Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin 15. helmikuuta 2001 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Puhemiehen julkilausuma
Puhemies
Arvoisat kollegat, kuten tiedätte, 22. helmikuuta liitettiin kaksi uutta kuolonuhria siihen lohduttomaan luetteloon ihmisistä, jotka ovat menettäneet henkensä ETA:n terroristi-iskuissa Espanjassa.
Tämän San Sebastianissa tapahtuneen pommi-iskun tarkoituksena oli surmata Ignacio Dubreil, joka on baskien sosialistipuolueen kunnanvaltuutettu Ordiziassa. Räjähdys maksoi Electra-yhtiön työntekijöiden José Ángel Santosin ja José Leonetin hengen. Neljä muuta ihmistä loukkaantui, ja yksi heistä oli Ignacio Dubreil.
ETA:n terroristit osoittivat jälleen kerran kieltävänsä oikeuden elämään ja halveksivansa koko oikeusvaltion periaatetta. Esitin parlamentin puolesta vilpittömät surunvalittelut kuolonuhrien perheille ja toivotin pikaista toipumista pommi-iskussa loukkaantuneille. Pyydän, että vietämme nyt minuutin hiljaisuuden.
(Parlamentti vietti seisaallaan minuutin hiljaisuuden.)

Esityslista
Puhemies
Ehdotan poliittisten ryhmien pyynnöstä joitakin muutoksia keskiviikkona 28. helmikuuta ja torstaina 1. maaliskuuta pidettävien istuntojen esityslistaan.
Keskiviikko:
Ehdotan, että komission uudistuksesta ja henkilöstöresursseista annettua komission tiedonantoa, josta puhuvat komission puheenjohtaja Romano Prodi ja komission jäsen Neil Kinnock, siirretään aikaisemmaksi esityslistalla, jolloin sitä käsiteltäisiin klo 15.00-16.00, koska komissio on jo tehnyt asiasta päätöksen tänä aamuna pitämässään kokouksessaan.
Toiseksi ehdotan, että myös Haugin laatimaa budjettivaliokunnan mietintöä BSE-kriisiin liittyvästä KTT-esityksestä siirretään aikaisemmaksi esityslistalla, jotta sitä voidaan käsitellä heti komission tiedonannon jälkeen.
Lopuksi ehdotan maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan pyynnöstä ja poliittisten ryhmien suostumuksella, että esityslistalle otetaan komission tiedonanto suu- ja sorkkatautitilanteen kehittymisestä, jonka antaa komission jäsen David Byrne. Tiedonannon antamisen jälkeen on 30 minuuttia aikaa kysymyksiin ja vastauksiin vakiintuneen käytännön mukaisesti.
Jotta aika riittäisi, esityslistalta on poistettava sovittelukomitean mietintö ympäristötarkastuksista ja Wijkmanin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö toimintasuunnitelmasta energiatehokkuuden parantamiseksi Euroopan yhteisössä.
Torstai:
Esityslistalla ovat ensimmäisinä neuvoston ja komission julkilausumat ilmahyökkäyksistä Irakiin. Keskustelun päätteeksi ei jätetä käsiteltäväksi päätöslauselmaesityksiä. Ulkoasioiden valiokunnan puolesta laadittuja mietintöjä assosiaatiosopimuksista, eli Marset Camposin mietintöä Mercosurista ja Salafrancan mietintöä Chilestä, käsitellään yhteiskeskustelussa, ja äänestys toimitetaan klo 11.00, kuten on sovittu.
Onko vastalauseita näihin muutoksiin?

Gollnisch
Arvoisa puhemies, tämä ei ole varsinainen vastalause. Minusta on vain hieman valitettavaa, ettei Irakiin tehtyjä ilmaiskuja koskevan keskustelun päätteeksi jätetä käsiteltäväksi päätöslauselmaesityksiä, sillä minusta tämä on hyvin merkittävä ongelma etenkin, kun on kyse ulkopolitiikkaa ja yhteistä turvallisuutta sääntelevien periaatteiden loukkaamisesta.

Puhemies
Jäsen Gollnisch, tuo ei ollut vastalause esityslistaan. Voimmeko nyt katsoa, että käsittelyjärjestys on päätetty?
Vahvistan siis käsittelyjärjestyksen.
  

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, haluan ottaa esille kysymyksen, joka liittyy läheisesti keskusteluun Euroopan tulevaisuudesta. Olen sitä paitsi iloinen, että puheenjohtaja Prodi ja luullakseni myös neuvosto ovat läsnä. Olen saanut tietää kolmeen Eurooppa-kouluun lähetetystä tiedotteesta, että - parlamentin jäsenet tietävät hyvin, että Eurooppa-kouluissa on paljon toimintaa, kun yritetään hyväksyä talousarvio - Eurooppa-koulun III osaston oppilaille järjestetään 7. maaliskuuta keskustelu, johon osallistuvat neuvoston puheenjohtaja ja Ruotsin pääministeri Persson, komission puheenjohtaja Prodi ja Belgian pääministeri Verhofstadt.
Aloite on mielestäni hyvä, mutta Euroopan parlamentti ei osallistu keskusteluun eikä myöskään Belgian parlamentti, vaikka Belgian pääministeri Verhofstadt onkin paikalla. Olen lukenut uudestaan Nizzan neuvoston päätelmien liitteen IV, ja minusta vaikuttaa siltä, että tämä aloite, johon osallistuu vain neuvoston jäseniä, ei ole missään nimessä sellaista keskustelua, jollaista Nizzan neuvoston jäsenet meiltä pyytävät. Arvoisa puhemies, asia vaatii mielestäni teiltä selvitystä, ja teidän pitäisi myös kääntyä arvoisien neuvoston jäsenten puoleen ja sanoa heille, että jos halutaan puhua kansalaisyhteiskunnan - ja tässä tapauksessa koulun oppilaiden - kanssa, on otettava huomioon parlamentit, kuten he totesivat liitteessä IV.
Paljon kiitoksia, arvoisa puhemies. Odotan selvitystänne. Pyytäisin myös puheenjohtaja Prodia, joka on täällä läsnä, ja neuvostoa antamaan meille omat selvityksensä.

Puhemies
Jäsen Barón Crespo, tämä on aivan selvä asia. Kuten hyvin tiedätte, meille todellakin ilmoitettiin neuvoston suunnittelevan aloitetta 7. päiväksi maaliskuuta ja toivovan, että se olisi kolmen toimielimen yhteinen aloite. Muistanette, että pohdin pitkään tätä mahdollisuutta viime puheenjohtajakokouksessa, mutta siinä vaiheessa minulla ei ollut tarkkaa käsitystä siitä, minkälaiseksi meille ehdotettu aloite muodostuisi. Puheenjohtajakokous päätti uskoa minulle tehtävän ja valtuuttaa minut arvioimaan minulle toimitettavien tarkempien tietojen perusteella, onko Euroopan parlamentin osallistuminen tähän aloitteeseen tarpeellista vai ei. Muistan jopa teidän, jäsen Barón Crespo, sanoneen tuossa yhteydessä, ettei Euroopan parlamentin kannata olla mukana aloitteessa vain päästäkseen valokuvaan.
Emme suinkaan jääneet pyörittelemään peukaloitamme puheenjohtajakokouksen jälkeen. Kabinettini ryhtyi hankkimaan tarkempia tietoja siitä, mitä aloitteen yhteydessä tehtäisiin ja mitä ei, koska se on tärkeää, onhan meidän tiedettävä, mihin sitoudumme. Nyt meillä on jonkin verran tietoja, tosin vieläkin hyvin puutteellisia; tiedämme muun muassa, että hanke toteutetaan kouluissa ja että mukana on oppilaita. Tämä on kaikkiaan hyvin herttaista. Mutta tähän liittyy myös kirje, jonka neuvoston ruotsalainen puheenjohtaja, Belgian pääministeri ja komission puheenjohtaja Prodi allekirjoittavat, ja minua pyydetään allekirjoittamaan se Euroopan parlamentin puolesta.
Arvelin kuitenkin, etten voi yksin ottaa vastuuta tällaisen yhteisen kirjeen allekirjoittamisesta. Saatte sen jossakin vaiheessa nähtäväksenne, jotta te kaikki, kaikkien ryhmien puheenjohtajat, voitte kertoa minulle näkemyksenne tästä aloitteesta, jonka merkitystä en suinkaan väheksy; kyllä se sentään ansaitsee, että parlamentti pohtii sitä hetken.
Luulen nyt antaneeni teille mahdollisimman täsmällisen vastauksen ja uskokaa pois, otimme kyllä tämän asian hyvin vakavasti.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, ongelmana on, että tilaisuutta on mainostettu, mutta julisteessa ei mainita parlamenttia, jos siis asia ilmaistaan taide- ja härkätaistelutermejä käyttäen. En siis todellakaan tiedä, kannattaako teidän vastata tähän, koska emme ole edes mukana. Emme ole mukana edes järjestäjinä.

Puhemies
Ehkä komission puheenjohtaja Prodi voi selittää asian tarkemmin. Minä en missään tapauksessa ole sellaista kutsua saanut.

Prodi
. (IT) Arvoisa puhemies, minusta parlamentin keskeinen asema tuli jälleen kerran todistetuksi, sillä kuulin tästä tilaisuudesta juuri nyt jäsen Barónilta, ja tämä ilahduttaa minua suuresti. Olen yrittänyt ottaa asiasta selvää: minulle on kerrottu, että on juuri saapunut kirje, johon en ole vielä vastannut. Kuulen nyt asiasta parlamentilta ja vastaan siihen, kun tulen tänne seuraavan kerran. En tiennyt keskustelusta enkä kutsusta.
(Suosionosoituksia ja hilpeyttä)

Puhemies
Jäsen Barón, tämäpä herttaista. Komission puheenjohtaja Prodi kuulee vasta meiltä, että aloite on jo käynnistetty, ja me saamme hänen omalta kabinettipäälliköltään juuri mainitsemani kuuluisan kirjeen!
Selvitetään tämä asia yhdessä kaikessa rauhassa ja yritetään toimia parhain päin omien toimielintemme etujen - ja tietenkin Euroopan yhteisten etujen - mukaisesti.

Karamanou
Arvoisa puhemies, kun kohta, ensi viikolla, vietetään kansainvälistä naistenpäivää, havaitsemme hämmästyneinä, kuinka laajaa on misogynia, eli naisviha 2000-luvun Euroopassa, huolimatta Euroopan unionin tasa-arvopolitiikasta. Ei voida pitää oopperan sisäisenä asiana, että suurta taiteilijaa Montserrat Caballéta ei päästetty erääseen Barcelonan Liceu-oopperataloon vain miehille tarkoitettuun klubiin, vaan se loukkaa selvästi sukupuolten välisen tasa-arvon periaatetta ja yhteisön lainsäädäntöä. Lisäksi oopperan päätös merkitsee paluuta aikaan, jolloin vain miehet saattoivat harjoittaa tieteitä ja taiteita, ja se loukkaa kaikkia naistaitelijoita ja naistieteentekijöitä. Arvoisa puhemies, tästä syystä pyydän, että ette sallisi tämän surullisen ilmiön, tämän surullisen päätöksen jäädä parlamentiltamme huomaamatta, ja toivon suuresti, että teette tässä asiassa aloitteen.

Puhemies
Kiitos, jäsen Karamanou. Lupaan pohtia asiaa hyvin tarkasti, sillä tuohan on kerrassaan sietämätöntä.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, työjärjestyksen 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti puhemiehen on ilmoitettava parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevat pyynnöt täysistunnossa ja lähetettävä ne käsiteltäviksi asiasta vastaavaan valiokuntaan.
Espanjan korkeimman oikeuden presidentti lähetti Euroopan parlamentille 12. heinäkuuta 2000 pyynnön, joka koski Euroopan parlamentin kahden italialaisjäsenen, jäsen Berlusconin ja jäsen Dell'Utrin, parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä, koska heidän väitetään syyllistyneen rikoksiin, jotka liittyvät erään espanjalaisen televisiokanavan ostamiseen ja Espanjan valtiovarainministeriölle suoritettavien verojen laiminlyöntiin.
Kysyin eilen oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan puheenjohtajalta, tiesikö hän asiasta, ja hän vastasi, ettei hän ollut kuullut mitään asiasta.
Kun otetaan huomioon työjärjestyksen 6 artiklan 1 kohdan määräykset, haluaisin kysyä parlamentin puhemieheltä, miten tämän pyynnön suhteen on menetelty, ja lisäisin, että Espanjan ulkoministeri sanoi viime maanantaina, että hän oli saanut tietää asiasta sanomalehdistä.

Puhemies
Jäsen Medina Ortega, kerron teille kaikki tarvittavat tiedot. Mainitsemassanne työjärjestyksen 6 artiklan 1 kohdassa täsmennetään, että puhemiehelle osoitetun pyynnön on oltava jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen esittämä. Pyyntö, johon viittasitte, herätti kuitenkin vakavia epäilyjä. Tiedättehän, että olemme kyllä hyvin perillä näistä parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämiseen liittyvistä kysymyksistä, koska niitä on tullut meille paljon kaikista jäsenvaltioista. Olen sitä paitsi tarkistanut asian: kaikki pyynnöt ovat Portugalista tulleita pyyntöjä lukuun ottamatta saapuneet valtion viranomaisilta - oikeusministeriöstä tai ulkoministeriöstä. Portugalin tapaus on poikkeus; sen tapauksessa pyyntö voi tulla suoraan oikeusviranomaiselta.
Tässä tapauksessa pyyntö tuli meille suoraan ylimmältä tuomioistuimelta. Pyysin välittömästi tarkistamaan asian - en ollut sillä hetkellä itse Brysselissä, mutta pyysin heti, että asia tarkistetaan - ja totesimme, että joitakin vuosia aikaisemmin meille oli tullut Espanjasta pyyntö parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämisestä, mutta se oli tullut Espanjan hallitukselta, joka välitti meille ylimmän tuomioistuimen pyynnön.
Koska Espanjan lainsäädännössä ei sillä välin - vuosina 1990-1999 - ollut tapahtunut mitään muutoksia, se herätti vakavia säännönmukaisuusepäilyjä. Kuten tiedätte, jäsen Medina, meidän on syytä olla erittäin varovaisia, koska eurooppalainen oikeuskäytäntö ei aina ole kanssamme samoilla linjoilla, ja meidän on aina oltava erittäin tarkkoja. Pyysin siis kabinettipäällikköäni, joka oli sillä hetkellä Brysselissä, tiedustelemaan Espanjan viranomaisilta kirjeitse, onko ylimmän tuomioistuimen tuomari Espanjan lainsäädännön nojalla toimivaltainen lähettämään meille tällaisen pyynnön työjärjestyksen mukaisesti. Tähän mennessä en ole saanut vastausta kirjeeseeni.
Nyt ymmärrän paremmin, miksi en saanut vastausta. Espanjalaisia lehtiä lukiessani nimittäin ymmärsin, että ongelma on hyvin monimutkainen ja että oikeusviranomaisten ja valtion viranomaisten välillä on kiistatta mielipide-ero.
Kysymys on nyt siitä - ja varmasti ymmärrätte, että se veisi meidät hyvin pitkälle - voiko Euroopan parlamentti ratkaista asian jäsenvaltion kahden viranomaistahon, oikeusviranomaisten ja valtion viranomaisten, välillä ja päättää, kumpi niistä on toimivaltainen. Luullakseni oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan koordinaattorit paneutuvat tähän kysymykseen maaliskuussa. Minä itse olen sitä mieltä, että tämä on erinomaista, mutta toistan vielä, että meidän on oltava erittäin tiukkoja ja toimittava sekä kansallisen lainsäädännön että yhteisön oikeuden tekstejä noudattaen.

Galeote Quecedo
Arvoisa puhemies, koska oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan puheenjohtaja ei voi olla tänään läsnä terveydellisistä syistä - hän on kylläkin läsnä ensi maanantaina, kun oikeudellisten asioiden valiokunnan koordinaattorit keskustelevat asiasta - ja koska hän ei siis pysty vastaamaan jäsen Medinalle, minä haluaisin sanoa hänelle erään asian.
Arvoisa puhemies, asia on niin, että espanjalaisilla parlamentin jäsenillä - meillä kaikilla - on oikeus tulla tuomituiksi ainoastaan Espanjan korkeimmassa oikeudessa. Espanjalaistuomari ei tässä tapauksessa ole tunnustanut oikeutta, koska hän tietää, ettei kyse ole espanjalaisesta parlamentin jäsenestä eikä myöskään Espanjan parlamentista.
Tämä parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskeva pyyntö on kuitenkin esitetty ikään kuin kyse olisi espanjalaisesta parlamentin jäsenestä ja Espanjan parlamentista. Arvoisa puhemies, sanon tämän ainoastaan valaistakseni sitä, että asia on oikeudellisesti monimutkainen. Uskoakseni Euroopan parlamentin puhemies menettelee tässä asiassa erittäin varovaisesti, jottei oikeusprosessi vääristyisi.
Omassa maassani on ainoastaan yksi ennakkotapaus, joka on peräisin vuodelta 1991. Ennakkotapaus esitettiin ulkosuhteiden ministeriön kautta, ja sen otti vastaan silloinen Euroopan parlamentin puhemies - teidän kolleganne, hyvä jäsen Medina, ja minun kollegani - Enrique Barón Crespo. Arvoisa puhemies, olen varma, että kenelläkään täällä ei ole Alzheimerin tautia, mutta jotkut yrittävät varmasti käyttää parlamenttia omien maidensa puoluepoliittisten asioiden ajamiseen, mitä meidän kaikkien on mielestäni vastustettava, arvoisa puhemies.

Puhemies
Arvoisat kollegat, minulla on tässä kymmenen menettelyä koskevaa esitystä ja minulle kerrottiin juuri, että komission puheenjohtaja Romano Prodin ja varapuheenjohtaja Neil Kinnockin on välttämättä lähdettävä klo 16.00. Meidän täytynee siis siirtää nämä kymmenen esitystä klo 16.00:een. Minusta se on järkevintä.
(Parlamentti hyväksyi ehdotuksen)

Komission uudistus: henkilöstöresurssit
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto "Komission uudistus: henkilöstöresurssit".
Annan heti puheenvuoron puheenjohtaja Romano Prodille.

Prodi
. (IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, nyt - tai oikeastaan huomenna - on kulunut tasan vuosi siitä, kun komissio hyväksyi valkoisen kirjan uudistusstrategiasta. Tämän vuoden aikana komissio on jo toteuttanut kaksi merkittävää valkoiseen kirjaan sisältyvää asiaa, nimittäin varainhoitouudistuksen sekä komission töiden uuden ohjaus- ja suunnittelujärjestelmän. Komissio saattoi tänä aamuna sovitussa aikataulussa päätökseen myös valkoiseen kirjaan kirjatun kolmannen, merkittävimmän ja monimutkaisimman työvaiheen hyväksymällä suuntaviivat henkilöstöpolitiikalle ja -hallinnolle, joka on, kuten tiedätte, yksi hallintouudistuksemme arkaluonteisimpia kohtia.
Nyt alkaa - juuri tänään klo 16.00 meillä on ensimmäinen tapaaminen ammattiliittojen ja henkilökunnan kanssa - uusi kuulemis- ja sopimisvaihe, joka on yhtä tärkeä ja vaativa ja jossa on mukana koko henkilökunta ja kaikki edustajat. Vasta tämän joitakin kuukausia kestävän prosessin päätteeksi komissio määrittelee oman kantansa. Muutaman kuukauden kuluttua meidän pitäisi päästä itsellemme asettamaamme keskeiseen tavoitteeseen eli siihen, että olemme tulevina vuosina hyvä työnantaja, joka tarjoaa kilpailukykyiset työehdot, joiden avulla voimme houkutella pätevimmät henkilöt Euroopan toimielinten palvelukseen ja tarjota henkilökunnalle mahdollisuudet toimia erittäin tehokkaasti, ammattitaitoisesti ja vastuullisesti.
Tähän pääseminen on edellyttänyt paljon työtä, ja siksi haluan ennen kaikkea kiittää Neil Kinnockia ja hänen henkilökuntaansa siitä suuresta työstä, jonka he ovat tehneet näiden asiakirjojen työlään valmistelun yhteydessä. Sallikaa minun lisäksi osoittaa kunnioitusta komission ja kaikkien toimielinten henkilökunnalle siitä työstä, jota he ovat tämän vuoden aikana tehneet. Vuosi on ollut vaikea, ja olen huomannut, että osa henkilökunnastamme on hämmentynyt näistä nopeista ja perustavista muutoksista, jotka usein ovat lisänneet ennestäänkin raskasta päivittäistä työtaakkaa. Emme kuitenkaan voineet siirtää tuonnemmaksi komission organisaatiomallin perusteellista tarkistamista: olimme antaneet siitä teille sitoumuksen, ja tämä tehtävä on ehdottoman kiireellinen ja välttämätön: tällaista täydellistä uudelleenorganisointia ei ollut tehty vuosikymmeniin. Tästä syystä aiomme suunnata kaiken energiamme laajaan ja intensiiviseen keskusteluun uudistuksen suuntaviivoista ja yksityiskohdista, jotta voimme varmistaa, että kaikki ottavat uudistuksen omakseen ja sitoutuvat sen eteenpäin viemiseen.
Haluan kuitenkin käyttää tätä tilaisuutta hyväkseni korostaakseni erästä keskeistä asiaa: uudistus itsessään, siis laajemmasta institutionaalisesta ja poliittisesta kontekstista irrotettuna, ei ole eikä ole koskaan ollut poliittinen tavoite. Se liittyy hyvin selkeään hankkeeseen, jolla on edistetty rauhaa ja demokratiaa Euroopassa sellaisen yhteistyö- ja kehitysmallin luomisen välityksellä, joka perustuu oikeuden ensisijaisuuden periaatteeseen sekä perusarvojen kunnioittamiseen. Tätä ainutlaatuista mallia soveltavilla toimielimillä, Euroopan unionin toimielimillä, on ollut ratkaiseva rooli tässä prosessissa, ja on harvinaista voida todeta - tämä on yksi asioista, joka on tehnyt minuun suuren vaikutuksen tänä Brysselissä viettämänäni aikana - kuinka laajalti toimielinten palveluksessa toimivat ihmiset kokevat työnsä todella kaikesta muusta työstä poikkeavaksi työksi; heillä on voimakas tunne siitä, että he ovat mukana historiallisessa hankkeessa, Euroopan rakentamisessa.
Tämä vahva motivaatio kuvastaa yhteisön toimielinten hallinnon ainutlaatuisuutta ja on sen vahvuus, ja juuri tälle uudelle perustalle rakennamme uuden eurooppalaisen virkamiehistön, joka on erilainen kuin kansallisvaltioissa mutta toimii yhteistyössä niiden kanssa. Tätä erikoislaatua koskevaan tietoisuuteen perustuvat tänään hyväksytyt suuntaviivat: vanhanaikaisten sääntöjen ja toimintatapojen uusiminen, jotta toimielimet kykenevät tarttumaan tulevien vuosien haasteisiin niin, että selkeä Eurooppa-hanketta koskeva visio säilyy.
Henkilöstöpolitiikkaa ja henkilöresurssien hallintaa koskevan uudistuksen suuntaviivat kiteytyvät kolmeen pääajatukseen. Ensinnäkin aiomme taata riittävän palkka- ja eläketason, jotta meillä on riippumaton ja korkeatasoinen virkamiehistö. Toiseksi haluamme määritellä työehdot uudestaan siten, että henkilökuntamme voi työssään hyödyntää kykyjään mahdollisimman hyvin, kehittää itseään ammatillisesti ja nähdä oikeuksiaan kunnioitettavan, ja siten, että kunnianhimoisena tavoitteena on taata oikea tasapaino tyydyttävän työelämän ja yksityiselämän vaatimusten välillä. Kolmanneksi haluamme myös entistä uudenaikaisemman urarakenteen, jonka ansiosta henkilökuntamme on mahdollista sopeutua uusiin tehtäviin ja joka poistaa vuosien saatossa syntyneen jäykkyyden ja kannustaa vastuunottoon ja ansioihin kaikilla tasoilla.
Tavoitteiden saavuttamisen yksi edellytys on merkittävä koulutuksen investointiohjelma. Minun on sanottava tästä, että koulutusta on aina laiminlyöty, myös siksi, että palvelukseen on saatu pätevää henkilöstöä, mutta nykyajan muutoksissa myös pätevä henkilöstö tarvitsee jatkuvaa koulutusta.
Tämän uudistusta koskevan aloitepaketin tavoite on siis hyödyntää henkilöstömme voimavaroja ja kykyjä. Meillä kaikilla on poliittinen velvollisuus onnistua tässä uudistuksessa, jos haluamme, että toimielimet - etenkin komissio - voivat täysin täyttää tehtävänsä yhdentymisen moottorina tulevina vuosina. Tämä työ on jo pantu alulle ja sen nimi on "Euroopan tulevaisuus". Merkittävä askel tähän suuntaan ovat tänään hyväksymämme suuntaviivat, joista kuullaan avoimesti ja perusteellisesti koko henkilöstöä.

Kinnock
. (EN) Arvoisa puhemies, kuten olen sanonut aikaisemmin, Euroopan komission uudistamisen keskeisenä tavoitteena on vahvistaa toimielimen työkykyä, luotettavuutta ja olennaisen tärkeää itsenäisyyttä, jotta voitaisiin varmistaa, että Euroopan unionissa on sellainen palvelun taso, jonka suurin osa henkilöstöstä haluaa tarjota ja jota kansalaisilla on oikeus odottaa.
Olemme alusta lähtien pyrkineet saavuttamaan tämän tavoitteen nykyaikaistamalla rakenteita ja järjestelmiä, keskittymällä selkeämmin painopistealueisiin, määräämällä ennenkuulumattomalla tavalla henkilökohtaisen vastuun kantamisesta kaikilla tasoilla ja laatimalla painopisteitä henkilöstön ja taloudellisten resurssien käyttöä varten.
Olemme saavuttaneet merkittävää edistystä kaikilla näillä aloilla näinä 12 kuukautena, jotka ovat kuluneet siitä, kun Prodin johtama komissio hyväksyi uudistusta koskevan valkoisen kirjan. Useilla parlamentin jäsenillä on tästä tarkkaa tietoa, ja kiitän heitä heidän osoittamastaan kiinnostuksesta. Palaamme vielä jatkossa noihin tarkkoihin tietoihin.
Tuntuvien muutosten yhdistäminen ja toteuttaminen on tietenkin edellyttänyt paljon raskasta työtä ja omistautumista. Asiaan läheisimmin osallistuneet ovat työskennelleet tavallisesti yli 70-tuntisia työviikkoja viimeiseksi kuluneiden 15 tai 16 kuukauden ajan. Kiitän heitä ja nostan heille hattua.
Kiitänkin lämpimästi sitä vielä suurempaa joukkoa henkilöstöstä, joka on uutterasti jaksanut kestää kattavia uudelleenjärjestelyjä ja uudistuksia - joista monet ovat olleet erittäin monimutkaisia ja rasittavia - samalla, kun he ovat hoitaneet tavanomaiset työtehtävänsä komissiossa. Heidän kykynsä ja halukkuutensa sopeutua muutokseen on todella ylistämisen arvoista. Se kumoaa täydellisesti eurovirkamiehistä piirretyn tylyn karikatyyrin.
Tällaiset ihmiset tarvitsevat nykyaikaisen työympäristön ja kehittyvät uranäkymät voidakseen tehdä hyvin tehdyn työn entistäkin paremmin, kun he saavat suoraa tunnustusta kyvyistään. Tämä vaatii rahaa, aikaa ja vaivaa. Se edellyttää myös, että tehokasta hallintoa, joka on välttämätön komission kaltaiselle tietoon pohjautuvalle organisaatiolle, pidetään toimielimen keskeisenä tehtävänä.
Komission jäsenten kollegio hyväksyi tänään yksimielisesti sarjan ehdotuksia ja suuntaviivoja, joilla nämä tavoitteet saavutetaan ja joihin kuului muun muassa suuntaviivoja uudesta entistä lineaarisemmasta urajärjestelmästä sekä palkoista ja eläkkeistä.
Järjestämme välittömästi henkilöstön ja henkilöstön edustajien perusteellisen kuulemisen näistä asiakirjoista heinäkuun puoleenväliin mennessä. Kaikki ehdotukset on esitetty parlamentille. Käyn nyt siis nopeasti läpi näiden kattavien muutosten tärkeimmät tavoitteet. Ne perustuvat vankasti siihen tosiseikkaan, että jokaisen hallinnon arvokkain resurssi on sen henkilöstö. Komissio ei ole poikkeus, ja henkilöstön korkea pätevyys on ilmeisen tärkeä komission toimintakyvyn ylläpitämiselle.
Toimielin ei ole kuitenkaan käyttänyt sellaisia henkilöstöpolitiikkoja, jotka vastaavat muuttuneita työtehtäviä ja toimielimen tarpeita organisaationa. Siksi ehdotuksiimme sisältyy muutoksia koskevia määräyksiä, joilla ensinnäkin varmistetaan, että virkamiesten urakehitys riippuu ensisijaisesti heidän osoittamastaan pätevyydestä, heidän todistamastaan työkyvystä ja heidän halukkuudestaan kantaa vastuuta, lisäksi heidän täytyy kaikkien saada vuosittain objektiivinen arviointi suorituksistaan. Toiseksi muutoksilla täytyy varmistaa, että koko henkilöstön urakehitysmahdollisuudet maksimoidaan poistamalla lasikatot ja vähentämällä jäykkyyttä sekä antamalla virkamiehille uraneuvontaa, asianmukaista koulutusta ja todellisia mahdollisuuksia suurempaan liikkuvuuteen niin toimielimen sisällä kuin sen ulkopuolellakin.
Kolmanneksi määräyksillä pitää varmistaa, että johtajat vastaavat henkilöstöstään, että he saavat tarvitsemaansa tukea ja että heitä arvioidaan saavutustensa perusteella. Tämä on radikaali muutos voimassa oleviin tapoihin ja käytäntöihin. Ehdotamme, että tämä muutos tehdään johtajien, heidän alaistensa ja toimielimen parhaaksi.
Neljänneksi komission henkilöstön työolojen pitäisi heijastaa paremmin jäsenvaltioiden kansallisten hallintojen käytäntöjä. Vanhempainloman mahdollistaminen ensimmäistä kertaa komission henkilöstölle, työolojen parantaminen ja joustavampien työjärjestelyjen, kuten osa-aikatyön, helpottaminen ovat ratkaisevan tärkeitä yhtäläisten mahdollisuuksien ja käytäntöjen toteutumiselle ja urakehityksen parantamiselle.
Viidenneksi ja viimeiseksi komission täytyy alkaa tehdä asteittain tarvittavia investointeja sen varmistamiseksi, että henkilöstö voi vahvistaa ja laajentaa taitojaan koko ammatillisen uransa ajan. Ehdotamme, että koulutukseen kohdistetut varat viisinkertaistetaan viiden seuraavan vuoden aikana. Tämäkään ei vielä nosta komission suhteellisia koulutuskuluja Euroopan unionin jäsenvaltioiden keskitasolle. Se on kuitenkin merkittävä edistysaskel, joka voidaan toteuttaa rasittamatta liikaa talousarviota.
Jotta toimielimet voivat jatkaa velvollisuuksiensa täyttämistä menestyksekkäästi, niiden täytyy tietenkin houkutella jatkossakin erittäin pätevää ja kielitaitoista henkilöstöä, josta enemmistö viettää suurimman osan työelämästään julkisessa laitoksessa kotimaansa ulkopuolella.
Useilla aloilla on yhä enemmän kysyntää pätevälle kansainväliselle henkilöstölle, muun muassa monikielisille ja -taitoisille sihteereille, tietotekniikan asiantuntijoille, tieteellisille tutkijoille, kansainvälisen kaupan ja markkinoiden asiantuntijoille, kilpailulainsäädäntöön erikoistuneille juristeille, kaikenlaisille talousasioiden asiantuntijoille ja monille muille.
Komissio on sitä mieltä, että ulkomailla työskentelemisen ja elämisen sekä tärkeiden työtehtävien ja harvinaisten taitojen kasvavan kysynnän täytyy heijastua toimielinten työntekijöiden palkkiopakettiin. Komission tilaaman ja viime huhtikuussa julkaistun kattavan ja riippumattoman tutkimuksen tulokset osoittavat, että EU:n virkamiesten palkka-asteikko on korkeampi kuin kansallisten virkamiesten, se vastaa siihen rinnastettavan henkilöstön palkka-asteikkoa muissa kansainvälisissä järjestöissä, se on huomattavasti matalampi kuin vastaavasti koulutetun monikansallisten yhtiöiden ulkomaille sijoitetun henkilöstön ja se on matalampi kuin diplomaattien palkka-asteikko. Tämä vahvisti näkemystämme siitä, että palkka-asteikko on asianmukainen, kohtuullinen ja vastaa komission asemaa ja sen henkilöstölle asetettuja vaatimuksia ja että joissakin kohdin parannukset ovat tarpeellisia ja oikeutettuja.
Esimerkiksi alle kuusivuotiaista lapsista maksettava lastenhoitotuki on olennainen, jotta tasavertaiset mahdollisuudet voivat toteutua ja jotta komissio voi houkutella henkilöstöä, etenkin naisia, jäsenvaltioista, joissa on kehittyneet järjestelmät. Vastaavasti korkeamman palkan maksaminen tehtävistä, joihin liittyy erityisen raskaita velvollisuuksia ja/tai työmääriä, on tulossa asteittain tavaksi työmarkkinoilla koko Euroopan unionissa. Jotta toimielin voisi säilyttää kilpailukykynsä kansainvälisenä työnantajana, tämä järjestelmä pitäisi ottaa oikein kohdennetulla tavalla käyttöön komissiossa.
Pitäen nämä huomiot mielessä olemme uudistaneet palkkojen ja palkkioiden rakenteen voidaksemme tunnistaa ja tarpeen tullen uudistaa vanhentuneet käytännöt. Siksi ehdotamme, että sellaisia tukia, jotka eivät ole enää perusteltuja, leikataan tai lakkautetaan ja että sellaisia tukia säilytetään ja joiltakin osin parannetaankin, jotka vastaavat objektiivisia olosuhteita, kuten ulkomailla työskentelyä, lasten kasvatusta ja työskentelemistä usein useammalla kuin yhdellä kielellä. Eläkettä koskevat ehdotuksemme taas täyttävät tavoitteemme turvata järjestelmän vakuutusmatemaattinen tasapaino, ja nykyiset eläkeoikeudet pysyvät luonnollisesti voimassa.
Kun kokosimme näitä ehdotuksia, ja hyväksyimme niiden esittämisen kuulemista varten, kiinnitimme luonnollisesti tarkkaa huomiota niiden talousarvioon kohdistuviin vaikutuksiin. Olemme tehneet erittäin selväksi parlamentille ja neuvostolle, että kaikki uudistuksista sekä palkka- ja eläke-ehdotuksista seuraavat muutokset pysyvät niiden rajojen sisällä, jotka on esitetty Berliinin Eurooppa-neuvoston vuonna 1999 laatimien rahoitusnäkymien asianmukaisessa osassa. Noudatamme tätä sitoumusta.
1970-luvulta lähtien erilaisilla nimillä kulkeneen 5,8 prosentin niin sanotun väliaikaisen osuuden lakkauttaminen tarjoaa huomattavan osan resursseista, joita velvoitteiden täyttämiseen tarvitaan. Perusteettomiksi tulleista tuista säästetyt varat mahdollistavat muita investointeja. Ehdotamme, että palkka- ja eläkejärjestelmä olisi jatkossakin tiiviisti sidottu jäsenvaltioiden siviilihallinnon palkkakehitykseen. EU:n toimielinten hallinnon kokonaistyökustannukset vastaavat 1,9 prosenttia talousarviosta. Luku on hyvin vertailukelpoinen jäsenvaltioiden keskivertokustannusten kanssa, jotka vastaavat suhteutetusti laskettuna 13,1:tä prosenttia talousarviosta.
Vuoteen 2006 ulottuvien rahoitusnäkymien aikana hallintokustannukset ovat BKT:hen suhteutettuina matalammat kuin vuonna 1985. Komission tänään hyväksymät asiakirjat ovat, kuten komission puheenjohtaja painotti, kuultavaksi esitettyjä ehdotuksia. Seuraamme samaa menettelyä, jota olemme käyttäneet kaikissa uudistukseen liittyvissä ehdotuksissa, ja kaikista asiakirjoista neuvotellaan kunnolla ja perusteellisesti henkilöstön edustajien kanssa, ja henkilöstöä kuullaan niistä laajalti neljän ja puolen tulevan kuukauden aikana.
Rakentavat parannusehdotukset ovat tervetulleita, ja kuten asiakirjoista näkyy, me kiinnitämme ehdotuksiin huomiota ja olemme valmiita sisällyttämään ne asiakirjoihin, ennen kuin komission jäsenten kollegio lyö päätökset lukkoon. Päätökset, jotka eivät edellytä henkilöstösääntöjen muuttamista pannaan täytäntöön heti, kun ne on lyöty lukkoon. Muut muutokset, kuten ne, jotka liittyvät urajärjestelmään, palkkoihin ja eläkkeisiin, esitetään virallisina lainsäädäntöehdotuksina neuvostolle ja parlamentille. Jotkin muutokset, kuten ne, jotka koskevat arviointeja ja ylennyksiä, vaativat toimielinten yhteisen henkilöstösääntökomitean tarkastelua.
Lainsäädäntöelimenä, budjettivallan käyttäjänä ja työnantajana parlamentti seuraa luonnollisesti kiinnostuneena kaikkien näiden asioiden etenemistä. Haluaisin painottaa urajärjestelmään ehdottamiemme muutosten tärkeyttä. Ne koskettavat parlamenttia kaikilla äsken mainitsemillani aloilla.
Yksi tärkeä näkökohta ja ennakkoehto urajärjestelmän kehittämiselle on, että saavutetaan yksimielisyys työvoimakustannusten vaihtelevuutta sääntelevästä monivuotisesta puitekehyksestä, jolla toimielimille - parlamentille, komissiolle ja neuvostolle - annetaan mahdollisuus laatia jämerä ja jäsennelty kehys henkilöstönsä urakehitystä varten. Olen varma, että parlamentti kiinnittää tosissaan ja tarkasti huomiota tähän, kuten varmasti kaikkiin muihinkin uudistusstrategian osiin. Puhuessani parlamentissa vuonna 1999 sanoin toivovani, että edistyisimme yhdessä. Tämä toive on täyttynyt.
Toivon, että yhteistyömme jatkuu. Puollan ehdotuksia, jotka komissio hyväksyi tänään yksimielisesti kuulemista varten.

Harbour
Arvoisa puhemies, olen erittäin iloinen komission jäsen Kinnockin sanoista ja siitä, että komission puheenjohtaja Prodi on tullut tänne, sillä nämä uudistukset onnistuvat vain, jos niitä johdetaan aivan huipulta. Siksi on hyvin tärkeää, että puheenjohtaja Prodi on täällä.
Laadin parlamentin puolesta mietinnön, joka hyväksyttiin viime vuonna lähes yksimielisesti, ja siinä parlamentti varoitti komissiota, että uudistukset täytyy panna täytäntöön mahdollisimman pian, jotta vältetään henkilöstön lannistuminen ja kansalaisten pettymys. Haluaisin, että komission jäsen Kinnock selittäisi meille, kuinka hän aikoo edetä näissä asioissa nopeasti, sillä tuo varoitus on nyt yhtä perusteltu kuin se oli silloin, kun parlamentti hyväksyi mietintöni muutama kuukausi sitten.
Toinen kysymykseni komission jäsen Kinnockille kuuluu, jakaako hän suuren huoleni neuvoston vähäisestä kiinnostuksesta hänen uudistuksiinsa. Olen katsonut Ecofin-neuvoston ja yleisten asioiden neuvoston viime kuukausien kokousten esityslistoja, ja vain yhdessä kohdassa on käsitelty henkilöstöä, kun maaliskuussa 2000 keskusteltiin freelance-tulkeista. Onko komission jäsen Kinnock samaa mieltä kanssani, että jos neuvosto kiinnittäisi enemmän huomiota uudistuksiin, se helpottaisi niiden nopeaa ja kunnollista täytäntöönpanoa, jolla saavutetaan meidän kaikkien toivoma päämäärä, eli mahdollisimman ammattitaitoinen ja tehokas virkamieskunta Eurooppaan.

Kinnock
. (EN) Arvoisa puhemies, olen täysin samaa mieltä niistä näkemyksistä, jotka jäsen Harbour esitti viime vuonna erinomaisessa mietinnössään samoin kuin kolme muuta parlamentin jäsentä, jotka toimivat muiden asiaan liittyvien mietintöjen esittelijöinä. Uudistuksen pitäisi edetä mahdollisimman nopeasti, jotta vältetään EU:n virkamieskunnan henkilöstön lannistuminen ja pettyminen. Olen tästä nyt vielä vakuuttuneempi kuin olin silloin.
Jokaisessa uudistusprosessissa on väistämättä kuilu alkuperäisen suunnitelman ja todellisen täytäntöönpanon välillä. On jokaisen asteittaista muutosta haluavan sekä näitä muutoksia toteuttavan vahvan toimielimen edun mukaista pyrkiä tekemään kuilusta mahdollisimman kapea. Meidän täytyy kuitenkin ensin käydä läpi täydelliset ja perusteelliset kuulemis- ja neuvottelumenettelyt paitsi huomaavaisuudesta henkilöstöä kohtaan niin myös, jotta vahvistetaan tunnetta uudistukseen sitoutumisesta, joka on olennaisen tärkeää sen onnistumiselle.
Neuvotteluihin ja kuulemisiin varaamamme neljä ja puoli kuukautta antavat meille mahdollisuuden työskennellä nopeasti mutta perusteellisesti. Toiseksi tämän neljän ja puolen kuukauden ajanjakson päätyttyä voidaan komission vastuualueeseen kuuluvat päätökset tehdä suhteellisen nopeasti siten, että otetaan huomioon kuulemisten ja neuvottelujen tulokset. Sen jälkeen muutoksia voidaan alkaa toteuttaa todennäköisesti jo ennen tämän vuoden loppua. Muut ehdotukset täytyy kuitenkin esittää virallisina lainsäädäntöehdotuksina parlamentille ja neuvostolle. Tästä seuraa arvioiden mukaan noin vuoden kestävä neuvotteleminen henkilöstösääntöjen muutosten yksityiskohdista sekä palkka- ja eläkepaketista, ja siihen menee lähes kokonaan vuosi 2002.
Nämä viivästykset ovat valitettavia, mutta haluamme tietenkin varmistaa, että käymme läpi koko todellisen demokraattisen valvontajärjestelmän sekä parlamentissa että neuvostossa. Tämä on henkilöstölle selvää. Se tietenkin tarkoittaa edelleen, että nykyisen palkka- ja eläkejärjestelmän kahden vuoden siirtymäaika tarjoaa kaikille toimielimille vakauden ja turvan, mikä ei olisi toteutunut, jos neuvosto ja parlamentti eivät olisi hyväksyneet tätä asiaa koskevaa ehdotustamme.
Täten voimme toivoa, että jos lainsäädäntömenettelyssä ei tapahdu viivästyksiä, jotkin näistä tarpeellisista uudistuksista voidaan toteuttaa kokonaisuudessaan vuoden 2003 alkuun mennessä. Tämä on jossain määrin optimistinen suunnitelma, mutta aiomme tosissamme ponnistella sen toteutumiseksi.
Lopuksi jäsen Harbourin neuvostoa koskevasta hyvästä huomiosta minun täytyy hänelle sanoa, että olen hieman eri mieltä hänen kanssaan. Ymmärrän hänen huolensa, mutta minulla oli tilaisuus osallistua yleisten asioiden neuvoston kokoukseen, jossa ehdotuksiimme "suhtauduttiin erittäin myönteisesti", ja minut otettiin myös hyvin vastaan Ecofin-neuvoston järjestämällä lounaalla, jolla keskustelu oli luonnollisesti aika epävirallista mutta äärimmäisen rakentavaa. Olen lisäksi vieraillut monissa jäsenvaltioissa varmistamassa, että hallitukset ja tietenkin myös kansalliset parlamentit ovat täysin tietoisia näistä asioista.
En ole kohdannut mitään vastustusta. Olen kuullut hyviä kommentteja, ja niistä olemme aina valmiita keskustelemaan. Tulemme vielä saamaan tilaisuuksia osallistua neuvostojen kokouksiin, mutta neuvosto halusi odottaa, että ehdotuksemme etenevät tiettyyn vaiheeseen, jotta ne olisivat vakaita ja neuvoston tarkastelun arvoisia.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, onnittelen teitä sen johdosta, että olette tehnyt monia mielestäni aivan oikeansuuntaisia ehdotuksia. Haluaisin ottaa esille kaksi ongelmallista kohtaa. Toinen niistä liittyy ensimmäiseen kysymykseeni. Viime aikoina monet komissiossa työskentelevät ovat osoittautuneet haluttomiksi tekemään päätöksiä. Haluan kysyä teiltä: mitä te voitte tehdä nostaaksenne henkilöstön päätöksentekohalua? Ovatko kaikki komission jäsenet sanoneet selvästi, että he ottavat omilla toimialoillaan myös poliittisen vastuun ehdottamistanne uudistuksista vai ovatko he vain hyväksyneet ne?
Toinen kysymys: te ehdotatte, että monet tehtävät siirrettäisiin komission ulkopuolelle. Eikö tiedän mielestänne siinä ole tietty ristiriita, että yhtäältä haluatte ulkoistaa ja toisaalta aivan oikeutetusti toivotte komissiolle yhtenäistä, riippumatonta henkilöstörakennetta? Arvoisa komission jäsen, mitä te aiotte tehdä välttääksenne sen, että ulkoistamisen tuloksena on yhtenäisen virkamieskunnan hajoaminen?

Kinnock
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin vastata jäsen Swobodan ensimmäiseen kysymykseen, että hänellä saattaa olla ikäviä kokemuksia tapaamisista, mutta ne koskevat varmasti vain pientä osaa henkilöstöstä. En käsittele asiaa kovin syvällisesti, mutta toistan sen, minkä sanoin aiemmin, eli että komission henkilöstön suurta enemmistöä on syytä ylistää halukkuudesta sopeutua viime vuonna kovan paineen ja raskaiden työtaakkojen alla kahteen erittäin uudistukselliseen ehdotukseen. Se ei kuvasta vastahakoista suhtautumista muutoksiin. He tarvitsevat selkeää opastusta. He ansaitsevat työnsä perustaksi avoimia päätöksiä, mutta he ovat silti osoittaneet toisinaan äärimmäisen hankalissa olosuhteissa olevansa halukkaita toteuttamaan näitä muutoksia.
Kuten jokaisen demokratian hallinnossa, komissiossakin on niitä, jotka etsivät perusteita pessimismille, kylvävät epäilyn siemeniä ja levittävät katkeruutta. Tällaisia ihmisiä löytyy kaikilta elämän aloilta - lukuun ottamatta tietenkin Euroopan parlamenttia.

Tämä tarkoittaa, että - vaikka tiedän, ettei jäsen Swoboda tee näin - erittäin pieni vähemmistö, jonka ulkopuoliset mutta ei sisäpiiriin kuuluvat katsovat edustavan yleistä linjaa, voivat antaa lehdistössä ja muualla virheellisen ja kielteisen kuvan Euroopan unionin palveluhaluisesta, erittäin ammattitaitoisesta, asialleen omistautuneesta ja, kuten komission puheenjohtaja Prodi äsken sanoi, erittäin motivoituneesta virkamieskunnasta. Toivon, että parlamentin jäsenet pyrkivät aina, vaikka se olisikin joskus vaikeaa, erottamaan nämä ihmiset muista.
Lopuksi toimintojen eriyttämisestä ja näkökannasta, jota me kannatamme useiden eri ryhmiä edustavien parlamentin jäsenten tavoin - ja tervehdin nyt heitä - sanoisin, ettei se todellakaan tarkoita, että luopuisimme pysyvän, itsenäisen ja toimivaltaisen EU:n virkamieskunnan käsitteestä tai käytännöstä. Päinvastoin, määrittelemällä johtotehtävämme tehokkaasti ja eriyttämällä tilintekovelvollisesti vahvistettujen politiikkojen täytäntöönpanon turvaamme EU:n virkamieskunnan pysyvyyden ja toimivallan ja annamme EU:n veronmaksajille parhaan mahdollisen joustavuuden samalla, kun turvaamme suojatut olot. Toivon, että parlamentti jatkaa eriyttämisprosessin tukemista.

Guy-Quint
. (FR) Arvoisa komission jäsen, kiitän täsmennyksistä, joita esititte uudistushankkeisiin. Yhdyn jäsen Swobodaan, kun hän sanoo, että henkilöstö on tällä hetkellä hyvin huolissaan, vaikka vakuutittekin, että kyseinen prosenttiosuus ei ole liian suuri. Mikäli ymmärsin oikein, neuvotteluvaihe alkaa nyt, ja tämä mahdollistaa puolustamienne painopisteiden, nimittäin ansioiden, nykyaikaisuuden ja koulutuksen, sisällyttämisen hankkeeseen. Haluan esittää kolme kysymystä.
Miten aiotte ottaa hankkeessanne huomioon sen, että Euroopan unionin virkamiehet tulevat eri kulttuureista eikä kaikilla ole samoja hallintoperinteitä? Miten luulette heidän selviytyvän?
Toiseksi, vaikka täytäntöönpanoon on pitkä aika - mainitsitte juuri vuoden 2002 - eikö olisi tärkeää ryhtyä nopeasti toimenpiteisiin ja siis porrastaa täytäntöönpanoa, jotta luottamus yhteisön virkamiesten työmenetelmiin ja alttiuteen palautuisi?
Kolmanneksi minusta vaikuttaa siltä, että eräs osa-alue on pohdinnoissanne jäänyt melkein huomiotta: se, miten on otettu huomioon asiantuntijoiden komitean asettamat ensisijaiset tavoitteet, joiden mukaan ensimmäiseksi on uudistettava kaksi vuorovaikutussuhdetta. Ensimmäinen niistä on Euroopan unionin komission hallintovirkamiesten ja ns. päättäjien, eli pääjohtajien ja komission jäsenten, välinen vuorovaikutussuhde. Toinen on komission hallintovirkamiesten ja niiden tahojen välinen vuorovaikutussuhde, joille myönnetään EU:n varoja tai jotka soveltavat EU:n työmenetelmiä ja interventiokeinoja. Mitä aiotte tehdä tämän asian hyväksi?

Prodi
. (IT) Arvoisa puhemies, vastaan kahteen ensimmäiseen kysymykseen, koska ne liittyvät erittäin ajankohtaiseen ja yleiseen kysymykseen.
Jatkan keskustelua henkilöstön tyytymättömyydestä. On selvää, että toimemme ovat tänä vuonna herättäneet epävarmuutta, olen huomannut sen: tämä on ollut vaikea tie, mutta emme voineet muutakaan, koska meidän oli aloitettava alusta kunkin tehtävän tarkastelu, perustavoitteiden määrittely ja myös keskustelu monikulttuurisuudesta. Miksi tämä uudistus sitten on niin hankala? Koska emme voi hyväksyä sitä, että kopioidaan tai otetaan orjallisesti mallia joistakin tietyistä kansallisista hallinnoista: joko meidän onnistuu koota täysin uudessa kokeilussa näistä erilaisista perinteistä ja kulttuureista yksi ainutlaatuinen kulttuuri tai epäonnistumme tehtävässämme. On siis selvää, ettei tällaista prosessia voitu eikä voida tehdä muuten kuin toteuttamalla kaikkialla suursiivous ja harkitsemalla uudelleen joka asiaa. Tiedän hyvin, että olemme näin herättäneet levottomuutta, ja otan siitä vastuun, mutta muuta vaihtoehtoa ei ollut. Juuri tänään aloitamme keskustelun avoimella ehdotuksella, joka ei rajoitu vain hyväksyttäviin tai hylättäviin kohtiin vaan käynnistää keskustelun - joka sitä paitsi kuuluu perinteisiimme - joka tulee olemaan osa sellaisen julkisen hallinnon perinnettä, joka eroaa kaikkien muiden maiden perinteistä.
Tämä uudistus vie vielä aikaa - sen toteuttamiseen menee vielä koko seuraava vuosi - mutta kuten komission jäsen Kinnock sanoi hetki sitten, meidän on elokuuhun mennessä saatettava päätökseen tämä keskusteluprosessi, jossa meidän on yhdessä ammattiliittojen ja henkilöstön kanssa määriteltävä strategiamme. Luotamme siihen, että meillä on jo muutaman kuukauden päästä, siis ennen kesää, lopullinen viitekehys, jota sovelletaan yksittäisiin asioihin seuraavassa vaiheessa.

Kinnock
. (EN) Arvoisa puhemies, puhun hyvin lyhyesti, ja vastaan vain kolmanteen kysymykseen, joka koski riippumattomien asiantuntijoiden komitean suosituksia.
Vastatakseni lyhyesti sanon vain, että riippumattomien asiantuntijoiden komitea esitti yli 90 suositusta. Olemme täyttäneet tai jopa ylittäneet kaikki riippumattoman asiantuntijoiden komitean suositukset lukuun ottamatta aivan muutamaa poikkeusta, jotka osoittautuivat käytännön tasolla mahdottomiksi. Minulla on ilo ilmoittaa, että näihin sisältyvät suositukset, jotka koskevat komission jäsenten, kabinettien ja yksiköiden välistä suhdetta, joita varten Romano Prodin johtaman komission yhtenä ensimmäisistä toimista sovittiin syyskuussa 1999 yhteiset säännöt selventämään noita suhteita. Kaikki sääntöjen osapuolet voivat käyttää niitä, joten olemme edistyneet huomattavasti avoimuudessa, mistä hyötyvät mielestäni niin yksiköt, komission jäsenet kuin komission jäsenten kabinetitkin.
Lopuksi komission jäsenten suhteista hallintoon ja eriytettyihin toimintoihin minulla ei ole paljon lisättävää siihen, mitä sanoin jäsen Swobodalle, mutta ne toimenpiteet, joita olemme jo toteuttaneet niin sanottujen teknisen tuen toimistojen lakkauttamiseksi ja tärkeän orastavan viraston - jos sallitte minun käyttää tällaista termiä - perustamiseksi uutena komission EuropeAid-nimisenä yksikkönä sekä tästä seuraava suuri parannus hallinnossa ja tilivelvollisuudessa, todistavat, ettemme ole suhtautuneet vakavasti ainoastaan riippumattomien asiantuntijoiden komiteaan, vaan olemme suhtautuneet hyvin vakavasti myös parlamentin erilaisiin mietintöihin, erityisesti niihin, jotka liittyvät jäsen Bourlangesin työhön tai joiden laatimiseen hän on osallistunut.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, kiitokset komissiolle siitä, mitä se on ilmoittanut meille. Minun täytyy tunnustaa teille, että saan tästä keskustelusta jokseenkin omituisen vaikutelman, koska täällä annetaan ymmärtää, että EU:n virkamiehemme - olivatpa he kuinka päteviä tahansa, tai työskentelevätpä he kuinka kovasti tahansa - muodostavat jossakin määrin surkuteltavan, tukea tarvitsevan ryhmän. Olen hyvin tietoinen EU:n virkamiesten työoloista ja palkoista. He ansaitsevat ainakin korkeammissa asemissa enemmän kuin ministeri tai jopa enemmän kuin pääministeri jäsenvaltioissa, joten meidän ei pidä nyt taas liioitella.
Oikeastaan kysymykseni kuuluu: olen kuullut komission jäsen Kinnockin sanovan, että eurovirkamiehet nauttivat joistakin järjestelyistä, jotka eivät enää kuulu tähän päivään. Oletan hänen tarkoittavan tällä mahdollisuutta hankkia verottomia tuotteita, kuten autoja ja juomia. Voitteko sanoa vielä tarkasti, mitkä järjestelyt poistetaan, koska ette pidä niitä tähän päivään kuuluvina?
Lisäksi olette myös sanonut, että haluatte toteuttaa palkankorotuksia. Voitteko sanoa tarkasti, mitä palkankorotuksia ajattelette? Minun mielestäni tässä asiassa nimittäin ei enää ole kovin paljoa parannettavaa.

