
Formanden.
   - Kære kolleger, her til morgen må jeg desværre meddele, at der i Madrid midt i myldretrafikken tidligere i dag blev sprængt mindst fem bomber på tre togstationer, hvor den værste af disse ulykker fandt sted på et tog på vej ind på Atocha-stationen. Mange mennesker er blevet myrdet, og endnu flere er såret. Hver gang der er nyt, stiger tabslisten. Hvad angår konsekvenserne, er dette den værste terrorhandling i Spaniens historie og måske den værste terrorhandling i mands minde i et EU-land. Det er et skandaløst, uberettiget og fordømmeligt angreb på den spanske befolkning og det spanske demokrati. 
På vegne af Parlamentet vil jeg gerne give udtryk for vores dybfølte, oprigtige medfølelse med og kondolence over for de familier, der har lidt tab og skade, deres venner og, gennem Hans Majestæt Kongen af Spanien, det spanske folk og myndighederne i Madrid, der i talende stund har oprettet felthospitaler på togstationen og på gaderne. 
Der skal være parlamentsvalg i Spanien på søndag. Det, der skete i dag, er en krigserklæring mod demokratiet. Lad søndag vise, at det spanske demokrati er stærkt; lad søndag vise, at det spanske demokrati er fast besluttet på at overvinde terrorisme med alle de midler, der er til rådighed i den proces. 
I Madrid i januar talte jeg til den første internationale konference for terrorofre nogensinde. Jeg gentager i dag, hvad jeg sagde der: I forbindelse med vores politiske pligt over for det spanske folk og for folk i EU er det vores faste beslutning, at der ikke skal være et sikkert område for terrorisme og terrorister i EU.

Europa-Parlamentet vil jeg gerne give udtryk for vores håndfaste forpligtelse over for demokratiet og menneskerettighederne. Ikke flere bomber. Ikke flere døde. Sammen kan vi få bugt med terroristerne. 

Jeg har bedt Parlamentets tjenestegrene om at sætte det spanske og det europæiske flag på halv stang for at tilkendegive vores ærbødighed. Jeg opfordrer Dem til på Deres egen måde at vise solidaritet ved at iagttage et minuts stilhed. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0058/2004) af Gillig for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og af Rådets forordning (EØF) nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 (KOM(2003) 468 - C5-0368/2003 - 2003/0184(COD)).
Jeg overlader ordet til hr. Solbes Mira på vegne af Kommissionen.
Hr. kommissær, tillad mig på grund af Deres nationalitet at udtrykke min dybeste medfølelse med Dem.
Solbes Mira,
    Fru formand, mange tak. Vi er desværre nødt til at vende tilbage til vores arbejde nu, men jeg vil gerne sige, at jeg er helt enig i det, hr. Cox netop har sagt.
Fru formand, formålet med Kommissionens forslag i dag er at ajourføre forordning (EØF) nr. 1408/71 og forordning (EØF) nr. 574/72 for at tage højde for udviklingen af de nationale lovgivninger, for at afklare den juridiske situation i forbindelse med nogle af forordningernes artikler samt at tage hensyn til Domstolens nylige retspraksis.
Det foreliggende forslag, hvis kriterier bakkes op af Rådet, indeholder en ny liste over ikke-bidragspligtige ydelser, der er genstand for en særlig koordinering. Denne koordinering, der bygger på bopælsprincippet, blev stadfæstet af Domstolen i -sagen. Domstolen fastslog på den ene side i sin dom, at ydelserne ikke kunne eksporteres, og på den anden side den nye bopælsstats forpligtelse til at yde de i staten eksisterende ydelser.
I lyset af denne retspraksis var det helt nødvendigt at gennemgå listen i bilag IIa endnu en gang for at kontrollere, om alle ydelserne er af særlig og ikke-bidragspligtig karakter. Ved særlige ydelser forstås ydelser, som ligger halvvejs mellem særlig sikring og socialforsorg, og de skal først og fremmest i deres egenskab af tillægsydelser sikre en social sikringsydelse, en eksistensminimumsindtægt, der fastsættes i forhold til bopælsstatens samfundsøkonomiske forhold, eller ydelser, der har til formål at sikre handicappede en særlig beskyttelse.
Gennemgangen af bilag IIa har gjort det klart, at mange af de ydelser, der står på listen i dag, ikke bør bevares. Det drejer sig om ydelser, der til trods for, at de er beregnet til handicappede, har som hovedformål at afbøde disse personers afhængighed og forbedre deres helbred og levevilkår, for så vidt angår personer med særlige plejebehov.
Hvad er Kommissionens holdning til ændringsforslagene? For det første vil jeg gerne lykønske fru Gillig med hendes fremragende betænkning om et så følsomt og teknisk vanskeligt spørgsmål. Kommissionen kan acceptere Parlamentets ændringsforslag 1-3, da de deri anførte ydelser lever op til de tidligere nævnte kriterier.
Kommissionen kan dog ikke acceptere ændringsforslag 4-8, som har til formål at udelukke to hollandske ydelser fra bilag IIa, nærmere bestemt hjælp ved uarbejdsdygtighed til handicappede unge og tillægsydelser eller mindsteløn for modtagere af sociale ydelser. Kommissionen medtager disse to forslag i sit forslag, og det første står allerede i det nuværende bilag IIa, for en nærmere gennemgang af detaljerne har vist, at det drejer sig om særlige ikke-bidragspligtige ydelser.
Kommissionen kan heller ikke acceptere ændringsforslag 9-12, som ikke ønsker at udelukke, men derimod at medtage fire ydelser på bilag IIa, der er omhandlet i svensk lovgivning, da det drejer sig om familieydelser, som hermed kan eksporteres. I henhold til forordningens definition er familieydelser f.eks. ydelser, der skal kompensere for de familiære byrder, og denne definition blev fortolket meget bredt af Domstolen i de forenede sager og. 
I forbindelse med ændringsforslag 4-12, som Kommissionen ikke kan acceptere, understreger Kommissionen betydningen af at behandle alle disse ydelser, såvel dem, der kan optages på bilag IIa, som dem, der ikke kan, ens, for så vidt angår analysen af, hvorvidt de er af særlig og ikke-bidragspligtig karakter.
Kommissionen har fulgt dette synspunkt i forhandlingerne af bilaget med kandidatlandene, og vi synes, at det bør fastholdes over for medlemsstaterne.
Hvis vi derfor fjernede de hollandske ydelser fra bilag IIa og medtog de svenske, ville det sætte den balance, som Kommissionen har foreslået i forbindelse med bilaget, over styr.
Af de anførte årsager kan Kommissionen derfor som allerede anført godkende ændringsforslag 1-3, men ikke de øvrige. 
Gillig (PSE ),
   Fru formand, tillad mig som indledning til mit indlæg også at udtrykke min største medfølelse med Dem i betragtning af, hvad der sker i Deres hjemland, hr. kommissær.
Mine kære kolleger, denne betænkning, som omhandler ajourføringen af forordning 1408/71 og den forordning, som fastlægger regler til gennemførelse heraf, er således nu til behandling i Europa-Parlamentet. De ændringer, vi er blevet foreslået - som det netop er understreget - har til hensigt på den ene side at integrere den udvikling, der er sket i de forskellige sociale sikringsordninger, og på den anden side at integrere EF-Domstolens afgørelser, når denne har haft lejlighed til at udtale sig om disse emner.
Det skal bemærkes, at spørgsmålet om ajourføringen eller den generelle modernisering af forordningen nu er til forhandling, men også, at Europa-Parlamentet utallige gange har anmodet om at få foretaget et generelt eftersyn af forordningerne til koordinering af de sociale sikringsordninger. Det forslag, vi skal drøfte i dag, sigter hovedsageligt mod at opdatere listen over såkaldt ikke-eksportable ydelser, som er opført i bilag IIa i omtalte forordning.
Domstolens afgørelser har gjort det muligt at fastslå to hovedprincipper, som disse ydelser skulle opfylde for at blive betragtet som ikke-eksportable og således afvige fra det overordnede princip om, at sociale ydelser skal være eksportable, nemlig deres særlige karakter i den pågældende stat, det faktum, at modtageren ikke bidrager til dem - eller sagt på en anden måde det faktum, at de ydes takket være og på grundlag af den pågældende stats generelle skattesystem - og endelig som et yderligere element det faktum, at beløbet afhænger af den mindsteindtægt, som er nødvendig for at leve under de økonomiske forhold i det land, som yder dem.
Konkret kan man tale om ikke-eksportable ydelser i tilfælde af visse ekstraydelser, som udbetales til ældre mennesker eller som transportgodtgørelse, eller hvis det drejer sig om ydelser i forbindelse med invaliditet. Vi skal bemærke, at alle disse ydelser generelt set, når de ikke er eksportable, findes i en tilsvarende udgave i de andre medlemsstater og således vil kunne oppebæres her.
Hvad er betydningen af denne ajourføring? Vi mener, at det forslag, vi er blevet stillet, er meget positivt. Faktisk giver det for det første mulighed for effektivt at begrænse undtagelserne fra det overordnede princip om eksportabilitet med en streng gennemførelse af "særlige" og "ikke-bidragspligtige" kriterier. Når man gør sig fri af undtagelsesordninger, er betingelserne altid mere favorable for alle implicerede.
For det andet sætter dette forslag en stopper for de varierende fortolkninger i de forskellige statsforvaltninger og sikrer således retssikkerheden for de lønmodtagere, som er nødt til at flytte inden for EU. Det skaber gennemsigtighed og større klarhed på et område, som vi ved, er overordentligt kompliceret, eftersom det dels befinder sig på grænsen til, hvad der forekommer at være sociale sikringsordninger i strengeste forstand, og dels socialt arbejde, som er et ikke-obligatorisk element, landene har etableret. Det er på det niveau, at drøftelsen skal foregå, og at alle fortolkninger er mulige.
For det tredje skal forslaget kunne vedtages uden forsinkelse for at undgå nye tvister på et område, som er meget følsomt for EU's borgere. Vi ved, at spørgsmålet på et samfundsmæssigt plan indimellem distancerer borgerne fra et EU, som i deres øjne ikke er i stand til at harmonisere de forskellige befolkningers forhold. Endelig er det et element, som letter og fremmer de ventede forbedringer i den nuværende overordnede revision af forordning 1408/71.
Vi skal imidlertid fremføre et forbehold vedrørende specifikke forhold i et af medlemslandene, hvor man har valgt ikke at afskaffe en ydelse, men at genindføre en ydelse i kategorien ikke-eksportable ydelser, selv om den tidligere kunne eksporteres. Denne situation bør efter vores mening give anledning til en nærmere undersøgelse af de pågældende borgere. Det drejer sig tilsyneladende om et fåtal, men alene det, at nogle risikerer at lide tab, ville efter vores mening kræve, at man overvejer en overgangsperiode og en række bilaterale forhandlinger, når tilfældene opstår.
Af den grund, fru formand, er jeg nødsaget til om et øjeblik ved afstemningen at stille et mundtligt ændringsforslag i form af en supplerende betragtning for at bevæge mig i retning af de ændringsforslag, som mine kolleger foreslår, og som Kommissionen fortæller os, at den ikke kan følge. Det var også den holdning, der blev vedtaget i Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender. Det mundtlige ændringsforslag burde give os mulighed for at komme videre. Jeg vil slutte af med, fru formand, at henvise til, at vi i et sådant tilfælde har at gøre med nogle skrøbelige balancer, som er knyttet til den procedure, der anvendes. Det er den åbne koordinationsmetode, som er skrøbelig. Vi skal absolut holde fast ved de fremskridt, den skaber, når den skaber fremskridt som i dette tilfælde. Derfor håber jeg, at betænkningen bliver vedtaget.
Smet (PPE-DE ).
   - Fru formand, jeg vil allerførst på vegne af Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater udtrykke min medfølelse med det spanske folk og den spanske regering. Terrorbekæmpelse er en meget vanskelig affære.
I dag drøfter vi et forslag, der er et fast punkt på dagsordenen hvert år, og som berører alle medlemsstater, for hvert år skal der skelnes klart imellem sociale rettigheder, der kan og ikke kan eksporteres. De, der kan eksporteres, vedrører bidrag til social sikring og præmier. Det har altid været Europas ønske, at social sikring skulle kunne eksporteres, hvad angår de kontorer, hvor bidrag og præmier kan betales. Hvad angår sociale rettigheder, der ikke kan eksporteres, forsøger vi løbende at forbedre definitionen. Selv nu, i Kommissionens rapport om forslaget til en forordning, er der gjort forsøg på at præcisere definitionen af rettigheder, der ikke kan eksporteres, yderligere. Det skal gøres hvert år, fordi medlemsstaterne ajourfører deres regler hvert år, og der hele tiden sker nye udviklinger på markedet. Det er derfor, at det er nødvendigt at behandle spørgsmålet om, hvorvidt rettighederne kan eksporteres, hver gang.
Kommissionen har skrevet i sin rapport: "Den vigtigste egenskab ved en "særlig ikke-bidragspligtig ydelse" er pr. definition, at den skal være af "særlig" karakter, og det gælder, uanset hvilken sikringsgren den pågældende ydelse hører under. De "særlige" ydelser befinder sig midt imellem de "klassiske" socialsikringsydelser og social forsorg og har lighedspunkter med social forsorg "i det omfang, trang er et væsentligt kriterium for deres anvendelse"."
I betragtning af det, der er anført i bilagene, mener jeg bestemt, at trang er et væsentligt kriterium for deres anvendelse. På det grundlag er min gruppe af den opfattelse, at den sociale lovgivning skal tilpasses i lande, hvor rettigheder, der i henhold til EU ikke kan eksporteres, alligevel bliver eksporteret. I den forbindelse kræves der, som fru Gillig allerede har nævnt, en overgangsperiode, hvor der findes en løsning med de lande, hvortil den sociale lovgivning eksporteres.
Nederlandene har formuleret en klar anmodning og stillet en række ændringsforslag. I andre lande, herunder Belgien, adskiller situationen sig sandsynligvis ikke meget fra situationen i Nederlandene. Jeg mener derfor, at fru Gilligs mundtlige ændringsforslag, som harmonerer med nogle af mine gruppemedlemmers holdning, skal støttes. Vi er rede til at acceptere fru Gilligs tekst og efterkomme den anmodning, som kommissæren fremkom med for et øjeblik siden. På den måde har vi en aftale i Parlamentet.
Weiler (PSE ).
   - Fru formand, kære kolleger, kære kommissær, det er trist, at vi efter vores mindestund skal tale om en lovgivning, som egentlig er egnet til at bringe borgerne i Europa sammen, at give dem rettigheder, som gælder overalt i Europa, og give dem muligheder for at se Europa som et erhvervsmæssigt perspektiv, som et arbejdsmarked.
Denne lovgivning har eksisteret i mere end 30 år, og som de tidligere talere sagde, reformerer vi den hvert år for at medtage aktuelle ændringer fra den nationale lovgivning, men også for at tage højde for EF-Domstolens aktuelle retspraksis. Jeg mener, at Kommissionens forslag og netop også kommissær Solbes' idéer til ændringsforslagene er fornuftige. Jeg beklager, at PPE-DE-Gruppen nu vil bruge denne betænkning til at foretage ændringer, som i og for sig er planlagt i den store reform og ikke her.
Det er faktisk nok lidt forvirrende, at vi også taler om reformen af forordning nr. 1408 i dag, for vi har i de sidste måneder, i de sidste uger, på det sidste udvalgsmøde talt udførligt om den store reform, som står for døren, den store reform, som er blevet udarbejdet parallelt hermed, og hvor vi også er kommet frem til afgørende forbedringer for borgerne i Europa, og som i praksis snart bliver afsluttet. Der er imidlertid en lille begrænsning: Den store reform vil først træde i kraft i 2007, derfor er det nødvendigt at foretage aktuelle tilpasninger.
Jeg takker ordføreren på vegne af min gruppe. Fru Gillig har fremlagt en seriøs og ansvarsfuld betænkning, for hun kunne naturligvis også have givet efter for fristelsen til at stille mange smukke ændringsforslag, som vi i sidste ende ikke kunne have gennemført, hverken sammen med Kommissionen eller Rådet. Derfor er denne betænkning også ansvarsbevidst.
Der er naturligvis stadig et problem, som især mine to kolleger fra Nederlandene og Belgien nok vil tale om, nemlig situationen for grænsependlere, som faktisk vil skabe store problemer i alle medlemsstater og sandsynligvis også fremover efter udvidelsen. Men vi har fundet en balance, således at vi på den ene side gør det muligt for borgerne at få del i en stats sociale ydelser, men på den anden side ikke overbebyrder de nationale staters sociale sikringssystemer. Det er en afbalanceret betænkning, en realistisk betænkning, og vi bør - kære kolleger fra PPE-DE-Gruppen - ikke overlæsse den med ændringsforslag, som egentlig ikke giver nogen mening i dag. 
Boogerd-Quaak (ELDR ).
   - Fru formand, jeg vil også udtrykke min medfølelse med Spanien. Det er svært efter sådan en begivenhed at vende tilbage til hverdagen, men det er vi nødt til.
Jeg har lyttet til en række medlemmer her, som mener, at forslaget er en forbedring af den aktuelle situation. Der er ingen tvivl om, at dette er et meget komplekst spørgsmål. Jeg har også lyttet opmærksomt til hr. Solbes, som navnlig forudså en forbedring for mennesker, der er handicappede eller delvist handicappede. Jeg er enig med fru Smet i, at der i mere end en stat vil opstå problemer, der skal løses. Jeg kender ikke situationen i alle landene, hr. kommissær, men for Nederlandenes vedkommende kan jeg fortælle Dem, at situationen bliver værre for mennesker, der ikke kan være på arbejdsmarkedet, mennesker, der sandsynligvis aldrig har været på det og aldrig vil komme det igen. I deres tilfælde er det rigtigt, at de ikke har ret til bidragsbaserede ydelser, men denne rettighed burde efter min mening alligevel kunne eksporteres.
Til de medlemmer af Parlamentet, der mener, at diskussionen kun bør dreje sig om bidragspligtige versus ikke-bidragspligtige rettigheder, vil jeg sige, at der også er noget, der hedder social retfærdighed. Jeg ser ingen grund til, at boligudgifter skal kunne eksporteres til et andet land, for de er forbundet med opholdets varighed. Denne særlige sag vedrører imidlertid mennesker, herunder mennesker i Nederlandene, som sandsynligvis ikke kommer på arbejdsmarkedet igen. Jeg vil anmode Dem om at overveje nøje, om der ikke burde gælde andre regler her. Vi falder i svime over den frie bevægelighed for personer, samtidig med at 1.300 mennesker fra Nederlandene lever andre steder i Europa og vil miste den ydelse, de modtager for øjeblikket. Derfor vil jeg undersøge, hvilke præmier eller forslag jeg skal støtte for at redde mest muligt, men jeg håber, at De tillader, at jeg anmoder medlemmerne og Kommissionen om at overveje dette meget nøje.
Hr. kommissær, jeg er meget bekymret over den fremtid, der venter forordning nr. 1408/71. Kan der oprettes et udvalg til at undersøge begrænsningerne indgående? Sagen er, at der som følge af udvidelsen over hele Europa forventes voldsomme debatter om eksport af social sikring. Jeg vil opfordre Dem til at oprette et udvalg, der følger alle problemerne, søger løsninger og også for alvor hører medlemsstaterne for på en eller anden måde at sætte en stopper for uretfærdigheder af denne art. Jeg påstår ikke, at dette er svaret på alle vores problemer, men jeg mener, at den fravigelse, som Nederlandene har anmodet om, rammer de svageste og mindst beskyttede. Den pågældende ydelse vil blive eksporteret til tredjelande, men i henhold til forordning nr. 1408/71 vil den ikke længere blive eksporteret inden for Europa, og det er helt urimeligt.
Lambert (Verts/ALE ).
   - Fru formand, jeg vil også gerne slutte mig til de kondolencer, der allerede er givet udtryk for her i Parlamentet efter de ubeskrivelige hændelser i Spanien her til morgen. 
For at gå videre til mødets dagsorden vil jeg gerne varmt takke ordføreren for hendes arbejde på betænkningen og tiltagene til at finde en generel løsning på noget, som kan være et generelt problem, hvilket trods alt er en del af formålet med forordningen. Derfor er vi klar til at støtte hendes mundtlige ændringsforslag ved denne lejlighed. 
Et af problemerne med forordningen er, at EF-Domstolen gennem årene har lavet ændringer på grund af den manglende klarhed i den nuværende forordning og især den skiftende tendens i de sociale sikringssystemer i medlemsstaterne.
Noget af det vigtigste ved denne ajourføring, der forenkler og moderniserer forordningen samlet set - som vi allerede fik på plads ved førstebehandlingen - er rækken af definitioner i forbindelse med ikke-bidragspligtige sociale kontantydelser. Når den er vedtaget, vil den være en klar referenceramme for, hvad der gælder og ikke gælder. Tidligere har dette i højere grad været overlagt til medlemsstaterne, og der har ikke været klare kriterier, som folk kan forstå. Det betyder, at for visse medlemsstater vil visse ting kunne eksporteres. Derfor vil det være til fordel for visse mennesker. 
Jeg sympatiserer med de hollandske kolleger i den særlige situation, og som nævnt vil det mundtlige ændringsforslag stillet af fru Gillig delvis tage højde herfor.
Et af argumenterne i denne forhandling er spørgsmålet om ligestilling af ind- og udlændinge. Det er ikke en del af denne forhandling. Vi har brug for klare kriterier, og derfor støtter vi ordføreren.
Hermange (PPE-DE ).
   - Fru formand, jeg vil også gerne på vegne af de franske parlamentsmedlemmer overbringe vores kondolencer til den spanske regering, til vores parlamentsmedlemskolleger og til Dem selv, hr. kommissær.
Jeg kommer nu til det forslag, vi er blevet stillet. Tillad mig først at lykønske ordføreren, der på et vanskeligt område har haft held til at udforme et afbalanceret forslag, som i mine øjne er tilfredsstillende for arbejdstagerne, for de selvstændige erhvervsdrivende og for deres familiemedlemmer.
Forslaget giver mulighed for en yderst positiv ajourføring af det nuværende system og sætter en stopper - som ordføreren sagde - for de varierende fortolkninger på nationalt niveau, samtidig med at det sikrer en bedre bevægelighed for vores medborgere. Desuden støtter det sig til Domstolens afgørelser, som definerer visse ydelser som ikke-eksportable. Disse har tre karakteristiske egenskaber, nemlig deres særlige natur, deres ikke-bidragspligtige karakter og det faktum, at de afhænger af det enkelte lands lønniveau.
Jeg forstår vores nederlandske kollegers holdning til en række ydelser. Men vi må forstå, at der i en ordning med sociale ydelser på den ene side er de såkaldt lovpligtige ydelser i forbindelse med pension og sygdom og på den anden side en anden type ydelser af såkaldt ikke-bidragspligtig karakter, som i Frankrig kaldes fakultative ydelser. Alle lande har den slags ydelser.
Da jeg i Frankrig var ansvarlig for det sociale område, indførte jeg en ydelse, som hed børnepasningsydelse. For familier, som pludselig stod med et handicappet barn, skabte vi i Paris en ydelse på omkring 500 euro om måneden i 12 måneder. Denne ydelse er i dag ikke-bidragspligtig og opfylder ikke kriterierne for eksportabilitet, hvilket betyder, at denne familie med et handicappet barn, hvis den i morgen rejser til Belgien eller Spanien, hvor den ikke nyder godt af en ydelse af samme type, vil blive alvorligt ramt heraf.
Det er grunden til, at vi skal støtte fru Gilligs betænkning. Vi skal også finde nogle bilaterale løsninger i en række tilfælde, som ikke kun angår vores nederlandske venner, for sagen angår ikke blot den fri bevægelighed og således en bedre forståelse, men også den sociale retfærdighed. Derfor skal vi støtte ordførerens ændringsforslag og, hr. kommissær, vi får også brug for Deres støtte. Som De nok forstår, er det for vores medborgere den sociale retfærdighed, som står på spil i dag.
Van Lancker (PSE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, jeg tilslutter mig sympatitilkendegivelserne over for den spanske befolkning og navnlig over for ofrenes pårørende. Jeg mener ikke, at Parlamentet kan fordømme den slags voldshandlinger nok.
Dette års årlige ajourføring af koordineringsforordningen er lidt usædvanlig, for vi diskuterer ikke bare tekniske ændringer, vi forsøger også at skabe en sammenhængende holdning til ydelser, der ikke kan eksporteres. Jeg er helt enig med fru Hermange, som siger, at Domstolen altid har understreget, at undtagelserne fra princippet om ydelser, der ikke kan eksporteres, skal fortolkes nøje. Disse vedrører med andre ord i langt højere grad sociale sikringsforanstaltninger, som udbetales til alle borgere i området. Kommissionen går også ind for en nøje fortolkning, og det er grunden til, at jeg støtter det aktuelle forslag i bilag IIa.
Jeg vil imidlertid fremkomme med to vigtige bemærkninger. For det første er det nødvendigt, at der inden længe indgås en samlet aftale om modernisering af koordineringsforordningen, herunder en aftale om ydelser, der ikke kan eksporteres. Jeg har allerede hørt, at Rådet gør alvorlige forsøg på at udvide listen over ydelser, der ikke kan eksporteres, væsentligt og dermed underminere koordineringsforordningen. Med vedtagelsen af disse bilag i dag må vi sende Rådet et signal om, at Parlamentet ikke vil acceptere dette.
For det andet er det interessant med et logisk opbygget system, men vi må også være klar over, at ændringerne berører rigtige mennesker. Hvis de vedrører lovgivning, som er fastsat for at garantere mennesker en mindsteindkomst, må vi virkelig overveje meget grundigt, hvilken virkning ændringerne har på et lands borgere, og navnlig hvis der ikke findes nogen tilsvarende lovgivning i andre lande. Derfor mener jeg, hr. kommissær, at det er rystende at måtte konstatere, at en sådan undersøgelse heller ikke er blevet udført denne gang. Parlamentet har i årevis anmodet om, at marginaleffekten blev undersøgt, og det, der sker nu, viser, hvor rimelig den anmodning er. Hvis den nederlandske lov om tillægsydelse, som efter min opfattelse med god grund var opført på listen, bliver tilføjet, vil næsten 200 belgiske grænsearbejdere miste deres tillægsydelse. Nogle af dem vil blive kompenseret på grundlag af den belgiske lov om social sikring, men andre vil miste en del af deres indkomst, og det er derfor, hr. kommissær, at jeg opfordrer Dem til at iværksætte en tilbundsgående undersøgelse af virkningerne på de berørte, om nødvendigt gennem EURES-netværket.
Desuden er det nødvendigt, at de ansvarlige medlemsstater, i dette tilfælde Belgien og Nederlandene, bliver enige om overgangsperioder og kompensationsforanstaltninger, sandsynligvis gennem en bilateral aftale. Det ændringsforslag, der er blevet stillet på plenarmødet i dag, skal støttes, koste hvad det vil. Sammen med mine belgiske og nederlandske kolleger her i Parlamentet agter jeg at skrive til de ansvarlige ministre for at finde en løsning for de mennesker, der risikerer at miste en del af deres indkomst og dermed komme under fattigdomsgrænsen.
Schmidt, Olle (ELDR ).
   - Fru formand, hr. kommissær, jeg vil gerne udtrykke min deltagelse med Deres land og Deres folk i denne svære stund.
Den 1. maj 2004 er tiden inde. Det er nu, det nye Europa skal opbygges, men desværre begynder vores fejring med, at alle medlemslande rejser nye murer mod dem, som kommer fra de nye medlemslande til de 15 nuværende lande. Det er umådeligt dystert. Jeg mener, at det kan undgås. Jeg er altså ikke enig i kommissærens opfattelse.
Forudsætningerne er så forskellige i vores lande. Så længe vi ikke har et fælles velfærdssystem, en fælles finansiering og et fælles skattesystem, er det rimeligt, at vi i det nye store EU tager hensyn til forskellige nationale synspunkter. Det vil på ingen måde påvirke arbejdstagernes frie bevægelighed, tværtimod. Det vigtige er, at vi gennem disse ændringer mindsker behovet for overgangsregler. Det er ikke diskriminerende mod nogen. Det er ens for polakker, tyskere og danskere.
De to mest generøse tilskud i Sverige, forældrepenge og børnebidrag, tilfalder alle, som får børn i Sverige. De er ikke forbundet med erhvervsarbejde, men er skattefinansierede. De fleste andre lande har allerede garderet sig og udbetalt mange tilskud blandt undtagelserne i bilagene. Jeg anmoder derfor om Parlamentets fulde støtte til ændringsforslag 9-12. 
Oomen-Ruijten (PPE-DE ).
   - Fru formand, min kollega fru Boogerd-Quaak og jeg har stået alene i Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender, og det glæder mig at konstatere, at en række kolleger i hvert fald har set lyset i dag. I dag tilpasser vi koordineringsforordningen om social sikring, hvilket vi gør næsten hvert år, fordi der næsten hvert år sker ændringer i medlemsstaterne. Vi tilpasser den også for at tage Domstolens afgørelser behørigt i betragtning.
Resultatet er ikke nødvendigvis en stor gave til de mennesker, som forordningen omfatter. Noget, som jeg sammen med andre medlemmer af Parlamentet har protesteret imod, er, at Nederlandene til denne liste over rettigheder, der ikke kan eksporteres, har tilføjet en ydelse beregnet på familier med en enkelt indkomst, som skal forhindre, at de kommer under det sociale minimum, nemlig en ydelse på 200 euro om måneden. Hvis denne ydelse opføres på listen, vil den blive ophævet omgående. Så sparer Nederlandene de penge. Det betyder ikke blot, at 2 danskere, 193 belgiere, 395 spaniere, 94 italienere og 55 franskmænd mister den ydelse, det betyder også, at opførelsen på listen efter min opfattelse ikke er acceptabel, for den skaber forskelsbehandling mellem mennesker i EU, som ikke længere modtager ydelsen, og mennesker uden for EU, som modtager den.
Det er rigtigt, at jeg fører valgkampagne som kandidat til valget til Europa-Parlamentet, men bortset fra det mener jeg ganske enkelt ikke, at et medlem af Europa-Parlamentet kan forsvare, at en europæisk borger behandles dårligere end tredjelandsstatsborgere. Jeg kan endda give Dem flere oplysninger: Vi eksporterer 1.061 ydelser til Marokko og et samlet antal på 1.300 inden for Europa. Vi eksporterer til Bosnien, Indonesien, Den Tjekkiske Republik, USA, Israel og andre lande. Det er denne uretfærdige behandling, der har fået mig til i mit ændringsforslag at inddrage en række ting, som jeg også har hørt mine kolleger nævne i diskussioner, og til at stille det som et grundlag for kompromis. Dette ændringsforslag går kort og godt ud på - og hermed svarer jeg også på fru Van Lanckers bemærkninger - at Nederlandenes opførelse af den pågældende ydelse på listen bør træde i kraft fra det øjeblik, hvor europæiske lande og tredjelande behandles ens. Den anden betingelse er, at der også skal være sørget for ordninger vedrørende udfasning af disse ydelser og kompensation for dem.
Jeg mener, at der kan findes en løsning, hvis de to ting indgår i kompromiset. Jeg tager hatten af for Rådet, som har formået at mobilisere folk i denne sag ved at give det indtryk, at der sker noget forfærdeligt her, men Parlamentet har uden tvivl ret til at godkende teksten med almindeligt kvalificeret flertal. Det giver sig selv, at denne sociale sag kræver enstemmighed i Rådet, men hvis vi bemærker, at visse ting kører af sporet, har vi ret til at råbe vagt i gevær. Hele min gruppe støtter fru Gilligs kompromisændringsforslag, og den vil også støtte kompromiserne og fru Van Lanckers ønske om en mere præcis formulering. Jeg håber, at dette vil betyde, at vi kan opnå en aftale.
Grænseoverskridende arbejde er meget vigtigt i min region. Mobilitet er også et emne inden for rammerne af Lissabon-målene. Hvis vi ikke regulerer mobilitet effektivt, kan vi lige så godt glemme Lissabon-målene.
Van den Burg (PSE ).
   - Fru formand, jeg vil gerne neddæmpe det nederlandske problem, vi står over for. Vi fører ikke valgkamp her. Der er behov for skarp kritik af en række spørgsmål, men det skal ske på en saglig måde.
Jeg vil allerførst sige, at jeg fuldt ud støtter fru Gilligs og fru Lamberts holdning om at følge et klart system i denne koordineringsforordning og de tilhørende bilag, og jeg går ind for at behandle bilagene meget restriktivt, for i dette tilfælde sidder brodden i halen. Vi erklærede allerede i forbindelse med Lambert-betænkningen, at det, der blev fjernet fra forordningen, kunne komme ind igen via bilagene, og de forbedringer, som vi har gennemført, risikerer netop dette på en række områder.
Det tredje punkt er, at når en ydelse ikke længere kan eksporteres, bør der findes tilsvarende ydelser og beskyttelse i andre europæiske lande. Den nederlandske regering, men til en vis grad også Kommissionen, kan klandres for ikke at have undersøgt ordentligt, om det var tilfældet. Fru Van Lancker har allerede påpeget, at der ikke findes et lignende system i Belgien, og de 15 medlemsstater kan naturligvis ikke ryste sådan en undersøgelse ud af ærmet, for slet ikke at tale om de 25 medlemsstater efter udvidelsen. Det er helt klart en mangel ved rapporten. Det er også det punkt, som vi bør lægge størst vægt på. En løsning er kun mulig, hvis der findes bilaterale kompensationsbestemmelser mellem medlemsstaterne. Jeg bifalder fru Gilligs vilje til at inddrage en betragtning i teksten i form af et mundtligt ændringsforslag, som Parlamentet forhåbentlig vil godkende. Medlemsstaterne skal efterfølgende tage fat på arbejdet, og Kommissionen skal sørge for, at der udføres et ordentligt stykke arbejde.
Doyle (PPE-DE ).
   - Fru formand, på vegne af alle mine irske kolleger fordømmer jeg også på stedet de brutale mennesker, der i Madrid her til morgen begik denne rystende ugerning mod borgerne, som var på vej til arbejde og skole. Jeg føler dybt med kommissær Solbes og alle mine spanske kolleger.
I forbindelse med fru Gilligs betænkning her til morgen kommer vi hvert år ind på hele området om yderligere tydeliggørelse af sociale sikringsydelser, som kan eksporteres, for at forsøge at nå målet om fri bevægelighed for flere og flere EU-borgere. Det er nødvendigt, da medlemsstaterne tilføjer eller ændrer den nationale lovgivning på dette område, og da EF-Domstolens afgørelser påpeger skævheder eller præciserer visse artikler. 
Jeg accepterer, at adskillige punkter, som i øjeblikket findes i bilag IIa, skal tages ud af bilag IIa i lyset af den seneste retspraksis. Vedrørende ændring af artikel 33, stk. 1, er jeg utålmodig efter at sikre, at en medlemsstat ikke bør kunne opkræve flere bidrag af en pensionist, der modtager pension fra flere medlemsstater, end hvis nævnte pensionist modtog hele pensionen fra kun den medlemsstat. Jeg bifalder især tilføjelsen af befordringstilskud i bilag IIa under rubrik G. "Irland", det vil sige den nye litra da).
Jeg har en bekymring, som ikke er direkte forbundet med dette, men jeg vil gerne høre fra kommissæren, hvad Kommissionen vil gøre ved det. I øjeblikket er der i hver medlemsstat forskellige kriterier for berettigelse til visse sociale sikringsydelser, herunder invaliditet, uarbejdsdygtighed, blindhed mv. Jeg har fået tilladelse af en vælger til at læse nogle passager op fra en sag, hvor dette er problemet. 
"Jeg var involveret i et trafikuheld i maj 1988. Da min hjerne blev beskadiget, er jeg registreret som blind ved National Council for the Blind of Ireland. En skanning viste en hjerneskade, hvorefter øjenlæger udførte forskellige prøver til begge hospitaler, og National Council viste, at mit syn var permanent beskadiget. Dermed blev jeg berettiget til at modtage blindepension og blive registreret som blind i Irland. Det problem, som jeg - og givetvis mange andre som mig - står over for, er følgende: min registrering er godkendt her i Irland, men når jeg krydser den nordlige grænse til Det Forenede Kongerige, kræves der andre kriterier for at være registreret som blind, og jeg har grund til at tro, at dette er tilfældet i alle andre europæiske stater. Dette betyder tilsyneladende, at når man kommer til et andet europæisk land, sker der en eller anden form for kur, og hvis jeg skulle bo i en anden del af Europa, skulle jeg gå gennem samme proces igen. Hvis jeg er krøbling i Irland, er jeg krøbling i Europa. Hvis jeg er døv i Irland, er jeg døv i Europa. Hvis jeg er blind i Irland, er jeg blind i Europa."
Vælgeren går så langt som til at sige, at det ikke kun er et grænseoverskridende problem, men et europæisk problem. Hr. kommissær, vil De venligst fortælle os, hvor hurtigt vi kan løse problemet med forskellige udvælgelseskriterier for forskellige ydelser? Det skaber nemlig store problemer for vores borgeres mobilitet, især de handicappedes og de invalides, på de nævnte områder. 
En anden mindre ting, som jeg vil nævne, er, at det engelske ord "benefit" kan have forskellig betydning i hvert fald i det irske system. Det betyder bidragspligtig pension i visse lande. I andre lande betyder det blot en form for social velfærdsydelse. Ordet bruges ret tilfældigt her, og det kan skabe forvirring. 
Andersson (PSE ).
   - Fru formand, jeg vil på de svenske parlamentsmedlemmers vegne kondolere vores spanske kolleger og kommissær Solbes Mira og fordømme den frygtelige gerning, som er blevet udført i Madrid i dag.
Parallelt med at vi behandler de årlige ændringer, finder der også en modernisering af forordning (EØF) nr. 1408/71 sted, som er knuden til disse årlige ændringer. Det betyder, at vi sandsynligvis skal behandle dette bilag igen til efteråret. Det vil da komme til at hedde bilag X i stedet for. Jeg mener, at Kommissionen muligvis burde have været forsigtig og ikke foretaget nogen ændringer i år, før vi var klar med moderniseringen, hvor principperne ændres delvist og slås fast. Det er min personlige opfattelse.
Bilag IIa bygger på visse principper for, hvad der må udbetales af medlemsstaterne. Medlemsstaterne kan ikke udbetale hvad som helst, som de mener passer ind i bilag IIa. Det skal være tilskud, som ikke er generelle, men kræver en vis behovsprøvning. Familietilskud hører definitivt ikke til dér. Over for Olle Schmidt og ELDR-Gruppen vil jeg påpege, at det svenske børnebidrag er generelt. Det gælder også flerbørnstillægget, studiestøtten og garantibeløbet i forbindelse med forældrepenge. Det betyder, at de ikke hører hjemme i bilag IIa. Det kan man mene er rigtigt eller forkert, men alle er vel enige i, at bilagene skal bygge på visse principper? Sandsynligvis kommer boligtilskuddet for børnefamilier heller ikke på tale, men det er det eneste tilskud, som muligvis kan diskuteres.
Derfor siger jeg nej til Olle Schmidts forslag. Man kan ikke ignorere alle de principper, som vi er blevet enige om i fællesskab. Olle Schmidt siger, at vi har så forskellige systemer - hvilket er sandt - men han siger også, at vi skal kunne leve med disse forskellige systemer, at de ikke påvirker den frie bevægelighed, og at vi ikke behøver disse bestemmelser. Det er jeg overhovedet ikke enig med ham i. Vi har naturligvis brug for et regelsæt for folk, som flytter over grænserne, og som skal tage del i de sociale ydelser. Skulle vi ændre dette system drastisk, f.eks. ved at sige, at der ikke må udbetales nogen familietilskud, ville det skade den frie bevægelighed. 
Pérez Álvarez (PPE-DE ).
   - Fru formand, lad mig først som spanier takke alle mine kolleger, som her har givet udtryk for solidaritet. Lad mig også give udtryk for den allerstørste foragt for dette menneskelige kryb, og lad mig endelig give udtryk for medfølelse og solidaritet med de familier, der lider i dag. Solidaritet og medfølelse med deres smerte og lidelse. Som nævnt af kommissæren er vi nødt til at fortsætte, selv om det ikke er nemt.
Vi forhandler Kommissionens forslag om at ajourføre forordning (EØF) nr. 1408/71 om særlige ikke-bidragspligtige kontantydelser. Forslaget skyldes først og fremmest indarbejdelsen af De Europæiske Fællesskabers Domstols retspraksis, der præciserer visse ydelsers særlige og ikke-bidragspligtige karakter. Derudover skyldes det de ændringer, der har været i de forskellige nationale lovgivninger. Efter min mening er sagens kerne, hvorvidt de ydelser, der er omhandlet i de nationale lovgivninger, skal optages på bilag IIa eller ej, og hvilke konsekvenser en sådan optagelse på bilaget får, det vil sige, hvorvidt de kan eksporteres.
Af de forskellige ændringsforslag, der er blevet stillet, er jeg enig i ændringsforslag 1, 2 og 3, såvel på grund af de omhandlede ydelsers karakter eller beskaffenhed og betingelserne for at modtage dem, som på grund af de til tider uoverstigelige vanskeligheder ved at kontrollere dem.
Ændringsforslag 4, 5, 7 og 8, der drejer sig om ydelser, om hvilke det for lidt siden blev drøftet, hvorvidt de kan eksporteres, omhandler tydeligvis ydelser, der nogle gange genfindes i medlemsstaterne, og som ydermere er tilpasset levevilkårene. Det bør vi under alle omstændigheder se nærmere på.
Jeg er naturligvis ikke enig i ændringsforslag 9-12. For det første fordi det i alle tilfælde drejer sig om familieydelser. Det er et alment kriterium i forordningen, at familieydelserne kan eksporteres. Ellers ville der være tale om forskelsbehandling, som ville vanskeliggøre og hindre den frie bevægelighed for personer og hermed, at familierne rejser med sociale sikringsydelser i deres rygsække under den frie bevægeligheds vinger.
Endelig vil jeg gerne, fru formand, henlede opmærksomheden på, at nogle medlemsstater, nu eller i fremtiden, kan gøre pensionisternes ret til sundhedspleje betinget af pensionsindbetalinger. Jeg tænker naturligvis på det nye stk. 1 i forordningens artikel 33. Det indebærer, at en meget betydelig del af pensionisterne får deres indtægter reduceret.
Spaniere med bopæl i andre medlemsstater ville få reduceret deres pensioner, mens de, hvis de boede i Spanien, ville modtage 100 % af pensionen, fordi vi kan betegne sundhedspleje som en automatisk rettighed. Så ville vi stå over for et klart tilfælde af forskelsbehandling og hindring af den frie bevægelighed for personer. 
Solbes Mira,
    Fru formand, for det første vil jeg gerne som spanier undtagelsesvis takke alle dem, der med deres ord har givet udtryk for deres solidaritet med ofrene for terrorismen i Spanien og med de frygtelige virkninger af de attentater, der har fundet sted i mit land.
Som jeg sagde tidligere, er vi nødt til at vende tilbage til vores arbejde, og jeg vil forsøge at komme med et svar på Deres bekymringer.
For det første må vi ikke glemme, at den sag, vi behandler her, hører under medlemsstaternes kompetence, det vil sige indretningen af deres egne solidariske sociale systemer.
Det er vigtigt at fremhæve det spørgsmål, som fru Doyle rejser. Det er et konkret problem. Det er dog også korrekt, at disse spørgsmål ikke er blevet harmoniseret på EU-plan. Vi kan gøre fremskridt via en koordinering af de nationale lovgivninger - ingen tvivl om det. Det indebærer naturligvis, at den enkelte medlemsstat vedtager en national lovgivning, der er i overensstemmelse med de øvriges. I denne henseende kan den åbne koordinationsmetode hjælpe os, men vi har ikke en unik løsning. Der findes sandsynligvis en mellemvej - som der arbejdes på, og hvor der kan gøres fremskridt - nemlig gensidig anerkendelse, der ikke ville føre til fuldstændig harmonisering, men dog til en situation med anerkendelse, der ville medvirke til at løse nogle af problemerne.
For det andet er det, hvis vi tager udgangspunkt i den grundlæggende kendsgerning, at det drejer sig om en national beslutning og om national kompetence, tydeligt, at alle koordineringselementerne skal fastsættes på baggrund af forud fastsatte kriterier. Vi har forsøgt at medtage disse objektive kriterier, som jeg henviste til tidligere i forbindelse med min redegørelse. Derfor kan vi i nogle tilfælde acceptere de løsninger, De foreslår, mens vi i andre tilfælde mener, at de løsninger, De foreslår, ikke vil løse alle problemerne.
Den grundlæggende tanke i den sag, vi taler om, bygger på særlige fordele, der er baseret på bopælsprincippet. Derfor er det i nogle tilfælde forudsat, at det ene lands fordele bliver erstattet af et andet lands, hvis man skifter bopæl. Nævnte fordele bygger på objektive betingelser, alt efter det enkelte lands karakteristika og sociale sikringsordninger. Jeg er klar over, at dette i konkrete tilfælde kan betyde fortabelse af fordele i forhold til det land, man forlader, hvilket afspejler de forskelle, der findes mellem EU's forskellige medlemsstater.
Derimod synes jeg ikke, at der er huller i lovgivningen, og efter min mening hænger hele systemet sammen. Det betyder dog ikke, at der ikke kan være konkrete problemer, og at vi skal forsøge at løse dem. Efter min mening er det, der sker, at denne margen kommer meget tydeligere til udtryk på nationalt plan end på europæisk plan. I denne forbindelse ville det være en god måde at komme videre på at vedtage nationale foranstaltninger, der gør det muligt at løse nogle af disse vanskeligheder. I modsat fald kan vi naturligvis på europæisk plan udvide harmoniseringen, hvor det er muligt - i mange af disse tilfælde er det ikke muligt - vi kan foretage yderligere koordinering ved hjælp af den åbne koordinationsmetode, og vi kan tage yderligere skridt på området gensidig anerkendelse for at undgå de problemer for den frie bevægelighed for personer, som mange af medlemmerne har omtalt. Det er grundlaget for vores arbejde, og det vil det også være i fremtiden. 

