Priprava na Evropski svet po irskem referendumu (razprava)
Predsednica
Naslednja točka so izjave Sveta in Komisije o pripravi na Evropski svet po irskem referendumu.
Janez Lenarčič
predsedujoči Svetu. - Jutri se bo pričelo drugo zasedanje Evropskega sveta pod slovenskim predsedstvom. Vesel sem, da vam lahko danes predstavim osrednje teme pogovorov za predsednike držav in vlad. Glavna razprava bo zagotovo posvečena preučitvi razmer po četrtkovem referendumu o lizbonski pogodbi na Irskem. Že takoj na začetku želim poudariti besede predsednika Evropskega sveta, slovenskega premiera Janeza Janše: "Predsedstvo obžaluje odločitev irskih volivcev in je nad njo razočarano. Seveda pa izraženo voljo irskih volivcev spoštujemo."
Predsednik Evropskega sveta se je po objavi uradnih rezultatov pogovarjal s številnimi voditelji držav članic, ki še niso zaključile ratifikacijskega postopka. Ohrabrujoča novica je, da bodo te države članice nadaljevale s svojimi postopki ratifikacije. Kot je poudaril predsednik Evropskega sveta, lizbonsko pogodbo potrebujejo tako evropski državljani kot Evropska unija, saj prinaša večjo učinkovitost, večjo demokratičnost in večjo preglednost.
Dejstvo je tudi, da problemi in izzivi, s katerimi se danes spopadamo v Uniji, ostajajo. Dejstvo je tudi, da z negativnim izidom irskega referenduma ti problemi niso rešeni. Zato bodo voditelji na jutrišnjem zasedanju Evropskega sveta razpravljali o tem, kako poiskati izhod iz nastalega položaja. Prizadevali si bodo določiti časovni okvir za delo pri tem vprašanju. Predsedstvo je prepričano, da bomo rešitev našli, skupaj z Irsko, in da se Unija ne bo soočila s ponovitvijo situacije iz leta 2005.
Predvsem bomo na Evropskem svetu poslušali irskega predsednika vlade gospoda Briana Cowena, ki ga bomo prosili za pojasnitev okoliščin in razlogov, ki so botrovali izidu referenduma.
Seveda pa Evropski svet ne bo zaobšel drugih, prav tako pomembnih izzivov, ki so pred nami. Evropska unija, deluje naprej. Tako se bo druga ključna razprava osredotočila na porast cen hrane in nafte. Dejstvo je, da so naraščajoče cene proizvodov prispevale k stopnjevanju inflacije v celotni Evropski uniji. To je najbolj prizadelo družine in ostale z nizkimi dohodki.
Na svetovni ravni so najbolj prizadete države v razvoju, ki so neto uvoznice hrane. Nujen je odziv Evropske unije, ki mora pokazati enotnost v svojih ukrepih za blažitev posledic tako doma, kot tudi v državah v razvoju. Evropski svet naj bi zato potrdil ukrepe znotraj Evropske unije ter na mednarodni ravni. Naj vam jih na kratko predstavim.
Evropska unija je že sprejela ukrepe za ublažitev pritiska na cene hrane s prodajo intervencijskih zalog, z znižanjem izvoznih nadomestil, z odpravo zahteve za opustitev pridelave za leto 2008, s povečanjem mlečnih kvot ter z opustitvijo uvoznih dajatev za žita. Vse to naj bi pripomoglo k izboljšanju oskrbe in k stabilizaciji kmetijskih trgov. Glede na to, da so najbolj prizadete družine z nizkimi dohodki, so nekatere države članice predvidele tudi kratkoročne ukrepe za omilitev pritiska visokih cen.
Vsekakor moramo v tej zadevi razmišljati dolgoročno. Ni namreč pričakovati, da se bodo cene hrane ali nafte kmalu vrnile na prejšnjo raven. Pričakujemo, da bo naslednje predsedstvo v tesnem sodelovanju z Evropskim parlamentom doseglo pravočasen dogovor o pregledu skupne kmetijske politike, ki bo vseboval ukrepe za okrepitev kmetijske proizvodnje in zagotovil zanesljivost oskrbe s hrano.
Poleg tega moramo posvetiti pozornost politiki glede biogoriv ter najti način za zagotavljanje njihove trajnostne proizvodnje, tako v sami Evropski uniji kot tudi v drugih državah. Predvsem je treba spodbujati razvoj biogoriv druge generacije. Splošno rečeno pa moramo nadaljevati delo na inovacijah ter raziskavah in razvoju v kmetijskem sektorju, da bi izboljšali njegovo učinkovitost in storilnost. Med pobudami na mednarodni ravni bo Evropski svet izpostavil prispevek Evropske unije k svetovnemu prizadevanju za odpravljanje posledic naraščanja cen.
To bo vključevalo tudi poziv k bolj usklajenim mednarodnim odzivom na krize zaradi visokih cen hrane, zlasti v okviru Združenih narodov in skupine G8, podporo odprti trgovinski politiki, hitrim odzivanjem na takojšnje kratkoročne humanitarne potrebe ter spodbudo podpori za oživitev kmetijstva v državah v razvoju. Poleg visokih cen hrane se Evropska unija sooča tudi z višjimi cenami nafte, čemur se bo moralo evropsko gospodarstvo dolgoročno prilagoditi. O tem je predvidena danes posebna razprava.
Za predsedstvo je prednostnega pomena, da Evropski svet poudari tudi sprejete ukrepe na področju uveljavljanja evropske perspektive Zahodnega Balkana. V tej zvezi bi zlasti želel izpostaviti sklenitev mreže stabilizacijsko-pridružitvenih sporazumov ter pričetek dialoga o vizumski liberalizaciji z vsemi državami regije. Poleg tega bodo voditelji poudarili pomen vključitve vseh držav tega območja v regionalno sodelovanje in pozdravili vrsto sektorskih pobud. Zahodni Balkan je namreč regija, ki je obkrožena z državami članicami Evropske unije, zato še posebej potrebuje potrditev svoje evropske prihodnosti in našo pomoč pri izvajanju reform. Predsedstvo visoko ceni podporo Evropskega parlamenta pri tem.
Pomembna točka dnevnega reda bo tudi izvajanje razvojnih ciljev tisočletja. Leto 2008 je točno na polovici obdobja, ki smo si ga zadali za uresničitev teh ciljev. Evropska unija je največja donatorica razvojne pomoči in se zaveda svoje odgovornosti, pripravljena je odigrati dejavno vlogo pri spodbujanju mednarodne skupnosti za doseganje razvojnih ciljev tisočletja. Evropski svet bo zato poudaril vlogo Evropske unije na mednarodnih konferencah in njene zaveze.
Tretji pomemben sklop razprav na Evropskem svetu bo posvečen področju ekonomskih, socialnih in okoljskih zadev. Tu velja na prvem mestu izpostaviti pregled dela na podnebno energetskem svežnju. Slovensko predsedstvo je glede svežnja doseglo zastavljene cilje, ključne so bile politične odločitve sprejete na marčnem zasedanju Evropskega sveta. Evropski svet se bo seznanil tudi z dogovorom na področju liberalizacije energetskih trgov, o čemer je potekala razprava v Parlamentu včeraj.
Nadalje bo Evropski svet na podlagi sklepov iz decembra lani pregledal napredek pri ključnih dosjejih s področja migracij, pravosodja in boja proti terorizmu. Nazadnje pa se bodo voditelji dotaknili tudi vprašanj, vezanih na sosedsko politiko Unije. Po eni strani bo šlo za nadgradnjo in krepitev preteklih uspehov, za nadgradnjo barcelonskega procesa Unije za Sredozemlje, po drugi strani pa bo Evropski svet pozdravil nedavne predloge za razvoj vzhodnega partnerstva v okviru evropske sosedske politike.
Ob robu zasedanja bodo predsedniki vlad in držav obravnavali tudi predlog Evropske komisije, da se Slovaška kot šestnajsta članica s 1. januarjem 2009 vključi v ekonomsko in monetarno unijo, tu želim Slovaški posebej čestitati.
