Maatalouden tunnustaminen strategiseksi alaksi elintarviketurvan yhteydessä (lyhyt esittely) 
Puhemies
(IT) Esityslistalla on seuraavana Daciana Octavia Sârbun maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan puolesta laatima mietintö maatalouden tunnustamisesta strategiseksi alaksi elintarviketurvan yhteydessä [2010/211(INI)].
Daciana Octavia Sârbu
Arvoisa puhemies, minulla on kunnia esitellä teille mietintöni, jossa käsitellään maatalouden strategista merkitystä Euroopan unionin elintarviketurvan varmistamisessa. Maatalous on jäänyt vähälle huomiolle keskusteluissa Euroopan unionin strategiasta ja tulevaisuudesta. Mietinnössä osoitetaan, että EU ei ole saavuttanut elintarviketurvaa, että maanviljelijät ja kokonaiset maaseutualueet ovat vaarassa kadota ja että uudet haasteet, kuten ilmastonmuutos, uhkaavat heikentää jo ennestään kutistuvia elintarvikevarastoja EU:n lisäksi koko maailmassa.
Koska elintarviketuotantoa on lisättävä vähintään 70 prosentilla vuoteen 2050 mennessä, jotta maailman väestön elintarvikkeiden kysyntä voidaan täyttää, elintarviketurvan on oltava tärkeä aihe keskusteluissa, joita käydään maailmassa ja EU:ssa. EU:n on vastattava voimakkaasti näihin haasteisiin, ja tämä mietintö on meidän yrityksemme ehdottaa tänään useita erityisiä toimintatapoja.
Ensinnäkin tarvitsemme vahvaa yhteistä maatalouspolitiikkaa, jolla pyritään takaamaan elintarviketurva niin monelle EU:n kansalaiselle kuin mahdollista ja myös varmistamaan maailmanlaajuinen elintarviketurva rajallisten resurssien ja ilmastonmuutoksen vaikutuksen yhteydessä. Emme voi puhua elintarviketurvasta, jos emme käsittele kahta ratkaisevaa kysymystä: markkinoiden ja hintojen epävakautta ja hupenevia maailmanlaajuisia elintarvikevarastoja.
Hintojen epävakauden alalla olen kehottanut komissiota lisäämään markkinoiden interventiovälineiden roolia osana uutta yhteistä maatalouspolitiikkaa ja ottamaan käyttöön entistä johdonmukaisempia toimia keinottelun rajoittamiseksi maatalousmarkkinoilla. Maailman elintarvikevarastot ovat nykyään paljon rajallisempia kuin menneisyydessä. Arvioiden mukaan niillä voidaan kattaa maailman elintarvikekysyntä vain puolentoista kuukauden ajan. Siksi ajattelin, että maailman elintarvikevaraston perustaminen olisi hyödyllistä. Se sisältäisi hätävarastot nälän vähentämiseksi sekä varastot, joita käytettäisiin maatalousmarkkinoiden hintojen sääntelemiseksi. Nämä olisivat kansainvälisiä, ja olemassa olevien instituutioiden kuten YK:n tai FAO:n asiantuntemusta käytettäisiin niiden tukemiseen. Katson, että Euroopan unionin pitäisi käynnistää tällainen toiminta, minkä takia olen pyytänyt komissiota ottamaan kyseisen roolin.
Toinen tärkeä asia, jota mietinnössä käsitellään, on nuorten maanviljelijöiden tilanne. Jos ajattelemme EU:n maatalouden tulevaisuutta, meidän on kiinnitettävä entistä enemmän huomiota nuoriin maanviljelijöihin. Vain seitsemän prosenttia EU:n maanviljelijöistä on alle 35-vuotiaita. Sen takia olen pyytänyt komissiolta toimia, joilla heitä kannustetaan.
Toisaalta olen korostanut tarvetta säilyttää EU:n maatalouden monimuotoisuus. Tässä suhteessa mainitsin, että perinteiset maatalouskäytännöt, perheviljely, pientilat ja luonnonmukainen viljely voivat antaa arvokkaan panoksen elintarviketurvaan. Vaadin myös kehittämään EU:n ohjelmia kyseisten maatalouden muotojen tukemiseksi. Emme saa kuitenkaan unohtaa, että EU:ssa esiintyy edelleen köyhyyttä ja nälkää ja että miljoonat eurooppalaiset ovat pyytäneet elintarvikeapua EU:lta tänä talvena. Niinpä nykyisessä talouskriisissä on erittäin tärkeää käyttää EU:n varoja EU:n "elintarvikeapua vähävaraisimmille" -ohjelmaan.
Lopuksi kiitän varjoesittelijöitä ja kollegoitani maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa hyvästä yhteistyöstä ja panoksesta mietinnön laatimiseen sekä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan sihteeristöä. Toivon, että huomenna hyväksymme yhdessä mietinnön, jolla vastataan EU:n kansalaisten odotuksiin.
Mairead McGuinness
(EN) Arvoisa puhemies, kiitän esittelijäämme Daciana Octavia Sârbua erinomaisesta työstä, jota hän on tehnyt mietinnön eteen, ja yhteistyöstä kaikkien varjoesittelijöiden kanssa. Tämä on seurausta työlle, jota olen tehnyt edellisellä vaalikaudella yhteisen maatalouspolitiikan ja maailman elintarviketurvan alalla.
Olen pahoillani siitä, että keskustelemme tästä mietinnöstä juuri ennen puoltayötä. Ehkäpä EU ja maailma heräävät minuuttia ennen puoltayötä siihen todellisuuteen, miten epävarmassa tilanteessa me olemme elintarvikkeiden tuotannon alalla.
