Godkendelse af protokollen
Formanden
Protokollen fra sidste møde er omdelt.
Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg den som godkendt.

Falconer
Fru formand, det fremgår af protokollen, at hr. Janssen van Raay var så venlig at rose mig for mit arbejde på vegne af medlemmerne bagest i salen.
Jeg vil gerne takke ham for de venlige ord, men jeg vil også gerne understrege, at jeg ikke så meget havde sat spørgsmålstegn ved lovligheden af Præsidiets beslutning som ved beslutningen ud fra et demokratisk synspunkt. Jeg mener, at spørgsmålet om disciplin henhører under de politiske grupper og ikke under Parlamentet som institution. Jeg mener også, at ændringer af medlemmernes vederlag fra valgtidspunktet i juli 1994 skal forelægges for Parlamentet, ikke bestemmes af et Præsidium på 15-16 mennesker.
Jeg havde altså en anden indgangsvinkel. Jeg tror ikke på, at sådanne spørgsmål skal forfølges gennem de retlige kanaler. Det er et demokratisk forløb, som jeg går stærkt ind for. Jeg vil dog gerne takke hr. Janssen van Raay for hans venlige ord i går.

Pasty
Fru formand, jeg ville bare gøre opmærksom på, at mit navn ikke står på tilstedeværelseslisten fra i går, selvom jeg deltog i alle afstemningerne.
Jeg beder Dem venligst korrigere dette.

Grossetête
Fru formand, mit navn står ikke i protokollen fra i går, selvom jeg var til stede og deltog i alle afstemningerne ved navneopråb.
Jeg beder Dem om at korrigere dette.

Hardstaff
Fru formand, det fremgår af punkt 1 i protokollen for i går, at jeg ønskede at stemme imod i de fleste afstemninger. Jeg vil gerne understrege, at jeg rent faktisk afgav min stemme i begge afstemninger, og stemte imod, men det blev ikke registreret i protokollen.

Van Bladel
Fru formand, også med hensyn til det som kollega Janssen van Raay har sagt om afstemningspligten og straffeforanstaltningerne. Det er meget ubehageligt, når man om mandagen ved kassen bliver vidne til afstraffelsen af en række kolleger, der med røde hoveder skal høre fra de ansatte, at de straffes for nogle dage af den foregående mødeperiode, fordi de ikke har deltaget i afstemningen. Jeg finder, at det er et angreb på vores individualitet og integritet som parlamentarikere. Kan De ikke, så længe disse forholdsregler endnu eksisterer, finde på en måde, så denne afstraffelse - for det er det - ikke finder sted en plein public gennem de ansatte ved kassen? Det er mit spørgsmål til Dem.

von Habsburg
Fru formand, til emnet om straf af tjenestemænd vil jeg blot sige: De stakkels mennesker ved kassen kan overhovedet ikke gøre for det! Dem, der bør straffes, er de høje personligheder, dem, deroppe, som aldrig dukker op. Det bør vi kræve! Visse valgte officielle bør også straffes - jeg mener ikke Dem, men nogle andre!

Rübig
Fru formand, jeg vil meddele, at endnu en tjenestemand fra Kommissionen blev overfaldet i Parc Leopold i går, og at det sandsynligvis var af den samme gruppe, som overfaldt hr. Macartney.

Formanden
Jeg har taget det til efterretning. I dag er det det sidste plenarmøde. Jeg håber, at følelsesudbruddene tager en smule af, at de røde hoveder igen bliver blege, og at vi nu kan gå over til afstemningen.
(Protokollen godkendtes)

Afstemning
González Triviño
Fru formand, mine damer og herrer, det handler kort sagt om at rette et enkelt ord. Billetternes tekst og format er fastsat ved internationalt forhandlede aftaler, og derfor kan Europa-Parlamentet hverken ændre teksten eller formatet uden en international aftale. I tredje afsnit af ændringsforslag 10 står der, at brugernes rettigheder skal kunne læses på billetten. Dette betyder, at tekst og format skal ændres. Jeg foreslår, at teksten »på billetten« erstattes af ordene »skal udleveres til brugeren sammen med billetten«, for så kan ingen argumentere, at det rent lovligt ikke kan lade sig gøre at fremsætte dette ændringsforslag. Det eneste, jeg ønsker, er altså, at det bliver muligt at gennemføre denne forordning, og at vi i stedet for ordene »på billetten« skriver »sammen med billetten«, for det vil blive fremført som argument, at format og tekst er fastsat ved internationale aftaler.
(Det mundtlige forslag vedtoges)
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)

Kellett-Bowman
Fru formand, for et par minutter siden sagde De, at der var rettelser til alle sprogene. Det undrer mig lidt, for hvis originaludgaven er ændret, hvornår er det så sket?

Formanden
Vi vil sørge for, at det bliver undersøgt, og De vil derefter få et skriftligt svar.

Collins, Kenneth
Jeg støtter denne betænkning fuldt og helt. I de sidste par år som hyppig passager hos Sabena har jeg og mine medpassagerer måttet stå model til mistet bagage, forsinkede afgange, utroligt overbookede fly, uhøfligt personale - især i Bruxelles - uforenelige edb-systemer (selv inden for samme selskab) og så meget besvær, at det, hvis det var forårsaget af en større detailforrretning, ville have medført forbrugermodstand og konkurs for længe siden. Derfor er det på tide, at forbrugerne får mulighed for at få en vis kontrol med sådanne ubehøvlede virksomheder. Denne betænkning gør, selvom den ikke er perfekt, noget ved det, og derfor støtter jeg den.

Lindqvist
Spørgsmålet om kompensation i forbindelse med overbooking af fly er ikke et anliggende for EU eller Europa-Parlamentet. Det er et anliggende, som skal løses af flyselskaberne og flyselskabernes organisationer. Jeg har derfor stemt nej til betænkningen.

Miller
Jeg hilser denne betænkning velkommen, selvom jeg tvivler på, at det luftfartsselskab, jeg regelmæssigt benytter, nemlig Sabena, gør det. Hvis overbooking var det eneste problem, kunne selskabet jo forbedre sig, men når der også er mistet bagage, forsinkede afgange og dårlig service med i spillet, så er der et alvorligt problem. Betænkningen når et godt stykke mod en løsning af det ene problem, men vi må også gøre noget ved de andre.
Betænkning af Howitt
Caudron
Jeg vil gerne give min uforbeholdne støtte til en betænkning, der forlanger en øget bekæmpelse af enhver form for organiseret kriminalitet.
Europa bør have nogle fælles regler, et bedre rets- og politisamarbejde og ikke mindst en fælles vilje.
Man skal naturligvis være opmærksom på den enkeltes frihed og sørge for personernes juridiske beskyttelse, men man skal også passe på, at de kriminelle ikke får en bedre beskyttelse end deres ofre.
Det er vi i dag blevet klar over i Europa. Med hensyn til Rådet, så er der stadig et godt stykke vej, der skal tilbagelægges.
Vi skal vedtage nogle konkrete lovgivningsmæssige og tekniske foranstaltninger. Til dette formål har vi også brug for et Europa, der i højere grad er et politisk Europa og et borgernes Europa, så vi kan forfølge den kriminalitet, der ofte camouflerer sig bag virksomheder og bag økonomiske og finansielle kredsløb.
Jeg støtter betænkningen af Orlando, der går i den rigtige retning. Vi skal nu gå endnu længere, endnu stærkere og endnu hurtigere!

Souchet
Rådet har foreslået en fælles aktion, der drejer sig om vilkårene for samarbejdet mellem medlemsstaterne med hensyn til visse spørgsmål i forbindelse med bekæmpelsen af organiseret kriminalitet. Vi kan kun glæde os over, at der er blevet indført et sådant mellemstatsligt samarbejde, da man kan forvente, at dette samarbejde får nogle positive konsekvenser for bekæmpelsen af international kriminalitet og for styrkelsen af politiets og retsvæsenets effektivitet i de pågældende medlemsstater.
Den behandling, som dette Parlaments Udvalg om Borgerlige Frihedsrettigheder og Indre Anliggender giver Rådets forslag, er til gengæld meget bekymrende.
Udvalget har nemlig ændret Rådets forslag til ukendelighed ved systematisk at ændre de bestemmelser, der sikrer overholdelsen af de nationale lovgivninger og således medlemsstaternes suverænitet.
Det er naturligvis ikke dette Parlaments opgave at tage stilling til et sådant spørgsmål, ligesom det heller ikke er Parlamentets opgave at foreskrive De Europæiske Fællesskabers Domstols kompetence i ændringsforslag 13 til artikel 4.
Domstolen kan på ingen måde erklæres for at være kompetent i sådanne sager, da det fastholdte princip i Rådets forslag er princippet om en mellemstatslig procedure, der indebærer, at medlemsstaterne, via deres respektive retssystemer, selv er kompetente med hensyn til fortolkningen af den fælles aktion og de stridsspørgsmål, der måtte opstå som følge af dens iværksættelse. Det er utænkeligt, at de retsobjekter - som man godt kan forstå, at medlemsstaterne ikke er tilfredse med - på grund af denne fælles aktion skal kunne gøre deres argumenter gældende over for medlemsstaterne ved Domstolen!
Vi er således stærke modstandere af forslagene i Orlandos betænkning, både af principielle grunde og på grund af effektiviteten.
Betænkning af Elchlepp
Rübig
I faser med vanskelige økonomiske tilpasningsprocesser vokser behovet for udveksling og fælles projekter på området for erhvervsuddannelse yderligere.
Som sagt skal den afbalancerede karakter bevares i begge retninger i forbindelse med samarbejdsprogrammerne. For udvekslingen mellem EU-landene og Tjekkiet vil det ikke kun sige at fremme mobiliteten fra dette land, men også at motivere og støtte lærere, elever og studerende, der ønsker at gøre deres erfaringer i Den Tjekkiske Republik.
Der gælder det princip, at de central- og østeuropæiske landes deltagelse sikres ved hjælp af deres egne finansielle bidrag. Alligevel er der truffet foranstaltninger her præcis som ved deltagelsen i SMV-flerårsprogrammet. Disse foranstaltninger går ud på, at Fællesskabet kan overtage en ekstra del af midlerne fra PHARE-programmet. Og selvom vi generelt er opmærksomme på, at partnerlandene kan tilvejebringe deres egne finansielle bidrag, skal vi reagere effektivt på undtagelsessituationer. Jeg husker stadig meget tydeligt billederne fra oversvømmelsen i Tjekkiet også et år efter. De økonomiske konsekvenser var meget alvorlige. For så vidt kan jeg fuldt ud bifalde det foreliggende forslag om at anvende yderligere PHARE-midler for fortsat at sikre samarbejdet. På denne måde arbejder vi aktivt for en europæisering af EU!
Betænkning af Macartney
Souchet
Gruppen for Nationernes Europa anerkender fiskeriaftalen mellem Den Europæiske Union og Den Islamiske Forbundsrepublik Comorerne. Frankrig bliver direkte berørt af denne aftale, eftersom den angår 21 franske notfartøjer til tunfiskeri.
Vi vil dog gerne gøre opmærksom på, at vi er imod ændringsforslag 5, da man her beder Kommissionen om at fremlægge en detaljeret beretning om bestandenes tilstand, om aftalens anvendelse og gennemførelsesbestemmelser samt om dens følgevirkninger med hensyn til erhvervsuddannelse. Fiskeriaftalen drejer sig nemlig i virkeligheden om et givet antal fartøjers ret til at fiske en bestemt tonnage. Foranstaltningerne i forbindelse med fiskeriaftalen er blot nogle tekniske og politiske retningslinjer, og de europæiske institutioner bør ikke unilateralt tage sig den ret at kontrollere nogle foranstaltninger, der udelukkende henhører under Den Islamiske Forbundsrepublik Comorernes nationale kompetence. En fiskeriaftale må således ikke krænke Den Europæiske Unions partners nationale suverænitet.
I ændringsforslag 6 præciseres det, at Rådet giver Kommissionen beføjelse til at forhandle om protokollerne for den omtalte aftales anvendelse. Vi går naturligvis ind for, at Kommissionen får beføjelse til at forhandle om denne aftale, men vi er imod, at dens beføjelse udvides til også at omfatte protokollerne om anvendelse. Rådet skal fortsat styre slagets gang. EuropaParlamentets føderalistiske flertal ønsker endnu en gang at fratage Rådet sin magt til fordel for en teknokratisk struktur uden nogen demokratisk kontrol, nemlig Kommissionen.
Endelig kaster denne fiskeriaftale lys over problemet med Den Europæiske Unions tunforsyning, eftersom der er tale om en referencetonnage på 45.000 t pr. år, og hele denne mængde anvendes til vores indre marked. Jeg vil gerne endnu en gang minde om, at jeg er en kraftig modstander af beslutningen om at forbyde brugen af drivgarn, som fortrinsvis anvendes til tunfiskeri i Atlanterhavet, da bestanden er sund, og da argumenterne om beskyttelse af havpattedyrene ikke er holdbare, eftersom drivgarn er et selektivt fiskeredskab. Dette fremgår også af nogle videnskabelige undersøgelser, der bliver anset for at være pålidelige med hensyn til deres metodik.