Kinnock
. (EN) Arvoisa puhemies, uskon, että arvoisa jäsen hyötyy paljon niiden erittäin selkeiden asiakirjojen lukemisesta, joita komissio tarkasteli tänään kuulemista varten. Olen erittäin ylpeä, että toimielimemme on kattavassa ja tarkassa selonteossa esittänyt kaiken tiedon EU:n virkamiesten käytössä olleista palkoista, urajärjestelmästä ja tukijärjestelmistä. Toivon ja tiedän, että on ihmisiä, jotka haluavat kaikkien toimielinten ottavan mallia tästä käytännöstä ja tekevän sen nopeasti.
Arvonlisäverottomista autoista voin sanoa, että kaikkien EU:n toimielinten ulkomailla työskentelevillä työntekijöillä on Belgian hallituksen heille myöntämä oikeus ostaa ilman arvonlisäveroa tiettyjä tuotteita, myös autoja, 12 kuukauden kuluessa työsuhteen alkamisesta, mutta ei enää sen jälkeen. Tuista puheen ollen, EU:n virkamiehiin on vuodesta 1960 lähtien sovellettu määräystä, joka sallii heidän siirtää osan palkastaan kotimaahansa. Tämän takana oli kansainvälisten varojen siirtojen hankaluus ja kalleus. Siirrot ovat kuitenkin vuosien myötä muuttuneet erittäin vaivattomiksi. Varsinainen ongelma on siinä, että käyttöön otettiin tietty kerroin, jolla haluttiin tasoittaa erot eri jäsenvaltioiden valuuttakurssien välillä. Tämä on johtanut epätasapainoon korvauksissa, ja siksi järjestelmä verottaa raskaasti tai perusteltua raskaammin talousarviota, ja siksi haluamme lakkauttaa sen.
Sama koskee 1950-luvulla käyttöön otettuja matkakulukorvauksia, joiden perustana oli ensimmäisen luokan junalippu virkamiehille kerran tai kaksi kertaa vuodessa kotimaan matkaa varten. Tämä oli asia erikseen, kun jäsenvaltioita oli kuusi ja niillä oli maarajat toisiinsa ja yhtenäinen rautatieverkosto. Tilanne on muuttunut. Niinpä ei voida enää perustella järjestelmää, jolla ihmiset voivat vaatia ensimmäisen luokan junalippuja kahdesti vuodessa Euroopan unionin eri puolille. Teemme tähän järjestelmään radikaalin muutoksen, ja saatamme sen matkustamisen nykytodellisuuden tasalle.
Toivon, että myös tästä tavasta otetaan mallia.

van Hulten
Arvoisa puhemies, uudistusprosessin tärkeimpänä tavoitteena täytyy olla komission muuttaminen maailmanluokan hallinnoksi, joka pystyy palvelemaan eurooppalaisia.
Sosialistien täytyy ensimmäisenä kysyä, ovatko ehdotetut uudistukset hyviä uutisia henkilöstölle. Ne eivät ole. Ne eivät ole hyviä uutisia henkilöstölle, joka tekee jatkuvasti työnsä huonosti. Ne eivät ole hyviä uutisia henkilöstölle, joka toivoo ylenevänsä vain työpöydän takana vietettyjen vuosien perusteella. Ne eivät ole hyviä uutisia henkilöstölle, joka kieltäytyy kartuttamasta taitojaan. Toisin sanoen ne eivät ole hyviä uutisia hyvin pienelle osalle yhteisön virkamiehistä. Kaikille muille ne ovat erinomaisia uutisia. Ura-aluejärjestelmän perusteellinen uudistaminen, johon sisältyy lineaarisen urajärjestelmän käyttöönotto, tarjoaa henkilöstölle, erityisesti naisille ja nuorille, uusia mahdollisuuksia.
Kysymykseni komission jäsenelle kuuluu: voiko hän vakuuttaa, että tulevassa kuulemismenettelyssä ei anneta pienen, vain omaa etuaan ajavan vähemmistön pilata henkilöstön suuren enemmistön tulevaisuudennäkymiä?

Kinnock
. (EN) Arvoisa puhemies, vastaan painokkaasti kyllä, kyllä ja kyllä kaikkiin jäsen van Hultenin kysymyksiin, ja vastaan niin erittäin mielelläni.

Puhemies
Tämä oli hyvä vastaus, johon voimmekin päättää keskustelun.
Kiitän puheenjohtaja Romano Prodia, varapuheenjohtaja Kinnockia ja kaikkia puheenvuoron käyttäneitä kollegoita.
(Bigliardo esittää vastalauseita)
Jäsen Bigliardo, olisin kovin mielelläni antanut teille puheenvuoron, mutta näettehän, ettei meillä valitettavasti ole siihen aikaa. Ei olisi tullut kysymykseenkään, ettei näiden kolmen esittelijän olisi annettu puhua, kun he kerran olivat pyytäneet puheenvuoroa. Se oli uskoakseni vähintä, mitä voin tehdä.
Jäsen Cox perui puheenvuoronsa, ja olen siitä hyvin kiitollinen.

Cox
Arvoisa puhemies, haluan sanoa ryhmäni puolesta, että olemme iloisia, että tämä ilmoitus annettiin ensimmäiseksi parlamentille eikä lehdistölle tai jollekin muulle.

Haarder
Haluan vain kysyä komission jäsen Kinnockilta: voimmeko olla varmoja, että kaikki nämä erinomaiset uudistukset toteutetaan myös parlamentissa?
  

Howitt
Arvoisa puhemies, ilmoitin ennalta haluavani käyttää työjärjestyspuheenvuoron puhemies Fontainen läsnä ollessa. Minusta vaikutti, että täällä suosittiin monia, jotka vain nostivat kätensä ylös istunnon alkupuolella. Se on minusta valitettavaa. Voisitteko kertoa minulle, milloin puhemies on paikalla, sillä haluan esittää hänelle työjärjestyspuheenvuoron? Ja voitteko vakuuttaa minulle, että saan tuolloin tehdä sen?

Puhemies
Strasbourgissa, jäsen Howitt! Puhemies palaa johtamaan puhetta Strasbourgissa, joten hänellä on aikaa harkita pyyntöänne.

Gorostiaga Atxalandabaso
Tämän istunnon alussa puhemies mainitsi "lohduttoman luettelon terrori-iskuista", ja olen samaa mieltä hänen kanssaan. Tilanne on sietämätön. Kolumbian presidentti on tapaamassa presidentti Bushia keskustellakseen vallankumouksellisten sissien kanssa käytävien rauhanneuvottelujen jatkamisesta, ja zapatistit marssivat 12 osavaltion halki Mexico Cityyn keskustellakseen presidentti Foxin kanssa lakialoitteesta, jolla Meksikon intiaaneille taattaisiin itsehallinto, heidän kielelleen oikeudellinen asema ja heille oikeudet luonnonvaroihinsa, mutta samaan aikaan Espanjan hallitus pyrkii päinvastoin aggressiivisesti nujertamaan Baskimaan itsenäisyyden kannattajat.
Ministeri Mayor Oreja vakuutti viime viikonloppuna Bilbaossa haluavansa tuhota ETAn, ei vain varmistaa, että se lakkautetaan. Jäsen Poettering, olitte itse paikalla Silvio Berlusconin kanssa. Teidät oli kutsuttu erityisiksi todistajiksi tähän tapaamiseen. Jäsen Poettering uskotteko, että tällaisella aggressiivisella politiikalla saadaan rauha Baskimaahan?

Korakas
Arvoisa puhemies, kun kuolleiden määrä lisääntyy Irakissa rikollisten rankaisemisen sekä amerikkalaisten ja brittien vuosina 1990 ja 1998 pommituksissa käyttämien radioaktiivisten aseitten vuoksi, Valkoiseen taloon on nyt asettunut uusi kauhua kylvävä Herodes, joka haluaa ylittää isänsä ja Clintonin...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Jäsen Korakas, tästä ongelmasta keskustellaan huomenna. On hyödytöntä esittää työjärjestyspuheenvuoroa: huomenna teillä on mahdollisuus käyttää puheenvuoro tästä aiheesta.

Frahm
Arvoisa puhemies, Strasbourgin istuntojakson aikana esitin puhemies Fontainelle Turkin vankiloissa olevia vankeja koskevan kysymyksen ja sain siihen erittäin ystävällisen vastauksen. Valitettavasti vastaus annettiin ranskaksi, mutta se on käännetty, ja minäkin ymmärrän sen nyt. Tässä kirjeessä kuvaillaan nyt käynnissä olevaa prosessia, joka koskee Turkin hallituksen kanssa käytäviä neuvotteluja siitä, että demokratisointi on koko hakemis- ja laajentumisprosessin lähtökohta. Haluaisin korostaa, että nyt on aiempaa tärkeämpää toimia tässä asiassa, koska Turkilla, maan nykyisten ongelmien lisäksi, on nyt edessään valtava sekä poliittinen että taloudellinen kriisi, joka merkitsee takaiskua demokratiaa koskevan kehityksen kannalta ja sitä, että vankiloiden poliittiset vangit joutuvat entistä huonompaan asemaan. Pyydän sen vuoksi, arvoisa puhemies - puhettahan ei johda nyt puhemies Fontaine vaan te puhemiehistön edustajana - että tämä asia otettaisiin esille vielä kerran ja että Turkin viranomaisia painostettaisiin vielä kerran, jotta heidät saadaan käynnistämään demokratiaa koskeva kehitys sen sijasta, että he pysäyttäisivät sen, ja jotta kehitystä saataisiin vietyä eteenpäin, koska nyt todistamamme kehitys kulkee taaksepäin.

Puhemies
Jäsen Frahm, tämä aihe on säännöllisesti parlamentin esityslistalla sekä toimivaltaisissa valiokunnissa että täysistunnossa, aina kun se kirjataan esityslistalle.

Méndez de Vigo
Arvoisa puhemies, aluksi yksi huomautus: muutamien kollegojen, jotka istuvat näillä penkeillä ja puhuvat jotakin muuta kieltä kuin äidinkieltään, olisi varmaankin hyvä ottaa muutamia englannin tunteja, jotta edes joku ymmärtäisi heitä.
Arvoisa puhemies, haluaisin kuitenkin viitata kysymykseen, jonka sosialistiryhmän puheenjohtaja Barón otti esille, toisin sanoen 7. päivänä pidettävään tilaisuuteen.
Olemme tänään nähneet, että neuvosto on yksipuolisesti päättänyt järjestää 7. päivänä tilaisuuden, jossa aloitetaan keskustelu Euroopan unionin tulevaisuudesta. Kuten olemme tänään voineet havaita, se on tehnyt niin täysin komission puheenjohtajan tietämättä.
Parlamentin puhemies sanoi pohtivansa asiaa, ja sen perusteella, mitä täällä on kuultu, mielestäni on parempi, ettei Euroopan parlamentti osallistu tähän tilaisuuteen, jossa on kyse pelkästä markkinoinnista, ja pyytäisin, ettei komissiokaan osallistuisi siihen.
Jos haluamme käydä keskustelua - ja tällainen suuri julkinen keskustelu on käytävä - Euroopan unionin tulevaisuudesta, sitä on käytävä alusta alkaen unionin kolmen toimielimen yhteisestä tahdosta.

Puhemies
On myös toinen ratkaisu, jäsen Méndez de Vigo: organisoidaan kaikki uudelleen parlamentin ja komission läsnä ollessa, mitätöidään kaikki tähänastiset asiakirjat ja laaditaan uudet. Myös tämä ratkaisu on olemassa! Yhdyn kuitenkin ratkaisunne jyrkkään sävyyn.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, haluan antaa työjärjestyksen 122 artiklan mukaisen henkilökohtaisen lausuman. Jäsen Galeote viittasi minuun ja syytti minua puoluepoliittisista aikeista, koska otin esille jäsen Berlusconin ja jäsen Dell' Utrin parlamentaarista koskemattomuutta koskevan kysymyksen.
Olen espanjalainen Euroopan parlamentin jäsen ja sosialistien koordinaattori oikeudellisten asioiden valiokunnassa, joten tässä tapauksessa kyse on toimivaltaani kuuluvasta asiasta ja eräänlaisesta velvollisuudesta, sillä minusta on todella häpeällistä, ettei parlamentti ole vaivautunut vastaamaan Espanjan korkeimman oikeuden presidentille, vaikka tämä lähetti parlamentille pyynnön jo seitsemän kuukautta sitten.
Joku on vastuussa tästä asiasta, joko parlamentti tai Espanjan hallitus.

Díez González
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin jäsen Gorostiagan puheenvuoron jälkeen esittää parlamentille yhden ainoan kysymyksen. Miten kauan parlamentti aikoo sietää sellaista hävyttömyyttä, että yksi parlamentin jäsen asemassaan yhden jäsenvaltion - Espanjan - vaaleilla valittuna parlamentin jäsenenä käyttää puheenvuoron aina, kun on tapahtunut pommi-isku, ja kun parlamentti tuomitsee sen, ja vähättelee iskua, oikeuttaa rikokset ja todellakin tekee itsestään osallisen murhiin?
Miten kauan aiomme sietää tällaista hävyttömyyttä, arvoisa puhemies?

Poettering
Arvoisa puhemies, en käytä puheenvuoroa mielelläni, mutta sen jälkeen, mitä kollega Medina Ortega sanoi, minun on kuitenkin tehtävä se. Hyvä kollega, teidän toimintanne on kovin läpinäkyvää. Haluaisin muistuttaa teitä, että puolueryhmänne puheenjohtaja ja Euroopan parlamentin puhemies käyvät kirjeenvaihtoa keskenään - ja senhän te kyllä tiedättekin. Tiedätte myös, että on sääntöjä, kun asiasta vastaavassa valiokunnassa käsitellään kysymystä koskemattomuudesta, ja se merkitsee, että sen valtion asianomaisen tuomioistuimen, jossa joku on toimintansa vuoksi syytettynä, on täytynyt antaa tämä tieto. Näin oli myös vuonna 1990, jolloin teidän ryhmänne nykyinen puheenjohtaja oli parlamentin puhemiehenä. Pyydän teitä tiedostamaan, että emme käy täällä keskusteluja, joilla valmistellaan Italian vaalikampanjaa. Se on nimittäin teidän taka-ajatuksenanne.
(Suosionosoituksia PPE-ryhmältä)
Sen jälkeen, kun teidän ryhmänne ja puolueenne arvovaltaiset henkilöt antoivat tuon Itävallan vastaisen kohun syntyä, emme hyväksy, että käytte Euroopan parlamentissa taas vaalikampanjaa. Arvoisa puhemies, haluaisin korostaa, että kollega ja Euroopan parlamentin puhemies on käyttäytynyt aivan korrektisti, ja hän selvitti sitä myös sosiaalidemokraattisen ryhmän puheenjohtajalle kirjoittamassaan kirjeessä. Uskokaa minua, hyvä jäsen Medina Ortega, jos te haluatte käydä täällä vaalikampanjaa, niin sen kuin käytte. Varautukaa kuitenkin siihen, ettemme anna teidän esittää täällä yksin perusteettomia näkökantojanne.
(Suosionosoituksia PPE-ryhmältä)

Korakas
Arvoisa puhemies, haluan esittää vastalauseen sen johdosta, että laitoitte mikrofonin pois päältä ettekä antanut minun päättää puheenvuoroani. Minulla oli kaksi asiaa. Ensimmäinen oli Irakin pommitukset. Keskeytitte minut, koska asiasta keskustellaan huomenna, mutta yritin sanoa, että minulla on huomista keskustelua koskeva ehdotus: laadittakoon päätöslauselma. En käyttänyt puheenvuoroa keskustelussa esityslistasta, jotta en olisi käyttänyt kahta puheenvuoroa.
Arvoisa puhemies, toinen asia koskee Moldaviaa. Luin lehdestä, että yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja Solana on puuttunut Moldavian vaaleja edeltävään tilanteeseen tavalla, jota ei voida hyväksyä, ja haluaisin puhua juuri tästä tuomittavasta kannasta ottaen huomioon vaalien tuloksen - että Moldavian kansa päätti vapaasti ja antoi valtavan ääntenenemmistön kommunisteille. Sallinette, että luen kannanoton, jotta voin pyytää parlamenttia ottamaan kantaa...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Jäsen Korakas, ensin halusitte puheenvuoron ehdottaaksenne muutosta esityslistaan sen jälkeen, kun olimme jo hyväksyneet sen; nyt puhutte aiheesta, jolla ei ole tämän kanssa mitään tekemistä. Tuo ei ole työjärjestyspuheenvuoro!

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, haluan jälleen antaa työjärjestyksen 122 artiklan mukaisen henkilökohtaisen lausuman.
Näyttää siltä, että Euroopan kansanpuolue pyrkii mitätöimään kaikki sosialistien puheenvuorot ja syyttämään niitä puoluepoliittisista tai vaaleihin liittyvistä tarkoitusperistä. Mikä olisikaan minusta ihanampaa kuin voida vaikuttaa Italian vaaliprosessiin!
Italian vaaliprosessi koskee Italiaa, mutta Espanjan korkeimman oikeuden presidentti odottaa parhaillaan parlamentilta vastausta, jota hän ei toistaiseksi ole saanut.

Obiols i Germà
Arvoisa puhemies, pyydän puheenvuoroa antaakseni henkilökohtaisen lausuman, joka ei koske minua vaan ryhmäni puheenjohtajaa, ja sanoisin ryhmän varapuheenjohtajana, että jäsen Poetteringin puheenvuoro oli mielestäni kerta kaikkiaan nerokas. Onnittelen teitä.

Luulin, että demokraattisten puolueiden laillinen tehtävä on valmistella demokraattisia vaaleja. Vaalipropagandasyytökset koskevat autokraattisia johtajia, eivät demokraattisia johtajia.
Minun on sanottava, että jäsen Berlusconi harjoittaa parhaillaan vaalipropagandaa Espanjassa. Minun on myös sanottava jäsen Poetteringille hänen tilannearviostaan, että hän on varmaankin lukenut George Orwellin romaanin Eläinten vallankumous ja omaksunut joidenkin sen henkilöhahmojen asenteet ja että hän on varmaankin sitä mieltä, että kaikki Euroopan kansalaiset ovat tasa-arvoisia, mutta että toiset, esimerkiksi jäsen Berlusconi, ovat tasa-arvoisempia kuin toiset.
Ainoa kiistaton tosiseikka tässä nimittäin on, että parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskeva pyyntö on ollut minkä lie toimielimen pöytälaatikossa vähintään seitsemän kuukauden ajan, ja tämä tilanne vaikuttaa Italiassa lähiaikoina järjestettäviin vaaleihin...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Napoletano
Arvoisa puhemies, koska parlamentissa on palautettu mieliin Italian vaalit, haluaisin rauhoitella jäsen Poetteringia ja lisätä, että täysistunto ei varmasti ole tässä tapauksessa paras paikka käsitellä perinpohjaisesti kysymystä, jota on pitkään puitu espanjalaisissa lehdissä ja jota on käsitelty italialaisissa lehdissä, joista itse asiassa saimme asiasta tiedon.
Katson lisäksi, että meillä on käytössämme elimet, kuten parlamentin puhemiehistö, sekä toimivallat, kuten oikeudellisten asioiden valiokunnan puheenjohtajan, Euroopan parlamentin puhemiehen ja pääsihteerin toimivallat, joiden avulla voidaan kaikessa rauhassa tutkia menettelyä ja selvittää, onko esiintynyt poikkeamia muihin tapauksiin verrattuna; parlamentti ei minusta vaikuta oikealta paikalta tähän. Minusta on siis osoitettava luottamusta näitä elimiä kohtaan ja odotettava tapauksen perusteellista tutkimista, koska mielestäni kysymys koskee kaikkia parlamentissa olevia kollegoja. Pyydän siis, että käytetään samaa menettelyä, jota käytettiin edellisen parlamentin jäsenen tapauksessa.

Tajani
Arvoisa puhemies, en voi muuta kuin huvittua jäsen Napoletanon sanoista, jotka ovat ristiriidassa hänen oman parlamenttiryhmänsä hyväksymän kannan kanssa. Myös minä, kuten puheenjohtaja Poettering, olen ehdottomasti samaa mieltä siitä, että parlamentissa ei pidä ottaa esille kysymyksiä, jotka ovat Euroopan unionin jäsenvaltioiden sisäisiä asioita.
Olen kuitenkin pahoillani siitä, että espanjalainen kollega, joka siteerasi teosta "Eläinten vallankumous", ei ilmeisesti ole lukenut kirjaa ja ymmärtänyt sen sanomaa, sillä kyseisessä teoksessa kritisoitiin kommunistihallintojen totalitarismia: kollegan pitäisi ehkä kääntyä jonkun omiinsa kuuluvan puoleen.
Toivon kuitenkin, että tapahtuneesta on hyötyä tulevaisuutta silmällä pitäen, ja kehotan lämpimästi jäseniä olemaan käyttämättä Euroopan parlamenttia sisäpoliittisena areenana. Viime päivinä tällaisia sekaantumisia on jo ollut useita, muun muassa neuvoston varapuheenjohtajavaltio Belgia on aivan tarpeettomasti puuttunut Italian asioihin.
Kiitän vielä jäsen Napoletanoa hänen kannanotostaan.

Puhemies
Päätämme tähän menettelyä koskevat esitykset ja työjärjestyspuheenvuorot, koska muuten emme ehdi käsitellä kaikkia esityslistalla olevia aiheita.

KTT-esitys 1/2001
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Haugin laatima budjettivaliokunnan mietintö (A5-0064/2001) esityksestä Euroopan unionin korjaavaksi ja täydentäväksi talousarvioksi nro 1 varainhoitovuoden 2001 talousarvioon.

Haug
. (DE) Arvoisa puhemies, tämä kesti nyt hieman pitempään, mutta meidän oli keskusteltava näistä tärkeistä asioista vielä keskenämme ennen epäolennaisia asioita.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, käsiteltävänämme on komission 31. tammikuuta esittämä ja neuvoston ensimmäisessä käsittelyssä jo hyväksymä korjaava ja täydentävä lisätalousarvio - ensimmäinen tänä vuonna. Tässä korjaavassa ja täydentävässä lisätalousarviossa on monta näkökohtaa. Budjettikohdan B7-541 selvitysosaan pitää tehdä muutoksia, jotta Balkanin jälleenrakennusvirasto voi saada hallinnollisia määrärahoja Montenegrossa tekemäänsä työhön. Euron ja dollarin vaihtokurssi on mukautettava talousarvion kurinalaisuudesta annetun asetuksen mukaisesti: kun vuoden 2001 talousarvio perustuu pariteettiin 1 euro on 0,91 dollaria, komission on lähdettävä mukautuksessaan siitä, että 1 euro on 0,87 dollaria. Tämän avulla säästetään vain näennäisesti 245 miljoonaa euroa. Varastosta pitää ottaa käyttöön 60 miljoonaa euroa, ja näillä ylijäämillä on tarkoitus rahoittaa sovitut BSE-testit. Ja nyt tullaan siihen, joka meitä kaikkia viime viikon keskusteluista päätellen kovasti kiinnostaa: pitäisi maksaa lisäksi vielä 971 miljoonaa euroa, jotta BSE-kriisin vaikutuksista voitaisiin edes jotenkuten selviytyä.
Summa, joka on suuruudeltaan 971 miljoonaa euroa, jakaantuu seuraavasti: 700 miljoonaa euroa yli 30 kuukautta vanhojen nautojen "hävitettäväksi ostamiseen", 238 miljoonaa euroa varastoihin ostamiseen, lisäksi 33 miljoonaa BSE-testeihin, jotka tehdään ihmisravinnoksi tarkoitetuille yli 30 kuukautta vanhoille naudoille. Sanon jo etukäteen, että kannatan ehdotetun korjaavan ja täydentävän lisätalousarvion hyväksymistä, vaikkakin muokattuna. Muokattuna sen vuoksi, että haluamme hieman innostaa jäsenvaltioita ottamaan suuremman vastuun yhteisestä maatalouspolitiikasta. Minä siis kannatan sitä, mutta ymmärrän kyllä hyvin niitä kollegoja, jotka haluavat hylätä tämän korjaavan ja täydentävän lisätalousarvion kokonaan.
Minunkin ensimmäinen reaktioni oli kielteinen. Siitä lähtien, kun tulin Euroopan parlamenttiin, minun on pitänyt puolustaa yhteistä maatalouspolitiikkaa omassa maassani. Se ei ole helppoa. Kulutamme lähes puolet talousarviostamme maatalouspolitiikkaan ja siitä lähes viidenneksen naudanlihan tuotannon edistämiseen. Mutta nyt, kun naudanlihamarkkinat ovat romahtaneet, meidän on tuhlattava lähes miljardi euroa juuri näiden suurella rahalla kasvatettujen nautojen hävittämiseen, koska ne ovat myyntikelvottomia. Tavalliset ihmiset, veronmaksajat ja kuluttajat on kovin vaikea saada ymmärtämään tätä, jos se nyt ylipäänsä on edes mahdollista. Yksi asia on nimittäin varma: olkoonpa rahasumma, jolla BSE-kriisin ensimmäiset seuraukset on tarkoitus torjua, kuinka suuri tahansa, se loppuu kesken tämän vuoden aikana. Se on nyt se kuuluisa pisara valtameressä tai pikkuriikkinen laastari vuotavan haavan päällä, ja tämä vuotava haava on meidän yhteinen maatalouspolitiikkamme tuotantoa edistävine järjestelmineen.
Nämä järjestelyt ovat peräisin siltä ajalta, jolloin useimmista elintarvikkeista oli vielä puutetta. Tämä aika on jäänyt kauan sitten taakse. Nyt tärkeimmillä markkinoilla vallitsee ylijäämä ja yltäkylläisyys. Tukien sitomisella tuotantoon yllytetään, melkeinpä suorastaan pakotetaan tuottamaan yhä vain enemmän ja tehostamaan tuotantomenetelmiä entisestään. Tehostaminen aiheuttaa ympäristölle paineita ja vähemmän tuottavien alueiden syrjäytymistä. Tätä järjestelmää ei voi puolustaa edes sosiaalisilla näkökohdilla, sillä sen seurauksena suuret yritykset vain kasvavat entisestään ja pienet perhetilat kuolevat, koska niillä hankittu elanto ei riitä.
Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) varoista menee yhteensä 80 prosenttia yrityksille, joiden osuus kaikista yrityksistä on alle 20 prosenttia. Meidän on lakkautettava tämä järjestelmä. Emme saa enää vain yrittää poistaa sen oireita. Meidän on parannettava se. Järjestelmäuskollisuudesta koituu vain uusia vaikeuksia. Hyödynnetään tämä kriisi, ja uudistetaan yhteinen maatalouspolitiikkamme perusteellisesti. Tehdään uudistus, jonka päämääränä on: säilyttää riittävä määrä maanviljelijöitä, jotta ympäristö ja kulttuurimaisema säilyisivät; hyväksyä kaksi maanviljelijöiden tärkeää tehtävää, nimittäin laadukkaan ravinnon tuotanto ja ympäristönsuojelu maaseudun kehittämisen yhteydessä. Sen päämääränä on tietenkin myös se, mitä Euroopan parlamentti on aina halunnut: maaseudun tukeminen. Tarkoitan sillä tosin muidenkin taloustoiminnan muotojen tukemista, en pelkästään maatalouden.
Ajatellaan korjaavan ja täydentävän lisätalousarvion olevan vanhan maatalouspolitiikan viimeinen toimenpide, joka on tehtävä, koska muutakaan keinoa ei tähän hätään ole käytettävissä. Seuraavan taloustoimenpiteen yhteydessä uudistetun maatalouspolitiikan ääriviivojen on oltava kuitenkin jo selvästi näkyvissä. Yksi asia on nimittäin varma: vaikka minun budjettivaliokunnan jäsenenä on tarkasteltava asioita talouden näkökulmasta, tiedän kuitenkin hyvin, ettei tämänhetkinen kriisi ole mikään taloudellinen ongelma vaan meidän maatalouspolitiikkamme ongelma. On aina vain parempi, mitä nopeammin otamme ensimmäiset oikeat askelet sen voittamiseksi.
Nyt, kun markkinoiden paineen keventämiseksi on tapettava ja hävitettävä kaksi miljoonaa nautaa, puhutaan eettisestä ongelmasta. Niin, hyvät kollegat, Euroopassa teurastetaan joka vuosi kaksi miljoonaa täysikasvuista nautaa. Se on siis aivan normaalia. Tällöin ne vain päätyvät eurooppalaisten vatsoihin eivätkä polttolaitoksiin. Etiikasta välittäminen tuntuu tässä tilanteessa kuitenkin kaukaa haetulta, etenkin, kun vasikoiden teurastuksen yhteydessä puhutaan nyt Herodes-palkkiosta. Voi hyvänen aika sentään, kun olemme niin ylpeitä kristillisistä länsimaisista juuristamme, niin saan kai muistuttaa, että keisari Herodes käski tappaa vastasyntyneet poikalapset. Oli kyse ihmisistä, ei eläimistä. Kaikki kunnioitus ja ymmärrys eläinten suojelua kohtaan, mutta suhtaudutaanpa tähän asiaan nyt järkevästi. Ihmisen ja eläimen välillä on suuri ero. Olkaa hyvä, älkääkä unohtako sitä!

Maat
Arvoisa puhemies, keskeisin kysymys vuoden 2001 ensimmäisessä talousarvion muuttamisessa on se, täytyykö eurooppalaista maatalouspolitiikkaa rakentaa BSE-kriisin aikana. Saako kriisiä käyttää tai väärinkäyttää omien poliittisten tavoitteiden ajamiseen, maatalouspolitiikan muuttamista "vihreämmäksi" tai juuri sen vapauttamiseen? Todellista BSE-ongelmaa eivät aiheuta suuret tai pienet yritykset tai lehmien määrä hehtaaria kohti. Todellinen ongelma on, että jäsenvaltiot ovat poikenneet eurooppalaisista säännöistä ja itse asiassa väärinkäyttäneet eurooppalaisten kuluttajien ja maanviljelijöiden luottamusta. Tässä mielessä minun täytyy sanoa - ottaen myös huomioon maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa käydyn keskustelun - että tarkistukset 2-5 eivät sovi yhteen maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan budjettivaliokunnalle antaman yksimielisen lausunnon kanssa. Tarkistus 1 on sisällytetty maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan lausuntoon.
Arvoisa puhemies, Euroopan komission seitsemästä kohdasta koostuva ohjelma tulee käsiteltäväksi myöhemmin. Nyt on kysymys talousarvion muuttamisesta. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta hyväksyy tämän talousarviomuutoksen, joka vastaa jo marraskuussa 2000 tehtyjä ehdotuksia. Vaikka perusta on heikko esimerkiksi euron ja dollarin vaihtokurssin vuoksi, joka on tällä hetkellä huomattavasti epäedullisempi kuin maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta olisi toivonut tai komissio on ehdottanut, tämä on kuitenkin paras vaihtoehto. Nykyisen talousarvion marginaalia käytetään, ja rahoitusnäkymät pysyvät ennallaan. Lähitulevaisuudessa tilanne ei ole enää sellainen. Nyt kun naudanlihan kulutus on laskenut Euroopassa 28 prosenttia ja kun vienti on lähes mahdotonta, meillä on 2,5 miljoonan tonnin ylijäämä naudanlihaa, samalla kun varastointikapasiteetti Euroopan unionissa on ainoastaan miljoona tonnia.
Maanviljelijöiden tulojen kannalta seuraukset ovat kohtalokkaat, eivätkä alhaiset hinnat todellakaan houkuttele kuluttajia lisäämään kulutustaan. Menojen enimmäismäärä tulee jo pian näköpiiriin. Euroopan parlamentin maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa on päätetty keskustella neljästä vaihtoehdosta tulevalle rahoitukselle: rahoitusnäkymien muuttamisesta, nykyisen talousarvion leikkaamisesta, unionin ja jäsenvaltioiden välisen kustannusten jaon muuttamisesta tai täydentävästä rahoituksesta käyttämällä veroja ja leikkauksia. Nykyisen suu- ja sorkkatautikriisin vuoksi keskustelu täytyy aloittaa pikaisemmin kuin itse asiassa haluaisimme.
Arvoisa puhemies, teille on selvää, että maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan tuki talousarviomuutoksille voidaan nähdä tukena komissiolle. Komissio osoittaa joka tapauksessa enemmän päättäväisyyttä kuin neuvosto, joka pitää kiinni omista kansallisista asialistoistaan kriisin ratkaisemisen asemesta.

Böge
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ryhmäni on toimivien vaihtoehtojen puuttuessa pakko hyväksyä korjaava ja täydentävä lisätalousarvio sellaisenaan, koska tässä tilanteessa on nimenomaan toimittava nopeasti. Teemme sen myös tietoisena siitä, että valtioiden epäonnistuneilla toimilla on viime vuosina ollut merkittävä osuus BSE-kriisissä - menneisyyden virheet tulevat nyt esiin. Sen vuoksi kriisin voittamisesta on kannettava vastuuta myös yhteisötasolla. Kannatamme myös rahoitusjärjestelmää 70/30 sellaisenaan, koska haluamme hyväksyä talousarvion nopeasti, vaikka jotkut varmasti haluaisivat keskustella tästä aiheesta perusteellisemmin tulevien tilanteiden varalta.
Haluankin lisätä, että meidän tulisi tällä vaikealla hetkellä tehdä kaikkemme, jotta pystyisimme toimimaan vakavasti, emmekä enää kiertäisi paniikissa samaa ympyrää, sillä en halua lisätalousarviota toisensa jälkeen. Haluaisin muistuttaa kaikkia vielä kerran siitä, että kun paljon ylistetystä Agenda 2000 -ohjelmasta ei ole pantu vielä edes kolmasosaa täytäntöön, niin emmehän voi ensin juhlia sitä menestyksenä, Euroopan vuoteen 2006 asti määriteltynä liiketoiminnan perustana, ja tehdä sitten heti ensimmäisen tilaisuuden tullen täysjarrutusta, miltei "kuolemanhyppyä". Se ei ole kovinkaan uskottavaa.
Hätätilanteissa tarvitaan hätätoimia, mutta se, joka haluaa sellaisena hetkenä tehdä liikaa uudelleenjärjestelyjä, voi kaatua nopeasti Euroopan vastatuulissa. Nyt tarvitaan tarmokasta otetta, mutta myös sormituntumaa, jotta asioita voidaan käsitellä vakavasti. Tulevaisuutta varten on tarkoitus - tietenkin itälaajentuminen ja seuraava WTO-neuvottelukierros huomioon ottaen - kehittää edelleen yhteistä maatalouspolitiikkaa, Euroopan kuluttajansuoja- ja maatalousmallia, myös sen pohjalta, mitä jäsenvaltiot ovat Agenda 21:n puitteissa luvanneet tehdä kansainvälisesti raaka-aineiden säästämiseen ja kestävyyteen liittyvissä asioissa, mutta sitä kehitettäessä on myös säilytettävä tasapaino luonnon hyväksikäytön sekä tekniikan ja talouden hyväksikäytön välillä.
Arvoisa puhemies, uskoakseni tässä tilanteessa tämä aihe ei kuulu vain Euroopan parlamentille, ja niinpä meidän ryhmämme kehottaakin jäsenvaltioiden ja hallitusten päämiehiä antamaan tulevassa Tukholman huippukokouksessa rehellisiä vastauksia, koska tämä kriisi on vakava. Kuluttajien epävarmuuteen on reagoitava. Jäsenvaltioiden on vihdoinkin alettava tehdä läksynsä nopeammin. Meillä on paljon esimerkkejä tilanteista, joissa komissiota ensin hoputeltiin, ja sitten se vihdoin viimein hoiti asian, mutta jäsenvaltiot puolestaan toimivat liian myöhään. Tämän on loputtava. On reagoitava hyökkäyksiin, jotka suorastaan loukkaavat maanviljelijöiden ammatillista rehellisyyttä ja asettavat sen kyseenalaiseksi. Sitä, mitä toisinaan tapahtuu, ei voi enää hyväksyä. Valtioiden ja hallitusten päämiesten on löydettävä siihen ratkaisu. On annettava vastaus siihen, halutaanko tämä kriisi todellakin voittaa. Ellei sitä tehdä, joudumme tunnustamaan itsellemme, että kahden vuoden kuluttua nautoja kasvattavista yrityksistä ei ole enää puoliakaan jäljellä. Sen vuoksi nyt tarvitaankin myös valtioiden ja hallitusten päämiesten reaktiota ja asioiden uudelleenjärjestelyä.

Walter
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämä on vuoden ensimmäinen lisätalousarvio, se tuli hieman aikaisemmin kuin viime vuonna. Viime vuonna meillä oli täytettävänämme vähän miellyttävämpi velvollisuus jäsenvaltioita kohtaan. Pystyimme maksamaan niille 3,2 miljardia takaisin. Tänä vuonna meidän on toteutettava Euroopan politiikkaan oleellisesti vaikuttavalla alalla toimenpide, josta kukaan ei voi olla ihastuksissaan. Ei pelkästään sen aiheen vuoksi, vaan siksi, ettei tälle komission ehdottamalle menettelylle ole muuta vaihtoehtoa. Se ei vain kiukuta vaan suorastaan raivostuttaa, kun on pakko osallistua menetelmään, jolla yritetään ratkaista sellainen tilanne, jota tervejärkinen ihminen tuskin voidaan saada ymmärtämään.
En halua enää puhua siitä, että on uskomatonta, että suurella rahalla tuotetut elintarvikkeet on yksinkertaisesti poltettava. Nyt ei ole kysymys pelkästä taloudellisesta kriisistä. Puhun täällä tosin budjettivaliokunnan jäsenenä, mutta minun ei pidä käsitellä vain asian taloudellista puolta, kyseessä on myös luottamuskriisi. Meitä tarkkailevat ihmiset eivät voi ymmärtää, että me vain hyväksymme tilanteen emmekä vaadi tosissamme määrätietoista toimintaa. Niin kovasti kuin arvostankin jäsen Bögen rauhallista lähestymistapaa - ja hän osaa varmasti antaa hyviä neuvoja siinä, miten tätä asiaa pitäisi ryhtyä käsittelemään - kukaan normaalisti tunteva ja ajatteleva ihminen ei voi kuitenkaan toimia tässä tilanteessa aivan rauhallisesti ja noin vain hyväksyä tätä asiaa.
Meidän tulee hyväksyä toimenpide, joka ylittää käsityskykymme. Sikäli ymmärrän kaikkia niitä, jotka sanovat: ei hyväksytä tätä. Tai jotka sanovat: laitetaan maatalousministerit peukaloruuviin. Ymmärrän hyvin heitä, sillä voi tuskin käsittää sitä, mitä täällä tapahtuu.
Meidän on todellakin järjesteltävä asioita uudelleen. Tämä uudelleenjärjestely ei onnistu kuitenkaan yhdessä yössä. Emme voi määritellä tämän vuoden kahtena ensimmäisenä kuukautena maatalouspolitiikkaa täysin uudestaan ja tehdä siitä perustaa tämänpäiväiselle päätökselle. Se ei käy. Emme voi yhtäkkiä lakkauttaa lihan tuotantoa, sillä lehmät kantavat jo sisällään uusia vasikoita. On harhakuvitelma, että pelkkä katkaisijan kääntäminen muuttaisi kaiken. Tässäkin vaaditaan rehellisyyttä. On kuitenkin korostettava, että jos hyväksymme tänään tämän ehdotuksen, se ei tarkoita, että antaisimme komissiolle tai neuvostolle luvan tehdä mitä vain. Tarkastelemme tulevina viikkoina oikein suurennuslasin kanssa ehdotuksia, joita te meille esitätte. Ei ole itsestään selvää, että sanomme aina "jatkakaa vain samalla tavalla". Haluan tehdä sen nyt tässä aivan selväksi. Nyt ei saa toimia liian innokkaasti, tällä hetkellä ei saa tehdä rajuja toimia, mutta ei myöskään jatkaa automaattisesti samalla tavalla, sillä teidän on keskusteltava kanssamme ehdotuksista, jotka varmistavat kestävän kehityksen.
Teidän on otettava huomioon, että tämänpäiväisellä päätöksellä talousarviossakin tullaan ääripisteeseen, yläraja tulee vastaan. Pidemmälle ei voida mennä. Tulevaisuuden tapahtumilla on kohtalokkaita vaikutuksia, ei ainoastaan meille vaan myös teille, jotka teette esityksiä, sekä niille, joiden on päätettävä neuvostossa. Varautukaa siihen, että saatte nyt vielä kannatuksemme, mutta jatkossa se tulee olemaan vaikeampaa, ellei menettelytapoja muuteta tai perustella hyvin.

Mulder
Arvoisa puhemies, tätä keskustelua käydään mielestäni toisarvoisiin asioihin keskittyvässä tunnelmassa. Meillä on täällä edessämme talousarvio, joka liittyy BSE-kriisiin, mutta tiedämme, että Euroopassa vaanii tällä hetkellä paljon suurempi vaara: suu- ja sorkkataudin leviäminen laajasti. Tämä talousarvio ei missään tapauksessa riitä kaikkien katastrofien torjumiseen. Jos hyväksymme tämän talousarvion, vuoden 2001 talousarvioon ei itse asiassa jää lainkaan marginaalia. Onko se vastuullista? Minun ryhmäni mielestä ei. Mielestämme tulevia kuukausia varten täytyy vielä luoda ylimääräistä marginaalia. Ainoa marginaali, jonka voimme tällä hetkellä löytää, on, että sen asemesta, että eläinten hävittämistä rahoitetaan niin, että EU:n osuus on 70 prosenttia ja jäsenvaltioiden osuus 30 prosenttia, EU:n rahoitusosuudeksi jää 50 prosenttia ja jäsenvaltioiden osuudeksi 50 prosenttia. Tällä tavoin talousarvioon luodaan ylimääräistä marginaalia noin 300 miljoonaa euroa muiden katastrofien torjumiseen tulevaisuudessa ja ehkä myös suu- ja sorkkataudin torjuntatoimenpiteiden rahoittamiseen.
Ryhmäni mielestä suurimpana vaarana on se, että tällä hetkellä uhkaa maatalouspolitiikan uudelleen kansallistaminen. Kaikki maat yrittävät omalla tavallaan löytää rahaa kaikkien näiden tautien puhkeamisen torjumiseen. Meidän on vältettävä sitä, että kaikki maat alkavat toteuttaa omin päin politiikkaansa. Kaiken politiikan pitää edelleen olla lähtöisin Brysselistä, ja siksi talousarvioissa tarvitaan tätä ylimääräistä marginaalia.
Haluaisin kysyä komissiolta, mitä se on tehnyt viime vuoden heinäkuussa hyväksytyn talousarvion suuntaviivoja koskevan Haugin päätöslauselman jälkeen. Siinä pyydetään selvästi harkitsemaan vaihtoehtoisia rahoitusmuotoja tautien puhkeamisen yhteydessä. Mitä komissio on tehnyt tässä asiassa? Onko tulevaisuudessa mahdollista suojautua tällaisia katastrofeja vastaan? Tarvitaanko hätätilarahastoa varten lihaveroa? Haluaisimme mielellämme tietää kaikki tällaiset asiat, koska on mahdotonta hyväksyä, että tauteja puhkeaa ja että meillä ei ole rahaa tehdä asialle mitään.

Rühle
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, suurin osa ryhmästäni kannattaa huomenna lisätalousarviota, mutta meistä on vaikea hyväksyä kahden miljoonan naudan hävittämistä, tässä asiassa minun on valitettavasti oltava esittelijä Haugin kanssa eri mieltä. Nautojen hävittäminen on todellakin eettinen ongelma, eikä sitä voi käsitellä markkinatukitoimenpiteenä. Se on väärän maatalouspolitiikan ikävä seuraus: ensin edistetään ylituotantoa, sitten ylituotantoa hävitetään. Näin kävi voivuoren kanssa, näin käy maitomeren kanssa, ja näin käy myös naudanlihaongelman kanssa.
Tällaista maatalouspolitiikkaa on muutettava perusteellisesti, ja voin vain kehottaa parlamentin jäseniä pitämään vanhat päätökset mielessään. Juuri Euroopan parlamentti on nimittäin muistuttanut vuodesta 1990 lähtien tästä ongelmasta, se on yhä uudelleen kehottanut neuvostoa tekemään uudelleenjärjestelyjä ja ottanut BSE-kriisin vakavasti jo ennen kuin se saavutti tämänhetkisen huippunsa. Sen vuoksi minusta on erittäin tärkeää, että teemme komissiolle ja neuvostolle selväksi, että parlamentin on lopultakin saatava osallistua päätöksentekoon tällä alalla, että parlamentin on vahvistuttava ja että on lopultakin saatava aikaan maatalousuudistus, jonka avulla lupauksemme voidaan toteuttaa.
Meillä on tässä asiassa kaikkialla suuri luottamuspula. Kaikki, jotka tällä hetkellä käyvät vaalikampanjaa - esimerkiksi Baden-Württembergin osavaltiossa, jossa on tulossa maapäivävaalit - huomaavat, että tällä hetkellä kysellään unionin toimielimiin liittyviä asioita. Jos haluamme korjata tämän luottamuspulan, jos haluamme saada luottamuksen takaisin, tarvitsemme perusteellisen uudistuksen. Ei ole sillä hyvä, että tehdään joitakin tilapäisiä toimintaratkaisuja ja odotellaan seuraavan kriisin puhkeamista.
Tarvitsemme uudelleenjärjestelyjä. Meidän on päästävä ylituotannosta, ylituotannon edistämisestä ja ylituotannon hävittämisen edistämisestä. Kaikki budjettivaliokunnan jäsenet tietävät, että tällainen maatalouspolitiikka on tietenkin äärimmäisen petollista. Tiedämme, että on tapauksia, jotka toistuvat yhä uudelleen. Tiedämme voihin ja maitoon liittyviä tapauksia. Tarvitsemme pikaisesti uudelleenjärjestelyjä, ja haluaisin tehdä selväksi, että viestitämme tämänpäiväisellä keskustelulla ja huomisella äänestyksellä, että on koittanut toisenlaisen maatalouspolitiikan ja talousarvion uudelleenjärjestelyn aika ja että budjettiasiat on järjestettävä niin, että parlamentti saa enemmän vaikutusvaltaa pakollisista menoista päätettäessä.

Wurtz
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston edustaja, keskustelumme koskee vain korjaavaa talousarviota, mutta mitä strategisia haasteita tämä talousarvio sisältääkään! Ensinnäkin komission BSE-kriisin kustannuksista tekemän arvion ja meille esitetyn rahoitussuunnitelman välillä on suuri ero.
Lainaan komission jäsen Fischleriä, joka Le Monde -lehdessä päivälleen kuukausi sitten totesi, että kriisin kustannukset ovat valtavat senkin optimistisen skenaarion mukaan, että kulutus laskisi tänä vuonna enintään 10 prosenttia eikä vientiä jäädytettäisi. Pelkistä interventio-ostoista aiheutuisi silti noin 3 miljardin euron budjettimenot. Kuukautta myöhemmin kulutus laski 27 prosenttia ja vienti väheni puoleen. Kuitenkin meille ehdotetaan vähän alle miljardin euron talousarviota, mikä vastaa kolmannesta arvioidusta vähimmäistarpeesta. Tämä alijäämä paljastaa säälimättömästi poliittiset lukkiutumat, joita 15 jäsenvaltion enemmistö ja komissio aiheuttavat kieltäytymällä itsepäisesti ja järjettömästi tarkistamasta piiruakaan rahoitusnäkymistä edes silloin, kun kyse on vakavan ja odottamattoman kriisin vaikutusten lieventämisestä.
Keskipitkällä aikavälillä ryhmäni tosin kannattaa yhteisen maatalouspolitiikan perusteellista uudistusta niin, ettei talousarviota enää rasiteta tukemalla perusteettomasti elintarvikealan tehotuotantoa, joka on vaarallista sekä ihmisten terveydelle että ympäristölle. Toivomme sellaista yhteistä maatalouspolitiikkaa, jossa ei enää viedä tuhansia eläimiä teurastamoihin, vaan määrärahat varataan todellisille maanviljelijöille ja maanviljelijöiden tuotteista maksetaan sellainen korvaus, että he voivat harjoittaa kestävää maataloutta, edistää kestävää kehitystä ja tuottaa terveellistä ravintoa.
Toinen asia tänään on pienten ja keskisuurten maataloustuottajien säälimätön lynkkaus - hehän ovat vain sen kieroutuneen maatalouspolitiikan uhreja, johon heidät on suurelta osin pakotettu. Emme kuitenkaan halua panna kapuloita rattaisiin. Hätätapauksessa äänestämme siis tämän talousarvion puolesta. Mutta asia ei voi jäädä siihen. Unionin on kannettava vastuunsa loppuun asti. Siksi vastustan ajatusta yhteisen maatalouspolitiikan uudelleenkansallistamisesta tai tarkemmin sanottuna yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksen uudelleenkansallistamisesta; juuri siihen pyritään salakavalasti eräällä tarkistuksella, ja se merkitsisi samaa kuin yhteisön hajottaminen.
Lisäksi kysyisin vielä seuraavaa parlamentin enemmistöltä, joka pyrkii innokkaasti edistämään yhteisön yhdentymisen laadullista parantamista: miltä puheet tulevasta Euroopan liittovaltiosta ja suuren eurooppalaisen perheen yhdistymisestä mahtaisivat kuulostaa, jos samaan aikaan tuhottaisiin yhteisön vanhin politiikka, jos 15 jäsenvaltion välillä rikottaisiin yhteisvastuullisuuden perusperiaatetta ja jos suurkriisin sattuessa jokainen alkaisi ajatella vain omaa etuaan? Tämä tulisi uskoakseni maksamaan meille monta miljardia euroa.

Kuntz
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ovatko yhteisön toimielimet saamassa prioni-tartunnan? Onko unioni toisin sanoen tullut niin hulluksi, että se uhraa yhteisistä politiikoista vanhimman ja kehittyneimmän - yhteisen maatalouspolitiikan - vaikka se samaan aikaan vaatii ja kiihdyttää yhdentymisprosessia muilla aloilla. Budjettivaliokunnan maanantaina hyväksymä KTT-esitys on herättänyt ryhmässämme paljon epäilyksiä, jopa selvää vastustusta, koska siinä kyseenalaistetaan perinteinen jaottelu pakollisiin ja muihin kuin pakollisiin menoihin, kuten mietinnössä esitetään. 971 miljoonaa euroa - summa on tietenkin täysin riittämätön suhteessa kriisin vakavuuteen, ja se riittää alkuun rahoittamaan vain hävitettäväksi ostamista koskevan järjestelmän ja BSE-testit! Mutta entä sen jälkeen?
Tämä on sen luokan kriisi, että maanviljelijöiden ja nautakarjankasvattajien tulon menetysten korvaamiseksi olisi ilman muuta pitänyt maksaa viipymättä suoria tukia. Tähän on kyllä olemassa varoja. Jos KTT hyväksytään, marginaali on noin 500 miljoonaa euroa. Lisäksi - kuten tiedämme - joistakin budjettikohdista voidaan saada huomattavia säästöjä. Esimerkiksi kesannointitukia vähentämällä saataisiin välittömiä säästöjä, ja tästä avautuisi mahdollisuuksia proteiinikasvien viljelyyn; Eurooppahan on niiden osalta erittäin riippuvainen Yhdysvalloista Blair House -sopimusten vuoksi.
Kieltäytyessään rahoittamasta yhteisön talousarviosta Ranskan ehdottamia suoria tukia komissio ja neuvosto avaavat tietä maatalouden uudelleen kansallistamiselle. Jos se toteutuu, joudumme myös kestämään kaikki sen seuraukset.
Ensimmäiseksi olisi siis tunnustettava, että yhteisön järjestelmä on epäonnistunut; tätä epäonnistumista olisi syytä pohtia tarkkaan ennen tiiviimpää sitoutumista muihin yhteisiin politiikkoihin ja etenkin yhteiseen valuuttaan.

Ilgenfritz
Arvoisa puhemies, rehelliset ja BSE-kriisiin syyttömät maanviljelijät maksavat nyt komission ja unionin väärin suunnatusta maatalouspolitiikasta. Äänestettävänä oleva ehdotus suosii taas vain niitä rakenteita, jotka tukivat tuotantoeläinten kasvatusta ja niiden avulla tehtävää tuotantoa ja jotka ovat siis syynä kriisiin. 70 prosenttia lisätalousarviosta käytetään polttotoimiin. Sillä autetaan niitä suurmaanviljelijöitä tukevia rakenteita, joiden syytä tämä oikeastaan on. Rehelliset ja syyttömät eurooppalaiset maanviljelijät eivät enää usko meitä, jos äänestämme tämän lisätalousarvion puolesta. On väärä signaali, jos vain lakaisemme nyt osasyyllisten ongelmat polttotoimien avulla pöydän alle. Puollan sen vuoksi esittelijää siinä, kun hän nyt vaatii Euroopan maataloustukijärjestelmän perusteellista muuttamista ja muokkaamista pienviljelijöitä tukevaan suuntaan. En ole kuitenkaan esittelijä Haugin tavoin valmis äänestämään tämän lisätalousarvion puolesta.

