Spørgetid (spørgsmål til Kommissionen) 
Formanden
Næste punkt er spørgetid (B7-0017/2010). Den bliver lidt kortere i aften, end den skulle være, fordi den foregående forhandling overskred tidsplanen med 25 minutter på grund af tidligere forsinkelser. Det beklager jeg. Vi vil slutte en gang efter kl. 19.30. Jeg har tænkt mig at være meget skrap med tiden. Talere fra gulvet har 30 sekunder.
Vi behandler en række spørgsmål til Kommissionen.
Del I

Om: Regulering af private pensionsfonde
I de senere år er værdien af private pensionsfondes aktiver faldet kraftigt. Behovet for en tættere regulering af den private pensionsfondssektor er blevet understreget af gruppen på højt plan om finansielt tilsyn under ledelse af Jacques de Larosière.
Finanskrisen har sat fokus på, i hvilket omfang medlemsstaterne er sårbare over for en bred vifte af risici. Disse risici er af direkte betydning for investorer i disse fonde og for de europæiske finansmarkeders stabilitet og integritet, samtidig med at de i høj grad påvirker finansmarkedets deltagere. I denne økonomisk ustabile periode har mange europæiske borgere mistet tilliden til reguleringen af det private pensionsfondssystem.
Mener Kommissionen ikke, at den burde fremlægge forslag om omfattende retlige foranstaltninger til fastsættelse af tilsynskrav med henblik på at regulere private pensionsfonde?
Michel Barnier
Hr. formand! Fru Blinkevičiūthar stillet et meget vigtigt spørgsmål om pensionsreform, hvilket vil være en central problemstilling de kommende år set i lyset af de udfordringer, vi må imødese sammen, især ansattes mobilitet, demografisk aldring og de offentlige finansers levedygtighed. Desuden er pensionsfonde store institutionelle investorer.
Den finansielle krise har afsløret svaghederne i udformningen af nogle pensionsordninger, og vi vil iværksætte nogle initiativer med udgangspunkt i de Larosière-rapporten. Kommissionsformand Barroso har over for Parlamentet varslet politiske retningslinjer på området.
I 2010 vil vi fremlægge en grønbog om pensioner, der forventes at udløse en heftig diskussion af reguleringen af private pensionsfonde. I den forbindelse kunne man forestille sig en revidering af direktivet om arbejdsmarkedsrelaterede pensionskassers aktiviteter og tilsynet hermed. Kommissionen står ved sit tilsagn om at styrke det indre marked for pensionsfonde. Revideringen af direktivet ville også omfatte solvensregler for pensionsfondene. Endvidere opfylder dette et krav stillet af Parlamentet under forhandlingerne om solvens II-direktivet.
For at undgå tvetydighed om dette meget vigtige spørgsmål, som påvirker borgerne, vil jeg tilføje, at i subsidiaritetens navn vil Kommissionen sørge for nøje at respektere de valg, der træffes i mange af medlemsstaterne vedrørende deres løbende finansierede pensionsordning.
Vilija Blinkevičiūt
(LT) Hr. formand! Tak til kommissæren for svaret. Vi håber bestemt, at Kommissionen vil fremlægge en grønbog om pensioner snarest muligt, eftersom det er en sag, der haster meget for størstedelen af EU's medlemsstater. I nogle medlemsstater, f.eks. mit land, Litauen, er allerede små pensioner blevet beskåret yderligere på grund af den nuværende økonomiske og finansielle situation. Men jeg vil også gerne spørge, om kommissæren kan sige, hvorfor Kommissionen i EU 2020-strategien har brugt så lidt tid på pensioners sikkerhed og stabilitet og på pensionsgarantier, når vi er nødt til at tage højde for den aktuelle situation på arbejdsmarkedet, den aktuelle demografiske situation og ikke mindst - det er et af de vigtigste punkter - hvilken form for pension folk vil modtage om 10 år?
Michel Barnier
Hr. formand, fru Blinkevičiūtė! Det er klart, at dokumentet om 2020-strategien, som er et dokument om grøn vækst, om intelligent, rimelig og rummelig vækst, ikke kan komme ind på samtlige emner. Derfor har vi andre instrumenter, andre lejligheder og andre rammer, inden for hvilke vi kan opfylde vores pligt til at tage hånd om grundlæggende spørgsmål såsom pensioner og Europas borgeres afhængighed.
Jeg har lige sagt, at pensionsfonde er væsentlige institutionelle investorer. De forskellige typer af pensionsordninger, der drives på grundlag af lovbestemt finansiering, det være sig arbejdsmarkedsrelaterede eller frivillige, spiller i dag en stadig vigtigere rolle i de overordnede pensionsordninger i mange medlemsstater.
Jeg gentager, at vi i vores arbejde i subsidiaritetens navn vil udvise respekt for mange landes engagement i og tilknytning - og jeg kender nogle af dem temmelig godt - til løbende finansierede ordninger, og på den baggrund vil vi arbejde på grønbogen, som vil være færdig inden for de kommende uger eller måneder som det seneste. Jeg ser meget gerne en så bred debat som muligt med Dem og andre interesserede medlemmer.
Franz Obermayr
(DE) Hr. formand! Mit land, Østrig, subsidierer private pensioner med højst 210 EUR om året, selv om det er påvist, at pensionsspekulation var en af de udløsende årsager til det finansielle sammenbrud i USA.
Jeg mener, at Kommissionen må spørge sig selv, om pensioner ikke faktisk er statens mest væsentlige opgave, og om vi bør holde tvivlsomme finansielle spekulanter i stramme tøjler i denne henseende. Der er også spørgsmålet om, hvorvidt det ikke efter Kommissionens mening er kortsynet eller endda forsømmeligt at yde statsstøtte til private pensionsordninger uden kvalitetsstandarder, hvis der efter disse enorme tab er risiko for, at modtagerne af pensionerne vil få endnu større behov for støtte fra staten.
Michel Barnier
Hr. formand! Hr. Barroso havde her i Parlamentet for kort tid siden lejlighed til at besvare flere spørgsmål vedrørende de væsentlige problemer i forhold til finansielle bevægelser.
Hr. Obermayr talte om spekulation. Som kommissær for det indre marked og tjenesteydelser med ansvar for regulering og tilsyn kan jeg sige, at intet produkt, marked eller territorium vil slippe for eller være immun over for intelligent tilsyn og effektiv regulering.
Derfor vil alle på disse markeder med deres forskellige produkter blive påvirket af det arbejde, vi vil iværksætte, arbejde, der allerede er begyndt i form af tilsynspakken, som allerede drøftes, og ved at revidere flere direktiver, især direktivet om arbejdsmarkedsrelaterede pensionskasser, vil vi etablere stramme regler for investering.
Jeg bekræfter, at vi ikke vil friholde et eneste af disse produkter eller markeder fra kravet om gennemsigtighed under tilsyn og om intelligent, effektiv regulering.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Hr. formand! Jeg mener, at der på lang sigt er behov for at tænke strategisk over at reformere pensionssystemet, både i den private og den offentlige sektor. Jeg taler her om, at fødselstallet steg voldsomt i 1970'erne. Om 30 år begynder disse mennesker at gå på pension, mens fødselstallet i øjeblikket er meget lavt. Dem, der bliver født i dag, vil udgøre arbejdsstyrken om 30 år, og de vil ikke kunne levere de ressourcer, pensionskasserne har brug for til den tid.
Derfor vil jeg gerne spørge om, hvilke foranstaltninger De vil indføre for at gennemføre en ordentlig reform af pensionssystemerne på lang sigt, på bæredygtig vis og til gavn for Europas borgere?
Michel Barnier
Hr. formand, fru Ţicău! I første del af mit indlæg lige før, som var meget kort på grund af reglerne, nævnte jeg selv en af de store udfordringer ud over mobilitet, nemlig demografien. Desuden tror jeg faktisk, på trods af at spørgsmålet om en familiepolitik eller demografisk politik ikke hører under de primære europæiske ansvarsområder, at vi alle ville drage nytte af en debat og af at foretage sammenligninger på dette område, som i større eller mindre omfang berører alle Europas lande. Vores kontinent er formentlig et af de eneste kontinenter i verden, der kan imødese faldende befolkningstal i forhold til de andre kontinenters, hvis fødselstallene ikke retter sig.
Det er på denne yderst alvorlige baggrund og ved at se ud over selve spørgsmålet om pensionering at vi skal arbejde på problemet med pensioner og på spørgsmålet om at tage ansvar for afhængighed. Det er grunden til, at jeg mener, at denne grønbog er et godt værktøj på det rigtige tidspunkt. De vil ikke skulle vente længe. Vi arbejder på sagen, og vi vil lægge sidste hånd på den ved at stille alle disse spørgsmål samtidig med, at vi tager helt højde for, hvad der hører under de nationale ansvarsområder for pensionsordninger, og hvad det er muligt at gøre på europæisk plan, især i forhold til alle disse private pensionsfonde og deres hastige udbredelse på de europæiske markeder.
Under alle omstændigheder vil alle disse emner - hvoraf ingen vil blive friholdt - indgå i de spørgsmål, som vi vil overveje, mens vi foreslår en række fremgangsmåder eller retningslinjer i den grønbog, jeg nævnte, og som bliver offentliggjort om et par måneder.
