3. Nordkorea
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandlingen om syv forslag til beslutning om Nordkorea.
Bastiaan Belder
Fru formand! Undertrykkelsen af enhver mulig kritik af den etablerede orden i Nordkorea er så streng, at der ikke findes oplysninger om individuelle systemkritikere eller aktivister i det offentlige domæne. Dette er den knivskarpe konklusion i et åbent brev af 14. juni, som fem menneskerettighedsorganisationer har sendt til EU's udenrigsministre. Det viser også, hvor alvorlig situationen er i Kim Jong-ils udsultede imperium. Vi har ikke navnene på systemkritikere eller aktivister inden for det nordkoreanske territorium. Sådanne oplysninger skal kunne sive ud til os. Situationen i landet kan ikke en gang sammenlignes med situationen i den tidligere Sovjetunion eller Ceausescus Rumænien.
I det åbne brev af 14. juni opfordres de europæiske regeringer til at yde en større indsats mod de ubarmhjertige krænkelser af de nordkoreanske borgeres grundlæggende rettigheder både inden for og uden for landets grænser. En række konkrete anbefalinger i den henseende er medtaget i Parlamentets fælles beslutning. Tillykke med det! Vi skal f.eks. fortsat på alle europæiske politiske niveauer minde Kina om dets ansvar over for nordkoreanske flygtninge i medfør af aftalen.
Jeg støtter også helhjertet punkt 14 i beslutningen. Kommissionen beskytter rettighederne for nordkoreanske arbejdstagere i Kaesong Industrial Complex ved at indføre en utvetydig bestemmelse om dette punkt i sin frihandelsaftale med Sydkorea.
Officielt påstår Nordkorea, at det garanterer religionsfrihed til landets 24 mio. indbyggere. I praksis risikerer enhver, der opdages i at distribuere bibler eller deltage i hemmelige bønnemøder, at blive sendt i arbejdslejr eller endda at blive henrettet i henhold til beretninger fra flygtninge. I begyndelsen af måneden opdagede vi, at Son Jong Nam var blevet tortureret til døde i et nordkoreansk fængsel for at have forkyndt evangeliet - det sande ord - for sine landsmænd. Hvilket bevis er der for hans forbrydelse: 20 bibler og 10 bånd med gudstjenester? Det er tilsyneladende, hvad de nordkoreanske myndigheder bogstavelig talt er dødsensangste for.
Gerald Häfner
Fru formand, mine damer og herrer! Det er godt, at vi i dag benytter lejligheden til at drøfte situationen i Nordkorea, et land, der har isoleret sig så eftertrykkeligt fra resten af verden, at kun få mennesker ved, hvad der sker der, og befolkningen i landet grundlæggende ikke ved, hvad der sker i resten af verden.
Jeg vil fokusere på to punkter. Det første er menneskerettighedssituationen i Nordkorea, hvor mennesker forsvinder fra gaden og tilbringer resten af livet i lejre, hvor endda anden generation af en familie tilbringer hele livet som fanger i lejre, fordi deres forældre angiveligt har begået forbrydelser, hvor mennesker henrettes offentligt, og andre tvinges til at overvære disse henrettelser osv. Det er på høje tid, at menneskerettighedssituationen i Nordkorea undersøges af en uafhængig kommission, som det foreslås i den fælles betænkning.
Det er et andet punkt, jeg vil nævne. Det er frygtelig vanskeligt at komme ud af dette land, at undslippe. Der siger sig selv, at det burde være en af de mest grundlæggende menneskerettigheder, at mennesker frit kan vælge, hvor de vil bo og rejse hen. Vi har dog i øjeblikket en situation, hvor de mennesker, som slipper ud af Nordkorea, ofte ikke får tilladelse til at rejse ind i et andet land, og mange sendes tilbage.