Ferber
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, komission lisätalousarviosta keskusteltaessa meidän pitäisi mielestäni nostaa esille kolme asiaa. Ensiksi: millaisiin pikaisiin toimiin meidän on ryhdyttävä, jotta naudanlihamarkkinoita saataisiin edes jonkin verran vakautettua? Toiseksi: mitä meidän on tehtävä keskipitkää aikaväliä ajateltaessa, kun käymme parlamentissa keskusteluja maataloudesta vastaavan komission jäsenen seitsemän kohdan suunnitelman pohjalta? Kolmanneksi: mitä kauaskantoisia toimia meidän on tehtävä? Siitä tulemme puhumaan täällä myös vuonna 2002 suoritettavan markkinajärjestelyn tarkistuksen yhteydessä.
Meidän olisi myös pidettävä siitä kiinni. Nyt on äkkiä tartuttava koko Euroopan maanviljelijöitä tukeviin toimiin, jottei naudanliha-alan valtava hintojen romahdus enää enempää vaaranna maanviljelijöiden toimeentuloa. Se on tämän lisätalousarvion tehtävä, ja kaikkia muita asioita voimme käsitellä kaikessa rauhassa. Ei nyt sentään valehdella itsellemme. Naudanlihamarkkinoilla kysyntä ja tarjonta olivat viime vuoden syksyyn asti tasapainossa, ja siitä on vielä kerran puhuttava rehellisesti. Ei ole mitään maitomeriä eikä voivuoria, ja hyvä kollega Rühle, sanon tämän nyt aivan selvästi: vasta puolitoista vuotta sitten juuri Saksan hallitus, johon tekin kuuluitte, päätti hyväksyä sen, mitä te nyt sanotte vääräksi järjestelmäksi, nimittäin Agenda 2000 -ohjelman. Tämä on todettava vielä kerran selvästi, ja olkaa hyvä ja keskustelkaa siitä vielä omassa puolueessanne, johon kuuluvat budjetista vastaava komission jäsen Schreyer, joka tätä ehdottaa, Saksan maatalousministeri Künast, joka tukee tätä - ja te olette, niin kuin teillä ei olisi koko asian kanssa mitään tekemistä! Sitä en hyväksy. Se, joka pystyy tekemään äkkiä muita ehdotuksia, lyököön ne tänään täällä pöytään tai esittäköön ne huomenna muutosehdotusten muodossa. Olen kyllä valmis lähtemään mukaan, mutta en ole toistaiseksi kuullut yhtään järkevää vaihtoehtoa, ja nyt meidän on kerrankin oltava rehellisiä. Hyvä jäsen Graefe zu Baringdorf, sama koskee teitä, sillä tekin kuulutte tuohon puolueeseen.
Nyt tarvitaan rehellisyyttä, ja jos käytetään strategiaa, jolla pienten maatalousyritysten annetaan tuhoutua - sellaista nimittäin kuulin puhutun Saksan puolelta maanantai-iltana maatalousministerien neuvostossa - niin sanonpahan vaan, ettei se ole mikään strategia. Kun kuulin Saksan liittokanslerin äskettäin vielä sanoneen, että on kysymys suurista ja pienistä yrityksistä, ja nyt Saksan kuluttajansuojasta vastaava ministeri kuuluttaa, että suuria yrityksiä on tuettava samalla tavalla eikä teuraspalkkioille tulisi asettaa ylärajaa, niin mietinpähän vain, että mihin tässä oikein ollaan menossa.
Meidän on ryhdyttävä ripeästi toimiin, jotta tilanne saadaan vakautettua. Lisätalousarvio antaa siihen oikeat ratkaisut, ja keskipitkän ja pitkän aikavälin toimenpiteistä meidän on keskusteltava kaikessa rauhassa. Vain tällä tavalla päädymme lopulta asianmukaisiin ratkaisuihin.

Gill
Ne meistä, jotka ovat kotoisin Yhdistyneestä kuningaskunnasta, tietävät liiankin hyvin, kuinka tuhoisat vaikutukset BSE:llä voi olla maatalousväestölle. Toivon, että muut voivat oppia kokemuksistamme ja ehkä virheistämmekin. Mielestäni tärkein opetus on, että heti alusta lähtien täytyy ryhtyä tiukkoihin toimenpiteisiin ensinnäkin leviämisen estämiseksi ja toiseksi sen varmistamiseksi, että kuluttajien luottamus lisääntyy.
Ellei turvatoimenpiteitä lisätä huomattavasti, emme voi onnistua palauttamaan kuluttajien luottamusta, joka on pitkällä aikavälillä olennaisen tärkeä Euroopan naudanlihamarkkinoille. Yhdistyneessä kuningaskunnassa markkinat ja naudanlihan kulutus ovat nyt palanneet vuoden 1995 tasolle. Luottamuksen palauttamiseksi meidän täytyy kuitenkin kohdentaa tukemme tarkkaan, ja meidän täytyy kannustaa jäsenvaltioita ottamaan tätä tukea vastaan, mikä ei ymmärtääkseni aina tapahdu.
Haluan puhua aiheesta, jonka useat, kuten jäsen Mulder ja jäsen Haug, ovat ottaneet esiin, nimittäin siitä, pitääkö tuki jakaa perinteiseen tapaan 70/30 -suhteessa EU:n ja jäsenvaltioiden kesken, vai pitäisikö meidän siirtyä 50/50 -jakoon.
Vaikka ymmärränkin jäsen Mulderin ja jäsen Haugin esitysten taustalla olevat syyt ja heidän huolensa siitä, riittääkö tuki tarkemmin määrittelemättömiin tarpeisiin loppuvuodeksi, parlamentin olisi hyvin vaikea lähteä tälle tielle, sillä ensinnäkin varainhoitoasetuksissa on vahvistettu 70/30 -jako, ja tämän muuttaminen edellyttäisi varainhoitoasetusten muuttamista, ja toiseksi - Yhdistynyttä kuningaskuntaa edustavana jäsenenä - haluan, että muita jäsenvaltioita kohdellaan täsmälleen samalla tavalla kuin Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Jos haluamme turvata reilun pelin, on tärkeää, että jako on kaikille sama.
Kolmanneksi, jos parlamentti hyväksyy tämän uuden lähestymistavan, neuvoston täytyy järjestää toinen käsittely, mikä ainoastaan pitkittää prosessia, ennen kuin päätös saadaan tehtyä. Se taas on vastoin meidän kokemuksiamme Yhdistyneessä kuningaskunnassa siitä, että tarvitaan nopeita ja vauhdikkaita toimia, jotta voidaan palauttaa kuluttajien luottamus, joka on elintärkeä naudanlihan markkinoille Euroopassa.
Näistä syistä vastustan esittelijän suosituksia. En halua syyttää ketään tästä kriisistä, mutta olen yhtä huolestunut kuin muut parlamentin jäsenet siitä, millaisella lähestymistavalla ja aikataululla komissio on jämerästi ja päättäväisesti pyrkinyt taltuttamaan BSE:n. Komission olisi pitänyt kieltää selkäydin ihmisten ja eläinten ravinnosta heti, kun tauti paljastui Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Komission pitäisi tarkistaa perusteellisesti ja välittömästi valvontamenettelyt, joilla estetään sairastuneen karjan kuljettaminen rajojen yli.
Johtopäätöksenä haluan sanoa, että tuen KTT-esitystä, ja mielestäni on tärkeää, että saamme jäsenvaltiot ottamaan tämän tuen vastaan.

Virrankoski
Arvoisa puhemies, korjaava ja täydentävä talousarvio on murheellista luettavaa. Se merkitsee sananmukaisesti, että 700 miljoonaa euroa EU:n varoja on tarkoitus polttaa, sillä tällä summalla ostetaan riskialtista naudanlihaa hävitettäväksi. Pahinta kuitenkin on, että BSE-kriisi uhkaa vakavasti EU:n budjetin tasapainoa. Jo tässä täydentävässä talousarviossa osa menoista rahoitetaan toiveikkaasti olettaen, että euro-dollari-vaihtosuhteesta kertyisi huomattavia säästöjä. Tämä lienee enimmäkseen toiveajattelua. Mutta vakavinta on, että jo nyt rahoitusnäkymien marginaali uhkaa kulua kokonaan. Esityksen jälkeen marginaaliksi jää enää 506 miljoonaa euroa eli vähän yli yksi prosentti koko otsakkeesta. Kuitenkin voimme varmuudella otaksua, että naudanlihan vientitarve EU:n ulkopuolelle kasvaa räjähdysmäisesti.
Kulutus on laskenut monissa suurissa maissa, mikä heijastuu kasvavina varastoina. Koska ainakin muutaman vuoden tähtäimellä on odotettavissa, että kulutus alentuu pysyvästi, varastot on pyrittävä purkamaan vientiin. Tähän ei nykyisten rahoitusnäkymien puitteissa enää ole mahdollisuuksia. Tällöin on pelkona, että muita maatalousmenoja leikataan. Muiden maatalousmenojen leikkaus saattaisi helposti merkitä yksittäisten viljelijöiden tulotason leikkaamista eli kriisin maksattamista yksittäisillä viljelijöillä.
Meidän on muistettava, että BSE-kriisiä eivät ole aiheuttaneet maanviljelijät. He ovat hyväuskoisesti käyttäneet laillisesti hyväksyttyjä rehuja, jotka ovat osoittautuneet myrkyllisiksi. Siksi vastuu on kannettava yhdessä eikä kohdistettava yhteen väestöryhmään. Kannatan kustannusten jakoa puoliksi.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Schreyer, lisätalousarvio ja 971 miljoonaa euroa eivät sinänsä ole ongelma. Tällainen kuuluu oikeastaan normaaliin liiketoimintaan, eikä tuon summan pitäisi tyrmistyttää meitä. On kysymys siitä, mihin se käytetään ja miksi se oli otettava käyttöön. Sanonkin, että jos Euroopan parlamentti olisi saanut olla mukana päättämässä Agenda 2000 -ohjelmasta, Berliinissäkin olisi tehty toisenlainen päätös. Komission ja parlamentin ehdotusten mukaisesti meillä tuettaisiin siinä tapauksessa laidunmaan pitoa maissinviljelyn sijasta, interventio olisi lakkautettu. Työkustannuksia olisi rajoitettu, meillä olisi 90 eläimen raja, joka liittyy juuri työkustannuksiin. Olisimme jo hyväksyneet kaikki nämä toimenpiteet, jotka ovat nyt taas esityslistalla, ja hyvä jäsen Böge, silloin meillä olisi ollut jotakin, jota voisimme nimittää Agenda 2000:ksi ja edistykseksi. Jos otetaan mukaan EU-maiden tuottajajärjestöjen keskusjärjestö COPA ja kristillisdemokraattien laaja ryhmä, te olette osaltanne vaikuttaneet siihen, että juuri nämä uudistukset estettiin. On suuri ongelma, että tämä kysymys on nyt taas edessämme ja että tuhlaamme rahaa väärään suuntaan kehittyneeseen politiikkaan.
Jos nyt hyväksymme komission jäsen Fischlerin ehdotukset, silloin ongelmana ei ole teurastus vaan hävittäminen. Siten me eurooppalaiset saamme maailmanlaajuista huomiota teurastus- ja hävitystoiminemme. Sitä ei eurooppalainen kulttuuri kauan kestä. Jäsen Haug, olisi varmasti järkevää ryhtyä teurastamaan hiehoja ja vasikoita. Ongelmana ei ole Herodes-palkkio vaan se, etteivät nämä vastasyntyneet vasikat kasva suuriksi sonneiksi ja päädy teurastuksen sijasta laatulihana markkinoille tarvittavien testien ja riskiaineksen poistamisen jälkeen. Tämä oli komission jäsen Schreyerin ehdotus. Komission jäsen Fischler ei sitä tehnyt. Se on valitettavaa. Toivon, että saamme tämän asian vielä korjattua näitä seitsemää kohtaa käsitellessämme. Toisin sanoen on kysymys siitä, mihin käytämme rahaa. Mehän olemme, kuten budjettivaliokunnan sosialistijäsenkin sanoi, palauttaneet vuosien mittaan rahaa jo monta kertaa. Se ei ole ongelma, vaan se, jääkö maatalouspolitiikan uudelleenjärjestelyyn tarpeeksi rahaa. Mielestäni on olemassa vaara, että jos maksamme nyt tästä kriisistä aiheutuvat erikoistoimet tavallisesta talousarviosta, niin sitten, kun näitä hätätoimia ei enää tarvita ja haluamme tehdä uudelleenjärjestelyjä, meillä ei olekaan enää varaa niihin. Sen vuoksi minusta on hyvä, että jäsenvaltiot ja EU vastaavat kustannuksista.
Haluaisin, että tästä kriisistä vastuussa olevat, jotka toimivat yksityisalalla, eivätkä politiikassa, tukisivat rahastoa, josta asianomistajille maksetaan korvauksia, eli maanviljelijöille ja humaaneissa kysymyksissä vahinkoa kärsineille, kuten Isossa-Britanniassa...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Abitbol
Arvoisa puhemies, näyttää siltä, että BSE-kriisi, eli hullun lehmän tauti, esitetään meille ikään kuin yhtenä Egyptin kymmenestä vitsauksesta. Tähän Euroopan karjaan levinneeseen eläintautiin ei kuitenkaan liity minkäänlaista kirousta. Lehmästä ei tullut hullu, koska se söi ruohoa tai poltteli sitä. Lehmästä tuli hullu, koska se söi politiikkaa. Lehmästä tuli hullu, koska se söi yhteistä maatalouspolitiikkaa - maatalouspolitiikkaa, jota komissio on sille syöttänyt Brysselistä jo kohta 30 vuoden ajan.
Tehopolitiikka, lihaluujauhot - kaikki tämä on itse asiassa niiden päätösten satoa, joita jäsenvaltiot ja komissio - etenkin Ranskan hallitukset, se myönnettäköön, ja Ranskan maatalousalan etujärjestöt, myönnettäköön sekin, mutta myös komissio - ovat tehneet; tällä tarkoitan etenkin amerikkalaisten sanelemia kansainvälisiä sopimuksia, joissa suositaan Euroopan peltokasvinviljelijöitä rehusoijanviljelijöiden kustannuksella.
Ehkä meillä pitäisi tässä tilanteessa olla rohkeutta lopultakin uhmata yleistä mielipidettä Euroopassa. Syy on Euroopan. Euroopan on se korjattava. Mielestäni ei tule kysymykseenkään, että Ranskan tai minkä tahansa muun maan veronmaksajien pitäisi maksaa veroja kahteen kertaan. EU:han ei kanna veroja. Kun sillä on tarpeeksi rohkeutta kantaa veroja, ehkä se silloin uskaltaa sitoutua omiin politiikkoihinsakin, mutta EU ei kanna veroja; siksi ei tule kysymykseenkään, että veronmaksajat joutuvat maksamaan veroja kahteen kertaan, ensin yhteisön talousarvion kautta ja sen jälkeen kansallisten talousarvioiden kautta.
Ei voida kuvitellakaan, että Eurooppa olisi jakautumassa siten, että toisella puolella on Eurooppa-hanke, jolla on suuri tulevaisuus, laajat näkymät ja suurisuuntaisia hankkeita, ja toisella kansat tai jäsenvaltiot, joista tulee eurooppalaisten politiikkojen lasaretteja - sillä juuri sellaisiahan lasaretit olivat keskiajalla, ja niin muuten karanteenitkin.

Costa Neves
Arvoisa puhemies, kannatan Haugin mietintöä ja kiitän esittelijää. Olen siis sitä mieltä, että parlamentin on kannatettava korjaavaa ja täydentävää lisätalousarviota n:o 1 vuodeksi 2001, jossa myönnetään 971 miljoonaa euroa BSE-kriisin ylimääräisiin kustannuksiin. Tästä ehdotuksesta on silti tehtävä seuraavat huomautukset:
ensiksikin: nyt myönnetyt 971 miljoonaa euroa ovat tarpeen, mutta ne eivät riitä. Ainakin asia jää nähtäväksi;
toiseksi: BSE-kriisi, tuottajien todelliset vaikeudet, kuluttajien luottamuksen murtuminen ja yleisen terveyden varjelemiseen liittyvät vaatimukset elintarvikkeiden turvallisuudesta eivät salli sitä, että turvaudutaan osavastauksiin tai edistetään ratkaisuja vain sellaisissa itsestään selvissä asioissa kuin eturistiriidoissa tai talousarvion vaikeuksissa. Tilanteen herkkyys vaatii nopeita ja kokonaisvaltaisia vastauksia. Kriisi-ilmapiirin ei olisi siis syytä vallita. Tämä kysymys on saatava - tai se pitäisi saada - nopeasti pois päiväjärjestyksestä. Rohkaiskaamme itseämme saattamaan se päätökseen, mikä merkitsee samalla kansalaisten luottamuksen palaamista. Älkäämme sekoittako meneillään olevaa hätätilannetta siihen välttämättömään tuotantomenetelmien tarkistukseen, jota meidän on edistettävä yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksella; tämä uudistus on välttämätön, mutta sen kanssa ei voi hätiköidä, mikä juuri tapahtuisi, jos se toteutettaisiin täyden kriisin vallitessa tai yksinomaan rahoitusnäkökohtien tai kansallisten etujen ohjaamana. Sitä paitsi nämä näkökohdat palauttaisivat sen pakostakin taas lähtökohtiinsa;
kolmanneksi: äsken sanotun perusteella Euroopan parlamentin olisi ryhdyttävä käyttämään todellista päätösvaltaa kaikissa maatalouden kuluissa, alaotsakkeen 1a alle kuuluvat kulut mukaan luettuina, ja samaan aikaan olisi laajennettava alaotsakkeen 1b alle mahdutettavien kulujen ydinosaa. Näin kunnioitettaisiin kansalaisten laillisia etuja;
neljänneksi: meneillään olevien tapahtumien perusteella tästä kysymyksestä olisi mielestäni selvästikin käytävä laaja ja syvällinen keskustelu Tukholman neuvostossa, kuten toivottavasti tapahtuukin.

Görlach
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on yhdessä saanut aikaan tämän kriisin. Sen vuoksi EU:n on myös hoidettava tätä kriisiä yhdessä. En tarkoita EU:lla kuitenkaan komissiota tai neuvostoa tai parlamenttia, vaan tarkoitan pääasiassa EU:n jäsenvaltioita. Jotta minua ei ymmärrettäisi väärin: kukaan ei voi osoittaa toista sormella ja olla ikään kuin hänellä ei olisi koko asian kanssa mitään tekemistä. Kaikki jäsenvaltiot ja eri poliittiset ryhmät ovat antaneet oman vivahteensa Euroopan maatalouspolitiikkaan ja muovanneet siitä sellaisen kuin se nykyään kaikkine heikkouksineen ja puutteineen on. Siksi meidän on myös muutettava sitä yhdessä.
Tämä ei muuta sitä, että olemme nyt tilanteessa, jossa meidän on hallittava tätä kriisiä vielä vanhalla pelikentällä ja vanhoilla pelisäännöillä. Siitä ei nyt päästä mihinkään. Meillä ei ole vielä uusia sääntöjä, meillä ei ole vielä uudistettua maatalouspolitiikkaa, vaikka sitä kuinka vaaditaan. Jäsen Ferber on tietenkin oikeassa siinä, että toimet tulee jakaa lyhyen, keskipitkän ja pitkän aikavälin suunnitelmiin. Se on oikein. Mutta sillä, jolta nyt pyydetään rahaa ja jonka on suostuttava kriisinhallintakuluihin, ei ole ainoastaan oikeus, vaan myös velvollisuus vaatia tarpeellista uudistusta. Meidän aikataulumme ulottuu vuoteen 2006, ja tarkistus tehdään vuonna 2002. Tiedämme kuitenkin jo nyt, että tarkistuksessa päädytään väistämättä maatalouspolitiikan perusteelliseen uudistamiseen. Jos hyväksymme tämän lisätalousarvion, tiedämme hyvin, mihin se johtaa. Joudumme pian taas muistuttamaan teitä tästä asiasta.

Hyland
Tosiasia, että BSE ja sen vaikutukset niin maanviljelijöille kuin kuluttajille hallitsevat edelleenkin poliittista keskusteluamme, kertoo nykyisen kriisin vakavuudesta. Käyttöönotettujen ehkäisytoimien, kuten liha- ja luujauhon kieltämisen, pitäisi kuitenkin tieteellisten todisteiden perusteella johtaa BSE:n ja sen ihmisten terveydelle aiheuttaman vaaran väistymiseen.
Yli 30 kuukautta vanhojen eläinten testaamisen ja erikseen määritellyn riskiaineksen poistamisen pitäisi auttaa palauttamaan kuluttajien luottamus. Esimerkiksi Irlannissa testatuista 48 000 naudasta yksikään ei ole antanut positiivista tulosta BSE-testissä, ja minusta se on osoitus siitä, että tauti rajoittuu emolehmiin ja lypsylehmiin.
Minua huolestuttaa, että vie jonkin aikaa, että näistä eläimistä päästään luonnollisen poistuman kautta, ja pyytäisin komission jäsentä tutkimaan keinoja, joilla tätä prosessia voidaan nopeuttaa. BSE:n esiintyminen vanhemmissa eläimissä vähentää kuluttajien luottamusta, vaikka näitä eläimiä ei käytettäisikään ravinnoksi.
Olen samaa mieltä komission jäsenen kanssa tarpeesta korjata markkinoiden tasapaino. Hävitettäväksi ostamista koskeva järjestelmä voi olla tarpeellinen lyhyellä aikavälillä, mutta se on moraaliton ja täysin maanviljelyn hengen vastainen.
Kehottaisin jälleen kerran komissiota tarkastelemaan eri vaihtoehtoja ja omaa elintarvikeapua koskevaa politiikkaansa. Arvoisa komission jäsen, monet uskovat, että tällä laadukkaalla lihalla voitaisiin tehdä jotain myönteisempää. Varoitan paniikkitoimien vaikutuksista Euroopan naudanlihateollisuuden pitkän aikavälin tulevaisuuteen. Meidän täytyy pysyä optimistisina jopa kriisin edessä ja suunnitella maatiloilla tapahtuvalle tuotannolle elinvoimaista tulevaisuutta - vaikkakin uusissa puitteissa.
Lopuksi sanoisin irlantilaisesta näkökulmasta, että mielestäni kaikki pyrkimykset pienentää nautakarjan kokoa ovat vastoin kansallista etuamme.

Bourlanges
Arvoisa puhemies, minä ja ryhmäni jäsenet kannatamme meille esitettyä KTT-esitystä. Sallikaa kuitenkin minun vielä esittää muiden ryhmäni jäsenten tapaan muutamia huomautuksia.
Arvoisa komission jäsen, ensimmäiseksi muistuttaisin teitä siitä, että vain vähän aikaa sitten ehdotitte meille rahoitusnäkymien tarkistusta ulkoisten menojen ja otsakkeen 4 enimmäismäärän lisäämiseksi - mikä oli sitä paitsi tarpeellista, ja tästä olimmekin samaa mieltä kanssanne - vähentämällä otsakkeen 1 maatalousmenojen enimmäismäärää. Jos olisimme tuolloin suostuneet ehdotukseenne, teidän olisi ollut hyvin noloa tulla ehdottamaan meille nyt esittämäänne KTT:tä.
Myöntänette siis, että osoitimme teitä enemmän varovaisuutta ja malttia. Emme kuitenkaan halua kalastuselinkeinon kuolevan ja olemme iloisia tästä teidän mielenmuutoksestanne.
Toiseksi huomauttaisin, että yhteisen maatalouspolitiikan uudistukseen liittyvät ongelmat on tietenkin erotettava kokonaan siitä ongelmasta, jota tänään käsitellään. Tuli on nyt irti. Meidän on siis otettava käyttöön välineet sen sammuttamiseksi. Kun tuli on irti, ei kannata ensimmäiseksi jäädä ihmettelemään sen rakennuksen ominaisuuksia, jota pitäisi suojella, vaan kannattaa heti ryhtyä sammutustöihin. Erottakaamme siis maatalouspolitiikan uudistukseen liittyvät ongelmat selvästi niistä kiireellisistä ongelmista, jotka meidän on ratkaistava. Mutta on vielä muutakin.
Haugin, Abitbolin ja muiden puheenvuoroja kuunnellessani olin hieman hämmästynyt siitä, että YMP asetettiin niin yleisesti kyseenalaiseksi. Minusta ei nimittäin voida väittää, että tämä selvästi kansanterveydellinen ja eläinlääketieteellinen ongelma johtuisi siitä, että YMP on mitä se on, ellei sitten ole kyseessä hieman teologinen tai Jumalan johdatukseen luottava näkemys asioista. Tämä on vakava eläinlääketieteellinen ongelma ja selvä kansanterveydellinen ongelma, eläintaudin siirtyminen ihmiseen. Tästä syntyykin kokonainen ongelmavyyhti, mutta se olisi yhtä hyvin voinut syntyä esimerkiksi suu- ja sorkkataudin kautta, mikäli olisi paljastunut - taivas varjelkoon - että suu- ja sorkkatauti voi tarttua ihmiseen. Älkäämme olko kuten Tintti-kirjojen profeetta Hippolytos Calis, joka kulkee kumistin kädessä julistamassa tuomiopäivää. Siitä ei ole kysymys.
Viimeinen huomautus koskee rasitteen jakoon liittyvää ongelmaa: jakosuhdehan on 50/50 prosenttia ja 70/30 prosenttia. Minusta olisi todella ristiriitaista lieventää vaatimusta yhteisön yhteisvastuusta nyt, kun tästä taudista ja siitä karjankasvattajille aiheutuvista ongelmista on tulossa kokonaan yhteisön ongelma. Tämä olisi täysin nurinkurista, ja siksi emme ole tästä ehdotuksesta samaa mieltä jäsen Mulderin ja hänen kumppaneidensa kanssa.
Arvoisa komission jäsen, arvoisa puhemies, tässä on kaikki mitä halusin sanoa. Tuemme teitä luottavaisin mielin.

Turchi
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, en halua toistaa asioita, jotka minua edeltäneet puhujat ovat jo sanoneet, ja niinpä en selosta teille sitä, mikä tämän komission ehdottaman ja neuvoston jo hyväksymän korjaavan lisätalousarvion sisältö voi olla.
Haluan pikemminkin käyttää tämän tilaisuuden hyväkseni tukeakseni kahta keskustelussa esitettyä ajatusta, jotka liittyvät budjettivaliokunnassa ehdotettuihin tarkistuksiin: ensimmäinen koskee pakollisia menoja. Kuten me kaikki tiedämme, näiden menojen - joiden joukossa on maatalous - kohdalla parlamentilla ei ole suurta valtaa, viimeinen sana on neuvostolla, koska YMP on aina ollut yhtä kuin Euroopan yhteisö ja nyt Euroopan unioni. Mielestäni nyt on aika mennä eteenpäin ja antaa parlamentille enemmän valtaa: Euroopan kansalaisten vaaleilla valitsemina edustajina meillä on velvollisuus edustaa heidän tarpeitaan kaikilla aloilla; budjettivallan käyttäjänä meillä on oikeus vaikuttaa merkittävästi kaikkiin sen osiin.
Toinen ajatus koskee velvollisuuksien jakoa jäsenvaltioiden ja unionin kesken. Liberaaliryhmä on esittänyt tästä useita tarkistuksia, joiden tarkoituksena on, kuten tiedätte, tarkistaa toimenpiteiden rahoitusosuuksia tasapainon saavuttamiseksi unionin ja jäsenvaltioiden välillä. Minusta tämä ei ole oikea ratkaisu, ja haluan selittää miksi. Ensinnäkin, kun otetaan huomioon BSE-kriisin luoma vaikea poliittinen tilanne, kansalaiset katsoisivat, että Euroopan toimielimet ottaisivat tällaisella päätöksellä etäisyyttä. Välittyisi siis kuva sellaisesta unionista, joka tarttuu ripeästi toimeen kieltääkseen valtion tuet tai määritelläkseen maitokiintiöt mutta joka hädän hetkellä pesee yhtä ripeästi kätensä asiasta. Huomatkaa, että kun puhun kansalaisista, en puolusta vain karjankasvattajia, joita kriisi koskettaa suoraan, vaan myös ja ennen kaikkea yksittäistä kuluttajaa, joka useita kuukausia on ollut suoraan sanoen kauhuissaan päivä päivältä pahenevasta tilanteesta. Juuri häntä meidän on suojeltava, ja siinä emme onnistu, jos sälytämme ongelmaa koskevat velvollisuudet jäsenvaltioille. Toiseksi tukemalla tätä poliittista kantaa osoitamme suhtautuvamme myönteisesti yhteisen maatalouspolitiikan uudelleen kansallistamiseen, mikä on järjetöntä hetkellä, jolloin Nizzan huippukokouksen jälkeisen keskustelun tarkoitus ei todellakaan ole tehdä yhteisöpolitiikkoja tyhjiksi.

Stenmarck
Arvoisa puhemies, BSE-kriisi osoittaa muun muassa sen, miten nopeasti luottamus voi kadota. Luottamuksen palauttaminen vie aikaa. Yksi syy luottamuksen katoamiseen on se, että BSE on vain viimeisin tapaus. Kysehän on myös elävien eläinten pitkän matkan kuljetuksista ja monista muista asioista, joita on muutettava osana koko EU:n yhteisen maatalouspolitiikan muuttamista. Kaikista näistä syistä tarvitaan pitkälle meneviä toimia, joiden vaikutusten on ulotuttava erittäin pitkälle aikavälille ja usealle eri tasolle, jos on tarkoitus palauttaa luottamus.
Pidän komission ehdotusta kokonaisuudessaan hyvänä. Se on dramaattinen, mutta kuitenkin järkevä ja tasapainoinen. Ennen kaikkea se on välttämätön. Komissio puhuu tuotannon alentamisesta, jotta vältyttäisiin ylituotannolta ja lihavuorilta. Se vaatii ylimenokautta, mutta pyrkimys on oikea ja merkitsee alkua markkinataloudellisempien periaatteiden hyväksymiselle.
Komissio puhuu myös yhteisen maatalouspolitiikan tarkistamisesta vuonna 2002. Mielestäni tämä työ pitää voida aloittaa jo tämän vuoden aikana. Jotta EU voisi olla mukana, yhteistä maatalouspolitiikkaa on muutettava, vaikka se vaatii tietenkin muutaman vuoden mittaista ylimenokautta. Tuotantomme ei saa enää johtaa lihavuoriin vaan tuotannon on tapahduttava kulutuksen ehdoilla.
Kysymys kuuluu, riittääkö komission ehdotus palauttamaan luottamuksen - todennäköisesti ei. Tämä tarkoittaa myös sitä, että asia vaatii muitakin toimia. Muutamat komission ehdotuksen sisältämät asiat eivät mielestäni ole kovinkaan hyviä. Kyse on näissä tapauksissa EU:n ja jäsenvaltioiden välisestä kustannusjakaumasta - tällä hetkellä EU:n osuus on 70 prosenttia ja jäsenvaltioiden osuus 30 prosenttia. Tämä on osa oikeusperustaa, mutta kuitenkin asia, jota on muutettava mahdollisimman pian.
Sen sijaan kustannukset pitää jakaa tasan ainakin kahdesta syystä. Osaksi kyse on talousarvioon liittyvistä syistä, jotta meillä olisi mahdollisuus selvitä koko tästä toimesta. Maatalouden osuus EU:n budjettivaroista on nykyään jo yli 40 prosenttia. Sen tason yli ei voi mennä. Osaksi toisenlainen jakoperiaate olisi todellakin järkevä. Olemme pitkään olleet tietoisia ongelmista ja niiden syistä. Siitä huolimatta eri maiden toimet tässä asiassa ovat olleet hyvin erilaisia, ja ne, jotka ovat käyttäneet rahaa välttyäkseen tältä kriisiltä, ovat itse vastanneet kustannuksista. On kohtuullista, että ne, jotka ovat tehneet vähän tai joissakin tapauksissa ehkä eivät mitään, kantavat nyt suuremman osan niistä kustannuksista, jotka ovat välttämättömiä tästä kriisistä selviämiseksi.

Garriga Polledo
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan parlamentti aikoo hyväksyä tämän korjaavan ja täydentävän lisätalousarvion käytännöllisesti katsoen siinä muodossa kuin komissio on sen sille antanut. Hyväksymme sen, että talousarvioon todellakin kaivataan kipeästi tällaista korjausta. Tarvitsemme nämä 900 miljoonaa euroa, jotta voimme toteuttaa komission suunnitelman BSE-taudin torjumiseksi. Meidän on saatava erityisesti karjankasvattajat ja kansalaiset vakuuttuneiksi siitä, että Euroopan unioni on yhteinen ratkaisu heidän ongelmiinsa. Aiheuttaisimme Euroopan rakentamisprosessille peruuttamatonta vahinkoa, ellemme löytäisi tähän yleiseen kriisiin - joka on ensimmäinen koko unionia koskeva kriisi - yhteistä vastausta. Tämän vastauksen on oltava ennen kaikkea rahallinen. Tuonnempana voidaan keskustella siitä, milloin meidän on sovellettava maatalouteen kaikkia Agenda 2000:n periaatteita, , mutta nyt - toistan, nyt - ei ole oikea aika puhua yhteisen maatalouspolitiikan tulevaisuudesta. Nyt on annettava todellisia vastauksia, rahallisia vastauksia, ja autettava todellisin euroin Euroopan karjankasvatusalaa. Nyt ei ole oikea aika kiistellä yhteisrahoitusosuuksista, ja tästä syystä parlamentin enemmistö torjuu periaatteesta Haugin mietintöön esitetyt talousarviotarkistukset huolimatta joidenkin kollegojen, esimerkiksi jäsen Stenmarckin, mielipiteistä.
Yksi rahoitukseen liittyvä seikka on vielä ratkaisematta: onko menoluokassa 1 riittävästi määrärahoja toukokuussa tarvittaviin lisätoimenpiteisiin? Agenda 2000:ssa on asetettu monivuotinen talousarviokehys, joka on hyväksytty yksimielisesti neuvostossa ja Euroopan parlamentin riittävällä enemmistöllä. Eikö nyt olisi siis oikea aika sanoa, miksi todellinen talousarvio varainhoitovuodeksi 2001 on prosenttimääräisesti selvästi pienempi kuin Berliinin rahoitusnäkymissä täksi vuodeksi hyväksytty määrä? Haluan myös sanoa, että ehkäpä todellinen rahoituskeskustelu ei ole sitä, että pyritään tekemään mahdottomia muutoksia Berliinissä hyväksyttyihin rahoitusnäkymiin, vaan sitä, että todellakin täytetään Berliinissä annetut lupaukset. Tämä olisi mielestäni todellinen eurooppalainen vastaus.

Cunha
Arvoisa puhemies, täydentävän talousarvion ehdotus 971 miljoonan euron myöntämiseksi vahvistamaan BSE-taudin torjuntakeinojen rahoitusta tuntuu minusta välttämättömältä ja oikealta. Tällä vahvistuksella onkin käytännössä kulutettu loppuun se talousarvion marginaali, joka vielä oli käytettävissä maatalouden kuluihin YMP:n puitteissa. Tämän vuoksi olisikin luonnollista ja välttämätöntä aloittaa keskustelu BSE-kriisin rahoittamisesta tulevina vuosina. Tätä keskustelua pitäisi kuitenkin käydä kaikessa rauhassa ja järjestelmällisesti, ja liittää mukaan kokonaisarvio Euroopan maataloudesta, maaseudun nykyisestä tilasta ja siitä, miten hyvin YMP on vastannut tätä todellisuutta. Minun mielestäni YMP olisi arvioitava uudelleen, jotta se kykenisi asianmukaisesti vastaamaan nykyään "uudenaikaiseksi eurooppalaiseksi maataloudeksi" nimitettyyn ilmiöön, ja siksi pitäisi jopa muuttaa sen tavoitteita koskevia tekstejä perussopimuksissa. Onhan totta, että YMP:n perusteet, tavoitteet ja täytäntöönpanovälineet ovat nykyisin paljolti vanhentuneita.
En kuitenkaan voi hyväksyä, että BSE-kriisiä käytetään tekosyynä itse kunkin oman maun mukaisten uudistusten ajamiseen. Juuri tämä käy mielestäni ilmi komission nyt esittämistä muutoksista, joilla pyritään muuttamaan tai ehdotetaan muutettavaksi karjankasvatusalan tukimuotojen yhteisrahoitusta. Kaikkihan me tiedämme, että eräät jäsenvaltiot haluavat jälleen saattaa YMP:n kansalliselle pohjalle. Mielestäni tämä on valtava virhe, joka saa Euroopan unionin taantumaan edistymisen sijasta, ja tällä rangaistaan erityisesti köyhimpiä maita, joiden viljelijöitä ryhdytään kohtelemaan kielteisesti yhteisöön kuuluviin muihin kollegoihinsa verrattuna. Hyväksyn kuitenkin tämän keskustelun. Silti tällainen keskustelu pitäisi käydä YMP:n ja yhteisön muiden politiikkojen kokonaisarvioinnin yhteydessä eikä näin tilannekohtaisesti, käyttämällä hyväksi kriisiä, jotta kansallisen itsekkyyden ajatukset pääsisivät vallalle nyt, kun juuri vaaditaan yhteisön yhteistä vastausta vaikeuksissa oleville.

Parish
Arvoisa puhemies, kannatan tätä talousarviota, jonka pitäisi auttaa BSE-kriisissä. Meidän täytyy hyväksyä, että joudumme polttamaan suuren osan vanhasta nautakarjasta palauttaaksemme kuluttajien luottamuksen. Tästä on se hyöty, että karjan polttaminen vähentää jonkin verran tuotantoa, joten kannatan talousarvion enimmän osan suuntaamista vanhan nautakarjan polttamiseen.
YMP:n uudistamisen lähestyessä - ja tiedämme kaikki, että se täytyy uudistaa - emme saa hätiköidä. Meidän täytyy toimia rauhallisesti. Ei ole mitään hyötyä syyttää suurviljelijää pienviljelijän sijasta. Asia ei ole niin yksinkertainen. Kyse on tehotuotannosta, eikä sitä tapahdu vain suurtiloilla.
Emme saa Euroopassa tarkastella vain sitä, kuinka tuotamme ruokamme YMP:n puitteissa. Meidän täytyy tarkastella myös ruoan tuontia Euroopan unionin ulkopuolelta. Meidän ei ole mitään järkeä laittaa omat asiamme kuntoon ja katsoa vierestä, kun Euroopan unioniin tuodaan ruokaa, joka ei täytä meidän turvallisuusmääräyksiämme. Meidän täytyy kiinnittää asiaan huomiota, mutta emme saa asennoitua liian kielteisesti kulutukseen. Kulutus voi palata ennalleen, ja näin on tapahtunut Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Se on ollut tuskallinen prosessi, mutta nyt ei ole oikea hetki lähteä arvioimaan, mikä on kulutuksen taso Euroopassa puolen vuoden kuluttua. Jos turvatoimet otetaan käyttöön, jos luottamus palaa, kulutus voi lähteä jyrkkäänkin nousuun. Tuolloin on oikea hetki uudistaa YMP, ja varmistaa, että se tehdään hyvin.

Schreyer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, maatalouspolitiikka on ollut jo viikkoja julkisen keskustelun keskipisteenä. Se on sekä haaste että mahdollisuus maatalouspolitiikalle, sillä on selvää, että nyt on keskusteltava siitä, mitä me oikeastaan odotamme maatalouspolitiikalta. Onko kyse vain määrästä, vai missä määrin on kyse myös laadusta? Kuinka innokkaasti on seurattava tavoitteita, jotka asetamme maatalousalalle maisemien suojelua, kulttuuriperinnön suojelua, eläinten hyvinvointia ja ympäristönsuojelua ajatellen?
Olemme kuulleet tässä keskustelussa monia puhujia, jotka ovat tehneet selväksi, että nämä tavoitteethan sisältyivät jo hyvin pitkälti vanhoihin ehdotuksiin, joita komissio ja Euroopan parlamentti tukivat mutta jotka neuvosto valitettavasti hylkäsi. Toivon, että neuvosto ymmärtää nyt, ettei näitä keskusteluja voi enää kiertää, vaan ne on käytävä. Minun on tietenkin myös sanottava, ettei tällaisessa tavoitehakuisessa keskustelussa saa tietenkään laiminlyödä kriisin kannalta välttämätöntä toimintaa. Tilannetta ei paranneta sillä, että ei tehdä päätöksiä, vaan oikeastaan vain pahennetaan sitä.
Komissio ymmärsi vastuunsa ehdotusten tekemisestä jo marras-joulukuussa, kun toinen BSE-kriisi puhkesi. Varmistamme nyt jo joulukuussa tehdyt päätökset taloudellisesti. 971 miljoonaa euroa, se on suuri lisätalousarvio. Olen hyvin kiitollinen siitä, että parlamentti hyväksyy tämän lisätalousarvion. Ylimääräiset 971 miljoonaa euroa merkitsee sitä, että naudanliha-alalle myönnetään tänä vuonna yhteensä yli 7 miljardia euroa. Se on yli 50 prosentin korotus viime vuoteen verrattuna. Painotan sitä, jotta tulisi selväksi, ettei Euroopan unioni jätä maanviljelijöitäkään tämän kriisin kanssa yksin, vaan että käytämme siihen suuren osan talousarviostamme. Luulen, että sitä on täällä todellakin vielä kerran korostettava.
Olen kuitenkin myös samaa mieltä niiden kanssa, jotka sanovat, että se tosiasia, että käytämme ensin 6miljardia euroa tuotannon tukemiseen ja sitten miljardin tuotannon hallintaan osittain hävittämällä sitä, osoittaa tietenkin, että tässä asiassa kaivataan uudelleenjärjestelyjä. Haluan vielä sanoa nopeasti, mihin tämä lisätalousarvio nyt käytetään - 33 miljoonaa menee ylimääräisiin BSE-testeihin, sitten suuri osa interventio-ostoihin ja suurin osa hävitettäväksi ostamiseen. Tämäkin on sanottava selvästi. Raha menee kuitenkin maanviljelijöille osittaisena korvauksena tulojen menetyksestä.
Haluaisin myös muistuttaa siitä, että meillähän on vielä kovin erilaiset järjestelmät naudanliha-alalla. Kun hinta alittaa tietyn rajan, Euroopan unionin on pakko ostaa pois ainakin häränliha. Ja miten onkaan sitten asian eettinen puoli? On tietenkin ikävää, jos käytämme nyt 700 miljoonaa euroa nautojen hävittämiseen. Se on ikävää maatalouspolitiikan kannalta ja ikävää myös veronmaksajien kannalta. Tähän on kuitenkin todettava, että ei ole muutakaan vaihtoehtoa. Eihän täällä levitetä mitään teurastusta puoltavaa propagandaa, vaan kyse on välttämättömästä toimenpiteestä, koska teurastuksia tehdään paljon vähemmän kuin normaalisti.
Saanen sanoa vielä muutaman sanan elintarvikeavun mahdollisuudesta. Naudanlihan toimittaminen elintarvikeapuna edellyttää, että vastaanottajavaltioilla on kylmälaitteistot käytettävissään. Eihän naudanlihaa voi vain lastata laivaan ja kuljettaa jollekin hätäalueelle, silloin liha pilaantuu. Sille ei voi mitään. Kaikki tällaiset asiat on otettava huomioon. Euroopan unionilla on todellakin kokemuksia alueellisten markkinoiden osittaisesta häiriintymisestä, olkoot ne muistutuksena siitä, ettei samoja virheitä enää toisteta.
Vielä kerran: on tietenkin selvää, että pöytään lyödyt taloudellisesti vahvistettavat ehdotukset ovat hätäsuunnitelma. Olemmekin päässeet nyt keskustelussa askelen pidemmälle, tarkemmin sanottuna myös maatalousministerien neuvoston osalta. Tällä viikolla käsittelemme tätä toista pakettia, joka sisältää tämänhetkisiä reaktioita lieventäviä toimenpiteitä. Tietenkin täytyy ja voidaan keskustella siitä, ovatko lisätoimet välttämättömiä. Päätöksiäkin on kuitenkin saatava aikaan. Saanen sanoa, että olenkin ihmetellyt sitä, mitä olen joskus lehdistä lukenut komission jäsen Fischlerin ehdottamasta paketista. Sillä on joskus vain vähän yhteistä itse ehdotuksen kanssa. Kun luen lehdestä komission jäsen Fischlerin määräämästä valtavasta teurastusohjelmasta, korostan vielä kerran sitä, että tässä on kysymys siitä, että Euroopan unioni tarjoutuu ostamaan lihan, jolle ei tällä hetkellä ole kysyntää. Tämä onnistuu vain yhteisrahoituksella, jäsenvaltioiden on rahoitettava osa siitä. Kun tätä ehdotusta nyt vastustetaan niin raivokkaasti, mutta suojaverkko on kuitenkin samanaikaisesti levitettynä, jolloin pidetään selvänä, että Euroopan unionin on kuitenkin pakko ostaa liha, tulee joskus väkisinkin se vaikutelma, että kaikki haluavat vain siirtää vastuun pois hartioiltaan.
Nyt kuitenkin siihen kysymykseen, mihin kauaskantoisiin toimiin tässä kriisissä voidaan ryhtyä. On hyvä, että pöytään on lyöty paljon ehdotuksia. Minusta on myös oikein, että harkitaan esimerkiksi aikaistettua markkinoille saattamista, sillä ongelma on todellakin jo osittain ratkaistu, jos keskenkasvuinen eläin viedään markkinoille sen sijasta, että sitä syötettäisiin edelleen. Mielestäni on myös tärkeää pohtia palkkion irrottamista tuotantopakosta, jotta muut maatalouden tavoitteet saataisiin vahvemmin palkkiojärjestelmän piiriin. Tehkäämme kuitenkin selväksi, että välttämätön ensimmäinen hätäreaktio oli se, minkä vahvistamme tänään taloudellisesti,. Kun puhumme toisesta paketista, puhumme myös kriisinhallinnasta. Siihen mennessä on tietysti täytynyt jo ottaa askelia, ja meidän on aloitettava kolmas vaihe puolivälin tarkastelulla, jotta nimenomaan maatalouden muut tavoitteet saadaan palkkiojärjestelmän piiriin.
Haluan sanoa vielä pikaisesti jotakin suu- ja sorkkatautikysymyksestä, koska jotkut kollegat ottivat sen aivan oikeutetusti esille. Yhdistyneessä kuningaskunnassahan se on aiheuttanut jo suuren katastrofin. Lähipäivinä selviää itämisaikojen perusteella, onko tauti levinnyt Manner-Eurooppaan. Meidän on varauduttava siihen, ettei maatalouskriisin aallonpohjaa ole ehkä vielä saavutettu. En tietenkään toivo sitä. Saatamme kuitenkin joutua silmätysten tämänkin ongelman kanssa. Nyt onkin tärkeää hallita tätä kriisiä terveellä järjellä, mutta on kuitenkin kuljettava sellaista tietä, joka johtaa maatalouspolitiikan keskeisiin tavoitteisiin, joita ovat kuluttajansuoja, eläinten hyvinvointi ja ympäristönsuojelu.

Mulder
Arvoisa puhemies, sallinette minun esittää pienen huomautuksen. Eri puhujat ovat huomauttaneet, että ei olisi laillista muuttaa 70 prosentin /30 prosentin osuutta niin, että osuudet ovat 50 prosenttia /50 prosenttia. Parlamentin oikeudellinen yksikkö ei ole sitä mieltä, sillä yksikkö on ilmoittanut minulle, että muuttaminen on ilman muuta mahdollista.

Puhemies
Paljon kiitoksia, jäsen Mulder.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Suu- ja sorkkatautitilanne
Puhemies
Esityslistalla on seuraavaksi komission tiedonanto suu- ja sorkkatautitilanteesta.

Byrne
. (EN) Olen iloinen tästä tilaisuudesta päästä kertomaan teille uusimmista käänteistä suu- ja sorkkataudin puhkeamisessa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tiedätte varmaan, että ensimmäinen tautitapaus vahvistettiin helmikuun 20. päivän iltana. Komissio hyväksyi turvatoimenpidettä koskevan päätöksen komission kokouksessa seuraavana päivänä, eli 21. helmikuuta.
Tällä toimenpiteellä kiellettiin tiettyjen elävien eläinten, eli nautakarjan, lampaiden ja vuohien, vienti Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja rajoitettiin lihan, lihavalmisteiden, maidon, maitotuotteiden ja tiettyjen eläinperäisten tuotteiden vientiä. Siinä määrättiin myös, että pysyvän eläinlääkintäkomitean päätös tarkistetaan 27. helmikuuta. Jotkin tahot ovat kritisoineet tätä nopeaa toimintaa paniikkireaktiona. Näin ei todellakaan ole. Se on olennainen ja tarpeellinen reaktio erittäin helposti tarttuvaan tautiin, jolla voi olla koko Euroopan unionille valtavia taloudellisia ja kaupallisia seurauksia, joista komission jäsen Schreyer mainitsi äsken muutaman.
Olen iloinen, että maatalousneuvosto kannatti voimakkaasti tätä päätöstä viime maanantaina. Sitä kannattaa myös koko Euroopan unionin, myös Yhdistyneen kuningaskunnan, maatalousväestö, sillä maanviljelijät tietävät, kuinka vakava uhka tämä tauti on heidän elinkeinolleen.
Tautitapausten määrä on valitettavasti lisääntynyt, ja niitä on tällä hetkellä todettu 22. Taudin puhkeamiseen liittyy monia huolestuttavia piirteitä, jotka nyt luettelen teille.
Ensinnäkin tautia on tavattu useissa Ison-Britannian kreivikunnissa, jotka ovat maantieteellisesti levittäytyneet hyvin laajalle. Toiseksi sitä on tavattu maatilojen lisäksi teurastamoissa, välittäjien tiloissa ja keräyskeskuksissa. Lisäksi tartunnan mahdollisesti saaneita eläimiä vietiin muihin jäsenvaltioihin ennen kuin taudin puhkeaminen todettiin.
Haluaisin tässä yhteydessä onnitella Yhdistynyttä kuningaskuntaa erittäin voimakkaista toimista, joihin se ryhtyi saadakseen taudin hallintaan. Yhdistynyt kuningaskunta kielsi 23. helmikuuta kokonaan karjan kuljettamisen Isossa-Britanniassa estääkseen taudin leviämisen. Kieltoa on pidennetty kahdella viikolla.
Taudin itämisajan pituuden vuoksi tämän toimenpiteen tehoa ei voida vielä täysin määritellä. Komissio seuraa tietenkin tilannetta tarkasti, ja olemme jatkuvasti yhteydessä Yhdistyneen kuningaskunnan ja muiden jäsenvaltioiden eläinlääkintäviranomaisiin.
Pysyvä eläinlääkintäkomitea tarkasteli tilannetta eilisessä kokouksessaan. Yhdistyneen kuningaskunnan edustajan tämänhetkisestä tilanteesta antaman selvityksen ja jäsenvaltioiden eläinlääkintäasiantuntijoiden mielipiteiden perusteella komission yksiköt ehdottivat seuraavaa. Ensinnäkin nykyistä kieltoa jatketaan 9:nteen maaliskuuta saakka. Tämä päätös tehtiin komission tämänaamuisessa kokouksessa. Toiseksi jäsenvaltioiden on ryhdyttävä varotoimenpiteisiin, joihin kuuluu taudille alttiiden eläinten eristäminen ja Yhdistyneestä kuningaskunnasta 1.-21. helmikuuta tuotujen tällaisten eläinten tappaminen. Pysyvä eläinlääkintäkomitea antoi tätä ehdotusta puoltavan lausunnon, ja seuraavaksi komissio hyväksyy sen, minkä jälkeen sen on tarkoitus tulla voimaan, ennen kuin tämänhetkinen päätös raukeaa 1. maaliskuuta klo 0.00.
Uusi päätös raukeaa 9. maaliskuuta 2001 klo 0.00, ja pysyvä eläinlääkintäkomitea tarkistaa sen 6. ja 7. maaliskuuta pidettävässä kokouksessa. Tämänhetkinen lähestymistapa tähtää taudin kitkemiseen. Turvaudumme rokotuksiin vasta viimeisenä keinona, sillä se kyseenalaistaisi Euroopan unionin tautitilanteen ja aiheuttaisi tulevaisuudessa huomattavia kustannuksia maatalousväestölle ja maastaviejille. Meidän on selvästikin syytä olla huolissamme tämänhetkisestä tilanteesta. Panokset ovat erittäin korkeat, ja taudin hallitsemisessa epäonnistumisen kustannukset ovat erittäin korkeat. Lisäksi taudin puhkeamisen ajankohta ei voisi olla huonompi kuin nyt, kun BSE-kriisi jatkaa tuhojaan.
Varoittaisin kuitenkin vetämästä liian hätäisiä johtopäätöksiä. Taudin puhkeamisesta on esimerkiksi ehditty jo syyttää tuontituotteiden huonoa valvontaa ja maatalouden tehotuotantoa Euroopan unionissa.
Pohdimme luonnollisesti kaikkia näitä asioita tulevina viikkoina ja kuukausina tutkiessamme taudin alkuperää. Emme saa kuitenkaan sivuuttaa sitä tosiseikkaa, että yhteisö on onnistunut äärimmäisen hienosti saavuttamaan suu- ja sorkkataudin nykyisen tason, ainakin sen, joka vallitsi vielä muutama viikko sitten. Rokotukset lopetettiin vuonna 1991, ja tällä on säästetty Euroopan maanviljelijöiltä tähän mennessä miljardi euroa. Sen ansiosta jäsenvaltiot ovat myös voineet harjoittaa vientiä maihin, jotka hyväksyvät tuonnin vain sellaisista maista, joissa ei esiinny suu- ja sorkkatautia ja joissa ei rokoteta eläimiä tautia vastaan.
Tämän jälkeen tautia on esiintynyt vain Italiassa vuonna 1993 ja joitakin tapauksia on todettu Kreikassa Turkin rajan lähellä. Ennen kuin rokotusten vastainen politiikka otettiin käyttöön vuonna 1991, kirjattiin vuosittain satoja tautitapauksia. Pyrin vakaasti jatkamaan menestystämme. Toivon voivani luottaa siihen, että te tuette nykyistä nollatoleranssi-lähestymistapaa tähän tautiin. Haluaisin nyt kuulla teidän mielipiteenne tämänhetkisestä tilanteesta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komission jäsen Byrne.
Seuraavana on kyselytunti. Koska niin moni jäsen on kirjoittanut nimensä listalle, jaamme kysymykset kolmen kysymyksen sarjoiksi, jotta voitaisiin vastata useampiin kysymyksiin.

