Situace v Gaze
Předsedající
. - Dalším bodem rozpravy je prohlášení předsedajícího o situaci v Gaze. Předsedové jednotlivých politických skupin přednesou svá stanoviska k této otázce. Požádali mě však, abych také vystoupil s prohlášením, a já jsem jejich žádosti s radostí vyhověl.
V souvislosti s eskalací napětí na Středním východě vznikla naléhavá potřeba znovu toto téma zařadit na pořad našeho jednání. My, Evropané, se sami sebe ptáme, co můžeme udělat, jak máme reagovat na vlnu násilí, která se před námi znovu rozpoutala na Středním východě.
Abych přistoupil rovnou k věci, jedinou odpovědí je rázné prosazování a empatické urychlování mírových rozhovorů mezi Izraelci a Palestinci. Mírový proces nastartovaný na konferenci v Annapolisu nesmí být zmařen násilím a terorismem. Jako poslanci Evropského parlamentu musíme učinit vše, co je v našich silách, abychom tomu zabránili.
Televizní záběry obětí konfliktu, které každodenně sledujeme, jsou trýznivé. Jestliže nás minulý týden přemohl soucit a hněv při pohledu na nevinné palestinské civilisty, včetně mnoha dětí, které přišly o život v důsledku nepřiměřeného použití vojenské síly v Gaze, od minulého čtvrtka, po hrůzném vražedném útoku na školu v Jeruzalémě, sdílíme zármutek a hněv izraelského obyvatelstva.
Soucit je i v politice vznešenou ctností, ale jen soucit nestačí. Soucit nemůže nahradit politické činy. Musíme racionálním způsobem a na základě jasných zásad hledat schůdná politická řešení. Ochrana lidského života a dodržování mezinárodního práva jsou ztělesněním zásad, z nichž musíme vycházet.
Jménem Evropského parlamentu silně odsuzuji násilné činy spáchané hnutím Hamás a jinými palestinskými extrémisty. Jménem Evropského parlamentu žádám vládu Izraele, aby vyslechla hlasy z nitra země, a zpoza jejích hranic, které vyzývají ke sladění rétoriky s činy k zajištění míru.
Pásmo Gazy se stalo krvácející ranou Středního východu. Pro některé lidi je trnem v oku, protože na tomto území vládnou političtí extrémisté. Mnozí by se rádi k této situaci otočili zády, oddělili pásmo Gazy od zbytku světa a předstírali, že neexistuje. Za zdmi, které již existují a za zdmi, které se dnes budují na egyptské hranici, žijí lidé, muži, ženy a děti, kteří mají nárok na důstojné životní podmínky - a lidé nedokáží tolerovat zdi a rozdělení věčně.
Lidé se bojí. Hluboce soucítíme s obyvatelstvem oblastí jako Sderot a Aškelon, které žije v každodenním strachu ze smrtících útoků. Bereme bezpečnost Izraele velmi vážně a vždy ji budeme bránit. Evropský parlament, i já osobně, jsem během své návštěvy Izraele a palestinských území na konci května 2007 toto poselství nesčetněkrát opakoval. Minometné útoky na Izrael z pásma Gazy musí skončit. Tento druh odporu je terorismem a náš postoj v této věci je neměnný.
Dokud však lidské city ovládá strach, smrt je konečná a nikdo nemůže vrátit stovky životů, které byly obětovány potřebě bezpečnosti Izraele od doby, kdy bylo pásmo Gazy uzavřeno. Musíme zkoumat přiměřenost a účinnost takového přístupu. Musíme se též ptát, zda je v souladu s mezinárodním právem, aby obyvatelstvo jakéhokoli území trpělo za extremismus svých vůdců.
Poskytování minimální humanitární pomoci, ale jinak naprostá absence pozornosti vůči obyvatelům Gazy, nemůže být trvale udržitelným a vhodným řešením. Evropská unie pomáhá zlepšovat tíživou situaci prostřednictvím humanitární pomoci, její prioritou však musí být dlouhodobá politická investice, která zajistí, aby finanční prostředky EU proudily do této oblasti strategicky nejvýhodnějším směrem.