Skratka, stališča in razprave v tem Parlamentu so pomembno prispevale k oblikovanju dnevnega reda Evropskega sveta. Tudi ta razprava, ki bo sledila in jo bomo pozorno spremljali, bo predstavljala koristen in pomemben prispevek k razpravi šefov držav in vlad, zato ji bom z zanimanjem prisluhnil.
(aplavz)
José Manuel Barroso
predsednik Komisije. - Gospa predsednica, Evropski svet, ki bo jutri zasedal, se sooča s težavnim dnevnim redom, ki zadeva številna vprašanja, v zvezi s katerimi državljani pričakujejo ukrepe.
(Nekateri poslanci z desne strani dvorane, ki so nosili zelene majice, so vstali, da bi pokazali zastave in plakate, ki so pozivali k spoštovanju zavrnitve lizbonske pogodbe na referendumu na Irskem. Predsednica jih je prosila, naj zastave in plakate odstranijo.)
Vprašanja med drugim zadevajo povečanje cen nafte in hrane, podnebne spremembe in varnost preskrbe z energijo ter preseljevanje in azil.
Vendar bo v središču pozornosti seveda zavrnitev lizbonske pogodbe na referendumu na Irskem. Ta zavrnitev je razočarala vse tiste, ki zagovarjajo močnejšo, učinkovitejšo in odgovornejšo Evropsko unijo. Lizbonska pogodba je še naprej ključna za obravnavanje izzivov, s katerimi se Evropa danes sooča, in sicer v zvezi s povečanjem demokratičnosti Unije in pristojnosti tega parlamenta, priznavanjem vloge nacionalnih parlamentov v evropski politiki, krepitvijo zmogljivosti ukrepanja Evropa na področjih, kot so preseljevanje, energija, podnebne spremembe in notranja varnost, ter povečanjem skladnosti in učinkovitosti Evrope na svetovni ravni.
Te izzive je treba obravnavati še naprej. Dejstvo je, da zavrnitev ni rešila težav, ki jih pogodba poskuša obravnavati.
V zadnjih šestih letih smo si zelo prizadevali v zvezi z institucionalnimi vprašanji. Ob upoštevanju številnih današnjih vprašanj, v zvezi s katerimi je treba ukrepati, to prizadevanje ne sme biti zaman, saj se svet ne more ustaviti in čakati na Evropo.
Kot sem že povedal prejšnji teden, Komisija v celoti spoštuje izid irskega referenduma. Na enak način je treba spoštovati vse nacionalne postopke ratifikacije,
(Ploskanje.)
ne glede na to, ali se država članica odloči za referendum ali parlamentarno ratifikacijo. V zvezi s tem postopkom je do zdaj odločitev sprejelo 19 držav članic, pri čemer jih je 18 glasovalo za, ena pa proti. Odločitev mora sprejeti še osem držav članic.
Irska vlada je jasno izrazila svoje spoštovanje pravice do nadaljevanja postopkov ratifikacije v drugih državah. Menim, da je to samoumevno. Vse države v Evropi so enakopravne in imajo pravico, da izrazijo svoje mnenje.
(Ploskanje.)
Medtem ko je jasno, da lizbonska pogodba ne more začeti veljati, dokler ne bo soglasja v zvezi z njeno ratifikacijo, je jasno tudi to, da irski referendum izraža mnenje Irske in ne more določati mnenja drugih držav. Od držav članic, ki niso ratificirale lizbonske pogodbe, pričakujem, da bodo nadaljevale s postopki ratifikacije.
(Ploskanje.)
Zasedanje Evropskega sveta nam omogoča, da pozorno prisluhnemo besedam predsednika vlade gospoda Cowena. Nato moramo z irsko vlado zelo tesno sodelovati, da bi pomagali rešiti to težavo. Jasno poudarjam, da ima Irska odgovornost, da prispeva k iskanju rešitve. Kadar vlade podpišejo pogodbo, imajo odgovornost, da jo ratificirajo. Vendar jasno poudarjam tudi to, da je skrajni čas, da solidarnost vzamemo resno. Pogodbo je podpisalo 27 držav članic, zato si moramo čim bolj prizadevati, da zagotovimo, da teh 27 držav članic stori naslednji korak. Med državami članicami velja načelo enakega dostojanstva, kar je treba jasno poudariti.
To bo od Ircev in tudi od vseh nas zahtevalo veliko časa in prizadevanja. Menim, da se v zvezi z odločitvijo o naslednjem koraku ne smemo prenagliti. Vzeti si moramo čas, da bi dosegli pravo soglasje in preučili možnosti Irske. Vendar hkrati tudi ne smemo zavlačevati. Vem, da ta parlament želi še pred evropskimi volitvami volivcem pojasniti, kaj je naslednji korak.
Evropska komisija je pripravljena prispevati, pri čemer sem prepričan, da enako velja tudi za Parlament, vendar se ne moremo izogniti dejstvu, da imajo vlade pomembno odgovornost v zvezi s podpisom pogodbe, zagotovitvijo njene ratifikacije ter spodbujanjem evropskega projekta v okviru nacionalnega javnega mnenja. V zvezi s spodbujanjem evropskega projekta mi dovolite splošno pripombo, ki bo po mojem mnenju koristila današnji razpravi. Večletno valjenje krivde na evropske institucije je omogočilo pojav populističnih kampanj.
(Ploskanje.)
Kot sem že velikokrat povedal, vlade ne morejo ves čas kritizirati Bruselj ali Strasbourg in hkrati pričakovati, da bodo državljani na koncu glasovali za Evropo.
(Ploskanje.)
Evropski svet bo jutri tudi poudaril, da zavrnitev lizbonske pogodbe ne sme biti razlog za to, da se Evropska unija zateče k institucionalni ozkoglednosti. V zadnjih nekaj letih smo dosegli pomemben napredek, pri čemer smo si odločno prizadevali za oblikovanje politik, ki so v interesu evropskih državljanov. V času, ko državljani nestrpno pričakujejo ukrepe v zvezi s povečanjem cen nafte in hrane, si ne smemo privoščiti, da bi s tem prizadevanjem prenehali. Zato odločno podpiram odločitev predsednika vlade gospoda Janeza Janše in slovenskega predsedstva, da se razprava o lizbonski pogodbi omeji na delovno večerjo, ki bo potekala v četrtek zvečer, medtem ko se preostali del zasedanja Evropskega sveta nameni razvoju našega političnega programa.
Danes vsi čutimo posledice povečanja cen hrane in goriva, vendar je nekatere to še bolj prizadelo. Revnejša gospodinjstva za te stroške namenijo večino svojega proračuna, zato se s povečanjem cen toliko težje soočajo. Enako velja za nekatere industrije, za katere je gorivo zelo pomemben del njihove gospodarske dejavnosti.
Komisija je v dveh sporočilih o cenah hrane in nafte temeljito analizirala, zakaj so se cene povečale, na katerih področjih so se najbolj povečale ter kaj lahko storimo in kaj moramo storiti.
Evropska unija mora dokazati, da izvaja vse ukrepe, ki so na voljo na evropski in nacionalni ravni. Dinamično in domiselno je treba preučiti orodja, ki so nam na voljo ter katera bodo kratkoročno, srednjeročno in dolgoročno imela pravi učinek. Ne smemo pozabiti na povečanja cen nafte v preteklosti, iz katerih se Evropa dolgoročno ni ničesar naučila. Upamo, da se preteklost, v kateri smo po povečanju cen nafte poslovali brez sprememb, tokrat ne bo ponovila. Upam, da tokrat res imamo priložnost, da spremenimo sami sebe ter vzorec porabe energije v Evropi in svetu.
Da bi zmanjšali težave v zvezi s hrano v Evropski uniji, bomo predložili predloge v zvezi s širitvijo sheme za razdeljevanje hrane najbolj prikrajšanim, preden bomo zahtevali dvotretjinsko povečanje proračuna za to posebno področje.
