Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin torstaina 15. maaliskuuta keskeytetyn istuntokauden avatuksi.

Puhemiehen julkilausuma
Puhemies
Hyvät kollegat, minulla on jälleen kerran surullinen velvollisuus avata istuntokausi tuomitsemalla ETAn terroristien Espanjassa harjoittama väkivalta.
Kuten tiedätte, maaliskuun 15. päivän jälkeen on valitettavasti lisätty kaksi uhria sietämättömälle listalle henkilöistä, jotka ovat Espanjassa menettäneet henkensä näissä terroristi-iskuissa.
Maaliskuun 17. päivän vastaisena yönä Santos Santamaría, Katalonian alueellisen poliisin, "mosso d'esquadran", jäsen kuoli autopommin räjähdyksessä Rosasissa. Froílan Elespe, sosialistisen puolueen kunnanvaltuutettu Lasartessa, ammuttiin kuoliaaksi 20. maaliskuuta kahdella päähän osuneella luodilla.
Näillä murhilla ETA jälleen kerran todistaa, kuinka paljon se halveksii demokratiaa. Turisteja kohtaan hiljattain esitetyt uhkaukset ovat osa tätä vastenmielistä menettelytapaa.
Jokaisen kuolintapauksen yhteydessä olen halunnut esittää omasta ja Euroopan parlamentin puolesta syvän myötätuntomme ja vilpittömät surunvalittelumme uhrien perheille. Olen ilmaissut tukemme myös Espanjan viranomaisille.
Pyydän teitä viettämään minuutin hiljaisuuden.
(Parlamentti vietti seisaaltaan minuutin hiljaisuuden.)

Käsittelyjärjestys
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana lopullisen esityslistaluonnoksen käsittely sellaisena kuin puheenjohtajakokous on sen laatinut 29. maaliskuuta työjärjestyksen 110 artiklan mukaisesti.
Torstai:
Puhemies. Torstaista minulle on esitetty kaksi muutospyyntöä, molemmat koskevat tärkeitä, ajankohtaisia ja kiireellisiä asioita ja kohtaa "Ihmisoikeudet". Ensimmäiseksi aiheesta "Iran" Euroopan kansanpuolueen ja eurooppalaisten demokraattien ryhmä sekä Euroopan sosiaalidemokraattinen ryhmä ovat esittäneet minulle pyynnön tämän aiheen poistamiseksi esityslistalta.

Swoboda
Arvoisa puhemies, haluaisin selittää pyyntöämme lyhyesti. Kyse ei ole siitä, että suhtautumisemme olisi lieventynyt, vaan siitä, että Iranin puolella käydään parhaillaan vaikeita keskusteluja ja neuvotteluja eräiden Saksan suurlähetystössä työskentelevien Iranin kansalaisten aseman parantamiseksi. Mielestäni meidän ei nyt pitäisi häiritä tätä Iranissa käynnissä olevaa prosessia sillä, että mahdollisesti antaisimme asiasta päätöslauselman. Meillä on vahva vakaumuksemme ihmisoikeuksien loukkauksista. Olen kuitenkin sitä mieltä, että meidän ei pitäisi tässä tapauksessa - korostan sitä, että ajankohta ei nyt ole sopiva - käydä keskustelua eikä hyväksyä päätöslauselmaa!

Puhemies
Haluaako joku kollega puhua tämän aiheen säilyttämisen puolesta?
Koska näin ei ole, äänestämme nyt pyynnöstä.
(Parlamentti hyväksyi pyynnön.)

 
Puhemies. Minulle on esitetty toinenkin pyyntö, joka koskee kolmatta aihetta "Katolisiin nunniin kohdistunut väkivalta". Euroopan kansanpuolueen ja eurooppalaisten demokraattien ryhmä on pyytänyt tämän aiheen poistamista esityslistalta.

Van Velzen
Arvoisa puhemies, ongelma on vakava, mutta suhteellisen suppea-alainen. Loppujen lopuksihan kysymys on siitä, että muutamat papit ovat Afrikassa osoittaneet käytöstä, joka ilman muuta on täysin vääränlaista ja sitä ei voida hyväksyä millään lailla. Älkäämme kuitenkaan ryhtykö yleistämään tapahtunutta. Kysymyksessä ei ollut pyhän istuimen politiikka. Asia ei myöskään kaipaa kiireellistä käsittelyä, sillä tapaukset ovat peräisin vuosilta 1994 ja 1995. Lisäksi Vatikaani on jo ryhtynyt toimenpiteisiin ja aloittanut omat tutkimuksensa. Kyseiset papit on myös pantu teoistaan vastuuseen, ja asia on saatettu julkisuuteen. Siksi ryhmäni ehdottaa, että tätä aihetta ei käsiteltäisi kiireellisenä. Tietysti mielestämme on täysin ymmärrettävää ja myös toivottavaa, että asiasta tullaan vaihtamaan mielipiteitä lähemmin parlamentin valiokunnissa, sillä tämän asian puinti kuuluu sinne eikä tärkeistä, ajankohtaisista ja kiireellisistä asioista käytävään yhteiskeskusteluun.

Puhemies
Haluaako joku kollega puhua tämän aiheen säilyttämisen puolesta?

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, ryhmäni on hyvin tietoinen, että aihe on äärimmäisen arkaluonteinen. Lisäksi päätöslauselma kattaa liian laajan alueen, se tulisi todella rajoittaa koskemaan ainoastaan naisiin kohdistuvaa väkivaltaa. Kannatan silti ehdottomasti tämän asian sisällyttämistä ajankohtaiskeskusteluun, sillä ilmenihän vasta aivan äskettäin, tarkemmin sanoen viime viikolla, että tätä naisten oikeuksien loukkaamista ei ole tapahtunut pelkästään Afrikassa, vaan ympäri maailman, 23 maassa. Siksi emme voi pitää tätä minään reunailmiönä. Meidän tehtävämme parlamenttina ei niinkään ole keskustella siitä, että tällaista on tapahtunut - sitä tapahtuu nimittäin kaikissa yhteiskunnissa, uskontoon katsomatta, niin lännessä kuin muuallakin - vaan tehtävämme on keskustella siitä, että sitä on yritetty peitellä. Vuosikausien ajan on väitetty, ettei mitään ongelmaa ole. Mielestäni meidän on parlamenttina otettava tähän kantaa.
Mainitsen vielä uudelleen, että teksti sisältää kohtia, jotka eivät kuulu tähän päätöslauselmaan; siksi poistammekin ne siitä, niin että saamme tarkan päätöslauselman, jossa käsitellään ongelmaa naisten oikeuksien loukkaamisesta, johon katoliset papit ympäri maailmaa syyllistyvät. Toivottavasti tuette minua tässä.
(Parlamentti hylkäsi pyynnön.)
  

Lannoye
Arvoisa puhemies, en esitä mitään kiireellisiä asioita koskevaa pyyntöä, mutta haluaisin kiinnittää parlamentin huomion kohtaan "Kioton konferenssissa asetettujen tavoitteiden kunnioittaminen", joka on saanut viime päivinä uuden ulottuvuuden presidentti Bushin vähintäänkin harkitsemattomien lausumien jälkeen.
Mielestäni olisi tärkeää, että komissio ja neuvosto olisivat asianmukaisesti edustettuina tuossa keskustelussa - joka käydään valitettavasti torstai-iltapäivänä, jolloin vain harvat kollegat ovat paikalla - ja että parlamentti pitäisi mielessään, että presidentti Bushin lausumat eivät ole tärkeitä ainoastaan Kioton pöytäkirjan kannalta, vaan ne kyseenalaistavat Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisten erityisten suhteiden koko olemuksen.
Mielestäni EU:n toimielinten täytyy vastata sanallisen tuomitsemisen sijasta voimakkaalla poliittisella reaktiolla näin jyrkkään yksipuoliseen kantaan, joka suoraan sanottuna myrkyttää Euroopan ja Yhdysvaltojen välisen poliittisen ilmapiirin. Mielestäni Atlantin ylittävä talouskumppanuus ja Yhdysvaltojen kanssa ylläpitämämme Atlantin ylittävä vuoropuhelu saattavat vaarantua, jollei Yhdysvallat muuta asennettaan.

Puhemies
Jäsen Lannoye, olen samaa mieltä kanssanne, ja - kuten tiedätte - uskon toimineeni erittäin nopeasti juuri esityksenne suuntaisesti. Mitä tulee torstaina käytävään keskusteluun, komissio on tietoinen toivomuksestanne, että se olisi asianmukaisesti edustettuna korkeimmalla tasolla. Sama koskee neuvostoa.

Van Velzen
Arvoisa puhemies, minulla on toinen vakava ongelma, joka on ollut esillä vain lyhyesti. Nyt kun meillä kuitenkin on aikaa, siihen voidaan ehkä kiinnittää huomiota. Kollegamme Imbeni edustaa meitä parlamentin varapuhemiehenä parlamenttien välisessä kokouksessa Kuubassa. Imbeni on ilmoittanut, ettei hän ole valmis antamaan julkilausumaa demokratiasta tai ihmisoikeuksien loukkaamisesta Kuubassa. Arvoisa puhemies, puolueryhmäni on sitä mieltä, ettemme voi hyväksyä tätä, ja Imbeni on velvoitettava ottamaan tilaisuuden tullen - esimerkiksi lehdistökonferenssin aikana - teidän ja parlamentin puolesta määrätietoisesti kantaa Kuuban demokratian ja ihmisoikeuksien loukkaamiseen. Siksi tahtoisin pyytää, että asia joko otettaisiin kiireellisenä esille torstaina tai sitten esitettäisiin huomenna julkilausuma, sillä parlamenttien välinen kokous kestää ainoastaan huhtikuun seitsemänteen päivään asti.

Puhemies
Kiitos, jäsen van Velzen. Keskustelen asiasta jäsen Imbenin kanssa.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, se, että pysytte vaiti jäsen van Velzenin spontaanin puheenvuoron jälkeen, pakottaa minut puhumaan. En tee sitä ainoastaan siksi, että jäsen Imbeni on puoluetoverini, vaan koska hän on parlamentin varapuhemies ja henkilö, joka on sekä jäsenenä että varapuhemiehenä puhunut aina kunniakkaasti yhteisten arvojemme puolesta. Olen varma, että jäsen Imbeni, joka ei nyt ole täällä, vaan Kuubassa kaukana täältä, kannattaa aina Euroopan parlamentin päätöslauselmia ja käyttäytyy täysin arvonsa mukaisesti.
Pyydän jäsen van Velzeniä peruuttamaan sanansa ja, mikäli hän haluaa toistaa ne, esittämään ne jäsen Imbenin ollessa läsnä.

Puhemies
Jäsen Barón Crespo, huomauttaisin teille, että tarkistin heti, onko jäsen Imbeni paikalla. Oli kuitenkin vaikea aloittaa keskustelua, sillä Jäsen Imbeni ei ollut täällä. Hoidan silti asian parhaani mukaan.
Käsittelyjärjestys on vahvistettu.

 
Menettelyä koskevat puheenvuorot

Gorostiaga Atxalandabaso
Arvoisa puhemies, myös Euskal Herritarrok on pahoillaan siitä, että Baskimaassa meneillään oleva konflikti on vaatinut uhreja. Baskimaan yhteiskunnallinen ilmapiiri on tällä hetkellä yhtä kireä kuin piiritetyssä kaupungissa, koska espanjalaiset nationalistit näyttävät tajunneen, etteivät ne voi saada ratkaisevaa voittoa ensi kuun vaaleissa.
Painostuskoneisto jyllää yhä kiivaammin ja kidutuksissa kilpaillaan Francon hallituksen huippusuoritusten kanssa, joten tunnelma on pelon ja vihan kyllästämä. Espanjan tiedotusvälineet suurentelevat tapahtumia liehakoidakseen José Maria Aznarin hallitusta ja vaativat kaikkien autonomisten yhteisöjen hallituksia antautumaan Madridille.
Liian usein on käynyt niin, ettei parlamentti ole kyennyt reagoimaan kehittyviin konflikteihin riittävän ajoissa ja tehokkaasti. Tulemme muistamaan, mitä komission jäsen Patten sanoi viime tammikuussa: konfliktinestossa tärkeintä on nopeus ja tehokkuus. Itse painottaisin sanaa "nopeus".

Obiols i Germà
Arvoisa puhemies, olemme joutuneet jo siihen pisteeseen, että julkisesti Baskimaan tilanteesta puhuessa ei voi enää olla varma seurauksista. Käytän tilaisuutta hyväkseni tervehtiäkseni mitä sydämellisimmin kaikkia täysistuntoon kokoontuneita jäseniä.
Montaigne sanoi, että suurin osa maailman pahuuksista johtuu aasimaisuuksista (ranskaksi "ânerie"), jota on mahdoton kääntää espanjaksi, mutta joka perustuu sanaan "aasi". En usko, että rikollisille aaseille vastaamiseen kannattaa tuhlata enempää aikaa. Paljon kiitoksia.

Krivine
Arvoisa puhemies, haluaisin kiinnittää teidän ja parlamentin huomion kahden eurooppalaisen yhtymän tekemään kahteen erittäin vakavaan päätökseen, jotka ovat herättäneet voimakkaita tunteita työmaailmassa.
Kuten tiedätte, Danone-yhtymä on juuri päättänyt lakkauttaa useita toimipisteitä Euroopassa ja irtisanoa tuhansia työntekijöitä, vaikka samainen yhtymä kertoi hiljattain tehneensä viime vuonna huomattavan paljon voittoa.
Lisäksi Marks & Spencer -yhtymä on juuri päättänyt lakkauttaa kaikki Ison-Britannian ulkopuoliset eurooppalaiset toimipisteensä. Päätös vaikuttaa laittomalta, sillä ammattijärjestöjä ja yritysneuvostoja ei varoitettu ja työntekijät kuulivat kohtalostaan radiosta.
Arvoisa puhemies, haluaisinkin tietää, voisitteko te, tai voisiko parlamentti - ehkä seuraavalla istuntojaksolla - ottaa kantaa näihin sietämättömiin toimenpiteisiin, jotka saattavat epäilyksenalaiseksi koko sosiaalisen Euroopan, jota monet meistä haluavat rakentaa, ja jotka ovat epäoikeudenmukaisia ja loukkaavat työmaailman etiikkaa.

Puhemies
Kiitos, jäsen Krivine. Torstaina kokoontuva puheenjohtajakokous käsittelee varmasti tätä kysymystä.

Alyssandrakis
Arvoisa puhemies, haluan tuoda esiin tuohtumuksemme kahden äskettäisen Balkanin tapahtuman johdosta. Toinen on Jugoslavian entisen presidentin Slobodan Miloseviæin pidätys ja toinen pian solmittava Bulgarian ja NATOn välinen sopimus NATOn joukkojen vapaasta liikkumisesta.
NATO ja Euroopan unioni onnistuivat kaatamaan presidentti Miloseviæin 100 miljoonalla dollarilla. Toiset 100 miljoonaa takasivat Miloseviæin pidättämisen ja luovuttamisen niin kutsuttuun Haagin sotarikostuomioistuimeen, joka imperialismissa perustettiin oikeuttamaan sen omat rikokset.
Oikeus tuomita omat johtajansa kuuluu vain kansoille, ei kenellekään muulle. Presidentti Miloseviæia ei olisi pidätetty, jos hän olisi alistunut NATOn määräyksiin. Onko tämä siis rangaistus niille, jotka ryhtyvät vastarintaan? Kuitenkin jopa ne, jotka ovat antaneet täysin periksi imperialismille, kuten entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, ovat joutuneet NATO-eliitin aseellisen intervention kohteeksi.
Balkanin tapahtumat osoittavat selvästi, että sodan loppua ei ole vielä nähty. Vasta kun NATO poistuu alueelta, voivat kansat toivoa saavansa elää rauhassa.

Wurtz
Arvoisa puhemies, minun täytyy käyttää nyt puheenvuoro, ja pahoittelen, että joudun tekemään sen ryhmäni jäsenen puheenvuoron jälkeen.
Uskon puhuvani ryhmäni laajan enemmistön puolesta, kun sanon, että Miloseviæin pidätys oli välttämätön.

Lisäksi en usko, että tämä pidätys oli serbikansan ja jugoslavialaisten hämäystä, vaan se oli vapautus heille, sillä sen ansiosta tämä kansa ja kansakunta, joilla on hyvin kunniakas ja monelta osin menestyksekäs menneisyys, mutta myös äärimmäisen raskas lähimenneisyys, voi kääntää tämän äärimmäisen raskaan lähimenneisyyden sivun koko maailman edessä.
Sanoisin lopuksi kuitenkin, että mielestäni painostus, jota amerikkalaiset päättäjät ovat kohdistaneet Jugoslavian uusiin päättäjiin, on täysin asiatonta, vastuuntunnotonta ja vaarallista. Täytyy tietää, mitä haluaa. Jos halutaan tukea kansallismielisyyttä ja menneisyyden haikailua, tehdään niin. Jos sitä vastoin halutaan antaa tilaisuus serbialaisille ja jugoslavialaisille demokraattisille voimille, annettaan niiden kantaa rohkeasti vastuunsa loppuun saakka.
(Voimakkaita suosionosoituksia)

Bonde
Arvoisa puhemies, haluaisin kiinnittää huomiota neuvoston 19. maaliskuuta tekemään päätökseen. Luvatun avoimuutta koskevan päätöksen, jonka olisi pitänyt tulla voimaan 1. toukokuuta, sijasta siinä otettiin käyttöön joukko sisäisiä sääntöjä, millä rikotaan perustamissopimuksen sääntöjä työjärjestyksen hyväksymisestä, johon - kuten tunnettua - vaaditaan yksinkertainen enemmistö. Nyt otetaan käyttöön sellainen sääntö, että tästä alkaen vaaditaan määräenemmistö suuremman avoimuuden tuomiseksi neuvostoon, eikä parlamenttia ole kuultu tässä asiassa. Haluaisin kehottaa teitä, arvoisa puhemies, ottamaan tämän kysymyksen esille, kun seuraavan kerran tapaatte neuvoston. Puheenjohtajakokouksessa viime torstaina päätimme antaa oikeudellisen yksikön tutkia, onko tässä perustetta mahdolliseen kanteeseen, mutta joka tapauksessa katson, että teidän tulee keskustella asiasta neuvoston kanssa, ja katson, että neuvoston pitäisi soveliaisuussyistä vetää päätöksensä takaisin, kunnes avoimuutta koskevaa päätöstä on käsitelty asianmukaisesti parlamentissa.

Puhemies
Jäsen Bonde, kuten sanoitte, asiasta on annettu juridinen lausunto, jota käsitellään tämänviikkoisessa puheenjohtajakokouksessa.

Van den Bos
Arvoisa puhemies, tulette pian viralliselle vierailulle Alankomaihin. Olen siitä erittäin iloinen. Olen vain pahoillani, ettei aikomuksenne ole tuossa yhteydessä puhua kansanedustajien kanssa, ei Euroopan parlamentin eikä myöskään kansallisen parlamentin edustajien kanssa. Kysyn teiltä: miksi te kansanedustajiston edustajana kaihdatte kosketusta parlamentaarikkoihin jäsenvaltioissa vieraillessanne? Miksi keskustelette ainoastaan hallitusviranomaisten kanssa? Olen hallituspuolueen jäsen, mutta tiedän, että oppositiollakin on joskus erittäin mielenkiintoista sanottavaa.

Puhemies
Olen aivan järkyttynyt, sillä en ole tehnyt ensimmäistäkään virallista vierailua tapaamatta - voisin melkein sanoa: ensimmäiseksi - niiden maiden kansallisten parlamenttien puhemiehiä, joissa olen käynyt. He ovat lähimpiä keskustelutovereitani. Jos tällaisesta ei ole sovittu, olen hyvin hämmästynyt, mutta olen varma, että on suunniteltu, että tapaan luonnollisesti parlamenttien puhemiehet, kuten kaikkialla muuallakin. Tapaan varmasti myös pääministerin ja hallituksen edustajat. On tiettyjä henkilöitä, jotka tapaan väistämättömästi, ja heihin kuuluvat tietenkin kansallisten parlamenttien puhemiehet.
Lisäisin, että tämänhetkisessä tilanteessa, eli Nizzan kokouksen jälkeisessä ensimmäisessä tarkasteluvaiheessa, yhteydenpito kansallisten parlamenttien edustajien kanssa on tavallistakin tarpeellisempaa ja arvokkaampaa. Uskon, että tässä on tapahtunut väärinkäsitys, mutta toimitan teille mielelläni vierailuni lopullisen ohjelman.

Sijoituspalvelut
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Katiforisin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0106/2001) komission tiedonannosta Euroopan parlamentille ja neuvostolle: Sijoituspalveludirektiivin (93/22/ETY) tarkistaminen,
Kaupin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0105/2001) komission tiedonannosta sijoituspalveludirektiivin (93/22/ETY) 11 artiklan mukaisten menettelytapasääntöjen soveltamisesta.

Katiforis
. (EL) Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, mietintö, joka minulla on kunnia esitellä parlamentille, koskee komission tiedonantoa neuvostolle ja parlamentille vuoden 1993 sijoituspalveludirektiivin uudistamisesta.
Komissio julkisti tiedonantonsa osana laajempaa rahoitusmarkkinoita koskevaa toimintasuunnitelmaa, joka laadittiin Lissabonin Eurooppa-neuvoston Euroopan raha- ja pääomamarkkinoiden yhdentämistä koskevien päätösten toteuttamiseksi. Näiden markkinoiden yhdentäminen on osa sisämarkkinoiden integraatiota. Viimeksi asiaan palattiin Tukholman Eurooppa-neuvostossa, jolloin vaadittiin, että toimintaohjelma on pantava täysimääräisesti täytäntöön vuoteen 2005 mennessä, jotta kaikki asianomaiset osapuolet tekisivät kaikkensa sen hyväksi, että yhdennetyt arvopaperimarkkinat saavutettaisiin vuoden 2003 loppuun mennessä. Arvopaperimarkkinoiden toiminnan kannalta sijoituspalvelut ovat tietysti tärkeä työkalu, ehkä kaikkein tärkein.
On selvää, että kaikki asiaan liittyvät aloitteet, kuten tämä, joka sisältyy komission tiedonantoon ja joka minulla on kunnia esitellä, ovat saaneet neuvostolta kiireellisyysleiman. Komission tiedonanto ei ole lainsäädäntöasiakirja. Tämä ei kuitenkaan vähennä sen olennaista merkitystä, koska siinä selvitetään alustavasti maaperää tarvittaville uudistuksille, jotta sitten, uskoakseni pian, kun on lainsäädäntöehdotuksen vuoro, parlamentti on valmis hyväksymään nopeasti ja toivottavasti lähes yksimielisesti tarkistukset alkuperäiseen direktiiviin. Näin voimme mielestäni antaa esimerkin nopeasta ja tehokkaasta lainsäädäntömenettelystä, joka on valitettavasti viime aikoina kyseenalaistettu joidenkin mietintöjen, esimerkiksi Lamfalussyn mietinnön, yhteydessä.
Hyvät kollegat, sosialistiryhmän talouspoliittisena tavoitteena ei ole ollut nyt eikä koskaan pelkästään tulojen ja rikkauksien oikeudenmukaisempi jako, yhteiskunnallisen epätasa-arvon vähentäminen. Tämän tavoitteen, politiikkamme keskipisteen, rinnalla olemme aina ajaneet ja ajamme hyödykkeiden tuotannon tukemista, koska ennen kuin ne voidaan jakaa oikeudenmukaisemmin, ne on ensin tuotettava. Näiden ajatusten myötä sosialistiryhmä tukee vakaasti myös sisämarkkinoiden integraatiota ja Euroopan rahoitusmarkkinoiden yhdentymistä. Mielestämme edistyminen näissä asioissa tukee Euroopan talouden tuotantomahdollisuuksia ja koituu kaikkien hyödyksi. Uskomme myös, että markkinat eivät kykene saamaan aikaan tämän tavoitteen edellyttämiä muutoksia automaattisen itsesääntelyn kautta. Markkinaelinten omaehtoinen kehitys vangitsee talouden usein epätuottaviin tilanteisiin, luo monopoleja ja vahvistaa harvojen yksilöiden keinotekoisia etuja yhteiskunnan kustannuksella. Tällöin politiikan pitää puuttua asiaan ja luoda talouteen sellaiset puitteet, joita markkinoiden vapautuminen edellyttää, jotta ne toimisivat tuotantoa tukien.
Minulla on kunnia esitellä teille tällaisia uudistustoimenpiteitä tässä mietinnössä, joka koskee asianomaisen direktiivin uudistamista. Jo alkuperäisellä vuoden 1993 direktiivillä haluttiin edistää markkinoiden yhdentymistä ja torjua kansallista protektionismia rahoituspalveluiden tarjonnassa. Direktiivin keskeinen ajatus oli minkä tahansa jäsenvaltion rahoituspalveluja tarjoavalle yritykselle myöntämän toimiluvan vastavuoroinen tunnustaminen kaikissa jäsenvaltioissa eli paljon puhuttu eurooppalainen toimilupa. Ajatus oli loistava, mutta kun sitä sovellettiin, se vesittyi suureksi osaksi, kun jäsenvaltioilla oli mahdollisuus kullakin erikseen määrätä säännöistä, jotka koskivat näiden palveluiden tarjontatoimintaa. Se, että alkuperäisen direktiivin myötä rahoitusyrityksen ei tarvinnut tehdä 15:tä hakemusta ja saada 15:tä lupaa, vaan se pystyi yhdellä luvalla toimimaan koko Euroopan alueella, oli kiistatta edistysaskel, jota kuitenkin suuresti heikensi se, että toiminnassaan yrityksen piti ottaa huomioon 15 erilaista lainsäädäntöjärjestelmä. Tämä tilanne oli merkittävä kansallinen säännöseste rahoituspalveluiden vapaalle toiminnalle ja Euroopan markkinoiden yhdentymiselle.
Esitän teille nyt ehdotuksen tämän esteen poistamisesta, ja olen iloinen, että kansanpuolueen esittelijä, kollega Kauppi, yhtyy ehdotukseen, että saatetaan voimaan yksi sääntelyjärjestelmä 15 sijasta, ja tämä järjestelmä on toimiluvan myöntäneen jäsenvaltion järjestelmä. Suuri harppaus yhtenäisten markkinoiden suuntaan on toteutuessaan myös joidenkin rahoitustoimintojen, erityisesti selvitys- ja toimituspalveluiden sekä arvopaperikaupan, maksujen yhtenäistäminen.
Yhdysvalloissa, josta meillä on paljon opittavaa näissä asioissa, toimii yksi ainoa keskitetty selvitysjärjestelmä koko maassa. Euroopassa järjestelmiä on paljon useampia. Kun otetaan huomioon, että selvitysjärjestelmissä voidaan saavuttaa suuria säästöjä ja vähentää täten yhteistyökumppaneille koituvia kuluja, jotka meillä ovat merkittävästi suurempia kuin USA:ssa, olisi hyvä, jos direktiivillä helpotettaisiin tällaisten toimintojen yhdentymistä. Pörssejä ei tietenkään voida pakottaa fuusioitumaan, mutta on mahdollista tehdä kuten ehdotan, että kauppaosapuolet voivat valita haluamansa selvitys- ja toimitusjärjestelmän, vaikka se poikkeaisi järjestelmästä, jota käytetään siinä pörssissä, jossa liiketoimi tapahtuu. Tukemalla kilpailua euron synnyttämässä pörssien fuusioitumisprosessissa voimme toivoa, että yhdentymisessä lopulta voitolle pääsevät yritykset, joiden kustannukset ovat pienimmät, eivätkä yritykset, joilla on vahvimmat monopolistiset kytkennät.
Hyvät kollegat, lisäksi direktiivin pitää pysyä teknologian kehityksen mukanaan tuomien muutosten mukana. Nykyään säännellyt markkinat (regulated markets) eivät ole enää luonteeltaan infrastruktuuria, vaan alan yritysten toiminta on kaupallista, samalla kun monet suuret rahoitusyritykset, joilla on käytössään sähköisiä välineitä, ovat muuttuneet markkinoiden välittäjistä rahoitusvälineiden sisämarkkinoiksi. Säännökset pitää mukauttaa tähän tilanteeseen. Monet markkinoiden yhtenäisyyttä koskevista säännöistä, kuten esimerkiksi sisäpiirin kauppojen torjunta, pitää ulottaa myös yritysten sisäisiin vaihtoihin, ja monet säännöistä, jotka ovat koskeneet vain yrityksiä ja niiden asiakassuhteita, pitää saattaa voimaan myös pörsseissä. Tämä on hankala asia, ja ehkä meidän olisi syytä pitäytyä tässä vain yleisillä linjoilla ja jättää sen täytäntöönpanon yksityiskohdat aikanaan kunkin Euroopan valtion sääntelyviranomaisille.
Hyvät kollegat, lopuksi haluaisin korostaa, että sosialistiryhmä tukee rahoitusmarkkinoiden yhdentymistä ja pyrkii tukemaan sijoituksia, joita täystyöllisyyden saavuttaminen Euroopassa edellyttää. Ryhmämme ei tietenkään tue vaan vastustaa pörssien kiihkeää keinottelua, joka voi aiheuttaa räjähdysalttiita ja tuhoisia tilanteita varsinaiselle taloudelle. Tästä syystä kehotamme komissiota esittelemään mahdollisimman pian ehdotuksensa markkinoiden yhtenäisyyden turvaamisesta. Emme tietenkään syyllisty sellaiseen haihatteluun, että keinottelu voitaisiin poistaa yhdellä asetuksella. Haluamme kuitenkin ainakin vahvistaa kunniallisen kaupankäynnin periaatteita juuri siitä syystä, että keinottelu kasvattaa kiusausta epärehellisyyteen samalla, kun pörssien asema yhteiskuntiemme eläkejärjestelmissä vahvistuu entisestään. Ei riitä, että ehdot, joilla pörssit saavat sijoituksia työntekijöiden eläkerahastoista, ovat paljon ankarampia kuin aikana, jolloin pörssit olivat vain rikkaiden kasinoita. Pörssien kurin ja hyvän toimintatavan vahvistaminen ovat tärkeimpiä tehtäviä rahoitusmarkkinoita koskevassa toimintasuunnitelmassa.

