Új többéves pénzügyi keret a versenyképes, fenntartható és befogadó Európáért (vita) 
Elnök
Az első napirendi pont a Salvador Garriga Polledo által a 2013 utáni fenntartható Európai Unióval kapcsolatos politikai kihívásokkal és költségvetési forrásokkal foglalkozó különbizottság nevében készített jelentés, amelynek tárgya: Befektetés a jövőbe: új többéves pénzügyi keret (MFF) a versenyképes, fenntartható és befogadó Európáért.
Salvador Garriga Polledo
Elnök úr, Lewandowski biztos úr, hölgyeim és uraim, ez idáig 23 évre szóló, négy jól elkülöníthető szakaszra bontható pénzügyi tervünk volt, amelyek elősegítették, hogy az uniós kiadások és bevételek rendezett módon fejlődjenek. A pénzügyi tervek tették lehetővé az uniós programok megvalósítását. Ezért olyan jelentős a jelenlegi vita és az azt követő szavazás az Európai Unió pénzügyeinek szempontjából. A Parlament első alkalommal vállal politikai kezdeményező szerepet az európai költségvetés kialakításában. A Bizottságnak és a Tanácsnak reagálnia kell erre a javaslatra, és elő kell terjeszteniük saját elképzelésüket.
A Parlament egy konszenzuson és együttműködésen alapuló javaslatot dolgozott ki. Mindez egy évi munkát, 1100 módosítást és 120 kötelezettségvállalást foglalt magában, valamint 11 parlamenti bizottság és 10 nemzeti parlament közreműködésével jött létre. Gratulálni szeretnék valamennyi tisztviselőnek és asszisztensnek, akik az elmúlt évben a jelentés elkészítésén dolgoztak.
Intézményi együttműködést biztosított a José Manuel Durão Barroso vezette biztosok testülete is, különösen a pénzügyi programozásért és a költségvetésért felelős biztos, Janusz Lewandowski támogatásával. Bízunk abban, hogy az általuk június 29-én előterjesztett javaslat összhangban lesz a jelentésünkben szereplő ajánlásokkal.
A jövőben nem tudunk több Európát teremteni kisebb költségvetésből. Véget kívánunk vetni annak a rossz szokásnak, hogy ünnepélyes politikai kötelezettségvállalásokat fogadunk el, amelyeket képtelenség finanszírozni. A lisszaboni stratégiával kapcsolatban elegendő tapasztatot szereztünk ezen a téren, és nem szeretnénk, ha az Európa 2020 stratégia újabb kudarc lenne, amely csak csalódást okoz, és az euroszkepticizmust erősíti. Ezért a következő pénzügyi terv gerincét az Európa 2020 stratégia fogja képezni.
Szilárdan hiszünk az uniós kiadások hatékonyságában. Az uniós költségvetés által biztosított egy euró felhasználása hatékonyabb, mint a 27 nemzeti költségvetés által egyénileg elköltött egy euró. A hozzáadott érték elképzelése kiállta a próbát, és úgy véljük, hogy az gyakorlatilag valamennyi uniós programra alkalmazható. Felszólítjuk az Európai Bizottságot, hogy valósítsa meg ezt a lehetőséget.
A mezőgazdasági és a kohéziós politika megfelelő finanszírozása nélkül nem létezhet európai politika. Ezért arra kérjük a Tanácsot, hogy 2013 után is tartsa fenn a kiadások szintjét e két politika számára. A kutatás, a fejlesztés, az innováció, az energiahatékonysági, valamint a megújuló energiákba, a transzeurópai kommunikációba és energia-összeköttetési hálózatokba történő beruházások, az éghajlatváltozás és az oktatás csak néhány azon fő célkitűzések közül, amelyekhez az uniós költségvetésnek fedezetet kell biztosítania.
Az uniós költségvetés csökkentése nem járható út azok számára, akik hiszünk a versenyképes Európában. Úgy véljük, hogy a jelenlegi pénzügyi tervben szereplő összes kiadás legalább 5%-os növelése szükséges. Ez az emelés minimumkövetelmény a főbb hagyományos politikák, valamint az új prioritások megvalósításához szükséges összegek biztosításához. Az 5% a politikai realizmus megnyilvánulása, és a jelentésben előterjesztett és az ülésteremben jelenlévő képviselőcsoportok által elfogadott, a saját források új rendszerére vonatkozó ésszerű javaslattal együtt ennek kell képeznie a későbbi intézményközi tárgyalások alapját.
A válság és a mentőcsomagok időszaka talán a lehető legalkalmatlanabb pillanat a pénzügyi tervvel kapcsolatos tárgyalások megkezdéséhez, azonban mindnyájunknak szembe kell néznünk a kihívással, akik hiszünk az uniós költségvetés 27 tagállamot valódi egységgé formáló szerepében, és elég magasra kell tennünk a mércét ahhoz, hogy megbirkózzunk vele.
A mai vita - elismerés és kritika formájában - egyaránt rávilágít majd a jelentés erősségeire és hiányosságaira. Tisztában vagyok azzal, hogy lehetetlen az ülésteremben lévőktől egyhangú támogatást várni egy ilyen érzékeny témában, azonban köszönetet szeretnék mondani a politikai képviselőcsoportoknak a konszenzus kialakítására tett nagylelkű erőfeszítéseikért, valamint az ebben az időszakban nyújtott szakértő közreműködésükért. Nekik köszönhetően a végleges jelentés összehasonlíthatatlanul jobb, mint bármi, amit támogatásuk nélkül készíthettem volna.
Joseph Daul
Elnök úr, hölgyeim és uraim, az euró- és államadósság-válságra nem nemzeti, hanem európai szintű megoldást kell találni. Az Európai Bizottság nevében Barroso úr erre kívánja felhívni a tagállamok figyelmét már hónapok óta.
Az európai szintű megoldás azonban európai finanszírozást jelent. Képviselőcsoportom ezt a finanszírozást mind a célkitűzések, mind a feladatmeghatározás tekintetében az új európai realitásokhoz kívánja igazítani. Kérdésem a Tanácshoz a következő: a 2020-as évek Európája azonos-e az 1960-as évek Európájával? Összehasonlítható-e a tagállamok államháztartásainak állapota, valamint növekedési kilátásaink és Európa világban elfoglalt helye a két korszakban? Úgy vélem, nem. Egyértelmű, hogy a mai Európa már nem hasonlítható az alapító atyák Európájához. Megváltozott, és felelőtlenség lenne, ha ezek a változások nem tükröződnének az uniós finanszírozás módjaiban, vagyis abban, ahogy Európa felépül.
(A felszólaló megszakítja beszédét, azzal a szándékkal, hogy később folytathatja azt)
Martin Schulz
Elnök úr, először is köszönetet szeretnék mondani Garriga úrnak és a 2013 utáni fenntartható Európai Unióval kapcsolatos politikai kihívásokkal és költségvetési forrásokkal foglalkozó különbizottság tagjainak, mert véleményem szerint kiváló munkát végeztek. Ritkán találkoztam olyan kiegyensúlyozott és ésszerű jelentéssel, mint amelyet a politikai kihívások bizottsága előterjesztett.
A jövőbeni pénzügyi terv és annak felépítése kérdésével kapcsolatban azt mondhatom, hogy egyre pontosabban körvonalazódik az általunk megvalósítani kívánt Európa képe. Az elkövetkező évekre olyan költségvetésre van szükség, amely tükrözi az Európai Unió - beleértve az állam-és kormányfők - törekvéseit, és amely ugyanakkor polgáraink elvárásainak is megfelel. A tizedesjegyekben mért számadatokról szóló, látszólag meglehetősen ártalmatlan vita valójában az Európai Unió útját jelöli ki a következő tíz évre.
Rendszeresen találkozunk olyan javaslatokkal, amelyek meghatározzák, hogy az Európai Uniónak mit kellene tennie, mit kellene elérnie és milyen feladatokra kell felkészülnie. Ugyanakkor azt is tapasztaljuk, hogy az ezekhez szükséges pénzügyi források nem állnak rendelkezésre. Ha azonban több felelősséget hárítunk az Unióra, elvárva, hogy nagyratörő projekteket finanszírozzon, miközben csökkentjük a pénzügyi forrásokat, az Európai Unión belüli szolidaritást ássuk alá, hiszen a támogatásokért folyó harcok révén - például a kohéziós politikán belül - belső megosztottságot szítunk. Az uniós tagállamok között nem lenne szabad megengedni a szolidaritás elleni ilyen támadást, amelynek veszélyes formáját az Unió néhány tagállamán belül már most is tapasztalhatjuk.
Létezik egy David Cameron vagy a holland kormány - legalábbis a holland képviselőházban a kormányt támogató párt - által elképzelt Európa, a minden eddiginél nagyobb megszorítások, az inkluzív fejlesztéstől való fokozott eltávolodás és az újranemzetiesítés Európája. Lesznek, akik támogatni fogják ezt az elképzelést. Ugyanakkor azt is mondhatjuk, hogy Európa mint XXI. századi kontinens a mi válaszunk a gazdasági, környezeti, pénzügyi és bevándorlási politikákkal kapcsolatos kihívásokra egy globalizált világban. Két lehetőségünk van: feloszthatjuk magunkat alkotórészeinkre, amelyek mérete a 82 millió lakosú Németországtól a 360 000 fős Máltáig terjed. Ha a mindenki önmagáért elvét tartjuk szem előtt, Európa jelentéktelenné válik. Végső soron még egy 82 millió lakosú, például az általam is képviselt tagállam sem lesz képes hosszú távon túlélni a kontinensek közötti versenyt. Nekünk a Közösséget alkotó 500 millió ember és 27 tagállam erejére van szükségünk. Ez fog erőssé tenni bennünket.
Pontosan ez az, amit a 2020-ig szóló pénzügyi terv hétéves költségvetése tükröz. Ez egy jól kidolgozott terv. Nagy örömmel töltene el, ha azt látnám, hogy a lengyel elnökségnek az általuk közzétett tervezetben is nyilvánvaló szellemisége alakítja Európát az elkövetkező években, az általuk javasolt együttműködés szellemében. A tagállamok a Tanácsban és az uniós polgárok képviselői az Európai Parlamentben egyenlő feltételekkel tárgyalnak Európa pénzügyi és gazdasági jövőjéről. Nem mondhatjuk, hogy "Szeretnénk egy Marshall-tervet a mediterrán országok számára, amely támogatja az észak-afrikai demokráciák fejlődését”, miközben azt mondjuk, hogy "csökkenteni kellene az uniós költségvetést”. Nem mondhatjuk, hogy "a bruttó hazai termék 0,8%-át kívánjuk az uniós költségvetés finanszírozására fordítani”, majd amikor gazdáinkat az EHEC-baktérium okozta válság sújtja, kártérítést igényelünk, ahogyan azt a holland kormány tette. Természetesen segíteni kívánjuk a mezőgazdasági termelőket. Segítenünk kell nekik. Természetesen segíteni kívánunk Észak-Afrikában. Őket is segítenünk kell. Ehhez azonban szükségünk van egy megfelelő, kiegyensúlyozott, racionálisan kialakított hosszú távú költségvetésre is, ahogyan az a jelentésben szerepel.
