Revision af rammedirektivet om affald (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er indstilling ved andenbehandling fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om affald og ophævelse af visse direktiver (11406/4/2007 - C6-0056/2008 - (Ordfører: Caroline Jackson).
Caroline Jackson
Fru formand! Efter Deres afgørelse om, at der ikke er tid til bemærkninger til forretningsordenen, vil jeg fortsætte med min tale om rammedirektivet om affald. Det er lidt vanskeligt at gøre det på denne baggrund, men jeg vil gøre mit bedste.
Da der er blevet fremført visse kommentarer desangående i den britiske presse for nylig, vil jeg gerne have lov til allerførst igen at gøre opmærksom på min interesseerklæring, som jeg har afgivet helt officielt, og hvori jeg oplyser om mit medlemskab af Shanks plc's miljøpanel. Der er tale om et firma, som arbejder med en bred vifte af affaldsbehandlingsteknologier i Storbritannien og på kontinentet, og det primære formål med virksomhedens miljøpanel er at sørge for uvildig kontrol af anlæggenes drift.
Blandt mine kolleger i dette miljøpanel finder man formanden for EU's Videnskabelige Komité for Nye og Nyligt Identificerede Sundhedsrisici og et medlem af den britiske miljøorganisation "Green Alliance".
Ligesom mange af de andre medlemmer værdsætter jeg den mulighed, jeg gennem dette arbejde har fået for på nært hold at lære noget om de spørgsmål og problemstillinger, man møder i denne branche.
Men lad mig vende tilbage til direktivet. Det har været en lang vej med mange forhindringer at nå frem til denne andenbehandling, og jeg vil gerne lykønske de af parlamentsmedlemmerne, som har ledsaget mig helt til det sidste. Direktivet vedrører et meget vigtigt anliggende. Det var nødvendigt at præcisere nogle af Domstolens domme med hensyn til, hvilken status der tilkommer affald bestemt for behandling i affaldsenergianlæg. Der var behov for nye definitioner. To eksisterende direktiver om farligt affald og olieaffald blev ophævet og bestemmelserne i dem overført til rammedirektivet om affald. Udvalget var dog ikke tilfreds med disse oprindelige forslag, men gik videre endnu og transformerede direktivet fra et teknisk anliggende til en principsag. Det vil jeg gerne ønske mine kolleger tillykke med.
Jeg må sige, at stemningen i Rådet var meget trøstesløs - måske et udtryk for den økonomiske situation. Der var stor modstand mod det, vil ønskede at gøre, og Rådet var en meget hård forhandlingspartner. Alligevel opnåede vi følgende.
For det første har vi fået genanvendelsesmål med i teksten. Dette er en meget væsentlig landvinding, eftersom disse ikke fandtes i det oprindelige forslag, og det er første gang, der forekommer mål for genanvendelse af husholdningsaffald i EU-lovgivningen. Det er ene og alene Parlamentets fortjeneste, at de er med.
Den nye artikel 8a pålægger medlemsstaterne at træffe de nødvendige foranstaltninger for senest i 2020 at nå op på en samlet genanvendelsesprocent på 50 % for papir, metal, plastik og glas fra husholdningsaffald og lignende affald. For nogle medlemsstater - f.eks. Tyskland - er dette et konservativt mål, men der er mange, det vil være meget vanskeligt for, og dem er vi også nødt til at tænke på.
Samme artikel kræver også, at 70 % af alt bygnings- og nedrivningsaffald skal genanvendes senest fra 2020. De Grønne og deres tilhængere går og siger, at målene ikke kan håndhæves. Måske tror de oven i købet på det, men faktisk - hvor utroligt, det end lyder - forkaster de deres egen sejr. Kommissionen har afgivet en erklæring, som gerne skal hjælpe, hvilket hr. Dimas vil kunne bekræfte. Erklæringen siger meget klart, at Kommissionen, hvis målene ikke er nået i 2020, vil betragte det som en alvorlig indikation på, at medlemsstaten ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger for at nå målene. På denne baggrund kan Kommissionen, med støtte i konklusionerne i de treårlige nationale fremskridtsrapporter, stævne medlemsstaten for manglende overholdelse af direktivets krav.
Måske er det vigtigt for De Grønne at være utilfredse, fordi det ligger i deres natur at kæmpe, men de burde nu høre lidt efter, hvad Kommissionen siger i den erklæring.
For det andet har vi tilføjet nye bestemmelser om affaldsforebyggelse i artikel 8a. Disse indebærer, at Kommissionen skal rapportere om udviklingen i affaldsproduktionen i EU og mulighederne for affaldsforebyggelse senest i 2011 og senest i 2014 skal udarbejde forslag om affaldsforebyggelses- og afkoblingsmål for 2020. Det viste sig umuligt at få Rådet eller Kommissionen til at gå med til kvantitative affaldsforebyggelsesmål i dette direktiv - bl.a. fordi man mangler de data, målene skal baseres på. Men Parlamentet har med sine ændringsforslag sat skub i en udvikling hen imod en fremtidig politik, som kan komme til at omfatte mål for affaldsforebyggelse.
Den nye artikel udgør derfor en væsentlig landvinding. Den er noget, vores efterfølgere vil kunne bygge videre på. Vi kan ikke klare det hele i dette direktiv, men er nødt til at lade vores efterfølgere arbejde videre med tingene i det kommende årti.
For det tredje har vi nu for første gang sikret EU's berømte affaldshierarki en plads i EU-lovgivningen. Vi har talt om dette i årevis, men hvis man ser på EU-lovgivningen, er det ganske enkelt ikke til stede. Men det vil det snart være, og vi kan glæde os over den lille sejr, det er, at Rådet er gået med til, at hierarkiet skal gælde "som en prioritetsrækkefølge" for lovgivningen om affaldsforebyggelse og -håndtering.
For det fjerde har vi sikret enighed om at lægge større vægt på håndteringen af farligt affald, som flere af parlamentsmedlemmerne har ønsket det.
For det femte har vi også sikret, at genvinding af olieaffald fortsat vil blive prioriteret - omend der ikke var opbakning til en politik, der (som jeg ved, at nogle af parlamentsmedlemmerne ønskede) ville have gjort genvinding obligatorisk i alle medlemsstater. Vi sikrede Rådets støtte til fru Hennicot-Schoepges' og hendes kollegers ændringsforslag, som skal gøre det lettere for små og mellemstore virksomheder at bruge affaldslisten, og vi opnåede også støtte til en ny artikel om bioaffald.
Og endelig fastlægger direktivet energieffektivitetskriterierne for forbrænding, idet energigenvinding klassificeres som en nyttiggørelsesoperation snarere end som bortskaffelse. Det er det bedste resultat, vi kan få. Det er selvbedrag at tro, at vi ville kunne få noget, der var bedre, ved et forlig. Med Jack Nicholsons berømte ord, så bliver det ganske enkelt ikke bedre.
Stavros Dimas
Fru formand, mine damer og herrer! Lad mig allerførst takke ordføreren, fru Jackson, og ønske hende tillykke med hendes fremragende bidrag til revisionen af rammedirektivet om affald. Jeg vil også takke skyggeordførerne og Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed for deres positive og konstruktive bidrag.
