir visi kiti čia esantys, turime vadovautis šiomis sutartimis. Dažnai mes elgiamės kitaip, ir nesilaikome sutarčių. To mes bandysime siekti pirmininkaujant Švedijai.
Štai kodėl aš jūsų prašau veikti greitai šiuo metu, kai sprendimas faktiškai yra Prahos konstitucinio teismo Čekijoje rankose. Kai teismas pareikš, ar jis toliau nagrinės šį skundą, ar ne, savo poziciją toliau turėtų pareikšti pirmininkaujanti Švedija. Taip veikia demokratija, nes mes nenukrypstamai vadovaujamės sutartimis ir atsižvelgiame į įvairių valstybių narių poziciją.
Norėčiau pasakyti, kad užsitikrinę didžiąją daugumą mes turime kuo skubiau priimti Lisabonos sutartį, nes manome, kad tai įgalintų Europą geriau veikti, tačiau privalome elgtis apdairiai. Aš privalau laikytis Sutarčių, ir taip pat būtinai atsižvelgti į tai, ar prieš žengiant šį žingsnį šią sutartį yra ratifikavusios visos 27 valstybės narės.
Labai ačiū už jūsų pastabas ir dėkoju jums už jūsų paramą.
José Manuel Barroso
Komisijos Pirmininkas. - Pone pirmininke, man norėtųsi pateikti keletą pastabų dėl to, ką sakfrakcijų vadovai, ir padėkoti jiems už jų įnašą. Instituciniai klausimai pereinant nuo vienos sutarties prie kitos yra labai sudėtingi teisiniu ir politiniu požiūriu, ir reikalauja iš visų institucijų protingų sprendimų. Žinoma, mes norėtume, kad naujoji sutartis būtų patvirtinta kuo greičiau. Dauguma šio Parlamento narių to norėtų, visos vyriausybės to norėtų, Komisija taip pat neabejotinai to norėtų.
Kaip ką tik nurodministras pirmininkas, sutartis bus patvirtinta tik tada, kai baigsis šios Komisijos įgaliojimų laikas. Komisijos mandatas galioja iki šio mėnesio pabaigos, taigi, mes neabejotinai turėsime laikotarpį, kai tai bus laikina Komisija. Štai kodėl, mano nuomone, Parlamentas prieš kurį laiką priėmteisingą sprendimą, patvirtindamas Komisijos pirmininką, nes tai suteikia Komisijos pirmininkui įgaliojimus, politinius įgaliojimus atstovauti Komisijai vykdant daugelį svarbių tarptautinių įsipareigojimų. Tai buvo tinkamas Europos Parlamento sprendimas.
Dabar svarbus klausimas yra tai, kaip turėtų vykti perėjimas. Šiandien mes tai svarstėme Komisijoje, ir mūsų bendra nuomonbuvo ta, kad turėtume, jei galima, skirti naująją Komisiją pagal Lisabonos sutartį. Tai yra mūsų nuomonė, nes tai yra sutartis, kurios mes norime; tai yra sutartis, kuri suteiks jums, Parlamentui, daugiau teisių skiriant Komisiją. Pvz., vyriausiasis įgaliotinis bus ir Komisijos pirmininko pavaduotojas, ir jūs balsuosite dėl vyriausiojo įgaliotinio. To nebūtų, jei mes laikytumės Nicos sutarties, todėl mūsų nuomonyra tokia, kad mes turėtume skirti naująją Komisiją, laikydamiesi Lisabonos sutarties reikalavimų. Tačiau tam, žinoma, taip pat reikia apgalvoti veiksmus ir tinkamai pasirinkti laiką. Praeityje taip pat - pvz., pirmoji Komisija, kurios narys aš buvau, pradėjo darbą trimis savaitėmis vėliau.
Taigi, klausimas yra toks: kiek laiko tai užtruks? Ir štai kodėl aš nurodžiau, - ir ministras pirmininkas Frederik Reinfeldt žino, ką aš apie tai manau, - kad viena yra laukti keletą savaičių, o kita - laukti nežinia kiek. Tai yra nuovokos klausimas, politinės nuovokos, ir aš tikiuosi, kad Europos Vadovų Taryba priims protingus sprendimus, remdamasi informacija, kurią mes gauname iš Čekijos partnerių. Tai yra klausimas, kuris turėtų būti sprendžiamas Europos Vadovų Taryboje šio mėnesio pabaigoje.
Kuo mes nesame suinteresuoti, - aš manau, kad tuo nesuinteresuotas niekas, - būtų skirti Komisiją, kuri neturėtų visų teisinių galių. Tuo nesuinteresuota Komisija ir esu taip pat tikras, kad tuo nesuinteresuotas Europos Parlamentas. Štai kodėl aš sakiau, kad esu pasirengęs: esu pasirengęs pradėti formuoti naująją Komisiją, kai tik bus tam tikras teisinis tikrumas ir Europos Vadovų Taryba pradės šį procesą. Dėl to reikia, kad Taryba priimtų tam tikrus sprendimus. Reikia, kad Europos Vadovų Taryba pasiūlytų vyriausiojo įgaliotinio kandidatūrą, nes vyriausiąjį įgaliotinį, kuris yra ir Komisijos pirmininko pavaduotojas pagal Lisabonos sutartį, tvirtina Komisijos pirmininkas.
Dėl kai kurių išsakytų pastabų - norėčiau pabrėžti kai kuriuos klausimus ir patikinti kai kuriuos Parlamento narius. Kai kurie iš jūsų teigė, kad bus renkamas "Europos prezidentas". Deja, tai nebus "Europos prezidentas". Pagal Lisabonos sutartį bus renkamas Europos Vadovų Tarybos pirmininkas: tai visai kas kita. Turime Europos Parlamento pirmininką, Komisijos pirmininką ir taip pat turėsime Europos Vadovų Tarybos pirmininką. Svarbu pabrėžti šį klausimą, nes kartais, aš manau, esama minčių apie tam tikrus dérives institutionnelles, ir aš nepritarsiu, ir Europos Komisija nepritars minčiai, kad Europos Vadovų Tarybos pirmininkas yra Europos prezidentas, nes tai nenumatyta Sutartyse.
(Plojimai)
Tai nenumatyta Sutartyse, o Sutarčių mes privalome laikytis. Mes turime gerbti institucijas. Yra Europos Parlamento pirmininkas; yra Komisijos pirmininkas. Kai turėsime Lisabonos sutartį, turėsime ir Europos Vadovų Tarybos pirmininką.
Labai svarbu suprasti, kad visi mūsų sprendimai turi būti priimti esamų Sutarčių pagrindu. Štai kodėl aš manau, kad kai tik čekai įvertins padėtį, mes turėtume žengti į priekį. Štai kodėl aš manau, kad turėtume dirbti spręsdami klausimus, kuriuos aš minėjau anksčiau, pradedant Piliečių iniciatyva, baigiant Išorės tarnybomis laikantis visų institucijų bendradarbiavimo dvasios taip, kad kai sprendimai bus oficialiai priimti, mes galėtume ryžtingai pradėti įgyvendinti tai, kas numatyta Lisabonos sutartyje, ir tai, mano nuomone, reiškia didesnį atskaitomumą, daugiau demokratijos ir didesnį Europos Sąjungos veiksmingumą.
Gay Mitchell
Pone pirmininke, kaip pirmasis atstovas iš Airijos, kalbantis šioje diskusijoje, norėčiau padėkoti kolegoms už jų palankias pastabas apie Airijos rinkėjus. Taip pat norėčiau padėkoti visiems, kuriems čia jau buvo dėkota. Taip pat norėčiau pasakyti, kad liko nepaminėti du žmonės, daug prisidėję, kad referendumo kampanija būtų sėkminga, ir iškėlę šalies interesus aukščiau partijų politinių interesų - tai Fine Gael partijos vadovas Enda Kenny (TD) ir leiboristų partijos vadovas Eamon Gilmore (TD). Jie labiau negu bet kas kitas pasiaukojamai dirbo, organizuodami šią kampaniją, ir šiandien būtina juos paminėti ir jiems padėkoti.
Lisabonos sutarties procesas Airijoje rodo, kad kai mes stengiamės paraginti žmones būti išvien su mumis, jie pasiruošę į tai reaguoti. Europos projektas ir toliau siejamas su didžiausiomis Europos gyventojų, ir ne tik jų, viltimis ateityje gyventi taikos ir gerovės sąlygomis. Mes neturėtume manyti, kad žmonės taip paprastai supras šiuos pranašumus. Turime būti kuo atviresni ir siekti įtraukti kuo daugiau žmonių, aiškindami jiems apie šiuos pranašumus. Plėtra nesutrukdšiam projektui. Greičiau atvirkščiai, ji leido geriau pasinaudoti šio projekto pranašumais. Ji iš tiesų leido suvienyti įvairovę - tai labai svarbu.
Vieni žmonės Airijoje nebuvo tinkamai informuoti apie sutarties turinį; kitiems susirūpinimą kėltai, kad valstybei narei bus primesti abortai, atsisakyta neutralumo, prarastas Komisijos narys ir atsiras galimybė, kad šalis nebegalės tiesiogiai kontroliuoti mokesčių politikos. Airijos parlamente buvo įsteigtas specialus komitetas klausimais, kurie kelia susirūpinimą gyventojams po pirmojo referendumo, ir vyriausybšiais klausimais gavo mūsų partnerių garantijas, taip pat patikinimus dėl būsimosios Komisijos sudėties pakeitimo.
Tai buvo visais lygmenimis veikiančios demokratijos pavyzdys. Priežastis, kodėl Airijos parlamentas turėjo teisę ir pareigą taip elgtis, yra ta, kad Airijos gyventojai jiems suteikšią teisę ir pareigą. Iš aktyvaus dalyvavimo ir teigiamų balsų daugumos aišku, kad demokratinžmonių valia buvo išpildyta.
Pone pirmininke, aš pritariu tam, ką jūs sakėte apie susirūpinimą, kylantį kai kurioms mūsų tautoms. Leiskite dabar man paliesti vieną klausimą, kurį, mano nuomone, reikia paliesti. Kai kurie žmonės Airijoje ir kitur mano, kad ES tampa vieta, abejinga krikščionybei ir apskritai religijai. Turiu pasakyti, kad aš asmeniškai čia ne kartą jutau nepagarbą iš žmonių, kurie save laiko nešališkais ir liberalių pažiūrų, ir iš tiesų jie negali elgtis kitaip, nenorėdami pažvelgti į pasaulį tikinčio žmogaus akimis. Aš gerbiu netikinčių žmonių įsitikinimus, tačiau ir iš jų tikiuosi to paties. ES projekto tikslas yra būtent toks. Pakartosiu: suvienijusi įvairovę. Antrasis Airijos referendumas parodė, ko galima pasiekti, kai jame dalyvauja visi. Aš tai sakau tam, kad girdėtų visi, kurie turi ausis, ir ateičiai.
Leiskite mums dabar užbaigti ratifikavimą ir įvykdyti savo pažadus dėl Lisabonos sutarties, užtikrinant didesnę demokratiją ir skaidrumą, stiprinant nuoseklų ES vaidmenį pasaulyje, vadovaujantis tais pačiais tolerancijos ir įtraukties principais bendraujant su kitais pasaulio regionais, ypač su pačiais neturtingiausiais, kokiais mes turime vadovautis ir savo viduje.
Proinsias De Rossa
Pone pirmininke, kai mes paskutinį kartą svarstėme šį klausimą, aš sakiau, kad Airijos rinkėjai turėtų atmesti šį politinį cirką, kuriame dalyvauja Gerry Adams, Nigel Farage ir Joe Higgins. Džiaugiuosi galėdamas pasakyti, kad mano pasirinktas apibūdinimas buvo visiškai tikslus.
Reikia pasakyti, kad pompastiška Nigelo Farage retorika kurį laiką derėjo su gyvu airių būdu, tačiau čia šiandien kiekvienas jo judesys išduoda panieką Airijos demokratijai, kurią jis jaučia. Manevrai, siekiant, kad Airijos rinkėjai pritartų Jungtinės Karalystės pasitraukimui iš ES, mano nuomone, rodo jo neišprusimą Jungtinės Karalystės ir Airijos istorijos klausimais.
Svarbiausia, kad Airijos rinkėjai didžiąja balsų dauguma įrodė, kad mūsų ateitis yra susieta su Europa, kad Europa yra naudinga Airijai ir kad Airijos įnašas į Europos Sąjungos vystymąsi vertinamas teigiamai. Aš viliuosi, kad visos valstybės narės netrukus ratifikuos sutartį ir tuoj bus įgyvendintos institucinės ir demokratinės bei socialinės reformos. Pasauliui reikalinga veiksmingesnEuropos Sąjunga, kuri leistų užtikrinti, kad mes ir toliau galėsime energingai siekti tvaraus vystymosi tikslų - ekonomikos, aplinkos ir socialinių.
Norėčiau atkreipti Pirmininko José Manuel Barroso ir einančio Tarybos pirmininko pareigas dėmesį į tai, kad Europos tautos reikalauja iš Europos Sąjungos konkrečių veiksmų. Jų nereikia įtikinėti, kad būtina ieškoti sprendimų globaliais ir vietos klausimais. Jos norėtų, kad būtų imtasi veiksmų, kurie leistų įveikti šias krizes. Joms reikalingi konkretūs veiksmai, o ne retorika.
Tikrai tikiuosi, kad mes suformuosime Komisiją, kuri veiksmingai veiks ir leis mums nusikratyti negyvos ekonominės ideologijos, kuri vos nesukėlkatastrofos Europoje ir likusiame pasaulyje. Mes turime įgyvendinti tikslą, kuris nustatomas Lisabonos sutartyje: socialinrinkos ekonomika, kursianti darbo vietas, stiprinsianti gerovę ir užtikrinsianti tinkamą gyvenimo lygį visoms mūsų tautoms.
Pat the Cope Gallagher
Pone pirmininke, praėjusią savaitę Airijos gyventojai 619 000 balsų persvara įtikinamai įrodsavo paramą Europos Sąjungai. Norėčiau padėkoti kitoms 26 Europos vyriausybėms ir Europos Parlamento politinėms frakcijoms, kurios per pastaruosius penkiolika mėnesių glaudžiai bendradarbiavo su Airijos vyriausybe, kad būtų tinkamai atsižvelgta į Lisabonos sutarties I klausimus, kurie kėlsusirūpinimą Airijos gyventojams.
Tai buvo Airijos žmonių, o ne išskirtinai vyriausybės arba politinių partijų pergalė. Airijos žmonės įtikinama balsų dauguma įrodė, kad Airija neabejotinai norėtų būti ir yra Europos Sąjungos dalis.
(GA) Politinės partijos, pritariančios Sutarčiai, šį kartą dirbo sutartinai, lyginant su ankstesniu referendumu.
Svarbų vaidmenį suvaidino Airijos Europai ir Priklausymo pilietinės organizacijos, kurios parodvisuomenei, kad ne tik politinsistema norėtų, jog Airijos žmonės referendume balsuotų "taip". Sutarčiai stipriai pritarūkininkų grupės, kurios labai aktyviai dalyvavo šioje kampanijoje.
Tuo šis referendumas daugiausia skyrėsi nuo ankstesniojo, ir šis skirtumas buvo labai gerai matomas.
Teisiškai įpareigojančios garantijos Airijai mokesčių politikos, neutralumo, socialiniais ir etiniais klausimais išsklaidAirijos gyventojų susirūpinimą. Aš tikiuosi, kad sutartis netrukus bus ratifikuota, ir džiaugiuosi naujienomis iš jūsų šalies, pone pirmininke.
Tačiau aš norėčiau pasakyti, kad pastabos, kurias šią popietę mes išgirdome iš Nigelo Farage iš UKIP partijos apie Airijos rinkėjus, skambėjo įžeidžiamai ir mes negalime tam pritarti. Airijos žmonės yra protingi, įžvalgūs rinkėjai ir jie įžvelgskirtumą tarp ankstesniosios ir šios sutarties, tai, kad protokoluose yra teisiškai įpareigojantis susitarimas. Pone Nigelai Farage, jūs ir jūsų kolegos turėtų susirūpinti sužinoję, kad jūsų įsikišimas kainavo papildomus 3 arba 4 proc. balsų. Tai yra "pagarba", kurią Airijos žmonės jaučia jums ir jūsų frakcijai.
Ulrike Lunacek
(DE) Pone pirmininke, ponios ir ponai, šeštadienį aš taip pat labai apsidžiaugiau tuo, kad Airijos gyventojai daugiau kaip trečdaliu balsų balsavo "taip" ir kad, aišku, jie daugiau nebetiki klaidinimais ir siaubo istorijomis, pvz., dėl minimalaus atlyginimo, kuris bus 1,84 EUR, ir jų pritarimu bendrai Europai.
Pagaliau turime galimybę bendrai dirbti mūsų užsienio politikoje, siekiant geresnės konfliktų prevencijos, stiprinant žmogaus teisių apsaugą ir demokratiją visose pasaulio vietose, kitaip tariant, prisiimti Europos Sąjungai didesnę visuotinę atsakomybę. Vis dėlto tam, kad visa tai faktiškai įsigaliotų, - ir kai kurie žmonės tai jau minėjo, - mums reikalinga visų Europos vyriausybių vadovų parama siekiant įtikinti prezidentą Václavą Klausą taip pat pasirašyti sutartį. Neabejotinai visų jų parama. O štai šį rytą aš išgirdau, kad vienas vyriausybės vadovų - Austrijos kancleris Werner Faymann savo interviu pareiškė, kad jei prezidentas Václav Klaus nepasirašys sutarties, jis mato galimybę surengti kitą referendumą Austrijoje. Tai rodo atsakomybės Europos politikos atžvilgiu trūkumą. Šiuo požiūriu norėčiau paprašyti einančio Tarybos Pirmininko pareigas paaiškinti Austrijos vyriausybės vadovui, kad atsakomybdėl Europos tenka mums visiems. Taip pat norėčiau, kad socialdemokratai taip pat tai suprastų.
Mes privalome pasiekti, kad kiekvienas, pritariantis bendrai Europai, leistų suprasti prezidentui Václavui Klausui, kad jis taip pat privalo pasirašyti sutartį ir kad negalima trukdyti procesui, kuriuo siekiama pagaliau įgyvendinti Lisabonos sutartį. Todėl, kaip sako austrai, "Spompanadln" - kitaip tariant, neskubėkime pritarti populiariam požiūriui. Aš manau, kad tai būtų labai neatsakinga Europos politikos požiūriu ir kad Austrijos vyriausybės vadovas turėtų atsisakyti šio savo pareiškimo.
Jan Zahradil
(CS) Ponios ir ponai, aš neketinu kištis į Airijos vidaus reikalus ir pripažįstu Airijos politikų teisę balsuoti dėl šios sutarties tiek kartų, kiek jiems atrodo reikalinga, žinoma, taip pat gerbiu šio referendumo rezultatą, kaip ir praėjusių metų rezultatą, kuris buvo priešingas. Nežinau, koks rezultatas yra geresnis arba labiau įtikinamas, ir galbūt mūsų airių kolegos galėtų man daugiau apie tai paaiškinti, tačiau, nepaisant to, pasakysiu, kaip iš išorės atrodo atmosfera, supanti Lisabonos sutarties ratifikavimą, ir, deja, turiu pasakyti, kad šis vaizdas nekelia džiaugsmo. Pirmuosius 26 savo gyvenimo metus aš praleidau režimo, kuriame nebuvo įmanomi laisvi rinkimai, sąlygomis, kai rinkimų rezultatas visuomet buvo nuspėjamas ir aiškus. Labai bijau, kad daugeliui žmonių šiuose rūmuose ir kitur ES vienintelis galimas ir suprantamas rezultatas, ratifikuojant Lisabonos sutartį buvo ir yra "taip", ir joks kitoks rezultatas jiems nėra priimtinas.
Taip pat aš svarstau, kodėl kilo toks triukšmas ir politinis spaudimas dėl Lisabonos sutarties, nes juk be jos ES nesugriūtų ir nesubyrėtų, o tęstų darbą esamų susitarimų pagrindu. Šiuo atveju pasakyčiau, kad mes esame liudininkai, kai naudojama pati tikriausia realpolitik arba, kitaip tariant, jėgos politika, kuri turi labai mažai ką bendra su demokratiška Europa arba geriau veikiančia arba skaidresne ES ir yra susijusi su nauju jėgų santykių išsidėstymu ES. Sakau tai visiškai be jokio kartėlio, nes jau pakankamai ilgai dalyvauju politikoje ir žinau, kas yra realpolitik, bent jau nemeluokime patys sau.
Kam bus naudinga Lisabonos sutartis? Europos Komisijai, todėl aš nesistebiu, kad Komisija yra pagrindinjos rėmėja. Europos Parlamentui, todėl manęs nestebina, kad daugelis šiuose rūmuose pritaria sutarčiai. Tai taip pat bus naudinga keletui galingiausių ES narių ir federalistams iš įvairių frakcijų, ar tai būtų Europos liaudies partija, Europos socialistų partija ar Europos liberalų partija. Vis dėlto labiausiai aš bijau, kad požiūris, kai vadovaujamasi principu "tikslas pateisina priemones", atsisuks prieš mus visus ir mes sulauksime priešingos reakcijos ateityje ir spaudimas patvirtinti Lisabonos sutartį sukels neigiamą reakciją, kai didesnės paramos sulauks prieš Europą nusiteikę ekstremistai, ksenofobai ir prieš Europą veikiančios jėgos, ir tai neabejotinai būtų tikra Pyro pergalė.
Zoltán Balczó
(HU) Norėčiau užduoti savo kolegai nariui trumpą klausimą: ar jūs manote, kad tai, kad Airijos vyriausyborganizuoja referendumą tiek kartų, kiek jai reikia, reiškia demokratinį procesą? Tuomet koks yra jūsų požiūris į pranešimus, kad Austrijos vyriausybės vadovas dabar norėtų surengti referendumą šiuo klausimu pirmą kartą? Ar jūs laikote tai taip pat demokratijos išraiška, ar pavadintumėte tai piktnaudžiavimu valdžia, kaip tai apibūdino pranešėjas, kuris kalbėjo prieš jus? Ar galėtumėte atsakyti į šį klausimą?
Jan Zahradil
(CS) Aš čia nesu dėl to, kad vertinčiau Airijos vyriausybės, Austrijos vyriausybės ar bet kurios kitos vyriausybės veiksmus. Aš to nedariau, nedarau ir nedarysiu jokiomis aplinkybėmis.
