Talouspolitiikan laajat suuntaviivat vuodeksi 2007 - Jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivat (keskustelu)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu
Bullmannin laatimasta talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietinnöstä Euroopan unionin taloudellisesta tilanteesta: alustava kertomus talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista vuodeksi 2007
Anderssonin laatimasta työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan mietinnöstä ehdotuksesta neuvoston päätökseksi jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (KOM(2006) 815 - C6-0036/2007 -.
Günter Gloser
neuvoston puheenjohtaja. - (DE) Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia, että minulla on tänään tilaisuus esittää joitakin huomautuksia parlamentin jäsenten laatimista vuoden 2007 talouspolitiikan suuntaviivoja koskevista mietinnöistä. Kuten tiedätte, komissio antoi viime joulukuussa vuosittaisen seurantakertomuksensa Lissabonin strategiasta. Tässä kertomuksessa tarkastellaan, miten yhteisö ja jäsenvaltiot ovat edistyneet Lissabonin strategian täytäntöönpanossa. Siinä annetaan myös talous- ja työllisyyspolitiikkaa koskevia maakohtaisia suosituksia, jotka Ecofin-neuvosto sekä työllisyydestä, sosiaalipolitiikasta, terveydestä ja kuluttaja-asioista vastaava neuvosto laativat yhdessä. Kukin neuvosto keskittyy kuitenkin niiden laadinnassa omaan vastuualueeseensa kuuluviin asioihin.
Panemme siksi tyytyväisenä merkille, että parlamentti on käsitellyt talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Tämänpäiväisen keskustelun lisäksi voimme vaihtaa näkemyksiä myös 26. helmikuuta pidettävässä troikan kokouksessa.
Tammikuussa kokoontunut Ecofin-neuvosto hyväksyi komission seurantakertomuksen suurella enemmistöllä. Kannatamme etenkin kertomuksessa esiin tulevaa myönteistä perusasennetta. Muutosprosessin ensimmäiset konkreettiset tulokset näkyvät jo EU:ssa ja jäsenvaltioissa, sillä taloudellinen tilanne ja työllisyystilanne alkavat yleisesti parantua Euroopan unionissa. Uudistettu Lissabonin strategia on alkanut kantaa hedelmää. On kuitenkin tehtävä selväksi, ettei itsetyytyväisyyteen ole aihetta, kuten eilen useaan otteeseen todettiin. Nykyistä suotuisaa taloudellista tilannetta on hyödynnettävä tulevien uudistusten toteuttamisessa, mikä on erityisen tärkeää, kun otetaan huomioon demografinen muutos, joka aiheuttaa huomattavia haasteita finanssipolitiikalle. Jotta julkisen talouden kestävyys voidaan taata pitkällä aikavälillä, on noudatettava kolmesta pilarista koostuvaa strategiaa. Nämä pilarit ovat eläke- ja terveydenhuoltojärjestelmän uudistus, julkisen velan vähentäminen sekä työllisyyden ja tuottavuuden lisääminen. Myös julkisen talouden laatua on parannettava kohdentamalla julkiset talousarviovarat uudelleen siten, että tuottavuuden lisäämiseen ja innovointiin sekä henkilöresurssien vahvistamiseen käytetään aiempaa enemmän varoja. Maakohtaiset suositukset ovat mainio keino uudistaa talouttamme ja parantaa Euroopan unionin mahdollisuuksia pitää pintansa maailmanlaajuisessa kilpailussa.
Käsittelen ensin lyhyesti kahta Bullmannin mietintöön sisältyvää kohtaa. Mietinnössä todetaan, että finanssi- ja talouspolitiikkaa on koordinoitava paremmin etenkin euroalueella. Tällaiset vaatimukset eivät tule minulle yllätyksenä, sillä niitä on esitetty viime vuosina yhä uudelleen. Nykytilannetta tarkasteltaessa käy kuitenkin nopeasti ilmi, ettei talous- ja rahaliitossa ole puutetta koordinointimenettelyistä. Niitä on pikemminkin liikaa kuin liian vähän. Talouspolitiikan suuntaviivat - joista tänään keskustelemme - ja talousarvion valvontamenettely ovat jo kaksi esimerkkiä näistä menettelyistä. Käytännössä kaikkein tärkeintä on, että näitä menettelyjä sovelletaan johdonmukaisesti ja tehokkaasti. Antamalla maakohtaiset suosituksensa komissio on ottanut ensimmäisen askeleen tätä päämäärää kohti.
Toinen, lähinnä toimielimiä koskeva asiani liittyy Bullmannin mietintöön sisältyvään konkreettiseen ehdotukseen siitä, että kevään Eurooppa-neuvoston jälkeen perustetaan toimielinten välinen työryhmä, joka valmistelee vuodeksi 2008 suunniteltua yhdennettyjen suuntaviivojen tarkistusta. En voi missään tapauksessa esittää tänään lopullista arviotani tästä ehdotuksesta. Ymmärrätte varmasti, että ehdotusta on tarkasteltava perinpohjaisesti eikä pelkkä henkilökohtainen arvio riitä. Täytyy kuitenkin sanoa, ettei se ensisilmäyksellä vaikuta aivan sopimuksissa määrätyn toimielinten välisen tehtäväjaon mukaiselta. Tästä riippumatta voidaan kuitenkin todeta, että neuvoston ja parlamentin välinen kommunikointi on parantanut jatkuvasti viime vuosina etenkin troikan kokousten ja tämänpäiväisen istunnon kaltaisten tapaamisten ansiosta. Tiedän kuitenkin, että parantamisen varaa on aina.
Siirryn nyt Anderssonin mietintöön. EY:n perustamissopimuksen 128 artiklan 2 kohdan nojalla neuvosto vahvistaa komission ehdotuksesta vuosittain suuntaviivat, jotka jäsenvaltiot ottavat huomioon työllisyyspolitiikassaan. Asianmukaisen täytäntöönpanon edellyttämän jatkuvuuden varmistamiseksi vuonna 2002 kuitenkin päätettiin, että työllisyyspolitiikan suuntaviivoja muutetaan lähtökohtaisesti vain kolmen vuoden välein. Lisäksi sovittiin, että ne olisi mukautettava talouspolitiikan suuntaviivoihin. Tämän periaatteen mukaisesti vuonna 2005 vahvistettiin ensimmäiset yhdennetyt suuntaviivat vuosiksi 2005-2008. Komissio ehdotti näin ollen vuonna 2006, ettei vuonna 2005 vahvistettuihin työllisyyspolitiikan suuntaviivoihin tehdä muutoksia. Euroopan parlamentti on pyytänyt useaan otteeseen, että sille annetaan riittävästi aikaa laatia lausuntonsa huolellisesti, koska vuotuisen työllisyysjakson tiukkojen määräaikojen vuoksi on jouduttu yleensä soveltamaan kiireellistä menettelyä. Parlamentti ja neuvosto ovat käyneet asiasta kirjeenvaihtoa.
Parlamentti on pyytänyt, että vuonna 2008 kuulemiseen käytetään enemmän aikaa, koska silloin toteutetaan kolmen vuoden välein tehtävä kattava työllisyyspolitiikan suuntaviivojen tarkastelu. Pohdimme asiaa yhdessä komission kanssa. Vuoden 2008 menettelyn aikataulusta ei valitettavasti voida antaa vielä lausuntoa. Tänä vuonna neuvoston odotetaan pääsevään poliittiseen yhteisymmärrykseen vuoden 2007 työllisyyspolitiikan suuntaviivoista 30.-31. toukokuuta pidettävässä neuvoston kokouksessa, heti kun parlamentti, talous- ja sosiaalikomitea, alueiden komitea ja työllisyyskomitea ovat toimittaneet sille lausuntonsa. Siinä tapauksessa työllisyyspolitiikan suuntaviivat hyväksyttäisiin virallisesti ennen ensi kesää. Kuten esittelijä Andersson toteaa mietinnössään, vaikka työllisyys on viime aikoina lisääntynyt ja työttömyys on vähentynyt, on toteutettava lisää määrätietoisia toimia, jotta Euroopan unionin asettamat tavoitteet voidaan saavuttaa. Haluan lopuksi vielä kerran painottaa, että näiden toimien yhteydessä on erityisesti lisättävä nuorten ja ikääntyvien henkilöjen osallistumista työmarkkinoihin sekä edistettävä mahdollisuuksia yhdistää työ- ja perhe-elämä aiempaa paremmin toisiinsa. Tiedän, että tämä on monissa jäsenvaltioissa aivan asialistan kärjessä, mutta tiedän myös, että tällä alalla todellakin tarvitaan toimia.
Joaquín Almunia
Arvoisa puhemies, olette luvannut, että saan puhua omalla äidinkielelläni.
(ES) Hyvät parlamentin jäsenet, tänään käydään yhteiskeskustelu talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja koskevasta Bullmannin mietinnöstä ja jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoja koskevasta Anderssonin mietinnöstä.
Molemmat mietinnöt perustuvat komission viime joulukuussa antamaan tiedonantoon kasvua ja työllisyyttä koskevan uudistetun Lissabonin strategian täytäntöönpanosta jäsenvaltioissa sekä yhdennettyihin suuntaviivoihin (2005-2008), jotka neuvosto hyväksyi komission ehdotuksesta Euroopan parlamenttia kuultuaan.
Tämänpäiväinen keskustelu käydään 8. maaliskuuta pidettävää Eurooppa-neuvoston kokousta edeltävinä viikkoina, ja tänään puhutaan kevään Eurooppa-neuvoston valmisteluissa tehtävästä yhteistyöstä. Tänä aamuna parlamentti antoi päätöslauselman, jossa se esitti näkemyksensä uudistetun Lissabonin strategian tähänastisesta täytäntöönpanosta sekä painotti aloja ja politiikkoja, joilla jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin on toteutettava päättäväisiä toimia.
On tärkeää korostaa, että tänään käsiteltävänä olevat mietinnöt sekä parlamentin ja komission näkemykset ovat yhdenmukaisia useissa oleellisissa asioissa. Sekä parlamentti että komissio ensinnäkin myöntävät, että talouskasvussa ja työllisyydessä saavutetut tulokset alkavat nyt näkyä. Nämä tulokset on saavutettu soveltamalla uudistetussa Lissabonin strategiassa sovittuja menettelytapoja sekä erityisesti sen ansiosta, että useimmat jäsenvaltiot ovat pyrkineet vakauttamaan julkista talouttaan ja edistämään rakennemuutosta.
Eurostat julkaisi eilen Euroopan unionin BKT:n kasvuluvut vuoden 2006 viimeisen neljänneksen osalta. Näiden tietojen perusteella koko EU:n BKT kasvoi vuonna 2006 käytännössä 3 prosenttia. Tämä olisi EU:n BKT:n nopein kasvuvauhti sen jälkeen, kun Lissabonin strategia otettiin käyttöön vuonna 2000.