Jeg vil derfor navnlig opfordre EU's ambassader til at tage imod de mennesker, det lykkes for at flygte til disse ambassader, og hjælpe dem til et sikrere land, hvor de kan få hjælp til et begynde et nyt liv. Det er vigtigt i betragtning af den situation, disse mennesker befinder sig i. Det, der sker i øjeblikket, er forfærdende.
Miroslav Mikolášik
Fru formand! Den Demokratiske Folkerepublik Korea er alt andet end demokratisk, eftersom den begår flest menneskerettighedskrænkelser i hele verden. Mit personlige møde med repræsentanter for civilsamfundet på Den Koreanske Halvø dokumenterede på smertelig vis de meget foruroligende og alvorlige menneskerettighedskrænkelser i landet. Det skuffer mig dybt, at menneskerettighedssituationen i Nordkorea ikke er forbedret, men forværret siden Parlamentets forrige beslutning. Mere end 150 000 politiske fanger tilbageholdes stadig i koncentrationslejre, hvor de udsættes for tvangsarbejde, tortur og bevidst udsultning. Jeg er desuden chokeret over statens praksis med familiesoning, der medfører, at hele familier fængsles, herunder børn. EU og medlemsstaterne skal derfor forene deres kræfter og lægge øget diplomatisk og politisk pres på den nordkoreanske regering for at få den til at respektere borgernes menneskerettigheder.
Jeg vil afslutte med en betragtning. Vi skal samtidig forhindre bilaterale og multilaterale sanktioner, som kan have alvorlige og negative konsekvenser for de nordkoreanske borgere, der allerede lider under systematisk udsultning og undertrykkelse.
(Bifald)
Janusz Wojciechowski
Fru formand! Det er særdeles godt, at Parlamentet interesserer sig for situationen i Nordkorea, fordi den giver anledning til stor bekymring i vores samfund.
Vi har for nylig set sportsfolk fra Nordkorea spille ved FIFA-verdensmesterskaberne. Vi var særlig imponerede over deres første kamp, hvor de spillede på lige fod i en hård kamp mod Brasilien. I de efterfølgende kampe klarede de sig ikke så godt. Hvorfor taler jeg om denne sportsbegivenhed? Fordi det rapporteres, at det nordkoreanske styre efter Nordkoreas tidligere deltagelse i verdensmesterskaberne for 40 siden, hvor landets spillere opnåede stor succes, ikke var tilfreds spillernes præstation. Bagefter blev spillerne mødt med repressalier, og de blev sendt i tvangsarbejdslejre. Jeg gør opmærksom på dette, så vi kan undersøge sagen i dag og sikre, at noget tilsvarende ikke sker igen. Vi har brug for appeller og pres fra de sportslige myndigheder i den forbindelse, fordi de har visse muligheder for at lægge pres på de nordkoreanske myndigheder, så vi sikrer, at noget tilsvarende ikke sker denne gang. Vi er meget bekymrede for, hvad der herefter vil ske med disse sportsfolk.
Jaromír Kohlíček
Fru formand! Den Demokratiske Folkerepublik Korea er i mange år blevet fremstillet som landet med de værste menneskerettighedskrænkelser. Enhver kan tilslutte sig beslutningsforslaget med hensyn til de punkter, der kræver standsning af de offentlige henrettelser, afskaffelse af dødsstraffen, afskaffelse af tortur og frigivelse af politiske fanger.
På den anden side er opfordringen til at sikre alle borgere adgang til fødevarer og humanitær bistand på behovsbasis efter min mening hyklerisk. Det er velkendt, at Nordkorea længe har haft problemer med at sikre tilstrækkelige mængder af fødevarer, og medmindre jeg tager fejl, har mange lande i Afrika og Asien tilsvarende problemer, og alligevel vedtager Parlamentet ikke tilsvarende opfordringer til regeringerne i disse lande.