Bairbre de Brún
(GA) Pone pirmininke, Airijos gyventojai tarsavo žodį. Aš pritariu šiam rezultatui. Tie, kurie teigia, kad šiais metais buvo pasakyta "taip" Europai, priduria, kad praėjusiais metais referendumo rezultatas buvo neigiamas. Tai nėra tiesa. Klausimas dėl Airijos paramos Europai nebuvo keltas nei praėjusiais, nei šiais metais.
Europos Komisija tiesiogiai prieš referendumą nusprendišleisti dideles lėšas propagandos apie Europos Sąjungos pranašumus kampanijai. Tai leido patikėti tuo, kad buvo balsuojama už ar prieš Europą, o ne už ar prieš Lisabonos sutartį. Man tai atrodo apgailėtina.
Kiekvienas asmuo, esantis šioje salėje, dabar turėtų pažvelgti į tai, koks sudėtingas iššūkis mūsų laukia, tai yra pripažinti, kad daugelis susirūpinimą keliančių klausimų, kelti per referendumo kampaniją, lieka neišspręsti. Žmonėms didelį nerimą kelia atlyginimai, darbuotojų teisės ir viešosios paslaugos, taip pat nesiginklavimas ir mažesnių valstybių teisės.
Šį kartą Airijos žmonėms buvo sakoma, kad jei jie dar kartą balsuos prieš, Airija liks viena ir izoliuota ekonomikos krizės akivaizdoje.
Tie, kurie rėmsutartį, skatinančią darbo vietas ir investicijas, dabar turėtų stengtis užtikrinti darbo vietas ir ekonomikos atsigavimą.
Pažadų, kurie buvo žarstomi, nederėtų pamiršti iškart, kai buvo pasiektas rezultatas, kokio reikėjo Airijos vyriausybei ir ES vadovams.
Morten Messerschmidt
(DA) Pone pirmininke, jeigu būtų galima padaryti išvadas iš referendumo, įvykusio Airijoje, viena iš jų būtų tai, kad esant dideliam pusiausvyros tarp "taip" ir "ne" skirtumui, jei žiniasklaidos dėmesys skiriamas labiau vienai negu kitai pusei ir nuolat užduodamas tas pats klausimas, visiškai įmanoma, kad bus pasiektas reikalingas teigiamas rezultatas. Tačiau jei trūksta bent vienos iš šių sąlygų, Europos piliečiai nesuteiks daugiau savarankiškumo institucijoms, kurias šiuo metu turime. Tokia yra tikrovė, kuria remdamiesi, turime nustatyti savo išeities pozicijas.
Kita tikrovės pusė, kuri bent tuos, kurie pritaria sutarčiai, verčia pasijusti labai nepatogiai - tai atmosfera, kurioje ši sutartis priimama, ir tai vienintelatmosfera, kurioje tai įmanoma padaryti - baimės atmosfera. Baimės, kad gali susidaryti nauja padėtis Jungtinėje Karalystėje ir šis klausimas gali būti užduotas britams. Turėtų būti nepatogu vien nuo minties šioje baimės atmosferoje, kad dar vienos šalies gyventojų gali būti paklausta jų nuomonės ir demokratijai gali būti leista prabilti dar kartą.
Mes girdėjome Parlamento Pirmininką sakant, kad būtina gerbti tuos, kurie balsavo prieš. Vis dėlto visiškai nuoširdžiai - sunku įžiūrėti kokią nors pagarbą tiems, kurie balsavo prieš. Mums buvo sakoma, kad iš šios sutarties bus pašalinti simboliai - šis Parlamentas vis dar prikaišiotas vėliavų. Mums buvo sakoma, kad iš sutarties bus pašalintas himnas - naujasis Parlamentas pradėjo darbą L. van Bethoveno 9-ąja simfonija. Didelio pasitikėjimo nekelia ir garantijos Airijos rinkėjams arba mums, skeptikams. Mes norėtume jausti pasitikėjimą, tačiau jo labai trūksta.
Proinsias De Rossa
Pone pirmininke, norėčiau kreiptis į tuos, kurie nepatenkinti Airijos referendumo rezultatais, ir liautis kelti klausimą dėl demokratinių procedūrų Airijoje. Airija yra demokratinvalstybė. Tai nepriklausoma ir demokratinvalstybė. Airijos Respublikos parlamentas priėmsprendimą surengti referendumą; šis referendumas įvyko. Jį rėm95 proc. į Airijos parlamentą išrinktų atstovų. Todėl prašom, galite kritikuoti Europos Sąjungą, tačiau neturite teisės kritikuoti mano šalies demokratijos.
Pirmininkas
Pagal "mėlynosios kortelės" procedūrą jūs turite užduoti klausimą, o ne pateikti pareiškimą. Formuluotyra labai griežta, ir labai svarbu laikytis šios taisyklės.
Morten Messerschmidt
(DA) Pone pirmininke, demokratija man - tai užduoti klausimą ir po to gauti atsakymą. Demokratija nėra tai, kad jūs klausiate tol, kol gaunate norimą atsakymą. Jei šio Parlamento nariai ir jei Komisijos ir Tarybos nariai teigia, kad jų nkiek nebaugina liaudies nuomonė, norėčiau paklausti, kodėl tik vienoje valstybėje narėje nepavyko sustabdyti referendumo? ES vyriausybės ir institucijos pasiekto, kad joms pavyko išvengti referendumų kitose 26 valstybėse narėse. Tai nėra demokratija.
Francisco Sosa Wagner
(ES) Pone pirmininke, šis Parlamentas yra vaizduotės rūmai, svajonių šventovė.
Didelis Airijos rinkėjų palaikymas suteikia mums galimybių ir jėgų toliau stiprinti mūsų gerovę ir kurti stiprią ir - svarbiausia - federalinę Europą.
Tik taip mes galime vadintis teisėtais Europos tėvų, kurių pastangomis šiandien mes visi čia esame, įpėdiniais.
Othmar Karas
(DE) Pone pirmininke, ponios ir ponai, dauguma jaučia pergalę ir palengvėjimą. Tikiuosi, kad ir mažuma pritars šiam rezultatui.
Dauguma 27 tautų, taip pat ir Europos Parlamente dar kartą ištar"taip" tolesnei Europos Sąjungos plėtrai. Mes matome demokratinę daugumą ir blokuojančią mažumą. Demokratinės daugumos "taip" - tai sveiko proto pergalė, tai balsas už demokratiškesnę, skaidresnę Europos Sąjungą, kuri būtų arčiau savo piliečių, tai - teigiamai Europos atžvilgiu nusiteikusių, mąstančių žmonių balsas, kuriuo siekiama stiprinti Europos Sąjungos pozicijas pasaulyje ir svarbus žingsnis teigiama kryptimi.
Mūsų laukia ilgas kelias, nes mums reikalinga bendra užsienio ir saugumo politika, kad mes taptume įtakingu pasaulio žaidėju. Mes turime stiprinti demokratiją, pvz., numatydami Europos referendumo galimybę, teisę balsuoti visoje Europoje ir daugelį kitų dalykų. Mes turime dabar dirbti ir negalime gaišti laiko. Aš tikiuosi, kad Komisija paspartins dokumentų rinkinio reformą ir pradės derybas su valstybėmis narėmis dėl naujų Komisijos narių. Aš tikiuosi, kad Taryba užtikrins aiškumą dėl savo pozicijos dėl šio rezultato. Aš taip pat tikiuosi, kad tai leis ir mums Parlamente gerinti savo ryšius ir dialogą su piliečiais ir suteikti jiems geresnę informaciją.
Mes puikiai įsitikinome tuo, kad kuo geresninformacija, ryšiai ir dialogas, tuo didesndauguma. Politikai, kurie netiki, kad galėtų to pasiekti, yra ne savo vietoj, kaip ir tie politikai, kurie slepiasi už referendumų, nes jie nenori bendrauti su piliečiais ir imtis bet kokios atsakomybės. Kuo daugiau dėmesio diskusijoje buvo skirta Europai, tuo didesnbuvo palaikančiųjų dauguma. Mes tariame"ne" Europos politikos nacionalizavimui ir "ne" nacionaliniams referendumams dėl Europos, išskyrus atvejus, kai balsuojama dėl savo šalies stojimo.
Hannes Swoboda
(DE) Pone. pirmininke, Jan Zahradil klausė, kas iš to turės naudos. Jis mano, kad tai mes, Parlamento nariai. Tai galėtų būti tiesa, ir nėra taip jau blogai, jei parlamentinės demokratijos sąlygomis tai būtų kažkiek naudinga ir parlamentams - žinoma, ne tik Europos Parlamentui, bet ir nacionaliniams parlamentams. Vis dėlto faktiškai daugiausia naudos turėtų piliečiai, jei mes tvirčiau ir geriau atstovautume jų interesams.
Martin Schulz jau nurodė, kad mes gyvename besikeičiančiame pasaulyje, pasaulyje, kur yra stipri Kinija, stiprėja Indija, stiprėja Brazilija ir Jungtinės Amerikos Valstijos yra stiprios kaip visuomet.
Kai mes šiandien žvelgiame į Vašingtoną, matome, kad net naujoji administracija klausia, ar turi Europa ką pasakyti pačiais įvairiausiais klausimais, pradedant Afganistanu. Ar turime mes aiškų požiūrį ir aiškiai reiškiamą poziciją? Jei ne, niekas mūsų nelaikys rimtais partneriais.
Rusija visuomet stengiasi ES valstybes nares supriešinti vieną su kita, nes tai, žinoma, labiau patinka mūsų partneriams. Kiekvienam, kuris šiandien gina šią sutartį, klaidingai tikėdamas, kad ja siekiama sukurti stipresnę Europos Sąjungą, aš pasakyčiau: tie, kurie gina šią sutartį, faktiškai stiprina mūsų vadinamuosius partnerius arba, jei norite, mūsų oponentus.
Jau buvo sakyta, kad taip, mes vis dar turime išspręsti keletą institucinių klausimų, konkrečiai dėl Išorės veiksmų tarnybos. Vis dėlto dabar ne laikas pradėti institucines diskusijas. Mūsų piliečiams reikalingas aiškus ir pagrįstas atsakymas. Jie norėtų, kad mes įtikinamai kalbėtume tokiais klausimais, kaip klimato apsauga, saugumas, finansinis reguliavimas. Kiekvienu atveju mes galime įrodyti, kad Lisabonos sutartis yra naudinga. Vis dėlto mūsų argumentai turi būti pagrįsti, kad žmonės nesijaustų taip, tarsi Europos Sąjungai rūpi tik ji pati, o matytų, kad ji rūpinasi savo piliečių reikalais.
Franz Obermayr
(DE) Pone pirmininke, aš taip pat norėjau užduoti klausimą Othmarui Karasui, kurį gal dar ir užduosiu. Dabar tą patį klausimą norėčiau užduoti Hannesui Swobodai - nes Ulrike Lunacek kritikavo mūsų kanclerį Wernerį Faymanną ir jo partijos kolegas. Kokia yra jo, kaip socialdemokrato, pozicija dėl pasiūlymo, kurį pateikjo nacionalinės partijos vadovas ir federalinis kancleris, surengti referendumą Austrijoje?
Hannes Swoboda
(DE) Pone pirmininke, aš nemanau, kad čia mes turėtume svarstyti Austrijos vidaus reikalus, tačiau vienas dalykas yra visiškai aiškus, ir tai yra tai, kad referendumas dėl Lisabonos sutarties Austrijoje neįvyks. Tai yra absoliučiai aišku. Lisabonos sutartis yra ratifikuota ir turėtų kuo greičiau įsigalioti. Tai yra mano ir mūsų nuomonė.
Pirmininkas
Dėkoju už atsakymą į klausimą, tačiau, kolegos, aš jums perskaitysiu taisyklę, kurią mes turėtume žinoti.
"Parlamento pirmininkas gali suteikti žodį Parlamento nariams, kurie pakeldami mėlynąją kortelę parodo, kad kalbant kitam nariui norėtų pateikti jam klausimą" - ne vėliau - "bet ne ilgiau kaip per pusę minutės" - tik klausimą - "jei kalbėtojas sutinka ir jei Parlamento pirmininkas įsitikinęs, kad dėl to nebus trukdoma diskusijoms."
Jei mėlynoji kortelkeliama pernelyg dažnai, aš galiu nesuteikti jums teisės kalbėti, nes tai trukdytų mūsų diskusijai. Jūs privalote tai žinoti.
Pakelkite savo korteles laiku ir užduokite klausimus, trunkančius ne ilgiau kaip pusę minutės; atsakymai neturėtų trukti ilgiau negu viena minutė. Tai yra mūsų taisyklės, ir mes turime labai griežtai jų laikytis.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Pone pirmininke, į vieną dalyką šiandien dar nebuvo atkreiptas tinkamas dėmesys ir tai yra tai, kad teigiamas referendumo Airijoje rezultatas nėra pirmasis, kalbant apie konstitucinį procesą, kurį minėjo Guy Verhofstadt. Liuksemburge ir Ispanijoje vykusių referendumų rezultatas taip pat buvo teigiamas. Todėl tai tikrai nėra pirmasis teigiamas rezultatas.
Man visada įdomu klausytis Nigelo Farage. Šiandien vis dėlto tai nebuvo įdomu. Euroskeptikų galima tik gailėtis. Dviejų trečdalių daugumos rezultatas iš tiesų emociškai sukrečia. Šiandien pirmą kartą nebuvo smagu jūsų klausytis. Taip pat buvo įdomu matyti, kaip Timothy Kirkhope pasimuistsavo kėdėje, nes torių pažiūros dėl Europos politikos labai artimos šios keistos partijos pažiūroms. Aš labai tikiuosi, kad tai tam tikra prasme pasikeis.
Mes pamatėme, kad Airijoje esama paramos demokratiniam Europos integracijos procesui. Ar Europa yra pakankamai demokratiška? Ar demokratija Europoje be trūkumų? Jokiu būdu, tačiau tai buvo sėkminga diena Europos demokratijai.
Dabar skundžiamasi, kad Airijai buvo darytas spaudimas. Proinsias de Rossa gana aiškiai nurodė, kad sprendimas surengti kitą referendumą Airijoje buvo savarankiškas sprendimas. Prisiminkime, kaip Europos Sąjunga mėgino boikotuoti Austriją, kai į valdžią atėjo Jörg Haider. Tačiau tai nepavyko. Mes negalime taikyti spaudimo prieš mūsų valstybes nares. Jos turi teisę nepriklausomai spręsti šiuos klausimus.
Kiti skundžiasi, kad Airija balsavo "taip" tik dėl krizės. Per krizę Airija patyrEuropos solidarumą. Tai yra teigiamas dalykas! Mes taip pat tikimės Europos solidarumo, kai Bulgarijoje ir Vengrijoje žmonės namie šąla, nes Rusija ir Ukraina vėl ginčijasi dėl dujų. Europos solidarumas yra geras dalykas. Kai rezultatas yra būtent toks, manau, kad tai yra labai geras dalykas.
Sutartis atveria mums naujų galimybių. Tai apima daugelį politikos sričių - biudžeto politiką, politiką teisminėje srityje, vidaus klausimais - tačiau man svarbiausia yra užsienio politika. Net jei Hannes Swoboda teigė, kad mums nereikalingos jokios institucinės diskusijos, mums būtinos rimtos diskusijos dėl Europos išorės veiksmų tarnybos. Mes turime kalbėti vienu balsu. Šis Parlamentas - ir aš norėčiau, kad tai būtų aišku ne tik Komisijai, bet ir Tarybai - norėtų stipraus vyriausiojo įgaliotinio ir veiksmingos Europos išorės veiksmų tarnybos. Mums taip pat reikalinga, kad Europos išorės veiksmų tarnyba turėtų platų pagrindą, mes norime, kad ji būtų arčiau Komisijos ir galėtų naudotis visų tarnybų, tarp jų ir Tarybos sekretoriato tarnybų, paslaugomis. Visa tai - tarp jų ir Komisijos klausymai - yra lakmuso popierėlis. Tai yra taip pat būsimosios Europos užsienio politikos XXI amžiuje bandymas, užtikrinant, kad mes galime kalbėti vienu balsu.
Hélène Flautre
(FR) Pone pirmininke, ratifikavus Lisabonos sutartį Europos Parlamente įvyks nedidelių pasikeitimų; mes turėsime dar aštuoniolika Europos Parlamento narių iš dvylikos Europos Sąjungos valstybių narių.
Mes pasielgėme išmintingai, kai šių metų kovo mėn. Europos Parlamentas paprašvisų valstybių narių tam pasirengti, nurodydamas, kad birželio 7 d. rinkimai - tai demokratinis šių papildomų aštuoniolikos Europos Parlamento narių skyrimo pagrindas.
Kai kurios valstybės narės, pvz., Ispanija ir jūsų, ponia Tarybos Pirmininke, valstybtai padarė. Kitos valstybės, kurios teigia, kad labai džiaugiasi - beje, kaip ir aš - Airijos referendumo rezultatais, ir norėtų, kad būtų kuo greičiau įgyvendinta Lisabonos sutartis, vis dar neįvykdsavo pareigos, pareikšdamos savo valią, ir nenurodskyrimo pagrindo.
Ar galima tikėtis, ponia Tarybos Pirmininke, kad spalio 29-30 d. Europos Vadovų Taryboje jūs pareikalausite iš kiekvienos valstybės narės nurodyti šių papildomų Europos Parlamento narių skyrimo pagrindą pagal Lisabonos sutartį?
Mane taip pat stulbina ir tai, kad nors ir kalbama apie didžius Lisabonos sutarties tikslus, tačiau niekur neatsižvelgiama į joje numatytus įpareigojimus vienu gana paprastu - lygybės tarp vyrų ir moterų - požiūriu. Šis tikslas yra numatytas Pagrindinių teisių chartijoje pagal Lisabonos sutartį. Aš suprantu, kad dviem papildomoms - vyriausiojo įgaliotinio ir Komisijos pirmininko pavaduotojo bei Tarybos pirmininko - pareigybėms siūlomos tik vyrų kandidatūros.
Jūsų šalis, Švedija, šiuo požiūriu mums yra sektinas pavyzdys. Tikiuosi, kad jūs rimtai į tai atsižvelgsite. Negalima į visus keturis pagrindinius politinės atskaitomybės postus Europoje skirti tik vyrus. Tai sumenkintų Lisabonos sutartį, tai sumenkintų Europą. Norėčiau tikėti, kad jūs užtikrinsite, jog bus išlaikyta vyrų ir moterų lygybė, taip pat ir šiuo lygmeniu.
Peter van Dalen
(NL) Pone pirmininke, kaip kartą pastebėjo Olandijos futbolo legenda Johan Cruyff, visi pranašumai turi trūkumų. Lisabonos sutarties pranašumai yra tokie, kad ji valstybėms narėms suteikia daugiau teisių, o nacionaliniams parlamentams - daugiau įtakos. Trūkumas yra tai, kad jėgos centras pasislenka arčiau Europos. Pone pirmininke, šis Parlamentas turėtų tinkamai įvertinti šį trūkumą. Per pastaruosius trisdešimt metų mes matėme, kaip didėjant Europos galioms atvirkščiai proporcingai mažėjo piliečių aktyvumas Europos rinkimuose. Briuseliui įgyjant daugiau galių, vis mažiau žmonių ateina į Europos rinkimus. Įsigaliojus Lisabonos sutarčiai, mes privalome pasakyti: leiskite Europos Sąjungai veikti pragmatiškai ir dar kartą įrodyti savo pridėtinę vertę. Tik tuomet mes galėsime tikėtis įgyti Europos rinkėjų paramą.
Joe Higgins
Pone pirmininke, aš prieštarauju Lisabonos sutarčiai iš kairiųjų ir socialistų perspektyvos ir atmetu ksenofobų ir dešiniųjų jėgų įsikišimą. Airijos referendumo rezultatas nėra demokratijos pergalė. Valdančioji koalicija - politinis privilegijuotasis sluoksnis, stambusis verslas, didžioji kapitalistinės žiniasklaidos dalis ir ES Komisija - bandįbauginti Airijos žmones, teigdami, kad jei jie balsuos prieš, jų laukia ekonominizoliacija, juos nubaus Europos Sąjunga, sumažės kapitalo ir investicijų, o jei jie balsuos už, tai reikš naujas darbo vietas, investicijas ir atsigavimą. Abiem atvejais tai netiesa.
Airijos vyriausybės dviveidiškumą parodo ir tai, kad ji papraš"Aer Lingus" valdybą neskelbti iki šios dienos, kai bus pasibaigęs referendumas, kad "Aer Lingus" nusprendatleisti per 700 darbuotojų. ES Komisija nuolat kišosi į procesą. Nors čia nėra šių trijų vadovų, norėčiau, kad jų atstovai jų paklaustų, kokia būtų jų reakcija į šį skandalą: ES Komisijos narys, atsakingas už transportą, Antonio Tajani visą dieną praleido Airijoje, keliaudamas "Ryanair" lėktuvu drauge su šios tarptautinės bendrovės direktoriumi, ragindamas referendume pasakyti "taip". Komisijos narys, atsakingas už transportą, turėtų rūpintis vartotojų ir darbuotojų apsauga. Kelionsu vienos didžiausių transporto sektoriaus bendrovių vadovu jį beviltiškai kompromituoja. Koks būtų jūsų atsakymas į tai?
Pagaliau, spėjama, kad naujuoju Europos Vadovų Tarybos pirmininku turėtų tapti Tony Blair. Kalbėkime aiškiai. Tony Blair yra karo nusikaltėlis. Jokiomis aplinkybėmis jis negali būti -
(Pirmininkas paragino kalbėtoją užbaigti, nes jis viršijo jam skirtą laiką)
Buvau visiškai be reikalo nutrauktas, pone pirmininke. Manau, kad čia jūs pirmininkaujate, o ne garbingasis narys.
Aš tik norėjau nurodyti, kad Tony Blair neturėtų būti skirtas Europos Vadovų Tarybos pirmininku.
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją)
Pirmininkas
Matau mėlynąją kortelę. Norėčiau pasakyti nariui, keliančiam kortelę, kad kiekvieną kartą, kai pakeliate mėlynąją kortelę, atimate laiką iš narių, kurie yra įtraukti į norinčiųjų kalbėti sąrašą. Biuro posėdyje mėginsiu pakeisti šią nuostatą, nes negalime neleisti kalbėti nariams, kurių pavardės yra sąraše, nes kiti nariai pertraukia juos klausimais - šiuo metu tai yra įteisinta.