Mietintö on todella myönteinen yleisessä keskustelussamme tästä aiheesta ja keskustelussamme yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksesta.
Minulla oli joitakin huolia, mutta katson, että niitä käsitellään lopullisessa tekstissä. Ajatus siitä, että yksi tuotantomuoto on toista parempi - että luonnonmukainen, pieni tai paikallinen on parempaa - ei ole hyvä ajatus. Tarvitsemme kaikkia tuotantojärjestelmiä elintarviketurvan tukemiseksi. Meidän on käsiteltävä markkinoiden epävakautta ja keinottelua, enkä usko, että meillä on vielä vastauksia.
Keskeinen ongelma maataloudessa on maanviljelijöiden alhainen tulotaso. Nuoret maanviljelijät eivät tee työtä ilmaiseksi, ja meidän on käsiteltävä alhaisten tulojen ongelmaa, jossa haluamme turvata elintarvikkeiden tarjonnan.
Miroslav Mikolášik
(SK) Arvoisa puhemies, jatkuvan väestönkasvun takia meidän on omaksuttava entistä tehokkaampi lähestymistapa elintarviketurvaan sekä asianmukaisen, terveellisen ja ravitsevan ruokavalion saatavuus.
Elintarviketurvan takaamiseksi on tärkeää lisätä varsinaisen elintarvikeketjun avoimuutta ja oikeudenmukaisuutta, niin että voimme varmistaa oikeudenmukaisen tuoton maanviljelijöille voittoineen ja hintasäännöstelyineen sekä elinkelpoisen maatalousalan.
Mielestäni on erittäin tärkeää soveltaa päättäväistä politiikkaa maaseudun kehittämiseen, minkä avulla voimme säilyttää EU:n maaseudun elinkelpoisuuden ja lisätä maatalouden kilpailukykyä, tukea innovointia ja lopulta myös työllisyyttä.
Maatalous on valtavan tärkeää, erityisesti epäsuotuisilla alueilla, ja siksi on sovellettava elvytystoimia maatalouden tukemiseksi maaseudulla, houkuteltava lisää nuoria maatalouteen, autettava vähentämään alueellisia eroja ja turvattava kestävä kehitys.
Luís Paulo Alves
(PT) Arvoisa puhemies, onnittelen vilpittömästi kollegaani Daciana Octavia Sârbua erinomaisesta työstä mietinnön hyväksi. Suosittelen voimakkaasti komissiota ottamaan sen huomioon erityisesti niissä näkökohdissa, joissa maatalouskysymysten monimutkainen ulottuvuus - joka ulottuu kauas itse maatalouden kapeiden rajojen ulkopuolelle - edellyttää muiden alojen osallistumista, kuten kilpailu sisämarkkinoilla ja rahoitusalan sääntely, ja ansaitsee huomiota EU:n ulkopuolisilla foorumeilla kuten G20 tai Maailman kauppajärjestö (WTO).
Ratkaisevat määrittelykysymykset, jotka koskevat maataloutta, maanviljelijöitä ja riittävän hyvänlaatuisten elintarvikkeiden tarjoamista EU:n kansalaisille ja muulle maailmalle, voidaan käsitellä todellisuudessa vain, jos niitä tarkastellaan kaikista näkökulmista. Yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen kunnianhimoiset tavoitteet voidaan saavuttaa vain, jos uudistukset ulottuvat maatalouden kapeiden rajojen ulkopuolelle ja jos tavoitteet otetaan huomioon myös toimissa, joita vaaditaan muilla politiikanaloilla ja muissa maailmanlaajuisissa elimissä.
Mietinnössä asia tehdään ilmeisen selväksi, ja nostan sille hattua.
Janusz Wojciechowski
(PL) Arvoisa puhemies, minäkin onnittelen Daciana Octavia Sârbua erinomaisesta mietinnöstä, jota pidän yhtenä tärkeimmistä tällä vaalikaudella.
Ihmisten määrä maailmassa kasvaa entisestään, kun taas käytettävissä olevan viljelyskelpoisen maan määrä laskee. Elintarvikkeista on tulossa entistä enemmän strateginen tuote. Kun raakaöljy voidaan korvata aurinko- tai ydinenergialla, ei ole mitään millä voidaan korvata planeettamme tuottamat elintarvikkeet. Käyttäydymme Euroopan unionissa ikään kuin me kamppailisimme jatkuvasti elintarvikkeiden ylituotannon kanssa. Euroopan unionin koko maatalouspolitiikka on perustunut viime vuosina keinoihin rajoittaa ja vähentää maataloustuotantoa. Näköpiirissämme on jo nyt aika, jolloin elintarvikkeista on puute. On oikein hyvä, että tässä viestissä, joka on tullut Sârbun mietinnön muodossa Euroopan parlamentilta, todetaan, että tilanne on muuttunut ja että myös Euroopan unionin maatalouspolitiikan on muututtava. Meidän on kunnioitettava maataloutta - se on elintarviketurvamme takuu.
Peter Jahr
(DE) Arvoisa puhemies, politiikassa on niin kuin jokapäiväisessä elämässä: emme arvosta sitä mitä meillä on. Niinpä vaikuttaa siltä, että meillä Euroopan unionissa on liikaa ruokaa ja että sitä on tietysti aina paljon ostettavissa. Jos kompensoimme rehun viennin, meillä on Euroopan unionissa 88 prosentin omavaraisuus. Se merkitsee sitä, että meidän on myös Euroopan unionissa pyrittävä varmistamaan, että ylläpidämme maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden omavaraisuutta.