 - Forhandlingen er afsluttet.Afstemningen finder sted kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0098/2004) af Jöns for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender om meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget - Forslag til en fælles beretning "Sundhedspleje og ældrepleje: understøttelse af nationale strategier til sikring af et højt niveau af social beskyttelse" (KOM(2002) 774 - C5-0408/2003 - 2003/2134(INI)). 
Jöns (PSE ),
   Hr. formand, jeg vil også tilslutte mig de tidligere talere og give udtryk for min dybe medfølelse med det spanske folk samt med ofrene og deres familier. Det er virkelig svært at gå over til dagsordenen. Men emnet er sundheds- og ældrepleje. Og det er et vigtigt emne.
Denne betænkning vil efter al sandsynlighed få en meget bred tilslutning i plenarforsamlingen i dag - det er resultatet af et glimrende samarbejde på tværs af grupperne. Det vil jeg gerne takke alle mine kolleger hjerteligt for, men især hr. Mantovani. Min betænkning knytter sig i øvrigt til hans betænkning, som han fremlagde for et år siden. De krav, som vi stillede dengang, er stadig aktuelle i dag. Problemernes omfang har snarere taget til. Jeg henviser blot til de lange ventetider på behandling, de voksende personaleflaskehalse og de alarmerende rapporter om forholdene på plejehjemmene, hvoraf nogle er umenneskelige.
Imidlertid har regeringerne også indset, at det faktisk er vigtigt at organisere en struktureret europæisk erfaringsudveksling både for sundhedsvæsenet og for ældreplejen. Resultaterne af processen taler for sig selv. Men vi må ikke miste endnu mere tid nu. Derfor opfordrer vi også eftertrykkeligt Det Europæiske Råd i juni til langt om længe principielt at beslutte den åbne koordinationsmetode og en klar tidsplan. De fælles mål og de tilsvarende indikatorer bør aftales inden foråret 2006. Endelig er den åbne koordinationsmetode også fastsat for sundhedspolitikken i konventets udkast til forfatning - med naturligvis også en rimelig deltagelse fra Parlamentets side.
Hvis medlemsstaterne også fremover ønsker at garantere generel adgang, kvalitet og mulighed for finansiering for sundhedssystemer og ældrepleje, har vi især brug for mere forebyggelse og gennemsigtighed. Forebyggelse og sundhedsfremme skal prioriteres lige så meget som helbredende medicin både på europæisk og på nationalt plan. Ellers vil vi snart virkelig ikke længere være i stand til at klare den voksende sygdomsbyrde.
Gennemsigtighed er imidlertid igen en uomgængelig forudsætning for kvalitet og en optimal udnyttelse af de ressourcer, der er til rådighed i sundhedssystemerne. Kvaliteten af den medicinske ydelse skal i langt højere grad end hidtil kunne kontrolleres. Det skal være slut med at give mange penge ud for dårlig kvalitet. I denne forbindelse spiller patientorganisationerne en meget vigtig rolle. De skal i højere grad inddrages i alle sundhedspolitiske afgørelser i fremtiden.
Alle medlemsstater bør desuden vedtage en patientlov eller et patientcharter. For at give syge mennesker større retssikkerhed ved behandlinger i udlandet har vi imidlertid også brug for fælles europæiske standarder for patientrettigheder. Vedtagelsen af et europæisk patientcharter ville i virkeligheden være et stort gennembrud. Derfor opfordrer vi Kommissionen og medlemsstaterne til at udarbejde fælles kriterier her. I henhold til dommene fra EF-Domstolen om refusion af omkostninger til behandling i andre lande i Europa er der dog fortsat mange åbne spørgsmål. Og derfor forventer vi, at Kommissionen præsenterer forslag for at hjælpe patienterne til større retssikkerhed. Men vi forventer også forslag for at beskytte de nationale sundhedssystemer mod eventuelle negative følger af bestemmelserne om det indre marked. Et stående ekspertudvalg bør overvåge virkningerne af europæiske bestemmelser og regelmæssigt fremlægge rapporter. For sundhed er ikke noget økonomisk gode. Vi skal beskytte den solidariske karakter af vores sundhedssystemer.
Alle medlemsstater står desuden foran store udfordringer i forbindelse med ældrepleje og i forbindelse med langtidspleje. Vi bør søge efter strategier i fællesskab for at sætte sundhedspleje og pleje i bedre indbyrdes kontakt med hinanden, for at styrke plejen i hjemmet og for at sørge for nok plejeinstitutioner. Desuden har vi brug for klare plejestandarder, både for pleje i hjemmet og for plejeinstitutioner. Vi har især brug for en regelmæssig og uafhængig kvalitetskontrol.
Der er altså stadig meget at gøre for at bevare vores europæiske model med hensyn til en solidarisk sundhedspolitik på sigt. 
Solbes Mira,
    Hr. formand, jeg takker fru Jöns og hendes kolleger for den fremragende betænkning, de har forelagt for os, og som indeholder en række interessante forslag og anbefalinger, som fortjener Kommissionens fulde opmærksomhed.
Fru Jöns, i Deres betænkning sætter vi særlig pris på Deres forslag om at anvende den åbne koordinationsmetode til at forbedre sundheds- og ældreplejen i EU-landene.
Kort sagt har Kommissionen til hensigt at vedtage en meddelelse med et forslag om at anvende den åbne koordinationsmetode i spørgsmål om sundhedspleje. Vi vil derfor læne os op ad tidligere erfaringer, for vi mener, at det er afgørende at yde bistand på dette område, der er centralt for at kunne tackle problemerne med det stigende antal ældre i vores lande og for at bevare høje og passende sociale beskyttelsesniveauer.
Den første betingelse for at kunne iværksætte den åbne koordinationsmetode er, at medlemsstaterne vedtager en række fælles mål, der gør det muligt for os at fastsætte en brugbar ramme for reformen af de sundhedsrelaterede spørgsmål.
I overensstemmelse med konklusionerne i den fælles beretning, som blev forelagt på forårstopmødet sidste år, fokuserer vi på tre områder, nemlig sundhedspleje, adgang og kvalitet samt økonomisk bæredygtighed.
Vi er også nødt til at overveje endnu et aspekt, som De har nævnt, nemlig opfølgningen. Denne opfølgning bør foretages ved hjælp af passende sammenlignelige indikatorer. Uden sådanne indikatorer er det meget vanskeligt at vurdere, hvordan de forskellige medlemsstater anvender de forskellige foranstaltninger, og at se, om vores fælles læringsproces når de aftalte mål.
Vi vil også udarbejde nogle detaljerede arbejdsplaner frem til 2006, hvor vi håber at kunne tage en ny forenklet procedure til koordination af de politikker, som omhandler sundhedspleje, pensioner og social integration, i brug. Hvis vi ønsker at fastsætte denne arbejdsplan, er det vigtigt at udnytte synergien og samspillet i den nuværende folkesundhedsstrategi og i det hertil knyttede EU-handlingsprogram.
For at nå de bedste resultater er det helt afgørende, at indikatorerne bliver bakket kraftigt op af dette arbejdsprogram. I modsat fald vil vi ikke have de nødvendige referencer, der gør det muligt for os at få kendskab til situationen i de enkelte lande.
Vi håber, at Rådet i løbet af i år drøfter Kommissionens forslag, og vi mener i denne forbindelse, at den betænkning, De forelægger for os i dag, er særdeles belejlig og nyttig, og at det vil være et afgørende bidrag til denne drøftelse.
Kommissionen har også nøje studeret konklusionerne fra processen for overvejelser på højt plan vedrørende patienternes mobilitet, og den vil om kort tid forelægge en meddelelse om opfølgning herpå.
Deres betænkning, fru Jöns, behandler en bred vifte af spørgsmål vedrørende social beskyttelse, folkesundhed og den frie bevægelighed for personer og tjenesteydelser på det indre marked. De er alle vigtige instrumenter med henblik på at definere en overordnet politik inden for rammerne af vores kompetencer på det indre marked for fri bevægelighed i folkesundhedsprogrammet og den åbne koordinationsmetode, der gælder for disse spørgsmål. Kommissionen skal være særlig opmærksom på, at der bliver sammenhæng og konsistens i de forskellige instrumenter. Det faktum, at de er af forskellige juridisk karakter, betyder ikke, at vi ikke skal sørge for, at der er fuldstændig konsistens imellem dem, og Kommissionen vil gøre sig store bestræbelser på at gøre fremskridt i denne retning.
Vi vil altid huske på - og det er et vigtigt punkt - at hovedansvaret for disse spørgsmål påhviler medlemsstaterne, især når vi taler om sundhed og pleje af kronisk syge. Vores indsats vil i denne forbindelse bestå i at støtte det arbejde, der gøres i vores medlemsstater, mest muligt.
Mange tak for Deres bidrag, som utvivlsomt bliver særdeles nyttigt for Kommissionen. 
Santini (PPE-DE ).
   - Hr. formand, også på hr. Mantovanis vegne vil jeg gerne takke ordføreren, fru Jöns, for hendes glimrende arbejde og for det fantastiske samarbejde om dette vanskelige og yderst presserende spørgsmål. Som vores gruppes skyggeordfører understregede hr. Mantovani - der allerede i januar 2003 udarbejdede en betænkning, som satte gang i Europa-Parlamentets debat om den fremtidige ældreomsorg og sundhedspleje - betydningen af de fundamentale udfordringer, der navnlig vedrører levering, kvalitet, begrænsning og dækning af sundhedsudgifterne i Europa.
Som også kommissæren har bekræftet, bidrager faktorer som befolkningens aldring, lægevidenskabens fremskridt, forhøjelsen af den forventede levealder og den tiltagende efterspørgsel efter sundhedstjenester samtidig med en mobilitet og information uden fortilfælde alle til en betydelig og generel forøgelse af sundhedsvæsenets udgifter, som undertiden viser sig ikke at være bæredygtig for det aktuelle økonomiske system og navnlig ikke for de offentlige forvaltninger.
Ifølge tallene i Europa-Kommissionens seneste rapport om den sociale situation vil antallet af ældre over 75 år være steget til 27 % i 2010. I de næste 15 år vil antallet af meget gamle mennesker, det vil sige folk på 80 år eller derover, stige med næsten 50 %. Samtidig - og i denne sammenhæng - vil også de ældres afhængighedsniveau stige. Ændringerne i aldersgruppen over 80 år bliver større og sker hurtigere end ændringerne i en hvilken som helst anden aldersgruppe.
Denne tendens kommer principielt også til at gælde for de 10 nye lande, som om kort tid slutter sig til de nuværende medlemsstater. Med undtagelse af Polen, Slovakiet og Cypern - hvor befolkningen i den arbejdsdygtige alder stadig øges langsomt, men støt - er den demografiske aldring i alle andre lande allerede et rodfæstet fænomen, der har en tendens til at blive mere omfattende. Meget afhænger således af effektiviteten af strategierne på sundhedsområdet og af de politikker, der bliver ført på europæisk, nationalt og lokalt plan. Ændringer i den forbindelse er ikke alene nødvendige, men også tvingende nødvendige. Som det er nu, er udbuddet af sundhedspleje og pleje i det hele taget ganske vist hovedsagelig medlemsstaternes kompetenceområde, men vi er klar over, at en sådan tendens, der har store og komplekse konsekvenser, ikke kan tackles på en effektiv og fuldstændig måde, hvis det udelukkende sker på nationalt plan.
I forbindelse med vedtagelsen af hr. Mantovanis betænkning om sundhedsvæsenet i Europa i januar 2003 var der i Parlamentet bred enighed om at styrke EU-samarbejdet om at forbedre sundhedstjenesterne, hvilket efter min mening er den eneste måde at tackle navnlig befolkningens aldring på. Denne tendens vil desuden tvinge det europæiske samfund til at tilpasse sig, og den vil tvinge borgerne til at ændre adfærd og vaner. I Domstolens afgørelser skal disse talrige problemer, som vedrører forskellige politikker og både hører under EU's kompetenceområde og nationalstaternes kompetenceområde i henhold til princippet om fuldstændig subsidiaritet - tænk blot på patienternes mobilitet, det indre markeds gennemførelse og forbrugerpolitikken - betragtes som stadig vigtigere, og der skal findes en ny sammenhæng, hvor det europæiske samarbejde styrkes, så vi snarest muligt når nogle konkrete resultater.
Der er brug for et mere indgående samarbejde og for udarbejdelsen af fælles standarder på det kvalitative og kvantitative område. For fire år siden satte EU sig i Lissabon den målsætning at blive verdens mest konkurrencedygtige økonomi i 2010. I dag lader det til at være særlig vanskeligt at nå denne målsætning i lyset af den lave vækst og den ugunstige økonomiske konjunktur. Vi når således ikke denne målsætning, hvis ikke den tages op på en seriøs måde sammen med de andre udfordringer, som vi står over for. 
Ettl (PSE ).
   - Hr. formand, vi taler meget om, at ældre mennesker skal arbejde længere i fremtiden, og at de udgør en særlig økonomisk faktor, men alt for lidt om, at de har brug for mere hjælp, mere social og sundhedsmæssig pleje med alderen.
Det er også kulturelt betinget, hvordan vi tackler ældre menneskers behov og angst. Menneskelig værdighed og ret til personlig frihed er netop af største betydning på plejeinstitutioner. Ethvert menneskes elementære mentale kraft til at ville leve og kæmpe for det skal passes. En primært stærk vilje gør livet væsentligt lettere for plejepersonalet for ældre og også for gamle mennesker. Derfor er en fortsat udvikling i uddannelsen inden for alle sundhedsfag fra plejepersonale til læger så vigtig. Det faglige og praktiske skal i den forbindelse være endnu lettere at lære, forstå og videreudvikle end den psykologiske viden, indfølingsevne og følsomhed.
Men ikke kun den faglige uddannelse skal i højere grad være orienteret mod den voksende forventning til livet. Også forskerne med deres forskning skal i langt højere grad engagere sig i gerontologi og støtte til programmer inden for palliativ medicin og forgrene sig i hele Europa. Forebyggelse skal underbygges bedre gennem mere forskning - og dermed større sikkerhed. Kun dette samspil sikrer også en overskuelig omkostningsudvikling på sundhedsområdet.
Med den foreliggende initiativbetænkning, hvor vi bliver opmærksomme på spørgsmålene ved og problemerne med at blive gamle, præsenteres et af de største europæiske sociale spørgsmål og kræves der permanent politisk arbejde af os på sundhedsområdet. Jeg vil gerne udtrykke min største respekt for ordføreren og hendes arbejde.
Lynne (ELDR ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne lykønske ordføreren med en fremragende betænkning. Vores helbred er med rette medlemsstaternes ansvar, og jeg ønsker ikke, at denne praksis skal ændre sig. Jeg så gerne mere udveksling af bedste praksis på europæisk plan. 
Det glæder mig, at alle på nær et af mine ændringsforslag blev godkendt på udvalgsmøderne, men jeg vil gerne bemærke, at teksten i betragtning K ikke er helt korrekt. Mit ændringsforslag omhandlede langvarig pleje og ikke et højt sundhedsplejeniveau. Jeg har drøftet det med tjenestegrenene, og de sagde, at fejlen kan rettes på plenarmødet. Jeg håber, at dette sker, da langvarig pleje ikke er det samme som et højt sundhedsplejeniveau. Jeg mener stadig, at der er et problem i den sidste sætning, men det er jeg sikker på, at tjenestegrenene også kan rette. 
Jeg var særligt glad for, at mit ændringsforslag vedrørende brugen af bursenge på psykiatriske institutioner og plejehjem blev vedtaget, og at det blev anerkendt, at dette var i modstrid med alle internationale normer for pleje af psykisk syge og/eller mentalt handicappede personer. Lad os håbe, at denne praksis nu afskaffes fuldstændig i hele EU og i tiltrædelseslandene. Der er sket forbedringer siden rapporten fra organisationen Mental Disability Advocacy Centre om dette emne sidste år.
Et andet af mine ændringsforslag blev godkendt - hvilket jeg er glad for - om behovet for at iværksætte forskningsprojekter på europæisk plan om visse forhold, der rammer den europæiske befolkning, og, hvad der måske er mere vigtigt, at videreformidle de opnåede resultater i hele EU.
Jeg håber, at Kommissionen nu kan se på muligheden for at hjælpe med at videreformidle resultaterne, især hvis forskningen er EU-støttet, på områder som f.eks. aldersrelateret makuløs degenerering, som er den største årsag til synstab hos ældre i EU. Der arbejdes på mange gode tiltag, men der er ikke opstillet et klart system til udveksling af information. Jeg har allerede talt med Kommissionen om muligheden for at offentliggøre resultater på internettet, men jeg er sikker på, at Kommissionen kan komme med andre idéer. 
Jeg har kun berørt nogle få spørgsmål, som var vigtige for mig, på grund af tidsbegrænsningen. Fru Jöns' betænkning har berørt mange andre områder. På vegne af ELDR-Gruppen vil jeg gerne lykønske hende med hendes arbejde og anbefale betænkningen til Parlamentet. 
Formanden.
   - Tak, fru Lynne. Jeg er sikker på, at tjenestegrenene vil foretage de rettelser, som De bad om. 
Schmid, Herman (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, på GUE/NGL-Gruppens vegne vil jeg først sige, at vi mener, at fru Jöns betænkning er god på mange måder. Frem for alt bifalder vi, at det så tydeligt fremgår af den, at sundhedspleje skal tilbydes tæt på patienterne i deres lokale miljø, da familierelationer, kolleger og andre nærtstående betyder så meget for sundheden og rehabiliteringen.
Lige nu virker det dog, som om udviklingen går i den stik modsatte retning. Sundhedspleje skal være en del af det indre marked. Netop i dag, hvor vi har denne diskussion, sidder Rådet (konkurrenceevne) i Bruxelles og diskuterer. Her vil Frits Bolkestein foreslå et radikalt skridt hen imod kommercialisering af sundhedstjenester og andre tjenester. Grundprincippet skal være, at hver producent, som er godkendt som operatør i et medlemsland, frit skal kunne etablere virksomhed i ethvert andet medlemsland.
Det vil hurtigt nedbryde de offentlige sygehussystemer og bane vej for en omfattende privatisering. I stedet for pleje tæt på patienterne i lokale miljøer vil vi få store multinationale plejefirmaer, lægemiddelindustrikoncerner og sygeforsikringskoncerner, som bliver de store og mægtige aktører på et marked, hvor det er stordrift og interessen for avance, som styrer virksomheden. Jeg har oven i købet læst en rapport, som handler om, hvordan man skal transportere rundt med syge mennesker, såkaldt mobile patienter, på dette store marked.
Det truer patienternes rettigheder, og vi i Europa-Parlamentet må gøre alt, hvad vi kan, for at stoppe en sådan udvikling. Vi skal få Kommissionen til at stoppe op og give os mere tid til ansvarsfuld behandling. Der er mange tjenester, som kan fungere meget fint på det indre marked, men der er også tjenester - og sundhedspleje er en sådan - som har en anden karakter og overhovedet ikke passer til markedsprincipperne.
Der er behov for et grænseoverskridende samarbejde, også når det handler om sundhedstjenester. Det bør og kan dog udvikles mellem medlemsstater og grænseregioner ud fra mere praktiske behov i stedet for, at man går ud fra det abstrakte princip for organisering af det indre marked.
Hvis Kommissionens offensiv, hvad angår indordning af de tidligere offentlige tjenesteområder under det indre markeds principper, fuldføres, vil den folkelige modstand mod EU-projektet vokse til uanede højder.
Hvad angår fru Jöns betænkning, bør Parlamentet afvise punkt 23, som handler om, at sundhedsplejen skal indordnes under det indre markeds principper. Hvis det ikke sker, kan GUE/NGL-Gruppen i det mindste ikke stemme for betænkningen ved den endelige afstemning. 
Blokland (EDD ).
   - Hr. formand, jeg vil tilslutte mig kondolencetilkendegivelserne over for ofrenes familier og venner, den spanske befolkning, den spanske regering og de spanske medlemmer af Parlamentet. Jeg beklager dette brutale angreb på demokratiet dybt.
I sidste uge blev jeg forbavset over at høre den belgiske premierminister, hr. Verhofstadt, erklære, at familier skal have flere finansielle incitamenter til at passe deres gamle forældre i hjemmet. Ifølge ham skulle denne idé være genstand for en national debat i Belgien.
Jeg går almindeligvis ind for nationale debatter, men i dette tilfælde må man spørge sig selv, om behovet for denne debat ikke blot er en følge af forlegenhed over for det at blive ældre. Gennem fine politiske forslag og valgretorik forsøger vi at klare problemerne med sundhedspleje til ældre. Det kan imidlertid ikke skjule det faktum, at vi er på herrens mark i dette spørgsmål. Vi ønsker jo selv at blive ældre med godt helbred og at kunne klare os selv så længe som muligt, men det bestemmer vi ikke selv.
Jeg husker, at vi drøftede hr. Mantovanis betænkning her i Parlamentet sidste år, nærmere betegnet den 14. januar. På det tidspunkt sagde jeg klart og tydeligt, at drøftelsen om sundhedspleje og ældrepleje ikke må køre fast i gode intentioner. Den skal føre til noget for dem, der arbejder i den sektor. Udveksling af arbejds- og behandlingsmetoder bør føre til forbedring af plejen. Desuden skal det stå klart, at sundhedspleje og ældrepleje ikke udelukkende må ses ud fra et synspunkt om økonomiske omkostninger. Ældre og syge mennesker er mere end en udgiftspost. Derfor støtter jeg fru Lamberts ændringsforslag om ændring af punkt 23.
Formålet med det indre marked er ikke at opnå økonomisk vinding på patienternes bekostning. Lige adgang til pleje i alle medlemsstater er ønskværdig, men patienters mobilitet er efter min opfattelse ikke ønskværdig på grund af de dermed forbundne omkostninger. Jeg synes ikke, at punkt 37 skal slettes. Jeg er faktisk helt enig i konklusionen om, at reglerne for det indre marked ikke udelukkende har positiv indflydelse på sundhedspleje.
Jeg vil kort vende tilbage til hr. Verhofstadts erklæringer. Det kan blive endnu værre. I Nederlandene viste en tv-station for nylig et dokumentardrama om modtagelse af fattige nederlandske ældre mennesker i et afrikansk land, hvor plejen er mere effektiv, fordi lønningerne i plejesektoren er lavere. Mange seere opdagede først senere, at det var skuespillere, der optrådte i programmet, og ministeren forberedte sig endog på spørgsmål i parlamentet. Men selv om det kun var fiktion, sletter det ikke det indtryk, at der er meget lidt eller slet ingen plads til frivillig pleje udført af familien. Både de fine politiske intentioner og den spottende satire forsøger at sende os et budskab. Dette er stof til eftertanke.
Karas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, fru ordfører, mine damer og herrer, i betænkningen om forsyningspligtydelser af 14. januar understregede vi meget tydeligt, at spørgsmålene om social- og sundhedspolitik er spørgsmål af generel interesse. Der er ikke alene tale om det indre marked som udgangspunkt her. Den demografiske udvikling, som finder sted i hele Europa, og som omfatter hele kontinentet, er vores største arbejdsmarkedsmæssige, økonomiske, sociale, sundhedsmæssige og budgetpolitiske udfordring. Vi vil imidlertid, hvis vi på den ene side ønsker at styrke det indre marked, hvis vi på den ene side ønsker at skabe mobilitet og fleksibilitet - og social sikkerhed - og vi på den anden side ønsker at tackle de store samfundspolitiske udfordringer i fællesskab, ikke skulle reducere udfordringen udelukkende til de nationale grænser.
Som formand for den østrigske hjælpeorganisation Österreichisches Hilfswerk konfronteres jeg dagligt med disse udfordringer. Jeg mener, at vi skal kontrollere de reelle statsopgaver fra det offentlige og den konsekvente overførsel af offentlige opgaver inden for det ikke-statslige område til private almennyttige organisationer på stats-, delstats- og kommuneplan. Til de plejekrævendes frie valg hører også retten til at vælge opholds- og plejested. De fleste mennesker ønsker at blive i deres eget hjem, selv om de er plejekrævende. Plejen kan ofte udføres bedre ved mobile professionelle plejetjenester, fordi der dermed foregår en mere fleksibel tilpasning til patientens faktiske behov. Dermed bruges de disponible ressourcer også væsentligt mere økonomisk. Men til det formål er det nødvendigt, at kvaliteten af plejetjenesten er reguleret så ensartet som muligt, eller i det mindste koordineret, ikke kun nationalt, men også på tværs af grænserne, at uddannelsen af plejepersonalet er reguleret så ens som muligt nationalt og koordineret på europæisk plan, at vurderingen af tjenesteyderen bliver gennemskuelig og objektiv, og at finansieringen kan sikres ved langsigtede aftaler.
Mine damer og herrer, vi har brug for en ny vurdering og en udbygning af de mobile professionelle tjenester og de nødvendige tillægstjenester i den forbindelse. Vi har brug for en integration af tjenesterne, en forbedring af grænsefladestyringen af stationære institutioner til de mobile professionelle tjenester og støtte til en grænseoverskridende og patientorienteret Jeg er kommet frem til slutningen: Vi har brug for en styrkelse af ressourcerne på det personlige område i forbindelse med familiemedlemmer og en styrkelse af familieledsagelsen og familiens støtte. Til det formål skal også staten og også Europa skabe de nødvendige politiske rammebetingelser i overensstemmelse med reglerne. 
Van den Burg (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil tilslutte mig de mange rosende ord til ordføreren. Hun har udarbejdet en fremragende betænkning med en hensigtsmæssig opfordring til mere europæisk samarbejde inden for sundhedspleje og ældrepleje. Dette samarbejde bør ikke begrænses til offentlig sundhedspleje og de kvantitative og forebyggende aspekter, men bør også omfatte omkostningsbevidst og effektiv anvendelse af midlerne og styrkelse af det finansielle grundlag for sundhedsudgifter og udgifter som følge af en aldrende befolkning. Generaldirektoratet for Beskæftigelse, Sociale Anliggender og Arbejdsmarkedsforhold bør spille en aktiv rolle på dette område.
Jeg har hovedsageligt beskæftiget mig med spørgsmålene om finansiering og støtte af de nationale plejesystemer, og jeg har i den forbindelse stillet en række ændringsforslag om spørgsmål vedrørende det indre marked, bl.a. et ændringsforslag til punkt 37, som Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater til min skuffelse ønsker at slette. Nogle af Domstolens afgørelser om det indre marked har allerede fået indflydelse på de nationale sundhedssystemer. Finansiering af pleje er ikke længere et rent nationalt anliggende. Mange medlemmer af Parlamentet fra forskellige medlemsstater forstår ikke, hvorfor jeg lægger så stor vægt på dette spørgsmål. De understreger gang på gang, at sundhedsplejen skal beskyttes fra markedskræfterne, at den er af almen interesse, og at den derfor ikke har noget at gøre med reglerne om konkurrence og fri bevægelighed. Jeg vil gerne sige til dem - og navnlig til Herman Schmid - at det ikke har været sådan i lang tid. Vi må ikke være blinde for private kommercielle foretagender på sundhedsmarkedet, som opererer i henhold til frie markedsbegreber. Derfor må vi sørge for en solid modvægt mod markedskræfterne.
I Nederlandene er der for øjeblikket en debat om revisionen af det offentlige sygesikringssystem, hvor der er planer om at overdrage det helt til private sygeforsikringsselskaber. Det mener jeg er en risikabel strategi, så længe der ikke er nogen ramme for det. Jeg har intet imod private forsikringsselskaber, hvilket hr. Karas kan bevidne, men regeringen må fastsætte tilstrækkelige betingelser. Det må f.eks. ikke være tilladt, at syge mennesker afvises, at mennesker med større sundhedsrisiko skal betale større præmie, eller at forsikringsdækningen er dyrere for kvinder, fordi de bliver gravide.
Den nederlandske regering tænker ikke på, at de europæiske aftaler om det indre marked kunne spolere dens planer. Hvis forsikringsselskaberne til sin tid føler sig for begrænsede af regeringen, kan de henvende sig til Domstolen og henvise til de europæiske regler. Dette vil ske på bekostning af de svageste grupper, og så vil de nationale regeringer give Europa skylden. Det vil jeg gerne forhindre, og det er derfor, at vi må forsøge at opnå en bedre koordinering på europæisk plan.
En sidste bemærkning: Jeg glæder mig over hr. Solbes' meddelelse om, at der snart vil komme en situationsrapport om processen for overvejelser på højt plan. Den ser jeg meget frem til.
Caudron (GUE/NGL ).
   - Hr. kommissær, kære kolleger, jeg vil også gerne begynde med at lykønske min kollega Karin Jöns med hendes værdifulde arbejde og kvaliteten af hendes betænkning. Det er en meget helstøbt betænkning. Dens beskrivelse af situationen, problemerne og udfordringerne er yderst udtømmende, og ordførerens analyser er helt igennem relevante.
Vi glæder os over den og især over, at den opfordrer medlemsstaterne til at afskaffe skævhederne på sundhedsområdet og især dem, der er knyttet til socioøkonomiske faktorer, køn eller alder. Vi bakker op om kritikken af, at patienterne skal betale en større og større andel af sundhedsomkostningerne, hvilket straffer borgere med lave indkomster. Vi tilslutter os kravet om et detaljeret charter om patientrettigheder for at opnå et kvalitetssundhedssystem på kort, mellemlang og lang sigt, baseret på solidaritet. Som ordføreren kræver også vi særlige foranstaltninger for de nye medlemsstater, som for de flestes vedkommende befinder sig i mere kritiske situationer end De 15. Endelig er jeg ligesom GUE/NGL-medlemmerne af Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender fjendtligt indstillet over for enhver yderligere privatisering af sundheden.
Jeg ønsker for mit vedkommende og i en kortfattet form at sige nogle helt enkle ting. På sundhedsområdet skal vi måske i visse sektorer bruge vores penge bedre ved at bruge dem anderledes, det nægter jeg ikke. Men hvis vi vil pleje og helbrede alvorlige sygdomme i hastig vækst, især kræftsygdomme, hvis vi også vil tage os langt bedre af sjældne og såkaldt forældreløse sygdomme, hvis vi vil tage hånd om de behov, der følger med de aldrende befolkninger i vores samfund, hvis vi vil støtte de syge bedre psykologisk og menneskeligt, hvis vi vil udvikle den offentlige forskning endnu mere, også i overtallige embryonale stamceller, som vækker nye håb vedrørende især alderdomsrelaterede sygdomme. Så ja, hvis vi vil opfylde alle disse målsætninger, er der behov for flere penge på budgettet. Det er en nødvendighed, som utvivlsomt står i modsætning til andre statslige og europæiske prioriteringer og især til de strenge monetære stabilitetskriterier.
Jeg vil til sidst minde om, at vi aldrig skal glemme de fattige i vores samfund, som alt for ofte er udelukket fra pleje, og heller ikke glemme de fattige lande i verden, som ikke engang har et minimum af sundhedspleje og derfor har en langt ringere forventet levealder, end vi har. Jeg slutter af med en talemåde, som nok er kendt, men som altid skal gentages for at blive taget til efterretning. Jeg citerer fra hukommelsen: "Det vigtige er ikke at føje flere år til livet, det vigtige er at føje mere liv til årene".
Stihler (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke ordføreren. Betænkningen om sundhedspleje og ældrepleje kommer på rette tidspunkt. I henhold til folketællingen fra 2001 er 18,61 % af befolkningen i Skotland over pensionsalderen og, hvad der er mere interessant, 19,54 % - knap 20 % - af de personer, der udfører plejearbejde, er over pensionsalderen. Den aldrende befolkning giver os store udfordringer, ikke kun i Skotland, men i hele EU. Derfor er det så vigtigt, at vi udveksler bedste praksis mellem landene i hele EU. 
Vi skal se på enkle løsninger med fokus på individet. Ældre kan ofte have mange forskellige medicinske problemer. Derfor er det så vigtigt at have en holistisk fremgangsmåde, der omfatter en tværfaglig gruppe af læger, sygeplejersker, ergoterapeuter, fysioterapeuter, tale - og sprogpædagoger, diætister og socialarbejdere sammen med personens familie. Selv om flere læger uddannes inden for geriatrien, som er et voksende interesseområde, er der stadig brug for mere investering på dette voksende specialområde. 
For den ældre er der meget at tage højde for. Mange tror, at en stor procentdel af de ældre bor på en slags plejehjem, hvilket ikke er tilfældet. Rent faktisk kan en stor del af den ældre befolkning klare sig selv hos familie eller med social støtte. Min grandtante Agnes på 91 år er en af dem. Nogle gange, når en ældre patient er syg og ligger på sygehuset, er det vigtigste for dem, at de kan komme hjem igen og klare sig i hjemmet. For visse ældre patienter kan dette være mere vigtigt end behandlingen af selve sygdommen. 
Da folk lever længere i dag, og da en stigende del af befolkningen er over 65 år, er det også interessant, at mange medicinske forsøg ikke omfatter ældre, selv om der er stigende fokus på dette. Vi er ansvarlige over for den ældre befolkning inden for EU. Vi bliver trods alt også en del af den ældre befolkning en dag, eftersom ingen af os bliver yngre. 
Figueiredo (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, den forøgede forventede levetid, der er et resultat af de videnskabelige og sociale gennembrud i det 20. århundrede, må ikke nu blive betragtet som en byrde for samfundet i det 21. århundrede. Ældre mennesker har ret til et værdigt liv og adgang til sundhedspleje og andre former for pleje uanset deres sociale og økonomiske situation. Dette bliver draget i tvivl i en række lande, f.eks. i mit land, Portugal, som følge af en nyliberalisme, der forsøger at trænge sig ind på en lang række områder, herunder sundhedsområdet, ved at prioritere konkurrence og konkurrenceevne og dermed bringe kvaliteten af offentlige tjenesteydelser i fare og blæse på respekten for mennesker og deres rettigheder.
Da størstedelen af de ældre i EU er kvinder - over 63 % af alle mellem 75 og 84 år og 72 % af alle over 85 år er kvinder - vil det mest være kvinder, der er berørt af problemer vedrørende sundheds- og ældrepleje, enten som plejere eller plejemodtagere.
Den vedvarende ulighed i kvinders løn og pension gør dem særligt sårbare over for følgerne af afvikling af offentlige sundhedstjenesteydelser og manglende ældrepleje. Husk på, at kvinder udgør størstedelen af de 55 millioner mennesker, der risikerer at blive udsat for fattigdom i de nuværende 15 EU-medlemsstater, og af de mange millioner i udvidelseslandene. Det er derfor, at vi ser meget kritisk på, at medlemsstaterne forøger andelen af sundhedsudgifter, som patienterne skal betale, både hvad angår forebyggelse og behandling, medicin, lindrende behandling og anden pleje. Denne situation bringer princippet om solidaritet i sundhedssystemer i fare og bidrager til den stigende sociale udstødelse af mindre gunstigt stillede grupper i samfundet, der får sværere og sværere ved at få adgang til passende sundhedspleje af høj kvalitet.
Derfor kan jeg, selv om jeg mener, at betænkningen har nogle positive sider, ikke støtte kravet om, at der skabes et indre marked for sundhedstjenesteydelser og -produkter, da dette kun vil gavne private organisationer, navnlig forsikringsselskaber, og bringe en almen offentlig tjenesteydelse af høj kvalitet i fare. Det, der er brug for, er større offentlige investeringer i faciliteter og udstyr og i uddannelse af de teknisk ansatte og specialister, der er brug for bedre levering af kvalitetspleje og hjælp til ældre mennesker, navnlig hvad angår sundhedstjenesteydelser, og oprettelse af hjemmeplejeordninger, således at alle borgere har adgang til disse tjenesteydelser i alle lande i EU. Det er baggrunden for de forslag, vi stillede.
Der er også brug for, at brugerorganisationerne, sundheds- og plejesektorerne og deres ansatte deltager mere i forberedelsen og gennemførelsen af foranstaltninger, så der bliver større demokrati i udførelsen af disse tjenesteydelser, som skal være tjenesteydelser af høj kvalitet.
Bushill-Matthews (PPE-DE ).
   - Hr. formand, dette er en vigtig betænkning om et vigtigt emne, og jeg lykønsker ordføreren med hendes usædvanlige grundighed og engagement. 
Titlen er betydningsfuld: "Sundhedspleje og ældrepleje: understøttelse af nationale strategier til sikring af et højt niveau af social beskyttelse". Vi burde alle ønske et højt niveau af social beskyttelse og lære fra hinanden gennem udveksling af bedste praksis på europæisk plan, men i sidste ende er det de nationale strategier, der skal levere varen. Der er i hvert fald stadig meget at gøre i Det Forenede Kongerige.
For to uger siden afholdt Age Concern England en vigtig debat i London om "At skabe muligheder - fungerer Europa for de ældre?". Det var et privilegium at deltage sammen med tre andre kolleger her fra Parlamentet. Vi var enige om mange ting, især behovet for at sætte mere fokus på sådanne emner. Vi vil gerne betragte Det Forenede Kongerige som et rigt land, men en ud af fem pensionister er i husholdninger med lav indkomst. Indkomsten for ældre over 75 år er endnu lavere. De kvindelige pensionister har det sværest. Hele 25 % af kvindelige pensionister i Det Forenede Kongerige lever i dag i fattigdom. Deres sundhedsbehov er proportionalt større og skal derfor behandles hurtigere. 
I takt med, at antallet af ældre vokser, vokser kravene til god sundhedspleje og gode sundhedstjenester også. Jeg erfarede for nylig, at der i Det Forenede Kongerige er ca. 40.000 færre plejehjemspladser i dag end for 10 år siden. Hvis det er sandt, er det ikke en statistik, som noget land kan være stolt af. Det er en påmindelse til alle lande om, at overregulering, som muligvis har haft til formål at skabe større social beskyttelse, ofte kan ødelægge det, som den ønsker at fremme. Det er en lektie, som vores udvalg også kan drage lære af i andre forbindelser. 
Endelig vil jeg gerne rette en kort besked til kommissær Diamantopoulou, hvis efterfølger netop er blevet offentliggjort af den græske regering. Det er ikke let at være kommissær for beskæftigelse og sociale anliggender, især når det omfatter at håndtere så vanskelige parlamentsmedlemmer fra Det Forenede Kongerige som hr. Hughes og jeg selv. Jeg mener, at hun er gået uden at sige, hvem der har været den vanskeligste, men jeg er sikker på, at vi begge, og forhåbentlig alle i udvalget og i Parlamentet, ønsker hende held og lykke i hendes nye liv derhjemme. Hvis De alle er enige, vil jeg bede kommissær Solbes om at viderebringe den besked. 
Meijer (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, det er en almindelig antagelse, at alle EU-plejesystemer er baseret på principperne om solidaritet, retfærdighed og almengyldighed. Det betyder, at enhver person i sygdoms- eller plejetilfælde er berettiget til en passende pleje af høj kvalitet uanset indtægt, midler og alder. I EU's charter om grundlæggende rettigheder, som blev udarbejdet i 2000 og skal indgå i den europæiske forfatning, garanteres ældre retten til et værdigt og uafhængigt liv og enhver borger retten til adgang til sundhedspleje og lægebehandling. Desuden indeholder udkastet til forfatning bestemmelser om forfølgelse af målet om et højt niveau for social beskyttelse. Derfor kan alle føle sig trygge, for på papiret er alt reguleret ned til mindste detalje. Men i praksis fører stordriftsfordelene til et stigende antal klager over uacceptabelt lange rejseafstande mellem hjem og hospital, ventelister for hospitalsindlæggelser, manglende plads til ældre med plejebehov, mangel på læger og plejepersonale, medicinmangel og nødvendigheden af at rejse til udlandet.
For nogle mennesker fører den manglende pleje til for tidlig død, og for andre fører den til en livskvalitet, der er så dårlig, at de vælger at dø ved hjælp af frivillig dødshjælp, længe før de reelt ligger for døden. Der er selvfølgelig alle mulige undskyldninger for disse uretfærdigheder. Gennemsnitslevealderen er steget, der fødes færre børn, og børnene - både mænd og kvinder - er helt optaget af den mere og mere bindende forpligtelse til at arbejde. Der er mindre og mindre hjælp at hente fra børn og naboer. Under de omstændigheder er det uansvarligt at nedsætte skatter og præmier med et argument om, at vi ikke har brug for så meget. Da det alligevel sker, bliver der stigende offentlig tvivl om, hvorvidt der er råd til sundhedspleje, ældrepleje og pensioner i et aldrende samfund. Desuden er der stigende mangel på plejepersonale, da disse mennesker i tider med økonomisk vækst søger over i produktionssektorer, der for en tid er mere fordelagtige og tilbyder højere løn. Når de mister deres job som følge af en økonomisk krise, er de ikke tilstrækkeligt uddannet til at udføre plejeopgaver effektivt. Flugten af personale fra lande med lavere levestandard forværrer problemerne i de lande. I kandidatlandet Rumænien er en stor del af befolkningen ikke længere forsikret, så de er afhængige af lægernes positive indstilling. Hvis forsikringsdækning og plejeopgaver overdrages til private virksomheder, der hævder at tjene penge, selv om de tager mindre for det, bliver adgang, kvalitet og ligebehandling svækket yderligere. EU bør modvirke denne udvikling i stedet for at opmuntre til den. Hvis vi ønsker at føre alle de fine nedskrevne intentioner ud i livet, er det nødvendigt med en kollektiv tilgang i et større omfang end det, der er muligt på grundlag af frivilligt arbejde udført af familiemedlemmer. I så fald skal der også sørges for de nødvendige midler, hvilket indebærer, at en større del af vores nationalindkomst skal bruges på offentlige tjenesteydelser i plejesektoren.
Pérez Álvarez (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg tilslutter mig lykønskningerne af ordføreren.
Vi lever i en verden med stadig flere ældre. Ved første blik kan dette udsagn lyde negativt, men det har også en positiv side, nemlig at folk lever længere. Vi skal se objektivt på begge disse aspekter. Og objektivt betyder naturligvis, at ældre mennesker har ret til at leve et værdigt og uafhængigt liv og deltage i det sociale og kulturelle liv, som der står i artikel 25 i EU's charter om grundlæggende rettigheder.
Denne artikel er i øvrigt systematisk placeret under kapitel III med titlen "Ligestilling" - måske som en udvidelse eller specificering af ligestillingsprincippet om, at "alle mennesker er lige for loven", som der står i artikel 20, og samtidig af forbuddet mod enhver forskelsbehandling, herunder forskelsbehandling på grund af alder, som står i artikel 21, og ikke under chartrets kapitel IV med titlen "Solidaritet", som det ville være naturligt at tro ved første øjekast, fordi retten til sundhedsforebyggelse og til at modtage lægehjælp på de betingelser, der er fastsat i medlemsstaternes lovgivning og praksis, er omfattet af kapitel IV.
De tre store mål, vi skal nå, er naturligvis almen adgang uafhængigt af den økonomiske situation, kvalitet i sundhedsplejen og økonomisk bæredygtighed for sundhedsordningerne på længere sigt. I et Europa, der blandt sine principper og mål har den frie bevægelighed for personer, er det nødvendigt at koordinere og modernisere de nationale strategier, såvel for at undgå en mulig social udstødelse, som for at fremme samfundets mulighed for at trække på de ældre personers erfaringer, viden og knowhow.
Det er på sin plads særskilt at nævne de meget ældre personer, som er den måde denne befolkningsgruppe er omtalt i betænkningen. Eftersom det kræver en stor arbejdsstyrke at tage sig af dem, vil denne pleje være en kilde til beskæftigelse, der under alle omstændigheder vil kræve fagfolk inden for denne sektor, inden for servicesektoren og inden for uddannelses- og specialplejesektoren.
Jeg vil slutte med at nævne nødvendigheden af at være bevidst om problemerne. Ved overordnet at bevidstgøre samfundet kan man ofte undgå, at der opstår problemer i fremtiden. Et typisk eksempel er f.eks. byggestandarder eller fjernelse af arkitektoniske hindringer. 
Solbes Mira,
    Hr. formand, for det første vil jeg gerne takke alle talerne for deres bidrag til forhandlingen. Jeg synes, at der er blevet rejst nogle særdeles interessante spørgsmål, som vi i videst mulige omfang vil overveje.
Jeg vil blot komme med to kommentarer. For det første vil anvendelsen af den åbne koordinationsmetode give os en ny dynamik, for så vidt angår det særlige sundhedsområde. Udbredelsen af bedste praksis vil naturligvis gøre det muligt at opnå større effektivitet, hvilket utvivlsomt vil være til fordel for såvel de nationale sundhedsordninger som for brugerne og serviceleverandørerne. Anvendelsen af den åbne koordinationsmetode vil også gøre det muligt for os at styrke Lissabon-strategiens socialpolitiske aspekter.
For det andet har jeg fornemmet en bekymring blandt nogle af talerne med hensyn til samspillet mellem det indre marked og sundheden. Jeg synes dog, at der er bred konsensus om de tre grundlæggende mål, det vil sige adgang, høj kvalitet og bæredygtighed. Det viser, at vi ikke udelukkende fokuserer på det indre marked, men erkender, at det også er centralt at yde passende sundhedsydelser.
Dette genspejles også i den meddelelse, som Kommissionen i sin tid vedtog, og hvori den ud over at insistere på behovet for at tage yderligere skridt på det indre marked, også fremhæver behovet for at yde alle patienter passende serviceydelser og naturligvis på den nødvendige offentlige finansiering, så det er muligt at yde disse ydelser. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 12.00. 

Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, vi er alle påvirkede af det frygtelige attentat i Spanien. Jeg vil alligevel gerne bede Dem om at give parlamentsmedlemmerne fuldstændige informationer i nedennævnte sag.
Ifølge medierne har der været uregelmæssigheder eller tilfælde af svig i forbindelse med underskriftslisterne. For at det ikke skal falde tilbage på alle de parlamentsmedlemmer, som sætter deres underskrift regelmæssigt og korrekt her, anmoder jeg Præsidiet om at opklare dette fuldstændigt og informere alle parlamentsmedlemmer om, hvad der foregår, og også om at opklare de enkelte tilfælde fuldstændigt. Her før valget ville det være det værste, hvis - som det for øjeblikket hævdes i medierne - enkelte medlemmer her i Parlamentet igen og igen uretmæssigt indkasserer penge ved hjælp af underskrifter.
Jeg anmoder om, at disse forhold opklares fuldstændigt, og at vi alle informeres fuldt ud og åbent om det.
Formanden.
   - Jeg vil ikke have en drøftelse om dette. Jeg vil gerne forsikre Parlamentet om, at vi har anmodet kvæstorerne om at udføre en grundig undersøgelse. Deres resultater vil være åbne og gennemsigtige, og alle vil få kendskab til dem. 
I øjeblikket har vi ingen dokumentation, der kan bekræfte påstandene i den tyske presse. 
Karas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil blot sige, at Formandskonferencen, som holdt møde her i formiddags, allerede har talt om dette emne, og at Parlamentet skal have en officiel holdning hertil. Det må stoppe, at det hårde arbejde her løbende undergraves af rygter. Vi vil have navne på bordet. Hvis der er nogen navne, skal man også gøre noget ved det.
Formanden.
   - De har fuldstændig ret, hr. Karas. Det er grunden til, at jeg ikke ønsker at drøfte det her til formiddag. Det er ikke andet end rygter og skrækkampagner. 
Nassauer (PPE-DE ).
   - Hr. formand, De har meddelt, at disse hændelser vil blive underkastet en undersøgelse. Jeg anmoder Dem om at inddrage følgende omstændighed i denne undersøgelse: Journalister fra et tysk ugeblad påstår, at de er i besiddelse af lister over sekretariatstillæg fra Europa-Parlamentet fra 2002.
Jeg vil gerne vide, hvordan lister over sekretariatstillæg fra 2002 kan komme i hænderne på journalister, og hvilke konklusioner De kan drage af denne omstændighed.
Formanden.
   - Jeg vil ikke træffe nogen konklusioner på nuværende tidspunkt. Der kommer en fuldstændig undersøgelse. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er afstemningen.
 - Jeg ved, at fru Read ikke har tænkt sig at stille op til fornyet valg til Europa-Parlamentet. Hun har udarbejdet mange betænkninger i de seneste 15 år om lignende emner. Jeg vil gerne på Europa-Parlamentets vegne takke hende for alle hendes bestræbelser.
Collins (UEN ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne stille et mundtligt ændringsforslag til ændringsforslag 22 om at tilføje ordene "foruden Nordsøen og Det Irske Hav". Jeg har talt med hr. Bradbourn, ordføreren, og han kan godt godkende ændringsforslaget, hvis Parlamentet godkender det. 