Poleg tega ima Evropska unija na voljo orodja, ki se lahko uporabijo in ki se bodo uporabila za nadzor cen, uporabo novih pristojnosti na področju konkurence za pregled verige preskrbe s hrano, povečanje zalog ter zagotavljanje skladnosti skupne kmetijske politike s trenutnimi razmerami na kmetijskem trgu.
V zvezi s cenami nafte so takojšnji ukrepi za pomoč gospodinjstvom, ki so najbolj v stiski, upravičeni. Vendar bi bilo zaman, če bi vlade uporabile javna sredstva kot nadomestilo za povečanje cen energije, ki se najverjetneje ne bodo zmanjšale. Poleg tega moramo preučiti tudi vse možnosti, ki so na voljo na področjih, kot sta konkurenca in obdavčevanje. Komisija bo predložila predloge v zvezi s povečanjem preglednosti varnostnih in komercialnih zalog nafte. Predložili bomo tudi predloge v zvezi z obdavčevanjem, da bi na področju energetske učinkovitosti podprli in spodbudili prehod na gospodarstvo z nizkimi emisijami ogljika. Poleg tega bomo podprli tudi srečanje proizvajalcev ter potrošnikov nafte in energije iz fosilnih goriv na visoki ravni.
Na področju ribištva bomo predložili paket nujnih ukrepov, da bi obravnavali težave v zvezi z gospodarsko in socialno stisko, s čimer bomo državam članicam omogočili dodeljevanje kratkoročne nujne pomoči, pri čemer bomo ponovno preučili pravila o državni pomoči na nizki ravni. V zvezi s tem izpostavljam tri točke. Prvič, ti ukrepi morajo biti usklajeni, kajti moramo se izogniti prenagljenim nacionalnim pobudam, ki bodo težave le prestavile nekam drugam v Uniji. Drugič, prizadevati si moramo za odpravo težav na najbolj prizadetih delih ribištva. Tretjič, poiskati moramo strukturne rešitve za preseženo zmogljivost v ribiški industriji.
Stiska, s katero se Evropejci danes soočajo, dokazuje, da so cilji Evropske unije v zvezi z varnostjo preskrbe z energijo, energetsko učinkovitostjo in podnebnimi spremembami zelo pomembni za blaginjo evropske družbe, zato so tudi najnujnejši do zdaj. Ker je povpraševanje večje od ponudbe nafte in plina, cilji, o katerih smo se lani dogovorili, predstavljajo temelj za zmanjšanje ranljivosti Evrope in gospodarske stiske zaradi povečanja cen v prihodnosti. Glavni vidiki paketa predlogov, ki smo jih predložili in ki jih zdaj preučuje ta parlament, bodo odločilno prispevali v zvezi s tem.
Osnovna zamisel temelji na predpostavki, da cene energije najverjetneje nikoli več ne bodo na isti ravni kot prej, zato se v zvezi s tem soočamo s strukturno težavo. Za najbolj ranljive člane družbe lahko poiščemo in moramo poiskati kratkoročne rešitve. Vendar strukturna težava zahteva strukturno rešitev in odziv. Na to strukturno težavo smo se odzvali s paketom o podnebnih spremembah in obnovljivih virih energije, s katerim želimo postati neodvisni od fosilnih goriv ter spodbuditi obnovljive vire energije in povečati energetsko učinkovitost. To je osnovno načelo, ki ga moramo upoštevati.
(Ploskanje.)
Zato upam, da bodo tisti državljani Evrope, ki še vedno dvomijo v to, kako pomembna je sprememba vzorca porabe energije in kako nujen je boj proti podnebnim spremembam, končno dojeli, da vsaj zaradi povečanja varnosti preskrbe z energijo in naše gospodarske konkurenčnosti nujno moramo izpolniti svoje obveznosti v zvezi s podnebnimi spremembami in obnovljivimi viri energije.
Strukturni odziv na strukturne težave, s katerimi se soočamo, v bistvu temelji na načelu varčevanja in raznovrstnosti. V zvezi z varčevanjem je treba povečati energetsko učinkovitost na območjih z velikim neizkoriščenim potencialom. Raznovrstnost zadeva vire in geografsko poreklo energije. Cilj varčevanja in raznovrstnosti je povečati varnost preskrbe z energijo v Evropi. Zato je treba naš paket o podnebnih spremembah in varnosti preskrbe z energijo nujno sprejeti. Naloga Evropskega sveta je, da to odobri in pripravi vse, kar je potrebno za sklenitev političnega sporazuma, pri čemer upamo, da se bo to zgodilo najkasneje do naslednjega decembra.
Menim, da Evropski svet mora pokazati, da zavrnitev lizbonske pogodbe ni izgovor za pomanjkanje ukrepov. Zaradi tega se Evropa ne sme ustaviti. Pokazati moramo, da lahko poiščemo pravi način, kako zagotoviti učinkovito in demokratično Evropo, ki je določena s pogodbo.
Zaključujem z bolj politično pripombo. Menim, da se tisti, ki smo podprli in še vedno podpiramo lizbonsko pogodbo, tj. ta parlament in Komisija, ne smemo opravičevati zaradi zavrnitve lizbonske pogodbe, kajti konkurenca zunaj Evropske unije je najmočnejša do zdaj. Potrebujemo Evropsko unijo, ki deluje v večjo korist naših državljanov in obravnava resnične izzive, s katerimi se soočamo. Ti izzivi, kot so na primer težave v zvezi z varnostjo preskrbe z energijo, podnebnimi spremembami, mednarodnim terorizmom, povečanjem konkurenčnosti rastočih sil in preseljevanjem, so še vedno prisotni. Te izzive moramo učinkoviteje obravnavati.
Zato ne smemo valiti krivde na Evropsko unijo. Bodimo odkriti. Res je, da smo bili na referendumih pogosto priča zavrnitvi predloga v zvezi z Evropo. Vendar bodimo povsem odkriti. Če bi potekal referendum o večini naših nacionalnih politik in pobud, nikoli ne bi bili priča soglasni odobritvi. Zato ne smemo vedno valiti krivde na Evropsko unijo ali evropske institucije. Resnica je, da je sprejemanje političnih odločitev na evropski, nacionalni ali regionalni ravni dandanes zelo težko.
Zato v zvezi s tem moramo biti razumni, preudarni in resni. Ne smemo vedno valiti krivde na Evropsko unijo. Ravno nasprotno, moramo si prizadevati, da jo izboljšamo, zato moramo biti odkriti glede neuspehov, razumeti, kaj nas ovira, to izboljšati ter še naprej izpolnjevati svoje obveznosti. Menim, da to lahko najboljše storimo tako, da se izognemo pesimizmu in nepotrebni paniki. S pesimizmom te težave ne bomo rešili. Res je, da se soočamo z resno težavo, vendar je treba to težavo rešiti in se na ta način rešiti iz krize.
Svojo zavezanost k projektu lahko najboljše pokažemo s konkretnimi ukrepi na najpomembnejših področjih, na katerih Evropska unija lahko skupaj z državami članicami pomaga rešiti tiste težave, glede katerih so naši državljani najbolj zaskrbljeni, pri čemer podpiram namere francoskega predsedstva v zvezi s tem. Upam, da nam to ne bo vzelo poguma in da si bomo v zvezi s tem prizadevali še naprej. Potrebujemo seveda ukrepe za ugodne razmere kot tudi za neugodne. Menim, da moramo naš projekt izvajati še naprej, tako da bo potreba po Evropi še večja.
(Ploskanje.)
Joseph Daul
v imenu skupine PPE-DE. - (FR) Gospod predsednik, gospod predsedujoči Svetu, gospod predsednik Komisije, gospe in gospodje, večina Ircev, ki se je udeležila referenduma, je izrazila svoje nasprotovanje lizbonski pogodbi. Naša skupina spoštuje to odločitev ter tudi odločitev 18 držav članic, ki so do zdaj izrazili svojo podporo pogodbi in jo ratificirali.