Adam
Haluan kiittää komission jäsentä hänen harkitusta lausunnostaan tänä iltapäivänä. Parlamentin jäsenet eivät ehkä tiedä tätä, mutta Heddon-on-the-Wallissa Koillis-Englannissa sijaitseva maatila, joka näyttää olevan tämän taudin puhkeamisen lähtöpaikka, kuuluu vaalipiiriini, ja siksi minulla on suoraa tietoa siitä, kuinka laajaa tuhoa tauti aiheuttaa maatalousväestölle ja kuinka paljon se häiritsee lihanjalostusteollisuutta puhumattakaan maaseutuharrastusten rajoittumisesta. Haluaisin ilmaista Yhdistyneen kuningaskunnan maatalousväestölle myötätuntomme ja huolemme tästä tilanteesta.
Haluaisin myös sanoa Manner-Euroopasta tuleville kollegoilleni, että toivomme vilpittömästi, ettemme ole levittäneet tautia Manner-Eurooppaan. Suhtaudun erittäin myönteisesti komission jäsenen puheisiin toimista, joihin Ison-Britannian hallitus on ryhtynyt. Ymmärrämme kaikki, että teurastukset ja eläinkuljetusten kieltäminen ovat parhaita keinoja saada tauti hallintaan. Komission jäsen mainitsi myös rokotukset mahdollisena vaihtoehtona. Osaako hän sanoa mitään rokotusten aikataulusta?

Fiebiger
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minulla on kaksi kysymystä. BSE:hen liittyvät suojatoimet osuvat samaan aikaan eläinten vaarallisen tartuntataudin, suu- ja sorkkataudin, kanssa. Muistan, kun 1950-luvulla eristettiin kokonaisia kyliä, jotta kulkutauti ei leviäisi. Noudatammehan eläinten liikkeitä koskevia tiukkoja oikeusmääräyksiä, arvoisa komission jäsen? Tarkoitan, että sitä, joka ei vielä BSE:n jälkeenkään noudata oikeusmääräyksiä, pitäisi opettaa tehokkaasti muilla keinoin. Kuinka hyvin Euroopan yhteisön merkitsemisvelvollisuutta noudatetaan? Te sanoitte, että taudin hävittäminen ja eläinten liikkeiden valvonta ovat tällä hetkellä päätavoitteitanne. Kuinka olette valmistautunut eläinten rokottamiseen, joka on varmasti tärkeää koko Euroopassa ja joka ei saisi levittää tautia? Oletteko valmistautuneet siihen hyvin?

Sturdy
Kiitos, että tulitte tänne tänään, arvoisa komission jäsen. Minä ehdotin maatalousvaliokunnalle, että keskustelisimme tänään tästä aiheesta, ja arvostan suuresti sitä, että te tulitte tänne. Jaan myös jäsen Adamin ilmaisemat tunteet. Minäkin haluan ilmaista vilpittömän myötätuntoni niille, joita tauti koettelee Isossa-Britanniassa, ja suruni siitä, että olemme saattaneet levittää taudin maan ulkopuolelle. Haluan tässä yhteydessä sanoa, kuinka huolissamme olemme. On kuitenkin äärimmäisen tärkeää, että käytämme kaikkia käytössämme olevia keinoja estääksemme taudin puhkeamisen tulevaisuudessa. Haluaisin tietää, aiotteko harkita - ja tätä ette maininnut puheessanne - kasvinsuojelutoimien tiukentamista, jotta voisimme saada terveellistä ja turvallista ruokaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja koko Euroopassa.
Voisiko komission jäsen vastata kahteen lyhyeen kysymykseen? Onko Ison-Britannian hallitus pyytänyt, että EU rahoittaisi toimet maatalouden valuuttajärjestelmien ja muiden järjestelmien avulla, ja mikä on lampaiden tilanne Saksassa? Onko tautiin sairastuneiden lampaiden ongelma hoidettu?

Byrne
. (EN) Vastauksena jäsen Adamin kysymykseen rokotusten aikataulusta toistan sen, minkä sanoin aiemmin, ja korostan, että rokotuspolitiikkaan turvaudutaan viimeisenä keinona. Emme harkitse sitä vaihtoehtona, vaan vasta viimeisenä keinona.
Siinäkin tilanteessa pitäisi kysyä pysyvän eläinlääkintäkomitean mielipidettä ja esittää ehdotus maatalousneuvoston harkittavaksi. Siitä seuraisi huikeita kustannuksia ja mahdollisesti kaupankäynnin vähentymistä. Se olisi valtavan suuri päätös, jolla olisi paljon seurauksia. Siksi aikataulu heijastaisi tällaisen päätöksen vaikeutta ja tarvetta kuulla laajasti mainitsemiani elimiä.
Seuraava kysymys koskee komission ja Euroopan unionin valmistautumista kuljetuskieltoon. Komission ja Euroopan unionin lainsäädäntöelimien tehtävä on säätää EU:n tasolla säädöksiä, ja jäsenvaltioiden tehtävä on panna nämä säädökset täytäntöön alueellaan. Siksi kuljetusten kieltämiseksi Yhdistyneestä kuningaskunnasta pantiin säädös täytäntöön ensin Yhdistyneessä kuningaskunnassa. On olemassa myös EU:n lainsäädäntöä. Pysyvä eläinlääkintäkomitea on pohtinut asiaa kokouksissaan ja Yhdistyneen kuningaskunnan eläinlääkintävirastot, meidän omat eläinlääkinnästä vastaavat yksikkömme ja tarvittaessa tietenkin muutkin eläinlääkintävirastot ovat jatkuvasti yhteydessä toisiinsa.
Taudille alttiit eläimet on tunnistettu ja niitä seurataan tarkasti. Kuten varmaan tiedättekin, useita eläimiä on jo tuhottu.
Jäsen Sturdy esitti minulle kaksi kysymystä. Ensinnäkin, onko Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus pyytänyt rahoitusta? Vastaus kysymykseen on ei. Mitään tällaista anomusta ei ole tehty, eivätkä kustannukset ole ymmärtääkseni vielä selvillä.
Kysymykseen lampaista Saksassa voin kertoa, että viimeisin asiasta saamani tieto on, että epäiltyjä tapauksia pidetään joko yhä epäiltyinä tai ne on todettu negatiivisiksi. Saksassa ei ole todettu mitään suu- ja sorkkatapauksia, toisin kuin aiemmin tänään tai eilen on ilmoitettu.

Doyle
Pystyykö komissio rauhoittamaan mieliämme Armaghin tapaukseen nähden, joka ulottuu Pohjois-Irlannin ja Irlannin tasavallan rajalle, jolla on tänään taas todettu uusi tautiepäily; Carlislen markkinoilta on tuotu lampaita, joista osa on ilmeisesti jatkanut matkaa Irlannin tasavaltaan.
Oikeastaan kuulin juuri äsken huhun - ja toivotaan, että kyse on vain huhusta - että Wexfordissa, minun vaalipiirissäni, on todettu tautia lampaissa, joita poltetaan parhaillaan. Asiaa ei ole vahvistettu, mutta Carlislesta on ilmeisesti viety lampaita markkinoille Armaghiin, joka sijaitsee edustamani Leinster Euron vaalipiirin ja suojavyöhykkeen rajalla.
Voiko komission jäsen kertoa meille tuoreita tietoja tästä asiasta? Toivottavasti kyseessä on vain tautiepäily ja se pysyykin sellaisena.
Ovatko satamien ja lentokenttien valppaus ja desinfiointitilat kaikkialla EU:ssa, mutta etenkin Irlannissa ja Isossa-Britanniassa, komission jäsenen mielestä asianmukaiset, ja onko hänellä jokin osuus asiaan?

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, on taas ilmeisesti kyse jätehuollosta. Tässä tapauksessa lentokentän jätehuollosta, josta tauti sai alkunsa. Ensiksi: eikö viranomaisten valvontaa olisi järkevää tukea siten, että jätehuollon parissa toimiville yrityksille määrättäisiin todistusvelvollisuus? Toiseksi: takaatteko te, että vahinkoa kärsineille yrityksille maksetaan korvaus, jos jäsenvaltioiden siihen varaamat rahat eivät riitä? Kolmanneksi: eikö meidän pitäisi olla teurastusohjelman kanssa hieman varovaisempia, koska tämä tauti vaatii mahdollisesti laajemman teurastusohjelman, kuin olimme ajatelleet. Tässä asiassa pitäisi olla ainakin varovainen. Ei siksi, että toivoisin näin käyvän, arvoisa komission jäsen, mutta vaarahan on olemassa.

Lynne
Maanviljelijät Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja omassa vaalipiirissäni, jossa on todettu yksi epäilty tapaus, ovat syvästi järkyttyneitä tästä lisähuolesta BSE:n ohella. Komission jäsen sanoi, ettei tähän ole toistaiseksi pyydetty EU:lta rahoitusta. Onko EU:lta mahdollista saada rahoitusta suu- ja sorkkataudin aiheuttamiin kuluihin? Auttaako hän myös Ison-Britannian hallitusta määrittelemään, mistä suu- ja sorkkatauti on alun perin tullut, sillä hän sanoi, ettemme harjoita tuontia maista, joissa tautia esiintyy. Luulin, että kyse oli vain tiettyjen maiden joistakin alueista. Voisiko hän tarkentaa asiaa? Onko hän samaa mieltä kanssani siitä, että pienten teurastamojen lakkauttaminen Yhdistyneessä kuningaskunnassa on saattanut johtaa taudin leviämiseen?

Byrne
. (EN) Vastaan ensin jäsen Doylelle: kuten tiedätte, tilanne kehittyy tunti tunnilta, mutta voin vahvistaa, että tällä hetkellä emme ole saaneet vahvistusta Armaghin tilanteesta, josta kysyitte minulta. Tilannetta seurataan tietenkin tarkasti. Viranomaiset valvovat maatilaa, joka on nyt suljettu. Saan lisätietoja tilanteesta myöhemmin tämän päivän aikana.
Mitä tulee teidän vaalipiiriinne Wexfordiin, en ole kuullut mitään mainitsemistanne huhuista, jäsen Doyle. Minulle ei ole annettu mitään tietoja tästä asiasta.
Rajoilla tapahtuva valvonta on jäsenvaltioiden oma asia. Voin vakuuttaa teille jäsenvaltioilta saamieni tietojen ja tietenkin jäsenvaltioiden omien tilannearvioiden perusteella, että ne ovat täysin tietoisia tilanteen vakavuudesta. Painopisteen täytyy olla eläviä eläimiä ja myöskin eläinvalmisteita koskevilla rajoituksilla.
Saamieni raporttien perusteella tiedän, että jäsenvaltiot ovat ottaneet käyttöön varotoimia, joita me pidämme asianmukaisina kuljetusten estämiseksi ja riskien minimoimiseksi.
Jäsen Graefe zu Baringdorf kysyi minulta korvauksista. Kuten komission jäsen Schreyer kertoi tänään aiemmin iltapäivällä, korvauksia on mahdollista saada. Tällaisia tilanteita varten on budjettikohta, mutta kuten hän kertoi teille, talousarvio on rajallinen. Ymmärtääkseni tällaisiin tilanteisiin on varattu noin 50 miljoonaa euroa vuodessa. En tiedä tarkasti, kuinka paljon rahaa tällaiseen asiaan on käytettävissä, mutta uskon, että se on alle 50 miljoonaa euroa.
Jäsen Lynne kysyi minulta erottelusta alueiden ja maiden välillä. Tilanne on, että Euroopan unioniin ei saa tuoda tuotteita mistään EU:n ulkopuolisesta maasta, jossa on esiintynyt jollakin alueella suu- ja sorkkatautia. Tämä perustuu lainsäädäntöön, jossa vaaditaan, että vientituotteisiin täytyy liittää todistus siitä, ettei alueella ole suu- ja sorkkatautia. Jos jokin alue ei pysty antamaan tällaista todistusta, tuotetta ei voida viedä ulkomaille. Näin on ollut tähän saakka, ja näin on jatkossakin, tätä sovellettiin eräässä tilanteessa aivan hiljattain.
Kysymys pienistä teurastamoista liittyy siihen, mitä sanoin aiemmin lausunnossani. Palaan siihen, mitä sanoin, ja toistan, että suu- ja sorkkatauti oli aikaisemmin paljon suurempi ongelma kuin nyt. Kerroin teille esimerkkejä taudin ilmenemisistä viime vuosina, sitä ilmeni kerran Italiassa ja sitä on ilmennyt vähän Kreikassa lähellä Turkin rajaa.
Euroopan unionissa on esiintynyt suu- ja sorkkatautia huomattavan vähän tänä ajanjaksona. Mitä tulee mihinkään Yhdistyneen kuningaskunnan korvaushakemukseen tai korvauksen myöntämiseen, odotamme korvaushakemusta, ja se käsitellään asianmukaisesti, kuten aina.

Auroi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, meillä on jälleen selvitettävänämme yllättävä kriisi, ja täydennän kollegoideni kysymyksiä kahdessa asiassa. Ensinnäkin vastasitte jäsen Graefe zu Baringdorfille, että kaikki tapaukset, joihin liittyy petos, ovat oikeastaan jäsenvaltioiden vastuulla. Aivan, mutta kyllä komission on varmistettava, että sillä on käytettävissään riittävästi henkilökuntaa näiden asiakirjojen tarkistamiseksi. Mitä mieltä komission johto tai SANCOn johto ovat tästä asiasta? Niin työllenne antautunutta kuin henkilöstönne onkin, onko teillä tarpeeksi työvoimaa, jotta henkilöstönne voi suoriutua moitteettomasti kaikista sille lankeavista kiireellisistä tehtävistä - tämähän oli viimeisin BSE:n jälkeinen vastoinkäyminen - ja monista muista tehtävistä? Tämä oli ensimmäinen kysymys.
Sitten toinen kysymys: teitte mielestäni aika pikaisesti sen johtopäätöksen, että lähiteurastamot eivät ole ratkaisu tämäntyyppiseen ongelmaan, sillä pienet lähiteurastamot eivät ole enää sitä, mitä ne olivat 50 vuotta sitten. Eikö lyhyt välimatka ole itse asiassa yksi ratkaisu näihin kriiseihin? Tämä näkyy selvästi Isossa-Britanniassa, jossa ongelmana etenkin on, että eläimet pitää kuljettaa pitkien matkojen päähän, mikä kaikesta päätellen aiheuttaa ja levittää epidemiaa.

Cunha
Arvoisa puhemies, Ison-Britannian viranomaiset ovat tuntuneet hiukan väistelevän tietojen antamista elävien eläinten viennin kohdemaista. Arvoisa komission jäsen, tahtoisin tietää, onko mahdollista saada luetteloa maista, joihin Yhdistynyt kuningaskunta olisi voinut viedä mahdollisesti tämän suu- ja sorkkataudin tartuttamia eläviä eläimiä?

Goepel
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, onko teillä pahimman tilanteen varalta tarpeeksi rokotetta tätä erityistä tautityyppiä vastaan? Toiseksi: yhden suurilevikkisen, värikkäästi kuvitetun saksalaisen sanomalehden etusivulla lukee tänään: suu- ja sorkkatauti voi tarttua ihmiseen. Teidän mielipiteenne tästä, kiitos!

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, vastaan jäsen Auroin kysymykseen petoksesta jäsenvaltioissa. Jos saadaan todisteita mistä tahansa petoksesta jäsenvaltioissa, asia täytyy tutkia perusteellisesti. Kyseistä jäsenvaltiota pyydetään tutkimaan asia, ja on suoraan komission edun mukaista varmistaa, että näin tapahtuu.
Kysymykseen pienistä teurastamoista: voin vain toistaa aiemman vastaukseni, eli että edellinen suu- ja sorkkatapaus todettiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuonna 1960. Se, että 20 viime vuoden aikana on ollut käytössä suuria teurastamoja, tuntuisi viittaavan siihen, ettei isojen tai pienten teurastamojen sekä suu- ja sorkkataudin puhkeamisen välillä ole mitään yhteyttä. Kaikkia asianhaaroja kuitenkin tarkastellaan, ja tämä tilanne on varmasti yksi niistä asioista, jotka otetaan huomioon. Meidän pitää varoa etsimästä ihmeratkaisuja ja tekemästä harkitsemattomia päättelyjä syistä. Tämä on yksi näkökohta, joka otetaan huomioon tehtäessä johtopäätöksiä tässä asiassa.
Euroopan unionissa on 30 miljoonaa rokoteannosta. Kysymykseen siitä, voiko suu- ja sorkkatauti tarttua ihmisiin, vastaus tuntuu olevan, että jos jotain tartuntaa tapahtuu, tartunnat ovat hyvin lieviä, ne aiheuttavat hyvin lieviä oireita ja ne ovat hyvin harvinaisia. Sitä ei toisin sanoen pidetä kansanterveydellisenä ongelmana.
Jäsen Cunha kysyi minulta, mihin maihin vientiä oli suuntautunut. Pääosastossani osataan varmasti vastata tähän kysymykseen. Minulla ei ole vastausta tässä, mutta uskon, että listaan sisältyvät todennäköisesti Saksa, Ranska, Alankomaat ja Belgia. Yhdistynyt kuningaskunta on pitänyt pääosastoni täysin ajan tasalla asian etenemisestä. Olen itse saanut fakseja, ja olen käynyt näistä asioista useita keskusteluja maataloudesta vastaavan ministerin, Nick Brownin, kanssa. Olen täysin vakuuttunut, että Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset pitävät komission täysin ajan tasalla tapahtumien etenemisestä.

Whitehead
Arvoisa komission jäsen, puhun meidän kaikkien puolesta, kun sanon, että uskomme, että toimet, joihin olette ryhtyneet, ovat suhteutettuja eivätkä paniikinomaisia. Paniikkia olisi taudin kuvaaminen suurena uhkana ihmisten terveydelle eikä eläinten terveydelle, kuten se on.
Samalla kun tunnustetaan Yhdistyneen kuningaskunnan ryhtyneen ripeisiin toimiin 20. ja 21. helmikuuta, voitteko vahvistaa, että Yhdistynyt kuningaskunta on nyt pyytänyt maatalouden valuuttajärjestelmän tasaustuen jäljellä olevan osuuden pienentämistä, kuten Ison-Britannian ministeri ilmoitti eilen illalla? Voitteko tarkentaa sen lisätuen määrää, jota tarvitaan, jotta kokonainen maatalousväestö voisi selviytyä elinkeinonsa menettämisestä, kuten useille meidän edustamillemme henkilöille on tapahtunut?
Lopuksi, oletteko saanut mitään tietoja Dublinin elintarvike- ja eläinlääkintätoimistolta Heddon-on-the Wallissa tapahtuneen taudin puhkeamisen syistä? Kun otetaan huomioon, että tartuntariski maa- ja ilmateitse on nyt erittäin suuri, niin voitteko vakuuttaa meille, ettette sulje pois mahdollisuutta käyttää ehkäisevää rokotusta ainakin keinona tukea taudin leviämisen pysäyttämistä, vaikka eläimet jouduttaisiinkin myöhemmin tuhoamaan?

Maat
Arvoisa puhemies, minulla on kolme kysymystä. Vaikuttaa siltä, että eri jäsenvaltioissa edetään eri tahdissa toteutettaessa ennalta ehkäiseviä toimenpiteitä erityisesti hävitettäessä tai teurastettaessa Isosta-Britanniasta tuotua karjaa. Voitteko kertoa jotakin tästä asiasta? Tapahtuuko näin taas tulevaisuudessa uusien päätösten myötä?
Toiseksi vaikuttaa siltä, että Isosta-Britanniasta Eurooppaan vietyjen eläinten jäljittämisessä on ongelmia. Pitääkö tämä paikkansa? Kuinka suuri on niiden eläinten osuus, joita ei voida jäljittää?
Kolmanneksi on käynyt ilmi, että teurastettavan karjan kuljettaminen pitkiä matkoja sisältää tiettyjä riskejä. Onko tämä komission mielestä syy harkita mahdollisesti sellaisten etäisyystaulukkojen käyttöönottoa, jotka liittyvät eläinten teurastettavaksi kuljettamiseen?
Haluaisin esittää vielä yhden huomautuksen. Ison-Britannian maanviljelijät ovat saaneet pahan kolauksen BSE:n seurauksena. Nyt he kokevat kovia uudelleen, eivätkä sanat juurikaan auta, mutta jaettu suru on puoli surua - niin minun kotimaassani sanotaan - ja haluan kyllä sanoa täällä, että suhtaudumme hyvin myötätuntoisesti monien maanviljelijäperheiden kohtaloon Isossa-Britanniassa.

Cushnahan
Kuten komission jäsen tietää, viimeisin BSE-kriisin vanavedessä tullut ongelma uhkaa tuhota maatalouden ja varsinkin hajottaa koko YMP:n. On liikkunut paljon huhuja, että jotkut ihmiset ovat tietoisesti salanneet tietoa tautitapauksista ja etenkin karjan kuljetuksista. Voisiko komission jäsen keskustella jäsenvaltioiden hallitusten kanssa ja tutkia, voivatko jäsenvaltiot ryhtyä oman oikeusjärjestelmänsä rajoissa oikeustoimiin niitä vastaan, jotka toimivat näin edesvastuuttomasti?
Toiseksi, suhtautuuko komission jäsen myönteisesti siihen, että useat vastuuntuntoiset henkilöt ovat urheilussa ja muilla aloilla vapaaehtoisesti rajoittaneet ihmisten liikkumista? Antaako hän tässä yhteydessä ja liittyen omaan maahani tunnustusta Fine Gael -puolueen uuden johtajan vastuuntuntoisesta ja epäitsekkäästä toiminnasta, kun hän rajoitti puolueen Àrd Fheisin (vuosikokouksen) Dublinissa pidettäväksi konferenssiksi varmistaakseen, ettei Irlantiin pääse leviämään mitään suurta ongelmaa?

Puhemies
Siinäpä on teille kinkkinen kysymys, arvoisa komission jäsen.

Byrne
. (EN) Jäsen Whitehead, olen hyvin iloinen siitä, mitä sanoitte alustuksena kysymyksellenne, eli että uskotte komission toimien olleen suhteutettuja. Olen täysin samaa mieltä arvioistanne, että tässä tilanteessa voi syntyä paniikkia vain, jos kiinnitetään edesvastuuttomasti huomiota olemattomaan asiaan, eli uhkaan ihmisten terveydelle. Olen hyvin iloinen kysymyksestänne, jonka ansiosta voin vielä kerran painottaa tätä asiaa.
Korvaushakemuksesta varmaan tiedätte, että se asia kuuluu kollegani komission jäsen Fischlerin toimivaltaan, mutta olen ymmärtänyt, että Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset aikovat esittää hakemuksen, ja se saattaa hyvinkin olla jo tekeillä. Tiedän, että tällä on valtavan suuri vaikutus maataloustuloihin, ja se on otettu huomioon kaikissa pohdinnoissa.
Emme ole vielä saaneet elintarvike- ja eläinlääkintätoimistolta mitään raporttia, mutta voin taata, ettei mitään rokotuksia koskevia vaihtoehtoja suljeta pois. Mutta, kuten sanoin aiemmin, niihin turvaudutaan vasta viimeisenä keinona.
Jäsen Maatin kysymys koskee eroja eri jäsenvaltioiden tehokkuudessa. Uskon vakaasti, että jäsenvaltiot ovat täysin tietoisia tilanteen vakavuudesta. Jäsenvaltiot ryhtyvät asianmukaisiin toimiin sen mukaan, minkä ne katsovat olevan oman maansa tartuntariski. Tiedän esimerkiksi, että yksi jäsenvaltio on tuhonnut 47 000 lammasta ilman, että yhdestäkään oli todettu tautia. Muutkin jäsenvaltiot ovat tuhonneet suuria määriä lampaita, ja markkinoita ja muita vastaavia on suljettu useissa jäsenvaltioissa. Kuljetuksia on rajoitettu. Erityisesti ne jäsenvaltiot, joihin on saatettu tuoda lampaita Yhdistyneestä kuningaskunnasta, ovat ryhtyneet asianmukaisiin toimiin. Tässä asiassa jäljittäminen on onnistunut erittäin hyvin, mutta silläkin on rajansa. Emme voi taata lampaiden ja sikojen yksilökohtaista tunnistamista kaikissa olosuhteissa.
Jäsen Cushnahan kysyi minulta sitten, pitäisikö petoksesta nostaa rikossyyte. Tämä asia kuuluu jäsenvaltioille. Ei ole komission asia vaatia jäsenvaltioita nostamaan tällaisia rikossyytteitä. Mutta jos jokin jäsenvaltio jättää toistuvasti panematta täytäntöön Euroopan unionin säädöksiä, komissio voi aloittaa oikeudelliset toimenpiteet loukkaamisen vuoksi. Näin ei tässä tapauksessa ole tapahtunut, mutta olen varma, että jos rikollisesta toiminnasta saadaan näyttöä - ja viittasitte varmaankin kysymyksessänne Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, jäsen Cushnahan - niin Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset tietävät, että silloin on syytä nostaa esittämänne kaltainen syyte.
Kysymyksenne loppuosaan, eli siihen toimiko mainitsemanne poliittinen puolue mielestäni oikein, kun se rajoitti Árd Fheisiaan, vastaan ensinnäkin, etten seuraa kaikkien Euroopan unionin pienten puolueiden toimia. Toinen perustelu hänen toiminnalleen saattoi olla huoli siitä, olisiko ketään kiinnostanut tulla paikalle.

Parish
Komission jäsen Byrne, haluaisin palata kysymykseen lihan tuonnista Euroopan unionin ulkopuolelta. Sanoitte, että sen täytyy olla luvanvaraista. Minun mielestäni näihin lupiin liittyy ongelma. Tautitapausten puhkeamisessa kyseisissä valtioissa on viive. Kaikkia näitä toimia täytyy kiristää. Teidän täytyy olla täysin varmoja, ettei Euroopan unioniin pääse lihaa maista, joissa suu- ja sorkkatautitartuntoja esiintyy.
Haluan yhtyä kollegoideni puheisiin siitä, kuinka raskaasti tämä on koetellut Ison-Britannian maatalousväestöä. Maanviljelijöistä tuntuu, että jumalat ovat hylänneet heidät täysin BSE-kriisin myötä, ja nyt kaiken päälle tulee vielä suu- ja sorkkatauti. Haluaisin kysyä myös korvauksiin liittyen, voisiko komissio harkita korvauksien myöntämistä suu- ja sorkkataudista välittömästi kärsineiden viljelijöiden lisäksi myös niille, joiden toiminta on pysähtynyt karjan kuljetusten kiellon vuoksi?

Nicholson
Voimme kaikki olla samaa mieltä yhdestä asiasta: maanviljelijät kaikkialla Euroopan unionissa eivät totisesti tarvinneet tämän taudin ilmaantumista tällä hetkellä, ja Yhdistyneen kuningaskunnan maanviljelijät eivät todellakaan olisi tarvinneet sitä lainkaan.
Tällaisella hetkellä kuitenkin tajuaa, kuinka paljon eläimet liikkuvat. Karttaa katsomalla huomaa, millaisia matkoja ne matkustavat. Jäsen Doyle mainitsi pelon omassa kreivikunnassani, Pohjois-Irlannissa sijaitsevassa vaalipiirissäni. Toivoimme selviytyvämme kärsimättä, mutta tämä tapaus osoittaa, kuinka vaarallinen ja helposti tarttuva tämä tauti on eläinkuljetusten myötä. Tällä hetkellä kaikki kyseisen alueen eläimet on testattu. Olen ollut yhteydessä alueeni eläinlääkintävirastoon. Irlannin tasavallan hallituksen kanssa on tehty yhteistyötä, ja on todellakin rajattu alue, joka kattaa näiden kahden alueen välisen rajan.
Haluaisin esittää komission jäsenelle yhden kysymyksen. Hän mainitsi intensiivisen maanviljelyn. Onko hän samaa mieltä kanssani siitä, ettei tiedotusvälineiden painopisteeseen nostamalla intensiivisellä maanviljelyllä/tehdasmaisella maanviljelyllä ole mitään tekemistä asian kanssa? Itse asiassa, kun tauti puhkesi edellisen kerran vuonna 1967, nykyisenkaltaista maanviljelyä ei ollut olemassakaan. Onko hän samaa mieltä kanssani tästä asiasta?

Byrne
. (EN) Vastaan ensin jäsen Parishin huoleen kolmansista maista suuntautuvasta tuonnista. Haluan vielä kerran korostaa, kuinka tiukasti tuontia valvotaan, ja se, ettei suu ja sorkkatautia ole esiintynyt - tai sitä on esiintynyt hyvin vähän muutamassa maassa - todistaa tämän.
Korvausten osalta asenteena on, että voimme korvata ainoastaan asetusten rajoissa, eikä niihin sisälly tuotannon menetys. Matkustamisesta voin vahvistaa, että tämä kyseinen tauti voi levitä ilmateitse.
Vastauksena jäsen Nicholsonille toistan, mitä olen aiemmin sanonut tämän asian yhteydessä intensiivisestä ja laajaperäisestä maanviljelystä. En pidä tätä asiaa erityisen olennaisena suu- ja sorkkataudin puhkeamiselle. Tiedän, että tiedotusvälineissä on esitetty arvioita tästä asiasta, ja kun pohdimme taudin ilmaantumista ja leviämistä, tämä näkökohta otetaan luonnollisesti huomioon.

Puhemies
Koko parlamentti toivottaa varmasti teille ja komission jäsen Fischlerille onnea työssänne tämän kauhistuttavan taudin parissa, joka nyt koettelee meitä.
Keskustelu on päättynyt.

Sähköinen viestintä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu kolmesta seuraavasta mietinnöstä:
Brunettin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0061/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sähköisen viestinnän verkkoihin ja niihin liittyviin toimintoihin pääsystä ja niihin yhteenliittämisestä (KOM(2000) 384 - C5-0433/2000 - 2000/0186(COD))
Paasilinnan laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0053/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sähköisen viestinnän verkkojen ja palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä (KOM(2000) 393 - C5­0428/2000 - 2000/0184(COD))
Nieblerin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0062/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sähköisen viestinnän verkkoja ja palveluja koskevista valtuutuksista (KOM(2000) 386 - C5­0440/2000 - 2000/0188(COD)).

Brunetta
. (IT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, Euroopan televiestintäala on yhteisön toimielinten antaman sysäyksen ja markkinoiden innovatiivisen kehityksen turvin lyhyessä ajassa siirtynyt kansallisista monopoleista yleiseen vapauttamiseen perustuvaan järjestelmään; markkinoiden ja teknologian dynaaminen kehitys on ruokkinut prosessia johtaen tuloksiin, jotka ovat toisinaan ylittäneet odotukset kilpailun ja uusien operaattorien kohdalla. Televiestintäalan nykyisen sääntelykehyksen tarkistamisprosessissa, jota Euroopan parlamentti tänään tarkastelee, pyritään siis hahmottelemaan yleistavoitteet, joihin uuden viitekehyksen sääntelyperiaatteet perustuvat; uudessa kehyksessä siis esitetään, että televiestintämarkkinoilla siirrytään markkinoiden vapauttamisvaiheesta todellisen kilpailun vaiheeseen.
Markkinoiden sääntelyä koskevan lähestymistavan täytyisi suuntautua kohti tulevaisuuden markkinoita, jotka ovat erittäin kilpailuhenkiset ja eriytyneet ja joilla innovatiiviset palvelut leviävät nopeasti, ja kohti sitä, että sovelletaan kilpailulainsäädäntöä - kilpailuoikeutta - aikaisempien tapauskohtaisesti määritettyjen velvoitteiden asemesta.
Tämä päämäärä voidaan saavuttaa yhteensovittamalla aikaisemmat velvoitteet Euroopan tasolla, mikä on tilapäinen ja poikkeusluonteinen ratkaisu: aikaisempia velvoitteita koskevan sääntelyn on siis tehtävä itsensä tarpeettomaksi, kun riittävä kilpailutaso on saavutettu, sillä liiallinen sääntely on markkinoiden vastaista. Mitä tulee direktiiviin, jota käsittelevän mietinnön esittelijä olen, parlamentti on teollisuusvaliokunnan välityksellä määritellyt joitakin ensisijaisia tavoitteita.
"Pääsyn" määritelmä: komissio ehdotti erittäin laajaa määritelmää, ja termien selkeän määrittelyn puuttuminen olisi voinut johtaa ongelmiin sääntelyviranomaisen kohdalla: erityisesti on olemassa vaara, että operaattorit ja käyttäjät viittaavat varsinkin direktiivin mukaiseen sääntelyyn ja siinä määriteltyihin välineisiin samalla tavalla sellaisissa täysin erilaisissa yhteyksissä kuin pääsy lopullisiin palveluihin, verkon osat, järjestelmän osat, verkot ja verkkovierailu.
Yksityiskohtaisemmin on syytä tarkastella verkkovierailua, sillä minusta sitä ei pidä pitää osana verkkoihin pääsyä, koska se on luonteeltaan erilaista sen mukaan, onko kyse tietyn maan operaattorin asiakkaana olevan käyttäjän mahdollisuudesta käyttää toisen maan matkapuhelinpalvelua ja päinvastoin - ns. kansainvälisestä verkkovierailusta - vai uuden operaattorin mahdollisuudesta käyttää kotimaassaan jo toimivien operaattorien verkkoa ennen oman verkon asennuksen valmistumista, eli ns. epäsymmetrisestä verkkovierailusta.
Kevyen sääntelyn periaatteesta: mietinnöstä käy ilmi, että kevyt sääntely ja joustavuus, jotka ovat Euroopan lainsäädännön kiintopisteitä, eivät saa tarkoittaa tapauskohtaista harkintaa, vaan niiden on pikemminkin muodostettava keino päästä pois nykyisestä tilanteesta, jossa aiemmat velvoitteet eivät ole pysyneet ajan ja teknologisen kehityksen mukana. Verkkoihin pääsyn ja niiden yhteenliittämisen hallinta edellyttääkin, että saavutetaan tilanne, jossa operaattorin, infrastruktuurin omistajan, oikeus hallita verkkoja ja infrastruktuureja omaksi edukseen, ja toisaalta muille operaattoreille, palvelujen tarjoajille, keskeisiin infrastruktuureihin pääsylle asetetut rajoitukset ovat keskenään tasapainossa.
Markkinoiden kilpailutasosta: toinen täsmennystä kaivannut aihe on ollut markkinoiden kilpailutason arviointi. Kunnollisen kilpailun aikaansaaminenhan on sen edellytys, että sääntelyä voidaan vähentää siten, että sovelletaan pelkkää kartellilainsäädäntöä, tai käänteisesti sen edellytys, että merkittävässä markkina-asemassa oleville operaattoreille, joilla on ilmoitusvelvollisuus, voidaan asettaa sääntelyvelvoitteita, joihin liittyvät kustannuslähtöiset neuvottelut.
Uusi "merkittävän markkina-aseman" määritelmä perustuu yhteisöjen tuomioistuimen tuomioihin ja tarkoittaa jonkinlaista lievästi määräävää asemaa: yksi määräävälle asemalle tyypillinen piirre on kilpailun estäminen eli kyseessä on rajoittava, jälkikäteen toteutettava oikeudellinen käsite. Direktiiviehdotuksessa sovelletaan uutta merkittävän markkina-aseman tai lievästi määräävän markkina-aseman käsitettä, johon ei kuulu kilpailun estämistä koskeva "kielteinen" ominaisuus, jolloin tilaa jää ennakkosääntelylle.
Operaattoreille asetetuista velvoitteista: kansalliset sääntelyviranomaiset voivat asettaa niille operaattoreille, joiden katsotaan olevan merkittävässä markkina-asemassa, velvoitteita, jotka koskevat avoimuutta, syrjimättömyyttä, erillistä tilinpitoa, tiettyihin verkon osiin pääsyä ja niiden käyttöä, hintavalvontaa sekä kustannuslähtöisyyttä. Lisäksi tarkennetaan nykyisen järjestelmän soveltamisesta tai uudesta sääntelyjärjestelmästä johtuvien velvoitteiden täytäntöönpano- tai tarkistusehtoja.
Merkittävin havainto liittyy täytäntöönpanosääntöihin, jotka koskevat sellaisia operaattoreita koskevia velvoitteita, joiden on ilmoitettu olevan määräävässä markkina-asemassa. Ilmoittaminenhan ei automaattisesti merkitse velvoitteita, mutta kansallisten sääntelyviranomaisten on tarkennettava, mitä velvoitteita kultakin operaattorilta vaaditaan. Aina määräävässä markkina-asemassa oleminen ei kuitenkaan merkitse tämän aseman todellista hyödyntämistä. Arvioidessaan, onko yrityksellä merkittävä markkina-asema, kansallisten sääntelyviranomaisten olisi arvioitava aseman todellista hyödyntämistä, ennen kuin se vaatii direktiivissä asetettujen velvoitteiden noudattamista.
Lopuksi vaikutuksesta ympäristöön. Aihe, joka on erityisen lähellä minua myös paikallisviranomaisen ominaisuudessani, on tukiasemien määrän vähentäminen asutuskeskuksissa. Yhä useammin tekniset vaatimukset edellyttävät sellaisten infrastruktuurien rakentamista, jotka eivät juurikaan sovi maisemaan. Yhteisön toimielimillä samoin kuin kansallisilla ja paikallisilla viranomaisilla on velvollisuus pitää tällaiset maisema- ja ympäristövaikutukset mahdollisimman pieninä. Vaaliessaan televiestintämarkkinoille tärkeää kilpailua ja markkinoiden kehitystä kaikilla politiikan tekijöillä on kaikilla tasoilla velvollisuus etsiä sääntelyratkaisuja, jotka mahdollistavat olemassa olevien infrastruktuurien käytön optimoinnin niin, että ympäristöön liittyvät maisemavaikutukset ja kansalaisiin kohdistuvat sosiokulttuuriset vaikutukset otetaan huomioon.
Lisäksi on muutamia seikkoja, jotka liittyvät erilaisiin verojärjestelmiin - joiden kohdalla esitetään yhteensovittamista - sekä Euroopan komission taholta tarvittavaan koordinointiin.
Kun nämä kaikki näkökohdat otetaan huomioon, arvioni direktiiviehdotuksesta ei voi olla muuta kuin myönteinen, koska sen tarkoituksena on edistää alan kasvua ja tulevia investointeja, parantaa yritysten kilpailukykyä, edistää hintojen laskua parantamalla tehokkuutta ja tukea omasta puolestaan koko talouden kasvua.

Paasilinna
. Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Euroopan suurin muutos on tietysti verkottuminen ja se on erityisen poliittinen siitä syystä, että kansalaisen osallistuminen siihen on tulossa yhä enemmän riippuvaiseksi hänen tulotasostaan, joskus asuinpaikastaankin. Lisäksi juuri ne kansalaiset, jotka jäävät digitaalisen jaon väärälle puolelle, ovat jo nykyisin syrjäytyneitä ihmisiä. Elektronisen Euroopan ja kansalaisyhteiskunnan tavoitteet eivät siis tule toteutumaan ilman, että verkkopalvelut auttavat ihmisiä luomaan yhteyksiä ja organisoitumaan keskenään. Tarvitsemme jokaiselle perusmäärän telekommunikaatioaikaa, niin että hän voi ilman maksua käyttää tele- ja tietoyhteiskunnan palveluja. Se olisi tärkeä lisä kansalaisoikeuksiin. Näin ihminen voi toimia verkkoyhteiskunnassa, emmekä luo eliittiverkkoa.
Radiotaajuuksien huutokauppoihin lasketaan menneen jopa 170 miljardia euroa. Poliittisissa piireissä tietysti havaittiin tämä suuri rahamäärä ja otettiin tästä voitosta osa yhteiskunnalle. Kaiken lisäksi ajoitus oli onneton. Yhdysvaltojen talous alkoi hiipua, ja unioni päätti pystyttää kaikki kansalaiset mukaan ottavan Euroopan, joka on meidän keskeinen strategiamme. Tämä huutokauppapolitiikka toimii näitä vastaan, koska nyt telepalvelujen hinnat nousevat. Sijoittajat ovat alkaneet vieroksua alaa, ja seuraavien sukupolvien verkkojen, laitteiden ja palvelujen tuotanto hidastuu. Siitä seuraa lisää ongelmia, monen operaattorin pörssiarvo on romahtanut.
Komission puitedirektiiviehdotus, kuten muutkin tähän pakettiin kuuluvat säännökset, on oikealinjainen ja tasapainoinen, ja kiitän siitä. Puitedirektiivi on kehitystä koko telealan verkkojen ja palvelujen säätelylle. Näin pudotetaan säännösten määrää alle kolmannekseen nykyisestä. Yllättävintä on, että juuri telealalla, jossa tavara kulkee rajojen yli sähkön nopeudella, ei ole yhtenäisesti toimivia eurooppalaisia markkinoita. Päinvastoin, samoja EU-säännöksiä on tulkittu kovin monella eri tavalla ja useilla alueilla on ylläpidetty ylikorkeita hintoja. Todellisen kilpailun syntymistä on estetty monin vippaskonstein. Telealan palvelujen laajentuessa kustannuksista on tullut yhä merkittävämpi tekijä niin kotitalouksissa kuin kansantaloudessa yleensä. Eräät alan suuret yrittäjät kannattavat kyllä kilpailua muualla, mutta eivät kuitenkaan todellisuudessa omalla alueellaan. Mitä suuremmat markkinat ovat ja mitä voimakkaampi yhtiö, sitä tehokkaammin se voi kilpailla pienempiä ja uusia markkinoille pyrkijöitä vastaan, siis noilla muilla markkinoilla.
Olen omassa ehdotuksessani lisännyt kansallisten säätelyviranomaisten toimintamahdollisuuksia ja tukenut resurssien parantamista. Samalla esitän toiminnan avoimuuden lisäämistä. Kansalliset säätelyviranomaiset ovat ilman muuta parhaita arvioimaan omien markkinoiden tilannetta, mutta uskon, että koko unionin telemarkkinoita puolestaan on paras arvioimaan komissio. Uskon myös, että jos komissiolla olisi ollut toimintavaltuuksia, nykyisen laajuinen ja tyyppinen huutokauppaperiaate tuskin olisi toteutunut. Komission täytyy toimia, kun jossakin jäsenvaltiossa ei noudateta yhteisiä telelainsäädännön määräyksiä. Yritysten kannalta on välttämätöntä, että ne voivat toimia samoilla ehdoilla koko unionin alueella. Komission toiminnan kautta voimme myös välttää perustamasta erillistä yleiseurooppalaista regulaattoria. Koska huutokauppaperiaate voi laajentua myös muihin pullonkaularesursseihin ja uusiin matkapuhelinverkkosukupolviin, pyydän komissiota nyt tekemään parlamentille kokonaisselvityksen huutokauppojen vaikutuksesta telealan yritysten ja kuluttajien asemaan.
Toinen olennainen sektori on merkittävän markkina-aseman määrittely. Olemme valiokunnassa laajentaneet käsitettä nimenomaan viimeaikaisen kehityksen valossa. Lisäyksemme mukaisesti merkittävä markkina-asema syntyy myös silloin kun yrityksellä on jatkuvasti kyky rajoittaa muiden operaattoreiden yhteyttä käyttäjiin. Samoin käy, jos yritys toimii tuotantoketjun useissa osissa ja omaa jossakin niistä merkittävän aseman. Useamman yrityksen katsomme olevan määräävässä asemassa sellaisilla markkinoilla, joilla ne voivat vaikka sanattomasti sopia muita kohtaan sovellettavista markkinakäänteistä.

Niebler
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, hyvät naiset ja herrat, haluaisin ensiksi kiittää kaikkia kollegoja valtuutusdirektiiviä koskevan mietintöni tukemisesta. Kollegoilta tuli nimittäin erittäin paljon hyviä tarkistusehdotuksia, jotka otin mielelläni mietintööni. Haluaisin kiittää myös komissiota ja nykyistä neuvoston puheenjohtajaa, jonka kanssa on tehty viime viikkoina ja kuukausina erittäin rakentavaa yhteistyötä.
Nyt valtuutusdirektiiviin ja mietintööni. Miltä näyttävät tietoliikennepalvelujen ja -verkkojen käyttöä koskevat lupamenettelyt Euroopan unionissa? Komission televiestintäalan uudistuspaketin toteutuksesta laatiman viidennen ja kuudennen kertomuksen sekä Euroopan televiestintätoimiston kertomuksen mukaan jäsenvaltioiden lupamenettelyt ovat täysin erilaisia. Tämä haittaa erityisesti operaattoreita, jotka tarjoavat valtioiden rajat ylittäviä tietoliikennepalveluja. Niinpä kaupallinen toiminta voidaan tietoliikennealalla aloittaa käytännössä vasta viranomaisen päätöksen jälkeen eli vasta sitten, kun yksittäinen toimilupa on myönnetty.
Yksittäisten toimilupien valtuusluokat vaihtelevat jäsenvaltioittain, toiset liittävät lupaan suuret vaatimukset tietojen ilmoittamisesta, toisilla niitä ei taas ole lainkaan. Tämän seurauksena lupamenettelyt kestävät joissakin jäsenvaltioissa muita kauemmin, luvat ovat sisällöltään erilaisia, ja maksut vaihtelevat suuresti. Komission esittämän valtuutusdirektiivin tarkoituksena on korjata tämä tilanne. Direktiivillä halutaan yhdenmukaistaa ja yksinkertaistaa sähköisen viestinnän palvelujen ja verkkojen tarjoajien markkinoille pääsyä koskevaa sääntelyä yhteisössä. Lupajärjestelmien on oltava tulevaisuudessa oikeudenmukaisia, ennakoitavia ja operaattoreita mahdollisimman vähän kuormittavia. Joissakin jäsenvaltioissa tämä on jo toteutettukin. Siksi on hyvä ja oikein, että komissio ehdottaa sitä myös Euroopan laajuiseksi käytännöksi.
Pari lausetta valtuutusdirektiivin sisällöstä. Tulevaisuudessa verkko-operaattoreiden ei enää tarvitse hakea yksittäisiä toimilupia, siis pyytää viranomaisen päätöstä ennen palvelujen tarjoamista. Heidän on vain täytettävä yleisvaltuutuksissa määritellyt ehdot. Samaan aikaan palvelujen tarjoajille asetettavien ehtojen määrää vähennetään ja yhdenmukaistetaan yhteisötasolla. Lisäksi tulevaisuudessa palvelujen tarjoajia ei voi ehdotuksen mukaan enää vaatia toimittamaan suurta tietomäärää. Kansalliset sääntelyviranomaiset voivat tulevaisuudessa vaatia vain tietoja, jotka ovat viranomaisille objektiivisesti katsoen välttämättömiä lupaehtojen noudattamisen valvonnassa.
Lupajärjestelmien muutoksella huolehditaan siitä, että tietoliikennepalvelujen ja -verkkojen tarjoaminen on nopeaa ja epäbyrokraattista koko Euroopassa. Uskon, että tämä on varmasti yksi virstanpylväs, kun yhteisössä edetään kohti sähköisen viestinnän dynaamisia ja kilpailun vauhdittamia markkinoita.
Otan nyt puheeksi ongelman, josta on tällä hetkellä käytännössä kovasti haittaa operaattoreille. Asennusoikeuksien myöntämisessä on edelleen suuria vaikeuksia. Myöntämismenetelmien, maksujen ja ehtojen järjestelyt vaihtelevat suuresti jäsenvaltioittain. Tämä tietenkin vaikeuttaa infrastruktuurin kehittämistä ja vieläpä aivan turhalla tavalla. Tietynpituisten tietoliikennekaapelien asentaminen on muutenkin melkoisen vaivalloista. Kaupungeilta, kunnilta ja hallinnollisilta alueilta on haettava useita asennusoikeuksia. On anottava rakennuslupia. Usein tarvitaan satojen maanomistajien suostumus, ennen kuin operaattori voi aloittaa toimintansa. Direktiivillä on tarkoitus velvoittaa jäsenvaltiot ainakin julkaisemaan asennusoikeuksien myöntämisen yhteydessä luettelo maksuista, menettelyistä ja ehdoista. Näin operaattorit saavat edes jonkinlaisen kuvan oikeusperustasta ja voivat siten säästää paljonkin aikaa asennusoikeuksien hakemisessa.
Ongelmana ovat myös hallinnolliset maksut. Hallinnollisten maksujen suuruuden on kaikkiaankin määräydyttävä selkeästi yleisvaltuutuksien hallinnasta ja valvonnasta aiheutuvien kustannusten mukaan. Direktiivissä jäsenvaltioille määrätään ilmoittamisvelvollisuus, jotta kustannuksista tulisi avoimia. Direktiiviehdotuksen mukaan hallinnolliset maksut jaetaan niiden yksittäisten yritysten kesken, jotka tarjoavat palveluja yleisvaltuutuksen perusteella. Mielestäni jakoperusteena ei saisi kuitenkaan olla yrityksen liikevaihto, kuten komissio ehdottaa, vaan hallinnolliset maksut tulisi pikemminkin jakaa hakijoiden kesken tasapuolisesti. Pienet yritykset, joiden vuosittainen liikevaihto on korkeintaan kymmenen miljoonaa euroa, pitäisi vapauttaa maksuista kokonaan, jotta myös pienten ja keskisuurten yritysten markkinoille pääsy helpottuu.
Tämä riittäköön mietintöni johdannoksi. Otan vielä esille yhden tärkeän näkökohdan jäsen Paasilinnan mietinnöstä. Kuten hän äsken sanoi, komissio ehdottaa, etteivät kansalliset sääntelyviranomaiset saisi tulevaisuudessa enää tehdä kaikkia tärkeitä televiestintäalaa koskevia päätöksiä itsenäisesti. Heidän pitäisi sen sijaan laatia ainoastaan luonnoksia, jotka komissio kuukauden kuluessa tarkastaa ja hyväksyy tai hylkää tilanteen mukaan. Jos komissio hylkää ehdotuksen, se voi kahden kuukauden kuluessa antaa kyseiselle sääntelyviranomaiselle lopullisen päätöksen.
Tämän lisäksi komission on määrä päättää tulevaisuudessa myös siitä, millä taajuuksilla yleisradio-ohjelmia on ehdottomasti lähetettävä ja lähetetäänkö niitä ylipäätään. Tämä on toistaiseksi ollut parlamentinkin käsityksen mukaan yksinomaan yksittäisten jäsenvaltioiden asia. Haluaisin sen takia vastustaa selkeästi tätä ehdotusta, joka on kuitenkin mukana teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan tarkistuksessa 33 ja jonka valiokunnan suuri enemmistö hyväksyi.
Minä olen sitä mieltä, että kansalliset viranomaiset ovat lähempänä markkinoita kuin komissio ja pystyvät siksi tekemään yksittäistapauksissa paremmin päätöksiä siitä, millä tavalla ja miten laajasti televiestintämarkkinoita on jatkossa vapautettava. Juuri televiestintämarkkinoiden vapautus on oikea menestystarina. Kuluttaja voi valita nykyään monen eri operaattorin välillä, ja puhelinlaskut ovat pienentyneet nopeasti. Etenkään tässä vaiheessa ei ole mitään syytä viedä kansallisilta sääntelijöiltä valtikkaa kädestä ja siirtää päätöksentekovaltuuksia komissiolle. Siten päätöksentekoprosessit vain hankaloituisivat ja hidastuisivat.
Otin nyt vielä kerran esille tarkistuksen, josta parlamentissa huomenna äänestetään. Se on tarkistus 78. Toivon, että tuette tätä tarkistusta, ja kiitän teitä tarkkaavaisuudesta.

Sanders-ten Holte
Arvoisa puhemies, kiitokset Brunettalle perusteellisesta mietinnöstä, joka koskee pääsyä sähköisen viestinnän verkkoihin osana avoimia verkkoja koskevaa sääntöpakettia. Mietinnössä on paranneltu ja tarkennettu joitakin komission ehdotukseen sisältyviä näkökohtia. Tämä on hyvä asia myös kulttuurin ja opetuksen kannalta, sillä tarkastelin mietintöä näiden alojen näkökulmasta kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan lausunnon valmistelijana.
Televiestintä muuttaa elämäämme nopeassa tahdissa. Erityisesti televiestinnän nopean kehityksen vuoksi on tärkeää, että direktiivejä kehitetään pikaisesti, jotta pääsy keskinäisiin yhteyksiin voitaisiin saada toimimaan mahdollisimman hyvin Euroopan unionin sisällä sekä myös rajojen yli. Komission ehdotuksessa suuntaudutaan ennen kaikkea kilpailuun ja yhteisiin pelisääntöihin. Tämä on hyvin tärkeää kansallisten lainsäädäntöelinten kannalta erityisesti siksi, että on kysymys huomattavasta valta-asemasta. Tämä on siis puhtaasti liiketaloudellinen lähestymistapa, jossa suuntaudutaan pelkästään infrastruktuuriin. Jään tässä kaipaamaan edellytystä sille, että kulttuurinen vaihtelevuus ja moninaisuus taataan.
Siksi kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokuntamme on esittänyt muutamia tarkistuksia, jotka vahvistavat näitä näkökohtia. Siksi olen hyvin iloinen siitä, että teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta on myös hyväksynyt ne. Tässä yhteydessä pidämme tärkeänä, että siirtovelvoite täytyy asettaa myös laajakuvamuodolle, kuten tarkistuksessa 14 mainitaan.
Sitten lopuksi sähköisten ohjelmaoppaiden (EPG) ja sovellusohjelmaliitäntöjen (API) sekä muiden niihin liittyvien toimintojen sääntelystä sääntelykomiteamenettelyn mukaisesti. Komission mukaan tämä on tarpeen tehdä vasta muuttamisen yhteydessä, mutta nyt vaikuttaa siltä, että kehitys on niin pitkällä, että asiasta on huolehdittava jo lainsäätämisen puitteissa. Arvoisa puhemies, se on itse asiassa aivan liian myöhäistä. On hyvä, että esittelijä on ottanut mietinnössään huomioon tämän ajatuskulun.

