Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Posselt
Arvoisa rouva puhemies, aivan lyhyesti. Kyseessä on ennemminkin toissapäiväinen pöytäkirja. Pyydän ymmärrystä, sillä välttääksemme kollegoidemme häiritsemistä edustaja Pirker ja minä toimitimme äänestyksen aikana salin eteen kirjallisen viestin, että äänestyskoneemme eivät olleet toimineet ilmastokonferenssista äänestettäessä. Ilmoitin sen sinne salin eteen. Minulle sanottiin, että asia on merkitty muistiin, mutta sitä ei kuitenkaan ole merkitty muistiin. Pyydän selvitystä, sillä muuten en voi hoitaa näitä asioita vastaisuudessa kirjallisesti, vaan joudun eräiden kollegoiden tavoin pyytämään puheenvuoroa. Mutta se vie taas melkoisesti aikaa.

Puhemies
Oikein hyvä, herra Posselt. Teemme tämän oikaisun.

Miller
Arvoisa rouva puhemies, kommentoin tänä aamuna hieman raskain mielin eilistä pöytäkirjaa. Viittasin eilen epätarkkuuteen, joka kollegalleni herra Macartneylle on näyttänyt sattuneen ja joka koskee virhettä, jonka hän väittää olevan käännöksessä.
Hän väitti eilen, että hän oli kirjoittanut tarkistuksen alkuperäiseen versioon sanat " englantilainen naudanliha" , jotka oli käännetty sanoilla " brittiläinen naudanliha" . Parlamentin tämä puoli on nyt nähnyt alkuperäisen kappaleen, jonka hänen ryhmänsä on jättänyt. Siinä sanottiin hyvin selvästi " brittiläinen naudanliha" . En tiedä, onko herra Macartney kaappikasvissyöjä, joka yrittää kieltää koko brittiläisen lihantuotannon, mutta epäilen, että tässä tapauksessa hän on jäänyt kiinni. Hänen täytyisi todella pyytää anteeksi tältä parlamentilta johdettuaan sen harhaan ja oltuaan säästäväinen totuuden osalta.

Macartney
Arvoisa rouva puhemies, minullekaan ei tuota mitään iloa, kun joudun vastaamaan tuollaiseen kommenttiin. Minä en ole kaappikasvissyöjä, mutta minussa on vähän kielitieteilijän vikaa. Pidän myös tarkoin huolen siitä, että tiedän mitä allekirjoitan, kun allekirjoitan tarkistuksia. Istuntopalveluyksikkö voi vahvistaa, että ryhmämme jättämässä alkuperäisessä tarkistuksessa käytettiin fraasia " englantilainen naudanliha" . En ole vastuussa siitä, mitä sen jälkeen on tapahtunut, mutta olen vahvistanut asian tuolloin puhetta johtaneen herra David Martinin kanssa. Istuntopalveluyksikkö voi vahvistaa tämän. Toivon, että voimme lopettaa puheen tästä mielestäni melko naurettavasta asiasta.

Puhemies
Herra Macartney, olemme joka tapauksessa nyt pöytäkirjan hyväksymisvaiheessa. Sanon sen teille ja herra Millerille. Näin ollen pidämme huolen siitä, että molempien kannat kirjataan ylös oikein.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Äänestys
Zimmermann
Arvoisa rouva puhemies, haluan antaa vain lyhyen selityksen mietinnöstäni. Ne, jotka olivat eilen illalla läsnä kuuntelemassa keskustelua, tietävät, miksi komissio ei ole valmis hyväksymään niitä Amsterdamin sopimukseen viittaavia tarkistusehdotuksia sellaisinaan, jotka kristillisdemokraatit ovat nyt hyväksyneet. Haluan vielä kerran tehdä selväksi, että oma poliittinen ryhmäni ei kannattanut kyseisiä tarkistusehdotuksia, koska sopimusta ei ole vielä ratifioitu eikä siihen siten voida vielä vedota. On vahinko, että ne jouduttiin ottamaan mukaan mietintöön, koska enemmistö niin halusi. Siihen meidän on kuitenkin sopeuduttava. Se on vain niin. Haluan kuitenkin vielä kerran korostaa, että poliittinen ryhmäni ei voi hyväksyä sitä, että vetoamme sopimukseen, joka ei ole vielä voimassa.

Tomlinson
Arvoisa rouva puhemies, kuulin teidän luettelevan nimeltä joitain henkilöitä, jotka aikoivat antaa äänestysselityksiä, mutta he eivät ole täällä. Voitteko tarkastaa, että kaikki äänestysselityksiä varten luettelemanne henkilöt ovat paikalla? Muutoin siitä tulee äänestymättömyysselitys.

Puhemies
Kyllä, olette aivan oikeassa. Herra Vanhecke on läsnä ja hän on juuri ilmoittanut meille, että hänen äänestysselityksensä on kirjallisessa muodossa. Myös herra Lindqvist on juuri ilmoittanut samoin. Herra Holm ja herra Wibe ovat läsnä. Kaikki ovat läsnä. Loistavaa! Onnittelen heitä, varsinkin kun he esittelevät äänestysselityksensä kirjallisesti. Uskon, että seuraavalla kerralla he tekevät sen suullisesti, jotta voimme selvästi nähdä heidän olevan paikalla.

Lindqvist
On hyvä, että pakolaisongelma ratkaistaan maailmanlaajuisesti ja että pakolaiset voidaan jakaa useamman maan kesken.
Pelkään, että yhteinen pakolais-, turvapaikka- ja viisumipolitiikka EU: ssa tarkoittaa kovempaa pakolaispolitiikkaa ja korkeampia muureja ulkomaailmaa vastaan.

Wibe
Pelkään erityisesti, että ne vaatimukset, joita esitetään mietinnössä tarkistusehdotuksessa 3, eli se, että jäsenvaltiot asteittain lyövät lukkoon yhtenäiset ja yhdenmukaiset menettelyt turvapaikan, maahanmuuton ja jäsenvaltioiden ulkorajojen ylittämisen alueilla, johtavat siihen, että Euroopan unioni rakentaa yhä korkeammat muurit ympäröivää maailmaa vastaan ja vaikeuttaa entisestään turvapaikkojen saantia täältä.

Holm
Minä en kannata vaatimusta siitä, että EU ylikansallisuutensa kautta vastaisi turvapaikka- ja maahanmuuttoasioista. Minun mielestäni nämä asiat on parasta ratkaista kansallisella tasolla. Tietenkin suhtaudun myönteisesti kansainväliseen yhteistyöhön näissä asioissa.
Tämän ohjelman tarkoitus, eri jäsenvaltioiden näistä asioista vastaavien viranomaisten välinen yhteistyö, on siksi kiitettävä. On myös hyvä, että lisätään yhteistyötä Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa.

Pyörillä varustetut ajoneuvot
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan suositus (A4-0342/97) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön liittymisestä Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission sopimukseen pyörillä varustettuihin ajoneuvoihin ja niihin asennettaviin tai niissä käytettäviin varusteisiin ja osiin sovellettavien yhdenmukaisten teknisten vaatimusten hyväksymisestä sekä niiden vaatimusten mukaisesti annettujen hyväksymisten vastavuoroista tunnustamista koskevista ehdoista (vuoden 1958 tarkistettu sopimus) (9868/97 - C4-467/97-96/0006(AVC) (Esittelijä: P. Kittelmann).

Kittelmann
esittelijä. (DE) Arvoisa rouva puhemies, arvoisat kollegat! Sopimuksella on pitkä nimi, mutta se on tärkeä, muutettu sopimus, jonka toivottavasti hyväksymme tänään. Ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunta suosittelee suositusten hyväksymistä. Me hyväksyimme mietinnön jo viime vuoden marraskuussa. Tammikuun alussa neuvosto kuitenkin ilmoitti, että se peruuttaa puoltavaa lausuntoa koskevan pyyntönsä, jotta se voisi muokata komission ehdotusta ja esitellä asian uudelleen. Se oli menestyksekäs hanke. Nyt esiteltävä mietintö on entistäkin parempi.
Mistä on kysymys vuoden 1958 Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission sopimuksessa? Vuonna 1958 jotkin YK: n Euroopan talouskomission jäsenvaltiot solmivat sopimuksen, joka koski moottoriajoneuvojen varusteiden ja osien hyväksymisen yhdenmukaisia vaatimuksia. Tiedän, että edustajat Mombaur ja Malangré ovat tästä erityisen hyvillään. Tarkemmin sanottuna kysymys on normien mukaisesti valmistettujen ajoneuvojen tyyppihyväksynnän vastavuoroisesta tunnustamisesta sopimuspuolien välillä.
Komission ehdotus kaavailee, että Euroopan unioni liittyisi YK: n sopimukseen joidenkin yksittäisten jäsenvaltioidensa rinnalla. Mielestäni se olisi erittäin ilahduttavaa, koska sen myötä kävisi selväksi, että Euroopan unioni liittyisi myös yhä useampiin kansainvälisoikeudellisiin sopimuksiin ja voisi osallistua äänestyksiin oikeushenkilönä. Oikeudellisista syistä Euroopan yhteisöstä eikä Euroopan unionista tulisi sopimuspuoli, koska Euroopan unionilla toisin kuin Euroopan yhteisöllä ei ole kansainvälistä oikeushenkilöllisyyttä.
Tuollaisen sopimuksen taloudellinen merkitys Euroopan autoteollisuudelle on päivänselvä. Sopimuksen voimaantulosta lähtien on hyväksytty noin 100 erityistä asetusta, jotka koskevat moottoriajoneuvojen varusteita ja osia. Uuden sopimuksen aikaansaaminen kävi välttämättömäksi muun muassa Euroopan sisämarkkinoiden toteutumisen myötä. Lisäksi kävi ilmi, että tekniikan nopea kehitys autoteollisuudessa sekä lisääntyneet kansainväliset kaupan alan kytkennät edellyttävät kansainvälisesti tunnustetun säännöstön olemassaoloa.
Uusi ehdotus poikkeaa vanhasta kolmessa kohtaa. Ensinnäkin: jäsenvaltioille jäävä rooli Euroopan yhteisön sopimukseen liittymisen jälkeen määritellään yksityiskohtaisesti.
Toiseksi: 100 a artikla lisätään oikeudelliseksi perustaksi Euroopan yhteisön liityttyä muutettuun sopimukseen.
Kolmanneksi: Sopimuspäätökseen on lisätty liite 3, joka säätelee käytännön yksityiskohtia, jotka koskevat Euroopan yhteisön ja jäsenvaltioiden osallistumista sopimukseen. Erityisesti tämä liite tekee asian helpommaksi tänään kuin vuosi sitten, sillä liite sisältää vaatimuksen, jonka me yhdessä lausunnon antaneen talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan kanssa olemme osoittaneet komissiolle, jotta se tiedottaisi parlamentille hyvissä ajoin ennen uusiksi säännöiksi tarkoitettujen ehdotusten muodollista esittämistä.
Näin ollen parlamentti voisi jo tässä varhaisessa vaiheessa ilmaista kantansa. Komissaari Bangemann suostui tällaiseen tiedottamismenettelyyn ja vahvisti sen kirjallisesti. Minkä komissaari Bangemann lupaa, sen hän myös pitää! Lupaus on osa muodollista menettelyä, ja sen arvo nousee.
Mitä tulee säännön ottamiseen yhteisön lainsäädäntöön, täytyy soveltaa yhteispäätösmenettelyä, eli asialle vaaditaan parlamentin suostumus. Tässä on suojeltu meidän oikeuksiamme vaikuttaa asiaan erityisesti, kun ottaa huomioon edellä mainitun tiedottamismenettelyn.
Sopimuksen lujittuminen tiukennetun päätöksentekomenettelyn ja EY: n osallistumisen (jäsenenä) kautta parantaa huomattavasti sopimuksen kansainvälistä merkitystä.
Myös muut tärkeät autovalmistajat liittyvät ennen pitkää sopimukseen. Sen myötä myyntimahdollisuudet Euroopassa ja koko maailmassa paranevat entisestään. Me kannatamme sopimusta, josta tulee Euroopalle välttämätön ja kannattava!

Smith
Arvoisa rouva puhemies, olen kiitollinen esittelijän antamasta teknisestä selityksestä, joka on mietinnön takana. Suositus on lähtöisin yhdestä tunnustuksesta: laajalti tunnustettua kansainvälisten sääntöjen joukkoa tarvittiin moottoriajoneuvojen tyyppihyväksyntää varten.
Uskomme, että jos tavoitteenamme ei ole ainoastaan kaikentyyppisten tuotteiden markkinoiden laajentaminen maailmanlaajuisiksi, meidän pitäisi myös kannustaa kansainvälistä työnjakoa köyhien kansantalouksien ja itsemme hyödyksi. Me haluamme kuitenkin laajentaa myös ihmisoikeudet, sosiaaliset standardit ja ympäristön kunnioittamisen maailmanlaajuisiksi. Siksi on etujemme mukaista pitää tämä prosessi käynnissä kansainvälisesti sitovien oikeudellisten rakenteiden avulla, jotta voisimme kasvattaa luottamusta taloudellisiin tekijöihin ja niiden luotettavuutta ja avoimuutta sekä vastavuoroista kunnioitusta ympäri maailmaa. Tästä syystä tuemme mietintöä.
Minun täytyy sanoa, että vaikka minulla oli aluksi epäilyni, esittelijä on saanut minut vakuuttuneeksi, että parlamentin asema suunnitelmassa on varmistettu, ja olen kiitollinen herra Kittelmannin asian eteen tekemästä työstä. Toivon vain, että tämä luottamus kantaa hedelmää tulevina kuukausina ja vuosina.

Santini
Arvoisa rouva puhemies, tämä vuodelta 1958 peräisin oleva sopimus voisi näyttää hieman vanhentuneelta, mutta esittelijän ja komission siihen tekemien muutosten ansiosta voimme ilman muuta hyväksyä sen ja todeta sen olevan vieläkin ajanmukainen. Ajankohtaisuus ilmenee myös tänä aikana tehdyistä sovelluksista: yli sataa erityismääräystä on sovellettu ilman mitään suurempia ongelmia.
Haluan korostaa tämän tarkistetun sopimuksen tärkeyttä Euroopan autoteollisuudelle ja työllisyydelle. Autonvalmistajien maailmanlaajuisessa kilpailussa - erityisesti eurooppalaisten ja amerikkalaisten välillä - uusien, lupaavien markkina-alueiden valloittamisessa on todellakin entistä tärkeämpää ottaa käyttöön yhdenmukaiset tekniset normit autoille, erityisesti siksi, että näin on mahdollista määritellä säännöt terveelle ja tasapainoiselle kilpailulle. Tiedämme myös, kuinka tarpeellista olisi saada tällaiset säännöt monille muillekin aloille.
On vain pidettävä mielessä, että Euroopan unionin liittyminen vuoden 1958 tarkistettuun sopimukseen voisi houkutella Japanin, Korean, Kiinan, Etelä-Afrikan ja Intian kaltaiset tulevaisuuden nousevat ja kilpailukykyiset maat, jotka ovat osoittaneet kiinnostusta ja jopa aikomusta liittyä tähän sopimukseen, ottamaan ratkaisevan askeleen - ja vähän meidän toivomaamme suuntaan.
Lopuksi, tässä tulevaisuudennäkymässä Euroopan autoteollisuudelle, joka on jo käynnistänyt joukon yhteisyrityksiä monissa nousevissa maissa, EU: n liittyminen tarkistettuun sopimukseen on ehdottoman tärkeää. Liittyminen nopeuttaa hyväksymistä kaikin tavoin, mutta se tarjoaa erityisesti Euroopan autoteollisuudelle tilaisuuden olla antautumatta amerikkalaisen teollisuuden rintaman edessä, kuten on käynyt muilla aloilla.

Kreissl-Dörfler
Arvoisa rouva puhemies, herra kollega! Kuvitelkaa, että olisitte autovalmistaja ja yrittäisitte saada tyyppihyväksyntää uudelle automallille. Olettakaamme lisäksi, että kyseessä olisi teidän kannaltanne erittäin taloudellinen malli, vaikkakaan se ei kaikkien turvallisuusnäkökohtien osalta aivan pärjäisikään hirvitestissä. Euroopan yhteisön liittyminen ECE-sopimukseen olisi teidän kannaltanne taivaan lahja. Siteeraan teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan lausuntoa: "Euroopan unionin liittyminen sopimukseen kaventaisi huomattavasti yhteispäätösmenettelyn vaikutusalaa turvallisuuden ja ympäristölainsäädännön herkillä alueilla." Lisäksi: "Euroopan unioni luovuttaisi lainsäädäntövaltuutensa laitokselle, jolla on sitä heikompi normipohja." Siteeraan oikeusasioita käsittelevän valiokunnan valmistelijaa: "EY-sopimus määrää korkeimman mahdollisen turvatason ympäristönsuojelulle ja kuluttajansuojalle, kun taas ECE-sopimuksessa ei ole vastaavia sisällöllisiä normeja."
Olisi huonoa pilaa uskoa, että Euroopan parlamentti voisi koko menettelyn loppumetreillä estää heikommin varustellun auton rekisteröinnin pelkästään lausuntonsa avulla, siis sanomalla vain kyllä tai ei, sillä Euroopan parlamentilla ei ole merkittävään asemaan tarvittavaa avainta, nimittäin yhteispäätösvaltaa. Jotta lausunnon antaneiden valiokuntien epäilyt otettaisiin huomioon, komissio on ilmoittanut ottavansa velvollisuudekseen antaa Euroopan parlamentille luottamuksellisesti tietoja. On toki myönnettävä, että se on ystävällinen ele. Mutta miksi pitäisi odottaa, kunnes jotain vakavaa tapahtuu, etenkin kun on kysymys ympäristöstä ja turvallisuudesta? Euroopan yhteisön liittyminen sopimukseen noudattaa logiikkaa olla entistä paremmin ja nopeammin maailman markkinoilla ja pakottaa muut maat liittymään ECE-sopimukseen. Miksi tehdä pääsylipusta kalliimpi kuin se onkaan? Ehdotan, että emme ensin haukkaa mätää omenaa ja jää sitten odottamaan parempia aikoja. Sen sijaan meidän on kehotettava vastuullisia tahoja uudistamaan ECE-menettelyä ekologisesti, sosiaalisesti ja turvallisuusteknisesti. Sen jälkeen voimme puhua liittymisestä ECE-sopimukseen moottoriajoneuvojen hyväksymisestä. Sen jälkeen emme enää vastustaisi sopimusta vaan kannattaisimme sitä. Toivottavasti edessä ei ole norsutesti!