Vaikka parlamentti ja komissio ovat yksimielisiä, meidän on kuitenkin korostettava, että muutama vuosi sitten täytäntöön pantujen strategioiden myönteiset tulokset alkavat näkyä. Kansalaisille on tärkeää viestittää, että vakaus- ja kasvusopimuksen sekä Lissabonin strategian voimaantulon jälkeen toteutetut toimet - joita ei ole aina ollut helppo hyväksyä eikä ymmärtää - kantavat nyt hedelmää ja vahvistavat Euroopan sosiaalista mallia globalisaatioprosessissa.
Monet Euroopan yhdentymishankkeen viime aikoina kohtaamat kansalaismielipiteeseen liittyvät ongelmat johtuvat siitä, että tietyillä yhteiskuntamme sektoreilla toimivat kansalaiset pelkäävät, että normit höltyvät ja sosiaalisen mallimme perusta heikkenee globalisaation vuoksi ja ettei Euroopan unioni voi estää tätä toimillaan ja strategioillaan. Jotkut jopa syyttävät Euroopan unionia siitä, että se edistää ja vauhdittaa Euroopan sosiaalisen mallin rappeutumista.
Näkyvissä olevat tulokset osoittavat selvästi, ettei tämä pidä paikkaansa. Väärässä ovat myös ne, joiden mielestä EU:n kehitys on pysähtynyt ja työmarkkinoiden ankaruus estää uusien työpaikkojen syntymisen. Luvut osoittavat, että sen jälkeen, kun euro otettiin käyttöön 1. tammikuuta 1999 eli kahdeksan vuotta sitten, Euroopan unionissa on perustettu neljä kertaa enemmän työpaikkoja kuin edellisten kahdeksan vuoden aikana. Lisäksi tällä vuosikymmenellä, Lissabonin strategian käyttöönoton jälkeen, Euroopan unionissa on perustettu huomattavasti enemmän työpaikkoja kuin Yhdysvalloissa.
Jotkut moittivat EU:n talousarviopolitiikkaa rajoittavaksi ja väittävät vakaus- ja kasvusopimuksen hidastaneen talouskasvua. Totuus on kuitenkin se, että talous on kasvanut viime aikoina eniten nimenomaan niissä euroalueen ja Euroopan unionin valtioissa, joissa on paras julkisen talouden rahoitusasema ja joiden talousarvio on ylijäämäinen. Julkinen talous vakaantuu ja kohentuu, kun talouskasvu lisääntyy ja uusia työpaikkoja perustetaan aiempaa enemmän.
Viime aikoina on puhuttu paljon siitä, että euron vahvuus dollariin ja jeniin nähden haittaa vientiämme, mutta tosiasiassa euroalueen kauppatase on parantunut Yhdysvaltoihin nähden vuonna 2006 ja öljynhintojen nousu on osittain hyvitetty lisäämällä euron arvoa dollariin nähden.
Hyvät parlamentin jäsenet, lyhyesti sanoen kansantalouksiemme kohentuminen ja työpaikkojen syntymisen nopeutuminen osoittavat selvästi, että Euroopan sosiaalinen ja taloudellinen malli, jossa taataan korkea sosiaalisen suojelun taso ja sovelletaan tiukkoja ympäristövaatimuksia, soveltuu täysin yhteen globaalin talouden ja talouskasvun kanssa. Eurooppa, sen valtiot ja kansantaloudet ovat aina menestyneet paremmin, kun ne ovat avautuneet muulle maailmalle. Nyt kun maailmantalous laajenee ennätysvauhtia, Euroopan unioni ja sen kansalaiset hyötyvät maailmanlaajuisessa toiminnassa merkittävästi rajojemme avautumisesta ja kansantalouksiemme tehokkaasta yhdentymisestä.
Lähettämällä kansalaisille tämän viestin emme ainoastaan puolusta viime vuosina harjoittamaamme talous- ja sosiaalipolitiikkaa vaan lisäämme myös oleellisesti luottamusta siihen, että EU pystyy takaamaan kansalaistensa hyvinvoinnin. Näin meillä on myös vankka perusta sen poliittisen tahdon vahvistamiselle, jota tarvitaan Lissabonin strategiassa määrättyjen rakenneuudistusten toteuttamiseen.
Tänään käsiteltävissä mietinnöissä ja komissiossa ollaan lähtökohtaisesti yhtä mieltä toiseksi siitä, että jäsenvaltioiden kansallisten uudistussuunnitelmien perusteella aloitettuja uudistuksia on tehostettava. Voimakkaasti kasvavien talouksien dynaamisuus, väestön ikääntyminen, monien EU:n jäsenvaltioiden edelleen heikko kasvupotentiaali, joidenkin jäsenvaltioiden jatkuva julkisen talouden epätasapaino, hidas tuottavuuden kasvu ja työmarkkinoiden segmentoituminen ovat näin ollen erittäin merkittäviä syitä jatkaa toimia, joilla parannetaan innovointikykyä, mahdollisuuksia elinikäiseen oppimiseen ja markkinoiden toimintaa sekä tervehdytetään julkista taloutta.
Kolmanneksi parlamentti ja komissio ovat yhtä mieltä oleellisesta vaatimuksesta, jonka mukaan yksittäisissä jäsenvaltioissa toteutettujen toimien ohella toimintaa tarvitaan myös EU:n tasolla, jotta voidaan edistää sisämarkkinoiden toteutumista taloutemme kannalta ratkaisevilla aloilla, kuten energia-alalla ja rahoituspalvelujen alalla, lisätä innovointiin myönnettävää tukea, luoda yritystoiminnan kannalta suotuisampi ympäristö sekä parantaa tavara-, palvelu- ja työmarkkinoiden mukautumiskykyä.
Mietinnöissä otetaan näistä EU:n tason toiminnan painopistealueista aivan aiheellisesti esiin erityisesti energia-ala, joka sisältyy keskeisiin kevään Eurooppa-neuvostossa käsiteltäviin asioihin. Eurooppa-neuvostossa keskustellaan komission 10. tammikuuta ehdottamasta energiapaketista. Sillä, miten sitoutuneesti ja kunnianhimoisesti valtioiden ja hallitusten päämiehet suhtautuvat aidon yhteisen energiapolitiikan kehittämiseen, on ratkaiseva merkitys arvioitaessa, toimimmeko uskottavasti energian toimitusvarmuuden takaamisessa ja ilmastonmuutoksen torjumisessa. Näihin haasteisiin vastattaessa kunkin jäsenvaltion erilliset toimet eivät selvästikään riitä, vaan kansalaisten etujen asianmukainen puolustaminen edellyttää EU:n yhteistä toimintaa.
Sekä Bullmannin että Anderssonin mietinnössä todetaan, että parlamentille on annettava asianmukaiset toimivaltuudet, kun Lissabonin strategian yhdennettyjä suuntaviivoja tarkistetaan ensi vuonna. Hyvät parlamentin jäsenet, voin vakuuttaa teille, että komissio noudattaa tätä vaatimusta täysimääräisesti. Näin tekevät etenkin me kollegion jäsenet, jotka ovat suoraan tekemisissä Lissabonin strategian kanssa, eli varapuheenjohtaja Verheugen, komission jäsen Špidla ja minä. Haluamme kaikin mahdollisin keinoin ottaa parlamentin tehokkaasti mukaan tähän tarkistusprosessiin.
Arvoisa puhemies, toivon, että täysistunnossa annetaan tuki Bullmannin ja Anderssonin mietinnöille, jotka asiasta vastaavat valiokunnat hyväksyivät käytännössä yksimielisesti. Kannattamalla näitä mietintöjä sekä varmistamalla parlamentin ja komission yksimielisyyden viestitämme Eurooppa-neuvostolle ja kansalaisille selkeästi, että Euroopan unioni haluaa luoda ja pystyy luomaan konkreettisen välineen, jolla voidaan torjua riskejä ja hyödyntää globalisaation tarjoamat mahdollisuudet sekä samalla edistää ja tehostaa EU:n talouskehitystä ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta.
Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen. Kuka olisi arvannut 33 vuotta sitten, että osallistumme yhdessä tämänkaltaiseen keskusteluun nykyisissä viroissamme?
Jan Andersson 
esittelijä. - (SV) Arvoisa puhemies, työllisyyspolitiikan suuntaviivoista laatimani mietintö on erittäin lyhyt, ja työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunta hyväksyi sen yksimielisesti. Mietinnössä tarkastellaan oikeastaan sitä, miten ensi vuoden työllisyyspolitiikan suuntaviivojen ja yhdennettyjen suuntaviivojen kanssa olisi meneteltävä. Nykyisiin suuntaviivoihin ei nimittäin tehdä tänä vuonna muutoksia, mutta ensi vuonna niitä tarkistetaan perinpohjaisesti. Kuten komission jäsen Almunia totesi, oletamme, että tähän asiaan voidaan silloin käyttää hieman enemmän aikaa, ja myös parlamentti tarvitsee enemmän aikaa. Haluan todellakin korostaa tätä, koska työllisyyspolitiikan suuntaviivat ovat eri asia kuin talouspolitiikan suuntaviivat. Neuvosto ei voi hyväksyä työllisyyspolitiikan suuntaviivoja, ennen kuin parlamentti on antanut lausuntonsa. Näiden toimielinten on siksi tehtävä rakentavaa yhteistyötä ennen ensi vuotta. Asioita helpotettiin tänä vuonna. Teimme niin viime vuonnakin, kun mitään suurta tarkistusta ei tehty. Ensi vuonna tehdään perinpohjainen tarkistus, joten odotamme yhteistyön kestävän useita kuukausia. Olen itse asiassa jo keskustellut työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan koordinaattorien kanssa siitä, että nimitämme jo nyt esittelijän, joka valmistelee ensi vuonna tehtäviä muutoksia.
Haluan kuitenkin sanoa muutaman sanan nykytilanteesta, vaikka sitä käsitellään vain perusteluissa. Euroopan unionin tilanne on todellakin parantumassa. Työllisyyskehitys on myönteisempää kuin muutama vuosi sitten. Työttömyys vähenee. Kasvu on vakaata. Emme saa kuitenkaan unohtaa, että EU:ssa on edelleen puutteita, jotka on korjattava. Ongelmana esimerkiksi on, että nuoret lopettavat koulunkäynnin varhaisessa vaiheessa ja jäävät usein työttömiksi heti valmistuttuaan. Tiedämme, että jos he jäävät pitkäksi aikaa työmarkkinoiden ulkopuolelle, heitä on tavattoman vaikeaa enää saada sinne. Lisäksi miehet ja naiset ovat edelleen hyvin erilaisessa asemassa työmarkkinoilla. Myös EU:hun muualta maailmasta tulleiden ihmisten on vieläkin vaikea päästä työmarkkinoille puutteellisten kotouttamistoimiemme vuoksi, ja myös vammaiset ovat työmarkkinoiden ulkopuolella.
