Udgifter i forbindelse med behandlingen af asylansøgninger i medlemsstaterne (forhandling) 
Formanden
Tak, fru Gomes, og forhandlingen er hermed afsluttet. Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00. Det næste punkt på dagsordenen er den sidste betænkning i dag, nærmere bestemt en mundtlig forespørgsel til Rådet og Kommissionen om udgifterne i forbindelse med behandlingen af asylansøgninger i medlemsstaterne. Allerførst giver jeg ordet til spørgeren, fru Nadja Hirsch. De har to minutter.
Mundtlig forespørgsel til Rådet af fru Nadja Hirsch, fru Renate Weber, fru Cecilia Wikström, hr. Louis Michel, fru Sonia Alfano, hr. Stanimir Ilchev, fru Nathalie Griesbeck og hr. Jan Mulder for Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa om fremsendelse af oplysninger om udgifterne i forbindelse med behandlingen af asylansøgninger i medlemsstaterne - B7-0662/2010),
mundtlig forespørgsel til Kommissionen af fru Nadja Hirsch, fru Renate Weber, fru Cecilia Wikström, hr. Louis Michel, fru Sonia Alfano, hr. Stanimir Ilchev, fru Nathalie Griesbeck og hr. Jan Mulder for Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa om fremsendelse af oplysninger om udgifterne i forbindelse med behandlingen af asylansøgninger i medlemsstaterne - B7-0663/2010),
mundtlig forespørgsel til Rådet af fru Monika Hohlmeier og hr. Simon Busuttil for Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) om fremsendelse af oplysninger om udgifterne i forbindelse med behandlingen af asylansøgninger i medlemsstaterne - B7-0664/2010),
mundtlig forespørgsel til Kommissionen af fru Monika Hohlmeier og hr. Simon Busuttil for Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) om fremsendelse af oplysninger om udgifterne i forbindelse med behandlingen af asylansøgninger i medlemsstaterne - B7-0665/2010),
mundtlig forespørgsel til Rådet af fru Monika Flašíková Beňová, hr. Claude Moraes, fru Sylvie Guillaume, fru Carmen Romero López og hr. Antonio Masip Hidalgo for Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater i Europa-Parlamentet om situationen omkring Kommissionens forslag om en revision af proceduredirektivet - B7-0003/2011),
mundtlig forespørgsel til Rådet af fru Hélène Flautre for Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance om status for proceduredirektivet - B7-0004/2011) og
mundtlig forespørgsel til Rådet af hr. Kyriacos Triantaphyllides, hr. Cornelis de Jong, fru Cornelia Ernst og fru Marie-Christine Vergiat for Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre om fremsendelse af oplysninger til Parlamentet og Kommissionen om de uløste problemer i Rådet med hensyn til proceduredirektivet - B7-0002/2011).
Nadja Hirsch
Hr. formand! Vi er her i Parlamentet blevet enige om, at vi gerne vil have et fælleseuropæisk asylsystem på plads senest i 2012. Det indebærer også, at man har de samme eller omtrent de samme betingelser i alle medlemsstaterne.
Gennemførelsen af systemet er dog blevet mødt med modstand, og det skyldes primært, at vi under drøftelserne om asylpakken fik utilstrækkelige oplysninger og nogle gange slet ingen oplysninger eller endda modstridende oplysninger. Vi havde meget få oplysninger som grundlag for de finansielle budgetoverslag i forbindelse med proceduredirektivet og udgifterne i medlemsstaterne. Det er vores mål at opfordre Kommissionen til at forsyne Parlamentet med en undersøgelse eller de fornødne oplysninger. Det drejer sig om områder som f.eks. tolketjeneste og også juridisk assistance. Det står ikke klart, hvilke virkninger det faktisk får i medlemsstaterne.
På den anden side er det i forbindelse med revisionen af proceduredirektivet blevet klart, at vi kan gennemføre en højkvalitativ, hurtig procedure, hvilket er til fordel for begge parter, fordi det medvirker til, at der kan træffes hurtige beslutninger, så situationen er klar for folk, og der er en lav fejlprocent. Som liberale er det vores mål at give Kommissionen vores fulde støtte til dens planer. Men vi har - også i drøftelserne med medlemsstaterne - brug for argumenter, der viser, hvilke virkninger revisionen af denne asylpakke og især proceduredirektivet får. Vi opfordrer derfor Kommissionen til at give os reel opbakning for at sikre, at denne asylpakke bliver til virkelighed senest i 2012, således at vi kan udarbejde et fælleseuropæisk asylsystem.
Monika Hohlmeier
Hr. formand! Det er vigtigt, at EU får styr på problemerne med migration og asylret. Kommissionen har fremsat nogle forslag desangående. Der findes imidlertid for tiden ingen nøjagtig analyse af gennemførelsen af de eksisterende lovbestemmelser. Der findes også næppe nogen detaljerede beregninger og analyser vedrørende de nye forslag. Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) bakker helhjertet op om asylretten og retten til beskyttelse for mennesker, der har brug for den.
Når vi ser på den nuværende situation, er det dog desværre klart, at mennesker søger om asyl af meget forskellige grunde eller endda misbruger systemet helt systematisk. Retten til asyl og subsidiær beskyttelse er ikke et redskab til generel indvandring i de 27 medlemsstater. Vi skal sørge for, at de personer, der står bag organiseret menneskesmugling, ikke får mulighed for at tjene milliarder af euro på menneskers skæbne og som følge af vores asylret.
Asylprocedurerne skal fungere efter hensigten, og de skal gennemføres med stor omhu. Ofre for forfølgelse skal være garanteret et tilflugtssted i EU. Det er grunden til, at Kommissionens forpligtelser på dette punkt er nedfældet i de nye udkast. Mange af dem er efter min mening hensigtsmæssige, herunder tolkebistand, ordentlig sundhedspleje og hensyntagen til særlige behov.
Jeg vil dog også gerne nævne de punkter, som jeg mener, er problematiske. Myndighederne i medlemsstaterne får alt for få muligheder for at forhindre misbrug. Muligheden for fremskyndet behandling og grænseproceduren skal begrænses ved hjælp af gebyrer. Hvis en ansøger begår en grov overtrædelse af vedkommendes pligt til at samarbejde, er der meget få muligheder for at pålægge sanktioner. Hvis en asylansøger derimod forsvinder, kan medlemsstaten ikke bringe asylbehandlingen til en negativ afslutning. Hvis vedkommende dukker op igen, tilbydes han/hun en udvidet række proceduremæssige muligheder. Også selv om en ansøgning tydeligvis er helt grundløs, kan man kun anvende den fremskyndede behandling efter endnu en ansøgning. Dette vil føre til væsentlig større udgifter.
I det nuværende udkast fra Kommissionen står der, at man kan få gratis juridisk assistance fra en advokat, hvilket også vil resultere i, at medlemsstaternes udgifter stiger markant. Jeg vil ganske enkelt gerne have Kommissionen til at genoverveje de praktiske konsekvenser af dens forslag, de finansielle konsekvenser og problemerne for myndighederne i medlemsstaterne. Vi ser gerne et system med høje standarder, men det skal være gennemførligt, og der må ikke stilles de i forvejen overbelastede medlemsstater helt umulige opgaver.