Van Dam
Arvoisa rouva puhemies, haluan aluksi sanoa jotakin taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan menettelytavasta, josta 21. lokakuuta äänestettiin häthätää. Se, että kuusi neljästätoista paikalla olevasta jäsenestä pidättäytyi äänestyksestä, osoittaa, kuinka tyytymättömiä monet ovat asioiden kulkuun. Mietintö pantiin esityslistalle yhtä työpäivää ennen kokousta, ja jäsenet saivat muutetun esityslistan vasta kokouspäivänä. Vasta itse kokouksessa mietintö oli luettavissa. Sisällöllinen keskustelu, saati sitten harkittu mielipide mietinnöstä, oli siis mahdottomuus. Emme taatusti toivo tuollaisen menettelyn uusiutumista.
Tämä kaikki ei vähennä kunnioitustamme esittelijän työtä kohtaan. Olemme hänen kanssaan yhtä mieltä siitä, että monista syistä on tärkeää, että EY liittyy ECE-sopimukseen. Kasvava kansainvälinen kauppa sekä japanilaisen ja korealaisen autoteollisuuden kiristynyt kilpailu vaativat rehellistä mahdollisuutta eurooppalaiselle teollisuudelle. Poistamalla tekniset rajoitteet EY-maiden vientiä voidaan edistää.
On toivottavaa, että kokoukseen otetaan osaa maailmanlaajuisesti, erityisesti Yhdysvaltojen olisi tultava mukaan. Huolimatta siitä, että Yhdysvaltojen valinta oli käyttää moottoriajoneuvojen valmistajien itse antamia hyväksymistodistuksia, toivon, että Euroopan komissio pyrkii siihen, että Yhdysvallat ja muutkin maat liittyvät sopimukseen.
Nyt kun sisäiset markkinat on saatu aikaan, on yhä tärkeämpää, että yhteisön lainsäädäntötyö ja ECE-asetukset sovitetaan toisiinsa. Haluamme tässä vaatia, että EY panostaa hyvän yhteisöllisen suojatason sisällyttämistä mahdollisimman tarkoin ECE-asetuksiin. Olemme iloisia sellaisen riskin torjumisesta, että ECE: hen liittyminen alentaisi suojatasoa. Nyt kun neuvosto on lisännyt 100 a artiklan oikeudelliseksi perustaksi, luotamme siihen, että kansanterveys, turvallisuus ja ympäristönsuojelu taataan edelleen. EY pystyy huolehtimaan tästä, koska sillä on toistaiseksi ehdoton enemmistö ECE: n päätöksenteossa, ja myös sen laajentumisen jälkeen se muodostaa edelleen vähemmistön, joka voi estää päätöksenteon.
Toivomme, että liittyminen johtaa siihen, että etujen puolustus tulee tasapainoisemmaksi. Sekä elinympäristön, kuluttajien ja liikenneturvallisuuden etuja että jäsenvaltioiden autonvalmistajien etuja voidaan ottaa harkittavaksi. Yhteisönlaajuisella otteella on tällöin etunaan se, etteivät kansallisen autoteollisuuden edut yksipuolisesti johda suojatason alenemiseen.
Liittymisen sisäisten näkökohtien osalta Euroopan parlamentin asema on mielenkiintoinen. Kun parlamentilla on nykyään vielä osaltaan oikeus määrätä pyörillä varustettujen ajoneuvojen varustusvaatimuksista ja hyväksymisestä, tämä oikeus korvautuu liittymisen jälkeen uusien ECE-asetusten äänestysmenettelyllä. Meidän puolestamme parlamentaarinen valvonta pysyy tällöin taattuna. Nyt kun on lisäksi luvattu, että Euroopan parlamentti pidetään asioiden tasalla tilapäisen menettelyn kautta, yhdymme esittelijän päätelmään, että Euroopan parlamentin osallisuus asiaan on taattu myös ECE-sopimukseen liittymisen jälkeen.
Enemmän olen huolissani jäsenvaltioiden osallisuudesta asiaan. Yhdymme neuvoston kritiikkiin Euroopan komission vaatimuksesta toimia puheenjohtajana kaikissa ECE-neuvottelujen vaiheissa. Onko totta, että neuvoston päätöksen mukaan Euroopan komissio esiintyy EY: n nimissä, kun taas jäsenvaltiot voivat johtaa puhetta asiantuntijaryhmissä?
Sopimukseen liittyminen osoittaa, että EY: n valtuudet kansainvälisellä alalla voivat ulottua pitkällekin. Esittelijä vertasi sitä oikeutetusti toissijaisuusperiaatteeseen, jossa hän painotti suuresti lisääntyvää kaupan ja sijoitusten maailmanlaajuistamista. Olemme hänen kanssaan samaa mieltä siitä, että tässä tapauksessa jäsenvaltioiden yhteisellä esiintymisellä ECE: n puitteissa on lisäarvoa.

Bonino
Arvoisa rouva puhemies, komissio haluaa kiittää ensinnäkin esittelijä Kittelmannia tätä päätösehdotusta koskevasta erinomaisesta mietinnöstä. Mietinnössä muotoillaan yksityiskohtainen analyysi sisällöstä ja noudatettavista sisäisistä menettelyistä sen jälkeen, kun Euroopan unioni on allekirjoittanut tämän sopimuksen.
Poliittisesta sekä taloudellisesta näkökulmasta asiaa tarkastellessani haluaisin yksinkertaisesti korostaa sitä, että kansainvälisen yhteensovittamisen lujittaminen on entistä tärkeämpää paitsi teollisuuden myös kuluttajien kannalta. Tästä näkökulmasta istuntosalissa huolensa ilmaisseet kollegat saavat tästä välineestä mielestäni lisävahvistusta, koska uskon, että vain monenkeskinen yhteensovittaminen voi antaa lisävakuuden selvästi maailmanlaajuisilla markkinoilla.
Kohta, jota komissio aikoo täsmentää ja jonka esittelijä Kittelmann onkin jo huolellisesti esitellyt, käsittelee menettelyjä. Se on kohta, joka on herättänyt jonkinlaista epäilystä tässä istuntosalissa. Ollakseen täsmällisempi komissio haluaakin vakuuttaa, että uusien asetusten osalta yhteisön on ennen äänestystä asetus- tai tarkistusehdotuksen hyväksymisestä pyydettävä Euroopan parlamentilta puoltavaa lausuntoa. Mukautettaessa olemassa olevia asetuksia tekniseen kehitykseen tarkistusehdotukset on annettava Euroopan parlamentin käsiteltäviksi riittävän aikaisin, jotta voidaan noudattaa voimassa olevia menettelyjä komitologiatasolla.
Lisäksi komissio tiedottaa asioista parlamentille menettelyn kaikista vaiheista - erityisesti työohjelman laatimisesta ja valmistelevien töiden edistymisestä. Saaste- tai melupäästöjen kaltaisissa arkaluonteisissa asioissa neuvosto ja komissio ovat sopineet keskenään neuvoston asiakirjoissa toistettavan julistuksen yhteydessä, että näillä sektoreilla käyttöönotettavien toimien on yhteisötasolla vastattava 100 a ja 189 b artiklojen määräyksiä ja että vasta tämän jälkeen käynnistetään menettelyt asetusta koskevan tarkistuksen hyväksymiseksi.
Tässä asiassa komissio on halunnut turvata sen, että Euroopan parlamentti voi osallistua kaikkiin menettelyvaiheisiin ja saada täydet ja asianmukaiset tiedot. Kaikkien osallistujien on kuitenkin annettava oma panoksensa, jotta nämä toimet voidaan toteuttaa tehokkaasti.
Tästä näkökulmasta, kun ilmeisesti siirrytään - tämä on juridinen näkökohta - yhteispäätännästä muihin yhteistyömuotoihin - koska tällaiset sopimukset vaativat sitä - uskon komission kiinnittäneen huomiota Euroopan parlamentin osallistumiseen erityisesti arkaluonteisissa asioissa, joita omalla vastuualueellani liittyy kuluttajiin ja saaste- ja melupäästöihin.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme äänestämään herra Kittelmannin mietinnöstä.
(Parlamentti hyväksyi päätöksen.)

Caudron
Kollegamme Peter Kittelmannin tavoin olen myös sitä mieltä, että meidän on allekirjoitettava tämä sopimus.
Näiden sopimusten tarkoituksena on taata rehellinen kilpailu yhä kansainvälistyvämmillä markkinoilla. Meidän on myös pidettävä huoli siitä, että kolmannet maat noudattavat hyväksymiään sitoumuksia. En oikein voi hyväksyä - eikä teollisuudessa pitäisi suvaita - että Euroopan unioni soveltaisi yksipuolisesti allekirjoitettuja eri sopimuksia.
Vuonna 1994 perustetusta maailman kauppajärjestöstä on hyötyä ainoastaan silloin, kun sen puitteissa tehtyjä sääntöjä myös sovelletaan. Tänä päivänä on osoittautunut välttämättömäksi vahvistaa näitä oikeudellisia välineitä tavoitteiden saavuttamiseksi. Useat esimerkit osoittavat, että kilpailu joidenkin kumppaneidemme taholta on epärehellistä.
Säännöistä poikkeamisella, minkä suhteen Euroopan valtiot ovat lausunnoissaan usein varovaisia, on ollut vakavia seurauksia koko teollisuuden alaan. Jokainen muistaa ne. Euroopan unioni voi tehdä niin paljon sopimuksia kuin se haluaa, mutta sen on myös valvottava tiukasti, että niitä todella sovelletaan, ja sovelletaan kaikkien osalta. Euroopan on noudatettava sitoumuksiaan. Sen sijaan meidän ei kannata kiirehtiä soveltamaan niitä ennen kilpailijoitamme.

Elokuvatuotanto ja audiovisuaalinen tuotanto
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista suullisista kysymyksistä:
B4-0902/97 Guinebertièren UPE-ryhmän puolesta takuurahastosta elokuvatuotannon ja audiovisuaalisen tuotannon edistämiseksi; -B4-0903/97 Monfilsin ja Ryynäsen ELDR-ryhmän puolesta takuurahaston perustamisesta; -B4-0904/97 Pailler'n GUE/NGL-ryhmän puolesta elokuvatuotannon ja audiovisuaalisen tuotannon takuurahastosta; -B4-0905/97 Leperre-Verrier'n ARE-ryhmän puolesta takuurahastosta elokuvatuotannon ja audiovisuaalisen tuotannon edistämiseksi; -B4-0906/97 Ripa di Meanan V-ryhmän puolesta takuurahastosta elokuvatuotannon ja audiovisuaalisen tuotannon edistämiseksi; -B4-0907/97 Packin, Pexin ja Perryn, PPE-ryhmän puolesta takuurahastosta elokuvatuotannon ja audiovisuaalisen tuotannon edistämiseksi.
Guinebertière
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa rouva komissaari, muistatteko, että Euroopan parlamentti ilmoitti 22. lokakuuta 1996 kannattavansa takuurahaston perustamista elokuvatuotannon ja audiovisuaalisen tuotannon edistämiseksi? Tämän rahoitusvälineen tarkoituksena olisi kannustaa tätä alaa rahoittavia pankkeja ja elimiä kehittämään toimiaan elokuvatuotannon hyväksi takaamalla osittain erityisesti tuottajille myönnettyjä lainoja.
Irlannin puheenjohtajakaudella 16. joulukuuta kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa ei hyväksytty tätä ehdotusta, jossa kuitenkin toistui ajatus viiden vuoden koeajan käyttöönotosta ja jonka uskottavuus perustui siihen, että Euroopan investointirahasto suorittaisi tutkimukset ja vastaisi tämän rahaston hoidosta. Kulttuuriasioiden neuvoston on Luxemburgin puheenjohtajakaudella tutkittava uudelleen tämä kompromissiehdotus 24. marraskuuta pidettävässä kokouksessa.
Tämän asiakirjan esittelijänä parlamentille olen voinut arvioida sekä audiovisuaalisen teollisuuden että rahoitusalan ammattilaisten odotuksia. Takuurahaston liikkeellepanevan vaikutuksen ansiosta tuotanto kasvaisi ja se mahdollistaisi myös luetteloiden laatimisen, sillä niitä kulutetaan yhä enemmän uusien palvelumuotojen syntymisen vuoksi.
Voimme tehdä kaksi johtopäätöstä kaikkien niiden alaan liittyvien lukujen perusteella, jotka olemme analysoineet. Ensimmäinen on se, että lukuisten uusien kanavien syntyminen ja digitaalikuvalähetysten käyttö ovat jatkuvassa nousussa, ja niiden kasvu on sitä paitsi nopeampaa Euroopassa kuin muualla ajanjaksolle 1995-2005 tehdyn ennusteen mukaan. Alan kokonaistulojen kasvuksi on arvioitu keskimäärin 69 %. Elokuvat muodostavat olennaisen osan teollisuuden alasta, joka leviää nopeasti erityisesti koulutukseen, kasvatukseen, tiedottamiseen, kauppaan ja niin edelleen. Näiden tuotteiden kulutus kasvaa siis todella voimakkaasti.
Toinen johtopäätös on se, että unionin ja Yhdysvaltojen välisen audiovisuaalisen kulttuurivaihdon rahoituksen alijäämä on nykyään peräti kuusi miljardia dollaria unionin tappioksi, mikä vastaa valitettavasti 250 000 työpaikan menetystä. Luxemburgin työllisyyshuippukokouksen kynnyksellä, jolloin kaikki jäsenvaltiot joutuvat häpeämään työttömyyslukujaan, meidän poliitikkojen ja vastuuhenkilöiden on tehtävä kaikkemme luodaksemme välineitä uusien työpaikkojen "räjähdysmäiseen" lisääntymiseen, jolloin kyse on usein korkeanteknologian alasta. Tiedän, että komissio ja parlamentti ymmärtävät erittäin hyvin tämän päätelmämme ja että ne ovat tietoisia tämän alan mahdollisuuksista uusien työpaikkojen synnyttäjänä.
Pyydän jo nyt, että meitä tuettaisiin neuvostossa, sillä uskon, että yhdessä voimme päästä pitkälle. Tällä välineellä täydennettäisiin Euroopan audiovisuaalisen politiikan työkaluja, televisiot ilman rajoja -direktiivi, Media-ohjelma, joilla ammattikuntaa on jo voitu kohentaa ja joiden ansiosta audiovisuaalisten tuotteiden kysyntä kasvaa jatkuvasti. Kiitän siis komissiota siitä tuesta, minkä se voi meille antaa tässä asiassa.

Monfils
Arvoisa rouva puhemies, kuten arvoisa kollegani rouva Guinebertière totesi, takuurahasto ei ole mitään uutta Euroopan parlamentille. Sen perustamista on itse asiassa ehdotettu jo yli vuoden ajan, ja järjestelmä on paitsi yksinkertainen ja halpa, myös, kuten on todettu, erittäin hyödyllinen audiovisuaalisen tuotannon edistämiseksi. Koska hyvin usein on kyse kulttuurin ja talouden välisistä yhteyksistä, on aika osoittaa, että pystymme siirtymään sanoista tekoihin.
Siltä osin, kun kulttuuriteollisuus voidaan nähdä työpaikkojen synnyttäjänä, mikä on jo kauan sitten todistettu, on loogista sijoittaa myös yksityiseen sektoriin. Mutta koska jokainen audiovisuaalinen tuote on prototyyppi, valtiovallan on otettava vastuu ja osa elokuvan tukemiseen liittyvistä riskeistä. Elokuvateollisuus ei ainoastaan synnytä työpaikkoja, vaan se ilmentää myös lähentymistämme ja eroavaisuuksiamme taiteissa toimien kulttuuripolitiikkamme todellisena nostovoimana.
Elokuvateollisuuden tukemisen kehittäminen tarkoittaa sitä, että Euroopan kansalaisilla olisi mahdollisuus nähdä elokuvateattereissa tai televisiokanavilla heijastumia omasta identiteetistään sen sijaan, että he olisivat ikuisesti vieraantuneita toisista kulttuureista. Tämän vuoksi takuurahasto olisi mielestäni välttämätön ylimääräinen työkalu eurooppalaisen audiovisuaalisen tuotannon kehittämiseksi.
Arvoisa rouva puhemies, valtiot eivät ole halunneet antaa kulttuurille tärkeämpää asemaa Amsterdamin kokouksessa ja monien edustajien mielestä 128 artikla ei ole riittävä. Tänään kulttuuriministereillä on mahdollisuus korjata osittain tämä virhe näyttämällä vihdoinkin vihreää valoa takuurahaston perustamiselle.