Om: Oversvømmelsesforsikringer i EU
Oversvømmelserne i Irland for nylig har forvoldt skader på såvel privat som offentlig infrastruktur til en værdi af omkring 500 mio. EUR. Den irske regering har ansøgt om midler fra EU's Solidaritetsfond til dækning af en del af skaderne på den offentlige infrastruktur.
Private husholdninger og virksomheder får imidlertid ofte ingen erstatning, fordi private oversvømmelsesforsikringer er så dyre. Blandt de faktorer, der har bidraget til oversvømmelsernes hidtil usete omfang, kan nævnes den ukoordinerede byggeplanlægning, bl.a. i nogle tilfælde i oversvømmelsesområder. I øvrigt nægter nogle forsikringsselskaber at forsikre visse husholdninger og virksomheder.
Kan Kommissionen på baggrund heraf gøre rede for sine eventuelle planer om at fremlægge lovgivningsmæssige forslag om harmonisering af oversvømmelsesforsikringer i EU under hensyntagen til, at markedet i nogle medlemsstater ikke tilbyder tilstrækkelig dækning? Kan Kommissionen i mangel af sådanne planer oplyse, om den har udviklet programmer til udveksling af bedste praksis på området mellem medlemsstaterne?
Michel Barnier
medlem af Kommissionen. - (FR) Hr. formand, mine damer og herrer! Hr. Kelly stillet et spørgsmål, der har forbindelse til en tragisk begivenhed for nylig, der ramte Madeira og den atlantiske kyst, især i mit land, og forårsagede et tocifret antal dødsfald. Mens vi taler om det, vil jeg gerne endnu en gang udtrykke min medfølelse med alle ofrene, og min kollega kommissær Hahn har besøgt begge de steder, jeg lige har nævnt.
Også i dette tilfælde må vi konfrontere de globale udfordringer, som klimaforandringerne medfører, og vi vil opleve flere og flere naturkatastrofer, ligesom vi fortsat vil opleve katastrofer, der ikke er naturlige, og som kan medføre alvorlige konsekvenser for menneskeliv, naturen og økonomien. Jeg tænker f.eks. på industrielle katastrofer, brande og katastrofer til søs.
Det er et emne, som jeg personligt har været engageret i længe. Det var lige her i Parlamentet, at jeg i 1999 som nyudnævnt kommissær for regionalpolitik måtte besvare spørgsmål fra græske medlemmer af Parlamentet, der var bekymrede over konsekvenserne af de jordskælv, der netop havde ramt deres land.
Samtidig foreslog jeg for det første at oprette en solidaritetsfond og for det andet at oprette en europæisk civilbeskyttelsesstyrke. Vi var nødt til at vente til 2002, hvor en stor oversvømmelse ramte Tyskland, Østrig og Slovakiet, før Kommissionen med hjælp fra Parlamentet og Rådet i løbet af tre måneder kunne oprette den Solidaritetsfond, der vil hjælpe til på Madeira og på Atlanterhavskysten, ligesom den har hjulpet ved flere store katastrofer siden 2002.
Min kollega fru Georgieva samarbejder med Baroness Ashton om etableringen af den europæiske civilbeskyttelsesstyrke, og jeg håber, at vi ikke vil være nødt til at vente på en ny katastrofe, før vi slår vores indsatser og hjælpearbejde sammen under et fælles europæisk flag ved katastrofer som den i Haiti eller tsunamien.
Det spørgsmål, der blev stillet, omhandler forsikring, for ikke alt har at gøre med ikkeforsikringsegnet offentlig ejendom, der kan dækkes af Solidaritetsfonden. Jeg tror, at der kan opnås fremskridt i forhold til de risici, som kan dækkes af forsikringspolicer.
Hvidbogen fra 2009 om tilpasning til klimaforandringerne foreslår offentligt understøttede forsikringssystemer i tilfælde, hvor der ikke findes forsikring. Som opfølgning på denne hvidbog vil jeg undersøge den rolle, som forsikringsprodukter kunne spille som supplement til disse foranstaltninger. Jeg vil starte med en benchmarktest. Jeg har bedt mine tjenestegrene om at undersøge, hvad der findes i medlemsstaterne. I situationer, hvor følgerne kan være grænseoverskridende, kunne det endda være passende at fremme forsikringsordninger, der dækker hele Europa i stedet for at være nationale.
Jeg er helt klar over, at der er tale om en indviklet problemstilling. Jeg vil udføre denne opgave i samarbejde med alle interessenterne, forsikringsselskaberne, medlemsstaterne og eksperterne med henblik på at udveksle bedste praksis og fastsætte de rigtige prioriteter. Jeg er overbevist om, at vi kan forbedre beskyttelsen af Europas borgere i lyset af det voksende antal naturkatastrofer. Det er derfor, jeg ønsker at gennemføre denne yderst praktiske gennemgang, denne benchmarking af de forskellige eksisterende forsikringssystemer for naturkatastrofer i de 27 medlemsstater.
Seán Kelly
(EN) Hr. formand! Det er klart, at vi alle var meget bekymrede over Madeira og Frankrig. Heldigvis blev ingen dræbt i mit land, men forsikringsproblemet viste sig meget hurtigt. Masser af husstande kan ikke få forsikring nu, og i en bestemt by, Clonmel, der oplevede oversvømmelse for nogle år siden, er forsikringspræmierne steget til det seksdobbelte. Det er naturligvis et kæmpe problem, og jeg vil gerne rose kommissæren for at se på sagen.
Jeg vil dog også gerne lige spørge ham om lande og regeringer, der ikke gennemfører oversvømmelsesdirektivet. Ville kommissæren også overveje sanktioner af en eller anden art for dem?
Michel Barnier
Hr. formand! Oversvømmelsesdirektivet stammer fra 2007. Der blev også udsendt en meddelelse fra Kommissionen i 2009 om forebyggelse af naturkatastrofer og menneskeskabte katastrofer i almindelighed.
Hr. Kelly taler om forholdsvis nye direktiver, men det samme gør sig gældende for disse og alle de andre direktiver, så snart de træder i kraft, nemlig at Kommissionen skal og vil kontrollere, hvordan medlemsstaterne gennemfører eller ikke gennemfører disse direktiver. Når vi taler om oversvømmelse, hvilket tydeligt har vist sig i Frankrig, og hvilket kan ses i Deres eget land, er konsekvenserne for udnyttelsen af landområder ved ikke at forebygge og ved at bygge i områder, der er udsat for oversvømmelser, tydelige. Kommissionen vil gøre noget i forhold til dette område ligesom alle andre områder ved at se på, hvad medlemsstaterne foretager sig eller ikke foretager sig, og ved at iværksætte passende foranstaltninger, herunder gribe ind over for overtrædelser, for at sikre, at direktiverne gennemføres.
Jim Higgins
(EN) Hr. formand! Apropos det spørgsmål, hr. Kelly rejste, nemlig om gennemførelsen af oversvømmelsesdirektivet, så skal det, som De ved, gennemføres i de nationale lovgivninger i år, 2010, i alle 27 medlemsstater. Jeg vil gerne indtrængende opfordre Kommissionen til at holde øje med nationale myndigheder i forbindelse med denne gennemførelse. I 1995 var jeg minister med ansvar for oversvømmelser i Irland. Vi fremlagde dengang en rapport, ifølge hvilken der ikke måtte bygges nye huse på flodsletter. Alligevel blev mange af de huse, for hvilke der ønskes erstatning i områder af Irland, bygget efter dette tidspunkt.
Så vi er nødt til at gennemføre oversvømmelsesdirektivet særdeles bogstaveligt og straffe den irske regering og lokale myndigheder og alle andre, der overtræder betingelserne i oversvømmelsesdirektivet.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Hr. formand! Jeg vil gerne spørge hr. Barnier om noget andet. Vi taler om forsikring, men jeg tror, at når det handler om katastrofer, er der brug for to initiativer af en anden type. I den forbindelse vil jeg gerne spørge Dem, om et hurtigt udrykningscenter ikke bør etableres hurtigere i Europa? Vi har ikke et eneste center, der kan reagere på katastrofer. For det andet, bør vi ikke gøre en større indsats for at etablere et civilt beredskab? Vi har f.eks. ingen transportfly. Bortset fra forsikring har vi med andre ord brug for et center og for større hjælpeberedskab.
Michel Barnier
Hr. formand! Jeg har fået to forskellige spørgsmål. Først vedrørende oversvømmelser. Hr. Kelly! Jeg er til stede som kommissær for det indre marked og tjenesteydelser for at besvare et specifikt spørgsmål, nemlig hvordan forsikringspolicer bedst kan udnyttes, især til at yde erstatning til folk, hvis personlige ejendom er blevet ramt. Jeg vil arbejde på dette øjebliksbillede af de forskellige mere eller mindre sofistikerede private forsikringsordninger, hvor nogle lande nærmest ikke har nogen forsikringer mod denne type katastrofe, mens andre, f.eks. Frankrig, har en ordning, der yder 100 % erstatning i tilfælde af naturkatastrofer.