Junker
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, hyvät kollegat, niin kutsuttu televiestintäpaketti, jonka oleellisista osista parlamentin on nyt määrä päättää, on kunnianhimoinen ja periaatteessa kannatettava, vaikkakin uhkarohkea yritys. On täysin järkevää, että tämänhetkistä sääntelyjärjestelmää, joka koostuu - niin uskomattomalta kuin se tuntuukin - 28 erilaisesta säädöksestä, halutaan yhdenmukaistaa ja tehdä avoimemmaksi. Se, että siihen valittiin monialainen lähestymistapa, on oikein asiallinen ja myönteinen ratkaisu. Kulttuuri- ja tiedonvälitysasioista vastaava valiokunta on eri mietintöjä koskevissa lausunnoissaan hyvin yksimielisesti kannattanut, että kaikessa sähköisen viestinnän verkkoja ja palveluja koskevassa sääntelyssä on varottava määräämästä infrastruktuuriin pääsylle sellaisia ehtoja, jotka voivat lopulta vaikuttaa negatiivisesti sisällön moninaisuuteen.
Toisin sanoen: on varmistettava, että yleisen edun mukaista tarjontaa on riittävästi. Myös kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mielestä tarvitaan markkinaehtojen mukaisia yhdenmukaistamistoimia, tosin paljon suppeammassa merkityksessä kuin komissio ehdottaa; komissio haluaisi lisätä tuntuvasti toimivaltaansa tässä asiassa. Vuosia kestäneiden hankalien keskusteluprosessien jälkeen toimielimet ovat päässeet yksimielisyyteen siitä, että infrastruktuurille ja sisällölle tarvitaan erilaista sääntelyä. Samoin ollaan yksimielisiä siitä, että siirtokanavat ja niiden kautta välitettävä sisältö ovat yhteydessä toisiinsa, että niitä on arvostettava tarpeeksi ja että ne on otettava huomioon kulttuurisen monimuotoisuuden ja demokraattisen mielipiteenmuodostuksen julkisen edistämisen kannalta.
Markkinat määräävät paljon, mutta eivät kaikkea. Tämä siis tarkoittaa esimerkiksi sitä, että moniarvoisuuden ja mielipiteiden moninaisuuden turvaamiseksi suurelle yleisölle tarkoitetun sisällön laaja levitys on taattava siirtovelvoitteilla, joiden täyttämisestä päättävät ainoastaan jäsenvaltiot. On oltava selvää, ettei yhteisötasolla ole oikeutta puuttua kansallisten ja alueellisten yleisradioiden päätäntävaltaan. Tässä pätee se periaate, että yhteensovittaminen menee yhdenmukaistamisen edelle.

Van Velzen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja hyvät kollegat, haluaisin aluksi kiittää todella sydämellisesti kolmea esittelijää heidän erinomaisesta työstään ja ensiluokkaisesta yhteistyöstään. Tämä on mielestäni esimerkillistä täällä parlamentissa.
Keskustelemme kolmesta tärkeästä mietinnöstä ja samalla alasta, jolle on luonteenomaista suuri epävarmuus. Löydämme kaikista mahdollisista sanoma- ja aikakauslehtien artikkeleista jopa tappiomielialan lietsojia, jotka kylvävät epävarmuutta siitä, onko kolmannen sukupolven matkapuhelinverkolla ylipäänsä selviytymisen mahdollisuutta. Mielestäni komissiolla ja puheenjohtajavaltio Ruotsilla on tärkeä tehtävä Tukholmassa 23. ja 24. maaliskuuta pidettävän epävirallisen huippukokouksen lähestyessä. Olisi hienoa, jos siellä hyväksyttäisiin toimintasuunnitelma. Haluan mainita nyt muutamia asioita, jotka vaikuttavat minusta tärkeiltä tässä yhteydessä.
Ensinnäkin hallitusten päämiesten pitäisi ilmaista tässä huippukokouksessa selväsanaisesti, että kolmannen sukupolven matkapuhelinverkkoa pidetään erittäin tärkeänä asiana Euroopan unionin hyvän työllisyyden kannalta ja että ollaan myös valmiit toimimaan Euroopan laajuisten markkinoiden puolesta.
Toiseksi olisi hyvin järkevää, jos ne kaksi maata, jotka ovat päävastuussa suurista huutokauppatuloista, nimittäin Yhdistynyt kuningaskunta ja Saksa, olisivat valmiit harkitsemaan muita rahoitusmahdollisuuksia. Ehkä tätä rahoitusta ollaan vielä valmiit hieman laajentamaan, minkä myötä televiestintäyritysten rahoituskustannukset myös laskisivat ja rahoitusmarkkinat voisivat rauhoittua.
Kolmanneksi olisi todella hyvä, jos komission jäsen Liikanen istuisi kaikkien näiden yritysten kanssa pöydän ääreen tarkastelemaan kysymystä, kuinka voimme paremmin tiedottaa suurelle yleisölle kolmannen sukupolven matkapuhelinverkkoon liittyvistä saavutuksista ja mahdollisuuksista, ja ennen kaikkea selvittämään yhdessä, kuinka tukiasemia ja vastaavia laitteistoja voitaisiin hyödyntää tehokkaammin esimerkiksi laitteistojen yhteissijoittelulla, minkä seurauksena infrastruktuurikustannukset alenevat.
Neljänneksi olisi hyvin tärkeää, että jäsenvaltiot, jotka ovat saaneet runsaasti rahaa huutokaupoista, olisivat myös valmiit antamaan lisäsysäyksen kysyntään puhumalla kolmannen sukupolven matkapuhelinverkon tarpeiden puolesta esimerkiksi sähköistä hallintaa koskevien hankkeiden alalla ja tekemään enemmän opetuksen, opettajien jatkokoulutuksen jne. aloilla.
Lopuksi meidän pitäisi käyttää kuudennen puiteohjelman puitteissa merkittävä osa rahoitusvaroistamme sellaisten asioiden ratkaisemiseen kuin uusi Internet-protokolla 6 (IP 6), sähköisen pankkitoiminnan standardit jne. Toivon, että komission jäsen reagoi juuri tekemiini suosituksiin.
Sitten palaan takaisin mietintöihin. Ensin Brunettan mietinnöstä. Se on mielestäni erinomainen. On hyvin tärkeää, että toteamme nyt, kuinka tärkeää on, että parlamentti uskaltaa esittää mielipiteitä ja tehdä valinnan kuluttajien eduksi, kun on kysymys asioista, joissa yleinen kilpailu ei vielä vaikuta ja joissa markkinoilla on selvästi pullonkauloja. Tunnettu esimerkki tästä ovat ulkomailla tapahtuvasta yhteiskäytöstä perittävät maksut. Olemme nähneet komission viime vuoden joulukuussa antaman kertomuksen, josta käy ilmi, että oikeastaan on kysymys suljetusta järjestelmästä, jossa on liian vähän hintakilpailua, ja että kustannuksia peitellään liikaa ja että on hyvin tärkeää saada tähän asiaan avoimuutta.
Paasilinnan mietinnöstä haluan huomauttaa, että ryhmämme kannattaa siihen sisältyvää ehdotusta pyrkimisestä kilpailun lisäämiseen. Meidän täytyy tosiaankin työskennellä Euroopan laajuisten sähköisen viestinnän markkinoiden parissa. Jakaantuneet 15:t kansalliset sähköisen viestinnän markkinat eivät voi toimia. Euroopan laajuiset markkinat on saatava aikaan, ja siksi on myös niin tärkeää, että komission rooli säilytetään ennallaan. Vetoan voimakkaasti parlamenttiin sen puolesta, että Nieblerin tarkistusta ei kannatettaisi, koska siinä esitetään asiat väärin. Meidän on huolehdittava, että komissio voi täyttää tehtävänsä tässä asiassa ja huolehtia siitä, että kilpailua saadaan aikaan ja että Euroopan laajuiset markkinat toteutetaan. Tästä on kysymys. Tarvitsemme tässä yhteydessä selkeää tehtävien- ja vastuunjakoa komission ja kansallisten sääntelyviranomaisten (NRA) välillä. Tätä muuten vaaditaan oikeutetusti myös Paasilinnan mietinnössä.
Sitten lopuksi Nieblerin mietinnöstä. Siitä on tullut erinomainen, ja pyydän painokkaasti kiinnittämään huomiota tarkistukseen, jossa pyrimme nyt muotoilemaan kriteerit, joiden avulla on huolehdittava siitä, että jäsenvaltiot ottavat taajuuksia jakaessaan huomioon, että toimimme Euroopan laajuisilla markkinoilla.

Gill
Minäkin haluan onnitella esittelijöitä erittäin monimutkaista alaa koskevista selkeistä mietinnöistä. Minun mielestäni täysin integroituneiden ja vapautettujen tietoliikennemarkkinoiden toteutuminen ennen vuoden 2001 loppua on keskeisen tärkeä edellytys siirtymiselle digitaaliseen tietoon pohjautuvaan talouteen, jonka toivon tuovan merkittävää kasvua EU:lle.
On tärkeää tuoda esiin, etteivät tämän paketin seuraukset rajoitu koskemaan jotakin tiettyä edunsaajaa. Uusi oikeudellinen kehys auttaa päinvastoin lisäämään kilpailua tällä alalla. Parlamentin tavoitteena on kannustaa operaattoreita pysymään keskeisinä toimijoina, mutta on vaarana, että niiden ylivalta syrjii uusia tulokkaita, vaikka yksi tärkeimmistä prioriteeteistamme on luoda ympäristö, jossa uudet tulokkaat voivat menestyä. Luomme alalle oikeanlaisen tasapainon, ja toivon sen jopa hälventävän huolia alan tällä hetkellä kasvavasta velkaantumisesta.
Ryhmäni mielestäni tämän lainsäädäntöpaketin tarkoituksena on tukea markkinoiden kehitystä ja keventää lainsäädännön taakkaa. Sääntöjen, joilla on merkittävä vaikutus, ei pidä kuitenkaan perustua lyhyen aikavälin tulevaisuudenkuvaan. Siksi olen iloinen, että pääsyä koskevassa direktiivissä valiokunta hyväksyi matkaviestinverkkojen sisällyttämisen määritelmään, ja olen yhtä lailla iloinen siitä, että kansainvälisen verkkovierailun hinnoittelu, jonka on tähän saakka ollut kohtuutonta, muuttuu avoimeksi ja kustannuksiin perustuvaksi.
Alalla, jolla teknologiset muutokset tapahtuvat hyvin nopeasti, on tärkeää varmistaa, että järjestelmä pystyy käsittelemään odottamattomia asioita, joita tulevaisuudessa voi ilmetä. Pääsyä koskevalla direktiivillä on suurin vaikutus eurooppalaisille kuluttajille, sillä se johtaa hintojen halpenemiseen, valinnan kasvamiseen ja palvelun paranemiseen. Samalla uusi tilanne luo mahdollisuuksia yrityksille ja etenkin pienille yrityksille koko Euroopassa.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja hyvät kollegat, haluaisin kiittää sydämellisesti kaikkia esittelijöitä heidän erinomaisista mietinnöistään sekä myös kollegoitani erinomaisesta yhteistyöstä teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnassa.
Arvoisa puhemies, televiestinnän vapauttaminen on tuonut mukanaan uuden markkinaympäristön, jossa on enemmän kilpailua ja jossa hinnat ovat edullisemmat yrityksille ja kuluttajille.
Tästä huolimatta ei vielä ole puhettakaan televiestinnän sisämarkkinoista. Sirpaloituneet 15:t vapautetut markkinat on sulatettava yhteen yksiksi avoimiksi markkinoiksi, ja nyt käsiteltävänä olevan lainsäädännön on luotava puitteet sitä varten. Kansallisilla sääntelyviranomaisilla (NRA) on tässä asiassa tärkeä rooli, mutta ryhmäni mielestä lopullisen vastuun on jäätävä komissiolle.
Arvoisa puhemies, toinen asiani liittyy taajuusalueiden käyttöoikeuksiin. Euroopan unionin jäsenvaltioissa ei ole nykyisin johdonmukaista politiikkaa käyttöoikeuksien myöntämisessä. Ajatelkaa tässä yhteydessä umts-huutokauppoja. Unionia uhkaa tämän myötä johtoasemansa menettäminen matkapuhelinalalla. Jaettaessa taajuuksia käyttöoikeusmenettelyillä on oltava samanlaiset ehdot kaikissa jäsenvaltioissa, koska radio- ja televisiomarkkinoiden optimaalisen kehityksen kannalta on pyrittävä parempaan tasapainoon yhtäältä julkisten palveluntarjoajien ja toisaalta kaupallisten palveluntarjoajien käytössä olevien taajuuksien välillä.
Pyydän komission jäseneltä, että hän toimisi tulevaisuudessa hieman aktiivisemmin luotaessa ehtoja ja siinä, miten taajuuksia jaetaan. Mielestäni tässä on myös tehtävä komission jäsen Montille.
Arvoisa puhemies, sitten lopuksi, taajuuksien jakamisesta, kuten umts-huutokaupoista, koituvien tulojen on virrattava takaisin tieto- ja viestintätekniikan alalle. Kollegani van Velzen viittasi jo tähän. Tämä sopii yhteen myös Lissabonin huippukokouksessa tehtyjen sopimusten kanssa. Huutokauppoja on tässä yhteydessä vältettävä kaikin keinoin. Siksi on hyvä, että Alankomaiden hallitus päätti viime viikolla luopua huutokaupasta. Lisäksi taajuuksista saatavia tuloja ei saa koskaan katsoa piiloveroiksi.

Schröder, Ilka
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä esittelijä, hyvät kollegat, vihreiden ryhmä suhtautuu näihin kolmeen mietintöön periaatteessa myönteisesti. Se saattaa ihmetyttää, sillä onhan televiestintämarkkinoiden yksityistäminen näissä direktiiveissä keskeisellä sijalla. Tämä valtionyritysten täydellinen tai osittainen vapauttaminen on pantu täytäntöön jo koko EU:n alueella. Enää ei siis ollut kysymys siitä, vapautetaanko markkinat, vaan ainoastaan siitä, miten ne vapautetaan.
Euroopan vihreiden ryhmän suhtautuminen vapauttamiseen on selvä. Tosin uskomme, ettei valtio ole aina pystynyt esittämään kansalaisilleen parasta ratkaisua, mutta pelkäämme, että yksityistäminen vähentää julkisia palveluja, ja lisäksi vastustamme yhteiskunnan digitaalista jakautumista. Teknisestä puolueettomuudesta puhutaan paljon. Oikeudellisella tasolla tällainen saattaa ollakin olemassa. Yhteiskunnallisesti tekniikka ei ole kuitenkaan koskaan puolueeton. Haluamme luoda ihmisille kehitystä, joka on hyväksi heille, josta on kaikille hyötyä eikä kovin monelle haittaa. Siksi olemme luoneet televiestintäalalle mahdollisimman kattavan monopolien valvonnan. Se ei ehkä estä sitä, että kymmenen vuoden kuluttua meillä on koko EU:n alueella enää vain kolme jättimäistä televiestintäyritystä. Sen on kuitenkin mahdollista estää se, sillä kun ainakin kansallisia sääntelyviranomaisia vahvistetaan, ja komissiokin vielä tiedostaa erotuomarin tehtävänsä, niin silloin - ja vain silloin - monopolien valvonta on ylipäänsä mahdollisuuksien rajoissa.
Toimimme lisäksi sen puolesta, että uudet yritykset pystyisivät oikeudenmukaisin ehdoin kilpailemaan entisten valtionyritysten kanssa. Näin on ainakin mahdollista, että yhä useammat ihmiset pystyvät hankkimaan Internet-yhteyden, vaikka emme - korostan tätä vielä kerran - uskoisikaan näkymättömään auttajaan emmekä markkinalogiikkaan.
Mihin tämä keskustelu oikeastaan johtaa? Täällä on tarkoitus säännellä talousalaa, jonka avulla ihminen voi olla entistä riippumattomampi ja saada enemmän itsemääräämisoikeutta. Tahdomme osaltamme auttaa siinä, että kaikki ihmiset, jotka haluavat päästä käyttämään näitä tekniikkoja, voivat hyödyntää tämän mahdollisuuden. Haluamme lisäksi, että ihmiset voivat kommunikoida, järjestäytyä, lyhyesti sanottuna kehittää itseään digitaalisen viestinnän avulla ja vieläpä maailmanlaajuisesti. Siihen tarvitaan oikeudenmukainen käyttömahdollisuus. Ei pelkästään yksityistalouksissa, vaan myös julkisissa paikoissa. Kirjastoissa, kouluissa, kaikissa julkisissa tiloissa.
Tämän viestinnän on oltava vapaata. Sitä on saatava käyttää anonyymisti, ja kaikilla on oltava siihen tasavertaiset mahdollisuudet. Siksi suhtaudummekin kielteisesti niihin lukuisiin yrityksiin, joilla halutaan rajoittaa, sensuroida tai kriminalisoida Internet. Vaikka sitä ei konkreettisesti sanotakaan käsiteltävänä olevassa direktiivissä, näyttää siltä, että sensuuri ja valvontaviranomaisten palava halu kontrolloida ihmisiä aina vain enemmän saavat yhä suuremman merkityksen näissä digitaalisen alueen muodostamisyrityksissä. Siksi tässäkin kohtaa on mainittava, että me vihreiden ryhmässä puolustamme kaikille avoimia käyttömahdollisuuksia. Haluamme avointa digitaalista viestintää, emme halua enää lisää valvontaa, emme halua minkäänlaista valvontaa! Vain tämän vuoksi me olimme mukana yksityistämisen suunnittelussa, me, jotka emme oikeastaan edes halua yksityistämistä.

Seppänen
Arvoisa puhemies, teleyhtiöt julistavat meille, että säännelköön kilpailu markkinat. Voimmeko me luottaa kilpailuun markkinoiden säätelijänä? Emme voi. Vaikka puhelujen hinnat ovat monissa maissa alentuneet, kaikki hinnat eivät ole. Esimerkiksi Suomessa paikallisten lankapuhelujen hinnat ovat nousseet viime vuosina neljänneksellä. Sen lisäksi kuluttajien on mahdotonta selvittää, mitä matkapuhelut maksavat eri yhtiöiden verkkoon tai lankapuhelimiin.
Me elämme viidakossa, jossa hinnoittelun määräävät viidakon lait. Leijonanosan voitoista kahmivat ylikansalliset operaattorit, joiden tavoitteena on määräävä asema. Valitettavasti eräiden unionin jäsenvaltioiden hallitukset toimivat kuin Tarzan, viidakon kuningas, jonka käsissä on rajallinen luonnonvara - uudet taajuudet. Saksan ja Englannin keskustavasemmistolaiset hallitukset ovat huutokaupanneet matkapuhelinten umts-taajuudet teleyhtiöille tavalla, joka on ajamassa kriisiin sekä mainitut yhtiöt että monet pankit. Sen ajattelun pörssikupla on nyt puhjennut, jonka perustana oli usko informaatioteknologian ihmeitä tekevään voimaan.
Huutokaupoilla on sabotoitu eEurooppa-projektia. Huutokaupoilla on heikennetty demokratiaa. Huutokaupoilla ajetaan puhelujen hinnat taivaisiin. Huutokaupat ovat vero informaation ja tiedon vapaalle kululle. Olisiko tämä kaikki ollut vältettävissä, jos EU:ssa olisi ollut käytössä televiestinnän puitedirektiivi? Toivottavasti. Ei siitä kuitenkaan mitään varmuutta ole. Mutta nyt on kokeiltava puitedirektiiviä, jonka valmistelussa Paasilinna on tehnyt jättiläisurakan. Hän vaatii perustellusti huutokauppojen taloudellisten vaikutusten selvittämistä. Ryhmämme tukee tätä vaatimusta. Sen sijaan Nieblerin tarkistusta puitedirektiiviin on vaikea hyväksyä. Sen taustalta löytyvät eräiden eurooppalaisten monopoliyhtiöiden arvot ja edut. Ne ovat ristiriidassa demokraattisen tietoyhteiskunnan kanssa.

Crowley
Haluan kollegoideni tavoin onnitella esittelijöitä heidän työstään ja ylistää parlamentille heidän työtään eri esittelijöiden välillä tehdyn yhteistyön takia.
Yksi tärkeimpiä huolenaiheitani sähköisen kaupankäynnin ja eEurope-vallankumouksen yhteydessä on kuitenkin kuluttajien tasapuolinen käyttömahdollisuus. Parlamentin jäsenet ovat jo maininneet eri rakenteisiin liittyvät kustannukset ja maksut. Todistamme kuitenkin uuden kahtiajaon muodostumista niiden välille, joilla on, ja niiden välille, joilla ei ole, kun puhutaan digitaalisesta teknologiasta ja sen käyttömahdollisuudesta. Yksi keskeisimmistä tekijöistä, jota täytyy suojella kaikessa vapauttamisessa tai kaikissa kilpailua koskevissa säädöksissä tällä alalla, on yleinen käyttömahdollisuus kaikille, jotta kaikilla olisi asuinpaikastaan riippumatta samanlainen käyttömahdollisuus kuin niillä, jotka asuvat suurissa kaupungeissa.
Meidän täytyy myös varmistaa, että muut kuin nykyiseen nuoreen sukupolveen kuuluvat henkilöt eivät joudu epäedulliseen asemaan, koska he eivät saa koulutusta tämän uuden viestintävälineen ja uuden tietoverkon käytössä.
Viimeinen asia, jonka haluan tuoda esiin, on, että meidän täytyy siirtyä kohti järjestelmää, jossa tietotekniikkaan pääsyllä on kiinteä hinta, emmekä saa antaa sisäisen kilpailun kasvaa niin, että se haittaa tämän uuden maailmanlaajuisen järjestelmän kehittymistä.

Cappato
Arvoisa puhemies, suhtaudumme myönteisesti komission aloitteeseen ja katsomme, että se on merkittävä askel kohti jos ei muuta niin Euroopan tason sääntelyn yksinkertaistamista. Haluamme kuitenkin ennen muuta korostaa, että sähköisellä televiestintäalalla vallitsee räikeä ristiriita, joka - mikäli sitä ei saada poistettua - uhkaa tehdä tyhjäksi kaikki ponnistukset kuluttajia hyödyttävän kilpailutilanteen luomiseksi.
Ristiriidan aiheuttaa monissa Euroopan valtioissa vallitseva todellinen eturistiriitatilanne, kun valtiot toimivat yhtä aikaa sekä sääntelijöinä että taloudellisten ja poliittisten etujen valvojina, sekä tuomareina että pelaajina. Näin on puhelinliikenteen alalla, mutta myös digitaalisen television alalla, jolla julkisilla lähetystoiminnan harjoittajilla on erittäin merkittävä asema julkisin varoin rahoitettujen huomattavien investointien vuoksi. Meidän on siis otettava huomioon tämä perustava epäkohta, mutta toistan, että kokonaisarvio paketista on myönteinen. Kun hiljattain saavutettiin tuloksia hyväksymällä tilaajaliittymien eriytettyä tarjontaa koskeva asetus, nyt on ensimmäistä kertaa ratkaistava tilanne, jossa Euroopan sähköisillä viestintämarkkinoilla toimivien on selviydyttävä paitsi vuosien kuluessa kertyneistä lukuisista direktiiveistä ja asetuksista niin myös sellaisten lukuisten kansallisten sääntelyviranomaisten viidakosta, jotka toimivat täysin erilaisissa sääntelykonteksteissa ja soveltavat mitä erilaisimpia kriteereitä, joihin operaattorit eivät usein edes osaa varautua, siis tilanne, jolle on ominaista sekavuus ja toisinaan vakava oikeusvarmuuden puute.
Komission ehdotuksilla on se arvo, että niillä kootaan muutamaan direktiiviin olemassa olevat säännökset sekä luodaan yhä enemmän yleiseurooppalaiseen suuntaan kehittyvät televiestintämarkkinat.
On myös korostettava, että - luulen, että esittelijä Brunetta muistutti tästä - tavoitteena on oltava se, että saavutetaan mahdollisimman nopeasti todellinen kilpailutilanne, jossa ei tarvita viranomaisten tiukkaa sääntelyä. Meidän on pyrittävä pääsemään eroon kansallisten viranomaisten sääntelyroolista, meidän on saatava sähköisen viestinnän alalla aikaan tilanne, jossa kaikilla markkinoilla sovelletaan yleistä kartellilainsäädäntöä. Onnistumme tässä vain, jos onnistumme kitkemään juuria myöten tämän perustavan epäkohdan, joka koskee roolien sekoittumista ja eturistiriitoja ja joka on yhä olemassa valtioiden tasolla, kun valtioilla on merkittävä asema sähköiseen viestintään liittyvässä taloudessa: vasta sitten voimme sijoittaa myös tämän alan muita aloja koskevan kartellilainsäädännön piiriin.

Rübig
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, luin hiljattain tohtori Leitlin erittäin mielenkiintoisen ja erinomaisen väitöskirjan väärinkäytösten valvonnasta, ja siinä päädytään siihen, että kaikkein tärkeintä on oikeastaan toimivat markkinat, joita valvotaan, ja että suorituksesta on saatava oikeudenmukainen korvaus. Juuri esimerkiksi verkkovierailumaksuista voi todeta, että markkinat ovat kaikkea muuta kuin avoimet. Olisi hyvä, jos kuluttaja saisi tietää reaaliaikaisesti, mitä hänen puhelunsa sillä hetkellä maksaa, tai että hänellä olisi ainakin oikeus saada jälkikäteen mahdollisimman nopeasti tekstiviesti, joka ilmoittaa puhelun hinnan.
Tämä avoimuus johtaa nimittäin myös paremmuusvertailuihin eli voidaan vertailla, kenellä on Euroopan johtoasema ja miten me maailmanlaajuisesti pärjäämme. Me haluamme luoda yhdessä komission kanssa "parhaiden käytäntöjen" menetelmän. Missä ovat Euroopan ja maailman parhaiten toimivat mallit, jotka meilläkin voidaan ottaa käyttöön? Haluamme ennen kaikkea - ja tämä on erittäin tärkeää - toteuttaa myös Sisämarkkinalainsäädännön yksinkertaistamisen kokeiluhankkeen (SLIM-hanke). Erilaiset säädökset, joita nykyään vielä otetaan käyttöön, pitäisi oikeastaan lakkauttaa saman tien, jos markkinat toimivat.
Hyvin tärkeä kohta esittelijä Paasilinnan mietinnössä on tarkistus 47, sillä meidän mielestämme huutokaupat olivat toisaalta oikeudenmukaisia, mutta toisaalta ne ovat vieneet tältä tärkeältä alalta paljon rahaa. Sen vuoksi emme haluaisi pitää huutokaupoista saatuja tuloja tietoisesti tylyn verotuksen kohteena, vaan olemme poliitikkoina sitä mieltä, että tässä on kysymys sijoituksesta, omaisuudesta, joka ei ole enää julkista omaisuutta vaan yritysten virtuaalista omaisuutta. Uskon myös, että lupien umpeuduttua nämä oikeudet jäävät yrityksille, jotka voivat sitten tulevaisuudessa edelleen myydä ja vuokrata niitä tai käydä niillä kauppaa. Se parantaa yritysten riskiluokitusta, se parantaa pääomamarkkinoita ja täten myös osakekursseja. Näin me saamme sijoituksia tälle alalle ja voimaa tulevaisuutta varten.

Glante
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kun on puhujalistan loppupäässä, on aina olemassa se vaara, että tulee toistettua joitakin asioita. Yritän välttää sitä. Haluaisin kuitenkin korostaa kahta tai kolmea seikkaa. Lausun myös kiitokseni mielenkiintoisesta, jännittävästä ja kollegiaalisesta yhteistyöstä parlamentin eri puolueiden kesken. On varmasti olemassa asiallisia argumentteja, jotka ylittävät puolueiden rajat. Euroopan laajuiset keskustelut suurten ja pienten yritysten eri edustajien kanssa olivat minusta erittäin mielenkiintoisia, ja uskon, että valmistautumisemme tulevaisuutta varten on hyvällä mallilla, vaikka kaikki eivät olekaan tyytyväisiä. Olen ollut toistaiseksi vakuuttunut siitä, että meidän on onnistuttava luomaan tiiviit ja selkeästi jaotellut säädökset ja uskallettava tulevaisuudessa reagoida tekniikan kehitykseen nopeasti. Sikäli väittämäni pätee edelleen, että niukempi sääntely voi aivan hyvin olla parempaa sääntelyä.
Uskon, että onnistumme siinä, kun keskitymme tänään keskustelun aiheena oleviin direktiiveihin. Luulen myös, että onnistumme ennemmin tai myöhemmin tai jopa suhteellisen pian siirtymään yleiseen kilpailulainsäädäntöön. Yhdessä kohdassa minun on kuitenkin pistettävä kapulaa rattaisiin. Olen henkilökohtaisesti, kuten monet kollegatkin, tarkistuksesta 78 jäsen Nieblerin kanssa täysin samaa mieltä, ja me myös kannatamme häntä. Kuten sanottu, tätä asiaa kannatetaan läpi puoluerajojen, ja olen vakuuttunut siitä, ettei tämä tarkistus ole ristiriidassa eurooppalaisen yhdenmukaistamisen kanssa. Olen pikemminkin sitä mieltä, että kyseinen artikla lisää lupa- ja toimivaltuusmenettelyjen kestoa ja byrokratiaa, ja minusta se on jo alueellisiin toimivaltuuksiin puuttumista nimenomaan julkisoikeudellisella yleisradioalalla, kuten kollega Karin Junkerkin äsken sanoi. Olen vakuuttunut siitä, että meidän olisi estettävä myös siirtovelvoitesäännön asteittainen poistaminen jo alkuunsa.

Herzog
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, sisämarkkinoiden ensimmäinen vaihe on toteutunut. Se merkitsee monopolien loppua ja kansallisten markkinoiden avautumista kilpailulle, ja tänään keskustelemme sisämarkkinoiden toisen vaiheen vaihtoehdoista.
Kysymys on nyt lausuttu ääneen, ja se on oikeastaan enemmän kuin kysymys, se on valinta. Jäsen Van Velzen sanoi muun muassa näin: haluamme Euroopan laajuiset markkinat. Niin haluan minäkin. Mutta nyt keskustellaankin siitä, "miten" se tapahtuu ja mitkä ovat siihen liittyvät vaihtoehdot, ja se on eri kysymys kuin tehokkaan ja vakaan kilpailun tavoitteen valitseminen ikään kuin toimittaisiin normaalilla sektorilla - jäsen Brunettan versiota lainatakseni. Me toivoisimme - mikä on aivan eri asia - verkkojen julkista sääntelyä yhteisön tasolla ja kilpailua palveluista, mutta myös yleispalvelujen kehittämistä ja tarvittaessa infrastruktuurien yhteiskäyttöä. Tämä keskustelu koskee siis sääntelyjärjestelmää eikä yleiseurooppalaisten markkinoiden tavoitetta.
Nyt käsiteltävänä oleva vaihtoehto, televiestinnän kansallinen sääntely ja yhteiset säännöt tehokkaan kilpailun varmistamiseksi yhteisön tasolla, vaikuttaa meistä hyvin kyseenalaiselta. Tällainen sääntely on nurinkurista, koska kansallisessa sääntelyssä kukin ajattelee tällä hetkellä vain omaa etuaan. Kaikki tässä parlamentissa ovat arvostelleet taajuuksien jakamiseen liittyviä ongelmia, toimilupamaksujen valtavia eroja, tiettyjen operaattorien ylivelkaantumista ja miksei myös puhelinyhtiöiden pörssiromahduksen riskiä, tapahtuihan kiinteistöalallakin vähän aikaa sitten pörssiromahdus.
Ongelmaa ei siis ratkaista lyhytnäköisellä kansallisella sääntelyllä, vaan kilpailusäännöillä, vaikka komissio esimerkiksi pyrkiikin johdonmukaiseen markkinakäsitykseen, jota taas neuvosto ei hyväksy, ja me joudumme - vaikka komissio ei ehkä halua edetä tähän suuntaan - käsittelemään näitä yleispalvelun kehittämiseen liittyviä kysymyksiä ja investointisäästöihin ja verkkojen jakamiseen liittyviä ongelmia, jotta kustannuksia saadaan alennettua.
Kannatamme, ja minä kannatan, eurooppalaista sääntelyjärjestelmää, jotta yleiseurooppalaiset markkinat todellakin toteutuisivat, mutta olemme eksyneet eurooppalaiseen suositusten ja sääntöjen viidakkoon, ja mielestäni meidän on syvennyttävä tähän asiaan perusteellisemmin, sillä nykyinen ratkaisu on minusta varsinainen sekasikiö. Ei voida pitää onnistuneena pakettia, joka syntyy tällaisen kaupanhieronnan tuloksena. Molempien tahojen vaivannäöstä huolimatta paketti on vieläkin lainsäädännöllinen hirviö. Siksi olen sitä mieltä, että julkista keskustelua on laajennettava suosittelemaanne toimintasuunnitelmaa varten niin, että kansalaisyhteiskunnat otetaan mukaan paljon entistä laajemmin, jotta asiassa päästään yhteisymmärrykseen.

Harbour
Tämä on ollut vaikea ja monimutkainen tehtävä, ja kolme esittelijää on todellakin onnistunut hyvin työssään näissä olosuhteissa.
Meillä on ollut vaikeuksia sovittaa tekstit yhteen. Emme ole helpottaneet komission työtä. Olemme keskenämme tehneet teksteistä vielä monimutkaisempia, ja komissiolla on iso työ niiden selvittämisessä ennen toista käsittelyä. Olkoon meille opetukseksi tulevaisuuden varalta, että poliitikkoina ja parlamentin jäseninä meidän täytyy keskittyä yksinkertaistamiseen ja sääntelyn minimoimiseen. Oli mielenkiintoista huomata, että kollegani Gill - joka ei valitettavasti ole enää täällä - puhui markkinoiden kehittämisen tukemisesta sääntelyn minimoimiseksi.
Emme ole tehneet sitä niillä tarkistuksilla, joita olemme esittäneet. Ongelmana tähän saakka tekemässämme työssä on, että olemme jumittuneet tämänhetkiseen ajattelutapaan. Me oikeastaan keksimme tekosyitä sääntelylle. Olemme kuluttaneet valtavasti aikaa merkittävään markkina-asemaan ja sen sääntelystä päättämiseen sen sijasta, että olisimme miettineet tulevaisuutta. Olen iloinen, että useat kollegani, jäsen Glante mukaan luettuna, ovat myös tuoneet tämän asian esiin. Meidän täytyy miettiä sitä ennen toista käsittelyä.
Olen erityisen huolissani, ettemme mieti, miten markkinat rakentuvat uudelleen. Meidän pitäisi pohtia muutosta, joka on tapahtunut markkinoilla sinä aikana, kun olemme tarkastelleet näitä tekstejä, ja miettiä matkaviestintämarkkinoita, jotka ovat edelleen erittäin dynaamiset, jotka ovat kasvaneet huimaa vauhtia ja jotka saattavat pian kaksi kolmasosaa Euroopan väestöstä matkaviestinnän piiriin.
Tuhlaamme aivan liian paljon aikaa verkkovierailuun liittyviin ohimeneviin asioihin. Tiedän, että kollegani pitävät sitä hyvin tärkeänä, mutta markkinat hoitavat ne asiat aikanaan. En ole lainkaan vakuuttunut, että valitsemamme interventionistinen lähestymistapa on juuri oikea.
Lopuksi muistutan kollegoilleni, että vielä yksi erittäin tärkeä mietintö on tulossa, nimittäin minun laatimani mietintö yleispalveluista, ja monet asiat, joista olette puhuneet, kuten myös useat matkaviestintään liittyvät säännökset kuuluvat enemmän minun mietintöni kuin jäsen Brunettan mietinnön alaan. Komissio varmasti muistuttaa tästä meitä, mutta aion vastustaa tällaisia kiusauksia, kun palaan asiaan kahden kuukauden kuluttua.

Read
Esittelijät ovat tehneet erinomaista työtä. Jäsen Paasilinna on jo vanha konkari, mutta haluan toivottaa jäsen Brunettan ja jäsen Nieblerin tervetulleiksi tietoliikenneharrastajien salaiseen maailmaan ja kieleen.
Mitä me oikeastaan teemme täällä? Me luomme uusia sääntöjä, joilla määritellään, ketkä saavat leikkiä ja minkälaisin ehdoin. Pyrimme kehittämään todelliset Euroopan laajuiset yhtenäismarkkinat. Tarkastelemme, miltä osin sääntelyssä on onnistuttu ja - sanoisin tämän jäsen Harbourille - ei vain miltä osin sääntelyssä on epäonnistuttu, vaan myös miksi siinä on epäonnistuttu, ja tämä on hyvin tärkeää.
Jäsen Paasilinna esitti perusteluissaan kysymyksen siitä, kuka sääntelee sääntelijöitä, ja mielestäni komissiolla on tässä keskeinen osa. Kyse ei ole vain siitä, kuka sääntelee sääntelijöitä, vaan myös siitä, miksi sääntelijöitä täytyy säännellä.
Jäsen Clegg käytti viime vuonna valtavasti aikaa tilaajayhteyksien eriyttämistä koskevien sääntöjen parissa, ja arvoisa komission jäsen, kysyn teiltä erikseen, voitteko kertoa lisää siitä, kuinka jäsenvaltioissa vastustetaan jo nyt tilaajayhteyksien eriyttämisen täytäntöönpanoa?
Haluan kiinnittää huomionne muutamaan positiiviseen asiaan, sillä meidän täytyy varmistaa, että tarjotaan mahdollisimman laaja käyttömahdollisuus. Esitin teollisuusvaliokunnassa joitakin tarkistuksia, jotka koskevat vammaisten kuluttajien oikeuksia, erityisesti sen takia, että radio- ja telepäätelaitedirektiivissä on puutteita, joista tiedän komission olevan tietoinen, ja olen iloinen, että valiokunta ja - toivottavasti - parlamentti tukevat tätä jatkossakin.
Palaan vielä alkuperäiseen huomiooni siitä, että tässä on varsinaisesti kyse sen varmistamisesta, että Euroopan unionin tietoliikenneteollisuudelle luodaan ympäristö, jossa se voi menestyä, selviytyä ja säilyttää kilpailukykynsä. Nämä ovat tärkeitä askelia siihen suuntaan.

Clegg
Kolme asiaa: ensimmäinen koskee tärkeänä pidettyä merkittävää markkina-asemaa. Olemme yrittäneet kohentaa ja parantaa tekstiä, mutta olen jäsen Harbourin tavoin huolissani, että olemme saattaneetkin vaikeuttaa asioita, joten vaikka uskonkin, että olemme ottaneet mukaan sarjan lisäkäsitteitä, kokoelman uusia välineitä käytettäväksi merkittävän markkina-aseman otsakkeen alla, mietin, pitäisikö meidän kenties olla hieman uskaliaampia toisessa käsittelyssä, ja harkita perääntymistä niissä kohdin, joissa tarkemman harkinnan jälkeen katsommekin näiden uusien käsitteiden lisäävän sekavuutta sen vähentämisen sijasta.
Toinen asia: kansalliset sääntelyviranomaiset. Haluan kiinnittää neuvoston huomion tähän asiaan, vaikka se onkin hieman turhaa täällä ja tänään, mutta jäsenvaltiot eivät voi saada kaikkea. Ne eivät voi säästää kakkuaan ja syödä sitä. Ne eivät voi toivoa dynaamisten Euroopan laajuisten tietoliikennemarkkinoiden luomista ilman, että ne asettavat asianmukaisia ehtoja kansallisten sääntelyviranomaisten toiminnalle. Tämä on kestämätön asenne, ja poliittisesti meidän pitäisi painostaa jäsenvaltioita voimakkaammin tässä asiassa. Meidän täytyy painostaa jäsenvaltioita määrittelemään selkeät kriteerit itsenäisyydelle, riippumattomuudelle ja asianmukaiselle rahoitukselle, emmekä saa uskoa niiden hieman harhaanjohtavia väitteitä siitä, että tämä kuuluu toissijaisuusperiaatteen alaan, eikä asia näin ollen kuulu meille.
Kolmanneksi Paasilinnan mietinnön keskeisen tärkeästä 6 artiklasta ja hankalasta tarkistuksesta 33, josta jäsen Niebler puhui aikaisemmin: meidän pitäisi kenties tarkastella sitä uudelleen toisessa käsittelyssä. En ole varma, onko se täysin tasapainoinen. Teen nyt selväksi - ja ryhmäni aikoo äänestää sitä vastaan - ettei noihin säännöksiin saisi kuulua siirtovelvoitteita sisältäviä säännöksiä, ja äänestämme huomenna tätä kyseisen tarkistuksen kohtaa vastaan.
Lopuksi mietin, olemmeko lainsäätäjinä kovinkaan hyviä tietoliikenneharrastajia, lainatakseni Mel Readin sanoja. Jätän tämän kysymyksen avoimeksi.

Alyssandrakis
Arvoisa puhemies, televiestinnän huima kehitys viime vuosina olisi voinut toisissa olosuhteissa parantaa vastaavasti meidän kaikkien elämänlaatua. Kapitalistisessa yhteiskunnassa vallalla on kuitenkin mahdollisimman suurten voittojen kerääminen. Kun kaikkea myydään ja ostetaan, syntyy myös uskomaton paradoksi, jossa radiotaajuuksista tulee kaupankäynnin kohde, niistä käydään jopa huutokauppaa. Seuraava askel on hengittämämme ilman kaupallistaminen.
Niinpä siis televiestinnän alue, joka on perinteisesti kuulunut julkisen hallinnon piiriin ja jota on kehitetty julkisin varoin, on jo luovutettu yksityisen pääoman käsiin. Nyt olemme saapuneet kohtaan, jossa tarkastelemme direktiivejä, jotka merkitsevät puhtaasti Euroopan unionin valtiomonopolistisia interventioita, joilla säännellään monopolien välisiä erimielisyyksiä markkinoiden täyden vapauttamisen ja kilpailukyvyn tukemisen puitteissa. Yhteensovitetun kehyksen ainoa tarkoitus on ylittää kansalliset esteet, jotka rajoittavat ylikansallisten monopolien vapaata tunkeutumista kaikkiin jäsenvaltioihin. Euroopan laajuiset markkinat, joiden ilosanomaa direktiivissä ajetaan, eivät tarkoita mitään muuta kuin pääoman hallitsematonta toimintaa huolimatta väitetystä mielenkiinnosta pienyritysten suojeluun.
Näissä olosuhteissa Kreikan kommunistinen puolue äänestää direktiivejä vastaan.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, televiestintäpaketin käsittely on saavuttamassa ensimmäisen määränpäänsä. Intohimot suuntaan jos toiseenkin tulevat herättämään vielä värikästä keskustelua. Esittelijät Brunetta, Niebler ja erityisesti Paasilinna sekä van Velzen ovat tehneet valtavasti työtä kompromissien rakentamiseksi ja siitä heille erityiskiitos.
Määräävän markkina-aseman määrittely on ollut erityisen huomion keskipisteenä. Nyt saavutettu tasapaino on neuvostolle selkeä viesti, joka neuvoston on myös sitten otettava huomioon. Kansallisten valvontaviranomaisten ylitse aiottiin jossain vaiheessa kävellä komission toimesta, mutta näin ei kuitenkaan tapahtunut. Kansallisille säätelyviranomaisille on kulttuurien erilaisuudesta johtuen jätettävä liikkumavaraa ja niiden roolia vahvistettava. Komissio on kansallisten säätelyviranomaisten yläpuolella, jolloin sen roolin on oltava yleisiä pelisääntöjä valvova.
Nykyisiin kilpailua vääristäviin roaming-maksuihin on pystyttävä puuttumaan. Kirjallinen kysymykseni viime vuonna liittyi juuri roaming-maksujen aiheuttamaan kilpailun esteeseen. Avoimia sisämarkkinoita on kunnioitettava. Virtuaalioperaattoreiden asemasta on käytävä vielä laajaa keskustelua. On pohdiskeltava, millä ehdoilla virtuaalioperaattori voi toimia verkossa, jotta vapaa kilpailu sallitaan ja kuluttajien hyöty taataan, mutta toisaalta verkonhaltijan oikeudet turvataan. Ollaan hyvin kaksijakoisessa tilanteessa, ja tuskin siihen vielä ihan heti ratkaisuakaan löytyy.

Mann, Erika
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää kollegoja heidän esittelemistään mietinnöistä ja haluan myös ilmaista kiitokseni komissiolle. Luulen, että olemme saaneet yhteistyöllä aikaan aivan hyvän kompromissin, jonka kaikki kohdat eivät tosin miellytä kaikkia kollegoja, mutta joka siitä huolimatta osoittaa, että pystymme monissa asioissa hyvän ja rakentavan keskustelun avulla saavuttamaan lopputuloksen, joka tarjoaa monin paikoin myös komission ehdotusta pidemmälle meneviä kehitysnäkymiä.
Ratkaiseva kysymys on koko ajan ollut, kannatetaanko esittelijä Nieblerin tarkistusehdotusta vai ei - kollegani van Velzen on tällä hetkellä neuvottelussa, mutta hän puhui tästä kohdasta ja sanoi kannattavansa sitä. Minunkin mielestäni meidän pitäisi kannattaa tätä tarkistusta, siinähän käsitellään sitä, miten yhdenmukaistaminen pitäisi yhteisötasolla toteuttaa. Komissio huomautti aivan oikeutetusti, että tällä alalla tarvitaan enemmän yhdenmukaistamista, lisää yhtenäisiä järjestelyjä. Sehän on selvää, tästä asiastahan on keskusteltu jo vuosia. Olen puolustanut aina innokkaasti yhtenäisen eurooppalaisen sääntelyviranomaisen luomista, mutta se malli on jo haudattu. Olemme päätyneet toisenlaiseen ratkaisuun, ja uskon, että monet sääntelyviranomaiset osoittavat, että he ovat riippumattomia, itsenäisiä ja autonomisia ja että valtio pystyy aivan mainiosti kehittämään erittäin hyviä kilpailumalleja.
On tietenkin olemassa muita malleja, jotka eivät vastaa yhteisötason toiveita, siitä ei ole epäilystäkään, ja tälle asialle on tehtävä jotakin. Ratkaiseva kysymys on, miten yhteisötason ja kansallisen tason suhde järjestetään, ja siinä minusta kevyempi malli olisi parempi, sellainen, jota me kollega Norbert Glanten kanssa ehdotimmekin, tai sellainen, joka vastaa esittelijä Nieblerin mallia. Siksi kannatankin huomenna esittelijä Nieblerin ehdotusta.
Meidän pitäisi harkita tätä ehdotusta vielä kerran, ja ennen kaikkea olen kiitollinen kollega Malcolm Harbourille ja kollega Nicholas Cleggille, joka antoi ymmärtää, että hekin ovat alkaneet pohtia, ovatko heidän tukemansa ratkaisut oikeita - minusta se on erittäin viisasta. Meillä on vielä toiseen käsittelyyn asti aikaa miettiä, ja ehkäpä me siihen mennessä löydämme yhteisen näkökannan.

Lynne
Haluan tukea erityisesti tarkistuksia 13, 16, 19 ja 20. Esitin kulttuurivaliokunnassa samankaltaisia tarkistuksia. Näillä tarkistuksilla pyritään varmistamaan, että vammaiset käyttäjät hyötyvät sähköisestä viestinnästä yhtä paljon kuin muut. Palvelujen tarjoajien täytyy tunnustaa oma osansa sen helpottamisessa, että vammaiset käyttäjät voivat käyttää päätelaitteita, ja puitedirektiiviin täytyy mielestäni sisällyttää päätelaitteiden ja ohjelmistojen käyttömahdollisuus.
7 artiklan 4 kohdan e alakohdassa sanotaan, että tiettyjen sosiaalisten ryhmien, erityisesti vammaisten, tarpeet halutaan ottaa huomioon. Tämä on täysin merkityksetöntä ilman näitä tarkistuksia. Emme halua säännellä kaikkia kaduilla myytäviä laitteita, mutta esimerkiksi näkövammaisille tarkoitettuja liittymiä pitäisi säädellä. Televisioiden ja matkapuhelimien valikossa pitäisi olla äänellinen vaihtoehto. Se on pieni muutos. Se ei vaadi paljon, mutta se vaikuttaisi vammaisten elämään, ja sen avulla he voisivat osallistua sähköisen viestinnän vallankumoukseen, eivätkä jäisi sen ulkopuolelle.

Liikanen
. (EN) Haluan ensimmäiseksi kiittää kolmea esittelijää, Brunettaa, Paasilinnaa ja Niebleriä. Nämä eivät ole mitä tahansa mietintöjä. Ensinnäkin ne kattavat kolme direktiiviä, jotka tulevat olemaan keskeisen tärkeitä Euroopan talouden tehokkuudelle.
Toiseksi näiden mietintöjen laatimisessa on tarvittu poikkeuksellisen paljon tietoa tekniikasta, markkinoista ja sääntelystä, joten haluan vilpittömästi ylistää mietintöjä niiden laadukkuudesta.
Ajan rajallisuuden vuoksi en ehdi käsitellä kaikkia niitä keskeisen tärkeitä asioita, joita haluaisin. Pahoittelen tätä, ja pyrin keskittymään vain ydinkysymyksiin.
Ensimmäiseksi puitedirektiivistä: komissio on erittäin tyytyväinen Paasilinnan mietintöön, erityisesti 6 artiklaan sisällytettyyn kuulemis- ja avoimuusmekanismiin. Tämä on keskeinen säännös, jolla varmistetaan, ettei sääntelypäätösten taustalla ole ainoastaan kansalliset edut, vaan että myös Euroopan edut otetaan huomioon. Jos emme ota huomioon Euroopan etuja, niin emme palvele tässä asiassa myöskään kansallisia etuja.
Tämä säädös takaa kaikille yhtenäismarkkinoiden operaattoreille tasavertaiset toimintaedellytykset. Sen soveltaminen johtaa tietoliikennealalla eurooppalaiseen sääntelykulttuuriin, joka auttaa tasoittamaan niitä eroja kansallisissa päätöksissä, jotka voivat olla uhkana yhtenäismarkkinoille ja koko alalle. Viittaan tällä - kuten useat täällä ovat jo tehneet - jäsenvaltioiden kolmannen sukupolven palveluille asettamiin erilaisiin toimilupaehtoihin. Komissio tukee mielellään niitä tarkistuksen 33 osia, joilla pyritään vahvistamaan avoimuus- ja kuulemismenettelyä, ja komissio vastustaa jyrkästi tarkistusta 78, joka heikentäisi tätä menettelyä. Mielestämme vaatimus kuulla muita kansallisia sääntelyviranomaisia on tarpeellinen eurooppalaisen sääntelykulttuurin luomista varten.
Toinen keskeinen asia on merkittävän markkina-aseman määritelmä. Komission mielestä tarkistuksessa 56 esitetty määritelmä on liian laaja. Pelkäämme, että se voi johtaa ylisääntelyyn, mikä johtaisi siihen, että operaattorit pelkäisivät ylisääntelyä, mikä taas puolestaan haittaisi investointeja. Uskomme myös, että tämä määritelmä saattaa heikentää sääntelytoimien johdonmukaisuutta. Komission mielestä sen alkuperäinen ehdotus tukisi paremmin koko paketin perimmäistä tavoitetta, eli sääntelyn minimoimista samalla, kun sääntelijöille tarjotaan joustavat välineet tehokkaan kilpailukyvyn varmistamiseksi kaikilla markkinalohkoilla.
Toimielinten yhteydessä olen vakuuttunut, että Euroopan parlamentin täytyy osallistua tiiviisti uusien puitteiden täytäntöönpanoprosessiin. Meidän täytyy yhdessä etsiä tehokkaimmat ja joustavimmat mekanismit, joilla parlamentti voi osallistua tähän, mutta institutionaalisista syistä emme voi rikkoa komiteamenettelyä koskevia sopimuksia. Tästä syystä komissio ei valitettavasti voi tukea tarkistuksia 72-74.
Sitten digitaalitelevisiosta: aion lähiaikoina kutsua markkinoiden toimijat keskustelemaan siitä, kuinka voimme varmistaa, että digitaalitelevisiojärjestelmät otetaan Euroopassa käyttöön ripeästi, jotta digitaalitelevisioista saadaan toimiva vaihtoehto Internetiin pääsylle. Komission mielestä vapaaehtoinen teollisuuden standardointi on tällä hetkellä paras menettelytapa, eikä komissio ole valmis tukemaan tarkistusta 63.
Paasilinnan mietinnöstä komissio voi hyväksyä kokonaisuudessaan tarkistukset 4, 12, 29, 32, 34, 55, 65 ja 68, ja komissio voi hyväksyä osittain tai periaatteessa tarkistukset 1, 2, 3, 6, 7, 9, 10, 11, 13, 15, 17, 19, 21, 22, 25, 27, 28, 30, 31, 33, 35, 36, 37, 38, 40, 45-48, 53, 54, 57-61, 66, 67, 69 ja 75. Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 5, 8, 14, 16, 18, 20, 23, 24, 26, 39, 41-44, 49-52, 56, 62, 63, 64, 70-74 ja 76-79.
Jäsen Brunettan pääsyä ja yhteenliittämistä koskevan mietinnön yhteydessä kiitän direktiivin perusperiaatteiden tukemisesta. Kilpailukykyisillä markkinoilla verkkoihin pääsystä ja niihin yhteenliittämisestä pitäisi periaatteessa sopia kaupallisten neuvottelujen perusteella. Jos näin ei tapahdu tarvitaan sääntelyä, mutta meidän täytyy varmistaa, että sääntely toteutetaan markkina-analyysin perusteella. Meidän täytyy ensin todistaa, että markkinat eivät ole kilpailukykyiset, ja vasta sen jälkeen määrätä tarvittaessa sääntöjä.
Siksi uskon, että matkapuhelinliikenteen kohdeverkossa päättämisen ja verkkovierailumaksujen hintojen suora sääntely olisi ylisääntelyä. Komissio ei voi tukea tarkistuksia 39 ja 40. On kuitenkin eräs ala, jolla kaikkiin palvelujen tarjoajiin on kohdistettu pääsynsääntelyä. Kyse on ehdollisesta pääsystä digitaalitelevisioon. Järjestelmä on toiminut hyvin. Direktiivissä 95/48 esitetystä järjestelmästä luopuminen vaatisi laajaa kuulemista ja tarkkaa analysointia. Näin ollen komissio ei tue tarkistusta 46.
Yhteenvetona komissio voi hyväksyä kokonaisuudessaan tarkistukset 7, 8, 15, 21, 29, 41, 44 ja 48. Komissio voi hyväksyä osittain tai periaatteessa tarkistukset 1, 6, 9, 12, 16-18, 19, 23, 24, 26, 28, 30-34, 37, 38, 42, 43, 45 ja 47. Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 2-5, 10, 11, 13, 14, 20, 22, 25, 27, 35, 36, 39, 40, 46 ja 49-51.
Jäsen Nieblerin valtuutuksia koskevan mietinnön yhteydessä komissio on erittäin tyytyväinen ehdotuksensa perusperiaatteille annetusta tuesta. Siirtyminen yksittäisistä toimiluvista yleisiin valtuutuksiin parantaa huomattavasti markkinoille pääsyä ja vähentää byrokratiaa. Nieblerin mietintö vahvistaa ja parantaa monilta osin komission ehdotusta. Keskeisten radiotaajuuksien käyttömaksuista puheen ollen suhtaudun myönteisesti niihin kohtiin, joilla pyritään vahvistamaan koordinointia ja karsimaan epäsuhtaiset ja mahdollisesti tuhoisat toimilupaehdot.
Vuosierät kertamaksujen maksamista varten ovat yksi mahdollinen ratkaisu. Meidän täytyy kuitenkin kiinnittää huomiota tarkkaan sanamuotoon. Suhtaudumme myönteisesti myös jäsenvaltioiden velvollisuutteen ottaa huomioon koko puitedirektiivin politiikan tavoitteet radiotaajuuksien hinnoittelujärjestelmissään. Sekin on yksi komission radiotaajuuspolitiikan sääntelyjärjestelmää koskevan ehdotuksen keskeisimmistä tavoitteista. On hyvä tarkentaa myös, että radiotaajuuksien hinnoittelumekanismit kuuluvat puitedirektiivin kuulemis- ja avoimuusmenettelyn piiriin.
Kaiken kaikkiaan hyväksymme mielellämme suurimman osan tarkistuksesta 21, jos sitä vähän muokataan. Hallinnollisten maksujen kohdalla komissio ei kuitenkaan voi tukea tarkistuksia 7 ja 20. Ne kumoaisivat säännöksen, jolla pyritään varmistamaan, ettei tällaisilla maksuilla ole syrjiviä vaikutuksia. Liikevaihdon säilyttäminen hallinnollisten maksujen määrittelemisen avaintekijänä vaikuttaa asianmukaisimmalta.
Komissio on kuitenkin valmis harkitsemaan joitakin jäsen van Velzenin esittämään uuteen tarkistukseen 27 esitettyjä asioita. Yhteenvetona komissio voi hyväksyä kokonaisuudessaan tarkistukset 1, 2, 3, 5, 10, 23 ja 25. Komissio voi hyväksyä myös osittain tai periaatteessa tarkistukset 8, 11-14, 16, 18, 20-24 ja 26-28. Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 4, 6, 7, 9, 15, 17 ja 19.
Haluaisin lopuksi puhua lyhyesti tietoliikennemarkkinoiden tilanteesta ja toimilupien myöntämisestä kolmannen sukupolven palveluille. Olemme kaikki luonnollisesti huolissamme - Eurooppa on maailmalla johtoasemassa matkaviestinnän alalla, ja haluamme säilyttää tämän johdon.
Tiedämme tosiasiat. Nykyinen lainsäädäntö antaa jäsenvaltioiden päättää toimilupien myöntämismenettelyistä ja toimilupaehdoista. Tiedämme, että tämä on johtanut suuriin eroihin toimilupien maksuissa. Yhtenäismarkkinat ovat hajaantuneet. Radiotaajuuksia koskeneet toimet, jotka ajoittuivat päällekkäin uuden talouden osakkeiden huippukauden kanssa, johtivat hintojen nousemiseen tasolle, joka on aivan mahdoton nykypäivän markkinatilanteessa.
Olen valmis vastaamaan myönteisesti jäsen Paasilinnan pyyntöön, että komissio laatisi myöhemmin kertomuksen toimilupien myöntämisestä. Markkinoilla on nyt epävarmuutta ja huolta, mutta meidän täytyy pitää mielessä, että kolmannen sukupolven matkaviestintä tarjoaa valtavia mahdollisuuksia aivan uudenlaisille palveluille. Sillä tulee olemaan vahva kaupallinen potentiaali, julkisen vallan täytyy varmistaa, että olosuhteet ovat oikeanlaiset, ja siinä meidän täytyy toimia yhdessä. Meidän täytyy turvata Euroopan johtoasema matkaviestinnässä. Mitään taikasauvaa ei ole, mutta meidän täytyy tehdä sääntelyjärjestelmästä oikeanlainen.
Parlamentin tukemina ehdotuksemme tarjoavat menettelyt, jotka mahdollistavat radiotaajuuksien koordinoidun tai jopa yhdenmukaistetun varaamisen. Puitedirektiivin 6 artiklassa esitetty kuulemis- ja avoimuusmenettely, valtuutuksia koskeva direktiivi sekä komission ehdotus radiotaajuuspolitiikan sääntelyjärjestelmäksi tarjoavat meille tarvittavat välineet.
Uusi järjestelmä mahdollistaa myös radiotaajuuksien jälleenmyynnin, mikä puolestaan mahdollistaa tämän resurssin joustavan hallinnoinnin. Nyt tarvitaan yhteistyötä enemmän kuin koskaan. Euroopan parlamentin ja komission pitäisi yrittää vakuuttaa jäsenvaltiot ottamaan koordinoidun lähestymistavan taajuuksien varaamiseen.
Kehotan parlamenttia keskustelemaan mahdollisimman pian radiotaajuuspolitiikkaa koskevasta ehdotuksesta ja lähettämään siten voimakkaan viestin tämän asian tärkeydestä ja kiireellisyydestä.
Lopuksi jäsen van Velzenin ehdotuksista haluan sanoa, että olen täysin samaa mieltä hänen kanssaan siitä, että tarvitsemme lujia toimia langattoman Internetin käytön lisäämiseksi, ja meidän täytyy ryhtyä toimiin säilyttääksemme Euroopan johtoasema kolmannen sukupolven alalla. Meidän täytyy huolehtia, että uusi Internet-protokollan 6. versio otetaan nopeasti käyttöön. Meidän täytyy edistää Euroopan sisällön tuotantoa, ja meidän täytyy parantaa julkisen sektorin tiedon tarjontaa näitä tarkoituksia varten.
Meidän täytyy varmistaa, että tuleville langattomille tekniikoille tarjotaan riittävästi rahoitusta tutkimukseen, kuten komission ehdotuksessa tutkimuksen kuudenneksi puiteohjelmaksi on esitetty. Olen valmis tarkastelemaan myös muita esitettyjä ehdotuksia, ja komissio palaa vielä tähän asiaan. Meidän täytyy yhdessä varmistaa, että Eurooppa säilyttää johtoasemansa matkaviestinnän alalla.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
(Istunto keskeytettiin klo 19.55 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Globalisoitumisen vaikutukset Välimeren alueen maista tuleviin siirtolaisnaisiin
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Avilés Perean laatima naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan mietintö (A5­0058/2001) globalisoitumisen vaikutuksista Välimeren alueen maista tuleviin siirtolaisnaisiin (2000/2251(INI)).