Sylvie Guillaume
Hr. formand! Først og fremmest vil jeg gerne påpege, at jeg mener, at et af emnerne for denne forhandling er gennemførelsen af et fælleseuropæisk asylsystem senest i 2012, der endelig giver os mulighed for at få sat en stopper for, at man gør de værste nationale former for praksis vedrørende asyl endnu værre.
Lad os ikke tabe dette mål af sigte, idet det betyder, at vi skal gå i retning af større harmonisering på baggrund af fælles regler. Jeg mener helt klart ikke, at praktisk samarbejde alene er en løsning på de nuværende uoverensstemmelser mellem de nationale asylsystemer.
Jeg vil også gerne have lov til at udtrykke min bekymring om den aktuelle situation, hvad angår det fælleseuropæiske asylsystem, i betragtning af de mange forsinkelser i Rådet. Fremtiden for dette komplekse forehavende er ingenlunde klar. Vi behøver blot at se på Kommissionens forsøg på at redde situationen med sit kommende forslag til en omarbejdning af to direktiver.
I den forbindelse er vi nødt til at tale om udgifter, eftersom det er det, vores forhandling i dag primært drejer sig om. Det, vi hører, er, at mere håndfaste proceduremæssige garantier vil øge den finansielle byrde for medlemsstaterne i forbindelse med behandlingen af asylansøgninger markant, hvilket de vil finde endnu vanskeligere i betragtning af deres stramme budgetter under den økonomiske krise.
Jeg må dog gentage, at det er de ineffektive, elendige procedurer, som er mest omkostningskrævende for medlemsstaterne. En "front-loading"strategi, sådan som Kommissionen slår til lyd for i sit omarbejdede forslag, dvs. hvor man forbedrer procedurerne i første instans, vil efter min mening give os mulighed for at opnå virkelige stordriftsfordele på mellemlang sigt.
Hvorfor? Fordi disse harmoniserede procedurer fra begyndelsen vil gøre det nemmere for myndighederne at identificere falske ansøgninger og vil give tydeligere retningslinjer for årsagerne til beslutningerne. Det vil gøre det muligt at få truffet de rigtige beslutninger og få det gjort hurtigere, hvilket så vil reducere både tidsforløbet for proceduren og antallet af afgørelser, der appelleres og omgøres af domstolene, og det vil dermed nedbringe udgifterne til internering og i sidste ende de samlede omkostninger.
Hvis vi gerne vil tale om udgifter, hvorfor så ikke også tale om Dublin/Eurodac-systemet? Hvorfor har ingen af medlemsstaterne turdet bede om en rapport vedrørende omkostningseffektiviteten ved at anvende dette system? Det, vi ved, er, at de forfærdelige menneskelige konsekvenser ikke modsvarers af nogen som helst vurderinger understøttet af overbevisende dokumentation, hverken hvad angår nuværende overførsler, eller hvad angår undgåelse af sekundære bevægelser eller flere samtidige ansøgninger, selv om dette er selve grunden til, at Dublinsystemet blev udarbejdet. Lad os derfor tale om udgifter, da det er det, vi skal, men lad os se på systemet i sin helhed, herunder de udgifter, der er forbundet med Dublinsystemet.
Som ordfører vedrørende direktivet om asylprocedurer mener jeg, at det nuværende harmoniseringsniveau er utilstrækkeligt og er ødelæggende for processens kvalitet og effektivitet. Disse utilstrækkeligheder har sin pris både for medlemsstaterne og for de mennesker, der er ofre for forfølgelse. Vi sigter stadigvæk på året 2012, men vi skal ikke føle, at vi er nødt til at haste en tekst igennem, der er baseret på de laveste fællesnævnere udelukkende for at overholde nogle tidsfrister. Det, vi har brug for, er retfærdige, tilgængelige og effektive procedurer, og det vil under alle omstændigheder fortsat være mit mål og min politiske gruppes mål i forbindelse med denne forhandling.
Hélène Flautre
Hr. formand! Jeg mener, at formålet med denne drøftelse er at få Rådet til omsider at bekende kulør, for jeg må sige, at det i betragtning af en så ambitiøs, for ikke at sige nødvendig, reformpakke om asyl, er utroligt, at vi kun får drypvise informationer, hvoraf nogle er selvmodsigende, om, hvorfor Rådet forhaler disse forslag, som nu har været på forhandlingsbordet igennem lang tid.
Vi får en vag forestilling om, at Rådet eller medlemsstaterne måske tøver på grund omkostningerne, men det er ikke en gang klart, hvad man mener med det. Taler de om menneskelige omkostninger, politiske omkostninger eller økonomiske omkostninger? Disse forskellige omkostninger er under alle omstændigheder nogle gange forbundet med hinanden.
En ting er sikker, nemlig at der i øjeblikket er eksempler på utilfredsstillende former for praksis og utilstrækkelig beskyttelse i Europa. For det første er det ikke sandt, at Europa bærer hele verdens problemer. F.eks. tog Europa vist blot 14 % af verdens flygtninge i 2007. Dernæst er nogle af de eksisterende former for praksis fuldkommen uacceptable. Jeg tænker her på tilfælde med f.eks. fallometriske test i Den Tjekkiske Republik, her i selve Europa, eller dokumenterne fra Torturkomitéen, der bragte mange sager frem i dagens lys som f.eks. tvungen tilbagesendelse uden appelret eller baseret på forhastede procedurer.
Jeg synes bestemt, vi kan tale om udgifter. Vi kunne f.eks. tale om udgifterne til at udvise migranter, der er meget høje. Det franske Senat siger, at det koster 20 000 EUR pr. udvist person. Frem for alt kan vi tale om, hvordan vi gøre situationen bedre. Der kan så afgjort stilles spørgsmål med hensyn til, hvordan vi kan forbedre beslutningsprocessen i første instans, sådan som fru Guillaume har gjort i sin betænkning, da omtrent 50 % af beslutningerne i første instans omgøres efter en appel. Der er tydeligvis meget betydelige besparelser at hente med hensyn til økonomiske, menneskelige og politiske omkostninger.
Vi kan kigge på vildskuddene i Dublinkonventionen igen, og jeg mener, at Rådet skal se meget omhyggeligt på disse, idet de også udgør en meget væsentlig omkostning på både det menneskelige og økonomiske plan.
Endelig - og jeg skal nok stoppe her - er der en ting, som koster meget, nemlig internering, sådan som det bekræftes i Parlamentets undersøgelse. Udgifterne til at internere asylansøgere er uoverkommelige. Det bliver man nødt til at sige, folk er nødt til at have det at vide, og man er nødt til at drøfte det i Rådet. Det haster rigtig meget.
Cornelis de Jong
Hr. formand! Nogle gange bliver vi offer for vores egne arbejdsmetoder. Hvis vi blot havde haft ét asyldirektiv med bestemmelser om procedurerne, bedømmelseskriterier og modtagelsesforhold, ville vi kun have haft to valgmuligheder: enten at indføre direktivet med eller uden ændringer eller at se i øjnene, at forhandlingerne var slået fejl. En sådant scenarie ville have gjort det muligt for os i Parlamentet at sige nej til en fælles asylpolitik og nej til et system med Dublinforordningen som model.