Dette ændrer ikke den kendsgerning, at der er fødevaremangel, og at denne mangel objektivt set er et enormt problem, som forårsager fejlernæring og dermed forbundne sundhedsproblemer blandt landets befolkning. Situationen er uden tvivl alvorlig, og jeg er ikke sikker på, at et par forslag til foranstaltninger i en beslutning vil sikre markante forbedringer. Kritikken fra forslagsstillerne, som har rettet den mod Kina, er et klassisk eksempel på hyklerisk unddragelse af ansvaret og viser den dobbeltmoralske politik, forslagsstillerne fører. EU-landene opfordres til at acceptere flygtninge fra Nordkorea, samtidig med at EU anvender tilbagetagelsesaftaler over for alle dets sydlige naboer. Hvis ikke dette er dobbeltmoral, så ved jeg ikke, hvad man skal kalde sådanne hykleriske formuleringer.
I hele beslutningen er der intet spor af et forsøg på at mindske spændingerne og demilitarisere Den Koreanske Halvø, dvs. de nødvendige skridt i den rigtige retning. Ingen i Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre kan stemme for en beslutning, der er formuleret på denne måde.
Kristian Vigenin
Fru formand! Jeg vil først og fremmest understrege, at der er bred enighed i Parlamentet om situationen i Nordkorea. Det var meget nemt at nå frem til en fælles beslutning, og der er, som De kan se, ingen ændringsforslag til beslutningen, så vi står samlet bag den.
På den anden side vil jeg indvende - hvilket også blev drøftet i min gruppe i går - at brugen af hasteproceduren i forbindelse med sådanne spørgsmål måske ikke er den bedste metode, fordi der reelt ikke er tale om en hastesituation i Nordkorea. Måske vi har brug for lidt mere tid til at udforme en mere omfattende beslutning og yderligere drøfte de mulige anbefalinger og mere komplekse løsninger, vi kan tilbyde.
Jeg vil ikke gentage, hvad der allerede er sagt i beslutningen om de grove menneskerettighedskrænkelser i landet. Det er sandsynligvis et land som intet andet i verden lige nu. Jeg vil dog gerne understrege, at af alle disse krænkelser er offentlige henrettelser under tilstedeværelse af børn nok de mest afskyelige. Jeg mener ikke, vi skal opstille krænkelserne i nogen rækkefølge, men dette er virkelig frygtelig afskyeligt.
Heldigvis anerkender vi i beslutningen, at Kina spiller en rolle. Forandringerne i Kina, herunder på menneskerettighedsområdet, er måske ikke nok for os, men de er et godt eksempel, og måske Kina kan bruge sine forbindelser til at fremme visse ændringer i Nordkorea. Dette bør være et af de fremtidige emner i vores drøftelser med Kina i forbindelse med vores bilaterale dialog.
Endelig vil jeg sige, at udnævnelsen af en særlig EU-repræsentant for Nordkorea kan være et særdeles godt skridt i indsatsen for at fremme en mere kompleks tilgang til dette spørgsmål.
Monica Luisa Macovei
Fru formand! Menneskehandel i Nordkorea er stadig et alvorligt problem. Angiveligt er 80 % af de nordkoreanere, der kommer til Kina, ofre for menneskehandel. Navnlig kvinder udsættes for prostitution, voldtægt, arrangerede ægteskaber og handel med brude. Mange ofre for menneskehandel kan ikke tale kinesisk og holdes reelt fanget.
Nordkoreanernes retlige status og den kinesiske regerings praksis med at tilbageholde flygtninge og sende dem tilbage til Nordkorea øger flygtningenes sårbarhed over for menneskehandel med henblik på tvangsarbejde og seksuel udnyttelse. De nyder ingen beskyttelse fra myndighederne i hverken Kina eller Nordkorea, og der er begrænset anerkendelse af deres lidelser i det internationale samfund. Kina skal ændre sin lov, så ofrene for menneskehandel beskyttes og ikke udleveres til Nordkorea. Hvis mennesker dræbes, tortureres og fængsles ulovligt, er det desuden altid en hastesag.