Bekæmpelse af kriminalitet
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A4-0222/98) af Orlando for Udvalget om Borgerlige Frihedsrettigheder og Indre Anliggender om udkast til fælles aktion vedtaget af Rådet på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union vedrørende ordninger for samarbejde mellem medlemsstaterne om identifikation, eftersporing, indefrysning eller beslaglæggelse og konfiskation af hjælpemidler og udbyttet fra strafbart forhold (6490/98 - C4-0184/9898/0909(CNS)).

Orlando
Fru formand, dette forslag til fælles beslutning tager sigte på at styrke samarbejdet med hensyn til identifikation, eftersporing, indefrysning, beslaglæggelse og konfiskering af hjælpemidler og udbytte fra strafbare forhold. Det er i øvrigt et vigtigt skridt i det forløb, der indledtes i Dublin i 1996, og som fortsattes med Rådet i Amsterdam i 1997. De europæiske institutioner bliver stadig mere opmærksomme på den organiserede kriminalitet, og det begynder at få karakter af en organiseret bekæmpelse af denne.
Jeg vil gerne gøre opmærksom på de bidrag, som vores kollega Cederschiöld har givet med sin betænkning, og som kollegerne Schulz og Bontempi har givet med deres. Jeg vil også gerne minde om de tidligere fælles handlingsprogrammer, som jeg har haft lejlighed til at være ordfører for. For det første er der systemet med henblik på en vurdering af anvendelsen og gennemførelsen på nationalt plan af den internationale indsats i kampen mod organiseret kriminalitet. Det er et fælles handlingsprogram, som allerede blev godkendt af Ministerrådet den 4. november 1997.
Jeg vil desuden gerne minde om Falconer-programmet, der tager sigte på en ajourføring og en erfarings- og informationsudveksling mellem dommerne, ordensmagten, institutionerne, medlemsstaterne og ansøgerlandene. Dette program blev godkendt af Ministerrådet den 19. marts 1998.
Der er tale om et fælles handlingsprogram, som omtaler den første internationalt godkendte definition af mafiavirksomhed og deltagelse i en sådan. Handlingsprogrammet blev godkendt af Ministerrådet den 28. maj 1998. Dette program, som i dag er til behandling i Europa-Parlamentet, fastlægger med udbredelsen af en lovgivning, som har haft positive resultater i visse europæiske lande - herunder Italien - nogle former for samarbejde mellem medlemsstaterne. Programmet bygger videre på retningslinjerne fra Rådet i Amsterdam, der mindede om, hvor vigtigt det er for den enkelte medlemsstat at have en udførlig og vidtrækkende lovgivning med hensyn til konfiskeringen af udbytte fra strafbare forhold og hvidvaskningen i forbindelse hermed.
Den foreslåede tekst og de tilhørende ændringsforslag tager sigte på at ramme de kriminelle organisationer på deres formue. Bekæmpelsen af organiseret kriminalitet har naturligvis at gøre med voldsudøvelse og med institutionernes meddelagtighed, men den har også - og ikke mindst - at gøre med finansielle aspekter. Ligesom det er tilfældet med enhver anden form for organiseret kriminalitet, så gælder det nemlig også for mafiaen, at det er de finansielle kanaler, der er forbindelsesled til det lovlydige samfund.
Forslaget tager sigte på, at man efter en retsafgørelse kan foretage en beslaglæggelse, indefrysning og efterfølgende konfiskering af materielle og immaterielle goder samt fast ejendom og løsøre, der stammer fra udførelsen af ulovlige aktiviteter. Den planlagte aktion vil derfor ende med at gøre sin virkning gældende både med hensyn til forholdsreglerne og med hensyn til straffeforanstaltningerne. Aktionen vil ikke blot dreje sig om fast ejendom, men også om løsøre, bankkonti, aktieposter, selskabsandele og finansielle transaktioner. Den tager sigte på at ramme de kriminelle organisationer på deres formue, for at ramme dem på formuen er uden tvivl en effektiv strategi i kampen mod organiseret kriminalitet.
Man har nemlig allerede til fulde fået bevis for, at en fængslet mafiaboss, der kan råde over sin formue, utvivlsomt er farligere end en mafiaboss på fri fod, som ikke har noget økonomisk og finansielt grundlag at bygge sine ulovlige aktiviter på.
Det er med andre ord muligt effektivt at svække det voldelige aspekt ved de kriminelle organisationer blot ved at bekæmpe det finansielle aspekt. Undersøgerne undervurderer almindeligvis faren ved det finansielle aspekt, eller også er de ikke bekendt med denne fare, netop fordi dette aspekt som regel er mere skjult.
I dette fælles handlingsprogram foreslås der en række rationelle foranstaltninger for at fremskynde og lette samarbejdet mellem retvæsenet og politimyndighederne i de forskellige lande, der godt er klar over, at man skal reducere forskellen mellem den tid, de retslige foranstaltninger tager, og så den tid, det tager at gøre en ulovlig formue urørlig. Dette indgreb er desuden særligt aktuelt i betragtning af den monetære integration - euroen giver nemlig Europa en vigtig lejlighed til at gøre dette. Ligesom det er tilfældet med enhvert andet vigtigt vendepunkt, så er der også farer forbundet med euroen, nemlig at Europa bliver én stor vaskemaskine til hvidvaskning af sorte penge. Det er en situation, som man kan undgå takket være et ordentligt internationalt samarbejde, og som uden tvivl kan bekæmpes ved at samarbejde og ved at indføre et fælles juridisk og retsligt samarbejdsområde.
Den illusion, at penge ikke lugter, holder ikke, når det gælder den ulovlige kapitals voldelige og kriminelle oprindelse, eller når det gælder den tydelige uligevægt, som ulovlig kapital skaber i markedsøkonomien og i finans- og bankmarkedets regelmæssige forløb. Sorte penge koster dyrt, og samtidig slipper man alt for billigt fra dem - de koster dyrt på det etiske og kriminelle plan, og man slipper alt for billigt fra dem på det økonomiske plan. De står således også i stærk kontrast til konkurrenceprincippet.
Afslutningsvis vil jeg gerne sige, at jeg værdsætter det konstruktive bidrag, som Udvalget om Borgerlige Frihedsrettigheder og Indre Anliggender har givet til den oprindelige tekst.

Schulz
Fru formand, mine damer og herrer, vores kollega Orlando har ydet et fremragende bidrag til en serie af arbejder, som Udvalget om Borgerlige Frihedsrettigheder og Indre Anliggender har taget fat på her i Parlamentet i fortsættelse af de foranstaltninger, som Rådet har truffet. De forslag, som ekspertgruppen, den såkaldte high level group , har fremsat - et katalog over fælles foranstaltninger - er set fra Parlamentets synspunkt blevet fulgt op af en betænkning - det har vores kollega Orlando allerede nævnt - af vores kollega Cederschiöld. En række af enkeltforanstaltningerne diskuteres nu fra plenarmøde til plenarmøde her i Parlamentet, og Orlando-betænkningen hører til i denne række.
Det handler hovedsageligt om at udarbejde tre konklusioner til det, hr. Orlando allerede har gjort klart i sin betænkning. For det første: Uddybningen af de økonomiske aktiveringsmuligheder i Den Europæiske Union - hr. Orlando har gjort opmærksom på Den Økonomiske og Monetære Union og de muligheder, der er opstået i den forbindelse - skaber en letforståelig situation, hvor grænseløse aktiviteter og en grænseløs udvidelse af de økonomiske aktiveringsmuligheder kan gennemføres. I det tilfælde bliver det også muligt at gennemføre grænseløse illegale aktiviteter. Med andre ord har vi også brug for grænseoverskridende instrumenter til bekæmpelse af de illegale aktiviteter.
Europol er kommet på banen og vil forhåbentlig snart påbegynde sit arbejde virkelig effektivt. Men det alene er ikke nok! Vi har ikke kun brug for politisamarbejde. Vi har også brug for instrumenterne fra det juridiske samarbejde, og hertil hører, at justitsmyndighederne, hvad enten det er politiet, anklagemyndigheden eller domstolene, får mulighed for at samarbejde med så korte frister som muligt og på så ubureaukratisk måde som muligt.
Hvilket mål har kriminelle? Kriminelle ønsker at tjene så mange penge som muligt hurtigt, med så lille en arbejdsindsats som muligt og under tilsidesættelse af enhver moralsk grænse, og det skal helst være skattefrit. Disse penge vil de ikke beholde illegalt for evigt, men indsluse i det legale økonomiske kredsløb for dermed at kunne leve uforstyrret. Præcis dér skal der opbygges en barriere og skabes instrumenter for i tilfælde af, at en person har erhvervet sin formue illegalt, at kunne tage den fra ham eller at kunne konfiskere midlerne fra ham. At forhindre, at personer kan berige sig på illegal vis og føre pengene ind i det legale økonomiske kredsløb, det er målsætningen med den foranstaltning, som hr. Orlando har lavet sine bemærkninger til på vegne af Parlamentet, som vi som socialdemokrater støtter i fuldt omfang.
Europa-Parlamentet er på tværs af næsten alle grupper fuldstændig enig i bedømmelsen af de europæiske nødvendigheder. Der er ganske sjældent forskelle, og da kun i detailspørgsmål. I princippet er vi enige her. Jeg ville ønske, at denne enighed og denne overensstemmelse også af og til ville herske på nationalt plan mellem de stridende parter dér - det ville gøre det noget nemmere - i stedet for at gøre kriminalitetsbekæmpelse og de dertil hørende foranstaltninger til ofre for tilfældige valgkampsstrategier.
Hvad angår vores afstemningsliste, har jeg kun en enkelt bemærkning til PPE-gruppen. Vi undlader at stemme ved de ændringsforslag, som vores kollega Palacio har fremsat, ikke fordi de er dårlige rent indholdsmæssigt, men fordi vi mener, at de allerede er omfattet af den tekst, som vores kollega Orlando har udarbejdet.

Cederschiöld
Fru formand, i handlingsplanen om organiseret kriminalitet blev det besluttet, at eftersøgning og beslaglæggelse af værdier fra kriminel virksomhed skulle forstærkes. Europa-Parlamentet støttede forslaget, og den samme indstilling findes andre steder i verden. Nettet strammes nu om narkohandlere og organiseret international kriminalitet. En serie retshandlinger vil bidrage til dette. Retshandlingen er ikke særlig udførlig i dette tilfælde, men udvalget har forsøgt at tydeliggøre og forstærke den med ordførerens gode hjælp og ikke mindst med hr. Palacio Vallelersundis velkendte retsekspertise.
Der kan alligevel være grund til, at Rådet vender tilbage i dette spørgsmål, nemlig i spørgsmålet om, hvordan de beslaglagte penge skal håndteres. Rådet foreslår her foranstaltninger, som vedrører behandling, procedure samt muligheder for hasteindgreb, men også et net af kontaktpunkter for at forhindre, at værdierne fra alvorlig organiseret kriminalitet f.eks. fra narkohandel forsvinder. Uddannelsesindsatser tilkommer også. Man må imidlertid også have forståelse for, at Rådet skynder sig langsomt på dette område, idet der er grundlæggende integritetsaspekter, der skal respekteres, ligesom der er menneskerettigheder at tage hensyn til. Balancen skal opretholdes mellem integritetsbeskyttelsen og kriminalitetsbekæmpelsens effektivitet.
Det er også vigtigt, at borgerne i hvert land føler en retssikkerhed, det vil sige, de ved, at deres lovgivning bliver respekteret. Det kræver beskyttelsen af det enkelte individ. Uanset de politiske mål kan uorden i retsstatslige principper aldrig motiveres med politiske mål.
Da min betænkning om organiseret kriminalitet, som vedrørte handlingsplanen, blev behandlet, stemte et næsten enigt Parlament for de fonde for kriminalitetsofre, som blev foreslået for de midler, der ikke kan returneres til deres retmæssige ejer, eller når så mange lande har været indblandet i indgrebet og beslaglæggelsen, at værdierne umuligt kan deles på en rimelig måde. Rådet har endnu ikke udtalt sig om dette forslag. Der er grund til at vende tilbage til dette, og ofrene for kriminalitet bør tages med i denne sammenhæng. Hvad angår dette spørgsmål, er der gode eksempler at hente inden for Unionen, som man kan gå ud fra ved opbygningen af et netværk. En specificering af, hvad der skal ske med værdierne, skal i hvert fald sættes i værk.
Ved at Rådet har ventet til parlamentsbehandlingen med at træffe en beslutning i denne sag, får Rådet også et mere fyldigt grundlag at beslutte ud fra, idet Parlamentet har udviklet tankegangene. På samme måde ville man med fordel kunne udsende en tynd retshandling, som virkede som en politisk forsøgsballon for at opfange de vigtige tankegange inden for kriminalitetsofferområdet, som kan være værd at opsamle.