Kauppi
. Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Bolkestein, hyvät kollegat, heti aluksi haluaisin lausua kiitokseni komissiolle. Tämä tiedonanto oli jopa niin taidokkaasti laadittu, että me parlamentissa voimme olla yksimielisiä sekä valiokuntakäsittelyssä että myös täällä täysistunnossa. Minun mietintööni ei ole tehty yhtään ainutta tarkistusta, mistä olen hyvin iloinen.
Sijoituspalveludirektiivin 11 artiklan uudistaminen on välttämätöntä eurooppalaisilla sijoitusmarkkinoilla tällä hetkellä vallitsevan oikeudellisen epävarmuuden sekä päällekkäisten ja ristiriitaisten sääntöjen poistamiseksi. Tällaiset epävarmuustekijät haittaavat sisämarkkinoiden menestyksekästä toimintaa ja aiheuttavat merkittäviä lisäkustannuksia, jotka viime kädessä jäävät eurooppalaisten sijoittajien maksettaviksi. Kaikille sijoittajille on turvattava mahdollisuus osallistua sijoituspalvelujen sisämarkkinoille tietäen, että eurooppalainen lainsäädäntö antaa asianmukaiset vapaudet ja tarvittaessa riittävän turvan. Mietinnössäni olen lähtenyt siitä, että 11 artiklan selkeyttäminen onnistuu parhaiten, kun kaikkiin rajat ylittäviin sijoituspalveluihin sovelletaan niin kutsuttua alkuperämaaperiaatetta.
Ammattimaisten sijoittajien osalta alkuperämaaperiaatteeseen siirtyminen on mahdollista nopeasti, mutta kuluttajien osalta periaatteen soveltaminen edellyttää vielä kuluttajia koskevien menettelytapasääntöjen harmonisointityön jatkamista. Tämä työ on hyvässä vauhdissa FESCOssa. Täysi harmonisointi ei kuitenkaan ole edellytys sille, että alkuperämaaperiaatetta sovelletaan myös sijoituspalvelujen vähittäismyyntiin piensijoittajille. Tämä ratkaisu on samalla linjalla viime keväänä hyväksytyn sähköistä kauppaa koskevan direktiivin kanssa, jonka jäsenvaltiot ovat velvollisia ottamaan oman lainsäädäntönsä osaksi 1.1.2002 mennessä. Jos nämä kaksi direktiiviä eivät lähde samasta lähtökohdasta, sijoituspalveluja sähköisesti ostavat asiakkaat ovat eri asemassa kuin kuluttajat, jotka hankkivat palvelunsa perinteisiä kanavia käyttäen. Sijoittajajaottelun perusajatuksena on, että erilaiset sijoittajat tarvitsevat erilaista turvaa ja toisaalta ovat oikeutettuja vaatimaan suurempia vapauksia kokemuksen karttuessa. Eurooppalaisten lainsäätäjien tuleekin pitää huolta siitä, että ammattisijoittajiin todellakin sovelletaan kevyempiä menettelytapoja kuin piensijoittajiin, jotka tarvitsevat enemmän lainsäädännön suojaa.
Rajoituksia palveluntarjoamisen vapauteen voidaan hyväksyä vain silloin, kun niitä sovelletaan yleisen edun nimissä. Esimerkiksi ammattimaisten sijoittajien välisissä toimissa ei pidä vaatia yleisen edun mukaisia sääntöjä. Markkinoiden rajoittaminen yleiseen hyvinvointiin liittyvistä syistä ei myöskään ole pääsääntöisesti mahdollista. Sijoituspalveludirektiivin 11 artiklan tulkinnassa on joka tapauksessa noudatettava samaa linjaa sähköistä kauppaa koskevan direktiivin 3 artiklan 4 ja 5 kohdan kanssa. Vastaanottava valtio voi siis rajoittaa palvelujen vapaata liikkuvuutta sijoittajien suojelemiseksi ainoastaan tapauskohtaisesti ja noudattaen erityistä menettelyä ja erityisedellytysten luetteloa.
Arvoisa komission jäsen, mitä tulee FESCOn kolmiportaiseen luokitteluun, mietintöni sisältää varauksia. Liian tiukat luokittelusäännöt saattavat turhaan vaikeuttaa niin sanotussa välikategoriassa olevien sijoittajien toimintaa sisämarkkinoilla, etenkin kun tälle kategorialle ollaan antamassa mahdollisuus valita korkeampi suojelutaso, kun niin halutaan. Epäselvyyttä liittyy myös siihen, mitkä kategoriat ovat oikeutettuja hyötymään alkuperämaaperiaatteesta. Komission tulisi selventää tätä asiaa ja esittää, että periaatteen vuoksi kaikkien ammattimaisten sijoittajien suojelutason valinneiden, eli siis keveämmän suojelun valinneiden sijoittajien, tulisi aina pystyä nauttimaan alkuperämaajärjestelmästä rajat ylittävissä palveluissa. Toinen asia, joka vaatii komissiolta vielä lisäpohdintaa, on markkinointia ja mainontaa koskevien sääntöjen soveltaminen. Jo tämänhetkisen sijoituspalveludirektiivin mukaan voidaan oikeutta markkinoida palveluita sisämarkkinoilla rajoittaa ainoastaan yleiseen hyvinvointiin liittyvillä syillä. Tästä huolimatta monet jäsenvaltiot ovat liittäneet markkinointisäännöt osaksi liiketoiminnan menettelytapoja. Tämä voi aiheuttaa päällekkäisiä sääntörakenteita.
Lopuksi haluaisin vielä mainita Lamfalussyn komitean esityksen osalta, että sijoituspalveludirektiivien uudistaminen ja ajantasaistaminen olisi monelta osin ideaalinen esimerkki lainsäädäntöhankkeesta, johon voitaisiin soveltaa uutta Lamfalussyn esittämää menettelyä. Nykyisen sijoituspalveludirektiivin ongelmat ovat johtuneet lähinnä tulkintavaikeuksista, joten menestyksekkään lopputuloksen kannalta on erittäin tärkeää varmistaa muutetun direktiivin johdonmukainen kansallinen täytäntöönpano. Pelkkä hyvä ja asiallinen direktiivi ei siis riitä.

Villiers
Arvoisa puhemies, pidän myönteisenä ja kannatan molempia mietintöjä, joista tänään keskustelemme. Ne ovat erinomaisia ja kiitän kumpaakin esittelijää siitä, että he ovat nähneet niiden eteen niin kovasti vaivaa. On elintärkeää saada sijoituspalveludirektiivi kuntoon, koska palkkiona on säästäjien tuoton kasvu ja tuotteiden kuluttajahintojen halpeneminen. Mutta pahoin pelkään, että sijoituspalveludirektiivi heijastaa paljolti sekä EU:n lainsäädännön hyviä että sen huonoja puolia. Teoriassa ajatus on hyvä, mutta se ei ole toteutunut vielä käytännössä. Yhtenäismarkkinat on saatu aikaan paperilla, mutta ei käytännössä. Direktiivin piti mahdollistaa, että yritys tai yhtiö, joka muuttaisi omat sääntönsä direktiivin mukaisiksi, saisi toimiluvan, jolla se voisi käydä osakekauppaa kaikkialla Euroopan unionissa. Tämä ei ole toteutunut käytännössä, koska jäsenvaltioiden välillä on ollut tulkinta- ja täytäntöönpanoeroja ja koska direktiiviä on sovellettu puutteellisesti.
On lähes mahdotonta hyväksyä sitä, että vaikka direktiivin antamisesta on kulunut lähes kahdeksan vuotta, jotkut jäsenvaltiot jahkailevat vieläkin, miten ne oikein panisivat sen täytäntöön. Tämä tulos on heikentänyt sekä alkuperämaaperiaatetta että yhden toimiluvan periaatetta, koska toimijat törmäävät yhä sääntöjen moninaisuuteen, päällekkäisyyteen ja jopa ristiriitaisuuteen kaikkialla Euroopan unionissa - ja tämä on juuri se ongelma, joka sijoituspalveludirektiivin piti ratkaista.
Sijoituspalveludirektiivi on todella malliesimerkki tapauksesta, jossa yhtenäismarkkinoita koskeva lainsäädäntö ei tosiasiallisesti ole toteutunut. Hallinnollinen taakka ja byrokratia lisääntyvät jatkuvasti, ja yrityksillä on edelleen vastassaan yli 15 erilaista oikeusjärjestelmää ja säännöstöä. Jäsenvaltiot ovat käyttäneet menettelysääntöjä pakottaakseen muut noudattamaan omia isäntävaltion sääntöjään, vaikka tämä ei ole ollut sen paremmin tarpeellista kuin toivottavaakaan, ja tähän joukkoon laskisin myös Yhdistyneen kuningaskunnan. Suoraan sanottuna näitä menettelysääntöjä ja mainontaa ja markkinointia koskevia sääntöjä on käytetty suojelemaan pikemminkin markkinoita kuin kuluttajia, ja komission olisi tiukennettava niiden valvontaa tuntuvasti.
Pidän erittäin myönteisenä näissä kahdessa mietinnössä esitettyä kehotusta siirtyä menettelysääntöjen, mainontasääntöjen, ammattimaisten sijoittajien ja piensijoittajien osalta alkuperämaaperiaatteeseen. Toivon, että komissio panee merkille, mitä parlamentti on sanonut, koska komissiota voidaan kritisoida nimenomaan siitä, että se on edennyt näissä keskeisissä kysymyksissä liian varovasti. Alkuperämaaperiaatteen tulisi olla tämän direktiivin perusta.
En käsitä, miksemme voisi antaa kuluttajien valita tuotetta muista Euroopan unionin jäsenvaltioista ja antaa näiden jäsenvaltioiden rahoituspalveluviranomaisten suojella heitä. Kuluttajat saavat täysin kunnollisen ja asianmukaisen suojan niiltä eri mailta, jotka ovat nyt toimineet tässä hyvin tiiviissä suhteessa lähes 50 vuotta. On elintärkeää varmistaa johdonmukaisuus sähköistä kaupankäyntiä koskevan direktiivin kanssa, ja alkuperämaaperiaatehan on johdonmukainen sen kanssa, jos se hyväksytään sijoituspalveludirektiiviin.
Kaikkia poikkeuksia alkuperämaata koskevaan lähestymistapaan, olipa kyse sijoituspalveludirektiivistä tai sähköistä kaupankäyntiä koskevasta direktiivistä, olisi tulkittava tiukasti ja kapea-alaisesti, ja poikkeukset olisi kumottava mahdollisimman pian.
Pienet päivitykset sijoituspalveludirektiiviin ovat tietenkin toivottavia, mutta ennen kaikkea tarvitsemme asennemuutosta. Komissio on epäröinyt aivan liikaa direktiivin täytäntöönpanon osalta. On mahdotonta hyväksyä, että monet maat eivät näin monen vuoden jälkeen ole yksinkertaisesti kyenneet tekemään asianmukaista eroa ammattimaisten sijoittajien ja piensijoittajien välillä, kuten sijoituspalveludirektiivissä edellytetään. Haluaisin, että komissio käyttäisi täysimittaisesti täytäntöönpanovaltuuksiaan sen varmistamiseksi, että sijoituspalveludirektiivi pannaan nykyisessä muodossaan kunnolla täytäntöön joka ikisessä jäsenvaltiossa ja että myös sen seuraava versio pannaan asianmukaisesti täytäntöön.

Gasòliba i Böhm
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Bolkestein, hyvät jäsenet, olen iloinen voidessani ilmoittaa, että ryhmämme tukee kollegojemme Katiforisin ja Kaupin mietintöjä, joiden ehdotuksilla edistetään merkittävästi rahoituspalvelualan yhtenäismarkkinoiden toteuttamista, niin kuin komission rahoituspalvelualan toimintasuunnitelmaan sisältyneissä ehdotuksissakin esitettiin.
Rahoitusmarkkinoiden esteiden poistaminen jäsenvaltioiden väliltä on välttämätön asia euroa käyttävässä Euroopassa, ja sen pitää mahdollistaa, että kaikkia Euroopan yhteisvaluutan ansiosta tarjoutuvia tilaisuuksia voidaan käyttää hyväksi. Sallikaa minun jälleen kerran tuoda esiin aiemmin mainitsemani yhtäläisyys, eli että me olemme nyt toteuttamassa rahoitus- ja valuutta-alalla samaa asiaa, jonka toteutimme kymmenen vuotta sitten luomalla tavarat ja palvelut kattavat Euroopan sisämarkkinat, joiden avulla turvaamme merkittäviä vapauksia, pääoman, työntekijöiden ja tavaroiden liikkuvuuden. Olemme esittäneet toteuttamisaikatauluksi vuotta 2005, ja mielestäni kollegojemme ehdotukset ovat oikeansuuntaisia; niissä tuetaan komission ehdotuksia, korostetaan tarvetta toteuttaa yhtenäismarkkinat ja samalla niissä esitetään ja pannaan merkille konkreettisia näkökohtia. Olen sitä mieltä, että jäsen Kaupin mietinnön 16 kohta, jossa hän on soveltanut ja esittänyt menettelytapoja jotka komissio on jo pannut käyntiin rahoituspalveluja koskevien valtioiden rajat ylittävien valitusten ratkaisemiseksi tuomioistuimien ulkopuolella, on keskeinen jäsenvaltioiden mahdollisten toimintahäiriöiden korjaamisen kannalta. Tämä järjestelmä ja huolenaihe on mukana myös jäsen Katiforisin mietinnössä. Onnittelen molempia heidän työstään ja toistan, että annamme heille tukemme.

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aivan aluksi haluan sanoa, että olen iloinen molempien esittelijöiden puolesta, koska kumpikin mietintö on saanut laajan kannatuksen sekä valiokunnassa että täällä täysistunnossa. Se osoittaa, että olemme kaikki sitä mieltä, että eurooppalaisten rahoitusalan yhtenäismarkkinoiden muutosten nopeutumisen on heijastuttava myös poliittisessa työssä. Tätähän korostettiin myös Lamfalussyn johdolla toimineen asiantuntijakomitean laatimassa Euroopan arvopaperialan sääntelyä käsittelevässä raportissa, jota käsittelemme vielä tämän viikon aikana.
Toinen osoitus tästä muutoksesta on osakevolyymin eksponentiaalinen kasvu, joka vuosien 1995 ja 1999 välisenä aikana oli yli 30 prosenttia vuosittain. Tällä on ensisijainen merkitys sen strategisen merkityksen vuoksi, joka hyvin toimivilla rahoitusmarkkinoilla on Euroopan unionin alueen taloudellisen hyvinvoinnin lisäämisen kannalta. Sijoituspalveludirektiiviä ajanmukaistettaessa on pidettävä mielessä kolme tavoitetta. Nämä ovat markkinoiden yhtenäistämisen nopeuttaminen, sijoittajien suojelun parantaminen ja markkinoiden vakaus. Tämä hyödyttää yhtäältä markkinoita ja suojaa toisaalta sijoittajia. Näin myös säilytetään rahoitusalan vakaus tulevaisuudessa.
Minä haluan tuoda vielä esille kaksi tässä yhteydessä tärkeänä pitämääni asiaa, jotka jo edellä mainittiinkin. Ensinnäkin sijoitusyrityksille on luotava täysin käyttökelpoinen eurooppalainen toimilupa. Tämän mahdollisuuden hyödyntämiseksi ja nykyisten esteiden poistamiseksi siirtyminen alkuperämaaperiaatteeseen on välttämätön. Suursijoittajien osalta tämä tulisi toteuttaa mahdollisimman pian. Piensijoittajia periaate koskee samalla lailla - tähän esittelijä Kauppi jo viittasikin -, mutta siirtymäkausijärjestelyt ovat todennäköisesti tarpeen. Toinen tässä yhteydessä tärkeä alue on menettelysääntöjen yhdenmukaistaminen, joka on sisämarkkinoiden toimivuuden edellytys.
Toinen tärkeänä pitämäni asia on aito kilpailu pörssien ja kaupankäynnin foorumeiden kesken. Jotta oikea kilpailu olisi mahdollista, on luotava tarkoituksenmukainen ja tehokas valvonta. Sen vuoksi olisi voitava estää, että kilpailua leimaavat hyvin erilaiset määräykset ja niistä johtuva edullisempien määräysten etsintä ja että kilpailu sen vuoksi vääristyy.
Suuntaus on, että sijoitukset arvopapereihin lisääntyvät edelleen. Tämä koskee myös eläkerahastoja. Sen vuoksi suosittelen nopeaa hyväksymistä ja täytäntöönpanoa - toivottavasti vielä ennen vuotta 2005. Myös tämä olisi Lamfalussyn raportissa esitetyn menettelyn mukaista.