(A felszólaló hozzájárul ahhoz, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdésében meghatározott kék kártya eljárás értelmében kérdést intézzenek hozzá.)
Lucas Hartong
(NL) Elnök úr, tekintettel a holland kormány álláspontjára vonatkozó rendkívül kedvezőtlen reakciókra, meg szeretném kérdezni tisztelt képviselőtársamat, hogy elismeri-e még egyáltalán az uniós tagállamok demokratikus jogát arra, hogy állampolgáraik nevében megfogalmazzák saját véleményüket.
Martin Schulz
(DE) Hartong úr, természetesen elismerem ezt a jogot. Azt remélem, hogy ön is elismeri, hogy egy nemzetközi demokráciában a holland kormány álláspontját nem lehet fenntartások nélkül elfogadni, hanem meg kell vitatni azt.
Minden tiszteletem Rutte úré, aki támogatja az uniós költségvetés 2,7%-os növelését. Ezt tudomásul vettem, és örömömre szolgál, hogy figyelmesen hallgatott engem, hiszen itt a Parlamentben valamennyi kormány álláspontját nyilvánosan megvitatjuk. Ennyiben tehát nem sikerült megértenem kérdése lényegét, annyit azonban kivettem belőle, hogy ön is támogatja a demokráciát. Felteszem, ez bizonyos előrelépést jelent.
Guy Verhofstadt
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, itt van a kezemben a brit kormány képviselőjének levele a Politikai Kihívások Bizottságának (SURE) jelentéséről. A levél szerint a brit kormány számára csalódást okozott a SURE bizottság jelentéstervezete. Kollégáim, úgy vélem, ez azt jelenti, hogy ez a mai egy igen remek jelentéstervezet!
Meg kell mondanom önöknek, hogy azon a pár szón kívül, amely tudatja, hogy a brit kormány csalódott a jelentéssel kapcsolatban, a levél egésze valódi provokáció: provokáció Európa és az Európai Unió számára, mivel legfőbb álláspontja az, hogy a többéves pénzügyi keret (MFF) növelése lehetetlen, valamint az, hogy ragaszkodnunk kell a korábbi MFF-hez, ugyanazokhoz a számokhoz, ugyanazokhoz a forrásokhoz, természetesen ugyanazokhoz a visszatérítésekhez, az Egyesült Királyságot megillető visszatérítésekhez pedig mindenféleképpen. Semmit sem szabad megváltoztatnunk.
A brit kormány mindazonáltal döntéshozó kormány kíván lenni, és meg akarja újítani nem csak az Egyesült Királyságot, de az egész Európai Uniót is. Éppen ezért nem értem, miért kellene a korábbi MFF-hez ragaszkodnunk, és egyszerűen folytatni a korábbi politikákat. Úgy vélem, legfőbb ideje tudatosítani az emberekben azt, hogy nem az uniós GDP 1%-át kitevő uniós költségvetés csökkentése fogja megoldani az Európai Unió egyes tagállamainak költségvetési konszolidációját. Ez az 1% az Európai Unión belüli kiadásoknak mindössze egynegyvened része.
Más módon is tudunk takarékoskodni. Másik javaslatunk a brit kormány számára az, hogy amennyiben megtakarítást szeretne elérni a brit közszférában, az Európai Unió szerepének megnövelésével van erre lehetősége.
Engedjék meg, hogy ismertessek három példát. Elsőként a külpolitikát. Az Egyesült Államokban 28 000 diplomata dolgozik. Európában 93 000: Európában négyszer annyi a diplomaták száma, mivel nincsen közös külpolitikánk. Itt lenne lehetőség a költségcsökkentésre. Ha a brit kormány többet fektetne az Európa Unióba, az megtakarításokat eredményezne a külpolitikában, William Hague minisztériumában. A második példa a monetáris politika. Az Európai Unió monetáris politikájáért hozzávetőleg 44 000 ember felel. Az Egyesült Államokban 18 000-en dolgoznak a Jegybankban (Federal Reserve Board). Ez az európai tisztviselők számának harmada.
Amennyiben a brit kormány megtakarításokat kíván elérni, csatlakozhat az euróövezethez, nagyobb hatalmat és több hatáskört adhat az Európai Uniónak, valamint csökkentheti a Nagy-Britanniában a monetáris politikával foglalkozókhoz kapcsolódó kiadásokat. Ha a brit kormány Nagy-Britannián belül kíván takarékoskodni, a kutatási ágazatban ezt egyszerűen megteheti az európai szabvány azonnali bevezetésével. Ez óriási megtakarítást eredményezne kutatási költségvetésében. Ez a válaszunk a brit kormány számára.
(Taps)
Joseph Daul
Elnök úr, képviselőcsoportom olyan uniós finanszírozást szeretne, amely tükrözi az új európai realitásokat, tendenciákat és célokat. Vajon a tagállamok államháztartásainak állapota, növekedési kilátásaink és Európa világban elfoglalt helye megfelel-e az Európa alapító atyái által elképzelteknek? Semmiképpen sem: mindezek továbbfejlődtek és megváltoztak.
Felelőtlenség lenne, ha nem úgy alakítanánk ki Európa finanszírozását, hogy tükrözze ezeket a változásokat. A többéves pénzügyi keret egy erőteljesen politikai kérdés, amelyet a különbizottság a Költségvetési Bizottsággal együtt egy éve tárgyal. Gratulálni szeretnék a bizottságnak a munkájához. Bízom benne, hogy a bizottságot jellemző európai szellemiség vezérli majd a keret végrehajtását, és polgáraink érdekében biztosítani fogja Európa előbbre jutását.
Az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoportja a vitában való teljes körű részvételre szólítja fel a tagállamokat. Teljes körű részvétel alatt nem azt értem, hogy egyszerűen kijelentjük: a végső cél a 2020-ig tartó időszakra vonatkozó európai kiadások befagyasztása, vagy hogy azonnal elvetjük az uniós saját források elképzelését. Azért szeretnénk saját forrásokat, hogy csökkentsük a nemzeti költségvetésekre nehezedő nyomást. Ezért javasoljuk a saját források koncepcióját az állam- és kormányfők számára: hogy a szorult helyzetben lévő nemzeti költségvetéseket tehermentesítsük.
Hadd emlékeztessem önöket arra, hogy az uniós költségvetés a nemzeti költségvetésektől eltérően mindig is kiegyensúlyozott volt, míg ez utóbbiak nagyrészt komoly hiánnyal küszködtek. Hadd emlékeztessek arra is, hogy az uniós költségvetés 90%-át a tagállamok érdekeit szolgáló projektekre fordítjuk. Végül engedjék meg, hogy felhívjam a tagállamok figyelmét arra, hogy év végén az el nem költött összegeket hiánytalanul visszajuttatjuk nekik. Mégis azzal vádolnak bennünket, hogy rossz irányítók vagyunk: úgy vélem, hogy fokoznunk kell kommunikációs erőfeszítéseinket. Ezért kérem, hogy ne kezeljük tovább úgy az uniós költségvetést, mintha az terhet róna az államháztartásokra.
Legyünk őszinték: az uniós szinten elköltött egy euró jóval nagyobb megtérülést eredményez, mint a nemzeti kormányok által elköltött egy euró. A nemzeti szinten kiadott egy euróból 20-30 centet azonnal az államadósság kamatainak visszafizetésére csoportosítanak át. Az Európaiaknak meg kell tudniuk az igazságot.
Az igazság az, hogy az oktatás és az egész életen át tartó tanulás uniós támogatása nélkül fokozódni fog a Kínába és az Egyesült Államokba irányuló agyelszívás. Az igazság az, hogy a kutatás és innováció uniós támogatása nélkül világviszonylatban romlana tagállamaink versenyképessége, valamint lelassulna a növekedés és csökkenne a foglalkoztatottság. Az igazság az, hogy európai kohéziós támogatás nélkül elmélyülne a gazdag és szegény régiók közötti szakadék. Az igazság az, hogy uniós támogatás hiányában az élelmiszer-biztonsági politika, az energiapolitika és az éghajlat-változási politika képtelen lenne megfelelni elvárásainknak és célkitűzéseinknek. Hölgyeim és uraim, az igazság az, hogy a kül- és védelmi politika uniós támogatása nélkül az Európai Unió ahelyett, hogy központi helyet foglalna el a világ színpadán, a színfalak mögött maradt volna.
A pénz természetesen nem az egyetlen szempont, amelyet figyelembe kell venni: az, hogy az Európai Unió hogyan hajtja végre beruházásait és a 2020-ra, valamint az azt követő időszakra vonatkozó fő politikai célkitűzéseit, meghatározza majd, hogy Európa milyen mértékben lesz képes befolyást gyakorolni a világra. Az Európai Parlament - és most az egyszer az eddig felszólaló képviselőcsoportok egyetértenek velem - ezért felszólítja a Tanácsot, hogy komolyan fontolja meg a pénzügyi kerettel kapcsolatos álláspontját.
Ha a Tanács mélyen elkötelezett a növekedés és a foglalkoztatás fellendülése mellett, akkor ehhez hatékony eszközként fel kell használnia az uniós költségvetést és a Közösség saját forrásait. Amennyiben a Tanács a Parlamenthez és a Bizottsághoz hasonlóan valóban esélyt kíván adni Európának a globalizáció világában, meg kell értenie, hogy a bölcs ráfordítások jóval hasznosabbak, mint a kiadások korlátozása, valamint hogy a közös projektek közös támogatása intelligensebb megközelítés, mint a források rövid élettartamú projektek közötti elaprózása.
Hölgyeim és uraim, ma délelőtt a PPE képviselőcsoport egy ambiciózus Európa-kép kialakítására szólít fel. Polgártársaink ambíciói és reményei a mieinkkel azonosak. Miközben a fiatalok aggodalmaiknak adnak hangot Athén és Madrid utcáin, miközben 500 millió európai azon tűnődik, mit tartogat számára a jövő, itt az ideje, hogy feltegyük a megfelelő kérdéseket, és válaszokat találjunk megoldandó problémáinkra.