Evropska unija temelji na svobodi izražanja in demokraciji. Zato kot demokrati tudi želimo, da vse države članice izrazijo svoje mnenje o ratifikaciji pogodbe. Šele na koncu tega procesa se bo Evropski svet lahko odločil o naslednjem koraku, zato je treba ob upoštevanju odločitve Irske poudariti, da nobena država članica ne sme drugim odvzeti pravico do izražanja svojega stališča.
Upamo, da bo Evropski svet ta teden opravil preudarno, odgovorno in konstruktivno analizo razmer, ki so posledica te zavrnitve. Poslanci skupine PPE upamo, da bo Evropski svet pozval države članice, ki še niso ratificirale lizbonske pogodbe, da ustrezno nadaljujejo s postopki ratifikacije.
Gospe in gospodje, državljani Irske so izrazili svoje mnenje. Izrazili so svojo zaskrbljenost glede pomena evropskega združevanja, načina upravljanja Evrope, prihodnosti kmetijske politike, pogajanj v okviru Svetovne trgovinske organizacije ter davčne politike. Zavrnitev lizbonske pogodbe na irskem referendumu tudi izraža dejstvo, da veliko ljudi ne razume zapletenosti Evropske unije in se pogosto ne zaveda njenega pomena. To je dokaz, da veliko državljanov dvomi v sam namen evropskega združevanja. Mojega prizadevanja in prizadevanja moje generacije v zvezi z zagotavljanjem miru na naši celini mlajše generacije več ne razumejo.
Zavrnitev pogodbe na Irskem je poziv k boljši opredelitvi evropskih ciljev in jasnejši obrazložitvi pomena dodatnega združevanja. Evropski parlament, ki sprejema besedila, ki so pogosto težko berljiva, mora imeti pomembno vlogo v zvezi s tem. Vendar ali so Irci z zavrnitvijo želeli povedati, da se v zvezi s podnebjem in energijo, novo porazdelitvijo hrane, zasebno varnostjo, priseljevanjem ali zunanjo politiko naše države lahko same enakopravno kosajo z Združenimi državami, Kitajsko, Indijo ali Brazilijo? Mislim, da ne. Ali so Irci z zavrnitvijo želeli povedati, da solidarnost z najrevnejšimi državami, od katere so v preteklih desetletjih imeli znatne in upravičene koristi, ni več pomembna in da so od zdaj naprej vse države odvisne same od sebe? Mislim, da ne. Nazadnje, ali so Irci z zavrnitvijo želeli začeti novo poglavje v zvezi z evropskim združevanjem in izraziti nasprotovanje pristopu držav, kot je Hrvaška? Mislim, da ne.
Poslanci skupine PPE odločno menimo, da je lizbonska pogodba, o kateri so potekala dolgotrajna pogajanja in ki jo je podpisalo 27 držav članic, pomemben korak naprej v primerjavi s pogodbo iz Nice. Lizbonska pogodba Evropi omogoča boljše delovanje ter ji zagotavlja orodja, ki jih potrebuje, da bi odločneje izrazila svoje mnenje na svetovni ravni. Želim si le to, da se obdobje pregleda notranjega delovanja Evrope čim prej konča. Čas je, da naše države prenehajo z ozkoglednostjo, če se lahko tako izrazim, ter da med seboj sodelujejo pri reševanju resničnih težav in obravnavanju resničnih izzivov. Ti izzivi nas morajo spodbuditi k ukrepanju, vendar so tudi razlog za resno zaskrbljenost in včasih tudi vznemirjenost, pri čemer bomo vznemirjenosti tistih, ki so zaradi trenutnih razmer ogroženi, lahko priča v četrtek v Bruslju.
Gospod predsedujoči Svetu, pozivam vas, da jutri na zasedanju Sveta upoštevate resnične težave v zvezi z blaginjo naših evropskih državljanov in odločno obravnavate vsa povečanja, glede katerih so naši državljani zaskrbljeni.
V tej sporni razpravi poslanci skupine PPE pozivamo k umirjenosti in razumnosti. Prisluhniti moramo Ircem in se od njihove odločitve nekaj naučiti, poleg tega pa moramo na enak način spoštovati tudi druge evropske narode.
(Ploskanje.)
Martin Schulz
v imenu skupine PSE. - (DE) Gospa predsednica, že osem let stalno ratificiramo neke pogodbe. To počnemo do onemoglosti. V teh osmih letih je bila Evropska unija priča obdobju pregleda notranjega delovanja in je pozornost posvečala lastnim institucionalnim reformam, ki so bile večinoma neuspešne. To je ista Evropska unija, ki od držav kandidatk za pristop zahteva spremembe, vendar se sama očitno ne more spremeniti. Ali je ta Unija sploh še verodostojna?
Gospod predsednik Komisije, upravičeno ste povedali, da ne smemo valiti krivde na evropske institucije ali dovoliti, da nekdo vedno vali krivdo na njih. Popolnoma prav imate, vendar me zanima, kdo pravzaprav vali krivdo na njih? V evropskih prestolnicah je veliko ljudi, ki se ob četrtkih v Bruslju udeležujejo zasedanja Sveta, in ko pridejo domov, se v primeru uspešnega zasedanja pohvalijo, da je bila odločitev v njihovih rokah, tj, v rokah voditeljev držav in vlad, vendar v primeru neuspešnega zasedanja krivdo valijo na Bruselj. To, kar ste danes povedali nam, morate povedati Svetu. Parlamentarna razprava, ki ste se je danes udeležili, je sicer javna, vendar bodo voditelji držav in vlad v četrtek ponovno zasedali za zaprtimi vrati. Tudi to se mora končati. Za to so odgovorne države članice.
(Ploskanje.)
Soočamo se z negativnim in nevarnim trendom. Proces evropskega združevanja je ogrožen. Irci so izvedli svoj referendum, katerega izide moramo spoštovati, vendar me je nekaj v zvezi s tem zelo zmotilo.
Z izjemo stranke Sinn Féin, o kateri ne bom izgubljal besed, so vse irske stranke, skupina PPE-DE, liberalci in naša skupina pozivali k sprejetju lizbonske pogodbe, medtem ko so jo irski državljani zavrnili. To je opozorilo za vse nas, vključno s poslanci tega parlamenta, ki čutimo posledice krize v zvezi z zaupanjem v nacionalne in celo nadnacionalne institucije. Ni potrebno ploskati. Menim, da je vprašljivo, ali ideologija Neodvisne stranke iz Združenega kraljestva zastopa irsko suverenost. Irci ne potrebujejo vaše zaščite. Jasno poudarjam, da se moramo s skupnimi močmi odzvati na to krizo v zvezi z nezaupanjem in jo resno obravnavati.
Gospod predsednik Komisije, spraševal sem se, ali boste v svojem današnjem govoru končno omenili komisarja McCreevyja.
(Ploskanje.)
On je namreč odgovoren za politiko notranjega trga v Evropski uniji, pri čemer vedno več državljanov ta notranji trg zaradi njegove socialne neenakosti upravičeno obravnava kot grožnjo in ne priložnost. Komisar za notranji trg je na obisku na Irskem izjavil, da ne bere lizbonske pogodbe, zato tega ne pričakuje niti od volivcev. Kako lahko to poveča javno zaupanje?
(Ploskanje.)
Menim, da bi bilo za evropsko socialno politiko najboljše, če bi 3. julija predlagali odvzem pristojnosti gospodu McCreevyju, saj očitno ni kos tej nalogi. Ne morem podpirati komisarja za notranji trg, ki zagovarja tako izkrivljen pristop k politiki. Gospod McCreevy želi deregulirati notranji trg do kritične točke, ne glede na stroške ter brez kakršnih koli spremljajočih socialnih ukrepov na ravni EU ali držav članic, pri čemer posledice te krize čutijo evropski državljani. V zvezi s tem komisarjem je treba ukrepati.
(Ploskanje.)
Želel bi, da bi v svojem govoru omenili tudi krizo na finančnih trgih. O tem namreč še niste povedali ničesar. Gospoda Daula opozarjam na to, da je v Evropski uniji 21 liberalnih voditeljev vlad, pri čemer je takšnih tudi veliko število komisarjev. Z veseljem priznam, da je parlamentarna skupina PPE-DE v zvezi z nekaterimi ukrepi socialne politike nepristranska. Pozivam vas, da se končno pogovorite z voditelji vlad in svojimi kolegi v Svetu.