Nessa Childers
Pone pirmininke, aš norėčiau paklausti Joe Higginso, kas jį įgalino pritarti sutarčiai.
Joe Higgins
Pone pirmininke, Lisabonos sutartimi siekiama stiprinti neoliberalią ekonomikos darbotvarkę, kuri sukėlekonomikos katastrofą visoje Europoje: 21 mln. bedarbių, ginkluotės ir ginklų gamybos didėjimas ir spaudimas vykdyti privatizaciją. Sutartyje nėra nieko tokio, kam galėtų pritarti įsitikinę socialistai.
Mes remsime iniciatyvas, atstovaujant darbuotojų teisėms Europoje, tačiau kai Lisabonos sutartis ir Pagrindinių teisių chartija faktiškai instituciškai įteisina Europos Teisingumo Teismo sprendimus, kai rangovai, aprūpinantys tarptautinį verslą, išnaudoja migrantus darbuotojus, ar mes galime tam pritarti?
Timo Soini
(FI) Pone pirmininke, mano vaikystir jaunystprabėgo komunistinės Tarybų Sąjungos kaimynystėje, ir baimbuvo mūsų nuolatinis palydovas. Suomija yra maža šalis. Vis dėlto mes vystėmės; mes buvome nepriklausomi. Dabar mane pribloškia tai, kad Europos Sąjungoje įmanomas tik vienas rezultatas. Galima reikšti nuomones, gali būti nesutarimų, leidžiama prabilti net euroskeptikams, tačiau galutinis rezultatas turi būti toks, o ne kitoks.
Jeigu laimima negarbingomis priemonėmis, tai jau yra pralaimėjimas. Kalbėdamas futbolo terminais, norėčiau prisiminti Diego Maradonos rankinio incidentą. Kokiu rezultatu baigėsi susitikimas tarp Argentinos ir Anglijos? Jis buvo laimėtas negarbingomis priemonėmis, ar ne tiesa? Kur šiandien yra Diego Maradona, kuris laimėjo negarbingomis priemonėmis?
Galiausiai norėčiau paprašyti pirmininkaujančios Švedijos atsižvelgti į Švedijos žmonių, kurie balsavo prieš eurą, sprendimą. Negalima persvarstyti klausimo praėjus metams arba dvejiems arba net penkeriems. Šiuo atveju taip atsitiko vos po metų. Vieną dieną ES demokratija turės skinti savo subrandintus veiklos vaisius.
Liisa Jaakonsaari
(FI) Pone pirmininke, aš taip pat gyvenau ir tebegyvenu mažoje šalyje. Norėčiau paklausti Timo Soini, ar jis sutinka su tuo, kad Airija parodsavo stiprybę, kaip nedidelšalis, kuri iš esmės ant kelių parklupdEuropą? Šį kartą po ilgai trukusių diskusijų Airija, kaip ir Suomija, kaip nedidelės šalys, ieško apsaugos Europos Sąjungoje ir norėtų prisidėti stiprinant ES. Ar Europos Sąjunga ir Lisabonos sutartis nėra skirtos tam, kad apsaugotų mažas valstybes?
Timo Soini
(FI) Pone pirmininke, ši sutartis nėra naudinga mažoms valstybėms narėms. Ji susilpnins Airijos balsą, Danijos balsą ir Suomijos balsą Ministrų Taryboje. Didžiosios valstybės įgaus didesnes galias.
Man labai patinka Airija; aš ten buvau kokį dvidešimt kartų. Aš tapau kataliku Airijoje. Tačiau kalbu ne apie tai. Tiesiog keista matyti tokius milžiniškus nuomonės pokyčius. Iš pradžių 53 proc. balsavusiųjų prieš ir 47 proc. - už. Šį kartą 67 proc. rinkėjų balsavo už ir 33 proc. prieš. Kas atsitiko ir kodėl? Aš ir toliau tvirtinu, kad tai buvo baimė. Linkiu Airijai ir airiams viso, ko geriausio, ir telaimina juos Dievas.
(Liisa Jaakonsaari pateikpastabą be mikrofono)
Csanád Szegedi
(HU) Ponios ir ponai, pirmiausia, norėčiau padėkoti Airijos žmonėms, ypač kiekvienam iš daugiau kaip 600 000 drąsių Airijos žmonių, kurie atmetdiktatorišką Lisabonos sutartį ir prisijungprie kovos už demokratiją Europoje. Kiekvienas, kuris džiaugiasi šio pakartotinio referendumo rezultatais, iš tikrųjų pritaria demokratijos mirčiai ir globalizmo diktatūrai. Europos politikai turėtų ne remti globalizmo diktatūrą, bet spręsti realius klausimus: kaip sumažinti nedarbą, nutraukti masinę imigraciją arba uždrausti diskriminacinius ir nežmoniškus E. Benešo dekretus ar slovakų kalbos įstatymą. Aš taip pat kreipiuosi į kiekvieną kolegą ir narį, prašydamas paremti didžiausios tautinės mažumos Europoje - už Vengrijos ribų gyvenančių etninių vengrų, kurių teisės yra varžomos - autonomijos siekius. Partijos "Jobbik" atstovai pritars Europos Sąjungai tik tuomet, jei ji bus grindžiama nacionalinėmis tradicijomis. Labai dėkoju.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Labai džiaugiuosi dėl to, kad referendumas, įvykęs Airijoje, baigėsi aiškia Lisabonos sutarties šalininkų pergale. Mes norime pasveikinti ir padėkoti visiems, kurie dalyvavo kampanijoje, palaikančioje Lisabonos sutartį Airijoje.
Šis balsavimas rodo Airijos piliečių pasiryžimą toliau dalyvauti Europos Sąjungos plėtros procese. Mes pagaliau galime tikėtis, kad Europos Sąjunga stipriu balsu vienodomis teisėmis galės kalbėti bet kurioje diskusijoje su įtakingiausiomis pasaulio šalimis. Šis balsas turėtų atstovauti 27 arba daugiau valstybių narių.
Pirmą kartą klausimas dėl naujos pagrindinės sutarties buvo svarstytas 2002 m. Praėjusį penktadienį baigtas naujosios sutarties priėmimas. Aš sakau, baigtas, nes, mano nuomone, Europos piliečiai tiesiogiai arba netiesiogiai jau pareišksavo nuomonę. Lenkija paskelbė, kad yra pasirengusi ratifikuoti sutartį. Yra tik vienas asmuo, kuris mano galįs blokuoti šios sutarties ratifikavimą, net jei valstybės, kuriai jis vadovauja, parlamentas ją jau ratifikavo. Aš tikiuosi, kad Čekijos prezidentas atsižvelgs į visų 27 valstybių narių, tarp jų ir Čekijos, pageidavimus ir pasirašys sutartį.
Ponios ir ponai, ateityje įgyvendinant sutartį Europos Parlamentas įgis naujų įpareigojimų. Parlamentas turėtų atitinkamai pasirengti kuo greičiau pradėti juos vykdyti, neatsiliekant teisės aktų leidybos procesui. Mes šiandien turime vieną pavyzdį, kai iš darbotvarkės siūloma pašalinti du pranešimus dėl Solidarumo fondo dėl žemės drebėjimo Italijoje. Mėlynosios kortelės atvejis yra dar vienas pavyzdys.
Aš tikiuosi, kad administruojančios tarnybos šiam aspektui skirs tiek pat dėmesio, kiek jos skyrnarių statutui.
Pirmininkas
Norėčiau dar kartą jums paaiškinti, kad Darbo tvarkos taisyklėse nurodyta, kad pirmininkas "gali suteikti žodį". Todėl "gali suteikti žodį" reiškia, kad jis gali leisti arba neleisti kalbėti. Šis pirmininkas teikia pirmenybę tiems nariams, kurie laukia savo eilės, o ne tiems, kurie tuo metu norėtų kalbėti ir šitaip neleidžia kalbėti kitiems, kurių pavardės yra sąraše pagal kiekvienai politinei frakcijai numatytą laiką. Antra, Darbo tvarkos taisyklėse numatyta, kad mėlynoji kortelturėtų būti keliama nario, kuriam klausimas skirtas, kalbos metu, o ne jam baigus kalbėti.
Ramón Jáuregui Atondo
(ES) Pone pirmininke, pirmiausia norėčiau pasakyti, kad ši diskusija man kelia susirūpinimą, nes tą dieną, kai turėtų būti švenčiama pergalė, vyksta diskusijos dėl to, kad galbūt Parlamento Pirmininkas netinkamai pasidžiaugreferendumo rezultatais.
Daugiau negu dešimtyje kalbų buvo atvirai kritikuota ne tiek Europa, - kas būtų teisėta, - kiek demokratinis Airijos referendumo rezultatas.
Manau, kad atėjo metas čia, šiame Parlamente, kur atstovaujama Europos piliečių savarankiškumui, pasakyti, kad devyni iš dešimties piliečių, kuriems čia atstovaujama, remia Europą, jai pritaria ir pagrindinės Europos demokratinės partijos. Ponios ir ponai, aš taip pat norėčiau nurodyti, kad Lisabonos sutartis Europai yra būtina tam, kad ji taptų vieningesnir stipresnė, tačiau, deja, to nepakanka.
Norėčiau jums pasakyti, kad prieš šešiasdešimt metų Europos Sąjungos steigėjai, kurdami Europą, norėjo, kad ji taptų bendra taikos erdve po didžiosios tragedijos, kai vienos šalys bandprievarta įdiegti savo idėjas ar hegemoniją Europoje, o šiandien Europa mums reikalinga siekiant kitų tikslų. Šiandien į viską reikėtų žvelgti iš pasaulinės perspektyvos, todėl pasaulyje mes arba esame, arba mūsų nėra. Diskusijose girdėti V. Šekspyro žodžių atbalsiai: būti ar nebūti Europai.
Vos prieš keletą dienų turėjau galimybę kalbėtis su žmonėmis, kurie dalyvavo Pitsburgo susitikime, ir jiems pasirodė, kad pasaulis žvelgia ne į Europą, o į Aziją. Tam, kad Europa galėtų būti reali pasaulinės politikos jėga, ji turi būti vieninga ir stipri. Jei pasaulyje mūsų balso nebus girdėti, tuomet su mumis nebus skaitomasi, ir mūsų įtaka nebus didelė. Štai kodėl Lisabona yra kelias, tačiau tai yra kelias, kurį mes dar turime nueiti.
Andrew Duff
Pone pirmininke, jei atvirai, tai turėtume padėkoti Nigelui Farage už jo įnašą į Airijos kampaniją. Dėl jo atvirai demonstruojamos su niekuo nesupainiojamos pokolonijinio šovinistinio stiliaus retorikos kai kurie airių respublikonai jau pasirinko sutarties šalininkų stovyklą.
Vis dėlto keista, kad šioje kampanijoje nedalyvavo Jungtinės Karalystės torių partija, besislepianti už Declano Ganley ir prezidento Václavo Klauso nugaros. Iš tiesų konservatorių partija yra vienintelperspektyvi vyriausybinpartija, kuri prieštarauja svarbiam kokybiniam žingsniui, stiprinant Europos integraciją.
Euroskeptikų pozicija yra absurdiška, nes prieštaraujant Lisabonos sutarčiai reiškiama parama dabartinei Nicos sutarčiai ir esamai gana nerangiai ir neskaidriai - ir pernelyg dažnai neveiksmingai - Europos Sąjungai, kuri neatitinka visuomenės poreikių ir pasaulinių iššūkių. JungtinKaralystnusipelno daugiau negu konservatorių partija, ir Europai neabejotinai reikia daugiau.
Reinhard Bütikofer
(DE) Pone pirmininke, kaip ir daugelis šiandien kalbėjusių narių aš džiaugiuosi tuo, kad airiai balsavo už, ir norėčiau pasveikinti visus, kurie prie to prisidėjo, ypač Airijos žaliuosius, susitelkusius į Comhaontas Glas. Vis dėlto, jei tai šventė, tai bet kuriuo atveju pasiekti šią pergalę nebuvo lengva. Būtų neteisinga, jei mes, savimi patenkinti, dabar paprasčiausiai grįžtume prie įprastų institucinių procesų, tarsi nieko svarbaus nebūtų įvykę.
Europos Parlamento Pirmininkas pirmajame pareiškime šiuo klausimu nurodė, kad būtina aiškiai įsiklausyti į balsus, kurie pasak"ne". Aš dar pridurčiau, kad mes taip pat turėtume įsiklausyti ir į vos girdimą balsą tų, kurie birželio mėn. nusprendė, kad dalyvauti rinkimuose į Europos Parlamentą iš viso neverta, ir šitaip suvaidino atitinkamą vaidmenį remiant šį procesą. Tuo aš noriu pasakyti, kad mūsų veiksmai bus sėkmingi tik tuomet, jei mes dėsime didesnes pastangas įtraukti į procesą daugiau piliečių.
Mes, be abejonės, praradome laiką. Mes praradome daugelį metų. Europa tarptautiniu požiūriu atsiliko. Tereikia dalyvauti G20 posėdžiuose, kad tai būtų galima akivaizdžiai matyti. Vis dėlto Europa taps dinamiškesntik tuomet, kai jos piliečiai aktyviau dalyvaus jos kūrime. Nemanau, kad mes turėtume daryti spaudimą Čekijos žmonėms dėl to, kad jų prezidento pozicija yra priešinga, pareikšdami jiems, kad jei bus abejonių, jie neturės savo Komisijos nario.
Vis dėlto dar svarbiau - ir tai būtų rimta klaida - spręsti už uždarų durų dėl Tony Blairo ar bet kurios kitos kandidatūros į Europos Vadovų Tarybos pirmininko postą. Vietoj to, tai būtina atvirai aptarti su Europos žmonėmis. Aš siūlau Parlamente surengti kandidatų šioms pareigoms užimti, klausymus.
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją)
Ashley Fox
Pone pirmininke, birželio mėn. aš buvau išrinkta atstovauti Pietvakarių Anglijai ir Gibraltarui, tačiau per rinkimų kampaniją mane nuliūdino tai, kad daug žmonių, kuriuos man teko sutikti, nepritaria Jungtinės Karalystės narystei ES. Tai mane nuliūdino todėl, kad aš manau, jog ES pakeitpasaulį į gera. Ji skatino taiką ir sutaikinimą tarp Europos tautų. Aš tikiuosi, kad ji ir toliau tarnaus šiam tikslui. Bendra rinka skatina prekybą ir didina gerovę; pasaulyje gerai žinomos bendrovės, pvz., kaip "Airbus" mano rinkiminėje apygardoje, rodo, ko mes galime pasiekti, kai bendrai panaudojami pramonės ištekliai.
Būdama studentė, aš dvylika mėnesių gyvenau Prancūzijoje ir grįžau namo frankofile. Man norėtųsi, kad JungtinKaralystpalaikytų šiltus ir draugiškus santykius su visais Europos kaimynais. Tačiau man nerimą kelia tai, kad dabartinis maršas siekiant politinės sąjungos be Europos tautų paramos pakenktų tam darbui, kurį atliko ES. Aš gerbiu Airijos žmonių pasirinkimą, tačiau manau, kad yra nedovanotina priversti juos surengti referendumą antrą kartą, ir tai juos privertpadaryti tos valstybės, kuriose neįvyko nvieno referendumo. Ypač smerktinas Gordono Browno elgesys. Jis ne tik atvedJungtinę Karalystę iki bankroto, bet ir Jungtinės Karalystės gyventojams neleido pareikšti savo valios dėl pastaruoju metu svarstomo galios perkėlimo iš Vestminsterio į Briuselį. Pažado surengti referendumą sulaužymas gali pakenkti Jungtinės Karalystės paramai ES, ir aš dėl to labai apgailestauju. Negaliu suprasti, kodėl tie, kurie pritaria politinei sąjungai, atrodo, norėtų statyti ją ant pačių blogiausių pamatų. Ar jie supranta, kad politinsąjunga be visuomenės paramos nebus sėkminga?
Jiří Maštálka
(CS) Ponios ir ponai, aš matau šioje salėje daug linksmų ir net džiaugsmingų veidų tų, kurie yra patenkinti pakartotinio Airijos referendumo rezultatais. Neprieštaraujant tam, kad Lisabonos sutarties ratifikavimo procesas dar nebaigtas, siūlyčiau atidėti savo džiūgavimą iki to laiko, kol Europos piliečiai, pvz., būsimuosiuose rinkimuose į Europos Parlamentą, patvirtins, kad Lisabonos sutartis buvo labiausiai naudinga jiems, kad ji pagerino jų socialines sąlygas, sumažino ginkluotų konfliktų grėsmę ir prisidėjo kuriant šiuolaikinę demokratinę Europą. Prisipažįstu, kad pakartotinio Airijos balsavimo rezultatas manęs nenustebino. Mes visi galėjome matyti ryškų Europos organizacijų suinteresuotumą Airija, besiribojantį su prievarta, kuriam buvo skirtas atitinkamas finansavimas.
Aš buvau įsitikinęs federalistas dar tuomet, kai čekai ir slovakai gyveno vienoje šalyje. Aš esu ir visuomet būsiu federalistas plačiąja šio žodžio prasme. Vis dėlto man kelia susirūpinimą, - ir čia aš nesu visiškai vienišas, - kad ES piliečiams nebuvo leista surengti referendumo dėl tokio svarbaus dokumento visose valstybėse. Aš laikau klaida priimti dokumentą, kuriuo siekiama didinti finansų institucijų vaidmenį ir skiriama nepakankamai dėmesio į Europos socialinį vaidmenį. Mano nuomone, pakartotinis referendumas Airijoje nustato Europos bendruomenei pavojingą precedentą. Laikas sudėstys viską į savo vietas ir, manau, parodys, kad antrojo Airijos referendumo rezultatas buvo ne kas kita, kaip Pyro pergalė. Norėčiau paprašyti atsižvelgti į konstitucinius Čekijos reikalavimus ir nedaryti spaudimo Čekijos valdžios institucijoms, ir ypač prezidento sprendimams ...
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją)
Pirmininkas
Atsiprašau, ponios ir ponai, tačiau taip, kaip neveikia liftai, mygtukas, kurį paspaudęs pirmininkas gali nutraukti pranešėją, viršijusį jam skirtą laiką, kuris atima laiką iš kitų narių, pasirengusių kalbėti šioje diskusijoje, taip pat neveikia. Prašom baigti, jei aš jūsų to prašau, kitaip dėl to, kad neveikia mygtukas, kuris leistų išjungti mikrofoną, pusnarių, kurie yra sąraše, šioje itin svarbioje diskusijoje neturės galimybės kalbėti, o tai, mano nuomone, būtų labai nedraugiška vienas kito atžvilgiu.
Fiorello Provera
(IT) Pone pirmininke, aš bandysiu neviršyti man skirto laiko. Lega Nord - partija, kuriai aš atstovauju, balsavo už sutartį Italijos parlamente, ir aš asmeniškai buvau pranešėjas. Mes labai pagarbiai atsižvelgėme į Airijos opoziciją sutarčiai ir taip pat atsižvelgiame į jos paramą 67 proc. balsų persvara. Žmonių valia, išreikšta referendume, yra tiesioginir neginčytina.
Šį rytą aš džiaugiausi Parlamento Pirmininko pasakyta kalba, kurioje jis teigė, kad mes turėtume išnagrinėti priežastis, kodėl žmonės balsavo prieš, ir svarbiausia - paklausti savęs, kodėl dideldauguma apskritai nėjo balsuoti. Manau, kad tai yra protinga ir pamatuota pozicija, nes Europos demokratija paremta ne aukštai priimtais sprendimais, bet Europos tautų politiniais įsitikinimais ir stiprėjančia jų politine sąmone.
Esu įsitikinęs, kad tautos norėtų didesnės demokratijos ...
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją)
Andreas Mölzer
(DE) Pone pirmininke, pastaraisiais metais vykusiose diskusijose dėl Lisabonos net ir jos rėmėjai teigia, kad ši sutartis nėra tokia gera, kokia galėtų būti, kad ji turi daug trūkumų ir tai iš esmės yra ne itin pavykęs kompromisas.
Dabar šie rėmėjai džiaugiasi tuo, kad ši sutartis netrukus bus pradėta įgyvendinti, ir tai yra suprantama. Vis dėlto, kai mes girdime savo rėmėjus sakant, kad dauguma pareišksavo nuomonę demokratiniu būdu, ir mažuma dabar turi tam pritarti, pagalvoju, kad būtų buvę gerai išgirsti tą patį pareiškimą po pirmojo Airijos referendumo. Pagaliau viena yra aišku: mes nežinome, ar ši sutartis bus naudinga Europos Sąjungai, ar - kaip aš manau - pasekmės bus pražūtingos. Manau, kad jos rezultatas bus centralizuotos supervalstybės sukūrimas.
Vis dėlto aišku viena: Europa bus gera tik tuomet, jei ji bus demokratiška. Demokratija, kurioje balsavimas vyksta tol, kol pasiekiamas rezultatas, reikalingas privilegijuotiems politiniams sluoksniams, negali būti laikoma tikra demokratija. Todėl aš manau, kad mes neturėtume naudoti spaudimo prieš Čekijos prezidentą, norėdami greičiau užbaigti procesą.
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją)
Elmar Brok
(DE) Pone pirmininke, ponia Tarybos Pirmininke, pone Komisijos Pirmininko pavaduotojau, deja, visi tie, kurie skleidmelą pirmojo referendumo kampanijos metu, dabar turi pripažinti, kad 26 valstybių parlamentai ratifikavo sutartį, kad Airija ratifikavo sutartį referendumu ir kad iki šiol visi konstitucinių teismų sprendimai dėl Lisabonos sutarties buvo teigiami. To paneigti neįmanoma.
Antra, palyginti su Nicos sutartimi, Lisabonos sutartis yra tokia sutartis, kuriai turi pritarti parlamentai ir piliečiai, ir dėl šios priežasties ji yra labiau demokratinė.
Trečia, norėčiau padėkoti Airijos Europos Parlamento nariams, Airijos žmonėms ir taip pat opozicijos vadovui Endai Kenny, kurį taip pat norėčiau įtraukti į minėtą sąrašą.
Pagaliau, noriu pasakyti, kad esu įsitikinęs, jog ratifikavimo procesas bus tęsiamas tol, kol sutartis bus ratifikuota visuose parlamentuose. Negaliu patikėti, kad Čekijos prezidentas vadovausis valstybės, kuri jau ratifikavo sutartį parlamente, opozicijos vadovo reikalavimu laikytis įstatymo raidės, o ne savo šalies parlamento ir konstitucinio teismo išvadų. Tai būtų panašu į atvejį, kai Prancūzijos opozicijos vadovas kreipiasi laišku į Jungtinės Karalystės karalienę, prašydamas jos nepasirašyti įstatymo, kurį priėmJungtinės Karalystės Bendruomenių rūmai.