Virkeligheden er dog en anden. Vi har en hel vifte af direktiver. Rådet har mulighed for at give forrang til ét direktiv og samtidig betragte et andet for at være for kontroversielt. Inden længe havner vi i en situation, hvor vi faktisk vil kunne forhandle om en ny Dublinforordning, men stadig ikke er nået til enighed om f.eks. asylprocedurer eller modtagelsesforhold. Lad os gennemtænke, hvad konsekvenserne deraf kan blive. Hvis det skulle ske, gør vi medlemsstaterne ansvarlige for behandlingen af asylansøgninger uden at have nogen garanti for, at disse ansøgninger vil blive behandlet godt nok, eller at der bliver sørget for asylansøgerne på en human måde. Det finder jeg fuldstændig uacceptabelt, især på baggrund af den aktuelle situation.
Jeg har derfor dette spørgsmål til Rådet og Kommissionen: Hvordan agter De at sikre, at man undgår at ende i et dødvande med direktivet om asylprocedurer, uden at det går ud over kvaliteten? De vil snart modtage en række forslag fra Parlamentet om, hvordan direktivet kan forbedres. Vil De forsøge at videreformidle det klare signal, som parlamentsmedlemmerne har sendt, til medlemsstaterne, og vil De sætte hælene i, hvis medlemsstaterne skulle insistere på en "a la carte"tilgang?
Afslutningsvis vil jeg gerne afklare et punkt. Jeg henviste i mit spørgsmål ikke til omkostningerne ved asylbehandlingen. Det undlod jeg - ikke fordi jeg ikke er klar over problemstillingen, men fordi human behandling af asylansøgere efter min opfattelse går forud for alt andet. Det kræver en ordentlig proces og passende modtagelsesforhold. Hvis vi undlader at fastsætte bestemmelser om dét på en ordentlig måde, så vil jeg ikke længere have noget ønske om at arbejde med de andre delinitiativer. Jeg håber, at jeg har Kommissionens fulde opbakning, især på dette område.
Enikő Győri
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Tak, hr. formand, for de venlige ord. Jeg vil gerne takke Parlamentet for at have givet mig mulighed for at tale om det særdeles vigtige område asylansøgningsprocedurer i aften.
Parlamentet har stillet fem spørgsmål til Rådet, og eftersom de alle vedrører Kommissionens forslag til en omarbejdning af direktivet om asylprocedurer, foreslår jeg, at vi forhandler om disse fem spørgsmål under ét.
I sit spørgsmål henviser Parlamentet til Kommissionens beretning fra september 2010 om anvendelse af direktivet om asylprocedurer. Det bekræftes i den pågældende beretning, at der fortsat findes betydelige forskelle fra medlemsstat til medlemsstat, for så vidt angår asylprocedurer og proceduremæssige garantier. Rådet og Parlamentet er enige i, at dette ikke er i overensstemmelse med vores i fællesskab vedtagne mål om at etablere et fælleseuropæisk asylsystem. I oktober 2008 vedtog Rådet den europæiske pagt om indvandring og asyl, hvor der blev lagt vægt på, at EU og dets medlemsstater skal være meget engageret i at kunne håndtere de udfordringer og muligheder, som migration og asyl giver, på en retfærdig, effektiv og konsekvent måde.
Pagten indeholder bl.a. en udtrykkelig forpligtelse til at iværksætte de fornødne initiativer for at få tilendebragt etableringen af et fælleseuropæisk asylsystem. Rådet opfordrede derfor Kommissionen til at fremsætte forslag til etablering af en fælles asylbehandlingsprocedure med fælles standarder.
I Stockholmprogrammet står der også tydeligt, at det i forbindelse med etablering af et fælleseuropæisk asylsystem fortsat er et af de grundlæggende politiske mål i EU at opnå øget harmonisering. Efter at Rådet således havde givet processen politisk fremdrift, fremsatte Kommissionen flere forslag vedrørende asylpolitik både i 2008 og 2009, nemlig Eurodac, som blev nævnt i den indledende forhandling, forslaget til ændring af Dublinforordningen eller forslaget til ændring af direktivet om modtagelsesforhold og ligeledes forslaget til oprettelse af Det Europæiske Asylstøttekontor samt endelig forslaget til ændring af direktivet om asylprocedurer og anerkendelsesdirektivet.
Efter at disse var modtaget fra Kommissionen, gik Rådet straks i gang med arbejdet. Rådet og dets forberedende organer undersøgte i denne fase samtlige forslag indgående og omhyggeligt. Det eneste forslag af disse, som det til dato er lykkedes Parlamentet og Rådet at vedtage, er forordningen om oprettelse af Det Europæiske Asylstøttekontor, og det glæder mig, at kontoret snart påbegynder sit virke. Sidste år blev Parlamentet og Rådet også enige om at ændre direktivet om fastboende udlændige, hvilket efter min mening giver betydelig fremdrift i det videre arbejde med et fælleseuropæisk asylsystem.
Desværre har det, hvilket Parlamentet helt med rette beklager, vist sig vanskeligere at opnå fremskridt på andre områder. Jeg er sikker på, at Parlamentet er helt på det rene med den politiske følsomhed og de tekniske vanskeligheder ved spørgsmålet. I den forbindelse har vi, Rådet og vel også Parlamentet, alle brug for mere tid. Som det meget præcist fremgår af de stillede spørgsmål, indeholder forslaget om en omarbejdning af direktivet om asylprocedurer et særdeles stort antal problematiske emner. Parlamentet er også i færd med at danne sig sin mening, hvilket på udmærket vis er udtryk for processens kompleksitet. Det er tydeligt, at der fortsat er betydelig betænkelighed i Rådet vedrørende en række spørgsmål i forbindelse med forslaget. Disse vedrører navnlig spørgsmålet om de potentielle konsekvenser af de foreslåede foranstaltninger vedrørende omkostningerne ved nationale asylprocedurer og effektiviteten af sådanne procedurer. De har selv tidligere i aften nævnt, at vi helt klart skal rette særlig opmærksomhed på effektivitet og omkostninger. Medlemsstaterne støtter på det kraftigste harmoniseringsmålet med henblik på at nå frem til en aftale om visse fælles grundlæggende standarder og værdier og ensartede beskyttelseskriterier. Som sådan går medlemsstaterne stærkt ind for fuldt ud at overholde asylansøgeres ret til beskyttelse.
Men medlemsstaterne vil gerne gøre deres systemer bæredygtige, især i betragtning af den aktuelle vanskelige økonomiske situation. For at opnå dette skal garantierne til asylansøgere og reglerne, som skal være effektive og gennemførlige og ikke må medføre øgede administrative eller økonomiske byrder, være velafvejede. Rådet generelt er overbevist om, at hvis vi ikke finder en passende balance desangående, vil de personer, der overhovedet ikke har behov for beskyttelse, sådan som fru Hohlmeier allerede har nævnt, være motiveret til at misbruge asylsystemet. Et sådant misbrug kan skade de asylansøgere, der virkelig har behov for beskyttelse, og kan på lang sigt skabe usikkerhed om asylspørgsmålet i EU. I den forbindelse har Kommissionens meddelelse om, at den agter at fremsætte et ændret forslag, fundet massiv opbakning i Rådet, sådan som kommissæren vist vil uddybe om lidt.