Evropa potrebuje usklajene ukrepe na področju socialne politike. V Evropi, Svetu, Komisiji in tudi v tem parlamentu imate večino. Končno lahko pokažete socialno odgovornost, h kateri ste pravkar pozivali. Pozivam vas, da to storite med drugim tudi v zvezi s poročilom mojega kolega gospoda Poula Nyrupa Rasmussena o nadzoru mednarodnih finančnih trgov. Pozivam vas, da v skladu z vašimi veličastnimi izjavami o socialni odgovornosti tudi ukrepate. Dobrodošli, gospod Daul.
(Ploskanje.)
Prepričan sem, da se bomo rešili iz te krize. Podporo Irske bomo na takšen ali drugačen način zagotovo spet dobili. Vendar nam to ne bo pomagalo. Priznati moramo, da je proevropsko gibanje nekoč imelo srce in dušo. Kot je povedal gospod Daul, je to bilo po vojni, kadar je vzpostavljanje miru v Evropi združilo ljudi. Danes je protievropsko gibanje tisto, ki ima srce in dušo, pri čemer lahko sami vidite, kako zelo so dejavni. Gradivo za svojo kampanjo so delili po celotni Irski. Prisotni so bili povsod. Kje so bili zagovorniki Evrope? Kje je gibanje, ki si prizadeva za evropsko združevanje? Kam je izginila naša strast? Preselila se je na drugo, desno stran, ki nasprotuje Evropi. Preselila se je k tistim, ki Evropi nasprotujejo le zato, ker jih je strah. Zaradi poslabšanja razmer in strahu se je v preteklosti v Evropi pojavil fašizem.
Zato pozivam vse konstruktivne demokratične sile v Evropi, da to gibanje resno obravnavajo. Združiti moramo moči, da bi se spomnili, da do zdaj še nikoli ni bilo tako uspešnega projekta v zvezi z ohranjanjem miru v Evropi in svetu, kot je nadnacionalno, medkulturno in medversko gibanje, ki temelji na ravnovesju socialnih interesov ter ki ga imenujemo Evropska unija. Za ta projekt si je treba prizadevati, kajti ne smemo dovoliti, da ti ljudje prevladajo.
(Ploskanje.)
Graham Watson
v imenu skupine ALDE. - Gospa predsednica, ko se bo irski predsednik vlade jutri odpravljal v Bruselj, naj preuči besedilo pesmi irske pop skupine U2 z naslovom "Where did it all go wrong (Kje se je zataknilo)".
Tudi drugi voditelji držav in vlad morajo preučiti, zakaj se pred začetkom novega francoskega predsedstva vračamo nazaj k pogodbi iz Nice.
Obstajajo jasni dokazi, da večina državljanov katere koli države članice podpira Evropsko unijo. Le malo dokazov obstaja, da večina državljanov katere koli države članice podpira dodatno širitev. Zato ne moremo zagotovo reči, da bo večina državljanov katere koli države članice podprla pogodbo. Zaupanje v institucije upada.
Zato nam nič ne pomaga, da si poslanci iz Berlina veselo žvižgajo tisto drugo uspešnico skupine U2 z naslovom "With or without you (Z vami ali brez vas)" ali da poslanci iz Pariza Irsko silijo k ponovnemu referendumu. Kot je napisal Brecht, ljudstva ni mogoče razpustiti. Čeprav je na referendumu, v zvezi s katerim je bilo veliko laži, manj kot milijon državljanov volilo proti, ljudje niso prepričani.
Zakaj? Prvič, ker smo si premalo prizadevali, da bi jih prepričali o spremembah, ki jih zagovarjamo. Komisija ima načrt D za dialog, vendar vlade naših držav članic nimajo ničesar podobnega. Pojasnjevanje Evropske unije je seveda vloga Parlamenta in Komisije, vendar tudi vsake nacionalne vlade, pri čemer si za to morajo prizadevati ves čas in ne le v času ratifikacije najnovejše pogodbe. V zvezi s tem imajo odgovornost tudi politične stranke na evropski ravni in ravni držav članic.
Drugič, ker je EU ustvarila veliko bogastva, ki pa je nepravično nakopičeno in razdeljeno. Naši politični in poslovni voditelji se morajo soočiti z veliki etičnimi vprašanji. Gospod Schulz, žal mi je, da trenutno imate le pet voditeljev držav ali vlad, vendar te težave niso nič manj pomembne v državah, ki jih vodijo socialisti, kot v kateri koli drugi državi.
(Ploskanje.)
Tretjič, ker Unija kljub svoboščinam v zvezi z blagom in kapitalom ter celo s storitvami ni znana po svoboščinah svojih državljanov. Poštni predali poslancev Parlamenta so polni primerov v zvezi s čezmejnimi kršitvami civilnega prava, skrbništvom otrok po ločitvi ter težavami z lastnino v tujini. Zaradi pomanjkanja zaščitnih ukrepov v primerih čezmejnega kriminala in vzvišenega pristopa k varstvu podatkov so razmere le še slabše. To, kar EU obljubi v teoriji, prepogosto ne zagotovi v praksi.
To je treba upoštevati pri našem odzivu na odločitev Irske. V tem parlamentu želimo novo pogodbo. Vemo, da bomo s pogodbo rešili te težave. Vendar zunaj te sejne dvorane premalo ljudi to razume.
Zato naša skupina priporoča Svetu, naj nadaljuje z ukrepi na evropski ravni, in sicer v zvezi s povečanjem trgovine, bojem proti podnebnim spremembam ter bojem proti povečanju cen hrane in goriva. Naj dovoli nadaljevanje ratifikacije pogodbe v državah, ki to želijo storiti. Naj se sprijazni s pogodbo iz Nice, če je to potrebno. Naj uporabi premostitveno klavzulo, da bi spodbudil zmogljivost Evrope v zvezi z reševanjem težav. Naj pozabi na stalnega predsednika, dokler ne doseže dogovora v zvezi s šestmesečnim predsedovanjem. Naj začne celostno kampanjo, da bi ljudem pojasnil, zakaj EU obstaja, kako deluje in zakaj je koristna.
Večini ljudem je Evropa preveč pomembna, da bi dovolili, da jo ta kriza ovira pri delovanju.
(Ploskanje.)
Monica Frassoni
v imenu skupine Verts/ALE. - (IT) Gospa predsednica, gospe in gospodje, vedno smo opozarjali na to, da Evropska unija potrebuje kratko ustavo, ki vključuje listino o zavezujočih pravicah, demokratične in pregledne postopke sprejemanja odločitev, omejene, vendar resnične pristojnosti ter potrebna gospodarska sredstva. Gospe in gospodje, takšno ustavo bi moral pripraviti ta parlament ali parlamentarna skupščina, pri čemer bi jo bilo treba odločno in brez hinavščine podpirati ter ratificirati po parlamentarni metodi ali na evropskem referendumu.
Zelo spoštujem želje irskih državljanov, vendar me nihče ne more prepričati, da je referendum, ki se ga je udeležila le polovica volivcev, bolj demokratičen kot parlamentarna ratifikacija. Če večina ljudi in držav glasuje za, je treba nadaljevati, tisti, ki so glasovali proti, pa lahko mirne volje izstopijo in se dogovorijo o sistemu novih, manj tesnih odnosov, kot so bili na primer določeni v Spinellijevi pogodbi iz leta 1984.
Kaj se je zgodilo v zadnjih nekaj letih? Države članice in Komisija so se odločili za zapleteno, nasprotujočo si pogodbo, ki jo je težko sprejeti ter ki je bila v zaključnih fazah pripravljena naskrivaj in v naglici, pri čemer je zaradi svojih izjem in protokolov še bolj neberljiva. Medtem so se odločili, da je treba to pogodbo soglasno ratificirati.