Na konferenci dárců v Paříži, kde byl zastoupený i Evropský parlament, Evropská unie vyčlenila 540 milionů EUR pro rok 2008 na podporu procesu nastartovaného v Annapolisu. Nový finanční mechanismus Pegase již funguje.
Evropský parlament chce, aby Evropská unie poskytovala mírovému procesu výraznou podporu a pomoc. Jako rozpočtový orgán však musíme zabezpečit, aby se naše finanční podpora nemíjela účinkem. Všechny strany si budou muset uvědomit, že Evropská unie nemůže dopustit, aby vojenské akce zničily plody naší finanční solidarity.
Vůlí Evropského parlamentu je tvrdě pracovat ve funkci čestného zprostředkovatele řešení konfliktu na Středním východě. Naše nová pracovní skupina pro otázky Středního východu chce přispět k naplnění tohoto cíle. Za dva týdny budeme spolu se skupinou, která navazuje na závěry konference dárců v Paříži, a jejímiž členy jsou francouzský ministr zahraničních věcí Bernard Kouchner, norský ministr zahraničních věcí Jonas Gahr Støre, komisařka Benita Ferrerová-Waldnerová a Tony Blair, zvláštní vyslanec čtyřky na Středním východě, diskutovat o pokroku v současných dodávkách naší pomoci.
Pokud chce Evropská unie působit jako čestný zprostředkovatel, její nestrannost je bezpodmínečná. Pokud bychom se však soustředili na neustálou diplomatickou snahu popisovat konflikt v Izraeli a Gaze nestranným způsobem, mohli bychom zapomenout, že v centru naší politiky musí být lidé, nikoli slova. To, co označujeme jako proces z Annapolisu, nesmí být používáno jako kouřová clona, která zakrývá pokračující politiku osídlování a přetrvávající izolaci palestinských území prostřednictvím nesčetných zón omezujících svobodu pohybu lidí.
Situace palestinského obyvatelstva se nezlepší, dokud se lidé v Gaze a na západním břehu Jordánu nebudou moci svobodně pohybovat. Bez svobody pohybu je vytvoření stabilního palestinského státu nepředstavitelné. Bezpečnost nemá jen vojenský rozměr. Bezpečnosti nelze dosáhnout, dokud se lidé v Izraeli a Palestině nebudou vzájemně uznávat a respektovat. Bezpečnost začíná smířením. Nadešel také čas zasít sémě trvalého smíření mezi samotnými Palestinci. Hamás musí změnit svůj postoj a spolupracovat s umírněnými Palestinci na budování míru. Opět bych rád vyjádřil podporu prezidentu Mahmúdu Abbásovi a premiérovi Salámovi Fajjádovi.
Jedním z klíčů k úspěchů je dohoda o hraničních přechodech podél pásma Gazy. Vysokou prioritou je především rychlé řešení přeshraniční dopravy na přechodech Karni a Rafah. Toto je oblast, ve které má Evropská unie také zvláštní odpovědnost.
Dámy a pánové, udělejme vše, co je v našich silách pro to, abychom svůj finanční závazek podpořili soudržnými politickými činy s cílem přispět k míru na Středním východě, a hlavně s cílem podpořit lidi žijící v této oblasti.
(potlesk)
Joseph Daul
jménem skupiny PPE-DE. - (FR) Vážený pane předsedající, vážený pane předsedo Komise, dámy a pánové, před několika měsíci v Annapolisu měli Izraelci a Palestinci sen. Sen o dvou národech, které po desetiletích konfliktu, smutku truchlících rodin a tragédií žijí v bezpečí, každý ve svém státě s mezinárodně uznávanými hranicemi. Na konferenci v Paříži před několika měsíci bylo mezinárodní společenství ochotno podpořit tento sen a pomoci, aby se stal skutečností.
Evropa, hlavní mezinárodní dárce, věří v tuto mírovou a bezpečnou budoucnost a v rámci čtyřky dělá vše proto, aby oběma stranám pomohla prolomit začarovaný kruh násilí a chybějícího porozumění. Přesto během pouhých několika dnů došlo v důsledku nadměrného použití síly a ozbrojených provokací k zabití několika desítek Palestinců v pásmu Gazy a při násilných střetech zahynulo několik izraelských vojáků. Jen minulý čtvrtek zabil jeden Palestinec osm studentů významné církevní školy a sám byl zabit. Kulky fanatiků a osob motivovaných pomstou, intolerancí a odmítáním druhých ještě více ztížily hledání dialogu, kompromisu a míru.