Oversvømmelser er ikke et område, jeg er ansvarlig for. Jeg vil bede hr. Potočnik, min kollega med ansvar for miljøet, om at give Dem et skriftligt svar, der redegør for, hvordan direktivet om oversvømmelser finder og ikke finder anvendelse. Men De har ret i, at nøglen er nationale og endda regionale og lokale beføjelser inden for byggeri eller velegnethed til byggeri. Man kan ikke bede Bruxelles om alting, selv om det er klart, at den overordnede regel er, at der findes steder, hvor der ikke bør bygges nyt eller mere. Jeg har endda fået gennemført en lov i mit land om at flytte boliger og fabrikker, der ligger på steder, som jævnligt rammes af oversvømmelser. Jeg fik en lov gennemført i 1995, og folk får erstatning, så de kan flytte, inden der sker endnu en katastrofe.
Det er de idéer, jeg gerne vil kombinere, inden jeg vender tilbage med nogle forslag om forsikringspolicer.
Jeg vil gerne sige en sidste ting om civilbeskyttelse, selv om emnet hører under nogle af mine kolleger. Det er et spørgsmål, som jeg har arbejdet med - som De ved - hvilket Parlamentet støttede efter anmodning fra kommissionsformand Barroso i 2006. Dette arbejde førte til mit forslag om at oprette en europæisk civilbeskyttelsesstyrke, som medlemsstaterne skulle bidrage til på frivillig basis. Vi kunne indføre styrket samarbejde nedefra og op for at vænne os til at forberede vores indsats. Når der kommer en tsunami eller sker en tragedie i Haiti, er det aldrig viljen, der mangler, men koordinering. Vi kunne spare menneskeliv, tid og penge, og samtidig ville synligheden være større, hvis de europæiske frivillige forberedte deres indsats mod de forskellige kategorier af katastrofer.
Indsatsen kan naturligvis ikke være den samme for en industrikatastrofe, for en katastrofe som Erika, for oversvømmelser i Tyskland eller Frankrig, for brande i Grækenland, for en tsunami, for større pandemier og for et terroristangreb som 11. september, hvilket desværre stadig kan ske i Europa.
Målet med denne idé, som mine kolleger arbejder på - De vil høre nærmere om konkrete forslag - er at forberede en fælles planlagt reaktion. Under alle omstændigheder betyder denne idé, som jeg har arbejdet meget på med støtte fra Parlamentet, stadig meget for mig.
Om: Europæiske foranstaltninger til bekæmpelse af fattigdom
Ifølge Eurostat var ca. 85 mio. EU-borgere - 20 % af børnene og 19 % af EU-borgerne i aldersgruppen over 65 år - i 2008 truet af fattigdom. På EU-plan havde 8 % af den erhvervsaktive befolkning og 44 % af de arbejdsløse en indkomst under fattigdomsgrænsen, idet selv et arbejde ikke var tilstrækkeligt til at sikre et anstændigt liv. Sociale beskyttelsesforanstaltninger i medlemsstaterne har reduceret EU-borgernes risiko for at blive ramt af fattigdom med 32 %. Den økonomiske krise har fået arbejdsløsheden til at stige til omkring 10 % og har dermed uddybet de sociale forskelle.
Kommissionen bedes oplyse, hvilke foranstaltninger den agter at træffe for at bevare arbejdspladser i EU og for at sikre et anstændigt liv for alle EU-borgere gennem et passende og retfærdigt system til social beskyttelse.
László Andor
Hr. formand! Jeg deler i høj grad den bekymring, der i spørgsmålet udtrykkes for europæernes velfærd og trivsel og for beskæftigelsen, social beskyttelse og kampen mod fattigdom.
Som De ved, er 2010 det europæiske år for bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse, der har til formål at skabe opmærksomhed om sociale problemer. Forhåbentlig vil det blive et godt år, ikke kun i forhold til at drøfte fattigdom, men også til at engagere os i at bekæmpe den og forny dette politiske engagement på EU-plan og blandt medlemsstaterne.
For at åbne mulighed for dette fornyede engagement har Kommissionen medtaget et hovedmål for reduktion af fattigdom i den nye EU 2020-strategi, hvilket afspejler vores bekymring og de erfaringer, vi har høstet gennem de sidste årtier. Nu er målet at reducere fattigdom med en fjerdedel inden 2020.
Bekæmpelse af fattigdom forudsætter velstand, arbejdspladser af høj kvalitet for dem, der kan arbejde og forsørge sig selv, og solidaritet med de trængende. Disse elementer er alle indeholdt i EU 2020-strategien. Opnåelsen af hovedmålet for fattigdom understøttes af et målrettet flagskibsinitiativ, der kaldes den europæiske platform mod fattigdom. Der er konkrete instrumenter til bevarelse og skabelse af arbejdspladser på europæisk plan via Den Europæiske Socialfond, Den Europæiske Globaliseringsfond og det nye mikrokreditinitiativ.
De enkelte medlemsstaters handlinger er særlig vigtige. Der skal gøres stadig mere for at sikre, at arbejdspladser af høj kvalitet fra starten er tilgængelige for alle, men fattigdomsreduktion skal række længere end spørgsmålet om beskæftigelse. Som det anerkendes i meddelelsen om EU 2020, er effektiv, velkonstrueret social beskyttelse helt nødvendig for at kunne forhindre og tackle fattigdom og udstødelse.
Medlemsstaterne er ansvarlige for at finansiere og organisere systemer til social beskyttelse, og Kommissionen støtter dem i opgaven. Som nøglepartner i den sociale åbne koordinationsmetode hjælper Kommissionen med at identificere og fremme klare politiske prioriteter, ligesom den tilbyder en tilsynsramme og støtter gensidig læring. Et godt eksempel indtil videre er rammen for aktiv integration, benchmarkingen af fattigdom blandt børn og overvågningen af krisens sociale konsekvenser.
Vi vil arbejde meget tæt sammen med de to formandskaber i år, det spanske og det belgiske. Begge har vigtige initiativer. Dels første fase i romatopmødet, der blev drøftet for kort tid siden her i Parlamentet, og som har meget stor indflydelse på fattigdomsreduktion, dels et initiativ til reduktion af fattigdom blandt børn, som vi er ved at udarbejde sammen med det belgiske formandskab.
Det er ikke kun regeringer, vi skal arbejde sammen med, men også ikkestatslige organisationer. Uden de ikkestatslige organisationer kan vi ikke skabe fuldstændig vellykkede programmer. Vi støtter ikkestatslige organisationer, der arbejder med fattigdom og social beskyttelse i almindelighed, gennem Progress-fonden.
Det er hovedpunkterne, og de dækker forskellige områder, hvor Kommissionen er aktiv for at reducere fattigdom.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Hr. formand! Tak for Deres svar, hr. kommissær. Men jeg ville også gerne kort have drøftet afindustrialiseringsprocessen, der finder sted i mange medlemsstater, og som er en af årsagerne til den økonomiske og sociale krise, vi oplever.
En ambitiøs og intelligent europæisk industripolitik vil ikke kun styrke EU's konkurrenceevne, men frem for alt skabe nye arbejdspladser. Så hvilke europæiske industripolitiske initiativer vil Kommissionens aktuelle arbejdsprogram indeholde, som vil kunne styrke EU's konkurrenceevne, men frem for alt skabe nye arbejdspladser og derved gøre det muligt at garantere Europas borgere anstændige leveforhold?
László Andor
Hr. formand! Ja, skabelse af flere og bedre arbejdspladser indgår også i EU 2020-strategien. Jeg vil gerne henlede Deres opmærksomhed på to andre flagskibsinitiativer. Jeg har allerede nævnt det, der omhandler fattigdom, men vedrørende mængden og kvaliteten af arbejdspladser i Europa har vi det nye flagskibsinitiativ "nye kvalifikationer til nye job," og under bæredygtighedssøjlen i Europa 2020 er der et flagskibsinitiativ vedrørende industripolitik.
Det synes jeg, er et afgørende punkt i forbindelse med dette spørgsmål, for man må erkende, at EU's instrumenter ikke kun bør være målrettet mod følgerne af, at der er virksomheder, som forlader Europa, ligesom Globaliseringsfonden. Det spiller en meget vigtig rolle i forhold til at forebygge fattigdom og mistede indkomster og kvalifikationer, når selskaber beslutter at flytte uden for Europa, og for første gang i meget lang tid bliver der iværksat et flagskibsinitiativ for en bæredygtig økonomi på det industripolitiske område.
Det tror jeg, vil hjælpe på mange af problemerne i forbindelse med industriel udvikling og udflytning. Jeg er fuldstændig enig med det, der blev antydet i spørgsmålet, nemlig at uden en omfattende økonomisk politik og beskæftigelsespolitik kan vi ikke bekæmpe fattigdom.
Franz Obermayr
(DE) Hr. formand! Under en økonomisk krise er risikoen for socialt bedrageri særlig stor. Er Kommissionen klar over, at der i Centraleuropa finder storstilet socialt bedrageri sted blandt stater med store sociale uligheder? F.eks. fremsatte EU-borgere fra ni medlemsstater svigagtige krav om kompensationsbetaling for minimumspensioner, selv om disse kompensationsbetalinger tydeligvis var højere end selve pensionerne.
Derfor vil jeg gerne spørge, om Kommissionen har til hensigt at forsyne medlemsstaterne med værktøjer, som de kan bruge til at forhindre socialt bedrageri i så stor stil?