Med dette direktiv tager Fællesskabet det første store skridt hen imod at skabe et genanvendelsessamfund. Direktivet indfører en moderne tilgang til affaldshåndtering, hvor affald betragtes som anvendeligt råmateriale, og forsyner os med klarere definitioner, en forenklet lovgivning og nye, ambitiøse mål.
Takket være integrationen af bestemmelserne fra direktiverne om farligt affald og olieaffald bidrager dette direktiv til de bredere bestræbelser på at forbedre lovgivningen og forenkle gældende fællesskabsret. Det næste skridt bliver selvfølgelig at gennemføre direktivet.
Parlamentets store indsats og ihærdighed har båret frugt. Det var ikke let at overtale medlemsstaterne til at acceptere de nye genanvendelsesmål og gå med til målsætningerne for affaldsforebyggelse. Ikke desto mindre har vi nået dette mål til fulde.
Der er blevet udtrykt tvivl med hensyn til, om disse mål nu også bliver gennemført af medlemsstaterne. Jeg vil gerne understrege, at Kommissionen med den nuværende formulering af de kvantitative mål har mulighed for og politisk vilje til at indbringe medlemsstater for EF-Domstolen, hvis de ikke har truffet de foranstaltninger, som er nødvendige for at nå genanvendelsesmålene.
Parlamentet har integreret mange andre væsentlige punkter i direktivets tekst. Blandt disse kan nævnes affaldshierarkiet med de fem kategorier, nye bestemmelser om separat indsamling af bioaffald og farligt affald samt en mængde nyttige præciseringer. Disse punkter beriger Kommissionens oprindelige forslag og og forbedrer teksten, så den bliver et ambitiøst lovgivningsmæssigt instrument for de kommende generationer. Særligt tilfredsstillende er det naturligvis, at det har været muligt at nå til enighed ved andenbehandlingen. Jeg vil gerne endnu en gang fremhæve den konstruktive rolle, Europa-Parlamentet har spillet i denne proces.
Dette direktiv skaber en ny ramme for affaldshåndtering og danner et solidt grundlag for andre fællesskabspolitiske initiativer. Kommissionen er i stand til at støtte kompromispakken med henblik på at opnå enighed ved andenbehandlingen.
John Bowis
Fru formand! Caroline Jackson refererede til et citat - jeg tror, det var af Jack Nicholson. Når jeg tænker på, hvor god en golfspiller hun er, ville jeg næsten have gættet på, at det var af Jack Nicklaus, men det ville utvivlsomt have været et citat af samme skuffe: Det bliver ikke meget bedre. Det er en stor hyldest til vores ordfører, og jeg vil gerne udtrykke min respekt på vores gruppes vegne.
Det er nødvendigt, at vi støtter hende og handler. Det er ikke helt lige så godt, som vi på et tidspunkt måske forestillede os. Men vi har alligevel gjort store fremskridt. Hr. kommissær! Nu er det op til Dem at sikre, at det gennemføres, og at udvikle de senere bestemmelser om forebyggelse med Deres mål i 2014. Jeg ved, at De vil sætte skub i denne proces, og det er også vigtigt.
Det er vigtigt, for i min tid i Parlamentet er der kommet en mængde forslag om affald: Vi har talt om køretøjer, elektrisk og elektronisk udstyr, batterier, emballage osv. Men affaldsmængden stiger stadig; den stiger hurtigere end den økonomiske vækst. Den stiger hurtigst på visse områder som f.eks. kommunalt affald, og der er derfor, vi er nødt til at handle.
Mit eget land er et af de værste eksempler, hvad angår affald. Nederlandene beundrer vi som dem, der går forrest med det bedste eksempel. Men vi skal alle blive bedre. Vi skal alle have mere genanvendelse, så vi kan opfylde hierarkiets betingelser: Vi skal opfylde genanvendelsesmålene og forebyggelsesmålene osv. Jeg er overbevist om, at dette er en foranstaltning, der i det mindste vil få os i gang med dette med en bedre indstilling, end vi hidtil har udvist med vores ødsle økonomi, vores ødsle samfund og vores ødsle politikker.
Guido Sacconi
Fru formand, mine damer og herrer! Det gør det let for mig, at fru Jackson og kommissær Dimas fuldt ud har gjort rede for hovedelementerne i dette kompromis, som jeg også støtter. Lad mig derfor fremsætte nogle yderst politiske tanker.
Jeg er forhandler, og jeg spekulerer altid over, om det opnåede kompromis er i orden eller ej. Derfor læste jeg teksterne igen med friske øjne efter nattens forhandlinger. Guderne må vide, hvorfor forhandlinger altid skal slutte om natten. Er en aftale mindre værd, hvis den er kommet i stand om formiddagen? Også det giver stof til eftertanke. Men oprigtig talt - og jeg siger dette til vores kolleger fra De Grønne og GUE og til Karl-Heinz Florenz, som, kan jeg se, har genfremsat et ændringsforslag fra Miljøudvalget, som bar min underskrift, og som jeg derfor ikke kan andet end støtte - oprigtig talt, så har vi, når man både ser på kompromiset og på teksterne fra Miljøudvalget - og det er først og fremmest Deres fortjeneste, fru Jackson - opnået et aldeles forbløffende resultat.
Er vi godt klar over, at der intet var om genanvendelse i Kommissionens forslag - og derefter i den fælles holdning? Ikke andet end en betragtning, hvor genanvendelsessamfundet nævnes, uden at der gås nærmere i detaljer med det. Der var ingenting! Nu har vi præcise mål; vi har en revision i 2014, hvor der muligvis vil blive optaget nyt materiale, som ikke er dækket på nuværende tidspunkt; vi ved med sikkerhed, som kommissær Dimas lige har bekræftet, at stater, som ikke gennemfører de planlagte foranstaltninger med henblik på at opnå målene, vil kunne retsforfølges.
Det, synes jeg, er en meget væsentlig kendsgerning. Det er også af stor betydning, at der er igangsat en politisk og lovgivningsmæssig proces, som skal tvinge staterne til at udarbejde deciderede affaldsforebyggelsesplaner, og at et hierarki for affaldsbortskaffelse, som respekterer miljøet, omsider er blevet optaget i den europæiske lovgivning og er juridisk bindende, således at affald ikke længere kun er et problem, men også en ressource.
Derfor er jeg virkelig, og idet jeg er mig fuldt ud bevidst om vores ansvar, overbevist om, at det ikke ville være i de europæiske borgeres interesse at afvise dette kompromis og gå efter et risikobetonet forlig, men derimod ville være det samme som at spille russisk roulette med opfyldelsen og etableringen af disse mål, som her er nedfældet på en klar og fuldstændig uomtvistelig måde.
Mojca Drčar Murko
Fru formand! Med denne tekst håber vi at kunne vende tendensen til at producere mere affald, end vi genanvender. Den er resultatet af mange års debat og tager højde for den kendsgerning, at medlemsstaterne fordeler sig i to hovedgrupper, hvad angår affaldshåndteringssystemer: genanvendelsesstater og deponeringsstater.
Det opnåede kompromis skal ses i dette lys. For første gang har forebyggelse og genanvendelse fået lov at spille en central rolle i direktivet. Endvidere indeholder teksten også de dynamiske elementer, som er nødvendige for at kunne indføre højere mål og mål for nye affaldsstrømme. Det er et omhyggeligt afbalanceret kompromis: opnåeligt og realistisk. Hvad angår ændringsforslagene, er det ikke vores vurdering, at de som helhed bringer den overordnede aftale i fare.