Osallistuin työministerien neuvoston epäviralliseen kokoukseen, jossa käsiteltiin toista työllisyyteen liittyvää näkökohtaa, nimittäin sitä, että haluamme aiempaa parempia työpaikkoja. On totta, että työpaikkoja on aiempaa enemmän, mutta niiden on oltava myös aiempaa laadukkaampia. Mitä "paremmilla työpaikoilla" sitten tarkoitetaan? Niillä tarkoitetaan työpaikkoja, joissa maksetaan toimeentuloon riittävää palkkaa, joissa voi kehittyä uralla ja joissa tarjotaan jatkokoulutusta, jota työmarkkinoilla menestyminen edellyttää. Niillä tarkoitetaan myös hyvää työympäristöä ja sitä, että työntekijöille annetaan henkilökohtaista vaikutusvaltaa sekä mahdollisuus vaikuttaa ammattiyhdistysten kautta.
Nykyinen kehitys eli työpaikkojen lisääntyminen ei aina tarkoita parempia työpaikkoja. Tiedämme tämän, ja asiasta keskustellaan useissa maissa, esimerkiksi Saksassa, jossa taannoin vierailin. Tiedän myös kotimaani perusteella, että osa uusista työpaikoista on niin kutsuttuja epätyypillisiä työpaikkoja, joissa ei aina saada toimeentuloon riittävää palkkaa eikä mahdollisuutta jatkokoulutukseen ole. Myös työntekijöiden vaikutusmahdollisuudet ovat varsin minimaaliset. Meidän on näin ollen keskityttävä luomaan paitsi lisää työpaikkoja myös laadukkaita työpaikkoja. Euroopan unioni ei pysty koskaan kilpailemaan maailmanmarkkinoilla luomalla työpaikkoja, joissa työntekijöille maksetaan vähän palkkaa tai sellaista palkkaa, joka ei riitä toimeentuloon. EU voi kilpailla vain, jos se luo laadukkaita työpaikkoja, joissa tarjotaan esimerkiksi jatkokoulutusta ja vaikutusmahdollisuuksia.
Palaamme tähän asiaan ensi vuonna, kun työllisyyskehitystä arvioidaan perusteellisemmin ja kun tarkastellaan työpaikkojen lisääntymistä ja parantumista koskevaa tavoitetta sekä ryhmiä, joiden on tällä hetkellä edelleen vaikea päästä työmarkkinoille.
Udo Bullmann 
esittelijä. - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, kuten komission jäsen Almunia totesi, kasvuvauhtimme on käytännössä taas 3 prosenttia, joten olemme Lissabonin tavoitteisiin johtavalla tiellä. Lissabonin strategian tavoitteena on nimenomaan jatkuva 3 prosentin kasvu, jotta voimme toteuttaa kaikkien EU:n kansalaisten edun mukaiset sosiaaliset ja taloudelliset uudistukset. Epäonnistuimme monen vuoden ajan tässä tavoitteessa, ja meidän on siksi muistettava, ettei tällainen kehityssuunta ole itsestään selvää. Tämä nousukausi johtuu pitkälti suhdannevaihtelusta. Koska emme voi olla varmoja sen jatkumisesta, mietinnössämme todetaan, että meidän on toimittava ja otettava ohjat käsiimme ja ettemme saa levätä laakereillamme ja antaa ajan kulua toteuttamatta tarvittavia poliittisia toimia.
Sisämarkkinat ovat suuri valttimme. Ne toimivat tehokkaammin kuin Yhdysvaltojen sisämarkkinat. Me kuluttajat ostamme 90 prosenttia Euroopan unionin tuotannosta takaisin omilta yrityksiltämme, mikä auttaa meitä selviämään globalisaation aiheuttamista muutoksista ja vaikeuksista. Pitää näin ollen paikkansa, että EU:n sisämarkkinoiden on toteuduttava täysimääräisesti. Tämä pätee rahoituspalveluihin, energia-alaan sekä työntekijöiden vapaaseen liikkuvuuteen, sillä se on työntekijöiden perusoikeus, joka ei ole vielä täysin toteutunut. EU:n sisämarkkinat voivat kuitenkin toimia vain, jos luomme niille poliittisen kehyksen, jos rohkenemme antaa niille konkreettisen muodon ja jos varmistamme, että sosiaalinäkökohdat ovat tasapainossa.
Tästä syystä on tärkeää muistaa, että palveludirektiivissä on onnistuttu luomaan tämä sosiaalinen tasapaino. Kuluttajat voivat tukea noususuhdannetta vain, jos he tulevat näillä sisämarkkinoilla asianmukaisesti toimeen työstään saamalla palkalla. Vain silloin kuluttajat voivat tehdä investointeja, ja vain silloin työntekijät voivat hankkia lisää taitoja ja pätevyyttä sekä edistää ratkaisevasti yhteiskuntiemme innovointia. Mietinnössä on siksi tärkeää kysyä jäsenvaltioilta, mikä niiden tilanne on, miten ne ovat edistyneet ja mitä ne ovat tehneet saavuttaakseen Lissabonissa asettamamme suuret tavoitteet. Jäsenvaltiot alkavat selvästikin antaa vastauksia, mutta niitä annetaan vielä hitaanlaisesti, eivätkä ne ole kaikilta osin niin laadukkaita kuin haluaisimme. Etenkin aktiivisessa työllisyyspolitiikassa ja sosiaalista osallisuutta edistävässä politiikassa on toivomisen varaa. Myönteisiä tuloksia tarkastellessamme huomaamme, että parhaiten ovat menestyneet nimenomaan ne valtiot, jotka eivät lamauta toimintaa kohtuuttomalla säästämisellä vaan uskaltavat investoida yhteiskunnan aktiivisiin osiin, pieniin ja keskisuuriin yrityksiin, koululaisiin, ammattiin kouluttautuviin ja korkeakouluopiskelijoihin eli niihin, jotka tuovat yhteiskuntaan uutta luovuutta.
Ei ole sattumaa, että monet pohjoismaista mallia soveltavat Skandinavian maat saavuttavat parhaita tuloksia tällä alalla. Kunkin valtion on löydettävä sille parhaiten soveltuva ratkaisu, mutta kannustamme voimakkaasti jäsenvaltioita panemaan aktiivisen Lissabonin strategian omalta osaltaan täytäntöön ja toimimaan vastedeskin sen mukaisesti.
Olen neuvoston puheenjohtajalle Gloserille kiitollinen siitä, että hän otti mietinnön huomioon puheessaan ja osallistuu vuoropuheluun. Kehotan häntä toimimaan rohkeasti, sillä perustamissopimuksessa ei nähdäkseni määrätä mitään sellaista, joka estää meitä kehittämästä tiiviimpiä yhteistyömuotoja uudistaessamme yhdennettyjä suuntaviivoja sekä valmistellessamme Lissabonin strategiaa ja talouspolitiikan suuntaviivoja uutta vaihetta varten. Parlamentti odottaa, että se otetaan asiaankuuluvalla tavalla mukaan näihin valmisteluihin, sillä vain siten voimme auttaa viestittämään Lissabonin tavoitteista kansalaisille, yrityksille, ammattiyhdistyksille ja työntekijöille. Komissio on mielestäni oikeassa siinä, että tällä alalla on tehtävä aiempaa enemmän ehdotuksia. Miksi Eurooppa-neuvosto ei voisi vahvistaa tällaisia ehdotuksia suuntaviivoiksi, jolloin niillä voitaisiin ohjata tehokkaammin jäsenvaltioiden toimia?
Ennen kuin lopetan, haluan esittää lämpimät kiitokset mietinnön laadintaan osallistuneille valiokunnan ja ryhmien yksiköille sekä varjoesittelijöille Montoro Romerolle, in 't Veldille, Rühlelle ja Wagenknechtille, joiden erinomaisen yhteistyön ansiosta onnistuimme laatimaan yksimielisen mietinnön.
Cristóbal Montoro Romero
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (ES) Esittelijä Bullmann on laatinut hyvän mietinnön. Hän on tehnyt mielestäni erinomaista ja avointa työtä analysoidessaan Euroopan unionin talouden nykytilannetta. Tämä on toiveikasta aikaa, mutta nyt on myös aika arvioida tilannetta realistisesti.
Mietinnössä myös korostetaan, että meidän on määritettävä tarkasti, onko kyse pelkästään suhdannekasvusta. Toivon, että kyse on muustakin, mutta EU:n kansalaisille on tehtävä selväksi, että työtä on jatkettava, koska viime vuonna tapahtunut julkisen talouden vakautuminen voi johtua myös suhdannevaihtelusta eikä harkituista tai rakenteellisista päätöksistä.
Meidän on esittelijän tapaan myönnettävä, että EU:n talouskehitys on ollut viime vuosina heikkoa vähäisen sisäisen kysynnän vuoksi, toisin sanoen kuluttajien ja investoijien kehnon luottamuksen vuoksi, mikä on äärimmäisen huono asia Euroopan yhdentymishankkeen kannalta. Lisäksi on painotettava uudistusten tarvetta. Työmarkkinoilla on toteutettava uudistuksia, joista on keskusteltu ja sovittu. Talouspolitiikkaa on uudistettava, jotta voidaan edistää pienten ja keskisuurten yritysten toimintaa, sillä ne mahdollistavat kasvun ja työpaikkojen perustamisen. On tehtävä uudistuksia, joilla voidaan toteuttaa etenkin palvelualan ja energia-alan yhteismarkkinat sekä tehostaa tavara-, palvelu-, työ- ja pääomamarkkinoiden toimintaa. Lisäksi tarvitaan verouudistuksia, jotta voimme tarjota koordinoidun verotusjärjestelmän, joka innostaa luomaan työpaikkoja sekä edistää pienten ja keskisuurten yritysten perustamista ja kehitystä, mikä on mielestämme oleellista.
Lisäksi mietinnössä korostetaan, että on tärkeää torjua protektionismia, jota monien EU:n jäsenvaltioiden nykyiset hallitukset valitettavasti harjoittavat. Lisäksi varoitamme, että euron ja dollarin vaihtokurssiin liittyvä riski voi heikentää EU:n talouskasvun laatua.
Harlem Désir
PSE-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Almunia, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan aluksi kiittää esittelijää työstä. Uskon, että ryhmäni voi kannattaa varauksettomasti mietinnössä esitettyjä arvioita ja suosituksia.