Nikolaos Chountis
(EL) Hr. formand, hr. kommissær! I Grækenland lever over 20 % af befolkningen under fattigdomsgrænsen. Heraf er 34 % af dem, der lever i fattigdom, arbejdsløse, mens 14 % er arbejdende fattige.
Problemet med fattigdom, som min kollega nævnte i sit spørgsmål i forbindelse med Europa, og de statistikker, som jeg nævnte for Grækenland, skyldes efter min mening, at den neoliberale økonomiske model, som Lissabontraktaten støtter, og som er indeholdt i 2020-strategien, har spillet fallit.
Jeg vil gerne spørge, om det er muligt at bekæmpe stigningen i andelen af folk, der lever i fattigdom, med fragmenterede politikker, der indeholder elementer af velgørenhed, eller har vi brug for en anden økonomisk politik, der er baseret på fuldtidsbeskæftigelse, hvilket ville indebære, at De var nødt til at revidere EU 2020-strategien?
László Andor
Hr. formand! Hvis jeg må starte med det andet spørgsmål, så er det ganske rigtigt meget vigtigt at få skabt et mere stabilt makroøkonomisk miljø.
I mit foregående svar henviste jeg til vigtigheden af en omfattende økonomisk politik for at skabe et mere stabilt miljø, og det er ganske rigtig nødvendigt at revidere det, der blev omtalt som de senere årtiers "neoliberale tendens". I Europa 2020 har vi en række initiativer, og jeg vil gerne især fremhæve kapitlet om finansiel regulering. Det er en væsentlig forandring sammenlignet med det foregående system, og det stammer fra intentionen om at stabilisere det makroøkonomiske miljø, hvilket ville lette presset på de finanspolitiske systemer, der er beregnet til at understøtte systemerne til social beskyttelse og beskæftigelsespolitikkerne.
Hvad angår misbruget og effektiviteten af systemerne til social beskyttelse, er det rigtigt, at krisen udgør en test. Det, Kommissionen kan gøre, er at benytte den åbne koordineringsmetode og den analyse- og rapporteringskapacitet, den har til rådighed, til at hjælpe medlemsstater med at målrette deres sociale beskyttelsesforanstaltninger bedre.
Udfordringen i krisetider, som det blev nævnt i spørgsmålet, men også i den kommende tid, hvor forskellige medlemsstater vil stå over for behovet for finanspolitisk konsolidering, vil virkelig blive en test, og det vil ikke blive nemt at finde flere ressourcer til bekæmpelse af fattigdom. Derfor er vi nødt til at dele vores erfaringer med at udnytte instrumenterne mere effektivt og med, hvordan vi målretter dem bedre mod de sårbare grupper.
Om: Evaluering af programmet "Kultur 2007-2013"
Som led i bestræbelserne på at fremme og højne den europæiske kultur oprettede EU i 2007 programmet "Kultur" med en løbetid frem til 2013 og et budget på omkring 400 mio. EUR.
Et af programmets mål er en forøgelse af bevidstheden om kulturelle aspekter, der har betydning for Europa, og fremme af arbejdstagernes bevægelighed over landegrænserne på kulturområdet.
Hvordan vurderer Kommissionen de hidtidige fremskridt med henblik på realiseringen af de to ovennævnte mål?
Viser medlemsstaterne interesse, og deltager de i Kulturprogrammet, eller mener Kommissionen, at den bør tage nye og mere dynamiske initiativer for at nå målene inden 2013?
Androulla Vassiliou
Hr. formand! Som hr. Papanikolaou sagde, er målet med Kulturprogrammet at styrke Europas borgeres kulturelle oplevelser ved at fremme vores fælles kulturarv. Kommissionen fremmer kulturelt samarbejde mellem forfattere, folk, der arbejder på kulturområdet, og institutionerne i de lande, der deltager i programmet, med henblik på at fostre en europæisk nationalitets opståen.
Kulturprogrammet sigter især imod at fremme arbejdstagernes bevægelighed over landegrænserne på kulturområdet, tilskynde til flytning af kunstneriske og kulturelle værker over landegrænserne og støtte tværkulturel dialog. Under Kulturprogrammet blev der f.eks. i 2009 indsendt 749 ansøgninger, og 256 planer blev udvalgt til at modtage støtte, hvoraf 127 havde arbejdstagernes bevægelighed over landegrænserne på kulturområdet som deres primære mål.
Den juridiske ramme stiller krav om regelmæssig ekstern og uafhængig vurdering af programmet. I juli 2009 inviterede Kommissionen en uafhængig underleverandør til at evaluere de første tre års ansøgninger til Kulturprogrammet 2007-2009, og hvad vigtigere er, målenes overensstemmelse, de foreløbige resultater og programmets foreløbige effekt.
Underleverandøren gennemførte evalueringen på baggrund af data om resultaterne fra planer, nylige individuelle evalueringer og forskning samt interviews med dem, der har draget nytte af planerne, og med interesserede personer, der arbejder på kulturområdet. Han vil fremlægge sin endelige rapport i andet halvår i år. På den baggrund vil Kommissionen udarbejde en rapport om brugen af programmet og fremlægge den for Parlamentet inden den 31. december 2010.
Bemærk, at programmet ikke primært er rettet mod nationale myndigheder. Det er rettet mod folk, der arbejder på kulturområdet. De personer med beskæftigelse på kulturområdet, der deltager i planerne, er forholdsvis ligeligt fordelt mellem medlemsstaterne. De nationale myndigheder deltager i ekspertgrupper på europæisk plan for at udarbejde programmets udviklingspolitik.
Efter to runder af pilotundersøgelser af kunstneres bevægelighed, som Parlamentet iværksatte for 2008 og 2009, og i betragtning af de drøftelser, der allerede er afholdt inden for rammen af den åbne koordineringsmetode, er Kommissionen i øjeblikket ved at evaluere de hidtidige fremskridt og undersøge muligheder for at forbedre brugen af det nuværende program.
Senere, inden årets udgang, vil Kommissionen indlede en offentlig høringsprocedure med henblik på at bane vejen for det nye Kulturprogram for 2014 og videre frem.
Georgios Papanikolaou
(EL) Hr. formand! Tak for Deres svar, hr. kommissær. Jeg tror, det er første gang, De har været her under denne procedure. Tillad mig at ønske Dem held og lykke med Deres arbejde.
Det er ganske rigtigt afgørende vigtigt at skabe større opmærksomhed blandt europæerne om de kulturelle elementer, der er vigtige for Europa, og som udgør referencepunkter for vores europæiske kultur og fælles værdier. Det synes jeg også, er blevet yderst vigtigt for Grækenland gennem de seneste år, især - hvis jeg må hoppe lidt videre i debatten - i lyset af brugen af kulturmonumenter til formål, der ikke har noget med kultur at gøre, for at gøre grin med mit land. Jeg taler om en artikel i det tyske magasin Focus med et manipuleret billede af statuen af Venus fra Milo og om artikler på internettet, der beskriver Akropolis som en ruin.
Jeg frygter, at sådanne handlinger ikke længere er undtagelsen, og derfor vil jeg spørge kommissæren, om han har taget afstand fra disse handlinger, og om Kommissionen inden for rammerne af det program, vi drøfter, men ikke kun inden for disse rammer, har planer om at anlægge en mere beslutsom, en mere, om jeg så må sige, aggressiv politik til fremme af kultur ...
(Formanden afbrød taleren)
Androulla Vassiliou
Hr. formand! Jeg tror, det er bedst, at jeg ikke begynder at kommentere artikler i diverse publikationer, for jeg tror ikke, vi når nogen vegne ved at kommentere på den slags artikler.
Jeg vil dog gerne sige, at kulturmonumenter såsom Akropolis og andre monumenter i Grækenland og andre medlemsstater er en kilde til inspiration og tværkulturel mangfoldighed, og så sent som i dag vedtog Kommissionen en ny mærkningsordning for EU's større kulturmonumenter, herunder Akropolis.
Det tror jeg, taler for sig selv i forhold til, hvad Europa mener om disse monumenter.
Om: Styrkelse og finansiering af breddeidrætsorganisationer i EU
Breddeidrætsorganisationerne yder et enormt bidrag til det europæiske samfund, den europæiske kultur og de europæiske borgeres sundhed. I den aktuelle økonomiske situation er mange breddeidrætsorganisationer imidlertid løbet ind i økonomiske problemer. Hvad kan Kommissionen gøre for at styrke breddeidrætten og fremme dens udbredelse i medlemsstaterne?
Kommissionen afsluttede for nylig sin offentlige høring om finansiering af breddeidræt. Kan Kommissionen oplyse nærmere om målene med høringen og om, hvornår der kan forventes yderligere oplysninger om resultatet af den?
Androulla Vassiliou
Hr. formand! Kommissionen anerkender fuldt ud breddeidrættens vigtige rolle i det europæiske samfund.
Derfor fokuserede hvidbogen om sport fra 2007 også på de samfundsmæssige aspekter af sport og foreslog en række initiativer, herunder at styrke sundhedsfremmende fysiske aktiviteter eller sportens pædagogiske rolle i forhold til social integration i og ved hjælp af sport og frivilligt arbejde i sport, som er blevet eller er ved at blive gennemført.