Frischenschlager
Fru formand, mine damer og herrer, denne betænkning har politisk betydning ud over indholdet i mere snæver forstand. Hvorfor? Fordi ordføreren har forstået at fremhæve meget tydeligt, hvor problemerne egentlig ligger. Han viser nemlig meget præcist, hvor ualmindelig svært det er for medlemslandene og Rådet at handle virkelig politisk i spørgsmål om det retlige samarbejde, særlig inden for strafferetten. Det er et centralt punkt, der bliver tydeligt i kritikken, og som ordføreren skal have en stor tak for. Det er direkte utroligt, når man kan læse, at udkastet ikke indeholder, jeg citerer, «nogen konkrete forslag til forbedring af medlemsstaternes retsforskrifter«, eller at der med dette udkast ikke opfyldes noget krav fra handlingsplanen. Det er da en politisk bankerot-erklæring fra Rådets og medlemslandenes side på et ualmindelig følsomt politisk område, da vi alle helt præcis ved, at samarbejde og integration ikke kun er nødvendige i det indre marked, og at det er så tydeligt, at den politiske institutionelle beslutnings- og problemløsningskapacitet i den grad halter bagefter den samfundsmæssige udvikling i kriminaliteten.
I denne situation præsenterer Rådet et i den grad latterligt stykke papir for os! Det bør man sige meget tydeligt, for det er Rådet, der er lovgiver, ikke os. Netop retlige spørgsmål, strafferet, er normalt kerneområder i parlamentarismen. Vi deltager her beskedent som rådgivere.
Jeg vil derfor også gerne takke ordføreren for disse meget kritiske punkter i betænkningen, især i begrundelsesdelen, vedrørende Parlamentets medvirken.
Men i den forbindelse er det i mine øjne meget vigtigt, at udvalget og ordføreren og, håber jeg, også plenarforsamlingen udfører det egentlige lovgivnings- og indholdsmæssige arbejde i forhold til det ualmindeligt ringe indhold i dette rådsdokument. Jeg mener, det er vigtigt, at Europa-Parlamentet faktisk fremmer tingene indholdsmæssigt. Det er meget, meget glædeligt, at ordføreren og udvalget har kunnet kæmpe sig igennem i den forbindelse.
Jeg mener, at vi ved denne lejlighed igen skal understrege, hvor ubelyst Europa-Parlamentets kompetenceområder er netop på området for den tredje søjle, og at de skal styrkes. Det ser man på dette eksempel, for vi skal sørge for, at der på dette område også træffes de politiske afgørelser og drages de institutionelle konsekvenser, der svarer til den samfundsmæssige udvikling. Det dokumenterer betænkningen, og det vil jeg gerne takke ordføreren meget, meget hjerteligt for!

Marset Campos
Fru formand, allerførst vil jeg gerne tilslutte mig lykønskningen til hr. ordfører Leoluca Orlando, fordi han har gjort et godt stykke arbejde - som er anerkendt af alle - og har fastslået - som det også er blevet sagt tidligere - at det er nødvendigt at komme videre med opbygningen af et Europa, som omfatter alle de nødvendige dimensioner, så det altså ikke kun lægger vægt på det økonomiske aspekt, men også på det sociale, juridiske og finansielle aspekt, som også er vigtige elementer. Hr. Orlando har forsøgt at rette op på denne ubalance, og derfor vil vores gruppe stemme for alle hans ændringsforslag til dette udkast.
Vi er bekymrede, fordi vi netop ser en form for forskelsbehandling i behandlingen af forholdsregler af mindre betydning og behandlingen af noget så vigtigt som den organiserede kriminalitet og dens dramatiske følger for samfundet, for kulturen, for ungdommen osv. Denne forskelsbehandling viser, at Rådet ikke er på højde med de faktiske forhold. Og det er vigtigt at handle mod grupper som disse organiserede kriminelle grupper, der bl.a. er kendetegnet ved deres økonomiske magt, og ved at de råder over en hær af juridiske rådgivere, som med stor kyndighed forstår at sno sig gennem den nationale og internationale lovgivnings uvejsomme passager, sprækker og huller. Der er altså behov for større beslutsomhed og præcision fra Den Europæiske Unions side over for disse grupper.
Vi ser også meget positivt på nogle meget konkrete ændringsforslag - nemlig ændringsforslag 6, 7, 10, 15 og 16 - som vi mener behandler sagens kerne. I denne forbindelse finder vi ændringsforslag 6 - om medlemsstaternes frie og direkte adgang til oplysninger, som er offentligt tilgængelige i en anden medlemsstat - vigtigt med henblik på at smidiggøre retsforfølgelsen af denne type forbrydelser. Ændringsforslag 7 om retsafgørelser, som skal afsiges ved identifikation af illegale aktiver til begrænsning af personers eller institutioners beskyttede rettigheder, som har begået denne type forbrydelser. Ændringsforslag 10 om udarbejdelse af et katalog over oplysninger, som anmodninger om beslaglæggelse af hjælpemidler og indefrysning af udbyttet fra strafbart forhold skal indeholde. Ændringsforslag 15 om nødvendige forholdsregler for at fuldbyrde en anden medlemsstats retsafgørelser, som også er vigtigt for at smidiggøre behandlingen. Og ændringsforslag 16 om, at medlemsstaterne skal træffe alle nødvendige forholdsregler for at sikre overensstemmende handlinger.
Vi er dog ikke enige i ændringsforslag 20, 21 og 22, da vi mener, at hr. Orlandos er mere præcise.
Derfor gentager vi, at vi er helt enige og lykønsker ordføreren.

Wolf
Fru formand, i telegramstil: Vi grønne har altid kritiseret begrebet organiseret kriminalitet for at være et amalgam, hvor mafiøse strukturer og terrorisme og alt muligt andet bliver kastet sammen og de statslige tjenester også projicerer deres egen statsformalitet derhen, hvor vi i virkeligheden har med irregulære kapitalistiske former for berigelsesproces at gøre.
Spørgsmålet om personlig frihed skal vægtes højere end spørgsmålet om ejendomsret. Vi går da omvendt frem i forhold til den nuværende retsorden. Vi har derfor allerede en gang før afvist en Orlando-betænkning, der efter vores opfattelse gik for vidt i dette spørgsmål. I dette spørgsmål, hvor det handler om virkelig at antaste ejendomsretten i forbindelse med irregulære kapitalistiske berigelsesprocesser, er vi absolut af den opfattelse, at hr. Orlando simpelthen kun formulerer sund menneskeforstand i detaljer, og kan støtte betænkningen på alle punkter. Også forslagene fra Det Europæiske Folkepartis Gruppe synes os at være fornuftige og værd at støtte.
Det er klart, at en mafiaboss i fængsel, så længe han kan dirigere sin kriminelle kapital fra fængslet, er farligere, end når han er på fri fod og ikke længere har sin kapital. Det er det afgørende spørgsmål! For så vidt er det første rigtige skridt taget her. Det kan undre en, hvor tøvende Kommissionen generelt går frem. Dermed er vi igen ved den omvendte vægtning af retsordenen.
Vi har brug for at regulere en retfærdig udveksling på det forstærkede indre marked, for kun sådan kan det i sidste ende faktisk lade sig gøre at forhindre den kriminelle kræftsvulst, som den normale kapitalistiske berigelsesproces frembringer.

Blokland
Fru formand, betænkningen af hr. Orlando behandler Rådets forslag til fælles aktion inden for rammen af handlingsplanen om bekæmpelse af organiseret kriminalitet, som godkendt af Rådet i juni 1997. Orlandobetænkningen udtaler sig temmelig negativt om dette forslag om samarbejde mellem medlemsstaterne om identifikation, eftersporing, indefrysning eller beslaglæggelse og konfiskation af udbyttet fra strafbare forhold.
I henhold til betænkningen skulle Rådet ikke have opfyldt et eneste af kravene i handlingsplanen: Opgaven i den 11. rettesnor (bl.a. forbedring af medlemsstaternes lovregler og indførelse af særlige procedurer) og anbefaling 26 c) (konfiskation uanset tilstedeværelsen af den overtrædende part) er ikke indarbejdet i den fælles aktion.
Denne beskyldning finder jeg overdrevet. Den fælles aktion er baseret på artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union, som har til hensigt at gennemføre handlingsplanen og her særligt anbefaling 26 b). I sammendrag står der heri, at der skal gennemføres en undersøgelse for at forbedre eftersporingen og beslaglæggelsen af ulovlige midler og fremme gennemførelsen af beslutninger om konfiskation. Denne fælles aktion er et rimeligt skub i den retning. At forvente, at der umiddelbart oprettes et europæisk system, går alt for vidt og er heller ikke i overensstemmelse med handlingsplanens politiske målsætninger. Måske med Parlamentets, men i så fald kan man ikke basere sig på handlingsplanen for at vise, at Rådet har uret. Samarbejdet på justitsområdet foregår ikke så nemt på EU-plan, det er rigtigt. Men det drejer sig her også om nationalstatens hjerte. Man kommer vel her lige tæt nok på staternes suverænitet.
Den fælles aktion er baseret på artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union. Parlamentet har således rådgivende kompetence. Hvorfor forslaget behandles som om, Parlamentet har godkendelseskompetence, er mig ikke klart.
Indholdsmæssigt kan jeg tilslutte mig mange af ændringsforslagene, men i betragtning af hensigten med Rådets fælles aktion går ændringsforslagene til punkt 4 alt for langt, og de er alt for detaljerede. Jeg har særligt problemer med ændringsforslag 13, hvor Domstolen får kompetence bl.a. med hensyn til fortolkningen af den fælles aktion og tvister om anvendelsen. Det drejer sig her om en fælles aktion inden for rammen af den tredje søjle. Domstolen har her ingen kompetence, medmindre medlemsstaterne selv aftaler dette og godkender denne indskrænkning af deres politiske frihed.
Selvom jeg altså ikke finder mange af ændringsforslagene dårlige, kan jeg ikke støtte denne betænkning, fordi jeg finder, at de ikke hører hjemme her. Rådets forslag til en fælles aktion kan jeg i øvrigt helt underskrive.