Angående biprodukter - artiklen i direktivets hovedtekst og artiklen om affaldsfasens ophør - så frygter de fleste kritikere proformanyttiggørelse. Da der ikke foreligger internationale aftaler om spørgsmålet, er der tale om en reel fare. Derfor bør det præciseres, at Kommissionen vil gøre brug af retningslinjerne fra februar 2007 for at forebygge dette.
Jeg ville sætte stor pris på, hvis hr. Dimas i dag ville forsikre os om, at et stof eller en genstand først vil kunne overføres som biprodukt til et land uden for Fællesskabet, når betingelserne i artikel 4, stk. 1, er opfyldt i Fællesskabet.
Tilsvarende for affaldsfasens ophør. Når noget bestemt affald ophører med at være affald, kan det resulterende stof eller den resulterende genstand først overføres som sådan til et land uden for Fællesskabet, når betingelserne i artikel 5 er opfyldt i Fællesskabet. Det ville gøre det lettere for mange parlamentsmedlemmer at stemme for kompromiset.
Afslutningsvis vil jeg gerne udtrykke en stor tak til ordføreren og skyggeordførerne for et frugtbart samarbejde til gavn for de europæiske borgere.
Jill Evans
Fru formand! Jeg vil også gerne takke fru Jackson. Vi endte måske nok med at være uenige i spørgsmålet om afgifter, men der er efter min opfattelse ingen tvivl om, at vi har haft et fremragende samarbejde hele vejen igennem diskussionerne. Vi er ikke tilfredse i dag - gid vi var - og jeg vil gerne angive nogle af grundene til, at vi ikke er tilfredse med kompromiset.
Vi har støttet 30 af kompromisets ændringsforslag, og vi har stillet nogle flere i et forsøg på at styrke kompromiset på områderne farligt affald, affaldsfasens ophør, biprodukter og separat indsamling af bioaffald. Men lige fra begyndelsen var de vigtigste spørgsmål for os indførelse af bindende mål for affaldsbegrænsning og genanvendelse samt modstand mod reklassificeringen af forbrænding som energigenvinding. Det endelig kompromis indeholder ikke noget juridisk bindende mål for affaldsbegrænsning. En undersøgelse om affaldsforebyggelse er ikke noget alternativ til stabiliseringsforanstaltninger; den stadige stigning i affaldsproduktionen er ikke bæredygtig, og uden sådanne foranstaltninger vil den blive ved med at stige.
Selv om der er opstillet mål for genanvendelse og genbrug på 50 % og 70 %, og medlemsstaterne er juridisk forpligtede til at træffe foranstaltninger med henblik på opnåelse af disse mål, så er selve målene ikke bindende. Jeg er taknemmelig for den forklaring, vi har fået af hr. Dimas, men hvorfor blev formuleringen af dette diskuteret så længe? Grunden var, at man ville undgå at gøre målene bindende.
Produktions- og industriaffald, som rummer et kæmpe potentiale for genbrug og genanvendelse, er helt udeladt. Forbrænding kan ikke betragtes som en affaldshåndteringsmulighed på linje med genanvendelse og genbrug; dette vil blot tiltrække yderligere investeringer i forbrændingsanlæg og direkte underminere affaldshierarkiet. Hvis dette svage kompromis vedtages, vil vi have forspildt muligheden for at sikre, at EU virkelig handler og går foran inden for affaldspolitik, selv om behovet for dette er uhyre presserende.
Bairbre de Brún
Fru formand! Jeg vil gerne takke fru Jackson for hendes arbejde. Vi har haft et godt samarbejde og foretaget nogle forbedringer i Kommissionens oprindelige forslag, omend vi ikke er enige om det hele.
Mange mennesker i hele EU vil være utrygge ved forslaget om at "rebrande" forbrændingsanlæg som en slags nyttiggørelse, hvis de lever op til bestemte effektivitetskriterier. Vi er fortsat imod en sådan "rebranding" af forbrænding og har udarbejdet et ændringsforslag for at få dette slettet.
Angående genanvendelse, så opstiller den senest foreslåede aftale nogle mål, som det muligvis kan blive meget svært at håndhæve på grund af en vag formulering, som siger, at "medlemsstaterne skal træffe de nødvendige foranstaltninger for at nå genanvendelsesmålene".
God lovgivningspraksis kræver, at vi er mere præcise i vores formulering af mål og ikke overlader det til EF-Domstolen at fortolke dem. Derfor ønsker vi at forsvare og beholde den formulering, udvalget har vedtaget.
Forslagene om affaldsforebyggelse er blevet så svage, at de ikke vil kunne gøre en tilstrækkelig stor forskel eller klart hjælpe medlemsstaterne til at stabilisere og begrænse deres affaldsproduktion. Den svage henvisning til forebyggelsesmål betyder, at et harmoniseret forebyggelsesinitiativ og indikatorer endnu ikke er integreret i lovgivningen.
Derfor kan vi være med til at skrive under på noget af det arbejde, vi har gjort sammen. Men hvad angår andre dele af det, mener vi, at vil vil være nødt til at stille nogle ændringsforslag. Jeg vil gerne endnu en gang takke fru Jackson for den åbne og inkluderende måde, hun korresponderede med skyggeordførerne på.
(Bifald)
Johannes Blokland
for IND/DEM-Gruppen. - (NL) Fru formand! Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed har lavet en rigtig god betænkning som indstilling ved andenbehandling. Jeg tænker især på den fremtrædende plads, man gav affaldshierarkiet, at man droppede kategorien biprodukter, den omhyggelige håndtering af begrebet om affald, der ophører med at være affald, beskyttelsesreglerne om farligt affald og målene for forebyggelse, genbrug og genanvendelse.
Det eneste negative aspekt af Miljøudvalgets betænkning var det ændringsforslag, som opmuntrer til forbrænding af affald ved at betragte det som effektiv udnyttelse, hvis der genvindes energi nok.
I det forhandlingsresultat, der blev opnået efter to måneder, var der ikke ret meget tilbage af Miljøudvalgets indstilling, og det skyldtes ikke ordføreren, men derimod Rådets kompromisløse indstilling.
Artiklen om biprodukter blev ikke ændret, og medlemsstaterne kan på eget initiativ beslutte, hvornår affald ophører at være affald, med al den konkurrenceforvridning dette medfører. Endvidere er der ikke opstillet nogen forebyggelsesmål, og målene for genbrug og genanvendelse er svækket betydeligt. Det var af disse grunde, jeg ikke støttede kompromispakken. Alligevel håber jeg dog, at vi stadig vedtager de bedre dele af Miljøudvalgets betænkning, når vi stemmer i morgen. Jeg tænker her især på ændringsforslagene fra GUE/NGL-Gruppen og De Grønne. Miljøet fortjener, at vi med henblik på disse gennemfører endnu en forligsprocedure, hvor vi faktisk får Rådet til at foretage de nødvendige forbedringer. Hvis vi som Parlament er overbevisende, burde det - under fru Jacksons ledelse - være muligt at gøre mere, end det lige nu er tilfældet. Jeg vil gerne takke fru Jackson og de andre skyggeordførere for deres fremragende samarbejde, og jeg håber på et positivt udfald ved afstemningen i morgen.