Ligeledes fremhæver indførelsen af sport som ny EU-kompetence som beskrevet i artikel 165 områdets særlige natur, dets sociale og pædagogiske funktion og dets strukturer baseret på frivilligt arbejde.
Derved udstikker den rammerne for fremtidige EU-initiativer og baner vejen for at fremme sport i hele EU og for at udvikle den europæiske dimension i sport.
Kommissionen har til hensigt at foreslå initiativer til gennemførelse af Lissabontraktaten på det sportslige område senere på året. De vil tage højde for behovet for at styrke breddeidrætten.
Medlemmet påpegede også ganske rigtigt, at breddeidrætsorganisationer står over for udfordringer i den aktuelle økonomiske situation. Den igangværende EU-undersøgelse af barrierer for finansiering af sport på det indre marked, der blev bekendtgjort i hvidbogen, og som fokuserer på finansiering af breddeidræt, behandler disse udfordringer. Undersøgelsen har til formål at beskrive de væsentlige kilder til finansiering, identificere finansieringsmodeller i forskellige medlemsstater og til forskellige sportslige discipliner samt at analysere EU's regelkompleks og nationale politikker, der påvirker finansiering af sport.
Sluttelig skal undersøgelsen skitsere effektive forretningsmodeller, der også kan imødegå fremtidige udfordringer såsom den økonomiske krises konsekvenser for budgetter i den offentlige sektor eller for sponsorater, og identificere måder, hvorpå udviklingen af breddeidrætten kan styrkes i hele EU.
De høringer om finansiering af breddeidræt, som medlemmet henviste til, er udført inden for undersøgelsens rammer. De foreløbige resultater af høringerne blev fremlagt for interesserede interessenter på en konference om bæredygtige finansieringsmodeller for breddeidræt på det indre marked, der blev arrangeret af underleverandøren af undersøgelsen den 16. februar i Bruxelles.
Resultaterne af konferencen vil inden længe blive offentliggjort på hjemmesiden for Generaldirektoratet for det Indre Marked og Tjenesteydelser.
Liam Aylward
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne takke kommissæren for svaret. Jeg hilser hendes engagement i at udvikle breddeidræt, som det blev skitseret, velkommen.
På grund af ratificeringen af Lissabontraktaten glæder det mig, at EU nu har fået kompetence på det sportslige område med et støttebudget. Kan Kommissionen for det første beskrive, hvordan den har tænkt sig at udforme EU's sportsprogram, og for det andet sige, hvornår vi kan forvente den første meddelelse fra Kommissionen om emnet?
Androulla Vassiliou
Hr. formand! Vi har tænkt os at udsende en meddelelse om sport til sommer. Der vil altså komme en meddelelse inden sommerferien. Den skulle fastlægge rammen for et styrket samarbejde, en ny dagsorden for sport på EU-plan og et udkast til beslutning om et toårigt EU-sportsprogram for 2012 og 2013.
I mellemtiden har vi naturligvis, som De ved, de igangværende sportsinitiativer i 2009, 2010 og 2011, der fokuserer på breddeidræt og det sociale aspekt ved sport. Der er allerede vedtaget initiativer for 2009, som skal gennemføres i år. Vi skal til at vedtage initiativer for 2010, som også vil være klar om et par måneder.
Men som De ved, er budgettet for 2010 desværre blevet skåret ned fra 6 mio. EUR til 3 mio. EUR. Ifølge vores budget for 2011 har vi nye initiativer og testmaterialer til at udarbejde vores program for 2012 og 2013 med.
Piotr Borys
(PL) Hr. formand, fru Vassiliou! Jeg vil gerne takke mange gange for erklæringen om etablering af en ny sportsdagsorden, men i den forbindelse vil jeg også gerne fremlægge en idé, som Kultur- og Uddannelsesudvalget også taler om. Det er knyttet til de nye nøglekompetencer, hvortil vi i dag kan tilføje evner på det sportslige område og viden om kultur og om EU. Har kommissæren tænkt sig at deltage i diskussionen om det nye og meget vigtige aspekt af nøglekompetencer for unge i EU, så spørgsmålet om sport og viden om EU og kultur, som er så vigtige for opbygningen af en europæisk identitet, også bliver fremhævet?
Androulla Vassiliou
Hr. formand! Når jeg taler om sportens samfundsmæssige rolle, er spørgsmål vedrørende uddannelse og undervisning bestemt meget vigtige, og jeg synes, at uddannelse er endnu vigtigere for vores fælles europæiske identitet. Det vil bestemt blive taget i betragtning, når vi udarbejder vores mere permanente program om sport.
Om: Trafikdrab
Kan Kommissionen redegøre for, hvordan den agter at bekæmpe de tre hovedårsager til trafikdrab: hastighed, narko- og spirituskørsel og utilstrækkelig vejinfrastruktur?
Siim Kallas
Hr. formand! Inden for rammerne af det tredje europæiske handlingsprogram for trafiksikkerhed frem til 2010 blev der iværksat en række tiltag til bekæmpelse af kørsel med for høj hastighed og narko- og spirituskørsel samt til at forbedre vejinfrastrukturen. Mange af disse tiltag har involveret Parlamentet som led i den fælles beslutningsprocedure. Men der er naturligvis behov for en yderligere indsats.
Kommissionen arbejder i øjeblikket på den europæiske vejsikkerhedsstrategi for det næste årti. Den vil fremhæve vigtigheden af ordentlig håndhævelse og sanktioner over for farlig adfærd, især spirituskørsel og kørsel med for høj hastighed. Medlemsstaternes borgere forstår ikke, hvorfor borgere fra andre EU-lande ikke straffes, når de overtræder loven. Derfor haster det med at få genoptaget drøftelserne om forslagene til et direktiv om grænseoverskridende håndhævelse, hvilket fik Parlamentets fulde støtte, men blev blokeret af Rådet. Kommissionen er fast besluttet på at gå videre med forslaget.
Ud over kontrol og sanktioner er oplysning og bevidstgørelse områder, som Kommissionen vil lægge stor vægt på. Der bør iværksættes specifikke tiltag over for alkohol og hastighed, f.eks. alkohollåse i bestemte køretøjer eller strengere krav for nye bilister. Narkokørsel er et voksende problem. Kommissionen forventer, at det igangværende forskningsprojekt DRUID vil afføde idéer til konkrete tiltag. Hvad infrastruktur angår, har Parlamentet og Rådet vedtaget lovgivning om sikker forvaltning og sikkerhedskrav for veje og tunneller i det transeuropæiske vejnet.
Kommissionen vil naturligvis følge medlemsstaternes gennemførelse heraf tæt. Men vejinfrastrukturens sikkerhed er ikke begrænset til de større TEN-veje. 56 % af trafikdrabene sker på landeveje. Derfor vil Kommissionen undersøge en udvidelse af den nuværende lovgivning om sikker forvaltning til medlemsstaternes sekundære vejnet. Sluttelig vil Kommissionen også kontrollere, at infrastrukturprojekter, der modtager støtte eller lån fra EU, tager kravene til vejsikkerhed i betragtning.
Jeg må også understrege, at vejsikkerhed er et område med delt ansvar mellem EU's institutioner, medlemsstaterne, lokale og regionale myndigheder, foreninger og naturligvis borgerne. For at løsningerne kan være så effektive som muligt, må de tage højde for konkrete, lokale problemer. Den næste europæiske vejsikkerhedsstrategi vil foreslå en række tiltag med udgangspunkt i dette princip. Hovedformålet er at etablere et fælles europæisk vejsikkerhedsområde, der vil udgøre en del af et fælles europæisk transportområde, hvor alle EU's borgere vil drage fordel af samme beskyttelsesgrad i hele Europa.
Jim Higgins
(GA) Hr. formand! Jeg vil også gerne takke kommissæren. Når jeg lytter til kommissæren, er det tydeligt, at der er blevet gjort en stor indsats i forhold til betydningen af hastighed og alkohol for trafikulykker. Men det er klart, at vi ikke forsker i narkotikas rolle i disse tilfælde. Spiritus- og narkokørsel er en væsentlig årsag til næsten 25 % af trafikulykkerne i EU hvert år. 10 000 mennesker dør årligt som følge af disse ulykker.
Men vi må gøre mere i forhold til narko, for det er tydeligt, at det er en væsentlig årsag til trafikulykker og trafikdrab. Jeg forslår kommissæren, at der skal gøres meget mere.
Jeg hilser forskningen velkommen, men vi må gøre meget mere for at gøre den effektiv.
Siim Kallas
Hr. formand! Jeg kan naturligvis kun dele Deres bekymring. Som De udmærket ved, er problemet med narko, at selv om vi har relativt veludviklet teknologi til at finde bilister, der er påvirket af alkohol, er det langt mere vanskeligt at registrere påvirkning af narkotika. Det er helt nødvendigt at forske i forsøget på at udvikle den nødvendige teknologi, for i dag sker der kun en visuel observation fra politiets side, hvorefter de kan sende folk til en lægelig undersøgelse, og først der kan det slås fast, at der er et problem. Der er naturligvis brug for mere.