David Martin
Fru formand! Der er så godt som enighed i Parlamentet om, at menneskerettighedssituationen i Nordkorea er frygtelig. Jeg vil derfor ikke uddybe det, mine kolleger har sagt.
Spørgsmålet er reelt, hvad vi kan gøre ved det. Blot fordi Nordkorea har besluttet at være det internationale samfunds Greta Garbo - "vi ønsker at være alene" - betyder det ikke, at vi skal lade dem være alene. Der er 24 mio. mennesker i Nordkorea, som har brug for vores hjælp. I overensstemmelse med ånden i beslutningen vil jeg foreslå fire ting, vi kan gøre.
Vi skal for det første fortsætte med at yde humanitær støtte, men vi skal sikre, at støtten går til befolkningen og ikke på nogen måde understøtter regimet. For det andet skal vi fortsat øge vores støtte til ngo'er, der forsøger at få hjælp ind i Nordkorea, og navnlig de ngo'er, der forsøger at få information ind i Nordkorea. Udsendelse af radio i et land, hvor der ikke er nogen information, er faktisk et vigtigt redskab. For det tredje skal vi anmode Catherine Ashton om at udnævne en særlig repræsentant, som skal indgå i dialog med Kina, Rusland, og FN for at bevare presset på Nordkorea. Endelig skal vi gøre vores bedste for at hjælpe flygtninge. Som andre kolleger har sagt, flygter folk fra Nordkorea, og de modtager ikke den hjælp, de fortjener.
Marek Henryk Migalski
Fru formand! Det forholder sig desværre ikke sådan, som hr. Vigenin og hr. Martin siger. Det er desværre ikke sandt, at vi her i Parlamentet er nået til enighed om dette spørgsmål, eftersom vi for et øjeblik siden fra kommunistisk side hørte, at de har visse forbehold med hensyn til vores holdning. Det er uheldigt, da vi burde være enige om dette spørgsmål.
Jeg kommer fra et land, der har været under kommunistisk styre. Som ung oplevede jeg, hvad kommunismen kunne, og jeg husker det håb, hvormed vi ventede på en stemme fra den frie verden, den vestlige verden. Nogle gange overvurderede vi dens betydning, men vi ventede med stor glæde og håbede, at nogen ville forsvare vores rettigheder, og jeg tror, at vi som den frie verden skal sikre, at denne stemme kan høres i dag. Til det formål skal vi, som hr. Häfner sagde, sikre eksistensen af frie medier og som minimum adgang til disse medier i Nordkorea. Vi skal stræbe efter dette i samarbejde med naturligvis USA, fordi kun gennem den form for samarbejde kan vi sikre, at nordkoreanerne har adgang til frie medier. Det er noget, vi bør garantere.
Thomas Mann
- (DE) Fru formand! Vi fodboldfans oplever i øjeblikket det gode ved sport: holdånd, glæden ved at vinde og i går eftermiddags respekt for modstanderen. Vi har dog også oplevet fodboldspillere, der blev stillet til personligt ansvar for nederlag.
Der er et vedvarende rygte om, at de nordkoreanske spillere efter deres tidlige nederlag ved verdensmesterskaberne blev sendt på tvangsarbejde - dette er forhåbentlig ikke korrekt. Jeg opfordrer den nordkoreanske regering til at redegøre for fodboldspillernes opholdssteder. Det kan ikke overraske, at vi er bekymrede for dem, eftersom dette er et land, hvor den statslige ledelse straffer kritik, hvor tusindvis af mennesker tortureres og mishandles, og hvor utallige er fejlernærede.
EU skal usvækket videreføre den seriøse dialog med "den kære leder" af Den Demokratiske Folkerepublik Korea. Det er på tide, at der sættes en stopper for tvangsarbejde og tortur, og at dødsstraf og offentlige henrettelser afskaffes. Selv mulige fodboldsejre kan ikke tilsløre den virkelige situation. Nordkorea er stadig bagefter på alle områder, og det gælder menneskerettigheder, chancer for overlevelse og respekt for individet.