Avilés Perea
Arvoisa puhemies, tämä valiokunta-aloitteinen mietintö, jota käsittelemme tänään täysistunnossa, on laadittu naisparlamentaarikoiden Euro-Välimeri-foorumin pyynnöstä, ja se on osa globalisoitumisen yleiskäsitettä, jota tarkastellaan koko ensi viikonlopun ajan huomenna Maltassa alkavassa kokouksessa. Euroopan parlamentti otti laadittavakseen tämän mietinnön, jossa käsitellään globalisoitumisen vaikutusta siirtolaisnaisiin.
Siirtolaisuus on ikivanha ilmiö, joka kuitenkin on viime aikoina saanut uudenlaisia piirteitä. Toisin sanoen siirtolaisiksi eivät lähde enää vain miehet, jolloin naiset myöhemmin seuraavat lastensa kanssa puolisoaan perheiden yhdistämisen kautta, vaan nyt nainen lähtee itse siirtolaiseksi, hän on perheenpää ja juuri hän hakee maastaan lähdettyään ja Euroopan unioniin tultuaan parempaa elämäntilannetta, parempaa tulevaisuutta itselleen ja perheelleen. Nainen tulee itse hakemaan mahdollisuuksia, joita hänellä ei lähtömaassaan ole. Hän työskentelee yleensä palvelualalla, hänellä ei ole kunnollista koulutusta, ja hän on puolustuskyvytön siksi, että hän on siirtolainen ja nainen. Hän tekee yleensä sellaista työtä, jota maan kansalaiset eivät halua tehdä mutta joka on talouden kannalta välttämätöntä. Siirtolaisnainen on viime aikoina ollut erittäin tärkeä myös työpaikkojen säilymisen, aktiiviväestön ja tulevaisuudennäkymien kannalta, sillä joidenkin jäsenvaltioiden väestö ikääntyy.
Siirtolaisnaiset eivät tule tilapäisesti ratkaisemaan jotakin ongelmaa, vaan he ovat päättäneet tulla jäädäkseen ja aloittaakseen uuden elämän maassa, jonka he uskovat ottavan heidät vastaan. Heillä ei useimmissa tapauksissa ole tullessaan riittävästi tietoa. Monesti heidät petetään ja he joutuvat ihmiskauppaa käyvän mafian uhreiksi, jolloin heillä ei ole ulospääsyn mahdollisuutta, vaan he ajautuvat monissa tapauksissa prostituutioon.
Tiedonpuute on yksi tärkeimmistä näkökohdista, joita korostamme tässä mietinnössä. Siirtolaisnaisten täytyy saada tietää, millainen on työmarkkinatilanne, mitä laissa säädettyjä vaatimuksia heiltä edellytetään, millaisia ovat elinolot ja mitä he tarvitsevat, jotta he voisivat työskennellä laillisesti siinä maassa, johon he menevät.
On myös sellaisia tapauksia, että ammatillisesti erittäin pätevät naiset joutuvat olemaan työssä, joka ei vastaa heidän ammattitaitoaan. He voivat joutua hyväksikäytetyiksi, koska he ovat puolustuskyvyttömiä maassa, jonka kieltä ja lainsäädäntöä he eivät tunne, ja koska he elävät eristettyinä heitä kohtaan ankarassa maailmassa.
Haluamme, että näillä naisilla olisi laillinen asema ja kohtuullinen työsopimus, jotta he eivät joutuisi hyväksikäytön uhreiksi. Tämä tarkoittaa, että heidän on saatava entistä enemmän tietoa lähtömaassaan. Pyydämmekin, että näiden ongelmien ratkaisemiseksi perustettaisiin toimistoja, jotta heillä olisi kaikki tiedot työstä, jota he tulevat tekemään.
Minun on todettava, että mietintöön on esitetty naisten oikeuksien valiokunnassa joitakin tarkistuksia, joista minä esittelijänä ja ryhmäni emme ole samaa mieltä. Kyse on "Euroopan ja Välimeren alueen kansalaisuuden" käsitteestä. Tähän käsitteeseen liittyy juridisia ongelmia. Tälle käsitteelle ei ole olemassa ennakkotapauksia missään tämän parlamentin tai kansallisten parlamenttien mietinnössä tai julkilausumassa. Kansalaisuus kuuluu jäsenvaltioiden kansalliseen toimivaltaan, ja käsitteen sisällyttäminen mietintöön ei mielestäni tuo siihen juuri mitään lisää, mutta se voi sitä vastoin tuoda tullessaan juridisia ongelmia.
Olemmekin pyytäneet kohta kohdalta -äänestystä, koska haluaisimme, että käsite poistetaan mietinnöstä, jotta voisimme tukea sitä varauksitta. Mikäli käsite jätetään mietintöön, en usko, että voimme äänestää mietinnön puolesta, mikä olisi valitettavaa, sillä mietinnössä on naisten kannalta erittäin myönteisiä kohtia ja se on erittäin tarpeellinen, koska suurin osa siirtolaisnaisista on vaikeassa tilanteessa. Haluaisin pyytää teitä harkitsemaan asiaa, jotta voisimme välttää ongelmat ja saada sellaisen mietinnön, jonka koko parlamentti hyväksyy.

Pérez Álvarez
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa onnittelemalla esittelijä Avilés Pereaa hänen erinomaisesta mietinnöstään. Onnittelen häntä vilpittömästi, sillä hän on osannut käsitellä täysimääräisesti ja tasapainoisesti globalisoitumisen vaikutuksia siirtolaisiin, erityisesti siirtolaisnaisiin ja aivan erityisesti Välimeren eteläpuoleisen alueen naisiin.
Esittelijä on mielestäni pyrkinyt saamaan aikaan tasapainoisen, tarpeellisen ja mahdollisen tekstin erilaisten käsitysten ja näkemysten välillä välttäen liioittelevia ja dogmaattisia asetelmia - tekstin, jossa käsitellään erilaisia mielipiteitä ja tilanteen vakavuutta. Globalisoituminen ei toki ole mikään yleislääke kaikkiin ongelmiimme. Globalisoituminen ei välttämättä tuo tullessaan hyvinvointia tai vaurautta, vaan monissa tapauksissa se johtaa tai voi johtaa eriarvoisuuteen ja köyhyyden lisääntymiseen.
Amsterdamin sopimuksessa säädettiin ensimmäistä kertaa unionin toimivallasta maahanmuutto- ja turvapaikka-asioissa, ja Tampereen Eurooppa-neuvostossa sovittiin, että turvapaikka- ja maahanmuuttokysymykset, jotka ovat erillisiä mutta toisiinsa läheisesti liittyviä kysymyksiä, edellyttävät Euroopan unionilta yhteistä politiikkaa, ja tästä syystä on välttämätöntä arvioida nykyisiä ja tulevia maahanmuuttajavirtoja niiden kaikilta osa-alueilta: humanitaarisia syitä, perheiden yhdistämistä ja taloudellisia syitä, kuten esittelijä jo totesi, väestötieteellisiä muutoksia, työmarkkinatilannetta ja maahanmuuttajien lähtöalueiden tilannetta.
Poliittiselta kannalta kyse on mielestäni valinnasta: joko pidetään kiinni siitä näkemyksestä, että unioni voi edelleen torjua maahanmuuttopaineita, tai sitten hyväksytään, että maahanmuutto jatkuu ja sitä on säänneltävä asianmukaisesti ja että on tehtävä yhteistyötä, jotta maahanmuuton vaikutukset olisivat mahdollisimman myönteisiä sekä unionille että itse maahanmuuttajille ja heidän lähtömailleen.
Tilanne on selvästi vieläkin kriittisempi, kun kyse on siirtolaisnaisista. He ovat alttiita hyväksikäytölle. Tästä syystä on pidettävä myönteisinä kaikkia aloitteita, joissa voimme pohtia tätä asiaa: unionin jokaisen maan väestörakennetta, väestökehitystä, Euroopan unionissa olevien maahanmuuttajien alkuperää, heidän tekemiään korvaavia töitä - toisin sanoen maahanmuuttajien tekemien kotitöiden ansiosta heidät vastaanottaneen maan naiset voivat työskennellä kodin ulkopuolella - syrjäytymistä, prostituutiota sekä elin- ja työoloja.
Tätä kaikkea on käsiteltävä tasapainoisessa kehyksessä, joka koskee kaikkien unionissa oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten oikeuksia ja velvollisuuksia. Tästä syystä olen sitä mieltä, että - ja tätä asiaa on käsiteltävä rohkeasti sen vakavuuden ja tärkeyden takia - olisi hyvä poistaa "Euroopan ja Välimeren alueen kansalaisuuden" kaltaiset käsitteet, jotka aiheuttavat mielestäni sekaannusta ja sulkevat ulkopuolelle. Välimeren, joka on sivilisaatioiden ja kulttuurin kehto, on oltava integroitumisen eikä ulkopuolelle sulkemisen osatekijä.
Olen siis sitä mieltä, että meidän on tuettava naisten integroitumista ja heidän asemansa parantamista, sillä - tämä on syytä muistaa - monissa maissa heitä ei vieläkään pidetä edes kansalaisina. Mitä laajempaa yksimielisyys on, sitä tehokkaampia ovat epäilemättä meidän vaatimuksemme ja toimenpiteemme.

Napoletano
Arvoisa puhemies, mielestäni on saatettava ihmisten tietoon, kenties selkeämmin kuin tämän mietinnön otsikko esityslistassa antaa ymmärtää, tämän keskustelun aiheena olevan mietinnön tarkoitus. En tiedä, kuinka monet kollegat tietävät, että huomenna Maltassa alkaa naisparlamentaarikkojen Euro-Välimeri-foorumin kokous. Tämä foorumi ei ole saanut alkuaan parlamentin aloitteesta. Tänä vuonna on foorumin toinen kokous, ensimmäinen pidettiin viime vuonna Napolissa kansallisten parlamenttien aloitteesta, ja siihen Euroopan parlamentti ei osallistunutkaan, juuri siksi, ettei se perustunut meidän ja kansainvälisten parlamenttien sopimukseen.
Sittemmin parlamentti päätyi minun mielestäni viisaaseen päätökseen osallistua tähän kokoukseen nimeämällä kaksi edustajaa - jäsen Avilésin ja minut - puheenjohtajakokoukseen sekä neljä parlamentin jäsentä foorumin istuntoon. Foorumin puheenjohtajakokouksessa päätettiin antaa Euroopan parlamentin naisille teema "globalisaatio, muuttoliikkeet ja kansalaisuus": saimme tehtäväksemme laatia tätä aihetta koskevan tekstin, ja saman tehtävän saivat myös Tunisian edustajat, koska nämä mietinnöt edustavat kahta erilaista näkökulmaa.
En suoraan sanottuna tiedä, oliko viisasta soveltaa parlamentin äänestystä edellyttävää menettelyä tekstiimme, jonka on oltava hieman pelkkää mietintöä vapaampi. Tämä on aiheuttanut ongelmia: käsittelemällä muuttoliikkeitä ja myös kansalaisuutta olemme todellakin aiheuttaneet joitakin ongelmia kansalaisvapauksien ja -oikeuksien valiokunnassa - ongelmia, jotka saatan ymmärtää - sekä joitakin väärinkäsityksiä ryhmissä, koska tämä Euroopan ja Välimeren alueen kansalaisuuden käsite ei ole oikeudellinen käsite. Haluamme ehdottomasti häivyttää epäilyksen, että nyt voitaisiin puhua jostakin, joka huomenna on hyväksyttävä virallisesti. Tiedämme, kuinka vaikeaa meille on jo viedä eteenpäin kattavaa keskustelua, joka koskee esimerkiksi maahanmuuttopolitiikan koordinointia ja luomista.
Olemme kuitenkin jo aloittaneet Euroopan ja Välimeren alueen kansalaisuuden poliittisen ja kulttuurisen käsitteen käsittelyn, esimerkiksi muutama viikko sitten Brysselissä pitämässämme parlamentaarisessa foorumissa. Mitä tämän käsitteen taakse kätkeytyy? Se, että voimme rakentaa näiden maiden kanssa käynnistämämme kumppanuuden puitteissa suhteet, joiden avulla voidaan käsitellä demokratiakysymyksiä, ihmisoikeuksien kunnioittamista ja yhteisiin arvoihin perustuvan kehityksen suuntaa noissa yhteiskunnissa. Minun näkemykseni on, että tämä on mahdollista ja että se antaa meille mahdollisuuden käsitellä heidän kanssaan esimerkiksi ihmisoikeuksien kunnioittamista - joka nousee usein esiin suhteissa näihin maihin ja jossa on aina tietty sisäisiin asioihin puuttumisen maku - uudelta, tasa-arvoiselta pohjalta, mikä merkitsee haastetta noille yhteiskunnille - mutta myös omillemme - joissa esimerkiksi maahanmuuttoa koskeva aihe synnyttää kulttuurisia ongelmia, jotka liittyvät integraatioon ja kohtaamiseen.
Osoitan siis esittelijälle vetoomuksen. Jos pidätte kiinni siitä, että asiasta äänestetään parlamentissa, luulen, että tämä mietintö on vaarassa. Sen sijaan voimme mielestäni pitää sitä naisten oikeuksien valiokunnan tekstinä, joka ei sido parlamenttia ja joka on väline, jota voimme käyttää ja joka antaa meille enemmän vapautta Maltassa käytävään keskusteluun ilman, että meitä sitoo velvollisuus parlamenttia kohtaan. Kehotan teitä vilpittömästi pohtimaan tätä vaihtoehtoa.

Sanders-ten Holte
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa toteamalla, että on sinänsä hyvä, että esittelijä kiinnittää huomiota ongelmaan, joka käsittelee globalisoitumisen vaikutuksia siirtolaisnaisiin. Minulla on kuitenkin epäilykseni. Mitä hyötyä tästä mietinnöstä on? Edellinen puhuja huomautti jo tästä. Auttaako se työn löytämisessä, ja jos auttaa, niin miten? Ongelmat eivät varmasti rajoitu Välimeren maista tuleviin naisiin, sillä maailman muista osista tulevat naiset joutuvat usein kamppailemaan samojen ongelmien kanssa. Lisäksi ei pidä paikkaansa, että Euroopan parlamentti ei olisi aiemmin käsitellyt näitä ongelmia. Ajattelen tässä mietintöjä naisilla käytävästä kaupasta ja komission tiedonantoa yhteisön maahanmuuttopolitiikasta, josta keskustellaan pian Euroopan parlamentin eri valiokunnissa.
Siksi minun ryhmäni on sitä mieltä, että tämä mietintö on oikeastaan liian epäkypsä ja liian pinnallinen tarjotakseen mitään oleellista keskusteluun. Tässä mietinnössä on myös melkoisesti puutteita. Mainitsen pari niistä.
Olemme tietysti samaa mieltä valtavirtaistamiseen liittyvien kysymysten sisällyttämisestä politiikkaan tällä osa-alueella, mutta teksti tuottaa minulle ongelmia. Hollanninkielisen version 15 kohdassa puhutaan "siirtolaisvirtojen kanavoinnista Eurooppaan", kun taas englanninkielisessä tekstissä puhutaan "siirtolaisvirtojen kiintiöstä". Ryhmäni voi vielä hyväksyä siirtolaisvirtojen kanavoinnin mutta ei varmasti kiintiöiden ottamista käyttöön.
Sitten toinen asia. Euroopan unioni ei ole vielä ratkaissut sisäisesti kansallisten ammattipätevyyksien ja -nimikkeiden vastavuoroisen tunnustamisen ongelmaa. Tämä on tietenkin oleellisen tärkeä asia tämän ongelmaryhmän kannalta, ja siksi liberaalit ovat naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnassa käytyjen keskustelujen aikana pyytäneet jäsenvaltioita tunnustamaan ammattipätevyydet ja -nimikkeet myös Välimeren maista - itse asiassa kaikista maista - tapahtuvan maahanmuuton yhteydessä. Pidän kuitenkin kummallisena mietintöön sisällytettyä ehdotusta erityisesti siirtolaisille tarkoitettujen kotitaloustyöstä tiedottavien toimistojen perustamisesta. Tämä kuulostaa melko suppealta. Itse asiassa ei ole kysymys pelkästään halvasta kotitaloustyöstä.
Sitten kolmas asia. Mietinnössä puhutaan Euroopan ja Välimeren alueen kansalaisuudesta. Onko sellainen olemassa? Saammeko pian myös Euroopan ja AKT-maiden kansalaisuuden tai Euroopan ja Mercosur-maiden kansalaisuuden? Euroopan unionihan on tehnyt sopimuksia myös näiden maiden kanssa. Millainen status tällaisella kansalaisella sitten on? Korkea vai matala status? Tällainen toimenpide voisi kyllä johtaa syrjintään. Voisin vielä jatkaa näitä kysymyksiä.
Siksi ryhmäni päättelee, että on sinänsä hyödyllistä, että siirtolaisnaisten ongelmiin kiinnitetään huomiota mutta että niin on tehty jo aikaisemmin ja paremmin. Tämä mietintö on liian pinnallinen ja yksipuolinen, ja se vivahtaa yksipuoliselta tavalta lähestyä hyvin haavoittuvaa ryhmää. Siksi ryhmäni katsoo, että sen on pakko olla kannattamatta tätä mietintöä tekemistämme parannuksista huolimatta.

Eriksson
Arvoisa puhemies, sallikaa minun aluksi sanoa, että olen hieman hämmästynyt siitä, että käsittelemme tätä mietintöä parlamentin istunnossa, koska naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunta ensin päätti, että hyväksyntä tapahtuisi vain valiokunnassa. Lisäksi toivon, että puhemiehistö ja kaikki poliittiset ryhmät ovat tietoisia siitä, että mietinnön johdanto-osan kappaleiden ja kohtien numerointi vaihtelee eri kieliversioissa, mikä merkitsee sitä, että mahdollisessa huomenna toimitettavassa parlamentin äänestyksessä on erittäin vaikea tietää, mistä äänestämme.
Itse mietinnön sisällöstä olen sitä mieltä, että kun käsittelemme globalisoitumisen vaikutuksia naisiin, käsittelyn lähtökohtana eivät saa olla EU:n ikääntyvän väestön aiheuttamat tarpeet. Inhimillisesti katsottuna ei ole oikein aloittaa siitä päästä. Suhtaudun myönteisesti esittelijä Avilés Perean henkilökohtaiseen näkemykseen pakolaisista, turvapaikanhakijoista ja maahanmuuttajista. Olen täysin samaa mieltä siitä, että heillä on oltava ihmisoikeudet, mutta kun kyse on mietinnön sisällöstä, se ei yksin riitä verrattuna kaikkeen muuhun tekstin. Emme sen vuoksi voi äänestää mietinnön puolesta mahdollisessa huomenna parlamentissa toimitettavassa äänestyksessä.
Vetoan myös esittelijä Avilés Pereaan, jotta hän vetäisi mietintönsä takaisin ja ottaisi huomioon naisten oikeuksien valiokunnassa käydyt keskustelut ja siellä tehdyt äänestykset.

Puhemies
Jäsen Eriksson, haluan sanoa teille, että puhemiehistö on tietoinen vallitsevista kieliongelmista, jotka voivat itse asiassa vaarantaa huomisen äänestyksen onnistumisen. Parlamentin kielipalvelujen yksiköt tietävät tämän tilanteen ja tekevät tänä iltana kaikkensa sen hyväksi, että äänestys voitaisiin toimittaa huomenna täysistunnossamme selkeästi kaikilla tarvittavilla kielillä.

Cappato
Arvoisa puhemies, totta puhuen en ollut tietoinen edellisissä puheenvuoroissa esille nostetuista ongelmista, siitä, onko mahdollista tyytyä valiokunnassa hyväksyttyyn tekstiin vai ei, vai lähdetäänkö tuleviin kansainvälisiin kokouksiin parlamentissa hyväksytty teksti mukana. Olen kuitenkin sitä mieltä, että Euroopan parlamentin jäsenten hyväksymä teksti luultavasti on valtuutuksiltaan suppeampi, jos näin halutaan sanoa, mutta samalla edustavampi: ne, jotka lähtevät edustamaan parlamenttia, voivat kuitenkin tasapainotella viisaasti näiden kahden kriteerin välillä. Minusta kuitenkin vaikuttaa siltä, että kysymyksestä on keskusteltu ja myös väitelty, enkä siksi halua puhua siitä enempää: toivon, että keskusteluun osallistuvat pääsevät asiasta sopimukseen.
Pyysin puheenvuoron vain ilmaistakseni sitä vastoin tyytyväisyyteni muutamaan seikkaan, jotka on ilmaistu selkeästi tässä mietinnössä ja joita kansalaisvapauksien valiokunta, jonka alaan maahanmuuttokysymykset läheisesti kuuluvat, ei ole vielä kyennyt ilmaisemaan näin selkeästi: viittaan erityisesti siihen mietinnön kohtaan, jossa parlamentti "korostaa maahanmuuton epäoikeutettujen esteiden ja ihmisillä, erityisesti naisilla käytävän kaupan välistä yhteyttä ja pyytää jäsenvaltioita tarkistamaan joutuisasti kansallista lainsäädäntöään työluvista ja maahanmuuttajien aseman laillistamisesta".
Minun mielestäni tästä kohdasta, joka on ilmaistu erittäin tiiviisti, yksinkertaisesti ja selkeästi, käy ilmi keskeinen syy ongelmaan, niihin jännitteisiin ja kielteisiin vaikutuksiin, joita on maahanmuuttoa koskevalla kieltoihin perustuvalla lainsäädännöllä, joka mielestäni koituu yksinomaan Eurooppaan tulevien maahanmuuttajanaisten vahingoksi.
Toinen kohta, joka antaa aihetta suureen tyytyväisyyteen ja jota toinen toimivaltainen valiokunta, työllisyys- ja sosiaalivaliokunta, ei ole koskaan ilmaissut yhtä selkeästi, koskee puolestaan työhön liittyvää kysymystä: mietinnössä todellakin kehotetaan "jäsenvaltioita laillistamaan ja myöntämään asianmukaisen oikeudellisen aseman palvelualan työpaikoille, joissa työskentelee etupäässä siirtolaisnaisia". Laillistamaan, lisään, myös vapauttamalla sääntelyä, joka myös tältä osin on jäykkää ja byrokraattista lupien myöntämisessä ja tämäntyyppisen työn velvollisuuksien määrittelyssä; nämä velvollisuudet ovat nykypäivän Euroopassa aivan riittämättömät ja johtavat varsinkin maahanmuuttajanaisten syrjäytymiseen ja laittomaan työhön. Aplodit siis näistä kahdesta asiasta.
Sitä vastoin olen paljon vähemmän innostunut uutta tutkimuskeskusta koskevasta ehdotuksesta. Minun mielestäni Euroopan unionin tutkimuskeskuksista saatuja kokemuksia pitäisi todellakin analysoida kokonaisuutena: minusta nämä kokemukset ovat olleet hyvin kielteisiä kokemuksia sellaisten byrokraattisten koneistojen luomisesta, jotka ovat kovin tehottomasti pyrkineet niille kuuluviin tiedon ja osaamisen levittämistä koskeviin tavoitteisiin, ja tehottomia ovat olleet valistuskampanjatkin. Luottaisin paljon enemmän sääntöihin, joilla annetaan lisää vapauksia ja oikeuksia maahanmuuttajanaisille, kuin ajatuksiin korvata politiikkoja koskeva yksimielisyys valistuskampanjoilla: uskon enemmän sääntöihin, joilla taataan oikeudet ja vapaudet, kuin valistuskampanjoihin suunnattaviin investointeihin.
Sama on sanottava myös tästä kansalaisuuskysymyksestä. Olen sitä mieltä, että "kansalaisuuden" kaltaisen termin yhteydessä on joko määriteltävä tarkka oikeudellinen asema, oikeudet ja niitä vastaavat velvollisuudet, siis oikeudet, jotka takaavat uusia vapauksia, tai muuten siitä tulee termi, joka aiheuttaa sekaannusta.
Tämän halusin sanoa kyseisestä mietinnöstä.

Sartori
Arvoisa puhemies, minäkin onnittelen jäsen Avilés Pereaa erinomaisesta työstä ja siitä, että hän on tuonut tämän mietinnön tänään keskusteluun. On kuitenkin epäilyksettä korostettava kahta asiaa, jotka ovat tulosta myös valiokunnassa käydystä keskustelusta ja useista enemmistöpäätöksistä, jotka ovat jollakin tavalla tuoneet mietintöön joitakin minun mielestäni kyseenalaisia näkemyksiä tai tukeneet niitä.
Jaan siis mietinnön kahteen osaan: ensimmäisessä osassa, johon yhdyn täysin, esittelijä esittää erittäin rohkeasti merkittävän laillisuutta koskevan vaatimuksen onnistuen jotenkin ennakoimaan kaikissa Euroopan valtioissa esiintyvää tarvetta käsitellä kerrankin maahanmuutto-ongelmaa kokonaisuutena, nyt tietoisena siitä, että unionin valtioilla ei enää voi olla yksittäisiä ja erilaisia politiikkoja tällä näin vaikealla ja arkaluonteisella alalla, ja määrittelemään, mitkä ovat sekä maahanmuuttajien että vastaanottajamaiden oikeudet ja velvollisuudet. Samaan aikaan tämän politiikan puitteissa on toki tarkasteltava hyvin huolellisesti heikoimmassa asemassa olevien kansanosien - naisten ja lasten - roolia. Tästä näkökulmasta mietintö on erittäin hyödyllinen, ja lisäksi siinä tarkastellaan uudelleen joitakin Tampereen Eurooppa-neuvostossa jo ilmaistuja suuntaviivoja ja päätöksiä.
Ilmaisen sen sijaan tyytymättömyyteni ensi sijassa kahteen asiaan. Myös minulla on vaikeuksia hyväksyä uutta tutkimuskeskusta - pidän tutkimuskeskuksia jäykistävinä ja vaikeuttavina tekijöinä - ja samoin minulla on vaikeuksia hyväksyä termiä "Euroopan kansalaisuus" tai peräti "Euroopan ja Välimeren alueen kansalaisuus", jolla ei ole kerta kaikkiaan minkäänlaista oikeudellista asemaa ja joka aiheuttaa hämmennystä.

Fiebiger
Arvoisa puhemies, kaikissa jäsenvaltioissa harjoitetaan nais- ja perheasiain politiikkaa. Sen muoto määräytyy pääasiassa valtioiden perustuslakien ja poliittisten toimielinten mukaan. Huolimatta siitä, että naisten palkkatyöhön liittyvissä asioissa ja tasa-arvorajojen soveltamisessa koko Euroopan alueella on saatu aikaan edistystä, esiintyy sukupuolten välistä epätasa-arvoa edelleen. Tärkeimmät aiheet esitetään mietinnössä oikein. Näitä ovat naisten itsenäinen ammatin harjoittaminen, sukupuolten väliset palkkaerot, työllistämismuotojen eroavaisuudet sekä palkaton työ.
Taloudellisella epävakaudella on vakavia seurauksia perheiden yksilöllisille elinehdoille, ja naiset kärsivät kovasti siitä aiheutuvasta taakasta. Sen näkemyksen, jonka mukaan ihmisen suorituksilla on tärkeämpi merkitys kuin hänen sukupuolellaan, on määrä mennä läpi 8. maaliskuuta. Perheväkivalta ja stereotypiat, etten sanoisi suorastaan keskiaikaiset käsitykset naisten panoksesta yhteiskunnassa, on vihdoinkin saatava loppumaan. Tahdon sellaisen Euroopan, jossa miesten ja naisten, ulkomaalaisten ja maahanmuuttajien tasa-arvoisuus on lisävoitto eikä mikään taloudellinen rasite. Mietinnössä arvioidaan, ettei näiden asioiden laita ole parhain päin.
Siitä huolimatta maahanmuuttajien määrä kasvaa, mistä voi päätellä, että Euroopan unionissa on todellakin aika luoda maahanmuutolle parhaat edellytykset, muuten konfliktit voivat kärjistyä. Näitä asioita pitäisi käsitellä mietinnössä laajemmin. Muistutan teitä edessä olevasta itälaajentumisesta, jonka myötä monet naiset tuovat unioniin uusia perinteitä ja uusia kulttuureja, jotka pitää ottaa käyttöön eikä rajata erilleen.

Nielson
. (EN) Arvoisa puhemies, on yleinen harhakäsitys, että globalisaatiosuuntaukset ja niihin liittyvät politiikat ovat sukupuolineutraaleja. Tämä seikka on hyvä pitää mielessä, kun keskustelemme siirtolaisnaisten ongelmista Euroopassa.
Komissio ei pidä "nollatasoon" perustuvaa maahanmuuttopolitiikkaa realistisena sen enempää kuin tarkoituksenmukaisenakaan. Se, ettei politiikkaa ole koskaan pantu kunnolla täytäntöön, ei johdu ainoastaan perheiden yhdistämisen oikeutetusta tarpeesta, vaan myös taloudellisista syistä.
Tulevaisuudessa väestön rakenteeseen liittyvät tekijät - työvoiman ja koko väestön ikääntyminen - todennäköisesti kasvattavat pikemminkin kuin vähentävät maahanmuuton tarpeellisuutta ja ymmärrettävyyttä. Tässä prosessissa meidän täytyy ehkäistä sukupuoleen perustuvia syrjiviä käytäntöjä. Aktiivisen tasa-arvon edistäminen on erittäin tarpeellista.
Viime vuonna 22. marraskuuta esittämässään yhteisön maahanmuuttopolitiikkaa koskeneessa tiedonannossa komissio sanoi, että maahanmuutto voi olla lyhyellä aikavälillä tärkeä tekijä väestön kasvulle ja saattaa tarjota muitakin vastauksia väestön rakenteen muutoksiin. Se ei ole itsessään tehokas keino työmarkkinoiden epätasapainon käsittelyyn, mutta se saattaa helpottaa työntekijäpulaa rakennepoliittisen kokonaisstrategian puitteissa. Siirtolaisilla, myös siirtolaisnaisilla, saattaa olla erityinen rooli joillakin aloilla, joilla ikääntyneiden ihmisten lisääntyminen vaikuttaa voimakkaimmin, samalla kun lailliset siirtolaiset, joista suurin osa on tuolloin työiässä, auttavat keventämään vanhuksista työikäiselle väestölle aiheutuvaa taloudellista taakkaa.
Komissio esitti joulukuussa 1999 perheiden yhdistämistä koskevan direktiiviluonnoksen, jossa perheenjäsenille annetaan muun muassa oikeus saada välittömästi yleissivistävää ja ammatillista koulutusta sekä työtä. Seuraavassa vaiheessa esitetään direktiiviluonnos pysyvästi maahan asettautuneiden asemasta ja ehdotus kolmansien maiden kansalaisten päästämisestä jäsenvaltioiden alueelle palkkatyötä ja itsenäistä ammatinharjoittamista sekä opiskelua varten.
Amsterdamin sopimuksessa on selkeästi mainittu sukupuolten tasa-arvo yhtenä Euroopan yhteisön tavoitteista. Tämä koskee niin sisäisiä kuin ulkoisia politiikkojamme. Lisäksi on tehty useita poliittisia päätöksiä, joilla nimenomaan vaaditaan, että kehitysyhteistyössä otetaan huomioon tasa-arvoa koskevat näkökohdat. Sukupuolten tasa-arvon edistämiseksi asiana, joka koskettaa kaikkia politiikkoja, ohjelmia ja hankkeita, esittelen lähiaikoina komission jäsenten kollegiolle toimintaohjelman sukupuolten tasa-arvon valtavirtaistamisesta kehitysyhteistyön alalla.
Globalisaatio ja nykyteknologia helpottavat ihmisillä käytävää kauppaa. Ihmisillä ja etenkin tytöillä ja naisilla käytävään kauppaan ei liity ainoastaan seksuaalista hyväksikäyttöä, vaan myös työvoiman hyväksikäyttöä orjatyötä muistuttavissa oloissa.
Perinteinen muuttovirta tiettyjen kolmannen maailman alueiden ja länsimaisten määränpäiden välillä jatkuu yhä. Vielä huolestuttavampaa on EU:hun Keski- ja Itä-Euroopasta kaupattujen naisten ja tyttöjen määrän lisääntyminen. Komissio on ryhtynyt merkittäviin toimiin ihmisoikeusrikkomuksia vastaan. Oikeus olla joutumatta syrjinnän kohteeksi on yksi perusihmisoikeuksista, olipa syrjinnän taustalla kansallisuus, sukupuoli, rotu tai etninen alkuperä, uskonto tai vakaumus, vammaisuus, ikä tai sukupuolinen suuntautuminen. Siksi komissio on erittäin tyytyväinen, että Amsterdamin sopimuksessa annetaan sen 13 artiklassa yhteisölle valta torjua kaikilla näillä perusteilla tapahtuvaa syrjintää. Ihmisoikeuksien edistäminen ja suojeleminen ovat olennaisia osia EU:n ihmisoikeuspolitiikkaa.
Siirtolaisnaiset ovat erityisen alttiita syrjinnälle ja sosiaaliselle syrjäytymiselle. Työllisyysstrategia ja sosiaalirahastot on suunniteltu syrjinnän torjumiseksi ja yhteiskunnallisen osallisuuden turvaamiseksi. Kaksi hiljattain hyväksyttyä direktiiviä käsittelee syrjintää, toinen liittyy työntekoon ja toinen rotusyrjintään. Molempiin on sisällytetty sukupuolinäkökulma ja ohjelma tukee siirtymävaiheen toimia.
Siirryn nyt naisten asemaan työmarkkinoilla, ja muistutan teille, että yhteisön työllisyysstrategian, jonka painopisteisiin kuuluvat työllistyvyys, yrittäjyys, mukautumiskyky ja yhtäläiset mahdollisuudet, tavoitteena on tukea jäsenvaltioiden ponnisteluja rakenneuudistusten toteuttamiseksi niiden työllisyys-, sosiaaliturva- ja verotusjärjestelmissä. Tässä on kyse tasa-arvosta. Tässä on kyse myös syrjinnän korvaamisesta taloudellisesti kannattavalla ajattelutavalla sekä kaikkien työtä tarvitsevien ja haluavien yrittäjyyden ja luovuuden tukemisesta. Tämä edellyttää yhteiskuntamallimme uudistamista siten, että kaikki ihmiset, niin naiset kuin miehetkin, otetaan mukaan osallistuvaan taloudelliseen ja sosiaaliseen Eurooppaan, jossa kaikille tarjotaan yhtäläiset mahdollisuudet, yhtäläinen mahdollisuus pätevyyden hankkimiseen ja yksilöiden henkilökohtaiseen kehittymiseen sekä näihin liittyvää tukea. Euroopan rakennerahastoilla on merkittävä osuus tässä prosessissa.
Siirtolaisnaisten oikeuksien turvaaminen liittyy pohjimmiltaan hyvään hallintotapaan, joka perustuu molempien sukupuolten yhteisiin arvoihin muuttuvassa maailmassa. Kyse on suvaitsevaisuudesta, nykyaikaistamisesta ja eri politiikan välineiden parantamisesta. Kyse on myös demokratiasta ja yhteisvastuullisuudesta. Tasa-arvoinen edustus on tässä keskeinen asia. Naisten osallistuminen poliittiseen ja yhteiskunnalliseen elämään on olennaisen tärkeää hyvälle hallintotavalle niin Euroopassa kuin kaikkialla muuallakin. Naisten ääniä ei vieläkään kuulla tarpeeksi tärkeillä poliittisilla aloilla. Tarvitaan rakenteellisia muutoksia niiden kuuluvuuden parantamiseksi. Globalisaation haasteisiin vastaamiseksi tehtäviin toimielinuudistuksiin täytyy liittää naisten tasavertainen osallistuminen poliittiseen prosessiin. Useat näistä asioista ovat hyvin tunnettuja, pitkäaikaisia haasteita. Toivottavasti voimme kohdata nuo haasteet voimakkaalla tahdolla tehdä se, mitä poliittisesti tarvitaan.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komission jäsen Poul Nielson.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Kehitysyhteistyöpolitiikka
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Gemellin laatima kehitysyhteistyövaliokunnan mietintö (A5­0059/2001) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille Euroopan yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikasta (KOM(2000) 212 - C5­0264/2000 - 2000/2141(COS)).

Gemelli
. (IT) Arvoisa puhemies, haluaisin ennen kaikkea kiittää komission jäsentä, koska hän on tämän mietinnön vuoksi vieraillut kehitysyhteistyövaliokunnassa useaan otteeseen ja siten antanut panoksensa valiokunnassa käytyyn keskusteluun ja rikastuttanut sitä. Minun on myös kiitettävä valiokunnan puheenjohtajaa ja kaikkia ryhmien koordinaattoreita sekä kaikkia kollegoja, jotka ovat halunneet osallistua tämän mietinnön laadintaan ja hiomiseen ja suhtautuneet hyvin avoimesti kehotukseeni tehdä tästä mietinnöstä asiakirja, josta vallitsee erittäin suuri yksimielisyys ja jonka taakse saadaan parlamentin suuri enemmistö, jotta siihen saataisiin koottua Euroopan parlamentin kaikki näkemykset. Lopuksi haluan kiittää myös muihin valiokuntiin kuuluvia kollegojani: ulkoasioiden valiokunnan kollega Carrilhoa, budjettivaliokunnan Jutta Haugia, teollisuusvaliokunnan Caroline Lucasia ja naisten oikeuksien valiokunnan Patsy Sörensenia, jotka ovat lausunnoillaan antaneet panoksen tämän mietinnön laatimiseen.
Mietintö perustuu joihinkin perusperiaatteisiin: näitä ovat ympäristönsuojelua koskevan luonnollisen tasapainon palauttaminen; ravintoketjun suojelu ekosysteemin varjelemiseksi; lajien monimuotoisuuden säilyttäminen; omavaraiseen kestävään talouteen pyrkiminen; riistoa harjoittaviin teollisiin monokulttuureihin kohdistuvat rajoitukset; ja lisäksi luonnollisen tasapainon palauttaminen myös antropologiseen kehitykseen sekä vastuullisten suhteiden luominen miesten ja naisten, aikuisten ja lasten, työikäisten ja vanhusten välille niin, että lähtökohdaksi otetaan yhteiskunnallinen yksikkö, jota miehet, naiset ja lapset edustavat.
Toinen periaate koskee kulttuuritekijänä tietoista ja itseohjautuvaa kehitystä pyrkimyksissä kohti parempia elinoloja: tarvitaan paikalliskulttuurin kehittämiseen ja parantamiseen tähtääviä, itseään ruokkivia hankkeita; lisäksi tarvitaan tietoisuutta institutionaalisesta roolista ja tarpeesta ottaa yksityissektori mukaan kehitysohjelmiin; lisäksi on kiinnitettävä erityistä, aivan erityistä huomiota lasten maailmaan, joka on poliittisena kategoriana näkymätön osa yhteiskuntaa ja jolla ei ole ääntä eikä oikeuksia; lisäksi on tunnustettava se vahva rooli, joka naisilla on aina ollut yhteiskunnallisissa konteksteissa perheestä ja työelämästä lähtien.
Nämä ovat ne suuntaviivat, joiden pohjalta valiokunnassa on käyty keskustelua Euroopan komission tiedonannosta, jota me pidimme hieman rajoittuneena Euroopan unionin kehitystä koskevien näköalojen osalta. Ja koska ei ole mahdollista esittää kattavaa yhteenvetoa näin monimutkaisesta työstä, minun on vain sanottava, että köyhien asema on nyt heikompi kuin vuonna 1960 eli 40 vuotta sitten, että koulutustaso on heikentynyt ja että enää ei pystytä keskustelemaan yksilöstä, henkilöstä, yksittäisestä tapauksesta, vaan maailman köyhyyttä tarkastellaan tilastojen ja taloudellisten näkökohtien valossa.
Myös velka on ongelma, johon voidaan ja johon pitää puuttua niin, että valtioiden talousarvioiden valvonta saadaan toteutettua ja suoritukset tarkistettua ja suunnattua uudelleen köyhyyden torjuntaan. Vastaavasti maaseudun kehitystä on parannettava, painotettava ja lisättävä myös megalopolien rakentamisinnon vastapainoksi.
Konfliktien ehkäisystä puheen ollen, mielestäni siihen puututtiin varsin kattavasti jäsen Carrilhon ulkoasian valiokunnan puolesta antamassa lausunnossa, ja olen sitä mieltä, että tähänkin voidaan puuttua kehityspolitiikkojen alueellistamisella.
Haluaisin korostaa vielä erästä seikkaa: minusta vaikuttaa siltä, että kehitystä ja köyhyyden torjuntaa koskeviin ongelmiin on taipumusta puuttua antamalla tehtävä monikansallisille elimille. Minusta ne eivät ole sopivia tähän tehtävään. Mielestäni sitä vastoin on hyödynnettävä sellaisten kansalaisjärjestöjen roolia, joilla on oltava suorat yhteydet kehittyvien maiden väestöihin.
Yhteenvetona: en tiedä, onnistummeko tällä mietinnöllä puuttumaan näihin ongelmiin. Olen vain sitä mieltä, että on paljon lapsia, naisia ja miehiä, jotka tarvitsevat apuamme, ja meidän on puolustettava heitä.

Carrilho
Arvoisa puhemies, lyhyen puheenvuoroni tarkoitus on vain korostaa eräitä näkökohtia, joihin viittasin jo esittelemässäni ulkoasiain valiokunnan mietinnössä. Ensiksikin: tämä komission asiakirja on kiitettävä, ei vain siksi, että siinä pyritään korjaamaan konkreettisia näkökohtia kehitysyhteistyöpolitiikan harjoittamisessa, vaan myös siksi, että siinä yritetään luoda tälle toiminnalle yleisempi kehys, joka saa laajempaakin merkitystä Helsingin Eurooppa-neuvostossa saavutetusta sopimuksesta. Kollega Gemellin mietintö syvensi sisältöä ja antoi enemmän johdonmukaisuutta tälle päämäärälle, sen vuoksi se ansaitsee kiitoksen.
Toiseksi: haluaisin vielä kerran kiinnittää huomiota siihen etuun, joka seuraisi kehityspolitiikan ja ulkopolitiikan paremmasta koordinoinnista yhteisön sisällä. Itse asiassa tiedämme kaikki, että Euroopan unionin osallistumisella kehitysmaiden tukemiseen on huomattavaa painoarvoa ja että olemme suurimpia lahjoittajia maailmassa, mutta näitä tosiseikkoja ei ole kyllin hyvin tiedostettu, ei rahoituksen tasolla - etenkään kompromisseista ja luoduista odotuksista puheen ollen - eikä siinä vastuussa, joka tästä seuraa, kun ajatellaan poliittista vaikutusvaltaa kyseisten maiden kehitysprosesseihin. Yhteinen strategia Euroopan unionin legitiimin kansainvälisen merkityksen lujittamiseksi yhteistyön periaatteiden ja ihmisoikeuksien puolustamisen kautta voi vain hyödyttää valtioita, jotka pyrkivät suojattomina tai jopa uhreina etenemään asteittain yhä korkeammalle kohti kumppanuusasemaa.
Kolmanneksi ja viimeisenä: kehityspolitiikkaa on tehostettava pääasiassa luomalla tehokkaampi järjestelmä ohjelmien ja niiden tulosten paikan päällä tapahtuvaa seurantaa, valvontaa ja arviointia varten. Tämä voisi mahdollisesti käydä päinsä perustamalla uusia hallinnointielimiä, mutta ainakin sen pitäisi kaiketi tapahtua käyttämällä paremmin hyödyksi olemassa olevia, etenkin valtuuskuntien voimavaroja, ja tekemällä yhteisön ulkoasiain yksiköissä todellinen uudistus.

Corrie
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa onnittelemalla jäsen Gemelliä siitä, että hän sai kehitysyhteistyövaliokunnan hyväksymään yksimielisesti hänen mietintönsä. Se ansaitsee samanlaisen kohtelun parlamentilta.
Voidaan sanoa, että kaikki parlamentin poliittiset ryhmät osallistuivat merkittävästi työhön, sillä jäsen Gemelli hyväksyi lukuisia tarkistuksia valiokuntavaiheessa. Mietinnössä laaditaan perusta kehitysyhteistyöpolitiikalle tulevaksi vuosikymmeneksi. Jotkin siinä esitetyt tilastot ovat pelottavia, kuten alle 15-vuotiaiden lasten määrä kehitysmaissa, äärimmäinen köyhyys, jossa suurin osa heistä elää, sairauksien, kuten aidsin, malarian ja tuberkuloosin vitsaukset, valtava ja yhä syvenevä kuilu kehittyneiden maiden ja kehitysmaiden välillä sekä ennusteet, joiden en usko toteutuvan esitetyissä aikatauluissa. Viimeisenä on Euroopan unionin valtava urakka auttaa poistamaan nämä ongelmat.
On rohkaisevaa, että komissio on omasta aloitteestaan tajunnut, ettemme voi jatkaa samalla tavalla kuin tähän saakka, että meidän täytyy etsiä uusia rakenteita ja malleja sitoumusten ja maksujen välisen kuilun kuromiseksi ja että kehitysrahastojen käyttöä täytyy parantaa. Kaupankäynti on kaiken avain. Kannatan pitkälti sen ajattelumallia. Meidän täytyy parlamentissa tukea sen ponnisteluja. Hajauttaminen on välttämätöntä, jotta voimme hyödyntää paremmin edustustojamme ja vähentää byrokratiaa ja ajanhaaskausta.
Alueellisesta yhteistyöstä ja yhdentymisestä viime vuonna laaditun mietinnön esittelijänä olen iloinen, että edistystä jatketaan tähän suuntaan Länsi-Afrikan valtioiden talousyhteisön johdolla. Vain jos alueen sisäistä kauppaa vahvistetaan, voivat useat kansakunnat kohdata globalisaation ja WTO:n säännöt. "Kaikki paitsi aseet" -aloite on suuri edistysaskel. Jotta kehitysavusta olisi mahdollisimman paljon hyötyä, täytyy kansallisvaltioiden, rahoituslaitosten ja komission välistä yhteistyötä tiivistää. Komission pitäisi toimia koordinoijana päällekkäisyyksien välttämiseksi, eikä se saisi puuttua kehitysyhteistyön käytännön toimiin, jotka pitäisi antaa näihin asioihin erikoistuneiden järjestöjen hoidettaviksi.
Vaikka myöntämällä talousarviotukea kansallisille hallituksille rahaa voidaan käyttää enemmän ja nopeammin, sitä on paljon vaikeampaa valvoa, ja seurannan pitää olla korkealaatuista. Emme saa luopua yrittäjien pienimuotoisesta tukemisesta. Tässä kohdin kehitysyhteistyövaliokunnan jäsenten pitäisi muistuttaa komissiota aktiivisemmin sen velvollisuuksista. Komissio on esittänyt kuusi ensisijaista periaatettaan, joita kaikkia voimme tukea voimakkaasti. Myös näiden kuuden välinen järjestys on tärkeä. Emme saa koskaan unohtaa, että ilman rauhaa, vakautta, hyvää hallintotapaa ja oikeusvaltioperiaatetta ei millään viidestä muusta painopistealueesta voida toimia.