Blot
Fru formand, kære kolleger, denne betænkning er uden tvivl ensbetydende med et fremskridt for medlemsstaternes samarbejde om kriminalitetsbekæmpelse, og heldigvis er der en vis enighed om dette emne.
Lad os huske på, at kriminaliteten i Europa er steget betydeligt i løbet af de sidste halvtreds år. F.eks. er man i Frankrig gået fra 500.000 forbrydelser og forseelser i 1950 til mere end 4, 5 millioner i dag. Det er en stigning, der naturligvis ikke har noget at gøre med landets demografiske udvikling. Jeg nævner dette eksempel, fordi det er det, der falder mig først for, men jeg ved, at udviklingen er den samme i de fleste europæiske lande. Det er yderst foruroligende.
En stor del af denne kriminalitet er naturligvis rettet mod en ulovlig erhvervelse af goder, og det er derfor nødvendigt at slå ned på kriminaliteten via det økonomiske liv, de indtægter og de formuer, der stammer fra denne. Det er således formålet med nærværende betænkning. Det europæiske samarbejde til bekæmpelse af kriminalitet bliver således særligt vigtigt på dette specielle område.
En af svaghederne ved bekæmpelsesmekanismerne er procedurernes langsommelighed, og flere af artiklerne og ændringsforslagene til denne betænkning har netop det formål at fremskynde disse procedurer med hensyn til identifikationen, eftersporingen, indefrysningen, beslaglæggelsen eller konfiskeringen af udbyttet fra strafbare forhold. Vi er helt enige i alle disse foranstaltninger.
Vi mener dog, at man bør holde fast ved den oprindelige formulering af artikel 4, for samarbejdet skal naturligvis respektere de nationale lovgivninger på området, hvilket i øvrigt også er i overensstemmelse med det subsidiaritetsprincip, der er nævnt i Traktaten om Den Europæiske Union. Visse ændringsforslag, som f.eks. ændringsforslag 4, tilfører nogle præcisioner, der er yderst nyttige i forbindelse med et forslag til lovgivningsmæssig beslutning, hvis rækkevidde trods alt er meget generel.
Denne betænkning går således i den rigtige retning, og vi stemmer ja til den, men medlemsstaternes aktion er uden tvivl meget utilstrækkelig i forhold til det betydelige omfang af kriminelle økonomiske aktiviteter. Den europæiske politik afspejler blot medlemsstaternes eller de fleste medlemsstaters politik, og den er i øjeblikket fuldstændigt utilstrækkelig på dette område.

Ford
Fru formand, jeg ønsker hr. Orlando til lykke med hans mod og hans betænkning. Den kommer på det rette tidspunkt. Europæiske kriminelle har, nøjagtig som den europæiske industri, hurtigt fundet fidusen ved den frie bevægelighed af varer, tjenesteydelser, kapital og personer. Narkotika, prostitution, sorte penge og menneskesmuglere nyder godt af det indre marked. Lovhåndhævelsesmyndighederne må samarbejde på samme måde som Europas kriminelle og samordne deres procedurer.
Betænkningen af hr. Orlando sætter os i gang med den proces. Vi kan kun håbe, at Ministerrådet vil høre efter. Jeg vil også gerne foreslå et par andre enkle og praktiske skridt, vi kan tage for at bekæmpe den organiserede kriminalitet. Hr. Oostlander og jeg deltog for nylig i en international politikonference i Holland. Her blev spørgsmålet om at benytte overgangen til euroen til at efterspore og beslaglægge sorte penge fra organiseret kriminalitet rejst over for os. Personer med illegalt erhvervede aktiver i franc, D-mark eller pesetas gemt i pengeskabe - eller endda under sengen! - vil på et eller andet tidspunkt under overgangen til euroen blive nødt til at veksle pengene, og så har vi en chance for at efterspore dem.
Under konferencen foreslog politiet at oprette en specialenhed, der skal dække hele Europa, til eftersporing af disse transaktioner, eventuelt i Europol-regi. Europol er nu ansvarlig for håndtering af de transeuropæiske problemer med narkotika og terrorisme. I denne forbindelse skal også kravet om indberetning til myndighederne af sådanne store valutavekslingstransaktioner harmoniseres.
Hidtil har man i mange lande kun skulle indberette mistænkelige transaktioner, og det kan være en god idé at harmonisere denne procedure samt gøre den strengere. Et sådant skridt vil Europas folk hilse velkommen, og vi må benytte os af lejligheden. Alt andet ville være en fejltagelse.

Baldi
Fru formand, hr. kommissær, ærede kolleger, det er efter min mening væsentligt resolut at støtte bekæmpelsen af mafiaorganisationer, og jeg er helt enig i det forslag til fælles aktion, som er blevet vedtaget af Rådet. Personligt er jeg dog modstander af holdningen i Orlandos forslag til lovgivningsmæssig beslutning, da denne er stærkt skadelig for enhver mistænkt borgers frihed og institutionelle garantier, og da den er et tilbageskridt i tiden og i historien. Det er jeg virkelig bekymret over.
At fremme denne holdning ville få én enkelt og umiddelbar konsekvens, nemlig at det ville være tilstrækkeligt at anklage en hvilken som helst borger for mafiavirksomhed for at kunne konfiskere denne borgers værdier og formuer og således ruinere vedkommende økonomisk, før der overhovedet er blevet afsagt dom. Jeg minder Dem om, at det her drejer sig om forholdsregler. Hertil skal lægges, at Domstolen flere gange har dømt Italien for dets alt for lange retssager.
Fastlæggelsen af visse grundlæggende principper, der tager sigte på at forbedre det internationale samarbejde - men som samtidig har store konsekvenser på det retslige plan - bør ikke ske uden en forudgående udtalelse fra vores Parlaments Udvalg om Retlige Anliggender, selvom de ændringsforslag, der er blevet indgivet af fru Palacio, forsøger at udbedre denne mangel. Ærede kolleger, at godkende dette forslag betyder, at vi kommer tilbage til Middelalderens inkvisition, idet vi én gang for alle sletter alt det, vi har opnået på det sociale område med hensyn til de anklagede borgeres frihed og sikkerhed for beskyttelse. I alle civile staters retsvæsen bliver borgerne jo ellers anset for at være uskyldige, indtil den endelige dom falder.
Jeg foreslår derfor vores kolleger at være så fornuftige at henvise denne tekst til fornyet udvalgsbehandling, nemlig en behandling i Udvalget om Retlige Anliggender - der ikke har haft lejlighed til at udtale sig - så vi får integreret nogle bestemmelser, der sikrer de europæiske borgeres rettigheder, i forslaget.

Lindqvist
Fru formand, hr. kommissær, i de fleste opinionsundersøgelser, der drejer sig om, hvad man synes, at EU bl.a. skal beskæftige sig med, prioriteres kampen mod kriminaliteten højt og af og til højest. Dette er en betænkning, som behandler, hvordan kriminalitet og kriminel virksomhed skal forhindres ved hjælp af et effektivt samarbejde mellem medlemsstaterne.
Først vil jeg sige, at det er et mellemstatsligt samarbejde, det drejer sig om. Det handler om at opspore og beslaglægge økonomiske værdier, som stammer fra en sådan kriminalitet. Det handler også om at få medlemsstaterne til at ratificere konventioner og beslutningen om hvidvask af narkopenge m.m.
Nogle nøgleord, som jeg ser i dette, er bl.a. fri adgang til information mellem medlemsstaterne, høj prioritering i form af hurtig behandling af ansøgninger om beslaglæggelse, hurtig indgriben, personlige kontakter mellem efterforskere, dommere m.fl. samt enkle rutiner under opretholdelsen af retssikkerheden. Dette er et meget følsomt anliggende for mange medlemslande. Kriminalitets-, straffe-, politi- og anklagespørgsmål bygger på mange af de enkelte nationalstaters lovgivning. Det er derfor vigtigt, at man ikke gør noget, som bliver opfattet som en krænkelse af den nationale suverænitet. Herunder hører efter min mening ændringsforslag 13, hvori det foreslås, at medlemsstaterne skal anerkende EF-domstolen som en behørig fortolkningsinstans angående artikel 4. Artikel 4 handler om spørgsmål om gener, skadeserstatning og lignende, som ofte er rent civilretlige forhold, i hvert fald spørgsmålet om skadeserstatning. Der er ingen grund til at blande EF-domstolen ind i dette samarbejde i øvrigt. Det er altså noget, som jeg er imod. Bortset fra det, er betænkningen meget god. Vi fra ELDRgruppen støtter den - for mit vedkommende altså med undtagelse af ændringsforslag 13.

Ephremidis
Hr. formand, vi mener, at den organiserede kriminalitet er et produkt af det fredede, frie marked og den såkaldte frie økonomi eller internationaliseringen, som det hedder nu. Denne kriminalitet virker, organiseres, udvides og vokser til et gigantisk omfang, og jo mere fredet det frie marked bliver, desto mere breder den sig og desto stærkere bliver den. De to fænomener er parallelle. Det ene påvirkes af det andet.
Imidlertid er vi ikke absolut modstandere af de foranstaltninger, Rådet fremlægger og af hr. Orlandos betænkning. Vi mener, de er et skridt i den rigtige retning, at det er nødvendigt med en sådan samordning og et samarbejde mellem medlemsstaterne om imødegåelsen af en organiseret kriminalitet, der handler i forening, objektivt og subjektivt, med de midler, den råder over, og på grundlag af den enorme mængde sorte penge.
Foranstaltningerne er i orden. Hr. Orlandos ændringsforslag forbedrer dem, og det samme gør nogle af ændringsforslagene fra andre medlemmer. Vi tror imidlertid for det første, at man bør være meget forsigtig. Et medlem sagde før - og jeg er enig med hende - at denne form for retslige, straffemæssige og andre administrative foranstaltninger kan ende i den helt modsatte retning, end det var formålet, kvæle de offentlige frihedsrettigheder, borgerrettighederne. Så pas på ikke at overdrive. Vi ville også stemme for, hvis der i beslutningen, i Rådets afgørelse, var absolutte og uomgængelige garantier for, at tingene ikke vil glide i den forkerte retning og gå ud over den offentlige frihed.
Til sidst vil jeg gerne sige, at bekæmpelsen af denne form for kriminalitet, der som sagt virker inden for rammerne af det frie marked, går igennem bankvæsenet, retsvæsenet og politiet. Den har nemlig infiltreret og korrumperet alle disse institutioner. Så hvis vi vil bekæmpe den, må vi holde op med at gå efter symptomerne og i stedet bekæmpe de grundlæggende årsager. Der bør tages direkte fat om disse punkter, så man udraderer arnestederne for skabelsen og distributionen af de sorte penge. Den kan ikke bekæmpes, hvis kilderne til korruptionen, der som sagt også ofte kommer fra toppen af den politiske partiledelse, retsmagten, politiet og regeringen, er involveret i den organiserede kriminalitet.

Bianco
Hr. formand, hr. Orlandos betænkning er efter min mening glimrende, og jeg mener, at holdningen i denne udgør et meget positivt grundlag for en effektiv fortsættelse af kampen mod den organiserede kriminalitet. Jeg kan absolut ikke se, at forslaget skulle kunne true den enkeltes frihed; jeg kan kun se, at det repræsenterer ønsket om et effektivt samarbejde, der skal forfølges med nogle velegnede instrumenter. Dette fremgår af ændringsforslagene og af hr. Orlandos holdning i betænkningen.
Jeg håber ikke, at der bag denne på en måde egennyttige opmærksomhed på problemerne i forbindelse med den personlige frihed gemmer sig en slags beskyttelse af visse holdninger, som i stedet bør bekæmpes meget bestemt. Afslutningsvis vil jeg gerne sige, at jeg giver mine fulde støtte til hr. Orlandos betænkning og ændringsforslag.

Thors
Hr. formand, det er klart, at dette forslag om fælles foranstaltninger er godt. Det er en god betænkning, der er fremlagt. Jeg tror dog, at sandhedens time vil komme ganske snart, når vi ser på realiseringen af handlingsplanen mod den organiserede kriminalitet m.m.
Udvalget om Borgerlige Frihedsrettigheder og Indre Anliggender vedtager den ene fælles foranstaltning efter den anden, uden at det nødvendigvis indebærer særlig meget. Undersøger vi situationen ved konventionsanvendelsen inden for samme område, ser vi jo, at situationen er beklagelig. Man har godkendt konventioner, men ganske få af dem er trådt i kraft. Hvordan er det med disse fælles foranstaltninger, som nærmest er deklamatoriske? Jeg tror, vi kommer i en situation, hvor der bliver en meget stor forskel mellem de ord, der ytres om samarbejde, og det, som faktisk gøres. Det er det, jeg mener med sandhedens time på disse vigtige områder: retssamarbejdet og kampen mod organiseret kriminalitet.
Vi gentager situationer, hvor medlemsstater de facto ikke efterlever det, som er sagt inden for de konventionsområder, som allerede findes. Hvordan er det så med dette? Jeg tror dog på eksemplets magt og håber, at det faktisk vil lykkes at samarbejde.
Desuden vil jeg sige, at jeg, i modsætning til min kollega Lindqvist, støtter forslaget om, at EF-domstolen skal have beføjelser på dette område. Uden at ville sende sagen tilbage til udvalget beklager jeg dog, at Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige Anliggender ikke blev hørt på dette område, at vi ikke havde mulighed for at udtale os. Det er imidlertid for sent, og jeg kræver ikke, at det skal sendes tilbage.