Paskutinis dalykas: ponia Cecilia Malmström, norėčiau jūsų paprašyti rimtai įvertinti pareiškimus, kurie vakar buvo pareikšti komitetuose dėl Europos išorės veiksmų tarnybos. Dokumentai, kuriuos aš iki šiol ...
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją)
Libor Rouček
(CS) Ponios ir ponai, pirmiausia norėčiau pasveikinti airius, tai yra Airijos žmones, laimėjus referendumą dėl Lisabonos sutarties. Aiškiai ištartas "taip" yra gera naujiena Airijai ir gera naujiena Europai. Įvykus istorinei ES plėtrai būtina patvirtinti naują ir sustiprintą konstitucinį pagrindą. Tik šitaip visuotinės ekonomikos krizės ir visuotinės konkurencijos sąlygomis Europa bus pajėgi įveikti XXI amžiaus iššūkius. Čekai taip pat pritarLisabonos sutarčiai. Abeji Čekijos parlamento rūmai konstitucine balsų daugumos persvara aiškiai pareiškpritarią Lisabonos sutarčiai.
Čekijos visuomendidžiąja dauguma remia Lisabonos sutartį, kaip ji pritarČekijos stojimui į Europos Sąjungą 2003 m. referendume. Čekai gerai supranta, kad tauta, kurią sudaro dešimt milijonų gyventojų, kaip ir visa Europa gali siekti laisvės, nepriklausomybės, saugumo ir ekonominės ir socialinės gerovės tik esant demokratinei, stipriai ir veiksmingai Europos Sąjungai. Čekija yra parlamentindemokratija. Jos prezidento galios priklauso nuo Parlamento valios. Čekijos prezidentas nėra absoliutus monarchas arba aukščiausiasis politinis vadovas, kaip, pvz., buvusioje Tarybų Sąjungoje.
Todėl aš norėčiau paraginti Václavą Klausą gerbti Čekijos žmonių valią ir Čekijos konstituciniam teismui patikslinus padėtį, nedelsiant pasirašyti Lisabonos sutartį. Mano nuomone, išsisukinėjimai ir trukdymai tikrai nesustiprintų Čekijos prezidento vaidmens arba pozicijos.
Olle Schmidt
(SV) Pone pirmininke, ministre, Komisijos nary, didžiajai daugumai piliečių, kurie remia Europą, Airijos rezultatas buvo gera naujiena. Kaip jau minėjo daugelis, dabar ES bus demokratiškesnir atviresnė. Airijos žmonės padėjo išvengti institucinės krizės ES. Toliau viskas priklausys nuo mūsų.
Manau, kad šįkart susiklostpalankios ES aplinkybės. Likti vienam, siaučiant audroms pasaulyje, nėra stipri pozicija. Manau, kad tai visiems aišku. Abejonės dėl sutarties buvo pašalintos, tačiau aš taip pat manau, kad čia būta ir seno, istorinio argumento. Airija nenori turėti nieko bendra su britų euroskepticizmu. Dublinas nėra Londonas!
Kai kurie žmonės teigia, kad referendumas negali įvykti daugiau kaip vieną kartą. Taip sakyti yra tas pat, kaip ir teigti, kad rinkimai negali įvykti daugiau negu vieną kartą. Dauguma mūsų pritaria tam, kad žmonės - ir galbūt čia esantys nariai - gali pakeisti savo nuomonę, pasikeitus aplinkybėms. Štai kodėl mums reikalinga demokratija, ir gali būti balsuojama keletą kartų.
Dabar atėjo Lenkijos ir Čekijos eilratifikuoti sutartį. Lenkija neturėtų sudaryti sunkumų. Tai padaryti bus sunkiau Prahoje su Vaclavu Klausu, nes jis nėra lankstus politikas. Jis buvo labai nuoširdus ir šiek tiek kandus, pareikšdamas nepasitikėjimą Lisabonos sutartimi pavasarį čia, šioje salėje.
Mes žinome, kad tai taip pat opi tema Jungtinėje Karalystėje. Jei kitą pavasarį Londone keisis vyriausyb- esant didelei tikimybei, kad taip ir bus - ir, jei Čekijos procesas užtruks ilgiau, negu tikėtasi, arba jei jie norėtų referendumo, kyla pavojus, kad ES turėtų susidurti su naujais sunkumais ratifikuojant šią sutartį.
Aš ketinau šį klausimą užduoti Švedijos ministrui pirmininkui, tačiau jo čia nėra. Jis palaiko gerus ryšius su Davidu Cameronu. Aš tikiuosi, kad jis pasinaudos savo ryšiais, užtikrinant geresnes diskusijas apie ES ne tik Europoje, bet ir Jungtinėje Karalystėje. Mums reikalingas stiprus...
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją)
Mirosław Piotrowski
(PL) Pone pirmininke, dvigubas referendumas dėl Lisabonos sutarties Airijoje yra pavojingas precedentas. Buvo ženklų, rodančių, kad jeigu Airija nepatvirtins dokumento, ji turės balsuoti tol, kol bus pasiektas reikalingas rezultatas. Kampanijos metu buvo naudojamos spaudimo taktikos priemonės pradedant nuolaidomis, pvz., suteikiant garantijas, kad ES nesikiš į vidaus teisės aktų leidybą etikos, religijos ir ekonomikos srityje, bauginimais neskirti Komisijos nario ir baigiant šantažu, kad Airija bus izoliuota ir pašalinta iš ES struktūrų.
Visos šios priemonės, kurias pakurstbaimkrizės akivaizdoje, davgerai žinomą rezultatą. Naudodami milžiniškas finansines lėšas, daugelis ES agitatorių net ėmžadėti darbo vietas mainais į pritarimą sutarčiai, palikdami be dėmesio svarbiausius klausimus. Politikos komentatoriai pastebėjo nedemokratiškus ES elito metodus ir aroganciją. Turėdamas omenyje tai, kad buvo taikomi dvigubi standartai, prašau surengti kitą, trečią, referendumą Airijoje, ir galimybės atnaujinti balsavimą dėl šio dokumento ES valstybių narių parlamentuose.
Gerard Batten
Pone pirmininke, prieš mane kalbėjęs narys apkaltino mano kolegą Nigelą Farage tuo, kad jis negerbia Airijos demokratijos. Galiu jį užtikrinti, kad yra visiškai priešingai. Iš tiesų jei jis kam ir nepritaria, tai tik tam, kaip neteisingai ir šališkai buvo vykdoma referendumo kampanija. Iš tikrųjų, jo ir mūsų partijos pasitikėjimas demokratija yra toks didelis, kad mes norėtume, kad referendumai įvyktų 26 valstybėse, kur jų neleista surengti.
Kitas pranešėjas teigė, kad Europoje tai nebuvo vienintelis teigiamas rezultatas, anksčiau to sulaukta Liuksemburge ir Ispanijoje, tačiau tai buvo referendumai dėl Konstitucinės sutarties, o ne Lisabonos sutarties. Mums buvo paaiškinta, kad Lisabona skiriasi nuo Konstitucijos, tačiau ar jos skiriasi? Ar referendumus šešiose valstybėse turėtume vertinti vienodai, ar keturiose valstybėse buvo rengiami referendumai dėl Konstitucijos ir dviejose - dėl Lisabonos sutarties? Pirmuoju atveju rezultatas būtų 3 su 3. Antruoju atveju rezultatas yra 2 su 2 ir 1 su 1. Vargu ar tai reiškia didelę paramą Lisabonos sutarčiai.
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją)
Martin Ehrenhauser
(DE) Pone pirmininke, ką galima pasakyti apie demokratiją, jei žinomi politikai neleidžia surengti referendumo savo valstybėse narėse, reikalaudami surengti du referendumus Airijoje. Taip pat gėda, kad šie politikai reikalauja, kad mes pritartume antrojo referendumo rezultatui, kai jie iš tikrųjų nepritarpirmojo referendumo rezultatui.
Nepaisant to, ar Lisabonos konstitucinių reformų sutartis įsigalios, ar ne, mums būtina priimti naują pamatinę sutartį. Šioje naujoje pamatinėje sutartyje būtų nustatytas tikras jėgų atskyrimas, tikrai nepriklausomas teisingumo teismas subsidiarumo, visiško skaidrumo ir ekonomikos požiūriu ir, kas svarbiausia, teisiškai įpareigojantys referendumai. Šitaip mums pavyktų išvengti spąstų, ir tam mes turėtume skirti visas savo pastangas.
Mario Mauro
(IT) Pone pirmininke, jokios abejonės: teigiamų balsų persvara Airijos referendume dėl Lisabonos sutarties yra itin teigiamas žingsnis gaivinant Europos Sąjungą ir esminių politinių ir institucinių reformų, kurios numatytos pagal sutartį, požiūriu. Aš labai džiaugiuosi dėl Airijos piliečių, kurie atsakingai balsavo, ir dėl to buvo išvengta visiško Europos projekto paralyžiaus. Aš tikiuosi, kad tai įtikins ir prezidentą Václavą Klausą, ir prezidentą Lechą Kaczyńskį, ir tikiuosi, kad Airijos ratifikavimas referendumu prisidės prie pastangų siekiant, kad sutartis įsigaliotų jau nuo 2010 m. sausio 1 d.
Vis dėlto teigiamas Airijos referendumo rezultatas rodo, kad vieninga Europa yra vienintelis patikimas politinis projektas, kuris yra naudingas valstybėms narėms ir - kas svarbiausia - piliečiams. Šiandien nei Airijoje, nei jokioje kitoje valstybėje narėje nėra politiko, kuris galėtų pasiūlyti savo šalies vystymosi strategiją, jei ji paliktų Europos Sąjungą arba galbūt liktų joje dalyvauti labiau apribotomis teisėmis.
Mes turime skubiai imtis veiksmų ir tikimės daugiau drąsos iš Komisijos įgyvendinant bandomąsias iniciatyvas įvairiose srityse; pvz., leidžiant euroobligacijas, bendrai sprendžiant imigracijos klausimą ir daugiau drąsos energetikos srityje. Tačiau svarbiausia, kad mes atsižvelgtume į rimtas pastarųjų metų klaidas. Politinio projekto, kurį mes vadiname Europos Sąjunga, lėmtai, kad jis dabar jis vyksta ne pagal liaudies, bet pagal biurokratų pageidavimus.
Todėl, kai aš sakau "daugiau drąsos", pirmiausia turiu galvoje daugiau drąsos Komisijai vadovaujant, įgyvendinant drąsius tikslus, kuriuos mes sau keliame.
Wojciech Michał Olejniczak
(PL) Pone pirmininke, airiai ištarEuropos Sąjungai "taip". Dabar atėjo laikas pašalinti dvi didžiausias kliūtis, kurios dar liko Europoje ir kurias airiai diskreditavo. Lenkijos ir Čekijos prezidentai: liaukitės su panieka žvelgti į europiečius! Negaiškime laiko, kurio turime nedaug, ir mūsų laukia daug darbų. Norėčiau paraginti Lenkijos ministrą pirmininką Donaldą Tuską dėl akivaizdžių priežasčių priimti mūsų šalyje Pagrindinių teisių chartiją.
Mes, politikai, iki šiol teigėme, kad neturime tinkamų priemonių ir teisės aktų, kurie leistų mums veikti. Dabar visų mūsų laukia svarbus uždavinys. Netrukus, pasinaudojant naująją Europos Sąjungos sutartimi, mes turėsime įveikti krizę, dirbant piliečių labui ir stiprinant ES pozicijas pasaulyje. Būtina baigti nevienodų atlyginimų politiką, užtikrinti geresnę ir vienodą švietimo, kultūros ir sveikatos apsaugos prieigą. Naujaisiais teisės aktais siekiama apsaugoti ES įvairovę, tačiau taip pat būtina siekti didesnės lygybės, kuri taip reikalinga ES. Be to, mes turėtume įrodyti visiems tiems, kurie nepritaria Lisabonos sutarčiai, kad galime atstovauti ir jiems, ir šis "ne" mums buvo ir yra didesnmotyvacija dirbti.
Ponios ir ponai, man 35 metai, ir aš norėčiau didesnio mūsų veiklos dinamiškumo. Norėčiau, kad visais procedūriniais ir asmeniniais, taip pat esminiais klausimais mes palaikytume geresnius ryšius su Europos Komisija ir Europos Vadovų Taryba. Mes turėsime vykdyti didelius Europos projektus. Norėčiau paklausti Europos Parlamento Pirmininką, Pirmininkų sueigą ir politinių frakcijų vadovus: kokiame pasirengimų etape esame? Ar galime įgyvendinti Lisabonos sutartį ir, jei taip, tai kada?
Riikka Manner
(FI) Pone pirmininke, ponios ir ponai, Airijos referendumo rezultatas yra aiškus signalas Europai ir Airijai. Airijos referendumo rezultatą lėmpačios įvairiausios priežastys. Vis dėlto man pačiai itin malonu, kad dėl Airijos referendumo Europos Sąjunga ir jos ateitis dar kartą atsidūrvisuomenės dėmesio centre. Reikalingos realios diskusijos, nes bandymai nustatyti realią ES ateities viziją pastaraisiais metais buvo gana apgailėtini.
Taip pat būtina prisiminti, kad Lisabonos sutartis yra kompromisas dėl ankstesnio ES konstitucinės sutarties projekto. Jei sutartis būtų buvusi atmesta Airijoje šį kartą, mes būtume turėję rimtai svarstyti ir aptarti, kuria kryptimi mes, kaip Europos Sąjunga, einame. Mes taip pat turėtume pagalvoti apie tai, kad pastaraisiais metais galbūt norėjome žengti į priekį pernelyg greitai arba nesilaikydami tam tikrų svarbių apribojimų.
Mano nuomone, sunkumai, kurie kilo ratifikavimo proceso metu parodė, kad Europos Sąjunga atrodo pernelyg nutolusi arba sunkiai kontroliuojama. Sprendžiant šį klausimą, savo ruožtu, aš tikiuosi, kad diskusijos dėl ES ateities čia nesustos ir bus tęsiamos priėmus Reformų sutartį.
Mes turime sukurti vieningą Europą ir negalime ignoruoti priežasčių, dėl kurių pirmą kartą sutartis buvo atmesta. Manau, kad šiuo požiūriu Lisabonos sutartis ir jos įgyvendinimas yra visiškai teisingas kelias ir svarbus žingsnis siekiant demokratiškesnės Europos Sąjungos, kuri taip pat parodytų daugiau solidarumo. Vis dėlto tam, kad to pasiektume, turime toliau tęsti ir palaikyti atvirą dialogą.
Man taip pat labai malonu, kad Lisabonos sutartimi numatoma stiprinti bendradarbiavimą tarp nacionalinių parlamentų ir Briuselio. Dabar savo dėmesį turėtume perkelti nuo Airijos prie Čekijos. Tikiuosi, kad Europai nebereikės užgniaužti kvapą. Svarbu, kad Lisabonos sutartis greitai taptų realybe, ir mes ...
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją)
James Nicholson
Pone pirmininke, sprendimas priimtas. Nors didžiam mano nusivylimui nebuvo atsižvelgta į pirmojo referendumo rezultatą, dabar mes turime palaukti ir pažiūrėti, kokie bus šio sprendimo rezultatai. Dabar tai turės padaryti kiti, ir aš manau, kad jie turės daug galimybių priimti sprendimą. Tik norėčiau tikėti, kad balsavusiųjų už dauguma Airijoje ateityje nesigailės savo sprendimo. Daugiau nieko nenorėčiau pridurti.
Dabar sunki našta ir atsakomybtenka tiems, kurie svajoja apie dar didesnį centralizavimą priimant sprendimus čia, Briuselyje. Aš prašau, kad jie pernelyg nenutoltų nuo gyventojų, nes žmonės nesupranta, kurlink einama ir koks yra galutinis tikslas. Aš nesu nusiteikęs prieš Europą, tačiau norėčiau, kad Europa neprarastų savo turinio ir leistų turėti kitokią nuomonę tiems, kurie su tuo nesutinka, o to gana dažnai šiame Parlamente dabar trūksta.
Philip Claeys
(NL) Bet kokia euforija dėl referendumo Airijoje yra visiškai ne vietoje. Stovyklos "taip" pergalbuvo neteisėta, nes pirmasis referendumas buvo teisėtas ir įvyko laikantis taisyklių. Dauguma tų, kurie 2008 m. balsavo prieš, pagrįstai manė, kad oficialioji Europa niekada neatkreips dėmesio į jų sprendimą, jei tai nebus naudinga ES. Todėl daug rinkėjų pasiliko namuose. ES demokratija yra vienos krypties eismas. Nevyko sąžininga kampanija. Žiniasklaidoje vyravo vienašališka nuomonė, ją dar labiau sustiprino Europos Komisijos 16 puslapių kreipimasis sekmadienio laikraščiuose: neteisėtai panaudojant mokesčių mokėtojų lėšas, dėl kurio dar turės būti tartas paskutinis žodis. Rinkėjai buvo bauginami. Prisidengiant ekonomikos krize buvo bandoma priversti žmonės balsuoti už. Europos Komisijos ponios ir ponai, galiu išpranašauti, kad jūsų "magiškoji" propaganda anksčiau ar vėliau bumerangu sugrįš prieš jus pačius.
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Pone pirmininke, ponios ir ponai, įsivaizduokime, kad šį vakarą, kai baigsis begalinės diskusijos, mes nuspręsime bendrai praleisti vakarą ir, susitikę apačioje vestibiulyje, turėsime vienbalsiai nuspręsti, į kurį restoraną norime eiti. Jei 27 iš mūsų tai pavyktų, įsivaizduokime, kad mes turėtume vienbalsiai nuspręsti, ką valgysime, ir taip pat visi 27 drauge nuspręsti, ar užsisakysime vyno.
Pone pirmininke, ši metafora, kurią pasiūlkažkas, besilaikantis dietos, yra puiki iliustracija, rodanti Europos Sąjungos padėtį ir tai, ką mums siūlo Lisabonos sutartis: mano nuomone, pats svarbiausias dalykas yra tai, kad bus atsisakyta reikalavimo priimti sprendimus vienbalsiai.
Jei tie iš mūsų, kurie čia kalbėjo, nori, kad Europos Sąjunga tinkamai ir veiksmingai veiktų, užtikrinant pridėtinę vertę, pirmiausia reikėtų reikalavimą vienbalsiai priimti sprendimus pakeisti reikalavimu priimti juos kvalifikuotąja balsų dauguma. Tai yra pagrindinis Lisabonos sutarties laimėjimas.
Prieštaravimas Lisabonos sutarčiai reiškia, kad nenorima, kad Europa tinkamai veiktų arba jai tektų svarbus vaidmuo pasaulyje.
Pone pirmininke, man yra nesuprantama ir neramu, kad kai kurie kolegos nariai, kurie laisvai pateko į Europos Parlamentą, labiau pasitiki Ministrų Taryba negu Europos Parlamentu. Be to, tai žmonės, kurie niekada nedalyvaus Ministrų Tarybos darbe. Kodėl jie mano, kad jų interesams geriau atstovauja Ministrų Taryba, o ne Europos Parlamentas, kurio darbe jie dalyvauja ir kuriame jie gali balsuoti?
Pone pirmininke, aš taip pat nesuprantu, kodėl kai kurie kolegos nariai teigia, kad tai, ko jie nori, - ir tai yra teisėtas požiūris, - yra galimybjų valstybei laisvai palikti Europos Sąjungą. Šiuo atveju, ponios ir ponai, Lisabonos sutarčiai būtina pritarti, nes Lisabonos sutartyje pirmą kartą nustatytas išstojimo straipsnis. Dabar būtina turėti drąsos ir pasiryžimo pasakyti savo liaudžiai, kad galima palikti Europos Sąjungą. Būtų įdomu tai matyti savo akimis.
Pone pirmininke, apibendrinamas manau, kad Airijos referendumo rezultatas leis mums užbaigti šį procesą.
Pone pirmininke, norėčiau pasakyti Liborui Roučekui ir Elmarui Brokui, - kurie yra susirūpinę dėl Čekijos prezidento pozicijos, - kad nereikėtų turėti abejonių. Nereikėtų turėti abejonių, nes asmenį, atsisakiusį pasirašyti tai, kam pritarjį išrinkę abeji Parlamento rūmai, būtų galima palyginti su Anglijos karaliene, kuri atsisako pasirašyti įstatymą, gautą iš Vestminsterio. Tai neįmanoma. Aš taip pat esu tikras dėl to, kad bet kuris, nusiteikęs taip patriotiškai, kaip ir Vaclav Klaus, nenori matyti savo šalies, apimtos vidaus konstitucinės krizės.
Pone pirmininke, aš manau, kad atėjo laikas sujungti pajėgas, ir suprastume, kad pasaulis mūsų, europiečių, nelaukia, ir arba mes, europiečiai, turime susivienyti ir išlaikyti konstruktyvias pozicijas klausimais, kurie šiuo metu yra svarbūs mūsų piliečiams, arba Europa kaip savarankiška jėga išnyks iš pasaulio žemėlapio.
Pone pirmininke, štai ką, mano manymu, mes dabar turėtume daryti, vieningai, kaip europiečiai ir kaip Parlamentas.
Glenis Willmott
Pone pirmininke, pirmiausia, norėčiau pasveikinti kolegas iš Airijos su fantastišku rezultatu. Jungtinėje Karalystėje veikia UKIP ir toriai, kurie, kaip jūs žinote, agitavo už tai, kad Airijos referendume būtų balsuojama prieš. UKIP nuolat tvirtina, kad mes neturėtume kištis į nacionalinius reikalus, tačiau patys aiškiai kišosi į balsavimą Airijoje, dėl to nėra jokių abejonių. Norėčiau pasakyti, kad aš esu dėkingas Nigelui Farage. Manau, kad jis faktiškai prisidėjo prie pergalės. Tai yra vadinama nenumatytomis pasekmėmis, tačiau mes esame jam už tai dėkingi.