Charles Tannock
- (EN) Fru formand! Nordkoreas isolation er så total, at vi kun kan gætte, hvad angår de menneskerettighedskrænkelser, der faktisk finder i landet. Lejlighedsvise nyheder lækkes af afhoppere, og virkeligheden er i sandhed frygtelig. Tvangsarbejdslejre, kidnapninger, vilkårlige arrestationer og tortur kendetegner tilsyneladende Kim Jong-ils tyranniske regime. Dødsstraf anvendes regelmæssigt uden hensyntagen til retsstatsprincippet.
Vi er alle stadig særdeles bekymrede over Nordkorea. Ikke kun på grund af den interne situation, men også på grund af landets krigeriske og impulsive - endda paranoide - opførsel internationalt. Pyongyang har desværre atomvåben og søger samarbejde med andre anløbne regimer i verden, f.eks. Iran. Den nylige sænkning af et sydkoreansk marinefartøj var uden tvivl et bevidst angreb fra Nordkoreas side.
I den henseende skal De Faste Repræsentanters Komité påtage sig sit ansvar som medlem af FN's Sikkerhedsråd og lægge pres på Nordkorea. En varig forbedring af menneskerettighedssituationen i Nordkorea kan dog efter min mening kun ske gennem en systemændring og demokratisering og forhåbentlig gennem den endelige genforening med det demokratiske Sydkorea.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
- (PL) Fru formand! Jeg har et meget vanskeligt navn, og jeg er vant til, at mange har vanskeligt ved at udtale det.
Historien viser, at menneskerettighedskrænkelser er daglige begivenheder i lande, der styres af totalitære regimer, men situationen i Nordkorea er forfærdende. Regeringen i Den Demokratiske Folkerepublik Korea afviser eksistensen af problemet med menneskerettighedskrænkelser. Dette står dog i fuldstændig modsætning til øjenvidneberetningerne fra flygtninge og afhoppere. Der findes arbejdslejre, hvor der foregår tortur, slavearbejde og udsultning af tusindvis af nordkoreanske borgere, som har vovet at kritisere det totalitære system, eller som er politisk "usikre". I Nordkorea reduceres en person til et objekt uden fri vilje eller uden evne til at udtrykke den åbent. Vi har f.eks. kendskab til ægtepar, der blev tvunget til skilsmisse, fordi de tilhørte forskellige klasser.
Jeg appellerer derfor til alle lande, som har en form for økonomiske bånd til Nordkorea, om at lægge pres på regeringen i landet, så vi viser, at verden ikke er ligeglad med situationen for de mange tusinder koreanere, og at dette ikke kun angår Nordkorea.
Jacek Protasiewicz
- (PL) Fru formand! Nordkorea og Cuba er de sidste rester af kommunismen i verden. Det er tragisk, at der 20 år efter dette forbryderiske systems fald i Europa stadig er lande, hvor mennesker i navnet af denne syge ideologi dør af sult, tortureres, fængsles eller tvinges til at arbejde i arbejdslejre og koncentrationslejre.
Drømmen for mange nordkoreanere er simpelthen at flygte fra deres eget land. Som mennesker i den frie verden har vi pligt til - navnlig i vores forbindelser med Folkerepublikken Kina, fordi de udvikles - at sikre, at disse flygtninge ikke sendes tilbage til de nordkoreanske myndigheder, fordi det betyder en alvorlig fængselsdom eller døden for dem. Jeg fokuserer på dette aspekt af vores beslutning. Jeg tror nemlig ikke, at Parlamentets appeller eller appellerne fra hele den frie verden vil sætte en stopper for menneskerettighedskrænkelserne i Nordkorea. Da vi ikke effektivt kan skabe en forbedring af situationen i selve Nordkorea, skal vi derfor gøre alt, hvad vi kan, for at hjælpe dem, der er undsluppet fra dette fængsel, med at få et bedre liv - endda i Kina, der som stat naturligvis er langt fra europæiske standarder med hensyn til frihed, demokrati og respekt for menneskerettigheder. Men livet er dog bedre i Kina end i Nordkorea.