Ainardi
Arvoisa rouva puhemies, Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisen kulttuurivaihdon - elokuva, televisio ja video - alijäämä oli unionille vuonna 1988 2, 1 miljardia dollaria. Vuonna 1995 tuo luku oli kolminkertainen, 6, 8 miljardia dollaria. Audiovisuaalinen ala on kasvanut todella voimakkaasti Euroopassa uusien kanavien myötä, mutta pääasiassa Yhdysvaltojen hyväksi. Amerikkalaisten elokuvien osuus Euroopassa näytettävistä elokuvista kasvaa koko ajan ja tällä hetkellä se on 80 %. Nämä luvut osoittavat selvästi, että Yhdysvallat hallitsevat elokuvan ja audiovisuaalisen alan markkinoita sekä kaupallisesti että poliittisesti.
Euroopan unionin on taisteltava tämän amerikkalaisen elokuvan ylivallan edessä toisaalta lopettaakseen amerikkalaisen tuotannon vyörymisen ja toisaalta suojellakseen ja kehittääkseen omaa elokuva- ja audiovisuaalista tuotantoaan. Kysymys on myös sivistyksestä. Sen ansiosta, että olimme saaneet kulttuurin ammattilaiset liikkeelle ja tänne parlamenttiimme, onnistuimme GATT-neuvotteluissa vaatimuksissamme, jotka koskivat kulttuurin kohdalla tehtävää poikkeusta, jonka mukaan kulttuurin tuotteita ei pidetä kauppatavaroina. Tämän periaatteen puolustaminen on ajankohtaisempaa kuin koskaan. Sitä on puolustettava nykyisissä neuvotteluissa investointeja koskevasta monenvälisestä sopimuksesta OECD: n yhteydessä, johon eivät kuulu elokuva, audiovisuaalinen ala eikä henkinen omaisuus, mutta myös perustamalla ja kehittämällä soveltuvia ja tehokkaita oikeudellisia- ja rahoitusvälineitä.
Media-ohjelmaa täydentävällä takuurahastolla, huolimatta sen sääntelyyn liittyvistä rajoitteista ja rahoituksessa ilmenevistä puutteista, voisimme todella edistää jäsenvaltioista peräisin olevien kulttuurituotteiden tuotantoa ja levittämistä. Euroopan parlamentti hyväksyi 22. lokakuuta 1996 komission ehdotuksen, jota vahvistettiin useilla tarkistuksilla. Pahoittelen sitä, että neuvosto ei ole vieläkään päässyt sopimukseen tässä asiassa joidenkin jäsenvaltioiden vastustuksen vuoksi.
Keskustelumme ja ryhmämme jättämän päätöslauselman päätavoite on kehottaa neuvostoa pääsemään sopimukseen kulttuuriasioita käsittelevän neuvoston kokouksessa 24. marraskuuta. Ratkaisun löytämistä voisi auttaa se, että ottaisimme huomioon Euroopan audiovisuaalisen alan tuottajien liiton (Fédération européenne des réalisateurs audiovisuels) viimeaikaiset ehdotukset. Jos neuvosto hyväksyy takuurahaston perustamisen, se ilmaisee olevansa halukas puolustamaan Euroopan maiden kulttuuria ja vastustamaan Yhdysvaltojen taloudellista ja kulttuurista ylivaltaa.

Leperre-Verrier
Arvoisa rouva puhemies, kulttuuriasioiden neuvoston on muutaman päivän kuluttua päätettävä audiovisuaalisen tuotannon edistämiseksi perustettavasta takuurahastosta.
Ajatus takuurahaston perustamisesta ei ole aivan uusi, sillä neuvosto on jarrutellut tämän kuitenkin tärkeän päätöksen tekoa jo vuodesta 1996 lähtien. Nykyään voimme jo toivoa, että neuvosto siirtyisi lupauksistaan tekoihin. Selitän, mitä tarkoitan.
Nyt kun unionin jäsenvaltiot kokoontuvat ensimmäistä kertaa määritelläkseen yhteisen työllisyyttä koskevan toimintaohjelman, on syytä muistuttaa, että audiovisuaalisen alan markkinat ovat täydessä kasvussa. Alalla on mahdollista luoda jopa kaksi miljoonaa uutta työpaikkaa. Lisäksi se on osa huipputeknologiaa teknologisten mullistusten keskellä: siirtyminen digitaaliseen 16/9-osajärjestelmään edellyttää ohjelmateollisuuden dynaamista kehittymistä, jos emme halua jälleen kerran jäädä Yhdysvalloista jälkeen ja vaarantaa kulttuuri-identiteettiämme.
Todettakoon tässä yhteydessä, että amerikkalaiset, joiden kulttuurista ylivaltaa niin pelkäämme, mihin meillä on syytäkin, ovat osanneet kehittää audiovisuaalista teollisuutta, joka viennin suhteen on osoittautunut paljon tärkeämmäksi kuin autoteollisuus tai lääketeollisuus yhteensä. Meillä on syytä toivoa, että tilanne olisi sama myös Euroopassa.
Tämän liikkeellepanijana toimivan takuurahaston avulla voisimme edistää sijoituksia tällä riskialttiilla alalla ilman, korostettakoon vielä, että olisi tarpeen kuluttaa loppuun unionin talousarviota.
On ikävää todeta päätösten lukkiutuminen, varsinkin kun Media II-ohjelman kokonaistalousarviota on vähennetty, jolloin sen talousarvio kaipaisi täydennystä takuurahastolta. Todettakoon vielä kerran, että nimenomaan Euroopan audiovisuaalinen teollisuus kärsii, ja tänään voimme jopa sanoa, että se on uhrattu säännölle, jonka mukaan päätöksen tekoon neuvostossa vaaditaan yksimielisyyttä.

Ripa di Meana
Arvoisa rouva puhemies, yksi pyyntö ja kaksi kysymystä. Vaadimme takuuta siitä, ettei rahasto suosi suuria tuottajia, vaan erityisesti pienten kielialueiden tuottajien yhteistuotantoja levittäen niitä siten Euroopan unionin kansalaisten keskuuteen.
Komissiolle teemme kaksi kysymystä. Onko komissio tietoinen puheenjohtajamaa Luxemburgin kompromissitekstistä? Mikäli on - mikä on teidän kantanne asiassa? Lopuksi, mitä komissio uskoo tapahtuvan 24. marraskuuta pidettävässä "kulttuurineuvostossa" , jossa lopultakin voitaisiin tehdä päätös rahaston perustamisesta?

Deprez
Arvoisa rouva puhemies, valmistellessani puheenvuoroani tämän päivän keskustelua varten luin uudelleen rouva Guinebertièren jokseenkin vuosi sitten laatiman erinomaisen mietinnön sekä esitelmän, jonka komissaari Ortega piti hiljattain Münchenissä.
Kun tähän ongelmaan paneutuu, ei voi olla hämmästymättä joitakin lukuja, jotka osoittavat todellisuuden hätkähdyttävyyden. Useat puhujat ovat puhuneet siitä. Voimme olla tyytyväisiä todetessamme, että Euroopan audiovisuaalisen tuotannon markkinat kasvavat enemmän kuin missään muualla maailmassa ja nämä laajenemismahdollisuudet tulevat käytännössä kaksinkertaistumaan seuraavan kymmenen vuoden aikana. Meidän on kuitenkin todettava, että vaikka olemme mukana suurilla markkinoilla ja vaikka kymmenestä maailman suurimmasta monikansallisesta viestintäyrityksestä neljä on eurooppalaisia, kuitenkin tällä hetkellä eurooppalaisten yritysten osuus omien markkinoidensa tuloista on vain kolmasosa audiovisuaalisen alan kokonaistuloista. Tämä tarkoittaa sitä, että ulkomaiset yritykset vievät omilla markkinoillamme kaksi kolmasosaa tuloista.
Työllisyyden osalta tilanne on valitettavasti vakavampi kuin mitä rouva Guinebertière antaa ymmärtää, sillä hän puhuu kauppa-alijäämän vaikutuksesta ainoastaan vuositasolla. Kun vertaamme koko audiovisuaalisen alan työllisyystilannetta Yhdysvaltojen tilanteeseen, kun työntekijöitä alalla on yhteensä 2, 6 miljoonaa, joista Euroopan unionissa 1, 8 miljoonaa, Euroopassa on lähes miljoona työpaikkaa vähemmän kulttuurin alalla kuin Yhdysvalloissa.
Tämä vuoksi olen sitä mieltä, että neuvostolle tänään antamallamme kannustuksella on pitkäaikaisia vaikutuksia. En kuulu niihin, jotka ajattelevat, kuten edellinen puhuja, että kulttuuripoikkeuksen soveltaminen olisi paras ratkaisu. Olen kyllä tyytyväinen voidessani todeta, että jotkut muut kuin ranskankieliset puhujat ovat tähän mennessä käyttäneet puheenvuoron, sillä en toivoisi, että kulttuuri yhdistettäisiin vain ranskan kieleen. En myöskään kuulu niihin, jotka ajattelevat, että paras ratkaisu olisi, että tuotantokiintiöillä korvattaisiin mitä tahansa amerikkalainen tuotanto millä tahansa eurooppalaisella tuotannolla.
Olen sitä mieltä, että Euroopan audiovisuaalisen tuotannon tulevaisuus on sen laadussa, mikä merkitsee investointeja, joita on edistettävä. Takuurahastojärjestelmä on todella yksinkertainen ja tehokas väline. Markkinoiden mukaiset kohtuulliset lainat ja vakuudet eivät vaadi monimutkaista byrokratiaa, vaan ne toimisivat todellisena nostovoimana alalla.
Alan ammattilaiset vaativat tällaisen takuurahaston perustamista, ja komissio on sitä ehdottanut. Euroopan parlamentti tukee ehdotusta, rouva Guinebertière etunenässä. Nyt vain neuvoston ja jäsenvaltioiden on siitä päätettävä. Toivon, että nämä valtiot, jotka ovat mestareita liberalismin toteuttamisessa, kuulisivat niitä, jotka haluavat Euroopan kehittyvän, ja vastaisivat myöntävästi 24. marraskuuta.

Junker
Arvoisa rouva puhemies, hyvät kollegat! Olin Euroopan audiovisuaalisen tuotannon edistämiseen tähtäävän vihreän kirjan esittelijänä, ja siitäkin on jo aikaa. Selvittelimme kolmea olennaista keinoa, joilla vahvistusta voitaisiin saada aikaan: tv-direktiiviä, joka on jo valmis; Media-2-ohjelmaa, joka on jo melko pitkällä, sekä Euroopan takuurahastoa, jonka kanssa emme pääse etenemään, koska neuvosto estää sen.
Se olisi kuitenkin tärkeä edellytys saada aikaan kilpailukyvyn ja markkinakelpoisuuden aikaansaamiseksi ulkomaista kilpailua vastaan. Emme enää voi hyväksyä sitä, että pieniä mutta hyviä taidetuotteita tuetaan matalalla budjetilla, tuotteita, joista monet eivät koskaan päädy elokuvateattereihin ja joita ei koskaan televisioida.
Saksassa vain joka toinen elokuva löytää tiensä elokuvateatteriin, edes pieneen tietynlaisiin elokuviin erikoistuneeseen elokuvateatteriin. Se on vääränlaisen tukemisen haittapuoli, ja siksi onkin erittäin valitettavaa, että tietääkseni nimenomaan Saksa toimii neuvostossa asian jarruttajana.
Toivon todella, että onnistutaan käyttämään elokuvan tekijöiden, tuottajien, rahoittajien, viestintälaitosten ja aivan erityisesti myös elokuvasäätiöiden asiantuntemusta hyväksi ja pääsemään erilaiseen ratkaisuun kuin tähän asti. Vain sillä tavalla voitaisiin käyttää myös täällä kuvattuja mahdollisuuksia ja edistää suurta elokuvaa, tietysti pääasiassa yhteistuotantona, mikä on jo nyt tavallista. Voimme tuottaa kilpailukykyisiä elokuvia vain yhteistyössä television kanssa. Siinä on kasvavat markkinat. Yhdysvalloissa riskipääoman antaminen on tavallista. Euroopassa valitettavasti ei! Olemme yrittäneet poistaa tätä puutetta takuurahastolla, ja mikäli haluamme muuttaa kauniit sanat teoiksi, se edellyttää, että myös itse takuurahasto muutetaan sanoista teoiksi. Toivon, että komissio onnistuu harjoittamaan tarvittavaa painostusta.

Wolf
Arvoisa rouva puhemies, hyvät kollegat! Uskoisin, että nyt on syytä argumentoida hyvin tarkkaan. Kysymys on tosiasiassa toimialan kehittämisestä, jolla on yhtäältä paljon taloudellista merkitystä tulevaisuudessa ja joka toisaalta moninaisuudessaan ja monimuotoisuudessaan muodostaa sen, mikä erottaa Euroopan unionin maailman muista suurista yhteenliittymistä, sen monimuotoisuuden, moninaisuuden ja luovuuden avulla. Sen vuoksi on tärkeää, että takuurahasto tukee vähemmistökieliä, pieniä produktioita.
Pienten produktioiden ei, rouva Junker, tarvitse välttämättä olla epäkaupallisia, sellaisesta ajatuksesta on aika päästä eroon. Tietysti tarvitsemme yhteistuotantoa, tietysti tarvitsemme tukea ja tietysti tarvitsemme takuurahastoa, sillä se on nyt, kun monia muita päätöksiä on tehty, väline, joka on mahdollinen, toteutettavissa ja vaikuttava. Uskon, että meidän olisi keskusteltava niiden jäsenvaltioiden, kuten Saksan, kanssa, joiden jalka on jarrupolkimella. Ei käy päinsä, että maa, joka väittää olevansa kehityksen kärjessä Euroopassa, estää kaikkien olennaisten hankkeiden toteuttamisen. Työllisyyspolitiikan, audiovisuaalisen politiikan, voisin vielä jatkaa listaa. Sellaisesta on päästävä eroon!

Hory
Arvoisa rouva puhemies, herra Deprez'n tavoin myös minä luin uudelleen rouva Guinebertièren viime vuonna laatiman mietinnön ja haluaisin ottaa esille sieltä erään virkkeen, sillä paremmin en osaisi sanoa: "pelkästään hollywoodilaiselle näkemykselle on oltava vaihtoehto" .
Olen täysin samaa mieltä ongelmanasettelusta ja yhdyn kaikkiin niihin vaatimuksiin ratkaista takuurahaston perustamista koskevat ongelmat, joita eri puhujat ovat esittäneet. Haluaisin myös, jos sallitte, puhua tästä ongelmasta poliittisesta näkökulmasta yleensä, sillä unohdamme liian usein, että politiikassa kulttuurilla saattaa olla ensisijainen asema.
Näin meidän kesken on tapana sanoa, että eurooppalainen ehdotuksemme perustuu historiaan ja perinteisiin, jotka ovat menneisyydessä olleet meille yhteisiä. On totta, että historiaa ovat muokanneet erityisesti yhteiset arvomme, mutta tulevaisuuden osalta on sanottava, että kirjallisuus, elokuvat, taiteet ja audiovisuaalinen ala ovat epäilemättä niitä tärkeimpiä välineitä niin sanotun "eurooppalaisen humanismin" levittämisessä.
Uskon, että ongelma on paljon laajempi ja liittyy mahdollisesti myös ihmisten arvokriiseihin yhä turmeltuvammassa maailmassa, sillä en usko, että demokraattisessa yhteiskunnassa annettaisiin ajatuksen ihmisoikeuksista hämärtyä. En usko, että poliittinen liberalismi olisi vain materiaa ilman periaatteita. En usko, että kansainvälisessä kanssakäymisessä tyydyttäisiin yleismaailmallistumiseen, jolloin ihmisiä ei enää kunnioitettaisi, enkä myöskään usko, että universalismi johtaisi yhdenmukaistumiseen. Universalismin arvojen merkityksen menetys on suoranaista seurausta, nimittäkäämme sitä - paremman puutteessa - vaikka "identiteetin merkityksen" , etnisyyden, heimolaisuuden ja keskiaikaa muistuttavan uskonnonharjoittamisen korostamisesta.
Sitten kun olemme lopullisesti luopuneet maailmalla vellovasta valekulttuurista, jota ympäröivät ennennäkemättömät taloudelliset mahdollisuudet, jota heikentää vallankäyttövälineiksi muodostuneet viestimisvälineet, jota köyhdyttää sen oma kaikkivoipaisuus, sitten kun liberalismin todellinen toteutuminen antaa meille mahdollisuuden valita Pepsin ja Colan välillä, meidän ei enää tarvitse ihmetellä sitä, että miljoonat ihmiset haluavat toisenlaista tulevaisuutta etsiessään kiihkeästi identiteettiään.
Rouva Ainardi puhui sivistyksestä. Uskon todellakin, että taistelussa erityisesti eurooppalaisen ominaislaadun ja monimuotoisuuden puolesta on kysymys tämän ajan modernista taistelusta, johon yhteiskunta ottaa osaa.

Puhemies
Ilmoitan teille, että minulle on luovutettu seitsemän päätöslauselmaesitystä, jotka perustuvat työjärjestyksen 40 artiklan 5 kohtaan.

Whitehead
(EN ) Arvoisa rouva puhemies, en aio jatkaa edellisen puhujan valitsemalla hurskaalla tiellä. Haluan yksinkertaisesti sanoa rouva Guinebertièrelle myös omasta puolestani - sillä olen kotoisin anglosaksisesta maailmasta ja haluan ilmaista kiinnostukseni asiaan, sillä olen työskennellyt audiovisuaalisella alalla 35 vuotta - " koittakaa kestää, rouva Guinebertière" . Älkää koskaan, koskaan luovuttako tässä asiassa.
Haluan kertoa teille miksi. Syy ei ole se, että uskoisin, että tämä ehdotus ei aiheuta vaaroja tai vaikeuksia. Vastentahtoisuus, jota eräät maat ovat ilmaisseet neuvostossa - ja minun maani on toki yksi niistä - perustuu siihen, että ne pelkäävät tuhlausta. Ne pelkäävät, että itsekkäiden kulttuurieliittien piiri varaa nämä rahat itselleen ja tekee elokuvia, joita kukaan ei näe. Torjun tämän täysin. Mielestäni tehokkaasti kootun takuurahaston pitäisi olla yksityisen ja julkisen sektorin välistä kumppanuutta, sen pitäisi perustua lainoihin eikä lahjoituksiin ja sen pitäisi perustua sellaiseen prosessiin, jonka avulla voidaan tehdä tilintarkastus ja varata varat viiden vuoden jaksolle. Katsotaanpa sitten, toimiiko se vai ei.
Mielestäni se toimii ja sanon niin oman televisio- ja elokuvateollisuudessa hankitun kokemukseni pohjalta. Monet pienimuotoiset elokuvat, eivät niinkään englantia puhuvissa maissa vaan varsinkin Euroopan pienissä maissa, eivät yksinkertaisesti pääse rahoitusvaikeuksien vuoksi alkuun huolimatta siitä suunnattomasta kulttuurivaikutuksesta, joka niillä olisi. Ne eivät vedä puoleensa tarvittavia sijoituksia. Pankit, joilla on pitkä historia vastahakoisuudesta ja epäluuloisuudesta tällä alalla, eivät yksinkertaisesti lähde tekemään tämäntyyppisiä sijoituksia. Niitä voidaan kannustaa siihen vain, jos niillä on jokin toinen takuu. Koko takuurahaston tarkoitus on juuri tämä.
Jokaisen meistä, jotka toivovat hartaasti jonkinlaista laatua tällä alalla, pitäisi hyväksyä se, että television valtavan tulevan kasvun myötä sen perusohjelmiston pitäisi olla toissijainen markkina-alue elokuville, joita tehdään yhä enemmän. Muutoin roskatelevisio hyökyy ylös viemärikanavista ja vaikuttaa myös elokuvateollisuuteen.
Haluaisin kuulla komission, jos se on painokkaasti puolellamme, esittävän näkökannan, jonka parlamentti ja kulttuurivaliokunta on esittänyt tästä aiheesta, ei vain viime kuukausina vaan vuosien ajan, mikä tuo tilapäinen tukos neuvostossa sitten onkaan.