Formanden.
   - Jeg vil gerne byde velkommen til en delegation fra Usbekistan i den officielle loge. Delegationen har deltaget i det første møde for det blandede parlamentariske udvalg for Usbekistan i Strasbourg under ledelse af hr. Vakhidov.
Vi er glade for at kunne byde Dem velkommen hertil.
Formanden.
   - Vi fortsætter med afstemningen.
Gillig (PSE ),
   Hr. formand, denne betænkning har været genstand for forhandlinger helt frem til sidste minut, og jeg takker Dem derfor for, at De vil tage dette mundtlige ændringsforslag i betragtning, som måske gør det muligt at lette en vedtagelse ved førstebehandlingen i den form, som jeg vil læse op for Dem. Jeg vil læse ændringsforslaget for Dem, og jeg vil bede Dem om, hr. formand, efterfølgende at spørge Kommissionens repræsentant, hvad hans holdning til forslaget er.
Her kommer teksten til ændringsforslaget, som det endelig blev forhandlet på plads: "i betragtning af at Kommissionen kunne opfordre de medlemsstater, hvori nogle forsikringstagere risikerer at lide tab, til at skabe bilaterale løsninger og foreslå en overgangsperiode". Dette ændringsforslag, hr. formand, kan tilføjes som en betragtning.

Solbes Mira,
   Hr. formand, Kommissionen er enig i det mundtlige ændringsforslag. 

Oomen-Ruijten (PPE-DE ).
   - Hr. formand, der vil blive stillet et mundtligt ændringsforslag vedrørende dette. Det blev fremsendt til Parlamentets tjenestegrene i går, og det er også opført på afstemningslisten. 

Oomen-Ruijten (PPE-DE ).
   - Hr. formand, vi vedtog et ændringsforslag fra De Europæiske Socialdemokraters Gruppe uden for teksten. Det, som fru Gillig gør her med hjælp fra sine venner, er uacceptabelt. Vi stillede ændringsforslaget i aftes, vi var nået frem til et kompromis indbyrdes, og nu ser jeg, at fru Gillig tager ordet. 
Formanden.
   - Jeg beklager, fru Oomen-Ruijten. Forretningsordenen er meget tydelig: Hvis mere end 32 medlemmer modsætter sig et mundtligt ændringsforslag, kan det ikke tages i betragtning.
(1)
Hernández Mollar (PPE-DE ).
   - Hr. formand, vi skal stemme om en beslutning, hvor vi i punkt 4 giver udtryk for vores støtte og solidaritet med ofrene for terrorismen og deres familier.
Et fatalt og frygteligt tilfælde har gjort, at den morderiske terrororganisation ETA den selv samme dag, hvor vi anmoder om indførelse af en europæisk dag til minde om ofrene for terrorisme, har begået en forkastelig massakre med mere end 138 dræbte og hundredvis af sårede flere forskellige steder i Madrid.
I min egenskab af formand for Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender og også på vegne af talsmændene fra de grupper, der over for mig har givet udtryk for deres støtte, vil jeg gerne stille et mundtligt ændringsforslag til punkt 4 i beslutningen, som nævner datoen for den europæiske mindedag, så det bliver den 11. marts i stedet for den 11. september.
Ribeiro e Castro (UEN ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil selvfølgelig begynde med at kondolere det spanske folk og særlig alle medlemmer fra Spanien og forsikre dem om min solidaritet.
Hvad angår vedtagelse af en dato for den europæiske dag til minde om ofrene for terrorisme, skal vi have i tankerne, at det skal være en dato, som EU senere kan beholde som en verdensdag eller en international dag, hvilket er formålet med punktet.
Jeg støtter dette forslag, fordi formanden for Europa-Parlamentet, Pat Cox, da han åbnede mødet kl. 10 i morges, foregik de af os, som var til stede og kunne ære ofrene, med et godt eksempel, og gav os et stikord. Han gav klart udtryk for, at det ikke blot er et angreb på det spanske folk. Det er et angreb midt i en valgproces. Det er et direkte angreb på demokrati og frihed. Det er også det første angreb af et sådant omfang på et EU-land. Jeg tror derfor, at ingen ville forstå, hvis vi - da vi ved et sammentræf skal stemme om det i dag - ikke valgte 11. marts til at ære de nuværende, de kommende ofre og også tidligere ofre ved at fastsætte en europæisk dag.
Formanden.
   - Jeg foreslår, at vi godkender hr. Hernández Mollars mundtlige ændringsforslag.
Cappato (NI ).
   - Hr. formand, jeg tror ikke, at der sker noget ved, at vi tænker lidt over et så vigtigt spørgsmål. Når det gælder om at fastlægge en dag, der er tilegnet terrorismen og dens ofre, er det på trods af vores ægte og dybtfølte deltagelse i den tragedie, der har fundet sted, efter min mening én ting at se en direkte forbindelse mellem datoerne 11. marts og 11. september og en anden ting at erstatten datoen 11. september med datoen 11. marts, hvilket ikke ville være et særlig fornuftigt valg, heller ikke i forbindelse med forsøget på at indføre en verdensdag. Der kom en politisk reaktion i hele verden på det, der skete den 11. september, og efter min opfattelse ville det være farligt at erstatte denne dato og gå efter den aktuelle terrorisme. Det risikerer at være en uklog handling. Jeg ved ikke, om vi kan udsætte denne beslutning, eller om vi symbolsk kan tilføje datoen 11. marts til datoen 11. september, men jeg synes, at det er en farlig beslutning at erstatte sidstnævnte dato. 
Formanden.
   - Jeg har respekt for den måde, som De har fremstillet sagen på. Det er tydeligt, at nerverne sidder uden på tøjet i dag. Det sidste, jeg ønsker, er, at Parlamentets værdighed på nogen måde får et knæk på grund af en forhandling om datoer, når så mange mennesker har lidt så voldsomme tab i dag. Jeg ønsker ikke at få en fuldstændig forhandling om dette. 
Terrón i Cusí (PSE ).
   - Hr. formand, jeg har foreslået, at grupperne ikke tager ordet. Jeg synes, at det er et fornuftigt forslag. Vi kan overveje og drøfte dette på et senere tidspunkt. Det drejer sig om det hidtil værste terrorangreb i Europa. Vi har masser af tid foran os. I dag kommer vi blot med et forslag og en gestus, der forekommer mig passende. Lad os stemme om ændringsforslaget, og lad os ikke forvandle en gestus til en absurd og upassende diskussion.
Ribeiro e Castro (UEN ).
   - Hr. formand, som forfatter til dette beslutningsforslag beder jeg medlemmerne af Parlamentet om være tålmodige. Jeg vil ikke diskutere, men nu da denne debat er blevet åbnet, vil jeg afklare en del tvivl, som der er blevet givet udtryk for her, og som jeg sandt at sige selv har næret. Derfor nævnte jeg parlamentsformandens tale ved åbningen af mødet i dag. Jeg tror, at han er tilstrækkeligt objektiv og uafhængig til, at vi kan identificere os med hans ord. For det andet vil jeg, igen som forfatter til beslutningsforslaget, erindre om, at selv om den 11. september var den foretrukne dato ved afstemningen i udvalget, stemte ikke alle i udvalget for den dato. Nu er det til vores fordel, hvis der også er større enighed her i Parlamentet vedrørende valg af en dato til en mindedag. Jeg opfordrer Parlamentet til at finde et fælles grundlag i det mindste om beslutningsforslaget. Bagefter vil beslutningen selvfølgelig være op til Rådet. 
Formanden.
   - Uanset det, hr. Cappato sagde - og jeg respekterer hans pointe - håber jeg, at Parlamentet accepterer, at vi i dag udviser solidaritet. Det er kun en henstilling. Jeg håber, vi kan komme videre på det grundlag.
Nicholson of Winterbourne (ELDR ),
    Hr. formand, jeg vil gerne anbefale Parlamentet, at vi deler afstemningen i to, og at vi under hensyntagen til Parlamentets ønske sletter første halvdel af afsnittet og derefter stemmer om anden halvdel. Jeg tror, at det vil imødekomme alle parlamentsmedlemmernes bekymringer. 
Leinen (PSE ).
   - Hr. formand, efter fru Nicholsons erklæring om at annullere den første sætning trækker PSE-Gruppen ændringsforslag 2 tilbage. 
Podestà (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg foretrækker, at vi beholder ændringsforslag 13. 
Formanden.
   - Ændringsforslag 2 er trukket tilbage, men vi har netop hørt, at ændringsforslag 13 holder.
Manders (ELDR ).
   - Hr. formand, i går aftes bad vi Parlamentets tjenestegrene om at gennemgå ændringsforslag 12, som De Europæiske Socialdemokraters Gruppe stillede som en tilføjelse i et forsøg på at indføre ligebehandling. Vi er ikke imod ligebehandling, undtagen hvis den går forud for begrænsning af virksomheders administrative byrder, da de to ting er helt uden forbindelse med hinanden. Det er uden tvivl en list for at fjerne begrænsningen fra teksten. Jeg ser frem til at høre, om hr. Miller betragter det som en tilføjelse. Hvis det ikke er muligt, betragter jeg det som en list for at få fjernet begrænsningen af virksomheders administrative byrder fra teksten, som Socialdemokraterne måske ikke ønsker at have med i teksten. 
Miller (PSE ),
    Hr. formand, det er ikke mit arbejde at hjælpe de liberale. Punkt 33 er dårligt. Selv hvis dette blev tilføjet, ville det ikke gøre punktet væsentligt bedre. Derfor vil jeg hellere stemme imod punkt 33 og stemme for ændringsforslaget. 

 - Afstemningen er afsluttet.
Oomen-Ruijten (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det, vi lige har oplevet under afstemningen, er et eksempel på en asocial opførsel hos De Europæiske Socialdemokraters Gruppe. Vi var blevet enige med dem på en række punkter i forbindelse med at stille mundtlige ændringsforslag, og det er vigtigt at bemærke, at det skete på grundlag af gensidig enighed. Lige så snart deres ændringsforslag, hvori der ikke blev foreslået noget væsentligt, var blevet vedtaget, rejste medlemmerne af Den Socialdemokratiske Gruppe sig for at gå. Mine indvendinger er rettet imod, at man sætter hjernen i frigear, hvilket er hvad ordføreren, fru Gillig, har gjort ved at være rede til at støtte noget, som vil få en ugunstig virkning på grænsearbejdere, selv om hun er talskvinde for Socialdemokraterne, og Den Socialdemokratiske Gruppe har yderligere fulgt hende i dette. Jeg er Den Liberale Gruppe og D66-delegationen taknemmelig for deres støtte til dette mundtlige ændringsforslag. Det var ikke muligt at gøre mere. Måske får vi en chance en anden gang. Jeg kan tilføje, at det, der gælder for Socialdemokraterne, også gælder for De Grønne. Vi får en chance en anden gang, når det gælder selve forordningen. Spillet er endnu ikke slut, men jeg tager afstand fra denne asociale, tåbelige og kujonagtige opførsel her i Parlamentet. Den betyder, at mennesker, som ikke skulle have været svigtet, er blevet svigtet. 
Formanden.
   - Tak, fru Oomen-Ruijten. Jeg formoder, at De ikke er særlig tilfreds. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    I henhold til artikel 23 i tiltrædelsesakten kan EU foretage enhver ændring af aktens bestemmelser om den fælles landbrugspolitik, som kan vise sig at være nødvendig som følge af ændringer i EU's forordninger. Med andre ord kan de tiltrædelsesakter, som de 10 lande, der bliver medlem af EU den 1. maj 2004, har ratificeret, ændres på landbrugsområdet ved beslutninger truffet af De 15.
Resultatet af en sådan regulering er, at situationen, som allerede betyder forskelsbehandling af de tiltrædende lande på landbrugsområdet, forværres yderligere for dem. Det skal bemærkes, at direkte betalinger til landmænd i de tiltrædende lande allerede skulle indfases gradvist begyndende med kun 25 % af de nuværende medlemsstaters direkte betalinger det første år. Nu bliver de også underlagt mekanismer for økonomisk disciplin, hvilket betyder, at de kan blive udsat for yderligere nedskæringer i landbrugsbetalinger.
Endvidere bliver de nye direkte betalinger for energiafgrøder og nødder, der blev indført ved reformerne af den fælles landbrugspolitik, dækket af de samme ordninger for gradvis indfasning. De tiltrædende lande er ikke længere omfattet af undtagelser med hensyn til arealbetaling, hvilket betyder større forskelsbehandling, og det har allerede ført til indvendinger fra Den Tjekkiske Republik, Polen, Slovenien og Estland. Det er blot endnu et …
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Kommissionen har foreslået reguleringer af tiltrædelsesakterne for de 10 nye medlemsstater for at tage højde for reformerne af den fælles landbrugspolitik fra sidste år, særlig indførelsen af arealbetaling. Som ordføreren har understreget, tager teksterne fra reformen af den fælles landbrugspolitik i deres nuværende form faktisk ikke hensyn til resultaterne af tiltrædelsesforhandlingerne eller selve udvidelsen.
Det er velkendt, at observatørmedlemmerne er utilfredse med forslaget, da landmændene i deres medlemsstater bliver forskelsbehandlet i begyndelsen, da de direkte betalinger for visse produkter sker gradvist over 10 år. På trods af observatørerens utilfredshed med en række spørgsmål accepterede ordføreren imidlertid Kommissionens forslag uden ændringsforslag, og hans holdning blev vedtaget enstemmigt af Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter. Beslutningen afspejler også, at Rådet allerede er nået til enighed om spørgsmålet. Jeg har stemt for den. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg føler, at jeg skal støtte denne betænkning til vedtagelse af et forslag, som har til formål at forsyne EU med et gyldigt instrument til beskyttelse af interesserne i en vigtig sektor i den europæiske økonomi, som er levering af luftfartsydelser.
De store forvridninger i den internationale konkurrence i denne sektor, som delvis skyldes de betydelige tilskud fra flere medlemsstater til deres egne luftfartsselskaber, berettiger fuldt ud Kommissionens initiativ til oprettelse af et EU-handlingsinstrument baseret på den model, som allerede findes i den private sektor. Hvis der er tegn på, at et bestemt tilskud skader EU's civile luftfartsindustri unødvendigt, vil det være muligt at indlede en høring og således afklare situationen, således at man kan kræve, at de pågældende udenlandske selskaber skal betale erstatning.
De europæiske luftfartsselskabers skepsis over for, om dette instrument er effektivt, fordi det er svært at bevise, at luftfartsselskaber fra lande, som ikke er medlem af EU, konkurrerer illoyalt ved at fastsætte billetpriserne for lavt, afhænger udelukkende af Kommissionens evne til at føre dette instrument ud i livet. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg støttede betænkningen, fordi jeg betragter hr. Nicholsons forslag som meget afbalanceret, da der foreslås meget få ændringer, hvilket ikke burde forhindre, at denne vigtige sag kan afsluttes hurtigt.
Formålet med forslaget til forordning om forsikringskrav til luftfartsselskaber og luftfartøjsoperatører er at genskabe en vis stabilitet på markedet for flyforsikring i Europa efter begivenhederne den 11. september 2001 i USA og efter Kommissionens beslutning om ikke at give tilladelse til at forlænge aftalerne om statsstøtte til forsikring i EU.
De foranstaltninger, som Kommissionen har foreslået, nemlig vedtagelse af lovbestemmelser, der er bindende for luftfartsselskaber i både EU og tredjelande, og fastsættelse af minimumsforsikringskrav for erstatningsansvar over for passagerer, bagage, varer, post og tredjeparter, vil blive styrket af ordførerens positive bidrag. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
    Som jeg sagde under førstebehandlingen, glæder jeg mig over Kommissionens forslag og ordførerens udmærkede arbejde.
Elektronisk udveksling mellem nationale myndigheder og mellem disse og EU-institutionerne er af afgørende betydning på to niveauer. På operationelt niveau er det en vigtig kilde til information og samarbejde for nationale, lokale og regionale repræsentanter for den offentlige administration og fører derfor til større effektivitet, mens det i forbindelse med garantien for borgernes rettigheder gør forbindelserne med de nationale offentlige myndigheder og EU's offentlige myndigheder lettere og mere gennemsigtige.
Nu da Rådet enstemmigt har vedtaget den fælles holdning (herunder de ændringsforslag, som Parlamentet stillede under førstebehandlingen), håber jeg, at de gode resultater, der er opnået ved hjælp af IDA-programmet (udveksling af oplysninger mellem administrationer), som Kommissionen foreslår, kan sikre fortsættelsen af det foregående program (IDA II), der herefter skal kaldes IDABC - interoperabel levering af paneuropæiske e-forvaltningstjenester til offentlige myndigheder, virksomheder og borgere.
Til slut vil jeg understrege betydningen af at udvide fordelene ved denne udveksling af oplysninger til virksomheder og borgere og således opfylde både målene i Lissabon-strategien og Europe-handlingsplanen for 2005, der blev vedtaget på Det Europæiske Råd i Sevilla i juni 2002. 

Alyssandrakis (GUE/NGL ),
    Social og økonomisk udvikling kræver gennemførelse af vigtige infrastrukturarbejder. Kommissionens program for de transeuropæiske net lever imidlertid ikke op til de faktiske behov for udvikling til gavn for arbejdstagerne og de nederste befolkningslag, til behovet for at hæve levestandarden og behovet for nemmere kommunikation mellem befolkningerne. Tværtimod binder det betydelige nationale midler - i nogle lande faktisk næsten alle offentlige investeringer - til projekter, som storkapitalen vælger, hvor det eneste kriterium er dens egne behov, større profit og konsolidering af dens stilling.
Som prioriterede projekter og områder vælges dem, der sikrer, at den private kapital kan deltage i dem og derefter udnytte dem, skønt disse infrastrukturer burde være befolkningens ejendom og have til formål at opfylde befolkningens behov. Der er således projekter, som ikke kombineres med produktive aktiviteter, projekter, som er skadelige for miljøet, og projekter, som tilfører meget lidt eller slet ingenting til det lokale samfund.
Vi er modstandere af enhver form for deltagelse fra den private kapitals side og endnu mere af den private kapitals udnyttelse af projekterne. Vi mener, at arbejdstagerne bør stille krav om, at infrastrukturprojekterne får offentlig karakter, at de bør opstille deres egne prioriteringer og kræve offentlige investeringer med fællesskabsdeltagelse over hele linjen. 
Borghezio (NI ),
    Spørgsmålet om en forbedring af kommunikationsvejene er et strategisk element i udviklingen af Padanias økonomi. Derfor stemte Liga Nord for jernbanelinjen tværs over Posletten og for korridor 5, som gør Padania til centrum i en akse, der strækker sig fra Lissabon til Ukraine. 
Di Lello Finuoli (GUE/NGL ),
    Med Parlamentets afstemning om de transeuropæiske transportnet (TEN) har vi heldigvis genindført den strenge pligt til at overholde EU-direktiverne, når det gælder de strategiske vurderinger af miljøpåvirkningen, høringen af indbyggerne og varetagelsen af beskyttede områder samt boligområder. Denne pligt blev i starten ignoreret i såvel udvalgets som Kommissionens forslag.
Broen over Messinastrædet, som hører med til jernbaneaksen mellem Nord og Syd, og som udelukkende blev foreslået efter anmodning fra den italienske regering og aldrig underkastet en miljøpåvirkningsanalyse, hvilket den tidligere kommissær Van Miert selv indrømmede over for Europa-Parlamentets medlemmer, er blevet fjernet fra listen over projekter af europæisk interesse. Der var nemlig tale om et projekt, som ikke er bæredygtigt, og som man allerede har spildt 80 millioner euro på til foretagelsen af mangelfulde undersøgelser af den virkning, som over 60 km lange vej- og jernbanelinjer ville få for et stærkt bebygget område. Man ville vende op og ned på landskabet i Costa Viola og Messinaområdet, og det ville gå ud over turistressourcerne og bybebyggelsen.
Efter forslag fra GUE/NGL-Gruppen, De Grønne og PSE-Gruppen kommer dette projekt - som udelukkende skyldes den italienske ministerpræsidents storhedsvanvid og manglende respekt for miljøet - heldigvis ikke til at koste EU-midler, der ikke gør nogen nytte. Vi skal dog stadig kæmpe for, at projektet også fjernes fra listen over de store italienske projekter, der er taget højde for med den italienske målsætningslov, og at man i stedet sætter gang i beskæftigelsen og udviklingen i Syditalien.
Gobbo (NI ),
    Spørgsmålet om en forbedring af kommunikationsvejene, både hvad landeveje og jernbaner angår, er et strategisk element i udviklingen af Europas økonomi. I den sammenhæng er gennemførelsen af korridor 5 og af højhastighedsjernbanelinjen tværs over Posletten en yderst nødvendig og nyttig løsning på problemet med trafikpropper og ineffektivitet i den private og offentlige trafik i Veneto. Denne ineffektivitet skyldes, at de romerske myndigheder i flere år ikke har vist nogen interesse for en harmonisk udvikling i vores region Veneto og i det nordøstlige Italien i det hele taget.
Berlusconi-regeringen (som er blevet opfordret hertil af Liga Nord) har med rette gjort en indsats på europæisk plan for at opnå grønt lys og den nødvendige finansiering til gennemførelsen af korridor 5, som gør Padania til centrum for en økonomisk og handelsmæssig akse, der strækker sig fra Lissabon til Ukraine, og det bliver navnlig muligt at fremme og udvikle samhandelen med de østlige markeder.
Alt dette er til skade for alternative projekter, som tog sigte på, at korridor 5 skulle gå om på den anden side af Alperne, og som ville dermed afskære vores regioner og virksomheder fra de østlige markeder.
Marques (PPE-DE ),
   Jeg lykønsker hr. Bradbourn med den betænkning, som han har forelagt os, og jeg støtter den. Arbejdet afslører stor teknisk viden i behandlingen af et emne, som er af stor betydning, nemlig udviklingen af et ægte transeuropæisk transportnet i forbindelse med udvidelsen. Jeg ønsker imidlertid at fremhæve følgende punkter:
- tilbagekaldelsen af anerkendelsen af, at projektet er af europæisk interesse, burde være en opgave for Rådet og Parlamentet;
- behovet for at vedtage listen over prioriterede projekter i bilag III uden ændringer;
- betydningen af at udvikle motorveje til søs, hvilket er vigtigt for at undgå problemer, der truer med at opstå i det transeuropæisk transportnet, og af at gennemføre en realistisk ændring af transportstrategien. 
Ribeiro (GUE/NGL ),
    Det spørgsmål, der rejses i Portugal og i andre lande, drejer sig om integration af højhastighedsforbindelser og deres sammenhæng med resten af jernbanenettet, idet de skal danne et ensartet adgangsnet for befolkningerne, sikre forbindelser til det pågældende lands regioner og til andre lande og bidrage til økonomisk, social og territorial samhørighed. Derfor er det samtidig med højhastighedstog vigtigt at gøre arbejdet med modernisering af det nationale net færdigt med store hastighedsstigninger, nye signaler, elektrificering, udvidelse af overbelastede sektioner, automatiske kontrolsystemer, væsentlige forbedringer af stationernes kvalitet og funktionalitet og indkøb af rullende materiel, der kan tilpasses forskellige sporvidder.
Kommissionens forslag er en fortsættelse af meddelelsen om investering i netværk og viden med henblik på vækst og beskæftigelse. I Portugal er man imidlertid, samtidig med at der investeres i højhastighedstog, der nu indgår i -pakken, ved at forberede afviklingen af Bombadier, som er et højt specialiseret nationalt selskab, der er parat til denne udfordring.
Det er planen, at mange højhastighedstogprojekter, som Rådet har indarbejdet i denne pakke, skal være færdige på det tidspunkt, som Kommissionen har foreslået til liberalisering af den internationale passagertransport. Det ville være sjovt, hvis det ikke var et eksempel på modsigelser, hvor det fremherskende altid er det mindst hensigtsmæssige for befolkningerne og altid til skade for den offentlige service.
I min stemmeforklaring må jeg understrege det absolut nødvendige i, at projekterne og foranstaltningerne bliver vurderet i forhold til den nødvendige sammenkædning mellem national politik og de transeuropæiske net. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   Jeg har støttet betænkningen om EU's retningslinjer for udvikling af det transeuropæiske transportnet. Det er bestemt en strategi, som vil få stor indflydelse på Europa både med hensyn til vækst og beskæftigelse, og som skal sikre store fremskridt for den europæiske økonomi.
Jeg er enig i holdningen i Parlamentets udvalg, når det støtter essensen i Kommissionens strategi, men foreslår vigtige ændringer vedrørende større inddragelse af Europa-Parlamentet, særlig i den løbende vurdering af projekter, herunder eventuelt tilbagekaldelse af anerkendelsen af, at et projekt er af europæisk interesse, og udpegelse af en europæisk koordinator for et transnationalt projekt. Forslaget om, at Kommissionen skal forelægge projekterne om de såkaldte motorveje til søs inden et år, er efter min mening også meget passende.
I betragtning af den store tvivl i den sidste tid vedrørende -meddelelsen, hvori der udvælges prioriterede projekter, hvor arbejdet kan udføres hurtigere, gør Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme klogt i at understrege, at denne meddelelse ikke er bindende. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg kan tilslutte mig betænkningen. Formålet med den er at få vedtaget et forslag om at få undtaget de dele af lufthavne, der udelukkende er reserveret til små fly, fra forordning (EF) nr. 2320/2002.
Forordningen, der trådte i kraft i januar 2003, blev vedtaget under eftervirkningerne af de frygtelige begivenheder den 11. september 2001, og formålet var at få vedtaget øgede sikkerhedsforanstaltninger for civil luftfart, særlig i lufthavne.
Ændringsforslaget vedrører særlig flyvepladser til små fly og fritidsflyvning i umiddelbar nærhed af lufthavne og er en følge af, at det er uhensigtsmæssigt og dyrt at lade disse områder være omfattet af de samme sikkerhedsstandarder som lufthavne.
Hvis små fly anvender faciliteter i nærheden af lufthavne, foreslår Kommissionen at indføre "demarkerede områder", der er adskilt fra de andre områder.
Jeg har stemt for betænkningen. 

De Rossa (PSE ),
    Jeg støtter fuldt ud betænkningen og bifalder, at Parlamentet har vedtaget den. Betænkningens vedtagelse er afgørende for at få godkendt den generelle revision og forenkling af forordning (EØF) nr. 1408/71, som skulle have været foretaget for længe siden. Jeg støtter ordføreren, som har arbejdet hårdt på at få en positiv konklusion på sagen ved førstebehandlingen for at fremme koordineringen af de sociale sikringsordninger.
Det er vigtigt, at vi fortsat forbedrer gennemsigtigheden og klarheden og styrker borgernes retsbeskyttelse. Det er særligt vigtigt, at vi fortsat fjerner hindringerne for arbejdstagernes bevægelighed inden for EU. Øget bevægelighed er nødvendigt, hvis vi nogensinde skal opnå målsætningerne, som blev fastsat på Lissabon-topmødet. 
Marques (PPE-DE ),
   Jeg lykønsker fru Gillig med hendes ukomplicerede, men effektive betænkning om forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og af Rådets forordning (EØF) nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71, som jeg støtter på grund af borgernes behov for en bedre koordinering af sociale sikringsordninger mellem medlemsstaterne. Det er et forsøg på at fjerne de resterende hindringer for arbejdstagernes frie bevægelighed i EU. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Fru Gilligs betænkning drejer sig om det årlige forslag til ændring af forordning (EØF) nr. 1408/71 og forordning (EØF) nr. 574/72 for at tage hensyn til udviklingen i de nationale sociale sikringsordninger, integrere ændringerne i de nationale lovgivninger og tage hensyn til retspraksis ved EF-Domstolen. Kommissionens forslag har primært til formål at ajourføre visse aspekter af forordning nr. 1408/71, især hvad angår de ikke-bidragspligtige sociale kontantydelser som følge af en lang række afgørelser fra EF-Domstolen. EF-Domstolen mener, at sådanne fravigelser fra princippet om, at sociale sikringsydelser kan eksporteres, skal fortolkes strengt.
I den forbindelse skal vi understrege betydningen af på et usædvanligt teknisk område at sikre, at medlemsstaternes nationale love bliver overholdt på området for social beskyttelse, og samtidig må vi ikke glemme, at det endelige mål med den ønskede koordination af disse ordninger er at sikre en dobbelt dimension, nemlig social sikring og socialhjælp i hele EU. Det bliver så meget desto vigtigere i situationer, der omfatter handicappede eller særlig afhængige mennesker, som de, der er omfattet af de foreliggende ændringsforslag. Ægte samhørighed og social integration gør det nødvendigt. Derfor har jeg stemt for. 