Elena Băsescu
- (RO) Fru formand! Menneskerettighedssituationen i Nordkorea giver anledning til særlig alvorlig bekymring. Ledelsen i landet forbyder enhver form for politisk opposition, demokratiske valg, pressefrihed og religionsfrihed.
Vi kan ikke forblive upåvirkede af de nordkoreanske indbyggeres lidelser, når de ikke har adgang til basale fødevarer eller humanitær hjælp. Jeg er navnlig bekymret over situationen for kvinder og børn i Nordkorea, da mere end en tredjedel af dem lider af fejlernæring.
I henhold til rapporter tilbageholdes mere end 150 000 nordkoreanere stadig i seks arbejdslejre. De modtager ingen form for lægehjælp og får kun ganske lidt mad. Valutareformen i november 2009 mislykkedes og forværrede fattigdomsniveauet i befolkningen.
EU skal efter min mening støtte oprettelsen af en FN-undersøgelseskommission, der kan dokumentere menneskerettighedskrænkelserne i Nordkorea.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
- (PL) Fru formand! FN og adskillige ngo'er rapporterer løbende om den undertrykkelse, som titusindvis af nordkoreanere udsættes for, til det internationale samfund. Tortur og straffe i tvangsarbejdslejre, ofte på grund af politiske synspunkter, er dagligdag i landet. En betydelig del af befolkningen lider af fejlernæring og mangel på passende sundhedspleje, og den nordkoreanske regering afviser enhver form for samarbejde med FN's organer. Nordkoreanerne kan derfor ikke få adgang til nogen form for international humanitær bistand.
Parlamentet har efter min mening en moralsk pligt til at appellere til myndighederne i Den Demokratiske Folkerepublik Korea om at sætte en stopper for disse handlinger så hurtigt som muligt. I lyset af Folkerepublikken Kinas enorme indflydelse på politikken i Pyongyang bør Kommissionen endvidere rejse disse spørgsmål som en del af EU's dialog med Kina. For at sikre en bedre koordinering af vores indsats ville udnævnelsen af en særlig EU-repræsentant for Nordkorea være en god idé.
Jaroslav Paška
- (SK) Fru formand! Den Demokratiske Folkerepublik Korea er måske det eneste levn fra Anden Verdenskrig. Ideologiske forskelle og magtinteresser har delt den koreanske nation i to stater, hvis ledere stadig strides om deres rettigheder og filosofiske anskuelse af verden.
Den nordlige del af Den Koreanske Halvø er blevet en enorm ghetto, hvor millioner af koreanere, der under det militaristiske styre kun drømme om et frit liv, holdes indespærret.
Den nordkoreanske ledelse holder fortsat borgerne indespærret under dette militaristiske styre under påskud af, at landet er i krig. Hvordan kan vi hjælpe nordkoreanerne i denne situation?
Gennem en aktiv og fælles indsats fra stormagternes side. Det var stormagterne, der delte koreanerne, og de skal derfor samarbejde for at lægge vedvarende pres på den nordkoreanske ledelse, herunder true med strafferetlig forfølgelse for forbrydelser mod menneskeheden, for at befri det nordkoreanske folk.
Cristian Dan Preda
- (RO) Fru formand! Der er så mange menneskerettighedskrænkelser i Nordkorea, at vi ikke kan nævne dem alle. Den alvorligste af disse er nok udsultningen af befolkningen og forskelsbehandlingen med hensyn til den mad, der gives til dem, der er tæt på styret og regeringen, og dem, der ikke er det.
I henhold til Amnesty International led omkring 9 mio. nordkoreanske borgere, dvs. mere end en tredjedel af befolkningen, sidste år af sult.