Mezinárodní společenství a my, Evropané, se nemůžeme a neměli bychom se stavět do úlohy soudců kterékoli strany. Naší úlohou je přivést účastníky konference v Annapolisu k rozumu, jinými slovy, k jednacímu stolu. Při návštěvě delegace PPE-DE v Jeruzalémě a Ramalláhu, kterou jsem před několika týdny vedl, jsem zjistil tři důležité věci.
Zaprvé, jde o to, co Evropa od svého postavení na Středním východě očekává: nejen poskytování finanční podpory, ačkoli i to je významný počin, ale především výrazné posílení své přítomnosti a politického vlivu. Naše opatření v tomto směru musí být četnější a účinnější.
Druhým důležitým zjištěním pro mě byla nutnost poskytování podpory, včetně politické, umírněným stranám v Izraeli a v Palestině. Riskantní cesta, kterou si tyto strany zvolily, cesta míru, dialogu a zodpovědnosti vůči svému lidu, často nebývá korunována volebním vítězstvím. Jsou to právě tyto strany a umírněné politické osobnosti, které musíme maximálně podporovat, protože právě ony drží klíč k mírovému a udržitelnému řešení v tomto regionu.
Třetím zjištěním je, že Evropa musí přimět obě strany, aby si uvědomily, že budováním zdí, zabíjením lidí a ponižováním druhé strany se jim nikdy nepodaří uniknout ze začarovaného kruhu bezpečnosti, obrany a násilí. Prolomit tento kruh a dosáhnout pozitivních výsledků mohou jedině jejich sousedé, především mladí lidé, pokud si budou moci budovat svou budoucnost, uskutečňovat své cíle a rozvíjet svou vlastní zemi.
Spolu se svou skupinou vítám nedávné výzvy izraelských i palestinských představitelů k dalšímu dialogu podle plánu z Annapolisu. Evropa musí posílit svou politickou podporu. Zdůrazňuji, že jde o politickou podporu pro umírněné skupiny u moci. Je to jediná cesta k řešení a včera jsme během bohoslužby slyšeli palestinské i židovské představitele volat po stejné věci, po míru pro své národy.
(potlesk)
Martin Schulz
jménem skupiny PSE. - (DE) Vážený pane předsedající, dámy a pánové, pokud jde o analýzu situace, nemám skutečně co bych dodal k vašim prohlášením a k prohlášením pana Josepha Daula.
Všichni se shodujeme na tom, co je potřebné a všichni známe současnou situaci. Proto není nutné opakovat seznam požadavků Evropské unie, nebo opakovaně rozebírat úlohu EU v této otázce. Musím ale zdůraznit, že nemůžeme mlčet, pokud jsou během velmi krátké doby nesmyslně zničeny hodnoty, které jsme vybudovali z prostředků Evropské unie.
O tom všem jsme již hovořili. Proto se zaměřím na případný přínos naší skupiny socialistů do této rozpravy, s poukazem na následující myšlenku, která si zaslouží hlubší zamyšlení: pokud se zásada odmítnutí násilí nestane prioritou, řešení pro pásmo Gazy nebude existovat, a spirála násilí, která po celá desetiletí ničí Střední východ, se bude roztáčet dál.
Proto musíme kategoricky prohlásit, že odmítnutí násilí - oznámení úmyslu obou stran zdržet se jakéhokoli dalšího použití síly a soustředit své úsilí na dosažení smíru - není výmyslem tohoto Parlamentu, ale představuje základ opakovaných pokusů z posledních desetiletí o dosažení dialogu bez násilí. Annapolis není ničím jiným, než dalším pokusem v tomto směru.