Sauquillo Pérez del Arco
Arvoisa puhemies, haluan onnitella esittelijä Gemelliä työstä, jonka hän on tehnyt laatiessaan tämän mietinnön, josta kaikki ryhmät pääsivät lopulta yksimielisyyteen valiokunnassa, vaikka se ei ollutkaan helppoa, kuten täällä on jo sanottu.
Tässä mietinnössä käsitellään erästä koko ajan monimutkaistuvaa ilmiötä, nimittäin globalisaatiota, erityisesti ympäristöongelmissa ja maahanmuuttajavirtoihin liittyvässä ongelmassa, jolla on yhä suurempi merkitys määriteltäessä Euroopan unionin roolia maailmassa.
Sosialistiryhmä on aina katsonut, että kehitysyhteistyöpolitiikan on oltava Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden ulkoisten toimien olennainen ulottuvuus. Tähän on kaksi perimmäistä syytä: ensimmäinen syy on, että alikehittyneet olot, joissa elää vähintään 800 miljoonaa ihmistä, ovat mielestämme täysin luonnottomia, yhteiskunnallisesti epäoikeudenmukaista ja taloudellisesti tehotonta. Toinen syy on, että yhteisvastuullisuuden ja yhteenkuuluvuuden periaatteiden, joihin Euroopan unioni perustuu, on mielestämme ohjattava globalisaatiota, jotta se olisi kestävää. Suosittelenkin niille, jotka eivät ole vakuuttuneita tästä, että he lukisivat Susan Georgen uusimman esseen.
Emme kuitenkaan tue mitä tahansa kehitysyhteistyöpolitiikkaa. Arvoisa komission jäsen, jos kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteena on köyhyyden poistaminen, kuten te ja neuvosto olette useaan otteeseen julistaneet, ette saisi alustavissa talousarvioesityksissänne leikata määrärahoja kehitysmailta muiden ulkoisten sitoumusten takia. Jos sen vuoksi on nostettava rahoitusnäkymien ylärajaa, nostakaa sitä, mutta ellette nosta sitä, muuttakaa puheitanne. Jos otamme mallia OECD:n kehitysapukomitean (DAC) suunnitelmasta köyhyydentorjuntastrategioiden järkeistämisessä, meidän on otettava mallia kehitysapukomiteasta myös talousarvioiden rakenteessa, jotta voimme arvioida politiikkamme tehokkuutta suhteessa tavoitteisiimme. Tämän parlamentti hyväksyi, ja tätä me haluamme.
Jos komissio haluaa Eurooppaan uusia hallintotapoja, joissa kansalaisyhteiskunnan kanssa käytävällä vuoropuhelulla on keskeinen osa, meidän on autettava niitä järjestöjä, jotka ovat kaikkein edustavimpia edistymisessä Euroopan unionissa. Emme siis voi harjoittaa tätä politiikkaa yhtä ailahtelevasti kuin tähän asti.
Gemellin mietintö on hyvä. Myös komission tiedonanto on hyvä, vaikka siinä ei ole konkreettisia ehdotuksia eikä mitattavissa olevia sitoumuksia, kuten mietinnössä on jo sanottu. Kumpikin asiakirja on pelkkää märkää paperia, ellei niitä muovata käytäntöön. Lähikuukausina pidetään useita maailmankonferensseja, joissa aloitetaan uudelleen keskustelu kehitysyhteistyön suurista aiheista: rasismin vastainen maailmankonferenssi, kehitysmaita käsittelevä Yhdistyneiden Kansakuntien konferenssi ja ensimmäinen aidsia käsittelevä konferenssi. Kaikki nämä aiheet vaikuttavat omaan politiikkaamme. Esimerkiksi rasismi liittyy hyvin läheisesti maahanmuuton ongelmiin, joita puolestaan on analysoitava lähtömaiden kehityksen kannalta, ja aids liittyy hyvin läheisesti patenttipolitiikkaan ja lääketeollisuuteen.
Euroopan parlamentin sosialistiryhmä puoltaa Euroopan unionin aktiivista osallistumista näihin konferensseihin, ja tästä syystä on välttämätöntä, että Euroopan yhteisön kehitysyhteispolitiikka on tehokasta, yhdenmukaista ja yhtenäistä. Siinä mielessä toivomme, että tämä mietintö olisi myönteinen.

Van den Bos
Arvoisa puhemies, verrattuna komissioon parlamenttimme ei kykene asettamaan painopisteitä hyvin. Nyt keskeisenä kysymyksenä on, kannatammeko kuutta painopistettä sellaisina kuin komissio on ne muotoillut. Vastaus on myönteinen sillä edellytyksellä, että liikenteen rinnalle on lisättävä myös viestintä ja energia.
Euroopan unionin on keskityttävä mahdollisimman tehokkaasti niihin osa-alueisiin, joissa sillä on lisäarvoa. Tässä yhteydessä on oleellisen tärkeää, että kehitysmaissa on asianmukaisesti toimiva viranomaisjärjestelmä. Jos oleellisia tehtäviä - oikeusvaltion periaatteiden noudattamista, terveydenhuoltoa, koulutusta ja infrastruktuuria - ei hoideta hyvin, ei ole mahdollista osallistua vapaaseen markkinatalouteen hyvällä tavalla. Mielestäni hallintokapasiteetin kehittäminen saa siksi olla ensimmäisellä sijalla painopisteiden tärkeysjärjestyksessä.
Vielä tärkeämpää kuin toimielinten vahvistaminen sellaisenaan on vallan väärinkäytön, korruption ja rajoittamattoman väkivallan torjuminen. Myös alueellisen yhteistyön kehittämisen on saatava uusi sysäys. On parempi tehdä mieluummin vähän asioita erittäin hyvin kuin paljon asioita huonosti. On kysymys tehokkuudesta. Siksi komission ja jäsenvaltioiden politiikkojen on täydennettävä toisiaan. Tilanne ei siis saa olla sellainen, että Eurooppa seuraa jäsenvaltioita tai jäsenvaltiot Eurooppaa.
Myös paljon puhuttu sisäinen johdonmukaisuus on oleellisen tärkeää tämän politiikan onnistumisen kannalta. Lisäksi on erittäin tärkeää, että voimme myös toteuttaa nyt asettamamme painopisteet pätevän henkilöstön ansiosta.
Köyhyyden vähentäminen maailmassa on tärkeämpää kuin oman rikkauden lisääminen. Siksi kehitysyhteistyöpolitiikan täytyy todellakin muodostaa tärkein osa yhteisön politiikkaa. Se on mahdollista vain siinä tapauksessa, että parlamentti myös itse asettaa tarkkoja painopisteitä eikä toimi holtittomasti tehtäessä tarkistuksia Gemellin hyvään mietintöön. Komission ehdotuksia täytyy nyt työstää edelleen selkeäksi strategiaksi. Myös parlamenttimme on nyt pidettävä tätä ehdottoman tärkeänä painopisteenä.

Rod
Arvoisa puhemies, yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikan on mahdollistettava puitteiden luominen keskustelulle unionin yhteistyökumppaneiden kanssa, EU:n toiminnan koordinoiminen muiden lahjoittajien, etenkin jäsenvaltioiden kanssa ja johdonmukaisuuden lisääminen muiden yhteisön politiikkojen, etenkin kauppapolitiikan ja yhteisen maatalouspolitiikan kanssa. Mutta komission nykyinen lähestymistapa ei johda asianmukaiseen politiikkaan, koska se on edelleen riippuvainen markkinoiden toiminnasta ja WTO:n, IMF:n ja Maailmanpankin sanelemista säännöistä, jotka ovat yhä kehitysmaille epäedullisia. On vain todettava, että liberaali maailmanlaajuistamispolitiikka ei ole onnistunut edistämään niiden kehitystä. Gemellin mietinnössä todetaan, ja syystäkin, että kehitysmaiden taloudellinen ja sosiaalinen tilanne ja ympäristön tila on huonontunut, köyhyys on lisääntynyt ja maailmanlaajuistumisella on ollut kielteinen vaikutus näihin maihin. Mietinnössä suositellaan WTO:n sääntöjen tarkistusta kehitysmaiden huomioon ottamiseksi.
On kuitenkin palautettava mieleen kestävän kehitysyhteistyöpolitiikan perusperiaate: tuensaajien on itse määriteltävä oma kehitysstrategiansa omista tarpeistaan käsin. Tässä kohden logiikka on kuitenkin juuri päinvastainen: Euroopan yhteisö katsoo oikeudekseen vaatia, että yhteistyökumppanit käyttävät tuen kuudella yhteisön ensisijaiseksi määrittämällä alalla. Tämä on perusluonteinen ristiriita, josta on päästävä eroon. Ajammeko nyt niiden maiden etua, joita halutaan niin sanotusti auttaa, vai Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden etua? Mihin Euroopan unionin suorat intressit päättyvät ja mistä sen kehitysyhteistyöpolitiikka alkaa?
Kehitysmaiden on selvästi vaikea puolustaa etujaan kansainvälisessä yhteisössä. Esimerkiksi terveydenhoitoalalla monikansalliset lääkeyhtiöt hyökkäsivät oikeusteitse Etelä-Afrikkaa vastaan. Yhdysvallat tuomitsi Brasilian, koska se valmisti tai toi maahan yleislääkkeitä halvemmin kustannuksin torjuakseen aidsia, vaikka tämä tauti tappaa parhaillaan miljoonia ihmisiä Brasiliassa.
Euroopan yhteisön on saatava äänensä kuuluville kansainvälisissä elimissä ja puolustettava mahdollisuutta jakaa ilmaisia lisenssejä kehitysmaille, joiden terveydenhuolto on hätätilanteessa. Siksi pyydän kollegojani hyväksymään tarkistuksen, jonka AKT:n ja EU:n yhteinen edustajakokous sitä paitsi on jo hyväksynyt.
On myös ristiriitaista, että yhteisö vähentää jatkuvasti kehitysyhteistyömäärärahoja; vuoden 2002 talousarvioesityksessä ne ovat pienentyneet 1,1 prosenttia, vaikka kehitysyhteistyö on yksi komission vuoden 2001 työohjelman painopisteistä.
Yhteisön tähänastisessa kehitysyhteistyöpolitiikassaan tekemien erehdysten luettelo on pitkä. Äänestämme siis tämän mietinnön puolesta, koska siinä korostetaan poliittisten julkilausumien ja todellisen edistyksen välistä ammottavaa kuilua, vaikka mietintö ei täysin vastaakaan meidän näkemyksiämme.

Modrow
Arvoisa puhemies, yhdyn pitkälti mietinnön kriittisiin huomautuksiin ja kollega Gemellin ehdotuksiin. Minäkin rohkenen epäillä sitä, että köyhien määrä onnistutaan pienentämään puoleen vuoteen 2015 mennessä. Pohjolan valtioiden uusliberaali politiikka, joka on vain lisännyt rikkaiden rikkautta ja joka pitää köyhät köyhyydessä, näkyykin kehitysyhteistyöpolitiikassa selvästi.
Uusi "Kaikki paitsi aseet" -aloite kuulostaa hyvältä, se ei vain pidä aivan paikkaansa. Asevarastot ovat teollisuusmaiden, siis myös Saksan, aseiden viennin ansiosta vieläkin niin täynnä, että siellä jo olevilla aseilla voidaan käydä sotaa, ja käydäänkin. Toiseksi, se, että Euroopan unioni julistaa markkinoiden avaamista ihmelääkkeenä, on pelkkää teeskentelyä, kun se kuitenkin edelleen vastustaa sitä, että 48 köyhintä valtiota saisivat vuodesta 2000 lähtien tuoda kaikkia tuotteita tullivapaasti unionin alueelle. Kolmanneksi, minusta on kyynistä, että rikkaat valtiot - myös Saksa - houkuttelevat älymystön pois kehitysmaista ja riistävät niiltä näin pohjan itsenäiseltä kehitykseltä. Kehitysyhteistyöpolitiikka ei ole ainoastaan epäitsekkyyttä, se on intressipolitiikkaa. On selvästi havaittavissa, että raaka-ainealueita määritellään intressialueiksi, ja intressialueita voi uuden NATO-strategian ja tulevan EU:n interventioarmeijan sijoituskriteerien mukaan myös turvata sotilaallisin keinoin. Kun puhutaan 2000-luvun uudesta Euroopan unionista, siihen kuuluu myös kehitysyhteistyöpolitiikan radikaali muutos.

Sandbæk
Arvoisa puhemies, haluaisin aivan ensimmäiseksi onnitella Gemelliä tästä mietinnöstä, joka on ehdottomasti tärkein niistä mietinnöistä, joita käsittelemme tämän vaalikauden aikana. On olemassa hyvä syy muistuttaa, kuten Gemelli on tehnytkin, sekä neuvostoa että komissiota niistä säännöistä, jotka sisältyvät perussopimuksen 178 artiklaan, mutta joita sen enempää neuvosto kuin komissiokaan eivät noudata. Gemelli tuo päätöslauselman 7 kohdassa loistavasti esille, että kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteiden ja kaupan ja maatalouden aloilla tehtyjen päätösten on oltava yhdenmukaisia, että EU:n maatalouspolitiikkaa on tarkistettava ja että EU:n markkinat on avattava kaikille vähiten kehittyneiden maiden alkuperätuotteille. Siitä huolimatta olemme juuri kokeneet sen uskomattoman kiusallisen asian, että EU lykkää "Kaikki paitsi aseet" -aloitteessa sokerin vapaata pääsyä markkinoille jopa vuoteen 2009 ja että se on myös lykännyt markkinoidensa avaamista riisille ja banaaneille, jotka ovat lyhyesti sanottuna maailman 48 köyhimmän valtion tärkeimmät vientituotteet.
Köyhyyden torjunta on EU:n kehitysyhteistyöpolitiikan tärkeä tavoite. Aktiivinen ja rakentava köyhyyden torjunta kehitysmaissa vaatii vakavaa asioihin puuttumista useilla aloilla. Olemassa on erityisesti kolme tärkeää kohtaa, joita komission tiedonannossa ei ole käsitelty kovinkaan perusteellisesti. Kehitysyhteistyövaliokunta on tehnyt useita tarkistuksia, jotka koskevat jokaista kolmea kohtaa, nimittäin lisääntymisterveyttä, kehitysmaiden mukaan ottamista yhteistyökumppaneina ja kansalaisjärjestöjen ja kansalaisyhteiskunnan mukaan ottamista päätöksentekoprosessiin. On huomionarvoista, että komissio ylimalkaan mainitsee terveyden, mukaan lukien naisten lisääntymisterveyttä koskevat oikeudet, aina vain ohimennen, kun ajatellaan, että etenkin naisten, erityisesti synnytysiässä olevien naisten asema on ratkaiseva kehittämisessä ja köyhyyden torjunnassa, ja että lisääntymisterveyteen sisältyy myös hi-viruksen/aidsin, malarian ja tuberkuloosin torjunta. On ensiarvoisen tärkeää, että EU osallistuu näiden tappavien sairauksien torjuntaan, jotka omalta osaltaan pysäyttävät kehitysyhteistyöprosesseja. Kuten tiedämme Yhdysvaltain presidentti George W. Bush on äskettäin keskeyttänyt kaiken avun myöntämisen sellaisille järjestöille, jotka antavat minkäänlaista ehkäisyä ja aborttia koskevaa neuvontaa. Ensiksikin tämä teko syrjii voimakkaasti naisia. Toiseksi se on todellinen uhka kehitysmaiden kansanterveydelle - tai sen puuttumiselle. Joten nyt on entistä tärkeämpää, että EU toimii tarkoitushakuisesti terveyteen liittyvällä alalla. Sen vuoksi toivon, että parlamentti hyväksyy ne tarkistukset, jotka kehitysyhteistyövaliokuntakin on hyväksynyt.

Wijkman
Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella Gemelliä hänen mietinnöstään. Komission ehdotus merkitsee tärkeää edistysaskelta, kun kyse on entistä keskitetymmän kehitysapuohjelman esittämisestä. Toiminnasta voi tulla tehokasta vain, jos se on keskittynyttä ja tuloksiin pyrkivää. Komission ehdotuksessa esitetyt kuusi painopistealuetta on hyvin valittu. Parlamentin päätöslauselma sisältää samalla useita tärkeitä lisäyksiä ja kommentteja. Parlamentti korostaa enemmän kaikkeen kehitykseen liittyviä ympäristönäkökohtia kuin komissio omassa ehdotuksessaan. Parlamentti muun muassa korostaa, että suuri osa maaseudun köyhästä enemmistöstä on voimakkaasti riippuvainen luonnonvaroista ja että luonnonvarojen, metsien, laidunmaiden, viljelysmaan ja vesivarojen vahvistamisen on sen vuoksi oltava tärkeä osa jokaista köyhyyden vähentämistä koskevaa strategiaa.
Toinen tärkeä parlamentin kommentti liittyy komission viidenteen painopistealueeseen, joka koskee liikennettä. Parlamentin tähän asiaan liittyvä kommentti on tärkeä, nimittäin, että liikenteeseen olisi keskityttävä laajemmin ja huomiota olisi kiinnitettävä teiden lisäksi myös tieto- ja viestintätekniikan sekä nykyaikaisen energiateknologian käyttömahdollisuuteen. Köyhille maille ei ole koskaan annettu mitään todellista mahdollisuutta osallistua vakavasti teollisuusyhteiskunnan kehittämiseen. Nyt on olemassa suuri vaara, että laajat alueet jäävät tieto- ja viestintätekniikan ympärille rakentuvan uuden talouden ulkopuolelle. Jokaisessa kehitysstrategiassa on korostetusti tuettava sellaisen kapasiteetin kehittämistä, joka liittyy näihin tekniikoihin. Köyhyyden torjuntaan liittyvässä työssä teknologiakysymyksiin tunnutaan suhtautuvan ylipäänsä aivan liian kevyesti.
Toivon, että komissio suhtautuu rakentavasti esittelijä Gemellin mietinnön eri suosituksiin, erityisesti niihin kohtiin, joissa korostamme, miten tärkeää on, että painopistealueita tarkastellaan laajemmin. Meillä on joka tapauksessa mahdollisuus palata näihin kysymyksiin talousarvion käsittelyn yhteydessä.

Van den Berg
Arvoisa puhemies, tässä salissa käytävässä keskustelussa on muun muassa esitetty, että kun mainitsemme sektoreita, joilla haluamme toteuttaa kehitysyhteistyöpolitiikkaa, se samalla ikään kuin velvoittaisi kollegoita muissa eteläisissä maissa johonkin. Kiistän tämän. Asian ydin ovat kansainväliset sitoumukset, joita olemme tehneet köyhyyttä käsitelleessä Kööpenhaminan huippukokouksessa, siis sitoumukset etelän ja pohjoisen välillä. Sosiaalinen tehtävämme on toteuttaa ne, ja siinä yhteydessä perusopetuksella ja -terveydenhuollolla on merkittävä rooli.
Perusajatuksena on, että niillä, joilla ei ole omassa maassaan minkäänlaisia mahdollisuuksia saada perusopetusta tai -terveydenhuoltoa, ei ole myöskään mitään mahdollisuutta itsensä kehittämiseen eikä siten mahdollisuutta päästä eteenpäin. Jäsenvaltioiden, Euroopan unionin, asianomaisten maiden ja kansalaisyhteiskunnan välillä tarvitaan luonnollisesti järkevää yhteistoimintaa. Olemme asettaneet tässä asiassa tärkeitä tavoitteita sekä näiden kuuden painopisteen että vuoden 2001 talousarvioon liittyvien Euroopan parlamentin painopisteiden kohdalla.
Tämä ei ole kuitenkaan helppoa käytännössä: hyvin koulutettuja ihmisiä on liian vähän, organisointi ei vielä toimi, ja rahaa käytetään liian vähän. Uskon kuitenkin, että komissio on ottanut erittäin tärkeän askeleen - komission jäsen ansaitsee tästä kaiken kiitoksen - painottaessaan köyhyysongelmaa ja sen liittymistä muihin politiikan osa-alueisiin. Tämä ei liioin ole helppoa komission jäsenelle: kollega Fischler haluaa taas kerran antaa vääränlaista elintarvikeapua, ja jäsenvaltiot haluavat taas antaa riittämätöntä tukea jäsen Lamylle, kun tämä haluaa antaa ylimääräistä tukea 48 maalle. Vähitellen on kuitenkin havaittavissa, että eteenpäin mennään. Uskoakseni tulevien kuukausien aikana täytyy käsitellä sitä, kuinka nämä kaikki kauniit sanat pannaan toimeen käytännössä. Jos nämä kauniit sanat voivat johtaa siihen, että emme pelkästään laadi hyvällä tavalla yhdessä laajempaa politiikkaa vaan että politiikka voidaan myös toteuttaa, ja jos tuemme johdonmukaisesti komissiota, silloin meillä on hyvä mahdollisuus.
Tilanne ei ole tällä hetkellä todellakaan yksinkertainen. Henkilöt, joita eri yksiköissä tapahtuvat muutokset koskevat, ovatkin hyvin epävarmoja organisatorisista muutoksista. Tämä ei ole helppoa, koska valtuuskunnissa toimivat henkilöt eivät ole vielä paikalla ja koska joskus puuttuu kokemusta. Meidän täytyy kuitenkin kehittää näitä asioita. Jos komission jäsen todellakin osoittaa, että hän ja komissio ottavat neuvoston tukemina ensimmäisen askeleen parlamentin toivomaan suuntaan, silloin uskon, että saamme mahdollisuuden aloittaa yhdessä uuden vaiheen. Meidän ei pidä tarkastella pelkästään kaikkea kurjuutta maailmassa vaan myös myönteisiä merkkejä siitä, että voimme saavuttaa jotakin yhdessä. Jos kehitysmaiden ihmisillä itsellään on hyvä hanke, joka ansaitsee tukea, silloin meidän on valittava se tie.
Näkisin mielelläni, että yritämme sisällyttää kaiken tämän kurjuuden myönteiseen köyhyyden torjuntaan ja näyttää, että voimme todellakin saada aikaan muutoksen tällä eurooppalaisella avullamme. EU on suurin avunantaja maailmassa. Toivotan komission jäsenelle menestystä. Arvoimme häntä hänen tekojensa pohjalta, niin kuin hänkin arvioi meitä.

Maes
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja hyvät kollegat, jäsen van den Berg on optimisti. Me olemme myös optimisteja, vaikka tiedämme, että kehitysyhteistyöpolitiikka ei - ei myöskään Euroopan unionin - suju hyvin maailmassa. Siksi mielestämme on oikeastaan hyvä, että laaditaan uusi politiikka. Numeroina nähtynä Euroopan maiden antama apu on huomattavan suuri, mutta köyhien määrä maailmassa on yhä lisääntynyt viimeisten kymmenen vuoden aikana. Köyhyyden vastainen taistelu ei siis ole ollut mikään menestystarina. Siksi on hyvä, että tämä painopiste asetetaan sillä edellytyksellä, että halutaan tunnustaa, miksi tähän mennessä on epäonnistuttu, että asia halutaan hoitaa toisin tulevaisuudessa, että tätä varten saadaan aikaan toimintasuunnitelma ja että olemme valmiit käynnistämään tässä asiassa esikuva-analyysin.
Emme ole nimittäin lainkaan vakuuttuneita siitä, että maailmankaupan vapauttaminen johtaa köyhyyden kitkemiseen, vaikka luonnollisesti maailmankauppa voi saada hyvinvoinnin lisääntymään. Jos kuitenkin korruptio jää ennalleen ja jos hallitukset eivät halua, että uudet rikkaudet jaetaan uudelleen, silloin ei saada aikaan juuri mitään. Meidän on kuitenkin oltava valmiit tekemään hyvää yhteistyötä niiden kumppanien kanssa, jotka haluavat sitä. Täällä viitattiin jo johdonmukaisuuden puutteeseemme, ja haluan yhtyä näihin vetoomuksiin. Minua ihmetyttää, voimmeko puhua koordinaatioista ja täydentävyydestä, jos maat katsovat edelleen, että niiden kaikkien täytyy edelleen noudattaa tiukasti omia kulttuurisia, taloudellisia ja geopoliittisia lähestymistapojaan. Olemme kuitenkin valmiit osoittamaan luottamusta eurooppalaisen kehitysyhteistyöpolitiikan uudistamista kohtaan, koska uudistaminen on välttämätöntä näin monen vuoden tehottomuuden jälkeen.
Haluan kuitenkin esittää vielä pari kysymystä. Miksi apua ei ole keskitetty enemmän kaikkein köyhimpiin maihin? Kuinka paljon näiden maiden köyhät todellakin hyötyvät tästä avusta? Ja sitten kysymys, johon jäsen van den Berg kiinnitti runsaasti huomiota: ollaanko valmiita todelliseen kumppanuuteen? Olemme oikeastaan saaneet sellaisen vaikutelman, että tekstimme henkivät vielä runsaasti yhteen suuntaan tapahtuvaa toimintaa ja että tiedämme kaiken niin paljon paremmin. Saammeko sananvaltaa Euroopan kehitysrahaston rahankäyttöön? Onko neuvosto valmis lopettamaan sekaantumisen konkreettisiin toteutussuunnitelmiin? Voisin vielä jatkaa kysymyksiäni. Arvoisa puhemies, en tee sitä, mutta nämä ovat kysymyksiä, joita meillä kaikilla on.

Belder
Arvoisa puhemies, eräs Gemellin mietintöön sisältyvä huomautus on puhutellut minua erityisesti: sivulla 22 mainitaan, että Euroopan unionin kauppapolitiikka vaikuttaa kehitysmaihin huomattavasti enemmän kuin kehitysapu. Jos tarkastelemme tätä asiaa, emme voi enää keskustella vapaasti unionin kehitysyhteistyöpolitiikasta. Meidän on mentävä mahdollisimman pitkälle, jotta saisimme kehitysyhteistyöpolitiikan toimimaan niin, että pohjoisen ja etelän välinen kuilu saadaan kiinnikurotuksi. Tämä tarkoittaa ennen kaikkea kaupan ja avun välisen johdonmukaisuuden painottamista. Olen iloinen siitä, että tähän asiaan on kiinnitetty huomiota komission asiakirjassa, ja ilmaisen toiveeni, että kaikkia kauppatoimiamme arvioidaan niistä kehitysmaille koituvien seurausten kannalta. Tämä koskee muuten myös muita politiikan osa-alueita. Erityisen budjettikohdan luominen ei riitä EU:n politiikasta kehitysmaille koituvien kielteisten seurausten torjumiseen. Ajattelen tässä esimerkiksi maataloustukia.
Lopuksi haluan huomauttaa, että minulla on vaikeuksia johdanto-osan kappaleessa AA ja 32 kohdassa esiintyvän termin "lisääntymisterveys" kanssa. Haluaisin kuulla esittelijältä, kuuluuko tähän myös aborttia koskevien ohjelmien rahoittaminen. Hiljattain on käynyt ilmi, että yhteisö profiloituu tällaisten ohjelmien rahoittajaksi Yhdysvaltoja selvemmin. Kun alankomaalainen ministeri Herfkens pyysi komission jäsen Nielsonilta määrärahoja näihin ohjelmiin, vastaus oli ilman muuta myönteinen. Vielä riippumatta tähän asiaan sisältyvästä eettisestä näkökohdasta olen sitä mieltä, että yhteisön tehtävänä ei ole hypätä mukaan kaikkiin muutoksiin amerikkalaisten politiikassa. Euroopan unionilla on omat rajoitetut poliittiset painopisteensä ja vastuunsa. Tällainen mukaan menemisen strategia ei ole hyväksi politiikkamme johdonmukaisuuden kannalta.

Van Hecke
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi vuorostani kiittää esittelijää hänen mietinnöstään, jossa hän tosiaankin menee asian ytimeen, joka on välttämätön tarve saada enemmän johdonmukaisuutta toteutettuun politiikkaan ja enemmän yhtenäisyyttä kehitysyhteistyöpolitiikan ja muiden politiikan osa-alueiden välille sekä yhteisön ja jäsenvaltioiden kehitysyhteystyöpolitiikkojen välille.
Unionin ja jäsenvaltioiden kehitysyhteistyöpolitiikkoja koordinoivan ja Euroopan asemaa kansainvälisissä elimissä vahvistavan pysyvän työryhmän perustaminen on hieno ajatus. Gemellin mietinnössä tehdään lisäksi tärkeitä tarkennuksia komission asiakirjaan. Tieto- ja viestintätekniikan täytyy tosiaankin olla tärkeä painopiste. Tämä koskee muuten myös konfliktien ehkäisyä, joka mainitaan komission asiakirjassa valitettavasti vain epäsuorasti.
Sitten on myös terveydenhuoltopolitiikka. Kolmannessa maailmassa tarvitaan todellakin välttämättä edullisia ja tehokkaampia lääkkeitä yleisiin sairauksiin, kuten tuberkuloosiin, malariaan ja unitautiin. Komission lääkkeitä koskeva toimintaohjelma on ansiokas mutta riittämätön. Se edistää mahdollisesti trooppisten tautien lääkkeiden tutkimusta, mutta uhkana on, että ennen kaikkea eurooppalaiset veronmaksajat joutuvat maksamaan laskun. Mielestäni on tärkeämpää, että köyhimmät maat saavat edullisempia lisenssejä yleisiin sairauksiin tarkoitettujen lääkkeiden tuottamiseksi ja myymiseksi. On myös tärkeämpää, että tehdään loppu niin sanotusta perinteen väärinkäytöstä, kun patentteja vaaditaan kehitysmaiden perinteiden perusteella käyttäen hyväksi paikallisten parantajien tietoa.
Näiden lähes kahden vuoden aikana, kun olen toiminut parlamentin jäsenenä, olen hyväksynyt jo viisi mietintöä, joissa vaaditaan lisää johdonmukaisuutta kehitysyhteistyöpolitiikkaan. Ette varmaankaan pahastu siitä, että kysyn tänään, milloin neuvosto ja komissio tekevät tälle asialle lopultakin jotakin.

Howitt
Haluaisin aloittaa harjoittamalla hieman itsekritiikkiä parlamenttia kohtaan. Kannustamme komissiota laatimaan selkeän ja tiiviin sarjan kehitysyhteistyön tavoitteita, ja sitten tuotamme itse päätöslauselmaesityksen, jossa on 68 erillistä kohtaa.
Tässä mietinnössä on siitä huolimatta paljon asioita, joita komission pitäisi pohtia. Tavoitteenamme ei saisi olla köyhyyden vähentäminen vaan köyhyyden poistaminen. Maailmantalouteen yhdentyminen ei saa olla itsetarkoitus verrattuna siihen, että köyhät saatetaan itse markkinoille. Köyhät ihmiset ovat usein riippuvaisia herkistä ekosysteemeistä, ja siksi politiikkamme ensisijaisina tavoitteina pitäisi olla luonnonsuojelu ja kestävä kehitys. EU:n kehitysyhteistyöpolitiikan pitäisi kohdistua kaikkiin YK:n kansainvälisiin kehitysyhteistyötavoitteisiin eikä vain köyhyyteen.
EU:lla on keskeinen vastuu esimerkiksi sen edistämisessä, että kaikille, erityisesti tytöille, tarjotaan mahdollisuus saada koulutusta. Samalla kun kannatamme tätä päätöslauselmaesitystä, niin muistelkaamme kuitenkin aiempia lausuntoja Maastrichtin sopimuksessa, Horizon 2000:ssa ja Agenda 2000:ssa. Näissä kaikissa oli hienoja ja hyväntahtoisia kehitysyhteistyöpolitiikkaa koskeneita lausuntoja. Varsinainen testi on täytäntöönpano.
Muistakaamme, että viime vuonna parlamentissa komission jäsen vastasi, että johdonmukaisuutta koskevaa tiedonantoa ei voida laatia, ennen kuin on sovittu yleisestä kehitystä koskevasta lausunnosta. Protektionistinen hyökkäys "Kaikki paitsi aseet" -aloitetta vastaan osoittaa selkeästi, kuinka tarpeellista on tuoda kehitysyhteistyötavoitteet paremmin esiin kauppa-, maatalous- ja muissa politiikoissamme.
Lopuksi voimme keskittyä köyhyyteen vain, jos kohdennamme uudelleen resurssien käyttöämme. Komission jäsen ja hänen yksikkönsä ovat tehneet tiivistä yhteistyötä minun ja muiden parlamentin jäsenten kanssa viime viikkoina varmistaakseen, että olemme yhä mieltä siitä, kuinka tämä toteutetaan talousarvion kautta. Kiitän häntä siitä.
Olemme hyvin lähellä sopua, jolla varmistetaan, että parlamentti ja komissio etenevät yhdessä. Epäonnistuminen heikentäisi kuitenkin kehitysyhteistyöpolitiikkaa koskevassa tiedonannossa esitettyjä periaatteita, ja vetoan komission jäseneen tässä istuntosalissa vuoropuhelun jatkamiseksi, ennen kuin siirrymme lähiviikkoina erittäin vaikeisiin äänestyksiin. Pyydän häntä työskentelemään kanssamme, jotta voisimme muuttaa molempien toiveet yhteiseksi sitoutumiseksi.

Khanbhai
EU on ollut innokas rahoittaja, mutta se ei ole menneisyydessä - ja korostan "menneisyydessä" - onnistunut tarjoamaan tehokasta apua silloin, kun sitä on kaivattu, ja sinne, missä sitä on eniten tarvittu. Epäonnistumisen vuoksi monet maat ovat nyt entistä köyhempiä. Onneksi - ja olen tässä eri mieltä edellisen puhujan kanssa - Gemellin mietintö vahvistaa komission ehdotuksia. Komission jäsen Nielson ja hänen ryhmänsä ovat tehneet erinomaista työtä, ja Gemellin mietintö - joka on erinomainen - vahvistaa noita uusia ehdotuksia. Tulikoe on, vähentääkö EU:n tuki tulevien 10 tai 20 vuoden aikana merkittävästi köyhyyttä - olen eri mieltä edellisen puhujan kanssa, emme tule ikinä poistamaan köyhyyttä. Tavoitteena on vähentää merkittävästi köyhyyttä ja kurjuutta, joista niin monet kärsivät.
Gemellin mietinnössä on pyritty ottamaan uusi ja rohkea lähestymistapa. Ei enää teorioita ja malleja, joilla ei saavutettu mitään tuloksia. Siirrytään käytännöllisiin ideoihin, ja edistetään todellista kehitystä: inhimillisten voimavarojen kehitystä, jotta alkuperäisväestö voi hankkia teknisiä taitoja sekä ammatillisten taitojen kehitystä maaseudun tuotantoa varten, jotta ihmiset voivat kasvattaa, niittää, jalostaa, pakata ja myydä tuotteitaan ja maksaa niistä saamillaan rahoilla koulutuksen, terveydenhuollon ja asumisen. Kasvatetaan työkykyä siirtämällä tekniikkaa pk-yrityksiin, edistetään kestävää energiankäyttöä, sovelletaan tietotekniikkaa, lisätään tietoa sosiaalisesta kasvatuksesta, terveydenhoidosta ja ihmisoikeuksista. Nämä ovat niitä Gemellin mietinnössä esitettyjä ajatuksia, jotka tukevat komission jäsen Nielsonin kertomusta ja hyvää työtä.
Tästä syystä parlamentin pitäisi tukea täydellisesti tätä mietintöä, sillä sen avulla on tarkoitus parantaa EU:n avun tehokkuutta. Se on mallina muille rahoittajille, ja toivon, että kaikki jäsenet kaikista ryhmistä kannattavat tätä mietintöä ja komissiota.

Imbeni
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, äänestin valiokunnassa Gemellin mietinnön puolesta ja teen niin myös parlamentissa. Yhdyn siihen täysin, eikä minulla, kuten ei kellään muullakaan kollegalla, ole mitään syytä arvostella työtä, joka on tehty harkiten ja tunnollisesti sekä kaikkien valiokunnassa toimivien kollegojen tuella.
Käytän käytettävissäni olevan ajan nostaakseni esiin kaksi tai kolme muunlaista ongelmaa. Joka kerta kun keskustelemme - ei vain täällä vaan myös muualla - kehityksestä, kehitysyhteistyöstä, esiin nousee aina kysymys, jonka muutamat kollegat ovat esittäneet: "Miksi ihmeessä?" Jos tarkastelemme tilannetta 40 vuotta sitten ja nyt, huomaamme, että ero pohjoisen ja etelän välillä on kasvanut ja että rikkaimpien ja köyhimpien maiden välinen kuilu on kasvanut. Miksi ihmeessä?
Meidän on yritettävä vastata tähän kysymykseen, muuten on olemassa vaara, että turhaudumme aina tästä aiheesta keskustellessamme. Kuten kollega Gemelli sanoi, miksi ihmeessä on enemmän köyhiä, vähemmän koulutusta saaneita ja uusia sairauksia, miksi lasten, pikkulasten ja naisten tilanne on huonontunut? Mitkä ovat syyt?
Uskon, että tähän on vain yksi perimmäinen syy. Me puhumme kehityspolitiikasta ja julkisista resursseista: pieni, pienenpieni puro virtaa pohjoisesta etelään; sen sijaan valtava puro, valtava yksityisten resurssien virta kulkee etelästä pohjoiseen. Ongelma on siis se, onnistuuko jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin ja muiden rikkaiden maiden luoda kehityspolitiikka, jolla pystytään ohjaamaan julkisia politiikkoja ja yksityisiä politiikkoja samaan suuntaan, tietenkin niin, ettemme puutu yksityissektorin toiminnan pääasialliseen tarkoitukseen mutta että vaikutamme siihen enemmän kuin tähän asti. Tästä on kyse, muuten toimemme ovat vain pisara meressä. Ja mikä riski tässä on, komission jäsen Nielson? Te tiedätte sen minua paremmin: riski on, että nykyisessä globalisaatiossa ja tietoyhteiskunnassa rikkaudesta syrjäytyneet syrjäytyvät myös tiedosta eli he syrjäytyvät kahteen kertaan. Tämä on vakava riski. Siksi tässä historiallisessa vaiheessa on nyt tehtävä radikaaleja päätöksiä.
Mitä sitten velkaan tulee, esiin nousee kysymys, miten maamme hoitavat 25 vuotta sitten antamansa sitoumuksen antaa ainakin 0,7 prosenttia omasta bruttokansantuotteestaan kehityspolitiikkoihin: vain yksi 15 jäsenvaltiosta - Ruotsi, jolla on kunnia toimia unionin puheenjohtajavaltiona - täyttää tämän sitoumuksen. Tarvitsemme kehityspolitiikalle uutta tukea, jota tähän asti ei ole ollut, tukea kaikilta niiltä talousjärjestelmiltä, joissa elämme, ei vain jäsenvaltioilta tai julkisilta elimiltä.
Viimeinen huomautus, komission jäsen Nielson: olen lukenut myös komission toimintaohjelman, mutta emme nyt keskustele siitä. Pyysimme eurooppalaista tiedotuskampanjaa, joka koskisi yhteistyöpolitiikkaa ja julkista tukipolitiikkaa. Niitä ei ole näkynyt. Kehityspolitiikkaa ei voida tukea ilman Euroopan yleisen mielipiteen tukea. Kuinka tämä tuki saadaan, jos tiedotuskampanjaa ei järjestetä Euroopan unionin sisällä, eikä sen ulkopuolella?

Nielson
. (EN) Voisin tuntea houkutusta ryhtyä käymään tässä tiedotuskampanjaa, kun jäsen Imbeni väitti, että ainoastaan Ruotsissa julkisen kehitysavun osuus BKT:stä on 0,7 prosenttia tai enemmän. Oikeastaan on ryhmä maita, joiden julkisen kehitysavun määrä on yli 0,7 prosenttia BKT:stä. Ruotsin samoin kuin Alankomaiden kohdalla luku on noin 0,8 prosenttia. Luxemburg on juuri ylittänyt 0,7 prosentin rajan. Tanskan luku on 1,0 prosenttia ja Norjassa, joka tosin ei ole EU:n jäsenvaltio, mutta joka on silti Tanskan kovin kilpailija, julkisen kehitysavun määrä on noin 0,9 prosenttia.
On ihan hyvä, että on olemassa G7-ryhmä. Valitettavasti kehitysyhteistyön alalla meillä on myös G0,7-ryhmä. Irlanti on päättänyt yltää 0,7 prosenttiin viimeistään vuonna 2007, joten asiat etenevät, ja jotkin suuremmista maista pyrkivät myös nostamaan julkisen kehitysavun määrää.
Lisäisin vielä yhden huomion tähän määrälliseen näkökohtaan: työskennellessämme Euroopan tasolla meidän pitäisi tunnustaa, että jäsenvaltiot ovat hyväksyneet, että komissio voi jatkaa työtä määritellyllä tavoitteiden tasolla. AKT-maille meillä on yhdeksännelle Euroopan kehitysrahastolle luvatut rahat, ja myös muulle maailmalle meillä on osana rahoitusnäkymiä selkeä ja taattu kehitysyhteistyön rahoituksen määrä. On hyvin tärkeää, että meillä on käytössämme tarvittavat resurssit, kun katsomme koko maailmaa. Eräs tärkeä tekijä työmme monimutkaisessa yhtälössä on, että meitä pidetään luotettavina. Jäsenvaltiot ovat sanoneet, että ne antavat komissiolle tilaisuuden todistaa, voimmeko tehdä tämän aikaisempaa paremmin, eivätkä ne ahdistele meitä rahoituksen suhteen. Meidän on syytä olla nöyriä tätä taustaa vasten, ja on haaste täyttää odotukset.
Jäsen Sauquillolle haluan vain kertoa, että meillä oli 9. helmikuuta erittäin onnistunut tapaaminen useiden eurooppalaisten valtioista riippumattomien kehitysyhteistyöjärjestöjen välisten yhteysverkkojen kanssa, ja tuossa tapaamisessa ne kysyivät meiltä, miten tulevat keskustelut pitäisi järjestää. Voin kertoa parlamentille, että hyväksyin välittömästi ajatuksen näiden asioiden tiimoilla järjestettävistä säännöllisistä tapaamisista, ja ne tulevat olemaan erittäin hyödyllisiä.
Minusta on kuitenkin tärkeämpää, että ylläpidämme merkityksellistä ja jatkuvaa vuoropuhelua parlamentin kanssa kuin jonkin toisen tahon kanssa. Nämä kaksi vaihtoehtoa eivät sulje pois toisiaan, mutta on hyvä muistaa kaikissa valtioista riippumattomien järjestöjen asemaa koskevissa keskusteluissa, että parlamentin legitimiteetti ja edustavuus antavat täällä ilmaistuille mielipiteille muita suuremman painoarvon. Tämäkin on osa lähestymistapaa, jolla käsittelen näitä asioita.
Jäsen Rod toi esiin ongelman siitä, päätämmekö me vai yhteistyökumppanimme siitä, mitä meidän kuuluu tehdä. Tämä on monimutkainen kysymys. Voimme tarjoutua tekemään kehitysmaissa vain ne asiat, jotka osaamme tehdä. Olemme joutuneet jossain määrin rajoittamaan toimintaamme, koska on paljon asioita, joista emme tiedä tarpeeksi voidaksemme tarjota kunnollista apua niillä aloilla. On tietyt rajat sille, mitä voimme ottaa tehtäväksemme, ja meidän täytyy myös varmistaa, että tämä sopii yhteen sen kanssa, mitä muut rahoittajat voivat tarjota. On väärin sanoa, että olemme laatineet prioriteettimme sen mukaan, miten voimme auttaa itseämme tekemällä näitä asioita kehitysmaissa. Se on epäreilu syytös etenkin, kun tarkastelemme uutta politiikkaa ja sen vahvaa painottumista köyhyyteen.
Jäsen Rod mainitsi myös lääkkeiden saatavuuden. Haluan tuoda esiin, että komissio on hiljattain ryhtynyt useisiin toimiin aidsista, malariasta ja tuberkuloosista laatimansa tiedonannon pohjalta. Päätimme komissiossa kaksi viikkoa sitten toimintaohjelmasta, joka on jatkoa syksyllä tekemillemme töille. Siihen sisältyy joitakin hyvin voimakkaita ajatuksia huomion keskittämisestä kaksoishintajärjestelmään sekä ryhtymisestä maailmanlaajuisiksi tarjouksentekijöiksi ja hankkijoiksi sellaisille OECD-maihin kuulumattomille yrityksille, joiden kotipaikka on esimerkiksi Brasiliassa, Intiassa, Etelä-Afrikassa tai Kiinassa ja joilla pitäisi olla mahdollisuus osallistua tarjousten tekemiseen kaikissa malariaan, tuberkuloosiin ja aidsiin liittyvissä toimissamme.
Jäsen Sandbaek, avautuminen vähiten kehittyneistä maista tulevalle tuonnille on asia, jonka kaikki tuntevat varmasti jo hyvin. Kuuntelin tarkasti erilaisia arvioita siitä, mitä jäsenvaltiot maanantaina viimeinkin päättivät. Komission näkemyksiä ja alkuperäistä ehdotusta kyseenalaistettiin vain vähän. Jäsenvaltiot ovat nyt tehneet päätöksensä. Olen melko tyytyväinen kuullessani kaikkialta EU:n ulkopuolelta tulevia kommentteja sekä niiden kolmannen maailman edustajien kommentteja, jotka toivovat nyt vilpittömästi, että suuret kauppakumppanimme ja maailmanlaajuisesta kauppapolitiikasta käytävien keskustelujen toimijat tekevät nyt jotain yhtä hyvää kuin Eurooppa tai jotain siihen verrattavaa. Ei ole epäilystäkään siitä, että Eurooppa on nyt paremmassa asemassa kuin ennen vähiten kehittyneitä maita käsitellyttä konferenssia samoin kuin sen pyrkimyksissä luoda perusta uudelle neuvottelukierrokselle WTO:n puitteissa. Voimme aina keskustella siitä, olemmeko tehneet osuutemme ja riittääkö se. Mutta olemme tehneet jotain, mihin muiden täytyy nyt tähdätä. Suhteellisesti katsottuna tämä on hyvä saavutus tällä hetkellä.
Jäsen Sandbaek kysyi myös, mitä Eurooppa aikoo tehdä suhteessa siihen presidentti Bushin ilmoitukseen, että Yhdysvallat lakkaa tukemasta järjestöjä, jotka osallistuvat perhesuunnitteluun. Olemme vahvasti mukana tällä alalla, ja yhteys köyhyyden, konfliktien, aidsin ja sukupuolten tasa-arvon välillä on niin vahva, ettei meillä ole minkäänlaista epäilystä siitä, että meidän täytyy vastata voimakkaasti ja välittömästi uhkaan, jonka Yhdysvaltojen hallinto asettaa meille tällä alalla. Ilmoitin YK:lle New Yorkissa tammikuussa, että Eurooppa voi ja haluaa täyttää tämän "kunniallisuuskuilun", ja sen me myös teemme.
Tässä on väärinkäsitys siitä, että - ja panin merkille jäsen Belderin huomiot - kyse olisi aborttiohjelmista. Todellisuudessa UNFPA:n (YK:n väestörahasto) ja International Planned Parenthood Federationin (kansainvälisen perhesuunnittelujärjestön) työ, vaikka sitä katsottaisiin kuinka kapeasta "kyllä tai ei" -näkökulmasta, on selkeästi osa ratkaisua eikä osa ongelmaa. Ne vähentävät maailmassa tehtyjen vaarallisten ja laittomien aborttien määrää eivätkä lisää abortteja.
Jäsen Maes, olette oikeassa, ettei taistelu köyhyyttä vastaan ole ohi eikä sitä ole voitettu. Yksi syy, miksi kehitysapu ei ole ollut menestyksekästä on yksinkertaisesti se, ettei sitä ole ollut tarpeeksi. Osa siitä ei ole ollut oikeanlaista, ja järjettömät konfliktit, korruptio-ongelma ja muut ongelmat ovat ennallaan. Olemme kuitenkin kerrankin tilanteessa, jossa voimme sanoa, että samaan malliin jatkaminen on osa ratkaisua. Tiedämme, millaista on hyvä kehitysyhteistyö, ja helpotuksen huokaus, tunne, että EU:n asiat ovat nyt järjestyksessä, kuvastaa, että asiasta vallitsee laaja yhteisymmärrys. Muuten olisimme kehittäneet aivan uusia ja ihmeellisiä ratkaisuja, mutta on mielenkiintoista huomata, ettei työssämme oikeastaan ole paljon uutta. Mutta me olemme menneet mukaan valtavirtaan. Prioriteettimme ja työtapamme kuvaavat parasta käytäntöä yhteisymmärryksessä rahoittajien ja eteläisten kumppanuusmaiden kesken.
Siksi suhtaudun niin luottavaisesti siihen, että luettelemamme prioriteetit, poliittinen asiakirja ja sen saama kannatus, ovat voimakkaita ja käyttökelpoisia. Työn tekeminen on suuri haaste, mutta me tartumme siihen.
Jäsenille Howitt ja Van den Berg sanoisin prioriteeteista, että on aika selvää, että olemme yksimielisiä tavoitteesta tarjota jotain, mikä täyttää enemmän kuin hyvin esimerkiksi Kööpenhaminan sosiaalialan huippukokouksessa vahvistetut 20-20 -periaatteet. Olemme yksimielisiä terveydenhoidon ja koulutuksen asettamisesta etusijalle ja niin edelleen. Ongelmanamme on kuitenkin - ja palaan tässä jäsen Imbenin puheeseen - kumma kyllä, ettemme tiedä, mitä teemme. Tiedämme jossain määrin, mitä teemme, mutta meillä ei ole mitään tietoa eri toimien sisällöstä. Emme pysty sanomaan, kuinka paljon teemme ympäristön alalla, sillä eri hankkeidemme merkintää ei ole koskaan järjestetty siten, että voisimme ottaa asiakirjat esiin, ja sanoa: tässä se on.
Emme pysty tällä hetkellä sanomaan, kuinka monta kilometriä tietä rakensimme viime vuonna. Tämä on jotain, mitä yritän epätoivoisesti toteuttaa - selkeät, konkreettiset, todelliset ja käytännölliset tilastot, joista ihmiset voisivat nähdä, mitä olemme saaneet aikaan. Erilaiset sitoumukset ja pitkän aikavälin ohjelmat ja muut kuitenkin hämärtävät tätä, eikä rahojen kulutuksen ja sitoumuksen välillä ole mitään yhteyttä. Tämä on tilanne tällä hetkellä. Siksi avun tarjoaminen teknisesti, siten kuin parlamentti toivoisi, edellyttää enemmän kotitöitä, kuin pystymme tekemään hyvin lyhyessä ajassa. Tämä on edelleen keskustelun ratkaisematon ydinkysymys, ei asia, josta vallitsisi syvä erimielisyys.
Rehellisesti sanoen suhtauduin itse alussa hieman epäilevästi kehitysyhteistyöpolitiikkaa koskevan yleisen lausunnon kirjoittamisen tarpeellisuuteen, sillä kyse ei mielestäni ollut mistään uudesta asiasta. Nyt, lähes vuosi sen laatimisen jälkeen, olen muuttanut mieleni ensinnäkin siksi, että sen kirjoittaminen ja hyväksyttäminen osoittivat itsessään, että se oli vaivan arvoinen ja että tarvittiin keskustelua, jotta saadaan komission eri yksiköt sitoutumaan todellisesti näihin periaatteisiin. Toiseksi jäsenvaltiot olivat paljon innostuneempia saamaan yhden asiakirjan, joka kattaa koko maailman ja jossa selitetään, mikä meidän politiikkamme on. Meillä ei ole koskaan aikaisemmin ollut sellaista. Joten, vaikka kyse ei olekaan vallankumouksellisesta asiakirjasta, sillä on mielestäni suuri merkitys, ja olen aistinut tästä asiasta käydyissä kuukausia kestäneissä komission ja parlamentin välisissä keskusteluissa, että on hyvä, että meillä on nämä yhteiset puitteet siitä, mitä tarkoitetaan puhuttaessa kehitysyhteistyöasiakirjasta.
Seuraavaksi meidän täytyy hyödyntää sitä, ja ajankohta on tärkeä, sillä samalla kun otetaan käyttöön Cotonoun sopimus, jossa esitetään maakohtainen strategia jokaiselle 77 AKT-maalle, olemme nyt valmiita toimimaan, ja aiomme toteuttaa näitä periaatteita. Muun maailman osalta aiomme käsitellä maan kerrallaan soveltaen samoja sääntöjä. Tässä kohdin paljastamme, kuinka hyvin köyhyyteen keskitytään, kun siirrymme keskituloisiin maihin, jotka eivät kuulu AKT-maihin, ja tarkastelemme, kuinka todellisuudessa jakaantuvat ne rahat, joita kulutamme näihin maihin.
Meillä on siis valtavasti töitä edessämme ja useita poliittisia haasteita korjata toimintamme suuntaa tällä alalla tulevina kuukausina ja vuosina.
Toinen suuri koetus tulee olemaan itse toteutus. Aion olla jatkossakin hyvin avoin ja rehellinen parlamentille, en siksi, että yrittäisin vähentää meidän vastuutamme talousarvion toteuttamisesta, vaan varmistaakseni, ettei tehtävän laajuudesta ja luonteesta pääse tapahtumaan väärinkäsityksiä. Meillä on nyt hyvä politiikka, ja olemme iloisia, että parlamentti tukee sitä. Seuraavaksi meidän pitää edetä rinnakkain, panna politiikka täytäntöön ja varmistaa, että - kuten olen sanonut aiemminkin parlamentissa - muutamme tilannetta siitä, mikä se on tällä hetkellä niin, että me voimme eurooppalaisina sanoa olevamme ylpeitä työstämme ja että voimme muutaman vuoden kuluttua olla ylpeitä myös siitä, kuinka olemme tämän työn tehneet.

Laajasti vaeltavat kalakannat
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Varela Suanzes-Carpegnan laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0047/2001) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi eräiden laajasti vaeltavien kalakantojen pyyntiin sovellettavien tiettyjen valvontatoimenpiteiden vahvistamisesta [KOM(2000) 619 - C5-0585/2000 - 2000/0253(CNS)];
Varela Suanzes-Carpegnan laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0046/2001) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi yhteisön osallistumisesta eräiden laajasti vaeltavia kalakantoja koskevien hallinnointitoimenpiteiden käyttöönottoon liittyvien eräiden menojen rahoitukseen [KOM(2000) 651 - C5-0556/2000 - 2000/0268(CNS)];
Piétrasantan laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0051/2001) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi eräiden laajasti vaeltavien kalakantojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä [KOM(2000) 353 - C5-0016/2001 - 2000/0149(CNS)].
Kalatalousvaliokunnan puheenjohtaja Varela Suanzes-Carpegnalla on puheenvuoro.