Siksi olen erittäin kiitollinen esittelijälle Daciana Octavia Sârbulle siitä, että hän on nostanut kyseisen ongelman esiin jälleen kerran. Euroopan unionissa tarvitsemme myös yhteistä maatalouspolitiikkaa, jolla voidaan tuottaa kansalaisillemme riittävästi elintarvikkeita. Kun otetaan huomioon maailman väestön kasvu, ilmastonmuutoksen vaikutukset ja energian hinnan nousu, on selvää, että EU:n maanviljelijät eivät selviä tilanteesta yksin tulevaisuudessa. Sen takia tarvitsemme strategista koordinointia maailmanlaajuisesti.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Arvoisa puhemies, elintarvikkeiden saatavuuden turvaaminen EU:ssa on yksi tärkeimmistä haasteista, joita turvallisuuspolitiikassa on käsiteltävä tulevina vuosikymmeninä. Siinä on Daciana Octavia Sârbun mietinnön keskeinen sisältö. Mietinnössä korostetaan sitä tosiasiaa, että yhdessä tai kahdessa vuosikymmenessä elintarvikkeista ja makeasta vedestä tulee strategisia tuotteita, jollaisia öljy ja maakaasu ovat tällä hetkellä. Mietinnön ajoitus on erityisen onnekas, koska tällä hetkellä käydään keskusteluja yhteisen maatalouspolitiikan tulevaisuudesta, vuoden 2014 jälkeistä talousarviota suunnitellaan ja monet haluavat rajoittaa yhteisen maatalouspolitiikan talousarviota. On erittäin tärkeää, että yhteisellä maatalouspolitiikalla on riittävästi varoja tulevaisuudessa, ja sen takaamiseksi että näin on, valtiovarainministerien ja päätöksentekijöiden on oltava vakuuttuneita siitä, että Euroopan unionin maatalous tuottaa elintarvikkeiden lisäksi myös julkisia hyödykkeitä, mukaan luettuna julkiset ympäristötuotteet, joita emme voi taata tai tuottaa ilman maataloutta.
Krisztina Morvai
(HU) Arvoisa puhemies, elintarviketurvakysymyksessä minua häiritsee se, että mietinnössä EU:n jäsenvaltioita käsitellään yhtenä yhdentyneenä yksikkönä. Uusissa jäsenvaltioissa tilanne on täysin toisenlainen kuin vanhoissa. Sallikaa minun esittää esimerkiksi yksi kysymys Unkarista: miten on mahdollista, että puhumme lasten nälkiintymisestä maassa, jossa on erinomaiset maatalousresurssit? Lapset ja aikuiset nälkiintyvät keskellä Euroopan unionia. Toinen kysymykseni on: miten on mahdollista, että maataloutemme on vinoutunut niin, että me tuotamme laajoilla alueilla teollisessa mittakaavassa maatalouden raaka-aineita, pääasiassa - suokaa anteeksi ilmaisuni - kolonialistiseen tyyliin vain sitä varten, että ne jalostetaan ulkomailla missä voitot tehdään ja palautetaan sitten Unkariin, missä ne myydään kovaan hintaan? Jokin on mennyt pahasti vikaan.
Seán Kelly
(GA) Arvoisa puhemies, muiden puhujien tavoin haluan onnitella esittelijää Daciana Octavia Sârbua hyvästä työstä aiheen parissa.
(EN) Neljässä minuutissa Daciana Octavia Sârbu käsitteli monta asiaa. En käsittele kaikkia hänen mainitsemiaan asioita, mutta toistaisin pari seikkaa. Ensinnäkin tarvitaan hyvin toimivaa yhteistä maatalouspolitiikkaa. Toivon, että tämä parlamentti on keskeinen toimija, kun varmistetaan se että yhteistä maatalouspolitiikkaa ei alenneta tai vähennetä millään tavoin. Toiseksi meidän on varmistettava, että nuoria kannustetaan ryhtymään maanviljelijöiksi.
Lisäksi meillä on politiikka, jolla edistetään energiakasvien viljelyä maatalousmaalla. Ottaen huomioon että edessä voi olla maailmanlaajuinen elintarvikepula, kun väestö kasvaa 80 miljoonalla vuosittain, pitäisikö meidän arvioida politiikkaa uudelleen? Siirrämmekö rahoja taskusta toiseen, vai tyhjennämmekö taskut niin, ettei meille lopulta jää mitään? Tämän kysymyksen halusin esittää.
Csanád Szegedi
(HU) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, mietinnöstä käy hyvin ilmi, että asiat eivät voi maataloudessa jatkua samaan tapaan. Me, tai oikeastaan suuret yritykset, emme voi jatkaa maataloustuotteiden kuljettamista maailman toiselta laidalta toiselle. Voimme tietysti jatkaa ilman vakuuttavaa logiikkaa. Omenoita, paprikoita, tomaatteja ja lihatuotteita tuodaan Eurooppaan, myös Unkariin - muttei yleensä Espanjasta tai Alankomaista vaan Kiinasta ja Brasiliasta. Voisimme tietysti jatkaa tällä tavalla, mutta tuotteet on lastattava kuljetusvälineisiin, kuten laivoihin, joissa ne matkaavat viikkoja tai kuukausia. Kyseiset tuotteet on pidettävä tuoreina erilaisilla säilöntäaineilla, jotka ovat myrkyllisiä, kun niitä nautitaan suuria määriä. Sitten ihmiset ostavat kyseisiä tuotteita suurista kauppaketjuista ja ihmettelevät mistä kaikki sairaudet, syövät ja kasvaimet tulevat. On selvää, että niitä aiheuttavat elintarvikevärit ja keinotekoiset lisäaineet. Minun on lisättävä, että sen sijaan, että tuemme monikansallisia yrityksiä, meidän on tuettava pientilallisia, niin että he voivat toimia Euroopan hengenpelastajina tulevassa elintarvikekriisissä.