Proč tyto snahy neustále selhávají? Důvody jsou zjevné a musí být jednoznačně vysvětleny. Selhávají proto, že na obou stranách jsou lidé, kteří mají zájem na pokračování konfliktu a hlásání násilí. Na jedné straně, především v teroristických kruzích, jsou ti, kteří popírají právo Izraele na existenci, a tím principiálně podporují použití násilí. Na druhé straně, pokud jde o demokratické struktury státu Izrael, kdykoli je izraelská vláda připravena jednat o mírových řešeních, celý proces je zastaven parlamentními taktiky.
Přesně to zažíváme i nyní. V Annapolisu premiér tvrdil, že chce jednat, ale členové Knessetu a ministři jeho vlastní vlády omezují jeho jednací mandát z důvodu stranického taktizování, který jen nám všem zřejmý.
Tragický osud lidí v Gaze a nesmyslná blokáda, která do této oblasti vnesla chaos a bídu, jsou důsledkem názorového přesvědčení Hamásu, který se dostal k moci protiprávně a který hlásá, že násilí je jediným možným řešením. Tuto věc je třeba jasně zdůraznit, stejně jako fakt, že pravomoci, jež si uzurpovali, nepoužívají k tomu, aby odrazovali radikály ve vlastních řadách od použití násilí. A to je příčina utrpení civilního obyvatelstva v pásmu Gazy.
Stejně hluboko je zakořeněn i fakt, že izraelská strana sabotuje každý malý krok vpřed, protože sleduje své vlastní cíle a provokacemi ničí i ten nejmenší pokrok. Nedokáži si jinak vysvětlit takové kroky, jako je například oznámení pokračujícího budování osídlení.
Kdo jsou ti, kdo nakonec prohrají? Ženy, děti, bezbranní lidé, zejména v pásmu Gazy a samozřejmě Izraelci žijící blízko hranice. Abych shrnul vývoj, který v současné době prožíváme, dovolte mi říci, že radikálové tento konflikt využívají ke zdůvodnění své existence. Již několik desetiletí se jedná o známý fakt, a tento chronický stav přetrvává na obou stranách. Musíme těmto radikálům říci, že nikdy nebudou schopni dosáhnout svého cíle. Mohou propagovat násilí, ale nikdy nedosáhnou svých politických cílů, protože politické cíle se nedosahují násilím.
Proto je hlavním úkolem Evropanů vzít si k srdci slova Izraelce Jicchaka Rabina. V roce 1995 pronesl jednu z nejmoudřejších vět, jaké jsem kdy slyšel. "Budeme bojovat proti terorismu, jako kdyby neexistoval žádný mírový proces, a budeme pokračovat v mírovém procesu, jako kdyby neexistoval žádný terorismus." Toto je vzkaz oběma stranám. Bez takového přístupu nedosáhneme míru.
(potlesk)
Graham Watson
jménem skupiny ALDE. - Vážený pane předsedající, situace v Gaze je především humanitární katastrofou. Samotné odsuzování stran účastnících se konfliktu to nevyřeší.
Gaza byla obsazena v červnu loňského roku. Jeden a půl milionu lidí se ocitlo v situaci, kdy zásobování vodou, elektřinou a palivem a odvoz odpadu jsou na zcela nedostačující úrovni. Před dvěma lety byli tři z pěti obyvatel pásma Gazy závislí na pomoci OSN, dnes jsou to již čtyři z pěti. Podniky krachují, najít práci je téměř nemožné, a situace je nejhorší od dob, kdy Izrael toto území v roce 1967 obsadil. Izraelský voják, Gilad Shalit, je od roku 2006 ve vězení a myslím, že v izraelských věznicích je uvězněno asi 11 000 Palestinců.
Největší chybou Evropské unie je, že se slepě řídila americkou strategií. Když zvláštní zástupce Evropské unie Marc Otte nedávno hovořil s naší delegací pro vztahy s Palestinskou legislativní radou uvedl, že v otázce strategie se Evropská unie řídí Spojenými státy. Nejviditelnějším výsledkem této strategie je, že palestinskou infrastrukturu, financovanou z prostředků evropských daňových poplatníků, pravidelně ničí izraelská armáda pomocí amerických zbraní. Měly bychom používat evropské peníze takovým způsobem a za takových okolností? Pokud někdy existovala potřeba společné zahraniční a bezpečnostní politiky Evropské unie, pak je to právě teď!