Esclopé (EDD ),
    Vi har fået betænkningen tilbage, efter at Parlamentet henviste den til fornyet udvalgsbehandling, hvilket viser, hvor ubelejligt Kommissionens forslag er. CPNT-medlemmerne af EDD-Gruppen står fast på deres oprindelige holdning til postsektoren, nemlig at sektorens specifikke karakter især i Frankrig i betragtning af den rolle, den spiller for den sociale og territoriale samhørighed, gør, at vi modsætter os enhver form for europæisk liberalisering. Ændringsforslagene er et mindre onde, idet de tillader en vis tilpasning, hvad angår beskatningen af postydelser.
Når det er sagt, går vi ikke ind for idéen om at ophæve momsfritagelsen, for vi har ingen sikkerhed for den videre udvikling, f.eks. for takststigning, udvidelse af beskatningsgrundlaget og en negativ indflydelse for forbrugerne. Vi er derfor enige i at forkaste Kommissionens forslag, men i modsætning til ordføreren støtter vi stadig ikke et indre europæisk marked inden for postsektoren.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    I Kommissionens forslag foreslås det at afskaffe momsfritagelsen for ydelser fra offentlige postvirksomheder. Vedtagelsen af forslaget ville få indflydelse ikke kun på leverandørerne, men også på forbrugerne, og ville bl.a. medføre højere priser for de ydede tjenester. Endvidere skal forslaget ses på baggrund af den nuværende bølge af liberalisering af posttjenester i EU, og det er forbundet med oprettelsen af en fælles momsordning. Jeg erindrer om, at selv om Parlamentet forkastede forslaget til direktiv den 18. december 2003, har Kommissionen insisteret på at bibeholde forslaget.
Ordføreren stillede en række kompromisændringsforslag til direktivet, men selv om de skulle afbøde virkningen af det, bevirkede de, at det blev vedtaget uden at sætte spørgsmålstegn ved selve logikken bag momsordningen eller postliberaliseringsdirektivet. 
Meijer (GUE/NGL ),
    Under førstebehandlingen den 15. december 2003, da jeg var ordfører for denne betænkning, drog jeg den konklusion, at der var store ulemper ved privatisering af posttjenester, hvad angår kvalitet, punktligheden i ydelserne, de priser, som forbrugerne skal betale, og personalets arbejdsbetingelser. Der er nu ydermere tilføjet ulemper, der betyder, at personer, som poster breve, skal betale en yderligere afgift. Det glædede mig derfor, at et flertal her i Parlamentet delte min bekymring og forkastede betænkningen. Beklageligvis har den statsejede franske posttjeneste sat det tidligere gode resultat på spil ved at lægge pres på den franske venstrefløj. mener, at dens interesser er bedst tjent ved at hilse afgiften, som den kan kræve tilbagebetalt fra staten, velkommen. Til min overraskelse forsvarede min kollega, Philippe Herzog, denne holdning i går eftermiddags, og i dag har de franske medlemmer af De Europæiske Socialdemokraters Gruppe forhindret, at betænkningen bliver forkastet igen. I morgen vil min gruppe trods vores sympati for den særlige situation i et bestemt land holde os til den oprindelige forkastelse, som jeg talte for. Skaden er imidlertid sket. De europæiske borgere bliver igen pålagt en afgift, som ikke står i forhold til deres indkomst eller velstand. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   Efter Parlamentets forkastelse den 16. december 2003 af Kommissionens forslag om at afskaffe momsfritagelsen for ydelser fra offentlige postvirksomheder trak Kommissionen ikke sit forslag tilbage. Betænkningen blev henvist til fornyet behandling i det ansvarlige udvalg i overensstemmelse med forretningsordenen, og det er den nye betænkning, der blev forelagt til afstemning i dag.
Kommissionen foreslår at afskaffe momsfritagelsen for offentlige postydelser, således at der gælder samme spilleregler for dem som for ydelser fra private konkurrenter, der er belagt med fuld moms. Kommissionen foreslår derfor, at alle forsendelser på over 2 kg beskattes til normalsatsen, idet medlemsstaterne dog får mulighed for at anvende en nedsat momssats på adresserede postforsendelser på under 2 kg. Ordføreren foreslår imidlertid, at der denne gang skal tages hensyn til de indvendinger, der førte til, at betænkningen oprindeligt blev forkastet, og foreslår at hæve vægtgrænsen for standardpost til reduceret sats fra 2 kg til 10 kg, og at direktivets ikrafttræden udsættes til 2007. 
Forslaget er efter min mening en betydelig forbedring i forhold til den foregående betænkning og fortjente derfor, at jeg stemte for. 

Caudron (GUE/NGL ),
    Jeg har stemt for denne aftale, ligesom jeg stemte for den foregående. Jeg stemte for, ikke fordi jeg støtter Sharon-regeringens politik, men fordi en sådan aftale i mine øjne fremmer freden ved at støtte de fredskræfter, som er til stede i meget stort antal i den videnskabelige verden.
Endvidere er jeg sikker på, at alt, hvad der fremmer intelligensen, går imod fundamentalisme og således imod vold!
Jeg tilføjer på denne torsdag den 11. marts 2004, at det frygtelige attentat i Madrid, som traumatiserer Europa, burde give os mulighed for bedre at "forstå" en civil israelsk offentlighed, som er under konstante trusler og er ofre for blodige terrorangreb.
De Rossa (PSE ),
    Jeg vil gerne føre min modstand mod betænkningen til protokols. Det er fuldstændig upassende for EU at gå ind i denne form for samarbejde med Israel, mens staten fortsat groft ignorerer den internationale lovgivning og misbruger det palæstinensiske folks menneskerettigheder. 
Jeg besøgte for nylig den såkaldte sikkerhedsmur og var forfærdet over at erfare, at palæstinenserne bures inde og indhegnes i enklaver - deres mulighed for at forlade disse enklaver er fuldstændig betinget af de israelske sikkerhedsstyrkers velvilje. 
Jeg fordømmer uforbeholdent de grusomheder, som udføres af begge sider i konflikten. Den palæstinensiske frihed opnås ikke ved at myrde civile - terrorisme ødelægger frihed. Den israelske sikkerhed opnås ikke ved at bygge en "apartheidmur", som har mindre at gøre med sikkerhed end med Ariel Sharons gamle plan om at indlemme det palæstinensiske landområde.
Parlamentet bør forkaste Kommissionens forslag til Rådets afgørelse og indgåelsen af aftalen i protest mod Israels foragt for verdensoffentligheden og den internationale ret og dets mislykkede bestræbelser på at gå ind i en konstruktiv dialog med de valgte palæstinensiske ledere i forsøg på at få fred i området. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Hvordan skal vi opfatte dette forslag, når vi står over for den israelske regerings kolonialistiske og aggressive holdning til det palæstinensiske folk? Hvordan skal vi opfatte dette forslag, når den israelske hær har foretaget yderligere angreb, der har dræbt snesevis af mennesker, herunder børn? Hvordan skal vi opfatte dette forslag, når de israelske myndigheder fortsætter med at opføre en ulovlig og uacceptabel besættelses- og apartheidsmur? Hvordan skal vi opfatte dette forslag, når vi har hørt vidneudsagn fra palæstinensere, som nægtes de mest grundlæggende rettigheder såsom fred, sikkerhed, mad, sundhed, uddannelse, boliger, beskæftigelse, bevægelsesfrihed, de mest grundlæggende levevilkår, værdighed og en uafhængig og suveræn stat? Hvordan skal vi opfatte dette forslag, når vi har hørt vidneudsagn fra israelere, der kæmper i deres eget land for fred og mod deres regerings politik, og hvoraf mange har været eller er i fare for at blive sat i fængsel for at nægte at gøre tjeneste i den israelske besættelseshær? Hvordan skal vi opfatte dette forslag i betragtning af EU's uacceptable holdning, der går ud på, at man, samtidig med at man hævder at være "upartisk", insisterer på at sidestille aggressoren og ofret, den koloniserende magt og ofret for koloniseringen, den israelske hær og det palæstinensiske folk? Hvordan skal vi opfatte dette forslag, når den israelske hær har ødelagt næsten alle palæstinensiske infrastrukturer, hvoraf mange er opført med EU-finansiering? 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    I fru Quisthoudt-Rowohls betænkning foreslås det, at vi vedtager Rådets afgørelse og indgår aftalen om videnskabeligt og teknisk samarbejde, særlig om forskning inden for bioteknologi, optoelektronik, medicinsk forskning, rumfart, informationsteknologi, telekommunikation og softwareudvikling.
Set ud fra et forskningspolitisk synspunkt er jeg enig i ordførerens erklæring om, "at der er intet, der ligger til hinder for en forlængelse af aftalen", og der er fordele ved at opretholde økonomiske og politiske forbindelser med Israel, hvilket ville sætte EU i stand til at spille en effektiv rolle i denne region. Aftalen er også blevet hilst varmt velkommen af det videnskabelige samfund, der ser klare fordele i at opretholde et samarbejde.
Jeg vil vende tilbage til det grundlæggende politiske spørgsmål, hvor dette konstruktive partnerskab kunne bidrage til at fremme dialogen mellem de parter, som i dag er i konflikt, eller til at indlede en ny dialog mellem dem i håbet om, at palæstinensiske forskere og institutioner også vil være i stand til at samarbejde med israelske og europæiske institutioner. Vi skal også huske på, at de, der er opsat på at bygge op, vil have svært ved at støtte ødelæggelse. Jeg har stemt for. 

Alyssandrakis (GUE/NGL ),
    Der er panik i Bruxelles, fordi det mål, man satte for fire år siden i Lissabon, om at gøre EU til verdens mest konkurrencedygtige økonomi (til gavn for EU's monopoler), langtfra er gennemført. Rådet, som samles den 25.-26. marts, opfordres til at træffe endnu mere befolkningsfjendtlige foranstaltninger for at genvinde det terræn, der er tabt på grund af befolkningens reaktioner og demonstrationer.
Kommissionens forslag som helhed, men også for hvert enkelt land, er afslørende. F.eks. beskyldes Grækenland blandt andre ting for endnu ikke at have fået de gamle i arbejde, ikke at have foretaget gennemgribende ændringer af pensionssystemet, ikke at have reduceret arbejdsgivernes bidrag til pensionskasserne, ikke at have gjort ansættelseskontrakterne fleksible nok, ikke at have fremmet deltidsbeskæftigelse tilstrækkeligt og ikke at have fuldført privatiseringer. Også den nationale kollektive arbejdsoverenskomst er i sigtekornet, fordi den hæmmer arbejdsgiverne, som ville foretrække lokale beskæftigelsesaftaler eller individuelle overenskomster.
Disse provokerende krav skal den græske og andre regeringer leve op til, og vi nærer ingen tvivl om, at de vil gøre det med glæde, som de har gjort i så mange år. Der er imidlertid også den anden pol, nemlig arbejderbevægelsen og i det hele taget den folkelige bevægelse, som har styrken til at vælte disse planer, hvis de står sammen og kæmper. 
Berthu (NI ),
    Europa-Parlamentets beslutning om forfatningsprocessen og forberedelsen af Det Europæiske Råds møde den 25.-26. marts 2004 udøver det sædvanlige pres, som vi har registreret for hver traktat, og som består i at påstå, at det, hvis der ikke blev nogen aftale, ville få negative konsekvenser for såvel integration som udvidelse og ville resultere i "en katastrofal mangel på solidaritet og legitimitet".
Vi mener tværtimod, at alt er at foretrække for en dårlig aftale, som ville binde os på hænder og fødder lang tid fremover. Er det nødvendigt at minde om vores advarsler om Amsterdam-traktaten, som især overførte centrale kompetencer til Fællesskabet på indvandringsområdet og øgede Kommissionens magtbeføjelser? Er det nødvendigt at minde om vores advarsler om Nice-traktaten, som afskaffede Frankrigs anden kommissær og reducerede vores repræsentation i Europa-Parlamentet fra 87 medlemmer til 78 (og snart 72), mens Tyskland fortsat har 99?
Regeringerne har aldrig taget alle disse advarsler og mange andre alvorligt, og i dag er alle fortvivlede over at være fanget i nogle processer, som svækker Frankrig.
Det nuværende udkast til europæisk forfatning er ubelejligt, som jeg også forklarede i går i min erklæring, som var knyttet til forhandlingen om udvidelsen. Hvis vi vedtog den, ville vi hurtigt fortryde det.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Siden december sidste år har de dominerende kræfter i Parlamentet - bestående af højrefløjen (herunder PSD) og socialdemokraterne, som omfatter PS - optrappet presset til fordel for en vedtagelse af den såkaldte (uønskede) "europæiske forfatning", helst inden den 1. maj. Vi er vidne til det ene initiativ efter det andet fra yderst eksalterede parlamentsmedlemmer.
Vi har det forslag, der støttes af Giscard D'Estaing - en af den såkaldte forfatnings - om, at Europa-Parlamentet skal foretage en symbolsk ratificering af forfatningsudkastet for at skabe opmærksomhed i medierne, og det fuldstændigt urimelige forslag om, at Europa-Parlamentet skal lægge pres på Rådet ved at nægte at godkende den kommende kommissionsformand. Der opstilles scenarier, hvor manglende vedtagelse af "forfatningen" vil afstedkomme katastrofer, idet man måske tænker på de EU-ansattes interesser. Jeg kan ikke undlade at nævne, at PSE-Gruppens formand hr. Barón Crespo forudser en sejr for Spaniens Socialistparti ved valget i Spanien den 14. marts, fordi landets regering til stadighed skifter standpunkt. Der har desuden været tiltagende forhandlingsaktivitet i Rådet, idet Tyskland angiveligt har fremsat et forslag om at løse op for uenigheden om, "hvem der skal bestemme" - er der kun tale om tre lande eller et par stykker til?
Hele dette spørgsmål og de personer, der er engageret i det, har meget lidt føling med de forskellige EU-landes arbejdstageres og borgeres virkelige interesser og behov. 

Berthu (NI ),
    Den beslutning, som Europa-Parlamentet netop har vedtaget om et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, placerer sig uden vanskelighed på det høje niveau af uansvarlighed, som Europa-Parlamentet har vænnet os til i indvandrerspørgsmål.
Hvad f.eks. angår asyl, opfordrer den til hurtigst muligt at stadfæste Kommissionens dårlige forslag om flygninge. Europa-Parlamentet tilføjer nogle tanker af egen avl, som f.eks. etableringen af point til beskyttet indrejse for asylansøgere uden for EU's område, suppleret med en "ordning for genbosættelse på EU-plan", som ville bestå i at overføre flygtninge fra det første værtsland til Unionen (punkt 13).
Eftersom borgerne i de europæiske lande risikerer ikke at forstå, foreslår Europa-Parlamentet medlemsstaterne at træffe "de fornødne foranstaltninger til at fremme opfattelsen af indvandring og integration som positive faktorer, der er til fordel for økonomien og den økonomiske vækst og beriger kulturen" (punkt 20).
Beslutningen kræver fortsat, at Rådet er hurtigere til at vedtage Kommissionens forslag. Vi opfordrer det tværtimod til at sænke farten og afvise dem, hver gang de er for brede, og beklager endnu en gang, at Kommissionen den 1. maj 2004 får initiativmonopol på disse områder.
Coelho (PPE-DE ),
    Tiden er nu inde til at evaluere resultaterne af og fremskridtet hen imod vedtagelsen og implementeringen af den række foranstaltninger, der er nødvendige for at nå de mål, der blev opstillet i Amsterdam-traktaten og på Det Europæiske Råd i Tampere.
Det er lykkedes os at opnå bred tilslutning til en ret afbalanceret betænkning, som indeholder det budskab, Parlamentet ønsker at sende til Rådet såvel som Kommissionen.
Selv om der er sket betydelige fremskridt, hvad angår visse aspekter af skabelsen af et område med fred, sikkerhed og retfærdighed, er flere resultater ikke nået inden for de tidsfrister, der blev fastsat i Tampere, og hvad værre er, andre tidligere fastsatte mål er fortsat ikke nået.
Rådet og Kommissionen bør træffe en række konkrete foranstaltninger, som klart er angivet i betænkningen, vedrørende forskellige aspekter af skabelsen af et område med fred, sikkerhed og retfærdighed. Jeg håber, at vi således ved udgangen af 2004 vil have vedtaget alle de foranstaltninger, der nu halter bagefter i forhold til de opstillede mål og tidsfrister.
Jeg skal ligeledes erindre om, at visse medlemsstaters initiativ til at indlede en omfattende reduktion af Fællesskabets budget i EU's kommende finansielle overslag (2007-2013) kun kan hindre virkeliggørelsen af de mål, vi ønsker at nå, fordi en sådan reduktion vil forhindre Kommissionen i at afslutte sit arbejde vedrørende bl.a. retlige og indre anliggender. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Dette beslutningsforslag falder helt i tråd med det føderalistiske ønske om gradvist at bringe de retlige og indre anliggender, som Amsterdam-traktaten åbnede op for, ind i fællesskabssfæren. Hensigten er gradvist at fjerne de beføjelser og kompetencer, der udgør selve kernen i medlemsstaternes suverænitet.
Processen blev udvidet med Nice-traktaten vedtaget i 2000 og fik momentum under påskud af den såkaldte kamp mod terrorismen efter den 11. september 2001. Det har ført til gennemførelsen af repressive foranstaltninger, især i samarbejde med USA, som underminerer frihedsrettighederne og de grundlæggende rettigheder og sikkerheder, hvilket hverken kritiseres eller fordømmes i forslaget.
Selv om beslutningsforslaget indeholder flere relevante og nødvendige kritikpunkter, må det grundlæggende anses for at støtte EU's nuværende politik på området, som omfatter Schengen-informationssystemet, Europol og Eurojust, gradvis indførelse af fælles forvaltning af de eksterne grænser, en restriktiv asylpolitik, en indvandrerpolitik, der kriminaliserer indvandrere og fremmer deres tilbagesendelse, anvendelse af biometriske data, arrestordren og EU's definition af terrorisme.
Beslutningsforslaget indeholder endog argumenter til fordel for den såkaldte europæiske forfatning og anvendelsen heraf som et redskab til at opnå en ny og farlig udvikling. 
Souchet (NI ),
    Punkt 63 i beslutningen om de fremskridt, der i 2003 er gjort med hensyn til etableringen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, angriber en suveræn beslutning fra det franske parlament, nemlig den lov, det har vedtaget om overholdelsen af princippet om verdslighed i de offentlige franske skoler. Med denne stillingtagen blander Europa-Parlamentet sig i utilladeligt omfang i et spørgsmål, som udelukkende henhører under national kompetence. Til denne typiske indblanden føjer sig en fejlvurdering, eftersom den gældende lovgivning sigter mod at beskytte de grundlæggende rettigheder og især kvinders rettigheder, ikke mod at krænke dem. Denne holdning hos Europa-Parlamentet er et dårligt varsel for fremtiden, når EU's charter om grundlæggende rettigheder træder i kraft, for dette retsinstrument risikerer at virke til skade for de nationer, som ønsker at værne om deres borgeres frihed.
Turco (NI ),
    Med denne beslutning skal Europa-Parlamentet gøre status over de fremskridt, der er sket med udviklingen af det såkaldte område med frihed, sikkerhed og retfærdighed i 2003. De radikale medlemmer af Emma Bonino-Listen mener, at man i den vedtagne tekst burde være meget mere kritisk over for Kommissionen, Rådet og medlemsstaterne, og at man navnlig burde fordømme den uligevægtige måde, som de institutioner, der har initiativ- og beslutningsbeføjelserne på disse områder, handler og handlede på. Den energi og rettidighed, hvormed disse institutioner foreslog og vedtog foranstaltninger, der tager sigte på at styrke de forskellige straffeforanstaltninger med hensyn til bekæmpelse af terrorisme, strafferetligt samarbejde, harmonisering af sanktionerne og bekæmpelsen af illegal indvandring, er ikke blevet modsvaret af en styrkelse af europæiske og ikke-europæiske borgeres friheder og rettigheder. Som eksempel herpå kan nævnes, at Kommissionen endnu ikke har vedtaget den bebudede rammeafgørelse om retssikkerhedsgarantier. Endelig er fastfrysningen af EU's forfatning skyld i, at der endnu ikke er fundet en løsning på de strukturproblemer, som Europa-Parlamentet har klaget over i mange år, f.eks. den manglende eller ringe demokratiske kontrol og domstolskontrol på europæisk og nationalt plan, når det gælder foranstaltninger og organisationer på EU-plan. 

Alyssandrakis (GUE/NGL ),
    Parlamentet har endnu en gang beskæftiget sig med kandidatlandenes fremskridt. I virkeligheden er der tale om indlemmelse af disse lande i EU, og derfor vil KKE's medlemmer af Europa-Parlamentet stemme imod betænkningen, der har al mulig grund til at glæde sig over de "fremskridt", som angiveligt er sket i disse lande. Befolkningerne har al mulig grund til bekymring. De offentlige virksomheder og deres rigdomme, der sælges billigt til storkapitalen, ophævelsen af alle socialistiske landvindinger og besiddelser, begrænsningen af deres suveræne rettigheder osv. er prisen, som befolkningerne i kandidatlandene betaler og vil fortsætte med at betale.
Betænkningen går over gevind af hykleri, hvad menneskerettighederne angår. Der nævnes intet om de manglende politiske rettigheder til det russiske mindretal i de baltiske lande, om forfølgelse og forbud mod de kommunistiske partier, deres ledere og deres symboler. Dette mener EU ikke er krænkelse af menneskerettighederne, som dets ledere gentagne gange provokerende har udtalt.
Specielt hvad Cypern angår, undrer vi os over, hvad omtalen af den kommende optagelse af kun græsk-cyprioterne skal betyde. Og hvorfor presser man på for at få flere indrømmelser fra græsk-cypriotisk side, når alle ved, at Denktash er skyld i den manglende fremgang i forhandlingerne? Vi er overbevist om, at den cypriotiske befolkning vil kæmpe for en retfærdig og holdbar løsning. 
Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck og Wachtmeister (PPE-DE ),
    Under den svenske folkeafstemning om EU-medlemskab i 1994 påstod samtlige politiske partier, som arbejdede for svensk medlemskab, at samlivsspørgsmål, ægteskabslovgivning og abortspørgsmål ikke lå inden for EU's beslutningskompetence. Samtlige partier lovede, at de ville arbejde for, at disse spørgsmål forblev et strengt nationalt lovgivningsområde uden indblanding fra EU. Vi moderate holder fast ved dette løfte til de svenske vælgere, og vi mener, at national lovgivning er meget bedre end en fælles EU-lovgivning på dette område.
Vi kan konstatere, at andre svenske politiske partier har opgivet løftet og nu er parate til at føre spørgsmålene op på EU-niveau. På længere sigt er dette til ulempe for svenske borgere, og der er risiko for, at det står i kontrast til traditioner og sædvaner i Sverige. Der foreligger ikke noget åbenlyst behov for samordning. Den bedst tilpassede lovgivning fås, hvis de forskellige nationale parlamenter i EU selv udformer lovgivningen.
I betragtning af EU's udvidelse skal der også vises respekt for enkelte tiltrædelseslandes lovgivning på dette område. Vi svenske moderate tilslutter os det svenske syn på retten til abort og homoseksuelle partnerskaber, men af respekt for andre EU-lande har vi stemt imod det afsnit i Brok-betænkningen, hvor der stilles krav om en ny abort- og partnerskabslovgivning i Polen. 
Berthu (NI ),
   Jeg har stemt hverken for eller imod Brok-betænkningen, selv om jeg naturligvis fuldt ud støtter EU's udvidelse til de 10 medlemsstater, hvis tiltrædelse bliver gældende fra den 1. maj 2004.
Men der er to stykker i beslutningen, som volder mig problemer. Punkt 63 erklærer, at den manglende aftale om Cyperns genforening vil kunne udgøre en "alvorlig hindring for Tyrkiets ønske om et EU-medlemskab". Det er meget fint. Men vi burde tilføje, at der er mange lige så alvorlige problemer. Ellers vil Tyrkiet i morgen komme og sige, at vi havde lovet det tiltrædelse, hvis det fremmede en aftale, som satte en stopper for nordøens løsrivelse.
Derudover bekræfter punkt 64, at EU, hvis Cypern genforenes, ville være parat til øjeblikkelig at "acceptere tyrkisk som et officielt sprog". Det er ganske ubelejligt. Der er ikke mange tyrkisk-cyprioter, og deres situation kan sammenlignes med de gælisktalende ireres, som ikke har fået noget officielt sprog. Hvorfor gøre mere for den tyrkiske minoritet på Cypern? Er det nødvendigt at overbelaste oversættelsestjenesterne på nuværende tidspunkt? Der er ingen grund til at give Tyrkiet sådanne løfter på forhånd.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Kommissionen og Parlamentet har forud for tiltrædelsen af 10 lande fra Østeuropa og Middelhavsområdet den 1. maj endnu en gang opstillet deres lange liste med de krav, disse lande skal opfylde. Selv om denne liste er mere begrænset end tidligere år, er den fortsat udtryk for den fuldstændige mangel på ligevægt, der kendetegner forhandlingsprocessen eller med andre ord de forpligtelser, EU pålægger de lande, der har ansøgt om medlemskab.
Rapporten lægger et konstant pres på de nye medlemsstater for at sikre, at de vedtager det farlige foreløbige udkast til den såkaldte europæiske forfatning inden den 1. maj og fuldt ud gennemfører Fællesskabets regelværk. Rapporten afspejler en manisk trang til at sikre overensstemmelse med det kapitalistiske indre markeds regler, og der gives støtte til indførelsen af sikkerhedsklausuler, som reelt udgør et afpresningsmiddel i forhold til disse lande.
Hvad angår de uacceptable begrænsninger af bevægelsesfriheden, som påtvinges disse lande, kan jeg blot sige, at de bør fjernes hurtigst muligt.
Angående følgerne af den neoliberale politik indeholder rapporten blot en erkendelse af en betragtelig stigning i arbejdsløsheden, uligheden og den sociale udstødelse.
Rapporten mæler intet om en seriøs evaluering af udvidelsens socioøkonomiske indvirkning og konsekvenser og de påkrævede foranstaltninger til afhjælpning heraf. 
Meijer (GUE/NGL ),
    Om ca. to måneder vil EU få 10 nye medlemsstater. Selv om de beslutninger, der blev truffet sidste år, har stadfæstet udvidelsen, indeholder Brok-betænkningen en fortegnelse over 148 problemområder, hvortil kommer de punkter, der tilføjes gennem ændringsforslag, herunder mine egne. Det fremgår angiveligt af denne tekst, at visse parlamentsmedlemmer hovedsagelig interesserer sig for de mangelfulde privatiseringer, den langsommelige ophævelse af samtlige hindringer for det indre markeds gennemførelse og det, de anser for at være et uforholdsmæssigt højt offentligt udgiftsniveau. Jeg er stærkt uenig med dem. I virkeligheden har disse lande allerede bøjet sig for mange uberettigede og ufornuftige krav, som indebærer, at deres vanskeligheder kun kan blive større i fremtiden. Den pris, de har skullet betale for tiltrædelsen af EU, vil forhindre dem i at opfylde deres befolkningers forventninger, hvilket vil indebære en trussel mod demokratiet. Andre medlemmer er mere foruroligede over millioner af romaers desperate situation, marginaliseringen af det russiske mindretal i de baltiske lande, den fortsatte diskrimination af homoseksuelle, indførelsen af valgregler, der udelukker mindre politiske bevægelser, og den alvorlige tilsidesættelse af miljøhensyn. Jeg støtter denne kritik og vil fortsat gøre det, også når disse lande er tiltrådt. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Den 1. maj vil 10 nye medlemsstater blive optaget i EU i henhold til den tiltrædelsestraktat, der blev undertegnet den 16. april 2003 i Athen. Disse lande har gjort en omfattende indsats for at opfylde EU's krav, især på det institutionelle og økonomiske plan. Jeg vil derfor stemme for.
Jeg har dog to bemærkninger. Den første vedrører Cypern, som endnu ikke er genforenet. Cypern-spørgsmålet er fortsat det væsentligste politiske spørgsmål, der skal afklares. Det er efter min opfattelse derfor afgørende, at vi på alle måder bestræber os på at støtte forhandlingerne om en aftale mellem den græsk-cypriotiske og den tyrkisk-cypriotiske side. Min anden bemærkning vedrører ordførerens udpræget føderalistiske tendenser, som alle meningsmålinger inklusive Eurobarometer enstemmigt viser er urealistiske, fordi flertallet af Europas borgere ikke mener, føderalismen giver mening, og ikke ønsker den. 
Saint-Josse (EDD ),
    Betænkningen gør en status over, hvor langt de kommende medlemsstater er nået, som vi ikke er tilfredse med. Vi ønsker ikke at gå i detaljer med den enkelte stat, men vil snarere udtrykke os i generelle vendinger om selve princippet i udvidelsen. Faktisk har medlemmerne af Jagt, Fiskeri, Natur og Tradition-partiet (CPNT) i EDD-Gruppen flere gange udtrykt sig imod udvidelsen, især i betragtning af den gensidige mangel på forberedelse hos disse stater og EU.
Det er mildest talt overraskende at se, at selv om alle er enige om at sige, at ingen er klar inden for en lang række områder (nødvendige økonomiske reformer, korruption, menneskerettigheder, politiske institutioner, miljøstandarder og sociale standarder ...) fortsætter vi imod alle odds det forcerede ridt mod denne udvidelse, som blev fastlagt til 2004 og dernæst 2007 og dernæst ... uden nogen forudgående demokratisk enighed. Vi afviser derfor betænkningen på lige fod med de foregående, for vi mener, at vi går for langt og alt for hurtigt fremad, og jeg vil endda gå så vidt som til at sige "direkte ind i muren"!
Souchet (NI ),
    I modsætning til de tidligere episoder og især den sidste episode fra november 2003 af den række af rapporter, som er helliget udvidelsesprocessens udvikling, og som behandles på dette møde, er Tyrkiet underligt fraværende. Er det, fordi det, efterhånden som valget kommer nærmere, synes at være bedre at skjule, hvor vedholdende den meget livlige forhandling om det hensigtsmæssige i Tyrkiets tiltrædelse er? Dette spørgsmål deler den tyske opinion kraftigt og splitter ligefrem Kommissionen, hvis man skal tro kommissær Bolkesteins nylige stillingtagen imod Tyrkiets indtræden i Unionen.
Det er under alle omstændigheder meget farligt at bekræfte, som Brok-betænkningen som et ekko af Kommissionen gør, at den manglende aftale om Cypern skulle være en forhindring for Tyrkiets indtræden i Unionen, for det er underforstået at sige, at en sådan aftale automatisk ville give landet ret til tiltrædelse.
Det er også alt, alt for tidligt at foreslå, at tyrkisk skal være et officielt sprog i Unionen, når ingen kender den status, som sproget ville få ved en eventuel tiltrædelse, eller størrelsen af den pågældende befolkning, som skal tages i betragtning, hvis vi vil undgå, at flersprogetheden skaber uløselige problemer. Der er i hvert fald her tale om et mistænkeligt hastværk.