Haluan ottaa esiin kolme asiaa. Euroalueen kasvu- ja kilpailunäkymät parantuvat. Ensimmäinen huomioni on, että jäsenvaltioiden välillä on kuitenkin joitakin erittäin oleellisia eroja, kuten mietinnössäkin todetaan. Meidän on mielestäni otettava opiksemme tästä tilanteesta tai ainakin yritettävä ymmärtää, mistä nämä erot johtuvat. Asiat eivät ole aina yksinkertaisia, sillä niihin liittyy monia tekijöitä. Mietinnössä korostetaan, että joidenkin suurten jäsenvaltioiden tilanne eroaa joidenkin pienten jäsenvaltioiden tilanteesta. Tämä on kuitenkin loppujen lopuksi huomattavasti monimutkaisempi asia, koska myös suurten jäsenvaltioiden saavuttamissa tuloksissa on hämmästyttäviä eroja. Saksa on menestynyt keskinkertaisesti. Sen talous kasvoi viime vuonna 2,7 prosenttia, mikä on erittäin hyvä tulos edellisiin vuosiin verrattuna. Esimerkiksi niin ikään suuriin jäsenvaltioihin kuuluvat Italia ja kotimaani Ranska, joiden talous on kasvanut 2 prosenttia, ovat jääneet jälkeen EU:n talouden keskimääräisestä kasvuvauhdista, mitä ei ole tapahtunut kahteen vuoteen.
Tämän lisäksi on tullut esiin muita varsin huolestuttavia tekijöitä. Ulkomaankaupassa on aivan yhtä hämmästyttäviä eroja. Saksa on tehnyt taas ennätyksen ja osoittanut pystyvänsä valtaamaan kansainväliset markkinat, mutta Ranska, jonka ulkomaankaupan tase oli hyvin pitkään reilusti ylijäämäinen, tekee kolmen kuukauden välein aina uuden ennätyksen kauppataseensa alijäämässä.
On totta, että Skandinavian maat, Alankomaat ja jotkin pienet jäsenvaltiot ovat saavuttaneet hyviä tuloksia kasvun, työllisyyden ja kansainvälisen kaupan aloilla. Tämä on ensimmäinen asia, josta meidän on otettava opiksemme. Tämä tuli mieleeni ehkä kotimaani tilanteen vuoksi. Ranskassa ei ole saavutettu mitään tuloksia, vaikka maassamme on viiden vuoden ajan toteutettu jatkuvasti niin sanottuja liberaaleja rakenneuudistuksia ja kansalaisille on sanottu, että kriisi, etenkin työllisyyskriisi, voitetaan höllentämällä verotusta - yhtiöverotusta ja tuloverotusta - heikentämällä joitakin työntekijöiden suojelun muotoja - uudella työsopimuksella (CNE) heikennettiin muun muassa irtisanomissuojaa - vähentämällä julkisia palveluja sekä yksityistämällä. Jotkin valtiot, jotka perivät enemmän pakollisia veroja ja ovat pitäneet työvoiman kustannukset suurempina kuin Ranska, ovat päinvastoin saavuttaneet parempia tuloksia.
Tämä osoittaa tällaisen toimintamallin tehottomuuden, mutta olen oppinut tästä tilanteesta toisenkin asian. On väärin ajatella, että Euroopan unioni menestyy, jos se kilpailee höllentämällä vaatimuksia. Euroopan unioni ei selviä ongelmistaan harjoittamalla pieniin kuluihin perustuvaa kilpailua vaan investoimalla henkilöresursseihin, innovointiin, tutkimukseen, koulutukseen ja yliopistoihin.
Kolmas huomioni on, että köyhyys on edelleen ongelma yleisestä kasvusta ja taloutta koskevien tulosten paranemisesta huolimatta, kuten mietinnössä aivan oikein todetaan. Köyhyys on lisääntynyt uudelleen Euroopan unionissa jopa 1990-lukuun verrattuna. Euroopan unionissa on kaiken kaikkiaan 80 miljoonaa ihmistä, joiden tulot ovat alle 60 prosenttia keskimääräisistä tuloista.
Tässä asiassa meidän pitäisi mielestäni ottaa opiksemme myös siitä, mitä Yhdysvalloissa tapahtui Clintonin presidenttikaudella. Talouden uudesta nousukaudesta huolimatta vakava köyhyys turmeli edelleen yhteiskuntaa, koska hyvinvointiohjelmien täytäntöönpano epäonnistui. Meidänkin on yhdistettävä sijoitukset, tietoon perustuva talous, kilpailukykyinen talous ja sosiaalinen yhteiskuuluvuus. Ne kulkevat käsi kädessä ja tukevat toisiaan.
Sophia in 't Veld
ALDE-ryhmän puolesta. - (NL) Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää esittelijää, joka helpotti huomattavasti varjoesittelijöiden työtä laatimalla erinomaisen tekstin, jota ei juurikaan tarvinnut muokata. Minäkin olen tyytyväinen mietintöön, tällaisena kuin se nyt käsissämme on, koska siihen sisältyy monia erinomaisia suosituksia. Niiden joukossa on tietenkin monta sellaista suositusta, jotka olemme antaneet jo aiemmin, mutta mitään ei ole tapahtunut. Monia näistä asioista ei ole toteutettu. On totta, että talous on elpymässä, mutta emme voi nyt levätä laakereillamme. Esimerkiksi vakaus- ja kasvusopimuksen yhteydessä on aika toteuttaa ennaltaehkäisytoimia. Rahan tuhlaamisen sijasta meidän on pidettävä talousarvio asianmukaisena, vähennettävä velkoja ja investoitava. Olen tästä asiasta täysin samaa mieltä esittelijä Bullmannin kanssa. Tätä ei saa kuitenkaan tehdä, kuten usein on tapana, korvaamalla kipeästi tarvittavat uudistukset markkinoita vääristävillä tuilla. Tällaista menettelytapaa käytetään usein viikunanlehtenä, mikä ei suinkaan ole tarkoituksena.
Kannatan varauksettomasti sisämarkkinoiden toteuttamista ja toivon, että palveludirektiivillä, joka oli mielestäni aivan liian heikko, kuitenkin edistetään tätä asiaa. Myös työmarkkinoiden alalla on vielä paljon tehtävää, ja olen lyhyesti sanoen sitä mieltä, että sosiaalinen malli on sellainen malli, jossa kaikille eurooppalaisille annetaan mahdollisuuksia. Nykyisessä mallissamme 8 prosenttia kansalaisista jätetään edelleen järjestelmällisesti työmarkkinoiden ulkopuolelle, eikä kyse ole pelkästään itäeurooppalaisista työntekijöistä ja maahanmuuttajista. Heidän olisi mieluummin haluttu hukkuneen Välimereen kuin tulevan EU:n työmarkkinoille. Olemme ummistaneet silmämme siltä tosiasialta, että markkinoillamme mitä katalimmissa oloissa laittomasti työskenteleviä henkilöjä pidetään melkein orjina. Tämä ei ole mikään sosiaalinen malli vaan Euroopan unionin häpeätahra, joten itäeurooppalaisten työntekijöiden vapaa liikkuvuus ja vihreän kortin maahanmuuttojärjestelmä on mielestäni toteutettava viipymättä.
Lopuksi totean, että jotkut kyseenalaistavat kansallisten talouspolitiikkojen aiempaa tehokkaamman koordinoinnin hyödyt. Meidän pitäisi keskustella tästä jokin toinen kerta. Se on mielestäni joka tapauksessa paljon parempi vaihtoehto kuin nykysuuntauksen mukainen protektionismi ja jäsenvaltioiden keskinäinen kilpailu, sillä markkinoidemme on oltava vahvat ja avoimet, jotta Euroopan unioni voi olla merkityksellinen toimija maailmantaloudessa. Tämä tarkoittaa, että meidän on keskityttävä tulevaisuuden kannalta tärkeisiin aloihin eli energiaan, innovointiin ja kestävään kehitykseen - aloihin, joilla EU:n olisi saavutettava maailmanlaajuinen johtoasema.
Mieczysław Edmund Janowski
UEN-ryhmän puolesta. - (PL) Arvoisa puhemies, kiitän esittelijöitä työstä. Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmä kannattaa molempia mietintöjä. Otan esiin vain pari asiaa, koska minulla ei ole paljon puheaikaa.
Euroopan unionin jäsenvaltioiden talouksissa tarvitaan aitoa keskinäistä yhteisvastuullisuutta ja yhteenkuuluvuutta, jotta ne voivat vastata kilpailun tuomiin haasteisiin pitkällä aikavälillä. Voimme onnitella itseämme talouden todellisesta elpymisestä, josta BKT:n kasvu on osoituksena. Meidän on kuitenkin syytä muistaa, ettemme ole yksin. EU:n 500-miljoonaisen väestön osuus on alle 8 prosenttia koko maailman väestöstä. Kilpailijoitamme ovat Yhdysvaltojen lisäksi Intia, Kiina, Indonesia, Brasilia ja Venäjä, jotka ovat ehkä jopa Yhdysvaltojakin merkityksellisempiä.
Tosiasiallinen vahvuus riippuu nykyään taloudesta, ratkaisevien raaka-aineiden saannista ja demografisesta potentiaalista. Nämä kolme pilaria liittyvät läheisesti toisiinsa. Ellemme siis harjoita perheiden edun mukaista politiikkaa, joka on mukautettu täysimääräisesti talouden ja työllisyyden tarpeisiin, emme luultavasti ainoastaan jää lähitulevaisuudessa jälkeen vaan romahdamme täydellisesti. Lissabonin strategia ei ole sinänsä mikään päämäärä. Kaikilla sen yhteydessä toteutettavilla toimilla on pyrittävä edistämään yksilöiden, toisin sanoen EU:n kansalaisten, kehitystä.
Elisabeth Schroedter
Verts/ALE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minun on aluksi todettava, että Lissabonin strategian etiketti liimataan nyt joka paikkaan riippumatta siitä, miten vähän sillä on tekemistä strategian alkuperäisten tavoitteiden kanssa. Lissabonin strategia laadittiin alun perin työllisyyspolitiikkaa varten, ja työllisyyspolitiikka oli sen ensisijainen tavoite, mutta siitä on tulossa nyt pelkkä liitännäinen.
Tämä uudelleenmäärittely on hämäystä, jottei tarvitsisi myöntää, ettei EU:n työllisyysluvuissa ole tapahtunut yhtä myönteistä kehitystä kuin taloutta koskevissa luvuissa.
Toiseksi haluan muistuttaa parlamentille, että EU:n valtioiden ja hallitusten päämiehet sitoutuvat jokaisessa kevään huippukokouksessa soveltamaan kasvua ja työllisyyttä koskevia suuntaviivoja kansallisessa politiikassaan.