Má skupina vítá neoficiální příměří, které bylo uzavřeno dnes v poledne. Přejeme úspěch Egyptu v jeho zprostředkovatelském úsilí, ale jsme přesvědčeni, že z kruhu násilí, jenž měl naposledy 1. března 2008 za následek 56 mrtvých v Gaze a 8 mrtvých v sobotu v Jeruzalémě, se nelze vymanit násilím.
K nastolení míru je nutný dialog. Konference v Annapolisu přinesla příslib dosažení míru do 10 měsíců, mnozí z nás se však obávají, že Izrael se opět snaží delegitimizovat všechny účastníky rozhovorů. Hamás pokračuje ve své cynické politice raketových útoků s vědomím, že reakce bude nepřiměřená.
Odsuzujeme násilí z každé strany. Ano, Izrael má právo se bránit nevybíravým útokům na civilisty, ale jako demokratický stát má také povinnost chovat se spravedlivěji, než mu umožňuje jeho síla. Zdá se, že se vzdalujeme řešení v podobě dvou samostatných států, ať již z důvodu raketových útoků na Aškelon nebo z důvodu budování 530 domů pro nové osadníky, které bylo právě oznámeno v Givat Ze'eve u Ramalláhu.
Politika západu byla založena na třech předpokladech: Zaprvé, jednání s Hamásem nejsou možná, zadruhé, Izrael je jediná demokracie v regionu a musíme k němu přistupovat jako k normální demokracii a zatřetí, pan Abbás je hlasem rozumných Palestinců. Mnozí členové naší skupiny o těchto třech předpokladech pochybují a jsou přesvědčeni, že naši politiku bychom měli znovu přezkoumat a nalézt řešení, na jehož základě by tyto komunity dokázaly spolu žít.
Brian Crowley
jménem skupiny UEN. - Vážený pane předsedající, podobně jako mí kolegové, souhlasím s většinou toho, co přede mnou prohlásili pánové Daul, Schulz a Watson. Realitou dneška je fakt, že bez ohledu na geopolitické a historické příčiny konfliktu, každý den přicházejí o život nevinní lidé. Každý den rodiny přicházejí o své blízké. Každý den zemře nebo je zraněn nejméně jeden člověk. Čím dál tím více se vzdalujeme snahám o zmírnění napětí.
Neměli bychom se nechat zatáhnout do obviňování. Můžeme se ale zamyslet nad tím, co se v posledních měsících odehrálo v Gaze, tedy nad cynickým zneužíváním moci izraelskými úřady, přerušením dodávek vody, energie a potravin, které je používáno doslova k vyhladovění a následnému podrobení obyvatelstva. Není to však jen otázka nedávné minulosti, Naopak, tato situace trvá celá desetiletí. Podobně cynická byla i odpověď hnutí Hamás, které vystřelilo rakety na osídlená území a brutálně zavraždilo osm lidí v izraelské škole.
Můžeme pokračovat v odsuzování extrémistických činů na obou stranách, bez ohledu na to, zda jsou prováděny skutečnými teroristy, teroristy státní moci či státem financovanými teroristy, jednu základní skutečnost ale nezměníme. Tou skutečností je potřeba dialogu, potřeba porozumění, a nejvíce ze všeho potřeba úcty k životu všech lidí. Úcty k hodnotě života každého člověka. Jenom tak můžeme nalézt skutečný způsob, jak lidi spojit. Všichni hovoříme o řešení vytvořením dvou států, ale takové řešení je podmíněno existencí dvou životaschopných států, nikoli změtí všeho možného, jen ne životaschopných států. Až budou tyto dva životaschopné státy uznány, a až budou uznáni jejich vůdcové, pak bude možné začít jednat a diskutovat. Doufejme, že příměří, které bylo nyní uzavřeno, bude jedním z dalších kroků k nastolení míru v regionu, jelikož by mělo být zahájeno vyjednávání mezi prezidentem Abbásem a premiérem Olmertem, jemuž jsme připraveni poskytnout veškerou možnou podporu.
Nedávám vinu Evropě, že poskytuje pomoc na stavbu silnic, zařízení na výrobu pitné vody, elektráren, škol a zdravotních středisek pro Palestince, kteří se ocitli bez pomoci poté, co byli vyhnáni z jejich vlastního území.