Bonino
Arvoisa rouva puhemies, komissio on, kuten parlamentti hyvin tietää, koko tämän ajan tehnyt osansa tätä ehdotusta seuranneessa prosessissa. Tässä ehdotuksessa kyseessä olevan takuurahaston talousarvioon oli aluksi myönnetty 90 miljoonaa ecua. Sen jälkeen ehdotus on kohdannut vastustusta erään toisen yhteisön toimielimen taholta siinä määrin, että Irlannin puheenjohtajakautensa aikana ehdottama kompromissiratkaisu 60 miljoonasta ecusta ei vieläkään ole saanut yksimielistä hyväksyntää.
Vastatakseen herra Ripa Di Meanan kysymykseen, puheenjohtajamaa Luxemburg on ehdottanut meille uutta kompromissia 30 miljoonasta ecusta, joka itse asiassa olisi pienin mahdollinen summa, mutta joka ainakin komission mielestä olisi riittävä, kun otetaan huomioon, että tämän kokonaisrahoituksen tosin merkittävä vähentäminen vastaa elokuva-alan tuotannon ja pienten ja keskisuurten budjettien tuotannon supistumista. Tämä on se kannustin, joka halutaan antaa, kun otetaan huomioon, että juuri pienten ja keskisuurten budjettien elokuvatuotannolla tai jopa yhteistuotannolla ei muutoin olisi mahdollista saada lukuun ottamatta hyvin kalliiksi tulevia määrärahoja rahoitukseensa yksityismarkkinoilla.
Toisaalta, kuten parlamentti hyvin tietää, Euroopan investointipankki ei voi rahoittaa pieniä ja keskisuuria budjetteja, sillä se ei voi myöntää 25 miljoonaa ecua alhaisempia määrärahoja. Tässä on siis kyse aivan muusta.
Näin ollen komissio on parlamentin tavoin työllisyyskysymyksen lisäksi huolissaan siitä, että kulttuurinäkemys ja monimuotoisen kulttuurin merkitys otettaisiin tarpeeksi huomioon. Ei sitä paitsi ole mikään sattuma, vaan onni, että keskustelemme tästä mietinnöstä nyt, kun Luxemburgissa on meneillään työllisyyshuippukokous. Kaikista parlamentin kollegojen täällä esittämistä tiedoista haluaisin korostaa yhtä. Amerikkalainen audiovisuaalinen tuotanto on 1990-luvulla synnyttänyt enemmän työpaikkoja kuin autoteollisuus, hotelli- ja ravintola-ala ja lääketeollisuus yhteensä.
Kaikkien näiden syiden ja kaikkien niiden merkillepantavien tietojen vuoksi, joita parlamentin jäsenet ovat korostaneet, komissio tulee tekemään kaikkensa, jotta neuvostossa vihdoin hyväksyttäisiin ensi maanantaina tämä yhteinen minimi.

Puhemies
Herra Elchlepillä on kysymys komissiolle.

Elchlepp
Arvoisa rouva puhemies, halusin tehdä vielä yhden kysymyksen rouva komissaarille. Jos Euroopan elokuvamarkkinoiden laatua parantamalla aiotaan voittaa menetettyjä markkinaosuuksia takaisin eurooppalaisille - suuruusluokan olemmekin jo kuulleet tänään - tuoko 30 miljoonaa mukanaan suunnanmuutoksen? Mikä on oma arvionne? Eikö se ole talouden näkökulmasta tarkasteltuna suuruusluokaltaan lähinnä alibijärjestely? Miten 30 miljoonan summalla voisi oikeastaan saada aikaan täällä vaaditun elokuvatuotannon suunnanmuutoksen? Millaisia ovat omat kokemuksenne, omat arvionne tästä?

Bonino
Ymmärrän herra parlamentin jäsenen huolestuneisuuden. Komission alkuperäinen ehdotus oli todella 90 miljoonaa ecua. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, etteikö 30 miljoonalla voitaisi ainakin aloittaa ja antaa sitä nostovoimaa, mikä oli alkuperäisen suunnitelmamme tarkoitus, vaikka tämä merkitseekin sovellusalan rajoittamista pienten ja keskisuurten budjettien osalta.
Tässä tilanteessa voisimme kysyä, onko lasi puoliksi täynnä vai puoliksi tyhjä, mutta jossain mielessä se on aivan turhaa. Komissio on kuitenkin sitä mieltä, että vaikka talousarviota on supistettu, ele on tärkeä, sillä se avaa ovet toiminnalle ja kannustaa meitä siihen, ainakin toivomme niin, että seuraavalla kerralla tuki olisi riittävä laajalle audiovisuaaliselle alalle.

Puhemies
Kannatamme komission ja rouva Boninon voimakasta tukea ja kiitämme häntä siitä.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Siirrymme äänestykseen ja äänestämme seitsemän poliittisen ryhmän yhteisestä päätöslauselmaehdotuksesta.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Kalastus Etelämantereella
Puhemies
Seuraavana on esityslistalla McKennan kalatalousvaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0315/97) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi tietyistä Etelämantereella harjoitettavaan kalastustoimintaan sovellettavista säilyttämis- ja valvontatoimenpiteistä ja 25 päivänä lokakuuta 1996 annetun asetuksen (EY) N: o 2113/96 korvaamisesta (KOM(97)0213 - C4-0285/97-97/0135(CNS))

Ripa di Meana
. (IT) Arvoisa rouva puhemies, CCAMLR on Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämisestä vastaava toimikunta, joka vastaa alueen kalastuksesta lukuun ottamatta merinisäkkäitä. Toimikunta, johon kuuluu mm. seitsemän Euroopan unionin jäsenmaata, kokoontui 21. lokakuuta ja jatkoi työtään 2. marraskuuta asti Australian Hobarthissa päätöksillä, jotka hyväksyttiin toimikunnan itsensä muotoilemien ehdotusten pohjalta. Järjestelyihin, jotka kuuluvat CCAMLR: n tehtäväkenttään, tehtiin joitakin muutoksia, mm. nykyisiä ja uusia kalastusalueita koskeviin kiintiöihin.
Lisäksi tehtiin lukuisia pienempiä muutoksia, jotka koskivat Euroopan unionin kalastusoikeuksien myöntämismenettelyä, valvonnan parantamista, muovijätteiden hävittämistä kalastusaluksilta koskevia rajoituksia sekä teknistä kuvausta pitkäsiimakalastusvälineistä, jotta pyydyksiin ei vahingossa jäisi merilintuja - erityisesti albatrosseja.
Monet kokouksen kuluessa hyväksytyistä päätöksistä koskevat yhdeksän uuden kalastusalueen perustamista ja etupäässä hammaskaloja. Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämisestä vastaava toimikunta on ylpeä säilyttämisfilosofiastaan ja tuestaan ennakoivalle lähestymistavalle ja valmistelee menettelyä, joka edeltää uusien kalastusalueiden sallimista. Kalastus voidaan aloittaa vasta CCAMLR: n hyväksynnän ja kokonaiskalastuskiintiön (TAC) käyttöönoton jälkeen.
Kuluvana vuonna on kuitenkin ehdotettu kuitenkin avattavaksi samanaikaisesti monia kalastusalueita Etelämantereen lähialueilla. Koska laiton kalastus on laajaa ja lisääntyy edelleen, jotkut CCAMLR: n jäsenet ovat suositelleet suurta varovaisuutta pyyntöjen myöntämisessä. Viime vuoden aikana tieteellinen komitea itse asiassa suosittelikin uusille kalastusalueille merkittäviä kalastuskiintiöitä - 1 980 tai 2 200 tonnia alueesta riippuen.
Toinen merkittävä muutos koski hammaskalakiintiötä Heard- ja McDonald-saarten ympäristössä. Kiintiö on noussut 12-kertaiseksi, 297: stä 3 800: een tonniin. Lähestymistapa, jota CCAMLR on vuonna 1996 noudattanut TACien määrittelyssä, ei meistä näytä perustuvan ennakoiviin toimiin. Järjestöön kohdistuu selvästikin nykyään kasvavia paineita, jotta se sallisi kalastuksen ennen kuin perusteellisiin tieteellisiin selvityksiin on ryhdytty ja riittäviä valvontatoimia toteutettu.
Laiton kalastus on epäilemättä CCAMLR: n ongelmista suurin. Se on todellakin nykyään vakava uhka kalakannoille - ja aivan erityisesti hammaskaloille, jopa toimikunnan arvovallalle. Laitonta kalastusta on eri muodoissa: hyväksytyt kalastusalukset tekevät rikkomuksia; CCAMLR: n jäsenmaan lipun alla purjehtivat alukset harjoittavat elinkeinoaan ilman kalastuslupaa, mikä on vakava rikkomus; ja vielä CCAMLR: ään kuulumattomien maiden lipun alla purjehtivat alukset, jotka kalastavat rajoituksetta.
Euroopan unioni on kiinnostunut sekä jäsenmaidensa alusten että muiden maiden lippujen alla purjehtivien, mutta EU-maiden yrityksille kuuluvien alusten toiminnasta. Tilanne on niin vakava, että luotettavien arvioiden mukaan laittomien saaliiden määrä olisi yhtä suuri tai jopa suurempi kuin laillisten saaliiden. Ottaen huomioon, että muualla maailmassa kalakannat ovat köyhtymässä - mitä yhä enemmän korostetaan - ja kalastuskapasiteetti sen sijaan jatkuvassa kasvussa, yhä todennäköisemmin kasvava osa kalastuksesta keskittyy Etelämantereen merelle. Tilannetta pahentaa sitten vielä hammaskalan korkea suositushinta.
Jo vuosia on CCAMLR kyennyt toteuttamaan konkreettisesti puolustamiaan periaatteita. Sektorin nykyisen, muilla alueilla rekisteröidyn, kalakantoja ehdyttävän kalastuksen aiheuttaman kriisin ratkaisemiseksi CCAMLR: ää hyödyttäisi yhteistyön ja päättäväisyyden henki, koska nykytilanne tekee välttämättömäksi tehdä tiukempia päätöksiä kuin vuoden 1996 kokouksessa.

Provan
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin kiittää vanhaa ystävääni herra Ripa di Meanaa hänen tämänaamuisesta esityksestään. Se nostaa esiin kiinnostavan parlamentin menettelytapoja koskevan kysymyksen. Esittelijän pitäisi edustaa mietinnöstä vastaavaa valiokuntaa, ja nyt herra Ripa di Meana edustaa esittelijää, joka ei ole pyytänyt valiokuntaa etsimään itselleen sijaista. Poliittinen ryhmä toimii väärin, jos se esittää mietinnön valiokunnan puolesta, kun sen pitäisi itse olla yksi valiokunnan edustajista. Voisiko puheenjohtajisto selvittää tätä sääntöä jossain vaiheessa?

Puhemies
Herra Provan, luulen, että samankaltaisia tapauksia on useita. Voimme kyllä tulevaisuudessa tutkia, kuinka asioiden olisi muodollisesti sujuttava. Jos välttämättömiä muodollisuuksia ei ole noudatettu, pidämme huolen siitä, että niin tulee vastedes tapahtumaan. Näin ollen tiedätte erittäin hyvin, että samankaltaisia tapauksia on useita, erityisesti niiden mietintöjen kohdalla, jotka jätetään käsiteltäviksi perjantaiaamuisin ja joihin liittyy ongelmia, sillä esittelijä ei voi väistää velvollisuuksiaan.

Hardstaff
Arvoisa rouva puhemies, olen hyvin pahoillani, että rouva McKenna ei ole täällä tänään, sillä olisin halunnut onnitella häntä henkilökohtaisesti hänen hyvin selvästä mietinnöstään Etelämantereella harjoitettavaan kalastustoimintaan sovellettavista säilyttämis- ja valvontatoimenpiteistä ja komission osasta Atlantin meren elollisten luonnonvarojen säilyttämisessä.
Hän korostaa tämän elimen osaa Etelämantereen kalakannan hallinnassa ja sen omaksumaa ekologista tehtävää. Hän myös korostaa sen hyväksymien toimien valvontaan liittyviä ongelmia näillä kaukaisilla merialueilla ja sitä, että sillä on hyvin vähän resursseja tarkkailuun tai valvontaan.
CCAMLR: n ehdottamiin muutoksiin sisältyy suurempia saalisrajoituksia useille eri lajeille eri kohteissa ja uusia kalastusoikeuksia useissa kohteissa, erityisesti Dissostichus eleginoidesille useissa paikoissa ja kalastettavan krillin määrä lähes kaksinkertaistui kaakkoisella Intian valtamerellä. Yhdistynyt kuningaskunta hyötyy kalmarien suuremmasta saalisrajoituksesta Etelä-Georgian ympärillä.
Nämä hyvin suuret lisäykset suurimpiin sallittuihin saalismääriin herättävät kysymyksiä siitä, miten pitkälle CCAMLR on vain vastannut kalastusvaltioiden pyyntöihin suuremmista saalismääristä ja miten pitkälle se on tarkkaillut omia kriteereitään ankarasta tieteellisestä analyysistä ja valvonnasta ennen kuin se on myöntänyt uusia kalastusoikeuksia.
Asiaan liittyy Euroopan unionin omistamia aluksia, jotka purjehtivat omien lippujensa alla ja kolmansien maiden lippujen alla. Kun lähellä Eurooppaa sijaitsevat kalakannat loppuvat, yhteisön kalastajat etsivät hyödynnettäväkseen uusia kalastusalueita yhä kauempaa kuten Etelämantereelta. Dissostichus eleginoidesin korkea hinta kannustaa yhä lisää tätä suuntausta kalastaa alueilla, joissa valvonta on hankalaa. Jotkut maat ovat muita valmiimpia tekemään yhteistyötä CCAMLR: n kanssa, mitä valvontaan ja tarkkailuun tulee.
Euroopan sosiaalidemokraattinen puolue suhtautuu myönteisesti niihin valiokunnan tarkistuksiin ja tukee niitä, joissa korostetaan tarvetta siihen, että Etelämantereen kalakantaa hallitaan ekologiselta pohjalta ja että kaikki alueella kalastavat valtiot ottavat vastuun aluksistaan ja saaliistaan.

Piha
Arvoisa rouva puhemies, meistä niin kaukaiselta tuntuvalla Etelämantereella harjoitettava kalastustoiminta on valitettavan hyvä esimerkki siitä, kuinka helposti unohdamme kalastuksen aiheuttamat ekologiset seuraukset.
McKennan mietinnössä on kuvattu etenkin merilinnuille kalastusvälineistä aiheutuvia vaaroja. Lintujen tarttumista kalastuspyydyksiin pidetään jopa yhtenä syynä niiden uhanalaisuuteen. Niin sanotuille pitkäsiima-aluksille on kyllä olemassa yksityiskohtaiset toimenpideohjeet, joita noudattamalla merilinnut eivät vaarantuisi, mutta on eri asia, noudatetaanko näitä ohjeita. Kaikki oikeudelliset toimet alueella puuttuvat. Tieteellisten tarkkailijoiden raportteja tilanteesta on, mutta niitä ei kaiketi voida käyttää oikeudellisiin toimiin rikkomuksia tehneitä aluksia vastaan. Yhtä tehottomia tuntuvat olevan keinot laitonta kalastusta vastaan. Yleisesti kalastussopimuksista: tapa, jolla neuvosto ja komissio ovat jälleen kerran menetelleet kalastussopimuksia uudistaessaan, ei ole hyväksyttävä. Neuvosto tekee ja komissio panee täytäntöön vaikutuksiltaan taloudellisia päätöksiä kuulematta toista budjettivallan käyttäjää. Budjettivaliokunta ja Euroopan parlamentti ovat useasti vastustaneet tällaista menettelyä. Neuvottelut pöytäkirjojen uusimisesta tulisikin aloittaa hyvissä ajoin, jotta Euroopan parlamenttia voidaan kuulla asianmukaisesti.
EU käyttää satoja miljoonia vuodessa erilaisiin kalastussopimuksiin, vaikka vain muutamat eteläiset jäsenmaat hyötyvät niistä. Niinpä onkin mielestäni aiheellista ihmetellä, miten korkea hinta-hyötysuhde saavutettujen kalastusmahdollisuuksien ja yhteisön varoista maksettavan taloudellisen avun kustannusten välillä vallitsee.