Jeg er også dybt foruroliget over situationen vedrørende kollektive afstraffelser, hvor op til tre generationer af en familie nogle gange dømmes til fængselssystemer domineret af brutalitet, tortur, tvangsarbejde og offentlige henrettelse, som hr. Tannock også sagde. De fleste, der sendes til disse lejre, løslades aldrig. Hvis de har børn, risikerer de også at tilbringe hele deres liv i fangenskab.
Endelig vil jeg sige, at den nordkoreanske regering, selv om den accepterede at deltage i den universelle periodiske gennemgang, som gennemføres af FN's Menneskerettighedsråd, endnu ikke har accepteret nogle af de henstillinger, den har modtaget inden for denne ramme, hvilket er frygteligt.
Tadeusz Zwiefka
- (PL) Fru formand! Vi må føje endnu et punkt til listen over meget dramatiske historier om Nordkorea. Jeg tænker her på atomafpresningen fra Kim Jong-ils side, som i en vis betydning har lammet verden. Vesten har nogle gange, om end måske nødigt, vendt ryggen til begivenheder på Den Koreanske Halvø. Vi skal derfor specifikt tale om de forbrydelser, der begås, og forny vores appeller. Det internationale samfund skal finde en form for sanktioner, der rammer borgerne i Nordkorea så lidt som muligt. Vi må dog ikke lyve for os selv: Alle sanktioner, der rammer regimet, vil uundgåeligt kunne mærkes i samfundet.
Den eneste effektive mulighed i øjeblikket er efter min mening samarbejde med Nordkoreas nærmeste naboer, især om hjælp til flygtninge, fordi vi i fremtiden kun kan reagere effektivt på vegne af de mennesker, der i dag slet ikke har nogen valgmulighed, hvis vi har konkret viden om situationen under det kommunistiske regime.
Kristalina Georgieva
Fru formand! Jeg vil lykønske Parlamentet med denne forhandling. Om forlov vil jeg hilse på den lille dreng bag plads 582, fordi Nordkoreas fremtid er relevant for vores børns fremtid.
Det er meget trist, at der i de sidste syv år siden vedtagelsen af den første resolution i FN, som fordømte den frygtelige menneskerettighedssituation i Nordkorea, kun er sket meget begrænset fremskridt hen imod forbedring - hvis noget fremskridt overhovedet. Kommissionen er helt enig i behovet for at tage fat om den meget alvorlige menneskerettighedssituation i landet, som det også udtrykkes i det fælles beslutningsforslag, vi drøfter i dag.
EU har arbejdet hen imod en sådan forbedring i internationale sammenhænge siden 2003, da den i FN's Menneskerettighedskommission tog initiativ til den første resolution om fordømmelse af situationen i Den Demokratiske Folkerepublik Korea, der - som mange allerede har nævnt - ikke er særlig demokratisk. EU rejser desuden løbende spørgsmålet om menneskerettigheder i vores bilaterale politiske dialog med Nordkorea. Vi rejser det også, som flere talere har påpeget, i vores drøftelser med Kina, og navnlig problemet med tvangshjemsendelse af nordkoreanske borgere, der er kommet ulovligt til Kina. Det vil vi fortsætte med at gøre. Disse mennesker kan ikke blot betragtes som "økonomiske indvandrere".
Mange af elementerne i beslutningsforslaget er dermed allerede en del af EU's nuværende menneskerettighedspolitik i forhold til Nordkorea. Vi glæder os meget over enigheden blandt medlemmerne og mellem Parlamentets medlemmer og Kommissionen. Vi er helt enige om, hvad der skal gøres, herunder et punkt, som mange talere har nævnt, nemlig at vi skal fastholde de eksisterende programmer for at hjælpe de mest udsatte mennesker i Nordkorea, som er ramt af ufattelige lidelser. Vi må ikke straffe dem for deres lederes synder.