Všichni jsme zodpovědní za zabezpečení péče o své bližní.
Daniel Cohn-Bendit
jménem skupiny Verts/ALE. - (DE) Vážený pane předsedající, dámy a pánové, za dvě minuty nedokáži navrhnout mírový plán, mohu přednést jen jednu nebo dvě poznámky. Je na čase, abychom změnili slovník, který používáme: nepotřebujeme totiž dialog, ale vyjednávání. Označení "dialog" je nic neříkající. Vede se tu válka, a k ukončení války je zapotřebí vyjednávat. To je jedna věc.
A jak vyjednávat? Graham Watson má pravdu. Pokud Evropská unie uskutečňuje vlastní strategii, nikoli strategii USA, měli bychom udělat následující: zaprvé, musíme vyjednávat s těmi, kdo jsou v Gaze u moci, a to je Hamás, a snažit se je přimět, aby udělali to, co vždy slibovali, to jest zajistili příměří. Druhá strana pak zajistí, aby se do pásma Gazy dostala humanitární pomoc. Tomu se říká vyjednávání: něco dáte a něco dostanete.
Zadruhé, musíme Izraeli říci, že pokud chce s Palestinci vyjednávat, musí udělat jednu věc: viditelným způsobem zastavit budování osídlení. V opačném případě nedostanou od Evropské unie žádnou další pomoc. Tomu říkám vyjednávání. Jsem v pozici síly a snažím se toho využít. Jinak jsou naše snahy bezpředmětné.
Věřím v tento dialog a myslím, že to je způsob, kterým bychom měli postupovat. Věřím v politickou hru: v to, že svému partnerovi musím jednoduše dát najevo, že takhle už dál pokračovat nemůže. Izraelská koloniální politika ohrožuje samotný izraelský stát. Musíme to Izraelcům říci. A zároveň musíme říci Palestincům, že jejich poslední útok ohrozil je samotné, a že útoky musí přestat.
Pokud Evropská unie konečně přejde od dialogu k politickému vyjednávání, k němuž patří využívání politické moci, vznikne v regionu šance na pokrok. Krátce řečeno, dialog může počkat. Nejdříve musíme na stůl vyložit své politické karty.
(potlesk)
Francis Wurtz
Vážený pane předsedající, děkuji za vaše prohlášení. Na této formální iniciativě jsme se dohodli krátce poté, co při bombových útocích v Gaze zahynulo 110 Palestinců a dalších osm obětí, tentokrát Izraelců, bylo zabito v Jeruzalémě. V obou případech jsme tyto činy odsoudili, ale shoduji se svým předřečníkem, a všichni to tak chápou, že k definitivnímu prolomení tohoto bludného kruhu je nutné udělat více.
Unie musí být odvážnější a zločiny na obou stranách nelze jen odsuzovat, ale je nutné poukazovat na hlavní příčinu všech problémů, tedy na okupaci doprovázenou strašnými ukrutnostmi a ponižováním, které jsou neutuchajícími zdroji nenávisti, zoufalství a touhy po pomstě.
Pokračování okupace nelze žádným způsobem ospravedlnit. Tento fakt je nutno jasně deklarovat a vyvodit z něj patřičné důsledky. Významná izraelská bojovnice za mír, paní Nurit Peledová, nositelka Sacharovovy ceny, to jasně potvrdila poté, co její dítě zahynulo při palestinském útoku. Panu premiéru Netanjahuovi řekla: "Zabili jste mi dceru." Nehovořila o konkrétní osobě, ale o politice, kterou jeho následovníci dále podporují a posilují. Dnes se této politice říká "blokáda Gazy" a zašla až tak daleko, že je civilnímu obyvatelstvu upírána strava a zdravotní péče. Obecněji se hovoří o "odříznutí měst a vesnic na západním břehu", o "vpádech a bombových útocích", "cíleném zabíjení a masovém zatýkání", včetně zatýkání dětí, a o "další kolonizaci a budování zdi", "anektování a politice fait accompli v Jeruzaléme" a podobně. Tím, že tyto činy relativizujeme a poskytujeme jejich pachatelům beztrestnost, tuto válku prodlužujeme. Pokud máme oslovit mírové síly na obou stranách, musíme být schopni jim povědět pravdu. Musíme trvat na tom, aby Unie v této věci učinila rozhodný krok.