Luca Romagnoli
(IT) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg glæder mig over og støtter alle de ændringsforslag, der sigter på at indføre mål, som er helt nødvendige for at fremme forebyggelse med henblik på øget genanvendelse. Naturligvis støtter jeg også fastholdelsen af et klart defineret og klart struktureret affaldshierarki. Det er også helt nødvendigt at kunne trække på korrekte og sammenlignelige statistiske data, hvis der skal kunne gøres yderligere fremskridt med hensyn til både forebyggelse og genanvendelse af industriaffald.
Efter min opfattelse bør vi i Parlamentet standhaftigt støtte anvendelsen af hierarkiprincippet som en generel regel og ikke som et vejledende princip, som Rådet foretrækker det. Direktivet bør i detaljer præcisere de kriterier, der skal anvendes ved enhver undtagelse, og de nødvendige undtagelser skal efter min opfattelse formuleres struktureret og udtrykkeligt, så der ikke kan herske nogen tvivl om, hvad der betragtes som nyttiggørelse, og hvad der betragtes som bortskaffelse af affald.
Jeg er enig med ordføreren i, at energi fra affaldsanlæg kan spille en vigtig rolle i forbindelse med bortskaffelse af restaffald, og at vi nu står over for et vigtigt valg i denne henseende, især når man tænker på EU's afhængighed af usikker energiimport fra mange andre dele af verden. Lad mig slutte med at sige, at jeg også glæder mig over de ændringsforslag, som vedrører genvinding af olieaffald, og som oprindeligt var blevet taget ud.
Karl-Heinz Florenz
(DE) Fru formand, hr. kommissær! Jeg vil gerne sige til fru Jackson, at jeg er utilfreds med kompromiset, men det skyldes ikke mangler ved hendes forhandlingsevner. I den forbindelse må jeg sige til hr. Dimas, at min utilfredshed er møntet på Kommissionen til en forandring.
I forhold til fly, industrisektoren og motorkøretøjer er Kommissionen overordentlig streng og handler frem og tilbage om hvert eneste gram, som den kan reducere CO2-emissionerne med, hvilket også er godt. Men når det gælder affaldspolitikken, så spiller CO2 overhovedet ingen rolle. Vi kan beviseligt spare 100 millioner ton CO2. Det er en kæmpe chance, som er blevet forspildt i dette dokument.
Den anden ting, jeg beklager, er, at vi er blevet en slags betonfirma. Vi indstøber ulighederne i Europa i beton, frem for at satse på harmonisering. Vi definerer ganske vist mål, men de er ikke bindende. Vi vil ikke opnå ægte harmoniserede mål i Europa i de næste 20 år. Det er det, der generer mig ved denne betænkning. 20 år er næsten en halv generation. Vi burde have været langt mere innovative, og det kunne vi også have været.
Jeg tror, hr. kommissær, at der kun er et stort problem, nemlig artikel 14. Det ville glæde mig, hvis De kunne sige noget mere om den regel. Det kan være en ret kompliceret sag i en føderal stat. Det drejer sig om blandet og ublandet affald og om, hvordan det behandles i overensstemmelse med princippet om selvforsyning. Jeg vil gerne bede Dem om at kommentere sagen igen i Deres afsluttende bemærkninger.
På nuværende tidspunkt er der naturligvis nogen, der siger, at vi vil få et stort flertal, men hvis disse spørgsmål ikke bliver løst, så vil nogle af de store lande utvivlsomt komme i problemer. Husk på, at vi ikke kun har andenbehandlingen i morgen, der kommer også en tredjebehandling, og 64 ændringsforslag i en forligsprocedure er relativt mange.
Så hvis De benytter Dem af muligheden, hr. kommissær, for at forklare et par ting om disse uløste spørgsmål, så kunne jeg godt forestille mig, at vi kunne nå frem til et godt resultat.
Gyula Hegyi
(EN) Fru formand! På nuværende tidspunkt genanvender vi kun 27 % af vores affald i Europa, og næsten halvdelen af vores affald ender på lossepladsen. Det viser, at vi er nødt til at ændre vores affaldshåndteringspraksis på en helt grundlæggende måde. Frem for alt bør vi opmuntre til affaldsforebyggelse, styrke genbrug og genanvendelse og minimere mængden af affald, der ender på lossepladsen. Derfor glæder det mig, at affaldshierarkiet efter nogen debat har fået lov at blive i den nye kompromistekst.
Angående forebyggelse - lovgivningens hovedformål - så savner jeg nogle mål for stabilisering af affaldsproduktionen i den seneste tekst, men vi havde allerede vedtaget dem ved førstebehandlingen. I de gamle medlemsstater producerer én person næsten dobbelt så meget husholdningsaffald - 570 kg pr. år - som en person i de nye medlemsstater - 300 til 350 kg pr. år. Så de rige lande bør gå først i gang med at reducere deres affaldsproduktion.
Samlet set produceres der mere og mere affald i Europa. Derfor er det ikke nok med forebyggelsesprogrammer, som det foreslås i kompromiset: Vi er nødt til at opstille bindende mål for at standse den stigende affaldsproduktion. Det er grunden til, at jeg har tænkt mig at støtte ændringsforslag 48, som genindfører målet for stabilisering af affaldsproduktionen. Jeg glæder mig over de obligatoriske genbrugs- og genanvendelsesmål, men jeg er bange for, at den nye formulering, ifølge hvilken medlemsstaterne "træffer de nødvendige foranstaltninger" for at nå målene, ikke er tilstrækkelig. Vi har brug for konkrete og bindende mål, som kan håndhæves, både for husholdnings- og industriaffald. Derfor foreslår jeg, at vi støtter ændringsforslag 82 for at sikre, at genanvendelsesmålene bliver håndhævet.
Når dette er sagt, glæder jeg mig over betænkningen og det arbejde, fru Jackson, min ven Guido Sacconi m.fl. har gjort.
Chris Davies
(EN) Fru formand! Denne aftale bliver ikke bedre, siger ordføreren, og jeg anerkender de resultater, hun har opnået. Der er sejre, som kan vindes kl. 3 om natten under et forligsmøde, og som ikke kan vindes på noget andet tidspunkt i forhandlingsprocessen.
Vi er alle klar over, at vores affaldsbjerge skal gøres mindre. Et britisk supermarked bekendtgjorde for nylig, at de har tænkt sig senest i 2012 at have reduceret brugen af emballage med 25 % og brugen af bæreposer med 33 %. De vil sikre, at madaffald omdannes til energi gennem anaerob nedbrydning. De vil begrænse antallet af emballeringsmaterialer til kun fire, som er lette at genanvende eller kompostere, og de vil trykke enkle symboler på al emballage for at gøre det lettere for kunderne at kompostere deres affald eller sende det til genanvendelse.
Alt dette er et spørgsmål om politisk vilje. Affaldsbegrænsning er et spørgsmål om politisk vilje, og den vilje kan styrkes af EU-lovgivningen.
Jeg kan godt forestille mig, at vi kunne have overtalt Rådet til i det mindste at fremrykke den dato, hvor det senest skal offentliggøre forslag om affaldsbegrænsning, fra 2014 til et par år tidligere. Parlamentet har gjort det godt. Måske kunne vi have gjort det endnu bedre.