Kolmanneksi totean, että tässä yhteydessä keskeisenä tavoitteena on torjua ihmisten sosiaalista syrjäytymistä, sillä vain siten voidaan tehokkaasti vähentää pitkäaikaistyöttömyyttä ja köyhyyttä. Näissä toimissa on kiinnitettävä huomiota etenkin sellaisiin henkilöryhmiin, jotka joutuvat työmarkkinoilla erityisen syrjinnän kohteeksi ihmisten henkilökohtaisten ominaisuuksien vuoksi, kuten vammaisiin ja maahanmuuttajanaisiin.
Tänä vuonna neuvosto ja komissio ovat kuitenkin antaneet tämän tavoitteen yksinkertaisesti unohtua. Siihen ei ole kuitenkaan mitään perustetta, koska syrjäytyminen on edelleen yhtä suuri ongelma kuin aiemmin. Emme voi hyväksyä sitä, että työllisyyspoliittiset toimet kohdennetaan niihin, joilla jo on työpaikka. Voimassa oleviin suuntaviivoihin on suhtauduttava yhtä vakavasti kuin tähänkin asti, eikä suuren koalition saa antaa muuttaa suuntaviivojen painopistettä ja kääntää katsetta pois sieltä, missä sosiaalinen ahdinko on suurin.
Sahra Wagenknecht
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, nyt esillä olevassa talouspolitiikan suuntaviivoja koskevassa mietinnössä esitetään useita toteamuksia, joihin voin yhtyä. Mietinnössä todetaan, ettei talouskasvu ole päämäärä sinänsä, vaan ihmisten elämänlaadun on oltava ensisijaisena tavoitteena. Siinä todetaan, ettei talouspolitiikkaa pidä kohdentaa ainoastaan vientiin vaan että siinä on myös vastattava kysyntään. Esittelijä on lisäksi huolissaan siitä, että Euroopan unionissa on edelleen paljon köyhiä.
Kaikki nämä ovat kannatettavia asioita, mutta eivät valitettavasti aina itsestään selviä Euroopan parlamentissa. Mietinnössä on kuitenkin myös sellaisia kohtia, joiden vuoksi mietinnön puolesta on mahdotonta äänestää. Ryhmämme ei missään tapauksessa voi hyväksyä myönteistä mainintaa uusliberaalisesta palveludirektiivistä, jolla vain edistetään palkkojen polkumyyntiä ja sosiaalipalvelujen riistoa Euroopan unionissa sekä lisätään näin köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä.
Emme hyväksy myöskään mietinnössä esitettyä vaatimusta, jonka mukaan energia-alaa on vapautettava lisää. Euroopan unionissa ei todellakaan tarvita lisää sääntelyn purkamista, vapauttamista ja yksityistämistä vaan juuri päinvastaisia toimia. Tarvitsemme täysin toisenlaista talouspolitiikkaa, jossa työntekijöiden ja kuluttajien edut asetetaan kerrankin etusijalle suuryritysten yksityisiin voittoihin nähden.
Michael Henry Nattrass
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, haluan huomauttaa, että Bullmannin mietintö osoittaa, että talouden suorituskyky on parempi sellaisissa valtioissa, jotka eivät ole vielä ottaneet käyttöön euroa. Slovakiaa, Latviaa, Liettuaa ja Viroa on todellakin syytä onnitella. Sen lisäksi, että ne ovat onnistuneet irrottautumaan kommunismin kahleista, ne ovat vapauttaneet markkinat, höllentäneet verotusta ja purkaneet sääntelyn minimiin. Onko siis mikään ihme, että niillä on Euroopan unionin parhaimmat kasvuluvut?
Minun on kuitenkin varoitettava näitä valtioita siitä, että tällainen kehitys on nyt päättynyt. Tästä lähtien niiden kasvuluvut laskevat. Latvia ottaa euron käyttöön vuonna 2008, Liettua ja Slovakia vuonna 2009 ja Viro vuonna 2010, ja niiden taloudet lamaantuvat jatkossa EU:n sääntelyn, EU:n tavoitteiden ja EU:n jatkuvan talousasioihin puuttumisen vuoksi.
Meidän kaikkien on mielestäni syytä olla huolissamme, kun mietinnössä todetaan, että Euroopan unionin on voitava osallistua aktiivisemmin talouspolitiikan vahvistamiseen. Sama ratkaisu ei sovi kaikille. Yksittäiset valtiot tietävät itse parhaiten, miten ne löytävät markkinansa, hoitavat talouttaan ja käyvät kauppaa muun maailman kanssa. Niille on myönnettävä taloudellinen riippumattomuus.
Alessandro Battilocchio
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, taloudellista tilannetta koskevat tuoreimmat tiedot ovat kaiken kaikkiaan myönteisiä, mutta kuten komissio painotti, tuottavuuden lisääntyminen ja työpaikkojen laadun parantuminen eivät edelleenkään vastaa Euroopan unionin tarpeita.
Toivon, ettei näitä rohkaisevia tuloksia käytetä tekosyynä toimien vähentämiseen vaan että ne ymmärretään selväksi viestiksi siitä, että olemme tunnistaneet keskeiset, ratkaisevat asiat, joihin on keskityttävä myös jatkossa. Vetoan tässä asiassa sekä EU:n toimielimiin että yksittäisiin jäsenvaltioihin.
Kolme tällaista toiminta-alaa ovat: 1) oppimis- ja jatkokoulutusohjelmat sekä ohjelmat, joiden kautta yliopistot ja muut koulutuslaitokset ovat yhteydessä työmaailmaan, 2) toimet, joilla vastataan väestörakenteen muuttumisen haasteeseen, kuten naisten ja perheiden tukeminen sekä sosiaaliturvajärjestelmien uudistaminen ja yhdenmukaistaminen, ja 3) toistaiseksi vielä riittämättömät pienten ja keskisuurten yritysten tukitoimet, joilla helpotetaan niiden sopeutumista etenkin kansainvälisen kaupan uusimpiin haasteisiin sekä uusien tekniikkojen ja innovaatioiden käyttöön. Näillä kolmella alalla on vielä paljon tehtävää.
Ana Mato Adrover
(ES) Euroopan unionilla on nyt kaksi suurta haastetta: talouden globalisoituminen ja väestön ikääntyminen. Kaikkeen tähän yhdistyy lisäksi maahanmuuton ilmiö. Nämä kaksi suurta haastetta edellyttävät Euroopan sosiaalisen mallin perusteellista uudistamista. Kuten tiedätte, kilpailukyky on avainasia globalisaation haasteeseen vastattaessa. Tiedämme kaikki, ettemme voi kilpailla nousevan talouden maiden kanssa työvoiman kustannuksissa, mutta meillä on selkeä etu, inhimillinen pääomamme, jolla on suuri potentiaali ja joka on joustava ja luova. Lisäksi meillä on tärkeät arvomme: yhteisvastuullisuus, yhtäläiset mahdollisuudet ja osallisuus.
Meidän on lisättävä tuottavuutta, jotta voimme vastata väestön ikääntymisen tuomaan haasteeseen ja taata tulevaisuudessa eläkkeet ja terveydenhoidon. Tämän saavuttamiseksi tarvitaan muun muassa lisää työpaikkoja ja myös aiempaa laadukkaampia työpaikkoja. Jäsenvaltiot ovat yleisesti ottaen yhtä mieltä siitä, että työsuhdeturvalainsäädäntöä on uudistettava. Lähestymistapa, jossa yhdistyvät joustavuus ja turvallisuus, niin kutsuttu flexisecurity, on tässä yhteydessä avainasemassa, ja sitä on kehitettävä.
Ensinnäkin on sovellettava aktiivista ikääntymistä koskevaa strategiaa, jossa yli 45-vuotiaille tarjotaan lisää koulutusta ja jossa tarjotaan taloudellisia ja verotuksellisia kannustimia, jotta yli 65-vuotiaat työntekijät pysyisivät työelämässä. Toiseksi on harjoitettava asianmukaista maahanmuuttopolitiikkaa laajaan eurooppalaiseen yhteisymmärrykseen perustuvan ehdotuksen mukaisesti siten, että maahanmuuttoa voidaan valvoa asianmukaisesti ja että maahanmuuttajat voidaan kotouttaa heidän profiiliinsa sovitettujen koulutus- ja uudelleenkoulutussuunnitelmien avulla.
Lisäksi on edistettävä julkisten eläkejärjestelmien uudistusta, jotta voidaan varmistaa niiden kestävyys. Tämä on tehtävä vakauttamalla julkinen talous ja tarjoamalla kannustimia julkisten eläkejärjestelmien täydentämiseksi yksilöllisillä suunnitelmilla.
Hyvät parlamentin jäsenet, totean lopuksi, että meillä on vielä pitkä matka tehokkaisiin ja osallistumista edistäviin EU:n työmarkkinoihin, joilla keskitytään ennen kaikkea elinikäiseen työskentelyyn ja joilla kaikki saavat tarvitsemansa avun ja mahdollisuudet iästään ja tilanteestaan riippumatta.
Ieke van den Burg
(NL) Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää esittelijää erinomaisesta mietinnöstä ja olen iloinen, että myös muut poliittiset ryhmät kannattavat sitä. Mietintöä voidaan pitää jo ensimmäisenä vaiheena talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja koskevassa keskustelussa, joka on todellakin tarkoitus käydä hieman myöhemmin tänä vuonna. On ratkaisevan tärkeää, että tätä mietintöä hyödynnetään asianmukaisesti tässä yhteydessä, koska siihen sisältyy joitakin asioita, jotka osoittautuvat erittäin hyödyllisiksi talouspolitiikan suuntaviivojen arvioinnissa. Mietinnössä arvioidaan jäsenvaltioiden ja koko EU:n talouden saavutuksia mietintöön sisältyvien suositusten valossa.
Painotan tässä yhteydessä hieman eri asioita kuin komission jäsen Almunia. Hän totesi, että vakaus- ja kasvusopimusta tiukimmin noudattavat valtiot ovat saavuttaneet parhaimmat tulokset. Alankomaissa saamieni kokemusten perusteella olen hieman eri mieltä. Yhdyn pikemminkin esittelijän toteamukseen siitä, että hyvään suoritukseen ovat yltäneet ennen kaikkea ne valtiot, jotka ovat toteuttaneet rakenneuudistuksia ja tehneet investointeja. Olen iloinen siitä, että Alankomaihin perustetaan tällä viikolla ministerikabinetti, joka asettaa etusijalle investoinnit ja jo toteutetut uudistukset ja joka samalla noudattaa tarkasti vakaus- ja kasvusopimuksen määräyksiä. Tämä on mielestäni erittäin tärkeä lähtökohta. Jotkin suuntaviivoissa annetut suositukset sisältyvät myös nykyiseen hallitusyhteistyötä koskevaan sopimukseen. Nämä suositukset koskevat esimerkiksi ikääntyvien henkilöjen, naisten ja maahanmuuttajien osallistumista työmarkkinoihin.