Richard Ashworth
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, a brit kormány nevében beszélve megragadnám az alkalmat, hogy válaszoljak Verhofstadt úrnak, aki, mint mindig, most sem értette meg a lényeget, és aki, mint mindig, most is eltévesztette az irányt.
Ha elolvasta volna a jelentést, látta volna, hogy a brit kormány azt mondta, Európában jelenleg válsághelyzet van. Észrevette volna, hogy a gazdaságok stagnálnak, munkahelyek szűnnek meg és az iparágak küszködnek, hogy versenyképesek maradjanak egy gyorsan változó világban. Európának egy releváns költségvetésre van szüksége, amely értéket teremt, és amely bevonja az embereket, amit pedig Verhofstadt úr és kollégái javasolnak, az ugyanaz, mint korábban, csupán nagyobb mennyiségben.
Van egy mondás, amely szerint: "Ha nem váltunk irányt, ugyanoda érkezünk, ahonnan elindultunk”. A költségvetésnek irányváltásra van szüksége. Mi és a brit kormány egyetértünk abban, hogy a kiadásokat növelni kell azokon a területeken, amelyek többletértéket teremtenek. Egyetértünk abban, hogy: a kutatás-fejlesztés, valamint a transzeurópai közlekedési, energia- és távközlési hálózatok területén növelni kell a beruházásokat. Egyetértünk abban, hogy: az oktatás, a kisvállalkozások és a közös piac ösztönzése bölcs, józan befektetés, amit elő kell segíteni. Ez hozzájárul majd a munkahelyteremtéshez és a növekedéshez. Azzal azonban nem értünk egyet, hogy ez elfogadható ok a Parlament számára ahhoz, hogy nagyobb költségvetést követeljen.
Verhofstadt úrnak a következőket kell mondanom. A kormányok Európa-szerte szigorú költségvetéseket szavaznak meg, és e Ház egyáltalán nem teszi bölcsen, ha nem követi ezt az üzenetet, ha úgy dönt, hogy figyelmen kívül hagyja öt kormányfő levelét, mivel ez az öt kormányfő azt mondja: a válasz nem a több Európa, hanem az intelligensebb Európa.
Célzottabb költségvetésre van szükségünk. A 2013 utáni fenntartható Európai Unióval kapcsolatos politikai kihívásokkal és költségvetési forrásokkal foglalkozó különbizottságban méltán beszéltünk prioritásokról, de végül nem tettünk azok megvalósításáért. Semmi nem utalt arra, hogy hajlandóak lennénk kemény döntéseket hozni; olyan döntéseket, amelyeket a kormányok jelenleg egész Európában meghoznak.
Ezért elfogadjuk, hogy megnövelt kiadásokra van szükség az új prioritásokhoz, úgy véljük azonban, itt lett volna az ideje, hogy újra átgondoljuk a hagyományos célokat, tehát az uniós költségvetés ismét elszalasztott egy lehetőséget.
(A felszólaló hozzájárul ahhoz, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdésében meghatározott kék kártya eljárás értelmében kérdést intézzenek hozzá)
Andrew Duff
Elnök úr, meg szeretném kérdezni kollégámat, nem ért-e egyet azzal, hogy néhány kulcsfontosságú tételnek a nemzeti költségvetésekből az uniós költségvetésbe történő átirányítása költséghatékonyságot és méretgazdaságosságot eredményez, valamint pénzt takarít meg a nemzeti kincstárak számára. Ez a pénzügyi terv megújításával kapcsolatos parlamenti megközelítés központi üzenete. Logikus gondolat, és logikus, illetve racionális választ kíván Londontól.
Richard Ashworth
Elnök úr, értem Duff úr álláspontját, és mint mindig, az elmélet helyes, a gyakorlat azonban nem.
Mutasson bizonyítékot arra, hogy e támogatások átirányítása nagyobb hatékonyságot eredményez az uniós kiadások révén. Mutasson bizonyítékot olyan esetre, ahol ez tényleges megtakarítást jelentett, és nem többe került a polgárok számára.
Megismétlem, ez a költségvetés azt bizonyítja, hogy Duff úr és kollégái több, és nem egy intelligensebb Európa létrehozására szólítanak fel. Az Egyesült Királyság kormánya hatékonyabb, és nem nagyobb ráfordításokat kér.
Bas Eickhout
Elnök úr, érdekes megfigyelni, hogy amint előremutató költségvetésről kezdünk beszélni, a vita minden alkalommal kizárólag arról szól, hogy "pontosan mennyibe kerül?”. Ennek a vitának valójában három kérdéssel, három prioritással kellene foglalkoznia, amelyek számunkra, a Zöldek/ az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportja számára létfontosságúak.
Elsőként szükségünk van egy európai jövőképre, és el kell döntenünk, hogy az uniós költségvetés milyen hozzáadott értéket biztosít ehhez az európai jövőképhez. Másodszor, igen, Ashworth úr, a költségvetést meg kell újítani és környezettudatosabbá kell tenni; előremutató költségvetéssé kell válnia. Az előremutató költségvetés azonban a prioritások átrendeződését jelenti, és még több uniós pénzforrást igényel. A harmadik prioritás az Unió saját forrásait érinti. Először tegyük méltányosabbá és átláthatóbbá a rendszert, és majd utána beszélhetünk a saját forrásokról.
Engedjék meg, hogy áttekintsem ezt a három célkitűzést, kezdve a hozzáadott értékkel. A vita hangneme itt is azt sugallja, mintha a Brüsszelbe továbbított pénz eltűnne egy fekete lyukban. Micsoda képtelenség, teljes és tökéletes képtelenség! Ha jól megnézzük, hogy mit lehet elérni uniós szinten, számos oka van annak, hogy egyes kiadásokat miért uniós, és miért különösen nem tagállami szinten valósítunk meg. Vegyük például diplomáciai szolgálatainkat, külföldi nagykövetségeinket. Szeretnénk, ha 27 lenne belőlük a különböző afrikai országokban, vagy inkább egy közös uniós nagykövetség mellett döntünk? Ez utóbbi azt jelenti, hogy ez az uniós nagykövetség több uniós forrást igényel majd, azonban azt is, hogy a 27 tagállamban huszonhétszer kevesebb pénzt költenek el. Ez a pénz kezelésének hatékony módja.
Nézzük az infrastruktúrát is. Amennyiben tagállamonként építünk infrastruktúrát, hogyan biztosítjuk azt, hogy azok határainkon túl is működjenek, például az energiahálózatok esetében? Itt is uniós pénzre van szükség. Vagy vegyük az innovációt és a kutatást. Biztosítani kell ezek összevonását, hogy a méretgazdaságosság érdekében közösen valósíthassuk meg őket. Ezt nevezem intelligens beruházásnak. Ez az európai hozzáadott értékkel kapcsolatos jövőkép, és ez az, ami miatt európai költségvetésre van szükség.
Másodszor, a költségvetésnek előremutatónak kell lennie. A jelenlegi költségvetés túlságosan is a szokásos megoldásokat tükrözi. Rendelkezésünkre állnak a 2020. évre szóló, intelligens és fenntartható gazdaságot megvalósítani kívánó célkitűzések. Muszáj tehát ezekbe beruháznunk. Az Európai Unió számára a kihívást a hiány jelenti, a természeti erőforrások, de a munkaerő szűkössége is. Annak érdekében, hogy képesek legyünk megbirkózni velük, az Uniónak muszáj többet beruháznia ezen a területen. Az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapot meg kell újítani és környezettudatosabbá kell tenni, hogy a mezőgazdaság jó példaként szolgálhasson a természeti erőforrások helyes és hatékony felhasználására. A strukturális alapoknak is meg kell felelniük az olyan új kihívásoknak, mint amilyen például az energiaügy. Biztosítani kell, hogy a strukturális alapok hozzájáruljanak a 2020-ra kitűzött célok megvalósításához. Ez az az innováció, amelyről beszélnünk kellene.
Melyek az új kihívások? Fenntartható energia - ez infrastruktúrát jelent, amelyhez pénzre van szükség; külpolitika - az arab tavasz: mi volt Európa válasza erre? Ehhez ugyancsak uniós pénzre van szükség. Az unión belüli és kívüli szegénység csökkentése, éghajlatváltozás, innováció - ezek mind kiváló okok az uniós szintű fellépésre.
A harmadik prioritás az Unió saját forrásait érinti. A jelenlegi rendszer csődbe ment. A briteknek fizetett, illetve a hollandok és a dánok által igényelt visszatérítések egy életképtelen rendszer elemei. Tegyük méltányosabbá, átláthatóbbá, vagy biztosítsunk saját forrásokat az Unió számára. Fontoljuk meg pénzügyi tranzakciós adó bevezetését. Így olyan méltányos rendszer jönne létre, amelyben a pénz az Unióhoz áramlik, és amelyben célkitűzéseinket megvalósíthatjuk. Ez egy intelligens politika. Változásra van szükség, de ezeknek uniós szinten kell bekövetkeznie, ha jól gondolom.
Végül egy kérdést szeretnék intézni azokhoz a tagállamokhoz, amelyek azt állítják, hogy egyre kevesebb pénzt kellene biztosítani az Európai Uniónak, de amelyek ugyanakkor különféle prioritásokat fogalmaznak meg az Unió számára: ha azt szeretnék, hogy az Unió kevesebb pénzt kapjon, melyek azok a fő célkitűzések, amelyeken nekünk Európai Unióként dolgoznunk kellene? Hiszen ha kevesebb pénzt szeretnének adni az Uniónak, választani is kell. Ez idáig azt hallottuk, hogy csökkenő finanszírozás mellett egyre több a kiemelt cél. Ez így egyszerűen nem működik. Ez az a kérdés, amelyen a brit és holland kormánynak el kellene gondolkodnia.
Lothar Bisky
Elnök úr, Garriga Polledo úr, bizonyára megértik, hogy a baloldal különösen nagy elvárásokat támaszt az Unió szociális elkötelezettsége terén, ezért kissé csalódott amiatt, hogy az elkövetkező évekre vonatkozóan a szociális szempontok nem kaptak kiemeltebb helyet az ön jelentésében.
Meggyőződésem, hogy a szociális állam európai modelljének megőrzése és továbbfejlesztése, valamint az európai szolidaritás elve hatalmas jelentőségű lesz a válság és a gazdasági megszorítások idején. Mindkettő jelentős európai kulturális vívmány, és úgy vélem, hogy ezek feladása az európai társadalmi integráció folyamatának végét jelezné.