Bolkestein
. (EN) Kiitän sekä jäsen Katiforisia että jäsen Kauppia heidän laatimistaan mietinnöistä. Ne heijastavat hyvin suurta yksimielisyyttä. On hyvä kuulla, että puhujat ovat kannattaneet näitä kahta mietintöä. Myös komissio on pannut ne tyytyväisenä merkille.
Sijoituspalveludirektiivi on tunnetusti EU:n lainsäädäntökehyksen kulmakivi arvopaperimarkkinoiden alalla. Direktiivissä määritellään yhteiset säännöt sijoittajien suojelemiseksi ja markkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi. Nyt, kun direktiivin voimaantulosta on kulunut viisi vuotta, on aika testata sen käyttökelpoisuus. Komission mielestä direktiivi ansaitsee lievemmän tuomion. Merkittävää edistystä on tapahtunut, vaikka puutteellinen oikeusvarmuus ja esteet yhä haittaavatkin rajatylittävien sijoituspalvelujen tarjoamista. Lisäksi arvopaperikaupan toimintaympäristössä on tapahtunut perusteellisia mullistuksia, jotka asettavat uusia haasteita EU:n sääntelylle.
Komissio pitää myönteisenä Euroopan parlamentin oikein ajoitettuja ja johdonmukaisia mietintöjä kahdesta sijoituspalveludirektiiviä käsittelevästä tiedonannosta. Mietinnöissä tarjotaan komissiolle selkeitä suuntaviivoja, kun se valmistelee ehdotustaan sijoituspalveludirektiivin muutosdirektiiviksi, joka on määrä hyväksyä tämän vuoden lopussa.
Mainitsen nyt joitakin Kaupin mietinnössä esitettyjä näkökohtia. Sijoituspalveludirektiivin suorin ja konkreettisin tavoite on edelleen yhden eurooppalaisen toimiluvan tarjoaminen sijoitusyrityksille. Kaupin mietinnössä käsitellään vakuuttavasti suurinta estettä eli kansallisten menettelysääntöjen päällekkäisyyttä ja ristiriitaisuutta. Tiedonannossa kuvailtua lähestymistapaa ovat rajoittaneet 11 artiklan monitulkintaisuus ja asiaa koskevan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön puuttuminen. Tästä huolimatta tiedonannossa viestitetään selkeästi, että rajat ylittävien sijoituspalvelujen tarjoamisen tulisi ammattimaisten sijoittajien osalta olla yksinomaan alkuperämaan menettelysääntöjen alaista. Ammattimaisen sijoittajan määritelmä, jonka komissio esitti päästyään siitä yhteisymmärrykseen kansallisten edunvalvojien ja FESCOn kanssa, on hyödyllinen lähtökohta.
Ennen kuin siirryn käsittelemään eräitä jäsen Katiforisin mietinnön näkökohtia, voisin ehkä mainita joitakin molemmille mietinnöille yhteisiä näkökohtia.
Sijoituspalveludirektiivin tuleva tarkistus tarjoaa tilaisuuden selkiyttää niitä ehtoja, joilla yritykset ja sijoittajat voivat harjoittaa rajatylittävää toimintaa. Komissio on vakuuttunut, että kummassakin mietinnössä esitetty lähestymistapa on ainoa, joka soveltuu yhtenäismarkkinoille. Lisäksi lähestymistapa varmistaa, että sekä verkossa että sen ulkopuolella tarjotut sijoituspalvelut hyötyvät sähköistä kaupankäyntiä koskevan direktiivin alkuperämaaperiaatteesta. Haasteena on saavuttaa tämä päämäärä siten, että piensijoittajille pystytään tarjoamaan riittävä suoja. Sijoituspalveludirektiiviä koskevassa tiedonannossa esitetään, että tämä vaatii menettelysääntöjen ja mainontasääntöjen yhä suurempaa lähentämistä piensijoittajien osalta. Komissio toivoo, että tällainen lähentäminen saadaan aikaan suhteellisen lyhyellä aikavälillä.
Siirryn nyt käsittelemään muutamia sellaisia kohtia, jotka liittyvät vain Katiforisin laatimaan mietintöön. Komission mielestä pörssien kansainvälinen kilpailu ja rajat ylittävän arvopaperikaupan infrastruktuurien muodostuminen tuovat esiin merkittäviä uusia sääntelykysymyksiä. Niitä ei ole otettu riittävästi huomioon nykyisessä sijoituspalveludirektiivissä. Katiforisin mietinnössä varoitetaan käynnissä olevista perusteellisista muutoksista. Komissio on erittäin tietoinen, että sen on varottava aiheuttamasta vahinkoa ja että tällaisten toimien toteuttaminen silloin, kun markkinat ovat epävakaat, on riskialtista. Kaupankäynnin infrastruktuurien perusteelliset organisaatiomuutokset ja piensijoittajien yhä aktiivisempi osallistuminen osakesijoitustoimintaan vaativat kuitenkin ajattelun uudistamista. Komissio on samaa mieltä Katiforisin mietinnön kanssa siitä, että sijoituspalveludirektiivin pörsseihin ja kaupankäyntijärjestelmiin liittyvien säännösten selkiyttämisessä olisi keskityttävä markkinoiden yhtenäisyyttä uhkaaviin riskeihin. Komissio on myös yhtä mieltä siitä, että painopisteen tulisi olla osakemarkkinoilla, joilla piensijoittajat ovat suojattomampia. Katiforis sanoi puheenvuorossaan toivovansa komission esittävän mahdollisimman pian markkinoiden yhtenäisyyttä koskevan ehdotuksen. Kuten hän ehkä tietää, komissio viimeistelee parhaillaan ehdotusta markkinoiden väärinkäytöstä. Se julkaistaan toivottavasti muutaman viikon kuluessa.
Sijoituspalveludirektiivin vahvistaminen ei sinänsä riitä estämään suurehkoja markkinamuutoksia, joita viime viikkoina on tapahtunut. Tarkistettu sijoituspalveludirektiivi voi kuitenkin auttaa rajoittamaan markkinoiden ylitarjontaa parantamalla avoimuutta, suojaamalla markkinoiden yhtenäisyyttä ja varmistamalla, että sijoitusyritykset toimivat aina asiakkaansa parhaaksi. Lisäksi direktiivillä varmistetaan, että nämä suojat ulotetaan kaikkiin sijoittajiin koko Euroopan unionissa riippumatta ostetun arvopaperin alkuperästä tai siitä, missä pörssissä sijoitus tehdään. Ilman tällaista sääntelykehystä Lissabonin tavoite yhdentyneistä rahoitusmarkkinoista, joita me kaikki haluamme ja tarvitsemme, on pelkkää sanahelinää.
Annan nyt tarkemmat vastaukset kahteen näkökohtaan, jotka mietinnöissä tuotiin esiin: ensimmäinen on vastaus arvosteluun, joka kohdistui FESCOssa tehtyyn sopimukseen ammattimaisten sijoittajien määritelmästä, ja toinen on vastaus siihen, mitä jäsen Kauppi sanoi tämän seikan ja Lamfalussyn raportin välisestä yhteydestä.
Mitä tulee arvosteluihin, jotka kohdistuvat FESCOn määritelmään ammattimaisista sijoittajista, Euroopan yhteisöjen tuomioistuin ei vielä ole antanut ammattimaisen sijoittajan käsitteelle oikeudellista sisältöä. FESCO-sopimus on ensimmäinen epävirallinen yritys muodostaa yhteinen eurooppalainen kanta tästä käsitteestä, ja sopimusta olisi pidettävä arvokkaana ensiaskeleena tämän tärkeän operationaalisen käsitteen selkiyttämiseksi. Komissio on tietenkin tietoinen siitä laajalle levinneestä huolesta, että FESCO-sopimus on liian rajoittava, koska siinä määritellään, ketkä luokitellaan automaattisesti ammattimaisiksi sijoittajiksi. Tämähän riistää monilta suurilta ja kehittyneiltä sijoitusyrityksiltä mahdollisuuden toimia yhden - toisin sanoen kotimaansa - löyhän valvontajärjestelmän alaisina. Kun kuitenkin otetaan huomioon "ammattimaisen sijoittajan" käsitteestä vallitseva epävarmuus, komissio katsoo, että on viisainta käyttää lähestymistapaa, joka on saanut kaikkien kansallisten arvopaperikaupan sääntelyviranomaisten kannatuksen. Ehdotettu ammattimaisen sijoittajan määrittelytapa, jota esitetään molemmissa mietinnöissä, näyttäisi tarjoavan lisäetuja, jos sitä tarkastellaan käyttökelpoisen toimiluvan kannalta. Komissio pohtii näitä ehdotuksia tarkasti valmistellessaan sijoituspalveludirektiivin tarkistusta.
Mitä tulee ehdotuksen ja kuuluisan Lamfalussyn raportin välisiin kytkentöihin, komissio panee merkille Kaupin mietinnön perusteluissa esitetyn toteamuksen, että muutettu sijoituspalveludirektiivi olisi - mietintöä lainatakseni - "tärkeä asia hyväksyttäväksi ja täytäntöönpantavaksi sen uuden lähestymistavan mukaisesti, josta sovitaan Lamfalussyn raportin valossa ". Komissio on samaa mieltä tästä näkemyksestä. Sijoituspalveludirektiiviä koskevassa tiedonannossa todetaan selvästi, että kykenemättömyys antaa oikeudellisesti sitovia ohjeita sijoituspalveludirektiivin täytäntöönpanosta on ollut yksi niistä tekijöistä, jotka ovat aiheuttaneet eniten puutteita ja epätasaisuutta sijoituspalveludirektiivin täytäntöönpanossa. Kun otetaan huomioon sijoituspalveludirektiivin laajentunut soveltamisala ja monimutkaisuus, tarkistettu direktiivi tulee todennäköisesti kärsimään näistä puutteista vielä enemmän: siksi Lamfalussyn raportti on tärkeä niin tämän kuin monien muidenkin kysymysten osalta.
Lopuksi haluaisin vielä kerran kiittää esittelijöitä heidän tärkeästä panoksestaan. Kiitän myös muita puheenvuoron käyttäneitä parlamentin jäseniä, etenkin jäsen Gasòliba i Böhmiä ja jäsen Karasia. Komissio vakuuttaa parlamentille ryhtyvänsä asianmukaisiin toimiin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Kosmeettiset valmisteet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Roth-Behrendtin laatimasta ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietinnöstä (A5-0095/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kosmeettisia valmisteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 76/768/ETY muuttamisesta seitsemännen kerran [KOM(2000) 189 - C5-0244/2000 - 2000/0077(COD)].

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kun me luomme parlamentissa lainsäädäntöä, lähtökohtanamme on aina parannuksen saaminen kulloiseenkin tilanteeseen. Sen vuoksi minulla on myös esittelijänä oikeus vaatia, että kosmeettisia valmisteita koskevan direktiivin seitsemännellä muutoksella saadaan aikaan parannus nykyiseen tilanteeseen. Merkitseekö tämä muutos sitä - tätä kysyn itseltäni ja myös teiltä. Tähän monet parlamentissa vastaavat kieltävästi. Kosmetiikkadirektiiviä kuudennen kerran muutettaessa pyrittiin selkeästi vaiheittain siihen, että esimerkiksi eläinkokein tehtävälle kosmeettisten valmisteiden testaukselle vahvistettaisiin ehdoton päivämäärä, jonka jälkeen eläinkokeita ei enää saa tehdä.
Kehotan meitä kaikkia pitämään mielessä, että nykyisin on jo yli 8 000 testattua ainesosaa, joita voidaan aivan hyvin käyttää. Nyt on enää kysyttävä, miten uusien ainesosien kanssa menetellään?
Tämän kuudenteen muutokseen sisältyneen testaus- ja markkinointikiellon, siis myyntikiellon, komissio on muuttanut pelkästään Euroopan unionin alueella voimassa olevaksi testauskielloksi. Tämä merkitsee siis sitä, että tulevaisuudessa eläinkokeita voidaan aivan hyvin tehdä niin kauan kuin halutaan, kunhan ne tehdään muutama kilometri kauempana. Nyt saan kokea joka puolelta, myös komission taholta, miten myötätuntoisesti ja ystävällisesti muutoksiini suhtaudutaan, mutta ei valitettavasti kuitenkaan voida hyväksyä, koska esteenä ovat kaupalliset näkökohdat. Pitääkö tämä paikkansa? Ei, tämä ei pidä paikkaansa. Kukaan ei ole voinut tähän mennessä sanoa, olisiko Maailman kauppajärjestö asettunut jossakin tapauksessa myönteiselle vai kielteiselle kannalle, koska vielä ei ole ollut yhtään tapausta, joka olisi ratkaistu eläinsuojelun perusteella ja moraalisista syistä. Yhä kyseenalaisempaa on, voidaanko komission esittämää kauppaan liittyvää väitettä yleensä ollenkaan soveltaa, sillä Yhdysvallat itse päätti muutama kuukausi sitten antamansa Cat and Dog Fur Act -lain myötä hyväksyä lakeja, joiden perustana on pelkästään eläinsuojelu ja väestön moraaliset tuntemukset.
Sen vuoksi pyydän komissiolta, että se omaksuu tässä asiassa hiukan rohkeamman otteen ja tuo esille ensisijaiset poliittiset tavoitteensa. Komission jäsen Liikanen - te tiedätte, miten paljon arvostan teitä -, teidän on nyt tunnustettava väriä ja sitouduttava poliittisen vastuunne mukaisesti. Pitäkää puolenne kollegaanne Lamya ja muita vastaan tai tehkää heille selväksi, että he erehtyvät.
Mitä merkitystä on joskus käyttöön otettavalla markkinointikiellolla? Tietysti minäkin pidän lähtökohtana tuotteiden turvallisuutta. En pakota ketään laittamaan vaarallista tuotetta iholleen tai lastensa iholle tai vielä vähemmän puhdistamaan hampaitaan vaarallisella vaahtoavalla hammastahnalla. Tätä en missään tapauksessa halua.
Sen vuoksi minulla on näkemys, jota pidän hyvin järkevänä ja jolle monet kollegat onneksi antoivat tukensa valiokunnassa. Olen siis sitä mieltä, että on oltava testauskielto. Olen myös sitä mieltä, että on oltava välityskielto, toisin sanoen myyntikielto silloin, kun vaihtoehdot on jo arvioitu. Joskus myöhemmin - tarkistukseni mukaan viiden vuoden kuluttua, ehkä myöhemmin - on tarkoitus saada aikaan täydellinen myyntikielto. Tänä aikana teollisuudella on mahdollisuus kehittää vaihtoehtoja ja sijoittaa tutkimukseen. Sillä välin on kehitettävä merkinnät, joiden avulla kuluttajat saavat asiaankuuluvasti tietää, ovatko he ostamassa eläimillä testattuja tuotteita.
Seitsemännen muutoksenhan olisi luonnollisesti tarkoitus tuoda vielä lisää parannuksia. Voiko olla mahdollista, että Euroopan unionissa toimiva kosmetiikan tiedekomitea toteaa, että kosmeettisissa tuotteissa käytetyt aineet, hajusteet, aiheuttavat allergiaa, ja että näitä hajusteita ei sitten merkitä? Näin ei saa olla. Se on vastoin sitä periaatetta, joka meillä on Euroopan unionissa, nimittäin, että tuotteiden on oltava paitsi turvallisia myös sisällöltään selkeitä ja luotettavia. Tuotteissa on siis oltava merkinnät. En ehdota yhtään sen enempää tai vähempää.
Eikö ole oikein ja kohtuullista, että Euroopan unionin kuluttajat tuotetta ostaessaan tietävät, kuinka kauan se säilyy ja kuinka kauan vaikuttavia aineita on vielä jäljellä? Miten kauan hammastahna vielä maistuu hyvältä, ja miten kauan parfyymi tai ihovoide on vielä käyttökelpoista eikä pilaantunutta? Sen vuoksi ehdotankin parlamentin valiokunnan tukemana, että kehitämme symbolin ja että komissio antaa tätä varten määräyksen merkitä selvästi ne tuotteet, joiden säilyvyys on yli 30 kuukautta. Kun ne on avattu, kuinka kauan ne säilyvät sen jälkeen?
Mielestäni nämä ovat kaikki ehdotuksia, jotka parantavat kuudetta muutosta - sitä vartenhan juuri olemme täällä - ja jotka suojaavat kuluttajia paremmin, mutta myös antavat heille enemmän tietoa ja oikeuden tehdä valintoja. Tämä on lain ensimmäistä käsittelyä ajatellen juuri se, mitä me kaikki haluamme ja mikä meidän on tehtävä. Näin siksi, että meillä on oltava tietyt valmiudet myös lain tullessa toiseen käsittelyyn. Olen vakuuttunut, että sekä kuluttajat että kosmetiikkateollisuuden edustajat voivat olla siihen tyytyväisiä, vaikka he yhä antavatkin ymmärtää, että heitä lyödään ja piinataan. Uskon, että he ymmärtävät viimeistään tämän käsittelyn jälkeen ja myös toisen käsittelyn jälkeen, että meidän on löydettävä yhteinen sävel ja yhdistettävä voimamme. Pyydän teitä tänään toimimaan osaltanne tämän hyväksi.

Seppänen
. Arvoisa puhemies, teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan erikoisalaa ovat teollisuuden, ulkomaankaupan ja tieteellisen tutkimuksen asiat. Valiokunnan lausunnossa keskitytään tarkastelemaan eläinkokeiden kieltämistä kosmetiikan testaamisessa nimenomaan näistä näkökulmista.
Näyttää siltä, että maailmanlaajuinen kosmetiikkateollisuus ei ole pystynyt tuottamaan eläinkokeille vaihtoehtoisia koemenetelmiä niin nopeasti kuin Euroopan parlamentti on toivonut. Yhteistyö teollisuuden ja tiedeyhteisön välillä ei ole toiminut, eivätkä tutkijat ole käyttäneet vaihtoehtoisten menetelmien kehittelyssä riittävästi hyväksi EU:n tutkimuksen viidettä puiteohjelmaa.
Vaihtoehtoisten menetelmien vauhdittamiseksi valiokuntamme ehdottaa eläinkokeiden kieltämistä sekä lopputuotteiden että kosmetiikan ainesosien testaamisessa nopeammalla aikataululla kuin komissio. Mitä tulee ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan ehdottamaan tuotteiden markkinointikieltoon, teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan saamien selvitysten mukaan on mahdollista, että eläinkokein testattujen kosmetiikkatuotteiden markkinointikielto, myyntikielto, on ristiriidassa WTO:n määräysten kanssa. Se ei kuitenkaan ole täysin varmaa, koska ennakkotapauksia ei ole. Alan erikoisvaliokuntana teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta ei ehdota myyntikieltoa. Se, että sitä ei ehdoteta, on ikään kuin varoitus parlamentille. Saattaa olla, että EU:n ulkopuolella eläinkokein testatun kosmetiikan myyntikielto johtaa vastatoimenpiteisiin WTO:ssa.
Valiokunnan lausunnon valmistelijana näen ongelman, joka saattaa syntyä, mutta ymmärrän myös ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan kannan: on koeteltava WTO:n rajoja. Kun kyseessä ovat eettiset periaatteet ihmisen ja luonnon suhteista, EU:n tapaisen teollisuusblokin on voitava normittaa taloudellista toimintaa ja teollisuutta. Valiokuntamme myös puolustaa kuluttajien oikeutta eläinkoevapaiden tuotteiden merkintöihin.

García-Orcoyen Tormo
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan huomauttaa, että minun ja jäsen Müllerin allekirjoittaman tarkistuksen 33 oikea kieliversio on laadittu englanniksi. Käännöksissä on näemmä tehty virhe.
En ryhdy esittämään eläinkokeita puoltavia tai niiden vastaisia perusteita, sillä tähän mennessä kaikki tuntevat ne, ja ne epäilemättä ohjaavat markkinoille saattamista koskevan kiellon lisäksi tätä keskustelua, jota käydään direktiivin muuttamisesta seitsemännen kerran.
Sanon kuitenkin, että olen voinut vaihtoehtoisena esittelijänä havaita, että kaikissa ryhmissä enemmistö kannattaa sekä markkinoille saattamisen että eläinkokeiden kieltämistä.
Minusta on kuitenkin tarpeellista mainita joidenkin jäsenten, joista suurin osa on maineikkaita tiedemiehiä, huolenaihe. Heidän mielestään olisi hälyttävää, että eläinkokeet kiellettäisiin kokonaan sellaisin sanamuodoin ja aikatauluin kuin jäsen Roth-Behrendt ehdottaa tarkistuksissaan, sillä heidän arvionsa mukaan kiellon noudattaminen voi vaarantaa tuotteen turvallisuuden tai estää kehitystä kosmeettisten valmisteiden tutkimuksen alalla.
Mielestäni tämä mielipide on vähintäänkin otettava huomioon ja yritettävä sisällyttää se tekstiin, sillä emme saa unohtaa, että lainsäätäjän tavoitteena pitää olla, että kaksi arvoa, kuluttajien turvallisuus ja eläinten suojelu, ovat tasapainossa keskenään. Tasapainoa etsiessämme meidän ei pidä harkita ainoastaan taloudellisia, sosiokulttuurisia tai eläinten suojeluun liittyviä tekijöitä, vaan myös tieteellisiä ja oikeudellisia näkökohtia.
Olen esittelijän kanssa täysin yhtä mieltä tarpeesta lakkauttaa eläinkokeet. Kuten sanottua, tiedeyhteisö ei kuitenkaan tunnu tällä hetkellä olevan täysin samaa mieltä siitä, että niiden kieltäminen enemmän tai vähemmän välittömästi lisäisi kuluttajien turvaa.
Uskon kuitenkin, että on erittäin tärkeää kehittää lakiin perustuvia ja ennen kaikkea käytännönläheisiä kannustimia tutkimustoiminnan nopeuttamiseksi, jotta voisimme aivan lähitulevaisuudessa sanoa, että eläinkokeet ovat pelkkiä jäänteitä menneisyydestä.
Siksi tuen täysin ajatusta eläinkokeiden kieltämisestä ja olen esittelijän kanssa yhtä mieltä, että tämän menettelyn nopeuttamiseksi pitää sopia päivämäärä. Uskon kuitenkin, että esittelijän ehdottamien aikarajojen pitäisi olla joustavampia, sillä ellen erehdy, komissio sanoi parlamentissa viimeksi käydyssä keskustelussa, että noin kymmenessä vuodessa on voitu kehittää tarvittavia vaihtoehtoisia menetelmiä.
Joka tapauksessa on sanottava, että ryhmäni mielestä direktiivin muuttamisella komission ehdottamalla tavalla ei ratkaista kuudennessa muutoksessa esitettyjä ongelmia, joista suurin osa liittyy Maailman kauppajärjestöön, vaan komissio tyytyy poistamaan markkinoille saattamiseen liittyvään kieltoon koskevan määräyksen ja jatkamaan eläinkokeiden kieltämisen määräaikaa.
Me Euroopan kansapuolueessa pidämme komission ehdotusta huolestuttavana, sillä se on epäjohdonmukainen komission edelliseen kantaan nähden, siinä ei ratkaista jo vuosien ajan jatkuneita Maailman kauppajärjestöön liittyviä ongelmia ja siinä tyydytään pelkästään jatkamaan joitakin määräaikoja, mikäli eläinkokeet kielletään.
Siksi ryhmämme haluaa tukea tarkistusta 21, jossa ehdotetaan, että parlamentti hylkää komission ehdotuksen kokonaisuudessaan. Komission pitäisi luultavasti tehdä uudestaan kotiläksynsä ja esittää myöhemmin johdonmukaisempi teksti, jossa ennen kaikkea ehdotettaisiin ratkaisuja esitettyihin ongelmiin.
Toinen aihe, jota haluan käsitellä, on allergiaa aiheuttavien aineiden luettelo: jäsen Roth-Behrendt esittää pitkän luettelon, jonka ryhmämme typistää 13:een jo vaaralliseksi osoitettuun aineeseen. Mielestämme ei ole syytä laatia hirvittävän pitkää luetteloa aineista, joista suurin osa on hyvin vähäisessä määrin allergisoivia, sillä sen seurauksena kuluttajat hämääntyisivät, kun he eivät pystyisi erottamaan heille vaarallisia ja vaarattomia aineita toisistaan.

Myller
Arvoisa puhemies, kiitokset mietinnön esittelijälle Dagmar Roth-Behrendtille, hän on tehnyt erittäin hyvää ja perusteellista työtä. Haluan kiittää mietintöä myös sen realistisuudesta, mutta samalla tiukkuudesta aikataulujen suhteen. Tavoitteena tulee olla se, että EU:n alueella toteutetaan mahdollisimman nopeasti sekä eläinkokeiden testaus- että markkinointikielto. Mietinnön esittelijä on löytänyt toivottavasti myös neuvostossa nopeita toimenpiteitä aiheuttavan linjan vaatimalla eläimillä testatuille tuotteille välitöntä myyntikieltoa. Poikkeuksen muodostavat ne tuotteet, joiden kohdalla eläinkokeille ei ole olemassa vaihtoehtoa.
Mietinnön esittelijä huomauttaa aivan oikein, että enempää komissio kuin neuvostokaan eivät ole toimineet riittävän tehokkaasti saattaakseen jo olemassa olevaa lainsäädäntöä myyntikiellon osalta voimaan. On liian helposti alistuttu WTO:n painostuksen alla. Kun puhumme uusista tuotteista, kannattaa kysyä, miten paljon uusia tuotteita vielä tarvitsemme. Tarvitsemmeko samoja tuotteita, jotka vain mainonnan avulla erotetaan toisistaan? Toki meidän on huolehdittava siitä, että kuluttajien kannalta tuotteet ovat riskittömiä. Vaihtoehtoisten menetelmien kehittämisen vastuu, erityisesti kustannusten osalta, on mielestäni pääsääntöisesti teollisuudella. Toki silloin, kun puhumme yleisesti kuluttajille tärkeistä linjauksista, yhteisön tukeakin voidaan käyttää. Merkintöjen on oltava selkeät, ja allergiat on otettava huomioon erityisesti lapsille tarkoitetuissa tuotteissa.

Davies
Arvoisa puhemies, komission ehdotus, jolla pyritään kieltämään kosmeettisten valmisteiden testaus eläimillä - mutta vain Euroopan unionissa - on täysin riittämätön. Siitä olen täysin samaa mieltä esittelijän kanssa. Ehdotus mahdollistaa sen, että voimme uskotella tekevämme jotain eläimiin kohdistuvan julmuuden ehkäisemiseksi, vaikka säilytämme samat testausvaatimukset kuin ennenkin, mikä ei vähennä hiukkaakaan eläinten kärsimystä. Sen sijaan esittelijä ja valiokunta, jotka vaativat myynti- ja markkinointikieltoa, pyrkivät säilyttämään parlamentin aikaisemman linjan ja moraalisen ohjenuoran, joka koskee ihmisten ja eläinten välistä suhdetta: emme hyväksy sitä, että eläimiä kohdellaan julmasti vain siksi, että halutaan kehitellä täysin turhanpäiväisiä tuotteita, jotka on suunniteltu hivelemään turhamaisuuttamme.
Valiokunta on puuttunut joihinkin kosmetiikkateollisuuden esittämiin virheellisiin väitteisiin, kuten siihen, että uusilla tuotteilla olisi terveysvaikutuksia, joiden perusteella ne voitaisiin luokitella lääkevalmisteiksi. Me painotamme, että kosmetiikkateollisuuden pitäisi panostaa hieman vähemmän markkinointiin ja enemmän vaihtoehtoisten testausmenetelmien kehittelyyn. Vaikka kosmetiikkateollisuus tätä äänekkäästi vastustaakin, tuskin kovin moni ihminen joutuisi kärsimään, jos markkinointikielto pantaisiin täytäntöön, onhan markkinoilla jo 8 000 valmistetta ja kauppojen hyllyt notkuvat deodoranteista, shampoista, meikeistä ja hiusgeeleistä.
Sokerina pohjalla tässä keskustelussa on Maailman kauppajärjestön ongelma. Totuus on se, ettemme tiedä, voidaanko mahdollisia vastalauseita hyväksyä vai ei. Jos voidaan, silloin tarvitaan muutos. Olipa kyse tästä kysymyksestä, ympäristöasioista tai ennalta varautumisen periaatteen soveltamisesta, meillä on oltava demokraattinen vapaus vaatia sellaisten vähimmäisstandardien noudattamista, jotka suurin osa kansalaisista hyväksyy. Olisi täysin mahdotonta hyväksyä sitä, että komissio vaatisi niitä, jotka pyrkivät parantamaan eläinten hyvinvointia, heiluttamaan valkoista lippua antautumisen merkiksi ja pakenemaan taistelukentältä ennen kuin tiedetään, onko vihollinen edes aseistettu. Näin tehdessään komissio ei suinkaan osoittaisi arvostelukykyä, vaan silkkaa pelkuruutta, mikä todistaisi täydellisestä johtamiskyvyn puutteesta.