EU:n laajuinen koordinointi on tässä yhteydessä erittäin tärkeä asia, jota haluan korostaa myös ryhmäni puolesta. Jäsenvaltioiden ei pidä toimia yksin, vaan on itse asiassa ratkaisevan tärkeää, että ne toteuttavat samanaikaisesti koordinoituja toimia. Kehotan siksi painokkaasti puheenjohtajavaltio Saksaa tekemään tiivistä yhteistyötä tulevan toimielinten välisen työryhmän kanssa ja etenkin tarkastelemaan, mitä voidaan koordinoida makrotaloudellisesti EU:n tasolla. Tämä paremmin koordinoitua talous- ja työllisyyspolitiikkaa koskeva keskustelu aloitettiin Essenissä kymmenisen vuotta sitten. Saksan pitäisi nyt kehittää sitä edelleen.
Siiri Oviir
(ET) Arvoisa komission jäsen, arvoisa ministeri, hyvät kollegat, jäsenvaltiot voivat nyt räätälöidä kansalliset Lissabon-ohjelmansa valtionsa tilanteen mukaisiksi, koska Lissabonin strategian tarkistuksen yhteydessä otettiin kaksi vuotta sitten käyttöön uusi kolmen vuoden hallintosykli, jossa yhdistettiin työllisyyttä koskevat suuntaviivat ja talouspolitiikan laajat suuntaviivat.
EU:n talouskasvu on alkanut jälleen nopeutua ensimmäistä kertaa kuutena viime vuonna vallinneen heikon talouskasvun tai jopa nollakasvun jälkeen. Tämä myönteinen suuntaus näkyy myös työmarkkinoilla sekä osoittaa työllisyyspolitiikan ja sosiaalisen suojelun välisen yhteyden. Koska työn tuottavuus on kaksinkertaistunut, työttömyys on vähentynyt keskimäärin 8 prosenttiin. Viime vuonna perustettiin 2,9 miljoonaa uutta työpaikkaa, mutta tehtävää on edelleen paljon, emmekä voi olla vielä täysin tyytyväisiä.
Vain muutama jäsenvaltio on toistaiseksi omaksunut työllisyyttä koskevan täysin yhdennetyn lähestymistavan, joka perustuu elämänvaiheajatteluun. Jo tehtyjen päätösten täytäntöönpanoon on suhtauduttava vakavasti. Näin ollen esimerkiksi jokaiselle koulusta tai yliopistosta valmistuneelle nuorelle henkilölle on tarjottava töitä, lastenhoitoa on oltava yleisesti saatavilla ja työsuhdeturvalainsäädäntöä ja sen säännöksiä on uudistettava.
Kiitän esittelijää realistisesta mietinnöstä ja korostan, että Euroopan parlamentti on sopiva toimielin arvioimaan strategioita ja toimia, joiden avulla voimme saavuttaa Lissabonin tavoitteet toteuttamalla yhteisiä toimia ja tehostamalla koordinointia. Tämä on oikea menettelytapa ja kansalaisten meille antama tehtävä.
Kyriacos Triantaphyllides
(EL) Arvoisa puhemies, molempien ystävieni laatimat mietinnöt olivat mielenkiintoista luettavaa, ja haluan kommentoida lukuja 8, 17 ja 12 500.
On totta, että työttömyysaste on Euroopan unionissa nykyään noin 8 prosenttia. Se on kelvollinen luku unionissa, jonka tavoitteena on olla maailman suorituskykyisin ja tuottavin talous vuoteen 2010 mennessä.
Toinen mainitsemani luku 17 on köyhyysrajan alapuolella elävien EU:n kansalaisten prosenttiosuus. Se tarkoittaa, että 80 miljoonan EU:n kansalaisen tulot eivät riitä jokapäiväiseen toimeentuloon.
Kuten varmasti jo tiedätte, monikansallinen Alcatel-Lucent on päättänyt irtisanoa kolmen seuraavan vuoden aikana 12 500 työntekijää, joista useimmat työskentelevät Euroopassa. Volkswagenin skandaalin jälkeen varmasti ymmärrätte, että EU:n sosiaalinen verkosto ja työllisyystilanne järkkyvät pahasti.
Lissabonin strategiaan voidaan edelleen suhtautua toiveikkaasti. Totuus on vain valitettavasti toisenlainen ja katkera. Mietinnöissä on kuitenkin ainakin yksi kannatettava toteamus, nimittäin se, että parlamentin on saatava lisää vaikutusvaltaa työllisyysasioissa.
José Albino Silva Peneda
(PT) Komission jäsen Almunia kertoi rohkaisevia uutisia, mutta tuottavuuden ja työpaikkojen laadun parantaminen edellyttää mielestäni kunnianhimoisempia toimia.
EU tarvitsee työpaikkoja - nimenomaan tuottavia työpaikkoja - joita syntyy yrityksissä, ja yrityksiä syntyy vain, jos suuri joukko päteviä yrittäjiä on valmis ottamaan riskejä. Meidän on näin ollen pyrittävä kaikin mahdollisin keinoin lisäämään riskinottohalua ja nostamaan yritystoiminnan profiilia. Tällä alalla voidaan mielestäni tehdä paljon enemmän.
Toinen oleellinen osatekijä työpaikkojen luomisessa on luottamus, jota ilman investointeja on erittäin vaikea saada lisääntymään. Luottamusta voidaan vahvistaa esimerkiksi tasapainottamalla julkista taloutta, kehittämällä sisämarkkinoita ja koordinoimalla hyvin jäsenvaltioiden talouspolitiikkoja sekä talous- ja rahapolitiikkaa. Alalla on tehty jo paljon, mutta paljon on myös tekemättä.
Työpaikkojen luominen olisi asetettava ensisijaiseksi tavoitteeksi useammastakin syystä. Ensimmäinen syy on, että työttömyys lannistaa ihmisiä eivätkä he siksi enää usko itseensä eivätkä muihin. Työttömyys on myös suurin sosiaalisen syrjäytymisen syy. Työpaikkojen luominen on ainoa tapa estää nuoria eurooppalaisia tuhlaamasta mahdollisuuksiaan ja kykyjään.
On vielä muitakin syitä, miksi Euroopan unionissa tarvitaan uusia työpaikkoja. Tärkein syy liittyy sosiaalisen suojelun rahoituksen kestävyyteen. On päivänselvää, ettei perinteisiä järjestelmiämme voida säilyttää, ellemme pysty luomaan lisää työpaikkoja. Jotta tämä tilanne voidaan korjata, jäsenvaltioiden sosioekonomisia järjestelmiä on uudistettava monilla aloilla. Nämä uudistukset eivät ole välttämättömiä siksi, että järjestelmät olisi jollain tapaa mukautettava vapauttamisteorioihin, joiden mukaan markkinat ovat ratkaisu kaikkeen kurjuuteen. Nämä uudistukset ovat välttämättömiä ja oikeutettuja niiden arvojen vuoksi, joihin Euroopan yhdentymishanke perustuu ja jotka pyritään säilyttämään ja jättämään tuleville sukupolville.
Kahden viime vuoden aikana tapahtuneesta myönteisestä kehityksestä huolimatta ratkaisevaa on edelleen se, miten EU:n työmarkkinat pystyvät vastaamaan globalisaation, teknisen vallankumouksen ja väestön ikääntymisen haasteisiin.
Stephen Hughes
(EN) Arvoisa puhemies, meillä ei ole varaa itsetyytyväisyyteen työttömyyden vähentymisen vuoksi. Lissabonin strategiassa edellytetään sekä uusien että laadukkaampien työpaikkojen perustamista. Miljoonat kansalaiset pitävät niin kutsuttua joustoturvaa uhkana. Se tarkoittaa heille ja heidän perheilleen vain epävarmuuden lisääntymistä. Tämä pannaan merkille työllisyyspolitiikan suuntaviivoja koskevassa komission ehdotuksessa, jossa todetaan, että "tarvitaan ehdottomasti kattavampi toimintamalli, jossa yhdistetään paremmin toisiinsa joustavuus ja turva". Näin usein todetaan, mutta tosiasiassa asiat menevät huonompaan eivätkä parempaan suuntaan.
Työlainsäädännön uudistamista koskevassa vihreässä kirjassaan komissio korostaa, että "yritykset pyrkivät säilyttämään kilpailukykynsä globaalissa taloudessa käyttämällä normaalikäytännöstä poikkeavia sopimusjärjestelyjä, joilla ne haluavat mm. välttää kustannuksia, joita työsuhdeturvasääntöjen ja irtisanomisaikojen noudattaminen ja sosiaaliturvamaksut aiheuttavat". En usko, että näin voidaan kilpailla laadulla ja suurella lisäarvolla globalisoituneessa maailmassa.
Lisäksi komissio toteaa, että määrä- ja osa-aikaiset sopimukset, niin sanotut on call- (töihin vain kutsuttaessa) ja nollatuntisopimukset (ei taattua työtuntimäärää) samoin kuin työvoimanvuokrausyritysten kautta palkattujen työntekijöiden sopimukset, freelance-sopimukset ja muut vastaavat ovat tulleet Euroopan työmarkkinoille jäädäkseen. Tällaiset sopimukset ovat komission mukaan lisääntyneet jopa 4 prosenttia vuosina 2001-2005, mikä osoittaa, että merkittävä vähemmistö, noin 16 prosenttia työntekijöistä, on juuttunut perättäisiin lyhytkestoisiin ja heikkolaatuisiin työsuhteisiin, joiden tarjoama sosiaalinen suojelu on riittämätön.
Meillä on onneksi nyt direktiivejä, joita sovelletaan osa- ja määräaikaisiin työntekijöihin. Nämä aloitteet on kuitenkin tehty silloin, kun komissio vielä katsoi, että sillä on oma roolinsa vähimmäisvaatimusten asettamisessa, ja kun se uskoi käytettävissään olleisiin oikeudellisiin perustoihin. Entäpä nämä muut yleistyvät epävarmojen, pienipalkkaisten, heikkolaatuisten ja epätavallisten työpaikkojen muodot? Komission pitäisi nyt ennen kaikkea esittää vihreässä kirjassaan retorisia kysymyksiä siitä, miten joustoturvan käsite voidaan saattaa takaisin tasapainoon.
Komission on kenties aika palata lainsäädännölliseen sosiaaliseen ohjelmaan. Jäsenvaltioille olisi kiireesti annettava signaali.
Philip Bushill-Matthews
(EN) Arvoisa puhemies, tämä on tärkeä keskustelu kahdesta erittäin tärkeästä mietinnöstä, mutta parlamentti on jo käsitellyt tätä asiaa aiemmin tänään ja eilen.