Természetesen számos fontos kihívást felsoroltak, amelyek közül néhány túlmutat az Európa 2020 stratégián. Nem hiszem azonban, hogy a visszafogott 5%-os javasolt emelés elég lesz e kihívások teljesítéséhez. Parlamenti minőségünkben világosan ki kell jelentenünk, hogy kiemelt támogatást kívánunk biztosítani egy szociális Európa megvalósításához. Lehetséges, hogy más kezdeményezéseknek, például az ERD-nek, a FRONTEX-nek és az ITER-nek egy kicsit tovább kell várnia. Meggyőződésem, hogy hiba lenne arra kérni a Tanácsot, hogy negatív prioritásokat, más szóval csökkentéseket határozzon meg.
El kell fogadnunk ugyanakkor, hogy a jelentés komoly parlamenti vitát fog kiváltani a sajátforrások rendszerének reformjával kapcsolatban. A pénzügyi tranzakciókra kivetendő adó bevezetése különösen olyan kérdés, amelyet végre kézbe kell vennünk. Ez nem csupán egy hasznos pénzügyi eszköz, hanem az unió finanszírozásának módja tekintetében is nagyobb átláthatóságot eredményez.
Ez természetesen érinti a pénzpiaci szabályozás egy fontos területét. Úgy vélem továbbá, hogy meg kell szüntetnünk a briteknek fizetett visszatérítést, és biztosítanunk kell, hogy a fel nem használt uniós források visszakerüljenek az uniós költségvetésbe.
Marta Andreasen
az EFD képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, a Parlamentet ismét megvádolják majd azzal, hogy elrugaszkodik a valóságtól, ha a 2014-2020 közötti időszakra megszavazza a költségvetés növelését. Az emelés oka a 2020-ra vonatkozó stratégia támogatása, amely állítólag kivezet majd bennünket a válságból.
Emlékezzünk, mi történt a lisszaboni stratégia esetében; hatalmas kudarc volt. Elpazaroltuk az adófizetők pénzét, és ezt a hibát nem szabad újra elkövetnünk. Az Európai Számvevőszék jelentős arányban talált szabálytalanságokat különböző szakpolitikai területeken, amelyek évente átlagosan a költségvetés 2,8%-át teszik ki, és mi továbbra is forrásokat áramoltatunk ezekbe a régiókba. A projektek költségei a kezdeti becsült összeg akár háromszorosára is nőhettek, mások végrehajtása pedig késik, miközben a hatékonyabb technológiák fokozatosan kiszorítják ezeket. Ez a helyzet a Galileo programmal, amelynek 7,7 milliárd eurós költségvetése 22,6 milliárd euróra emelkedett.
A költségvetés több mint 40%-át továbbra is a közös agrárpolitikára fordítják, miközben az európai munkaerő csupán 4,7%-a dolgozik ezen a területen. A közös halászati politikához - amelyet Damanaki biztos asszony kudarcnak minősített - minden évben 1 milliárd eurót kell az adófizetők pénzéből Brüsszelbe továbbítani. Az Európai Külügyi Szolgálat további 500 millió EUR-ba kerül évente, és eddig még nem bizonyította létjogosultságát.
A fenti példáknak kétségtelenül nemhogy a költségvetés növelését, de annak csökkentését kellene indokolniuk. Szeretném azt hinni, hogy a brit kormány állást foglal, kimondja, hogy ami sok, az sok, és a költségvetés csökkentését fogja követelni. Úgy tűnik azonban, hogy koalíciós európai parlamenti képviselőik a befagyasztást részesítik előnyben. A brit adófizetők nem lesznek túl hálásak ezért.
Lucas Hartong
(NL) Elnök úr, az első világháború előestéjén Sir Edward Grey brit miniszter a következőket mondta: "A fények Európa-szerte kialszanak. Mi már nem érjük meg, hogy újra felgyulladjanak.” Itt fekszik előttünk az Európai Parlament 2013 utáni időszakra vonatkozó prioritásairól szóló Polledo-jelentés. A jelentés a jogalkotást és a költségvetést is érinti. Ennélfogva ez az Európai Unió jövőképe az európai polgárok jövőjéről.
Micsoda borzasztó intellektuális, kulturális és politikai szegénység hatja át a jelentést! Micsoda, az európai politikai elit önkényuralma felé mutató tendencia! A Parlament azt állítja, hogy az Európai Unió nemzetközi szinten nagyobb hozzáadott értéket képvisel, mint az egyes tagállamok összessége. Ezért az uniós költségvetés legalább 5%-os emelését követelik. Milyen nevetséges! Ez a nemzeti szuverenitás megtagadása, illetve tagállamaink állampolgárainak és kormányainak semmibe vétele.
Engedjék meg, hogy tisztázzam: egy helyesen gondolkodó tagállam, mint például Hollandia, soha nem fog tudni egyetérteni ezzel a jelentéssel. A friss, szabadságszerető jövőképpel rendelkező európai parlamenti képviselők a jelentést egyenesen a kukába dobják majd. Miért? Mert másképp a lámpák kihunynak Európában, és egy sötét jövő felé vezető utat kövezünk ki gyermekeink számára. Képviselőcsoportom szeretné, ha a fények tovább világítanának Európában, ezért teljes meggyőződéssel a jelentés ellen fogunk szavazni.
Elnök
Kollégáim, ahogy láthatják, egy Európa jövőjével kapcsolatos döntő jelentőségű vitának vagyunk tanúi, és a Bizottság álláspontjára várunk.
Van egy kék kártyánk. Hartong úr, készen áll a válaszadásra?
Gerben-Jan Gerbrandy
(NL) Elnök úr, Hartong képviselőtársamnak szeretném feltenni a következő kérdést: Jelenleg számos uniós tagállam tagja a G8-nak, a világ nyolc legnagyobb gazdaságát tömörítő szervezetnek. A következő 10-15 évben azonban egyetlen európai ország sem fogja képviseltetni magát benne. Hogyan ragaszkodhat mégis ahhoz a gondolathoz, hogy az egyes európai országok továbbra is jelentős szerepet fognak betölteni a világban? Nem gondolja, hogy Európa csak akkor töltheti be továbbra is ezt a szerepet, ha a tagállamok közösen lépnek fel?
Lucas Hartong
(NL) Elnök úr, köszönöm képviselőtársam kérdését. Európa a tagállamai miatt olyan csodálatos és nagyhatalmú, ezért egymással együttműködve és szoros konzultációban a tagállamok hangadóvá válhatnak a világpolitika színterén. Ez továbbra is így lesz. Pontosan amiatt, hogy a nemzeti kormányok jól tudnak együtt dolgozni, hangjuk csodás kórussá fog erősödni.
Janusz Lewandowski
a Bizottság tagja. - Elnök úr, a Bizottság nevében üdvözlöm a SURE bizottság által benyújtott jelentést. Valódi hozzájárulás ez a következő pénzügyi terv előkészületeihez, valamint igazán európai is egyben. A jelentés valódi európai nézőpontot képvisel az európai projekt jövőjével kapcsolatban. Rendkívül nagy szükségünk van most erre, amikor számos közös kihívással nézünk szembe, amelyek közös válaszokat követelnek a Schulz úr által az "Entsolidarisierung” (a szolidaritás elvesztése) korának nevezett időszakban.
Az én felszólalásom nem csupán magához a jelentéshez, de a SURE bizottság eljárásaihoz - amelyekben részt vettem, tehát tudom, hogy miről beszélek -, Jutta Haug rátermett vezetéséhez és Salvador Garriga Polledo szerepéhez is kapcsolódik. Felszólalásom témája a széles körű egyetértés és többségi szavazás, amelyet a mai plenáris ülésen valószínűleg és remélhetőleg megerősítenek. Igen, egyetértünk a jelentésben szereplő jövőképpel. Igen, azt is állítjuk, hogy az uniós költségvetés nem a tagállami költségvetések megkettőzése, hanem a nemzetállamok kapacitását meghaladó olyan közös célok megvalósítása, ahol az uniós források méretgazdaságosságot eredményeznek és szinergiákat hoznak létre.
Röviden, az uniós költségvetést ott kell felhasználni, ahol többleteredményt biztosít, mivel beruházásjellegű, és nem rendelkezik hiánnyal. Közös elképzelésünk részét képezik továbbá az úgynevezett "hagyományos” politikák is, azaz a közös agrárpolitika és a kohéziós politika. A hagyományos nem azt jelenti, hogy idejétmúlt, hanem egy a 2020. évi stratégia céljainak megvalósítására szolgáló mechanizmust jelöl. A költségvetés megfelelő kialakítása esetén ezek jóval hatékonyabb és láthatóan eredményesebb finanszírozást tesznek lehetővé a korábban alulfinanszírozott területeken - azaz az innovációt, a bevándorlási hullámok kezelését, az Európai Unió mára a mediterrán régióban rendkívül szembetűnő külső feladatait, az energiahatékonyságot, és mindenekfelett annak kérdését illetően, hogyan kapcsolható össze Európa a transzeurópai hálózatok, valamint az energetikai rendszerek többi, határokon átnyúló összeköttetései révén.
Az uniós költségvetésnek a tagállami államháztartások fegyelmezéséhez szükséges eszköztárként új feladatokat kell vállalnia, azonban nem tehető felelőssé az államháztartások nemzeti szintű hanyag kezeléséért. Az uniós költségvetésnek a fizetésimérleg-támogatási mechanizmus biztosítékául kell szolgálnia, de a jövőben az uniós költségvetéseket befolyásoló innovatív pénzügyi eszközök nagyobb mértékű felhasználásának biztosítékául is.
A jelentés a finanszírozási oldal reformját kéri, nekünk pedig válaszként új forrásokra vonatkozó javaslatokat kell tennünk. Ahogy Daul úr helyesen mondta, így lehet megkönnyíteni egy pénzügyminiszter életét - a költségvetés számára javasolt új saját forrásokkal és a közvetlen hozzájárulás csökkentésével. A június végén bemutatni kívánt csomag ennélfogva számadatokat, a többéves pénzügyi keretről szóló rendeletet, egy intézményközi megállapodásról szóló új javaslatot, de a saját forrásokat is tárgyalja. Konkrét ágazati javaslatok később, szeptember és év vége között várhatók.
Engedjék meg, hogy befejezésképp ismét hangot adjak azon meggyőződésemnek, hogy a SURE bizottság jelentése remek hozzájárulás az Európai Unió jövőjéről szóló vitához, és erős, meghatározó viszonyítási pont a Bizottság számára. A Bizottság és a Parlament együttműködése elengedhetetlen, nem csupán ahhoz, hogy jól induljon a javaslat kidolgozását célzó munka, hanem hogy a jelenlegi körülmények között rendkívül nehéz tárgyalások örömteli eredménnyel záruljanak.