Zigmantas Balčytis
(LT) Hr. formand! Tak for forslagene til at løse problemet. Jeg vil gerne spørge, om De er enig med de undersøgelser, der viser, at brug af mobiltelefon, mens man kører, kan være årsag til, at bilistens reaktionstid reduceres lige så meget, som hvis man er påvirket af alkohol eller narkotika? Mit andet spørgsmål omhandler lastvogne. Her er risikoen større, især i de mørke timer, og som De ved, beskadiger lastvogne også vejene, hvilket igen bidrager til antallet af ulykker. Mener De, at vi bør forøge overførselen af gods fra vej til jernbane og styrke politikkerne herom?
Nikolaos Chountis
(EL) Hr. formand, hr. kommissær! Den sag, vi drøfter, og som min kollega var inde på med sit spørgsmål, er meget alvorlig. Det, vi kalder "trafikulykker," er efter min mening sammenstød, der har mange årsager, og den egentlige årsag til utallige dødsfald i Europa.
Derfor vil jeg gerne stille Dem to konkrete spørgsmål:
For det første, eftersom de fleste af disse sammenstød finder sted i byer, og de fleste ofre er fodgængere og cyklister, hvilke initiativer mener De, bør udvikles for at forfølge en politik om "vision zero," med andre ord ingen ofre i byer, særlig opmærksomhed ved skoler, cykelstier osv.?
For det andet, hvad har De tænkt Dem at gøre for at sikre, at retfærdigheden sker fyldest til gavn for ofrene og deres familie inden for rammen af denne vision, så vi kan bruge visionen til at forebygge ulykker?
Siim Kallas
Hr. formand! Det er klart, at skiftet i modalitet, som det kaldes, til at foretrække at transportere gods med jernbane også er det, Kommissionen klart foretrækker, men det har været ønsket i årtier. Nu må vi finde og fjerne de flaskehalse, der forhindrer os i at udnytte jernbanerne fuldt ud. Der er meget, der skal gøres, og det tror jeg, vi kan komme lidt videre med i denne Kommissions embedsperiode.
Jeg vil gerne sige, at brugen af mobiltelefoner, mens man kører bil, er forbudt i hvert fald i nogle lande, bl.a. mit eget.
Hvad angår initiativer i forhold til kvæstelser og dødsfald ved trafikulykker, havde denne Kommission i forbindelse med denne handlingsplan det ambitiøse mål at reducere antallet af dødsfald med 50 %. Det blev ikke opfyldt, men reduktionen i antallet af dødsfald var betydelig.
Det var naturligvis resultatet af en fælles indsats fra de europæiske institutioners side, men frem for alt fra medlemsstaternes side. I mit eget land har faldet i antallet af døde f.eks. været mere bemærkelsesværdigt i dette årti - næsten tre gange færre. Vi har reserver, og selv om vi aldrig når ned på nul ulykker, kan vi gøre meget for at reducere antallet af kvæstede. Det er naturligvis et meget kompliceret emne, som omfatter at undlade at indtage alkohol, bedre veje, bedre forhold, oplysning, uddannelse - alle disse ting.
Formanden
Følgende spørgsmål omhandler samme emne og vil derfor blive behandlet samlet:
Om: Togulykke i Buizingen og elektronisk sikkerhedssystem
Den alvorlige togulykke i Buizingen i Belgien den 15. februar 2010 sættes i forbindelse med, at der ikke var installeret et elektronisk sikkerhedssystem, hvor toge automatisk nedbremses, hvis de kører forbi et stoplys.
Ud over de nationale automatiske togstopsystemer (ATP), der allerede i flere år har været anvendt i nogle EU-medlemsstater, arbejder man i Europa ihærdigt på at få indført ERTMS-systemet (European Rail Transport Management System).
I hvor stor udstrækning og siden hvornår har de forskellige medlemsstater udstyret deres jernbanelinjer og togsæt med nationale automatiske togstopsystemer?
Hvor langt er man nået, når det gælder indførelsen af ERTMS-systemet i de forskellige medlemsstater (både med hensyn til togsæt og jernbanelinjer)?
Er det formålstjenligt, at medlemsstater, der endnu ikke har et nationalt automatisk togstopsystem, investerer heri, i betragtning af at ERTMS-systemet er ved at blive indført, og at en omlægning vil kræve store investeringer?
Hvordan forebygger man risikoen for, at jernbaneinfrastrukturen er udstyret med ERTMS-systemet, mens togsættene ikke er det, eller omvendt?
Er dette et problem, der er aktuelt i dag, f.eks. for IC-togtrafikken på strækningen Liège-Aachen?
Hvad kan vi eventuelt lære af dette med hensyn til liberaliseringen af jernbanetrafikken i Europa?
Om: Årsagerne til den frygtelige togulykke i Buizingen mandag den 15. februar
Kan Kommissionen oplyse, om liberaliseringen har påvirket sikkerheden?
Kommissionen sendte i juni 2008 Belgien en begrundet udtalelse, hvori den kritiserede de belgiske jernbaners komplekse tredelte struktur. Er der blevet truffet passende foranstaltninger som svar på Kommissionens kritikpunkter? Hvilke?
Siden hvornår har den europæiske ERTMS-standard været tilgængelig? Har der været nogen form for forsinkelser i forhold til den planlagte indførelsesdato? Hvilke årsager var der i givet fald for forsinkelsen, og hvilke foranstaltninger har Kommissionen truffet til afhjælpning af situationen?
Har debatten om den europæiske standard afholdt jernbanerne fra at indføre et eget system, så sikkerheden kunne garanteres på de indenlandske strækninger? Siden hvornår har specifikationerne til sådanne nationale systemer været tilgængelige? I hvor mange af landene i EU-27 findes sådanne nationale systemer allerede, og hvor længe har de eksisteret? Hvilke lande klarer sig bedst?
Hvordan placerer Belgien sig inden for EU-27, når det kommer til jernbanenettets sikkerhed?
Siim Kallas
Hr. formand! Togulykken i Buizingen mandag den 15. februar var en frygtelig tragedie, og efter denne alvorlige ulykke kan man stille flere tekniske og politiske spørgsmål om jernbanesikkerhed.
Årsagerne til ulykken er endnu ikke fuldt afdækket, og de tekniske undersøgelser er iværksat i overensstemmelse med bestemmelserne i EU's sikkerhedsdirektiv. Det har den belgiske undersøgelsesmyndighed ansvaret for. To efterforskere fra Det Europæiske Jernbaneagentur sluttede sig til det belgiske hold, der har ansvaret for undersøgelsen, nogle få timer efter ulykken indtraf.
Jeg vil gerne understrege, at så længe årsagerne til ulykken ikke er afklaret, er det upassende at drage konklusioner.
Som det alt for ofte er tilfældet i forbindelse med jernbaneulykker, er der blevet fremsat påstande om, at der er forbindelse mellem europæiske regler eller bestemmelser og ulykkerne. Først vil jeg udtale mig meget tydeligt om åbningen af markedet. Sideløbende med åbningen af sektoren for godstransport via jernbane for konkurrence og indførelsen af krav om at adskille infrastrukturforvalteres og jernbaneselskabers aktiviteter blev der indført en stram lovgivningsmæssig ramme, der dækker jernbanesikkerhed og interoperabilitet. Vi har nøje overvåget denne åbning af jernbanesektoren for konkurrence for at sikre, at det ikke har negative konsekvenser for jernbanesikkerheden, og indikatorerne viser tydeligt, at der ikke forekommer sådanne konsekvenser.
Jeg kan heller ikke se nogen forbindelse mellem ulykken og den begrundede udtalelse, vi sendte til Belgien i 2008 om manglende uafhængighed mellem infrastrukturforvaltere og jernbaneselskaber.
Påstande om en forbindelse mellem jernbanesikkerhed og åbningen af jernbanemarkedet er efter min mening ikke andet end en undskyldning for at dreje debatten væk fra de virkelige årsager til ulykken.
Spørgsmålet om nationale og europæiske togkontrolsystemers sameksistens kan ses i det lys. Mere end 20 forskellige nationale systemer er i brug i Europa i dag for at sikre sikker togtransport. Den manglende kompatibilitet mellem de forskellige nationale systemer udgør et væsentligt problem for internationale toge, fordi man enten skal skifte lokomotiv ved hver grænse eller udstyre dem med flere forskellige systemer.
Derfor er der blevet konstrueret og udviklet et fælles system til brug på europæisk plan, og det er ved at blive installeret på større internationale linjer og toge i Europa. Systemet hedder ERTMS, hvilket står for European Rail Traffic Management System.
Hvad angår timingen, blev de fleste nationale systemer udviklet i begyndelsen af 1980'erne, men ibrugtagningen af dem har været en lang og dyr proces. I de fleste af de lande, hvor disse systemer findes, er det indtil nu kun en del af de nationale jernbanestrækninger og lokomotiver, der er blevet udstyret med dem, og denne delvise installation har taget omkring 20 år.
Specifikationerne for ERTMS har været tilgængelige siden 2000. Der er blevet gennemført en række pilotprojekter mellem 2000 og 2005. Siden 2005 har adskillige strækninger udstyret med ERTMS været i drift.
I øjeblikket har 10 medlemsstater strækninger med ERTMS, og der er projekter i gang i næsten alle medlemsstater. I Belgien er strækningen mellem Aachen og Liège f.eks. udstyret med systemet, og det samme gælder intercitytog, der kører på strækningen.