Poleg tega pa Evropska unija še naprej sprejema zgrešene in šibke politike, kot sta na primer včerajšnje poročilo gospe Jackson in današnje poročilo gospoda Webra, ki nam ne zagotavljajo nobenih pozitivnih možnosti ali upanja. To je Unija, v kateri se vedno manj upoštevajo pravice delavcev in priseljencev ter varstvo okolja, v kateri so industrijski lobiji pomembnejši od državljanov, v kateri je evropski interes izgubljen zaradi pritožb ene ali druge vlade, v kateri so svobodno odločanje in posamezne svoboščine ali pristop novih evropskih držav obravnavani kot resen napad na identiteto prebivalstva, kot sta na primer italijansko in irsko, katerega priseljenci se nahajajo po vsem svetu.
Države članice, ki pogodbe še niso ratificirale, bodo najverjetneje to storile, kar je tudi zaželeno. Morda bo irska vlada predložila odličen predlog. Vendar diplomatska rešitev ni dovolj. Še nikoli doslej ni bilo tako pomembno, da jasno in glasno poudarimo, da je bila nejasna in zapletena Evropa vlad tista Evropa, ki je bila neuspešna, ki je zavrnila pogodbo ter ki še naprej izvaja zgrešene, konzervativne, omejene nacionalistične in sebične politike ter ki je podprla duh evropske konvencije iz leta 2003, namesto tega pa sklenila sporazum o pozitivnem, vendar brezdušnem besedilu.
Vendar zaradi vsega tega bolj demokratična, proaktivna in združena Evropa ni nič manj potrebna. Potrebujemo pobudo, ki izvira iz naše politične moči ter iz tistih držav članic, ki so prepričane v potrebo po učinkovitejši, bolj demokratični in skladnejši Evropi, ob upoštevanju dejstva, da več ni potrebno ali mogoče nadaljevati s pogodbo iz Nice. Takšna pobuda ne bo imela pomena za tiste, ki ne želijo napredka.
Brian Crowley
v imenu skupine UEN. - Gospa predsednica, zahvaljujem se gospodu predsedujočemu, gospodu predsedniku Komisije in svojim kolegom za dosedanje prispevke.
Tega, kar se je zgodilo, očitno nismo pričakovali. Zavrnitev pogodbe na Irskem je velika sprememba v primerjavi z mnenjem nekaterih volivcev o projektu Evropske unije. Zaradi raznolikosti tistih, ki so na referendumu na Irskem glasovali proti pogodbi, ter različnih vidikov, ki so si politično in ideološko pogosto nasprotujoči, je težko natančno ugotoviti, zakaj so ljudje glasovali proti.
Zahtevali smo čas, da preučimo in analiziramo te izide, poiščemo možnosti za napredek in ugotovimo, kaj je mogoče storiti. To namreč ni bila odločitev proti Evropi, kar trdijo celo tisti, ki so glasovali proti, čeprav so nekateri od teh tako glasovali na vsakem evropskem referendumu, odkar je Irska leta 1972 pristopila k EU. Kljub temu trdijo, da to ni bila odločitev proti Evropi. Hkrati tudi trdijo, da s to odločitvijo niso želeli ovirati delovanja Evrope. Vendar so v okviru svojega velikega slogana med kampanjo pozivali h "glasovanju proti močnejši Evropi". Morda bi nam tisti, ki so glasovali proti, zdaj lahko povedali, kakšno vrsto Evrope si želijo ter katere rešitve predlagajo v zvezi z napredkom pri obravnavanju svetovnih izzivov in težav, s katerimi se soočamo.
Danes smo v Bruslju priča kmetom in prevoznikom, ki nasprotujejo visoki ceni goriva. Lani ob tem času je sodček nafte znašal 48 USD, medtem ko danes znaša 140 USD. Lani ob tem času je bila cena hrane na Haitiju dostopna tudi za najrevnejše ljudi, medtem ko smo danes na ulicah Haitija priča izgredom zaradi pomanjkanja hrane in težav, ki jih to pomanjkanje povzroča. Na te izzive in težave se moramo odzvati ter jih obravnavati.
Ne smemo pozabiti, da svet zaradi zavrnitve še ne bo propadel. S tem že imamo izkušnje, saj so Francozi in Nizozemci zavrnili prejšnjo pogodbo, vendar smo kljub temu poiskali mehanizem za organizacijo in napredek evropskega projekta.
Zdaj ni čas za medsebojno obtoževanje ali valjenje krivde. Ne glede na mnenje nekaterih nasprotnikov v tem parlamentu, je zdaj namreč čas za spoštovanje irskih volivcev, ki so v zvezi s to pogodbo izrazili svoje demokratično mnenje, ter drugih držav in njihovih posameznic pravic v zvezi z njihovim delovanjem in načinom ratifikacije pogodbe. Nikomur ne smemo ukazovati, kateri ukrepi se lahko sprejmejo in kateri ne.
Tistim, ki v tem parlamentu nosijo majice, poudarjam, da s tem izražajo nespoštljivost do tega parlamenta in njegovih poslancev ter da sploh ne predstavljajo ali zastopajo irskih državljanov ali irskega naroda.
(Ploskanje.)
Poudarjam, da smo te iste ljudi, ki tu na moji levi mahajo z zastavami in trdijo, da zagovarjajo pravice irskih državljanov, lahko videli na irski televiziji, kako v bruseljskem lokalu praznujejo zavrnitev pogodbe na Irskem. Kakšno spoštovanje imajo ti ljudje do irskih državljanov in irske zastave, če jo uporabljajo kot namizni prt za alkoholne pijače, ki so jih uživali? Na takšen način ta skupina izraža nespoštljivost do teh državljanov.
(Ploskanje.)
Dovolite nam, da gremo naprej. Evropski projekt je treba obvarovati. Ne gre le za mir ali blaginjo, ampak tudi za solidarnost. Pred več leti je irski dramatik Sean O'Casey v svojem delu Junona in pav zapisal: "[...] večkrat [sem se] ozrl v nebo in se vprašal: kje so zvezde [...] kje je mesec?" Morda se mora naša generacija vprašati, kje se Evropska unija dejansko nahaja in v katero smer želimo, da gre.
(Ploskanje.)
Francis Wurtz
v imenu skupine GUE/NGL. - (FR) Gospa predsednica, gospod predsednik Komisije, gospod predsedujoči Svetu, gospe in gospodje, Evropski svet ne sme prikazati kakršne koli predrznosti do državljanov Irske, ki so zgolj uveljavili eno od demokratičnih pravic, ki jih določa njihova ustava. Namesto da pozivamo k nadaljevanju postopka ratifikacije in s tem poskušamo izolirati novega krivca, bi bilo bolje opraviti temeljito analizo razmer. Največ Ircev, ki so glasovali proti, je bilo iz delovnega razreda, pri čemer opozarjam, da je bila volilna udeležba najvišja doslej, kar po mnenju naše skupine dokazuje, da je kriza v zvezi z legitimnostjo trenutnega evropskega modela vedno hujša. Ta kriza je bila tudi razlog za zavrnitev prejšnje pogodbe v Franciji in na Nizozemskem, kar dokazuje, da je to osnovna težava, čeprav se v različnih državah kaže na različne načine.
Spomnimo se množičnih protestov proti Bolkesteinovi direktivi ter razprave, ki jo je povzročila sodba v zadevi Laval in Viking, zlasti v skandinavskih državah, ali v zadevi Rüffert v Nemčiji. V zvezi s tem se v celoti strinjam s tem, kar je kolega gospod Martin Schulz povedal o gospodu McCreevyju. Težava je v tem, da v zadevah, ki sem jih prej omenil, odločitve ni sprejel gospod Mccreevy, ampak Sodišče Evropskih skupnosti na podlagi posebnih členov (členov 43 in 49 sedanjih pogodb, ki so vključene v lizbonsko pogodbo). Spomnimo se tudi političnih posledic množične stavke v romunski Dacii, kjer so ljudje protestirali proti "poceni Evropi". Prisluhnimo kmetom in malim ribičem, ki se pritožujejo zaradi hudih težav. Glavni razlog za te razmere je predvsem trenutni evropski gospodarski in socialni model, ki ne zagotavlja varnosti, ampak povzroča še večjo negotovost. To je glavna težava.