Hiltrud Breyer
(DE) Fru formand, mine damer og herrer! Forslaget er en skuffelse. Det er udtryk for et svigt over for behovet for en større indsats mod klimaændringerne og for at skåne ressourcerne. Vi ved, at Det Europæiske Miljøagentur har forudsagt en stigning i affaldsmængderne på 50 % i 2020. At der ikke er blevet fastlagt bindende stabiliseringsværdier eller bindende genanvendelsesmål, er udtryk for en fiasko, for en given efter for pres fra medlemsstaterne. Det instrument, der var behov for, er uden tvivl blevet udvandet som følge af dette pres.
Det er også skuffende, at forbrænding af affald i stigende grad bliver til ultima ratio på bekostning af affaldsforebyggelse. Disse genanvendelseskvoter og stabiliseringen af affaldsmængderne skulle netop have været med til at rette op på denne skævhed. Jeg håber, at vi ved at vedtage ændringsforslag stadigvæk kan forbedre dette forslag og gøre det, der er nødvendigt, nemlig at formulere en ambitiøs affaldspolitik, der er behov for i EU.
Roberto Musacchio
(IT) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg er desværre nødt til at kritisere nogle af de indgåede kompromiser, da de i nogle tilfælde risikerer at underminere det, Parlamentet med rigtig god grund vedtog ved førstebehandlingen.
Jeg er også ked af det, fordi disse ændringer til det værre, som Rådet har indført, er forfejlede og farlige. Jeg siger dette ud fra min personlige synsvinkel, idet jeg bor i Italien. Italien sætter desværre et dårligt eksempel, når det gælder affaldshåndtering - vi respekterer hverken ånden eller bogstavet i EU-lovgivningen, som i nogen tid har orienteret sig efter et regulært hierarki, som dækker alt fra begrænsning til genanvendelse.
Det hierarki skal styrkes med kvantitative og faste begrænsnings- og genanvendelsesmål - også for industriaffald - og ikke svækkes, sådan som det til dels er sket, idet der gives spillerum for bortskaffelsespolitikker, som underminerer hierarkiets principper. Italien har f.eks. ydet milliarder af euro i tilskud til affaldsforbrænding i de senere år, og resultatet er klart for enhver og kan på ingen måde betragtes som positivt.
Jim Allister
(EN) Fru formand! I hele Europa kæmper medlemsstaterne med stærkt stigende energipriser. At betragte affald som et potentielt vigtigt brændstof er derfor både fornuftigt og nødvendigt, tror jeg. Det vil helt sikkert være til gavn på flere måder - både fordi det skaffer os af med vores enorme bunker af affald, og fordi vi samtidig får en alternativ energikilde, som især vil være værdifuld nu, hvor vi står over for en energikrise og i stadig højere grad er afhængige af usikre olieleverancer fra udlandet.
Derfor forstår jeg ikke den tilbageholdenhed, nogle udviser med hensyn til at anerkende den indlysende fordel, der ligger i at fremme affaldsenergi. Jeg frygter, at nogle af mine kolleger nærer så stærke følelser for deres genanvendelses- og antiforbrændingsdogmer, at de er parat til at ofre muligheden for at udvinde varme og strøm fra affald. Jeg må sige, at her tror jeg, de tager alvorligt fejl.
I samme ånd vil jeg gerne have lov at sige, at jeg går meget stærkt ind for at udvide definitionen af "nyttiggørelse" mest muligt i direktivet, så det bliver ubestrideligt klart, at udvinding af energi fra affald er nyttiggørelse, og ikke bortskaffelse, af affald. Vi bør især udnytte dette i landbrugssektoren, hvor der er store muligheder i den henseende.
Françoise Grossetête
- (FR) Fru formand! Først vil jeg gerne ønske vores ordfører, Caroline Jackson, hjerteligt tillykke med hendes fremragende arbejde, som afspejler hendes sagkyndige dygtighed i dette vanskelige spørgsmål om håndtering af affald. Jeg vil også takke hende for den lydhørhed, hun har udvist i hele forhandlingsforløbet, og som har gjort det muligt at nå frem til dette svære kompromis med Rådet og Kommissionen.
Vi har et nyt direktiv, som skal afklare en række punkter. Man kan glæde sig over hierarkiet i affaldshåndteringen og over de ambitiøse genanvendelsesmål, der er fastsat for medlemsstaterne, med 50 % af alt husholdningsaffald inden 2020. Forebyggelse, genbrug, genanvendelse, nyttiggørelse og endelig bortskaffelse må være den rigtige vej i behandlingen af affald, og dette hierarki bør være et vejledende princip. Det er også vigtigt at fastlægge energieffektive kriterier for forbrændingsanlæggene som anført i teksten, naturligvis på betingelse af at forbrændingsløsningen virkelig kun anvendes, hvis der ikke er andre muligheder.
Da teksten også sætter stramme regler for kontrol med farligt affald og skærper kravet til sporbarhed, ser det hele følgelig meget positivt ud.
Der er naturligvis tale om et kompromis, og vi ville gerne være gået endnu længere på visse punkter såsom tilføjelse af miljøkriterier i definitionen af nyttiggørelse, styrkede betingelser for affaldsfasens ophør eller spørgsmålet om biprodukter, hvor definitionen indebærer vanskeligheder. Ikke desto mindre må vi absolut støtte dette kompromis, fordi vi udmærket ved, at det har været svært at nå frem til, og hvis vi vil gå videre til forlig, løber vi den risiko, at det mislykkes, og at det hele bliver uhyre forsinket. Vi må erkende, at da vores fælles affaldspolitik hidtil har været en fiasko, er det langt at foretrække at blive enige om en løsning, der ser fornuftig ud, og Kommissionen må være meget opmærksom og sørge for, at dette direktiv bliver ordentlig implementeret. Vi må se, om vi kan nå længere om nogle år.
Anne Ferreira
- (FR) Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg er for mit vedkommende ikke tilfreds med kompromistekstens form eller indhold.
Med hensyn til formen mener jeg, at hvis der arbejdes i to år på at forberede en tekst og de sidste beslutninger, som ikke bare er justeringer, træffes i al hemmelighed og ligger langt under det, der var vedtaget i Miljøudvalget, og først lander på parlamentsmedlemmernes bord et par timer før afstemningen, kan vi ikke behandle sagen forsvarligt.
Hvad indholdet angår, er dette kompromisforslag et frafald, hvor der gives afkald på en klar definition af nyttiggørelse, på viljen til at stabilisere mængden af affald, på ambitiøse genanvendelsesmål, og som desværre bevidner Kommissionens og Rådets svigtende evne til at omsætte de fine ambitiøse erklæringer på europæisk og internationalt plan i handling.
Nej, jeg er ikke tilfreds, og jeg er tilmed foruroliget over vores manglende politiske evne til virkelig at handle for miljøets og vores helbreds skyld og for at forbedre det, og derfor har jeg stemt nej.
Anne Laperrouze
- (FR) Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil indlede mit indlæg med at lykønske vores ordfører, fru Jackson, og ALDE-Gruppens ordfører, fru Drčar Murko, med det udførte arbejde.