Hager
Hr. formand, først vil jeg gerne takke ordføreren for hans konsekvente indsats i kampen mod kriminalitet. Modstanderen hedder trods alt »organiseret kriminalitet« og må ikke undervurderes, en modstander, der på grund af manglende retlige begrænsninger er i en bedre situation a priori, og som Unionen må udruste sig imod med de bedste retlige våben. Derfor kan jeg sammen med ordføreren kun beklage mangelen på konkrete forslag til forbedring af medlemslandenes retsforskrifter i forbindelse med den foreliggende foranstaltning.
I betragtning af de stigende kriminalitetsrater har jeg ikke nogen forståelse for den rutinerede tilbageholdenhed. Selv i Østrig, hvor selve materien er reguleret i henhold til ordførerens krav, har jeg kritiseret de efter min mening for vidtgående forskrifter om at tage afstand fra inddrivelse af berigelsen og fra fortabelse, som disse strafferetlige foranstaltninger betegnes hos os, for at være kontraproduktive og mafiavenlige, fordi netop adgangen til de kriminelle organisationers økonomiske udbytter har en effekt. Derfor hilser vi de foreslåede forbedringer velkomne.

Rübig
Hr. formand, en vedvarende uddannelse af tjenestemændene er vigtig! Vedvarende uddannelse og efteruddannelse danner grundlaget for en effektiv indsats. Forbedringen af infrastrukturen, særlig ved efterforskningsmyndighederne, er tvingende nødvendig. Men udforskningen af efterforskningsudstyret og oplysninger om persongrupper og organisationer er lige så vigtige. Er vi imidlertid et forbillede på vores eget område? Hvordan ser det ud med bekæmpelse af kriminaliteten i og omkring Parlamentet? Folk overfaldes og plyndres konstant, der er indbrud på vores kontorer og tyverier fra vores skriveborde. Jeg tror også, at det er nødvendigt at kontrollere udgifterne på ECU 16, 7 millioner, som vi anvender her i Parlamentet til sikkerhed. Hvordan ser det ud med samarbejdet mellem myndighederne i Frankrig, Belgien og Luxembourg med hensyn til vores sikkerhed?

Kinnock, Neil
Hr. formand, i Kommissionen bifalder vi dagens forhandling om midler til at beslaglægge og konfiskere udbytte fra strafbart forhold. Vi er glade for ordførerens, hr. Orlandos, arbejde, og især hans forslag til forbedring af forslaget til en fælles aktion, der stadig drøftes i Rådet.
Rådet kan med fordel tage med i sine overvejelser, at der ifølge meningsmålingerne er udpræget flertal i hver eneste medlemsstat for at optimere samordningen, retsforfølgelsen og samarbejdet mod international kriminalitet. Her viser offentligheden i det mindste, at den er kommet langt videre end politikerne, men desværre ikke lige så langt som de kriminelle.
Kommissionen kan i høj grad generelt tilslutte sig hr. Orlandos betænkning, som sigter mod at styrke indsatsen for at bekæmpe hvidvaskning af penge og konfiskere udbytte fra strafbart forhold. En vigtig forudsætning for at bekæmpe organiseret kriminalitet effektivt er at have internationale instrumenter til rådighed, som ikke kun er baseret på at »gøre sit bedste«, men er ægte og veldefinerede retlige forpligtelser, som kan beskytte samfundet og straffe skurkene.
Jeg kan især tilsluttte mig hr. Orlandos understregning af, at de medlemsstater, der ikke allerede har ratificeret Europarådets konvention af 1990 om hvidvaskning, efterforskning samt beslaglæggelse og konfiskation af udbyttet fra strafbart forhold, bør gøre det snarest. Faktisk bør medlemsstaterne bestræbe sig på at ratificere alle de konventioner, de har tilsluttet sig, inden for de lovede tidsfrister. Konventionerne og protokollerne om bekæmpelse af bedrageri og korruption har f.eks. ventet på at blive ratificeret i over to år. Mine kolleger i Kommissionen og jeg håber, at regeringerne nu vil stå ved deres løfter, og at de nationale parlamenter vil presse ratifikationen igennem.
Det er i medlemsstaternes egen interesse at overholde alle krav i EF-direktivet om bekæmpelse af hvidvaskning af penge og gennemføre henstillingerne fra 1996 udarbejdet af den finansielle taskforce vedrørende hvidvaskning.
Kommissionen tilslutter sig også de ændringsforslag, der forbedrer metoderne for det direkte samarbejde om retshjælp. Vi går også ind for at indføre tidsfrister i procedurerne samt en bedre definition af, hvilke krav der skal gælde for at tilbyde retshjælp mellem medlemsstaterne.
Kommissionen er klar over, at der skal være balance mellem effektive foranstaltninger mod hvidvaskning af penge og beskyttelse af den enkeltes rettigheder. Vi bifalder derfor hr. Orlandos forslag om at sikre, at dem, som uberettiget lider skade som følge af sådanne foranstaltninger, kan kræve erstatning. De kriminelle vil ikke stå særligt fast på deres borgerlige rettigheder, men som demokrater må vi naturligvis vise overlegenhed her.
Vi stiller os også positivt over for at medtage en bestemmelse om evaluering med et tidspunkt for konstatering af, om den fælles aktion kan styrkes yderligere. Vi foreslår 1999 eller måske hen mod slutningen af år 2000, så der er en specifik tidsangivelse, frem for en forholdsvis vag forpligtelse uden tidsangivelse.
Som Parlametet ved, blev spørgsmålet om indsatsen for bekæmpelse af organiseret kriminalitet overvejet omhyggeligt under den åbne debat i Ministerrådet for justits- og indenrigsministre i maj i år, og Cardiff-topmødet resulterede også i en utvetydig erklæring herom. Under iagttagelse af disse aktiviteter og vores egne stærke følelser, vil Kommissionen gøre alt, hvad der står i dens magt for at få indført gennemslagskraftige henvisninger til emnet i aktionsplanen for frihed, sikkerhed og retfærdighed, som skal forelægges Det Europæiske Råds møde i Wien til december. Vi vil naturligvis fortsat regne med Parlamentets støtte under udformningen af yderligere fremskridt inden for dette vigtige område, der nu er omfattet af Amsterdam-traktaten.

Formanden
Mange tak, hr. Kinnock.
Forhandlingen er afsluttet.
Vi går nu over til afstemning.
Inden afstemning om ændringsforslag 13

Wolf
Hr. formand, er det muligt at stille ordføreren et spørgsmål i den forbindelse? Hr. Blokland har påstået, at det er en overtrædelse af de traktatmæssige muligheder. Hvis man ser grundigt på ændringsforslaget, indeholder det et forslag om, at medlemslandene selv aftaler at binde sig på denne måde. Måske kan ordføreren tage stilling til det.

Formanden
Hr. Wolf, hvis ordføreren havde bedt mig om ordet som ordfører, havde jeg straks givet ham det. Det er der slet ingen tvivl om. Men så vidt jeg forstår, behøver hr. Orlando ikke fremføre sin mening efter anmodning fra andre parlamentsmedlemmer, hvis han ikke ønsker det. Og da han ikke ønsker det, fortsætter vi med afstemningen.
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)

Posselt
Hr. formand, jeg er meget glad for, at vi i de sidste måneder har beskæftiget os stadig mere indgående med hvidvaskning af penge, men jeg tror også, at vi er nødt til at inddrage dette emne intensivt i førtiltrædelsesstrategien, i den strukturerede dialog og også i tiltrædelsesforhandlingerne. I landene i Central- og Østeuropa er man nu vendt tilbage til retfærdige og retsstatslige tilstande efter årtiers socialistisk berigelse, men denne proces misbruges stærkt af kræfter hos os og også af gamle og nye strukturer dér til at gennemføre hvidvaskning af penge. Dette emne er vi også nødt til at tage op. Derfor er jeg glad for, at det østrigske rådspræsidentskab med justitsminister Michalek og indenrigsminister Schlögl kommer til Bruxelles i næste uge. Vi håber bare, at de ikke går igennem Parc Léopold, men ellers er vi glade for, at vi kan foretage en ny prioritering her!

Den Tjekkiske Republiks deltagelse i EF-programmet (uddannelsesområdet)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A4-0227/98) af Elchlepp for Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse og Medier om forslag til Rådets afgørelse om Fællesskabets holdning i Associeringsrådet til Den Tjekkiske Republiks deltagelse i Fællesskabets programmer på områderne for erhvervsuddannelse, ungdomsanliggender og uddannelse (KOM(98)0093 - C4-0161/98-98/0067(CNS)).

Elchlepp
Hr. formand, ærede kolleger, det er da glimrende, at unge mennesker fra de central- og østeuropæiske lande før landenes fulde medlemskab nu også kan deltage i de europæiske udvekslings- og uddannelsesprogrammer. Med hvilke store forventninger og med hvilket engagement man modtager programmerne dér, har jeg for nylig selv kunnet erfare gennem samtaler med parlamentarikere og regeringen i Prag. Det er meget vigtigt for mig at understrege her, at uddannelsesudveksling med Central- og Østeuropa ikke må blive en ensrettet gade. Det kommer an på gensidigheden i møderne. Det var ikke kun de unge i Prag, Budapest eller Warszawa, der blev hindret i uddannelsesmuligheder i London, Paris, Bologna eller andre steder på grund af delingen af vores kontinent, men også unge mennesker fra EU blev afskrækket fra at tilbringe et år i Polen, Rumænien eller Tjekkiet. Det burde blive en selvfølge. Vi bør motivere mange unge mennesker til at gøre dette.
Jeg håber, at der oprettes endnu flere studier, der tilbyder dette som en integreret del af studiet. Jeg vil desuden gerne understrege, at optagelsen af disse lande i uddannelsesprogrammerne først og fremmest er et vigtigt element i støtten til udvidelsesprocessen. Udvidelsen mod øst er ikke alene en økonomisk proces, men også en gigantisk læreproces for os alle. Det handler for det første om tillidsskabelse, nedbrydning af fordomme, der på ingen måde er forsvundet med åbningen af grænserne, men som bestemte kræfter hos os og i disse lande desværre puster til, fordi de i grunden ikke ønsker en europæisk integration.
For det andet må betydningen af vidensoverførslen ikke undervurderes. Den personlige erfaringsudveksling inden for undervisning, videnskab, erhvervsuddannelse og læreruddannelse er en glimrende motor i forbindelse med vanskelige tilpasningsprocesser på vejen til fuldt medlemskab, for det meste vigtigere end realinvesteringer. I øvrigt handler det om at forberede unge mennesker på mobiliteten på et større europæisk arbejdsmarked. Vi skal især være opmærksomme på, at deltagelsen i programmerne stiger støt i de kommende år.
Jeg vil gerne understrege endnu en ting: Under de samtaler, jeg kunne føre i Prag, blev der tilskyndet til at gøre det muligt for repræsentanter fra de central- og østeuropæiske lande at deltage i opfølgningsudvalgene for EUuddannelsesprogrammerne. Jeg vil gerne støtte denne sag udtrykkeligt og også anmode Kommissionen om at støtte den, for det personlige arbejde i arbejdsgrupper er allerede et vigtigt integrationsskridt og giver vores partnere i disse lande rig lejlighed til at gøre sig fortrolige med de komplekse EU-forvaltnings- og programstrukturer på fagligt plan.
Ansøgerlandenes finansielle muligheder er begrænsede. Jeg har sagt, at vi må sørge for, at deltagertallene stiger yderligere i de kommende år. Så meget desto værre er det, at Rådet af finansministre netop nu har fremsat et forslag om at reducere midlerne til Leonardo da Vinci-programmet næste år med siger og skriver to tredjedele, fra ECU 140 millioner til 40 millioner. Det er en enorm skandale!
Dette er imod alle flotte erklæringer fra topmødet i Cardiff om at ville føre en aktiv beskæftigelsespolitik, om at ville lægge hovedvægten på europæiske kvalificeringsforanstaltninger, om at ville lette mobiliteten på det europæiske arbejdsmarked og fremme integrationen af de central- og østeuropæiske lande! Som vi først hørte i forgårs fra rådspræsidenten her i Parlamentet, skal alt dette realiseres.
Denne reduktion sker igen netop inden for uddannelsespolitikken, netop inden for erhvervsuddannelserne, det er netop ved de svageste på arbejdsmarkedet, at der skal skæres, hvilket derimod ikke er tilfældet ved de industrirelaterede medieprogrammer. Det må da give offentligheden det indtryk, at der føres en uærlig politik! Jeg er oprørt og skamfuld over, at virksomheders, uddannelsessteders og erhvervsskolers mange gode grænseoverskridende projekter nu ikke kan gennemføres, over de mange bristede håb hos unge mennesker, der måske for første gang i deres liv kunne afslutte en del af deres erhvervsuddannelse i et andet land!
I betragtning af EU-udvidelsen mod øst og den dermed forbundne udvidelse af ansøgerkredsen dukker spørgsmålet om finansieringen af EU-programmerne alligevel op i skærpet form. Nu er der fare for, at uddannelsesprojekter og ansøgere fra de central- og østeuropæiske lande de facto skal konkurrere med projekter og ansøgere fra EU om de endnu knappere midler. Det giver et dårligt indtryk. Jeg appellerer derfor indtrængende til Rådet om at opgive denne kortsigtede og usociale politik og om ikke at reducere midlerne, men derimod at øge dem. Også dette er et stykke europæisk troværdighed.
(Bifald)
Heinisch
Hr. formand, kære kolleger, vi har alle stadig billederne af oversvømmelseskatastrofen i frisk erindring, som Tjekkiet blev hjemsøgt af for præcis et år siden. Stor var den lidelse, som ramte befolkning, dyr og landskaber, så meget desto større var forfærdelsen hos de mennesker i Centraleuropa, som skal bo i et område, der næppe nogensinde før har været udsat for naturkatastrofer.
Også mit eget land og Polen blev ramt af ulykken, men så slem situationen end var dengang, så storartet var det, som de berørte oplevede med hensyn til solidaritet i form af handlekraftig og finansiel hjælp. Vurderinger lyder på, at oversvømmelserne i det østlige Tjekkiet forvoldte skader på i alt 3, 5 % af landets bruttonationalprodukt. Hvis vi godkender forslaget om at aflaste Tjekkiet ved hjælp af EU-midler i forbindelse med gennemførelsen af ungdomsprogrammerne, er det i mine øjne blot en fortsættelse af den solidaritet, der har vist sig som en positiv side af de frygtelige begivenheder sidste år.
Den vises ganske vist - det vil jeg ikke lægge skjul på - heller ikke uegennyttigt. Når alt kommer til alt er det meget magtpåliggende for statsfællesskabet i Den Europæiske Union at fortsætte ungdoms- og uddannelsesprogrammerne med deltagelse af vores tjekkiske medborgere, der spiller en livsvigtig rolle for processen i forbindelse med udvidelsen mod øst. Tjekkiets deltagelse i uddannelsesprogrammerne fremmer partnerskaber, mobilitet, udveksling og forberedelse af informationer, som EU-medlemslande og associerede partnerlande har samme interesse i.
Men netop denne uadskillelige sammenknytning af interesser i Den Europæiske Union, i dette tilfælde med Tjekkiets interesser, er det, der på den anden side viser os, at processen i forbindelse med sammenvoksningen også med de central- og østeuropæiske lande allerede er begyndt. Vi giver ikke kun, vi får også igen. Det bør vi huske på. Derfor takker jeg hr. Elchlepp for hans gode betænkning og er sammen med ham fuldt overbevist om, at vi sammen skal gøre en indsats for bevarelse og forøgelse af midlerne, for ellers kan vi ikke hjælpe disse unge mennesker, og det vil vi tage fat på i fællesskab.