João Ferreira
(PT) Arvoisa puhemies, maatalouden tunnustaminen strategiseksi alaksi elintarviketurvan yhteydessä, mistä tässä mietinnössä puhutaan, liittyy erottamattomasti elintarvikeomavaraisuuden käsitteen tunnustamiseen ja edistämiseen. Mitä suurempi valtion elintarvikeriippuvuus ja -pula on, sitä vaikeampaa sen on taata riittävää elintarviketuotantoa omalle väestölleen määrän ja laadun osalta.
Elintarvikeomavaraisuus on paras takuu elintarvikkeiden hintojen epävakautta vastaan. Asia on ponnahtanut voimalla takaisin käsiteltävien asioiden joukkoon. Epävakauden syyt ovat periaatteessa elintarviketuotteilla toteutetussa rahoitusalan keinottelussa. Keinottelijat, investointirahastot, hedgerahastot, eläkerahastot ja suuret pankkilaitokset ovat keskittäneet alaan niin paljon huomiota, että muut keinottelukuplat ovat joko kuihtuneet tai puhjenneet.
Ainoa keino lopettaa keinottelu on poistaa välineet, jotka tekevät siitä kannattavaa, eli tietyt rahoitustuotteet kuten OTC-johdannaiset.
Valitettavasti toimilla, joita Euroopan unioni on käyttänyt tällä alalla, ei ole voitu jarruttaa keinottelun synkkää aaltoa ja sen inhimillisiä seurauksia - mikä tunnustetaan tuoreessa Yhdistyneiden Kansakuntien erityisraportoijan raportissa oikeudesta ruokaan.
Lívia Járóka
(EN) Arvoisa puhemies, keskustelemme kaikkein köyhimmistä ihmisistä - Euroopan romaneista - ja yhdessä uuden puheenjohtajavaltion Unkarin kanssa käsittelemme EU:n romanistrategiaa.
Monialaisissa kysymyksissä, jotka liittyvät kaikkein köyhimpiin ihmisiin, käsitellään harvoin maataloutta, erityisesti koska kaikkein köyhimmät ihmiset eivät omista maata EU:ssa. Siten me emme puhu vain elintarviketurvasta vaan siitä, onko pöydässä ruokaa. Kuten kollegani ovat jo todenneet, kysymys on EU:lle elintärkeä tällä hetkellä. Uskon, että maatalousalan - ja komission työn näiden asiakirjojen parissa - on oltava yhdensuuntaisia kaikkien niiden EU:n mikroalueiden kehityshankkeiden kanssa, jotka koskevat köyhyyden torjumista ja sen varmistamista, että tulevilla sukupolvilla on ruokaa pöydässä.
Kristalina Georgieva
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, komissio suhtautuu erittäin myönteisesti tähän ajankohtaiseen mietintöön, koska elintarvikkeiden hinnat nousevat rajusti. Se johtuu pääasiassa ailahtelevista sääolosuhteista ja luonnonkatastrofeista, mutta siihen on vaikuttanut myös energian hintojen nousu, joka vaikuttaa elintarvikkeiden hintaan.
Niinpä kiitänkin esittelijää Daciana Octavia Sârbua ja maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan jäseniä heidän työstään.
Elintarviketurva on olennaista eri puolilla maailmaa asuvalle lähes miljardille ihmiselle, jotka kärsivät vielä nälästä, mutta se on tärkeää myös vähäosaisille väestöryhmille Euroopassa. Heille yhteisellä maatalouspolitiikalla on todellista merkitystä. Toisinaan arvostelun kohteeksi joutuneella yhteisellä maatalouspolitiikalla on onnistuttu tarjoamaan EU:n kansalaisille elintarvikkeita kohtuullisin hinnoin ja sillä on varmistettu elintarviketurva EU:ssa. Sen on jatkuttava. Elintarviketurva on tunnustettu keskeiseksi kysymykseksi yhteistä maatalouspolitiikkaa vuoteen 2020 koskevassa tiedonannossa, jonka komissio hyväksyi 18. marraskuuta.
Daciana Octavia Sârbun mietinnössä, jota käsittelemme, korostetaan liiallista hintojen epävakautta, joka liittyy läheisesti elintarviketurvaan, koska se vaikuttaa maanviljelijöihin ja kuluttajiin.
Komissio on täysin samaa mieltä siitä, että liiallista hintojen epävakautta on käsiteltävä. Meidän on yhdessä parannettava sääntelyä, valvontaa ja avoimuutta markkinakysymysten käsittelemiseksi, ja se edellyttää paremman rahoitusalan sääntelyn lisäksi myös huomattavaa avoimuuden lisäämistä markkinoilla.