Farligt affald rejser væsentlige spørgsmål om sporbarhed, ikkefortynding, ensartet opbevaring af informationer om overførsel af affald over en længere periode dvs. fem år for alle aktører i sektoren, men alle disse emner er behandlet ret overfladisk. Det er yderst beklageligt fra et sundheds- og miljøsynspunkt.
Hvad biprodukter angår, må jeg virkelig udtrykke min skuffelse. Jeg er ikke modstander af biproduktkonceptet, tværtimod indrømmer jeg, at det er vigtigt, men jeg synes ikke, definitionen i Rådets fælles holdning giver tilstrækkelige garantier, og derfor risikerer den i den sidste ende at skade selve konceptet på grund af muligt misbrug.
Endelig mener jeg, at andre spørgsmål, herunder affaldsfasens ophør eller nyttiggørelsen, er tilsidesat for at kunne nå til enighed ved andenbehandlingen.
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf
(DE) Fru formand, hr. kommissær, fru Jackson! Vi vil stille et ændringsforslag på tværs af grupperne, som der var flertal for i Parlamentet under førstebehandlingen. Det vedrører følgende problem. I mange lande i EU bliver ubehandlet, usteriliseret køkkenaffald anvendt til ukontrolleret foderbrug eller deponeret på ulovlig vis. Denne adfærd medfører gang på gang en sygdomsrisiko, f.eks. mund- og klovsyge. Det er derfor vigtigt at sikre, at køkkenaffald bliver steriliseret ved hjælp af passende aktiviteter af godkendte foretagender og bortskaffet på sikker vis. Anvendelse til grisefoder må kun godkendes af medlemsstaterne, hvis affaldet er blevet steriliseret i 20 minutter ved en temperatur på 133 °C og et tryk på 3 bar og alle øvrige bestemmelser i forordning nr. 1774/2002 er overholdt. Jeg er overbevist om, at Rådet vil indarbejde denne regel i kompromiset, hvis Parlamentet vedtager ændringsforslaget.
Umberto Guidoni
(IT) Fru formand, mine damer og herrer! Det indgåede kompromis er et tilbageskridt i forhold til den tekst, Miljøudvalget godkendte.
Ifølge den oprindelige tekst skulle affaldsproduktionen begrænses til 2009-niveauet fra 2012, og dermed ville man have indført en ægte forebyggelsespolitik med foranstaltninger fordelt over en tidsperiode. Den målsætning er ophævet i kompromiset, så den resulterende tekst er vag. Miljøudvalget havde opstillet minimumsmål for genanvendelse af husholdnings- og industriaffald, som skulle nås inden bestemte skæringsdatoer - omend disse lå langt ude i fremtiden. Disse mål er også blevet udvandet, idet de nu kun skal gælde for visse typer materialer og slet ikke gælder for industriaffald.
Et andet negativt aspekt er, at forbrændingsanlæg over et vist effektivitetsniveau "forfremmes" fra at være bortskaffelsesanlæg til at have status af nyttiggørelsesanlæg. Dette direktiv synes at give efter for magtfulde lobbyers krav. Resultatet af den irske folkeafstemning har vist os, at man er nødt til at være på borgernes side og tage deres bekymringer alvorligt, hvis man ikke vil risikere, at hele idéen om EU forkastes, og integrationsprocessen lammes.
Parlamentet er nødt til at tage højde for de tusindvis af e-mails fra europæiske borgere, som efterlyser stærkere forpligtelser og bindende mål, ellers risikerer vi at forspilde endnu en stor chance for at fremme EU-institutionernes troværdighed.
Péter Olajos
(HU) Fru formand! Jeg glæder mig over kompromispakken, men samtidig vil jeg gerne understrege, at kompromiset er temmelig skrøbeligt. Derfor er det afgørende vigtigt, at alle medlemsstaterne optræder ansvarligt og ikke giver sig til at lede efter eventuelle smuthuller, der måtte være tilbage i lovgivningen. I Ungarn indsamles p.t. 2 % af den samlede affaldsmængde separat. Efter min opfattelse er der ikke andet at sige til det end at udtrykke håb om, at dette direktiv omsider vil sætte skub i en bevægelse i den rigtige retning, for vi starter unægtelig med et dårligt udgangspunkt. I den østlige halvdel af Europa har man investeret mere og mere i affaldshåndtering i de senere år, for en stor del takket være midler fra EU's strukturpolitiske førtiltrædelsesinstrument (ISPA) og Samhørighedsfonden. En af hovedaktiviteterne har været konstruktion af deponeringsanlæg, men i en række områder er der også igangsat et antal affaldssorteringsprogrammer, herunder foranstaltninger med henblik på separat indsamling af organisk affald i nogle tilfælde. På den anden side er der slet ikke truffet nogen virkelige foranstaltninger eller foretaget nogen investeringer med henblik på affaldsbegrænsning, og der eksisterer endnu ikke nogen særskilt genanvendelsesindustri, som kan behandle de genanvendelige materialer. Derfor vil det være af afgørende betydning, hvordan EU's retningslinjer udformes - ikke mindst for Ungarn. Ifølge statistikkerne ville ethvert samfund dybest set kunne opnå en reduktion af deres affaldsproduktion på 50 % alene ved at indføre genanvendelse af tørt affald og separat dør til dør-indsamling af organisk affald. Men når de nye forpligtelser formuleres, er vi også nødt til at tage deres gennemførlighed og de omkostninger, der er forbundet med gennemførelsen, i betragtning. Man må f.eks. spørge: Kan de supplerende investeringer iværksættes i de samme områder som ISPA-projekterne? Kan de oprindelige kontrakter ændres? Hvis ikke, gør det ikke nogen nævneværdig forskel, om der er behov for at udvide affaldssorteringen, eller om der er gennemført lovgivningsmæssige tiltag med henblik på at reducere den mængde affald, der deponeres på lossepladserne; ifølge de tyveårige kontrakter skal det indsamlede affald transporteres til de deponeringsanlæg, der er blevet bygget. Foruden at godkende dette direktiv bør vi derfor også se at komme i gang med at prøve at finde ud af, hvordan de eksisterende kontrakter vil kunne ændres. Jeg vil gerne ønske ordføreren tillykke med hendes fremragende arbejde.
Horst Schnellhardt
(DE) Fru formand! Jeg tror, vi kan lykønske ordføreren. Hun har formået at opnå et tilfredsstillende resultat med Rådet. Jeg vil især gerne fremhæve, at det afvigende hierarki er blevet medtaget.
Men der er også negative punkter, som egentlig er uforståelige og indbragt i dokumentet af Rådet. Det første vedrører de animalske biprodukter. Vi havde vedtaget i udvalget, at animalske biprodukter skulle falde uden for dette rammedirektiv om affald. Det, som Rådet nu har gjort, er at skabe den form for bureaukratisk hindring, som får landbrugerne op på barrikaderne. Det fastslår, at gylle, der forarbejdes til biogas, pludselig er et affaldsprodukt. Ved De, hvad det betyder? Det betyder, at landbrugerne vil skulle indhente tilladelse til at behandle affald og redegøre for de nøjagtige affaldsmængder og -former, der skal behandles, og hvor det skal ske.