Eden od dejavnikov je tudi način delovanja Unije. Odločitve se sprejemajo brez posvetovanja ali upoštevanja ljudi. Namesto da se z njimi posvetujemo, smo zadovoljni s tem, da jim ponujamo le razlage. Namerna odločitev v zvezi s predstavitvijo lizbonske pogodbe v obliki, ki je za laika povsem neberljiva, je po mojem mnenju odličen primer nedostopnosti birokracije. To ima resne posledice za naše državljane, zlasti za države z manjšim številom prebivalstva, ki menijo, da se o njih razpravlja samo za to, da bi zadovoljili interese močnejših držav.
Nazadnje, v številnih državah, vključno z Irsko, se vedno bolj sprašujejo o vlogi Evrope na svetovni ravni, na kateri se od Evrope pričakuje, da bo zagotovila veliko večji poudarek na moči politike in ne na politiki moči. Če se bomo izogibali tem razpravam, se bodo razmere še poslabšale, medtem ko bi s preglednim izvajanjem teh razprav lahko storili prvi korak na poti do rešitve.
Nigel Farage
v imenu skupine IND/DEM. - Gospa predsednica, nihče še ni čestital Ircem, zato bom to storil jaz.
(Ploskanje poslancev z nekaterih strani dvorane.)
Vendar je gospod Barroso še pred objavo uradnega izida v Bruslju sklical tiskovno konferenco, na kateri je kljub pravilom bolj prebrisano in nepošteno kot kdor koli drug izjavil, da pogodbo ni mrtva in da bomo z njo nadaljevali. Odkrito povedano sem bil zgrožen nad to izjavo, ki predstavlja žalitev demokracije. Popolnoma jasno je, da se morata ratifikacija in izvajanje pogodbe takoj prekiniti.
Po izidih v Franciji in na Nizozemskem sem bil mnenja, da ste v zanikanju, vendar zdaj vidim, da se za tem skriva nov pojav, ki ga imenujemo "nacionalizem EU", pri čemer je to najnevarnejši politični pojav v Evropi po letu 1945. Ne upoštevate volivcev in uničujete demokracijo, poleg tega pa ste dokazali, da se ne boste ustavili pred ničemer. Vprašati se morate, zakaj so poslanci danes tako nepriljubljeni. Gospod Barroso, pozneje bomo v tem parlamentu glasovali o odobritvi imenovanja novega komisarja za pravosodje, pri čemer je verjetno, da bo po današnji razpravi novi komisar za pravosodje v Evropski uniji nekdanji obtoženi goljuf.
Pravzaprav sploh ne potrebujete Neodvisne stranke iz Združenega kraljestva. Uničujete mnenje volivcev o Evropski uniji. Čestitam vsem.
(Ploskanje poslancev z nekaterih strani dvorane.)
Ashley Mote
Gospa predsednica, opozarjam poslance tega parlamenta, da je pravna država pomembnejša kot sama zakonodaja.
(Glasno ugovarjanje.)
Lizbonska pogodba zahteva soglasje. Če to zanemarimo, s tem zanemarimo tudi pravno državo. Irci ne predstavljajo le 10 % državljanov EU, ampak 100 % tistih, ki imajo volilno pravico, pri čemer vsi vemo, da bi tudi drugi glasovali proti, če bi imeli to možnost.
(Glasno ugovarjanje še naprej.)
Lizbonska pogodba je bila nerazumljiva in Irci poznajo razlog za to. Tudi drugi bi glasovali proti, če bi imeli to možnost. Nadaljevanje postopka ratifikacije ter načrtovanje prebrisanih načinov obnovitve lizbonske pogodbe kljub nasprotovanju javnosti je velika predrznost, ki smo ji bili že priča. Avstrijski zunanji minister se je v tem parlamentu po zavrnitvi prejšnje pogodbe hvalil glede 36 projektov in institucij, ki so se izvajali še naprej, pri čemer zaradi neuspeha v zvezi z lizbonsko pogodbo še vedno ne morejo doseči soglasja.
Opozarjam vas na besede Edmunda Burka, da so ljudje tisti, ki so gospodarji, vendar vi to dejstvo na lastno odgovornost zanemarjate, s čimer zanemarjate tudi pravno državo.
(Ploskanje poslancev z nekaterih strani dvorane.)
José Manuel Barroso
predsednik Komisije. - (FR) Gospod predsednik, ob tej priložnosti poudarjam odlično soglasje v tem parlamentu v zvezi z naslednjimi koraki, ki jih je treba storiti. Razen nekaterih izjem, ki le popestrijo razpravo, nas večina meni, da bi bilo smiselno, da vse države članice dokončajo postopke ratifikacije. Takšnega mnenja so tudi irska vlada in poslanci, zlasti gospod Crowley, ki je tudi sam Irec in ki je izjavil, da imajo vse države enako pravico, da izrazijo svoje mnenje. Dokončanje postopka nam bo omogočilo, da v zvezi s tem vprašanjem z irskimi kolegi izvedemo konstruktivno razpravo v duhu solidarnosti, kajti brez solidarnosti unija ni mogoča. Menim, da bomo s tem utrdili soglasje, pri čemer upam, da ga bo utrdila tudi jutrišnja razprava in vse prihodnje razprave v Evropskem svetu. V vsakem primeru je to stališče, ki ga bo Komisija predstavila Evropskemu svetu.
Kot so številni poslanci, vključno z gospodom Watsonom in drugimi, izpostavili, je hkrati pomembno, da se ne osredotočimo le na preučevanje institucionalnega vprašanja. Demokratično legitimnost Evropske unije lahko najbolje utrdimo tako, da dosežemo uspehe in prikažemo, da si prizadevamo za interese državljanov, kajti svet nestrpno pričakuje, da Evropa sprejme svoje institucionalne odločitve. Številna nujna vprašanja, kot so podnebne spremembe, varnost preskrbe z energijo in preseljevanje, zahtevajo odziv Unije ne glede na trenutni institucionalni okvir.
Še ena točka, ki jo izpostavljam svojemu dobremu kolegu gospodu Schulzu, je ta, da ne smemo preprosto valiti krivde na druge. Seveda nisem bil preveč zadovoljen z izjavami svojega kolega gospoda komisarja McCreevyja. Vendar bi lahko omenil tudi nekatere pripombe nacionalnih politikov, ki niso koristile temu postopku, in celo poslancev tega parlamenta, ki ne povedo zmeraj tistega, kar želimo slišati.
Bodimo realni. V volilnem okrožju, v katerem je potekala kampanja gospoda McCreevyja, je večina volivcev glasovala za pogodbo, zato menim, da obsojanje irskega komisarja ni najboljši način za zagotovitev uspešnega dialog z našimi irskimi kolegi. Osredotočiti se moramo na pozitivne vidike in ne le valiti krivde na druge, kar ne bi bilo pravično. Če bomo sodelovali s svojimi institucijami, se osredotočili na vprašanja, v zvezi s katerimi državljani pričakujejo ukrepe, in če bomo ustvarili najugodnejše razmere za dialog, menim, da bo to težavo mogoče rešiti. To je resna težava, vendar jo je mogoče rešiti. Te težave ne bomo rešili z medsebojnim obtoževanjem, pesimizmom, nepotrebno paniko ali govorom o poslabšanju razmer. To težavo bomo rešili tako, da si bomo prizadevali za doseganje uspehov, s katerimi bomo okrepili svojo demokratično legitimnost, ter priznali, da moramo sprejeti ukrepe tako na ravni evropskih institucij kot tudi na ravni nacionalnih vlad in da imamo skupno odgovornost v zvezi z ohranitvijo evropskega ideala.
(Ploskanje.)