Elnök
Köszönöm, biztos úr. Ez egy rendkívül fontos vita volt a Bizottság és a Parlament között. A két intézmény támogatni kívánja egymást, és hasonló megközelítést kívánnak kialakítani a többéves pénzügyi kerettel kapcsolatban. Az Európai Bizottság tervezetét a hónap végén tekinthetjük meg, amikor a Parlament előtt is bemutatják azt.
(Az ülésteremből érkező hangra válaszolva:)
Sajnálom, de vendégeinkhez nem intézhetnek kék kártyás kérdést, erre kizárólag az európai parlamenti képviselők esetében van lehetőség.
Thijs Berman
Elnök úr, a Fejlesztési Bizottság számára ez nem pusztán egy világos jelentés, hanem egyben létfontosságú is, mivel kimondja, hogy az Európai Unió a következő hét évben felvállalja a legszegényebb tagállamokkal szembeni felelősségét, és hogy e célból költségvetési előirányzatokat fog létrehozni. Kimondja, hogy a tagállamoknak teljesíteniük kell saját kötelezettségvállalásaikat. A tagállamoknak azonban még hosszú utat kell megtenniük ahhoz, hogy bruttó nemzeti jövedelmük (GNI) 0,7%-át a fejlesztési együttműködésnek szenteljék. Ha az Európai Unió közösen dolgozik a fejlesztési együttműködés terén, az megtakarításokat eredményez, kiküszöböli az átfedéseket, valamint jobb és hatékonyabb ráfordításokat fog biztosítani.
A jelentés előírja, hogy az éghajlatváltozással kapcsolatos intézkedések nem finanszírozhatók a fejlesztési költségvetésből. Kiemeltebb helyet követel az emberi jogok, a demokrácia és a jogállamiság megerősítése kérdésének. A támogatások mellett új finanszírozási módszereket, például a kölcsönök és támogatások együttes alkalmazását szorgalmazza. Hangsúlyozza, hogy a humanitárius fellépéshez továbbra is saját független pénzügyi eszközt kell biztosítani, mivel a sürgősségi segélyeknek semlegesnek, és az Európai Külügyi Szolgálat politikai nézeteitől függetlennek kell lenniük. Ezekkel a döntésekkel az Európai Unió a világ fejlődő országainak legfontosabb partnere marad, ami létfontosságú.
Gerben-Jan Gerbrandy
Elnök úr, a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság szintén elégedettségének ad hangot a jelentés kapcsán, abban a formájában, ahogyan azt számunkra előterjesztették. A jelentés figyelembe veszi a nyersanyagok szűkösségét, a biológiai sokféleséget fenyegető veszélyt, a fenntartható energia felé történő elmozdulást és különösen - és ez véleményem szerint kulcsfontosságú - gazdaságunk fenntarthatóságának fontosságát.
Van azonban egy de: olyan időben élünk, amikor az egyes tagállamok minden euró esetében háromszor meggondolják, mire költsék azt. Mi mégis valami egészen furcsát teszünk: Milliárdokat költünk támogatások, például környezeti szempontból káros támogatások formájában olyasmikre, amiknek a helyreállítására később további milliárdokat kell fordítanunk. Képviselőcsoportom nevében ezért újra benyújtottam a Környezetvédelmi Bizottság által korábban elfogadott módosítást, azaz a káros környezeti hatást kiváltó támogatások visszaszorítását a 2020-ig terjedő időszakra. Különösen ilyen szűkös időkben nem engedhetjük meg magunknak az ilyen támogatásokat.
Constanze Angela Krehl
Elnök úr, az Európai Unióban a kohéziós politikáé az egyik legnagyobb egyéni költségvetés. Új politikát kell kialakítanunk, amely alkalmazkodik az új kihívásokhoz. Modern infrastruktúrába, kutatásba, innovációba és új technológiák kifejlesztésébe történő beruházásokat szeretnénk. Fenntartható, integrált városfejlesztést és jól képzett munkaerőt szeretnénk.
A régiók célzott támogatásokat igényelnek, amelyek elősegítik versenyképessé válásukat és gazdasági fejlődésüket. Ugyanakkor meg kell jegyezni, hogy valamennyi régió számára hozzáférést kell biztosítani a kohéziós politikához, mind a kelet-európai tagállamok, mind pedig az erős nemzetgazdaságok számára, mint amilyen például Németország is. Kelet-Németország támogatásra szorul. Néhány nyugat-németországi régiónak is szüksége van azonban uniós támogatásra, ahogyan az Egyesült Királyság egyes részeinek is.
Ehhez legalább a jelenlegivel megegyező összegű, olyan költségvetés szükséges, amely nem bontható különböző ágazatokra. Minden erőfeszítést meg kell tennünk a hatékonyság és az átláthatóság javítása érdekében, és ezzel együtt el kell hagynunk a felesleges bürokráciát. A kohézió összefügg a szolidaritással. A kohézió azonban gazdasági szempontból is ésszerű és indokolt.
A kohézió hiánya kedvezőtlen, még az erős nemzetgazdaságok számára is. Éppen ezért megfelelő pénzügyi támogatást kell biztosítanunk a kohéziós politika számára. Köszönetet szeretnék mondani az előadónak, amiért beillesztette jelentésébe a Regionális Fejlesztési Bizottság véleményét, és ismételten a támogatásukat kérem az átmeneti kategóriák javítását célzó módosításhoz.
A Regionális Fejlesztési Bizottságon belül kompromisszumra jutottunk, és javaslom, hogy a Parlament emelje be a Garriga-jelentésbe ezt a szakpolitikusok által kidolgozott kompromisszumot. Kérem széles körű támogatásukat.
Giovanni La Via
Elnök úr, először is a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság többségének nevében is tisztelettel adózom Garriga Polledo úrnak az utóbbi hónapokban végzett kiváló munkájáért.
A jövőbeni pénzügyi tervekről szóló vita igen heves volt, a Garriga Polledo úr által készített jelentés pedig sikeres összefoglaló, amely összesíti az egyes nemzeti küldöttségek és politikai csoportok által képviselt álláspontokat.
A Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság véleményének előadójaként feltétlen támogatásomat kívánom kifejezni azzal a döntéssel kapcsolatban, hogy a mezőgazdasági költségvetést legalább változatlanul hagyták és - számos bizottsági kollégámhoz hasonlóan - határozottan ellenzem a Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért Képviselőcsoport (ALDE) által előterjesztett módosítást, amely lehetővé tenné a mezőgazdasági források esetleges jövőbeni csökkentését más tevékenységek támogatása érdekében.
Kötelességemnek érzem, hogy emlékeztessem képviselőtársaimat arra, hogy a közös agrárpolitikát a Szerződések írják elő, és ez a kevés igazán európai politikák egyike; fontos szerepet tölthet be egy olyan stratégiai ágazatban, amely közjavakat termel és valódi európai hozzáadott értéket teremt.
Cătălin Sorin Ivan
Elnök úr, bármikor, amikor az európai Unió költségvetéséről és uniós támogatásokról, különösen a leendő többéves pénzügyi keretről beszélünk, automatikusan európai hozzáadott értéket említünk. Nem gondolom, hogy van olyan területe vagy szegmense az Európai Unió költségvetésének, amely ilyen kevés pénzből ennél nagyobb uniós hozzáadott értéket nyújt. Annak biztosításához azonban, hogy minden, amit mi ebben az ülésteremben gondolunk, és valamennyi uniós projekt kapcsolatban álljon az európai lakossággal, illetve valamennyi európai polgárral, valamint hogy e projektek mindegyikének legyen jövője, a mai fiatalságnak hinnie kell az Európai Unió projektjében, egyre európaiabbnak kell érezniük magukat, nekünk pedig jelentős mértékben növelnünk kell kulturális, oktatási és ifjúsági projektekbe és programokba történő beruházásainkat.
Ezért fogalmazok úgy, hogy ahhoz, hogy az Európai Uniónak legyen jövője, több pénzre van szükségünk az oktatás, a kultúra és a fiatalok számára. Nem beszélve a sportról, amely az Európa 2020 stratégia kiemelt területe.
Eva-Britt Svensson
Elnök úr, a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottság előadójaként fel szeretném hívni a figyelmet arra, hogy amikor a gazdasági, pénzügyi és monetáris kérdésekkel, költségvetési ügyekkel és a kereskedelmi politikával kapcsolatos létfontosságú döntéseket, vagyis valamennyi, a költségvetést és a lehetőségeinket érintő döntést meghozzák, a nők rendkívül csekély mértékben befolyásolják ezeket a döntéseket. A jövőre vonatkozó korszerű költségvetés létrehozása érdekében a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottság kijelölt néhány olyan fontos szempontot, amelyeket a jövőbeni költségvetési munka során figyelembe kell venni.
A nők képességeit és tapasztalatát hasznosítani kell. Fel szeretnénk hívni a figyelmet az esélyegyenlőségi szempont beillesztésének - az esélyegyenlőség költségvetésben történő figyelembevételének - szükségességére. Hallgatom, ahogy képviselőtársaim a következő költségvetésről, megnövelt forrásokról és hasonlókról beszélnek. Nem csupán a megnövelt forrásokról van szó, hanem arról is, megvan-e az ahhoz szükséges politikai bátorság, hogy módosítsuk a költségvetési szempontok fontossági sorrendjét, és kiaknázzuk a nők képességeit. Ha így teszünk, nem lesz mindig szükségünk arra, hogy újabb és újabb költségvetési forrásokat igényeljünk, hanem a meglévő költségvetést felhasználva is képesek leszünk korszerű politikákat kidolgozni a jövő számára.
Reimer Böge
Elnök úr, hölgyeim és uraim, a jelentés a Parlament megfelelő és ésszerű javaslata a Bizottság és a Tanács számára arra vonatkozóan, hogy e nehéz időkben hogyan fejleszthető tovább az Európai Unió költségvetési alapja.
Köszönetet szeretnék mondani az előadónak, Garriga Polledo úrnak és a bizottság elnökének, Haug asszonynak munkájukért. Mindketten kiváló munkát végeztek. Az egyes képviselőcsoportok közötti politikai nézetkülönbségek ellenére munkánkat a közös európai megoldásokért tett erőfeszítés jellemezte. Más intézmények is jobban magukévá tehetnék ezt a szellemiséget. A Szerződésben foglaltaknak megfelelően szeretnénk, ha valódi saját forrásokkal rendelkeznénk.