Jeg er sikker på, at dette nye forslag vil give ny fremdrift i forhandlingerne i Rådet, idet man skal sikre, at det nye forslag ligeledes afspejler Rådets og Parlamentets holdninger. Vi vil således kunne gøre fremskridt vedrørende forslaget om asylprocedurer, der, sådan som det ganske korrekt blev påpeget i det stillede spørgsmål, er et vigtigt element i asylpakken. Hertil skal tilføjes, at medlemsstaterne som reaktion på Kommissionens meddelelse har givet klart til kende, at de er villige til at yde bistand til Kommissionen ved udarbejdelse af det nye forslag.
Lad mig i den forbindelse understrege endnu et aspekt. En mere præcis vurdering af, hvad det koster at behandle ansøgningerne, ville være lettere, hvis vi havde et sådant budgetoverslag, hvilket ville sætte os i stand til at føre en hensigtsmæssig forhandling i Rådet. Jeg må desværre meddele, at vi i Rådet ikke har disse oplysninger. Behandling af asylansøgninger hører ifølge traktaterne ind under medlemsstaternes kompetence. Indsamlingen og håndteringen af oplysninger om omkostningerne ved at behandle asylansøgninger er ikke en opgave, som ifølge traktaterne tillægges Rådet. Som repræsentant for Rådet kan jeg derfor ikke afgive et tilsagn i forbindelse med denne forhandling, hverken for mit eget vedkommende eller på vegne af Rådet, om at stille de pågældende oplysninger til rådighed. Men Rådet er naturligvis fortsat opsat på at fortsætte sit arbejde med forslaget om ændringen af direktivet om asylprocedurer, og jeg vil gerne takke Dem for den arbejdsindsats, De indtil videre har ydet, og jeg er overbevist om, at Kommissionen vil indarbejde de bemærkninger, De indtil videre er kommet med, i det nye forslag.
Vi stoler på Parlamentets engagement og ekspertise. Det ungarske formandskab er overbevist om, at vi ved hjælp af et ordentligt samarbejde vil kunne gøre fremskridt også på dette område. Bemærk venligst, at det er det ungarske formandskabs mål at få udarbejdet det fælleseuropæiske asylsystem, der efter planen skal være på plads i 2012. De har også her nævnt adskillige love, hvor vi absolut gerne vil gøre fremskridt. Det er vores hensigt at nå frem til en politisk aftale i drøftelserne om anerkendelsesdirektivet samt vedrørende Dublinforordningen inden det ungarske formandskab udløber. Vi vil gøre vores yderste for ligeledes at øge overensstemmelsen mellem Parlamentet og Rådet vedrørende problemstillinger i forbindelse med proceduren.
Štefan Füle
Hr. formand! Direktivet om asylprocedurer er et uhyre vigtigt element i det fælleseuropæiske asylsystem. Det er Kommissionens mål at etablere et system, der er velafvejet, retfærdigt, effektivt og omkostningsbesparende. De finansielle konsekvenser er et kritisk aspekt af hvert forslag fra Kommissionen og vurderes nøje.
Kommissionen foretog en omfattende undersøgelse på det tidspunkt, hvor forslaget til direktiv om asylprocedurer blev udarbejdet, i tråd med kravene vedrørende konsekvensanalyse. Vurderingen af de finansielle konsekvenser byggede hovedsagelig på statistiske oplysninger og data fra medlemsstaterne via de omfattende spørgeskemaer, Kommissionen havde sendt ud.
Kun nogle få medlemsstater kunne finde frem til de fulde omkostninger ved asylprocedurer. Andre kunne give oplysninger om visse elementer, fortrinsvis vedrørende udgifterne til juridisk bistand og tolkning. Kommissionen vurderede de finansielle virkninger på baggrund af de foreliggende oplysninger.
Kommissionen konkluderede, at det, i betragtning af at formålet bl.a. er at reducere omkostningerne, må foretrækkes at have en tilgang, der bygger på front-loading-princippet, dvs. at der investeres ressourcer i de tidlige faser af asylbehandlingsprocessen, for at gøre den hurtigere, mere effektiv og mere retfærdig. Yderligere investeringer i første instans-proceduren gør asylprocessen mere effektiv. Sådanne investeringer tjener sig selv hjem igen som følge af besparelser i appelfaserne og en reduktion i de samlede modtagelsesomkostninger.
Valget af denne tilgang blev fuldt ud underbygget af resultaterne af et nyligt projekt i Det Forenede Kongerige, den såkaldte Solihull-pilotprojekt, som blev fremlagt på ministerkonferencen om asyl i 2010. Dette projekt bekræftede hypotesen om, at front-loading af asylprocessen - især ved at give adgang til kompetent juridisk assistance for asylansøgere i begyndelsen af proceduren og give den juridiske repræsentant lov til at interagere med beslutningstageren - fører til væsentlige forbedringer i kvaliteten af første instans-beslutninger.
Det resulterede i langt hurtigere beslutninger og en højere procentdel af positive beslutninger i første instans, færre appelsager og en højere procentdel af tilbagesendelser til oprindelseslande. Det var muligt at reducere udgifterne ved appelsager og ved indkvartering og sociale ydelser markant. Disse besparelser oversteg markant de yderligere omkostninger til juridisk bistand.
Jeg vil også gerne minde om den nylige undersøgelse, som Parlamentet har udarbejdet, om byrdefordelingen medlemsstaterne imellem vedrørende modtagelsen af asylansøgere, hvori der er en analyse af omkostningerne ved asylprocedurer og modtagelse, herunder juridisk bistand.
Afslutningsvis har Kommissionen i betydelig grad fokus på omkostningselementet som led i konsekvensanalysen. Resultaterne er blevet bekræftet af empiriske vidnesbyrd, og oplysningerne er blevet suppleret af Parlamentets undersøgelse. Kommissionen agter derfor ikke at udarbejde endnu en undersøgelse af omkostningerne. I løbet af de næste faser af forhandlingerne om direktivet om asylprocedurer vil Kommissionen dog fortsat være opmærksom på omkostningsaspektet.
Simon Busuttil
Hr. formand! Der hersker ingen tvivl om, at asylpakken i øjeblikket bliver blokeret, og det er en skam. Det er en uheldig situation, og vi må alle gøre vores bedste for at få løst op for situationen.
Jeg kan komme i tanke om mange grunde til, at situationen er fastlåst. For det første har vi tilsyneladende fokuseret på nye forslag, når vi alle ved, at der findes en eksisterende lovgivning, som medlemsstaterne kæmper med at gennemføre - og det har skabt en utilpas stemning blandt medlemsstaterne, fordi de tydeligvis ikke er rede til at gå videre med nye love, når de har problemer med de allerede eksisterende love.
For det andet rummer de nye forslag - og de lægger op til - meget større forpligtelser og byrder, hvilket til tider og især i den aktuelle situation er urealistisk, og hvilket også, sådan som det allerede er blevet fremhævet, kan medføre misbrug, som skal undgås.
For det tredje mangler der helt klart en finansiel vurdering, en undersøgelse af omkostningerne, og jeg er bange for, at jeg er uenig med kommissæren. Jeg mener ikke, at den undersøgelse, som Parlamentet har foretaget om byrdefordeling, drejer sig om omkostningerne ved disse forslag. Det er under alle omstændigheder Kommissionens opgave at undersøge de finansielle virkninger af dens egne forslag.
Desuden er der ikke noget forslag om en rimelig, juridisk bindende byrdefordelingsmekanisme, og det skaber også problemer for en række medlemsstater og faktisk også for Parlamentet.