Teverson
Arvoisa rouva puhemies, aiemmin tänä vuonna helmikuussa minulla oli etuoikeus matkustaa Uuteen-Seelantiin tutustumaan paikalliseen kalastuksen hallintaan, joka on siellä erittäin menestyksekästä.
Siellä ollessani tutustuin epäsuorasti Dissostichus eleginoidesiin siten, että silloin Eteläsaaressa saatiin usean miljoonan Uuden-Seelannin dollarin arvoinen saalis, joka on arvokkain saalis kautta aikojen noilla saarilla. Se myytiin noin 2 000 eculla tonni. Se oli osa prosessia, joka oli alkanut viime vuoden aikana, jolloin suurimmat kalastuslaivastot alkoivat virrata eteläiselle alueelle ja Etelämantereelle kohteenaan nimenomaan tämä laji, josta on tullut muotiruokalaji Kaukoidässä ja erityisesti Japanissa. Tämä laji on hyvin pitkäikäinen, joten kun sen määrä kerran on kulutettu loppuun, se ei lisäänny moniin vuosiin, jos ollenkaan.
Seurauksena on taas yhden lajin tuhoutuminen Etelämantereella ja sen vesillä, missä ympäristö on hyvin haurasta ja missä maailma on ironisesti päättänyt suojella maalla eläviä lajeja, mutta ei ole vielä tehnyt samanlaista valtameriä koskevaa päätöstä.
CCAMLR on hyvin arvostettu järjestö monilla tavoin ja erityisesti ympäristön kannalta. Kuitenkin sillä alueella on valtavia ongelmia, kuten puhujat ovat jo sanoneet. Ensiksi se on hyvin suuri meri- ja valtamerialue. CCAMLR: llä ei ole todellista valtaa yksinoikeutetun talousvyöhykkeen (EEZ) ulkopuolella näillä hajallaan sijaitsevilla saarilla, joista monet kuuluvat Euroopan unionin valtioiden hallintaan. Alueen sisälläkin on vain vähän valvontaa. Etelä-Afrikan, Ranskan, Brittein saarten tai muiden valtioiden on hyvin vaikea valvoa kalastusta niiden omilla EEZ: illa. Maailman valtamerillä törmätään myös yhä uudelleen mukaavuuslippuihin liittyviin ongelmiin - aluksiin, jotka kalastavat pitkälti oman mukavuutensa ja taloudellisen hyödyn vuoksi jonkin sellaisen valtion lipun alla, joka ei pysty pahemmin valvomaan tapahtuvaa kalastusta.
Uskon, että ongelmaan voidaan soveltaa useita eri ratkaisuja. Se ei tule olemaan helppoa, mutta joitain näistä ratkaisuista voitaisiin ottaa käyttöön nyt. Ensiksi meidän täytyy varmistaa, että CCAMLR lisää valtuuksiaan valvonnan ja tarkkailun osalta. Vaikka NAFO-järjestö Pohjois-Atlantilla on kaukana täydellisestä, sillä ainakin on valtuuksia EEZ: jen ulkopuolella: tarkkailu-, valvonta- ja tarkistusvaltuuksia, joita voitaisiin käyttää samoin myös Eteläisellä jäämerellä. Sen pitäisi myös vaatia, että kaikilla aluksilla on tarkkailijoita varmistamassa, että TAC: itä seurataan. Itse asiassa meidän täytyy toimia ei vain TAC: ien vaan myös kiintiöiden pohjalta, jotta emme päädy siihen klassiseen ongelmaan, jossa kaikki ryntäävät kilpaa kalastamaan ja josta me kärsimme täällä omilla vesillämme. Tarvitaan satelliittivalvontaa. Tarvitaan taas kovia otteita näitä mukavuuslippuja vastaan.
Haluaisin kysyä komissaarilta, että kun monet CCAMLR: n allekirjoittajat EU mukaan lukien ovat eurooppalaisia valtioita, voisimmeko me ottaa tässä asiassa radikaalin kannan varmistaaksemme, että emme suojele vain Etelämantereen maa-alueita vaan ryhdymme myös koviin otteisiin Eteläisen jäämeren meriympäristön suojelemiseksi. Tämä on ainoa tapa pelastaa ei ainoastaan Dissostichus eleginoidis vaan kaikki mahdolliset lajit, joista tulee seuraava muotioikku Tokion ja Pohjois-Amerikan ruokapöydissä - ja jopa Brysselissä.
Tämä on hyvin vakava asia. Kiitän esittelijää loistavasta mietinnöstä ja haluaisin pyytää komissaaria varmistamaan, että hänen omat virkamiehensä pitäisivät tätä asiaa hyvin tärkeänä tulevissa CCAMLR: n kokouksissa.

Habsburg-Lothringen
Arvoisa rouva puhemies! Sallikaa minun aluksi sanoa pari sanaa herra Ripa di Meanalle, josta tiedämme, että hän suhtautuu hyvin ekologisesti tämänkaltaisiin kysymyksiin. Sen vuoksi olin hieman pettynyt, että hän on laatinut mietinnön yksinomaan lukujen pohjalta ja puhuu siinä pelkästään kiintiöistä. Mielestäni mietintö käsittelee erittäin tunnepitoista aihetta, sillä emme saa unohtaa, että sekä Arktis että Antarktis aivan kuten sademetsätkin, joihin herra Kreissl-Dörfler aina viittaa, ovat koko maailman ekologisen tasapainon säilymisen kannalta olennaisia tekijöitä.
Komissio on luojan kiitos pikkuhiljaa ruvennut sääntelemään kalastusta jossain määrin ekologisesti, jotta Etelämannerta ympäröivien merten elävät aarteet säilyisivät.
On asia, jota emme saa unohtaa: mitä pidemmälle pohjoiseen tai etelään Päiväntasaajalta kuljemme, sitä hitaammaksi luonnon uusiutumiskyky muuttuu. Jokainen, joka on käynyt Pohjois- tai Etelänavalla ja nähnyt, että kalan tai muut raadot lojuvat maassa vuosikausia, ennen kuin ne maatuvat, jokainen, joka on siellä ajaessaan nähnyt, miten hylätty öljytynnyri jää paikoilleen vuosiksi, vuosikymmeniksi, tietää, että tässä on kysymyksessä erittäin tunnepitoinen aihe, jota ei noin vain ohiteta.
Täällä käsitellyt aiheet, ennen muuta laiton kalastus, ovat meille erittäin tärkeitä. Meidän on tehtävä kaikkemme, jotta panisimme lopun asialle, vaikka tiedämmekin, että se on vaikeaa. Siitä syystä olen oikeastaan erittäin iloinen, että mietintö sekä komission ehdotukset käyttävät suhteellisen järeitä aseita. Toivon todella, että nämä sanat muuttuisivat myös teoiksi.

Bonino
Arvoisa rouva puhemies, arvoisat edustajat, uskoakseni käynnissä oleva keskustelu, johon haluaisin tehdä muutamia tarkennuksia, ansaitsee myös joitakin päivityksiä. Käsiteltävänä oleva mietintö viittaa tosiasiassa vuonna 1996 käyttöön otettuihin toimiin. Kuten täällä onkin jo muistutettu, sen jälkeen on pidetty uusi kokous, koska CCAMLR: n menettelyt tarkistetaan joka vuosi. Siksi mielenkiintoista onkin paitsi tarkistaa vuoden 1996 kokouksessa tehtyjä johtopäätöksiä myös saattaa teidät, arvoisat edustajat, ajan tasalle vuonna 1997 tehdyistä päätöksistä, jotka minusta vaikuttavat myönteisiltä täällä ilmaistujen huolenaiheiden kannalta.
Etenen järjestyksessä: mitä tulee laittomaan kalastukseen, CCAMLR on tänä vuonna ensimmäistä kertaa hyväksynyt komission ehdotuksen, joka koskee ei-allekirjoittajamaiden aluksia. Siihen kuuluu alueella kalastamassa nähtyjen alusten alistaminen tarkastuksille CCAMLR: n jäsenmaiden satamissa silloin, kun ne yrittävät purkaa saalistaan laivasta. Tämä on yksi mahdollisista toimista, jotta myöskin kyettäisiin saamaan selville laittoman kalastuksen kokonaismäärä, josta meillä ei ilmeisestikään ole perustavia todisteita. Tämä uusi pakollinen toimi voi siis olla pelote, mutta se voi myös auttaa meitä arvioimaan laittoman kalastuksen mittasuhteet - tämän ilmiön olemassaolonhan me kaikki tunnustamme.
Jos laivat eivät kykene osoittamaan, että niiden saaliit eivät ole peräisin CCAMLR: n alueelta, lastin purku ja siirto toiseen laivaan kielletään kaikissa allekirjoittajamaiden satamissa.
Lisäksi CCAMLR: n päätöslauselmaksi on hyväksytty komission ehdotus satelliittivalvonnasta. Siinä voi olla joitakin teknisiä ongelmia, mutta se on kuitenkin hyväksytty päätöslauselmaksi komission ehdotuksen mukaisesti.
Näiden lisäksi on hyväksytty kaksi muuta komission ehdotusta NAFO: n jo käyttämistä toiminta-aloitteista - kuten Teverson jo muistuttikin - erityisesti tarkkailijoita ja aluksilla olevia tarkastajia koskevasta suunnitelmasta. Jäljelle jää kuitenkin yksi ongelma: tarkastajien määrä on kovin pieni, myös meteorologisista syistä, niin sanoaksemme, tai erilaisista teknisistä syistä, mutta kuitenkin CCAMLR: ssä on olemassa mahdollinen tarkkailijoita ja tarkastajia koskeva suunnitelma. Nyt on painostettava allekirjoittajamaat toteuttamaan käytännössä tämä suunnitelma, joka on tullut mahdolliseksi.
Mitä tulee Ripa di Meanan esille ottamaan kohtaan, komission on korostettava, että CCAMLR: n tämän vuotisessa kokouksessaan hyväksymät toimet ovat täysin ja kokonaan tieteellisen komitean suosituksen mukaisia. Tämä oli suuri ongelma, joka kohtasi meitä kaikkia ennen komission kokousta, mutta tieteellisen komitean suositukset on kuitenkin otettu täysin huomioon, ja ne heijastavat enemmän kuin uskalsimme toivoakaan yhteisön ennakoivaa ja puolustavaa lähestymistapaa, joka viime vuoden kokouksessa oli osittain käytössä.
Kaikista näistä syistä olemme varmoja, että kaikessa kalastustoiminnassa parannus on - kuten tiedämme - aina mahdollista ja toivottavaa. Komission on kuitenkin vakuutettava, että CCAMLR: n viime kokous toi esille myönteisiä näkökohtia niiden maiden suhteen, joilla on suuria kalastusetuja tuolla alueella ja joilla ilmeisestikin oli aiemmin vastahakoinen asenne.

Puhemies
Rouva Bonino, kiitos puheenvuorostanne.
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme äänestykseen.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Kalastus Guinea-Bissaun, Norsunluurannikon, Guinean tasavallan ja Kap Verden edustalla
Puhemies
Seuraavana asiana esityslistalla on yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Imaz San Miguelin kalatalousvaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0300/97) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan yhteisön ja Guinea-Bissaun tasavallan hallituksen välillä Guinea-Bissaun rannikon edustalla harjoitettavasta merikalastuksesta tehdyssä sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamisesta 16 päivän kesäkuuta 1997 ja 15 päivän kesäkuuta 2001 väliseksi ajaksi tehdyn pöytäkirjan vahvistamisesta (KOM(97)0395 - C4-0448/97-97/0205(CNS)), -Medina Ortegan kalatalousvaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0365/97) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi (EY) Euroopan yhteisön ja Norsunluurannikon tasavallan välisessä Norsunluurannikon rannikon edustalla harjoitettavaa kalastusta koskevassa sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamisesta 1 päivän heinäkuuta 1997 ja 30 päivän kesäkuuta 2000 väliseksi ajaksi koskevan pöytäkirjan tekemisestä (KOM(97)0520 - C4-0565/97-97/0269(CNS)), -Kindermannin kalatalousvaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0364/97) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi (EY) Euroopan talousyhteisön ja Päiväntasaajan Guinean tasavallan hallituksen välisessä Päiväntasaajan Guinean rannikon edustalla harjoitettavasta kalastuksesta tehdyssä sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamisesta 1 päivän heinäkuuta 1997 ja 30 päivän kesäkuuta 2000 väliseksi ajaksi koskevan pöytäkirjan tekemisestä (KOM(97)0522 - C4-0567/97-97/0268(CNS)), -Novon kalatalousvaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0363/97) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi (EY) Euroopan talousyhteisön ja Kap Verden tasavallan välisessä Kap Verden rannikon edustalla harjoitettavasta kalastuksesta tehdyssä sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamisesta 6 päivän syyskuuta 1997 ja 5 päivän syyskuuta 2000 väliseksi ajaksi koskevan pöytäkirjan tekemisestä (KOM(97)0521 - C4-0566/97-97/0270(CNS)).
Imaz San Miguel
Arvoisa puhemies, keskityn mietintöön, joka koskee Euroopan unionin ja Guinea-Bissaun välillä kesäkuun 1997 ja kesäkuun 2001 väliseksi ajaksi tehtyä sopimusta.
Haluan aluksi arvioida kyseistä sopimusta. Kyseessä on myönteinen sopimus, joka noudattaa unionin kalastussopimusten linjaa. Euroopan yhteisön markkinoilla on vajausta kalan osalta, minkä takia kalastussopimukset pyrkivät tasapainottamaan kulutusta omiin kalavaroihin nähden. Toisaalta sopimukset kuitenkin tarjoavat kalastusmahdollisuuksia aluksille - yhteisön aluksille - joiden kapasiteetti on suurempi kuin yhteisön vesien kalavarat. Tästä näkökulmasta kalastussopimukset tarjoavat myös taloudellisen vaihtoehdon yhteisön kalastusaluksille ja vaikuttavat merkittävästi suorasti ja epäsuorasti niistä aiheutuvien työpaikkojen säilymiseen, mikä on tärkeää juuri nyt, kun Luxemburgissa on meneillään työllisyyttä koskeva huippukokous ja kun pyrimme suuntaamaan kaikkien jäsenvaltioiden politiikat työpaikkojen luomiseksi. Toisaalta ne ovat myös taloudellinen vaihtoehto alueille ja paikallisille yhteisöille, joilla on todellisia vaikeuksia monipuolistaa talouden rakennetta ja joiden säilyminen näin varmistuu.
Kalastussopimukset pystyvät tähän kaikkeen niin, että yhteisön rahakirstut kärsivät siitä suhteellisen vähän, jos sitä verrataan unionin talousarviosta muille taloudellisen toiminnan alueille myönnettäviin varoihin. Ei pidä myöskään unohtaa sitä, että nämä sopimukset johtavat usein yhteistyöhön niiden paikallisten yhteisöjen kehittämiseksi, joissa hyödynnetään kyseisiä kalavaroja. Kaikessa tässä pyritään tietysti hyödyntämään harkitusti ja suojelemaan näitä omia kalavaroja.
Tässä mielessä sopimus, jonka tänään hyväksymme, täyttää nämä ehdot. On syytä mainita useita sopimuksen konkreettisia puolia.
Ensinnäkin kalastusmahdollisuudet vastaavat edellisessä pöytäkirjassa neuvoteltujen kalastusmahdollisuuksien todellista käyttöä. Näin ollen katkarapujen pyyntitroolareilla on nyt 9600 vuotuisen bruttorekisteritonnin kapasiteetti edellisen 8800: n sijaan. Pääjalkaisia pyytävät troolarit siirtyvät puolestaan 4000 vuotuisesta bruttorekisteritonnista 3000: een. Kaikki tämä noudattaa aikaisempia käyttöprosentteja. Sopimuksessa lisäksi määrätään, että jos kalavarojen tila sen sallii, kalastusmahdollisuuksia edellä mainituilla lohkoilla voidaan lisätä, kun taloudellista korvausta lisätään pyydettyjen saaliiden suhteessa.
Tonnikalojen pyyntialusten osalta kalastusmahdollisuudet lisääntyvät huomattavasti 26: sta nuottaa käyttävästä aluksesta 37: een ja 16: sta vapaapyydyksiä ja pintasiimaa käyttävästä aluksesta 52: een, koska niiden käyttöaste edellisessä pöytäkirjassa oli korkea. Kyseessä on näin ollen hyvä sopimus, joka vastaa edellisen sopimuksen ja pöytäkirjan täytäntöönpanon tasoa ja joka sen ohella lisää yhteisön alusten kalastusmahdollisuuksia. Taloudellinen korvaus nousee lisäksi kohtuullisesti 6, 35: sta 8, 5 miljoonaan ecuun vuodessa edellä mainitun kalastusmahdollisuuksien lisääntymisen takia.
Myös laivanvarustajien maksama hinta on samaa suuruusluokkaa kuin aiemmin, mutta maksut nousevat hieman pöytäkirjan neljännestä vuosineljänneksestä alkaen.
Haluan lisäksi korostaa, että osana sopimuksen kokonaishintaa on maksueriä, jotka on tarkoitettu tieteelliseen ohjelmaan, jonka tarkoituksena on parantaa kalavaroja, koulutusapurahoihin kalatalouteen liittyvillä tieteellisillä, teknisillä ja taloudellisilla aloilla ja lisäksi pienimuotoista kalastusta tukeviin ohjelmiin ja merivalvontaohjelmiin. Sopimuksessa toisin sanoen kannatetaan kalavarojen riittävää valvontaa ja yhteistyötä pienimuotoista kalastusta harjoittavien paikallisten yhteisöjen kehittämiseksi.
Lisäisin tähän sopimuksen pintapuoliseen käsittelyyn velvollisuuden palkata tietty määrä paikallisia merimiehiä sekä Guinea-Bissaun tarkkailijoiden läsnäolon. Tarkkailijoiden tehtävänä on valvoa kalastussääntöjen noudattamista. Kyseessä on siis sopimus, joka edistää myös yhteistyötä ja kunnioittaa kalavarojen valvontaa ja suojelua. Näin ollen pyydän sopimuksen hyväksymistä ja onnittelen myös Euroopan komissiota, koska se vei neuvottelut loppuun ajallaan.
Haluan lopuksi pohtia menettelyä. Parlamentin on puolustettava ja käytettävä hyvin kaikkia toimivaltuuksiaan, myös talousarvioon liittyviä. Sen ei kuitenkaan pitäisi aiheuttaa käytännön esteitä, että Euroopan komissio voi aloittaa neuvotteluja sopimusten uudistamiseksi tai soveltamiseksi. Se on toinen asia, että annamme lausuntomme ennen sopimuksen hyväksymistä ja lisäksi niin, että kyseinen Euroopan parlamentin menettely ei vaikuttaisi näiden sopimusten monivuotisen soveltamisen edellyttämään joustavuuteen. Pyydän näin ollen parlamentin jäseniä ottamaan tämän näkökohdan huomioon myös äänestettäessä luonnoksesta lainsäädäntöpäätöslauselmaksi ja pyydän myös äänestämään koko tämän mietinnön puolesta.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, ennen kuin puhun mietinnöstäni, haluaisin sanoa, että parlamentin yksiköt ovat valitettavasti tehneet virheen, joka ei olekaan pieni virhe, koska se on mietintöni etusivulla. Mietinnön espanjankielisessä versiossa nimittäin puhutaan ehdotuksesta neuvoston asetukseksi pöytäkirjan tekemiseksi, jotta vahvistettaisiin Euroopan yhteisön ja Norsunluurannikon tasavallan välisessä sopimuksessa määrätyt kalastusmahdollisuudet ja taloudellinen korvaus. Norsunluurannikon tasavallasta käytetty nimitys, Côte d'Ivoire, on itse asiassa kyseisen tasavallan ranskankielinen nimi, kun sitä on espanjaksi jo kauan kutsuttu nimellä Costa de Marfil, ja vaikka meillä Espanjassa onkin kielellistä suvaitsevaisuutta maantieteellisten nimitysten suhteen, kansainvälisissä yhteyksissä sitä ei yleensä ole. Pyydän yksinkertaisesti, että parlamentin yksiköt korjaisivat tämän selvän virheen, koska myös komissiosta tänne saapuneessa asiakirjassa esiintyy nimitys Costa de Marfil, ei nimitystä Côte d'Ivoire.
Toiseksi on menettelyä koskevia kysymyksiä kuten aina tällaisissa asioissa. Kyseinen sopimus allekirjoitettiin 30. kesäkuuta, ja vaikka parlamentti saikin tietää siitä epävirallisesti komission ystävällisyyden ansiosta, parlamenttia kuultiin virallisesti vasta lokakuun lopussa kiireellisessä käsittelyssä ja vieläpä niin, että ensimmäinen erä on maksettava ennen 31. joulukuuta tänä vuonna. Parlamenttia on siis kuultu niin, että voimme antaa hyväksyntämme ajoissa, mutta sopimus on ollut voimassa heinäkuusta lähtien, joten jos parlamentti nyt esittäisi vastakkaisen mielipiteensä, yhteisön toimielimet joutuisivat hankalaan tilanteeseen.
Myönnän, että - paikalla on komissaari Bonino, jonka ansiota tämä osittain on - komissio on parantanut paljon toimiaan, mutta mietinnön yhtenä liitteenä on budjettivaliokunnan lausunto, jonka on valmistellut rouva Karin Jöns. On ymmärrettävää, että budjettivaliokunta haluaisi menettelyjen olevan soveltuvampia, jotta mahdollisuuksien mukaan ennen sopimuksen allekirjoittamista, ennen lopullisten sitoumusten tekemistä ja etenkin ennen niiden voimaantuloa - pikemmin kuin ennen niiden allekirjoittamista, ennen niiden voimaantuloa - parlamentilla olisi mahdollisuus lausua mielipiteensä asiasta.
Mitä tulee itse asiaan, kyseessä on vaatimaton sopimus, jolla ei ole suurta merkitystä ja joka koskee kuuttakymmentä tonnikala-alusta ja kolmea troolaria. Alusten lukumäärää on lisätty hieman, mutta saaliiden kokonaismäärä ei todellisuudessa ole kasvanut, joten tällä sopimuksella ei mielestäni ole mitään suurta vaikutusta pyydettäviin kaloihin.
Kyse on kahdesta lajista: keltaevätonnikalasta, jota todellisuudessa pyydetään jo runsaasti ja jonka saalismäärää olisi hyvin vaikea yhä lisätä, ja boniitista. Boniitin osalta vaikuttaa siltä, että pyyntimahdollisuudet ovat suuremmat ja että tästä sopimuksesta luultavasti aiheutuva saalismäärien kasvu ei ratkaisevasti vaikuta kalakantoihin.
Haluaisin tässä yhteydessä mainita, että mietinnön yhteydessä on myös kehitys- ja yhteistyövaliokunnan myönteinen lausunto, koska kehitys- ja yhteistyövaliokunnan mielestä nämä kalastussopimukset ovat myös kehitysavun välineitä.
Kehitys- ja yhteistyövaliokunta toivoisi tietysti, että erityisesti kehitykseen myönnettäisiin enemmän varoja. Tässä vaatimattomassa sopimuksessa myönnettävästä kokonaissummasta - yhteisön vuotuinen korvaus on miljoona ecua kolmen vuoden ajalta eli yhteensä kolme miljoonaa ecua - 2, 4 miljoonaa käytetään kalastusoikeuksiin ja lisäksi on 600 000 ecua tieteellisiä ohjelmia, koulutusta, julkisen hallinnon tukemista, merten valvontaa ja kansainvälisiä kalastusjärjestöjä varten. Toisin sanoen merkittävä osa sopimuksesta on tarkoitettu juuri kehitykseen.
Loppujen lopuksi jäsenvaltiolle on mielestäni melko yhdentekevää, että sille sanotaan " no, maksamme tämän kalastuksesta ja annamme loput kehitysapuun" . Mielestäni on otettava huomioon, että yhteisön avun kokonaismäärä kehitysmaihin - jotka ovat valmiita tarjoamaan meille pyyntimahdollisuudet aluevesillään ja jotka auttavat meitä ratkaisemaan paljolti työttömyysongelmaa mutta myös kulutusongelmaa - on kehitysavun väline. Se on yleinen tapa, ja minusta on sitä paitsi järkevämpää harjoittaa kehitysapua sopimusten eikä pelkkien lahjojen avulla. Mielestäni ei ole mitään pahempaa asiaa kuin almu.
Mikäli yhteisö korvaisi nämä sopimukset, joissa jäsenvaltiot ovat joutuneet tekemään tietyn uhrauksen ja myönnytyksen, pelkällä almulla, emme luultavasti edistäisi näiden maiden taloudellista kehitystä. Yhtenä syynä on se, että - herra puhemies tietää sen rannikkokaupungin asukkaana - niin paikallisten kuin muidenkin kalastajien harjoittama kalastus on loppujen lopuksi eräs taloudellista toimintaa synnyttävistä tekijöistä rannikkokaupungeissa. Minä olen kotoisin eräästä pienestä kalastajakylästä, joka on jo kauan saanut elantonsa kalastuksesta eikä ainoastaan omien kalastajiemme harjoittamasta kalastuksesta vaan myös muilta alueilta ja muista maista tulleiden kalastajien, jotka käyttivät satamaamme, jotka tekivät toimitussopimuksia jne. Näin ollen parlamentin on mielestäni tuettava kalastussopimuksia kehitysavun välineinä ja kehotan tietysti erityisesti komissiota jatkamaan tällä tiellä. Kalakantoja pitää tietysti kuitenkin hyödyntää järkevästi.
Eivät kehitysmaat emmekä mekään halua, että kalakannat tuhotaan. Sanoisin - ja toistan tässä, mitä sanoin komissaarille Euroopan parlamentin viime täysistunnossa - että minusta tuntuu tällä hetkellä, että Euroopan yhteisö on hoitanut nämä kalastussopimukset esimerkillisesti - ja se voisi olla vieläkin esimerkillisempi. Se nimittäin ilmaisee huolensa kalakantojen säilymisestä, joten kalastajamme ovat nykyään yhteisön valvonnassa, jota toivottavasti vielä tiukennetaan, jotta kalakannat eivät pienenisi. Päinvastoin, olemme siinä tilanteessa, että tuntemillamme aluevesillä muiden maiden muut alukset eivät menettele saman esimerkin mukaan kuin yhteisön alukset, ja yhteisön olisi luultavasti puututtava asiaan. Puhuin vähän aikaa sitten koulutushankkeista mutta myös kansainvälisistä sopimuksista sen varmistamiseksi, että kehitysmaiden kalastustoiminta ei johtaisi kalavarojen tuhoutumiseen.