Hyväksyimme tänään suurella enemmistöllä päätöslauselman Lissabonin strategiasta kevään Eurooppa-neuvostoa varten. Tässä päätöslauselmassa käsiteltiin kasvua, työllisyyttä ja kilpailukykyä. Se oli tärkeä kannanilmaisu siihen, mitä on tehtävä ja miten tavoitteet voidaan saavuttaa.
Eilen annettiin muitakin tärkeitä lausuntoja. Komission puheenjohtaja Barroso muistutti, että EU:n toimielinten on keskityttävä kansalaisille ensisijaisiin asioihin, ettei huomisen EU:ta voida rakentaa eilisillä välineillä ja että EU:ssa tarvitaan muutosta. Liittokansleri Merkel totesi neuvoston puheenjohtajavaltion puolesta, että byrokratiaa on vähennettävä eikä lisättävä ja että sääntelyä on parannettava ja yksinkertaistettava, mikä kirvoitti voimakkaat suosionosoitukset. Lisäksi hän kehotti parlamenttia tukemaan tätä prosessia.
Tämänpäiväisellä päätöslauselmallamme olemme virallisesti antaneet tämän tuen. Toivon tämän kuitenkin tarkoittavan, ettei yksikään poliittinen ryhmä eikä yksikään jäsen enää katso, että kilpailukyvyn parantuminen ja sosiaalisen oikeudenmukaisuuden lisääntyminen ovat toisensa poissulkevia asioita. Ne ovat tosiasiassa saman mitalin eri puolia. Kuten useat kollegat totesivat, kaikkein suurin sosiaalinen epäoikeudenmukaisuus kohdistuu niihin miljooniin edelleen työttömänä oleviin henkilöihin, jotka haluavat työskennellä mutta eivät löydä työpaikkaa. Tämä ei ole vain heidän ongelmansa vaan myös meidän häpeämme.
Ei pidä enää ajatella, että Euroopan parlamentin jäsenet kuuluvat joko työnantajien tai työntekijöiden etua puolustavaan leiriin. Toivon meidän kaikkien olevan yhtä mieltä siitä, että kuulumme kaikki samaan leiriin, joka haluaa edistää työllisyyttä - uusien työpaikkojen perustamista. Se on edelleen kaikkien EU:n kansalaisten ensisijainen toive. Älkäämme näin ollen ainoastaan kannattako neuvoston puheenjohtajavaltion ja komission ohjelmaa vaan tehkäämme myös niiden kanssa yhteistyötä tämän ohjelman toteuttamiseksi.
Donata Gottardi
(IT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämä mietintö on parlamentille ansioksi useammastakin syystä. Kuten ensinnäkin on jo todettu, talous-, sosiaali- ja ympäristöpolitiikan erottamaton yhteys ei tule enää ilmi ainoastaan kuluneissa toteamuksissa, vaan se voidaan havaita nyt myös käytännössä. Tämän muutoksen huomaa jo vertailemalla otsikkoa ja sisältöä. Mietinnössä todetaan aivan selvästi, että tämä on ollut jo pitkään yhteisön toimielinten suunnitelmissa. Sosiaali- ja ympäristöasiat on sisällytettävä talouspolitiikan suuntaviivoihin, koska ne ovat niiden tärkeimmät näkökohdat. Kyse ei ole vain siitä, että kolme tasaveroista alaa yhdistetään mahdollisimman hyvin, vaan siitä, että talouskehityksen myönnetään perustuvan sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen ja valppauteen ympäristöasioissa.
Toiseksi tietyillä aloilla, kuten tutkimuksen ja kehityksen, energian ja ympäristön aloilla, on toteutettava toimia, koska kilpailukyky edellyttää yhteensovittamista. Lisäksi tarvitaan täsmällisiä tavoitteita, jotka koskevat täystyöllisyyden ja laadukkaiden työpaikkojen luomista, ihmisarvon ja turvallisuuden takaamista työssä ja sekä työntekijöiden että työntekijöiden esittämien joustavuusvaatimusten käsittelemistä sellaisten toimien avulla, joiden tavoitteena on paitsi sovittelu myös työntekijöiden uudelleen sijoittaminen.
Koska koordinointimenetelmällä voidaan saavuttaa hyödyllisiä tuloksia, hyvien käytäntöjen lisäksi on tuotava esiin ja vaihdettava kokemuksia myös esteistä, vaikeuksista ja huonoista tuloksista. Yhdenmukaistamistoimissa tarvitaan aina erityistä tarkkuutta, sillä asiayhteydet ja oikeusjärjestelmät on tärkeää ottaa huomioon. Ne voivat vaikuttaa samanlaisilta, mutta niissä on edelleen omat erityispiirteensä. Paitsi ehdotuksen myös täytäntöönpanomenettelyn ja vaikutusten ymmärtäminen helpottaa kuitenkin kaikkien työtä EU:n, jäsenvaltioiden ja alueiden tasolla.
Lopuksi totean, että kansallisissa päätöksissä on puolestaan sovellettava yhdennettyä, monialaista lähestymistapaa ja että kansallisissa talousarvioissa on otettava huomioon etukäteen sovitut suunnitelmat ja painopisteet.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän edustaja in 't Veld totesi puheensa alussa, että Bullmannin mietintö on hyvä, kuten edellisetkin talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja koskevat mietinnöt ovat olleet, mutta näitä hienoja sanoja ei ole muutettu käytännön toimiksi emmekä ole koskaan päässeet puheita pitemmälle.
Käsittelen tässä lyhyessä puheenvuorossani toimielinuudistuksia. Perustuslakisopimuksen laadintaprosessissa siirryttiin pohdintavaiheeseen, joka on nyt loppumassa, ja kaikki ovat käytännössä ilmaisseet mielipiteensä. Liittokansleri Merkel ehdottaa etenemissuunnitelmaa, sosialistien presidenttiehdokas Ségolène Royal keskuspankin roolin kyseenalaistamista ja presidenttiehdokas Sarkozy välttämättömiä uudistuksia, joilla perustuslakisopimus saadaan elinvoimaiseksi. Kaikki muut, paitsi me, puhuvat tästä asiasta.
Tiedän, että komission jäsen Almunia pitää nimenomaan Maastrichtin sopimusta suurena talousalan sopimuksena. Hän voi olla oikeassa, mutta marxilaisen ajattelutavan mukaan Maastrichtin sopimuksella nimenomaan muutettiin taloudellisia rakenteita.
Meidän tehtävänämme on nyt muuttaa poliittisia "superrakenteita" ja mukauttaa toimielinrakenne näihin muutoksiin. Ehdotan, että parlamentti otetaan mukaan asian käsittelyyn ja että komission jäsen laatii lyhyen selvityksen siitä, mitä perustuslakisopimukseen pitäisi hänen mielestään sisällyttää. Tällainen selvitys laadittiin Eurooppa-valmistelukunnan työryhmässä VI, joka epäonnistui tehtävässään, mutta luettelo on edelleen voimassa. Mitä EU:n laatimalle taloustavoitteiden luettelolle pitäisi mielestämme tehdä? Miten ja kuinka laajalti yhteispäätösmenettelyä pitäisi mielestämme soveltaa talouspolitiikan alalla? Mitä takaisinotto-oikeudelle pitäisi tehdä Lamfalussy-menettelyssä? Miten Euroopan keskuspankin demokraattinen valvonta voidaan varmistaa heikentämättä keskuspankin riippumattomuutta? Mitä taloushallinnolle pitäisi tehdä (Italian presidentti Napolitano totesi tänä aamuna, että talouspolitiikan koordinointia on tehostettava)? Mitä neuvoston puheenjohtajavaltion pitäisi tehdä? Näistä asioista ei puhuta mitään.
Totean lopuksi verotuksesta, että meidän tarvitsee vain sisällyttää perustuslakisopimukseen, mitä oikeuskäytännössä on jo todettu, eli yksi ainoa verotuksellisen kotipaikan määritelmä, kaksinkertaista verotusta koskeva sopimus ja syrjimättömyysperiaatteen soveltaminen. En luettele asioita tämän enempää, koska puheaikani on lopussa.
Arvoisa komission jäsen Almunia, kehotan teitä laatimaan lyhyen selvityksen ja tuomaan sen mukaan vuoropuheluun, jonka hyväksyimme edellisissä talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa. Lisäksi toivon, että pääsemme asiasta yhteisymmärrykseen, jotta voimme puhua yhdellä äänellä ja tehdä rakentavia ehdotuksia tässä perustuslakisopimuksen uudistusprosessissa, koska huomenna se on myöhäistä.
Othmar Karas
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja voitaisiin kuvailla jäsenvaltioille asetetuksi moraaliseksi kehykseksi tai sääntelyjärjestelmäksi, koska talouspolitiikka kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan, mutta tavoitteemme ovat koko EU:n laajuisia. Tämä jännite näkyy kaikissa keskusteluissamme. Ne, jotka eivät noudata talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja, heikentävät EU:n talouspolitiikan tavoitteita ja vaarantavat niiden saavuttamisen.
Toiseksi talouspolitiikka on kehittymässä myönteiseen suuntaan. Tämä taloudellinen nousukausi tuo meille liikkumisvaraa ja myötätuulta, minkä vuoksi voimme pyrkiä poliittisiin tavoitteisiimme ja toteuttaa välttämättömät uudistustoimet aiempaa aktiivisemmin, tehokkaammin ja rohkeammin.
Kolmanneksi totean, etteivät sisämarkkinoiden hyödyntäminen, Lissabonin tavoitteisiin pyrkiminen, vakaus- ja kasvusopimuksen noudattaminen ja demografisen kehityksen haasteeseen vastaaminen ole keskenään ristiriitaisia tehtäviä. Kaikki nämä toimet on päinvastoin toteutettava, jos haluamme panna EU:n talouspolitiikan laajat suuntaviivat täytäntöön ja saavuttaa niissä asetetut tavoitteet.
Toteankin siksi, että vaalikampanjoissa puhutaan usein täyttä pötyä. Kansalliset ongelmat eivät nimittäin johdu Euroopan keskuspankin riippumattomuudesta, kuten Ranskassa luullaan, eivätkä EU:n tavoitteista. Jäsenvaltioiden kasvu- ja työllisyysongelmat johtuvat siitä, etteivät ne saavuta EU:n tavoitteita.
Käyttäkäämme aikamme siihen, että pyrimme aktiivisemmin saavuttamaan tavoitteemme ja toteuttamaan sovitut poliittiset uudistukset. Uudistakaamme sosiaaliturvajärjestelmämme, jotta voimme vastata globalisaation haasteisiin. Tehkäämme energiatehokkuudesta sekä pienten ja keskisuurten yritysten innovoinnin tehostamisesta Euroopan talousalueen malli ja parantakaamme talouspolitiikan rakenteita, jotta voimme pysyvästi menestyä tulevassa maailmanlaajuisessa kilpailussa. Tämä edellyttää säästämistä tarvittavia investointeja varten.