Endelig sylter Rådet stadigvæk nogle forslag såsom revisionen af Dublinforordningen. Det ville glæde mig meget at høre Rådet sige, at formandskabet vil fokusere nøje på dette og øge indsatsen for at finde en løsning på Dublinsagen.
Det er vanskeligt. Vi befinder os i en vanskelig situation, og vi er nødt til at komme ud af den. PPE-Gruppen er stadig meget indstillet på at samarbejde med Rådet og frem for alt med andre grupper her i Parlamentet for at forsøge at nå et kompromis, der er acceptabelt for alle.
Cecilia Wikström
Hr. formand! Alle EU's institutioner har en frist til 2012, hvor det fælleseuropæiske asylsystem skal være færdigt. Jeg må erkende, at jeg i den anledning har en følelse af både håb og fortvivlelse. Kan vi klare det eller ej? Det bygger på et fælles system til modtagelse af asylansøgere, behandling af ansøgninger og beslutninger vedrørende disse menneskers fremtid. Når vi først har dette system på plads, vil det være det samme i alle lande, hvilket ikke er tilfældet i dag. Der er på nuværende tidspunkt enorme forskelle på, hvordan mennesker modtages i de forskellige medlemsstater.
På baggrund af den beretning, som kommissær Füle lige henviste til, ved vi, at det er en kendsgerning, at der er store forskelle på, hvordan medlemsstaterne modtager asylansøgere. Vi ved også, at omkostningerne falder, når vi øger kvaliteten af første instans-beslutningerne. Vi arbejder for tiden på at ændre direktivet om asylprocedurer, og det er derfor særdeles vigtigt, at vi her i Parlamentet har kendskab til de specifikke omkostninger for de forskellige medlemsstater, for så vidt angår asylbehandlingen.
Ved at foretage grundige undersøgelser vil vi efter min mening, mindske risikoen for, at der sker fejl, og at mennesker kommer i klemme. Det bliver interessant at se, om Kommissionen kan komme frem til en mere grundig procedure og vise, hvordan man kan mindske omkostningerne ved at modtage asylansøgere.
Dette bliver måske til syvende og sidst det afgørende argument, som hr. Busuttil henviste til, dvs. den nøgle der kan bruges i den fastlåste situation, hvor Rådet indtager en stejl holdning. Jeg beklager dybt, at Rådet er så lukket i den her proces.
Vi har i dag haft besøg af den ungarske premierminister, der har overtaget formandskabet for Rådet, og jeg vil nu bede det ungarske formandskab om at fortsætte det gode arbejde, som blev indledt, mens Belgien havde formandskabet. Det ville være trist, hvis denne proces skulle gå i stå. Sammen kan vi faktisk udvikle et velfungerende asylsystem, der har humanitet og medmenneskelighed som nøglebegreber, og det kan vi gøre senest i 2012. Lad os fortsat håbe på og arbejde hen imod, at dette kan lade sig gøre.
Rui Tavares
Hr. formand! Der er i disse drøftelser efter min mening altid en antydning af, at en humanitær indsats er dyr, så vi yder ikke nogen humanitær indsats, fordi det er dyrt, men denne antydning har også en interessant følgevirkning, nemlig at vi ville yde en humanitær indsats, hvis det ikke var så dyrt. Men det sker altså, at der er tilfælde, hvor en humanitær politik er den billigste politik. En nylig undersøgelse fra Underhuset i Storbritannien illustrerer netop dette punkt. Et system, der gør, at man kan give asylansøgere et hurtigt svar, er væsentlig billigere, og forsinkelser og tvungen hjemsendelse af familier er også dyrere.
Vi taler kun om administrationsudgifter, uden at vi tæller omkostningerne for asylansøgerne selv med, både for dem, der har ret til asyl, og dem, hvis ansøgning i sidste ende afvises af rigtige eller forkerte grunde.
Spørgsmålet er så: Hvis vi kan gøre en humanitær indsats, opfylde vores moralske forpligtelser og gøre det billigere, hvorfor gør vi det så ikke? EU har ikke en samlet handlingsplan og har heller ikke en fælles handlingsplan, og jeg tillader mig her at være uenig med hr. Busuttil. Det skyldes ikke, at gennemførelsen af den nuværende lovgivning er dyr for medlemsstaterne, men at gennemførelsen er delvis og ufuldstændig. I øjeblikket har vi en politik, der udelukkende er undertrykkende og ender med at være uretfærdig for asylansøgerne, myndighederne og i sidste ende, sådan som vi nu finder ud af, også de europæiske skatteydere.
Jeg vil bede Rådet om at lade os få nogle opdaterede oplysninger og at besvare disse spørgsmål, så vi omsider kan arbejde os hen imod en konsekvent og samordnet politik.
Gerard Batten
Hr. formand! Denne forhandling er et resultat af gennemførelsen af det fælles indvandrings- og asylsystem ifølge Lissabontraktaten. Medlemsstaterne mister endnu mere kontrol over deres egen skæbne, samtidig med at man skal betale de på nuværende tidspunkt ukendte omkostninger for privilegiet.
Storbritanniens asylsystem er i forvejen noget rod med tusinder og atter tusinder af sager, der er under behandling, og ansøgere, som simpelthen er gået under jorden. Hele systemet er i bund og grund en god fidus for dem, der ikke kan komme i betragtning til lovlig indvandring. Jeg ved godt, at jeg spilder min tid med at sige dette her, da de fleste af mine kolleger ikke bekymrer sig en døjt om at bevare nationalstaternes demokratiske beføjelser. De fleste kolleger er ligesom personer i en slags maleri af Hieronymus Bosch tryllebundet af en grotesk fantasiverden med endeløs EU-integration, men det britiske folk vil en skønne dag stille de landsforræderiske og forræderiske politikere i Storbritannien, der gjorde dette muligt ved at nægte dem en folkeafstemning om Lissabontraktaten, til regnskab.
Franz Obermayr
(DE) Hr. formand! Det er målet at harmonisere asylretten i EU senest i 2012. Men det er uklart, om man fortsat f.eks. kan anvende hurtig udvisning i transitzoner, hvilket har vist sin værdi i Tyskland.
Kommissionen har forkastet planen om at opgive lufthavnsforordningen med nogle kryptiske erklæringer, der tyder på, at det fremover stadig vil kunne lade sig gøre at afvise asylansøgere ved grænsen, hvis de kommer fra et sikkert land.
Vi kender alle debatten om, hvad et sikkert land er, og på dette punkt er der meget divergerende holdninger i Europa. Det er også planen at give søskende opholdstilladelse, hvilket tidligere kun gjaldt for forældre og ægtepar, og at udvide retten til lægebehandling. Jeg vil slet ikke komme ind på forslagene om, at asylansøgere skal passes ind i det pågældende lands socialsystem.
Jeg tvivler derfor rigtig meget på, at disse forslag nedbringer omkostningerne ved proceduren. Jeg tvivler også på, at der bliver mindre bureaukrati. Jeg tror, at byrderne for medlemsstaterne bliver større, og at man lemper asyllovgivningen, hvilket i sidste ende fører til en øget tilstrømning af migranter. Og det er desværre ikke godt for Europa.
Salvatore Iacolino
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Der er ingen tvivl om, at dette direktiv om asylprocedurer er særdeles vigtigt. Når man først på en stringent måde har fastslået en persons flygtningestatus, betyder det, at anerkendelsesprocessen skal være hurtig og problemfri, og det har oprigtig talt ikke været tilfældet.