ERTMS vil derfor formentlig eksistere side om side med nationale systemer i en periode på 20 år. Nogle medlemsstater vil få nytte af det europæiske system hurtigere end andre. Vi kan f.eks. se, at det italienske og spanske højhastighedsnet allerede er næsten fuldt udstyret, at det konventionelle netværk i Luxembourg også næsten er fuldt udstyret, mens der i 15 medlemsstater kun er pilotstrækninger eller -projekter.
Det skal også bemærkes, at automatiske togstopsystemer kun er et af flere elementer, der bidrager til netværkets sikkerhed. Passende uddannelse, forsvarlig vedligeholdelse og bedre sikring af niveauoverskæringer er andre vigtige sikkerhedskomponenter.
Hvis vi ser på et bredere udvalg af sikkerhedsindikatorer, viser de overordnede data, at standarderne for jernbanesikkerhed generelt er meget høje i Europa.
Ivo Belet
(NL) Hr. formand, hr. kommissær! Det, man kan lære af denne tragedie, er ganske rigtigt en sag for de belgiske myndigheder, den belgiske regering. Om kort tid indleder et særligt undersøgelsesudvalg sit arbejde på sagen i det belgiske parlament.
Jeg har endnu et spørgsmål til kommissæren. Hvad er Deres holdning til det sociale aspekt, dvs. togpersonalets og især lokomotivførernes arbejdsbyrde? Bør vi måske også se på det, og kan det være, at der er behov for europæiske regler, især i lyset af at konkurrencen inden for passagertransport forventes at stige i de kommende år?
Frieda Brepoels
(NL) Hr. formand! Jeg vil gerne takke kommissæren for hans svar på en række meget specifikke spørgsmål. Der var dog et af mine spørgsmål, som han ikke besvarede, og det drejede sig om den begrundede udtalelse, som Kommissionen sendte til Belgien i 2008. I 2009 blev der igen påvist manglende uafhængighed mellem den belgiske infrastrukturforvalter (Infrabel) og Belgiens nationale jernbaneselskab (SNCB) og holdingselskabet. Jeg vil gerne vide, hvor meget mere tid Kommissionen vil give SNCB til rent faktisk at gennemføre den nødvendige omstrukturering?
Siim Kallas
Hr. formand! Først om operatørerne og de sociale spørgsmål. Vi kan se nærmere på det og analysere situationen, for hvis vi har større konkurrence og mere intens trafik, bør vi naturligvis også tage de sociale aspekter meget alvorligt. Vi har allerede forskellige bestemmelser i kraft f.eks. for piloter inden for luftfarten. De kender køretidsdirektivet inden for vejtransport, og der bør indføres lignende kontrol med køretiden for alle chauffører, herunder lokomotivførere.
Så jeg synes, at vi skal se meget alvorligt på sagen. Der er også altid national lovgivning, og disse spørgsmål vedrører også primært den nationale lovgivning, men det er bestemt et spørgsmål, vi må se på.
Jeg sagde, at Kommissionen i 2008 sendte en begrundet udtalelse til Belgien om manglende sikring af uafhængighed mellem infrastrukturforvalteren og jernbaneselskaberne i udøvelsen af væsentlige funktioner som tildeling af og afgifter for brug af spor. De belgiske myndigheder har svaret, og Kommissionens tjenestegrene behandler svaret med henblik på at foreslå en opfølgning.
Men for at vende tilbage til togulykken så var det en tragisk begivenhed, der burde have været undgået, men man vil aldrig helt kunne undgå ulykker. Det er et meget kompliceret spørgsmål. Jeg formoder, at undersøgelsen vil give os konkrete svar på, hvad årsagerne til ulykken var, og i mange tilfælde er der tale om en tragisk kombination af flere faktorer, herunder menneskelige. Lige siden det 19. århundrede har rødt lys været signal til at stoppe. Så det betyder ikke, at vi kan finde en enkelt, simpel årsag til, hvorfor ulykken indtraf.
Piotr Borys
(PL) Hr. formand, hr. Kallas! Jeg synes, vi bør drage nogle konsekvenser af denne tragedie. En meget detaljeret procedure vil naturligvis forklare, om ulykken skyldtes en menneskelig fejl, eller om den måske skyldtes udstyret eller et manglende system. Hvor lang tid vil det efter Deres mening tage, før ERTMS kan tages i brug, og mener De i betragtning af liberaliseringen af både passager- og fragttransport via jernbane ikke, at systemet med meget tydelig bekræftelse af kvaliteten af tjenesten og udstyret bør være adskilt fra nationale systemer?
Siim Kallas
Hr. formand! Planen er at indføre ERTMS-systemet på større europæiske jernbanenet inden 2015, så det er den dato, hvor vi mener, at systemet er indført, men det betyder ikke, at samtlige strækninger, især regionale strækninger, vil være udstyret med dette avancerede udstyr, så der skal altid også være andre systemer. Denne plan for indførelsen findes, men det er en dyr operation og en stor investering.
Et europæisk kvalitetssikringssystem er en god idé. Når jeg udtrykker tanken om at udvikle transport samlet set som en enhed for Europa, hvilket eventuelt kunne kaldes det fælles europæiske transportområde, så betyder det naturligvis, at vi også må harmonisere kvalitetskravene, og at kvaliteten af tjenesterne skal holdes på et meget højt niveau.
Om: Sommertid
Kan Kommissionen venligst oplyse, om nogen nyere undersøgelser retfærdiggør omstillingen af urene to gange årligt, hvilket i høj grad forstyrrer EU-borgernes dagligdag?
Siim Kallas
Hr. formand! Vi har naturligvis haft et direktiv siden januar 2001, hvor Rådet og Parlamentet vedtog det nuværende direktiv om sommertid i EU. Dette direktiv harmoniserer datoerne for overgang til sommertid i EU. Det er det niende direktiv om emnet siden 1980, hvor det første sommertidsdirektiv blev vedtaget.
I overensstemmelse med disse direktiver fremlagde Kommissionen i 2007 en rapport om virkningerne af den nuværende sommertidsordning. Rapporten konkluderede, at vurderet ud fra de oplysninger, som Kommissionen havde adgang til, har sommertidsordningen ingen negative konsekvenser, men er årsag til visse energibesparelser. Det nuværende system er ikke årsag til bekymring i EU's medlemsstater. Siden rapportens offentliggørelse har ingen medlemsstat nogensinde anmodet om en ændring af systemet.
Spørgeren kunne dårligt have fundet en mere passende person til at besvare dette spørgsmål, ikke fordi jeg er ansvarlig for transport, men fordi jeg sad i den estiske regering, der gjorde præcis det, der ligger bag Deres spørgsmål. Først vedtog vi i 1999, at vi fra 2000 ikke længere ville skifte til sommertid. Vi ændrede systemet og holdt os til normaltid. I 2002 skiftede vi tilbage og indførte sommertid igen. Så jeg har meget personlige erfaringer med det.
Der skete to ubehagelige ting, som er årsagen til, at beslutningen fra 2000 blev yderst upopulær. Den ene var, at dagslyset forsvinder om aftenen. Det er meget lyst om morgenen, men man kan ikke bruge solskinnet til noget om morgenen. Om aftenen bliver det mørkt for hurtigt, og hvis man kommer hjem fra arbejde og gerne vil dyrke motion eller tage sine børn med ud, er det allerede aften. Det kunne folk slet ikke lide.
For det andet var der naturligvis komplet forvirring om skemaer og tidsplaner - som De kan forestille Dem - i forbindelse med rejser til andre lande. Så vi genindførte den nuværende ordning med sommertid, hvor vi stiller uret to gange om året. Folk er tilfredse, og sagen har ikke været taget op siden.
Jacek Włosowicz
(PL) Hr. formand, hr. Kallas! Jeg er i tvivl om en enkelt ting, og det er, at nogle lande i Europa, f.eks. Det Forenede Kongerige, har en anden tidszone end det kontinentale Europa, og denne manglende ændring er ikke årsag til problemer. Er sandheden ikke, at det kun er i forhold til transport, at det ville være til gavn at standardisere tiden i hele Europa til en enkelt tidszone?
Siim Kallas
Hr. formand! Som sagt har jeg personlige erfaringer, og jeg kan ikke se nogen grund til at begynde at indføre et andet system eller ændre systemet. Det bliver mere indviklet.
Om: Balancen mellem frihed og sikkerhed
I mange lande på tværs af EU har den panik, som den globale terrorisme har skabt, ført til en skræmmende udhuling af borgerrettighederne. Et grundlæggende princip bag den sociale kontrakt er, at en regering skal begrunde en begrænsning af borgernes rettigheder ved klart og uigendriveligt at bevise nødvendigheden af den pågældende restriktion for nationens sikkerhed. Bevisbyrden synes at være blevet overført fra de myndigheder, der gennemfører sikkerhedsforanstaltningerne, til de mennesker, der er omfattet af dem.
Er Kommissionen enig i denne bedømmelse? Hvordan agter Kommissionen at genoprette denne ubalance mellem sikkerhed og frihed?