Az egyéb bevételektől függetlenül a költségvetést kizárólag saját forrásokból kell finanszírozni. Más szóval, amikor ezt követeljük, akkor hűek vagyunk a Szerződéshez. Apropó, vessünk véget ezeknek a rendkívüli célzott visszatérítéseknek. A vitát a tagállami parlamenti kollégáinkkal közösen kellene folytatni, előítéletek nélkül és kevésbé indulatosan, mint ahogy az néhány fővárosban és felszólalásban tapasztalható.
Ugyanakkor biztosak szeretnénk lenni abban, hogy a költségvetés egysége védelmet élvez, és a költségvetési politika közösségi hatáskör marad. Amikor a kiadásokról beszélünk, hivatkoznunk kell a Lisszaboni Szerződésből eredő kötelezettségekre. Elegendő finanszírozást kell biztosítanunk az Európa 2020 stratégia számára, amely mellett mindnyájan elköteleztük magunkat. A növekedés a gazdasági és társadalmi tevékenység alapja.
A korábbinál részletesebben meg kell vitatnunk az európai hozzáadott értéket, valamint a tagállami költségvetések és az uniós költségvetés közötti szükséges szinergiákat, mert az uniós költségvetés által elérhető lehetséges megtakarításoktól függetlenül a további szükséges források nagy részéről az uniós, illetve a tagállami költségvetések közötti szinergiákról és lehetséges megtakarításokról folytatott valódi vita keretében tárgyalhatunk. Egyértelműen a Tanács tudomására kell hoznunk, hogy amennyiben úgy dönt, hogy nem fogadja el az általunk ma kijelölt utat, meg kell határoznia, hogy mely politikai prioritásokat töröljük a napirendről, megszüntetve azok finanszírozását. Ezt meg kell tennünk, ha őszinték akarunk lenni polgárainkkal. Bízom benne, hogy a Bizottság jogalkotási javaslataiban kedvezően reagál majd ezekre a parlamenti javaslatokra, és arra számítok, hogy a következő elnökségek megtalálják a módját a Parlamenttel történő nyílt és átlátható kommunikációnak annak érdekében, hogy kellő időben befejezhessük a jóváhagyási eljárásokat.
(A felszólaló hozzájárul ahhoz, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdésében meghatározott kék kártya eljárás értelmében kérdést intézzenek hozzá)
Derk Jan Eppink
Elnök úr, tudomásom szerint Böge úr a németországi Kereszténydemokrata Unió (CDU) tagja. Azon tűnődöm, vajon az uniós saját forrásokra vonatkozó előterjesztése saját személyes álláspontját, vagy németországi pártjának álláspontját tükrözi?
Reimer Böge
(DE) Elnök úr, örömmel válaszolok erre a kérdésre. Az a helyzet, hogy nem csupán a Kereszténydemokrata Unió tagja vagyok, de 13 éve a CDU schleswig-holsteini alelnöki tisztét is betöltöm. Mielőtt a bizottság állást foglalt volna, az Európai Parlament CDU/CSU párthoz tartozó képviselői közös álláspontot alakítottak ki. Az Európai Parlament CDU és CSU párthoz tartozó képviselői által a saját forrásokról elfogadott nyilatkozat, amely bizonyos mértékig ellentmond a párt nemzeti álláspontjának, teljesen megegyezik a politikai kihívások bizottságának eredményeivel. Kitartok emellett, a németországi CDU politikusaként is.
Göran Färm
Elnök úr, az Európai Unió hosszú idő óta a legnagyobb kihívással néz szembe. Meg kell próbálnunk véget vetni a gazdasági válságnak, egyúttal pedig meg kell próbálnunk megelőzni az újabb válságokat. Kezelnünk kell a fokozott globalizációt és versenyt. Jelentős határokon átnyúló beruházásokra lesz szükség például a kutatás területén. Meg kell birkóznunk a környezeti és éghajlati kihívásokkal, valamint biztosítanunk kell a fenntartható energiaellátást.
Meg kell fordítanunk a tartósan magas munkanélküliség és a társadalmi kirekesztés Európában tapasztalható lesújtó tendenciáját, és különösen meg kell próbálnunk segítséget nyújtani a déli szomszédainkat érintő válsággal kapcsolatban. Sajnálatos módon akkor, amikor a legnagyobb szükség van a szolidaritásra és a jól működő uniós együttműködésre, az európai eszmét is egyre több tényező fenyegeti. Ebben a pillanatban ezek többek között az uniós költségvetésre irányulnak.
Mi a 2013 utáni fenntartható Európai Unióval kapcsolatos politikai kihívásokkal és költségvetési forrásokkal foglalkozó különbizottságban megértjük, hogy furcsának tűnhet, ha olyan időkben, amikor számos tagállam költségvetési megszorításokról dönt, mi több pénzt kérünk a 2013 utáni időszak költségvetése számára. Ugyanakkor azonban teljesen ésszerűtlen lenne figyelmen kívül hagyni ezeket a kihívásokat, megadni magunkat az euroszkepticizmusnak és lemondani a tagállamok által például a Lisszaboni Szerződésben számunkra kijelölt politikai törekvésekről. Azt sem szabad elfelejtenünk, hogy a nagy megszorítások nem kedveznek majd a legkiszolgáltatottabb tagállamoknak, Görögországnak, Írországnak és Portugáliának, hanem éppen ellenkezőleg, csökkenteni fogják az Unió lehetőségét arra, hogy támogassa őket.
A brit kormány kizárólag a nettó befizetők nevében beszél, a többieket figyelmen kívül hagyja. Éppen ezért a politikai kihívások bizottságának jelentésében megpróbáltuk megtalálni a mértéktartás és az ambíciók közötti szükséges és ésszerű egyensúlyt, valamint megpróbáltunk egyes politikaterületeket, például az agrárpolitikát, jövőorientált módon megújítani. A 2013. évi adatokhoz képest a következő időszakra vonatkozóan az előirányzatok 5%-os növeléséről állapodtunk meg.
Őszinte köszönetemet szeretném kifejezni Garriga Polledo úrnak, akinek sikerült határozott többséget megnyernie a jelentés támogatásához. A lényeg az, hogy ezt az 5%-os többletet pontosan azokon a kulcsfontosságú területeken történő beruházásokhoz használjuk majd fel, amelyek a jövőre összpontosítanak, különösen a kutatás, a növekedés és a foglalkoztatás területén. Nyilvánvaló, hogy ezeken a területeken cselekvésre van szükség, és források nélkül nem leszünk képesek eleget tenni ezeknek a kihívásoknak. A megvalósításhoz azonban meg kell változtatnunk az uniós költségvetésről alkotott nézetünket.
Emlékezzünk, hogy a 15-ről 27 tagállamra történő bővítés ellenére az uniós költségvetés az egyes tagállami gazdaságok viszonylatában még mindig alacsonyabb, mint akkor volt, amikor például Svédország csatlakozott az 1990-es években. Az uniós költségvetés növekedése jelentősen lassabb is volt, mint a tagállamok nemzeti költségvetéseinek, például a brit költségvetésnek a növekedése; amely ismét olyan részlet, amelyet a brit kormány nem említ felszólalásaiban. Én személy szerint teljes mértékben meg vagyok győződve arról, hogy nem a megszorító intézkedések jelentik az egyetlen kiutat a válságból. A beruházásokhoz szükséges források megteremtésével vissza kell találnunk a növekedéshez és a munkahelyteremtéshez, ehhez pedig közös fellépésre van szükség.
Carl Haglund
Elnök úr, őszinte köszönetet szeretnék mondani az előadónak, aki kiváló munkát végzett a különböző parlamenti nézőpontok összegzésével. Biztos vagyok abban, hogy mindnyájan teljesen egyetértünk az előttünk álló kihívásokkal kapcsolatban. A kérdés csupán az, hogy hogyan növeljük a forrásokat, és most nem csak az Unión belüli, hanem a tagállami forrásokról is beszélünk, ehhez pedig meg kell találni a megfelelő egyensúlyt.
A bizottságban úgy döntöttünk, hogy a jövőbeni költségvetés 5%-kos növelését javasoljuk. Az öt százalék soknak tűnik, legalábbis akkor, amikor hazamegyünk saját fővárosunkba és kijelentjük, hogy további 5%-ra van szükségünk. Másrészről azonban az 5% nagyon kevés, ha figyelembe vesszük az Unió előtt álló kihívásokat, és amikor túlságosan is jól tudjuk, hogy az Unió számos új feladatot kapott, amelyeket megfelelően kellene teljesítenie, ez azonban források nélkül nem lehetséges.
Ugyanakkor ahhoz, hogy hitelesen tudjunk több pénzt igényelni, bátran felül kell vizsgálnunk a meglévő struktúrákat és költségeket. Hitelünk jelentősen javulni fog, ha sikerül bebizonyítanunk, hogy a források újraelosztására, új fontossági sorrend felállítására és megtakarításra is képesek vagyunk, mielőtt újabb összegeket igényelnénk. Ezúttal az agrárpolitikán belüli indokolatlan előnyökről beszélek, valamint arról, hogy korrupcióellenes politikánk jóval kevésbé sikeres, mint ahogy azt állítjuk, és arról, hogy az uniós igazgatás bizonyos értelemben igencsak nehézkes - maga a tény is, hogy itt vagyunk Strasbourgban, ezt példázza. Ezek azok a kérdések, amelyeket képviselőcsoportunk megvitatható példaként említeni kívánt, mivel ezáltal válhatunk hitelessé később, amikor forrásokat igényelünk.
A jelentésen belül azonban nem sikerült ezt mindenhol teljes mértékben megvalósítanunk, ami magyarázatot ad arra, hogy néhány képviselőtársunk miért utasítja majd el, vagy fog esetleg tartózkodni a döntéstől a holnapi szavazáson, noha képviselőcsoportunk túlnyomó többsége támogatja a jelentést. Végső soron sokan csalódottak amiatt, hogy nincs lehetőség a meglévő támogatások újraelosztásának megvitatására is.
Egy további kérdés, amelyet feltétlenül tisztáznunk kell, az, hogy hogyan fogjuk finanszírozni az uniós költségvetést; és e tekintetben képviselőcsoportunk álláspontja világos. Komoly vitát szeretnénk arról, hogy mit nevezünk saját forrásnak, ami ahhoz is nélkülözhetetlen, hogy felszámoljuk a jelenlegi finanszírozási struktúra hibás elemeit: a további visszatérítéseket, a zavaros és átláthatatlan szabályokat és így tovább. A jövőben ez nem folytatódhat, és e tekintetben bízom abban, hogy építő jellegű párbeszédet kezdeményezhetünk a Tanáccsal a jövőről. Amennyiben kedvező jövőt szánunk az uniós költségvetés számára, ez a kérdés létfontosságú.