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Denne betænkning om Bulgariens fremskridt hen imod tiltrædelse beskriver de underliggende økonomiske og politiske mål for EU's nuværende udvidelse.
Betænkningen er især lærerig angående de økonomiske spørgsmål, idet Parlamentet "lykønsker Bulgarien med, at landets markedsøkonomi fungerer", "opfordrer regeringen til at videreføre sit økonomiske reformprogram", "glæder sig over den private sektors øgede betydning" og "er foruroliget over, at enhver udsættelse eller opgivelse af strategiske privatiseringsprocesser kan resultere i et fald i de direkte udenlandske investeringer". Med andre ord hilses kapitalismen velkommen, og enhver form for kritik begrænses til forbehold angående privatiseringsprocessen og eventuelle hindringer for de nuværende EU-landes storstilede egennyttige kapitaloverførsler til Bulgariens strategiske økonomiske sektorer.
Ganske kynisk opfordres Bulgarien i betænkningen til "at afskaffe kravet om, at borgere fra EU skal have en permanent opholdstilladelse for at udøve erhvervsaktivitet i Bulgarien", uden nogen form for henvisning til de uacceptable begrænsninger, der opstilles for bulgarere, hvad angår deres ret til at rejse og tage ophold i EU-landene også efter tiltrædelsen.
I betænkningen henvises også til Bulgariens medlemskab af NATO, som er berammet til 2004 - som en underforstået forudsætning for EU-medlemskab. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Bulgarien indgav som bekendt en ansøgning om EU-medlemskab den 18. december 1995. Kommissionen anbefalede dog, at Bulgarien ikke blev omfattet af den første udvidelse. Dengang var landet på det rigtige spor, hvad angik de rent politiske spørgsmål. I forhold til de økonomiske kriterier havde udviklingen dog været ekstremt langsom. Det var i 1997 og 1998.
Da man havde konstateret en klar forbedring af denne situation, blev Bulgarien endelig i 1999 indbudt til åbne forhandlinger i Helsinki med henblik på en kommende tiltrædelse. Landet har siden da gjort en gennemgribende indsats for at opfylde EU's henstillinger, især hvad angår gennemførelsen af den europæiske lovgivning.
Disse bestræbelser anerkendes nu, og ordføreren opfordrer EU til at yde større støtte og således forberede en tiltrædelse ved først givne lejlighed. Jeg tilslutter mig fuldt ud dette synspunkt og er enig i, at Bulgarien opfylder de væsentligste kriterier for tiltrædelse af EU. Jeg stemte følgelig for betænkningen. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Denne parlamentsbetænkning om Rumæniens fremskridt hen imod tiltrædelse er yderst oplysende og karakteristisk for den igangværende EU-udvidelse med lande i Østeuropa og Middelhavsområdet.
Jeg vil gerne anskueliggøre, hvad det er, ordføreren lægger vægt på, idet hun anfører, at Rumænien indtil videre ikke er "blevet accepteret som en velfungerende markedsøkonomi", og henstiller, at landet fortsat gør "bestræbelser på at gennemføre økonomiske reformer inden for alle områder". I betænkningen opfordres Rumænien til "med øget energi at fortsætte landets program for strukturreformer" og fuldføre privatiseringsprogrammet for at komme ud over det, der betegnes som "den forsinkede privatisering og omstrukturering af offentlige virksomheder". Formålet hermed er, som det anføres i betænkningen, at skabe erhvervsaktivitet, der kan tiltrække direkte udenlandske investeringer, eller med andre ord at placere den rumænske økonomis strategiske sektorer under EU-landenes store selskabers kontrol.
Følgelig må jeg sige, at man under læsningen af denne betænkning fristes til at overveje, om Parlamentet i stedet for at belære andre ikke ville stå sig bedre ved først at beskæftige sig med det, der sker i de forskellige lande i EU. 
Meijer (GUE/NGL ),
   Rumæniens tiltrædelse af EU i 2007 afstedkommer forståeligt nok betænkeligheder og foruroligelse, men ikke altid med den rigtige begrundelse. I går hørte jeg Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater anvende det argument, at der var privatiseret for få virksomheder i Rumænien i de seneste år. Der var mindst lige så mange årsager til at udsætte Rumænien for alvorlig kritik under landets tidligere højreregering, som under den nuværende, der betegner sig selv som venstreorienteret. Børn tigger og sniffer lim, fattige har ikke ret til lægebehandling, bygninger og offentlige anlæg forfalder, demokratiet er mangelfuldt, og korruption og de offentlige tjenesters totale sammenbrud præger i lige så høj grad landet i dag som dengang. Jeg modtog endog for nylig en klage fra et rumænsk parti, Det Socialistiske Arbejderparti, som nu skal ændre navn til Socialistisk Alliance for at forblive lovligt, og som startede med at opnå 4,6 % af stemmerne ved valgene i 1990'erne, men senere i de officielle resultater blev tildelt 3,9 % og følgelig kom under grænsen på 4 % for medlemskab af parlamentet. Det er tvivlsomt, om Rumænien nogensinde har opfyldt Københavnskriterierne om sikring af demokrati og overholdelse af retsstatsprincipperne, eller om det bliver tilfældet inden for en overskuelig tidshorisont. Det kan være en reel begrundelse for ikke at fremskynde landets tiltrædelse i forhold til Tyrkiet, som også har omfattende problemer. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg husker, at det var den 22. juni 1995, Rumænien indgav sin ansøgning om medlemskab af EU.
Da landets situation var blevet analyseret i henhold til de kriterier, der blev opstillet i København, blev Rumænien rykket ned i den anden gruppe. Rumæniens situation fortjener særlig opmærksomhed, og vejen til tiltrædelse forekommer lang og møjsommelig. Landet har mange problemer at løse, hvilket er nødvendigt, hvis forhandlingerne skal lykkes. Jeg erkender dog, at der er taget vigtige skridt hen imod tiltrædelse - i særdeleshed blev landets forfatning ændret sidste efterår. Jeg vil derfor stemme for.
Jeg mener dog især, at der snarest bør findes en løsning på visse områder. Retsstatsprincipperne respekteres endnu ikke. Korruptionen er alarmerende. Domstolene er ikke uafhængige. Mediefriheden er ikke sikret. Dette er blot nogle få af de problemer, der kræver en hurtig løsning.
Jeg støtter betænkningen, men opfordrer Rumænien til at gøre en mere omfattende indsats for at blive medlem af EU i 2007, ellers vil tiltrædelsen utvivlsomt blive udsat. 

Manders (ELDR ),
    VVD-delegationen er tilfreds med betænkningen og håber, at den vil sende et kraftigt signal til Kommissionen og Rådet om behovet for, at Europa bliver verdens mest konkurrencedygtige videnbaserede økonomi inden 2010. Hvis det skal gøres muligt, skal den europæiske økonomi sikres passende betingelser. Disse betingelser tilvejebringes gennem ændringsforslaget til punkt 33 vedtaget af Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked, hvori man understreger behovet for deregulering og reduktion af virksomhedernes administrative byrder såvel som behovet for at nedsætte et uafhængigt rådgivende organ til undersøgelse af EU-lovgivningens anvendelighed og indvirkning.
EU-lovgivningen bliver til stadighed mere detaljeret og til tider påtrængende og forstyrrende. Det skaber stor utilfredshed i erhvervslivet og offentligheden, hvilket undergraver støtten til EU og har vist sig at være en af årsagerne til den lave deltagelse i valgene til Europa-Parlamentet. Den konkurrenceforvridning, der afstedkommes af den mængde administrative forpligtelser, der pålægges de europæiske virksomheder, betyder, at økonomiske regioner som USA og Kina udgør en økonomisk trussel mod vores job og velstand.
VVD-delegationen har som en del af Det Europæiske Liberale og Demokratiske Partis Gruppe stemt imod De Europæiske Socialdemokraters Gruppes ændringsforslag 12, ikke fordi De Liberale på nogen måde er imod princippet om ligestilling, men snarere fordi ændringsforslag 12 indebar en ændring af ordlyden af punkt 33, som vi ønskede at bevare. 
Patakis (GUE/NGL ),
    Gennemførelsen af det indre marked er et centralt mål for kapitalen, så den kan sikre sig de størst mulige privilegier, presse de små og mellemstore virksomheder og udnytte arbejdskraften mere effektivt. Udvidelsen af markederne sker side om side med den private kapitals indtrængen i de offentlige tjenester og med, at der sælges ud af befolkningens ejendom. De uhæmmede privatiseringer, som er en integreret bestanddel af det fælles indre marked, berører de mest vitale sektorer og forvandler alle sociale goder til varer.
Miller-betænkningen glæder sig over Kommissionens forslag om privatisering af de offentlige selskaber. Den hejser flaget for konkurrencen og de fire friheder, som passer ind i kapitalens kram. Åbningen af markedet for forsyningsnettene under det påskud, at det er til "gavn" for forbrugerne, omfatter endog vandforsyning. I profittens navn forbigår man fuldstændig den kendsgerning, at vand er et typisk socialt gode, som ingen kan fratages. Der er således intet, som lades i fred i storkapitalens og de multinationales profits navn. Det eneste, vi mangler, er privatisering af den luft, vi indånder!
Vi mener, at arbejdstagerne bør opstille deres egne prioriteringer og kæmpe imod kapitalens beslutninger, og vi kæmper sammen med dem og arbejderklassen for nye landvindinger, som lever op til nutidens behov. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Denne betænkning omhandler strategien for det indre marked, som er et emne af afgørende betydning for EU.
Betænkningen indeholder en detaljeret fortegnelse over opgavefordelingen mellem EU og medlemsstaterne. De forskellige aktionsområder omfatter spørgsmål af afgørende betydning for forfølgelsen af det vigtigste mål, som altid har været en fortsat udvikling af det indre marked.
Vi glæder os over de foranstaltninger, der har til formål at reducere tilsidesættelsen af EU-bestemmelser og fremme åbningen af markederne for energi, transport, telekommunikation og posttjenester. Det er desuden vigtigt, at det lykkes os at forbedre konkurrenceevnen, så vi kan forøge væksten og beskæftigelsen. Jeg skal derudover henlede opmærksomheden på de forslag, der vil føre til en reduktion af de afgiftsbetingede hindringer og sikre større gennemskuelighed i forbindelse med offentlige indkøb. 
Eftersom denne betænkning forhåbentlig vil bidrage til at skabe et perfekt indre marked på alle områder, herunder for personer, varer, tjenesteydelser og kapital, stemte jeg for.
Jeg skal desuden i denne forbindelse påpege, at staternes suverænitet er en betingelse, der altid har stået som en forudsætning for etableringen af det indre marked. Den er blevet overholdt under alle de udviklingsfaser, markedet har gennemgået. Suveræniteten bør bevares.
Jeg stemte følgelig for Miller-betænkningen. 

Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck og Wachtmeister (PPE-DE ),
    Det Moderate Samlingsparti mener, at organiseringen af og indholdet i sundheds- og ældreplejen er nationale spørgsmål, som ikke bør håndteres på overstatsligt niveau. Da det i betænkningen på en meget detaljeret måde fastlægges, hvordan medlemsstaterne skal organisere deres sundheds- og ældrepleje, har vi stemt nej til det. Det har vi gjort til trods for, at vi i princippet kan støtte en del af de forslag, som bliver præsenteret i betænkningen, f.eks. EU-borgeres ret til sundhedspleje i hele Unionen. 
Bastos (PPE-DE ),
    Overalt i EU står sundhedssystemerne over for de samme udfordringer, nemlig at sikre adgang for alle, et højt kvalitetsniveau og finansiel bæredygtighed. Medlemsstaterne bærer ansvaret for at organisere og finansiere sundhedssystemerne, men vi bør fremme samarbejdet gennem øget udveksling af oplysninger, erfaringer og bedste praksis.
Vi støtter anvendelsen af den åbne koordinationsmetode og fastlæggelsen af en detaljeret tidsplan, men medlemsstaterne bør opstille fælles målsætninger og indikatorer inden Det Europæiske Råd i foråret 2006.
Nogle medlemsstater kæmper med lange ventelister for visse former for behandling og et stadigt mere begrænset antal læger, ansatte i sundhedssektoren og tilstrækkeligt kvalificerede udbydere af sundhedstjenester. Medlemsstaterne bør forbedre tjenesternes kvalitet og bør ved hjælp af strukturfondene investere i infrastrukturer og uddannelse og udvikling for de ansatte i sundhedssektoren. Der bør etableres et europæisk net af referencecentre for sygdomme, som kræver en særlig koncentration af ressourcer og specialviden, med det formål at forbedre anvendelsen af den nuværende EU-kapacitet.
Befolkningens aldring vil forværre disse problemer, og der vil ske en markant stigning i antallet af sygdomme, der kræver intensiv lægebehandling og langvarig pleje. Det vil udgøre en trussel mod sundhedssystemernes finansielle bæredygtighed. 
De Rossa (PSE ),
    Jeg har stemt for betænkningen for at tilkendegive min støtte til samarbejdet mellem medlemsstaterne på området for sundhedspleje og langvarig pleje. Jeg støtter især princippet i betænkningen om adgang for alle uanset indkomst eller velfærd, høj plejekvalitet og plejesystemernes finansielle bæredygtighed. 
Jeg mener, at oprettelsen af en integreret ramme og et tættere samarbejde på området for sociale sikringsydelser er en vigtig del af vores fremskridt på vej mod at nå den sociale dimension og sociale beskyttelse, som er indarbejdet i Lissabon-processen. 
Jeg støtter kravet til Kommissionen om at fremlægge forslag til den videre proces og til Rådet om at beslutte sig for at anvende den åbne koordinationsmetode og fastlægge en konkret tidsplan på Det Europæiske Råd i juni 2004 og til medlemsstaterne om at fastsætte fælles mål og indikatorer forud for Det Europæiske Råd i 2006. 
Malmström, Paulsen og Olle Schmidt (ELDR ),
    Som liberale sætter vi altid det enkelte individ i fokus før alle politiske beslutninger. Karin Jöns tager i sin betænkning sundheds- og ældrepleje op, som på forskellige måder og i stor udstrækning påvirker det enkelte individ i hverdagen. Hun tager mange vigtige sundhedsaspekter op, hvilket vi naturligvis også mener er af stor betydning for Europas befolkning. Vi mener dog, at ansvaret for sundhedsplejen skal ligge så tæt på brugeren som muligt. For at få den bedst tilpassede sundhedspleje mener vi, at ansvaret skal ligge på nationalt niveau og ikke på EU-niveau. Derfor har vi valgt at stemme imod denne betænkning. 
Marques (PPE-DE ),
    Jeg vil lykønske fru Jöns med den udmærkede betænkning, hun har udarbejdet om meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget - Forslag til en fælles beretning "Sundhedspleje og ældrepleje: understøttelse af nationale strategier til sikring af et højt niveau af social beskyttelse", som jeg støtter fuldt ud. Jeg støtter i særdeleshed ønsket om forslag til foranstaltninger, der kan sikre en fuldstændig gennemførelse af de tre mål, EU har opstillet på dette område, nemlig adgang, kvalitet og finansiel bæredygtighed.
Befolkningens aldring er en af EU's største udfordringer på lang sigt. Derfor bør alle medlemsstater indgå i et mere snævert og struktureret samarbejdet - også de nye medlemsstater, der tiltræder til maj - så vi kan definere den bedste praksis på dette område. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Denne betænkning er baseret på en kommissionsmeddelelse om forslag til en fælles beretning "Sundhedspleje og ældrepleje: understøttelse af nationale strategier til sikring af et højt niveau af social beskyttelse".
Jeg glæder mig over, at betænkningen støtter samarbejdet inden for sundhedssektoren og sundhedssystemerne på lang sigt, samtidig med at medlemsstaterne bevarer ansvaret for at organisere og finansiere sundhedssystemerne. Det vil fremme udvekslingen af idéer, erfaringer og bedste praksis.
Jeg er også enig med ordføreren, når hun udtaler, at pleje i hjemmet, der varetages af et familiemedlem eller en anden person, indebærer en række fordele, og at personer, der leverer sådanne ydelser, bør modtage støtte. Der blev også taget vigtige skridt på dette område i forbindelse med Bastos-betænkningen om mulighederne for at forlige arbejde, familieliv og privatliv, som vi har vedtaget i denne valgperiode.
Der bør tilstræbes en ligevægtig geografisk fordeling mellem by og land af passende faciliteter inden for sundhedspleje og langvarig sundhedspleje, og strukturfondene bør anvendes til at skabe infrastrukturer inden for sundhedspleje og langvarig pleje. Det er afgørende skridt, der er en forudsætning for, at vi kan nå vores mål. Jeg stemte for.
Formanden.
   - Stemmeforklaringerne er afsluttet(2).