Mietinnössä suositellaan maailmanlaajuisen elintarvikejärjestelmän luomista. Se ei ole helppo aihe. Meillä on ollut kokemuksia hyödykeneuvostoista. Ne eivät ole osoittautuneet onnistuneiksi, ja siksi tämä aihe vaatii epäilemättä lisää yksityiskohtaista keskustelua. Se vaatii myös analyysiä kokemuksista, joita olemme saaneet esimerkiksi miljardin euron elintarvikerahoitusvälineestä, jonka komissio hyväksyi vuonna 2008, ja myös työstä, jota komissio tekee tiiviisti yhdessä FAO:n ja maailman elintarvikeohjelman kanssa sen varmistamiseksi, että puskurivarastot ovat valmiina pehmentämään elintarvikkeiden hintojen noususta aiheutuvaa iskua.
Kaikkia näitä toimia voidaan kehittää, kun G20-ryhmä tarkastelee yksityiskohtaisesti elintarvikevarastoja koskevaa kysymystä, ja voitte olla varmoja, että Euroopan komissio osallistuu aktiivisesti asian käsittelyyn tulevina viikkoina.
Mietinnössä on esitetty vetoomus, johon monet teistä ovat tänä iltana yhtyneet, vahvasta EU:n maataloutta ja maaseudun kehittämistä koskevasta politiikasta, jolla voidaan varmistaa elintarviketurva kaikille tutkimuksen ja innovoinnin tuella, jotta voidaan vastata haasteeseen tuottaa entistä enemmän vähemmillä resursseilla, jotka meillä on.
Komissio on siitä täysin samaa mieltä. Ei ole sopivampaa välinettä saavuttaa kyseiset tavoitteet kuin vahva yhteinen maatalouspolitiikka, jolla voidaan taata maatalouden kilpailukyky talouden ja ympäristön alalla ja - kuten jotkut teistä sanoivat - jolla saadaan nuoria mukaan EU:n maatalousalalle.
Puhemies
(IT) Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tiistaina 18. tammikuuta 2011.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 149 artikla)
Sergio Berlato
Elintarviketurva on poliittinen painopiste EU:ssa ja maailmassa. Elintarvikeketjun globalisoituminen merkitsee sitä, että uusia haasteita - ja joskus riskejä terveydelle ja kuluttajien eduille - ilmaantuu jatkuvasti.
Yksi tärkeimmistä Euroopan unionin haasteista on maataloutta ja elintarvikkeita koskevien uudistusten kehittäminen, jotta voidaan tyydyttää koko maailman väestön tarpeet. Tuoreiden lukujen valossa maailman väestö kasvaa jatkuvasti, ja sen odotetaan kasvavan 40 prosenttia vuoteen 2050 mennessä, mikä lisää elintarvikkeiden kysyntää, jonka odotetaan kaksinkertaistuvan nykyisestä.
Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maailmanlaajuisen kysynnän tyydyttämiseksi jäsenvaltioiden ja unionin on varmistettava elintarvikkeiden saatavuus. Tavoitteen saavuttamiseksi EU:n on taattava elintarviketuotteiden turvallisuus pitäen mielessä niiden erityispiirteet ja samalla sen on varmistettava sisämarkkinoiden asianmukainen toiminta.
Lopuksi pyydän komissiota tutkimaan kaikkia mahdollisia toimia nuorten työssä oppimisen kehittämiseksi ja työllistymismahdollisuuksien luomiseksi vastavalmistuneille elintarviketurvan alalla tärkeimpänä tavoitteenaan maatalousalan työllisyyden parantaminen.
Zuzana Brzobohatá
On oikein korostaa elintarviketurvan merkitystä EU:n kansalaisille, koska se on heidän perusihmisoikeutensa. EU:n on siksi pyrittävä varmistamaan, että terveellisiä ja ravitsevia elintarvikkeita on taloudellisesti ja fyysisesti EU:n kansalaisten saatavilla, niin että he voivat viettää aktiivista ja terveellistä elämää. Meidän on valvottava tiukasti, että noudatetaan korkeita normeja, jotka koskevat elintarvike- ja maataloustuotantoa, elintarvikkeiden turvallisuutta ja laatua ja myös niiden ympäristökestävyyttä. Näissä olosuhteissa on kuitenkin myös muistutettava ehdottomasta tarpeesta vastaaviin laatu- ja turvallisuusnormeihin, joita sovelletaan kolmansista valtioista tuotuihin elintarvikkeisiin eurooppalaisten maanviljelijöiden kilpailukyvyn suojelemiseksi. Tukisin myös toimia, joilla maanviljelijöitä kannustetaan parantamaan energiatehokkuutta, koska energiakustannukset ovat keskeinen tekijä maataloustoiminnan kannattavuudessa. Mielestäni koko mietinnön tärkein näkökohta on painokas vetoomus komissiolle, jotta tämä varmistaisi yleisen edun nimissä ja yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, että elintarviketurvan valvontaa koskevat tiedot ovat yleisesti saatavilla, erityisesti välittämällä tietoja nopeasti jäsenvaltioiden välillä. Emme voi sallia toista sellaista virhettä kuin dioksiinia sisältävän lihan myynti, kuten nyt tapahtuu Saksassa, kun muille jäsenvaltioille on annettu riittämättömiä ja myöhästyneitä tietoja tilanteesta.