Kita vertus, torių stovykloje jaučiamas pasimetimas. Jie nesutaria dėl Europos, ir tai aptemdys konferenciją, kuri įvyks šią savaitę Mančesteryje. David Cameron laikosi nepagrįstos pozicijos dėl Lisabonos sutarties. Jis nesiliauja žadėjęs, kad jei laimės rinkimus, surengs referendumą, jei sutartis nebus ratifikuota visų 27 valstybių narių. Geriausiu atveju jį galima apkaltinti dvejojimu. Blogiausia, aš manau, kad kalbėdamas rinkėjams, jis nėra sąžiningas, nes aš nežinau, kaip jis ketina tai padaryti.
Kaip tik tuo metu, kai pagrindiniai dienos klausimai, pvz., klimato kaita, finansų krizir kova su didėjančiu nedarbu, reikalauja ne mažesnio, o didesnio bendradarbiavimo, toriai nusprendė, kad JungtinKaralystturi likti izoliuota valstybES pakraštyje. Jie norėtų, kad mes užimtume stebėtojo poziciją, o ne darytume įtaką.
Šią savaitę mes pagaliau sužinojome jų planus: kaip jie ketina mažinti viešąsias paslaugas ir ilginti pensinį amžių ir kaip padėti turtingiems, mažinant paveldėjimo mokesčius. Dar kartą jie kovoja kaip žiurkės maiše, kaip mes sakome Anglijoje, dėl Europos. Jie tik apsimeta, kad pasikeitė. Ne, tai tie patys senieji toriai, padedantys privilegijuotiesiems visų kitų gyventojų sąskaita, besivadovaujantys dogmomis, o ne savo piliečių interesais.
Airijos žmonės balsavo už demokratiškesnę, veiksmingesnę ir dinamiškesnę ES, tam, kad ES galėtų sėkmingiau spręsti šiandienos iššūkius. Britų toriai turi būti visiškai sąžiningi ir pasakyti, ar jie norėtų, kad britams iškiltų pavojus ES su visomis rimtomis pasekmėmis jų darbo vietoms ir gerovei. Taigi, pone Davidai Cameronai, būkite sąžiningas ir atvirai išdėstykite mums savo poziciją.
Ryszard Czarnecki
(PL) Pone pirmininke, ponios Cecilia Malmström, Margot Wallström, nesišvaistant iškilmingais žodžiais - nes man susidaro įspūdis, kad Europos Parlamente jaučiama jų infliacija - būtų verta pasvarstyti, kodėl Airijos žmonės balsavo už, nors praėjusiais metais jie balsavo prieš.
Manau, kad tie, kurie teigia, kad krizAirijos gyventojus pastūmėjo į Lisabonos sutarties glėbį, labai supaprastina požiūrį į šį klausimą. Atrodo, kad pagrindinpriežastis, kodėl žaliosios salos gyventojai pritarsutarčiai, yra tai, ką jie šiuo metu užsitikrino iš Europos Sąjungos. Sau ir visoms valstybėms narėms Airija užsitikrino nacionalinei valstybei atstovaujantį Komisijos narį. Už tai turėtume padėkoti Airijai.
ES taip pat pažadėjo Airijai, kad ji nesikiš į jos mokesčių politiką. Tai taip pat Dublino dėka. Galbūt tai reikš galutinį Vokietijos ir Prancūzijos planų atsisakymą suvienodinti mokesčių sistemą visoje ES.
Pagaliau, Briuselis pažadėjo, kad jis nesikiš į Airijos Respublikos teisės aktų leidybą moralės ir socialinių normų srityje, tarp jų ir dėl negimusio vaiko apsaugos. Airijos vyriausybę ir airių tautą galima pasveikinti, nes jų derybų strategija buvo labai sėkminga.
Beje, smagu stebėti visus tuos, kurie džiaugiasi Airijos referendumo rezultatais. Daugeliu atvejų tai tie patys žmonės, kurie prieštaravo tam, kad būtų surengti referendumai jų valstybėse narėse.
Diane Dodds
Kaip aš jau ne kartą minėjau anksčiau šiame Parlamente, man visuomet atrodsvarbu, kad Europos tautos glaudžiai bendradarbiautų. Aš nuosekliai pasisakiau prieš Lisabonos sutarties federalizmą ir nacionalinių valstybių galių mažinimą. Antrojo referendumo dėl Lisabonos sutarties Airijos Respublikoje rezultatas nieko nekeičia Jungtinėje Karalystėje. 2009 m. spalio 2 d. dokumentas, prieštaraujantis britų nacionaliniams interesams, tiek pat prieštarauja jų nacionaliniams interesams, kaip ir 2010 m. spalio 2 d. dokumentas. To nepakeis ratifikavimas Lenkijoje; to nepakeis ratifikavimas Čekijoje; to nepakeis Jungtinės Karalystės rinkimų data; ir todėl aš norėčiau pasinaudoti šia galimybe ir šiame Parlamente paprašyti leisti Jungtinei Karalystei, kaip ir bet kuriai kiekvienai kitoje Europos Sąjungos valstybei narei, surengti referendumą dėl viso ir išsamaus Lisabonos sutarties teksto.
Paulo Rangel
(PT) Pone pirmininke, ponios ir ponai, kaip ir daugelis narių Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) frakcijos ir ypač Portugalijos PPE frakcijos narių vardu norėčiau pasidžiaugti referendumo Airijoje rezultatais.
Manau, kad tai aiškiai pagerina Europos Sąjungos plėtros ir augimo perspektyvas ir nustato naujojo etapo sąlygas. Mes norėtume pasveikinti visus, kurie rėmLisabonos sutartį, konkrečiai Komisiją ir čia šiandien esančią Komisijos narę ir taip pat, žinoma, Europos Sąjungai pirmininkavusią Portugaliją, kuriai šiame procese teko svarbus vaidmuo. Taip pat norėčiau pasakyti, kad mes visi džiaugiamės tuo, kad nepaisant visų sunkumų ir to, kad nors vis dar nekantriai laukiama Čekijos pozicijos, Portugalijos gyventojai galės didžiuotis, kad jų sostinės pavadinimas bus siejamas su lemiamu Europos Sąjungos plėtros etapu. Šiuo požiūriu aš taip pat norėčiau pasakyti, kad mes taip pat galime tikėtis kitos vėliavos, kuri yra nacionalinių parlamentų vėliava ir kuri visuomet bus Portugalijos PPE frakcijos narių vėliava.
Esu įsitikinęs tuo, kad Lisabonos sutartis yra svarbus žingsnis siekiant įtraukti į Europos demokratiją nacionalinius parlamentus. Todėl aš tikiu, kad svarbiausias demokratijos aspektas, tai yra atstovavimas, o ne, kaip mes kartais girdėjome šiame Parlamente, referendumai yra iš esmės gyvybiškai svarbūs demokratijai, ir tai iš esmės yra atstovavimas, o ne tiesioginis balsavimas. Lisabonos sutartis taip pat yra svarbus žingsnis stiprinant nacionalinių atstovaujamųjų demokratijų dalyvavimą Europos procese. Todėl mes esame labai patenkinti Airijos žmonių sprendimu.
Stéphane Le Foll
(FR) Pone pirmininke, ponios ir ponai, aš, tikriausiai, pasikartosiu dėl to, kas jau buvo sakyta, tačiau bet kuriuo atveju norėčiau pasidžiaugti Airijos referendumo dėl Lisabonos sutarties rezultatais.
Turėčiau paprasčiausiai atkreipti dar likusių Parlamente narių dėmesį į pokyčių priežastis, nes nors mes džiaugiamės pasakytu "taip", vis dėlto prieš metus buvo ištartas "ne". Kas pasikeitė? Tekstas? Šiek tiek. Kontekstas? Labai. Tai yra svarbiausia. Mes galime čia svarstyti institucinius klausimus. Tačiau piliečiai iš Europos laukia politinių atsakymų.
Tai, mano manymu, svarbu analizuojant šį dvigubą balsavimą. Juk balsuota buvo ne vieną, o du kartus. Pirmasis rezultatas buvo "ne", antrasis - "taip". Airiai pareiškparamą Europai prasidėjus krizei, ir tai būtina itin pabrėžti, nes jie prašo Europą juos apsaugoti, ir tai yra svarbu.
Pakartosiu tai, ką jau ne kartą sakne vienas narys. Manau, kad mes privalome nedelsdami žengti į priekį. Todėl dabar mes atsisukame į Tarybai pirmininkaujančią Švediją ir į Komisiją. Jeigu norime atsiliepti į Airijos žmonių poreikius, turime pateikti konkrečius atsakymus.
Ekonomikos krizė: ar Europa gali skatinti augimą Europos mastu? Socialinkrizė: ar Europa turi užimtumo politiką? Mano nuomone, šiems klausimams diskusijose būtina skirti daugiau dėmesio, ir aš džiaugiuosi dar ir dėl to, kad Lisabonos sutartyje nustatomi didesni įgaliojimai Parlamentui, ir politinėse diskusijose, aš manau, tai turėtų vaidinti esminį vaidmenį ir tai reiškia, kad esama įvairių galimybių ir aptarti šias galimybes.
Vis dėlto, jei šios diskusijos yra demokratinės ir jei Europa nori pateikti atsakymus, dabar mes turime skubiai paskirti Komisiją ir užtikrinti, kad čekai kuo greičiau ratifikuotų sutartį tam, kad Europa sugrįžtų į augimo ir vilties kelią.
Simon Busuttil
(MT) Aš taip pat su džiaugsmu pritariu Airijos referendumo rezultatui. Leiskite man pateikti pastabą. Tie, kurie dabar yra namuose, tikriausiai galvoja: "Kokios įtakos man galėtų turėti šis rezultatas?" Aš norėčiau pateikti keletą konkrečių pavyzdžių, kokios įtakos šis rezultatas turės piliečiams, iš savo - teisingumo ir vidaus reikalų - srities.
Mes turėtume ypač didžiuotis Žmogaus teisių chartija ne tik tiesiog kaip mūsų valstybių, bet kaip Europos Sąjungos piliečiai. Ši sutartis sustiprins mūsų, kaip piliečių, pilietines teises. Tai apima tokias sritis, kaip asmens duomenų apsauga. Taip pat bus stiprinamas saugumas ir apsauga, nes sutartis leis Europos Sąjungai sustiprinti kovą su terorizmu ir nusikalstamumu. Mes turėsime daugiau teisių teisės srityje, pvz., teismų bylose, tarp jų ir tarptautinio įsivaikinimo arba išlaikymo klausimais, turinčiais tarptautinių pasekmių. Be to, mūsų interesai bus sujungti ypač jautrioje imigracijos srityje, kalbant apie plačiai paplitusią solidarumo sąvoką.
Tai reiškia, kad sutartis turės konkrečios įtakos piliečiams. Kaip tai gali būti? Taip bus todėl, kad vyriausybperduos daugiau galių šiam Parlamentui, ir šis Parlamentas užtikrins, kad šios galios būtų panaudojamos ne tik atsakingai, bet ir entuziastingai, ir būtų dirbama piliečių naudai. Šiuo požiūriu mes, kaip piliečių atstovai, turėtume nuolat būti jų pusėje.
Adrian Severin
Pone pirmininke, Airija balsavo "taip" didele balsų dauguma ne tik todėl, kad ji geriau suprato Lisabonos sutartį, bet ir todėl, kad ji pagaliau suprato, kad tikras pasitikėjimas turi būti abipusis ir nesavanaudiškas. Mūsų bičiuliai - Airijos piliečiai taip pat suprato, kad Europos traukinys nelauks vėluojančių į susitikimą su istorija.
Čekijos atvejis yra kitoks. Čekijos piliečiai tinkamai pareišksavo paramą labiau politinei ir socialinei, veiksmingesnei ir demokratiškesnei Europai. Vyriausybpritarsutarties ratifikavimui, sutartį taip pat ratifikavo Parlamentas. Todėl ne mes turėtume gerbti Čekijos gyventojus, bet Čekijos prezidentas, kuris turėtų atsižvelgti į žmonių ir savo parlamento valią.
Mums svarbiausia tinkamai atskirti tai, kas teisinga, nuo to, kas yra piktnaudžiavimas, ir toliau parodyti ir įrodyti, kad ten, kur prasideda piktnaudžiavimas, baigiasi teisingumas. Mes negalime tapti obstrukcionizmo įkaitais. Mes turime pripažinti, kad Lisabonos sutartį ratifikavo visos valstybės narės, ir pradėti kurti institucijas šiuo pagrindu. Parlamentas turėtų aktyviai dalyvauti šiame procese.
Carlo Casini
(IT) Pone pirmininke, aš taip pat buvau informuotas, kad man skirtos trys minutės, todėl aš nekalbėsiu ilgiau negu tris minutes. Reikšdamas savo pasitenkinimą, norėčiau prisijungti prie daugelio savo kolegų narių. Aš manau, kad dabar atėjo laikas pradėti kuo skubiau įgyvendinti Lisabonos sutartį, iškart, kai tik bus baigtas jos ratifikavimas, kuris, kaip mes manome, yra neišvengiamas.
Komitetas, kurio pirmininkas aš esu, darvisa, kas įmanoma, tačiau svarbiausia, kad Parlamentas aiškiai suvoktų naujus įsipareigojimus: jis neturėtų de facto leisti apriboti jo platesnių teisės aktų leidybos funkcijų aspektų.
Vis dėlto norėčiau pabrėžti vieną klausimą, kuris, mano nuomone, iki šiol nebuvo keliamas: esama daugelio priežasčių, kodėl Airijos žmonės prieš tai atmetsutartį, viena iš jų buvo baimiš kai kurių rinkėjų pusės dėl to, kad Europos teisinsistema pažeistų tam tikras pagrindines vertybes, susijusias su teise į gyvybę ir šeimos sąvoka Airijoje.
Šie nuogąstavimai šiek tiek sumažėjo, priėmus Europos Vadovų Tarybos 2008 m. gruodžio mėn. ir 2009 m. birželio mėn. deklaracijas. Aš manau, kad tai yra svarbu ne tik Airijai, bet ir visai Europai. Buvo faktiškai išaiškinta, kad acquis communautaire nėra susijęs su teisės į gyvybę ir šeimos sritimi. Šis išaiškinimas tinka ne tik Airijai, bet ir visoms valstybėms narėms. Iš tikrųjų, nebuvo poreikio tai paaiškinti, nes įvairiose nutartyse, apimančiose Prancūziją Jungtinę Karalystę ir Lenkiją, Europos žmogaus teisių teismas nusprendė, kad valstybėms narėms turėtų būti leidžiama laisvai spręsti gyvybės, gyvybės vertingumo, pagarbos gyvybei ir šeimos srityse, atsižvelgiant į savo istoriją, tradicijas ir kultūrą.
Vis dėlto Airijos dėmesys detalėms pasirodesąs naudingas tuo, kad buvo oficialiai išaiškintas klausimas, kuris, kaip minėjau, dabar galios visai Europos Sąjungai. Manau, kad tai yra vertinga, todėl galima teigti, kad šie abu referendumai įvyko ne veltui. Pagaliau mes visi puikiai žinome, kad Europos kultūrą sudaro skirtingos įvairių valstybių narių, įeinančių į jos sudėtį, kultūros, ir mes visi norime, kad Europa būtų ne tik ekonominerdvė, tačiau taip pat - ir visų labiausia - bendrija, pagrįsta panašiomis vertybėmis. Todėl aš manau, kad mes turėtume būti Airijai dėkingi už tai, ką ji įrodEuropai jos istorijos ir jos idealų požiūriu.
Europai Airija reikalinga ne tik dėl techninių priežasčių, susijusių su jos mechanizmais ir organizacine struktūra, bet ir dėl Airijos įnašo į tai, ko mes visi siekiame: į Europos tapatybę.
Edite Estrela
(PT) Teigiamas Airijos referendumo rezultatas buvo gera naujiena Europai ir asmeniškai man, kaip Portugalijos pilietei ir Europos Sąjungos šalininkei. Tai yra sveiko proto ir racionalumo pergalprieš demagogiją ir manipuliavimą. Airijos žmonės aiškiai parodė, kad jie pasitiki Europos projektu. Airijos "taip" pašalino pagrindinę kliūtį, kuri trukdįsigalioti Lisabonos sutarčiai.
Prezidentas Václav Klaus dabar neturi pagrindo nesilaikyti demokratijos principų ir privalo atsižvelgti į parlamento, kuris jį išrinko ir kuris jau pavirtino Lisabonos sutartį, nuomonę. Lisabonos sutartis yra naujos eros pradžia. Europos Sąjunga galės veiksmingiau priimti sprendimus ir veiksmingiau plėtoti išorės santykius. Ji bus demokratiškesnir skaidresnė, galės geriau patenkinti visuomenės poreikius ir bus mažiau priklausoma nuo vyriausybės. Įsigaliojus naujajai sutarčiai, Europos Sąjunga galės geriau kovoti su klimato kaita ir pasirengusi spręsti globalizacijos iššūkius.
Mairead McGuinness
Pone pirmininke, diskusijos buvo ilgos, tačiau ne itin dramatiškos. Ar galite įsivaizduoti, kokie jausmai vyrautų šioje salėje, jei rezultatas būtų buvęs neigiamas, ir aš manau, kad "taip" ir tai, kad dabar mes jaučiamės ramūs, yra labai iškalbingas rezultatas. Žinoma, aš džiaugiuosi referendumo rezultatais, kaip ir kiti mano kolegos Parlamente iš Fine Gael. Aš labai daug dirbau tam, kad būtų pasiektas teigiamas rezultatas, ir turiu pasakyti, kad tai, jog Airijos žmonės pakilo virš nacionalinių ir vidaus klausimų, įvertino Europą ir Lisabonos sutartį, praeitį ir mūsų sąsajas su Europos Sąjunga ir didžiąja balsų dauguma tar"taip", tai yra fantastiškas rezultatas.
Kita vertus, Komisijos narMargot Wallström, kuri ne kartą lankėsi Airijoje, iškėlklausimą, kuris, mano nuomone, tinka visoms valstybėms narėms dėl to, kad žmonės yra atitrūkę nuo Europos Sąjungos. Aš manau, kad dėl to būtų galima kaltinti mus visus. Manau, kad mes nepakankamai kalbame apie šį projektą, apie Europos Sąjungą, apie solidarumą, apie tai, ką mums tai galėtų reikšti; mes daugiau kalbame apie tai, ką galime gauti arba ką duodame, arba kodėl mums netinka viena ar kita direktyva ar reglamentas. Todėl politikoje, tikriausiai, yra svarbu iškilti aukščiau kai kurių iš šių klausimų, nes referendumo etape, kaip mūsų atveju, turime aiškinti žmonėms gatvėje, parduotuvėje, mokykloje apie tai, kas yra Europa, kaip ji veikia, ką darau aš, ką veikia Komisija, ir tai yra labai svarbu. Iš tikrųjų tai labai atsakinga - kalbėti tiesiogiai su žmonėmis apie Europos Sąjungą. Žmonės Airijoje dabar apie tai žino daugiau negu bet kada anksčiau, nes mes su jais tikrai labai artimai bendravome.
Todėl aš paraginčiau visus čia esančius daugiau apie tai kalbėti savo namuose ir mažiau belstis į Europos Sąjungos duris, ypač kai tai nėra būtina. Kritikuokime naudodami visas priemones, jei tai yra reikalinga, o tiems, kurie kaip Nigel Farage mano, kad airiai yra skriaudžiami, aš pasakysiu: ne taip lengva mus nuskriausti. To iki šiol neatsitiko. To niekada nebus. Ir dar pridursiu, kad jei manęs iki šios diskusijos pabaigos nebebus šioje salėje, Komisijos nare, tai ne todėl, kad aš negerbiu jūsų arba pirmininko arba pirmininkaujančios valstybės narės; tai yra dėl kitų įsipareigojimų, tačiau dėkoju visiems už jūsų visų paramą pastaruoju metu.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Ponios ir ponai, kaip Europos Parlamento narys iš Vengrijos, kuri viena pirmųjų ratifikavo Lisabonos sutartį, aš džiaugiuosi Airijos referendumo rezultatu. Vis dėlto labai norėčiau, kad mes žvelgtume toliau negu pats ratifikavimo procesas ir aptartume, kaip reikėtų įgyvendinti Lisabonos sutartį, kuri yra svarbus žingsnis siekiant politinės sąjungos ir kuriant bendromis vertybėmis pagrįstą visuomenę. Ji leistų išplėsti socialines teises ir jas geriau apsaugoti, taikant teisiškai įpareigojančios Pagrindinių teisių chartijos reikalavimus. ES taps įprasta kalbų ir kultūrų įvairovė. Vis dėlto Lisabonos sutartyje yra ir labai svarbi nauja nuostata.
Pirmą kartą ES istorijoje minimos asmenų, priklausančių mažumoms, teisės. Nacionalinės ir etninės mažumos, taip pat ir imigrantų mažumos sudaro maždaug 15 proc. visų ES gyventojų. Pagaliau mes galime baigti kurti ES struktūras, kurios apsaugo mažumų teises. Dėkoju už dėmesį.
Lena Barbara Kolarska-Bobińska
(PL) Pone pirmininke, priėmus Lisabonos sutartį bus baigtas istorinis Europos Sąjungos plėtros etapas po to, kai į jos sudėtį buvo priimta dešimt naujų valstybių narių. Šis procesas prasidėjo paskutiniame praeito amžiaus dešimtmetyje ir bus baigtas priėmus sutartį dėl konstitucinių pokyčių, kurie leistų ES prisitaikyti prie naujos tikrovės.
Sutartis reiškia naują ES plėtros ir galimybių etapą, kuris yra žingsnis į priekį. Institucijos, kurias mes galėsime kurti, tėra galimybė, ir tik nuo mūsų priklausys, kaip mes ja pasinaudosime. Tai taip pat yra tinkamas momentas parodyti piliečiams, skeptiškai nusiteikusiems Europos projekto atžvilgiu, kad ES yra gyva, keičiasi ir, kas svarbiausia, nėra abejinga žmonių rūpesčiams. Todėl ji turėtų, kaip mums atrodo, pirmiausia pasiūlyti naują politiką, kuria būtų siekiama atsižvelgti į kylančius iššūkius. Vis dėlto nuogąstaujama, kad vietoj to, jog daugiau dėmesio būtų skirta kaip tik šiam aspektui, diskusijoje jo daugiau bus skirta oficialiems ir asmeniniams klausimams: ką reikėtų skirti į vieną ar kitą postą. Mes negalime leisti nacionaliniam egoizmui, kuris krizės metu sustiprėjo, neleisti mums pasinaudoti galimybėmis, kurios šiuo metu atsiveria ES. Mums reikėtų įtikinti savo piliečius, kad ES nėra tik elitas, darbo vietos ir biurokratija, bet ir nauji ir veiksmingi būdai sprendžiant jiems rūpimus klausimus.