McKenna
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijää ja valiokuntaa hyvin tehdystä työstä. Se merkitsee suurta parannusta komission ehdotukseen. Komission ehdotus on kerrassaan puutteellinen, ja se tuotti valtavan pettymyksen. Se, että komissio haluaa luopua myyntikiellosta, on suorastaan häpeällistä etenkin, kun kiellon piti tulla voimaan jo vuonna 1998.
Komissio ei itse asiassa pitänyt lupauksiaan eläinkoekiellon suhteen, näinhän jäsen Davies jo huomautti. Komissio luisti lupauksestaan, koska eläinkoekielto johtaa varmasti siihen, että EU:n monikansalliset yhtiöt teettävät eläinkokeet EU:n ulkopuolella, mutta pitävät kuitenkin tuotteita kaupan EU:ssa. Se, mitä todella tarvitaan, on markkinointikiellon ja eläinkoekiellon yhdistelmä, ja se on saatava aikaan nyt heti.
Pelko siitä, että tämä johtaa kiistaan Maailman kauppajärjestössä, on täysin perusteeton. Ei ole mitään syytä olettaa, etteikö eläinsuojelu olisi laillinen peruste toteuttaa kauppaa rajoittavia toimenpiteitä. WTO itse vahvisti meille äskettäin Yhdysvaltojen olevan selvästi samaa mieltä tästä asiasta, koska Yhdysvallat kielsi koiran- ja kissannahkojen maahantuonnin ja myynnin nimenomaan tällä perusteella. WTO-kiistaan vetoaminen on siis pelkkä tekosyy luistaa siitä, mitä alun perin luvattiin tehdä.
Mietinnössä esitetään joukko tärkeitä parannuksia, jotka liittyvät kuluttajiin ja kuluttajien oikeuteen saada tietoa. Kosmeettisten valmisteiden ainesosat on nyt esitettävä kokonaisuudessaan, myös hajusteainesosia koskevat tiedot, joita ei tähän asti ole ollut saatavilla. On hienoa, että kansalaiset voivat tutustua näihin tietoihin, koska aikaisemmin niitä ei suostuttu antamaan hatarilla tekosyillä. Kosmeettisissa valmisteissa, jotka sisältävät tietyn rajatason ylittävän määrän jotakin kyseisistä 26 hajusteesta, on oltava merkintä "voi aiheuttaa allergisen reaktion". Olisimme halunneet, että nämä hajusteet kiellettäisiin kokonaan, mutta valitettavasti emme saaneet valiokunnassa tukea tälle. Tämä olisi ollut oikea linjanveto: jos hajusteet kerran ovat vaarallisia, ne pitäisi kieltää, eikä sanoa, että niistä "voi aiheutua ongelmia".
Mitä tulee hajusteiden käyttöön tuotteissa, jotka on tarkoitettu vauvoille ja intiimihygieniaan, olisimme toivoneet, että hajusteet kiellettäisiin kokonaan vauvoille tarkoitetuissa tuotteissa. Hajusteet ovat täysin tarpeettomia ja ne myös altistavat vauvat ja lapset, jotka ovat erittäin herkkiä, tarpeettomille riskeille.
Ehdotuksen mukaan sellaisia vaarallisia aineita, jotka ovat karsinogeenisia, mutageenisia tai toksisia, ei pitäisi käyttää lainkaan kosmeettisissa valmisteissa, jollei tiedekomitea ole arvioinut ja hyväksynyt niitä. Itse asiassa tämä houkuttelee tekemään lisää eläinkokeita. En yleensä paljon välitä tiedoista, joita saan tämän parlamentin käytäväpolitiikoilta ja etenkin teollisuuden edustajilta, mutta olin hämmästynyt Euroopan kosmetiikka-, toalettitarvike- ja parfyymiteollisuutta edustavan yhdistyksen iskulauseesta "Kosmetiikka - teidän valintanne, meidän vastuumme". Kuten jäsen Davies juuri totesi, teollisuus yrittää vedota turhamaisuuteemme ja vihjaa, että eläinkokeita on jatkettava, jotta pysymme puhtaina ja voimme peittää hienhajumme; toisin sanoen parannella luontoa ja muuttaa ulkonäköämme. Tämä on naurettavaa eikä eläinten kiduttamista tällaisella verukkeella voida missään tapauksessa hyväksyä. Jos katsotte valmistajien tiedotusmateriaaleja, niissä ei ole ainuttakaan valokuvaa, joka paljastaisi, mistä eläinkokeissa todella on kysymys, ja tämä kuluttajienkin olisi syytä tietää.

Blokland
Arvoisa puhemies, eläinten suojelusta keskustellessamme joudun pakosta ajattelemaan suu- ja sorkkataudin aiheuttamaa kriisiä. Kansainvälisen kaupan edun vuoksi teurastetaan kymmeniätuhansia terveitä eläimiä. Siinä valossa eläinten käyttö kosmetiikkatuotteiden testauksessa näyttää mitättömältä asialta. Se ei kuitenkaan ole merkityksetön aihe. Vakaumukseni mukaan kaikki nämä eläimet ovat Luojan luomia luontokappaleita ja ansaitsevat sen vuoksi tulla suojelluiksi. Samalla olemme saaneet eläimet käyttääksemme niitä jokapäiväisenä ravintonamme.
Eläinkokeissa kysymys on jostain aivan muusta. Välttämättömien lääkkeiden kehittämis- ja testaamistarkoitukseen nämä eläinkokeet voidaan hyväksyä. Mutta eläinkokeita käytetään myös vähemmän tärkeisiin tarkoituksiin. Näihin kuuluvat mielestäni myös kosmetiikkatuotteet.
Kaikkihan tiedämme erittäin hyvin, että Euroopan parlamentti on yhteiskunnan painostuksesta kehottanut kieltämään eläinkokeet kosmetiikan testauksessa. Kaiken kosmetiikkateollisuudelle myönnetyn lykkäyksen jälkeen on asiaan vihdoin saatava selvyys. Siksi voin hyväksyä Roth-Behrendtin mietinnön. Epäilen siitä huolimatta, kannattaako meidän yleensä ollenkaan muuttaa direktiiviä, sillä nykyinen lainsäädäntö on selkeä, eikä enempi viivytys ole toivottavaa eikä hyväksyttävää.
Hajusteiden suhteen olen sitä mieltä, että niitä ei tarvitse testata eläimillä niiden mahdollisten allergiaa aiheuttavien ominaisuuksien selville saamiseksi. Varoitus etiketeissä siitä, että nämä hajusteet saattavat aiheuttaa allergiaa, on mielestäni riittävä. Ongelmaksi jää tietystikin Euroopan unionin ulkopuolisista maista tuotu kosmetiikka ja sitä koskevat kansainväliset säännöt. Olen kuitenkin sitä mieltä, ettemme saa antaa niiden estää meitä toimimasta. Toivottavasti asiasta syntyy myös muualla maailmassa laajaa korkean tason keskustelua ja tajutaan, että emme voi tehdä eläimillä mitä tahansa. Jos tämä johtaa tuotevalikoiman pienenemiseen, niin meidän on se hyväksyttävä.

Thomas-Mauro
Arvoisa puhemies, kosmeettisia valmisteita koskevan direktiivin muuttaminen on kirvoittanut kiihkeitä keskusteluja eläinkokeista. Tekstissä tunnutaan unohtaneen ajatus eläimillä testattujen uusien kosmeettisten tuotteiden myynnin kieltämisestä. Siinä tyydytään kieltämään kosmeettisten valmisteiden testaaminen eläimillä Euroopan unionissa.
Kukaan ei tietenkään kannata eläinkokeita. Meidän täytyy kuitenkin olla realistisia ja johdonmukaisia tässä asiassa. Eläinkokeet ovat vain äärimmäisen pieni osa kosmeettisten valmisteiden testaamista, ja ne on joka tapauksessa tuomittu katoamaan kymmenen vuoden kuluessa, sillä laboratoriot teettävät tutkimuksia löytääkseen uusia testausmuotoja näiden korvaamiseksi. Tällä hetkellä ei kuitenkaan ole mitään yhtä luotettavaa menetelmää. Lisäksi eri puolilla esiin noussut kiihko kieltää eläinkokeet lopullisesti ja välittömästi vaikuttaa melko kyseenalaiselta, kun samaan aikaan maatiloillamme tuhotaan ilmeenkään värähtämättä kymmeniä tuhansia eläimiä, jotta torjuttaisiin suu- ja sorkkatautia, josta päästäisiin pelkillä rokotuksilla. Eikö tämä ole meidän esityslistamme kannalta vähintäänkin valitettava yhteensattuma?
Lisäksi eläinkokeiden välitön kieltäminen voisi saada laboratoriot testaamaan tuotteitaan ihmisillä, jotka joutuvat kurjien olojen vuoksi hyväksymään mitä vain pysyäkseen hengissä. Silloin ette säälittelisi kuvia punasilmäisistä kaneista vaan kuvia kehitysmaiden naisista, joiden kasvot olisivat allergioiden rumentamia. Kaikkein köyhimmät joutuvat aina kärsimään lainsäädännöllisistä oikuistamme.
Tässä ei ole kysymys siitä, puolustammeko eläinten hyvinvointia, vaan siitä, onko eläinten hyvinvointi meille tärkeämpi kuin köyhien. Lopuksi vielä, jos häiritsemme liikaa teollisuutemme toimintaa, se siirtää toimintansa Euroopan unionin ulkopuolelle voidakseen kilpailla muiden maiden kanssa ja erityisesti Yhdysvaltojen kanssa, jossa eläinkokeet eivät ole kiellettyjä. Saattavatko tuhannet työntekijät menettää työpaikkansa? Kyllä vain, ja tässäkin maksumiehiksi joutuvat ne, jotka ovat kaikkein epäsuotuisimmassa asemassa!
Hyvät kollegat, onko tämä se sosiaalinen Eurooppa, jota te haluatte?

Nisticò
Arvoisa puhemies, arvostan sitä johdonmukaisuutta, jolla jäsen Roth-Behrendt on vienyt mietintöään eteenpäin, ja ennen kaikkea pyrkimystä saattaa päätökseen keskustelu, jota on käyty jo monta vuotta. Yhdyn myös yleisen mielipiteen eläinkokeita koskevaan huoleen: kun kyse on jo vuosia tunnetuista ainesosista ja vaikuttavista aineista, jotka on jo saatettu markkinoille, uusien eläimien uhraaminen on täysin tarpeetonta. Mutta, arvoisa komission jäsen - kuten käy ilmi tarkistuksestani, jonka on allekirjoittanut yli 50 parlamentin jäsentä - kun on kyse uusista kosmeettisista valmisteista, joissa on uusia ainesosia, joiden toksikologista luonnetta ei ole vielä koskaan testattu laboratorioeläimillä, siinä tapauksessa olen tiedemiehenä vakuuttunut, että niitä on testattava eläimillä, ennen kuin ihmiset käyttävät niitä ja ennen kuin ne saatetaan markkinoille. Jos uusia kosmeettisia valmisteita ei testata eläimillä - teen tämän mahdollisimman selväksi - tämä saattaa johtaa toksisiin vaikutuksiin sekä lapsilla, naisilla että miehillä, mahdollisiin maksa-, munuais- ja hermostovaikutuksiin samoin kuin karsinogeenisiin vaikutuksiin. Kuka silloin on vastuussa, hyvä komission jäsen? Kaikista näistä syistä toivon hartaasti, että parlamentti hyväksyisi tarkistuksen, jonka olen esittänyt yhdessä 50 parlamentin jäsenen kanssa ja jonka tarkoituksena on myös varmistaa, ettei tieteen kehitykselle aseteta esteitä.
Arvoisa komission jäsen, haluan tiedemiehenä esittää myös toisen huomautuksen, eli sen, että vaikka vaihtoehtoisia menetelmiä on tärkeää kehittää, tukea ja rahoittaa, ne eivät koskaan voi - ja sanon tämän tiedemiehenä, joka on työskennellyt 35 vuotta laboratoriossa - korvata eläimen ja ihmisen kehon monimuotoisuutta.
Viimeinen huomio: minusta on myös järjetöntä - paitsi tieteellisesti myös olemassa olevien kansainvälisten sopimusten vuoksi - kieltää juuri niiden kosmeettisten valmisteiden markkinointi Euroopassa, jotka ovat turvallisia siksi, että niitä on aiemmin testattu eläimillä.
Hyvä komission jäsen, kaikista näistä syistä yhdyn tekstiinne, komission tekstiin, jossa ei vallitse kaaos vaan joka nojautuu kansainväliseen tiedekomiteaan: minä siis hyväksyn sen ja toivon, että parlamentti hyväksyy kaikki sitä parantavat tarkistukset, joiden ansiosta koko mietintö voidaan viimein hyväksyä ja siten saattaa tämä keskustelu päätökseen.

Whitehead
Arvoisa puhemies, jäsen Roth-Behrendt iski naulan kantaan. Seitsemäs muutos on askel taaksepäin - me kaikki tiedämme sen. Se ei merkitse edes status quo -tilaa, asioiden pysymistä ennallaan. Joistakin kosmetiikkateollisuuden vastalauseista päätellen voisi luulla, että tämä direktiivi on jotain aivan uutta ja mullistavaa. Ei ole. Se on ollut voimassa jo monta vuotta, ja yhtä monta vuotta olemme myös uskoneet ja toivoneet, että tehokas eläinkoekielto, joka edellyttää vaihtoehtoisten menetelmien vaiheittaista käyttöönottoa, on vihdoin toteutumassa. Raamatussa on sananlasku, jonka kaikki kollegat varmasti tuntevat: "Pitkä odotus tekee sydämen sairaaksi." Jos sydämemme on tänään sairas, se johtuu tästä pitkästä odotuksesta. Niiden, jotka pettivät toiveemme, olisi nyt syytä höristää korviaan.
Monet teollisuusyritykset eivät vain kannata eläinkokeiden lopettamista, vaan vieläpä panostavat siihen omia resurssejaan. On ollut todella hedelmällistä keskustella niiden kanssa. Kuten jäsen Nisticò sanoi, on totta, että joissakin koemenetelmissä, joita voitaisiin ottaa käyttöön, tarvitaan vapaaehtoisia koehenkilöitä, ihmis- ja eläinkudosta sekä in vitro -kokeita. Näiden menetelmien kehittäminen viime vuosina on ollut suuri edistysaskel. Mutta nyt teollisuuden on osoitettava, että sillä on realistinen aikataulu vaihtoehtoisten menetelmien kehittämiselle. Ei yksinkertaisesti enää riitä, että sanotte - kuten tässä silotellussa julkaisussa - ettette voi asettaa tällaisia aikatauluja, koska se olisi sama kuin ilmoittaisi, mihin mennessä syövälle keksitään lääke. Eihän kysymys ole siitä. Yritämme tässä vain selvittää, millä keinolla vaihtoehtoisia menetelmiä voitaisiin tämän vuosikymmenen aikana kehittää siihen pisteeseen, jota me ja kansalaiset toivomme, ja siihen päästään vain, jos kannustimeksi asetetaan markkinointikielto.
Samoin se, että yksilöimme hajusteiden sisältämät allergeenit, ei merkitse, että näitä hajusteita ollaan poistamassa markkinoilta. Kyse on välttämättömästä varotoimesta, jonka ei pitäisi uhata ainuttakaan kunnollista tuotetta. Näin on tehty muissakin yhteyksissä, ja tästä on ollut paljon etua ihmisten terveydelle. Sitä suuremmalla syyllä näin on tehtävä tuotteille, jotka - sen myönnän auliisti - parantavat ihmisen onnea ja hyvinvointia. Vielä onnellisempia olemme voidessamme käyttää niitä hyvällä omallatunnolla, kun tiedämme, että tarpeettomat eläinkokeet on lopetettu ikihyviksi.

Paulsen
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Roth-Behrendtin mietintö on erinomainen, ja olen iloinen eläinkokeiden rajoittamisesta.
Esittelijä Roth-Behrendt ehdottaa myös eläimillä testattujen tuotteiden täydellistä markkinointikieltoa, joka astuisi voimaan viiden vuoden kuluttua direktiivin hyväksymisestä, vaikka vaihtoehtoisia testaustapoja ei olisi käytettävissä. Tämän linjan riskinä on ehkä kosmetiikkateollisuuden tuotekehittelyn tilapäinen rajoittaminen, mutta se kannustaa voimakkaasti kehittämään sellaisia vaihtoehtoisia testausmenetelmiä, joihin ei kuulu eläinkokeita. Ehdotettu eläinkoekielto ei kuitenkaan ole itsessään riittävä, koska teollisuus voi yksinkertaisesti suorittaa kokeensa EU:n ulkopuolella. Siksi tarvitaan myös markkinointikieltoa. Tällainen kielto estää EU:n ulkopuolisten maiden tuottajia saamasta markkinaetua siksi, että ne voivat jatkaa eläinkokeiden käyttöä. Päinvastoin kilpailu pakottaisi kehittämään muita menetelmiä.
Liberaalina puollan voimakkaasti yksilöiden oikeuksia. Katson voivani lukea niihin myös eläinten oikeuden välttyä tarpeettomalta kärsimykseltä. Puollan voimakkaasti myös kuluttajien vapaata asiantuntevaa valintaa. Siksi on tärkeää, että kansalaisille annetaan kattavan ja oikean merkinnän kautta mahdollisuus itse ottaa kantaa asioihin. Pyydän teitä, rakkaat kollegat, tässä mielessä erityisesti huomaamaan tarkistusehdotuksen 39, jossa ehdotetaan, että eläimillä testatut tuotteet pitää merkitä sanoin "Testattu eläimillä".
Markkinointikiellon ja eläinkoekiellon sekä muiden ympäristövaliokunnan puoltamien toimenpiteiden avulla uskon, että pääsemme hyvän matkaa eteenpäin, mistä olen iloinen.

Evans, Jillian
Arvoisa puhemies, haluan onnitella esittelijää erittäin hyvästä mietinnöstä. Valiokunnassa käytiin myös oikein hyvä keskustelu.
Eläinkokeet ovat pitkään olleet parlamentin huolenaiheena, ja tämä on myös heijastunut käytäväpolitikoinnin lisääntymisenä niillä tahoilla, jotka haluavat säilyttää kosmeettisten valmisteiden markkinointikiellon. Meidän on aika varmistaa, että tässä asiassa ryhdytään tositoimiin ja että kansalaisten ja eläinten hyvinvointia puolustavien tahojen huolenaiheisiin vastataan asianmukaisesti täydellisellä eläimillä testattujen kosmeettisten valmisteiden myyntikiellolla sekä eläinkoekiellolla. Kuten eräät muutkin jäsenet ovat sanoneet, asiaa on lykätty aivan liian pitkään: ensin vuodesta 1998 vuoteen 2000 ja sitten vuoteen 2002. Meidän on nyt vahvistettava määräpäivä ja pidettävä siitä kiinni. Mikään ei oikeuta sitä, että eläinten annetaan kärsiä kokeissa, kun on olemassa vaihtoehtoisia testausmenetelmiä, jotka ovat hyviksi havaittuja, tehokkaita ja turvallisia, ja kun käytettävissä on jo 8 000 kosmeettista ainesosaa. Kysehän on kosmeettisista valmisteista, ei lääkkeistä; kyse on shampoista ja ryppyvoiteista, ja kuten jäsen Davies äsken sanoi, niistä ei totta tosiaan näytä olevan kaupoissa pulaa.
Kuluttajilla on oltava oikeus valita, onko heidän ostamansa tuotteet testattu eläimillä, ja oikeus siihen, että heitä varoitetaan, mikäli tuotteet sisältävät allergeeneja, joten merkinnät ovat keskeinen kysymys. Ryhmämme olisi halunnut, että mietinnössä olisi ehdotettu vielä allergeenisten hajusteiden käyttökieltoa etenkin vauvoille tarkoitetuissa tuotteissa.
Kehottaisin siis jäseniä äänestämään mietinnön puolesta, koska se edustaa Euroopan kansalaisten enemmistön mielipidettä. Se ei vaarantaisi kuluttajien turvallisuutta, ja se pakottaisi taatusti kosmetiikkateollisuuden kehittämään nopeammin vaihtoehtoja, joita tiedämme olevan saatavilla ja joita voidaan tulevaisuudessa kehittää vaihtoehtoisilla koemenetelmillä.

Flemming
Arvoisa puhemies, eri puolilla Eurooppaa toimivat eläinsuojeluryhmittymät esittivät vuonna 1992 Euroopan parlamentille maailman siihen asti laajimman vetoomuksen, jonka allekirjoittaneet 2,5 miljoonaa ihmistä tukivat kosmetiikka-alaa koskevan eläinkoekiellon aikaansaamista. Arvoisa komission jäsen, tiedän kyllä, että noin korkean viran haltijan ei enää tarvitse olla kansalaisten suoraan valitsema. Olen kuitenkin aivan varma, että myös teihin tekee suuren vaikutuksen ja teillekin on selvää, että tämän toiveen takana on hyvin suuri osa Euroopan väestöä.
Markkinointikiellon taannoisen siirtämiseen syynä on pelkästään ja yksinkertaisesti komission pelko WTO:ta kohtaan. Ja nyt meille ehdotetaan, että kosmetiikkatuotteiden markkinointikielto korvattaisiin EU:n alueella voimassa olevalla eläinkoekiellolla. Uskotaanko todellakin, että allekirjoittaneet 2,5 miljoonaa eurooppalaista, muut kansalaiset ja tämä parlamentti eivät käsitä, mitä tässä ollaan ehdottamassa? Se on aika nöyryyttävää. Jos me emme pysty edes niin naurettavassa asiassa kuin kosmetiikkatuotteissa asettumaan WTO:ta vastaan ja muotoilemaan omia arvokäsityksiämme, kuinka se sitten onnistuu tärkeämmissä asioissa, kuten hormonien käytössä joissakin eläintuotteissa? Mitä me teemme silloin? Silloin pelkäämme siis vielä enemmän.
Saanen todeta, että ei ole kyse lääkevalmisteista - tämä sanotaan usein asiaa sen enempää tiedostamatta - vaan ainoastaan uusista tuotteista. Kaikkea, mikä jo nyt on markkinoilla - kaikkea, mitä on tarjolla jokaisella lentoasemalla aina Elizabeth Ardenista Ellen Betrixiin - saa myydä ja markkinoida edelleenkin. Ja vielä eräs seikka, joka on tarkoitettu täällä oleville tieteen edustajille. Eläinkokeet eivät ole sataprosenttisen varmoja. Jokainen tieteenharjoittaja myöntää, että tämä on totta.
Saanen lopuksi lainata erästä suurta eurooppalaista, joka on ehkä yksi merkittävimmistä koskaan eläneistä italialaisista. Hän on Leonardo da Vinci. Hän sanoi jo hyvin kauan sitten, että kaikki se, mitä me ihmiset teemme eläimille, siirtyy kammottavana totuutena meidän jälkeemme tulevien sukupolvien kohdattavaksi.

Read
Arvoisa puhemies, kannatan Roth-Behrendtin mietintöä ja onnittelen esittelijää mietinnön laadukkuudesta ja perusteellisuudesta. Panin myös ilahtuneena merkille, että ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta on hyväksynyt kaikki teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan tarkistukset yhtä lukuun ottamatta.
Hyvät kollegat, eläinten käyttö kosmeettisten valmisteiden ainesosien testauksessa herättää kiistatta suurta ja aiheellistakin kammoa kansalaisissa, ja kaikki asiasta huolestuneet osapuolet haluavat, että eläinten suojelua parannetaan maailmanlaajuisesti. Tämä on heijastunut parlamentin viime vuosina noudattamassa yhtenäisessä linjassa.
Kosmetiikkateollisuus perustuu "glamourin", unelmien ja harhakuvitelmien markkinointiin, mutta en suhtaudu tähän yhtä kriittisesti kuin jotkut aikaisemmat puhujat. Monet kosmetiikkateollisuuden yritykset ovat epäilemättä ottaneet tärkeitä askelia siihen suuntaan, että ne voisivat vähentää eläinkokeita, mutta kansalaisten yleinen mielipide on perusteltu, ja on hyvä, että se on paitsi heijastunut viime vuosien linjanvedoissa, niin myös tuotu uudestaan vahvasti esiin Roth-Behrendtin mietinnössä.
WTO:n reaktioita emme voi tietää etukäteen. Kieltoa ei ole ainakaan vielä asetettu kyseenalaiseksi, ja Yhdysvaltojen väite, että olisimme mahdollisesti laiminlyöneet kansainvälisiä velvoitteitamme, kuulosti minusta vähän ontolta, kun presidentti Bush samalla viikolla julkisesti torjui Kioton ilmastonmuutossopimuksen. Voi kuitenkin käydä niin, että kansainvälinen kosmetiikkateollisuus vetäytyy, mikäli asiasta tulee kiistanalainen WTO:ssa, koska se tietää, että ainesosien testaus koe-eläimillä joutuu silloin julkisesti suurennuslasin alle.
On oikein, että pysymme taatusti linjassamme. Tämä mietintö on hyvin laadittu ja seikkaperäinen. Jos se johtaa siihen, että kielto asetetaan kyseenalaiseksi WTO:n sääntöjen perusteella, Euroopan unionin on puolustettava asemiaan ponnekkaasti. Jos kuuntelisimme Yhdysvaltojen väitteitä, meillä ei olisi parlamentissa mitään virkaa. Tämä ei tarkoita sitä, ettemmekö piittaisi näistä väitteistä, vaan sitä, että tarkastelemme niitä siltä kannalta, onko parempaa ja tehokkaampaa vaihtoehtoa. Suosittelen, että äänestätte Roth-Behrendtin mietinnön puolesta.