Kindermann
Arvoisa puhemies, rouva komissaari, hyvät kollegat! Parlamenttia on pyydetty antamaan lausuntonsa viidennestä pöytäkirjasta, joka koskee Päiväntasaajan Guinean kanssa tehdyssä sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamista.
Kalatalousvaliokunnan mielestä pöytäkirjassa on kaksi erittäin ongelmallista kohtaa: ensiksikin sen vaikutukset kalakantojen säilyttämiseen sekä erityisesti kunnollisen valvontajärjestelmän puuttuminen. Päiväntasaajan Guinean viranomaisilta puuttuvat kaikki keinot valvoa kalastusta omilla vesillään. Ilmeisesti pöytäkirjassa suunniteltuja aluksille tehtäviä pistokokeitakaan ei aikaisemmin ole kertaakaan tehty. Se merkitsee sitä, ettei alusten kapteenien Päiväntasaajan Guinean viranomaisille sekä vastuullisille Ranskan ja/tai Espanjan merentutkimuslaitoksille ilmoittamia pyyntimääriä ole tarkastettu. Kun otetaan huomioon jo nyt havaittavissa oleva tiettyjen tonnikalakantojen liiallinen kalastus Atlantilla, tilanne muuttuu kestämättömäksi.
Vetoamme sen vuoksi komissioon, että se tukisi Päiväntasaajan Guineaa tarvittavan valvontakapasiteetin luomisessa. Tässä yhteydessä on viitattava Euroopan parlamentin useaan otteeseen vaatimaan kehitysyhteistyön ja kalatalouden väliseen yhteistyöhön. Yhteisön osallistuminen rannikon edustalla suoritettavien valvontatoimien rahoittamiseen 170 000 eculla on kyllä jonkinlainen alku, mutta se ei riitä.
Kansainvälinen Atlantin tonnikalojen suojelukomissio (ICCAT) arvioi kalakantoja ja antaa kantojen hoitoa koskevia suosituksia. ICCAT pitää keltaevätonnikalaa sekä isosilmätonnikalaa, jotka ovat Päiväntasaajan Guinean vesillä kalastavien yhteisön alusten kohdelajeja, uhanalaisina. Siitä huolimatta uusi pöytäkirja sallii tähänastisten saalismäärien huomattavaa kasvattamista entuudestaan. Vielä huolestuttavampi on se tosiseikka, että alamittaisten tonnikalojen määrä koko kalasaaliista on viime vuosina noussut osittain yli 50 %: iin! Kun lukee ICCAT: n kahden viimeisen vuoden pöytäkirjat, voi surullisena panna merkille, että nimenomaan EU: n jäsenvaltioiden suuret laivastot Atlantilla torpedoivat ICCAT: n komiteoiden ennalta ehkäisevät toimenpideyritykset viivyttämällä päätöksentekoa tiukemmista hoitotoimista, joiden tarkoituksena olisi suojella nuoria kaloja.
Komissio on huomauttanut juuri ennen mietintöä koskevan keskustelun alkua, että Päiväntasaajan Guinean vedet ovat muodostaneet vain murto-osan EU: n laivaston toiminta-alueesta ja ettei tämän pöytäkirjan analyysi pidä paikkaansa kaikkien Atlantin tonnikalakantojen osalta. Parlamentti on sen vuoksi verrannut uusimpia ja aiempia kalastuspöytäkirjoja kaikkien Atlantin rannalla olevien Afrikan maiden kanssa. Tuloksena oli, että Angolaa ja Marokkoa lukuun ottamatta kaikkien maiden osalta tonnikalan kalastuslisenssien määrä on lisääntynyt kautta linjan, yhdessä tapauksessa jopa 100 %: lla. Päiväntasaajan Guinean kanssa tehty pöytäkirja ei siis muodosta poikkeusta, vaan pikemminkin vahvistaa säännön. Komissiosta on jo nyt tullut oman politiikkansa uhri, jolta puuttuu koko alueen kattava, yhtenäinen lähestymistapa. Ja se neuvottelee kaikkien Afrikan valtioiden kanssa erikseen ja eri aikoina, niin ettei tulos voi ollakaan muuta kuin epätäydellinen ja epätyydyttävä.
Säilyttämistoimenpiteistä puhuttaessa viitataan Atlantin tonnikalan suojeluun tähtäävään sopimukseen, jonka EU: n kolme suurta varustamoyhdistystä ovat solmineet keskenään niin sanotusti vapaaehtoisvelvoitteena. Siitä huolimatta, että omaehtoiset rajoitukset ovat kestoltaan hyvin rajallisia ja että alamittaisen tonnikalan määritelmä poikkeaa suuresti ICCAT: n suosituksesta, joudun kysymään itseltäni, miksi komissio ei ole voinut neuvotella pöytäkirjaan pantavista suojelumääräystä.
Sopimuksessa oli sentään pohjimmiltaan kysymys yhdestä avomerikalastusta harjoittavan yksityisyrityksen tuesta vähemmän, joka rahoitettaisiin Euroopan unionin julkisin varoin. Ja jos me sallimme tällaisen menettelyn sosioekonomisista syistä, voimme toisaalta myös vaatia, että komissio noudattaisi kestävän kehityksen käskyä sekä kansainvälisesti suositeltuja minimistandardeja. Kumpikaan näistä toteudu täysin. Yhtä halvalla kuin tänään ei Euroopan parlamentin siunausta näin epätyydyttävälle pöytäkirjalle tulevaisuudessa enää saa.

Novo
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komissaari, hyvät kollegat, saatoin viime elokuussa todeta, että Kap Verden hallituksen viranomaiset sekä monien taloudellisten sektorien edustajat, joiden kanssa sain myös tilaisuuden keskustella, ovat erittäin kiinnostuneita Euroopan unionin ja Kap Verden välisen kalastussopimuksen uudistamisesta.
On ilmeistä, että sopimuksen uudistaminen hyödyttää yhtä lailla ja varsin merkittävästi myös yhteisön aluksia, koska sen turvin espanjalaiset, ranskalaiset ja portugalilaiset kalastusalukset voivat jatkaa laajalle vaeltavien lajien, kuten tonnikalan, pyyntiä.
Sopimus sisältää merkittävän lisäyksen lisenssien määrässä, ja myönnettävät lisenssit jakaantuvat sopimuksessa seuraavasti: 37 nuottaa käyttäville tonnikala-aluksille (14 lisää), 36 vapapyydyksiä käyttäville tonnikala-aluksille ja pintasiima-aluksille (19 lisää) sekä samat 5 lisenssiä pohjasiima-aluksille.
Lisäys lisenssien määrässä ei tuo kuitenkaan mukanaan olennaista lisäystä kalastusmahdollisuuksiin, jotka ovat edelleen noin viisi tuhatta tonnia vuodessa. Tämä luku, joka on näennäisesti ristiriidassa lisenssien määrän lisäyksen kanssa, saa oikeutuksensa siitä, että alukset joutuvat seuraamaan kalavarojen tiheyttä ja liikkeitä ja lähtemään sen vuoksi useita kertoja liikkeelle Kap Verden aluevesillä.
Uuden sopimuksen kokonaiskustannuksissa on vain merkityksettömiä tai minimaalisia lisäyksiä: taloudellisia korvauksia maksetaan 1086 miljoonaa ecua (2, 1 % enemmän kuin edellisessä sopimuksessa), teknillisiä ja tieteellisiä ohjelmia rahoitetaan 267 440 ecun arvosta (2, 1 % enemmän) ja opiskelu- ja koulutusapurahoihin suunnataan vajaat 178 000 ecua eli 0, 5 % enemmän kuin aiemmassa sopimuksessa.
Tuen mietinnössäni yksiselitteisesti Euroopan unionin ja Kap Verden tasavallan välisen kalastussopimuksen uudistamista. Sen tähden katson olevani oikeutettu tähdentämään tässä tilanteessa eräitä näkökohtia, jotka voivat tuoda lyhyellä tai keskipitkällä aikavälillä parannuksia sopimuksen pöytäkirjan soveltamisalaan.
Ensinnäkin on huolehdittava siitä, että yhteisön alukset vastaavat poikkeuksetta, ehdottomasti poikkeuksetta, kaikkiin Kap Verden viranomaisten pyyntöihin paikallisten tarkkailijoiden läsnäolosta aluksilla. Syistä, jotka ovat meidän kaikkien tiedossa, tarkkailijoita ei valitettavasti vielä ole riittävästi kaikkiin toiminnassa oleviin yhteisön aluksiin.
Toiseksi on tärkeää muistuttaa yhteisön kapteeneja ja laivanvarustajia siitä, että he ovat velvollisia tekemään määräajassa ilmoituksen saaliista Kap Verden viranomaisille. Vastaava ilmoitus on tehtävä myös toimivaltaisille kansallisille viranomaisille.
Kolmanneksi yhteisön laivanvarustajia on vaadittava toimittamaan tavaraa Kap Verdeen äskettäin perustettuihin säilykkeitä valmistaviin laitoksiin. Moraalisesta velvoitteesta on siis tehtävä tosiasiallinen velvollisuus etenkin, kun raaka-ainetoimitukset voidaan tehdä kansainvälisten markkinoiden määrittelemään hintaan.
Neljänneksi olisi suotavaa kehittää koordinaatiota komission muiden yksikköjen kanssa ja erityisesti niiden kanssa, joiden tehtäväalueeseen kuuluvat kehitysapuun liittyvät asiat, jotta olisi mahdollista perustaa aluksiin automaattisia valvontajärjestelmiä, jotka voisivat palvella Kap Verden lisäksi muitakin läntisen Afrikan maita.
Tämän investointialueen merkitys korostuu erityisesti, kun otetaan huomioon, että parlamentti on painokkaasti vaatinut vastuullista toimintaa kalastussektorilla ja että saatoin itse todeta paikan päällä Kap Verden viranomaisten käyttäneen erittäin hyvin niitä varoja, jotka sopimuksessa ohjataan teknisiin ja tieteellisiin ohjelmiin.
Lopuksi tuon esiin, että mietinnössä esittämäni ja kalatalousvaliokunnan hyväksymät lainsäädäntöä koskevat tarkistukset on tarkoitettu parantamaan komission ja parlamentin välistä työnjakoa kalastussopimusten suhteen. On tärkeää, rouva komissaari, että komissio ryhtyy vihdoinkin esittämään kertomuksia sopimusten täytäntöönpanosta ja paikallisten kalavarojen tilanteesta jo ennen kuin pöytäkirjojen voimassaoloaika päättyy, jotta Euroopan parlamentti voisi ottaa niihin kantaa ennen niiden uudistamista.
Herra puhemies, hyvät kollegat, tämä mietintö liittyy monista kalastussektoria koskevista ehdotuksista käytyihin keskusteluihin. Täällä on käsitelty esimerkiksi yhteisön ja Guinea-Bissaun välisen kalastussopimuksen uudistamista neljäksi vuodeksi ja yhteisön ja Päiväntasaajan Guinean sekä Norsunluurannikon välisten kalastussopimusten uudistamista kolmeksi vuodeksi. Näistä tyydyn luonnollisestikin esittämään lyhyesti vain muutaman huomion. Olen hyvin huolissani Päiväntasaajan Guinean sopimuksen pöytäkirjaan sisältyvistä ehdoista. Kuten tiedetään, pöytäkirja koskee lähinnä tonnikalaa, mutta siinä lisätään kalastusmahdollisuuksia lähes 50 %: lla samalla, kun myönnettävien lisenssien määrä kasvaa 53: sta 68: aan, vaikka on käynyt täysin selväksi, että tarkastusta ja valvontaa koskevat määräykset toimivat huonosti, tieteellisten ohjelmien rahoitus vähenee olennaisesti ja kalastusalueiksi hyväksytään aluevedet neljän meripeninkulman päässä rantaviivasta. Sitä ei mielestäni voida mitenkään pitää oikeana!
Näin ei näytä olevan yhteisön ja Norsunluurannikon välisessä sopimuksessa, joka sekin koskee lähinnä tonnikalaa. Siinä kalastusmahdollisuuksien ja lisenssien määrä kasvaa suhteellisen vähän, ja samalla koulutukseen ja apurahoihin, valvontaan ja teknisiin ja tieteellisiin ohjelmiin tarkoitettu kokonaisrahoitus kasvaa merkittävästi.
Yhteisön ja Guinea-Bissaun välisessä kalastussopimuksessa, joka on tänään käsiteltävistä sopimuksista vanhin, laajin ja monipuolisin, annetaan Espanjalle, Italialle ja Portugalille jopa 9600 vuotuisen bruttorekisteritonnin kapasiteetti katkarapujen pyyntiin; pääjalkaisten pyyntiin siinä esitetään kolmentuhannen vuotuisen bruttorekisteritonnin kapasiteettia Espanjan ja Italian käyttöön, ja lisäksi se antaa mahdollisuuden myöntää enintään 89 lisenssiä tonnikala-aluksille.
Lukuun ottamatta edellä mainittua yhteisön ja Päiväntasaajan Guinean välistä kalastussopimusta, jonka pöytäkirja on mielestämme ristiriidassa parlamentin jo aikoja sitten hyväksymien kalavarojen suojelun perusperiaatteiden kanssa ja joka hyväksyy toiminnan vesillä, jotka tulisi varata yksinomaan paikallisille kalastajille, meidän ryhmämme puoltaa muiden sopimustekstien hyväksymistä.