Alan Kelly
Pone pirmininke, šiandien aš čia išdidžiai stoviu kaip Europos Parlamento narys, atstovaujantis Airijai. Istorinis "taip" pareikalavo daug kraujo, prakaito ir ašarų iš visuomenės atstovų, sportininkų, verslo grupių, ūkininkų ir profesinių organizacijų atstovų. Aš taip pat didžiuojuosi tuo, kad praėjusį penktadienį buvau savo namuose Tipperaryje, aš akivaizdžiai mačiau triuškinamą pergalę, kuri įrodtai, kuo aš visuomet tikėjau - kad Airija yra remia Europą, ir mes ir ateityje esame pasirengę Europoje vaidinti svarbų vaidmenį.
Dabar aš žinau, kad visi leperkornai iš UKIP, kurie dalyvavo šiame Parlamente praėjusiais metais po pirmojo referendumo, išnyko. Daugeliui iš jūsų turėtų būti malonu išgirsti, kad aš tvirtai tikiu, jog Airijos žmonės niekada neleis jiems čia sugrįžti. Verdiktas dėl Lisabonos sutarties buvo tiesos pergalprieš melą ir mitus, kuriuos platino ekstremistai iš priešingos stovyklos, spekuliuojantys žmonių rūpesčiais. Šie ekstremistai praėjusį penktadienį sulauktinkamo atkirčio.
Vis dėlto tai yra pamoka mums visiems. Mes visi, pritariantys pažangioms politikos priemonėms, drauge turėtume pasirūpinti tuo, kad piliečiai aktyviau dalyvautų Europos institucijų veikloje. Mes niekuomet neturėtume apie juos pamiršti.
Damien Abad
(FR) Pone pirmininke, ponios ir ponai, Airijos žmonės aiškiai nusprendlikti Europos širdyje, didžiąja dauguma pritardami Lisabonos sutarčiai. Kaip jauniausias Europos Parlamento narys iš Prancūzijos, aš pritariu šiam pasirinkimui, kuris leis mums daugiau dėmesio skirti klausimams, kurie kelia susirūpinimą mūsų piliečiams.
Vis dėlto norėčiau pateikti porą pastabų. Pirmoji - tai, negalima nepastebėti, kad faktiškai būtent krizprivertairius pasijusti europiečiais, ir todėl airių "taip" reikėtų suprasti kaip Europos, politinės Europos, kuri apsaugotų ir užtikrinti galimybes, poreikį, Europos, kuri gali atsiliepti į krizę ir užtikrinti jos piliečiams reikalingą saugumą.
Antra, pirmojo referendumo Airijoje nesėkmyra mums pavyzdys ir pamoka. Mes negalime kaskart, kai norime pajudėti į priekį, jaustis procedūrų, kurios yra netinkamos Europos Sąjungai, kurią sudaro 27 valstybės narės, įkaitais. Esant dabartinei sistemai, kartais valstybnaryra labiau suinteresuota pasakyti "ne", o ne "taip". Ši galimybtarti "ne" turėtų paskatinti mus numatyti realią procedūrą Bendrijos lygmeniu, kuri neleistų uzurpuoti diskusijų nacionaliniu lygmeniu.
Šiandien mes ir vėl galime matyti europinę dinamiką, kur mes, Europos Parlamento nariai, turėsime spręsti tokius opius klausimus, kaip krizpieno sektoriuje arba praėjusių metų dujų krizė. Norėčiau bent trumpam atkreipti Parlamento dėmesį dar į vieną aspektą, kuris 2010 m. Bendrijos biudžete yra ginčytinas, būtent antrojo Europos gaivinimo plano etapo finansavimą, kurį sudaro maždaug 2 mlrd. EUR. Aš esu vienas iš tų, kurie mano, kad turime užtikrinti, jog šis planas būtų finansuojamas ne tik per žemės ūkio asignavimus, nes tai būtų nenaudinga ūkininkams šios krizės sąlygomis ir taip pat sukeltų pavojų mūsų apsirūpinimo maistu saugumui ir mūsų žemėms.
Baigdamas norėčiau dar kartą padėkoti savo draugams iš Airijos ir nuoširdžiai jiems padėkoti dėl jų aiškiai europietiško pasirinkimo. Dabar aš norėčiau paraginti savo draugus iš Lenkijos ir Čekijos imtis veiksmų, kurie užtikrintų, kad Europa pagaliau turės priemones, skirtas artimiausius dešimtmečius spręsti globalizacijos iššūkius.
Juan Ferniro López Aguilar
(ES) Pone pirmininke, norėčiau trumpai paliesti tris klausimus.
Pirmiausia, kaip ir daugelis kalbėjusiųjų, aš džiaugiuosi įtikinamu "taip", kurį mes išgirdome Airijos referendume.
Antra, kaip Piliečių laisvių, teisingumo ir vidaus reikalų komiteto pirmininkas norėčiau pabrėžti Lisabonos sutarties įsigaliojimo galimybių reikšmę stiprinant Europos integracijos projekto teisėtumą, nes tai yra susiję su pilietybe, teisėmis, laisvėmis ir mūsų gebėjimu bendrai kovoti su organizuotu nusikalstamumu ir terorizmu ir, kiek tai numatoma Šengeno sutartyje, veiksmingai sprendžiant tokius opius klausimus, kaip prieglobstis, imigracija, užsieniečių statusas ir ES išorės sienų kontrolė.
Trečia, kaip ir visi, kurie kalbėjo prieš mane, aš norėčiau nurodyti, kad tai nėra pabaiga. Ir tai yra ne tik todėl, kad Čekija vis dar turi ratifikuoti sutartį, bet ir todėl, kad mes turime įvertinti sunkumus, kuriuos patyrėme, ratifikuodami Lisabonos sutartį, ir iš jų pasimokyti. Tai nebuvo lengva, net dešimt metų vyko diskusijos, ir tai verčia mus būti gerokai reiklesnius ne tik sau, bet ir būsimosios plėtros požiūriu, reikalaujant lojalumo, bendradarbiavimo ir atsakomybės iš visų, kurie pasirašys po naujosiomis taisyklėmis, kuriomis reikės vadovautis, kai įsigalios Lisabonos sutartis.
Anne Delvaux
(FR) Pone pirmininke, praėjus kelioms dienoms po teigiamo rezultato Airijoje, aš tikrai jaučiuosi, kad galime sakyti, jog šiandien mes esame labiau europiečiai negu iki šiol. Aš iš tikrųjų nuoširdžiai, pati sau tyliai labai džiaugiuosi. Deja, mes vis dar esame priklausomi nuo Čekijos konstitucinio teismo sprendimo ir nuo jos prezidento geros valios.
Dabar mes turime įspėti tuos, kurių rankose yra šios Europos Sąjungai labai svarbios sutarties, mūsų institucijų ir 500 mln. europiečių, kuriems mes atstovaujame, likimas, kad jų laukia didesnatsakomybė. Mes negalime ilgiau būti kelių žmonių, kurių vienintelis tikslas yra veikti prieš bendrą Europos interesą, įkaitai. Jei teisėta yra tai, kad Europos integracijos nenorima tęsti, jei teisėta reikšti savo abejones, tuomet taip pat yra teisėta leisti siekti pažangos tiems, kurie norėtų didesnės Europos integracijos.
Apskritai, Europos sutarčių ratifikavimo procesai pernelyg dažnai tampa istorijomis apie Pyro pergales. Ar visuomet būtina daryti tokį didelį spaudimą tam, kad būtų galima užtikrinti sutarties ir jos institucinių reformų įsigaliojimą?
Būtina pasimokyti iš šio chaotiško ratifikavimo proceso ir taip pat, akivaizdu, iš šio antrojo referendumo Airijoje organizavimo, nes nėra įprasta gyventojus, kurie priėmsavarankišką sprendimą, versti balsuoti dar kartą; arba nėra įprasta sutarties susitarimą naudoti kaip priemonę, reikalingą sandoriui užtikrinti. Kyla realus pavojus Europos projekto instituciniam nuoseklumui ir pusiausvyrai.
Sutarties ratifikavimas yra mažiausiai, ko mes galime reikalauti, lojalumo ir sanglaudos požiūriu nuo tos akimirkos, kai šalis nusprendžia stoti į Europos Sąjungą. Mes norėjome užtikrinti, kad sutartis būtų ratifikuota iki rinkimų į Europos Parlamentą 2009 m. birželio mėn. Ką, jūsų nuomone, dabar piliečiai mano apie Lisabonos sutartį ir juo labiau apie mūsų vidaus darnumą ir teisėtumą?
Zoran Thaler
(SL) Nedviprasmiškas Airijos taip Lisabonos sutarčiai yra svarbus žingsnis siekiant suvienytos Europos ir smūgis euroskeptikams.
Šis sprendimas yra dar svarbesnis, nes jį priėmžmonės, balsavę referendume, ir tauta, kuriai buvo duoti vieni metai tam, kad ji apsvarstytų, ar jos pradinis ne yra naudingas Airijai.
Kartu su Čekija dabar turėtų kilti klausimų dėl Jungtinės Karalystės, ES valstybės narės, kurios opozicijos vadovas David Cameron pažadėjo surengti referendumą dėl sutarties, jei jis laimėtų 2010 m. rinkimus. Jis tai pažadėjo nepaisant to, kad abeji Jungtinės Karalystės parlamento rūmai ratifikavo Lisabonos sutartį 2008 m. viduryje.
Kaip galima įvertinti Jungtinės Karalystės, vienos iš mūsų valstybių narių, kuri jau ratifikavo sutartį, sprendimus ir įsipareigojimus, dabar juos sustabdant, nuo jų priėmimo praėjus dvejiems metams?
Enikő Győri
(HU) Ponios ir ponai, kai 2003 m. pavasarį beveik 84 proc. Vengrijos piliečių balsavo už tai, kad mūsų šalis taptų Europos Sąjungos nare, jie jautėsi sugrįžtą ten, kur visuomet buvo jų tikroji vieta - į bendrą Europos tautų šeimą, nuo kurios juos atskyrkomunistų diktatūra, trukusi ilgiau kaip keturiasdešimt metų. Todėl vengrai laikEuropos Sąjungą ne tik ekonominį bendradarbiavimą reglamentų pagrindu skatinančia struktūra, bet ir vienodomis vertybėmis pagrįsta bendrija. Mes labai džiaugiamės tuo, kad Airija pritarLisabonos sutarčiai, nes tai užtikrina steigiamojoje sutartyje atitinkamą vietą mūsų vertybėms, tarp kurių neabejotinai yra asmenų, kurie priklauso mažumoms, teises.
Štai kodėl, pone pirmininke, aš pirmoji pakėliau mėlynąją kortelę, kai išgirdau Csanádo Szegedi pastabą. Aš norėčiau jo paklausti, ar jis skaitLisabonos sutartį, nes jei jis ją skaitė, tai tikriausiai žino, kad joje yra straipsnis dėl mažumų, apie kurį aš ką tik kalbėjau. Vengrijos piliečiai yra įsitikinę tuo, kad įsigaliojus sutarčiai ES jautriau reaguos į klausimus, susijusius su mažumomis, ir priemonės, panašios į slovakų kalbos įstatymą, taps visiškai ir visam laikui nepriimtinos. Tai reiškia, kad mes turime laikytis ne tik įstatymo raidės, bet ir atsižvelgti į Europos Sąjungos požiūrį. Kitaip tariant, kiekvienas Europos pilietis yra bendrai atsakingas už tai, kad mažumos galėtų laisvai ir be apribojimų vartoti savo gimtąją kalbą ir jaustis namuose ten, kur gimė.
Aš tvirtai tikiu, kad Lisabonos sutartis taip pat mums labai padėtų pasiekti, kad ES institucijos geriau suprastų, jog mes turime ginti savo vertybes ES ir nedelsdami imtis veiksmų, jei joms kyla grėsmė. Kolegos nariai iš socialistų, liberalų ir nepriklausomų frakcijų, mes negalime taikyti dvigubus standartus. Kitaip tariant, remtis šiomis vertybėmis, jei jos atitinka mūsų interesus, ir jas pamiršti, kai mums tai patogiau. Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) frakcija nepritaria tokiai pozicijai.
Ivari Padar
(ET) Pone pirmininke, praėjusią savaitę aš buvau Airijoje, palaikydamas savo draugus iš Airijos leiboristų partijos. Džiaugiuosi tuo, kad Airija balsų dauguma balsavo už, nes tai yra labai svarbus sprendimas Airijai ir Europos Sąjungai. Kaip ūkininkas, aš ypač džiaugiuosi tuo, kad šį kartą Airijos ūkininkai jau iš pradžių pritarreferendumui. Tai buvo labai geras sprendimas, nes įsigaliojus sutarčiai Europos Parlamentas turėtų vienodas galias su Taryba žemės ūkio klausimais, tarp jų ir pagal bendro sprendimo procedūrą spręsti dėl bendros žemės ūkio politikos, o tai yra neabejotinai gera žinia Europos ūkininkams.
Seán Kelly
(GA) Pone pirmininke, kaip naujai išrinktas narys norėčiau pasakyti, kad didžiuojuosi teigiamu rezultatu balsuojant referendume dėl Lisabonos sutarties praėjusį penktadienį Airijoje. Aš taip pat didžiuojuosi gyvomis diskusijomis, kurios šiandien čia vyksta.
Žmonės klausė, kodėl Airija pakeitnuomonę. Taip tikriausiai yra dėl bent keturių priežasčių. Viena jų, aš manau, buvo tai, kad mums buvo pažadėtas Komisijos narys; antroji - garantijos; trečioji - tai, kad įvyko reikalingos diskusijos ir žmonės šį kartą buvo tinkamai informuoti, ne taip, kaip praėjusį kartą. Taip pat svarbus veiksnys buvo ekonomikos krizė, nors visų svarbiausia buvo tai, kad šį kartą, kitaip negu praėjusį kartą, daug sėkmingiau vyko kampanija už Lisabonos sutartį. Pilietinės grupės ir politikai rinkosi drauge ir pirmą kartą, kiek aš prisimenu, politinės partijos - pagrindinės politinės partijos - atidėjo į šalį savo skirtumus ir paragino balsuoti už Airijos ateitį. Airijos žmonės į tai atsiliepė.
Taip pat buvo gerai organizuota ir priešininkų kampanija. Joje savo nuomonišsakdaugelis, tarp jų ir Nepriklausomybės partija iš Jungtinės Karalystės, kuri užtikrino, kad Airijoje būtų išplatintas šis dokumentas - Tiesa apie Sutartį: ES buldozeriui - ne. Ką gi, Airijos žmonės pasirinko ES traukinį, o ne UKIP buldozerį.
Praėjęs savaitgalis pademonstravo ryšių triumfą. Dažnai girdime apie ryšių trūkumą. Tai buvo ryšių triumfas, ir jei taip dirbsime ir toliau, Europa tikrai taps artimesnžmonėms.
Dabar viskas priklauso nuo Čekijos prezidento, kuris turėtų pasirašyti susitarimą, ir jis turėtų įsigalioti, nes jei tai nebus padaryta, tai bus galima pavadinti didžiausia diktatūros demokratijos paneigimo išraiška pasaulio istorijoje.
Labai dėkoju jums už jūsų paramą, ir norime tikėti, kad Airijos piliečiai bus ir ateityje visuomet liks tikri europiečiai.
Jo Leinen
(DE) Pone pirmininke, po aštuonerių metų ir daugelio diskusijų ir derybų dabar turime didelę tikimybę, kad Reformų sutartis pagaliau įsigalios, taip pat ir dėl didelių daugelio žmonių šiame Parlamente pastangų ir atsidavimo šiam projektui nuo pradžios iki pabaigos dirbant konvencijoje ir vėliau, tarpvyriausybinėse konferencijose.
Manau, kad priimant šią Reformų sutartį Europos Parlamentui teko konstruktyvus vaidmuo. Manau, kad jei konstitucinis teismas Čekijoje priims teigiamą sprendimą, prezidentas Václav Klaus nebeturės teisinio pagrindo blokuoti ES. Kitos konstitucinės institucijos Čekijoje taip pat ieškos būdų, kaip įveikti šią neteisėtą blokadą.
Taip pat matome, kad galime sulaukti netikėtų veiksmų ir iš Jungtinės Karalystės. Vis dėlto, jei Jungtinės Karalystės vyriausybsurengtų referendumą, tai būtų referendumas ne dėl Lisabonos sutarties, o dėl to, ar Jungtinės Karalystės gyventojai pritaria ES, ar jie nori iš jos išstoti. Referendumas turi būti surengtas būtent šiuo klausimu, o ne dėl sutarties ratifikavimo. Tai būtų visiškai nepriimtina. Aš manau, kad tai, ko mes turėtume iš to pasimokyti, yra tai, kad mūsų piliečiams reikia daugiau informacijos. Todėl aš tikiuosi, kad naujojoje Komisijoje mes taip pat turėsime pirmininko pavaduotoją, atsakingą už ryšius ir informaciją, ir galbūt net Komisijos narį, atsakingą už Europos pilietybę. Tai būtų atsakymas į Europos politikos diskusijas.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Pone pirmininke, Lisabonos sutartis leis Europai spręsti gerokai svarbesnius iššūkius negu valstybių narių vidaus problemos. Ar Europa pasirengusi tai padaryti? Vis dar sunku į tai atsakyti. Viena aišku, kad šiuo klausimu daug priklausys nuo Europos piliečių.
Vis dėlto taip pat, kaip ir dėl sutarties, ES turi parodyti valią veikti ir dalyvauti pasaulio arenoje. Ji taip pat turi jausti atsakomybę dėl padėties pasaulyje, dėl jo stabilumo ir vystymosi. Nuo to priklauso ir saugumas, ir plėtra ES. Savo principus turime priešinti su saugios, klestinčios ir demokratinės šalies, gerbiančios žmogaus teises, tačiau visiškai užimtos savo vidaus reikalais ir nusisukusios nuo pasaulio, metafora.
Lisabonos sutartis verčia mus geriau suvokti mums kylančius iššūkius. Airijai ištarus "taip" Europa toliau žvelgia į Lenkiją ir Čekiją. Aš neturiu nmenkiausios abejonės dėl to, kad Lisabonos sutartis netrukus turėtų įsigalioti. Vis dėlto, kol mes laukiame prezidentų Lecho Kaczyńskio ir Václavo Klauso parašų, pasvarstykime, kaip vyko diskusija dėl dabartinės reformos, ir pasidarykime išvadas iš to, kas įvyko. Mes turime būti pasirengę ateičiai. Mes turime pasirengti ateities reformoms, nes puikus projektas, kurį mes kuriame - Europos Sąjunga - dar neužbaigtas. Pagaliau, norėčiau pasakyti dar vieną dalyką - ačiū tau, Airija.
Paolo De Castro
(IT) Pone pirmininke, ponios ir ponai, Airijos gyventojams balsavus už Lisabonos sutartį, spalio 2 d. tapo svarbi diena Europai. Įsigaliojus bendro sprendimo procedūrai, ypač žemės ūkio politikos srityje, tai reikštų tikrą demokratinę revoliuciją. Europos Parlamentas įgyja sprendimų priėmimo galias, prilygstančias Žemės ūkio Ministrų Tarybos galioms - visa tai dėl Airijos pritarimo ir palankių balsų nacionaliniuose parlamentuose, tarp jų ir Čekijos parlamente.
Bet koks tolesnis delsimas dar labiau apsunkintų ūkininkų padėtį valstybėse narėse. Iš tikrųjų žemės ūkio sektorius šiuo metu išgyvena jautriausią ir sudėtingiausią metą, krintant daugelio, ir ne tik pieno, produktų kainoms, kaip mes galime matyti pastarosiomis dienomis.
Laukdami, kol sutartis įsigalios oficialiai, mes tikimės, kad nuo šiol, pone pirmininke, Taryba ir Komisija turėtų daugiau dėmesio skirti sprendimams, priimamiems Parlamente, - kuris yra demokratiškai išrinktas visų Europos piliečių, - taip pat ir žemės ūkio srityje, pradedant priemonėmis, kurios būtinos krizei pieno sektoriuje įveikti.
Petru Constantin Luhan
(RO) Pone pirmininke, ponios ir ponai, aš taip pat labai džiaugiuosi, kad Airijos gyventojai pagaliau pritarLisabonos sutarčiai, nes, mano nuomone, šis dokumentas yra labai svarbus Europos integracijai.
Mums reikalinga nauja sutartis, kad Europos Sąjunga turėtų šiuolaikines priemones ir galėtų naudoti tobulesnius veiklos būdus, sprendžiant šiuolaikinio pasaulio iššūkius. Ši sutartis, pirmiausia, yra žingsnis į priekį stiprinant sprendimų priėmimo proceso ES lygmeniu demokratiškumą, leidžiant mums Europos Parlamente būti tarp tų, kurie pirmieji pasinaudos keitimosi nuomonėmis, kaip tai nustatyta pagal šią sutartį, pranašumais.
Išplėtus bendro sprendimo procedūrą teisinių galių požiūriu Europos Parlamentas veiktų lygiomis teisėmis su Taryba priimant 95 proc. Bendrijos teisės aktų. Pvz., Piliečių laisvių, teisingumo ir vidaus reikalų komitete, kurio narys aš esu, bendro sprendimo procedūra būtų išplėsta nuo keturiasdešimt iki aštuoniasdešimt jos taikymo sričių, ir šitaip sustiprintas demokratinis ES teisės aktų teisėtumas.
Manau, kad naujoji teisinbazleistų paspartinti ekonominės plėtros procesą atitinkamai pritaikant valstybių narių teisines sistemas. Aš taip pat tvirtai tikiu, kad ši priemonleis mums lengviau pasiekti vieno iš svarbiausių Europos Sąjungos tikslų kuriant ekonominę, socialinę ir teritorinę sanglaudą.
Aš su dideliu susidomėjimu stebiu, kaip bus užbaigtas ratifikavimo procesas, ir nekantriai laukiu, kada bus pradėtas įgyvendinimo etapas.
José Manuel Fernandes
(PT) Ponios ir ponai, aš džiaugiuosi, kad praėjusį sekmadienį referendume dėl Lisabonos sutarties Airijos žmonės didele balsų dauguma tar"taip". Tikėkimės, kad daug pastangų pareikalavęs šios sutarties ratifikavimo procesas bus pagaliau baigtas.