Konrad Szymański
Elnök úr, az Európai Konzervatívok és Reformisták Képviselőcsoportjának lengyel küldöttsége szavazatával támogatni fogja a többéves pénzügyi keretről szóló jelentés elfogadását. Ez azonban nem jelenti azt, hogy nem vettük észre a jelentés gyenge pontjait. A saját forrásokra és uniós adókra vonatkozó javaslatok részletezése puszta időpazarlás. Az európaiak így is túl sok kormányzati adót fizetnek.
Nagyobb hangsúlyt kell fektetnünk az uniós kiadások ellenőrzésére és az e területtel kapcsolatos jelenlegi politikák kritikus felülvizsgálatára. Ha szemet hunyunk az eltékozolt pénzösszegek felett, az nem oldja meg a problémát, és az európai adófizetőkkel szemben sem tisztességes. Az Európa 2020 menetrend túlsúlya azt is jelenheti, hogy egyes uniós politikákat olyan jóval fontosabb kötelezettségek - azaz a Szerződésekben foglalt kötelezettségek - kárára újítanak meg, amelyek a tagállamok közötti gazdasági kohézió elősegítését célozzák.
Az európai kohéziós politikához kapcsolódó európai hozzáadott értéket azonban nem szabad figyelmen kívül hagyni. Hatásai Lengyelországban a leglátványosabbak. Nem mi vagyunk az egyetlenek, akik a kohéziós politikának köszönhetően felgyorsult növekedés előnyeit élvezik. A közép-európai felgyorsult növekedés Európa egészében is jelentős mértékben hozzájárul a fejlődéshez, valamint javítja a beruházási feltételeket, nyereséget termelve nem csak Varsó és Prága, de Amszterdam, London és Berlin számára is.
Helga Trüpel
Elnök úr, hölgyeim és uraim, Ashworth úr nyilatkozatával szeretném kezdeni felszólalásomat, amely az intelligensebb európai költségvetést állítja szembe a nagyobb költségvetéssel. Úgy vélem, ez nem valódi alternatíva. Valóban intelligensebb költségvetési politikát kell folytatnunk azáltal, hogy pontosan meghatározzuk, hol lehet megtakarítást elérni, hol tudjuk javítani az irányítást és az igazgatás hol különösen korlátozó jellegű.
A különbizottság feladata azonban az volt, hogy meghatározza, mennyi pénzre van szükségünk ahhoz, hogy az előttünk álló új politikai feladatokat képesek legyünk megfelelően megoldani. Ezért most a reformokra való nyitottságra és politikai bátorságra van szükségünk. Úgy kell kialakítani saját szervezetünket, hogy képesek legyünk megfelelni a 2020-ig várható fő kihívásoknak. Nem hiszem, hogy ez az ön álláspontjával, Ashworth úr, elérhető; inkább Böge urat támogatom, akinek véleményem szerint igaza van és aki hű marad a Szerződéshez akkor, amikor azt mondja, hogy bátorságot kell merítenünk egy olyan rendszerhez való visszatéréshez, amely valóban saját forrásainkra támaszkodik.
Ez az Európai Uniót erősebbé, finanszírozási rendszerünket pedig átláthatóbbá teszi. Polgáraink előtt felfedi, honnan származik majd ez a pénz. A Zöldek/ az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportjának nézőpontjából hozzátenném továbbá, hogy mi legfőképp a pénzügyi tranzakciókra kivetendő adóra gondolunk, mivel az szabályozni fogja a pénzügyi tranzakciókat, és lehetővé teszi számunkra intelligensebb politikák kialakítását. Ez tehát az egyik lehetséges előre vezető út, amely nem fogja ellehetetleníteni a tagállamokat, hanem sokkal inkább új lehetőségeket teremt számukra. Ezért úgy vélem, hogy Verhofstadt úrnak igaza van, amikor azt állítja, hogy miközben nemzeti szinten megtakarításokat végzünk, készen kell állnunk olyan közös kezdeményezések felvállalására, mint például az Európai Külügyi Szolgálat létrehozása. Természetesen nem cserélhetünk csak úgy le egy elemet egy másikra. Az európai felelősség azt jelenti, hogy csökkentjük a nemzeti kiadásokat azért, hogy a forrásokat uniós szinten gyűjtsük össze. Miért van ez? Mert együtt erősebbek vagyunk, és mert a polgáraink javát szolgáló európai hozzáadott értéket nyerhetünk, különösen a kutatás- és az oktatáspolitika területén. Az előttünk álló fő feladatok az ökológiai átalakulás és az intelligens energiahálózatok létrehozása. Ehhez, valamint a vidéki területek szélessávú hálózatainak kialakításához pénzre van szükségünk. Ezek a jövő feladatai, amelyek intelligensebb és nagyobb költségvetést igényelnek.
(A felszólaló hozzájárul ahhoz, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdésében meghatározott kék kártya eljárás értelmében kérdést intézzenek hozzá)
Peter van Dalen
(NL) Elnök úr, Trüpel asszony ismét jól ismert hitvallását hangoztatja: "Több Európára van szükségünk, több Európa hasznos a számunkra, és több Európa több pénzt jelent”. Már tudjuk, hogy Trüpel asszony és Verhofstadt úr hány százalékkal növelné meg a többéves pénzügyi keretet. Sajnálatos ezért azt látni, hogy polgáraink ezzel homlokegyenest ellenkező véleményt vallanak. Az Európába vetett bizalom egyre csökken. Polgáraink a Parlamentet pénznyelő gépezetnek látják, amely folyton újabb és újabb összeget követel. Nem lenne itt az ideje, hogy átgondolják álláspontjukat és a változatosság kedvéért más gondolatmenetet kövessenek, olyat, amely összhangban van Ashworth úr javaslatával?
Helga Trüpel
(DE) Van Dalen úr, úgy vélem, súlyos politikai hibát követ el. Ha itt Európában visszatérünk a nemzeti politikai önérdeket követő magatartáshoz, azt kockáztatjuk, hogy az európai projekttel kapcsolatos 50 évnyi munkát teszünk semmissé.
Amit itt teszünk, az nem pénzpazarlás. Határozott intézkedéseket kell tenni annak érdekében, hogy csírájában fojtsuk el a korrupciót és a pénzügyi botrányokat. Ebben a kérdésben természetesen egyetértünk önnel. Ami azonban az európai hozzáadott érték megteremtését illeti, közösen kell munkálkodnunk a fejlődés érdekében - ahogy azt számos területen tesszük is -, mivel az egyes tagállamok külön-külön nehezebben boldogulnak a nemzetközi versenyben. Kiváló eredmények 27 tagállam párhuzamos fellépésével nem, csakis az erők egyesítésével érhetők el. Ezt az alapító országok már a második világháború után felismerték. Ennek fejlesztésén, és nem lerombolásán kellene dolgoznunk.
Miguel Portas
Elnök úr, a vitát hallgatva úgy vélem, hogy felszólalásom ellentmond majd a többségnek. Első kérdésem a következő: fenntartható-e a közös valuta erős európai költségvetés nélkül? A válasz véleményem szerint az, hogy ez nem lehetséges. Az államadósság-válság pontosan ezt bizonyítja. Rámutat arra, hogy ha erős költségvetésünk lenne, a görög és portugál államadósság nem vált volna spekulatív támadás áldozatává. Ez az a helyzet, amelyet meg kell oldanunk, és úgy vélem, hogy ez a legfőbb kérdés, amelyre Garriga úr jelentése nem ad választ. A jelentés nem kellően ambiciózus.
Az uniós költségvetés csekély, 5%-os növelése csupán Őfelsége, az angol királynő számára tűnik soknak. Az igazi probléma valójában az, hogy egy lényegében befagyasztott uniós költségvetéssel nem lehet megalapozni növekedési és munkahely-teremtési célkitűzéseket. Egy lényegében befagyasztott költségvetéssel lehetetlen teljesíteni a Szerződésekből eredő új kötelezettségeket. Nem gondolhatjuk azt, hogy a kohéziós politika sikeres, mivel nem lehet sikeres akkor, amikor Európa fokozatosan visszasüllyed a belső társadalmi megosztottságba.
Azzal a megjegyzéssel zárom felszólalásomat, hogy szavazatunkkal támogatni fogjuk a pénzügyi tranzakciókra kivetendő adó bevezetését, de úgy véljük, hogy az csak akkor fog megvalósulni, ha Európa elég bátor lesz ahhoz, hogy azt másoktól függetlenül is végrehajtsa.
Niki Tzavela
az EFD képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, sok minden elhangzott, én pedig most valami másról szeretnék beszélni.
Évekkel ezelőtt vacsorán vettem részt a néhai Gerald Ford elnökkel az Egyesült Államokban, aki elmesélte nekem, hogyan jött létre a G7. Az mondta, hogy néhány kérdésről egyeztetni kívánt Callaghannel, aki - azt hiszem - a brit miniszterelnök volt, és azt kérdezte, miért ne kössék össze a találkozót egy jó golfozással? Ford erre azt mondta, a kanadai miniszterelnök, Trudeau jó játékos, hívjuk meg őt is, majd Trudeau - megköszönve a meghívást - közölte, hogy néhány kérdést tisztáznia kellene a franciákkal, miért nem hívják hát meg a francia miniszterelnököt is. Amikor azonban telefonon egyeztettek egymással, úgy vélték, hogy a németek gyanakodni fognak, tehát őket is meg kell hívni a találkozóra. Majd amikor a németek elfogadták a meghívást, felmerült, hogy abban a félévben az olaszok töltik be az Európai Unió soros elnöki tisztét, nekik tehát ott kell lenniük.
Ford ezután azt mondta nekem: tudja, Niki, ez volt az első alkalom, hogy rájöttem, mennyire széttagolt, megosztott és kiegyensúlyozatlan az önök Uniója. Egy nap olyan uniós költségvetést kell létrehozniuk, amely elég erős ahhoz, hogy megállja a helyét a világversenyben; a fickók odakint nagyon kíméletlenek lesznek. Legyenek óvatosak.
Elnök úr, európai parlamenti képviselőként örömömre szolgál, hogy ebben a korban élek.
Angelika Werthmann
(DE) Elnök úr, a Költségvetési Bizottság egy ideje megfeszített tempóban dolgozik a következő többéves pénzügyi keret (MFF) kidolgozásán, képviselőtársam jelentése pedig fontos hozzájárulást jelent ehhez.