Bowis
Arvoisa puhemies, tämän keskustelun ja tämän direktiivin keskeinen ja eniten tunteita herättävä kysymys on se, miten suojella lasten ja aikuisten terveyttä ja varmistaa samalla, että eläinkokeista luovutaan vähitellen kohtuullisessa aikataulussa. Kuten tiedämme, kosmeettisten valmisteiden on kemikaalien, torjunta-aineiden ja lääkkeiden tapaan läpäistävä tiukat testit, ennen kuin ne voidaan saattaa markkinoille kuluttajien käyttöön. Kosmetiikkavalmistajan lakisääteinen velvollisuus on varmistaa, että sen tuotteet ovat turvallisia sekä tavanomaisessa käytössä että ennakoitavissa olevassa väärinkäytössä. Kosmetiikan tiedekomitea antaa suuntaviivat siitä, minkälaisia kokeita tuotteille olisi tehtävä, ja näihin sisältyy myös eläinkokeita. Ratkaisu on se, että kokeet ja kaikki nykyisten kokeiden vaihtoehdot sisällytetään vaarallisista aineista annetun direktiivin liitteeseen 5.
Pyrkiessämme lopettamaan eläinkokeet meidän on otettava huomioon myös ihmisten edut. Olisi pöyristyttävää, jos joku lapsi joutuisi kärsimään tai jopa kuolemaan sen takia, että markkinoille on päästetty puutteellisesti testattu tuote; lisäksi on muistettava, että myös hammastahnat ja lääkeshampoot luokitellaan kosmeettisiksi valmisteiksi. Teollisuus on, se myönnettäköön, edennyt jättiaskelin sekä eläinkokeiden että niissä käytettyjen koe-eläinten määrän vähentämisessä. Joissakin tapauksissa koe on korvattu vaihtoehtoisella menetelmällä; joissakin tapauksissa sitä on parannettu eläinten kärsimyksen vähentämiseksi; joissakin tapauksissa koe-eläinten määrää on vähennetty. Vaihtoehtoisen menetelmän käyttöönotto voi kestää jopa kymmenen vuotta. Tutkimushankkeen hyväksyminen, rahoittaminen ja toteuttaminen, sen validointi ECVAMissa, hyväksyminen tiedekomiteassa ja sisällyttäminen liitteeseen 5 vaatii näin pitkän aikataulun.
Komission ehdotusta tarkastellessamme meidän on kysyttävä ensin, onko se tehokas, ja sitten, onko se realistinen. Pelkäänpä, että molempien kysymysten vastaus on kielteinen. Komission ehdotuksessa kielletään eläinkokeet EU:ssa, mutta tämä vain siirtää ne EU:n ulkopuolisiin maihin, joissa eläinten hyvinvointia koskevat vaatimukset voivat olla paljon alhaisemmat. Esittelijä on painiskellut - niin kuin vain Dagmar Roth-Behrendt voi - löytääkseen vaihtoehdon; jos hänen vaihtoehtonsa on kaikkien eläimillä testattujen tuotteiden markkinointikielto, niin olkoon; mutta sellaisenaan tämä vaihtoehto lopettaisi tutkimuksen ja parannukset, myös lasten ja aikuisten terveyttä edistävät parannukset, jollei tarjolla ole vaihtoehtoa.
Sekään, että asiat jätetään ennalleen, ei ole varteenotettava vaihtoehto, koska se ei saisi aikaan riittävästi painetta, joka panisi teollisuuden etsimään vaihtoehtoisia menetelmiä. Painetta on pidettävä yllä. Kosmeettisten valmisteiden 12 testistä kolmelle on nyt vaihtoehdot, neljännen vaihtoehto on tekeillä, neljää muuta vaihtoehtoa on hiottu tai yksinkertaistettu ja neljällä testillä ei ole vaihtoehtoja edes näköpiirissä. Kullekin näistä on asetettava realistinen määräaika, johon mennessä markkinointi ja kokeet on lopetettava. Meidän on vaadittava, että vaihtoehdot otetaan käyttöön heti, kun ne on validoitu. Meidän on erotettava ehostusvalmisteet sellaisista kosmeettisista valmisteista, joita käytetään hoitotarkoituksiin. Meidän on vaiennettava ne valmistajat ja vähittäismyyjät, jotka väittävät, ettei niiden tuotteita ole testattu eläimillä, vaikka yksi tai useampia ainesosia kuitenkin on näin testattu. Ja pelkäänpä, että meidän on pyydettävä, että komissio vetää pois ehdotuksensa ja aloittaa kaiken taas alusta.

Roth-Behrendt
esittelijä. (DE) Arvoisa puhemies, minulla on nyt etuoikeus saada puhua ryhmäni puolesta ja käsitellä eräitä teidän perusteluitanne. Saanhan tehdä sen! Minä kannatan ehdottomasti sitä, että sekä näillä Euroopan markkinoilla että maailmanlaajuisesti on tarjolla vain turvallisia tuotteita. Näin olen toiminut niin elintarvikkeiden kuin kosmeettisten valmisteiden osalta niin kauan, kun olen ollut täällä Euroopan parlamentissa. Jäsen Nisticò, tietenkin myyntikiellon jälkeenkin nykyiset tuotteet on joskus myytävä turvallisiksi todettuina tuotteina. Sen jälkeen ei vain ole tarkoitus enää myydä sellaisia tuotteita, joita varten on tehty eläinkokeita tämän päivämäärän jälkeen.
Teidän tarkistuksenne 42, jäsen Nisticò, jonka aiheena ovat lopulliset tuotteet, on jo otettu huomioon nykyisessä lainsäädännössä. Tästä olemme puhuneet jo valiokunnassa. Eräät kollegat, erityisesti jäsen García-Orcoyen Tormo ja eräät muut, ovat kiinnittäneet huomiota siihen, että meidän pitää ottaa myös tutkijoiden epäilyt todesta. Luonnollisesti minä kannatan sitä, eikä minulla, John Bowis, ole tarkoitus saattaa vaaraan yhtään lasta tai yhtään vanhusta. Olen vain vakuuttunut, että me voimme valmistaa saatavilla olevilla testatuilla ainesosilla jo nyt vaikka millaista hammastahnaa tai huulipunaa - jota ilman minun on niin vaikea olla.
Luulen kuitenkin myös, että meidän on sanottava jonakin tiettynä ajankohtana - ehkä viiden vuoden kuluttua tai kuten te, jäsen García-Orcoyen Tormo, ehdotatte, kymmenen vuoden kuluttua -, että asia ei käy enää päinsä. Joko käytetään niitä ainesosia, joita on olemassa, tai vaihtoehtoisesti testataan uusia ainesosia. Jos se ei käy päinsä, silloin on otettava niitä, joita on saatavilla. Ja jäsen Davies on "kehittänyt" valiokunnassa viisasten kiven. Hän on tehnyt tyhjäksi erään täysin pitävältä vaikuttaneen argumentin. Hän on sanonut hyvin selvästi, että on ehkä vielä kerran tarkasteltava kosmetiikan ja lääkkeiden eroa, jos kerran uusi supertärkeä aurinkosuoja-aine suojaa kaikkia ihmisiä ihosyövältä. Hyvä on, valiokunta on hyväksynyt ajattelutavan, joka on varmaankin teidän tavoitteidenne mukainen, jäsen Nisticò.
Eräät ovat sanoneet, että testejähän on jo olemassa. Kyllä niitä on, on keinokudosta, jolla tehdään in vitro -testejä. Hyvin monenlaisia kokeita tehdään, ja menettepä minne tahansa, - jäsen Nisticò, teillä on erittäin hyviä kontakteja, kuten muillakin - kuulette tutkijoiden sanovan, että heillä on liian vähän rahaa. Meidän on syytä antaa kuudennessa tutkimuspuiteohjelmassa rahaa käytettäväksi, mutta toivomme, että myös teollisuus sijoittaa tähänastista enemmän.
Lopuksi vielä eräs asia: kun päätämme tänään testauskiellosta ja muutaman vuoden kuluttua markkinointikiellosta, meillä on oltava käytettävissä väliaikainen merkintäjärjestelmä. Sen vuoksi pyydän teitä ja erityisesti kollegaani kristillisdemokraattisen ryhmän varjoesittelijää García-Orcoyen Tormoa tarkastelemaan tarkistusta 39 vielä kerran. Sillä on yhdessä teidän ja myös minun tarkistusteni kanssa hyvin suuri merkitys.
Hyvät kollegat, lopuksi haluaisin kiittää teitä reilusta ja toverillisesta yhteistyöstä valiokuntaneuvottelujen yhteydessä, äänestysten aikana valiokunnassa ja myös tänään täällä täysistunnossa.

Müller, Emilia Franziska
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Saksassa on vanha sananlasku, joka sanoo, että kauneuden tähden täytyy kärsiä. Uudessa kosmetiikkadirektiivissä asia on aivan päinvastoin: kauneuteen, puhtauteen ja hyvään oloon pyritään ilman riskejä. Minulle ovat tärkeitä seuraavat kolme asiaa: paras mahdollinen kuluttajansuoja, yksiselitteiset merkinnät ja yleinen eläinkokeiden välttäminen. Parhaaseen mahdolliseen hoitoon on liityttävä kaikin käytettävissä olevin keinoin toteutettu kuluttajansuoja. Tämän optimaalisen turvallisuuden voimme taata vain tekemällä paljon tieteellisiä kokeita.
Tiedemaailmassa kehitetään tarmokkaasti uusia testausmenetelmiä, jotka antavat luotettavia tutkimustuloksia ja joilla samalla vältetään eläinten kärsimyksiä. Olemme ilmoittaneet tavoitteeksemme eläinkokeiden lopettamisen. Meidän on edistettävä kaikkia tieteen askelia, jotka vievät tähän suuntaan. Tulevaisuudessa ei enää saa tehdä eläinkokeita sellaisia tuotteita tai tuotteiden ainesosia varten, jotka on jo kerran tutkittu ja joista on käytettävissä sitovia tuloksia. Keskeisinä ovat ilman muuta kuluttajansuoja ja tuoteturvallisuus. Sen vuoksi meidän on poikkeustapauksissa, vaihtoehtojen puuttuessa, sallittava toistaiseksi eläinkokeet. Näin on erityisesti silloin, kun on kyse imeväisikäisten, lasten, sairaiden ja vanhusten suojaamisesta parhaalla mahdollisella tavalla, tässä tapauksessa myös kun on kyse sampoosta tai voiteesta. Sen vuoksi meidän on sallittava jäsenvaltioille kosmetiikkaa varten tehtävät eläinkokeet kaksi vuotta pitemmäksi ajaksi kuin on määrätty. Tämä kuitenkin edellyttää, että vaihtoehtoja ei ole. Tietyissä tapauksissa, ennen kaikkea akuuteissa iho- ja silmäallergioissa, eläinkokeet ovat aivan välttämättömiä.
Kuluttajan on myös tärkeää tietää, mitkä tuotteet voivat aiheuttaa allergioita. Olisi kuitenkin markkinoilla haitallista ja syrjivää merkitä sen vuoksi kaikki liitteessä 2 luetellut kosmeettiset hajusteet. Sen vuoksi varoitukset on oltava vain sellaisissa tuotteissa, jotka tiedekomitea on myös vahvistanut sellaisiksi jo ennalta. Kuluttajien turvallisuuden kannalta on erittäin tärkeää ilmoittaa selvästi ja näkyvästi, kuinka kauan korkeintaan ja vähintään tuote säilyy avaamisen jälkeen. Tuotteiden etiketeissä on myös oltava selvät ja ymmärrettävät ohjeet tuotteiden oikeasta käytöstä. Kyse on kuluttajien suojaamisesta ja turvallisuudesta samalla, kun eläinkokeisiin turvaudutaan mahdollisimman vähän ja vaihtoehtojen etsintää edistetään.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, sallinette minun osoittaa sanani jäsen Roth-Behrendtille ja ihailla hänen merkittävää panostaan - jota tuen ja jonka ansiosta ihailen häntä - eläinkokeilla testattujen kosmeettisten valmisteiden ja hajuvesien käytön kieltämiseksi. Minä rakastan eläimiä: todisteena siitä minulla on kotona kaksi koiraa, kolme kissaa ja marsu.
Eilen iltapäivällä kotona, kun ajatukseni olivat täysin tässä asiakirjassa, josta minun oli tarkoitus käyttää puheenvuoro tänään, sanoin vaimolleni Graziella Spallina-Fatuzzolle: "Näytäpä, mitä voiteita käytät!". Etikettiä katsottuani lisäsin: "Kuulepas, tämän voiteen valmistuksessa käytetään jopa istukkaa!" Tähän hän vastasi: "Ihanko totta? Olet oikeassa! Ikävä juttu!", ja jatkoi voiteen levittämistä.
Illalla kävimme vuoteeseen, kuten aina, ja minä käännyin hänen puoleensa, koska minulla oli romanttisia aikeita. Hän oli kuitenkin laittanut tuoksuvaa yövoidetta, ja silloin sanoin hänelle: "Tiedäthän, että näitä voiteita testataan eläimillä?" "Olet oikeassa, Carlo," hän vastasi, "olet oikeassa", mutta hän ei mennyt pesulle, vaan jatkoi voiteen levittämistä kasvoilleen. Yöni jatkui unettomissa merkeissä. Lopulta näin kuitenkin unta jäsen Roth-Behrendtistä. Unessa hän oli tyttäreni anoppi: illastimme yhdessä, ja aterialla oli sieniä. Sanoin hänelle: "Voimmehan olla varmoja, että sienet eivät ole myrkyllisiä?" "Toki, hyviä ne ovat," hän sanoi. Ja minä siihen: "Testataan kissalla!" "Ei," hän huusi, "ei kisulla, ei eläimillä!" Kun jäsen Roth-Behrendt oli syönyt sieniä - siis edelleen unessani - hän sai voimakkaita kouristuksia, ja hänet vietiin sairaalaan, jossa hänet kuitenkin pelastettiin vatsahuuhtelulla, ja silloin hän sanoi minulle tuskaisena: "Kuule, huomenna sinun täytyy äänestää mietintöäni vastaan. Sinun on pyydettävä, että tuotteita kokeillaan eläimillä, ennen kuin niitä käytetään kosmetiikkaan, koska minä en todellisuudessa halua kokea sitä kohtaloa, joka minulla oli unessasi."

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, ryhmämme mielestä esittelijä Roth-Behrendt on tehnyt erittäin hyvää työtä. Me tuemme mietinnön kaikkia tärkeitä osia. Mielestämme tämä kysymys - jos tarkastelemme pääkysymystä eläinkokeista - on saanut venyä aivan liian pitkään. Tämä päätös kosmetiikka-alan eläinkokeiden tehokkaasta kiellosta olisi pitänyt tehdä useita vuosia sitten. Ei voida puolustaa - ei eettisesti eikä äänestäjille - kosmetiikan testaamista eläimillä. Osittain kyseessä on eräänlainen "ylellisyystoiminto". Ei ole myöskään mitään epäilystä siitä, mikä on yleinen mielipide tässä kysymyksessä.
Uskon lisäksi, että jos me aiomme pakottaa valmistajat löytämään vaihtoehtoisia menetelmiä - aikaa sellaisten menetelmien käyttöönottoon on ollut monta vuotta - niin heidän täytyy tietää, että on päätetty vuosiluku, jolloin kielto astuu voimaan. Tiedämme, että vaihtoehtoisia menetelmiä on monilla aloilla ja että valittavana on tuhansittain valmistusaineita niissä tapauksissa, joissa täysin valmiiksi kehitettyjä vaihtoehtomenetelmiä ei vielä ole. Tuemme siksi näiden testien täyskieltoa. Jotta tällainen kielto olisi tehokas, vaaditaan kuitenkin sen yhdistämistä markkinointikieltoon. Vain markkinointikiellon ja testikiellon yhdistelmä voi olla todella tehokas, joten itsestään selvästi tuemme myös sitä.
Vastaväitteenä saamme kuulla, että WTO voisi asettua tätä vastaan. Meidän mielestämme toisaalta tämä ei ole lainkaan varmaa, toisaalta ei voida vain hyväksyä sitä, jos WTO tässä tapauksessa estäisi tiukempien eläinsuojelu- ja kuluttajansuojelumääräysten käyttöönoton. Asiahan on sellainen, jonka puolesta on taisteltava: oikeus tiukempaan ja edistyksellisempään lainsäädäntöön! Meidän mielestämme tämä ei siis voi olla peruste olla viemättä asiaa eteenpäin. Päinvastoin voi olla niin, että jos EU toteuttaa tämän kiellon, se voi myös avata tien maailmanlaajuiseen kehitykseen, joka merkitsee, että useammat maat voivat seurata perässä ja omaksua meidän lainsäädäntömme ja meidän menetelmämme, jotka on saatu vaihtoehtoisten testimenetelmien tuloksena.
Tuemme myös mietinnön muita osia. Mielestämme allergikot tulee ottaa paremmin huomioon. Allergiat ovat suuri ja yhä kasvava ongelma, joka ei kosketa ainoastaan niitä, jotka itse käyttävät tuotteita, vaan myös heidän läheisyydessään oleskelevia ihmisiä, jos he ovat allergisia. Siksi tuemme sitä, että allergiaa aiheuttavien aineiden käyttöä kiristetään.
Pidämme myös kohtuullisena, että tuoteselosteista on tiukat säännöt ja että ilmoitetaan sekä valmistuspäivä että parasta ennen -päiväys.
Näillä sanoilla haluan ilmoittaa, että me GUE/NGL-ryhmässä tulemme äänestämään kaikkien mietinnön olennaisten kohtien puolesta.

Liikanen
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komission puolesta jäsen Roth-Behrendtiä ja ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokuntaa tuesta ja myös tämänpäiväisestä keskustelusta. Komissio on tietoinen, että eläinkokeet on hyvin vaikea ja arkaluonteinen keskustelunaihe. Se on herättänyt ja herättää kansalaisten keskuudessa paljon huolta, kuten monet teistä ovat tänään todenneet. Aihe liittyy moneen politiikanalaan, jotka on kaikki otettava huomioon, kansanterveys ja kuluttajansuoja mukaan luettuina, ja meidän on otettava huomioon myös se, että meidän on noudatettava kansainvälisiä velvoitteitamme. Sen vuoksi olen tehnyt jatkuvasti tiivistä yhteistyötä kollegojeni, terveys- ja kuluttaja-asioista vastaavan David Byrnen ja kauppapolitiikasta vastaavan Pascal Lamyn kanssa.
Haluan kiittää jäsen Roth-Behrendtiä ja ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokuntaa mietinnössä esitetyistä monista ehdotuksista, joilla pyritään parantamaan terveyden ja kuluttajan suojelua etenkin tarjoamalla kuluttajille enemmän asiallista tietoa. Komissio pitää myönteisenä etenkin tarkistusehdotuksianne joihinkin tuoteryhmiin, kuten lapsille ja intiimihygieniaan tarkoitettujen tuotteiden ryhmiin. Ehdotatte parannuksia näiden tuotteiden turvallisuusvaatimuksiin sekä vähimmäissäilyvyysajan ilmoittamista koskevan velvoitteen laajentamista siten, että se koskisi kaikkia kosmeettisia valmisteita, mikä on selvästi kuluttajien edun mukaista.
Komissio yhtyy Euroopan parlamentin huoleen karsinogeenisiksi, mutageenisiksi tai lisääntymiselle vaarallisiksi luokiteltujen aineiden käytöstä. Komissio on ehdottanut näitä valmisteita koskevia uusia toimenpiteitä uutta kemikaalipolitiikkaa koskevassa valkoisessa kirjassaan, josta on parhaillaan käynnissä julkinen kuuleminen. Itse asiassa olen henkilökohtaisesti sitä mieltä, että on tärkeää saada entistä useammat teollisuudenalat ottamaan vastuuta uusien vaihtoehtoisten koemenetelmien kehittämisestä. Kemikaalipolitiikka on kokonaisuudessaan keskeinen kysymys, koska uusia testejä tarvitaan jatkuvasti lisää, ja siitä syystä meidän on ponnisteltava entistä lujemmin voidaksemme kehittää nopeasti vaihtoehtoisia menetelmiä. Sitä ei voi sysätä kokonaan yhden teollisuudenhaaran harteille.
Mitä tulee hajusteallergiaan, komissio pitää myönteisenä ehdotusta allergeenisten hajusteainesosien merkintäjärjestelmän käyttöönottamisesta. Tämä merkitsee parannusta nykyisiin merkintävaatimuksiin, kun kuluttajat, jotka ovat allergisia joillekin ainesosille, voivat välttää niitä sisältäviä tuotteita.
Eläinkokeiden osalta komissio ymmärtää parlamentin tavoitteen vähentää eläinten kärsimyksiä kokeiden aikana, ja on asiasta samaa mieltä. Saanen palauttaa mieleen komission ehdotuksen taustalla olevat vaikuttimet. Tavoitteena on kieltää kosmeettisten valmisteiden eläinkokeet EU:ssa ja tehdä vaihtoehtoisten menetelmien käyttö pakolliseksi heti, kun se on mahdollista, noudattaen samalla kansainvälisiä velvoitteita. Tärkeänä lisätavoitteena on tarjota Euroopan kansalaisille paras mahdollinen kuluttajansuoja kaikkien heidän käyttämiensä tuotteiden osalta. Tämän ehdotuksen etuna on se, että tavoitteet saavutetaan laillisesti ja käytännössä täytäntöönpanokelpoisilla toimenpiteillä aiheuttamatta mahdollisia kauppapoliittisia kiistoja.
Markkinointikielto johtaisi sen sijaan komission kauppapoliittisten ja lainopillisten asiantuntijoiden mukaan suuriin vaikeuksiin. Sillä olisi merkittävä vaikutus kauppaan, ja riskinä on, että se asetetaan kyseenalaiseksi WTO:n riitojenratkaisujärjestelmässä, koska se johtaisi väistämättä siihen, että tuontituotteiden ja kotimaisten tuotteiden kohtelu muuttuisi harkinnanvaraiseksi. Yhteisön on varmistettava, että se noudattaa kansainvälisiä velvoitteitaan. Tällainen yksipuolinen toimenpide olisi ristiriidassa sen toimintalinjan kanssa, jota EU nykyisin noudattaa WTO:ssa pyrkiessään saamaan eläinten hyvinvoinnin seuraavan neuvottelukierroksen asialistalle. Eläinten hyvinvointia voidaan laajassa mitassa parantaa vain kansainvälisesti koordinoidulla lähestymistavalla. Tällä välin komissio jatkaa ponnistelujaan eläinkokeiden lopettamiseksi sekä yhteisössä että kansainvälisesti. Olen vakuuttunut, että kun jatkamme tiivistä yhteistyötä tässä hyvin vaikeassa ja arkaluonteisessa asiassa, saamme lopulta aikaan tasapainoisen ratkaisun, josta on todellista hyötyä eläinten hyvinvoinnille ja joka samalla suojaa kuluttajien terveyden.
Komissio voi periaatteessa hyväksyä tarkistukset 1 (ensimmäinen osa), 2, 4, 5, 7 (toinen osa), 9, 10, 11, 12, 14 (toinen ja kolmas osa), 15 (toinen osa lukuun ottamatta Euroopan parlamentin kuulemista), 16, 17, 18, 19, 22, 23 (toinen osa), 26, 29 (toinen osa), 30, 31 (toinen osa ja sama huomautus kuin edellä), 32, 33 (toinen osa), 34 (toinen ja kolmas osa), 38 (toinen osa), 41 ja 49 (toinen osa).
Sen sijaan komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 1 (toinen osa), 3, 6, 7 (ensimmäinen osa), 8 (3), 14 (ensimmäinen osa), 15 (ensimmäinen osa), 20, 21, 23 (ensimmäinen osa), 24, 25, 27, 29 (ensimmäinen ja kolmas osa), 31 (ensimmäinen osa), 33 (ensimmäinen ja kolmas osa), 34 (ensimmäinen osa), 35, 36, 37, 38 (ensimmäinen ja kolmas osa), 39, 40, 42, 48 ja 49 (ensimmäinen ja kolmas osa).

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

PVC ja ympäristö
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Sacconin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0092/2001) komission vihreästä kirjasta PVC ja ympäristö.

Sacconi
. (IT) Arvoisa puhemies, komissio esitteli PVC:hen liittyviä ympäristöongelmia käsittelevän vihreän kirjan, josta tänään keskustelemme, elokuussa 2000 samalta pohjalta kuin romuajoneuvoja koskevan direktiivin, jossa otetaan käyttöön uusi menetelmä, jossa tuottajalle langetetaan vastuu tuotteen koko elinkaaresta aina suunnittelusta romuttamiseen.
Tämä lähestymistapa, jonka kunnianhimoisena pyrkimyksenä on saada tuottajat valmistamaan turvallisempia ja ennen kaikkea helpommin kierrätettäviä tuotteita ja materiaaleja, on myös PVC:tä koskevan vihreän kirjan lähtökohtana. Vaikka siinä ei varsinaisesti käsitelläkään PVC:n valmistamista tai käyttöä, siinä esitetään selkeästi joukko jätehuoltoa koskevia kysymyksiä, jotka koskevat suoraan itse tuotetta. Haluan tehdä tämän selväksi. Vaikka PVC:stä on viime vuosina keskusteltu kiihkeästi ja vaikka tämän tuotteen jotkut ominaisuudet, kuten suuri kloorimäärä, tekevät siitä jätteenä erityisen hankalasti käsiteltävän, mietinnössäni ei pyritä esittämään, että PVC olisi muita muovimateriaaleja vaarallisempi. Mietinnössäni olen päinvastoin nimenomaan pyytänyt komissiota puuttumaan tämän materiaalin erityisongelmiin muovimateriaaleja koskevan yleisluonteisemman strategian puitteissa sekä tarttumaan mahdollisimman pian ongelmaan, joka liittyy mantereen laajuiseen erilliseen keräykseen. Myös merkintävelvoitteen osalta olen pyytänyt, että sitä sovellettaisiin kaikkiin muoveihin juuri ekokaupankäynnin välttämiseksi.
Mitä sitten tulee PVC-teollisuuden antamaan vapaaehtoiseen sitoumukseen, olen vilpittömästi sitä mieltä, että se merkittävä asia. Se ei kuitenkaan riitä: ensinnäkin siksi, että parlamentti on elokuussa 1997 antamassaan päätöslauselmassa todennut, ettei se ole enää valmis hyväksymään mitään vapaaehtoista sopimusta, joka sijoittuu yhteisön oikeudellisen kehyksen ulkopuolelle; toiseksi, koska tässä sopimuksessa määritetyt tavoitteet ovat suoraan sanottuna riittämättömät, huonosti mitattavissa ja siten huonosti valvottavissa. Tuolla sopimuksella on kuitenkin yksi erittäin tärkeä piirre: se on koonnut valtaosan tuotanto-, jalostus- ja kierrätysprosessiin osallistuvista toimijoista sekä ammattiliittojen edustajat saman pöydän ääreen pohtimaan yhteisiä strategioita ja laatimaan ehdotuksia nykytilanteen muuttamiseksi. Tämä alan yhteistyöhalukkuus on myönteistä, emmekä saa hukata sitä sääntelyvimmassamme. Tästä syystä olen pyytänyt komissiota laatimaan mahdollisimman pian ehdotuksen puitesäännöstöksi, joka voisi olla pohjana kaikille tulevilla vapaaehtoisille sopimuksille. Tästä syystä olen myös ehdottanut uuden tyyppistä säännöstöä, jossa hyväksytty säännöstö tulee voimaan vain, jos yritykset eivät pääse asetettuihin tavoitteisiin. Olen vakuuttunut siitä, että todellisen kestävän kehityksen alulle panemista ei voida erottaa vuoropuhelusta ja yritysten kanssa tehtävästä yhteistyöstä.
Haluaisin vielä lainata lukuisia mietintöni kohtia, mutta mainitsen vain kaksi: vaarallisten aineiden, etupäässä kadmiumin, lyijyn ja ftalaattien, kieltäminen ja PVC:tä koskeva monimuotoinen jätehuoltostrategia. Mitä ensin mainittuun tulee, haluaisin vain korostaa, miten tärkeää näiden aineiden asteittainen kieltäminen lähitulevaisuudessa on paitsi Euroopan kansalaisten terveyden myös ehkä vielä enemmän luonnonympäristön suojelemisen kannalta.
Siirryn lopuksi käsittelemään jätehuoltoa, ja haluaisin sanoa, että yksi PVC:n erityispiirteistä, eli sen kestävyys, tekee sen hävittämisestä todella monimutkaista. Olen ehdottanut ongelman ratkaisemista monitahoisella tavalla: ensinnäkin lisäämällä joidenkin sovellusten, kuten ikkunapuitteiden, suurten putkien ja päällysteiden, kierrätystä ottamalla käyttöön aukottomia keräysjärjestelmiä; toiseksi sallimalla PVC:n polton vain uuden sukupolven laitoksissa, jotka kykenevät noudattamaan yhteisön uusia säännöksiä ja soveltamaan "saastuttaja maksaa" -periaatetta; kolmanneksi sijoittamalla loput kaatopaikalle, ottaen myös tältä osin huomioon uudet säännökset, jotka tulevat voimaan vuonna 2002.
Yhteenvetona, arvoisa puhemies, haluaisin kiittää kaikkia kollegoita, jotka ovat ympäristöasioiden valiokunnassa esitetyillä tarkistuksilla parantaneet mietintöäni. Minusta tekstissä, josta valiokunnassa äänestettiin, vallitsee todella hyvä tasapaino: tasapaino, jota suuri osa muutoksista, joita ehdotetaan valiokunnassa hylätyissä ja täysistunnossa uudelleen äänestystä varten esitetyissä tarkistuksissa, voisi huomattavasti muuttaa.