Nessa Childers
Kun alamme pohtia, millainen yhteisestä maatalouspolitiikasta lopulta tulee vuoden 2013 jälkeen, elintarviketurva, elintarvikepula ja kestävyys nousevat yhä selvemmin esiin. Se on asia, jonka tunnustavat kaikki tässä parlamentissa ja kaikki, jotka osallistuvat lakialoitteen laatimiseen. Muutama vuosi sitten alkanut biopolttoaineiden suosion kasvu ja maailmanlaajuinen elintarvikekriisi vuonna 2009 ovat osoittaneet meille, miten niukka resurssi ruoasta on tulossa. Näkemystämme on sinänsä kavennettava: on asetettava etusijalle elintarvikkeiden kestävyys ja niiden tarpeet, jotka eivät automaattisesti pääse käsiksi ruokaan, maatalouden käytäntöjä ja innovaatioita olisi suunnattava elintarvikkeiden lisäämiseen ja oikeisiin viljelykasveihin, ja kun me laadimme uutta yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevaa lakialoitetta, meidän olisi ensin varmistettava, että uudella yhteisellä maatalouspolitiikalla edistetään hiiletöntä EU:ta eikä pahenneta nykyistä hiiliongelmaa.
Robert Dušek
Pidämme elintarvikehuollon turvaamista perusihmisoikeutena. Nykypäivän maailmassa on 900 miljoonaa ihmistä, jotka kärsivät jatkuvasta nälästä köyhyyden takia. Maailman väestön odotetaan ylittävän 9 miljardia vuoteen 2050 mennessä, ja maailmanlaajuisen elintarviketuotannon on kasvettava 70 prosenttia. Maatalouden on toisaalta lisättävä tuotantoa ja toisaalta sopeuduttava korkeisiin energiakustannuksiin, kutistuvaan saastumattoman maan määrään ja ilmastonmuutoksen seurauksiin. Meidän on käsiteltävä epävakautta ja hintojen vaihtelua, jonka hyödykemarkkinoilla tapahtuva keinottelu ja supistuvat elintarvikevarastot aiheuttavat. Elintarvikkeiden toimitusvarmuus edellyttää tulevaisuudessa vahvaa yhteistä maatalouspolitiikkaa. Yhteisellä maatalouspolitiikalla on parannettava elintarviketurvaa lisäämällä tuottavuutta ja tukemalla ympäristön kannalta kestävää elintarviketuotantoa ja perinteistä maataloutta, pientiloja, luonnonmukaista maataloutta sekä elintarvikkeiden paikallista ja alueellista jakelua. Nämä maatalouden mallit edistävät elintarviketurvaa, koska niissä käytetään sellaisia menetelmiä, jotka ovat osoittautuneet hyviksi sukupolvien aikana EU:n eri alueilla. Maatalous on strategisin EU:n politiikka, jonka menestys auttaa varmistamaan EU:n väestön selviytymisen elintarvikekriisin aikana. Jotta yhteisellä maatalouspolitiikalla voidaan torjua ilmastonmuutoksen vaikutuksia, säilyttää elintarvikkeiden hinnat siedettävällä tasolla ja lisätä terveellisten elintarvikkeiden tuotantoa, talousarvio on säilytettävä vähintään nykyisellä tasolla.
Sandra Kalniete
EU:n maatalous on yksi unionin strategisesti tärkeimmistä aloista, koska se tuottaa elintarvikkeet yli 500 miljoonalle ihmiselle. Jotta EU:n maatalouspolitiikka voi toteuttaa tärkeimmän tehtävänsä, joka on terveellisten ja laadukkaiden elintarvikkeiden tuottaminen kohtuullisin hinnoin EU:n väestölle tarjoten samalla riittävät tulot maanviljelijöille, sen on oltava kilpailukykyistä maailmanmarkkinoilla, ja oikeudenmukainen kilpailu on taattava EU:n sisämarkkinoilla. Niinpä meidän on saavutettava yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksella tasapuoliset toimintaedellytykset kaikille EU:n maanviljelijöille. EU:n jäsenvaltiot eivät ole kohdanneet elintarviketurvaa koskevia ongelmia. Sellaisia ongelmia on kuitenkin tulevaisuudessa, ja meidän on toimittava sen mukaan, ennen kuin niin tapahtuu. Meidän on otettava huomioon, että maanviljelijöiden täytyy jo nyt työskennellä minimipalkalla tai jopa tappiolla, ja sillä on haitallinen vaikutus heidän kykyynsä ylläpitää tuotantoa. On myös totta, että luonnonkatastrofit vaikuttavat elintarvikkeiden hintoihin kaupoissa ja siten siihen, miten elintarvikkeita on ihmisten saatavilla. Meidän on tunnustettava maatalouden strateginen merkitys Euroopan unionissa ja tehtävä kaikki voitava sen varmistamiseksi, että tulevaisuudessa EU:n kansalaisten ei tarvitse kärsiä elintarvikepulasta sen takia, että EU:n poliitikot ja hallitukset eivät ole onnistuneet havaitsemaan riskejä ja ehkäisemään niitä. Maatalouden tunnustaminen elintarviketurvan kannalta strategisesti tärkeäksi alaksi on tärkeä askel siihen suuntaan, että elintarviketurvaa koskevat ongelmat vältetään tulevaisuudessa.