Varela Suanzes-Carpegna
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, käymme taas tänään - ja taas yöaikaan - tärkeää keskustelua yhteisestä kalastuspolitiikasta ja tarkemmin sanottuna sen ulkoasioista, eräänlaisesta kalastuksen ulkopolitiikasta, toisin sanoen Euroopan unionin osallistumisesta alueellisiin kalastusjärjestöihin ja kolmannen maan, tässä tapauksessa Päiväntasaajan Guinean, kanssa tehdyn kalastussopimuksen uusimisesta.
Haluan ensiksi onnitella tämän illan muita esittelijöitä, Piétrasantaa ja Gallagheria, heidän suurenmoisesta työstään.
Keskityn nyt ensiksi mainittuun asiaan eli Euroopan unionin rooliin alueellisissa kalastusjärjestöissä, ja toteaisin, että juuri alueelliset kalastusjärjestöt säätelevät laajasti vaeltavia kalakantoja, toisin sanoen tonnikaloja ja vastaavia lajeja, kuten miekkakalaa - kaupallisesti erittäin arvokkaita kalalajeja, joiden hyväksi meidän on ponnisteltava erittäin aktiivisesti, sillä niin unionilla kuin myös kolmansilla mailla on niihin liittyviä suuria taloudellisia etuja.
Haluan kiinnittää huomiota myös yhteisön päätöksentekomenettelyyn tässä asiassa. Olemme valiokunnassa tehneet tarkistuksen valvontatoimenpiteistä annettuun asetukseen, jotta komissio antaisi meille vuosittain kertomuksen niiden alueellisten kalastusjärjestöjen toteuttamista valvonta- ja tarkastustoimenpiteistä, joiden toimintaan Euroopan unioni osallistuu, ja jotta kertomukseen sisällytettäisiin määräykset, joita kalastusalan hallintokomitea on antanut tämän asetuksen nojalla. Euroopan parlamentissa vallitsee valtava tietovaje, mutta tätäkin vakavampaa on, että Euroopan parlamentin kuuleminen tuntuu hyödyttömältä, jos meitä kuullaan - jos sallitte tämän ilmaisun - jälkijunassa, toisin sanoen vasta sitten, kun on jo myöhäistä ja kun toimenpiteet on hyväksytty, jolloin Euroopan unionin tärkeimmän demokraattisen toimielimen rooli kutistuu olemattomiin.
Meidän on muutettava järjestelmää, arvoisa komission jäsen. Yritämme nimittäin käytännössä jo tehdä näin ICCAT:n (Kansainvälinen Atlantin tonnikalojen suojelukomissio) kokouksissa, ja meidän on ulotettava tämä järjestelmä kaikkiin muihin alueellisiin kalastusjärjestöihin, joiden toimintaan Euroopan unioni osallistuu ja joita - toivottavasti - tulee yhä lisää.
Haluamme kalatalousvaliokunnassa tietää etukäteen, millaisia ehdotuksia komissio aikoo puoltaa näissä yhteyksissä, ja haluamme, että se keskustelisi niistä kanssamme ja sitten puoltaisi niitä, jotta Euroopan parlamentti olisi täysimääräisesti mukana kokouksissa, joihin se vastedeskin osallistuu - tai niin ainakin toivon - tarkkailijana, kuten se on viime aikoina tehnyt toimielintemme välisten menettelysääntöjen ansiosta.
En aio korostaa, miten merkittävä tehtävä on näillä alueellisilla kalastusjärjestöillä, joista valiokuntamme on laatinut jo useita mietintöjä. Haluaisin tässä yhteydessä muistuttaa, että laadimme parhaillaan toista valiokunta-aloitteista mietintöä, joka liittyy läheisesti alueellisiin kalastusjärjestöihin: tarkoitan tässä kansainvälisillä vesillä tapahtuvan laittoman kalastuksen valvontaa, mietintöä, jossa käsitellään mukavuuslippulaivoja, jotka valitettavasti osallistuvat erittäin usein myös laajasti vaeltavien kalakantojen pyyntiin.
Euroopan parlamentti haluaa yhdessä FAOn kanssa olla mukana määrittelemässä uusia, entistä täsmällisempiä ja kehittyneempiä käsitteitä, jotka koskevat epävirallista ja sääntelemätöntä laitonta kalastusta, saalisilmoituksia, avomerellä ja satamissa tehtäviä tarkastuksia, saaliinpurkamiskieltoja ja niin edelleen tällaisen vastuuttoman kalastuksen estämiseksi.
Arvoisa komission jäsen, olemme tästä syystä pyytäneet, että voisimme osallistua myös alueellisten kalastusjärjestöjen toteuttamia valvonta- ja tarkastustoimenpiteitä edeltäviin kokouksiin sekä kokouksiin, joissa päätetään kiintiöiden myöntämisperusteista, sillä ensiksi mainittujen kokousten on oltava sidoksissa viimeksi mainittuihin kokouksiin niin, että tulevaisuudessa yksi tärkeimmistä myöntämisperusteista olisi nimenomaan kyky toteuttaa alueellisten kalastusjärjestöjen valvonta- ja tarkastustoimenpiteet. Ei nimittäin ole suositeltavaa eikä järkevää, että jokin valtio nostaa pyyntikiintiöitään, ellei sillä ole niiden valvomiseen tarvittavia keinoja.
Suhtaudumme myönteisesti komission työhön, jossa pyritään kokoamaan laajasti vaeltavia kalakantoja koskeva runsas ja hajanainen lainsäädäntö, vaikka se antaakin käsiteltäväksemme jo hyväksyttyjä ja - ellei niitä ole vastustettu - kansainvälisellä tasolla sitovia päätöksiä pelkästään oikeusvarmuuden lisäämiseksi. Vaadimme kuitenkin, että Euroopan parlamentti on entistä tiiviimmin mukana tekemässä niitä ehdotuksia, joita komissio puoltaa näissä yhteyksissä, ja että kalatalousvaliokunta saisi ehdotukset etukäteen.
Toiseksi: mietintöjen esittelijänä ja erityisesti parlamentin kalatalousvaliokunnan nykyisenä puheenjohtajana en voi olla vielä kerran korostamatta - parlamentin täysistunnossa vahvistettua - valiokuntamme pyyntöä, jonka mukaan kalastuksen pääosaston hallinto harkitsisi organisaatioonsa erityistä yksikköä, joka vastaisi laajasti vaeltavien kalakantojen hallinnoinnista.
Näitä kalalajeja käsittelevät monet alueelliset kalastusjärjestöt - joita voidaan tulevaisuudessa perustaa vielä lisää - vaativat, että kalastuksen pääosaston aineellisia resursseja ja henkilöresursseja lisättäisiin ja että sen sisälle perustettaisiin erityinen yksikkö, ja tätä edellyttävät myös laajasti vaeltavia kalakantoja pyytävien yhteisön alusten merkitys sekä näiden kalalajien suuri kaupallinen arvo, johon olemme jo viitanneet. Arvoisa komission jäsen, jos osallistuisitte johonkin alueellisten kalastusjärjestöjen kokoukseen, joko niiden työtä valmistelevaan kokoukseen tai vuosikokoukseen, ja näkisitte muiden valtuuskuntien monenlaiset resurssit ja yhteisön valtuuskunnan resurssit, antaisitte välittömästi käskyn tuollaisen yksikön perustamiseksi.
Parlamentti siis vaatii toistamiseen, että parlamentin pyyntö otettaisiin huomioon tässä yhteydessä ja parhaillaan toteutettavassa kalastuksen pääosaston organisaatiouudistuksessa.
Haluan lopuksi viitata kalatalousvaliokunnan hyväksymiin tarkistuksiin, jotka liittyvät hallinnointimenoihin, joita aiheutuu Euroopan unionin kuulumisesta laajasti vaeltavia kalakantoja käsitteleviin alueellisiin kalastusjärjestöihin.
Kalatalousvaliokunta on jo jonkin aikaa ollut sitä mieltä, että jos kerran yhteinen kalastuspolitiikka kuuluu Euroopan unionin yksinomaiseen toimivaltaan, komission on yksinomaan vastattava yhteisön talousarviossa myös kansainvälisistä rahoitussitoumuksista, joita komissiolle aiheutuu sen käyttäessä yksinomaista toimivaltaansa, eikä niitä siis saisi siirtää jäsenvaltioille. Oman toimivallan on tarkoitettava omaa rahoitusvalmiutta menojen kattamiseksi. Yhteiseksi katsotussa politiikassa - jollaista kalastuspolitiikkakin on - täytyy soveltaa täysimääräisesti varojen riittävyyden periaatetta.
Arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, tässä olivat ne seikat, jotka halusin ottaa esille näistä kahdesta mietinnöstä, joiden esittelijänä minulla on ollut kunnia olla.

Piétrasanta
. (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, "laajasti vaeltavat" kalalajit, kuten kaupallisesti merkittävät tonnikalat ja nokkakalat (miekkakala, marliinit ja purjekalat), ovat kaikkein tavoitelluimpia lajeja maailmassa.
Näitä lajeja kalastetaan erittäin suuria määriä. Vuonna 1997 Atlantilla, Tyynellämerellä ja Intian valtamerellä pyydettiin yhteensä 3,5 miljoonaa tonnia laajasti vaeltavia lajeja. Euroopan unionin jäsenvaltiot kalastavat aktiivisesti näitä lajeja maailman eri valtamerillä. Eri jäsenvaltioiden lipun alla purjehtivat alukset pyydystivät yli 400 000 tonnia vuonna 1997, kuten myös niiden kilpailija Japani.
On perustettu useita alueellisia kalastusjärjestöjä säätelemään näiden lajien kalastusta. Niitä ovat Kansainvälinen Atlantin tonnikalojen suojelukomissio (ICCAT), Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomissio (IATTC), joka kattaa trooppisen Tyynenmeren itäosan, sekä Intian valtameren tonnikalatoimikunta (IOTC). EU on sekä ICCAT:n että IOTC:n jäsen, ja se on hakenut IATTC:n jäsenyyttä. Nämä kansainväliset järjestöt antavat suosituksia teknisiksi toimenpiteiksi, jotka koskevat esimerkiksi vähimmäiskokoa ja -painoa, ajallisia ja/tai alueellisia kalastuskieltoja, tiettyjä pyydystyyppejä tai kalastuskäytänteitä sekä joidenkin laivastojen kapasiteettirajoituksia.
Tällä hetkellä nämä toimenpiteet sisältyvät hajanaiseen joukkoon asetuksia. Komission ehdotuksen mielekkäänä tavoitteena on koota yhdeksi asetukseksi kaikki laajasti vaeltaviin lajeihin liittyvät tekniset toimenpiteet. Osa niistä on ollut voimassa jo useita vuosia, kun taas osa on hyväksytty vasta viime syksynä, ja tämä on otettu huomioon laatimassamme mietinnössä.
Yksinkertaisin tapa arvioida näiden toimenpiteiden tehokkuutta on tarkastella niiden kantojen tilaa, joita toimenpiteillä on tarkoitus säilyttää. Useiden tai jopa useimpien Atlantin merkittävien tonnikala- ja nokkakalakantojen tila on huono. Esimerkiksi ICCAT:n pysyvän tutkimus- ja tilastokomitean vuoden 2000 raportin mukaan isosilmätonnikalan kutevan kannan biomassa on pienentynyt huomattavasti viimeisten viiden viimeisen vuoden aikana, eikä kalastusta voida jatkaa nykyisellä teholla, vaan sitä pitäisi vähentää. Tärkeimmistä kannoista vain boniitin kantaa ei katsota ylihyödynnetyksi.
Voidaan vain todeta, että Atlantin laajasti vaeltavien kalalajien hoitoa pidetään pikemminkin epäonnistuneena kuin menestyksekkäänä, ja alueen vahvimman kalastusmahdin Euroopan unionin on kannettava osansa vastuusta. Jokaisella kolmella valtamerialueella esiintyy samoja ongelmia, mikä ei ole yllättävää, kun otetaan huomioon tonnikalojen ja nokkakalojen lisäksi kalakantoja hyödyntävien alusten laaja liikkuvuus. Näitä ongelmia ovat liiallinen kalastustoiminta ja etenkin pienten kalojen pyynti, jota on valvottava. Liiallisen kalastustoiminnan rajoittamiseksi on kehitteillä alusrekisteri. Se on ensimmäinen toimenpide. Se on vastikään käynnistetty, joten sen tehoa ei voida vielä arvioida eikä sillä pystytä merkittävästi vähentämään tiettyjen tonnikalalajien pyyntiä.
Pienten kalojen pyynnissä yhä suositumpi käytänne asettaa kurenuottia kalaparvien kokoamiseen käytettävien välineiden ympärille vapaasti uivien tonnikalaparvien asemesta on johtanut yhä suurempaan nuorten tonnikalojen pyyntiin. ICCAT on osoittanut, että aluksesta purettaville kaloille voidaan määrittää vähimmäiskoko, mutta se on pelkkä hätävara ja melko tehoton toimenpide. Myös rajoitetut pyyntikieltoalueet ja -kaudet tarjoavat suojaa, mutta niiden toteuttaminen on vaikeaa.
IATTC:n ehdotus joidenkin lajien saaliiden pakollisesta säilyttämisestä aluksessa on kiinnostava. Se voi olla tehokkaampi toimi, mutta sitä ei voida soveltaa muilla alueilla kuin itäisellä Tyynellämerellä, koska vain siellä kaikissa suurissa nuotta-aluksissa on tarkkailijoita. Mitä tulee mukavuuslippujen alla purjehtiviin aluksiin, kaikki ehdotetut toimenpiteet ovat turhia, ellei löydetä tapaa lopettaa näiden alusten kalastustoiminta.
Lopuksi on syytä huomauttaa kahdesta asiasta. Ensinnäkin olisi kiinnitettävä erityistä huomiota siihen, että myös pitkäsiima-alusten ja kurenuotta-alusten pyydyksiin usein tarttuvia sivusaaliita - siis muita saaliita kuin nuoria kaloja - olisi vähennettävä. ICCAT on ottanut asian hoitaakseen, mutta myös muiden organisaatioiden olisi tartuttava asiaan. Toinen ongelma on, että tietyille maille, joilla ei tällä hetkellä ole kiintiöitä kalastaa yksinomaisilla talousvyöhykkeillään, pitäisi antaa oikeus kalastaa niillä. Tämä on luonnollista, mutta Euroopan unionin olisi tässä tapauksessa suostuttava rajoittamaan saalisosuuttaan, mistä se on toistaiseksi kieltäytynyt. Olisi kohtuullista, että EU:n linja olisi joustavampi tässä kysymyksessä.

Fraga Estévez
Arvoisa puhemies, kuten me kaikki tiedämme, laajasti vaeltaviin kalakantoihin liittyy useita sellaisia piirteitä, jotka edellyttävät, että niiden pyyntiä seurataan erityisesti. Ne liikkuvat niin talousvyöhykkeillä kuin vapailla vesilläkin, niitä sääntelee nykyisin neljä alueellista kalastusjärjestöä, ne ovat taloudellisesti erittäin arvokkaita, minkä vuoksi monet alukset pyytävät niitä, ja ne ovat tekemisissä sellaisten lajien - esimerkiksi delfiinien ja muiden merinisäkkäiden - kanssa, joita ei suoranaisesti pyydetä. Näiden seikkojen takia jopa Yhdistyneet Kansakunnat on päättänyt puuttua niiden pyyntiin laajasti vaeltavia kalakantoja koskevalla sopimuksella.
Tästä syystä komission ehdotus, jonka mukaan niin yhteisön lainsäädäntöön kuin myös kansainvälisten järjestöjen suosituksiinkin sisältyvät näiden lajien tekniset säilyttämistoimenpiteet kootaan yhdeksi tekstiksi, on erittäin aiheellinen ja yleisesti ottaen kannatettava.
Yhdestä tekstistä on epäilemättä hyötyä lainsäätäjille ja aluksille, joiden ei enää tarvitse tutustua kymmeniin hajanaisiin sääntöihin selvittäessään velvollisuuksiaan, ja lisäksi se voi osaltaan ratkaisevasti parantaa valvontaa, ja se saattaa jopa edistää parlamentin useaan otteeseen esittämää vaatimusta, jonka mukaan alueellisten kalastusjärjestöjen suositukset sisällytettäisiin yhteisön säännöstöön selvästi nykyistä ripeämmin.
Esittelijä Piétrasanta on laatinut tästä ehdotuksesta erinomaisen mietinnön, ja hän on lisäksi halunnut luottaa niiden parlamentin jäsenten arvostelukykyyn, jotka suhtautuvat epäillen tiettyihin seikkoihin. Tarkoitan tässä tapauksessa sitä, että komissio pyrkii omituisella tavalla sivuuttamaan ICCAT:n suosituksen, joka koskee valkotonnikalaa luvanvaraisesti pyytävien alusten määrän rajoittamista, saivartelemalla, että rajoituksen piiriin ei kuulu niin sanottua koekalastusta toteuttavia aluksia. Kun otetaan huomioon, että ajoverkkojen käyttökiellon voimaantuloon on aikaa kahdeksan kuukautta, että valkotonnikalaan on juuri alettu soveltaa suurimpia sallittuja kiintiöitä ja että ICCAT:n vuonna 1999 julkaisemassa tieteellisessä raportissa nimenomaan varoitetaan tästä niin sanotusta koekalastuksesta, komission pyrkimys on yksinkertaisesti vastuuton, eikä sellaista taktiikkaa voida hyväksyä, että yhteen kohtaan sisällytetään suositus, jolta sitten viedään sisältö seuraavassa kohdassa.
Tiedämme, että neuvostossa on jo tehty sisäinen sopimus, jolla ajoverkkojen käyttökiellosta pyritään tekemään joidenkin jäsenvaltioiden kannalta mahdollisimman siedettävä, mutta tuon sopimuksen vaikutus on jo sopivasti kumottu samaisessa neuvostossa siirtämällä kiintiöitä. Missään nimessä ei voida hyväksyä pyrkimystä, että - haluttiinpa se sitten myöntää tai ei - pitkään kalastustoimintaa harjoittaneita aluksia vähennetään, jotta saadaan tilaa uusille aluksille, ja tästä syystä pyydän täyttä tukeanne kalatalousvaliokunnan esittämille tarkistuksille.
Arvoisa puhemies, haluan lopuksi vielä kerran kiittää esittelijää hänen yhteistyöstään ja onnitella häntä vilpittömästi hänen suurenmoisesta mietinnöstään.

Miguélez Ramos
Arvoisa puhemies, puhumme tänään tietynlaisesta kalastuksesta, laajasti vaeltavien kalakantojen pyynnistä, joka edellyttää Euroopan komissiolta näkyvää kansainvälistä roolia. Sen lisäksi, että Euroopan komission on toimittava yhä aktiivisemmin Kansainvälisessä Atlantin tonnikalojen suojelukomissiossa, se toimii Intian valtameren tonnikalatoimikunnassa, ja tähän on vielä lisättävä sen toiminta Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomissiossa. Komission henkilöresurssit tätä tehtävää varten ovat selvästikin riittämättömät, minkä vuoksi alalla katsotaan, ettei se ole järjestöissä asiaankuuluvasti edustettuna. Komissio ja asianomaiset jäsenvaltiot eivät myöskään tee samanaikaista tunnustelutyötä liittolaisten etsimiseksi, sillä unionin ulkosuhteista puuttuu horisontaalinen lähestymistapa ja kokonaisnäkemys, ja tästä syystä yhteisön kalastusala on heitteillä, toisin kuin muiden kalastusmahtien laivastot. Käytännössä tämä kaikki kostautuu silloin, kun tehdään päätöksiä tai sopimuksia, kuten kävi ICCAT:n viime kokouksessa, jossa ei päästy yksimielisyyteen miekkakalasta.
Tästä syystä vaadimme, että kalastuksen pääosastoon perustetaan erityinen laajasti vaeltavista kalakannoista vastaava yksikkö. Yhden tekstin ja yhden säännöstön lisäksi on saatava yksi ainoa hallintoyksikkö.
Varela Suanzes-Carpegnan ja Piétrasantan mietinnöistä puheen ollen onnittelen kumpaakin esittelijää heidän erinomaisesta työstään. Sosialistiryhmä puoltaa sitä, että yhteisö ottaa vastuulleen kaikki tarkkailijoista aiheutuvat kulut, sillä unionin edustus kansainvälisissä kalastusjärjestöissä kuuluu sen yksinomaiseen toimivaltaan. Kannatamme niin ikään pyyntöä, joka koskee entistä parempaa tiedottamista alueellisten kalastusjärjestöjen toteuttamista valvonta- ja tarkastustoimenpiteistä.
Vastaavasti ryhmäni puoltaa Piétrasantan mietinnön tarkistuksia, ja onnittelen esittelijää hänen korjauksineen päivineen täydellisestä työstään. Mietinnön perusteluissa on mielestäni kyseenalaisia seikkoja, mutta olemme esittelijän tavoin huolestuneita valvonnan ulkopuolella olevien mukavuuslippulaivojen harjoittamasta kalastuksesta. Yhteisön ja alueellisten kalastusjärjestöjen on epäröimättä puututtava asiaan, sillä tällaisesta kalastuksesta kärsivät ensimmäisinä yhteisön kalavarat ja yhteisön laivasto, joka noudattaa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjä.
Komission on yhdessä kalastusalan kanssa määriteltävä strategia näiden laajasti vaeltavien kalakantojen hallinnointia, valvontaa ja säilyttämistä varten. Strategian on mielestämme perustuttava laivastollemme perinteisesti kuuluvien oikeuksien puolustamiseen. Arvoisa komission jäsen, jos komissio haluaa helppoja neuvotteluja, yksinkertaisinta on taipua muiden valtioiden edessä, kuten on käynyt liian monta kertaa, ja antaa periksi valtioille, joilla ei ole laivastoa eikä todellisia etuja asiassa.
Yhteisön kalastusala on kuitenkin luonut tyhjästä markkinat ja tehnyt suuria uhrauksia mukauttaakseen laivaston kalavaroihin, ja tästä syystä on muiden maiden kiintiöiden lisäämisen sijasta kunnioitettava yhteisön laivastolle kuuluvaa osuutta.
Lopuksi: sosialistien mielestä komission on puututtava sellaiseen pääasiassa Indonesiasta tapahtuvaan tuontiin, joka perustuu polkumyyntiin. On arvioitu, että tällainen Indonesiasta yhteisöön vientipalkkion turvin tapahtuva tuonti on määrältään jopa 14 000 tonnia.

McKenna
Haluan ensinnäkin antaa täyden tukeni sille, mitä kollegani jäsen Piétrasanta sanoi, ja kertoa, että ryhmäni aikoo äänestää Piétrasantan ja Varela Suanzes-Carpegnan mietintöjen puolesta.
Haluan vain tuoda esiin kaksi asiaa. Ensimmäinen koskee erittäin tärkeää tarkistusta, jonka kollegani jäsen Piétrasanta esitti valiokunnassa. Purje- ja valkomarliinikannat ovat romahtaneet Atlantin valtameressä, ja niitä täytyy suojella. ICCAT hyväksyi vuonna 1996 päätöslauselman, jonka mukaan sopimuksen osapuolten täytyy edistää monofiiliperukkeiden käyttöä virkistys- ja pitkäsiimakalastuksessa. Nämä pyydykset helpottavat elävien marliinien mereen palauttamista ja edistävät siten kalakantojen suojelua. Jäsen Piétrasanta halusi vahvistaa päätöslauselmaa tekemällä näiden pyydysten käytöstä pakollisen sen sijasta, että niiden käyttöön vain kannustetaan. Kalakannat todellakin tarvitsevat apuamme. Tarkistus kuitenkin hylättiin, sillä se olisi haitannut EU:n teollisuuden harjoittamaa hainpyyntiä. Hainpyynnistä ei kuitenkaan ole annettu mitään kansainvälisiä tai edes eurooppalaisia asetuksia, ja näitäkin lajeja pyydystetään liikaa joissakin tapauksissa. Emme voi hyväksyä, että romahtaneiden kalakantojen suojeluun tarkoitettuja toimenpiteitä torjutaan sen perusteella, että ne häiritsevät muiden romahtaneiden kalakantojen sääntelemätöntä kalastusta.
Toinen asia, jonka haluan tuoda esiin, liittyy jäsen Varela Suanzes-Carpegnan rahoitukseen osallistumista koskevaan mietintöön. Jäsenvaltioiden pitäisi rahoittaa toimenpiteitä, tarkkailuohjelmat mukaan luettuina, joilla valvotaan, että ne täyttävät velvollisuutensa. Komissio on tarjoutunut maksamaan puolet kustannuksista, ja se riittää. Vastustamme yhtä tarkistusta, mutta kannatamme mietintöä kokonaisuudessaan.

Van Dam
Arvoisa puhemies ja arvoisa komission jäsen, Euroopan unionilla on jäsenvaltioiden edustajana tärkeä rooli alueellisissa kalastusjärjestöissä. On oikein, että näiden järjestöjen sopimat toimenpiteet saavat paikkansa yhteisön oikeudessa. En kuitenkaan myönnä noudatetulle menettelylle mitään palkintoa. Parlamenttia pyydetään eräänlaisena kumileimasimena hyväksymään asetus, joka jo oli luonteeltaan sitova.
Varela Suanzes-Carpegna ei ole mielestäni ymmärtänyt Nizzan huippukokousta. Hän on sitä mieltä, että Euroopan unioni on supervalta, jonka täytyy kantaa kaikki kustannukset, jotka aiheutuvat tarkkailijoiden asettamisesta valvomaan tonnikalasaaliita yhteisön aluksilla. Jos esittelijä nyt laskeutuu jälleen maan pinnalle unionin alueella, hänen on tunnustettava, että unioni on jäsenvaltioiden pitkälle menevää yhteistyötä. Yhteisrahoitus ei ole varmasti mikään ruma sana, eikä siihen sisälly mitään politiikan uudelleen kansallistamista. Minusta vaikuttaa enemmän kuin johdonmukaiselta, että tonnikalasaaliista hyötyvät jäsenvaltiot osallistuvat kustannuksiin saamansa hyödyn pohjalta. Jäsenvaltioittain tehty kustannus-hyöty-analyysi voisi saattaa esittelijän hämilleen.
Laajasti vaeltavat kalakannat joutuvat vakavaan vaaraan liikakalastuksen, alamittaisten kalojen pyytämisen ja sivusaaliiden myötä. Esittelijä Piétrasanta on oikeassa huomauttaessaan, että unionin on hyväksyttävä vastuunsa näiden kalakantojen huonosta hoidosta. Juuri siksi komission täytyy ottaa tiennäyttäjän rooli näiden kalalajien hoidossa.
Vaara, että laivanvarustajat siirtävät laivojaan yhä enemmän mukavuuslippujen alle ja siten kiertävät hoitotoimenpiteitä, on todellinen. Mustaa listaa, johon sisältyy kieltoja harjoittaa tuontia maista, jotka eivät piittaa alueellisissa kalastusjärjestöissä sovituista hoitotoimenpiteistä, pitäisi täydentää tiedotuskampanjalla, jonka tavoitteena on tiedottaa suurelle yleisölle kalanpyyntimenettelyistä, sivusaaliista ja delfiinien tappamisesta. Siten suuri yleisö saa mahdollisuuden tehdä ostokäyttäytymisessään valinnan parhaiden kalastuskäytäntöjen hyväksi. Tällainen kampanja kytkee mukaan yhden vapaan markkinatalouden suurista vaikuttajista, nimittäin kuluttajan.

Musotto
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minun on sanottava, että arvostan suuresti komission tekemää aloitetta koota yhteen asiakirjaan kaikki laajasti vaeltavia kalakantoja koskevat määräykset, vaikka olenkin kollega Piétrasantan kanssa yhtä mieltä siitä, että olisi ollut parempi odottaa kalastusalan syyskokousten päättymistä, jotta asetukseen olisi voitu lisätä noissa kokouksissa tehdyt päätökset.
Mitä tulee laajalle vaeltaviin kalakantoihin, kokonaissaaliit ovat nousseet huomattavasti. Vuonna 1997 Atlantin valtamerestä, Tyynestämerestä ja Intian valtamerestä kalastettiin tosiaankin 3,5 miljoonaa tonnia laajasti vaeltavia lajeja, ja kuten hyvin tiedämme, Euroopan unioni osallistuu aktiivisesti tähän kalastukseen maailman valtamerillä. Viime aikoina on syntynyt tiuhaan erilaisia alueellisia järjestöjä, jotka pyrkivät sääntelemään näiden lajien kalastusta. Nämä järjestöt ovatkin hyväksyneet suosituksia, joihin sisältyy muun muassa joidenkin laivastojen kapasiteettirajoituksia, ajallisia ja/tai alueellisia kalastuskieltoja, vähimmäiskokoa ja -painoa koskevia teknisiä toimenpiteitä, ja jos näitä suosituksia ei vastusteta, niistä tulee sopimuspuolia velvoittavia.
Lisään vielä, että alueelliset järjestöt hyväksyvät jatkossakin tehokkaita toimenpiteitä erilaisten ongelmien, kuten yllä mainittujen, ratkaisemiseksi, mutta niiden ei varmasti ole helppo ratkaista ongelmaa, joka on kaikille alueille yhteinen ja vaikeasti ratkaistavissa: mukavuuslippulaivojen harjoittaman kalastuksen lopettaminen.
Tästä juontaa juurensa yhteistoiminnan ja yhteistyön tarve alueellisten kalastusjärjestöjen ja kansallisten hallitusten välillä, jotta voidaan estää, että alusten omistajat, jotka pitävät voimassa olevia säännöksiä rajoittavina, siirtävät laivansa toisen lipun alle.
Sallikaa minun lopuksi tuoda esille ja korostaa alueellisten kalastusjärjestöjen ratkaisevaa roolia tässä kontekstissa, jossa yhteisön toimielinten olisi aiheen laajuuden ja alueellisten erityispiirteiden vuoksi vaikeaa vastata asianmukaisesti kaikkiin tarpeisiin, mihin alueelliset kalastusjärjestöt sen sijaan pystyvät.

Cunha
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ehdotuksella neuvoston asetukseksi eräiden laajasti vaeltavien kalakantojen pyyntiin sovellettavien tiettyjen valvontatoimenpiteiden vahvistamisesta kootaan nyt yhteen puitelakiin ne toimenpiteet, jotka oli hajautettu useisiin asetuksiin. Kyseessä on siis myönteisesti vaikuttava ehdotus, koska sillä luodaan paremmat edellytykset soveltaa tehokkaasti erästä yhteisen kalastuspolitiikan tärkeimmistä ulottuvuuksista ja koska se koskee kalastuksen kannalta erittäin suuren paineen alaisena eläviä lajeja, mihin on syynä niiden laaja maantieteellinen liikkuvuus ja korkea kaupallinen arvo. Mutta täytyy tunnustaa, että minulle tuntemattomista syistä esittelijä ottaakin kantaa komission alkuperäiseen ehdotukseen eikä kalatalousvaliokunnan joulukuun istunnosta tulleeseen kompromissiehdotukseen, johon parlamentin olisi ymmärtääkseni paljon sopivampaa ottaa kantaa.
En käy tässä kertaamaan kummankaan esittelijän jo korostamia näkökohtia enkä etenkään PPE:n ryhmään kuuluvien kollegojeni kantoja, mutta haluaisin silti painottaa kahta tärkeää seikkaa: ensiksi mukavuuslipun alla toimivilta aluksilta vaadittavaa kuria - se on perusseikka, joka meidän on saatava järjestykseen - ja toiseksi sitä seikkaa, että koekalastusta harjoittavat alukset olisi luettava mukaan ne omistavien kalastusyritysten miesvahvuuteen. Lopuksi haluaisin mainita, että Euroopan unionin on ponnisteltava ehdottomasti kaikissa kalastuksen hallinnointia yhdenmukaistavissa kansainvälisissä elimissä, joissa se on mukana, saadakseen kaikki maailman kalastuslaivastot ja etenkin kalastuksen suurvaltojen laivastot noudattamaan täsmälleen samoja kalakantoja säilyttäviä sääntöjä kuin Euroopan unioni. Tämä on minusta aivan perusasia. Lopuksi kiitän molempia esittelijöitä heidän tekemästään erinomaisesta työstä ja toivon, että heidän mietintönsä hyväksytään kalatalousvaliokunnan niihin tekemine tarkistuksineen.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin ensin kiittää komission puolesta molempia esittelijöitä laajasti vaeltavia kalakantoja käsittelevistä kattavista mietinnöistä. Näiden kalakantojen pyynnissä voi havaita tiettyjä yhtäläisyyksiä riippumatta siitä, missä kalastustoimintaa harjoitetaan. Siksi ehdotammekin yhtenäistä toimenpidepakettia. Meidän tavoitteenamme on ottaa käyttöön niiden kansainvälisten järjestöjen suositukset, joissa Euroopan yhteisö toimii aktiivisesti näiden kantojen suojelemiseksi.
Ensin muutama huomautus molemmista asetuksista, ne liittyvät sekä valvontatoimenpiteisiin että teknisiin toimenpiteisiin. Olemme koonneet asetuksiin uusia sekä jo olemassa olevia määräyksiä. Koska kansainväliset tonnikalajärjestöt työskentelevät hyvin dynaamisesti ja päättävät vuosittain uusista toimenpiteistä, ehdotamme nopeutettua menettelyä. Siten yhteisössä voidaan ottaa nopeasti ja tehokkaasti käyttöön uusia toimenpiteitä tai muutoksia valvonnan ja tekniikan alalla. Olen iloinen siitä, että parlamenttikin kannattaa tätä ajatusta.
Tarkistuksista totean seuraavaa: voimme hyväksyä ensimmäisen valvontatoimenpideasetukseen tehdyn tarkistuksen hieman muutettuna, toisin sanoen komissio ehdottaa, että se esittää parlamentille ja neuvostolle kolmen vuoden välein kertomuksen jäsenvaltioiden valvontatoimenpiteistä. Näin siinä olisi myös tietty johdonmukaisuus unionin sisäisen kalastustoiminnan kanssa. Teknisiä toimenpiteitä koskevaan asetukseen tehdyt tarkistukset voimme kyllä hyväksyä sisällöllisesti, tässä on vain menetelmään liittyvä tekninen ongelma. Minun mielestäni tämä ehdotus olisi parasta ottaa huomioon sitten, kun teknisiä toimenpiteitä koskevaan asetukseen tehdään seuraavan kerran muutoksia. Näin nykyiset ehdotukset voitaisiin yhtäältä ottaa laajalti käyttöön, toisaalta haluan sanoa teille, että aion esittää 1. lokakuuta 2001 mennessä, siis tämän vuoden lokakuun ensimmäiseen päivään mennessä, uuden ehdotuksen kansainvälisissä tonnikalajärjestöissä viimeksi päätettyjen toimenpiteiden käyttöön ottamisesta. Otamme sitten tässä ehdotuksessa tarkistuksenne asiaankuuluvasti huomioon. Tästä syystä minun on tällä hetkellä hylättävä tarkistukset 1-7 - kuten jo sanoin, tässä on kysymys menettelytavasta ja ajankohdasta johtuvasta ongelmasta. Tarkistukset 8 ja 9 koskevat sellaisia teknisiä toimenpiteitä, jotka voimme hyväksyä.
Nyt käsittelen vielä tarkkailijoiden nimeämiseen myönnettävää taloudellista tukea koskevaa asetusta. Tämä ehdotus on osa komission strategiaa, jonka jo esitimme alueellisia kalastusjärjestöjä koskevassa tiedonannossamme. Kannatamme tätä järjestelmää, jossa yhteisön laivoille nimetään tarkkailijoita, joiden tarkoituksena on varmistaa nuorten kalojen, erityisesti trooppisen tonnikalan, suojelu. Ehdotamme, että tätä järjestelmää tuetaan myös taloudellisesti.
Te vaaditte, että komission tulee huolehtia kokonaan tämän tarkkailijajärjestelmän rahoituksesta. Minun on huomautettava, että yhteisön lainsäädännön soveltaminen on kaikilla yhteisön lainsäädännön alueilla ensisijaisesti jäsenvaltioiden velvollisuus. Eikä komission ehdotus, että se rahoittaisi puolet tämän järjestelmän kustannuksista, ole tuulesta temmattu, se perustuu toistaiseksi voimassa olevaan käytäntöön, siis käytännössä neuvoston vuonna 1995 tekemään päätökseen valvontakulujen yhteisrahoituksesta. Tästä syystä komissio ei valitettavasti voi hyväksyä tarkistuksia, jotka on tehty tarkkailijoiden nimeämiseen myönnettävää taloudellista tukea koskevaan asetukseen.

Puhemies
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

EY:n ja Päiväntasaajan Guinean kalastussopimus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Gallagherin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0044/2001) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan talousyhteisön ja Päiväntasaajan Guinean tasavallan hallituksen välisessä, Päiväntasaajan Guinean rannikon edustalla harjoitettavasta kalastuksesta tehdyssä sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamista 1 päivän heinäkuuta 2000 ja 30 päivän kesäkuuta 2001 väliseksi ajaksi koskevan pöytäkirjan tekemisestä [KOM(2000) 690 - C5-0712/2000 - 2000/0287(CNS)].

Gallagher
. (EN) Euroopan unionin ja Päiväntasaajan Guinean välistä kalastussopimusta koskevan pöytäkirjan voimassaolo päättyi viime kesäkuun lopussa. Pöytäkirjan voimassaoloa päätettiin jatkaa yhdellä vuodella, ja molemmat sopimuspuolet alkoivat soveltaa uutta pöytäkirjaa 16. kesäkuuta 2000.
Uudessa pöytäkirjassa vahvistetaan tekniset ja taloudelliset edellytykset, jotka koskevat yhteisön kalastusalusten kalastustoimintaa Päiväntasaajan Guinean vesillä ajalla 1. heinäkuuta 2000-30. kesäkuuta 2001. Pöytäkirja koskee ainoastaan tonnikalaa. Se on tärkeä, sillä se varmistaa yhteisön tonnikalanpyynnin jatkumisen Guinean lahdella. Lisenssejä ovat lunastaneet ranskalaiset, espanjalaiset ja portugalilaiset alukset sekä yksi italialainen alus.
Nykyinen ehdotus on seurausta ongelmista, jotka ilmenivät uuden pöytäkirjan tekemistä koskevien neuvottelujen aikana. Päiväntasaajan Guinean valtuuskunta kohtasi useita vaikeuksia komission kanssa käymissään neuvotteluissa. Vaikka nämä ongelmat on nyt ratkaistu, todellisiin neuvotteluihin ei ollut riittävästi aikaa. Tämänhetkinen ehdotus - jota tuen - takaa jatkuvuuden, sillä välin kun neuvotteluja uudesta pöytäkirjasta jatketaan taas tänä vuonna. Sopimukseen sisältyy vain vähän todellisia kohdennettuja toimenpiteitä, eikä siihen ole otettu mukaan määräyksiä varmistamaan, että toimenpiteet pannaan avoimesti täytäntöön tai että tulokset arvioidaan. Kalavarojen hoitoa Päiväntasaajan Guineassa koskevan asianmukaisen järjestelmän luomiseen tähtäävä hanke on käynnistettävä, jotta ei harjoiteta Atlantin keltaevätonnikala- ja isosilmätonnikalakantojen liikapyyntiä kasvavassa määrin.
Seuraavaan pöytäkirjaan olisi sisällytettävä yksiselitteinen viittaus ICCAT:n sääntöjen soveltamiseen. Tuen komission näkemystä, että kolmansien maiden kanssa käytäviin tuleviin neuvotteluihin pitäisi sisällyttää paljon erityistoimia. Näin on tehtävä myös Päiväntasaajan Guinean kanssa. Voin tukea pöytäkirjan ehdotettua jatkoa vuoden ajan. Korostan kuitenkin tarvetta suurempiin ponnistuksiin sen varmistamiseksi, että kaikki uudet pöytäkirjat edellyttävät asianmukaista valvontajärjestelmää ja että sopimuksen soveltamisessa harjoitetaan riittävän avointa toimintalinjaa. Kehotan komissiota pitämään tämän mielessään tulevissa neuvotteluissa.
Esittämäni kolme tarkistusta ovat yhdenmukaisia äsken mainitsemieni huomioiden kanssa, ja ne ovat myös yhdenmukaisia parlamentin perinteisen lähestymistavan kanssa.
Haluaisin tuoda vielä esiin, että neuvosto hyväksyi jo tämän ehdotuksen viime maanantaina. Siinä ei ole tietenkään mitään uutta. Sellaista tapahtuu yhtenään, ja meillä kaikilla on nyt tilaisuus tehdä tässä keskustelussa komissiolle selväksi, ettemme hyväksy sitä. Niin on tapahtunut jo kerta toisensa jälkeen, ja meidän täytyy yrittää jotenkin ottaa tilanne hallintaan. Me kaikki kalatalousvaliokunnassa pahoittelemme tätä. Se herättää kysymyksen siitä, ovatko valiokunnassa tehty työ ja täällä käytävä keskustelu pelkkää ajanhaaskausta. Toivottavasti näin ei ole, mutta toivon vilpittömästi, että komissio ja neuvosto ottavat huomioon mietinnössäni esitetyt suositukset, ennen kuin ne hyväksyvät pysyvämmän pöytäkirjan.
Haluan lopuksi käyttää tätä tilaisuutta kehuakseni ja kiittääkseni avusta kalatalousvaliokunnan sihteeristöä sekä oman ryhmäni sihteeristöä.

Fraga Estévez
Arvoisa puhemies, voin vain olla tyytyväinen uuden kalastusta koskevan pöytäkirjan tekemiseen sellaisen kolmannen maan kanssa, jonka kanssa on jo pitkään tehty yhteistyötä. Pöytäkirjassa varmistetaan kolme erittäin tärkeää asiaa: kalatoimitusten jatkuminen ja yhteisön työllisyys, kalastusalueen takeet siitä, että aluksiin - kuten eurooppalaisiin aluksiin - sovelletaan niiden toiminnan valvontaan ja hallintaan liittyviä sääntöjä ja velvollisuuksia sekä ilman muuta yhteisön paikallisen kalastusalan parantamiseksi antama panos, joka nyt erityisesti vahvistetaan.
Tästä syystä pyydän teitä hyväksymään esittelijän ja kalatalousvaliokunnan esittämät kolme tarkistusta.
Sen sijaan emme pysty äänestämään tarkistuksen 4 puolesta, sillä siinä vaaditaan, että alusten omistajat rahoittaisivat sopimuksen kokonaiskustannukset. Vaikka tämä onkin parlamentin erään poliittisen ryhmän toistuva pyyntö, joka on aina torjuttu, on erityisen loukkaavaa ehdottaa sitä nyt, kun on juuri allekirjoitettu toinen, erittäin kiistanalainen pöytäkirja, jossa alusten omistajat eivät maksa yhtikäs mitään, eivät edes tässä tapauksessa maksettavaa 25:tä prosenttia.
Kun otetaan toisaalta huomioon pohjoisten maiden kanssa allekirjoitettavat sopimukset, on käsittämätöntä lukea perusteluista, ettei Päiväntasaajan Guinean kanssa tehty sopimus olisi avoin. Ensiksikin tässä pöytäkirjassa kaikki käsitteet, myös paikallisten kalastajien kanssa tehtävää yhteistyötä koskevat kohdat, on paitsi eriytetty myös esitetty sadasosan tarkkuudella, toisin kuin muissa sopimuksissa, joissa ei ole lainkaan eroteltu edes sitä, mikä on taloudellista korvausta ja mikä kehitysapua. Enää ei siis saisi pyrkiä jarruttamaan tiettyjä sopimuksia, jotka ovat muihin sopimuksiin verrattuna esimerkillisen avoimia ja yksityiskohtaisia, ja neuvostokin on tästä asiasta samaa mieltä, sillä se on vuodesta 1997 lähtien vaatinut nykyistä tasapuolisempaa kohtelua.
Kun puhe on kerran sopimuksista, haluan lopuksi mainita komission tämänvuotisen työohjelman, jonka aikataulu pöytäkirjojen uusimiseksi on käsittämätön. Esimerkiksi Kap Verden kanssa käytävät neuvottelut, jotka ovat olleet kesken viime vuoden marraskuusta lähtien, eivät edes kuulu komission suunnitelmiin. Useimmissa tapauksissa neuvotteluvaltuudet saadaan vasta sopimuksen päätyttyä, ja tästä on räikeänä esimerkkinä Gabon, jonka kanssa tehty sopimus umpeutuu 30. maaliskuuta, mutta neuvotteluvaltuudet saadaan vasta vuoden viimeisellä neljänneksellä.
Arvoisa komission jäsen, joudun valitettavasti sanomaan teille, että asialistan päivittäminen olisi mielestäni vähintä, mitä komissio voisi tehdä. Muuten se toimii nolosti.

Miguélez Ramos
Arvoisa puhemies, sosialistiryhmä voi vain tukea ehdotusta, jonka mukaan yhteisön ja Päiväntasaajan Guinean välistä kalastussopimusta jatketaan vuodella.
Olemme tyytyväisiä myös siihen, että kaksi viikkoa sitten ilmestyneiden lehtitietojen perusteella on saatu aikaan sopimus edellä mainitun yhteisön ja Päiväntasaajan Guinean välisen sopimuksen uusimisesta kolmeksi vuodeksi. Kyseessä on sekä kalastusmahdollisuuksiltaan että taloudelliselta korvaukseltaan vaatimaton - se on vuodesta 1994 lähtien rajoittunut tonnikala-aluksiin - mutta silti tärkeä sopimus.
Edellinen pöytäkirja sisälsi taloudellisen korvauksen apurahoja varten sekä tuen kalastuksen valvontaelimille ja muulle kuin teolliselle kalastukselle. Olemme kuitenkin samaa mieltä esittelijä Gallagherin kanssa, ja olemme esittelijän tavoin huolissamme siitä, että tarkastus- ja valvontatehtävissä on saatu aikaan vain vähän tai ei mitään. Kalastussuhteissamme Päiväntasaajan Guinean kanssa onkin mielestämme huolestuttavinta, että alukset voivat puuttuvan valvonnan takia siirtyä mukavuuslipun alle, mikä on jo johtanut ICCAT:n soveltamiin pakotteisiin.
Komission on vaadittava, että Päiväntasaajan Guinean hallitus noudattaa merioikeusyleissopimusta ja kansainvälistä oikeutta. Haluamme, että komissio antaa lisätietoa näistä seikoista ja että se toimii ripeämmin, jotta kyseisen maan viranomaiset muuttaisivat käytäntöjään kansainvälisen oikeuden ja ICCAT:n suositusten mukaisesti, ja myös jäsenvaltioiden on noudatettava näitä periaatteita suhteissaan kyseiseen tasavaltaan sekä AKT-yhteyksissä.
Alalla on liian usein sellainen käsitys, että se on jätetty heitteille, sillä kokonaispolitiikkaa ei ole. Hyvät parlamentin jäsenet, orkesterimuusikko ei voi yksin soittaa kokonaista sinfoniaa. Siihen tarvitaan paitsi kokonainen orkesteri, joka seuraa samaa partituuria, myös kapellimestari, ja komission on osoitettava, että sillä on poliittista tahtoa toimia kapellimestarina.
Komission jäsen on täällä läsnä ja Kap Verden kanssa käytävät neuvottelut ovat pysähdyksissä, vaikka sopimus umpeutui puoli vuotta sitten, joten voisiko komission jäsen sanoa minulle, ovatko pysäytyksen syynä - kuten lehdissä sanotaan - kalastusmahdollisuuksia ja taloudellista korvausta koskevat mielipide-erot vai se, ettei Kap Verden hallitus halua yhteisön sanovan sille, mihin rahoitus on käytettävä?

McKenna
Kenellekään ei tule yllätyksenä, että vihreiden ryhmä äänestää tätä sopimusta vastaan, kuten teemme kaikkien kolmansien maiden kanssa tehtyjen kalastussopimusten kohdalla.
Minulla on yksi tarkka kysymys komission jäsen Fischlerille. Päiväntasaajan Guinean kanssa tehty sopimus koskee tonnikalaa, mutta Päiväntasaajan Guinea on tunnettu mukavuuslippuvaltio. ICCAT:n jäsenet, EU mukaan luettuna, ovat sopineet kieltävänsä keltaevätonnikalan ja isosilmätonnikalan tuonnin Päiväntasaajan Guineasta. Oletan, että seuraavaa sopimusta koskevat neuvottelut on jo aloitettu, kun tämän voimassaolo päättyy kesäkuussa. Eikö EU voisi käyttää vaikutusvaltaansa kannustaakseen Päiväntasaajan Guineaa lakkaamaan sallimasta alusten purjehtimisen sen lipun alla, jotta ne voivat harjoittaa laitonta kalastusta? EU on huolestunut mukavuuslippujärjestelmän lisääntyvästä käytöstä. Tämä vaikuttaisi hyvältä tilaisuudelta saada edes yksi valtio noudattamaan tarkemmin kansainvälisiä oikeudellisia normeja.

Casaca
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, käsiteltävänämme on oikeastaan erittäin tärkeä sopimus, tärkeä sekä Päiväntasaajan Guinealle että useille Euroopan mantereen alueille. Mutta Pohjois-Atlantin tonnikalasta puhuminen johtaa väistämättä siihen, että on otettava huomioon myös tapahtumat kaikkialla muualla, kuten esimerkiksi Azorien autonomisella alueella, jolla juuri olemme kirjanneet vuonna 2000 toisen vuoden, jonka aikana tonnikalasaalis oli käytännössä nolla. Puolisensataa alusta käsittävän kalastuslaivastomme toiminta on ollut käytännöllisesti katsoen pysähdyksissä kahtena viime vuonna.
Näissä oloissa emme voi olla kysymättä itseltämme, eivätkö tietyt kalastustavat kuten saartokalastus voi juuri nyt tehdä kyseenalaiseksi tonnikalalajien kestävän säilymisen Pohjois-Atlantilla. Ja tästä asiasta puheen ollen, tahtoisimme tietää, onko komissio jo tehnyt tutkimuksia kiirehtiäkseen tällaisen kalastustavan harjoittamisesta koituvien seuraamusten voimaan saattamista. Toiseksi haluaisimme myös tietää, onko komissio tietoinen tonnikalan kalastuksessa leviävästä kriisistä Azoreilla ja Madeiralla ja aikooko se ryhtyä joihinkin toimiin tässä asiassa. Lopuksi tahtoisin myös korostaa, että on olemassa tonnikalan kalastustapoja, kuten kaikilla Mikronesian saarilla harjoitetut tavat (hyppäämällä ja seivästä käyttämällä), jotka eivät vaaranna delfiinien ja kilpikonnien olemassaoloa, kuten muut tavat ja hyvin paljon aggressiivisemmat tekniikat vaarantavat; niinpä haluaisimmekin tietää, olisiko komissio valmis ottamaan tämän seikan huomioon.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin ensin kiittää esittelijä Gallagheria hänen mietinnöstään sekä ehdotuksemme kannattamisesta. Kaikki ne, jotka huomauttivat, että kalastussuhteet Päiväntasaajan Guinean kanssa ovat erinomaiset, ovat oikeassa. Nuo suhteethan ovat peräisin vuodelta 1984. Silloin solmimme puitesopimuksen, joka on yhteisön kannalta erittäin tärkeä, koska se mahdollistaa meidän alustemme tonnikalojen pyynnin Guinean lahdella. Tätä sopimusta koskevan pöytäkirjan voimassaolo päättyi 30. kesäkuuta 2000. Uutta pöytäkirjaa koskevat neuvottelut ovat kuitenkin toistaiseksi epäonnistuneet, ja siksi sovimme Päiväntasaajan Guinean kanssa pöytäkirjan jatkamisesta yhdellä vuodella.
Pöytäkirjan määräykset ovat olleet 1. heinäkuuta 2000 lähtien niin sanotusti väliaikaisesti voimassa, ilman kalastusmahdollisuuksien muutosta tai taloudellista korvausta. Tämän kuun alussa onnistuimme kuitenkin, luojan kiitos, vahvistamaan uuden pöytäkirjan kolmeksi seuraavaksi vuodeksi. Pöytäkirjatekstiä käsitellään tällä hetkellä komission sisäisissä menettelyissä, sitten se toimitetaan parlamentin ja neuvoston hyväksyttäväksi.
Mitä ehdottamiinne tarkistuksiin tulee, voin periaatteessa hyväksyä kaksi ensimmäistä tarkistusta. Uskon tosin, että ne eivät kuulu asetustekstiin, sillä vaadittujen kertomusten ja tietojen välittämisestä parlamentille on määrätty jo puitesopimuksessa, jonka molemmat toimielimet allekirjoittivat 5. heinäkuuta 2000.
Tarkistusta 3 komissio ei sen sijaan voi hyväksyä, koska se olisi ristiriidassa sen periaatteen kanssa, että kalastuspöytäkirjat ovat puitesopimuksen liitteitä eikä niiden jatkamiseen siksi myöskään tarvita komissiolta erillisiä neuvotteluvaltuuksia. On ilman muuta selvää, että komissio noudattaa neuvotteluissa aina neuvoston asettamia linjoja, se teki tietenkin näin näissäkin neuvotteluissa.
Sitten kysymykseen, joka heitettiin ilmaan Kap Verden yhteydessä. Minun mielestäni se ei ole kuitenkaan mikään erityinen ongelma, sillä me sekä se jäsenvaltio, jota tämä asia eniten koski, hylkäsimme ehdotuksen. Kap Verden esityksen mukaan meidän olisi nimittäin pitänyt jättää saaliimme kokonaan Kap Verden saarille. Nyt kun Kap Verdellä ei useasta eri syystä ole kuitenkaan tuontimahdollisuuksia unionin alueelle, se ei olisi ollut kovinkaan järkevää, koska silloinhan emme olisi päässeet näihin kaloihin lainkaan käsiksi.
Jäsen Attwoollin ja jäsen Buskin ehdottamaa tarkistusta, jonka mukaan alusten omistajien tulisi yhteisön sijasta vastata Päiväntasaajan Guinean kanssa tehtävän sopimuksen kustannuksista, en voi hyväksyä jo siitä aivan yksinkertaisesta syystä, että se on ristiriitainen neuvoston jo vuonna 1980 hyväksymien neuvottelulinjojen kanssa. Niissä lyötiin lukkoon, että yhteisö ja alusten omistajat vastaavat kustannuksista yhdessä, ja alusten omistajien osuus hoituu lisenssimaksuilla.

McKenna
Tiedän, että kello on jo paljon ja kaikki ovat väsyneitä, mutta esitin komission jäsenelle tarkan kysymyksen, ja hän taisi ymmärtää minut väärin. Vihreiden ryhmä äänestää tätä sopimusta vastaan, kuten teemme kaikkien kolmansien maiden kanssa tehtyjen kalastussopimusten kohdalla. Kuten sanoitte puheenne alussa, emme ole tyytyväisiä Päiväntasaajan Guinean kanssa tehtyyn sopimukseen.
Kysymykseni koskee mukavuuslippujärjestelmää. Päiväntasaajan Guinea on sillä alalla tunnettu, ettekä te vastannut kysymykseeni. Ehkä tänään on jo liian myöhä, mutta haluaisimme saada vastauksen, sillä te käytte neuvotteluja siitä huolimatta, että tonnikalan tuonnin kieltämisestä on tehty sopimus, ja tämä sopimus liittyy siihen hyvin läheisesti. Tarvitsemme vastauksen. Ehkä kello on tänään jo liian paljon, mutta tämä asia on tärkeä.

Fischler
Arvoisa puhemies, kuulin aivan selvästi, että Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän jäsen sanoi, että he periaatteessa vastustavat tällaista sopimusta. Minun ei mielestäni tarvitse välttämättä käsitellä tätä vihreiden ryhmän periaatteellista kysymystä vastauksessani. Siihen, mitä sanoitte mukavuuslippulaivoista, voin todeta, että sitä ajatusta, että ne liittyisivät jotenkin erityisesti Päiväntasaajan Guineaan, ei ole heitetty ilmaan valmistelevissa kokouksissa eikä toistaiseksi muuallakaan. Annan kyllä mielelläni jonkin työryhmäni tehtäväksi tutkia tätä asiaa ja vastaan sopivan ajankohdan tullen kysymykseenne.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
(Istunto päättyi klo 23.50.)