Ford (PSE ).
   - Hr. formand, jeg har en bemærkning i henhold til artikel 181 i forretningsordenen. Jeg har indgivet en skriftlig erklæring i henhold til artikel 51 med anmodning om en boykot af Ferrero SpA. I begyndelsen blev den omdelt, men den 9. marts modtog jeg et brev fra parlamentsformand Cox, der fastslog, at erklæringen efter hans mening ikke kunne godtages, hvorfor han trak den tilbage. Jeg har søgt i forretningsordenen, men kan ikke finde en artikel, der berettiger formanden til at handle så egenrådigt, og brevet henviser ikke til nogen artikel. 
Derfor opfordrer jeg til, at sagen overdrages til det ansvarlige udvalg. Vi har en lang tradition for at føre politisk kampagne gennem boykotning: Barclays på grund af Sydafrika, Nestlé på grund af modermælkserstatninger og Shell på grund af både Brent Spar og Kabinda. Jeg synes, at det er chokerende, at Europa-Parlamentet på denne måde giver os mundkurv på, uden at det relevante udvalg har været hørt. Derfor anmoder jeg Dem om at henvise sagen til hastebehandling i det relevante udvalg.
Formanden.
   - Tak, kære kollega. Deres bemærkning vil naturligvis blive taget til efterretning og noteret i protokollen.(3) 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er Kommissionens redegørelse om Haiti.
Jeg giver ordet til kommissær Solbes Mira på vegne af Kommissionen. 
Solbes Mira,
    Hr. formand, Kommissionen er meget bekymret over den politiske, økonomiske og sociale situation i Haiti og anmoder alle grupperne om, at de afholder sig fra brug af vold, og at de respekterer forfatningen. Efterlevelsen af folkeretten, herunder den humanitære lovgivning om menneskerettigheder og flygtninge, er et helt centralt element.
Kommissionen støtter en fredelig og konstitutionel løsning på krisen, som er nødvendig for at kunne afholde frie og retfærdige valg i fremtiden i et klima, der gør det muligt at afholde valg.
EU har støttet CARICOM's initiativ og opfordrer alle medlemsstaterne til også at acceptere det og støtte det. Initiativet er baseret på Organisationen af Amerikanske Staters resolutioner og skal bidrage til en holdbar løsning på krisen. Europa-Kommissionen har ydet finansiel bistand på 1,25 millioner euro til Organisationen af Amerikanske Staters mission i Haiti.
Efter præsident Aristides afgang har Kommissionen konstateret enkelte positive begivenheder på den politiske front og i særdeleshed i forbindelse med den proces, der har ført til udnævnelsen af hr. Latortue som midlertidig premierminister. Denne udnævnelse er en vigtig milepæl i CARICOM-initiativet, og den bør åbne døren for en konstitutionel løsning af de vanskeligheder, som landet i dag befinder sig i, såfremt der bliver truffet de nødvendige foranstaltninger til at bryde voldsspiralen og skabe sikkerhed i Haiti.
I sidste uge afsatte Europa-Kommissionen 1,8 millioner euro til katastrofenødhjælp, først og fremmest til sundhedsbistand til folk i de områder, der er berørt af oprøret, og i Port au Prince, og vi er parat til at undersøge muligheden for yderligere bistand afhængig af det humanitære behov. I den henseende arbejder vi tæt sammen med FN's kontor for koordinering af humanitære anliggender i Haiti for at få overblik over det aktuelle behov. Dette team modtager allerede støtte og finansiering fra EU's Kontor for Humanitær Bistand (ECHO).
Endelig vil jeg gerne påpege, at Kommissionen også arbejder sammen med andre internationale donorer i Haiti for at koordinere udviklingsstrategierne og imødekomme landets umiddelbare behov med det formål at fremskynde udviklingsbistanden så meget, som omstændighederne tillader det.
Bowis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, for 200 år siden gjorde slaverne oprør i San Domingo. Slaverne væltede deres franske herskere og oprettede verdens første sorte republik, som de kaldte Haiti. Et opråb om uafhængighed lovede både broderskab til de tidligere herskere, der "ikke gør os uret", og at "regeringen fremover skal være retfærdig".
Bedre blev det aldrig for Haiti, som i vores levetid er sunket ned i fattigdom og terror. Det er blevet til spot og spe for den statssponsorerede vold og rædsel med Tonton Macoutes og årene med Papa Doc. Med Aristide blev der tændt et lille glimt af håb, som blev slukket af et militærkup. Aristide blev genindsat, hvorefter landet langsomt sank ned i økonomisk forfald og udsattes for overgreb på menneskerettigheder, morderiske militser og tvivlsom valgpraksis. 
Nu er det eksploderet igen. Der er lig i gaderne - ofre på alle sider - og børn, der tages i at stjæle, trygler om at få skånet deres liv. Børn er i stor fare på grund af sult og sygdom. Fabrikker og varehuse er revet ned, og det har taget arbejdspladser med sig. Bevæbnede banditter, narkotikasmuglere og ledere af dødspatruljer udnytter ledelsesvakummet. Verden lyttede for sent på CARICOM's stigende angst, som det så sigende blev udtrykt af Louis Straker, viceministerpræsident i St. Vincent og Grenadinerne, på Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU i Addis Ababa for nogle få uger siden. På det tidspunkt var det for sent at føre regeringen og oppositionen sammen - ikke fordi oppositionen var særlig hjælpsom, hvad angår fastholdelse af samarbejdsbetingelserne. 
Hvad kan der gøres? Frankrig har sendt tropper, der skal slå sig sammen med de amerikanske tropper. De vil formentlig holde deres EU-partnere informeret, tage dem med på råd og påkalde sig deres hjælp, hvis og når det bliver nødvendigt. Bør vi andre blot sidde med hænderne i skødet og lade dem tage sig af det? Skal vi følge efter i kølvandet på FN-resolutionerne? Skal vi forberede og aktivere vores humanitære hjælp og efterfølgende vores udviklingshjælp? Bidrager vi til de fredsbevarende omkostninger? Svarer vi på FN's opfordringer om at gøre vejene fri, så der kan bringes fødevarer og hjælp til den nordlige del? Hjælper vi det lokale politi med at genindfange de 3.500 fanger, der er flygtet fra 20 fængsler, som gør det svært at retsforfølge de kriminelle gerningsmænd i et militært styre? Vi har brug for alle disse ting. Vi skal frigive de indefrosne midler fra Den Europæiske Udviklingsfond. Når den multinationale fredsbevarende styrke har genskabt orden, skal vi støtte CARICOM-initiativerne til en stabiliseringsstyrke. Vi skal støtte premierministeren, Gérard Latortue, som er udpeget af vismandsrådet, og den midlertidige præsident, Alexandre. Derefter skal vi hjælpe med at retsforfølge de skyldige og oprette en sandheds- og forsoningskommission.
På en dag, hvor terroren har slået ned på vores eget kontinent, i Spanien, og hvor vi føler med den spanske befolkning, må vi finde en plads i vores hjerter til befolkningen i Haiti og støtte og hjælpe dem med at få retfærdighed.
Belder (EDD ).
   - Hr. formand, den gennemgribende strukturelt betingede krise i Haiti kræver en langsigtet indsats fra det internationale samfunds side. I modsat fald risikerer vi at forlænge det politiske og socioøkonomiske sammenbrud med alle dets forfærdende konsekvenser for befolkningen.
Jeg har for nylig læst rapporter fra troværdige kilder i Haiti om, hvor få ændringer, der er sket i situationen i landet, og hvor alvorlige tilstandene fortsat er. Ud over blot at genskabe den offentlige orden bør førsteprioriteten være at rehabilitere Haitis nationale politistyrke, hvis seriøse ledere fortjener enhver form for støtte fra den midlertidige internationale fredsstyrke. Det er under alle omstændigheder den eneste mulighed for at gennemføre en omfattende afvæbning af alle de illegale krigsførende grupper. Hidtil har den internationale fredsstyrke forholdt sig alt for passivt og har derved givet kriminelle og bevæbnede bander frit spil. Det er ifølge informerede kilder på stedet årsagen til de fortsatte blodsudgydelser i Haiti. Det er fuldstændig uacceptabelt, hr. kommissær. Jeg opfordrer indtrængende det internationale samfund til at skærpe sin indsats i Haiti og sikre en stabilisering af situationen. Hvordan skal man ellers kunne yde humanitær bistand?
I mellemtiden udsættes de tilbageblevne udenlandske hjælpearbejdere for et kolossalt pres i deres bestræbelser på at mindske lidelserne. Jeg vil citere en af disse hjælpearbejdere, der sagde: "Personligt er jeg stadig overbevist om nytten af vores indsats her, ellers ville jeg være rejst hjem for længst. Min familie er bekymret for mig og har bedt mig om det. Jeg mener, at det især i disse vanskelige tider er vigtigt, at vi ikke lader Haitis befolkning alene tilbage med kampen for selvstændighed og demokrati, og at vi støtter dem uden at kontrollere eller tvinge dem".
Et sådant vidnesbyrd om mod og vedholdenhed må appellere til os og foranledige os til at engagere os i Haiti. Hvad skal vi stille op med disse hjælpearbejderes utrættelige indsats? De ønsker ikke at forlade Haiti og kan under alle omstændigheder heller ikke. Jeg anmoder derfor Kommissionen om under afventning af en ny regerings indsættelse i Haiti at gøre sit yderste for at genoptage de igangværende aktiviteter hurtigst muligt. Det vil holde håbet oppe hos landbefolkningen, og vi undgår at spilde tiden. 
Berthu (NI ).
   - Hr. formand, jeg blev fuldstændig desorienteret ved læsningen af Europa-Parlamentets forslag til beslutning om situationen i Haiti. Jeg havde forventet lykønskninger til Frankrig og USA - men især til Frankrig som et europæisk land - for at have sat en stopper for et oprør, som tydeligvis var i færd med at udvikle sig til en meget alvorlig borgerkrig. Jeg har imidlertid ikke set disse lykønskninger i forslaget til beslutning på trods af, at EU i flere uger fremstod som yderst bekymret over den eksploderende vold i Haiti og bad alle politiske aktører uden undtagelse - jeg citerer formandskabets kommuniké af 18. februar - om at afstå fra enhver form for voldelig opførsel. Disse platoniske appeller har ikke ført til nogen resultater, mens Frankrig og USA i det mindste har opnået et resultat.
Jeg forventede også lykønskninger til Frankrig for ikke fejt at opgive et land, som Frankrig har gamle kulturelle og følelsesmæssige tilknytninger til, selv om dette land befinder sig i umiddelbar nærhed af USA. Frankrig har på denne måde til hensigt at vise, at det fortsat er bevidst om sine historiske forpligtelser, og Europa-Parlamentet kunne have støttet denne ansvarlige opførsel. Jeg forventede også lykønskninger til Frankrig for at have truffet forebyggende diplomatiske foranstaltninger, som EU, hvis det havde været en gentlemanspiller, kunne have støttet.
I stedet for alt dette synes den beslutning, som vi er blevet foreslået, først og fremmest at beklage uden at turde sige det direkte, at et europæisk land har taget et initiativ i stedet for i al evighed at holde sig til dem, der lancerer platoniske appeller. Det er en negativ og helt igennem beklagelig holdning, som fordrejer forslaget til beslutning i forbavsende grad. F.eks. ser jeg i betragtning F, at omstændighederne omkring Jean-Bertrand Aristides tilbagetræden er blevet voldsomt kritiseret, og at han betegnes som en demokratisk valgt præsident, selv om alle udmærket er klar over, og beslutningen selv i betragtning H understreger, at valget til hans anden præsidentperiode skete uden deltagelse af oppositionen, som protesterede mod stemmeoptællingen ved det foregående parlamentsvalg, hvilket skabte en krise, som blot er taget til i omfang og styrke siden da.
Jeg ser også i punkt 11, at Europa-Parlamentet tilsyneladende har krævet, at den midlertidige multinationale styrke, som er godkendt af FN's Sikkerhedsråd, skal bestå af FN's blå baretter og ikke af franske, amerikanske og canadiske styrker, som om Europa-Parlamentet først og fremmest ønskede, som om Europa-Parlamentet kun havde ét mål, nemlig at afskære de lande, som er til stede i regionen, fra denne styrke på trods af, at de har de største interesser i området.
Til slut beklager jeg, hr. formand, at forslaget til beslutning ikke anerkender, at Frankrig handlede af pligt og ud fra generelle interesser, at det ydede bistand til et folk i fare - for at undgå det værst tænkelige - og at det forsvarer det haitiske folks suverænitet samt i øvrigt ivrigt har tænkt sig at forsvare retmæssigheden i den politiske genopbygningsproces. Jeg understreger, at den er på rette vej, eftersom rådet af syv vismænd, som repræsenterer det haitiske samfunds mangfoldighed, netop har udpeget en premierminister, hr. Latortue, med godkendelse fra den midlertidige præsident, hr. Alexandre, hvilket, når jeg nu er ved det, gør beslutningsforslagets betragtning K en smule forældet. Vi burde hilse denne nylige beslutning velkommen, som indgår i en genforeningsproces og åbner op for dannelsen af en midlertidig national enhedsregering, som selv har til opgave at forberede det kommende valg.
Solbes Mira,
   Hr. formand, jeg takker talerne for deres kommentarer.
Jeg vil blot nævne yderligere to ting. For det første, at Rådet i sin erklæring af den 1. marts klart understregede sin støtte til en midlertidig multinational styrke, der bør udstationeres i Haiti, hvilket er en opbakning til FN's Sikkerhedsråd.
For det andet har EU, for så vidt angår muligheden for at anvende EUF-midler, gjort dette betinget af, at forholdene bliver normaliseret, og at de nødvendige betingelser og foranstaltninger, der er defineret i Organisationen af Amerikanske Staters resolution, bliver opfyldt, og det er det, vi arbejder på. I mellemtiden er vi i samarbejde med CARICOM indstillet på ikke blot at bidrage med de midler til humanitær bistand, der allerede er aftalt, men også med yderligere beløb, såfremt det er nødvendigt. 
Formanden.
   - Mange tak, hr. kommissær, især for Deres kortfattethed.
Som afslutning på forhandlingen har jeg modtaget seks beslutningsforslag, jf. forretningsordenens artikel 37, stk. 2.(1)
Afstemningen finder sted lige efter forhandlingen. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er Kommissionens redegørelse om indvirkningen af aktiv lavfrekvent sonar på havmiljøet. 
Solbes Mira,
    Hr. formand, Kommissionen er bevidst om den bekymring, der er for sonarens indvirkning på havpattedyrene. Dens lav- og middelfrekvente impulser kan forstyrre hvalerne, og der foreligger også oplysninger om, at disse lyde kan have indvirkning på andre fiskearter og deres adfærd.
I henhold til europæisk lovgivning - især habitatdirektiverne - er der krav om, at EU's medlemsstater træffer de nødvendige foranstaltninger for at etablere en streng beskyttelsesordning for alle de hvaler, der findes i de europæiske have. Uden at råde over en omfattende og autoriseret analyse, der medtager alle tilgængelige informationer om sonarens indvirkning, er det imidlertid særdeles vanskeligt at tage klart stilling til sagen.
Kommissionen rejste allerede dette spørgsmål på Habitatkomitéens møde den 20. november 2002, og de oplysninger, der siden hen er indhentet fra medlemsstaterne og regionale havmiljøorganisationer om dette særdeles vanskelige spørgsmål, bør suppleres med yderligere videnskabelige undersøgelser.
Den 25. september 2003 anmodede Kommissionen en specialiseret og uafhængig videnskabelig organisation - Det Internationale Havundersøgelsesråd i Danmark - om at udarbejde en rapport og en videnskabelig vurdering af alle relevante oplysninger i forbindelse med sonarens indvirkning på hvaler og fisk, som viser, hvor vi har huller i vores nuværende viden, og kommer med anbefalinger til den fremtidige forskning.
Kommissionen er også interesseret i at modtage synspunkter om andre mulige foranstaltninger, der kan mindske sonarens indvirkning på denne slags havdyr.
Kun ved at basere os på solide videnskabelige informationer kan vi på EU-plan fastsætte de nødvendige konsistente og operative foranstaltninger med henblik på ikke at forstyrre hvalerne med sonarrelaterede aktiviteter og sikre, at vi efterlever bestemmelserne i vores habitatdirektiv.
Kommissionen er endvidere bevidst om de mulige indvirkninger af militære aktiviteter på miljøet, men det er ikke muligt at træffe fællesskabsforanstaltninger vedrørende udvikling af nye militære teknologier på grund af EU's manglende kompetence på dette specifikke område. 
Korhola (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg ønsker at tilkendegive min glæde over, at debatten om aktiv lavfrekvent sonar fortsætter i Europa-Parlamentet, selv om det går langsomt fremad. I januar sidste år drøftedes min mundtlige forespørgsel til Kommissionen om aktiv lavfrekvent sonar. Kommissær Solbes Mira, De gav dengang tilsagn om, at Kommissionen ville tilsende samtlige medlemsstater en meddelelse om emnet. Jeg takker Dem for at have fastslået, at radarudstyrets negative indvirkning på miljøet er i modstrid med habitatdirektivet om beskyttelse af naturen. Kommissionen udtalte, at der burde træffes foranstaltninger for at undersøge konsekvenserne af aktiv lavfrekvent sonar. Det er godt, der sker fremskridt på området.
I oktober sidste år indgav en delegation fra Parlamentet en klage i sagen, der var underskrevet af 85.000 mennesker og 68 miljøorganisationer, til NATO's hovedkvarter i Bruxelles. I kølvandet på dette initiativ er der desuden fremkommet flere videnskabelige oplysninger om spørgsmålet. Tidsskriftet offentliggjorde en artikel om emnet, hvori der henvistes til, at der sidste år strandede 14 hvaler på De Kanariske Øer, og at alle hvaler døde. Samtidig afholdtes der flådeøvelser i området. Fire timer efter øvelserne var indledt, begyndte hvalerne at strande sig selv. Det fremgik, at de havde alvorlige blodansamlinger, skader på leveren og andre indre organer og forskellige andre sygdomstegn.
Jeg opfordrer derfor forsat NATO's medlemsstater til at begrænse anvendelsen af radarsystemer, indtil de miljømæssige indvirkninger heraf og forbindelsen med de seneste tilfælde af hvaldød er undersøgt til bunds. De lavfrekvens-radarsystemer, der udvikles af USA og NATO-landene, kan være årsag til, at hvalerne forvilder sig ind i bugter, beskadiger deres indre organer og dør. Radarens lyd med høj decibel og lav frekvens kan sendes mange tusinde kilometer i havet. USA har udviklet systemet siden 1980'erne til observering af ubåde, der anvender ny teknologi, som er vanskelig at se ved hjælp af de tidligere passive radarsystemer. Overvågningen af territorialfarvandene er et legitimt mål, men systemets skadelige indvirkning er ikke berettiget. Alternative teknologier bør derfor udvikles.
De døde hvaler er konstateret i områder, hvor USA har afprøvet systemet. I marts 2000 strandede 17 hvaler på Bahamas, hvoraf otte døde, samtidig med afprøvningen af flådens radarsystem til søs. De efterfølgende undersøgelser af de døde hvaler viste, at de havde blodansamlinger i hjernen og det indre øre forårsaget af ekstremt høje lyde. USA's flåde udtalte i sin rapport om Bahamas-sagen, at radarsystemet var den mest sandsynlige dødsårsag. Den høje lyd havde drevet hvalerne ind i bugten, hvor de døde af hedeslag såvel som indre kvæstelser. 
Medina Ortega (PSE ).
   - Hr. formand, det spørgsmål, vi behandler, har allerede i mange år bekymret Europa-Parlamentet, om end det har været i mindre grad. Det vil sige, at der allerede findes en beslutning fra Europa-Parlamentet fra 1999 om konsekvenserne af den militære teknologi på miljøet, og der er også med hensyn til dette specifikke emne blevet stillet et par skriftlige forespørgsler til Kommissionen. Den første blev stillet af hr. Sturdy og blev besvaret af hr. Busquin, der påpegede, at der ikke var anmodet om støtte til forskning i emnet, og den anden, der blev stillet af fru Caroline Lucas på et senere tidspunkt og besvaret af kommissær Wallström, drejede sig om forekomsten af lavfrekvent sonar.
Kommissær Wallström har været enig i - eller hr. Solbes er i det mindste enig i det, hun dengang sagde - at spørgsmålet falder ind under habitatdirektiverne. Det vil sige, at EU har kompetence på området, selv om det er af militær karakter.
Lad os huske på, at de føderale domstole i USA i disse dage har nedlagt forbud mod den amerikanske marine, så den ikke kan anvende højeffektive lavfrekvente sonarer i Stillehavet for at undgå skader på dyrelivet i havet.
Som påpeget af den forrige taler, fru Korhola, gennemførte NATO nogle militære operationer med deltagelse af fartøjer fra EU i havet omkring Fuerteventura og Lanzarote, og som følge heraf gik 14 hvaler på grund.
Der er to professorer, den ene fra Londons Universitet, hr. Paul Jepson, og den anden fra Las Palmas Universitet, hr. Fernández, der har foretaget nogle undersøgelser, der blev offentliggjort i tidsskriftet "Nature" i november 2003, hvor de understreger sonaraktiviteternes indvirkning på hvalerne. Tilsyneladende mister hvalerne orienteringen, hvilket får dem til pludseligt at dykke ud. Herved opstår der dekompression, der ophobes kvælstof i hvalernes blod, og de får dykkersyge. Det vil sige, at det ud fra et videnskabeligt synspunkt er bevist, at der er en forbindelse.
Vi taler her om små hvaler af en art, der minder om delfiner, Blainvilles næbhvaler, der befinder sig i en meget fortvivlet situation, og det spørgsmål, vi i dag stiller os selv, er, hvorfor der er brug for denne militære teknologi? For årsagen til, at amerikanerne udvikler disse nye lavfrekvente sonarer er, at de ønsker at opdage nogle lydløse undervandsbåde, som det kun er dem selv, der fremstiller. Det vil sige, at hvis der i dag ikke er noget andet land i verden, der råder over en teknologi, der gør det i stand til at fremstille disse lydløse undervandsbåde, hvilken mening giver det så, at vores fartøjer, der tilhører NATO og er knyttet til USA's flåde, udvikler denne teknologi?
Der sker en umiddelbar skade på disse arter. Jeg synes, at kommissæren har svaret korrekt, men når vi tager højde for de videnskabelige undersøgelser, vi allerede har, og Europa-Parlamentets beslutning fra 1999 - det er kommissæren bekendt med, for han kender de have, jeg taler om, særdeles godt - synes jeg, at tiden er inde til, at Kommissionen overvejer muligheden for at tage nogle initiativer, der inden for rammerne af Kommissionens beføjelser gør det muligt for fællesskabsinstitutionerne at behandle spørgsmålet.
Som kommissæren ved, bevæger EU sig mod en slags forsvars- og sikkerhedspolitik. Den er i det mindste allerede medtaget i EU-traktaten, og jeg synes, at vi i forbindelse med EU's forsvars- og sikkerhedspolitik også bør overveje de negative virkninger af en sådan politik.
Jeg håber derfor, at denne første redegørelse fra Kommissionen bliver starten på en ny fællesskabspolitik, og at Kommissionen, i det mindste i den kommende valgperiode, vil antyde over for Parlamentet, i hvilken retning vi går. Jeg tror, at det i lyset af professor Jepsons og professor Fernández' undersøgelse i tidsskriftet "Nature" er tydeligt, at disse lavfrekvente sonarer indvirker på hvalarternes overlevelse.
Vi skal nu begynde at anbefale konkrete foranstaltninger og anmode medlemsstaterne om, i det mindste inden for rammerne af det mellemstatslige samarbejde, at være opmærksomme på disse videnskabelige konklusioner og bidrage til bevarelsen af vores allerede hårdt prøvede dyreliv i havet. 
Duthu (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, vedrørende brug af lavfrekvent sonar vil jeg først og fremmest rejse tre spørgsmål og derefter som konklusion komme med et forslag.
For det første har dette spørgsmål, som de to foregående kolleger har gjort opmærksom på, været forhandlet her i dette forum flere gange, og vi har allerede f.eks. af kommissær Solbes fået at vide, at vi havde brug for flere informationer. Vi får i dag at vide, at der er bestilt en undersøgelse hos et dansk organ, men det kan ende med at se en smule mærkeligt ud, at vi har ventet så længe på supplerende oplysninger.
Faktisk har vi, hvis vi anvender forsigtighedsprincippet i overensstemmelse med traktaterne, allerede tilstrækkeligt med beviser for alvorlige risici ved brug af disse sonarer, især for hvalerne. Dette berettiger til, at vi allerede i dag opstiller et moratorium for deres anvendelse for at indhente de nødvendige oplysninger til etablering af supplerende videnskabelige beviser. Skal vi virkelig altid vente på, at det værst tænkelige sker, før vi handler?
For det andet er vi udmærket klar over, hvilken bekymrende tilstand fiskebestandene i dag befinder sig i såvel i Europa som på globalt niveau. Vi har - hvilket ikke er overraskende - fået oplysninger om, at der findes faktorer, som indikerer, at de signaler, de lavfrekvente sonarer udsender, indvirker på fiskestimernes bevægelser, hvilket kan lede dem ind i farlige områder og true selve deres eksistens. Kan vi tillade os den luksus at udvikle og anvende en teknologi, som, når den testes i fredstid, risikerer at øge fiskebestandenes uddøen?
For det tredje har EU taget de første skridt i retning af en fælles forsvarspolitik og også en fælles våbenindustri. Dette får uden nogen som helst tvivl en virkning på den europæiske forskning, industripolitikken og generelt på Unionens udvikling. I en tid, hvor der i vores samfund opleves et stigende krav om miljørigtige løsninger, skal vi bevise, at Europa i kølvandet på Lissabon-målsætningerne er i stand til at være internationalt førende inden for bæredygtige teknologier. Kan vi det, hvis vi er ude af stand til at reagere effektivt imod udviklingen og anvendelsen af så suspekte teknologier som lavfrekvente sonarer?
Til slut vil jeg sige, at det i henhold til en miljømæssig, social og økonomisk bæredygtig udvikling er bydende nødvendigt, at vi udnytter vores muligheder som europæiske parlamentsmedlemmer fuldt ud for med alle til rådighed stående midler at øve indflydelse på de grundlæggende kollektive valg, som er i færd med at blive truffet inden for våbenindustrierne. Derfor beder jeg indtrængende mine kolleger om at støtte mit forslag om at afslutte denne forhandling med en beslutning på vores næste møde, også i Strasbourg. Det er den eneste måde, hvorpå Parlamentet kan få en relevant holdning at kommunikere ud til de forskellige aktører.
Solbes Mira,
    Hr. formand, Kommissionen er opmærksom på problemet. Vi er klar over, at der kommer stadig flere videnskabelige beviser på de problemer, som denne type sonarer giver anledning til. Vi synes imidlertid, at det er absolut nødvendigt at gennemføre en mere omfattende analyse af den nuværende videnskabelige viden, hvor der uden tvivl vil blive taget hensyn til de fremskridt, der allerede er sket, f.eks. dem, hr. Medina Ortega nævnte ved omtalen af professor Jepsons og professor Fernández' artikel.
Kommissionen vil naturligvis, når den skal træffe beslutninger, være nødt til at overveje kompetenceaspekterne, det nationale ansvar for habitatdirektiverne og det råderum, medlemsstaterne har til at anvende forsigtighedsprincippet, og naturligvis også det særlige forbehold, der er over for de militære spørgsmål, som dog ikke bør afholde os fra at stå fast over for NATO og de militære myndigheder, så de er tilstrækkelig opmærksomme på disse problemer, især i de tilfælde, der ikke rejser konkrete problemer på kort sigt. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende beslutningsforslag:
- B5-0129/2004 af Isler Béguin og Schroedter for Verts/ALE-Gruppen om Ukraine;
- B5-0132/2004 af Belder for EDD-Gruppen om Ukraine;
- B5-0135/2004 af van den Bos for ELDR-Gruppen om Ukraine;
- B5-0137/2004 af Caullery for UEN-Gruppen om Ukraine;
- B5-0139/2004 af Wiersma og van den Berg for PSE-Gruppen om Ukraine;
- B5-0141/2004 af Posselt, Stauner og Tannock for PPE-DE-Gruppen om Ukraine;
- B5-0143/2004 af Vinci for GUE/NGL-Gruppen om Ukraine. 
Tannock (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i et sandt demokrati er det sundt at have en kamp om politisk magt og politiske idéer og give folk mulighed for selv at vælge regering og politiske ledere. Et valgresultat kan dog aldrig gøres sikkert op før stemmeafgivningen, hvilket forhindrer folk i at skaffe sig af med et upopulært regime. Præsident Kuchmas lovlig sene interesse, kort før hans embedstid var udløbet, i at omdanne Ukraines system fra et system med en udøvende præsident til et system med parlamentarisk flertal, hvor der udnævnes en udøvende premierminister, retter mistanke mod, at dette er en politisk manøvre, der fortsat skal sikre ham magten på et tidspunkt, hvor han klart er overhalet af hr. Ushanka i meningsmålingerne.
Afstemningen om den første forfatningsændring i denne retning den 24. december blev stærkt kritiseret af Europarådets Parlamentariske Forsamling, da afstemningen skete ved brug af håndsoprækning. Visse medlemmer blev endda fotograferet med begge hænder i vejret, hvilket klart strider imod det ukrainske parlaments forretningsorden og overtræder artikel 3 i Europarådets status, som Ukraine har givet bindende tilsagn til, og hvis overtrædelse kan bringe Ukraines medlemskab i fare. 
Europarådets Parlamentariske Forsamling kritiserede også adfærden hos oppositionen, som nedlagde protest ved at blokere parlamentets arbejde. Den 3. februar - og under internationalt pres - blev det forfatningsmæssige lovforslag ændret, hvilket vi hilser velkommen som en forbedring, for at bevare en direkte valgt præsident - om end et svækket præsidentskab - og indføre livslange embedsperioder for dommere for at få støtte fra hr. Maroz' socialistiske blok, som også erklærede, at den kun vil støtte den endelige behandling af lovforslaget, hvis der sker væsentlige reformer for at demokratisere parlamentet via et proportionelt repræsentationssystem. Regeringen benyttede sig atter af tvivlsomme parlamentariske hasteprocedurer for at fremskynde afstemningen og for at omgå national eller parlamentarisk forhandling. 
Jeg vil også gerne erindre den ukrainske regering om, at en forfatningsændring kun kan foretages i henhold til forfatningen, hvis ændringen godkendes ved en folkeafstemning. 
Som resten af Parlamentet er jeg også bekymret for foranstaltninger, der kan kvæle en åben og fri debat i Ukraine. Pres på oppositionens medier er ganske vist hverdagskost. Eksemplet i beslutningen med lukningen af avisen er efter min mening dårligt, da den forståeligt og med rette var anklaget for at offentliggøre tre yderst antisemitiske artikler. Regeringen hævder også, at ophøret af Radio Libertys udsendelser udelukkende er af erhvervsmæssige årsager og ikke er en politisk beslutning for at presse oppositionen.
Til hr. Kuchmas forsvar er der ikke ført bevis for USA's anklager om overtrædelse af FN's sanktioner sidste år ved at eksportere Kolchuha-radarsystemer til Irak, da et sådant radarsystem aldrig er fundet under søgningen efter masseødelæggelsesvåben i Irak.
Ukraine står nu på skillevejen mellem en vestlig demokratisk fremtid med EU-forhåbninger, som vi i Europa-Parlamentet i princippet støtter, og at vende tilbage til et halvdemokratisk autoritært system. Det er Ukraines valg. Vi mener i høj grad, at det første vil være til størst gavn for befolkningens kommende velstand og frihed og for det vidunderlige land.
Isler Béguin (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, mine kære kolleger, EU udvider sig ved at samle nogle central- og østeuropæiske stater, som er befriet for årtiers kommunistisk åg, omkring sine værdier og normer. Denne oppefrakommende harmonisering af de politiske og økonomiske forhold, en harmonisering, som kandidatlandene kræver og arbejder på, bevarer stabiliteten og velstanden i vores europæiske område.
Men udvidelsen har også afdækket - og fået os til at opdage - et nyt naboskab ved Europas grænser. Ukraine er et af de europæiske lande, som har vanskeligt ved at gøre sig fri af de negative virkninger og praksis, som det seneste århundredes sovjetherredømme har skabt. Kontrasten til et Central- og Østersøeuropa, som er ved at blive normaliseret og genetablere sine rettigheder, understreger manglen på demokrati, de utallige restriktioner og den økonomiske usikkerhed, som trækker hele dette nye naboskab ned i dyndet.
Det er rigtigt, at denne sociale, politiske og økonomiske splittelse mellem de to poler i et og samme Europa kræver, at EU i forbindelse med udvidelsen mobiliserer sine handlingsplaner, sine midler og initiativer og sin gensidige solidaritet. Men denne afkobling mellem den udvidede Union og dens naboskab mod øst rejser også og især spørgsmålet om de historiske forbindelser mellem EU og dets familie mod øst, for hvem Fællesskabets opmærksomhed i alt for høj grad har været rettet mod blot at sikre sin egen grænse og deres atompark. I stedet for, at vi i dag kræver at styrke Tacis-programmerne i Ukraine for på en billig måde at genetablere en usikker stabilitet hos denne nabo, hvorfor har vi så ikke åbnet mere op for vores solidaritet, vores programmer og vores budgetter allerede fra 1991? Ukraine er trods alt en integreret del af den europæiske identitet, og dets regering fastholder trods EU's manglende vilje sit krav på sin retmæssige plads i Unionen.
EU skylder moralsk og politisk de ukrainske borgere for fremtiden at mobilisere alle sine kræfter og midler for effektivt at genskabe de grundlæggende rettigheder som tankefrihed, ytringsfrihed, foreningsfrihed og politisk frihed i landet. Det er således bydende nødvendigt, at EU holder et vågent øje med Ukraines fængselsforhold og også er til stede ved det næste valg. Men som den igangværende udvidelse viser, er der ikke noget bedre fundament for retsstaten, demokratiet, menneskerettighederne og miljøet end i EU, og ikke uden for dets døre. Det ville være på bekostning af en ny udvidelse: det bliver den pris, vi kommer til at betale for en genforening af Europa.
Belder (EDD ).
   - Hr. formand, i forgårs demonstrerede mellem 5.000 og 7.000 ukrainske borgere i Kiev, landets hovedstad, med krav om "frihed for ordet". Denne demonstration var en reaktion på præsident Kuchmas styres stadig mere repressive politik over for medierne. Sidste lørdag kunne med en vis berettigelse skrive på forsiden, at oppositionsmedierne i Ukraine måtte frygte for deres fortsatte eksistens. Det fremgår klart af den aktuelle situation. For nøjagtig en uge siden fremsatte Nikola Tomenko, formand for Ukraines parlaments udvalg om mediefrihed - bemærk navnet! - en sønderlemmende kritik i parlamentet, Verkhovna Rada. Der skal afholdes præsidentvalg i år, og præsident Kuchma forsøger med alle til rådighed stående midler at undertrykke alle kritiske røster. I denne forbindelse er der meget delte opfattelser af årsagen til Yuri Chechyks død sidste onsdag. Yuri Chechyk, der var direktør for en privat radiostation, mistede livet i et trafikuheld på vej fra sit hjem i Poltava til Kiev, hvor han skulle deltage i et møde med Radio Svoboda, den ukrainske gren af Radio Liberty. Alene det forhold har skabt tvivl om årsagen til Yuri Chechyks uventede død. Kun få timer efter hans død stormede den ukrainske sikkerhedstjeneste Radio Continent, en radiostation i Kiev, og beslaglagde alt transmissionsudstyr. Radiostationen havde øjensynlig påkaldt sig de ukrainske myndigheders vrede, fordi den havde sendt programmer fra Radio Liberty. Radio Continents direktør havde i mellemtiden skyndsomt forladt landet, fordi han efter eget udsagn frygter for sit liv. Det var også Radio Continent, der havde ansat Georgi Gongadze, som blev meldt savnet i 2000 og senere blev fundet halshugget. Den kampagne, som præsident Kuchma og hans tilhængere øjensynlig er i færd med at gennemføre imod uafhængige medier, er uforenelig med Kievs officielle påstand om, at landet fremmer udviklingen af demokratiet og søger at nærme sig Europa.
I starten af denne uge krævede USA's tidligere udenrigsminister, Madeleine Albright, i en artikel i , at man greb ind fra begge sider af Atlanten for at forsvare de politiske og personlige friheder i Ukraine. Jeg håber inderligt, at Washington og Bruxelles vil gøre fælles front, som fru Albright udtrykker det, og forsvare frihedens grænser og udvide dem.
Ford (PSE ).
   - Hr. formand, på vegne af PSE-Gruppen vil jeg gerne sige, at vi anerkender betydningen af Ukraine som et land med historiske, kulturelle og økonomiske bånd til EU og med gamle forhåbninger om EU-medlemskab. Vi bifalder også Kommissionens forberedelse af handlingsplanen - som skal være færdig i foråret 2004 - som vil gøre det muligt for Ukraine at blive gradvis integreret i EU's politikker og programmer. 
Der kan dog kun udvikles et ægte partnerskab på baggrund af delte fælles værdier, især demokrati, retsstatsprincippet og respekten for menneskerettigheder og civile rettigheder. Disse betingelser er ikke opfyldt i øjeblikket i Ukraine, og situationen forværres. Fængselsforhold, vilkårlig tilbageholdelse og alt for lange varetægtsfængslinger i Ukraine er stadig alvorlige problemer. Ytringsfriheden - som nogle af mine kolleger har omtalt mere detaljeret - er i stigende fare, og der har været en række alvorlige overtrædelser af rettighederne for de uafhængige medier og journalister. 
Derfor opfordrer vi de ukrainske myndigheder til at forbedre fængselsforholdene og slutte den vilkårlige tilbageholdelse og de alt for lange varetægtsfængslinger. Vi opfordrer den ukrainske regering til at respektere ytringsfriheden og iværksætte vedvarende og effektive tiltag til at forhindre og straffe indgreb mod en fri og uafhængig presse. Vi anmoder regeringen om at redegøre for beskyldningerne om, at landets efterretningstjeneste fik ordre til at spionere mod journalister og ukrainske og udenlandske politikere i deres respektive hjemlande for at afskrække dem, hvis det var nødvendigt, fra at blive ved med at rejse menneskerettighedsspørgsmål. Vi anmoder de ukrainske myndigheder om at komme med et formelt tilsagn om at afholde det kommende præsidentvalg i oktober under så gennemsigtige forhold som muligt og håber, at Europa-Kommissionen sammen med Parlamentet og andre organer vil overveje, om vi skal sende en valgobservationsmission. 
Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Ukraine er uden tvivl et europæisk land, et af de største europæiske lande, og vi må ikke glemme, at dette europæiske land er blevet undertrykt og udplyndret i årtier på grund af den sovjetiske kolonialisme. Meget af det, som vi kritiserer ved Ukraine i dag, bør man kritisere uden selvretfærdighed, for heldigvis er vi blevet sparet for denne skæbne, i hvert fald de fleste af os. Derfor skal man have forståelse for meget.