Vi er generelt enige om, hvordan vi skal håndtere det, men der er tre specifikke punkter, hvor Kommissionen har lidt andre synspunkter, og jeg vil gerne forklare, hvad de er, og hvorfor vi er uenige.
Det første punkt er forslaget om at medtage en bestemmelse om at overvåge nordkoreanske arbejdstagere, som er aktive i Kaesong Industrial Complex, i frihandelsaftalen mellem EU og Nordkorea. Den forhandlede tekst til denne frihandelsaftale omhandler muligheden for at udpege zoner med passiv forædling. Begge sider anerkender, at sådanne zoner kan fremme målet om fred på Den Koreanske Halvø, og inden en zone kan anerkendes under frihandelsaftalen, skal den foreslås af en af siderne og vurderes af et særligt udvalg af repræsentanter fra begge sider. Under de nuværende politiske omstændigheder er det usandsynligt, at et sådant forslag vil blive forelagt på kort sigt, når frihandelsaftalen er trådt i kraft. Jeg vil dog forsikre Dem om, at Kommissionen vil benytte enhver lejlighed til at håndtere dette spørgsmål i en senere fase.
Det andet punkt i beslutningsforslaget vedrører den mulige udnævnelse af en særlig EU-repræsentant for Nordkorea, og en række talere støttede dette forslag i dag. EU ønsker at intensivere sit bidrag til den internationale koordinering og næstformanden i Kommissionen/den højtstående repræsentant lægger stor vægt på at gøre det. Hun overvejer dog i øjeblikket alle muligheder for at gøre det inden for rammerne af to ting. Den ene er gennemgangen af mandatet for alle særlige EU-repræsentanter, og den anden er oprettelsen af Tjenesten for EU's Optræden Udadtil. Det vil blive inden for disse rammer, at den højtstående repræsentant vil arbejde for at styrke EU's deltagelse i den internationale koordination.
Det tredje punkt er forslaget om at støtte nedsættelsen af en FN-undersøgelseskommission. Kommissionen sætter stor pris på begrundelsen for dette forslag i beslutningsforslaget. Samtidig mener vi dog, at det i denne fase ville være klogest, hvis vi koncentrerer hele vores indsats om at støtte mandatet for FN's nyudnævnte særlige rapportør for menneskerettigheder i Nordkorea, hr. Marzuki Darusman, som har fået beføjelser af FN's Menneskerettighedsråd til at forfølge spørgsmålet om menneskerettigheder i Nordkorea. Med det i baghovedet skal vi sikre, at han modtager enhver støtte til at løse sin opgave. Set med Kommissionens øjne er dette den bedste kurs for os.
(Bifald)
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted om et øjeblik.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
George Sabin Cutaş  
Situationen vedrørende menneskerettigheder og humanitær bistand i Nordkorea er stadig et delikat problem for EU som et internationalt organ, der beskytter menneskerettigheder globalt. I FN-regi udtrykkes der på den anden side i resolutionen af 25. marts 2010 bekymring over den alvorlige krænkelse af civile, politiske, økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder i Den Demokratiske Folkerepublik Korea. Det er beklageligt, at den nordkoreanske regering har besluttet at afvise ethvert samarbejde med FN via mekanismerne til fremme af menneskerettigheder, herunder mandatet for den særlige rapportør for menneskerettigheder i Nordkorea.
EU har pligt til indtrængende at opfordre Nordkorea til at respektere menneskerettighederne. EU skal også handle uafhængigt for at hjælpe befolkningen i landet ved at fortsætte de humanitære bistandsprogrammer, opretholde kommunikationskanalerne i Nordkorea og give asyl til flygtninge, der ankommer til medlemsstaterne.
Udnævnelsen af en særlig EU-repræsentant for Nordkorea ville sætte os i stand til nøjere at overvåge menneskerettighedssituationen i landet og sikre bedre koordinering af medlemsstaternes reaktioner i dette spørgsmål.