Elisabeth Köstinger
Valiokunta-aloitteisessa mietinnössä tunnustetaan se tosiasia, että maatalous on strategisesti tärkeää maailmanlaajuisen elintarviketurvan näkökulmasta. Katsaus tulevaisuuteen osoittaa miten tärkeää on toimia. Asiantuntijat arvioivat, että vuoteen 2050 mennessä maailmanlaajuinen elintarvikkeiden kysyntä kaksinkertaistuu. Maatalouden on voitava täyttää kasvavan väestön valtavat tarpeet, jotka koskevat turvallista ja riittävää ruokaa. Samalla on käsiteltävä esteet, jotka johtuvat luonnonvarojen rajallisuudesta, korkeista energian hinnoista ja ilmastonmuutoksesta. Kannatin mietintöä, jossa osoitetaan selvästi, että elintarviketurva on keskeinen huolenaihe myös Euroopan unionissa ja edellyttää yksittäisten politiikanalojen koordinointia. Parannuksia voidaan saavuttaa vain jos maatalous-, kehitys-, kauppa-, talous- ja energiapolitiikan sekä tutkimuksen alalla tehdään yhteistyötä. Maanviljelijöiden tulojen turvaamisen ja laadukkaiden elintarvikkeiden riittävän tarjonnan on siten oltava yhteisen maatalouspolitiikan keskeisiä tavoitteita. Voimakkaasti vaihtelevat markkinahinnat maatalousalalla ovat seurausta satojen epäonnistumisesta, keinottelusta ja kaupan keskittymisestä, ja ne ovat merkittäviä epävarmuutta aiheuttavia tekijöitä. Interventiot ja varastointi ovat kriisimekanismeja, joilla lopetetaan markkinoiden hyväksikäyttö ja keinottelukauppa. On tärkeää, että kyseiset markkinainterventiomekanismit ovat keskeisessä asemassa tulevassa yhteisessä maatalouspolitiikassa. Toinen tärkeä seikka on suositus, joka koskee maailmanlaajuisen elintarvike- ja hätävarastojärjestelmän kehittämistä.
Elżbieta Katarzyna Łukacijewska
EU tarvitsee yhteistä maatalouspolitiikkaa, jolla taataan EU:n maatalouden kehittäminen eikä lamaantuminen. Maatalouspolitiikassa on vastattava EU:n ja maailman haasteisiin, erityisesti kun otetaan huomioon se tosiasia, että Yhdistyneiden Kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestön mukaan elintarviketuotannon on kasvettava lähes 70 prosenttia maailman väestön tarpeiden tyydyttämiseksi. Väestön määrä ylittää vuoteen 2050 mennessä 9 miljardia. Voidaan nähdä, että yhteisellä maatalouspolitiikalla on lisättävä elintarviketurvaa lisäämällä tehokkuutta, samalla kun edistetään ympäristön kannalta kestävää elintarvikepolitiikkaa. Huomauttaisin, että alaa koskevien asetusten on oltava avoimia. Arvostan aloitteita, joissa suositellaan maatalouden monimuotoisuuden edistämistä sekä perinteisen ja ekologisten maatalouden käyttöä. Lisäksi on tärkeää varmistaa, että nuoret maanviljelijät saavat maata ja lainoja yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteiden saavuttamiseksi. Niitä ovat innovointi, uudistaminen, kilpailukyvyn parantaminen ja ennen kaikkea nykyaikainen maatalous.
Véronique Mathieu
Yhteys Euroopan yhteisen maatalouspolitiikan ja maailman elintarviketurvan välillä on tärkeä aihe, joka on otettava huomioon laadittaessa yhteistä maatalouspolitiikkaa vuoden 2013 jälkeiselle ajalle. Yhteisen maatalouspolitiikan painopisteitä tarkasteltaessa on todellakin otettava huomioon nykyaikaisen yhteiskunnan tavoitteet mutta myös rajoitteet, joita kohtaamme tulevaisuudessa kaikkialla maailmassa. Yhdistyneiden Kansakuntien elintarvike- ja maatalousohjelman mukaan elintarvikkeiden tuotantoa on lisättävä vähintään 70 prosenttia, jos halutaan täyttää maailman väestön kasvavat tarpeet. EU:n on otettava huomioon maailman elintarviketurva ja lisättävä tuotantoaan niin, että tuontia voidaan rajoittaa. Kannatan myös ehdotusta tarkistaa rahoituslainsäädäntömme, jotta voidaan torjua hintojen epävakautta, jota aiheuttaa lähinnä keinottelu. Ollakseen tehokas tarkistus on toteutettava samaan aikaan kansainvälisesti. Olen tyytyväinen siihen, että yksi G20-ryhmän puheenjohtajavaltion Ranskan painopisteistä tällä alalla on elintarvikkeiden ja hyödykkeiden hintojen epävakauden torjuminen.
Iosif Matula
Elintarvikkeiden maailmanlaajuisen kysynnän kasvu, joka johtuu planeetan kasvavasta väestöstä, vaikuttaa tietysti luonnollisiin elintarvikeresursseihin ja johtaa uusiin elintarviketurvaa koskeviin säännöksiin ja varotoimiin. EU:n ensisijaisena tehtävänä on taata jäsenvaltioille oikeus elintarviketurvaan ja tukea kehitysmaita saavuttamaan riittävä elintarviketurvan taso. Mielestäni on tärkeää edistää paikallisten perinteisten elintarvikkeiden tuotantoa ja myyntiä. Alueellisista elintarviketuotteista saadaan paljon hyötyä: alhaiset kuljetuskustannukset ja alhainen hävikin riski. On monia alueita, joilla on paljon maatalouspotentiaalia, jota ei ole hyödynnetty sosiaalisen tai taloudellisen epätasapainon takia, mihin ovat vaikuttaneet ikääntyvä väestö tai teollistuminen. Suuria viljelyalueita ei todellakaan ole käytetty tehokkaasti. Alueelliset viranomaiset voivat toimia merkittävässä roolissa elintarviketurvan alalla tukemalla potentiaalia omaavien alueiden maatalouskapasiteettia. EU on yksi maailman johtavista alueista tutkimuksen ja innovoinnin alalla, mukaan luettuna maatalousala. Kaupunkiväestön osuuden jatkuva kasvu on uusi uhka: miten paljon painotetaan kaupunkiviljelyn kehittämistä, jotta voidaan taata elintarviketurva käyttämällä eri malleja kuten vertikaalinen kaupunkiviljely?