Viviane Reding
Hr. formand! Beskyttelsen af og arbejdet for grundlæggende rettigheder bør ikke ses som en modsætning til foranstaltningerne til bekæmpelse af den fortsatte terrortrussel - de bør gå hånd i hånd. Antiterrorindsatsen skal foregå i fuld respekt for retsstatsprincippet og grundlæggende rettigheder, som de er indskrevet på EU-plan i chartret om grundlæggende rettigheder.
Det er ikke et spørgsmål om at gå på kompromis eller om at afveje et krav mod et andet. Det er et spørgsmål om at levere begge dele, men naturligvis uden at gå på kompromis i forhold til grundlæggende rettigheder.
Overholdelse af grundlæggende rettigheder forhindrer ikke vedtagelse af effektive sikkerhedsforanstaltninger, hvilket i øvrigt anerkendes i Stockholmprogrammet, som opfordrer de europæiske institutioner til at sikre, at alle midler, der benyttes til bekæmpelse af terrorisme, fuldt ud overholder de grundlæggende rettigheder. Derfor mener jeg, at det er et spørgsmål om balance og ikke om at afveje det ene mod det andet.
Gay Mitchell
(EN) Hr. formand! For min skyld kan vi godt slå hårdt ned på terrorister og kriminelle. Det har jeg slet ikke noget problem med. Det, der bekymrer mig, er, at vi som parlamentarikere hverken i Parlamentet eller i medlemsstaterne lægger tilstrækkelig vægt på, at vi forventer, at det gøres på en måde, der beskytter offentligheden og ikke underminerer den eller dens privatliv, at data beskyttes, at borgernes privatliv beskyttes, og at borgere, der er uskyldige og lovlydige, ikke underkastes indgreb fra statens side. Det er afgørende vigtigt, at det tages med i betragtning.
Viviane Reding
Hr. formand! Jeg kunne ikke være mere enig med det ærede medlem. Fra min høring og fra mine tidligere handlinger som telekommunikationskommissær ved De, at databeskyttelse står meget højt på dagsordenen.
Jeg har lovet at reformere databeskyttelsesdirektivet fra 1995 for at tilpasse det til den moderne teknologiske verden, men jeg har også gjort det helt klart, at vi ikke kan udlevere data for at beskytte samfundet. Sikkerheden for folks private data må ikke svækkes på grund af andre foranstaltninger.
Jeg har set, hvordan Parlamentet drøftede og stemte om SWIFT-sagen. Kommissionen vil tage Parlamentets holdninger i betragtning i forbindelse med udviklingen af et nyt mandat for en ny SWIFT-aftale med vores amerikanske partnere, der afvejer retten til privatliv med behovet for at bekæmpe terrorisme.
Om: Grønbog om frivilligt arbejde
Vil Kommissionen for at gøre opmærksom på værdien af frivilligt arbejde i EU overveje i forbindelse med de foreslåede initiativer for at fejre det europæiske år for frivilligt arbejde at udarbejde en omfattende grønbog om frivilligt arbejde med henblik på at fremme, anerkende og tilføje en merværdi til frivilligt arbejde?
Vil Kommissionen i forbindelse med udarbejdelsen af en sådan grønbog anse det for vigtigt at opbygge synergier mellem andre internationale organisationer som f.eks. ILO og FN i forbindelse med JHU/ILO-projektet om måling af frivilligt arbejde og FN's håndbog om almennyttige formål?
Viviane Reding
Hr. formand! Jeg beklager meget, men jeg har ikke dette spørgsmål. Jeg har mange spørgsmål med mig, men ikke dette.
(Formanden foreslog, at spørgsmålet besvares skriftligt)
Marian Harkin
(EN) Hr. formand! Et skriftligt svar fra kommissæren er helt tilfredsstillende for mig.
Viviane Reding
Hr. formand! Jeg beklager. Der må være sket en fejl.
Marian Harkin
(EN) Hr. formand! Jeg håber, at kommissæren vil tage mit forslag op til nøje overvejelse i betragtning af de muligheder, som 2011 som det europæiske år for frivilligt arbejde åbner, og måske også som opfølgning derpå se på muligheden for en grønbog efter at have afholdt høringer med frivillige grupper mv. Jeg håber også, De er enig i vigtigheden af at bruge enten ILO-manualen eller FN's håndbog til at måle frivilligt arbejde i medlemsstaterne.
Viviane Reding
Hr. formand! Jeg kan forsikre medlemmet om, at hun vil få de rigtige svar på det, hun har spurgt om vedrørende frivilligt arbejde - som er et meget vigtigt spørgsmål, som Kommissionen arbejder på.
Om: Traditionelle mindretal
Hvilke muligheder giver Lissabontraktaten og EU-chartret om grundlæggende rettigheder efter Kommissionens opfattelse for at udvikle en strategi til beskyttelse og fremme af traditionelt bosatte befolkningsgrupper og mindretal, og hvilke konkrete tiltag er planlagt?
Viviane Reding
Hr. formand! Som De ved, er en af de værdier, som EU er baseret på, respekten for de rettigheder, som personer tilhørende et mindretal har, og med Lissabontraktatens ikrafttræden er det udtrykkeligt nævnt i artikel 2. Artikel 21 i chartret om grundlæggende rettigheder forbyder udtrykkeligt enhver form for diskrimination på grund af sprog eller tilhørsforhold til et nationalt mindretal. Inden for sit mandat vil Kommissionen sikre, at disse grundlæggende rettigheder respekteres i EU-lovgivningen, herunder når medlemsstater gennemfører EU-lovgivning.
Der er også en række EU-retsakter og EU-programmer, der kan bidrage til at forbedre situationen for personer, der tilhører et mindretal. Kommissionen har til hensigt at kombinere disse instrumenter for at gøre noget ved de vanskeligheder, herunder tilfælde af diskrimination, som personer tilhørende et mindretal sandsynligvis vil opleve.
De kender også EU's eksisterende antidiskriminationslovgivning, som vil blive anvendt til at sikre lige behandling af personer, der tilhører et mindretal, og Kommissionen har vedtaget et forslag til et nyt direktiv, der drøftes i øjeblikket, og som ville udvide beskyttelsen mod diskrimination på grund af religion og overbevisninger, handicap, alder og seksuel orientering til andre områder end ansættelsesforhold og erhverv.
Rådets rammebeslutning om bekæmpelse af visse former for og tilkendegivelser af racisme og fremmedhad ved hjælp af straffelovgivningen tilsigter også at sikre, at hadske udtalelser baseret på race, farve, religion, afstamning eller nationale eller etniske grupper og hadforbrydelser straffes i alle medlemsstater. Nu overvåger Kommissionen indførelsen af denne rammebeslutning så tæt som muligt, og en gruppe af nationale eksperter er blevet oprettet til formålet.
Der er også Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder, som spiller en central rolle i forhold til at hjælpe Kommissionen med at udføre sin opgave, og der er Europarådets europæiske pagt om regionale sprog og mindretalssprog og rammekonventionen om beskyttelse af nationale mindretal.
Jeg vil gerne sige til det ærede medlem, at jeg håber, at flere medlemsstater ville følge de landes eksempel, som allerede har underskrevet og ratificeret disse vigtige konventioner.
Bernd Posselt
(DE) Hr. formand, fru kommissær! Det sidste punkt omhandler netop det, der bekymrer mig. Jeg vil gerne gentage mit spørgsmål om, hvorvidt der findes instrumenter til positiv særbehandling til fordel for traditionelle mindretal? Vi bør udvikle strategier for disse mennesker på samme måde, som vi gør for andre.
For det andet, er Agenturet for Grundlæggende Rettigheder i Wien også ansvarlig for dette, og hvordan organiserer de deres kontakter med civilsamfundet? Det er naturligvis i gang i øjeblikket, men involverer det også de traditionelle mindretal? Der er intet så uretfærdigt som ligebehandling af ulige grupper.
Viviane Reding
Hr. formand! Jeg er enig med det ærede medlem. Intet er så uretfærdigt som at behandle ulige grupper på samme måde.
Vi er virkelig nødt til at tænke over, hvordan vi udnytter de knappe ressourcer, vi har, på en aktiv og intelligent måde.
Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder har naturligvis nogle mål, de skal opfylde, men hvis Parlamentet eller Kommissionen beder Agenturet om at udføre en bestemt opgave, vil de bestemt gøre det.
Derfor vil jeg bede medlemmet om at give mig de spørgsmål, han vil bede Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder om at tage hånd om, så skal jeg undersøge, hvad der kan gøres på en positiv måde.
Marc Tarabella
(FR) Hr. formand! Jeg er klar over, at vi snart ikke har mere tid. Jeg ville bare understrege behovet for et særligt år dedikeret til vold mod kvinder på grund af de tabuer, der tit stadig findes over for emnet.
For mange kvinder er ofre for vold, der naturligvis tit er fysisk, men som også kan være verbal og psykisk. Desuden finder den ofte sted i familien, og det skammer kvinderne sig over at indrømme. Et år dedikeret til dette problem ville bestemt være med til at sørge for, at fænomenet, som stadig er tabu, reduceres, og dermed ville det være med til at bekæmpe vold mod kvinder mere effektivt.
Formanden
Spørgsmål, der ikke er blevet besvaret på grund af tidsmangel, vil blive besvaret skriftligt (se protokollen).
Spørgetiden er afsluttet.
(Mødet udsat kl. 19.50 og genoptaget kl. 21.00)