Seppänen
. Arvoisa puhemies, teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan enemmistöllä on erilainen käsitys monista PVC-ongelmista ja niiden torjumisesta kuin ympäristövaliokunnalla. Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta uskoo lujasti PVC-teollisuuden itsevalvontaan ja kykyyn vastata PVC:n haitoista aineen koko elinkaaren ajan.
Lausunnon valmistelijana totean, että PVC-alan teollisuus on ollut lobbauksessaan sangen aggressiivinen. Se ei näe eikä myönnä juuri yhtään ongelmaa. Siltä osin näkemykset ovat ristiriidassa komission vihreän kirjan hengen kanssa. PVC-teollisuus ei halua näkemystensä tueksi ulkopuolisten tekemiä lisätutkimuksia. Teollisuus kritisoi sitä, että vihreässä kirjassa keskitytään PVC-tuotteiden elinkaaren loppupään tarkasteluun. Se on kuitenkin perusteltua, sillä ongelmia alkaa esiintyä siinä vaiheessa, kun vastuu tuotteesta on siirtynyt pois teollisuudelta itseltään yhteiskunnalle. Julkisen vallan, jonka on vastattava tuotteiden hävityksestä ja loppuvarastoinnista, on oltava kiinnostunut PVC:n mahdollisista haitoista. Teollisuus taas pelkää näitä ongelmia, koska niillä saattaa olla vaikutusta alan tuotteiden ja vaihtoehtoisten tuotteiden käyttöön.
Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta on tehnyt vihreästä kirjasta arvion, johon on mielestäni suuresti vaikuttanut alan teollisuuden aggressiivisuus. Valiokunnan enemmistö on äänestänyt valiokunnan kannaksi lausunnon, jossa huoli ympäristöstä ja terveydestä yhdistetään teollisuuden vapaaehtoisten sitoumusten strategiaan. EU:n nykyiset määräykset tuotemerkinnöistä, jätteenpoltosta ja kaatopaikkalajittelusta ovat valiokunnan enemmistölle riittäviä. Lausunnon valmistelijana ilmoitan olleeni vähemmistön kannalla: PVC:n elinkaaren loppupään ongelmat on ratkaistava ja teollisuus ei pysty siihen itse tai yksin.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää jäsen Sacconia. Hän on ainakin nähnyt paljon vaivaa löytääkseen kompromissiratkaisun. Mutta sen seurauksena on poikettu niin paljon määrätystä linjasta, että mietintö on mennyt eräänlaiseksi jahkailuksi, mikä ei ole yksinomaan Sacconin vaan koko valiokunnan syytä. Kiitos joka tapauksessa neuvotteluista.
Arvoisa puhemies, PVC on viime aikoina useasti ollut eripuraisten keskustelujen keskipisteenä. Mielipiteet PVC:stä ja sen vaikutuksista terveyteen ja ympäristöön poikkeavat hyvin paljon toisistaan. Eräät jäsenvaltiot ovat jo ryhtyneet toimenpiteisiin, jotka koskevat PVC:n elinkaaren erityisiä näkökohtia. Nämä toimenpiteet eivät ole kaikkialla samat, ja niillä saattaa siten olla seurauksensa myös sisämarkkinoille. Me PPE-ryhmän jäsenet olemme tyytyväisiä vihreään kirjaan: on ryhdyttävä yhteisiin ympäristön- ja terveydensuojelun toimenpiteisiin, jotka takaavat myös, että sisämarkkinat toimivat hyvin ja joissa otetaan työllisyydenkin edut tarkasti huomioon.
PVC:n erottaa muista muovituotteista siihen lisätty suuri kloorimäärä, joka on 25-50 prosenttia, ja myös useat muut PVC:ssä käytetyt lisäaineet. Sovelluksiensa puolesta - ja ne uhkaavat koko keskustelussa melkein unohtua - PVC on erittäin hyvä aine. Puhdas PVC on jäykkää ainetta, joka on mekaanisesti kovaa, säätä, vettä ja kemikaaleja kestävää. Siksi on hyvä asia, erityisesti myös lääketieteellisiä sovelluksia ajatellen, että PVC on olemassa. Siten ympäristötekniset ja terveyttä koskevat ongelmat huipentuvatkin koskemaan erityisesti PVC:n lisäaineita ja PVC-jätteen käsittelyä.
Mainittakoon tässä joitakin lisäaineita. Ensinnäkin PVC-pehmittimet. Pehmeän PVC:n valmistuksessa on käytettävä lisäaineina jopa 60 prosenttia pehmittimiä, enimmäkseen ftalaatteja, jotta aineesta saadaan taipuisaa. Ftalaatteja ei käytetä juuri ollenkaan muiden keinotekoisten aineiden valmistuksessa, ja ftalaattien ehdottomasti tärkein sovellus on sen käyttö pehmeän PVC:n valmistuksessa. Ftalaattien mahdollisista vaikutuksista eläviin organismeihin käydään yhä keskustelua.
Sitten toinen asia: kadmium. Kadmiumin käytöstä teollisuus on tehnyt vapaaehtoisesti jo paljon hyviä sopimuksia. Kadmium poistetaan vähitellen kokonaan käytöstä, joten vihreä kirja on tältä osin oikeastaan vanhentunut. Toisin on lyijyn laita. Kysymys on etenkin lyijystabilaattoreista, tai tarkemmin sanoen organotinasta ja lyijytuotteista, sillä niiden ympäristölle aiheuttamat riskitkin ovat suuremmat, varsinkin lyijystabilaattorien. Jätteiden polttamisen yhteydessä PVC:stä vapautuvat lyijyn lisäaineet nostavat nimittäin polttolaitosten jäänteiden lyijypitoisuuden noin kymmenellä prosentilla epäsuotuisan korkeaksi, mikä antaa tässäkin suhteessa aihetta politiikan lujittamiseen.
Tästä siirryn tuotantoon ja polttamiseen yleensä. Teollisuus on tehnyt tuotannon suhteen useita vapaaehtoisia sitoumuksia erittäin tiukkojen rajoitusten käyttöön ottamisesta. Lisäksi nämä teollisuuden itselleen asettamat päästönormit on tutkimusten mukaan pantu erittäin hyvin täytäntöön käytännössä.
Silloin kun PVC:tä ei käytetä uudelleen, se poltetaan yleensä jätteenpolttolaitoksessa. Tärkeänä näkökohtana siinä on otettava huomioon PVC:n suuri klooripitoisuus. Jätteenpolttolaitoksiin tulee kahdenlaista jätettä: ensinnäkin biojätettä, hollannin kielellä GFT-jätettä, joka on vihannes-, hedelmä- ja puutarhajätettä ja joka on myös erittäin klooripitoista, ja toiseksi PVC-jätettä. Se merkitsee sitä, että näitä jätteenpolttolaitoksiin kuljetettuja jätteitä ja jätteenpoltosta mahdollisesti aiheutuvia dioksiinipäästöjä on valvottava erittäin tarkoin. Siksi PVC:n poistaminen jäteuunilaitoksista on tärkeää. Tässä ei muuten ole kysymys ainoastaan jätteen polttamisesta ja sen aiheuttamista päästöistä: kloori vaikuttaa jätteenpolttolaitoksessa myös energian hyödyntämiseen. Tämän vuoksi asiaa on valvottava hyvin tarkasti.
Arvoisa puhemies, toivomuksemme on, että komissio neuvottelisi teollisuuden edustajien kanssa siitä, kuinka voimme erittäin lyhyellä aikavälillä tehdä hyviä ja selkeitä sopimuksia itsesääntelyn puitteissa. Teollisuus on suostuvainen tähän, ja pyydän myös komissiota harkitsemaan asiaa tarkasti.

Myller
Arvoisa puhemies, haluan myös kiittää ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietinnön esittelijää Sacconia erittäin hyvästä mietinnöstä.
PVC:n terveys- ja ympäristöongelmat syntyvät vapautuvasta kloorista, stabilaattoreista ja pehmittimistä. Näiden tuotteiden elinkaaret ovat pitkiä ja ne säilyvät kauan ekosysteemissä, joten ympäristöongelmien laajuutta voidaan tällä hetkellä vain arvailla.
PVC-jätteiden määrä jatkaa kuitenkin kasvuaan. Tarvitaan mitä pikaisimmin tutkimusta, ja kuten jäsen Seppänen aivan oikein toi esille, myös muuta kuin teollisuuden omaa tutkimusta. Tarvitsemme puolueetonta tutkimusta haitoista, jotta voimme estää ekosysteemien kuormituksen ja ihmisten terveyden heikkenemisen.
Ongelmat, joita on hävittämisessä, on tuotu täällä esille. Ongelman suuruutta kuvaa se, että PVC:n polttamisessa voi syntyä jopa enemmän vaarallista jätettä kuin mikä on alkuperäinen jätemäärä, ja koska PVC säilyy kauan ekosysteemissä, myös kaatopaikka on huono vaihtoehto tälle jätteelle. Tarvitsemme siis todella tutkimusta.
Mielestäni emme voi luottaa pelkästään teollisuuden omiin vapaaehtoisiin sopimuksiin. Kuten olemme jo huomanneet, tutkimusten jälkeen on saatava aikaan toimenpiteitä, joiden seurauksena vaaralliset aineet on kiellettävä. Tähän me tarvitsemme Euroopan tasoista lainsäädäntöä. Meidän on eurooppalaisina lainsäätäjinä pidettävä mielessä kansalaisten terveys ja luonnon monimuotoisuuden suojelu.

Maaten
Arvoisa puhemies, mitä tehdä PVC:lle? Jotkut vakuuttavat, että tämä aine on kansan vihollinen numero 1. Emme oikein tiedä, miten suhtautua asiaan. Harkittavanamme on, painavatko PVC:n ympäristöön tai terveyteen vaikuttavat riskit vaa'assa enemmän kuin sen hyötypuolet. Näin saattaisi olla. PVC:llä näyttää aineena olevan myös määrättyjä hyötypuolia, esimerkkinä mainitaan usein verensiirrossa käytettävät pussit.
Politiikassa ei tarvitse arvioida näitä hyötyjä. Sen sijaan meidän on kyllä harkittava, miten menettelemme PVC:n kanssa, jos osoittautuu, että sen käytöllä on vaarallisia tai ympäristölle vahingollisia puolia. Mihin toimenpiteisiin ryhdymme? Ja mitkä ovat niiden toimenpiteiden seuraukset? Näihin kysymyksiin vihreä kirja vastaa mielestämme puutteellisesti, etenkin sen tähden, että siinä ei tarkastella PVC:n vaihtoehtoja. Se on outo keskustelu, jota kannattajat ja vastustajat käyvät melkein kuin uskonnollisena väittelynä. Esittelijä Sacconin tavoin mekään emme halua perustaa valintojamme myytteihin, joita puoltajat ja vastustajat ovat esittäneet saamatta meitä täysin vakuuttuneiksi, vaan perusteelliseen tutkimukseen ja käyttökelpoiseen vertailuainekseen. Ennen kuin nämä ovat meidän saatavillamme, meidän ei voida odottaa ryhtyvän säätämään lakeja.
Sitä ennen emme tahdo julistaa PVC:tä pannaan, vaan kehottaa sen käsittelyssä varovaisuuteen. Ennalta varautumisen periaate kehottaa meitä siihen. On erinomaista, että teollisuus on jo itse ryhtynyt poistamaan vähitellen kokonaan kadmiumstabilaattoreita. Mielestämme lyijylle ja organotinalle olisi tehtävä samoin. Yleisesti ottaen olemme sitä mieltä, että teollisuuden vapaaehtoiset sitoumukset ovat myönteisiä ja että niitä on tuettava luomalla eurooppalaiset oikeudelliset puitteet, niin että voidaan säätää sanktioita, ja samalla osallistutaan siihen, mikä on mahdollisuuksien rajoissa.
Hävittämisvaiheella on suuret riskinsä, koska emme pääse eroon PVC:n vahingollisista aineista. Yksi harvoista vaihtoehdoista on sen vuoksi uudelleenkäyttö, jossa vahingolliset aineet pysyvät itse tuotteen sisällä. Uudelleenkäyttö on nykyisin kuitenkin niin harvinaista, että sillä on tuskin vaikutusta asian ratkaisuun. Tässä suhteessa teollisuus voisi vielä hyvin ponnistella lisää.
Arvoisa puhemies, liioittelisin, jos sanoisin, että odotamme toiveikkaina komission lainsäädäntöehdotuksia. Nykyinen vihreä kirja tarjoaa oikeastaan riittämättömän perustan. Ensin on vielä selvitettävä monta asiaa.

McKenna
Arvoisa puhemies, PVC on toiseksi eniten käytetty muovi. Se aiheuttaa vakavia ympäristö- ja terveysongelmia koko elinkaarensa ajan. Nämä ongelmat johtuvat aina kahdesta samasta syystä: PVC sisältää klooria, ja siihen on lisättävä suuria määriä erilaisia vaarallisia lisäaineita, jotta se olisi käyttökelpoista.
Komission teettämissä tieteellisissä tutkimuksissa korostettiin joitakin tärkeimpiä PVC-muoviin liittyviä vaaroja etenkin jätteidenkäsittelyn yhteydessä. Sen sijoittaminen kaatopaikalle on todellinen aikapommi, koska PVC:stä vapautuu vaarallisia lisäaineita ja kaatopaikkapalojen aikana syntyy dioksiinia. PVC:n poltto vain pahentaa ongelmaa, koska dioksiinin lisäksi PVC:n palamisesta syntyvien vaarallisten jätteiden määrä voi olla jopa suurempi kuin poltettavaksi tuodun PVC:n. Kierrätys ei ratkaise ongelmaa, koska ekologisten kriteerien perusteella laskettu potentiaalinen kierrätysprosentti on vain 5 prosenttia vuoteen 2020 mennessä. Ongelman arvioidaan pahenevan entisestään, kun jätemäärät kasvavat huomattavasti seuraavina vuosikymmeninä.
Euroopan komission viime lokakuussa järjestämässä julkisessa kuulemisessa kannatettiin vahvasti ja selkeästi PVC:n korvaamista muilla tuotteilla. Tätä eivät kannattaneet pelkästään ympäristönsuojelijat, vaan joukossa oli teollisuuden, jätehuollon, paikallisten ja kansallisten viranomaisten edustajia sekä ympäristö-, terveys- ja kuluttaja-alan järjestöjen eturyhmiä. PVC:n korvaamista tuettiin hyvin selkeästi ja ponnekkaasti. Komission ja EU:n velvollisuutena on kunnioittaa kansalaisten enemmistön toiveita. Minusta vaikuttaa siltä, että korvaamista kannatetaan hyvin laajalti ja että ainoastaan PVC-teollisuus on vastahakoinen. Kenen edut ovat etusijalla? Etusijalle on asetettava kaikkien niiden ihmisten edut, jotka olivat edustettuina komission kuulemisessa.
Korvaamista koskevassa mietinnössä suositellaan korvaavien menettelytapojen käyttöönottoa joissakin tuoteryhmissä. Meistä tämä on erittäin hyvä lähtökohta, mutta se ei vielä riitä. Haluaisimme, että ne otettaisiin käyttöön kaikissa eikä vain joissakin tuoteryhmissä.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies! PVC:llähän on muovina ainutlaatuisia ominaisuuksia. Se on vahvaa ja kestävää, mikä tekee siitä soveliaan moniin tarkoituksiin. PVC:llä on kuitenkin myös muita ominaisuuksia, se on nimittäin jätteenä erityisen vaarallista. Kloori on yksi pääainesosista, lyijyä ja kadmiumia käytetään stabilaattoreina ja ftalaatteja lisätään materiaalin pehmentämiseksi. Tämä luo hyvin suuria ongelmia, kun tullaan jätevaiheeseen.
Pidämme myönteisenä, että olemme saaneet vihreän kirjan tältä alalta, mutta toivomme, että sitä seuraa pian kattavampi lainsäädäntöaloite. Sacconin mietintö voi antaa hyvin arvokasta tukea tällaiselle komission lainsäädäntöaloitteelle.
Olemme vakuuttuneita siitä, että vapaaehtoiset sopimukset eivät riitä, vaan tarvitaan todellista lainsäädäntöä. Mitä tällöin tulee tehdä? Ensinnäkin kokonaiskäytön on vähennyttävä samalla, kun suositaan korvaavia aineita. Se on ainoa tapa pienentää jätemäärää. Toiseksi on luotava järjestelmä, joka velvoittaa valmistajat vastaamaan kierrätyksestä ja kierrätyksen kustannuksista. On mahdollisimman pian kiellettävä vaaralliset stabilaattorit, sellaiset raskasmetallit kuin lyijy ja kadmium. Tähän on tärkeää liittää tuontikielto, jotta toimenpiteet olisivat kaiken kattavia. Tähän yhteyteen liittyy kysymys vapaaehtoisista sopimuksista. Vapaaehtoinen sopimushan ei voi merkitä tuontikieltoa. Tämä merkitsee sitä, että tosiasiassa nykyaikaisin teollisuus hyötyy tuontikiellosta ja lainsäädännöstä tällä alalla, koska niillä suojataan sen ympäristöä säästävää tuotantoa. Lopputulos on tehokkaampi ja ympäristöä säästävämpi kuin vapaaehtoiset sopimukset.
Haluamme, että ftalaattien käyttöä valvotaan ja mieluiten vähennetään, erityisesti niiden käyttöä tietyissä sairaanhoitotarvikkeissa.
Haluamme lisäksi, että kierrätys tehdään mahdolliseksi nykyistä laajemmin. Se vaatii kuitenkin toimivaa merkintäjärjestelmää, ja voimme vain todeta, että nykyinen kierrätys on suurelta osin epäonnistunutta.
Pääasiassa olemme hyvin tyytyväisiä Sacconin mietintöön. Siksi olemme esittäneet vain muutaman tarkistusehdotuksen. Mielestämme on kohtuullista, että päätetään vuosiluku kadmiumin käytöstä luopumiselle, aivan kuten tehdään lyijyn kohdalla. Syynä on se, minkä aiemmin mainitsin, että ellei lainsäädäntöä ole, toimenpiteet eivät ole riittävän tehokkaita, samoin ellei niihin liitetä tuontikieltoa. Olisi siksi johdonmukaista määrätä vuosiluku kadmiumille samaan tapaan kuin mietinnössä tehdään lyijylle.
Olen myös laatinut yhdessä vihreiden kanssa tarkistusehdotuksen. Se koskee korvausperiaatetta, ts. sitä, että kemikaaleja tulisi korvata vähemmän vaarallisilla aineilla. Uskoakseni on tärkeää kirjata se mukaan yhtenä koko unionin kemikaalipolitiikan perusperiaatteena. Siksi korvausperiaate on paikallaan mainita myös tässä yhteydessä.
Haluaisin kiittää esittelijää hyvästä työstä ja hyvästä yhteistyöstä muiden ryhmien kanssa.

Fitzsimons
Arvoisa puhemies, PVC-muoveja käytetään monenlaisiin teollisiin ja kaupallisiin tarkoituksiin. Eniten niitä käytetään rakennusalalla (57 prosenttia kaikista käyttäjistä), pakkauksissa, kotitalouksissa ja autoissa. PVC-alalla toimii yli 21 000 teollisuusyritystä, joissa on 530 000 työntekijää ja joiden liikevaihto on yhteensä yli 72 miljardia euroa.
Komission vihreän kirjan mukaan toistaiseksi ei ole saatu valmiiksi yhtään kokonaisvaltaista riskinarviointia, jossa tarkasteltaisiin lyijypohjaisten tuotteiden (joihin PVC:n stabilaattoritkin kuuluvat) käyttöä. Tästä syystä saasteiden leviäminen ympäristöön on mahdollista PVC:n tuotantovaiheessa ja PVC-jätteen huoltovaiheessa. Siksi on toteutettava eräitä ennalta ehkäiseviä toimenpiteitä ja suojelutoimenpiteitä, jotta vähennetään työntekijöiden altistumista PVC:lle. PVC-pitoisen kaatopaikkajätteen osuudesta ei ole saatavilla tarkkoja tietoja. Pyydän komissiota yhteisön direktiivin nojalla suorittamaan tarkemman tutkimuksen Euroopan kaatopaikoille vietyjen PVC-tuotteiden mahdollisista seurauksista kansanterveydelle. Seuraavien 20 vuoden aikana PVC-jätteen määrä lisääntyy todennäköisesti 80 prosenttia, koska tiettyjen PVC-tuotteiden, kuten ikkunapuitteiden, keskimääräinen elinkaari on pidentynyt.
Komission on keskityttävä tiedottamaan PVC:n vaikutuksista yhteiskunnassamme, jotta kansallisella ja yhteisön tasolla voitaisiin toteuttaa asianmukaiset toimenpiteet PVC:n käytöstä aiheutuvien mahdollisten kansanterveydellisten vaikutusten vähentämiseksi. Euroopan PVC-teollisuus on allekirjoittanut PVC:tä ja kestävää kehitystä koskevan vapaaehtoisen sitoumuksen, ja tämä ohjelma on määrä toteuttaa tänä vuonna. Yleisesti ottaen kannatan vapaaehtoisia sitoumuksia, mutta jos ne eivät näytä tehoavan, Euroopan unionin hallituksilla ja toimielimillä ei ole muuta mahdollisuutta kuin säätää lakeja tästä asiasta. Komission olisi varmistettava, ettei PVC-tuotteiden valvomattomasta kierrätyksestä aiheudu kansanterveydellisiä sivuvaikutuksia. Lisäksi on tärkeää tukea PVC-tuotteiden vaihtoehtojen käyttöä.