Kerr
Hr. formand, jeg vil også gerne lykønske hr. Elchlepp med betænkningen. Som medlem af Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse og Medier kender jeg hans udvalgsarbejde og ved, at han er blandt de medlemmer, der ved mest om området, da det var hans arbejde, før han blev medlem af Europa-Parlamentet. Det er sjældent at finde en ordfører, der ved mere om det pågældende program end tjenestemændene.
Ved første øjekast er dette en teknisk foranstaltning for tilpasning af støtteordningerne. Men den rejser et meget symbolsk og vigtigt økonomisk spørgsmål - som hr. Elchlepp har beskrevet så godt - nemlig at hvis vi mener det alvorligt med at lukke ansøgerlandene fra Central- og Østeuropa ind i Den Europæiske Union, og det gør vi bestemt hos De Grønne, så er vi nødt til at tale om passende finansiering af processen. I Kulturudvalget og i Parlamentet i det hele taget havde vi en lang kamp om, hvordan Sokrates-programmet skulle finansieres, og vi gjorde det helt klart, at vi ikke vil stemme for flere associerede medlemslande, medmindre Rådet skaffer de nødvendige midler. Det glæder mig, at vi efter den kamp fik flere midler. Nu hvor Neil Kinnock er her til at svare, må jeg sige, at den britiske regering oprindelig var imod forøgelsen af bevillingen. Men vi fik den. Det budskab, vi skal understrege her til formiddag, er, at programmerne kræver en passende finansiering for at fungere, og som hr. Elchlepp sagde, så er de helt afgørende for udvekslinger inden for erhvervsuddannelse, uddannelse og ungdomsanliggender med henblik på at knytte befolkningen i Central- og Østeuropa tættere til befolkningen i Den Europæiske Union. Derfor skal vi understrege det.
De udvekslingsprogrammer, der allerede er i gang, er ved at danne grundlag for denne vækst i Fællesskabet. En Europæisk Union kan ikke kalde sig sådan, hvis den ikke vil lukke disse lande ind. De pågældende programmer giver os et meget godt skub fremad.
Endelig vil jeg lige sige, eftersom kommissær Kinnock er til stede, at det er godt, at han gør et fremragende stykke arbejde her til formiddag. Jeg har måske tidligere været kritisk over for ham som leder af Labour, men efter den nuværende leders besøg her for nylig må jeg sige: Alt er tilgivet. Kom tilbage, Neil. Om ikke som leder af Labour, så som formand for Kommissionen næste gang, håber jeg. Men han har nok ikke store chancer, hvis dette kommer Tony for øre.

Formanden
Mange tak, hr. Kerr. Jeg må oplyse Dem om, at vi endnu ikke har ændret forretningsordenen i overensstemmelse med Amsterdam-traktaten, og at Parlamentet derfor ikke har mulighed for at fremsætte forslag til Rådet vedrørende Kommissionens formænd.

Baldi
Hr. formand, jeg vil også gerne tilslutte mig kollegerne og lykønske hr. Elchlepp for det glimrende arbejde, han har udført. Det Europæiske Fællesskabs udvidelse med de øst- og centraleuropæiske lande skal naturligvis tage højde for alt, hvad der vedrører erfaringsudveksling og kulturelle programmer, navnlig dem, der er rettet mod de unge. Det er kun ved hjælp af en konstruktiv dialog mellem studerende og undervisere, at man kan opnå et væsentligt resultat med hensyn til innoverende projekter inden for uddannelses- og erhvervsuddannelsessektoren, og det er derfor vigtigt at fremskynde den strukturelle tilpasningsproces i de lande, som vil blive optaget i Den Europæiske Union. Det er væsentligt at sikre, at programmerne er tilgængelige for alle unge, også for dem, der kommer fra dårligt stillede familier. De unge får således lejlighed til at arbejde på et fælles projekt, der giver dem mulighed for at lære deres historie, værdier og identitet at kende.
Den Tjekkiske Republik har brug for vores støtte, navnlig med hensyn til de tre programmer for uddannelse, erhvervsuddannelse og ungdom, der fuldender integrationen med særlige aftaler. Man skal huske, at dette land som følge af de katastrofale oversvømmelser, der fandt sted i juli 1997 - og som hr. Elchlepp gjorde opmærksom på - er i vanskeligheder med hensyn til den finansielle sektor. For at gøre det muligt for Den Tjekkiske Republik at deltage lige så meget som før i programmerne Socrates, Leonardo og Ungdom for Europa, er det derfor nødvendigt at løse dette tekniske problem med finansieringen, også fordi et varigt samarbejde mellem unge i denne del af verden er af grundlæggende vigtighed, når man tænker på de vanskelige historiske forhold.
Vi bør fremme Den Europæiske Unions underviseres, elevers og universitetsstuderendes udveksling til Den Tjekkiske Republik, men her skal vi også sørge for, at der bliver ligevægt, og at det bliver en sand kulturel og sproglig udveksling. Europas kulturelle integration, der ligger til grund for Traktaten om Den Europæiske Union, er kun mulig, såfremt man tager særligt hensyn til disse lande, som er meget tæt på os kulturelt og socialt set.

Posselt
Hr. formand, som medlem af det tjekkisk-tyske koordineringsråd, der blev konstitueret for 14 dage siden i Pilsen, og som ordfører for tillægsprotokollerne til associeringsaftalen, som ligger til grund for Elchlepp-betænkningen, vil jeg gratulere hr. Elchlepp hjerteligt med hans betænkning og støtte ham massivt. Jeg tror faktisk, at man kun kan fremkalde noget politisk, hvis man ændrer folks tankegang, og folks tankegang kan man kun ændre, hvis folk på begge sider bevæger sig hen imod hinanden, og vel at mærke ikke på toppen, på funktionær- og politikerplan, men virkelig nedefra.
Netop her er de unge i særlig grad en vigtig faktor, og derfor mener jeg faktisk, at vi skal støtte projekter som f.eks. ungdomsmødestedet i Ronsperg i Vestbøhmen eller studenterudvekslingsprogrammet mellem Bayern og Den Tjekkiske Republik, som Prag-journalisten Milan Kubes har iværksat, og mange andre projekter, for kun med sådanne konkrete skridt kan vi gøre hinanden egnede til udvidelse.
Jeg tror, at det er det, det handler om, nemlig at gøre hinanden egnede til udvidelse. Derfor er jeg meget glad for, at hr. Elchlepp har understreget, at vi skal gøre det muligt, at mange mennesker også fra vores side skal rejse til Den Tjekkiske Republik, at også vi skal lære dette sprog og denne kultur. Jeg mener virkelig, at udvekslingen ikke må blive ensrettet, og at vi har mindst lige så meget at lære som befolkningerne i kandidatlandene i Central- og Østeuropa. Derfor skal Elchleppbetænkningen hilses overordentlig velkommen, fordi den fjerner den paternalistiske ensidighed, der ofte hersker hos os, og fører til et ægte partnerskabsfællesskab.

Rübig
Hr. formand, paven var for nylig i Wien og sagde, at vi ikke kun skal tale om en udvidelse mod øst, men især også om en europæisering. Jeg tror, at netop de grænseoverskridende møder på uddannelsesområdet kan have forbilledlig karakter. Uddannelsessamarbejdet er ekstremt vigtigt, fordi folk, der er beskæftigede - lærere, elever, studerende - dermed får lejlighed til at lære hinanden at kende og at lære af hinanden.
Som led i præsidentskabsdebatten i onsdags har jeg af Rådet ligeledes krævet en finansiel forhøjelse af Leonardo da Vincimidlerne. Vi har - og det har hr. Elchlepp formuleret kort, klart og fuldkommen rigtigt - overhovedet ingen forståelse for en reduktion, for midlerne inden for Den Europæiske Union er p.t. allerede for små. Vi har brug for en forhøjelse af disse midler med 100 % for overhovedet at kunne løse opgaverne.