Jöns
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat! Menettelysäännöillä kaikki kolme toimielintä ovat sitoutuneet tekemään kaiken vallassaan olevan varmistaakseen kalastussopimuksen nopean käsittelyn. Paperille voi kuitenkin kirjoittaa mitä tahansa. Se näyttäisi edelleenkin olevan komission kanta, vaikka menettelysääntöjen allekirjoituksesta on jo lähes vuosi, sillä komissio konsultoi meitä todellakin kauniin säännönmukaisesti vasta useita kuukausia sopimuksen parafoinnin jälkeen. Tämä koskee myös niitä sopimuksia, joista keskustelemme tänään. Oikeudenmukaisuuden vuoksi sanottakoon, että siitä, että parlamentaarinen menettely voidaan saattaa päätökseen alle kuukaudessa, saamme kiittää neuvoston nopeaa konsultointia sekä asian nopeaa käsittelyä valiokunnissamme.
Jos komissio noudattaisi menettelysääntöjä eli päättäisi neuvottelut ajoissa, välttyisimme myös toiselta harmilta. Tällä tarkoitan sitä, komission sitoumusta kolmansille valtioille maksujen kiinteistä määräajoista ja summista, ilman asianmukaista oikeudellista perustaa. Nyt käsiteltävänä olevassa sopimuksessakaan se ei odottanut parlamentin lausuntoa. Sehän ei merkitse muuta, kuin että komissio kiertää tässä parlamentin budjettivallan käyttäjänä systemaattisesti. Minusta se alkaa olla todella sietämätöntä!
Yhtä mahdoton on myös vaatimus, että taas kerran hyväksymme neljän sopimuksen väliaikaisen soveltamisen vain, koska komissio neuvottelee liian myöhään. Kaikki sopimukset ovat olleet käytössä jo kuukausia. Näin ollen totean, että menettelysäännöt eivät ole millään tavalla parantaneet komission surkeaa johtamista kalastussopimuksiin liittyvissä asioissa. Tosin me saamme tätä nykyä sopimustekstit heti allekirjoittamisen jälkeen alkukielellä. Saamme tekstit kuitenkin ilman taloudellisten vaikutusten erittelyä rahoitusta koskevassa selvityksessä. Ja se, hyvät kollegat kalatalousvaliokunnasta, ei todellakaan käy!
Meille budjettivallan käyttäjinä rahoitusta koskeva selvitys on välttämätön, ja se, ettei luonnoksien avulla voi työskennellä, on käynyt ilmi kerta toisensa jälkeen. Kap Verden tapauksessa rahoitusta koskeva selvitys ei täsmää vieläkään!
Sallikaa minun sanoa tänään vielä kerran selvästi myös kollegoilleni kalatalousvaliokunnassa, että meille budjettivallan käyttäjinä on yhä edelleen välttämätöntä, että kansainväliset kalastussopimukset ymmärretään niin, että niissä on kysymys ei-pakollisista keinoista.

Apolinário
Arvoisa puhemies, otan kantaa tähän asiaan pelkästään kalatalousvaliokunnan näkökulmasta. Mielestäni jo pidetyt puheenvuorot, joissa asiaa käsiteltiin prosessin kannalta, sivusivat myös sellaisia kysymyksiä, joita on syytä käsitellä lähemmin. Mielestäni parlamentin kalastussopimuksia koskevat toimivaltuudet kuuluvat koko parlamentille eivätkä ainoastaan yksittäiselle valiokunnalle, mutta tähdennän joka tapauksessa tässä yhteydessä, että aion ottaa kantaa itse kalastussopimuksiin ja erityisesti Kap Verden ja Guinea-Bissaun kanssa solmittavien kalastussopimusten sisältöön.
Haluaisin kuitenkin korostaa, miten vaikeaa meidän on ylläpitää kalastussopimusten asemaa, kun komissio rikkoo järjestelmällisesti menettelytapoja ja asettaa meidät järjestelmällisesti tilanteeseen, jossa joudumme ottamaan mietintöihin kantaa sen jälkeen, kun pöytäkirjat on jo allekirjoitettu ja prosessi on käynnissä.
Kaiken tämän voi kuitenkin nähdä toisestakin näkökulmasta. On selvää, että tämä tilanne koskettaa meitä lähimmin, koska sopimusten puitteissa toimivat alukset tulevat Portugalista, Espanjasta ja Ranskasta. Ne parlamentin jäsenet, jotka eivät ole näissä asioissa tilivelvollisia kansalaisilleen, voivat kenties käyttää jyrkempää kieltä.
Kap Verden sopimuksesta tahtoisin tähdentää seuraavaa. Vuosien 1990 ja 2000 välisenä aikana - eli ensimmäisen ja tämän kolmannen pöytäkirjan välillä - taloudellisia korvauksia Kap Verdelle supistettiin 40 %: lla. Samanaikaisesti kalastusmahdollisuudet ja erityisesti tonnikalan kalastusmahdollisuudet lisääntyivät 40 %: lla, ja alusten määrä kasvoi ensimmäisessä pöytäkirjassa sovituista 50: stä aluksesta nyt voimassa olevan pöytäkirjan 73: een alukseen. Tämä merkitsee sitä, että sopimuskumppanimme on maa, jolla on rahallisia ja taloudellisia vaikeuksia ja joka pohjimmiltaan kärsii sellaisesta strategiasta, joka on tuonut mukanaan asteittaisia supistuksia kalastussopimusten nojalla maksettaviin taloudellisiin korvauksiin. Tosin on syytä huomata, että laivanvarustajien ja erityisesti pohjasiima-alusten varustajien kalastusmahdollisuudet ovat kasvaneet toisen ja nyt hyväksyttävän pöytäkirjan välillä 30 %. Mutta samalla tahtoisin vielä kerran korostaa, että Kap Verden sopimukseen sisältyvä taloudellinen korvaus supistui 40 % ensimmäisen pöytäkirjan ja nyt hyväksyttävän pöytäkirjan välillä.
Guinea-Bissaun kanssa solmittavasta sopimuksesta haluan lopuksi tuoda esiin sen, että taloudellisen korvauksen määrää ei ole lisätty lainkaan vuodesta 1993 lähtien, joten korvausten tarkistaminen on nyt perusteltua. Emme saa unohtaa, että kyseisten maiden - Kap Verden ja Guinea-Bissaun - oma taloudellinen hyvinvointi on hyvin riippuvainen näistä kalastussopimuksista, ja on tarpeen myös tähdentää - kuten kollega Honório Novo omassa puheenvuorossaan jo tähdensi - että kumpikin maa on pyrkinyt parhaansa mukaan käyttämään hyvin tutkimukseen ja teknisiin opintoihin tarkoitetut apurahat.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, meillä on tänään käsiteltävänämme viisi mietintöä, joihin meidän on otettava kantaa. Neljä niistä koskee kansainvälisiä sopimuksia, yksi koskee, niin kuin jo kuulimmekin, Etelämantereen valvonta- ja säilyttämistoimenpiteitä. Kalastuspolitiikan kannalta kansainvälisten sopimusten tärkeä näkökulma otetaan puheeksi käsiteltäessä Euroopan parlamentin keskiviikkoista päätöslauselmaa Amsterdamin sopimuksesta, myös kalatalousvaliokunnan painostuksesta.
Vaaditaan, että hyväksyntämenettelyä sovellettaisiin kaikkiin tärkeisiin kansainvälisiin sopimuksiin. Se, että meitä on tähän mennessä pelkästään kuultu, on tuntuvasti vaikeuttanut tehokasta työskentelyämme - rouva Bonino ja muut - ja tehnyt sen joissakin tapauksissa jopa mahdottomaksi. Myönnän mielelläni, että teidän persoonallisuutenne ansiosta, rouva Bonino, tilanne on parantunut menneisyydessä erityisesti tiedottamisen osalta, sillä tiedot tulevat meille nyt huomattavasti nopeammin. On kuitenkin edelleen totta, että Euroopan parlamentti voi todella vaikuttaa kolmansien maiden kanssa solmittaviin kalastussopimuksiin, jos hyväksyntämenettely toimii yleisenä oikeudellisena perustana.
Vasta sitten voimme sopivin keinoin toteuttaa yhdessä työstämiämme ja Euroopan parlamentin äskettäin hyväksymiä linjauksia, jotka koskevat sopimuksia kolmansien maiden kanssa. Ennen kuin jonakin päivänä ennen pitkää ovella on uusi hallitusten välinen konferenssi, joka toivottavasti tuo meille paremmat vaikutusmahdollisuudet, voimme kuitenkin toivoa myönteistä päätöstä kansainvälisen sopimuksen - tässä Mauritanian kanssa solmitun kansainvälisen sopimuksen - käsittelylle Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa. Se, jos tuomio olisi meidän mielemme mukainen, veisi meitä ison askeleen eteenpäin. Toivottavasti tulos selviää pian, me odotamme sitä jännittyneinä.
Sillä välin meidän täytyy työskennellä niiden mahdollisuuksien avulla, jotka meillä on käytössämme. Ne rajoittuvat ainakin muodollisesti kalatalousvaliokunnan tarkistusehdotuksiin, joita Euroopan kansanpuolueen ryhmä mielellään kannattaa. Budjettivaliokunnan tarkistusehdotuksia emme kuitenkaan voi kannattaa sellaisinaan. On periaatteessa oikein vaatia tiedottamista ajoissa sekä toisaalta parlamentin osallistumista, ja vastaisuudessa päätöksenteon estäminen ei ole enää näkökenttämme ulkopuolella. Herää kuitenkin oikeudellinen kysymys, voimmeko tässä mielessä puuttua voimassa olevaan sopimukseen ja samalla myös komission lainmukaiseen mandaattiin.
Jotain on kuitenkin tapahduttava! Sen vuoksi pyydän teiltä, että ette sivuuta jäljellä olevia periaatteellisia kysymyksiä. Muuten toiset astuvat meidän varpaillemme, ja meidän budjettiammehan uhataan supistaa. Se tulee olemaan kivuliasta! Sitä meidän on joka tapauksessa vältettävä!

Baldi
Arvoisa puhemies, puhun Tajanin puolesta. Suhtaudumme myönteisesti Euroopan unionin ja Guinea Bissaun väliseen kalastussopimukseen, koska se on erityisesti myös Italian etujen mukainen. Se on itse asiassa yksi niistä harvoista sopimuksista, joista hyötyvät italialaisetkin kalastusalukset. Pöytäkirja tarjoaa Italialle mahdollisuuden kalastaa 4 miljoonan bruttotonnin edestä katkarapuja ja tuhannen tonnin edestä pääjalkaisia ja syvänmerenkaloja. Italialaisia kalastusaluksia, jotka toimivat Guinea Bissaun vesillä yhteisön luvalla, on viisi, ja niitä tulee kolme lisää tammikuussa 1998.
Kyseessä on jo vuosia sitten hyväksytty sopimus, jossa ei ole ristiriitaisia näkökohtia, vaan joka näyttää päinvastoin tarjoavan sellaista joustavuutta, että se voidaan mukauttaa jäsenmaiden vaatimuksiin. Pöytäkirjan uudistaminen tuo oikeastaan joitakin muutoksia edelliseen nähden. Ne perustuvat kalastusmahdollisuuden todelliseen käyttöasteeseen. Näin pääjalkaisten ja syvänmerenkalojen kalastus, joka on vähentynyt tuhannella bruttotonnilla, on mukautettu viime vuosien vähentyneeseen saaliiseen - tämä on vain 20 prosenttia yhteisön neuvottelemista mahdollisuuksista.
Mitä tulee katkarapujen kalastusmahdollisuuksiin, yhteisö oli käyttänyt niistä jo noin 93 prosenttia, mikä on hyvä peruste nykyisessä pöytäkirjassa esitetylle 800 bruttotonnin lisäykselle.
Tämä mukautus on parannus yhteisön kalastusalusten pyydystettävän kalansaaliin hinta-hyötysuhteeseen ja Guinea Bissaun tasavallan maksamaan rahoitusosuuteen, joka nousee 34 miljoonaan ecuun vuodessa. Rahoitusosuuden lisäksi - Guinea Bissaun hallituksen pyynnöstä - Euroopan unioni osallistuu mm. sellaisten opiskeluapurahojen sekä, tieteellisten ja teknisten ohjelmien kustannuksiin, jotka on suunnattu tietoisuuden lisäämiseen meren voimavaroista sekä lähivesikalastusohjelmien tukemiseen.
Viimeinen huomioni koskee tänään tarkasteltavana olevaan mietintöön esitettyjä tarkistuksia. Kysymys, joka koskee luokittelua ei-velvoittavaksi sekä kalastussopimuksiin liittyviä kustannuksia, käsitellään uudelleen neuvostossa, parlamentissa ja komissiossa, ja siihen kohdistuu siis erityisbudjettimenettelyitä. Siksi meidän ryhmämme ei tue tämänkaltaisia tarkistuksia.

Ripa di Meana
Arvoisa puhemies, huomatessani, etten pysty syventymään tähän asiaan, tyydyn huomauttamaan, että kalatalousvaliokunta ja parlamentti valittavat jatkuvasti täysistunnoissaan käsittelemiensä sopimusten eri näkökohdista - ja näitä kohtia ovat korostaneet tänään myös Kindermann ja Jöns. Kustannukset: se, että parlamentti on saanut osallistua vain neuvotteluihin, paitsi Marokon sopimuksia ja niiden vaikutusta kalakantoihin ja paikallisiin kalastusyhteisöihin koskevissa neuvotteluissa. Silti joka kerta kun näitä sopimuksia tarkastellaan, parlamentti lopuksi hyväksyy ne. Jos parlamentti haluaa tosissaan, että komissio ja neuvosto ottavat huomioon tämän kriittisen ilmapiirin, sen olisi tänään hylättävä sopimukset kritisoimatta ja pikemminkin tuettava kalastuskomissaari Boninon politiikkaa, sekä lähetettävä selkeä viesti komissiolle ja neuvostolle siitä, että tämä ei ole hyväksyttävää kuulemista. Siksi juuri vihreät äänestävät näitä sopimuksia vastaan.

Puhemies
Kiitos, herra Ripa di Meana. Teitte ihailtavan yhteenvedon, josta olen puhemiehenä kiitollinen. Olen puhemiehenä, kuten tiedätte oikein hyvin, ankara nuijan kanssa mutta hyvin heikko kellon kanssa.