Blokland
Arvoisa puhemies, PVC:tä koskevassa vihreässä kirjassa komissio ei yllä valitettavasti juuri muuhun kuin tilanteen ja ilmenevien ongelmien kuvaamiseen, ratkaisuja siinä ei juurikaan esitetä. Tämä jo osoittaa selvästi, kuinka vaikea ja sekava koko keskustelu PVC:stä on. Joudumme harkitsemaan eri näkökohtia, jotka vaihtelevat PVC-teollisuuden tukemisesta PVC:n kieltämiseen.
PVC on yhteiskunnassamme erittäin tärkeä aine. PVC:tä käytetään useiden tuotteiden aineosana, koska se on halpaa ja kestävää ja sen elinikä on lisäksi pitkä. Harkitessamme korvaavien menettelytapojen käyttöön ottamista meidän on otettava vakavasti huomioon PVC:n ihanteelliset ominaisuudet, jotka eivät ehkä ole korvattavissa. Tuotteiden vertailevassa analyysissä koko niiden elinkaaren ajalta on löydettävä tasapaino ympäristönsuojelun ja tuotteen eliniän välillä. Samalla on myös otettava huomioon kovan ja pehmeän PVC:n väliset erot.
PVC:n tuotanto voidaan hyväksyä, edellyttäen että siinä noudatetaan tiukkoja päästönormeja. Stabilaattorien, erittäinkin raskasmetallien, lisääminen ei käyttövaiheessa useimmitenkaan ole ongelma, koska nämä lisäaineet ovat turvallisesti säilössä aineen rakenteessa. PVC:n ongelma tulee esille jätteenkäsittelyvaiheessa, etenkin raskasmetallien ja klooriyhdisteiden päästöjen johdosta, ja tarkasteltaessa jätteiden paljoutta. Päätöslauselmassa osutaan naulan kantaan, kun siinä kehotetaan eurooppalaisen jätehuoltostrategian lujittamiseen.
Valitettavasti PVC:n kierrätys näyttää etenevän niin vaivalloisesti, että tarvitaan kannustimia. On aloitettava siitä, mikä on yksinkertaisinta, nimittäin sellaisesta PVC:stä, jota on helpompi kerätä suuria määriä. Sellaista on irrallinen PVC-jäte, kuten kaapelijärjestelmät, putket, rakennusprofiilit, ikkunanpuitteet, katteet ja muu rakennusalalta peräisin oleva PVC-jäte. Kierrätyksen ehtona on kuitenkin se, että raskasmetalliongelma on ratkaistava ja päästöt on pidettävä tietyissä rajoissa.
Kun poistamme kadmiumin kokonaan käytöstä, meidän on otettava huomioon teollisuuden vapaaehtoinen sitoumus. Lyijyn käytön vähentäminen on myös kiitettävä asia, mutta ennen kuin kiellämme sen käytön kokonaan, meidän on ensin odotettava tutkimustuloksia. Organotinayhdisteiden kieltäminen on minun mielestäni ennenaikaista. Organotinayhdisteitä tarvitaan PVC-kalvon tuotannossa, eikä niille ole löytynyt yhtä hyvää vaihtoehtoa. En ole myöskään vielä vakuuttunut, että niiden kieltäminen on oikeutettua sen perusteella, että ne saattavat osoittautua vaarallisiksi. Sama pätee mielestäni ftalaatteihin.
Olisi hyödyllistä, jos pystyisimme erottelemaan muovit, mutta tätä mahdollisuutta on vielä tutkittava; siksi meidän on parempi siirtää merkintävelvoitteen käyttöönottoa siihen asti, kunnes tutkimustulokset ovat ilmestyneet.
Olen todella huolissani päätöslauselmaesityksen 31 kohdasta, jossa tehdään käytännössä se johtopäätös, että PVC-jäte on sijoitettava kaatopaikalle. Ratkaisua on kuitenkin etsittävä kerättyjen jätteiden lajittelusta odotettaessa kierrätyskapasiteetin laajenemista tulevaisuudessa.
Arvoisa puhemies, toivon, että komission täksi vuodeksi lupaama tiedonanto ilmestyy heti Euroopan parlamentin annettua lausuntonsa.

Müller, Emilia Franziska
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, PVC on epäilemättä raaka-aine, jolla on sekä etuja ja haittoja. On aivan varmasti väärin keskittyä pelkästään PVC:hen liittyviin jätehuolto-ongelmiin. Sen sijaan on arvioitava PVC:n koko elinkaarta eri näkökulmista, nimittäin raaka-aineen tuotannon, valmistuksen, käytön ja käsittelyn sekä kierrätyksen ja lopulta myös jätehuollon kannalta. PVC:n ehdottomina etuina on ennen kaikkea sen käytön laaja-alaisuus ja pitkä elinikä, minkä vuoksi sitä käytetään hyvin moniin tarkoituksiin erityisesti rakennusalalla mutta myös monilla muilla aloilla, kuten sairaanhoitotarvikkeissa.
Komission vihreässä kirjassa ja esittelijä Sacconin mietinnössä kiinnitetään erityistä huomiota myös lisäaineisiin, etenkin kadmium- ja lyijypitoisiin stabilaattoreihin. Teollisuudessa on jo nykyisin luovuttu vapaaehtoisesti kadmiumista ja PVC-tuotteista. Myös lyijyn käyttöä vähennetään yhä enemmän. Tietyissä tuoteryhmissä, esimerkiksi ikkunanpuitteissa, monet yritykset ovat jo nyt korvanneet tämän stabilaattorin kalsium-sinkkiyhdisteillä.
Yritysten halukkuus saada aikaan innovaatioita ja edistää ympäristönsuojelua olisi palkittava jatkamalla ja edistämällä vapaaehtoisten sopimusten järjestelmää. Velvoittavia säännöksiä olisi suunniteltava vasta sitten, jos sovitut raskasmetallien vähentämis- tai kierrätysasteen parantamistavoitteet jäävät selvästi saavuttamatta. Yleinen PVC-tuotteiden kielto olisi suorastaan kohtalokas PVC-alalla työskenteleville työntekijöille, joita on koko Euroopassa 530 000 ja pelkästään Saksassa 170 000.
Kehitettäessä vaihtoehtoja PVC:lle on sen vuoksi ennen kaikkea otettava huomioon sosioekonomiset vaikutukset. PVC:n käyttökiellon vaatiminen olisi tältä taustalta vastuutonta. Myös PVC-tuotteita koskevien merkintöjen tekeminen pakolliseksi johtaisi kilpailun huomattavaan vääristymiseen. Merkintäpakkoa ei voitaisi soveltaa kaikkiin tuotteisiin samalla tavalla eikä sillä saavutettaisi ympäristön kannalta merkittävää etua. PVC-maksun käyttöönotto, kovan ja pehmeän PVC:n erottelu ja PVC:n kieltäminen rakennusalalla rasittavat erityisesti pieniä ja keskisuuria yrityksiä koko Euroopassa. Pelkästään Euroopan unionin alueella asia koskettaisi 21 000 keskisuurta yritystä.
PVC:tä raaka-aineena on arvioitava perusteellisesti ottamalla huomioon sen koko elinkaari. PVC:hen liittyviä ongelmia ja etuja on punnittava keskenään kriittisesti. Yleinen PCV-kielto ei ole tässä vaiheessa mahdollinen eikä mielekäs eikä se voi sen vuoksi myöskään olla minään perusolettamuksena tässä vihreässä kirjassa.

Lange
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, jäsen Müller, olen kanssanne samaa mieltä siitä, että PVC:tä on tarkasteltava yhdenmukaisen ja kokonaisvaltaisen elinkaarianalyysin avulla. Se osoittaa silloin, että esimerkiksi PVC:stä valmistetut ikkunat ja ikkunanpuitteet tai PVC:stä valmistetut vesiputket ovat tuotteita, joita halutaan käyttää niihin liittyvien ominaisuuksien vuoksi. Tällainen esimerkki on veripussi, joka on lyhytikäinen PVC-tuote, mutta sopii tuoteominaisuuksiensa vuoksi parhaiten tähän tarkoitukseen. Olen tosin toisin kuin te sitä mieltä, että olisi pidettävä huolta siitä, että kaikki mahdollinen tehdään, että PVC, jolla on vaarallisia ominaisuuksia, ei kulkeudu valvomattomasti jätteisiin. Siinä mielessä tarvitaan lisää ponnisteluja, jotta kierrätys, sekä uusiokäyttö että mekaaninen kierrätys, saataisiin koskemaan todella kaikkia PVC-tuotteita. Tässä on aivan varmasti valittavissa jokin järkevä lähtökohta. Mutta tarvitaan vielä paljon enemmän päättäväistä otetta ja lisää oikeaan suuntaan ohjaavia toimia, jotta todellisia suljettuja kiertoja saadaan aikaan.
Jäsen Müller, sen lisäksi tarvitaan merkintäjärjestelmää. Sitä ei tarvita siksi, että tuotteessa olisi teksti "Huomio! PVC!", vaan jotta PVC voitaisiin erottaa keräysvaiheessa ja kierrättää todella järkevästi. Sen tarkoituksena on loppujen lopuksi pyrkiä analysoimaan PVC:n elinkaarta ja sen lisäksi varmistaa, että PVC hyödynnetään ihmisten käytettäväksi. Sen vuoksi PVC on kerättävä erilleen ja merkittävä erikseen!
Lisäksi PVC:n tulevaisuutta koskevan päätöksenteon yhteydessä on varmistettava, että työntekijöitä edustavat elimet osallistuvat siihen. Siltä osin vihreää kirjaa on vielä hiukan parannettava, samoin on huolehdittava siitä, että PVC-strategia pannaan mahdollisimman pian täytäntöön myös ehdokasvaltioissa.
Kun jäsen Sacconi sai mietinnön laadittavakseen, tiesin, että työstä tulee erinomainen. Näin myös kävi.

Breyer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, luulen, että meidän on yhä uudestaan muistutettava itsellemme, että PVC:hen liittyvät ongelmat ovat ainutlaatuisia. Ei ole mitään muuta tuotetta, joka valmistetaan kloorista ja joka tuottaa niin suuria ympäristön ja terveyden kannalta epäilyttäviä lisäaineita. Vaihtoehtoja on hyvinkin olemassa. Paniikkimielialan luomista työpaikkojen vuoksi pidän täysin vastuuttomana. Meidän tehtävämme lainsäätäjinä on huolehtia, että ympäristöä ja terveyttä suojellaan. Meidän tehtävämme ei todellakaan ole toistella teollisuuden esittämiä työpaikkoja koskevia paniikkiväitteitä.
Meidän on syytä pitää mielessä, että 96 prosenttia PVC-alan työpaikoista on jatkojalostuksen alalla. Se tarkoittaa, että nämä valmistajat voisivat yhtä hyvin käyttää muita materiaaleja. Mehän tiedämme, että johtavat PVC:n valmistajat voivat yhtä hyvin tuottaa vaihtoehtoja. Sen vuoksi minusta ei ole mielekästä, että me haksahdamme näihin valheellisiin selityksiin. Meidän on vielä kerran tiedostettava riskit. Komission tekemät viisi tutkimusta ovat osoittaneet selvästi, että ongelmat ovat kerta kaikkiaan hyvin suuria. Erityisesti tämä koskee jätteenpolttoa, jonka yhteydessä syntyy vielä lisää vaarallista jätettä.
Haluaisin vielä käsitellä teollisuuden omia sitoumuksia koskevaa selitystä. Teollisuudella on ollut vuosikymmenten ajan aikaa kehittää tätä koskeva sitoumusstrategia. On kuitenkin aivan selvää, että se toi sitoumusstrategian peliin vasta sitten, kun se huomasi, että me lainsäätäjät olemme vihdoin käynnistämässä tässä asiassa strategiaa, joka merkitsee PVC:n korvaamista. Itse asiassahan se ei esitä myöskään vaihtoehtoja, se ei esimerkiksi osoita mitään ratkaisua kaatopaikkoja koskevaan ongelmaan tai aseta kyseenalaiseksi jätteenpolttoa, johon liittyy hyvin paljon vaikeasti ratkaistavia asioita. Minun mielestäni on suorastaan epärehellistä, että se tekee kierrätetyn aineen osuuden riippuvaiseksi kerätyistä määristä, mutta ei itse halua osallistua keruuseen. On aivan selvää, että tällainen toiminta ei ole mistään kotoisin, se on pelkkää sumutusta. Meidän ei pitäisi antaa petkuttaa itseämme tässä asiassa. Meidän vastuuseemmehan olisi pikemminkin kuuluttava ehdottaa tässä vihdoin korvaavaa ratkaisua eikä missään tapauksessa ryhtyä polvistumaan teollisuuden edessä.

Goodwill
Arvoisa puhemies, elämme joka päivä kemikaalien ympäröiminä. Jopa luonnontuotteet, kuten näiden pöytien nahkaverhoilu tai puuosat, käsitellään kemikaaleilla; kemikaaleja joutuu elimistöömme sekä elintarvikelisäaineina että tuholaismyrkkyjen jääminä; lisäksi käytämme kosmetiikkaa - jotkut enemmän, jotkut vähemmän - joka on läheisessä kosketuksessa kehomme kanssa.
PVC on saanut paljon huomiota, ja vaikka sitä on käytetty yli 40 vuotta ilman näkyviä terveysriskejä, PVC:n riskeistä on nyt tehty jonkinlainen peikko. Lieneekö tämä tarpeetonta pelottelua, jolla pyritään luomaan vihreille uusi vihollinen, jota he voivat käyttää kampanjoissaan?
Parlamentti keskusteli jo ftalaatteihin - muovin pehmittimiin - liittyvistä ongelmista lasten lelujen yhteydessä. Ongelmana oli sen määrittely, miten paljon tätä kemikaalia joutuu ihmisten elimistöön. Saatavilla ei ole yhtään migraatiotestiä siitä, miten paljon näitä kemikaaleja joutuu ihmisten elimistöön. Ja tämä asia on tietenkin merkityksellistä myös silloin, kun keskustellaan PVC:n käytöstä lääkinnällisissä laitteissa. Vaikka olen varma, etten haluaisi tiputuksessa käytetyn veripussin tai kehooni työnnetyn letkun sisältävän myrkkyä, en myöskään haluaisi, että tähän tarkoitukseen käytetään jotain muuta tuotetta, joka ei kestä yhtä hyvin.
Muita PVC-muoveja käsitellään stabilaattoreilla, joilla ehkäistään muovin hajoaminen lämmössä ja valossa. Tässä yhteydessä on mainittu erityisesti ikkunapuitteet, kuten myös kadmium, jonka käytöstä ollaan luopumassa, sekä lyijy. Lyijy on myrkyllistä, kun sitä käytetään yhdisteinä, mutta tuskin kukaan voi väittää, että on vaarallista olla huoneessa, jossa on PVC-ikkunat: sehän on inertti aine. Ongelmia syntyy vasta PVC:n elinkaaren lopussa, kuten jäsen McKenna sanoi. Meidän on todella yritettävä kierrättää PVC:tä enemmän. PVC-ikkunat kestävät pitkään - itse asiassa niitä ei ole vielä kierrätetty lainkaan siksi, että ne olisivat päässeet käyttökelpoisen elinkaarensa loppuun, vaan ainoastaan siksi, että rakennuksia on purettu tai muoti on vaihtunut. Tuotteiden elinkaari on noin 60 vuotta. Jos lyijyn käyttö uusissa ikkunoissa kielletään, emme pysty kierrättämään vanhoja ikkunoita, kun ne tulevat jätevirtaan. Itse asiassa saatavilla on jo tekniikkaa, jolla vanhasta lyijyä sisältävästä PVC:stä valmistetut ikkunat voidaan korvata uudella PVC:llä niin, etteivät ihmiset joudu sen kanssa kosketuksiin.
Ennen kuin jokin asia kielletään, sitä pitäisi tarkastella kokonaistaustaa vasten. Mitkä ovat todelliset riskit, etenkin absorptioriski, kun käytämme näitä tuotteita, ja mitkä ovat vaihtoehtoisten tuotteiden riskit? Talossani on puiset ikkunat, jotka on maalattava joka kolmas vuosi, joten jopa puuhun liittyy riskejä; ja jotkut vaihtoehtoja markkinoivat yritykset tulevat tietenkin suurentelemaan riskejä. Lopuksi meidän tulisi olla hyvin varovaisia, miten käytämme ennalta varautumisen periaatetta, koska se voi olla vaarallinen: oikein käytettynä se on hyvä asia, mutta jos sitä käytetään poliittisissa kampanjoissa sellaisten toimien puolustamiseen, joille ei ole tieteellistä perustaa, se on hyvin vaarallinen periaate.

Bowe
Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti tähän mietintöön ja pidän sitä merkittävänä avauksena hyvin tärkeälle keskustelulle. Esittelijä on nähnyt paljon vaivaa saadakseen meidät yhteen keskustelemaan tästä aiheesta, ja haluankin suositella hänen työtään parlamentille. Hän on pyrkinyt todella tarmokkaasti siihen, että parlamentti antaisi huomenna laajan tukensa hänen ajatuksilleen.
Tiedämme kaikki, että huoli PVC:stä on levinnyt yhteiskunnassamme laajalle. On kuitenkin pidettävä mielessä, että se on suolasta ja maakaasusta valmistettu halpa muovi. Kun ongelmia on ollut, niitä on ollut silloin, kun sitä on yritetty väkisin käyttää sellaisiin tarkoituksiin, joihin se ei juurikaan sovellu, esimerkiksi pakkauksiin tai lasten leluihin. Oikein käytettynä, esimerkiksi silloin, kun sen luontaisia ominaisuuksia hyödynnetään parhaiten eikä sitä tarvitse muuntaa (kuten rakennustarvikkeissa ja veripussien kaltaisissa erikoistuotteissa), se on äärimmäisen käyttökelpoinen materiaali - hyvin tärkeä muovi, jota on vaikea korvata.
PVC-jätteen käsittely on kuitenkin ongelma, koska sen epäasianmukainen käsittely voi aiheuttaa ympäristöhaittoja, ja tässä suhteessa meidän on toteutettava järkeviä toimia. Suuri osa Sacconin mietinnöstä saa täyden kannatukseni. Kannatan luopumista vaarallisten ja tarpeettomien lisäaineiden käytöstä. Uskon, että vapaaehtoisia kierrätyssitoumuksia on vahvistettava ja että ne on muutettava laillisesti sitoviksi sopimuksiksi. Olen kuitenkin sitä mieltä, että polttaminen korkeassa lämpötilassa on ainoa asianmukainen tapa käsitellä PVC-jätettä. PVC-jätteen sijoittaminen kaatopaikoille olisi vakava erehdys ja paha virhe, ja olen hyvin iloinen, että jäsen McKenna, joka aikaisemmin illalla käytti puheenvuoron vihreiden ryhmän puolesta, on samaa mieltä tästä asiasta.
Tämä on alku hyvin pitkälle keskustelulle, joka käydään ennen lainsäädäntövaihetta. Sen on oltava kauaskantoinen ja laaja-alainen keskustelu. Sen kuluessa on tehtävä johtopäätöksiä, jotka tyydyttävät sekä kansalaisia, jotka ovat ilmaisseet huolensa asiasta, että teollisuuden tarpeita yhteiskunnassa. Pidän Sacconin mietintöä myönteisenä ensiaskeleena oikeaan suuntaan.

Schnellhardt
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, pidän PVC:tä koskevan vihreän kirjan aikaansaamista erittäin myönteisenä asiana, mutta minun on myös heti sanottava, että tämä vihreä kirja oli minulle pettymys, sillä se luo paniikkia - paniikkia, jossa ei ole kyse työvoimasta, vaan tästä raaka-aineesta, PVC:stä. Tämän olemme todenneet täällä tänään aivan selvästi. Jäsen Sacconista haluaisin sanoa, että hän on yrittänyt saada monta asiaa ojennukseen, ja se on häneltä varmasti osaksi onnistunutkin, mutta ei kaikilta osin. Luulen, että meillä on tässä vielä hyvin paljon tehtävää. On nimittäin syytä panna merkille eräs asia: kun täällä keskustellaan PVC:n erottamisesta tai korvaamisesta, ollaan väärällä tiellä. PVC on materiaali, joka tulee vastaamme päivittäin, jota tarvitaan ja voidaan käyttää monilla elämänaloilla. Mielestäni tilanne säilyy tällaisena lähitulevaisuudessakin. Ratkaistavia ongelmia tässä yhteydessä on aina, myös jokaisella muulla alalla ja minkä tahansa muun raaka-aineen ollessa kyseessä.
Vihreän kirjan heikkoutena on se, että siinä käsitellään esimerkiksi kadmiumia ja lyijyä - siis tuotteita, joita teollisuus ei oikeastaan juurikaan enää käytä PVC-tuotannossa. Olen itse tullut siihen käsitykseen, että yrityksissä ollaan käynnistämässä toimia vapaaehtoisten sitoumusten tekemiseksi. Itse en ole sitoumusten kannalla, olen aina pyrkinyt vahvasti torjumaan niitä. Mielestäni tarvitsemme lakeja, jos pyrimme saavuttamaan jotain. Tässä ei kuitenkaan ollut kyseessä lobbaajien ansa, kuten täällä muutama minuutti sitten kuullussa puheenvuorossa sanottiin, vaan olen itse päätynyt käsitykseeni tässä asiassa. Meidän pitäisi sisäistää tämä teollisuudella asiasta jo oleva tieto eikä valita sattumanvaraisesti korvaavia aineita tai vaatia sellaisia korvaavia aineita, joita emme vielä itse ole tutkineet ja joista emme itsekään tiedä juuri mitään.
Nämä ovat siis asioita, jotka on ilman muuta otettava huomioon, ja vihreää kirjaa on korjattava tältä osin. Lakien säätämisen yhteydessä sanomme aina, että meidän on edettävä nopeasti, meidän on nähtävä kokonaisuus. Voimme myös ottaa käyttöön koko PVC:n hyödyntämistä koskevan lainsäädännön, esimerkiksi jätteenpolttodirektiivin ja kaatopaikkadirektiivin - siis asiaa koskevan oikeusperustan -, kun haluamme hyödyntää ja erotella nimenomaan tämän raaka-aineen.

Müller, Rosemarie
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, nyt esitetty vihreä kirja on mielestäni täyttänyt tarkoituksensa. Kaikki toimijat - komissio, parlamentti, yritykset ja yhdistykset - ovat viime kuukausina käsitelleet intensiivisesti PVC-raaka-aineen etuja ja haittoja. Teollisuuden toistuvasti esittämä vaatimus, että tiettyjä osa-alueita - esimerkiksi PVC:n korvaamista muilla vaihtoehdoilla tai stabilaattoreina käytettävien kadmiumin ja lyijyn korvaamista - ei otettaisi mukaan tarkasteluun, on torjuttava. Olen sitä mieltä, että vihreää kirjaa tarkasteltaessa mitkään ajatukset eivät saa olla kiellettyjä eikä mitään osa-alueita pidä jättää ulkopuolelle, mikäli haluamme kestävän perustan kokonaisstrategiaa koskevalle päätöksenteollemme.
Jäsen Sacconin mietinnössä ratkaistaan tasapainoisella tavalla esitettyyn vihreään kirjaan sisältyvät puutteet. Siinä ei arvioida ainoastaan jätteisiin liittyviä kriittisiä kysymyksiä vaan PVC:n koko elinkaarta ja mahdollisia vaihtoehtoja. Mielestäni on myös tärkeää, että tähän tarkasteluun sisältyy ekologisen ja taloudellisen ulottuvuuden ohella myös sosiaalinen ulottuvuus, toisin sanoen vaikutukset työpaikkoihin. Pitkäikäisyytensä ansiosta PVC:hen liittyy eräissä tuotteissa ilman muuta etuja, joita kuitenkin heikentävät käytetyt stabilaattorit. Sen vuoksi nämä molemmat myrkylliset aineet olisi pyrittävä nopeasti korvaamaan. Lisäksi on parannettava kierrätetyn aineen osuutta.
Keskustelu ftalaateista, jota olemme jo käyneet leikkikalujen yhteydessä, on ehdottomasti lopetettava riippumattoman tieteellisen riskinarvioinnin avulla. Toivon, että tulossa olevassa lausunnossa puututaan vihreään kirjaan sisältyvään pehmeää PVC:tä koskevaan arvioon. Kaiken kaikkiaan olen sitä mieltä, että jos huomenna teemme oikeita ratkaisuja, meillä on hyvä perusta saada aikaan PVC:tä koskeva kokonaisstrategia.

Liikanen
. Arvoisa puhemies, haluan kiittää ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokuntaa sen mietinnöstä ja aivan erityisesti esittelijä Sacconia hänen erinomaisesta ja tasapuolisesta työpanoksestaan tässä asiassa.
Vihreän kirjan päätarkoituksena oli laajan julkisen keskustelun käynnistäminen Euroopan tasolla kattavasti ja monialaisesti. Kuulemisen tavoitteena oli saada kaikki sidosryhmät mukaan päätöksentekoprosessiin aikaisessa vaiheessa, jotta varmistettaisiin asian valmistelun avoimuus.
Järjestimme kollegani Margot Wahlströmin kanssa lokakuussa 2000 julkisen kuulemistilaisuuden, johon osallistui kaikkien sidosryhmien edustajia. Vihreässä kirjassa oli myös kehotettu esittämään kirjallisia lausuntoja esitetyistä kysymyksistä. Vastauksia tuli valtavasti. Olemme saaneet yli kolmekymmentätuhatta sähköpostiviestiä, faxia ja kirjettä. Suurin osa on tullut PVC-teollisuuden työntekijöiltä ja alan yrityksiltä, mutta paljon vastauksia on saatu myös kansalaisjärjestöiltä ja niiden kannattajilta. Lisäksi komissio on saanut viralliset kannanotot useimmilta jäsenvaltioilta.
Euroopan parlamentille esiteltävä lausuntoluonnos kattaa kaikki olennaiset asiat, ja se on tärkeä ohjenuora komissiolle valmisteltaessa tiedonantoa, jossa esitetään PVC:tä koskeva komission strategia. Komissio keskittyy arvioinnissaan pääasiassa tiettyjen PVC:n lisäaineiden, lyijyn, kadmiumin ja ftalaattien käyttöön sekä PVC-jätteen käsittelyyn sen sitoumuksen mukaisesti, jonka komissio teki ehdotuksessa direktiiviksi loppuunkäytetyistä ajoneuvoista. Nämä kaksi ovat sellaisia ympäristökysymyksiä, jotka edellyttävät toimenpiteitä, ja niistä valiokunnan mietinnössä on selkeä kanta.
Komissio panee merkille mietinnön näkemyksen, jonka mukaan PVC:n käyttöä olisi tarkasteltava kokonaisvaltaisesti arvioimalla yhtä tarkasti sekä PVC:stä että vaihtoehtoisista materiaaleista valmistettujen tuotteiden elinkaarta. Komissio panee tyytyväisenä merkille valiokunnan ehdotuksen siitä, että tulevassa strategiassa käytettäisiin sekä lainsäädännöllisten että vapaaehtoisten keinojen yhdistelmiä. Mielenkiintoinen on myös ehdotus sellaisen PVC-lainsäädännön laatimisesta, joka tulisi voimaan vain silloin, jos toimijat eivät kykene saavuttamaan asetettuja tavoitteita vapaaehtoisten sopimusten avulla. Tällaista turvamekanismia ja muita menetelmiä selvitetään enemmän vapaaehtoisia sopimuksia koskevassa tiedonannossa, jota komissio parhaillaan valmistelee.
Haluan vielä painottaa, että komission työn perustana on kestävä kehitys kaikissa kolmessa ulottuvuudessa, jotka ovat yhteiskunta, talous ja ympäristö. Euroopan parlamentti pidetään tarkasti ajan tasalla kehityksestä, ja lähikuukausina komissio antaa vihreään kirjaan ja kuulemismenettelyn aikana saatuihin lausuntoihin perustuvan tiedonannon, jossa määritellään yhteisön strategia PVC:hen liittyvissä ympäristökysymyksissä. Tämä strategia on kehyksenä tuleville PVC:hen liittyville aloitteille.