Az európai polgárok még sosem támasztottak ilyen magas elvárásokat az EU-val szemben, és egyúttal teljesítményét sem bírálták még ilyen élesen.
Három szempontot tűnik fontosnak: elsőként, és mindenekelőtt az európai polgárokkal való kapcsolat. Teljességgel érthető, hogy polgáraink irányt vesztenek a strukturális válság hatásainak és a globalizáció folyamatosan növekvő elvárásainak útvesztőjében, ami elkerülhetetlenül azt eredményezi, hogy az európai projekt egészét megkérdőjelezik. Ezt a problémát alaposan meg kell fontolni a következő többéves pénzügyi keret kialakításánál annak érdekében, hogy biztosítsuk Európa jobb megértését, elfogadását, gyakorlását és támogatását.
Másodszor: a polgárok, és politikai szinten a tagállamok részéről nagyobb mértékű elfogadást tapasztalhatunk majd, ha az uniós költségvetés kézzelfogható hozzáadott előnyöket tud teremteni Európa számára. Így ugyanis a költségvetést az európai egység szempontjából értékesnek fogják tartani.
Harmadszor: üdvözöljük azt a tényt, hogy az Európa 2020 stratégia szolgál majd hivatkozási alapul a következő többéves pénzügyi kerethez, ami az időtényező figyelembevételét is jelenti.
Jan Olbrycht
(PL) Elnök úr, azok, akik nincsenek tisztában a tényekkel, arra a következtetésre juthatnak, hogy az Európai Parlament felelőtlenül viselkedik, amikor a költségvetés-emelést javasol. Egyértelműen ki szeretném jelenteni, hogy a 2013 utáni fenntartható Európai Unióval kapcsolatos politikai kihívásokkal és költségvetési forrásokkal foglalkozó különbizottság rendkívül tényszerűen és célratörően, valamint végtelenül gyakorlatiasan végezte munkáját. Elsősorban a politikai döntések leendő költségéről folytak a viták. Ne feledjük, hogy a tagállamok, beleértve a levelet küldőket is, elfogadták az Európa 2020 stratégia célkitűzéseit. Bizottságunk megpróbálta érzékeltetni, hogy a közös politikai döntések mennyibe fognak kerülni. A politikai döntéseket nagyon komolyan vesszük. Ha a tagállamok úgy határoznak, hogy meghoznak bizonyos intézkedéseket, és mi a polgárok képviselőiként egyetértünk azokkal, reális forrásokkal kell rendelkeznünk. Ezzel összefüggésben a később szavazásra bocsátandó jelentés jól átgondolt, és kompromisszumon alapul. Gyakorlatias, és ami még fontosabb, olyan jelentés, amely kiváló alapot teremt a tárgyalások megnyitásához. Úgy vélem, hogy ma, itt az ülésteremben kijelenthetjük, hogy az Európai Parlament készen áll a tárgyalások megkezdésére.
Lengyel európai parlamenti képviselőként hangot szeretnék adni azon határozott meggyőződésemnek, hogy az Európai Unió Tanácsának lengyel elnöksége komoly és rendkívül gyakorlatias vitát fog kialakítani. Mivel Lengyelország és a lengyel kormány Európa-párti, úgy vélem, hogy e vita, noha természetesen nehéz lesz, nagyszerűen szolgálja majd a jövőbeni intézkedéseket. A legfontosabb az, hogy megkezdjük a tárgyalásokat, a Parlament pedig készen áll erre.
Jutta Haug
(DE) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, egy évvel ezelőtt a plenáris ülés létrehozott egy különbizottságot, és megbízta azzal, hogy dolgozza ki az Európai Parlament következő pénzügyi tervvel kapcsolatos álláspontját. Ma, éppen 11 hónap munkát követően a politikai kihívások bizottsága bemutatja munkája gyümölcsét. Ez a feladat fegyelmezettséget és koncentrációt igényelt, és kizárólag egy nyitottsággal, szolidaritással és kölcsönös bizalommal jellemzett megközelítést alkalmazva volt megvalósítható. Ezért őszinte hálámat szeretném kifejezni a szövegalkotás folyamatában részt vevő képviselőknek.
A Garriga Polledo úr vezetésével készült végleges jelentés valóban remek eredmény. Olyasmi, amire büszkék lehetünk. Amint azonban azzal mindnyájan tisztában vagyunk, a remek eredményekhez nem csupán lelkiismeretes képviselőkre, de kiváló munkatársakra is szükség van. Ez nekünk mindenképpen rendelkezésünkre állt, nem csupán a személyi asszisztensek és a képviselőcsoport személyzete, hanem és mindenekelőtt egy kiváló titkárság formájában is. A Monika Strasser által vezetett fantasztikus csapat nem csupán hozzáértő és professzionális munkát végzett, de a megszokottnál jobban érdeklődött is a feladata iránt. Türelmes és kreatív, végtelenül jól szervezett, ugyanakkor spontán és rugalmas volt. A legjobb pedig az, hogy mindig vidám és nyitott maradt. Nyilvánvaló volt, hogy a kemény munka minden percét élvezik. Teljes szívből szeretném megköszönni ennek a kilencfős csapatnak a munkáját. Valóban nagyon köszönöm.
(Taps)
Garriga Polledo úr és én a kezdetektől olyan jelentést kívántunk készíteni, amelyet a Parlament háromnegyede támogat. A bizottsági szavazáson végül négyötödös többséget szereztünk. Ez nagy örömmel töltött el bennünket. Úgy gondolom, mindenképpen ésszerű az egy olyan hétéves pénzügyi tervre vonatkozó felhívásunk, amelynek szerkezete tükrözi az Európa 2020 stratégia célkitűzéseit, miközben az Európa Unió valamennyi politikáját tiszteletben tartjuk és elkerüljük az uniós költségvetés irreális mértékű növelését. Ez a terv reális és megvalósítható.
Jelentésünk 174 bekezdést tartalmaz, amelyek mindegyike a több Európa mellett érvel. Valóban szükségünk van több Európára. Kérem, hogy olvassák el a jelentést. A legmegfelelőbb alapot kínálja ahhoz, hogy a helyi vitákban meggyőzzük polgárainkat, és komoly tárgyalásokba kezdjünk a Tanáccsal, amely ma sajnálatos módon a távollétével hívja fel magára a figyelmet. Köszönöm kiváló munkájukat.
Anne E. Jensen
(DA) Elnök úr, én is úgy vélem, hogy ez egy igen kiegyensúlyozott jelentés, amely világos, de egyben kifejezetten rugalmas megbízást ruház a Költségvetési Bizottságra, amelynek feladata lesz a Tanáccsal történő megállapodás létrehozása, és megismételném Haug asszony arra vonatkozó kérését, hogy olvassák el a jelentést - különösen azok az állam- és kormányfők, valamint pénzügyminiszterek, akik haladéktalanul hangot adtak az eredménnyel kapcsolatos kedvezőtlen véleményüknek.
Ahogyan az korábban már elhangzott, ez egy megalapozott és ésszerű folyamat volt, és köszönetet szeretnék mondani Garriga Polledo úrnak, valamint Haug asszonynak kiváló munkájukért. Ugyancsak köszönettel tartozom a Bizottságnak rendkívül aktív részvételéért. Ez a munka valójában lehetővé tette számunkra, hogy az uniós költségvetés és a különböző politikaterületek valamennyi olyan elemét megvizsgáljuk, amelyeket szeretnénk a költségvetésben viszontlátni. Így ez figyelemre méltó teljesítmény. Elegendően ambiciózus-e az eredmény? Úgy vélem, az. Megerősítjük az Európa 2020 stratégiát, amelynek célja, hogy alkalmassá tegye az Európai Uniót a Kína és más gyorsan növekvő gazdaságok által támasztott kihívásokkal való szembenézésre, és elősegítse a megújuló energiaforrások fokozott alkalmazására történő átállást.
Szerettem volna, ha a közös agrárpolitikával kapcsolatban határozottabban fogalmazunk, valamint azt, hogy a strukturális alapokon belüli megtakarítási lehetőségeket is megvizsgáljuk. Végső soron ez olyan pénz, amelyet a tagállamok visszakapnak, és amelyet nagyon szeretnének a sajátjuknak tudni. Ezért azt is gondolom, hogy szükségünk van az 5%-os emelés lehetőségére, hogy mód nyíljon új politikaterületek kialakítására és az új igények teljesítésére, valamint lehetőség legyen a közlekedésbe, energiaügybe és kutatásba, vagyis olyan területekbe történő beruházásra, amelybe az Európai Uniónak a jövőben anyagi erőforrásokat kell fektetnie.
Kézben tartjuk az uniós költségvetést. Az általunk ma megvitatott és elfogadásra váró jelentés meghatározza az uniós költségvetés felső határát. Nem az egyes kifizetett támogatásokról beszélünk, hanem olyan plafonról, amely alatt mozgástérrel kell rendelkeznünk az új kihívások sikeres kezeléséhez. Nem tudjuk, mi fog történni 2020-ig, ezért támogatom a jelentést.
Hynek Fajmon
(CS) Elnök úr, az elmúlt néhány hónapban a 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keret előkészítésével voltunk elfoglalva. Úgy viselkedünk, mint a kiskutya és a kismacska a híres cseh író, Karel Čapek tündérmeséjében. Elhatározzák, hogy süteményt sütnek, és hogy nagyon finom legyen, mindent, amit szeretnek beledobnak a tepsibe. Az így készült süteménnyel aztán elrontják a gyomrukat. Attól tartok, hogy költségvetési keretünkkel is ez fog történni. Mi is sok hozzávalót, jól hangzó kötelezettségvállalásokat és ajánlásokat dobunk a fazékba, de egyáltalán nem vagyunk biztosak abban, hogy ezek együtt működni fognak-e.
Mindnyájan tisztában vagyunk a lisszaboni stratégia kudarcával. Most itt van az Európa 2020 stratégia, mi pedig megpróbálunk költségvetési keretet teremteni hozzá. Mind a kitűzött célok, mind a javasolt eszközök tekintetében probléma van a jelentéssel. Véleményem szerint a kitűzött célok közül az éghajlatváltozás elleni küzdelem a legrosszabb, az eszközök vonatkozásában pedig nagy bajt látok az úgynevezett saját forrásokkal és a kötvénykibocsátás lehetőségével kapcsolatban. A gyakorlatban a saját források új európai adót jelentenek, amelyet ellenzek. Az eurókötvények az Európai Unió tagállamokkal együtt történő eladósodásának egyik módja, amelyet szintén ellenzek. Ezért nem támogathatom a jelentést.