Mens asylpakken, der skulle udstikke nogle nye, mere opdaterede referencerammer, er kørt fast i Rådet, er der dukket en anden opfattelse op i medlemsstaterne med hensyn til effektiviteten af asylprocedurerne på baggrund af de allerede gældende regler. Jeg siger til kommissæren og rådsformanden, at man ikke kan påberåbe sig krisen for at reducere den finansiering, der er nødvendig til en vigtig procedure, eller andre argumenter, som jeg ikke finder fuldstændig overbevisende, vedrørende en procedure, der i øjeblikket er gået i stå.
Det er rimeligt, at mennesker, der ikke kan blive i deres hjemland af dokumenterede politiske, religiøse eller andre grunde, skal have ret til modtagelse i medlemsstaterne, ligesom det er lige så nødvendigt at nægte retten til modtagelse, hvis en person, der påstår at være flygtning, rent faktisk ikke er det. Det er sandt, at der er lagt stor vægt på dette princip i Stockholmprogrammet. Der er blevet modtaget 250 000 ansøgninger i løbet af de sidste to år, hvilket er et stort antal, om end lavere i det sidste referenceår. Der er brug for rådgivning, formentlig tolkning, lavere omkostninger og en afbalanceret byrdefordeling.
Der er nok brug for, at støttekontorerne arbejder bedre og hårdere - vi sætter vores lid til kontoret i Malta - og at EU virkelig ønsker at tage et afgørende skridt fremad for at garantere flygtningene deres rettigheder, men samtidig kun give dem, der har ret til at blive klassificeret som flygtninge, lov til at rejse ind i EU's medlemsstater.
Claude Moraes
(EN) Hr. formand! Som min kollega fru Guillaume sagde, er dette et afgørende øjeblik i udviklingen af det europæiske asylsystem. Der er sket nogle reelle fremskridt for nogle elementer i pakken - herunder min initiativbetænkning under det belgiske formandskab om personer, der har ret til international beskyttelse - men dette er helt klart kun underordnede elementer i asylpakken. Det skal understreges i dag, at de omarbejdede procedurer udgør de overordnede elementer i pakken.
Det er således af stor betydning, at vi kommer videre med denne omarbejdning i betragtning af den nært forestående frist, år 2012, for etableringen af det fælleseuropæiske asylsystem. Et af de tilbagevendende kritikpunkter fra medlemsstaternes side vedrørende den foreslåede omarbejdning af procedurerne er, at det vil medføre en unødvendig finansiel byrde for dem, men der er betydelig dokumentation for - og jeg er rigtig glad for det, Kommissionen sagde om Solihull-projektet i Det Forenede Kongerige - at front-loading-asylprocedurer medfører bedre beslutninger i første instans. Kvalitetsbetonet beslutningstagning er et centralt element, vi ikke må overse. Vi vil derfor gerne have flere oplysninger fra medlemsstaterne som belæg for deres påstande.
Jeg vil dog gerne understrege, at denne forhandling ikke kun bør handle om omkostninger. Som hr. de Jong sagde, drejer omarbejdningen af procedurerne sig om at harmonisere praksis og øge standarden i hele EU. Standarderne er tydeligvis alt for forskellige fra medlemsstat til medlemsstat, og de nugældende retsregler trænger til at blive revideret. Vi ved, at Kommissionen i løbet af de næste måneder fremlægger et revideret forslag til omarbejdning på baggrund af modstanden i Rådet. Parlamentet skal indtage et fast standpunkt på dette område for at sikre, at Kommissionen ikke udvander sit oprindelige forslag.
Retten til juridisk bistand, en garanti for personlig samtale, begrænset brug af fremskyndede procedurer - alle disse retsgarantier er helt afgørende for et retfærdigt og effektivt asylsystem. Målet om at nå frem til et fælleseuropæisk asylsystem er ikke et mål, som Parlamentet har fastsat. Vi husker alle, at det i 1999 i Tampere var Rådet, der fastsatte disse mål. De fastsatte disse mål igen i Haagprogrammet og Stockholmprogrammet, så lad os tage vores historie op til revision og forstå, at vi er afhængige af Rådet for at få løst op for situationen, og vi vil samarbejde med det ungarske formandskab om at forsøge at bevare den fremdrift, der var under det belgiske formandskab.
Det er det, så mange af medlemmerne på tværs af partiskel ønsker at se. Vi vil måske gerne se nogle andre resultater, men vi vil samarbejde, og lad os håbe, at vi under det ungarske formandskab kommer til at se reelle fremskridt.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Hr. formand! I 2012 får vi akut brug for en fælles asylpolitik. I den beretning, Kommissionen forelagde den 8. september, fremhæves de talrige hindringer, medlemsstaterne støder på, når de forsøger at nå målene i direktiv 2005/85/EC.
Asylansøgeres ret til juridisk bistand gælder på forskellige niveauer. Mange medlemsstater påberåber sig direktivet ved at stille juridisk bistand til rådighed i appelfasen, mens andre anerkender den rettighed under både ansøgningsforløbet og i anden instans.
En række medlemsstater kræver bevis for, at man er kvalificeret, for at beslutte, om der gives gratis juridisk bistand i appelfasen eller ej. I de fleste sager er der store forskelle vedrørende appelfristerne, samtidig med at anvendelsen af princippet om den automatisk opsættende virkning ved afvisninger også giver problemer, idet det kun gælder i seks medlemsstater.
Disse forskelle viser, at direktivet skal revideres. Ved revisionen lægger Kommissionen vægt på behovet for at koncentrere indsatsen om procedurens indledende fase med henblik på at styrke effektiviteten ved at skelne mellem, hvilke personer der har ret til beskyttelse. Denne foranstaltning vil ifølge Kommissionen være med til at spare rigtig mange penge til tolkning og juridisk bistand i anden instans.
Forslaget indeholder imidlertid ikke en nærmere undersøgelse af, hvad omkostningerne til tolkning og juridisk bistand vil være i første instans, og heller ikke, hvor store medlemsstaternes omkostninger faktisk er i øjeblikket, når de anvender den europæiske lovgivning.
Kommissionen skal derfor levere oplysninger om, hvad de faktiske omkostninger er vedrørende dens forslag om at koncentrere indsatsen, og jeg mener ikke, at den afvisning, jeg lige har hørt fra Kommissionens side, kan accepteres. Jeg mener oprigtig talt, at dette er uacceptabelt, og at det skal genovervejes eller ændres.
Carmen Romero López
(ES) Hr. formand! Velkommen til Parlamentet, som De jo har haft sæde i, fru Győri, og vi tror, at De, selv om det ikke er et emne, De har haft kendskab til, udviser interesse for denne asylpakke, som var noget, det belgiske formandskab drev fremad, således at det ungarske formandskab gør det samme. Selv om nogle af Deres kompetenceområder ikke er dem, der er blevet nævnt her, kan formandskabet handle for at sikre, at Kommissionen har alle de oplysninger, den har brug for i denne henseende.