Aš esu tikras, kad sutartį taip pat turėtų ratifikuoti ir Čekija. Manau, kad būtų nesuprantama ir nepriimtina, jei Europa būtų nublokšta į praeitį, jei asmeninnuomonblokuotų jos plėtrą, visiškai neatsižvelgiant į atitinkamo parlamento daugumos nuomonę ir jai prieštaraujant. Mes visi norime išeiti iš institucinės aklavietės, kurioje buvome beveik dešimt metų.
Todėl aš dėkoju Airijos žmonėms, nes jų parodyta valia teikia mums vilties matyti stipresnę, labiau pasiturinčią Europą, susivienijusią ir turinčią daugiau narių, įpareigojant Europos institucijas veikti taip, kad ši viltis būtų pateisinta. Be to, tai yra ir didžiosios Europos piliečių daugumos valia.
Aš tikiu, kad mes visi esame verti Europos, kuri būtų pastebimesnė, darnesnir kuri skatintų demokratines vertybes, socialines ir pagrindines teises ir ekonomikos augimą visame pasaulyje, taip pat neišskiriant ir aplinkos apsaugos.
Mário David
(PT) Pone pirmininke, ministre, Komisijos nary, ponios ir ponai, aš norėčiau tarti tik keletą žodžių ir pasidžiaugti istoriniu, atveriančiu dideles perspektyvas Airijos referendumo rezultatu ir pabrėžti svarbų vaidmenį, kurį suvaidino Fine Gael ir jos vadovas, būsimasis Airijos ministras pirmininkas Enda Kenny, vadovaujant šiam procesui. Šio proceso metu tapo visiškai aišku, kad Europos Sąjunga turi labiau suartėti su savo piliečiais. Būtent piliečiai, kitaip tariant mes visi, esame tie, kuriems Europos Sąjungos veiksmai turėtų būti naudingi. Itin svarbu, kad kiekvienas žinotų apie Europos poveikį ir naudą, kurią ji turi mūsų kasdieniame gyvenime.
Europa yra mūsų namai. Tai, kas naudinga Europai, turi būti naudinga ir jos piliečiams. Tai tinka ir Lisabonos sutarčiai. Ši sutartis dar kartą parodo, kad žmonės gali būti sąmoningi ir lojalūs valstybių narių piliečiai, ir įsitikinę Europos projekto šalininkai. Pasibaigus pernelyg ilgoms diskusijoms dėl organizavimo ir veiklos, Europos Sąjunga dabar galės skirti daugiau dėmesio veiksmingesniam naujų priemonių panaudojimui, sprendžiant realias problemas, su kuriomis susiduria europiečiai, kaip antai: konkurencingumas, augimas ir užimtumas.
Baigdamas, pone pirmininke, ministre, pateiksiu pasiūlymą ateities kartoms. Atsižvelgiant į informacijos apie Europos Sąjungos vertybes, galias, tikslus ir modus operandi trūkumą, Parlamentas privalomo mokymo kiekvienoje valstybėje narėje pabaigoje turėtų pasiūlyti naują privalomą Europos studijų sistemą. Jaunieji europiečiai galėtų objektyviai ir realiai daugiau sužinoti apie mūsų veiklos principus, apie tai, kas mes esame ir kur mes einame.
Tai žinodami, jie galėtų gana anksti suprasti ir savo gyvenime panaudoti nepaprastai naudingą Europos tapatybės potencialą, kuris leistų jiems, be viso kito, pasijusti ir šio žemyno - Europos - piliečiais.
David Casa
(MT) Taip, tai iš tikrųjų istorinakimirka, ne tik todėl, kad Airijos gyventojai didele balsų dauguma pritarsutarčiai, bet ir todėl, kad šiandien Lenkija paskelbratifikuosianti sutartį.
Ši sutartis turėjo įveikti labai ilgą kelią. Aš čia esu tik penkerius metus, tačiau yra delegatų, kurie dirbo ilgus metus siekiant šio istorinio momento. Tarp jų yra ir mano kolega Íñigo Méndez de Vigo. Šis įsimintinas momentas reiškia didesnę mūsų, kaip politikų, atsakomybę, ir tai taip pat tinka Čekijos prezidento atveju. Jo asmeninnuomonyra svarbi; vis dėlto niekas negali laikyti visos šalies, kaip ir visos Europos Sąjungos, asmeninių nuomonių įkaitu.
Kaip politikams, mums tenka prisiimti didžiulę atsakomybę. Mes turime suteikti atsakymus ir atsiskaityti tik Europos Sąjungos piliečiams, nes galiausiai jiems atstovaujame. Europa privalo spręsti tokius svarbius klausimus, kaip finansų krizė, klimato kaita, imigracijos klausimai ir darbo vietų kūrimas. Todėl Čekijos prezidento nuomonnegali būti priežastis, kuri galėtų sulaikyti Europą nuo teisėtų veiksmų įtvirtinant mūsų nustatytus standartus. Aš pritariu nariui, kalbėjusiam prieš mane, kuris sakė, kad būtina skirti Komisiją. Mes turime pirmininką, todėl aš nematau priežasties, kodėl turėtume laukti Čekijos konstitucinio teismo nutarties ir neskirti Komisijos. Būtina atlikti didelį darbą, ir Komisija turėtų jį nedelsdama pradėti, kad būtų galima sėkmingai įvykdyti.
Iuliu Winkler
(HU) Norėčiau pareikšti tokius pačius jausmus, kaip ir daugelis mano kolegų narių, kalbėjusių prieš mane, kurie pritarAirijos rinkėjų sprendimui balsuoti už Lisabonos sutartį. Dabar mes galime optimistiškai žvelgti į sutarties ratifikavimo baigtį. Vis dėlto tai tėra tik pirmasis žingsnis, norint pasiekti trijų svarbiausių tikslų. Mes turime gilinti naujųjų valstybių narių integraciją, mes turime pašalinti kliūtis, kurias sukūrdviejų greičių Europa, ir turime tęsti ES plėtros Balkanuose procesą.
Lisabonos sutartis pagrįsta Europos solidarumo idėja, ir aš tikiuosi, kad šis solidarumas veiks praktiškai ir neliks tik ketinimų deklaracija, pateikiama įvairiuose Europos Sąjungos institucijų forumuose. Aš manau, kad ekonomikos kriztaip pat parodo, kad solidarumas yra vienintelpriemonatsiliepiant į iššūkius, su kuriais mes susiduriame, ir kad stipri ES leistų mums visiems jaustis svarbesniems tarptautinėje arenoje.
Mūsų kelionbuvo ilga ir sudėtinga. Mes negalime sau leisti susilpninti Europos integracijos pamatus. Aš tvirtai tikiu, kad tikrovįrodys euroskeptikams, kad drauge mes esame stipresni, nekalbant apie tai, kad mes negalime sau leisti grįžti į geopolitinę padėtį, buvusią maždaug 20-ojo amžiaus viduryje.
Diogo Feio
(PT) Pone pirmininke, ministre, Komisijos nary, praėjusį penktadienį įvykusio referendumo rezultatai parodė, kad Europai, kaip aš tikiuosi, pavyks įveikti krizę, susijusią su sutarčių ratifikavimu, ir mes turėsime nuolatinę instituciją, kuri būtų tinkama 27 valstybių narių organizacija, besiskirianti nuo tos, kuri yra pagrįsta Nicos sutartimi.
Pone pirmininke, sutartis nėra meno kūrinys, teisinis darbas, kuriuo galima tik žavėtis. Ji taip pat turi būti naudinga ir veiksminga. Štai kodėl svarbu, kad, pvz., iš politinės perspektyvos reikalingos diskusijos dėl to, kas turėtų būti Tarybos pirmininkas, kad sutartis įsigaliotų, turi būti baigtas ratifikavimo procesas, nes, ypač kaip rodo pastarojo referendumo rezultatai, Europa negali būti kuriama prieš žmonių valią. Ar atstovavimu, ar referendumu to įmanoma pasiekti.
Taip pat svarbu nurodyti, kad "ne" yra tiek pat svarbus, kaip ir "taip". Kai kuriems žmonėms tai sunku suprasti. Aš tikiu, kad, ratifikavus sutartį Airijoje, Čekijoje ir Lenkijoje, tarp valstybių narių de facto įsivyraus solidarumas. Aš taip pat tikiu, kad mes pagaliau pasieksime, kad po šio svarbaus žingsnio toliau seks kiti, kaip tai numatR. Schuman: mažais žingsneliais, diena po dienos - stiprinant Europos idealus.
Csaba Sógor
(HU) Pone pirmininke, sėkmingas Airijos referendumo rezultatas buvo Europos triumfas. Kokios yra to priežastys? Viena priežasčių - tai, kad Airijos gyventojai gavo garantiją. Kitaip tariant, dauguma atsižvelgį mažumos pageidavimus. Tikroji demokratija nebūtinai yra tik daugumos pergalė, tai yra ir mažumos pageidavimų paisymas. Būtent tai ir yra reikalinga norint apsaugoti Europos mažumas.
Antroji priežastis, lėmusi sėkmingą referendumo rezultatą, yra tai, kad tie, kurie rėmsutartį, surenggerokai sėkmingesnę kampaniją negu praėjusį kartą, kai referendumas pralaimėjo. Europos Sąjunga yra sąjunga, kuri taria "taip", o ne "ne". Tačiau ne mažiau įtakos rinkėjams padarir ekonomikos krizė. Likimas, kuris ištiko Islandiją, kuri nėra ES narė, galėjo ištikti ir Airiją. Krizparodė, kad drauge mes esame stipresni ir kad bendradarbiavimas ir solidarumas yra geriau negu įtempti tarpusavio santykiai.
Ioan Mircea Paşcu
Pone pirmininke, naujasis Airijos referendumo rezultatas, šįkart palankus Lisabonos sutarčiai, yra tikrai gera naujiena. Vis dėlto bent pora aspektų mus verčia elgtis atsargiai. Pirmiausia - tai, kad reikalingas prezidento Václavo Klauso parašas, kurį praėjusį pavasarį, kai jis kalbėjo šiame Parlamente, mes suerzinome savo reakcija į jo atvirą skepticizmą ir jo įsitikinimus. Galiu tik pasakyti, kad mes galėjome pasielgti ir apdairiau.
Turėtume būti atsargūs siedami savo viltis su atnaujinta integracija, kuri apima ir plėtrą po Lisabonos sutarties įsigaliojimo. Tiesa yra ta, kad jei sulėtėtų tempas, tai įvyktų ne dėl Lisabonos sutarties, kuri tėra alibi, bet labiausia dėl neigiamų dabartinės krizės padarinių, ir tai galėtų paskatinti pakartotinį tam tikrų Bendrijos politikos priemonių nacionalizavimą ir išcentrines Europos Sąjungos tendencijas. Šiuos klausimus derėtų spręsti atskirai, jei norime, kad Lisabonos sutartis būtų tai, kuo norime, kad būtų.
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Pone pirmininke, manau, viena iš išvadų, kurias mes galime padaryti, yra ta, kad diskusijos su žmonėmis, išaiškinant jiems neaiškius klausimus, palaikant su jais ryšį, jiems nemeluojant, užtikrina didesnį jų dalyvavimą ir didesnę paramą Europos projektui.
Todėl aš, kaip ir daugelis kitų, kalbėjusių prieš mane, teigiamai ir konstruktyviai prisidėdamas prie šios diskusijos, norėčiau paprašyti Europos Komisiją svarstyti, ar naujoje Komisijoje Komisijos nario, atsakingo už žmogaus teises, pareigos neturėtų būti įtrauktos, pvz., į Komisijos nario, atsakingo už pilietybę, portfelį, apimant ir ryšių politiką, kuri yra gyvybiškai svarbi siekiant užtikrinti tinkamą bendravimą, paaiškinimus ir tikrą dialogą dėl Europos projekto.
John Bufton
Pone pirmininke, Airijos referendumo dėl Lisabonos sutarties rezultatas šį savaitgalį yra tinkamas įrodymas, kad Europos Parlamentas nėra demokratiškas, sąžiningas ar atskaitingas. Tačiau kam tai svarbu Na, pvz., man. Tai, kad Airijos gyventojai buvo priversti balsuoti du kartus, įrodo, kad ES veikia diktatūros metodais. Jei balsavimas nėra toks, koks reikalingas ES diktatoriams, tuomet jie reikalauja, kad būtų balsuojama dar ir dar kartą, kol bus pasiektas reikalingas rezultatas.
Tai yra neteisinga ir, mano nuomone, žalinga moraliniu požiūriu. Lisabonos fanatikai Europos Parlamente dabar visu pajėgumu sieks sukurti naują Europos supervalstybę, sudarytą iš 500 mln. žmonių. Neteisinga, kad mano šalies, Jungtinės Karalystės, gyventojams buvo pažadėtas referendumas, tačiau neleista jo surengti. Ironiška yra tai, kad pagal Lisabonos sutartį numatytas nuolatinis pirmininkas. Atrodo, kad juo gali tapti Tony Blair. Naujasis ES pirmininkas bus supervalstybės vadovas.
Dviejų šalies vadovų negali būti ir, kadangi ES yra aukščiau nacionalinių institucijų, ES pirmininko - galbūt Tony Blairo - sprendimai bus viršesni negu karalienės. Mano šalies žmonės neleis, kad kas nors būtų aukščiau už karalienę. Dieve, saugok karalienę!
Corneliu Vadim Tudor
(RO) Kaip jūs visi gerai žinote, šiuo metu, šalia ekonomikos ir socialinės krizės, Rumunijoje vyksta beprecedentpolitinkrizė. Šiuo metu rengiamasi rinkimams, kurių metu bus klastojami jų rezultatai. Aš turiu galvoje Rumunijos prezidento rinkimus, kurie turėtų vykti lapkričio 22 d. Visų rinkimų rezultatai Rumunijoje buvo suklastoti, tačiau šiuo metu vykstančio sukčiavimo mastas yra neįtikėtinas.
Aš nekaltinu nieko konkrečiai, tačiau yra sukurti ir ištobulinti nežmoniško sukčiavimo mechanizmai, kurie kelia pasipiktinimą. Tai - nuomonių apklausų klastojimas, rinkiminis turizmas, papildomi sąrašai, draudimas balsuoti tikriems rinkėjams ir mirusių rinkėjų balsai, didelės piniginės sumos ir plataus vartojimo prekės, skirtos neturtingų rinkėjų papirkinėjimui, tėvų įtikinėjimas, paperkant moksleivius, kompiuterinis sukčiavimas ir daug kitų neteisėtų veiksmų. Prašome padėti išgelbėti Rumuniją. Rumunijos žmonių vardu aš sakau: SOS.
Europos Vadovų Tarybos institucijų, tarp jų pirmiausia Europos Parlamento, moralinpareiga - padėti valstybei narei likti civilizuotai. Neleiskite Balkanų mafijai sužlugdyti kilnaus Europos Sąjungos projekto. Šis mano pavojaus signalas reiškia, kad Europos Sąjungos institucijos yra paskutinioji Rumunijos žmonių viltis.
Zoltán Balczó
(HU) Lisabonos sutarties šalininkai švenčia ne tiesiog pergalę, bet demokratijos pergalę, sulaukus pergalės jiems primestame referendume. Vis dėlto tikrasis rezultatas yra 3 su 1 sutarties oponentų naudai. Nepamirškime, kad Prancūzijos ir Nyderlandų žmonės pasak"ne" konstitucinei sutarčiai, kurios nuostatos yra visiškai tokios pačios. Toliau buvo pasitelkta kūrybinga, tačiau ciniška idėja, kad jei Europos žmonės nepritars šiai konstitucijai, ją reikėtų pavadinti reformų sutartimi, ir politiniai vadovai už ją turėtų balsuoti įvairiuose parlamentuose. Deja, pats pirmasis tai padarVengrijos parlamentas.
Aš suprantu, kad daugelis žmonių mano, kad Lisabonos sutartis Europos tautoms yra kelias į laimę, tačiau tai vis dėlto neduoda jiems pagrindo tvirtinti, kad Europos tautos būtent to ir nori.
Cristian Dan Preda
(RO) Aš norėjau, kad man būtų suteiktas žodis, ir norėjau priminti Corneliui Vadimui Tudorui, kad diskusijų, kurios šiuo metu vyksta, tema yra referendumas Airijoje ir kad melagingi jo pareiškimai su tuo neturi nieko bendra. Tuo pat metu aš norėčiau pasidžiaugti pergale, kurią iškovojo Europos rėmėjai Airijoje.
Cecilia Malmström
einanti Tarybos Pirmininko pareigas. - Pone pirmininke, aš stebiu gyvą diskusiją dėl Airijos referendumo šiame Parlamente, kur žmonės gali daug pasakyti apie demokratiją. Ar yra demokratiška leisti Airijos žmonėms balsuoti dar kartą? Taip. Tai labai demokratiška. Įsiklausykite į tai, ką sako žmonės, jų paklauskite: kodėl balsavote "Ne"? Tuomet sužinosite apie priežastis. Šie klausimai buvo patikslinti ir suteiktos teisinės garantijos Airijos žmonėms mokesčių, neutralumo, tam tikrais etiniais klausimais, taip pat pažadėjus, kad naujajai sutarčiai įsigaliojus visos valstybės narės, tarp jų ir Airija, turės savo Komisijos narį. Po šio patikslinimo įvyko naujas referendumas. Dviejų trečdalių balsų dauguma ir aktyviau dalyvaudami negu praėjusį kartą žmonės pasak"taip". Tai yra demokratiška, ir aš manau, mes turėtume tuo pasidžiaugti ir pasveikinti Airijos žmones.
Taip pat aš girdžiu diskusijas, kurios neabejotinai yra vietinės reikšmės ir kurios turėtų vykti Jungtinėje Karalystėje; ir nors man norėtųsi jose dalyvauti, tačiau aš to nedarysiu. Aš tik norėjau pasakyti, kad nepaisant to, kokia vyriausybbus valdžioje kitais metais Jungtinėje Karalystėje, jai bus reikalinga Europa, ir Europai bus reikalinga JungtinKaralystė.
Taip pat aš jaučiu tam tikrą čia juntamą nusivylimą dėl darbotvarkės. Galiu tai suprasti ir net tam pritarti, tačiau norėčiau užtikrinti Parlamentą, kad mes stengiamės veikti kuo skubiau. Mes turime garantijas arba pažadus, kad Lenkijos prezidentas netrukus pasirašys sutartį. Šiek tiek neaiški darbotvarkPrahoje. Aš ten vykstu šįvakar, jei spėsiu į lėktuvą, ir rytoj susitiksiu su daugeliu žmonių, kad išsiaiškinčiau padėtį, susijusią su tikėtinais scenarijais ir skirtingais tvarkaraščiais. Mums reikia keleto dienų, kad įsigilintume ir įvertintume padėtį konstituciniame teisme. Sutartis yra konstituciniame teisme ir, kol ji ten yra, prezidentas negali jos pasirašyti. Aš nusiteikusi gana optimistiškai: manau, kad viskas netrukus turėtų paaiškėti, tačiau mes turime šio išaiškinimo keletą dienų palaukti.
Šiuo metu pirmininkaujanti valstybnarė, žinoma, tęsia darbą. Sukurtos darbo grupės, kurios tęsia darbą, norėdamos pasirengti sutarties įgyvendinimui. Vyksta diskusijos su Europos Parlamentu, su Komisija, kad būtų pasirūpinta tuo, kas yra reikalinga, kad sutartis skubiai įsigaliotų.
Helene Flautre man pateikklausimą apie papildomus Europos Parlamento narius; tai yra klausimas, kurį mes turime spręsti, kai tik įsigalios sutartis, ir aš norėčiau ją patikinti, jei ji mus girdi, kad mes darome visa, kas įmanoma, kad kuo greičiau būtų galima priimti sprendimą. Aš norėčiau padėkoti Europos Parlamentui už tai, kad jis nusprendsuteikti šiems Parlamento nariams stebėtojo statusą, mums laukiant, kol bus sutvarkyti formalumai, kol nepriimta sutartis. Ji taip pat minėjo kandidatūras į aukštas pareigybes, tačiau šie vardai minimi tik žiniasklaidoje, spaudoje; Taryba kol kas nepateikjokių oficialių kandidatų pavardžių. Tačiau jos bus. Visi kandidatai yra vyrai. Aš labai pritarčiau tam, kad viena iš šių aukščiausių pareigybių atitektų moteriai. Aš negaliu jums garantuoti dėl to, kad mums tai pavyks, nes pirmininkaujanti valstybnarturi kalbėtis su visomis sostinėmis ir ieškoti kandidatų, kurie būtų priimtini visoms 27 valstybėms narėms, tačiau labai pritariu, kad būtų paskirta moteris; tai tikrai sustiprintų Europos atstovavimą.
Aš taip pat jaučiu, pone pirmininke, labai stiprų šio Parlamento norą, kad Europa taptų stipresnė, įtakingesnpasaulyje ir galėtų sėkmingai spręsti ekonomikos, kovos su nedarbu, globalizacijos ir klimato kaitos klausimus. Tai mes turime padaryti. Lisabonos sutartis yra svarbi priemonto siekiant; tačiau mes taip pat turime veikti toliau, nepaisant to, kokią turime sutartį, siekdami konkrečių rezultatų. Tik tuomet, kai galėsime suteikti piliečiams tai, ko jie iš mūsų tikisi, - ir tai taip pat tinka Tarybai, Komisijai ir Europos Parlamentui, - tik tuomet mes galėsime įgyti mūsų piliečių palaikymą ir pasitikėjimą. Galiu jus užtikrinti, kad pirmininkaujanti valstybnardaro visa, kas įmanoma, kad procesai visais šiais klausimais vyktų greičiau, užsitikrinant Europos Parlamento pagalbą. Labai dėkoju už įdomias diskusijas, pone pirmininke.
Margot Wallström
Komisijos Pirmininko pavaduotoja. - Pone pirmininke, tai buvo įdomios diskusijos, kurios, aš esu tikra, tam tikra prasme pakartoja diskusijas, kurios vyko Airijoje ir kitur.
Leiskite man pradėti pateikiant keletą faktų. Valstybių narių vyriausybės sprendžia, kaip turi būti vykdomas ratifikavimas. Nėra taip, kad ES institucijos priverstų valstybę narę pasirinkti referendumą arba parlamentinį ratifikavimą. Manau, labai svarbu tai pasakyti. Įdomu, kad tie, kurie ypač palaiko nepriklausomas nacionalines valstybes, taip pat yra ir tie, kurie nori, kad referendumai vyktų visose valstybėse narėse, ir man tai atrodo šiek tiek keista.