I direktivet om animalske biprodukter er det fastlagt præcist, at der gælder undtagelser for gylle. Det ville derfor være lettere for landmanden at sprede gyllen ud på marken nu end at forarbejde den til biogas. Vi skaber med andre ord bureaukratiske hindringer for en metode, som vi egentlig søger at fremme.
Det andet punkt vedrører olieaffald. Ifølge direktivet om olieaffald - der, som De ved, skal ophæves nu - skal olieaffald forarbejdes og genanvendes. Det er store mængder, der bliver behandlet under dette direktiv. Det er naturligvis allerede blevet fastlagt, at olieaffald ikke behøver at blive behandlet, hvis genanvendelse ikke er økonomisk forsvarligt eller teknisk muligt. Nu er det blevet fastlagt, at medlemsstaterne skal afgøre det. Jamen, er vi EU eller er vi igen blevet en samling af medlemsstater? Vi bryder altså helt klart markedet op igen. Det finder jeg meget betænkeligt. Lad mig gå over til spørgsmålet om øget selvforsyning. De lokale myndigheder vil nu afgøre, hvem der har lov til at bortskaffe hvad og hvornår. Lokale myndigheder med ekstra forbrændingskapacitet har naturligvis lagt et stort pres. Men det er den forkerte vej at gå. Det er ikke noget alternativ, og denne udvidelse får markedsøkonomien til at gå helt i stå inden for affaldshåndtering.
Frieda Brepoels
(NL) Fru formand! Jeg tror, det står klart, at dette kompromis er et vigtigt skridt fremad for EU's miljølovgivning. Alligevel er jeg ikke helt tilfreds med kompromiset. Hvorfor ikke? Min egen region, Flandern, samt f.eks. Nederlandene har den bedste affaldspolitik og er rigtig gode til at sortere og genanvende vores affald, så vi finder de foreslåede genanvendelses- og forebyggelsesmål aldeles utilstrækkelige. De giver os ærlig talt ikke noget incitament overhovedet til at gøre det bedre i fremtiden.
Vi bryder os heller ikke rigtig om muligheden for, at forbrændingsanlæg til husholdningsaffald kan betragtes som effektiv udnyttelse på grundlag af energieffektivitetsformlen, og vi tror, at dette i praksis kan komme til at skabe en del forvirring. Ikke desto mindre er jeg sikker på, at det overordnede resultat må betragtes som meget positivt, og derfor vil jeg gerne rette en stor tak til fru Jackson for hendes kæmpe indsats. Vi vil støtte kompromiset.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Fru formand! I dets nuværende form udgør rammedirektivet om affald desværre en trussel mod bestræbelserne på at udbygge anvendelsen af biogas. Jeg er helt enig med hr. Schnellhardt fra PPE-DE-Gruppen i, at det nuværende direktiv er utilstrækkeligt med hensyn til biogasproduktion, ligesom det også er tilfældet med hensyn til anvendelsen af gylle eller kommunalt affald. I dets nuværende form vil affaldsdirektivet desværre bringe bestræbelserne på at udbygge anvendelsen af biogas i fare. Dette giver grund til at sætte spørgsmålstegn ved fru Jacksons betænkning. Definitionen af husdyrgødning anvendt til biogasproduktion som affald er flertydig i affaldsdirektivet. Hvis direktivets anvendelsesområde skulle omfatte dette, ville det blive umuligt at producere biogas af husdyrgødning, på trods af at dette ville rumme store fordele i forhold til energiforvaltning, miljø og klimabeskyttelse. Vi må hurtigst muligt få ryddet op i dette rod og gøre lovgivningen konsekvent igen, og derfor er vi nødt til at vedtage Kommissionens holdning til direktivet med hensyn til biogas.
Adam Gierek
(PL) Fru formand! Tillykke til ordføreren med den realistiske vurdering af det voksende affaldsproblem. De grundlæggende præmisser i lovgivningsforslagene er affaldsforebyggelse og materialegenanvendelse. Energiudnyttelse er nemmere, men bør ikke træde i stedet for den vanskeligere materialegenanvendelse.
Derfor er det nødvendigt at skabe betingelser, som muliggør materialegenanvendelse, og foretage mere præcise juridiske distinktioner, som f.eks. beskriver, hvornår metalskrot ikke er affald, men bliver til et råmateriale. Vi har brug for bedre og billigere teknologier til materialegenanvendelse. Produkterne bør designes på en sådan måde, at materialerne lettere kan genanvendes. Der er behov for selektiv indsamling, og dette skal tilpasses markedet, så både husholdningerne og de potentielle brugere af genbrugsmaterialerne kan opnå fordele ved det.
Uden disse løsninger risikerer vi, at den aktuelle situation i Napoli gentager sig, hvor affaldsforbrænding desværre kan vise sig at være den eneste mulighed.
Stavros Dimas
Fru formand! Jeg vil gerne takke alle talerne i denne debat for deres positive bidrag.
Med udgangspunkt i den tekst, vi er blevet enige om, vil medlemsstaterne nu være nødt til at træffe en række foranstaltninger for at forbedre deres affaldshåndtering. Direktivet fastlægger klare definitioner og affaldshåndteringsprincipper, som jeg er sikker på vil løse de hidtidige fortolkningsproblemer, nedbringe antallet af retssager og være et godt juridisk grundlag for en velfungerende affaldsbehandlingssektor.
Der er tilføjet en række nøgleelementer til den samlede kompromispakke, vi nu foreslår. De vigtigste er de følgende.
For det første er direktivets miljømæssige sigte nu klart og ambitiøst. Miljøbeskyttelsesniveauet er ikke blot opretholdt, men også styrket på visse områder, f.eks. hvad angår farligt affald.
De lovgivende parter er blevet enige om en række grundlæggende definitioner, herunder definitioner af affald, forebyggelse, genanvendelse og nyttiggørelse. Disse definitioner er klare og forståelige. Desuden integrerer direktivet fuldt ud bestemmelserne fra to andre direktiver, så lovgivningen bliver lettere tilgængelig, samtidig med at de høje standarder for miljøbeskyttelse opretholdes.
Der er foretaget en klar distinktion mellem nyttiggørelse og bortskaffelse, og Kommissionen har mulighed for at præcisere denne distinktion yderligere, hvis det skulle blive nødvendigt.
Der er opstillet et klart femtrins "affaldshierarki", som fremmer affaldsforebyggelse og kun tillader bortskaffelse af restaffald som en sidste udvej. Samtidig sikrer hierarkiet det nødvendige spillerum for fleksibilitet, som berettiges af fornuftige fasemæssige overvejelser.
Jeg vil gerne erindre om den vægt, Parlamentet under forhandlingerne har lagt på en styrkelse af de øvre niveauer i "affaldshierarkiet" ved at indføre genanvendelsesmålene. Hvis disse mål ikke er nået i 2020, kan Kommissionen stævne medlemsstaterne for manglende overholdelse af direktivets krav. Endvidere indføres der med den nuværende formulering en mere regelmæssig og grundig overvågning af de foranstaltninger, medlemsstaterne træffer for at nå de obligatoriske mål, inden tidsfristen i 2020, frem for at man blot kontrollerer den faktiske grad af overholdelse i 2020, når affaldshåndteringssystemerne allerede er etableret. En sådan tidlig håndhævelsesproces kan medvirke til, at vi undgår ubehagelige overraskelser i 2020.