Kinnock, Neil
Dette har for mit vedkommende været en interessant debat, ikke mindst som følge af et indlæg fra et medlem af De Grønne - han var så venlig at opfordre mig til at komme tilbage. Det må jeg med overbevisning sige nej til. Selvom han tilbød mig at komme tilbage, fordi alt er tilgivet, må jeg sige, at jeg desværre ikke kan sige det samme.
Jeg er hr. Elchlepp taknemmelig for hans betænkning om forslag til en afgørelse fra Associeringsrådet mellem Den Europæiske Union og Den Tjekkiske Republik, der ville gøre det muligt for Den Tjekkiske Republik at bruge PHAREbevillinger til delvis finansiering af landets økonomiske bidrag til tre uddannelsesrelaterede fællesskabsprogrammer - Leonardo da Vinci, Sokrates og Ungdom for Europa. Som Parlamentet vil huske, opfylder deltagerlandene i fællesskabsprogrammerne et mål, der blev anerkendt på topmødet i København i 1993 og bekræftet på efterfølgende topmøder i Det Europæiske Råd. Jeg deler det håb, der er givet udtryk for i løbet af denne debat, om, at de hensigtserklæringer ihærdigt vil blive kopieret af finansministrene i deres tilgang til forskellige fællesskabsprogrammer.
Hele denne tilgang er et væsentligt element i førtiltrædelsesstrategien, da deltagelse i sådanne programmer bidrager til gennemførelsen af de økonomiske og kulturelle samarbejdsbestemmelser i Europaaftalen. Den gør det ligeledes muligt for ansøgerlandene at vænne sig til en vigtig del af samarbejdsmetoderne i Den Europæiske Union samt de procedurer og metoder, der anvendes i fællesskabsprogrammerne. Den er også med til at hjælpe landene med at afhjælpe interne politiske behov og finde løsninger på fælles problemer.
Det er ikke tilfældigt, at de første programmer, der blev åbnet for ansøgerlandene, var Leonardo da Vinci, Sokrates og Ungdom for Europa. Uddannelse og erhvervsuddannelse er jo vigtige forudsætninger for at knytte lande tættere sammen. Oprettelsen af et kognitivt samfund er mindst lige så vigtigt for bestræbelserne på at fremme vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse i ansøgerlandene som i medlemsstaterne. Den Tjekkiske Republik, Ungarn og Rumænien var de første lande, der deltog i fællesskabsprogrammer i oktober 1997. I månederne siden har landene tydeligt vist, at de har videreført programmerne med stor entusiasme efter de langvarige og grundige forberedelser, der blev foretaget med teknisk og økonomisk bistand fra Fællesskabet. Den vellykkede oplysningskampagne og de forventninger, der blev stillet i perioden forud for beslutningens ikrafttrædelse, har ført til et stort antal ansøgninger, hvor de tjekkiske deltagere har været særligt aktive og med godt resultat.
I starten af sidste år erklærede Den Tjekkiske Republik, at den ud af sit eget budget for 1997, 1998 og 1999 ville bære samtlige omkostninger ved deltagelse i de uddannelsesrelaterede programmer, frem for at ty til PHARE-bevillinger. Som vi er blevet mindet om i løbet af debatten, gjorde tjekkerne os i slutningen af sidste år opmærksom på, at den store økonomiske byrde i forbindelse med de katastrofale oversvømmelser i juli 1997 har gjort det umuligt at opfylde den oprindelige ambition. Landet ønsker nu at benytte sig af al mulig fællesskabsstøtte gennem PHARE-programmet. Som Parlamentet ved, blev denne støtte igen bekræftet af medlemsstaterne på topmødet i Luxembourg i december sidste år. Jeg håber, at Parlamentet følger henstillingerne i hr. Elchlepps udmærkede betænkning og forholder sig positivt til den tjekkiske anmodning om at anvende PHARE-midler til dette formål, som det er tilfældet med andre ansøgerlande, f.eks. Ungarn, Rumænien, Polen og Slovakiet.

Formanden
Mange tak, hr. Kinnock.
Forhandlingen er afsluttet.
Vi går nu over til afstemning.
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)

Fiskeri ud for Comorerne
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A4-0249/98) af Macartney for Fiskeriudvalget om forslag til Rådets forordning (KOM(98)0264 - C4-0344/98-98/0144(CNS)) om indgåelse af protokollen om fastsættelse for perioden 28. februar 1998-27. februar 2001 af de fiskerimuligheder og den finansielle modydelse, der er omhandlet i aftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Den Islamiske Forbundsrepublik Comorerne om fiskeri ud for Comorerne.
Som ordfører har hr. Macartney ordet først i fem minutter.

Macartney
Hr. formand, dette er ikke en kontroversiel betænkning, men det er en uhyre vigtig aftale for et af verdens fattigste lande, nemlig Comorerne. De har ikke blot mange problemer med økonomien, men har også haft problemer med oprør, og de har i lang tid været et krigshærget område.
Fiskerne på Comorerne og Comorernes regering har stadig de samme behov, og det er meget vigtigt, at EU har denne aftale med Comorerne.
Et spørgsmål for fremtiden - her vil Kommissionen måske ikke reagere med det samme, men hvis den gør det, vil jeg dog blive begejstret - er, hvordan fiskeriaftalen for Comorerne fremover vil passe ind i Det Indiske Ocean som helhed. Jeg ved fra Seychellerne, at de foretrækker en række aftaler for hele Det Indiske Ocean frem for individuelle aftaler. Vi burde måske få at vide, om aftalen vil fortsætte for Comorerne på denne måde, eller om den vil indgå i en række mere overordnede forhandlinger. Ikke desto mindre er emnet meget vigtigt for befolkningen på Comorerne.
Måske er denne aftale igen typisk for udviklingen i aftalerne mellem EU og tredjelande, idet udviklingskomponenten er vokset støt. I stedet for kun at udbetale et engangsbeløb til regeringen i det pågældende land, er der stigende opmærksomhed om videnskabelige og tekniske foranstaltninger. På side 9 i min betænkning er der seks overskrifter, herunder støtte til fiskeriministeriet, finansiering af stipendier og praktiske uddannelseskurser, finansiering af videnskabelige og tekniske programmer samt deltagelse i internationale konferencer. Et af Comorernes problemer er, at de ikke har råd til at betale omkostningerne ved at tage til nogle af de møder, de burde være repræsenteret ved.
Dette illustrerer godt, hvordan disse aftaler fortsætter. I flere sprogversioner er aftalen dog tilsyneladende på et bestemt punkt mere generøs, end det faktisk er tilfældet. Jeg vil gerne gøre opmærksom på en lille fejl, som jeg takker hr. McCartin for at have fundet med sit falkeblik: Hvor der i teksten står 45.000 t, er det faktisk 4.500 t, så vi fik ikke tunene helt så billigt som vi troede! Jeg må beklageligvis meddele sprogtjenesten, at dette gælder otte udgaver, men ikke den nederlandske, franske og svenske udgave - hollænderne, franskmændene og svenskerne har ingen grund til bekymring, men de andre bør måske være foruroliget. Det er blot for god ordens skyld.
Det sidste punkt, jeg gerne vil nævne, er, at Europa-Parlamentet og Fiskeriudvalget, i stigende grad har anmodet om beretninger fra Kommissionen ved afslutningen af aftalerne med de pågældende lande, således at vi kan foretage en begrundet vurdering af disse aftalers fremtid. Jeg vil gerne understrege, at dette er vigtigt, og at det er grunden til Fiskeriudvalgets ændringsforslag. Jeg regner med Parlamentets støtte til ændringsforslagene.

Hardstaff
Hr. formand, på vegne af De Europæiske Socialdemokraters Gruppe, vil jeg gerne takke og lykønske hr. Macartney med hans meget nyttige betænkning om fiskeriaftalen med Comorerne.
Ændringsforslagene, der blev vedtaget enstemmigt i udvalget, styrker Parlamentets erklærede indsats for at sikre, at europæiske fiskeriaftaler, som den vi debatterer i dag, indeholder et stærkt element af udviklingsbistand, som evalueres regelmæssigt. Det er vigtigt, at sådanne aftaler ikke bare er et middel, som de rige lande bruger til at udnytte en af de få naturressourcer i et meget fattigt land som Comorerne.
PSE-gruppen bifalder derfor, at der, ud over udbetaling af ECU 540.000 til Comorernes regering for fiskerirettighederne, er en forpligtelse til at betale yderligere ECU 540.000 i direkte støtte til Comorernes egen fiskerisektor for at understøtte de programmer, hr. Macartney allerede har nævnt. Vi håber, at Kommissionen, når denne aftale evalueres igen, vil overveje yderlige hjælp med henblik på at bidrage til udviklingen af merværdiprojekter, f.eks. forarbejdning og emballering. Det vil være et væsentligt bidrag til den lokale økonomi og levestandard.

McCartin
Hr. formand, jeg vil gerne takke hr. Macartney for hans gode betænkning, der repræsenterer synspunkter og bekymringer hos Fiskeriudvalget. Jeg har et par bekymringer, der måske snarere repræsenterer mine egne synspunkter end min politiske gruppes.
Vi bør for det første huske på, at vi har med en ekstremt fattig del af verden at gøre: en halv million mennesker med et BNP pr. indbygger på noget, der ligner ECU 600 om året eller 3 % af gennemsnittet i Den Europæiske Union. Det drejer sig om meget fattige mennesker. Den politiske situation er også meget ustabil. For mit vedkommende rejser det spørgsmålet om, hvordan vi kan forvente, at disse mennesker ved, hvad der foregår i deres kystområder eller farvande. Vi kan derfor ikke forvente, at et land som Comorerne ved, hvilke fisk der er fanget. Jeg ville ikke stole på oplysninger, som jeg modtager fra et område med så ringe viden om, hvad der sker i deres farvande.
For det andet fik vi en aftale på basis af 6.000 t tunfisk. Tilsyneladende fangede vi kun 3.000 t, men vi sender flere og flere fiskerfartøjer til området. Det reviderede tal, som hr. Macartney giver os, er 4.500. Men der er 44 notfartøjer og 16 langlinefartøjer. Jeg er nødt til at spørge, hvorfor alle de fartøjer sejler så langt for at fange 3.000 t tunfisk. Jeg kunne godt tænke mig at se en eller anden form for statusopgørelse. Hvor mange dage fiskede al denne tonnage af fartøjer i disse farvande, hvad fangede de, og hvor landede de fangsten? Hvem fortæller os, hvor stor en mængde fisk, det drejer sig om? Det er nødvendigt med en eller anden form for statusopgørelse, der sætter dette i rimelig fokus. Jeg misunder ikke fiskerne i Spanien og Frankrig de tilskud, vi yder dem, men jeg mener, vi bør yde dem på en anden måde. Vi bør ikke blande udviklingsbistand med en økonomisk politik, som Fællesskabet følger i forbindelse med fiskeri. Det stiller jeg et stort spørgsmålstegn ved.

Piha
Hr. formand, Den Islamiske Forbundsrepublik Comorerne har en af verdens fattigste økonomier. Det er derfor godt, at helhedsfinansieringen i fiskeriaftalen mellem EU og dette område rettes særligt mod udviklingen af fiskeribranchen i Comorerne og kontrollen af fiskeriet. På den måde vil en holdbar udvikling bedst fremmes i området både med hensyn til miljøet og samfundet.
Der er alligevel noget, der kan gøres bedre i Kommissionens og Rådets fremgangsmåder, når en fortsættelse af aftalen er aktuel. Hvordan er f.eks. beslutningen om den midlertidige anvendelse af fiskeriprotokollen med finansierings- og budgetpåvirkninger endnu en gang taget uden at høre den anden budgetmagthaver eller Europa-Parlamentet? Desuden har Kommissionen forpligtet sig til at betale en andel af kompensationsmidlerne uden en udtalelse fra Parlamentet. Her kan efter min mening ikke kun være tale om tidsmangel. Kan drøftelserne om nye fiskeriaftaler ikke startes i så god tid før udløbet af den tidligere aftale, at Unionens i og for sig tunge procedureregler kan efterleves?
Jeg er fuldkommen enig med ordføreren i, at informationsstrømmen mellem Parlamentet, Rådet og Kommissionen skal forbedres. Desangående skal også vurderingsrapporterne om iværksættelsen af den hidtige aftale, som parlamentet har anmodet om, fremlægges inden påbegyndelsen af behandlingen af en ny aftale.

von Habsburg
Gracias, señor Presidente, og nu fortsætter jeg på tysk.
Det står for, at man beskæftiger sig med sådanne såkaldte mindre betænkninger om fredagen. For dér erfarer man meget, som man aldrig får at vide i de store betænkninger. Jeg vil især gerne gøre opmærksom på ét punkt. Når De læser betænkningen, specielt begrundelsen i betænkningen, vil De se, på hvilken skandaløs måde de højere autoriteter her i Parlamentet og især i Den Europæiske Union omgås med Parlamentets rettigheder. Her spiller man konstant mod os, idet man manipulerer med tiderne, og netop denne betænkning om Comorerne anvendes naturligvis til sådanne ting. Jeg vil bare gerne sige det, fordi det vil være af stor betydning fremover. Man gør systematisk alt for at sætte sig ud over Parlamentets rettigheder, fordi man altid siger, at folk alligevel ikke læser det i slutningen af mødet. Hvem mærker ikke, hvad det højere bureaukrati og dets sammensvorne gør her? Hr. formand, når denne betænkning om Comorerne er vigtig, så er det ikke kun, fordi den viser os balladen deroppe, men også, fordi den lærer os noget, nemlig hvor vigtigt fiskeriet er for os. For få dage siden blev jeg igen spurgt, hvorfor jeg altid udtaler mig om fiskerianliggender, når jeg har en valgkreds, der ikke har noget at gøre med havet. Vi har ganske vist mange - og i parentes bemærket - de bedste foreller i verden. De er væsentlig bedre end de opdrættede foreller fra andre lande. Vandet kommer jo alligevel fra Østrig, hr. Frischenschlager!
(Munterhed) Dette emne er af afgørende betydning for menneskeheden.
Prøv dog engang at sammenligne menuen i restauranterne fra for 20 år siden med dem fra i dag. For 20 år siden var fisk det billigste, man kunne få. I dag er fisk det allerdyreste. Vi begynder også at anvende det til fisk, som tidligere generelt kun blev anvendt som madding, fordi der netop ikke længere er nok. Vi bør derfor igen og igen lægge hovedvægten på det. Vores have bliver ødelagt, og det gælder overalt. Vi ruinerer dermed de fattigste blandt os, der i dag stadig er nødt til at leve af fiskeri, som det f.eks. netop er tilfældet med indbyggerne i Comorerne. For de store fiskefabrikker fra USA, fra Rusland og fra Japan er dem, der ødelægger det, som bør bevares til de kommende generationer. Vi bør beskæftige os betydeligt mere alvorligt med det, end det af og til er tilfældet i dag!
(Bifald)
Formanden
Danke schön, Herr von Habsburg, og så går jeg over til spansk ...
Mine damer og herrer, med hr. von Habsburgs indlæg har vi afsluttet Parlamentets indlæg. Derfor opfordrer jeg kommissær Kinnock til at tage ordet. Hr. Kinnock, jeg giver Dem ordet.