Det varer et stykke tid, før Ukraine udvikler sig. Vi har i Parlamentet gjort utroligt meget i de seneste år for at støtte Ukraine, og allerede før skiftet i 1989-1991 var der kræfter i Vesteuropa, som arbejdede sammen med Ukraine. Jeg tænker på det ukrainske eksiluniversitet i min valgkreds i München eller på Radio Liberty, som sendte fra München tidligere. München var måske næsten som en ukrainsk metropol i frihed. Derfor har vi altid haft stor sympati og forståelse for det ukrainske folks ønske om dets eget liv.
Vi kan imidlertid ikke tage hensyn til politikere, som ikke blot er korrupte, som ikke blot bruger tid på at støtte deres land, men som endda gør det modsatte: som forsøger at fryse de sarte planter af demokrati og retsstatslighed ihjel igen, som aktivt bekæmper oppositionen med kriminelle metoder, som forsøger at give kritiske medier mundkurv på. Det er en kolossal skandale, når f.eks. en kollega her i Europa-Parlamentet - fru Stauner, og hun vil ikke være den eneste - er blevet skygget af en ukrainsk efterretningsofficer, fordi hun har bragt medlemmer af den ukrainske opposition her til Europa-Parlamentet, eller fordi hun har talt om kritiske emner som f.eks. organhandel, børnehandel og mange andre problemer, som der desværre nu engang er i Ukraine og med Ukraine.
Derfor skal vores politik være meget klar: principiel sympati for det ukrainske folk som en vigtig europæisk partner, men et håndfast sprog og tydelige foranstaltninger mod enhver form, der sætter dette demokrati, som kun er ved sin begyndelse, tilbage igen eller ødelægger det. 
Sacrédeus (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kommissær Solbes Mira, ærede parlamentsmedlemmer, i påsken 2002 rejste jeg til Ukraine som en af Europa-Parlamentets valgobservatører. Jeg mærkede en påfaldende frygt og bekymring for at udtrykke sin politiske holdning frit, ikke mindst blandt unge kandidater, hvilket bekymrede mig. Inden for rammerne af Kommissionens program om et større Europa har jeg arbejdet for, at Europa-Parlamentet skal forholde sig positivt, hvilket også er sket, til, at Ukraine får en europæisk fremtid og som europæisk nation engang med tiden skal kunne blive medlem af Unionen.
Samtidig vil jeg minde om, at Ukraine er en meget gammel nation. Det er dog en ung stat, hvor man har levet under russisk og sovjetkommunistisk styre. På denne baggrund er det ekstra beklageligt, at det er gået dårligt for så mange inden for medierne og journalistikken, at Radio Liberty nedlægges, at den største oppositionsavis er blevet trukket for retten, at den privatejede radiokanal Radio Dovira er stoppet, og at journalister både udsættes for trusler og faktisk er blevet myrdet. Journalisterne Georgi Gongadzes og Jurij Tjetjiks' dødsfald er faktisk fortsat uopklarede.
Mange her i Europa-Parlamentet har hjerter, der banker varmt for Ukraine. Derfor er vi ekstra bedrøvede over den udvikling, som finder sted, ikke mindst på medieområdet, i dette land, som er et af de absolut farligste lande at arbejde i som journalist.
Det canadiske Senat vedtog i juni 2003 en resolution, hvor det tog folkemord og masseudsultning under Stalin op, hvor 7 millioner ukrainere blev dræbt. Lad os mindes dette. Den fjerde søndag i november hvert år er en mindedag for dette folkemord og denne masseudsultning. 
Pohjamo (ELDR ).
   - Hr. formand, jeg finder det vigtigt, at vi i alle forbindelser, der vedrører et udvidet Europa og partnerskaber, husker på Ukraines betydning som et land, der har en umiskendelig historisk, kulturel og økonomisk tilknytning til Europa. Samtidig må vi huske, og erindre Ukraines myndigheder om, at et virkeligt partnerskab kun kan udvikles gennem demokrati, respekt for retsstatsprincipperne og for de borgerlige frihedsrettigheder og menneskerettighederne. Ukraine har virkelig fortsat meget at gøre på disse områder. F.eks. er ytringsfriheden og mediernes uafhængighed i konstant fare i Ukraine, og respekten for retsstatsprincipperne er fortsat meget utilfredsstillende. Dårlige fængselsforhold, vilkårlige arrestationer og uberettiget lange varetægtsfængslinger er fortsat alvorlige problemer. Beslutningen indeholder mange eksempler på konkrete fejl og krænkelser af menneskerettighederne og de borgerlige frihedsrettigheder, som bør ophøre, inden der kan udvikles et fuldgyldigt partnerskab.
EU bør tilskynde Ukraine til at indføre bedre styreformer og demokrati. Et instrument, der kan finde anvendelse i denne forbindelse, er demokratiprogrammet under Tacis. Det bør anvendes til at styrke de uafhængige medier, som er af så afgørende betydning for skabelsen af et civilt samfund og demokratiske institutioner. Rådet og Kommissionen bør følge udviklingen i Ukraine indgående og spille en aktiv og gennemskuelig rolle i forbindelse med afholdelsen af præsidentvalget i oktober såvel som på andre områder. 
Solbes Mira,
    Hr. formand, jeg vil indlede med at påpege betydningen af, at EU betragter Ukraine som en strategisk partner. Sådan fremgår det af vores fælles strategi fra 1999 og af vores samarbejde inden for rammerne af partnerskabs- og samarbejdsaftalen.
Med udvidelsen af EU den 1. maj får EU og Ukraine fælles grænser, og vi vil derfor i de kommende år få endnu større lejlighed til at udbygge vores forbindelser.
I den henseende har vi som bekendt iværksat vores naboskabsinitiativ, der fastsætter ambitiøse mål med henblik på at styrke samarbejdet på en lang række områder, og dette samarbejde bygger på en utvetydig forpligtelse til at dele fælles værdier og på en effektiv gennemførelse af politiske, økonomiske og institutionelle reformer.
Europa-Kommissionen værdsætter derfor den opmærksomhed, som dagens debat om den igangværende politiske og konstitutionelle reformproces i Ukraine og i særdeleshed pressefriheden er genstand for.
Det er de spørgsmål, vi bør blive ved med at behandle i vores aktuelle debatter. Jeg vil også gerne henvise til eller minde om betydningen af disse spørgsmål i forbindelse med det kommende valg til oktober.
Hvad angår forfatningsreformerne, vil jeg gerne gentage erklæringen fra den 29. januar. Det er naturligvis Ukraine, der skal vælge sin egen styreform og forfatning i overensstemmelse med de europæiske demokratiske principper, men de omstændigheder og den form, som reformdebatten finder sted under, vækker fortsat bekymring.
Samtidig har vi med tilfredshed konstateret, at det ukrainske parlament i begyndelse af februar vedtog forslagene til en forfatningsreform, der oprindeligt blev stillet for at tage højde for den kritik, der er rejst af den nationale opposition, og for de kritiske kommentarer fra Europarådet og EU. Det er et skridt fremad.
Hvad angår det kommende valg, er der grund til at være særlig opmærksom på problemet med pressefriheden. EU har ved flere lejligheder understreget behovet for en mere gennemsigtig forbindelse mellem medierne og de offentlige myndigheder, som utvetydigt skal bygge på retsstaten og på en effektiv beskyttelse af journalisternes rettigheder.
Den nylige retsafgørelse om at lukke en af oppositionens aviser og en radiostation har rejst nye alvorlige spørgsmål. EU vil derfor fortsat give klart udtryk for sine bekymringer over pressefriheden og blive ved med at understrege, at nævnte mediers rolle skal respekteres ordentligt, sådan som det bør være tilfældet i et frit og demokratisk system.
Jeg vil komme med en kommentar til Deres anmodning om oplysninger om udsendelse af valgobservatører. Den formelle EU-bistand til valgovervågning er blevet defineret i nært samarbejde mellem Kommissionen og Parlamentet. Der sendes normalt ikke missioner som sådan til de lande, der er medlemmer af OSCE, f.eks. Ukraine. Men vi har som sædvanligt til hensigt at samarbejde og koordinere indsatsen med OSCE's kontor for demokratiske institutioner og menneskerettigheder, der forbereder en langvarig valgovervågningsmission. På den anden side håber Kommissionen, at Europa-Parlamentet atter vil udsende sit eget hold, så det kan slutte sig til OSCE's observatørkorps, som det gjorde ved det sidste parlamentsvalg i Ukraine.
Endelig vil jeg afslutte med at forsikre Dem om, at Kommissionen følger alle de spørgsmål, De har rejst under denne debat, meget tæt i et konstruktivt klima med vores ukrainske samtalepartnere. Vi er således nu i gang med at udarbejde og gennemføre forskellige særlige bistands- og samarbejdsprogrammer sammen med Ukraine for at komme videre med de institutionelle spørgsmål. 
Formanden.
   - Mange tak, hr. kommissær.
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted efter forhandlingen. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende beslutningsforslag:
- B5-0123/2004 af Fernández Martín og Salafranca Sánchez-Neyra for PPE-DE-Gruppen om Venezuela;
- B5-0126/2004 af Linkohr, Medina Ortega, Pittella og van den Berg for PSE-Gruppen om menneskerettighedssituationen i Venezuela;
- AB5-0128/2004 af Boumediene-Thiery, Frassoni, Lipietz, Mayol i Raynal, Nogueira Román og Ortuondo Larrea for Verts/ALE-Gruppen om menneskerettighedssituationen i Venezuela;
- B5-0136/2004 af André-Léonard og van den Bos for ELDR-Gruppen om Venezuela;
- B5-0144/2004 af Bertinotti, Figueiredo, Marset Campos og Wurtz for GUE/NGL-Gruppen om Venezuela;
- B5-0147/2004 Muscardini og Queiró for UEN-Gruppen om situationen i Venezuela. 
Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Venezuela gennemlever for øjeblikket en krise, der fører til en social polarisering med uforudsigelige følger, der allerede har kostet adskillige menneskeliv.
Parlamentets holdning under den venezuelanske krise, der allerede har varet i lang tid, har klart understreget behovet for at finde en fredelig løsning, en forhandlingsløsning, en konstitutionel løsning og en løsning, der først og fremmest indebærer afholdelse af valg. Denne løsning kom til udtryk i en aftale mellem repræsentanter for regeringen og den demokratiske koordinator ved afholdelse af en folkeafstemning om afsættelse af præsidenten, en konstitutionel mekanisme fastsat i Venezuelas forfatning, som gør det muligt at revurdere den folkelige opbakning til republikkens præsident.
Det nationale valgråds beslutning for nylig om ikke at godkende et betragteligt antal af de underskrifter, der er indsamlet med henblik på udskrivning af en folkeafstemning, respekterer efter vores mening hverken ånden eller bogstavet i disse aftaler og har udløst de seneste begivenheder i landet.
Vi mener naturligvis ikke, hr. formand, at man kan berøve borgerne deres retmæssige rettigheder, og at det nationale valgråd er forpligtet til at fremme og garantere, at folkets vilje sker fyldest.
Europa-Parlamentet bør derfor ved hjælp af denne kompromisbeslutning, der er underskrevet af tre politiske grupper, i første omgang komme med en opfordring til ro og besindighed. Det bør anmode regeringen om at sikre alle borgernes rettigheder, herunder retten til fredelige demonstrationer. Det anmoder det nationale valgråd om straks at acceptere og vedtage anbefalingerne fra Carter Centrets og Organisationen af Amerikanske Staters mission. Det gentager sin støtte til de aftaler, der er indgået mellem regeringen og den demokratiske koordinator. Det udtrykker sin bekymring over den manglende efterlevelse og anmoder regeringen om at sikre, at aftalerne gennemføres hurtigst muligt.
Hr. formand, det er også nødvendigt at anmode om en fordobling af EU's indsats, så aftalerne mellem regeringen og den demokratiske koordinator bliver efterlevet. Jeg tror, at det bedste, der kunne ske, er, at der som et resultat af disse aftaler afholdes en folkeafstemning om afsættelse af præsidenten i løbet af kort tid, sådan som EU ønsker det, og at der, som det er kommet til udtryk i flere erklæringer fra EU's ministerråd på Kommissionens initiativ, udpeges et EU-valgovervågningskorps, der kan følge processen med godkendelse og afholdelse af en folkeafstemning om afsættelse af præsidenten, da denne mekanisme er fastsat i forfatningen. 
Medina Ortega (PSE ).
   - Hr. formand, som nævnt af den forrige taler, hr. Salafranca Sánchez-Neyra, har dette beslutningsforslag opbakning fra de tre største politiske grupper i Parlamentet.
Beslutningsforslaget ligger på linje med rådsformandskabets erklæring fra februar, hvori nødvendigheden af at overholde aftalerne mellem regeringen og oppositionen blev understreget. I denne forbindelse er der en vis selvmodsigelse, for den nuværende venezuelanske forfatning er udarbejdet af det parti, der regerer for øjeblikket, og som har stort flertal. Der var ingen, der tvang regeringen til at indføje en folkeafstemning om afsættelse af præsidenten i forfatningen, men den blev indføjet. Der var ingen, der tvang regeringen til at indgå en aftale med oppositionen den 29. maj 2003, men den blev indgået. Desuden foregår denne proces i samarbejde med Organisationen af Amerikanske Stater, Carter Centret og til dels også med EU, for vi bidrager til gennemførelsen af processen.
Parlamentet, der ved andre lejligheder har udtalt sig om Venezuela, ønsker nu i tråd med rådsformandskabets erklæring og i lyset af begivenhederne at minde om, at forfatningsmæssige rettigheder kan trædes under fode ved krænkelse af væsentlige procedurekrav, og efter vores mening er der i dette tilfælde tale om en sådan krænkelse, idet man under påberåbelse af visse "sammenfald" i håndskriften har annulleret hundredtusindvis af underskrifter. Man kunne have benyttet sig af andre fremgangsmåder, hvis man mente, at underskrifterne ikke var ægte, f.eks. stikprøver for at kontrollere, om disse hundredtusindvis af underskrifter var ægte. Men man kan ikke blot annullere dem på denne måde uden på nogen måde at tage hensyn til den kendsgerning, at der var indsamlet flere underskrifter end den million, der var nødvendig for en folkeafstemning om afsættelse af præsidenten.
Vi står nu over for en beslutning fra det nationale valgråd, der støttes af regeringen, hvori man berøver de venezuelanske borgere en forfatningsmæssig rettighed, der er anerkendt i Den Bolivariske Republik Venezuelas forfatning.
Efter min mening er beslutningen meget klar. Vi forsøger ikke at opildne gemytterne, tværtimod, vi opfordrer til ro. Men vi ønsker, at den forfatningsmæssige normalitet bliver genskabt i den ånd, der findes i aftalen af 29. maj 2003. Det vil sige, at det ikke drejer sig om, at en af parterne gør sin vilje gældende på den anden parts bekostning, men heller ikke om at gøre det umuligt at udøve en forfatningsmæssig rettighed som retten til at anmode om afsættelse af en præsident. Og at gøre det på den måde, som det nationale valgråd har gjort det ved at erklære et meget stort antal stemmer ugyldige, gør det umuligt at udøve denne rettighed.
Carter Centret for Demokrati og Organisationen af Amerikanske Stater forhandler nu med den venezuelanske regering og oppositionen for at finde en løsning på konflikten, og vi håber, at Kommissionen som altid vil samarbejde med Parlamentet og Rådet i bestræbelserne på at berolige den venezuelanske befolkning og gøre det muligt at få den venezuelanske forfatningsproces tilbage på sporet, så der kan afholdes demokratiske valg. 
Meijer (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, tidligere forbandt europæerne kun Venezuela med leverancer af olie og jern og europæiske eventyrrejsende. Skal landet nu, fordi en stædig præsident nægter at acceptere folkets demokratiske afgørelse, vende tilbage til sin tidligere status? Jeg ønsker at delagtiggøre Parlamentet i min egen erfaring.
For et halvt århundrede siden var jeg et af de børn i Venezuelas hovedstad, Caracas, som ikke gik i skole og i stedet strejfede om i slumkvartererne, der lå op ad bjergsiderne med huse bygget af gamle kasser og bølgeblik. Store biler, luksuriøse huse og golfbaner var forbeholdt en lille elite, mens jeg så syge tiggere uden ben på gaden tæt på indgangen til store, fornemme kontorer og butikker. Det hospital, hvor min far døde, var beskidt og kaotisk. Den begrænsede offentlige transport var i hænderne på forskellige selskaber, som alle kørte med busser i deres egne farver, men uden ordentlige forbindelser. I andre dele af landet, i den næststørste by Maracaibo, f.eks., så jeg indianere, der var forarmede og udstødte af alle. Langs vejen fra hovedstaden til kysten var der kors over de mennesker, der var faldet døde om, mens der på andre veje opstod en regulær sandstorm, når man kørte ud ad dem. Præsidenten var en diktator, som lod sine modstandere hænge i gadelygterne af sin personlige politistyrke sammensat af italienske immigranter.
Erfaringer fra dengang gav mig håb og forventning om, at folket ikke altid ville acceptere denne skandaløse kombination af diktatur, ekstrem rigdom, ekstrem fattigdom og forsømmelighed. 40 år senere ophørte folket med at resignere og kunne endelig nære håb om en stabil tilværelse, vækst og solidaritet. Med et stort flertal valgte de på demokratisk vis et parlament sammensat efter nye retningslinjer, en ny forfatning og en helt anden slags præsident.
Det faktum, at præsident Chávez havde for stor tillid til hæren og ikke gjorde nok for at hjælpe ofrene for den store naturkatastrofe, berettiger ikke det statskup, der førte til hans afsættelse og den midlertidige indsættelse af arbejdsgiverforeningens formand. Hans fejltagelser berettiger heller ikke forelæggelsen af et kolossalt antal forfalskede underskrifter for at opnå tilstrækkelig støtte til afholdelsen af en folkeafstemning, der har til formål at afsætte ham endnu en gang.
Selv om De Forenede Nationer anerkender Venezuelas nuværende regering, tillader de to største grupper her i Europa-Parlamentet sig at lade sig lede af deres kontakter med partier, der tidligere var medlemmer af regeringen, men er blevet stemt ud af Venezuelas vælgere. Situationen kan og bør forbedres i Venezuela, men at vende tilbage til tingenes tidligere tilstand vil på ingen måde gavne situationen. EU's støtte af det nye Venezuela er den bedste metode til at forhindre provokerende og voldelige handlinger fra regeringens side såvel som fra den politiske oppositions side, men uberettiget nostalgi vil kun få katastrofale følger.
Ford (PSE ).
   - Hr. formand, på vegne af PSE-Gruppen vil jeg gerne fastslå, at vi vil stemme imod alle ændringsforslagene stillet af GUE/NGL-Gruppen og Verts/ALE-Gruppen. Ikke desto mindre finder vi det ikke ligefrem troværdigt, at det venezuelanske nationale valgråd meget forsinket har besluttet at afvise 1,2 millioner ud af 3 millioner underskrifter for at få en folkeafstemning om afsættelse af præsidenten. To ud af fem underskrifter er faktisk erklæret for ugyldige. Vi har forståelse for protesterne og uroen i Venezuela efter den beslutning. Ikke desto mindre fordømmer vi uforbeholdent brugen af vold og beklager dybt tabet af menneskeliv. Vi føler med ofrene for volden.
Vi opfordrer den nationale valgkommission til at acceptere og straks vedtage henstillingerne fra observatørmissionen fra Organisationen af Amerikanske Stater og Carter Centret i forbindelse med deres foreløbige rapport. Vi støtter det irske formandskabs udtalelser den 23. februar og 2. marts og anmoder Kommissionen om at bruge dens betragtelige politiske vægt i landet til at sikre, at aftalerne, som blev truffet på baggrund af demokratisk koordinering, rent faktisk overholdes. 
Patakis (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, befolkningen i Venezuela tog selv magten over landet og udnævnte Chávez til præsident. Det brød USA sig tilsyneladende ikke om, heller ikke det lokale plutokrati eller EU, som stiltiende accepterer. Man gik så vidt som til at organisere et statskup for at vælte præsident Chávez og hans regering, men det mislykkedes takket være Venezuelas befolknings beslutsomme indgriben. Nu er der et nyt angreb undervejs. Oppositionen har gjort sig store anstrengelser for at samle underskrifter ind, og jeg undrer mig over, hvor den indgav klagen, for det lykkedes den ikke, da det viste sig, at de fleste af underskrifterne var falske, og nu råber oppositionen op om, at den er blevet diskrimineret!
Den tid, hvor imperialisterne oprettede diktaturer overalt, er forbi. Befolkningerne i Venezuela, Colombia, Ecuador, Bolivia, Brasilien, Argentina, Uruguay, ja hele Latinamerika, intensiverer deres kamp for demokrati og samfundsændringer. Vi udtrykker vores solidaritet med og uforbeholdne støtte til alle disse befolkninger. 
Solbes Mira,
    Hr. formand, Europa-Kommissionen konstaterer med tilfredshed, at Parlamentet har forelagt et initiativ om dette spørgsmål. Den alvorlige økonomiske krise, som Venezuela gennemlever, og dens alvorlige økonomiske følger bekymrer Kommissionen, der følger udviklingen i begivenhederne opmærksomt.
Politisk stabilitet i Venezuela er fundamentalt, ikke kun for udviklingen af landet, men også af hensyn til sikkerheden i Andesregionen og i hele Latinamerika. Venezuela behøver international støtte for at opnå en fredelig og demokratisk løsning på den interne konflikt, uden at det skal betyde indblanding i landets indre forhold. Kommissionen hilste derfor indledningen af dialogen mellem regeringen og oppositionen velkommen og gav sin opbakning til facilitering af dialogen i trepartsgruppen, som består af Organisationen af Amerikanske Stater, Carter Centret og FN's udviklingsprogram.
Vi støtter ligeledes undertegnelsen i februar 2003 af erklæringen mod vold og for fred og demokrati i Venezuela og aftalen af 29. maj samme år. Aftalen gav mulighed for at opnå en fredelig, demokratisk og forfatningsmæssig løsning gennem afholdelse af valg, hvilket både Organisationen af Amerikanske Staters permanente råd i dets resolution 833 og EU bakkede op om, og vi støtter fortsat denne tanke.
Det nationale valgråd organiserede derfor en underskriftsindsamling med henblik på at anmode om en folkeafstemning om afsættelse, og oppositionen gik i gang med at indsamle underskrifter. Sideløbende hermed indsamlede regeringstilhængerne også underskrifter med henblik på at afsætte visse repræsentanter i Nationalforsamlingen.
Kommissionen deler den bekymring, som Organisationen af Amerikanske Stater og Carter Centret gav udtryk for i deres erklæring af 2. marts og frygter følgerne af det nationale valgråds beslutning om at underkaste 867.000 underskrifter en nærmere kontrol, da underskrifternes ægthed anses for tvivlsom i forbindelse med folkeafstemningen om afsættelse af præsidenten.
Kommissionen frygter, at dette kan betyde en uovervindelig hindring for en løsning på valget, eller at det vil påvirke resultatet af processen. Vi opfordrer imidlertid oppositionen til at gå med til denne gyldighedsproces, ligesom vi har opfordret regeringen og det nationale valgråd til at sikre, at folkets vilje sker fyldest, således at den kan komme til udtryk i en valgproces.
Kommissionen beklager det voldsklima, der har udviklet sig, tabet af menneskeliv og de mange sårede, og opfordrer indtrængende parterne til at fortsætte gennemførelsen af den erklæring mod vold, for fred og demokrati, som de selv vedtog.
EU har offentliggjort diverse erklæringer om behovet for at finde en fredelig, demokratisk og forfatningsmæssig løsning gennem afholdelse af valg, og vi har også givet økonomisk støtte til Organisationen af Amerikanske Stater i dens bestræbelser på at gennemføre aftalen fra maj 2003, og vi er om nødvendigt parat til at undersøge, hvordan vi kan øge støtten til nævnte organisation, hvis den anmoder om det.
På den anden side vil Kommissionen som svar på nogle af de spørgsmål, den er blevet stillet, være parat til at sende et observatørkorps, såfremt det er hensigtsmæssigt, nyttigt og muligt. Det vil den gøre, hvis det nationale valgråd beslutter at afholde en folkeafstemning og de venezuelanske myndigheder indbyder EU.
Formanden.
   - Mange tak, hr. kommissær.
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted efter forhandlingen. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Vi beklager på det dybeste ordlyden af den beslutning, der blev sat til afstemning i Parlamentet i dag, og som blev undertegnet i fællesskab af højrefløjen bestående af Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater, Gruppen Union for Nationernes Europa og socialdemokraterne i form af De Europæiske Socialdemokraters Gruppe. Der er tale om en fuldstændig uhørt indblanding og et uacceptabelt pres på Venezuelas nationale valgråd. Vi må ikke glemme det kortlivede militærkup den 11.-12. april 2002, som modtog øjeblikkelig støtte fra det spanske EU-formandskab, den mislykkede embargo på olieudvinding og de vedvarende forsøg på økonomisk og social destabilisering af landet. Alt dette blev iværksat af erhvervsledere og sektorer med forbindelser til det oligarki, der har udnyttet Venezuelas folk i de seneste årtier, og som aktivt og åbent opmuntres og støttes af USA's regering.
Den demokratiske og patriotiske proces er befæstet i forfatningen for Den Bolivariske Republik Venezuela, der blev vedtaget med bred folkelig støtte ved en folkeafstemning. I de senere år har man gennem denne proces søgt at afhjælpe de dybt forankrede årsager til ulighederne i Venezuela og har opfyldt det store befolkningsflertals mest presserende behov. Venezuela har brug for støtte og solidaritet i forhold til denne proces. Vi har altid udvist og vil fortsat udvise en sådan solidaritet. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende beslutningsforslag:
- B5-0127/2004 af Sandbæk for EDD-Gruppen om Burma/Myanmar (fornyelse af sanktionerne);
- B5-0134/2004 af van den Bos for ELDR-Gruppen om Burma;
- B5-0138/2004 af Glenys Kinnock og van den Berg for PSE-Gruppen om Burma;
- B5-0140/2004 af Bushill-Matthews, Cushnahan, Deva, Thomas Mann, Posselt og Van Orden for PPE-DE-Gruppen om Burma;
- B5-0145/2004 af Boudjenah, Eriksson og Morgantini for GUE/NGL-Gruppen om Burma;
- B5-0146/2004 af McKenna for Verts/ALE-Gruppen om Burma/Myanmar (fornyelse af sanktionerne). 
Sandbæk (EDD ).
   - Hr. formand, for fjerde gang på et år er Burma på Europa-Parlamentets dagsorden, og i beslutningen anmoder vi om fornyede og kraftigere sanktioner. Den seneste evaluering viser dog, at tidligere aftalte sanktioner ikke engang er fuldt gennemført. Vi ved, at militærregimets magt i høj grad er afhængigt af udenrigshandelen og de udenlandske investeringer, og de har valgt at udvide militæret og forsvarsudgifterne på bekostning af Burmas befolkning. Burmas sociale indikatorer rangerer blandt de laveste i verden. EU-investeringer i Burma er blevet mere og mere vigtige gennem det seneste årti, og EU-landene er blandt Burmas største investorer og samhandelspartnere. Størstedelen af det burmesiske folk arbejder i den uformelle sektor, mens det militære system og dets relationer hovedsagelig ejer den formelle økonomi. 
De økonomiske sanktioner, som støttes af Aung San Suu Kyi og Nationalforbundet for Demokrati, vil hovedsagelig ramme regimet og dets tilhængere. Inerti og ubeslutsomhed kan på ingen måde retfærdiggøres. Det ville være en skandale for EU og medlemsstaterne at fortsætte en politik, som ikke svækker, men tværtimod tydeligvis styrker militærregimet. 
Aung San Suu Kyi sidder stadig i husarrest. De politiske ledere er fængslet, og det burmesiske folk undertrykkes på brutal vis. EU har midlerne til og dermed ansvaret for at kunne gøre en forskel. Tiden er kommet til at omsætte vores beslutninger til handling. Den internationale diplomatiske indsats skal afgjort videreføres, men EU skal konfrontere det burmesiske militærregime gennem effektive og fuldt gennemførte sanktioner. 
Ford (PSE ).
   - Hr. formand, vi i Den Socialdemokratiske Gruppe har indset, at EU's målrettede sanktioner mod det burmesiske militærregime - Det Nationale Råd for Fred og Udvikling - kræver gennemgang og fornyelse inden den 29. april 2004. Da Rådet i sin tid indførte sanktioner, indvilligede det i nøje at overvåge den fremtidige udvikling i Burma og bekræftede dets villighed til at handle afpasset i forhold til den fremtidige udvikling. Efter vores mening er situationen ikke forbedret væsentligt. Aung San Suu Kyi, som var fængslet indtil september 2003, er nu igen i husarrest, hvor hun ikke har adgang til telefon, og hvor besøgende skal have statens tilladelse. 1.350 personer, hvoraf mange er medlemmer af Nationalforbundet for Demokrati, er fængslet i Burma. I sidste uge afholdt FN's særlige udsending til Burma, Rosali Ishmael, møder med både Aung San Suu Kyi og general Kin-Yun, Burmas autoritære leder. Da han kom tilbage, fastslog han, at løsladelsen af Aung San Suu Kyi og andre tilbageholdte ledere fra Nationalforbundet for Demokrati var en afgørende betingelse for en betydningsfuld dialog med regimet.
FN's særlige udsending sagde, at de mest presserende krav i dag er ophævelse af de tilbageværende restriktioner på ytringsfriheden, bevægelsesfriheden, informationsfriheden, forsamlings- og foreningsfriheden, ophævelse af sikkerhedslovgivningen og åbningen og genåbningen af alle politiske partiers kontorer i hele landet. 
Der finder talrige menneskerettighedsovertrædelser sted i Burma: tvangsarbejde, retsforfølgelse af systemkritikere, tvangsudskrivning af børn til militærtjeneste mv. Vi kræver, at Aung San Suu Kyi og alle de, der tilbageholdes eller er i husarrest, straks og betingelsesløst løslades sammen med alle de andre politiske fanger, og at kontorerne for Nationalforbundet for Demokrati, som blev lukket i maj 2003, genåbnes. Vi insisterer også på, at den autoritære regering løsner sit magtgreb, og at resultaterne fra sidste valg får lov til at gælde. Vi kræver, at sanktionerne styrkes, hvis ikke dette sker. Vi insisterer ligeledes på, at Burma ikke deltager i ASEM-mødet i april 2004 i Irland, og at formandskabet nægter at udstede de relevante visa. 
Deva (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg taler på vegne af PPE-DE-Gruppen og de britiske konservative, og det burmesiske militærregime, som eufemistisk kalder sig selv for Det Nationale Råd for Fred og Udvikling, er et narkodiktatur, der er finansieret af heroin, og som på brutal vis udnytter og terroriserer sin egen befolkning. Dette omfatter tvangsarbejde, retsforfølgelse af systemkritikere, tvungen genbosættelse, tvangsudskrivning af børn til militærtjeneste og regeringsstyrkernes voldtægt af kvinder og børn fra etniske minoriteter. Disse forbrydelser begås ikke af oprørere eller hemmelige guerillastyrker, nej, det burmesiske folk lider på grund af Burmas egne regeringssoldater! 1.350 politiske fanger er stadig fængslet i Burma under umenneskelige forhold, mens landets politiske håb, Aung San Suu Kyi, stadig er i husarrest. Det er simpelthen ikke acceptabelt, at EU-landene stadig er Burmas største investorer og samhandelspartnere.
EU's fælles holdning om Burma skal styrkes. Der skal indføres sanktioner, hvis regimet ikke tager de nødvendige skridt til at genskabe demokratiet. Den fælles holdning skal gennemgås igen i 2004, men Rådet bør også sikre sig, at situationen revurderes i juni 2004.
Hvis disse nødvendige skridt såsom løsladelse af Aung San Suu Kyi og andre tilbageholdte medlemmer af Nationalforbundet for Demokrati samt trepartsmødet mellem Nationalforbundet for Demokrati, lederne for de etniske minoriteter og de burmesiske myndigheder ikke har fundet sted, skal der straks indføres sanktioner. 
Sanktionerne bør omfatte følgende tiltag: forhindre EU-virksomheder og borgere i at investere i Burma, forbyde importerede varer og tjenesteydelser fra virksomheder, der ejes af militæret, militærpersonale og deres forbindelser, forbyde import af strategisk vigtige varer fra sektorer i økonomien, som har monopol, som f.eks. ædelsten og tømmer, og forbyde internationale finansielle overførsler og transaktioner fra enten en borger eller en enhed i et EU-land.
Jeg opfordrer de andre ASEAN-stater til at samarbejde med EU om dette og udøve et større pres på det burmesiske regime til at tage de nødvendige skridt mod demokrati. 
Isler Béguin (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, den militærjunta, som har overtaget magten i Burma, har slået lange rødder, idet den vokser på en jord, som ulykkeligvis er frugtbar for diktaturerne i denne del af Asien, men også fordi den profiterer af de vestlige staters og virksomheders imødekommenhed. Et nyt udbrud af vold og undertrykkelse mod Burmas undertrykte og lidende befolkning sætter endnu en gang landet på vores dagsorden. Men denne gang nægter vi at stille os tilfreds med principerklæringer og verbale fordømmelser, mens vi venter på, at det blusser op igen. Tiden er gunstig, og vi har de rette værktøjer til at bekæmpe undertrykkerne. Det ville være at omgå vores pligt til at yde førstehjælp, hvis vi ikke brugte dem.
Der er to datoer, som springer i øjnene, når det drejer sig om muligheden for endelig at tvinge det totalitære burmesiske regime til fornuft og overgivelse. I næste måned, den 29. april 2004, skal EU's fælles holdning genovervejes. Også i april skal den burmesiske juntas talsmænd til Irland i forbindelse med Asien-Europa-mødet. Fristen er lige så kort, som den er afgørende for at sende et tydeligt og definitivt signal til juntaen. Vi burde ikke gøre nogen som helst politisk undtagelse med hensyn til fællesskabsvisum til de burmesiske talsmænd og ansvarlige ledere. Hvilken provokation det ville være, hvis Irland - som nu er formand for EU - modtog sådanne modeksempler på vores grundlæggende værdier på sin jord! Hvilken skam, i øvrigt, at Irland, som er symbolet på den europæiske succes, i februar genetablerede sine diplomatiske forbindelser med Burma. Det viser klart, at der ud over demokratiernes officielle og sterile erklæringer er nogle interesserede parter i vores lande, som står i ledtog og samarbejder med disse infame diktaturer, vedligeholder dem og drager nytte af dem. Hvor mange år tog det at træffe afgørelse om at indefryse de højtstående burmesiske embedsmænds formuer i udlandet? Hvor mange massegrave og arbejdslejre i Burma skal der til, før vi endelig afviser at udstede visa til landets bødler?
Beslutningen kræver, at vi styrker de målrettede sanktioner og restriktioner over for regimet, og den kræver øjeblikkelig frigivelse af de politiske fanger og først og fremmest vores Sakharov-prismodtager, Aung San Suu Kyi. Det eneste, vi har gjort i lang tid, er at forbyde al handel, al investering og alle partnerskaber, som vil kunne tjene juntaens øverste ledelse. Det burmesiske folk fortjener bedre end det. Det gør EU også.
Solbes Mira,
    Hr. formand, EU har vedtaget en meget håndfast fælles holdning i forbindelse med Burma, der giver sig udslag i våbenembargo, suspension af forsvarssamarbejdet, suspension af enhver form for bilateral bistand med undtagelse af ren humanitær bistand, forbud mod udstedelse af visa og fastfrysning af aktiver tilhørende medlemmer af militærregimet, regeringsmedlemmerne og personer, som samarbejder med dem og deres familier. Regeringsbesøg på højt niveau er ligeledes blevet suspenderet.
Rådets arbejdsgruppe vedrørende Asien har for nylig vurderet foranstaltningernes effekt og har gennemgået de forskellige muligheder, EU har for at finde svar på den aktuelle situation. For øjeblikket består svaret først og fremmest i gennemførelse af punktvise økonomiske sanktioner kombineret med en række konstruktive strategier med det formål at beslutte, hvordan den politiske dialog med Burma og nabostaterne skal fortsættes.
Rådets grupper drøfter for øjeblikket fornyelsen af den fælles holdning angående Burma, der skal forelægges inden den 29. april.
Selv om Parlamentet må være klar over, at Kommissionen ikke på forhånd ved noget om resultatet af de drøftelser, der finder sted i Rådet, kan den ikke på nuværende tidspunkt udelukke indførelse af nye sanktioner, der specielt er rettet mod styret, og som skal supplere eller komplementere de allerede eksisterende.
Kommissionen afventer fortsat løsladelsen af Aung San Suu Kyi, hvilket efter vores opfattelse er en ufravigelig betingelse for, at fremskridtene i forsoningsprocessen bliver rigtig troværdige. Kommissionen har derfor til hensigt fortsat at yde befolkningen humanitær bistand og endda at øge den. I dag beløber den humanitære bistand, vi giver til området, landet og flygtningene i nabolandene, sig til 10 millioner euro om året.
Den 15. december sidste år blev der afholdt et forum om international støtte til national forsoning i Burma. EU støtter den proces, der er blevet indledt med dette Burma-forum, og synes, at EU selv bør deltage i denne proces. Det drejer sig faktisk om et meget positivt fremskridt, og Kommissionen håber, at mødet i Bangkok kan blive til en "Bangkok-proces", der kan medvirke til at opnå en forpligtelse fra det internationale samfunds side.
Det er vigtigt at støtte det arbejde, som Ismael Razali udfører. Han er FN's generalsekretærs særlige udsending og skal fremme drøftelserne mellem Det Nationale Råd for Fred og Udvikling og de øvrige politiske aktører. Kommissionen udtrykker tilfredshed med Razalis besøg, der skal finde sted i begyndelsen af marts, og som er et sidste forsøg på at bringe forsoningsprocessen mellem militærregeringen og oppositionen, der ledes af Aung San Suu Kyi, videre.
Jeg vil gerne komme med en sidste bemærkning om de eventuelle yderligere sanktioner. Som tidligere nævnt skal den fælles holdning revideres. Hvis ikke den burmesiske regering indfører yderligere politiske ændringer, skal denne mulighed overvejes. Vi skal dog være meget forsigtige, da sanktionernes følger for samhandel og investeringer skal vurderes med hensyn til deres indvirkning på de fattigste dele af befolkningen. På nuværende tidspunkt har nogle af de sanktioner, som USA har truffet, medført omfattende afskedigelser i tekstilindustrien, som især har berørt de kvindelige arbejdstagere, hvilket har betydet en stor vækst i menneskehandelen og prostitutionen.
Det er derfor nødvendigt at finde en passende balance mellem behovet for at komme med et hurtigt svar på de ændringer, der finder sted i den politiske situation, og enhver reaktion, der skal afpasses situationen på stedet og forårsage den mindst mulige skade på de dårligst stillede befolkningsgrupper i Burma. 
Formanden.
   - Mange tak, hr. kommissær.
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Vi vil stemme om disse forslag til beslutning under afstemningen. 

(1)
(2)

Formanden.
   - Parlamentet er nået til vejs ende i sin dagsorden.(1)
Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.