Sidst, men ikke mindst indfører direktivet en helt ny dimension af affaldsforebyggelse, som Kommissionen er opsat på at arbejde videre med, så snart den er vedtaget og indarbejdet i lovgivningen. Medlemsstaterne vil nu skulle etablere hver deres nationale affaldshåndteringsplaner og -netværk, og disse skal afspejle de principper og nye forpligtelser, som opstilles i det reviderede direktiv.
Artikel 14 i rammedirektivet om affald rummer ingen bestemmelser om, hvorvidt oprettelsen og driften af sådanne netværk bør forestås af private aktører eller offentlige myndigheder, ej heller blander den sig på nogen som helst måde i spørgsmålet om ejerskabet - altså i, hvorvidt affaldshåndteringsaktiviteterne og den relaterede infrastruktur skal ejes af det offentlige eller af private virksomheder. Arbejdsfordelingen mellem det offentlige og den private sektor er et internt anliggende, som kun medlemsstaterne selv kan træffe beslutning om. Hvis der allerede eksisterer et tilstrækkeligt netværk af bortskaffelses- og nyttiggørelsesoperationer - det være sig privat, offentligt eller i en blandingsform - så er det ikke nødvendigt med yderligere foranstaltninger med henblik på at etablere det.
Angående bekymringerne over fraværet af et genanvendelsesmål for produktions- og industriaffald vil mine embedsfolk gøre det til deres førsteprioritet at se på mulighederne for at fastsætte et sådant mål i forbindelse med revisionen i 2014, som planlægges i artikel 8a (punkt 4).
Angående spørgsmålet om at fodre dyr med animalske biprodukter som f.eks. køkken- og madaffald, så er dette reguleret i forordningen om animalske biprodukter, som p.t. er under revision. Spørgsmålet bør behandles i denne forordning, da rammedirektivet om affald ikke er det rigtige sted at regulere brugen af køkken- og madaffald.
Med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt kravene til biprodukter og kriterierne for affaldsfasens ophør skal være opfyldt i EU før overførsel til tredjelande, bekræfter Kommissionen, at dette er tilfældet.
Angående spørgsmålet om, hvorvidt husdyrgødning bør udelukkes fra anvendelsesområdet for rammedirektivet om affald, så betragtes husdyrgødning ikke som affald, når den bruges som gødning. Men når den er bestemt for videre behandling eller bortskaffelsesoperationer - f.eks. forbrænding, produktion af biogas eller kompost eller deponering - så betragtes den som affald. At udelukke husdyrgødning fra affaldslovgivningens anvendelsesområde ville skabe et alvorligt hul i miljøbeskyttelsen, eftersom der ikke ville være nogen juridiske instrumenter til at kontrollere spørgsmål som udledning til luft og vand, krav vedrørende deponering, støj, lugtgener osv.
Endelig vil jeg gerne sige, at EU bør fremme produktion af biogas og kompostering af affald. Men biogas- og komposteringsanlæg er ikke miljøneutrale. De foretager også udledninger til luft og vand og kan være til gene f.eks. på grund af lugt eller støj. At udelukke husdyrgødning bestemt for biogasproduktion eller komposteringsanlæg fra anvendelsesområdet for rammedirektivet om affald ville resultere i, at sådanne anlæg også blev udelukket fra IPPC-direktivets anvendelsesområde.
Til sidst vil jeg gerne endnu en gang lykønske fru Jackson og takke hende for et fremragende stykke arbejde. Kommissionen er meget tilfreds med forhandlingsresultatet og kan acceptere alle ændringsforslagene i kompromiset.
Caroline Jackson
Fru formand! Lad mig blot ganske kort takke alle de kolleger, som har deltaget i debatten. Der er kun én, hvis indlæg jeg gerne vil have lov at svare på, og det er hr. Davies - herefter kaldet Chris Newsnight Davies efter det program, han ynder at optræde i - som sagde, at jeg gav for hurtigt op over for Rådet. Jeg håber, at parlamentsmedlemmerne vil støtte mig, når jeg siger, at jeg ikke gav for let op, og at jeg aldrig har givet let op over for noget som helst. Som fru Laperrouze vil kunne bevidne i forbindelse med vandsagen, bliver Rådet sværere og sværere at forhandle med. Efterhånden som recessionen begynder at kunne mærkes, er det ved at gå op for Rådet, at denne lovgivning kommer til at koste penge, og de bliver utilbøjelige til at acceptere Parlamentets ændringsforslag.
I morgen formiddag har vi et valg. Vi kan sige ja til den pakke med ændringsforslag, vi har foran os, og jeg håber meget, at det bliver det, der sker. Vi kan stemme nogle store ændringsforslag igennem - f.eks. om biprodukter - hvilket vil betyde, at pakken falder, og vi skal i gang med en ny forligsproces. Det kunne vel nok være sjovt! Eller vi kan måske blive enige om et eller andet mindre betydningsfuldt ændringsforslag eller om et ændringsforslag, som i hvert fald af forslagsstillerne betegnes som mindre betydningsfuldt - f.eks. ændringsforslag 88, som jeg afventer Kommissionens holdning til. Måske kommer det på plads i løbet af natten.
Jeg tror, det er yderst tvivlsomt, om Rådet vil acceptere flere ændringsforslag, uanset hvor små de måtte være, så jeg går ind for pakken, som den er, uden flere ændringer. Pakken må trods alt have en vis virkningskraft, for hvorfor skulle Rådet ellers kæmpe så hårdt om den? Det er ikke nogen meningsløs pakke, sådan som De Grønne prøver at fremstille det; det er en pakke med bid.
Lad mig til slut takke skyggeordførerne - "Caroline Jackson and the Shadows", det lyder som et band fra 1960'erne - for deres samarbejde, uden at jeg af den grund ønsker at se dem igen og igen og igen til nye forligsforhandlinger. Jeg synes, vi bør prøve at få lukket denne sag i morgen formiddag.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen tirsdag den 17. juni.
Richard Seeber  
skriftlig. - (DE) Med det nye rammedirektiv om affald har Parlamentet nu opnået tilslutning til at etablere høje og bindende genanvendelseskvoter. Der var virkelig et presserende behov for disse, og jeg ser fortrøstningsfuldt frem til en fremtid, hvor affaldssortering og genanvendelse vil blive praktiseret i stadigt stigende omfang i hele Europa. Jeg tror, at genanvendelse af 50 % af vores husholdningsaffald og 70 % af vores bygnings- og nedrivningsaffald senest i 2020 er nogle rigtig gode mål, som baner vejen for et velfungerende miljø- og klimavenligt affaldshåndteringssystem i hele Europa. Netop fordi østrigerne allerede er eksemplariske til at sortere og genanvende deres affald, er jeg meget glad for at høre, at alle de andre medlemsstater nu vil deltage i disse aktiviteter og derved bringe os endnu et skridt nærmere en effektiv beskyttelse af miljøet. Vi bør ikke glemme, at affaldsprodukter også er råmaterialer, og at en mere effektiv udnyttelse af disse materialer også kan være med til at modvirke klimaforandringer.
Nu må vi afvente, at Kommissionen udarbejder sine specifikke forslag til, hvordan vi kan sikre, at økonomisk vækst ikke bliver ensbetydende med stigende affaldsmængder.