Kinnock, Neil
Hr. formand, jeg har nydt denne debat, som jeg også nød at læse hr. Macartneys betænkning, men det var bestemt værd at være til stede for at høre hr. von Habsburgs appel og Parlamentets reaktion. Det viser, at fredag formiddag i Europa-Parlamentet virkelig er umagen værd.
Vi bliver sandelig trakteret med crème de la crème fredag formiddag!
Jeg vil gerne takke hr. Macartney for hans fremragende betænkning om de nye betingelser for Fællesskabets fiskeri i farvandene ud for Comorerne. Jeg vil gerne svare på det spørgsmål, han stillede, ved at sige, at vi på nuværende tidspunkt åbenbart stadig beskæftiger os med bilaterale aftaler, men at de over en årrække kan udvikle sig til regionale aftaler, hvis tredjelandene måtte ønske det. Initiativet ligger i vid udstrækning hos dem. Men jeg er sikker på, at hr. Macartney fortsat vil forfølge sagen for at se, om det sker.
Hvad angår hr. McCartins spørgsmål, afgiver vi årsberetninger i form af beretningen om budgetresultatet og ligeledes en beretning om udsigterne for aftaler. Men jeg kan forstå, at han efterlyste noget mere omfattende end som så. Jeg vil derfor gerne bede ham affatte et skriftligt spørgsmål om de emner, han med god grund nævnte, og jeg er sikker på, at mine kolleger i Kommissionen hellere end gerne vil besvare dem fyldestgørende.
Som Parlamentet ved, mener Kommissionen, at disse nye betingelser sandsynligvis vil sikre en mere effektiv gennemførelse af aftalen, så den er i overensstemmelse med de grundlæggende principper for bevarelsen af ressourcer - hvis betydning vi endnu en gang blev gjort opmærksom på i løbet af debatten. Vi mener også, at denne nye protokol med Comorerne indeholder store fornyelser med henblik på at fremme et bæredygtigt fiskeri, der er i overensstemmelse med udviklingspolitikken.
Parlamentet er jo i høj grad bekendt med detaljerne i aftalen og protokollen, så i stedet for at gentage dem, vil jeg gå direkte videre til vores svar på Fiskeriudvalgets ændringsforslag. Kommissionen kan ikke acceptere ændringsforslag 1, da vi mener, at udgifterne i forbindelse med aftalen er obligatoriske. Vi accepterer ånden i ændringsforslag 2, 3, 4 og 5, men understreger at vi allerede regelmæssigt orienterer Parlamentet, som jeg nævnte tidligere, om anvendelsen af fiskeriaftaler i de redegørelser og beretninger, der fremlægges for Fiskeriudvalget. Kommissionen er ikke helt enig i målene i ændringsforslag 6, og særligt henvisningen til små lokale fiskerierhverv, da disse fiskeriaftaler, der i sagens natur er kommercielle, søger at give EF-redere fiskerimuligheder, samtidig med at man tager kompatibiliteten med andre fællesskabspolitikker og særligt udviklingspolitik, med i betragtning. Da fiskeriaftaler indgås på fællesskabsplan, og Kommissionen derfor betaler den finansielle godtgørelse, mens fartøjerne, der fisker i de pågældende farvande, betaler licensafgifterne, kan Kommissionen ikke acceptere ændringsforslag 7.
Jeg håber, at Parlamentet ved nærmere eftertanke vil acceptere Kommissionens synspunkt. Jeg takker hr. Macartney for hans som altid grundige og positive indsats ved udarbejdelsen af denne betænkning.

Formanden
Mange tak, hr. kommissær.
Forhandlingen er afsluttet.
Før vi går over til afstemning, hr. kommissær, vil jeg takke Dem for Deres ord til Parlamentet. Jeg er enig med Dem i, at fredag formiddag er det la crème de la crème , som er til stede her i Parlamentet, men lad mig tilføje, at om formiddagen på nogle fredage - i dag f.eks. er også Kommissionens crème de la crème til stede.
(Bifald og munterhed) Vi går nu over til afstemning om betænkning af Macartney.
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)
Wolf
Hr. formand, hr. von Habsburg har fuldstændig ret. Spørgsmålet om fiskeri, som alle spørgsmål om primærproduktion, er centrale spørgsmål om den økologisk ødelæggende og uretfærdige verdensorden, som vi desværre lever i. Dog vil jeg gerne straks tilføje, at vi også altid er nødt til at spørge os selv om følgende for at overvinde denne uretfærdige verdensorden: Er vi en del af problemet? Netop Den Europæiske Union med sin fiskeripolitik - på trods af de stykker, der falder af til de fattige lande i den forbindelse - er en del af problemet. Det ville have været et skridt i retning mod at overvinde situationen, hvis ændringsforslag 7 fra Det Europæiske Liberale og Demokratiske Partis Gruppe var blevet godkendt, for uden kontrol fungerer selv den bedste fiskeriaftale ikke. Derfor skal jeg beklage, at dette ændringsforslag ikke blev godkendt, og jeg forklarer dermed, hvorfor vi som gruppe stemte imod.

Hallam
Hr. formand, jeg vil gerne fremhæve et punkt, jeg før har nævnt på en fredag. De bedste fra Parlamentet, de bedste fra Kommissionen og de bedste fra offentligheden er til stede om fredagen, og jeg beklager dybt, at vores arbejde ikke TV-transmitteres i huset. Jeg har før spurgt, hvorfor forhandlingerne ikke TV-transmitteres om fredagen. Kan De fortælle mig, hvornår vi kan vise, at vi tager Parlamentet alvorligt og optager mødet om fredagen, så vi har det til arkiverne, og det er tilgængeligt for TV-selskaberne, hvis de ønsker at udsende det.

Formanden
Hr. Hallam, jeg vil endnu en gang tage dette op. Men jeg vil sige, at tilstedeværelsen her er så værdifuld, at vi ikke har noget imod, at vi ikke kommer i fjernsynet, for vi er her for at arbejde.

Lulling
Hr. formand, på vegne af min gruppes medlemmer af Udvalget om Kvinders Rettigheder vil jeg også gerne ønske fru van Dijk, der forlader os for at overtage et andet hverv, held og lykke med hendes nye arbejde.
Jeg er ked af, at vi har måttet henvise hendes sidste betænkning til fornyet udvalgsbehandling, men det var for at gøre hende en stor tjeneste, eftersom flertallet i Udvalget om Kvinders Rettigheder desværre havde overlæsset denne betænkning med nogle lidt selvmodsigende og svært fordøjelige krav, om jeg så må sige. Dette er grunden til, at vi henviste hendes betænkning til fornyet udvalgsbehandling, men det var egentlig for at glæde hende og for at gøre hende en tjeneste. Personligt ønskede jeg ikke, at den sidste betænkning, som hun fremlægger her, skulle være så uklar. Jeg vil gerne gøre opmærksom på dette, da hun ellers kunne tro, at vi har givet hende en dårlig afskedsgave. Det er nemlig ikke tilfældet.

Larive
Hr. formand, også jeg vil gerne ønske fru van Dijk held og lykke, både med hensyn til hendes karriere og hendes privatliv, og jeg ønsker på vegne af min gruppe at sige, at vi beklager, at hendes betænkning for min gruppe ikke var af en sådan karakter, at vi kunne behandle og stemme om den i denne uge. Min gruppe har altså tirsdag aften anmodet om henvisning til fornyet udvalgsbehandling, fordi vi finder emnet så vigtigt, at det har brug for en ny chance. Sådan som jeg også har sagt på plenarmødet, vil vi føre tilsyn med, at der så hurtigt som muligt kommer en god betænkning om dette vigtige emne om kvinders sundhed tilbage til plenarforsamlingen, og jeg går ud fra, at fru van Dijk nøje vil følge dette. Endnu en gang, vi ønsker hende held og lykke, og jeg beklager, at hun i pressen og også i radioen ikke har været i stand til adskille privatlivet fra politikken.

Van Dijk
Hr. formand, først og fremmest hjertelig tak til kollegerne for al den ros, som de til morgen har tildelt mig. Jeg føler mig meget beæret over at måtte opleve alt dette ved afslutningen af denne mødeperioden fredag morgen.
Jeg vil ikke komme nærmere ind på den betænkning, der stod på dagsordenen. Politik er at indkassere, og politik er derfor at indkassere de gode og også de dårlige ting. Jeg vil absolut understrege, at jeg sammen med mine kolleger i Udvalget om Kvinders Rettigheder og tidligere i Transportudvalget og i alle de andre udvalg, hvor jeg har været aktiv, har arbejdet meget hårdt for sammen med disse kolleger at få noget op at stå. Under dette arbejde mødes man nogen gange som allierede og andre gange som lidt mindre allierede. Det hører med til det politiske håndværk, og det hører med til Parlamentet. Jeg har derfor absolut ingen hard feelings over for nogen som helst.
Jeg vil gerne takke alle mine kolleger for den medvirken og støtte, som jeg har modtaget som formand for to forskellige udvalg. Dette hverv har jeg altid uøvet med meget stor glæde. Som medlem af en lille gruppe var det ikke altid nemt, men derfor, kære kolleger, endnu en gang tak. Også De, hr. formand, hjertelig tak, fordi jeg så længe har kunnet arbejde med glæde i Parlamentet.

Formanden
Mange tak, fru Van Dijk.
Mine damer og herrer, Parlamentet har afsluttet dagsordenen. Protokollen for dette møde vil blive fremlagt til godkendelse ved begyndelsen af næste møde.
Mine damer og herrer, så er det endnu en gang tid til at takke alle Parlamentets medlemmer for samarbejdet, især vores medarbejdere, tolketjenesterne, oversættelsestjenesterne, dem, som udarbejder det fuldstændige forhandlingsreferat, dørvogterne og sekretariatet. Dette gør jeg jo hver fredag, før vi slukker lyset, men i dag er det en særlig fredag, for det er Parlamentets sidste plenarforsamling i juli. Næste møde i juli vil være et møde med velkomster og afskeder, men vi står samtidig over for en meget lang weekend, ferien står for døren, og lad mig derfor ønske Dem alle en rigtig god ferie. Jeg håber, De vil nyde havet, bjergene, byen for dem, der foretrækker byen. Og mine damer og herrer, jeg vil i denne hyggelige atmosfære, som kendetegner fredagene, tilstå, at når vi når til august måned, og den fredag oprinder, hvor jeg skulle være til stede i plenarforsamlingen, er det muligt, at jeg får det abstinenssyndrom, som kaldes en »kold tyrker«, men mine damer og herrer, jeg lover Dem, at jeg nok skal overvinde det og vende tilbage hertil i september måned.

Afbrydelse af sessionen
Formanden
Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.
(Mødet hævet kl. 11.15)