Vi er godt klar over, hvor vanskeligt det er for Kommissionen og Rådet at indsamle disse data, da der er medlemsstater, som ikke er indstillet på at give dem, muligvis fordi de ikke har foretaget en undersøgelse med hensyn til konsekvenserne af at forbedre procedurerne for beslutninger om personers flygtningestatus eller berettigelse til international beskyttelse. Måske mener medlemsstaterne ikke, at en harmonisering af disse procedurer vil forbedre kvaliteten af beslutningerne i første instans - som tidligere nævnt her i dag - og nedbringe antallet af de appelsager, der på nuværende tidspunkt indledes, og som skal håndteres af de medlemsstater, der modtager asylansøgningerne i dag.
Det er muligvis ikke blevet fremhævet i tilstrækkelig grad. Virkningen af de mange forskelligartede procedurer er, at en række medlemsstater er bedre til at håndtere asylansøgninger end andre. Ved at forbedre disse procedurer ville man med Kommissionens forslag undgå at bruge en masse ressourcer og undgå sekundære strømme af asylansøgninger, og udgifterne til det fælles asylsystem ville derfor være mindre ved at harmonisere procedurerne og undgå omkostninger til modtagelse.
Vi taler ikke alene om udgifterne ved disse procedurer, men nok så vigtigt og i bund og grund om udgifterne ved ikke at have et fælles asylsystem. Vi har i øjeblikket flere tusinde asylansøgere, som står ved Europas grænser og er flygtet fra krigene i Afghanistan og Irak og stater, der er brudt sammen eller er uden kontrol, som f.eks. Somalia eller Sudan. Når vi taler om disse omkostninger, tager vi ikke højde for de menneskelige omkostninger, der er forbundet med at have ansøgerne i interneringscentre i adskillige måneder uden de fornødne retsgarantier eller endog de garantier, vores forbrydere har, og uden nogen bistand overhovedet, mens flygtningekomitéerne træffer afgørelse om, hvorvidt der kan tildeles flygtningestatus eller ej og hvilken type. Vi tager heller ikke højde for de menneskelige omkostninger for dem, der får subsidiær beskyttelse i årevis og bliver boende i lejrene, når deres eneste forbrydelse er, at de er flygtet fra krige og er kommet hertil i både, og de er tvunget til at give deres fingeraftryk. Deres forbrydelse er, at de ikke har haft penge nok til at tage et fly og melde sig i vores lufthavne.
Har Rådet tænkt over, at man ved at gøre disse procedurer hurtigere vil kunne hindre ikke alene disse tragedier, men også udgifterne i en række medlemsstater til fastholdelse af denne situation?
Carlos Coelho
(PT) Hr. formand! Jeg vil gerne begynde med at sige tak til spørgerne og navnlig til min kollega fru Hohlmeier, og jeg er helt enig i det, hr. Díaz de Mera lige har sagt. Vi ved, at dette kun er et ud af de fem instrumenter, som lagde grunden til det europæiske asylsystem. Det drejer sig om minimumsstandarder for asylprocedurer.
I den beretning, som Kommissionen fremlagde sidste år, erkender man dog, at medlemsstaterne har indført forskellig praksis, og at der er betydelig forskel mellem de proceduremæssige garantier i hver enkelt medlemsstat. Der er betydelige forskelle medlemsstaterne imellem, lige fra bestemmelserne angående fremskyndede procedurer til bestemmelserne angående personlige samtaler, bistand og effektiv klageadgang.
Lad os sige det uden omsvøb: Nogle medlemsstater har gennemført dette direktiv ukorrekt eller ufuldstændigt, og andre anvender det simpelthen ikke særlig stringent. Vi har to muligheder, idet vi enten dropper idéen om at have et europæisk asylsystem eller får udryddet de proceduremæssige forskelle. Vi er nødt til at indføre nogle forbedringer, dvs. de forbedringer, der virker til at være nødvendige, især en forbedring af kvaliteten ved behandling af ansøgninger, også kaldet "front-loading". Derfor er den vurdering, som vi beder Kommissionen om, nødvendig. Det er nødvendigt, at finde frem til, hvor der kan ske forbedringer, og hvad vi kan forbedre, og rette op på disse forskelle. Vi er klar over, at Kommissionen behøver medlemsstaternes samarbejde, især med henblik på at sørge for den fornødne uddannelse, herunder, men ikke udelukkende med hensyn til omkostningerne.
Lad os sige det uden omsvøb: EU's institutioner og medlemsstaterne skal samarbejde om dette mål. Vores mål skal fortsat være det samme, nemlig at det fælles asylsystem kan være en realitet i 2012.
Georgios Papanikolaou
(EL) Hr. formand! Netop i dag bekendtgjorte den tyske regering sin beslutning om at ophøre med at tilbagesende flygtninge til Grækenland i de næste 12 måneder. Tilsvarende beslutninger er blevet truffet i Sverige, Storbritannien, Island og Norge. Men for blot nogle få måneder siden, i november sidste år, afviste Rådet (justitsministrene) at indføje en mekanisme om at suspendere overførslen af asylansøgere i den reviderede Dublin II-forordning, som foreslået af Kommissionen siden 2008, ud fra den betragtning at Dublin II er en fin forordning, og at der ikke er noget problem.
Samtidig håber vi på - og det gør vi med rette, og det skal vi gøre i det direktiv, vi drøfter i dag - at kunne yde gratis juridisk assistance til asylansøgere i første fase af behandlingen af deres ansøgning. Vi ved dog udmærket godt - som fru Hohlmeier også sagde tidligere - at disse procedurer ofte bliver misbrugt af asylansøgere til ved hjælp af juridiske fiksfakserier at forlænge deres ophold i Europa, selv om de ikke har ret til det. Alt dette er uden nogen klar vurdering af udgifterne ved en sådan foranstaltning, og hvorvidt udgiften efterfølgende vil undergrave gennemførelsen deraf.
Afslutningsvis spekulerer jeg på, hvordan vi med så indbyrdes uforenelige beslutninger skal kunne have et gennemførligt fælles asylsystem færdigt senest i 2012, når vi selv vedtager forskellige beslutninger, kommer med forskellige forslag og i sidste ende træffer forskellige forholdsregler og opnår forskellige resultater i praksis. Skyldes dette svaghed, manglende solidaritet eller noget helt andet, som Rådet og Kommissionen måske kan kaste lys over?
Alfredo Pallone
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg har ikke lyst til at falde helt ved siden af, men sammenhængen, bl.a. ud fra et semantisk synspunkt, som jeg har hørt fra forskellige gruppers side, dvs. forholdet mellem besparelser og asylretten, er i mine øjne helt klart en negativ sammenhæng.
Lad mig forklare, hvad jeg mener, selv om jeg kun har nogle få sekunder. Jeg mener helt klart, at administrationsomkostningerne, også selv om de bliver reduceret, vil være fiktive omkostninger. Det reelle problem er harmonisering. Det er dog ikke et ideologisk problem, men primært et kulturelt problem. Der er desværre - og jeg gentager - kulturelle tilgange til dette problem og ikke ideologiske tilgange. Det er det, vi skal gøre noget ved.
De mest udsatte lande er Middelhavslandene, som har en meget stærkere kultur med at tage imod mennesker end andre lande, fordi vi er meget tættere forbundet med denne problemstilling. Samtidig med at udgifterne hertil er steget i Italien, idet de nu er nået op på 30 mio. EUR, ønsker andre lande at reducere udgifterne. Det tror jeg ikke på.