Günter Gloser
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi kiittää lämpimästi tästä virikkeisestä keskustelusta. Eri aloilla saavutetut myönteiset tulokset ovat tietenkin ilahduttavia, mutta emme saa levätä nyt laakereillamme, vaan toimia on jatkettava.
Keskustelussa esitettiin erilaisia huomautuksia esimerkiksi EU:n työllisyys- ja talouspoliittisesta tilanteesta Lissabonin prosessia ajatellen. Lisäksi oli tärkeää mainita, että Göteborgissa painopisteeksi asetettiin kilpailun ja työllisyyden lisäksi kestävyys. Muutaman päivän kuluttua kokoontuvassa kevään Eurooppa-neuvostossa käsitellään energia-alaa, joka vaikuttaa myös työllisyyteen.
Eurooppa-neuvostossa puhutaan energiasta tuotteena ja pohditaan, miten energian kanssa on meneteltävä tulevaisuudessa. Voimmeko löytää vaihtoehtoisia energiamuotoja? Miten uusia energia-aloja voidaan kehittää? Se, että uusiutuvien energianlähteiden edistäminen on tärkeää, ei ole minkään yhden osapuolen keksintö vaan aivan selvä asia.
Totean puheenjohtajavaltion puolesta, että aivan yhtä tärkeää on se, miten EU onnistuu jatkossa ottamaan sosiaaliset näkökohdat huomioon. Myös työllisyydestä, sosiaalipolitiikasta, terveydestä ja kuluttaja-asioista vastaavan neuvoston puheenjohtaja Franz Müntefering piti vasta viime viikolla tätä asiaa käsittelevän kokouksen Nürnbergissä, Baijerissa. Millaisia haasteita joudumme kohtaamaan? Miten voimme osoittaa, ettei Euroopan unioni ole uhka vaan pikemminkin vastaus globalisaation haasteeseen ja sosiaaliturvajärjestelmän säilyttämiseen?
Nämä ovat erittäin tärkeitä asioita, joita käsitellään myös G8-ryhmässä. Olen jo vakuuttanut, että meillä on samat tavoitteet paitsi vuoropuhelussa ja troikassa myös siinä, miten komissio, neuvosto ja parlamentti toimivat keskenään, jotta ne voivat käsitellä näitä asioita tiiviissä yhteistyössä.
Joaquín Almunia
komission jäsen. (ES) Haluan aluksi vielä kerran kiittää molempia esittelijöitä ja kaikkia, jotka ovat osallistuneet näiden mietintöjen laadintaan ja tänä iltapäivänä käytyyn mielestäni erittäin valaisevaan keskusteluun, jossa on puhuttu nykytilanteesta ja tulevista haasteistamme.
Käyttääkseni kastilialaista kielikuvaa - muutamassa tuntemassani muun EU:n jäsenvaltion kielessä on tietääkseni samanlaisia ilmaisuja - tilannetta voidaan kuvailla puolitäydeksi lasiksi, jos ollaan optimistisia, tai puolityhjäksi lasiksi, jos ollaan pessimistisiä tai ainakin korostetaan, mitä vielä on tehtävä.
Keskustelun alussa joku teistä kysyi minulta, onko kyse pelkästään suhdannekasvusta vai liittyykö kasvuun myös rakenteellisia osatekijöitä ja onko työllisyystilanne parantunut vain väliaikaisesti talouden laajenemisen ajaksi vai pitääkö paikkansa, että olemme saavuttamassa tilanteen, jossa talouden tehokkuus, työllisyysasteen parantuminen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus yhdistyvät aiempaa paremmin. Kyse on nähdäkseni kahden osatekijän yhdistelmästä.
Viime vuosina toteutetut rakenneuudistukset, kurinalainen budjettipolitiikka ja makrotaloutta koskevat toimet, itse asiassa talous- ja rahaliiton kolmannen vaiheen aikana toteutettu erilaisten makrotaloutta koskevien toimien yhdistelmä, alkavat nähdäkseni kantaa hedelmää. EU:n kansalaisten on mielestäni hyvä tietää, että alamme nyt korjata tätä satoa ja että viime vuosina toteutetut toimet ja tehdyt päätökset ovat vaikuttaneet siihen, että talouskasvu on nyt noin 3 prosenttia, että viime vuonna perustettiin kaksi miljoonaa työpaikkaa, että euroalueella on perustettu 1. tammikuuta 1999 jälkeen 12 miljoonaa työpaikkaa, että selvästi useimpien uusien jäsenvaltioiden talouksissa on saavutettu erittäin hyviä tuloksia, että kuluttajien luottamus on kasvanut ja että investoinnit ovat lisääntyneet. Tilanteen parantuminen ei ole pelkkää sattumaa. Jos olisi, miten voisimme odottaa kansalaisten uskovan meihin ja tukevan meitä, kun sanomme heille, että meidän on jatkettava toimiamme?
Tuote-, tavara- ja palvelumarkkinoiden toimintaa on parannettava edelleen. EU:n rahoitusjärjestelmien yhtenäistämistä on jatkettava. Sääntelyn laatua on vielä parannettava, jotta pienille ja keskisuurille yrityksille voidaan luoda suotuisa ympäristö, jossa ne voivat kilpailla ilman hallinnollista taakkaa ja jossa niiden kehitykselle ei ole esteitä. Meidän on esitettävä hyviä perusteluja, jotta voimme pyytää työntekijöitä mahdollistamaan työmarkkinoiden tehokkaamman toiminnan. Vain siten voimme tosiasiassa tarjota laadukkaita työpaikkoja, tulevaisuuden tuleville sukupolville, sellaisten ympäristötoimien yhdistelmän, jolla voidaan torjua ilmastonmuutosta, sekä energia-alan toimia, joilla voidaan parantaa EU:n kilpailukykyä. Vain siten voimme tarjota tällaisen lopputuloksen.
Lissabonin strategiaan sisältyvät uudistukset, joita meidän on jatkettava, edellyttävät näin ollen EU:n toimielinten ja jäsenvaltioiden, julkisten toimielinten ja julkisen sektorin sekä kansalaisten ja yksityisyritysten toimintaa ja vastuullisuutta. Näiden uudistusten on perustuttava myös tiettyihin edistysaskeliin, joita jo otamme ja jotka on tuotava esiin.
Hyvät parlamentin jäsenet, EU:n toimielimet eivät mielestäni saa olla toimia laatiessaan pessimistisiä eivätkä ajatella, että asiat menevät tulevaisuudessa huonompaan suuntaan. Jos tämä nimittäin on ainoa EU:n toimielinten lähettämä viesti, kansalaiset ihmettelevät, mihin koko EU:ta tarvitaan. Kuten Lissabonin strategiassa on alusta alkaen todettu, Euroopan unioni on paras 2000-luvulla käytettävissämme oleva väline pyrittäessä sovittamaan yhteen talouden dynaamisuus sekä sosiaalinen yhteenkuuluvuus ja yhteisvastuu tulevia sukupolvia kohtaan kestävyyttä ajatellen sekä yhteisvastuu ikääntyneitä henkilöjä, ympäristöä ja tulevia sukupolvia kohtaan.
Haluan lopuksi kommentoida lyhyesti kahta keskustelussa esiin otettua asiaa. Ensimmäinen niistä on talouspolitiikkojen koordinointi. Kun puhumme nyt Berliinin julistuksista ikään kuin ne olisivat verrattavissa Messinan julkistukseen, jos muistan oikein, vuonna 1955 annetussa Messinan julistuksessa todettiin, että talouspolitiikkoja on koordinoitava. Hyvä jäsen García-Margallo, teidän ei kuitenkaan tarvitse tätä tarkoitusta varten valtuuttaa kuuliaista komission jäsentä tekemään seuraavan Eurooppa-valmistelukunnan tehtäviä. Meidän on keskusteltava syvällisesti vakaus- ja lähentymisohjelmista, kuten komissio ja Ecofin-neuvosto parhaillaan tekevät. Meidän on keskusteltava syvällisesti kansallisten Lissabonin uudistusohjelmien ja yhteisön Lissabonin strategian soveltamisesta, kuten kevään Eurooppa-neuvostossa tehdään, ja keskusteltava myös siitä, miten voidaan laatia yhteinen energiapolitiikka, joka soveltuu yhteen EU:n kunnianhimoisen ympäristöohjelman kanssa. Meidän on jatkettava rahoituspalvelujen yhteismarkkinoiden toteuttamista ja tehostettava edelleen koko sisämarkkinoita, jotka, kuten jotkut teistä totesivat, ovat EU:lle yhä erinomainen väline kohdata globalisaation haasteet optimisesti. Lisäksi on parannettava työmarkkinoiden toimintaa, mikä on nykytilanteessa pikemminkin kansallisten hallitusten kuin EU:n direktiivien tehtävä. Työmarkkinoiden toimintaa on tehostettava yhdistämällä joustavuus ja turvallisuus, sillä jos työntekijöillä ei ole turvaa, työnteko ei ole joustavaa, ja elleivät yritykset toimi joustavasti, ihmisillä ei ole työpaikkoja.
Hyvät parlamentin jäsenet, tämä on mielestäni juuri käymämme keskustelun viesti, ja komissio on asiasta täysin samaa mieltä.
Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen. Näistä kahdesta mietinnöstä käytävä yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 142 artikla)
Gábor Harangozó 
kirjallinen. - (EN) Koko EU:n sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen on kiinnitettävä edelleen tarkasti huomiota EU:n viimeaikaisen sosioekonomisen kehityksen yhteydessä, vaikka työttömyys näyttääkin vähentyvän. Työllisyyslukujen kasvusta huolimatta köyhyys lisääntyy edelleen euroalueella, ja osa perustetuista työpaikoista on valitettavasti luonteeltaan epävarmoja. Työpaikkojen laadukkuuden ja varmuuden pitäisi lisääntyä talouden kasvaessa, kun Lissabonin strategian tavoitteet saavutetaan. Koska jäsenvaltioiden kasvuluvuissa on yhä suurempia eroja ja koska joidenkin suurten jäsenvaltioiden talouskasvu on verrattain heikkoa, on toteutettava merkittäviä toimia, jotta EU voi kohdata uudet haasteet, jotka johtuvat väestön ikääntymisestä ja globalisaation aiheuttamasta kilpailun lisääntymisestä.
Bullmannin mietinnössä painotetaan pk-yritysten roolia, tutkimusta ja kehitystä, ympäristöä sekä energia-alaa. Mietinnöllä pyritään selvästikin lisäämään EU:n poliittisten prosessien ja taloushallinnon johdonmukaisuutta sekä toteuttamaan todella tehokkaat ja osallistumista edistävät eurooppalaiset työmarkkinat. Kannatan siksi esittelijän noudattamia periaatteita.