Airija nusprendsurengti antrąjį referendumą. Būkime sąžiningi; tai visuomet yra politinrizika, tačiau būtent Airijos vyriausybnusprendė, kad jie ketina tai padaryti. Ir kodėl?
Nėra neįprasta, kad referendumai būtų pakartotinai rengiami: taip anksčiau yra buvę svarstant vietos klausimus, tam tikrose valstybėse narėse galima keletą kartų sugrįžti prie vietinės reikšmės klausimų, todėl išlaikykime intelektinį sąžiningumą dėl šios procedūros.
Manau, kad mes išgirdome labai gerą pačių Airijos parlamento narių - Alano Kelly, Mary MacDonald, Proinsiaso De Rossos - analizę: jie pateikpaaiškinimus, kodėl Airijos gyventojai pakeitnuomonę, kodėl jie nusprendbalsuoti "taip", ir aš manau, kad šie atsakymai yra teisingi.
Man atrodo, kad kai kurie Europos Parlamento nariai labai keistai vertina demokratiją - jiems ji atrodo statiška ir absoliuti. Galbūt jie yra linkę pamiršti, kad šios diskusijos tema yra reforma. Tai yra procesas, prasidėjęs prieš daugelį metų Lakene ir vykęs įvairiose demokratinėse institucijose ilgus metus, ir jis apima diskusijas apie tai, kaip galima šiuolaikiškiau, demokratiškiau ir veiksmingiau priimti sprendimus. Valstybės narės ir jų vadovai, žinoma, daug laiko ir energijos skyršiam procesui, todėl jo negalima vertinti statiškai ir palyginti su futbolo varžybomis. Deja, nereikėtų skaičiuoti įvarčių, kaip futbolo varžybose, nes mes taip pat turime įsiklausyti į vienas kito nuomonę.
Ir tai buvo padaryta. Airijos žmonių susirūpinimas buvo išgirstas, ir tai buvo padaryta pačioje Airijoje. Kodėl būtina ką nors aiškinti? Patys Airijos gyventojai, jų nacionalinis parlamentas savo pakomitetyje apsvarstpriežastis, kodėl jie balsavo prieš - nes tai nustebino daugelį. Todėl jie atidžiai išnagrinėjo priežastis.
Aš pati ten buvau. Aš dalyvavau madų mugėje Dubline, lankiausi žuvies turguje Korke, aš dalyvavau susitikime Donegale ir pirmiausia, ką man sakžmonės, buvo: mes iš tikrųjų neperskaitėme viso sutarties teksto, tai yra labai sudėtingas teisinis tekstas ir labai sunku tiksliai suprasti jo prasmę.
Žmonės man sakė, kad išsigando to, kad tai, kas pavaizduota plakatuose, yra tiesa, kad ES nuspręs nustatyti minimalų 1,48 EUR atlyginimą: ar taip gali būti? Arba ar tiesa tai, kad ES įves privalomą karo prievolę ir pasiųs Europos armiją, kurioje tarnauja jaunuoliai, į Afganistaną: ar tai tiesa? Ką reiškia šie pareiškimai? Ar aš galiu jais tikėti? Todėl buvo daug nerimo ir susirūpinimo ir svarbiausia, pasakyčiau, stigo informacijos ir rimto požiūrio į žmonių problemas.
Toks yra paaiškinimas. Pilietinvisuomentaip pat dalyvavo, kaip, aš manau, tinkamai nurodAlan Kelly. Man ne gėda dėl to, kad mes parengėme Lisabonos sutarties santrauką, kuri vėliau buvo paskelbta didžiuosiuose laikraščiuose - pridurčiau, kad niekas nebandjos nuneigti - tam, kad piliečiai galėtų patys suprantama kalba perskaityti visą sutarties tekstą ir patys spręsti, kas joje parašyta, kas yra teisinga arba ne.
Man atrodo, kad padėjo teisinės garantijos, nes buvo paaiškinta, kad jie neturėtų jaudintis dėl neutralumo arba abortų arba dar dėl kažko. Taigi, jie gavo paaiškinimus ir teisines garantijas, taip pat jiems buvo pažadėtas Komisijos narys - ir dėkoju tau, Airija, nes tai reiškia, kad nuo šiol ir Švedija turės savo Komisijos narį, ir Vokietija, ir Graikija, ir kt. Manau, kad mes privalome už tai padėkoti airiams.
Žinoma, šie klausimai nebuvo svarstomi politinio vakuumo sąlygomis. Tikrovtaip pat turi įtakos tam, ką mes manome šiais klausimais, ir tai nėra nieko bloga, tačiau aš manau, kad, analizuojant referendumo rezultatą, kaskart reikėtų labai atidžiai įvertinti baimės veiksnį, nes baimyra labai stiprus jausmas ir juo galima manipuliuoti. Todėl aš manau, kad diskusijose, kurios vyks Airijoje, reikėtų taip pat svarstyti klausimą, kaip sumažinti baimės veiksnius. Vis dėlto tikrovparodė, kad Airijos žmonės mano, kad jų vieta yra Europoje, ir kad jiems svarbu priklausyti Europai, o ne klausimai apie tai, kas yra tiesa, ar netiesa.
Aš taip pat viliuosi, kad Komisija ir toliau vaidins svarbų vaidmenį pateikiant objektyvią faktinę informaciją, tačiau diskusijos vyks toliau, nes teigiama referendumo pusyra tai, kad jame dalyvauja piliečiai. Neigiama pusyra tai, kad tai gali supriešinti gyventojus. Žmonės yra priversti pasakyti "taip" arba "ne", ir tai ilgam išlieka žmonių širdyje ir prote. Tęsdami diskusiją, mes turime pareigą, demokratinį įpareigojimą taip pat rimtai atsižvelgti ir į "ne" ir pasirūpinti, kad ES klausimai būtų integruoti į įprastas politines diskusijas, tarp jų nuo šiol ir pilietinės visuomenės diskusijas Airijoje ir kitur Europoje. Iš dalies tuo galima paaiškinti, kodėl dalyvavimas nebuvo pernelyg aktyvus: taip atsitiko todėl, kad tai nėra kasdienių diskusijų apie politiką kiekvienoje valstybėje narėje dalis.
Visa tai turi būti padaryta ateityje, ir aš tikiuosi, kad nuo šiol bus Komisijos narys, atsakingas už pilietybę ir ryšius, ir tikėkimės - pagal naująją Lisabonos sutartį.
Pirmininkas
Dėkoju, Komisijos nare, taip pat dėkoju visiems, kurie dalyvavo šiose labai svarbiose diskusijose dėl Airijos referendumo.
Diskusijos baigtos.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnis)
Elena Oana Antonescu  
Airija referendume tvirtai balsavo už Europos Sąjungą. Įsigaliojus Lisabonos sutarčiai, pagaliau baigsis patinpadėtis, kurioje Europa yra jau keletą metų.
Daug kalbėta apie demokratijos trūkumą, jaučiamą Europoje, ir apie atotrūkį tarp Europos Sąjungos ir jos piliečių. Kai kurie nariai net kalbėjo apie Europos institucijų nesugebėjimą spręsti klausimus, kurie kyla dėl to, kad Europa šiuo metu iš esmės yra kitokia, ji yra sudaryta iš 27 valstybių narių, iš kurių daug yra neseniai įstojusių ir kurių išsivystymo lygis ir ekonomikos tipas skiriasi.
Bendrijos institucinės struktūros netinkamumas, poreikis stiprinti ES teisėtumą jos piliečių akyse ir taikyti specifines priemones įgalinant ES vykdyti visuotinius įsipareigojimus sudėtingo ekonomikos klimato sąlygomis pateisina valstybių narių pasiryžimą remti poslinkius demokratiškesnės Europos link.
Sutarties įsigaliojimas leistų pagrįsti Europos Sąjungos reformą, kuriant institucinius pajėgumus, kurie leistų imtis atitinkamų veiksmų. Vis dėlto šiems iššūkiams spręsti reikalinga politinvalia. Dėl to svarbiausia yra sėkmingai įgyvendinti Lisabonos sutartį.
Sebastian Valentin Bodu  
Europos Sąjunga artėja prie svarbaus momento, kai turėtų įvykti pati svarbiausia reforma jos istorijoje: Lisabonos sutarties įgyvendinimo. Airija ištar"taip" sutarčiai, praėjus šešiolikai mėnesių po to, kai ji tvirtai ištar"ne", ir tai sukėldidelį nerimą tarp visų vyriausybių Europoje.
Dabar ES laukia, kol Lenkijos prezidentas skubiai ratifikuos sutartį, kaip jis ir žadėjo, ir konstitucinis teismas Čekijoje padarys tai, ką atsisakpadaryti Čekijos prezidentas. Tai leis didinti ES lankstumą ir reagavimą, tačiau tai ne viskas. Sutartis vėl pažadintų šalių siekį tapti Bendrijos narėmis. Vakarų Balkanų šalys entuziastingai sutiko referendumo dėl sutarties ratifikavimo Airijoje rezultatą.
Ji leis stiprinti ES balsą visame pasaulyje sukuriant ir reformuojant atitinkamas institucijas. Tuomet ES nebus tik bendroji rinka, ji bus svarbi tarptautinių santykių jėga. Jos jėgą užtikrins 27 valstybės narės, kurių netolimoje ateityje galbūt bus daugiau. Mes manome, kad sutartis turėtų įsigalioti 2010 m. Šie metai galėtų tapti ES atsinaujinimo metais, dar kartą įrodant, kad Europa norėdama atsinaujinti savo istorijoje ne kartą pasinaudojo įvairiomis galimybėmis.
Maria Da Graça Carvalho  
Airijos referendumo rezultatas dėl Lisabonos sutarties yra svarbus žingsnis stiprinant Europos integraciją ir Europos vaidmenį. Lisabonos sutartis įgalina stiprinti ES vaidmenį energetikos, klimato kaitos, mokslo ir bendradarbiavimo su besivystančiomis šalimis srityse.
Pagal Lisabonos sutartį kova su klimato kaita yra konkretus ES aplinkos politikos tikslas, pripažįstant, kad kovoje su klimato kaita jai tenka pirmaujantis vaidmuo tarptautinėje arenoje.
Pirmą kartą atskiras skyrius bus skirtas energetikai, nustatant ES tikslus energetinio saugumo srityje, skatinant energetikos veiksmingumą ir atsinaujinančių energijos šaltinių vystymą.
Lisabonos sutartimi nustatomas pagrindas kuriant Europos mokslinių tyrimų erdvę ir stiprinant Europos veiksmus srityje, kuri yra itin svarbi ekonomikos augimui ir užimtumui.
Lisabonos sutartyje pirmą kartą pasiūlyta konkreti teisinbazteikiant humanitarinę pagalbą ir nurodyta, kad skurdo mažinimas ir kova su juo yra svarbiausias Europos Sąjungos vystymosi bendradarbiavimo politikos tikslas.
João Ferreira  
Antrojo referendumo dėl Lisabonos sutarties Airijoje rezultatas nekeičia nedemokratiško proceso pobūdžio, kai iš pradžių nebuvo atsižvelgta į žmonių valią. Mes negalime leisti pamiršti piliečių "ne" konstitucinei sutarčiai Prancūzijoje arba Nyderlanduose arba apgaulės paverčiant ją Lisabonos sutartimi.
Nepagarba Airijos žmonių "ne" pirmajame referendume ir po to vykdytas nepriimtinas šantažas ir įsikišimas, pasibaigęs didžiule kampanija, begėdiškai panaudojant Airijos valstybės ir Europos Sąjungos lėšas, taip pat turėtų įeiti į istoriją. Nei ratifikavimo procesas, nei šios sutarties turinys nepateisina tolesnių politikos priemonių, sukėlusių rimtą ekonomikos ir socialinę krizę ES, konkrečiai Portugalijoje, ir kurią ši sutartis dar labiau sustiprins.
Iš savo pusės mes ir toliau ketiname ryžtingai tęsti kovą su neoliberalizmu, federalizmu ir militarizmu Europos Sąjungoje. Mes ir toliau ketiname tęsti kovą už kitokią Europą - darbuotojų ir liaudies Europą - prieš naujas grėsmes, kurios kyla socialinėms ir darbuotojų teisėms, demokratijai, suverenumui, taikai ir bendradarbiavimui, kurias mes įžvelgiame.
Bruno Gollnisch  
Pone pirmininke, ponios ir ponai, iš ko mes juokiamės? Panieka atmieštas pasitenkinimas dėl Airijos gyventojų "taip", išgautas po ilgų gąsdinimų, kaltinimų ir melo, žemina demokratiją ir prieštarauja žmonių valiai. Teisingumo požiūriu, prisipažinimas, išgautas prievarta, nėra nieko vertas: tai tinka ir suklastotiems ratifikavimams, kur galimas vienintelis atsakymas, priverčiant piliečius balsuoti dar ir dar kartą ad nauseam, jei negalima jų apeiti parlamentiniu keliu. Šiandien Čekijos prezidentas Václav Klaus yra vienintelis asmuo, pasipriešinęs šiam prieš laisvę nukreiptam tekstui, kokia yra Lisabonos sutartis. Visi Europos patriotai, visi, kurie nepritaria Europos supervalstybei, visi, kurie galvoja, kad žmonės turi teisę patys spręsti dėl savo ateities, turėtų parodyti jam savo paramą ir padėti atsilaikyti prieš spaudimą, kurį jis patiria ir turėtų dar patirti netolimoje ateityje.
Lívia Járóka  
Norėčiau pasinaudoti galimybe ir pasidžiaugti Airijos referendumo rezultatu, kuris leis įsigalioti Lisabonos sutarčiai, ir šitaip kurti Europos Sąjungą, kurioje būtų daugiau vietos demokratijai ir solidarumui. Noriu pabrėžti, kad, viena vertus, sutartis suteikia nacionaliniams parlamentams didesnę įtaką ir, kita vertus, ji yra pagrįsta Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija, išlaikant ir konsoliduojant šio dokumento teisiškai įpareigojantį pobūdį žmogaus ir mažumų teisių požiūriu. Tai ypač svarbu Vengrijai, nes Chartijos draudimas diskriminuoti asmenis, priklausančius nacionalinei mažumai, yra labai svarbus vengrų, gyvenančių ne Vengrijoje, ir mažumų, gyvenančių pačioje Vengrijoje, požiūriu. Dabartinės visuotinės ekonomikos krizės sąlygomis būtina pripažinti, kad veiksmingas ir efektyvus Europos bendradarbiavimas leistų vidutinio dydžio valstybei, kokia yra Airija arba Vengrija, sėkmingai įveikti krizę.
Rareş-Lucian Niculescu  
Įsigaliojus Lisabonos sutarčiai, teisėkūros procedūra taps paprastesnė. Pati didžiausia pažanga šiuo požiūriu bus didesnis sričių, kur ES Taryba gali priimti sprendimus kvalifikuotąja balsų dauguma (o ne vienbalsiai), skaičius, taip pat daugiau sričių, kur Europos Parlamentas drauge su ES Taryba turės bendro sprendimo teisę. Visa tai labai supaprastintų procedūrą priimant sprendimus ES lygmeniu, ypač tokiose srityse, kaip struktūriniai fondai ir Sanglaudos fondas, itin svarbūs Rumunijai, kuriai reikalingi pinigai tolesniam vystymuisi. Aš taip pat pritariu tam, kad būtų suteikti platesni įgaliojimai Europos Parlamentui, pvz., dėl lėšų skyrimo žemės ūkiui, kuris itin nukentėjo nuo šiuo metu vykstančios ekonomikos krizės ir kur reikalingos konkrečios priemonės, leidžiančios pasiekti greitų rezultatų, kad pagerėtų ūkininkų gyvenimas ir užtikrinant geresnį aprūpinimą maisto produktais mūsų piliečiams.
Joanna Senyszyn  
Prezidentas Lech Kaczyński, nepaisant viešai pareikšto pažado, iki šiol dar nėra pasirašęs Lisabonos sutarties. Tai trunka jau daugiau kaip pusantrų metų. Tai yra smerktina, nepagrįsta ir net neteisėta.
2008 m. balandžio 1 d. Lenkijos parlamentas įpareigojo prezidentą ratifikuoti Lisabonos sutartį. Vadovaujantis Lenkijos Liaudies Respublikos konstitucija, prezidentas buvo įpareigotas pasirašyti sutartį. Tai nėra jo geros valios arba nusiteikimo klausimas - tai yra įpareigojimas. Nevykdydamas šio įpareigojimo, jis pažeidžia įstatymą. Nepasirašydamas šios sutarties tol, kol bus priimtas piliečių sprendimas kitoje šalyje, prezidentas Lech Kaczyński tarsi parodė, kad Lenkija, kaip valstybė, negali priimti savarankiško sprendimo, ir įžeidlenkų patriotinius jausmus. Airijoje laimėjo stiprios ir suvienytos Europos Sąjungos rėmėjai. Lenkijoje prezidentas užkirto kelią pergalei ir dabar beveik neturi visuomenės paramos.
Ar gali būti, kad jis delsdėl asmeninių priežasčių iš baimės netekti prieš Europą nusiteikusių rinkėjų balsų, tarp jų ir radijo stoties Radio Maryja klausytojų? Jei taip, prezidentą reikėtų nušalinti. Vadovaujantis Lenkijos Respublikos konstitucija, galimi du keliai. Valstybės tribunolas arba Lenkijos Respublikos konstitucijos 131 straipsnio 2 dalies 4 pastraipos nuostata: "paskelbus Nacionalinei asamblėjai, kad prezidentas negali nuolat vykdyti numatytų pareigų dėl savo sveikatos būklės". Lenkijos gyventojai nenori trukdyti Europos Sąjungos plėtrai. Atvirkščiai, jie norėtų inicijuoti naudingus pokyčius Europoje. Prezidentas Lech Kaczyński negali tam trukdyti.
Czesław Adam Siekierski  
Nepaisant to, kad Europos Sąjunga ir jos institucijos gali diena iš dienos veiksmingai veikti ir be Lisabonos sutarties, negalėjimas jos priimti gali sukurti bendrijos, negalinčios pasiekti ir priimti svarbių sprendimų, įvaizdį. Lisabonos sutartyje nustatomi nauji balsavimo principai, kai valstybės balsavimo galia aiškiai priklauso nuo jos gyventojų skaičiaus. Lyginant su dabartine balsavimo pagal Nicos sutartį sistema, didelės valstybės, tarp jų ir Vokietija, turi daugiau galių, o galių paskirstymas yra mažiau naudingas vidutinio dydžio valstybėms, tarp jų ir Lenkijai. Balsų skaičius pagal Nicos sutartį Lenkijai buvo itin palankus. Esama tam tikros baimės dėl kompetencijos pasidalijimo įsteigus naują - Europos Vadovų Tarybos pirmininko, kuris paprastai vadinamas ES prezidentu - instituciją. Prisiminkime, kad mes jau turime Europos Komisijos pirmininką ir Europos Parlamento pirmininką, taip pat yra ES vadovaujančios valstybės narės, kitaip vadinamos pirmininkaujančia valstybe nare, vadovas ir mes laukiame, kol bus paskirtas vyriausiasis įgaliotinis užsienio reikalams ir saugumo politikai. Be vyriausiojo įgaliotinio, kuris taip pat vadinamas ES užsienio reikalų ministru, Lisabonos sutartis sustiprins ES užsienio politiką, nustatant bendrą diplomatiją. Be to, nustatyta galimybišstoti iš ES, sukurta Europos piliečių iniciatyva, sutartyje taip pat kalbama apie poreikį sukurti ES energetikos politiką, kuri yra labai svarbi Europos ateičiai. Mes su viltimi laukiame galutinio sutarties ratifikavimo.
Silvia-Adriana Ţicău
raštu. - (RO) Lisabonos sutartis leidžia nacionaliniams parlamentams į nacionalinių diskusijų darbotvarkę įtraukti klausimus, susijusius su Europa. Faktiškai kiekvienas Europos Komisijos teisėkūros pasiūlymas bus nagrinėjamas nacionaliniuose parlamentuose tam, kad būtų patvirtinta, ar jis atitinka subsidiarumo principą. Jei vienas trečdalis nacionalinių parlamentų informuoja Komisiją, kad šis principas pažeistas, Komisija yra įpareigota persvarstyti savo pasiūlymą. Jei pusnacionalinių parlamentų mano, kad subsidiarumo principo nesilaikoma, Europos Parlamentas ir Taryba yra įpareigoti padaryti pareiškimą, ar šio principo laikomasi, ar ne. Priėmus Europos teisės aktą, nacionaliniai parlamentai gali prašyti Europos Teisingumo Teismą jį atšaukti per du mėnesius nuo jo paskelbimo datos. Atsižvelgiant į teisės aktų leidybos Europos lygmeniu proceso trukmę, su Europos Sąjunga susijusių klausimų įtraukimas į nacionalinių diskusijų darbotvarkę leistų valstybėms narėms laiku gauti nuorodas ir rekomendacijas ir parengti savąsias tuo pat metu, kaip ir ES. Lisabonos sutartimi dar kartą patvirtinama, kad ES ekonomika yra socialinės rinkos ekonomika, ir ES suteikiamos naujos galios tokiose srityse, kaip klimato kaita ir energetikos politika. Šių įgaliojimų reikšmyra ypač svarbi, atsižvelgiant į ES energetinę priklausomybę nuo trečiųjų šalių.
Rafał Kazimierz Trzaskowski  
raštu. - Airijos gyventojų "taip" Lisabonos sutarčiai yra gera naujiena Europai. Nėra abejonių, kad sutartis būtų naudinga Europos Sąjungai supaprastinant jos sprendimų priėmimo procesą ir didinant jos veiksmingumą. Priešingai tam, ką teigia oponentai, sutartimi nenumatoma jokių didesnių perversmų. Vis dėlto niekuomet anksčiau tiek daug dėmesio nebuvo skirta įgyvendinimui. Didžiausi skirtumai yra detalėse. Pvz., sutartyje esančios naujovės leidžia didinti ES matomumą tarptautinėje arenoje. Vis dėlto daug kas priklauso nuo galutinių sąlygų, kurios leistų nustatyti naujų priemonių, kaip, pvz., Europos išorės veiksmų tarnyba, pobūdį. Todėl itin svarbu, kad Europos Parlamentas tinkamai atliktų savo vaidmenį kuriant institucinę sąrangą pagal Lisabonos sutartį, jei tik tai įmanoma. Dėl to procesas taptų skaidresnis, padidėtų jo teisėtumas ir pagaliau tai pasitarnautų užtikrinant geresnį galutinį rezultatą.