Bastiaan Belder
jménem skupiny IND/DEM. - (NL) Je prvořadou povinností každého státu zaručit svým občanům bezpečnost, což je v naprostém souladu s mezinárodním právem. Tato povinnost vysvětluje a poskytuje legitimitu izraelské reakci na zvyšující se počet raket, které jsou na zemi namířeny z pásma Gazy. Kromě toho, palestinské raketové útoky trvají již od roku 2001, přičemž od té doby, co se Izraelci stáhli z Gazy v roce 2005, se útoky zintenzívnily. Od té doby se počet palestinských raketových útoků na území židovského státu zvýšil o více než 500 %.
Před rokem 2006 nebylo izraelské území zasahováno obvykle více než 50 raketovými útoky měsíčně. Na začátku roku 2008 to bylo více než 50 útoků denně! To znamená, že denně je raketové palbě z území Gazy vystaveno 250 000 izraelských občanů. Obvinění, že Izrael v boji proti tomuto smrtelnému ohrožení používá nadměrnou sílu, záměrně přehlíží brutální taktiku raketových útoků ze základen v obydlených oblastech, kterou používá Hamás a další palestinské teroristické organizace.
Na konci února nizozemská média obšírně informovala o tomto problému pod výmluvným titulkem, reprodukujícím slova jednoho Palestince z pásma Gazy: "Prosím, nestřílejte odsud na Izrael." Měli bychom též říci, že Izrael při svých vojenských operacích dodržuje přísné právní normy. Toto je, pane předsedající, dámy a pánové, příklad, kterým by se měl řídit celý arabský svět. Hamás, vedoucí síla v Gaze, může jako člen "osy destabilizace" v regionu počítat s výraznou podporou Íránu, Sýrie a Hizballáhu. Ve včerejším vydání novin Sunday Times to dostatečně jasně potvrdil nejmenovaný velitel Hamásu.
Pokud Írán do Gazy propašuje své rakety Fajr, Hamás může být dokonce schopný ohrozit Tel Aviv. Sdílí evropské instituce tyto obavy Izraele, a pokud ano, jaká je evropská strategie pro boj proti této ose destabilizace? Má-li na Středním východě zavládnout stabilita a mír, je toto ta nejdůležitější otázka.
Jim Allister
Vážený pane předsedající, samozřejmě, že bych se mohl připojit k odsuzování nedávných událostí v Gaze a na Středním východě, a k popisování obrovské humanitární tragédie a nesnesitelného utrpení, kterému jsou vystavovány obě strany. Musíme ale rozlišovat mezi plánovanými, trvalými a opakovanými útoky na stát Izrael a právem státu na svou obranu. Je to mezinárodně uznávaný stát. Uznává a přijímá řešení dvou států na Středním východě, a přesto je neustále, vytrvale a zlomyslně vystavován obrovskému násilí zpoza svých hranic, především z území kontrolovaného Hamásem.
Proto se ze svého pohledu neomlouvám za názor, že Izrael má právo, či dokonce potřebu se bránit a bojovat proti těm, kteří mimo hranice zdravého rozumu, nechtějí učinit ani základní ústupek v podobě uznání práva \Izraele na existenci.
V této rozpravě se, tak jako v mnoha jiných, hovoří o vyváženém a nestranném přístupu. Není ale nic vyváženého na porovnávání jakéhokoli oprávněného politického požadavku Gazy se zlomyslnými a opakovanými teroristickými útoky na Izrael, jakým byl například nedávný útok na školu. Není nic vyváženého na snaze vyhýbat se jasnému stanovisku k odmítnutí Hamásu uznat Izrael a potom požadovat, aby stát, který není ani uznaný, nebudoval žádné zdi a nepřijímal žádná obranná opatření. Problémy a nepokoje na Středním východě jsou právě důsledkem neuznaného práva Izraele na existenci.
Předsedající
Rozprava k tomuto bodu je ukončena.