Fraga Estévez
Kiitos, arvoisa puhemies, ja kiitos rouva komissaarille siitä, että hän on täällä tänään. Minun on ensiksikin tietysti kiitettävä kaikkia neljää esittelijää, Novoa, Kindermannia, Medinaa ja Imazia, neljästä erinomaisesta mietinnöstä, jotka on sitä paitsi laadittu hyvin nopeasti, vaikka se ei olekaan laskenut heidän meille esittelemiensä töiden tasoa.
Mielestäni näistä neljästä pöytäkirjasta kokonaisuutena katsoen on paljon hyötyä niin Euroopan unionille kuin kolmansillekin maille, koska kalastusmahdollisuuksia on yleisesti ottaen lisätty ja koska yhteisön talousarviosta on osoitettu varoja sellaisiin kohteisiin kuin pienimuotoisen kalastuksen kehittämiseen, erityisesti molempien Guineoiden pöytäkirjoissa, ja kolmansien maiden valvonnasta vastaaviin elimiin.
Kaikkia niitä ajatellen, joiden mielestä yhteisön kolmansissa maissa harjoittama kalastus ei ota huomioon kalakantojen tilaa ja alueen kalavesien tulevaisuutta, haluaisin kuitenkin korostaa Kindermannin mietinnön tapaan, ja mielestäni hän ei ole korostanut sitä tarpeeksi, Atlantin tonnikalojen suojelemiseksi tarkoitettua kuuluisaa suunnitelmaa, joka on käynnistetty yhteisön tonnikalapakasteiden tuottajien kolmen tärkeimmän järjestön aloitteesta. Mielestäni meidän, jotka usein arvostelemme tätä alaa, olisi päinvastoin tuettava yhä enemmän tällaisia aloitteita, koska ne osoittavat, että myös itse ala tietää tehtävänsä ja pyrkii aiemmin tehdyistä virheistä huolimatta toimimaan kalakantojen hyväksi myös kolmansien maiden eikä ainoastaan yhteisön aluevesillä.
Mielestäni tämän suunnitelman tavoitteena - haluan, että se tulee selväksi - on se, että tonnikalavarojen seurantaa harjoittaa aluksilla liikkuva vapaaehtoisten tarkkailijoiden ryhmä, joka valvoo laajalla alueella, joka käsittää edellä mainitun Päiväntasaajan Guinean lisäksi Kamerunin, Sâo Tomén ja Príncipen, Gabonin ja osittain Nigerian aluevedet.
Haluaisin lopuksi puhua myös ministerineuvostosta. Haluan kääntyä rouva Jönsin puoleen: rouva Jöns, olen kiitollinen neuvoistanne, mutta parlamentissa on monta jäsentä, jotka eivät yhdy budjettivaliokunnan ajatuksiin. Haluankin sanoa teille, että, jos te kerran aina vetoatte lokakuussa 1993 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen kuuluisaan kohtaan muista kuin pakollisista menoista ja budjettivaliokunta tai parlamentti ei ole yhtä mieltä sekä komission että neuvoston tekemästä luokittelusta, moittisitte komissiota ja neuvostoa siitä, etteivät ne ole noudattaneet tätä toimielinten välistä sopimusta. Mikäli ette tee niin, minä ja muutamat muut parlamentin jäsenet luulemme yhä, että kyseessä on varmaankin jokin muu kuin pakollinen meno.

Provan
Arvoisa puhemies, tämä on ollut hyvä keskustelu ja se on erittäin tärkeä tietyille jäsenvaltioille. Olen iloinen siitä, että menettelyt näyttävät etenevän, joskin useimmat kollegat lienevät samaa mieltä siitä, että ne eivät ole vielä tyydyttävässä vaiheessa, mitä tulee komissiosta tuleviin ehdotuksiin ja niiden käsittelyyn täällä ja neuvostossa. Tärkein huolenaiheeni on, että yritämme parlamenttina varmistaa, että saamme kehityspolitiikkamme joihinkin näistä kehitysmaista ja että kalastuspolitiikkamme ja mahdollisuutemme on ilmaistu oikein. Minä uskon siihen, että pitää varmistaa se, että emme riistä joitain näistä kalakannoista.
Pitkällä aikavälillä meidän on varmistettava, että nuo maat kehittävät omat paikalliset kalastusteollisuutensa. Tämä tarkoittaa sitä, että meidän on varmistettava, että käytettäväksi asettamiamme huomattavia varoja käytetään asianmukaisesti. Minun nähdäkseni näissä mietinnöissä puhutaan yhteensä 41 miljoonasta ecusta, mikä on paljon rahaa siroteltuna eri aluksiin, jotka osallistuvat tähän paikalliseen kalastukseen, josta solmimme sopimuksia.
Euroopan kalastuslaivaston tulevaisuus on hyvin riippuvainen näistä sopimuksista. Jäsenvaltioiden, jotka käyttävät noita varoja, pitää huomata, että niiden täytyy ehkä joskus tulevaisuudessa tasapainottaa sitä, että kalastusmahdollisuuksia ei enää ole. Siksi on tärkeää, että nämä sopimukset nähdään tulevaisuuden tarjoamien mahdollisuuksien valossa, sillä niitä ei ehkä tule aina olemaan. Meidän täytyy tunnustaa se tosiasia, että vaikka me kulutamme paljon kalaa, eurooppalaisilla aluksilla ei ehkä aina ole mahdollisuutta noiden kalakantojen hyväksikäyttöön.

Bonino
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää erityisesti näitä neljää esittelijää heidän mietinnöistään ja ennen yksityiskohtiin paneutumista tarkastella lyhyesti neuvoston johtopäätöksiä - se on keskustelun jälkeen esitellyt lopullisen julistuksen, joka perustuu komission tiedonantoon.
Sen seurauksena viime lokakuun 30. päivänä neuvosto ei pelkästään yksimielisesti vahvistanut kalastussopimusten keskeisiä piirteitä ja niiden elintärkeää merkitystä joillekin yhteisön alueille, vaan se muistutti myös siitä, että on välttämätöntä vahvistaa tätä sektoria palvelevien eri välineiden yhdenmukaisuutta.
Neuvosto hyväksyi lisäksi komission lähestymistavan, jonka mukaan näiden sopimusten on edistettävä entistä vastuullisempaa ja siis kestävämpää kalastuspolitiikkaa. Tarkat elementit on määritetty, ja varsinkin komissio on sitoutunut kalastussopimusten kokonaisarviointiin ensi vuoden kuluessa.
Haluan nyt palata täällä esitettyyn neljään pöytäkirjaan ja joihinkin niiden esille nostamiin ongelmiin. Komissio ei ilmeisestikään osallistu täysin sisäiseen keskusteluun pakollisista ja ei-pakollisista kuluista, vaan vahvistaa sovitun käyttäytymissäännöstön olemassaolon: se myöntää sisäiset myöhästymisensä esimerkiksi Norsunluurannikon sopimuksessa, mutta ilmoittaa myös ponnistelleensa näinä kuukausina uskomattoman lujasti toimittaakseen riittävästi asianmukaista ja ajankohtaista tietoa parlamentille.
Vakuutan teille, hyvät parlamentin jäsenet, että joskus tunnen itseni hieman turhautuneeksi: ymmärrän, että kaikki voisi olla paremminkin, mutta joskus minusta olisi mukavaa, että erityisesti kalastussopimuksissa annettaisiin tunnustusta komissiolle sen huomattavista ponnisteluista, politiikan johdonmukaisuudesta, tiedotuksesta parlamentille ja valvonnan välttämättömyyden korostamisesta. Esimerkiksi tässä viimeksi mainitussa asiassa olette varmaankin huomannut, edustaja Kindermann, että olemme ensimmäistä kertaa valtuuttaneet Päiväntasaajan Guinean tarkastajat nousemaan tarvitessaan EU: n kalastusaluksiin.
En nyt tiedä olisiko tämä mahdollista japanilaisten, taiwanilaisten, korealaisten kanssa, mutta minusta ei näytä siltä. Haluaisin siis, että nämä pienet tai suuret uudistukset kalastussopimuksissa pantaisiin merkille. Päiväntasaajan Guineasta haluaisin vielä sanoa, että valvonnan vahvistamiseen myönnetyt 170 000 ecua ovat tuolle maalle suuri rahasumma, ja meidän onkin ponnisteltava suuresti näin suuren rahamäärän käyttämiseksi, jota tuo maa ei ehkä osaa itse käyttää.
Yhä Päiväntasaajan Guineasta: kuten tiedätte, Kindermann, yhteisöstä on tullut ICCAT-järjestön täysjäsen vasta tänä vuonna - se oli kyllä osallistunut toimintaan edellisinä vuosina - Päiväntasaajan Guineahan kuuluu myös järjestöön. Mielestäni nämä ponnistelut on nyt tehty ja mm. teidän esittämänne ja ICCAT: ilta saamanne luvut kalakannasta koskevat Atlantin koko kalakantaa - koko kantaa, eikä vain Päiväntasaajan Guineaa. Haluaisin tässä korostaa, kuten puhemies Fraga sanoi, että meidän on itsemmekin huomattava, kun teollisuutemme tekee aivan erityisiä ponnisteluita ja on hyvänä esimerkkinä.
Arvoisa Medina, meidän pitäisi kannustaa sitä - en tiedä, kuinka saada japanilaiset käyttämään meidän valvontajärjestelmiämme. Jos teillä on jokin nerokas ajatus, kertokaa se minulle, koska kaikkien monenkeskeisten kokousten lisäksi en enää keksi mitään muuta. Jos siis jollakulla on ideoita siitä, kuinka saada muut kansainväliset alukset noudattamaan meidän standardejamme vielä kun kaikki on parannettavissa, myönnän, että voisimme kaikki hyötyä siitä.
Myönnän esimerkiksi, että myöhästyimme Norsunluurannikon suhteen - kerroin sen jo Euroopan parlamentille - komission sisäisten, todella byrokraattisten syiden vuoksi. Olen mielestäni vastannut joukkoon ongelmia. Toivon kuitenkin, että huomattavat ponnistelumme parlamentin pitämiseksi ajan tasalla saisivat tunnustusta.
Loppujen asioiden suhteen komission on sovellettava olemassa olevia määräyksiä ja käyttäytymissäännöstöjä. Jos vielä joskus tulee uusia sopimuksia, komissio soveltaa sitten varmasti uusia määräyksiä.

Puhemies
Kiitos, rouva Bonino.
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme äänestykseen.
Imaz San Miguelin kalatalousvaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0300/97) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan yhteisön ja Guinea-Bissaun tasavallan hallituksen välillä Guinea-Bissaun rannikon edustalla harjoitettavasta merikalastuksesta tehdyssä sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamisesta 16 päivän kesäkuuta 1997 ja 15 päivän kesäkuuta 2001 väliseksi ajaksi tehdyn pöytäkirjan vahvistamisesta (KOM(97)0395 - C4-0448/97-97/0205(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

von Habsburg
Arvoisa puhemies! Olen matkustellut Guinea-Bissaussa melko paljon ja olen hyvin vaikuttunut ystäväni Imazin mietinnöstä. Valitettavasti on vain todettava, että lukiessa minussa heräsi joitakin epäilyjä. Minä tosin äänestin mietinnön puolesta, mutta en silti ole kaikilta osin täysin tyytyväinen siihen, sillä kalastus on Guinea-Bissaun väestön elämän perusta. Tapa, jolla kiintiöt määriteltiin, kätkee vaaran, että täällä tosiaan kalastetaan aivan liikaa. On toki hyvä, että kiintiöitä määrätään, aikaisemmin niitä ei edes ollut olemassa. Siihen aikaan ihmiset elivät pitkälti kalastuksesta. Muistan vielä, että minulle kerrottiin tuolloin, että kahden minuutin aikana voi kalastaa riittävästi yhden perheen elättämiseen. Enää se ei pidä paikkaansa, ja pyytäisinkin kovasti, että sen jälkeen kun kaikki on ruvennut viemään neljä vuotta, kahden vuoden jälkeen oltaisiin erittäin varovaisia.

Andersson ja Wibe
Me emme voineet äänestyksessä kannattaa mietintöä. Kannanotto on periaatteellinen ja sitä ei pidä nähdä esittelijän työn paheksumisena. Me tarkoitamme sitä, että meidän mielestämme Euroopan unionin on lopetettava tämäntyyppiset kalliit kalastussopimukset ja ryhdyttävä tukemaan ennen kaikkea kehitysmaiden omaa kalataloutta. Tällainen ratkaisu myötävaikuttaisi paremmin kalastuksen merkityksen kehittämiseen maailmanlaajuisessa elintarvikehuollossa, vahvistaisi näiden maiden talouden kehitystä sekä myös poistaisi niitä riskejä, joita kalastussopimukset voivat sisältää, esimerkiksi sitä, että tietyille jäsenvaltioille annettaisiin epäsuoraa tukea toiminnan jatkamiselle sellaisessa tilanteessa, jossa koko Euroopan kalatalous on merkittävien rajoitusten tarpeessa. Me toivomme siksi näkevämme sellaista kehitystä, jossa yhteisö ei tee uusia tämäntyyppisiä sopimuksia eikä jatka aikaisemmin tehtyjä sopimuksia.
Me haluamme myös korostaa tarvetta tehokkaammin tutkia tällaisia kolmansien maiden kanssa tehtyjä sopimuksia talousarvion kannalta.
Medina Ortegan mietintö
Andersson ja Wibe
Emme voineet äänestyksessä kannattaa mietintöä. Kannanottoa ei pidä nähdä esittelijän työn paheksumisena. Tarkoitamme sitä, että meidän mielestämme Euroopan unionin on lopetettava tämäntyyppiset kalliit kalastussopimukset ja ryhdyttävä tukemaan ennen kaikkea kehitysmaiden omaa kalataloutta. Tällainen ratkaisu myötävaikuttaisi paremmin kalastuksen merkityksen kehittämiseen maailmanlaajuisessa elintarvikehuollossa, vahvistaisi näiden maiden talouden kehitystä sekä myös poistaisi niitä riskejä, joita kalastussopimukset voivat sisältää, esimerkiksi sitä, että tietyille jäsenvaltioille annettaisiin epäsuoraa tukea toiminnan jatkamiselle sellaisessa tilanteessa, jossa koko Euroopan kalatalous on merkittävien rajoitusten tarpeessa. Toivomme siksi näkevämme sellaista kehitystä, jossa yhteisö ei tee uusia tämäntyyppisiä sopimuksia eikä jatka aikaisemmin tehtyjä sopimuksia.
Haluamme myös korostaa tarvetta tehokkaammin tutkia tällaisia kolmansien maiden kanssa tehtyjä sopimuksia talousarvion kannalta.
Kindermannin mietintö
Andersson ja Wibe
Haluaisimme kiittää esittelijää hyvin tehdystä työstä mietinnön osalta. Emme voineet äänestyksessä kannattaa mietintöä. Kannanotto on periaatteellinen ja sitä ei pidä nähdä esittelijän työn paheksumisena. Tarkoitamme sitä, että meidän mielestämme Euroopan unionin on lopetettava tämäntyyppiset kalliit kalastussopimukset ja ryhdyttävä tukemaan ennen kaikkea kehitysmaiden omaa kalataloutta. Tällainen ratkaisu myötävaikuttaisi paremmin kalastuksen merkityksen kehittämiseen maailmanlaajuisessa elintarvikehuollossa, vahvistaisi näiden maiden talouden kehitystä sekä myös poistaisi niitä riskejä, joita kalastussopimukset voivat sisältää, esimerkiksi sitä, että tietyille jäsenvaltioille annettaisiin epäsuoraa tukea toiminnan jatkamiselle sellaisessa tilanteessa, jossa koko Euroopan kalatalous on merkittävien rajoitusten tarpeessa. Toivomme siksi näkevämme sellaista kehitystä, jossa yhteisö ei tee uusia tämäntyyppisiä sopimuksia eikä jatka aikaisemmin tehtyjä sopimuksia.
Haluamme myös korostaa tarvetta tehokkaammin tutkia tällaisia kolmansien maiden kanssa tehtyjä sopimuksia talousarvion kannalta.
Novon mietintö
Andersson ja Wibe
Emme kannattaneet mietintöä. Kannanotto on periaatteellinen. Tarkoitamme sitä, että meidän mielestämme Euroopan unionin on lopetettava tämäntyyppiset kalliit kalastussopimukset ja ryhdyttävä tukemaan ennen kaikkea kehitysmaiden omaa kalataloutta. Tällainen ratkaisu myötävaikuttaisi paremmin kalastuksen merkityksen kehittämiseen maailmanlaajuisessa elintarvikehuollossa, vahvistaisi näiden maiden talouden kehitystä sekä myös poistaisi niitä riskejä, joita kalastussopimukset voivat sisältää, esimerkiksi sitä, että tietyille jäsenvaltioille annettaisiin epäsuoraa tukea toiminnan jatkamiselle sellaisessa tilanteessa, jossa koko Euroopan kalatalous on merkittävien rajoitusten tarpeessa. Toivomme siksi näkevämme sellaista kehitystä, jossa yhteisö ei tee uusia tämäntyyppisiä sopimuksia eikä jatka aikaisemmin tehtyjä sopimuksia.
Haluamme myös korostaa tarvetta tehokkaammin tutkia tällaisia kolmansien maiden kanssa tehtyjä sopimuksia talousarvion kannalta.

Istuntokauden keskeyttäminen
Puhemies
Hyvät läsnäolijat, kuten velvollisuus edellyttää ja tämä velvollisuus on minulle miellyttävä, minun on kiitettävä parlamentin muuta henkilökuntaa, tulkkeja, vahtimestareita jne. heidän avustaan. Haluaisin kuitenkin tänään, hyvät läsnäolijat, arvostella lempeästi puhemiehistön virkamiehiä, koska, kuten te olette kenties voineet havaita, minulla ei viime aikoina ole ollut tilaisuutta olla puhemiehenä perjantaisin viikon niin lohdullisessa päätöksessä. Puhemiehistön yksiköt eivät ole suoneet minulle sitä tilaisuutta. Ne siis osittain heikentävät herra Kellett-Bowmanin minulle antamaa lempinimeä, herra Perjantai, joka viittaa juuri Robinson Crusoen seurana saarella olleeseen alkuasukkaaseen. Kyseessä on mielestäni tietenkin lempinimi, mutta se osoittaa lisäksi sen, että parlamentti ei ole rasistinen, koska alkuasukkaasta, vaikkakin kierrätetystä, voi tulla parlamentin varapuhemies.
Toiseksi, ja tämä on minulle kaikkein tärkeintä, en saa nauttia puhemiehenä teidän, Robinson Crusoeiden, lohdullisesta seurasta. Te olette kärsivällisesti jokaisena perjantaina tällä saarella ja pyritte murtamaan sen etäisyyden, joka on meidän ja unionin kansalaisten välillä, kärsivällisellä ja myönteisellä työllä, jossa minulla on kunnia olla mukana.

(Istunto päättyi klo 11.46.)