Tiziano Motti
Tuen tänään tässä parlamentissa hyväksytyssä päätöslauselmassa ehdotettua lähestymistapaa: elintarviketurva on perusihmisoikeus ja siihen päästään, kun kaikilla ihmisillä on kaiken aikaa fyysisesti ja taloudellisesti mahdollisuus saada sopivaa, turvallista ja ravitsevaa ruokaa. Euroopan unionissa 80 miljoonaa ihmistä elää edelleen köyhyysrajan alapuolella, ja monia heistä autetaan elintarvikeapuohjelmilla. Asianmukainen ruokavalio on keskeinen tekijä terveydellemme, ja tiedeyhteisöllä on edelleen liian paljon epäilyjä muuntogeenisiä organismeja kohtaan. Siksi vastustan tekstin avointa suhtautumista muuntogeenisiin organismeihin sekä erityisesti osaa, joka koskee muuntogeenisten elintarvikkeiden hyväksymisprosessin laajentamista tuonnissa EU:n ulkopuolelta. Johdonmukaisuuden takia en katso, että voimme kieltää maanviljelijöitämme käyttämästä tekniikkaa, jonka hyväksymme tuontituotteiden tuotannossa. Kannatan kuitenkin toimia, joilla kannustetaan nuoria maanviljelijöitä, jotka tällä hetkellä edustavat 7 prosenttia kaikista maanviljelijöistä, perustamispalkkioilla, korkotuella ja muilla aloitteilla, joita jäsenvaltiot ovat panneet täytäntöön maaseudun kehittämisbudjeteissaan, luottaen siihen, että EU:n maataloustuotanto voi ylläpitää nykyistä laatu- ja turvallisuustasoaan.
Rareş-Lucian Niculescu
Olen tyytyväinen siihen, että mietinnössä maatalous tunnustetaan strategiseksi alaksi elintarviketurvan yhteydessä. Olen kuitenkin tyrmistynyt siitä, että parlamentti päätti antaa niin vähän aikaa aiheesta keskusteluun. Aihe on tällä hetkellä erityisen ajankohtainen, kun olemme havainneet miten elintarvikekriisi voi vaikuttaa valtioiden vakauteen. Yksi Tunisian kansannousun syistä on ollut elintarvikkeiden hintojen nousu. Algeria, Intia ja Bangladesh ovat myös valtioita, joissa elintarvikkeiden hintojen nousu on aiheuttanut vakavia jännitteitä. Biopolttoaineiden viljelyn lisääntyminen, rahoitusalan keinottelu, viljelijöiden nopea siirtyminen kannattavampiin kasveihin ja kansalaisten ruokailutapojen muuttuminen monissa valtioissa ovat myös uusia aiheita, jotka liittyvät tämänpäiväisen mietinnön aiheeseen.
Sanon lopuksi vielä yhden asian. Japanilaisen pankin tekemässä indeksissä, joka koskee haavoittuvuutta elintarvikkeiden hintojen nousulle, 40 haavoittuvimman valtion joukossa on neljä EU:n jäsenvaltioita ja yksi muista valtioista on pian liittymässä EU:n jäseneksi ja kolme valtiota on EU:n välittömiä naapureita. Indeksi on mielenkiintoinen ja antaa meille ajattelemisen aihetta.
Pavel Poc
Jos pidämme maataloutta strategisena alana, niin ehdoton edellytys elintarvikehuollon turvallisuuden varmistamiselle on se, että Euroopan unioni on omavarainen vähintään peruselintarvikkeiden ja rehun tuotannossa. EU:n riippuvuus maataloustuotteiden tuonnista aiheuttaa elintarvikkeiden hintojen nousua ja heikentää EU:n suorien tuottajien asemaa jakeluketjussa. YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAO) mukaan elintarvikkeiden ja rehun kysyntä voi kasvaa 70 prosenttia vuoteen 2050 mennessä. Siksi on käytettävä kaikkia maatalouden muotoja ja tarjottava merkittävää tukea investoinneille alan tieteelliseen tutkimukseen. Se, että käytetään tehokkaasti perinteisiä maatalouden lajikkeita, jotka ovat tyypillisiä tietyille alueille, vaatii myös lisää tukea ja yleistä kiinnostusta. Kuluttajat ymmärtävät helposti esimerkiksi elintarviketuotannon ja kuljetusmatkojen ympäristövaikutusten arvioinnin. Nykyisin tuotantoketjussa tavarasta menee hukkaan jopa 50 prosenttia ja rahtiliikenne kasvaa suhteettomasti. Ne eivät ole tekijöitä, jotka voidaan sovittaa yhteen elintarvikehuollon turvallisuuden varmistamisen kanssa. Emme voi teeskennellä, että varmistamme elintarviketurvan ja suojelemme ympäristöä, samalla kun siedämme riippuvuutta tuotteista, jotka on kasvatettu toisella mantereella ja tuotu tänne tuhansien kilometrien päästä. Sellaiset käytännöt aiheuttavat valtavan ympäristöjalanjäljen ja pakottavat samalla kehitysmaat tuomaan lähes kaikki tarvittavat elintarvikkeet, mikä tekee niistä riippuvaisia, raunioittaa niiden talouden, köyhdyttää niiden asukkaat ja tuhoaa niiden ympäristön.