Vi skal også være omhyggelige med at afsætte en femtedel af disse udgifter - når nu vi taler om disse ting - til handicaprelaterede spørgsmål, idet politiske flygtninge meget ofte er blevet handicappet, fordi de er blevet udsat for tortur, og vi skal også tale om beskyttelse og personer, der nyder beskyttelse, hvilket er en anden ting, men en gruppe, vi skal tage imod. Jeg har ikke hørt om beskyttelse af disse personer, som vi er nødt til at tage imod.
Jeg vil slutte af med at sige, at et Europa, hvor vi har frihedsrettigheder, et Europa, hvor vi har beskyttelse af rettigheder ...
(Formanden afbrød taleren)
Elena Băsescu
(RO) Hr. formand! Jeg synes også, det er vigtigt at omarbejde direktiv 2005/85/EF, idet processen med at fastsætte minimumsstandarder for asylprocedurer skal være mere retfærdig og mere effektiv. Formålet med ændringsforslaget er at forenkle og styrke procedurerne på EU-plan. De påtænkte standarder skal bygge på den bedste praksis, man finder frem til i hele EU.
Selv om alle medlemsstater formelt set indrømmer en ret til at søge om asyl, er der problemer med de nationale systemer. De varierer i deres nuværende form markant fra det ene land til det andet. Det medfører en række administrative problemer, der skal løses ved hjælp af en fælles tilgang. Jeg beder også Rådet om at give så mange oplysninger som muligt om den nuværende situation i medlemsstaterne. Det er vigtigt, at vi kan genoptage forhandlingerne om dette dossier og nå frem til et resultat inden den fastsatte tidsfrist.
Monika Hohlmeier
Hr. formand! Mange tak for muligheden for at tage ordet igen ganske kort. Jeg har en anmodning til Dem, hr. Füle. Jeg vil gerne begynde med at sige, at ukorrekte antagelser fører til ukorrekte budgetoverslag. I øjeblikket er antallet af asylansøgere ikke faldende, men markant stigende. Det skyldes visumlempelserne for f.eks. Serbien og Makedonien. Vi ser i øjeblikket også en enorm stigning i misbruget af asylsystemet som led i forsøget på at komme ind i et land i EU.
Hvis man går ud fra nogle falske forudsætninger, nemlig at man ved at bestride første instans-afgørelser i detaljer vil spare udgifter i de senere instanser, kommer det automatisk til at se ud, som om alle medlemsstater har dårlige første instans-procedurer. Det er imidlertid ikke tilfældet. Hvis de overordnede standarder hæves, vil konsekvensen være udgiftsstigninger. Hvis man forbedrer kvalitetsstandarden for alle og gør procedurerne mere komplekse, vil det i virkeligheden resultere i øgede omkostninger. Jeg drøfter med stor glæde dette punkt. Jeg vil derfor bede Dem specifikt om at tage landenes bekymringer alvorligt, fordi en række af de praktiske rapporter fra landene er allerede blevet færdige og vil blive distribueret.
Štefan Füle
Hr. formand! Jeg har nøje lyttet til de synspunkter, parlamentsmedlemmerne har givet udtryk for.
Direktivet om asylprocedurer er et uhyre vigtigt element i det fælleseuropæiske asylsystem, som vi skal have på plads inden udgangen af 2012.
Kommissionen ser positivt på, at Parlamentet er opsat på at komme videre med forhandlingerne om direktivet om asylprocedurer. Med hensyn til forhandlingerne i Rådet glæder Kommissionen sig over, at medlemsstaterne er opsat på at drøfte forslaget på en åben og konstruktiv måde.
Flere elementer i forslaget viste sig ikke desto mindre at være særdeles vanskelige. For at gøre det lettere at få direktivet vedtaget agter Kommissionen at vedtage et ændret forslag inden påbegyndelsen af det polske formandskab.
Kommissionens overordnede mål vedrørende dette direktiv er at komme videre i retning af en fælles procedure og gøre det lettere at anvende de proceduremæssige standarder mere konsekvent og effektivt. Det ændrede forslag vil fortsat fremme respekt for de grundlæggende rettigheder og højkvalitativ beslutningstagning i første instans, hvilket vil resultere i troværdige beslutninger og en hurtigere tilendebringelse af procedurerne, og det medfører således en reduktion i omkostningerne.
Kommissionen sigter i det ændrede forslag mod at forenkle visse bestemmelser med henblik på at gøre det lettere at anvende dem. Kommissionen vil fortsat stræbe efter at sikre en rimelig balance mellem retfærdighed og effektivitet, for så vidt angår procedurerne.
Specifikt vedrørende de finansielle konsekvenser forstår Kommissionen fuldt ud betydningen af de omkostningsrelaterede elementer i det foreliggende forslag og vil fortsat være opmærksom på omkostningsaspekterne i de næste forhandlingsfaser.
Lad mig slutte af med at understrege, at Parlamentets udtalelse naturligvis er et væsentligt pejlemærke, der gør det muligt for Kommissionen at tage højde for Parlamentets holdning ved udarbejdelse af det ændrede forslag. Vi vil fortsat samarbejde med Parlamentet og Rådet for at komme videre med det foreliggende forslag inden for rammerne af den mere omfattende asylpakke.
Enikő Győri
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Mange tak for denne værdifulde forhandling. Jeg siger også tak for at have givet os mulighed for at drøfte konkrete fakta, og jeg er overbevist om, at dette vil bidrage til det nye forslag fra Kommissionen, hvor der tages højde for disse overvejelser. Vi talte om at etablere fælles minimumskriterier, om at afskaffe dårlig praksis ved hjælp af et fælles system, om at være effektiv og omkostningsbevidst samt om at undgå muligheder for misbrug. Det er efter min mening alt sammen særdeles vigtige idéer, og vi bliver nødt til at arbejde sammen om dette.
Lad mig slutte af med en enkelt tanke. Vi er alle stolte over at udgøre en del af et fællesskab her i EU, der regner den menneskelige værdighed blandt sine vigtigste værdier. Og asylpolitik er et område, hvor den menneskelige værdigheds altdominerende betydning er vores primære rettesnor. Det ungarske formandskab anser den menneskelige faktor for at være den vigtigste overvejelse i alle EU's politikker. Premierminister Orbán sagde her til formiddag, at selv om den nuværende situation i EU kræver, at man tænker klart og holder hovedet koldt, skal vi også vise, at vi har hjertet på rette sted. Han nævnte dette i forbindelse med romapolitikken. Vi skal efter min mening også gøre det gældende i forbindelse med asylpolitikken. Ja, EU skal kunne vise, at vi også har hjertet på rette sted.
Det ungarske formandskab vil fortsætte arbejdet dér, hvor det belgiske formandskab slap. Der står på side 25 i vores program - i den grønne folder, som alle medlemmer fik med posten i går - at vores indsatsområder i forhold til Rådet (retlige og indre anliggender) omfatter det fælleseuropæiske asylsystem. I mit første indlæg i aften forklarede jeg også nærmere, end det er beskrevet i folderen, at det er vores hensigt at nå frem til en aftale i Rådet om både Dublinforordningen og anerkendelsesdirektivet. Jeg regner derfor med, at Parlamentet på baggrund af det, der er blevet sagt, erkender, at det ungarske formandskab rent faktisk behandler dette som et højt prioriteret område, og vi regner med Parlamentets samarbejde.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