Eläkejärjestelmät ja -rahastot
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komissiolle työjärjestyksen 42 artiklan mukaisesti osoitettu, jäsen Randzio-Plathin talous- ja raha-asioiden valiokunnan puolesta esittämä suullinen kysymys (B5-0165/2001) eläkejärjestelmien tulevaisuutta koskevista komission aloitteista, Euroopan eläkerahastot mukaan luettuina.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, talous- ja raha-asioiden valiokunta käsittelee parhaillaan erästä tärkeää eurooppalaisessa keskustelussa ajankohtaista ja myös Tukholman Eurooppa-neuvoston pohdinnoissa keskeisenä ollutta aihetta, nimittäin demografiseen kehitykseen liittyviä kysymyksiä. Tässä yhteydessä käsitellään laajasti myös sosiaaliturvaa sekä Euroopan unionin sisäisiin eläkejärjestelmiin liittyviä kysymyksiä.
Käsiteltävänämme on parhaillaan lisäeläkkeitä koskeva komission direktiiviehdotus. Tämä on varmasti etenkin Euroopan yhdentymispohdintoja ajatellen hyvin tärkeä ehdotus, jonka avulla pyritään täydentämään lakisääteisiä eläkejärjestelmiä ja muodostamaan yhdessä yksityisen eläkejärjestelmän kanssa kolme niin sanottua pilaria, jotka ovat Euroopan unionin aluetta koskevan turvallisen eläkejärjestelmän perusta.
Toisella pilarilla, lisäeläkkeillä, on varmasti tulevaisuudessa entistä suurempi merkitys Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Tämä johtuu tietysti ensinnäkin siitä, että väestörakenteen muutoksen vuoksi eläkkeiden rahoittaminen valtion turvajärjestelmien kautta on vaikeaa, mutta ennen kaikkea halustamme turvata tulevaisuutemme eläkkeiden osalta.
Tässä yhteydessä on syytä todeta, että komissio ei vastoin viime vuonna antamaansa lupausta ole vielä tähän mennessä antanut direktiiviehdotusta, jolla luotaisiin työeläkkeiden järjestämistä koskeva välttämätön kokonaisuus, vaan ainoastaan yhden osan siitä. Euroopan komission direktiiviehdotuksesta puuttuu yhteys verosäännöksiin. Meidän on hyvin tärkeää tietää, miten laajasti tähänastisia verotuksen yhdenmukaistamista tai sääntelemistä koskevia ehdotuksia on tarkoitus täydentää. Arvoisa komission jäsen, te olette ilmoittanut, että lähiaikoina annetaan tiedonanto. Jotta voimme todella arvioida tätä kokonaisuutta, meille on hyvin tärkeää, etteivät erilaiset kansalliset verotusjärjestelmät, työeläkemaksujen verotuksen erilaisuus ja eläkkeiden verotus yleensä vaikeuta työntekijöiden vapaan liikkuvuuden periaatteen toteutumista, koska monissa jäsenvaltioissa on nimenomaan jälkikäteen toimitettava verotus? Kaikki nämä kysymykset ovat avoinna ja vaikuttavat hyvin paljon esittämänne direktiiviehdotuksen menestymiseen.
Vielä eräs huomautus: ei ole oikein, että työntekijät joutuvat syrjinnän kohteeksi vain sen paikkakunnan perusteella, jolla he asuvat saadessaan aikanaan eläkettään. Näiden ongelmien ratkaisuina ei voi olla veronkierto, epäterve verokilpailu eikä puutteellinen verotusta koskevien tietojen vaihto. Me tarvitsemme nyt todellakin veropolitiikan yhteensovittamista, joka kyllä saatiin toiveita herättävästi alulle Montin paketin yhteydessä. Meidän on mahdollistettava tämä myös niiden työntekijöiden edun vuoksi, jotka haluavat harjoittaa perustamissopimuksessa tarkoitettua rajat ylittävää toimintaa. Sen vuoksi meidän on Euroopan parlamenttina erittäin tärkeää saada ennen asian käsittelyn päättymistä vastaukset myös siihen, miten verotuksen yhteensovittaminen tällä alalla on tarkoitus taata.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, jäsen Randzio-Plath on esittänyt talous- ja raha-asioiden valiokunnan puolesta kysymyksen erityisen tärkeästä aiheesta, nimittäin eläkejärjestelmien tulevaisuutta koskevista yhteisön aloitteista.
Olen jäsen Randzio-Plathin kanssa samaa mieltä hänen ensimmäisestä kysymyksestään. Ehdotus eläkerahastodirektiiviksi on ensimmäinen tärkeä askel rajat ylittävien eläkerahastojen jäsenyyteen. Sitä on täydennettävä muilla aloitteilla. Kuten direktiiviehdotuksen perusteluissa esitetään, mikäli rajat ylittävä jäsenyys toteutuu, yritysten ja työntekijöiden pitäisi voida saada verohelpotusta muissa jäsenvaltioissa maksetuista eläkemaksuista. Komissio tulee tekemään asiasta erillisen aloitteen.
Toinen kysymys on se, mitä komissio aikoo tehdä sen mahdollistamiseksi, että rajat ylittävä eläkerahastojen jäsenyys voisi toteutua. Ensinnäkin neuvoston ja parlamentin on asetettava eläkerahastodirektiivin hyväksyminen etusijalle. Mutta eläkerahastodirektiivin jälkeen komissio tulee hyväksymään tiedonannon työeläkkeiden rajat ylittävää tarjoamista haittaavien veroesteiden poistamisesta. Tiedonanto on määrä antaa kahden viikon kuluessa. On tärkeää varmistaa, että muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneita eläkelaitoksia syrjivä kohtelu lopetetaan.
Monet jäsenvaltiot tarjoavat paremman kohtelun omalle alueelleen sijoittautuneiden eläkelaitosten järjestelmille, mitä tulee eläkemaksujen verovähennyksiin ja etuuksien verotukseen. Tämä on suuri este työntekijöiden rajatylittävälle liikkuvuudelle, kuten myös eurooppalaiselle yritystoiminnalle. Käytännössä se sulkee monien jäsenvaltioiden eläkemarkkinat ulkopuolelle. Jäsen Randzio-Plath kysyy edelleen, harkitseeko komissio oikeudellisesti sitovia aloitteita, ja jos ei, miten komissio aikoo varmistaa, että eläkerahastojen rajat ylittävä jäsenyys silti toteutuu. Kuten sanoin, komissio on hyväksymässä asiaa koskevaa tiedonantoa. Tiedonannossa tehdään selväksi, että työvoiman liikkuvuuden ja eläkkeiden rajat ylittävän tarjoamisen kiireellisimmät esteet voidaan voittaa ilman johdettua oikeutta siten, että sovelletaan jo voimassa olevia perustamissopimuksen sääntöjä. Epäröin antaa tiedonannon sisällöstä kovin yksityiskohtaisia tietoja ennen kuin komissio on sen hyväksynyt, ja toivon, että ymmärrätte tämän. Sen jälkeen, kun tiedonanto on hyväksytty komissiossa, keskustelen kernaasti kanssanne näistä seikoista ja siitä, miten tiedonantoa pitäisi ja voitaisiin soveltaa. Voin kuitenkin vakuuttaa pitäväni työvoiman liikkuvuutta ja rajat ylittävää eläkkeiden tarjoamista haittaavien veroesteiden poistamista ehdottomasti ensisijaisena tavoitteena.

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, olen hyvin iloinen, että tänään keskustellaan tästä aiheesta, koska työeläkkeitä, siis toista pilaria koskevan mietinnön yhteydessä on luonnollisesti selvitettävä eräitä käsitteitä. Jotkut sanovat, että kyseessä on direktiivi, joka kuuluu rahoituspalvelujen alaan. Toiset ovat sitä mieltä, että direktiiviä olisi käytettävä jo nyt kattamaan ehdottomasti koko toiseen pilariin liittyvä kokonaisuus eli verotuskysymys, sosiaaliturva ja sen myötä biometriset riskit. Te olette nyt selvittänyt, että kyseessä on yksi vaihe, jonka jälkeen on tultava muita - tässä olemme samaa mieltä -, jotta direktiivillä ei tuettaisi nykyisiä kilpailun vääristymiä. Tässä verotuskysymys on aivan keskeinen, mutta merkitystä on myös sosiaalisilla näkökohdilla sekä valvontajärjestelmää ja työ- ja sosiaalioikeutta koskevilla kysymyksillä, joissa ratkaisut tunnetusti ovat hyvin erilaisia.
Arvoisa komission jäsen, minun on sanottava teille vielä kerran, että käsiteltävänä oleva direktiivi on meille ja minulle esittelijänä ensimmäinen askel, oleellinen askel, joka toimii avauksena. Komissiolta on tultava lisää aloitteita, joita sitten käsittelemme mietinnössämme hyvin selvästi ja yhä yksityiskohtaisemmin. Eläkkeiden siirrettävyys ja liikkuvuus EU:n sisällä toteutuvat nimittäin vasta sitten, kun jäsenvaltiot ovat sopineet yhtenäisistä verotusperiaatteista. Me tiedämme, että verotuksen taso on osa tuloverotusta, ja se kuuluu siten jäsenvaltioiden toimivaltaan. Minun mielestäni kuitenkin kaksoisverotuksen tai maksuosuuksien ja etuuksien verottamattomuuden välttämiseksi on ehdottoman tarpeellista siirtyä yleisesti jälkikäteen toimitettavaan verotukseen.
Toinen meille erittäin tärkeä asia on, että poistetaan ulkomaisten eläkkeen maksajien ja ulkomaisten EU:n kansalaisten eläkemaksujen verotusta koskeva syrjintä, jota esiintyy monissa jäsenvaltioissa ja joka merkitsee eläkemarkkinoiden eristämistä. Vaikka meillä onkin tästä ehkä samanlainen näkemys, meillä on vahvat epäilykset, että tätä todella tapahtuu. Toisaalta ilmoitus antaa direktiivi muutettiin ilmoitukseksi antaa tiedonanto - tähän teillä on varmaankin syynne. Mutta on toinen asia, joka saa minut vieläkin epäilevämmäksi. Komission puheenjohtaja Prodi muotoili työeläkkeitä ja verotuskysymystä koskevat vaatimuksensa Tukholman huippukokoukselle ennen Euroopan parlamentin täysistunnon viimeistä istuntojaksoa. Täällä Strasbourgissa pidetyn viimeisen istuntoviikon vaatimusten ja Tukholman loppuasiakirjan välillä on ero. Tukholman loppuasiakirjassa eläkekysymys on nimittäin rajoitettu koskemaan yli 55-vuotiaiden työmarkkinoita eikä sitä ole enää muotoiltu eläkejärjestelmien uudistamista ja kaikkien verotuksesta johtuvien esteiden poistamista koskevaksi vaatimukseksi.
Sen vuoksi pyydämme teiltä, että komissio tekisi pian konkreettisia ehdotuksia direktiiviin pohjautuviksi aloitteiksi, joiden myös tänään totesitte olevan välttämättömiä. Toivomme tätä siksi, että emme joutuisi työeläkkeisiin liittyvien monien avointen kysymysten vuoksi vaikeuksiin tämän direktiivin käsittelyssä.

Kuckelkorn
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, komissiolla on tämän direktiiviehdotuksen yhteydessä yksi päätavoite. Tämä päätavoite on Euroopan rahoitusmarkkinoiden vahvistaminen eläkerahastojen avulla. Jos komissio haluaisi, se ei tarvitsisi mitään direktiiviä, sillä kaikki eläkerahastot ja rahoituspalvelut sisältyvät jo OGAF-direktiivin alaan. Sen vuoksi komissio mainitsee erityisesti työeläkkeet ja tarkoittaa sillä koko eläkestrategian toista osa-aluetta. Kuitenkin työeläkkeistä puhuttaessa rahoitusmarkkinat on alistettava palvelemaan työeläkkeitä eikä päinvastoin. Me uskomme, että silloin meillä on syytä puhua järkevästä työeläkedirektiivistä eikä vain yhdestä vaiheesta tai sen osista, jotka ehkä 20 tai 25 vuoden kuluttua johtavat siihen.
Siirryn nyt käsittelemään verotuskohtelua. Arvoisa komission jäsen, en lainkaan ymmärrä teitä, kun te sanotte, että ette voi sanoa mitään varsinaisen tiedonannon sisällöstä, koska sitä ei ole vielä hyväksytty. Tehän olette itse ilmoittanut antavanne sen maaliskuussa, sitten huhtikuussa, ja sen jälkeen puhuttiin jo pääsiäisestä. Niin, milloin se on sitten tulossa? Kuinka luulette meidän voivan käsitellä valiokunnassa direktiiviehdotusta ja kollegamme Karasin mietintöä, jos verokysymys ei ole siinä mukana? Ilman verokysymyksen käsittelyä ei jäsen Karasin mietinnöstä mielestäni voida äänestää. Siksi teitä vaaditaan esittämään nyt asiassa jotain. Jos te keinottelette sillä, että tähänastiset sopimusmääräykset on pantava täytäntöön Euroopan parlamentin avulla, minun on huomautettava teille, että se tilaisuus teillä on ollut jo monta kertaa aikaisemmin. Sen vuoksi teidän ei tarvitsisi odottaa, ja jos esitettävänä on yhtenäinen verotuskohtelu, te voitte aina olla varma Euroopan parlamentin tuesta. Komission on joskus ryhdyttävä osoittamaan tässä asiassa rohkeutta, rohkeutta asettua ministerineuvostoa vastaan.

Huhne
Arvoisa puhemies, ryhmäni suhtautuu komission pyrkimyksiin tällä alueella jokseenkin eri tavalla kuin edellinen puhuja. Jos meidän pitäisi arvostella komissiota jostakin, tekisimme sen pikemminkin päinvastaisesta syystä: toivoisimme, että komissio omaksuisi päättäväisesti vapaamielisemmän asenteen esimerkiksi ehdotuksessaan direktiiviksi työeläkerahastoista, jonka tarkoituksena on evätä joidenkin jäsenvaltioiden mahdollisuus jatkaa määrällisten rajoitusten asettamista, vaikka direktiiviehdotuksessa esitettyjen vaihtoehtojen paremmuudesta ei ole kerrassaan mitään todisteita. Komission olisi pidettävä yleisenä ohjenuoranaan, että sen olisi pystyttävä esittämään ehdotustensa tueksi ainakin jotakin näyttöä sen sijaan, että se esittää ratkaisua, joka ei ole yhtään sen parempi kuin ennalta varautumisen periaatetta noudattavien jäsenvaltioiden tavanomaiset käytännöt.
Olemme myös edellisen puhujan kanssa eri mieltä siitä, pitäisikö komission ja kollegoidemme parlamentissa yrittää edistää verotuksen yhteensovittamista. Vaikka tämä on hyvin suotava tavoite, emme saisi sallia sitä, että hyvä ratkaisu syrjäyttää parhaan ratkaisun. Jos eläkeläisten eri puolilla Euroopan unionia toimivissa yksityisissä järjestelmissä saamia etuuksia voidaan parantaa, näin olisi tehtävä. Kuten jo sanoin, ei ole olemassa mitään näyttöä, että varmuus tai eläketurva tämän tuloksena heikkenisivät, ja tämä varsin erheellinen kytkös - päätös odottaa siihen asti, kunnes meillä on täydellinen verotusjärjestelmä, ennen kuin edes yritämme edistyä pääomamarkkinoiden avaamisessa ja vapauttamisessa - vaikuttaa minusta hyvin epäedulliselta vaihtoehdolta.
Pidämme myös myönteisenä, että komission uutena painopisteenä on nyt koordinointi eikä lainsäädäntö. Tiedämme, että komission on täysin mahdollista esittää vaikka kuinka monta ehdotusta asioiden juurikaan edistymättä, näinhän on käynyt aikaisemminkin. Tämä on kuitenkin uusi lähestymistapa, ja toivon, että se on onnistuneempi kuin joidenkin komission jäsenen edeltäjien tällä alueella toteuttamat lähestymistavat.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, aloitan esittämällä lämpimät kiitokset kaikille puhujille, jäsen Randzio-Plathille sekä talous- ja raha-asioiden valiokunnalle tämäniltaisesta keskustelusta. Tämä keskustelu osoittaa, miten tärkeänä parlamentti pitää eläkerahastoja ja verotuksen alalla ilmeneviä ongelmia.
Panin myös merkille, että olemme lähes yksimielisiä - sanoin siis "lähes yksimielisiä" - siitä, että rajat ylittävien eläkkeiden tarjoamisessa on hyvin tärkeää selvittää verotusongelmat. Yhtenäismarkkinoiden sujuva toiminta tällä alalla on ratkaisevaa työntekijöiden vapaan liikkuvuuden kannalta ja lisää unionin kilpailukykyä. Tämän vuoksi meidän on tietenkin kiireesti hyväksyttävä ehdotettu eläkerahastodirektiivi, mutta se ei vielä riitä. Meidän olisi myös ratkaistava verotusongelmat, kuten äsken sanoin. Se on ehdottomasti yksi komission ensisijaisista tavoitteista, ja nimenomaan siksi ehdotin komissiolle eläketiedonannon esittämistä.
Tänään ei ole paras hetki käynnistää perusteellista keskustelua syistä, joista täällä on puhuttu. Komissio ei ole vielä hyväksynyt eläkerahastotiedonantoa. Jäsen Kuckelkorn arvosteli komissiota viivyttelystä; hän mainitsi määräajat. Saanen sanoa, että komissiolla on huomattavia työvoimaongelmia. Rahoituspalvelujen toimintasuunnitelma on merkittävä urakka, johon sisältyy 42 toimenpidettä. Lamfalussyn raportissa selvitellään, millä keinoilla sitä voitaisiin nopeuttaa, mutta meillä on nyt henkilöstöpula. Tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun sanon tämän tänä iltana, mutta työvoimaongelma on yksi syy siihen, miksi emme ole pystyneet toimimaan niin nopeasti kuin olisimme halunneet.
Tänä iltana on ehkä liian aikaista käydä yksityiskohtaista keskustelua kyseisestä tiedonannosta. Odotan innokkaasti, että saan esitellä tiedonannon teille ja kuulla seikkaperäiset kommenttinne siitä heti, kun se on hyväksytty.
Jäsen Karas sanoi, että direktiivissä tai tiedonannossa olisi voitu käsitellä monipuolisemmin eri näkökohtia. Hän mainitsi sosiaaliset näkökohdat ja niin edelleen. Kuten jäsen Huhne sanoi - tiedän, että sanonta kuulostaa paremmalta ranskaksi kuin englanniksi - hyvän ratkaisun ei saisi antaa syrjäyttää parasta ratkaisua eli "le mieux est l'ennemi du bien". Huhne käänsi tuon sanonnan englanniksi. Sallikaa minun sanoa jäsen Karasille tämä: jos meidän olisi pitänyt käsitellä kaikkia hänen esittämiään näkökohtia, jäsen Kuckelkorn olisi ollut vielä vihaisempi komissiolle, koska viivästys olisi ollut entistä pidempi. Jäsen Karas sanoo, että tämä on "ein Schritt", vain yksi askel oikeaan suuntaan, ja hän on tietenkin oikeassa, kuten avauspuheessani sanoin. Se on yksi askel siihen suuntaan, joka komission mielestä on oikea; sen jälkeen otetaan ja täytyykin ottaa muita askelia, kun otetaan huomioon demografinen aikapommi, joka räjähtää noin kymmenen vuoden kuluttua.
Siksi on hyvä, että Tukholman Eurooppa-neuvoston päätelmissä mainittiin, että jäsenvaltioilla on nyt oikeus huolehtia toistensa asioista eläkerahastojen suhteen, koska talous- ja rahaliiton järjestelmien vuoksi eläkevelvoitteiden kohtalo on erittäin tärkeä asia jäsenvaltioille - onhan niiden kaikkien vältettävä ylittämästä 3 prosentin alijäämää ja saatava Dublinin sääntöjen vastaiset alijäämät tasapainoon tai jopa päästävä ylijäämäiseen rahoitusasemaan. Haluaisin kiinnittää parlamentin huomion tähän Eurooppa-neuvoston päätelmiin sisältyvään erittäin myönteiseen kohtaan.
Jäsen Kuckelkorn kehotti komissiota pitämään puoliaan ministerineuvostossa. Komissio ei paljon muuta teekään kuin pitää puoliaan ministerineuvostossa, mutta vain silloin, kun se on välttämätöntä. Emme asetu uhmaamaan mitään tahoa pelkän huvin vuoksi, vaan ainoastaan silloin, kun olemme sitä mieltä, että komissio on oikeassa ja että ministerineuvosto tai sen enemmistö ovat väärässä. Tällaisissa tapauksissa komissio ei taatusti epäröisi. Jäsen Randzio-Plath pohti - kuten jotkut muutkin parlamentin jäsenet - kumpi olisi ollut enemmän paikallaan, direktiivi vai tiedonanto. Direktiivin ehdottaminen verotusasioista ei ratkaisisi yhtään mitään, koska jäsenvaltiot eivät pystyisi hyväksymään sitä yksimielisesti. Tällaisessa asiassa - puhun nyt eläkerahastojen verotusnäkökohdista - päätöksen on oltava yksimielinen. Onko parlamentti todella sitä mieltä, onko jäsen Randzio-Plath todella sitä mieltä, että neuvosto voisi päästä yksimielisyyteen eläkerahastojen tärkeistä verotusnäkökohdista?
Neuvoston mahdollisuudet päästä yksimieliseen äänestystulokseen näin kunnianhimoisesta verotusdirektiivistä ovat suunnilleen yhtä hyvät kuin lumipallon mahdollisuudet selviytyä helvetissä. Neuvosto voi kyllä hyväksyä yksimielisesti jonkin paljon pienemmän ja merkityksettömämmän direktiivin, mutta sitä parlamentti ja komissio eivät halua. Komissio on kunnianhimoinen - se haluaa esittää ehdotuksen, jossa on todellista sisältöä, ja tämä merkitsee, että sen on annettava tiedonanto eikä direktiiviä. Se, että päätöksen on oltavat yksimielinen, merkitsee, että meidän on löydettävä asianmukaiset välineet esittää sellainen ehdotus, jossa on edes jotakin sisältöä. Jos pyrkisimme neuvostossa pelkkään määräenemmistöön, silloin direktiivillä olisi hyvin rajoitettu vaikutus ja se kattaisi vain lähetetyt työntekijät.
Lopuksi haluan vielä kommentoida jäsen Huhnen puheenvuoroa. Esitän komission puolesta kiitokset hänen tuestaan. Hän olisi halunnut komission toimivan vähän päättäväisemmin. Komissio pyrkii olemaan mahdollisimman päättäväinen, mutta sen on otettava myös huomioon, mitkä mielipiteet neuvostossa ovat vallalla. Direktiivi, jota komissio on ehdottanut, koskee eläkkeiden turvaamista, toiminnan vakautta koskevia vaatimuksia, kuten jäsen Huhne tietää; siinä käsitellään eläkerahastojen vapautta valita, mihin kohteisiin ne sijoittavat ja missä valuutassa; siinä käsitellään eläkelaitosten eurooppalaisia toimilupia. Nämä ovat tärkeitä asioita, ja kuten jäsen Huhne hyvin tietää, pelissä on huomattavia rahasummia. Toisin sanoen komissio huomaa nyt joutuneensa jäsen Kuckelkornin ja jäsen Huhnen ristituleen, ja ehkä kultainen keskitie onkin komissiolle paras vaihtoehto.

Randzio-Plath
Arvoisa komission jäsen, koska meillä on nyt toistuvasti ollut ajoitusongelmia, haluaisin kysyä vielä kerran: milloin tarkkaan ottaen saamme tiedonannon? Toinen kohta, joka ei ole selvä: miten yhdellä tiedonannolla käytännössä edistää koko direktiivin verotusperusteiden luomista, jos te ette voi ilmoittaa niitä periaatteita, joiden mukaisesti on silloin saatava aikaan minimitasoinen yhdenmukaisuus ja vältettävä kuitenkin verosyrjintä tai verottamattomuus? Vaikka te jättäisittekin tämän sitten kunkin jäsenvaltion toimivaltaan, ristiriita kuitenkin säilyy: kuinka asiassa voidaan edetä tästä eteenpäin, ja mikä merkitys direktiivillä sitten on?

Puhemies
Luulen, ettei keskustelua kannata enää avata uudestaan tähän aikaan illasta. Pyytäisin komission jäsentä vastaamaan kysymyksen ensimmäiseen osaan, mutta jättämään vastaamatta sen toiseen osaan. Olemme jo käyneet keskustelun asiasta. Palaamme asiaan myöhemmässä täysistunnossa.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, jos sallitte minun nyt vastata kysymyksen ensimmäiseen osaan, vastaus on "muutaman viikon kuluessa".

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
(Istunto päättyi klo 20.38.)