Philip Bushill-Matthews
Gospod predsednik, EU, kot jo poznamo danes, temelji na štirih svoboščinah, in sicer na prostem pretoku oseb, blaga, kapitala in storitev. Prva od teh svoboščin zadeva ljudi. Pred več leti je Jean Monnet v zvezi s svojo vizijo o Evropi povedal, da "Nous ne coalisons pas des États, nous unissons des hommes (ne povezujemo držav, združujemo ljudi)", pri čemer se kolegom poslancem opravičujem za svojo okorno francoščino.
EU je namenjena ljudem in ne politikom, zato se morajo prepričati, da jo vodijo oni. Prejšnji četrtek smo slišali mnenje ljudi ter njihovo jasno in preprosto odločitev proti pogodbi.
Spomnim se političnega ozadja v zvezi s prvo ustavno pogodbo. EU se je vedno bolj oddaljevala od ljudi, zato je bilo treba v zvezi s tem nekaj storiti. Kot rešitev se je predlagala priprava pogodbe, na podlagi katere bi EU postala preprostejša, preglednejša in bližja ljudem. Vendar ko so se politiki lotili priprave, so ustvarili pogodbo, ki je bila še bolj zapletena in nepregledna ter še bolj oddaljena od ljudi. Takšno je zagotovo tudi mnenje ljudi o tej najnovejši pogodbi.
Ne smemo se odzvati tako, kot da se ni nič zgodilo. Če ljudje menijo, da se EU oddaljuje od njih, bo v primeru, da bodo politiki kljub temu nadaljevali s to pogodbo, ta težava le še hujša. Ne smemo razpravljati o hitrosti napredka EU, ampak o njeni usmeritvi. Prisluhniti moramo ljudem.
Nadaljevanje postopka ratifikacije bo dokazalo, da se voditelji EU niso ničesar naučili in da so politiki še vedno prepričani v to, da vedo bolje kot ljudje.
Že po opredelitvi imajo ljudje vedno prav. To imenujemo demokracija. Želimo EU, ki je usmerjena v ljudi in ki zagotavlja to demokracijo. Zato ne smemo zanemariti irske zavrnitve, ampak na njej graditi. Postopek ratifikacije se mora prekiniti. Začeti je treba upoštevati mnenje ljudi.
(Ploskanje.)
Za konec izpostavljam odličen in eleganten govor gospoda Martina Schulza, ki je povedal, da smo priča krizi v zvezi z zaupanjem. Strinjam se z njim. Ljudje so izgubili zaupanje v politike. Priložnost imamo, da to priznamo in dokažemo, da smo jim prisluhnili, s čimer bi si lahko povrnili njihovo zaupanje. Ni dovolj, da vsi postanemo veliki govorniki, dokazati moramo namreč tudi to, da znamo prisluhniti.
(Ploskanje.)
Poul Nyrup Rasmussen
Gospod predsednik, s tem se ne strinjam. To, kar je kolega poslanec pravkar opisal, ni demokracija. V skladu z demokracijo bi morali spoštovati odločitev Irske tako, kot spoštujemo odločitve katere koli druge države članice. Zato se strinjam z gospodom predsednikom Komisije, ki je povedal, da smo si v zvezi s postopkom v Parlamentu enotni, da je treba spoštovati tako Irsko kot tudi vse ostale države članice S postopkom je treba nadaljevati.
Drugič, dovolj je bilo premorov, obdobij za razmislek in puhlosti. Osredotočimo se moramo na resnične težave.
Gospod predsednik Barroso seveda mora braniti svoje komisarje, vključno z gospodom McCreevyjem. Kritika proti gospodu McCreevyju ni osebne narave. Predsednik naše skupine gospoda McCreevyja omenja zaradi njegove politike, ki je hkrati tudi politika gospoda Barrosa.
Današnji govor gospoda Barrosa je bil zelo razumen, vendar ko je govoril o pristojnostih na področju konkurence, ni omenil ničesar o špekulacijah na finančnih trgih v zvezi s cenami hrane. To bi želel slišati od gospoda predsednika Komisije in gospoda McCreevyja. Ko je gospod Barroso govoril o gospodarstvu, ni omenil, da nam v Evropi primanjkuje delovnih mest. Ob upoštevanju finančne krize bi želel, da bi to omenil. Želel bi, da Komisija pripravi nov načrt za oživitev gospodarstva, ki ne bo le teoretičen, ampak bo vseboval ukrepe za usklajene naložbe.
Tretjič, gospod McCreevy trenutno poskuša pojasniti, da so za finančno krizo odgovorni agencije in uradi, kot so na primer Standard & Poor's, FTSE in drugi, ter da jih je treba urediti. Vendar s tem ne bomo rešili težave. Odločno menim, da bi moral gospod predsednik Komisije danes izraziti svoje strinjanje s tem, da smo soočeni s finančno krizo in da je potrebna univerzalna ureditev, ki je boljša od sedanje ter s katero bi lahko ustvarjali nova delovna mesta in boljše razmere ter se osredotočili na proizvodnjo in zaposlovanje, namesto da se osredotočamo na denar in na ustvarjanje dobička iz ničesar. Tako boste prepričali nas in tudi običajne državljane.
Marian Harkin
Gospod predsednik, kot irska poslanka zastopam 54 % Ircev, ki so glasovali proti, in 46 % Ircev, ki so glasovali za. Pravi demokrati ne upoštevamo le izida, ampak si prizadevamo, da bi zastopali vse državljane.
Zastopam irsko suvereno državo, vendar ne morem podpirati suverenosti lastne države članice, ne da bi pri tem podpirala suverenost vseh držav članic. Če se torej druge države članice odločijo, da bodo uveljavile svojo suverenost in ratificirale lizbonsko pogodbo, temu noben pravi demokrat ne more upravičeno nasprotovati, pri čemer imam v mislih tudi tiste demokrate, ki mahajo z zastavami in se imajo za Irce. Irska govori v imenu Irske, tako kot Slovenija govori v imenu Slovenije. To sta resnična demokracija in suverenost.
Eno od glavnih vprašanj razprave o lizbonski pogodbi na Irskem je bilo načelo soglasja. Za ratifikacijo lizbonske pogodbe je potrebno soglasje. Soglasje vseh 27 držav članic je ključno. To je prvi pravi izziv v zvezi s soglasjem v okviru lizbonske pogodbe. Ta izziv moramo uspešno rešiti. Kot politiki moramo biti kos temu izzivu, poleg tega pa moramo prisluhniti državljanom, poiskati rešitve in si še naprej prizadevati za ustvarjanje boljše Evrope. Nekateri Irci, ki so glasovali proti, so govorili o boljši ureditvi. Bodimo optimistični in poiščimo boljšo ureditev za vse državljane. Irci potrebujemo nekaj časa in prostora za razmislek in odziv, da bi poiskali rešitve. Irska je naklonjena Evropi.
Kdo bi lahko leta 1945, ko je bila Evropa v ruševinah, napovedal, da bomo leta 2008 praznovali 50 let miru? Naj bo to naš navdih. Evropa je v postopku razvoja, ki je sicer težaven, vendar vsekakor koristen. Zato smo tudi tu. Evropski državljani želijo Unijo, ki deluje. To želijo tudi irski državljani. V to sem stoodstotno prepričana. Ne razočarajmo jih.
Johannes Voggenhuber
(DE) Gospod predsednik, gospod predsedujoči, sporočilo, ki ga dobivam od vlad, je, da je to irska težava. Kadar se pogovarjam z državljani, dobivam sporočilo, da je to evropska težava in spor z Evropo. Vlade nam pravijo, da je to diplomatski spor. Državljani nam pravijo, da to izpodbija njihovo suverenost; počutijo se izključene in prizadete. Vlade nam pravijo, da tega negativnega izida glasovanja ne morejo razumeti. Ko poslušam državljane, nam pravijo, da ne morejo razumeti Pogodbe in procesa. Vlade nam pravijo, da morajo slediti dejanskemu dnevnemu redu. Državljani nam pravijo, da so leta opozarjali na dejanski dnevni red, pri čemer naj predsedniku Komisije povem, da s tem ne mislijo na vojsko, policijo in notranjo varnost: mislijo na socialno odgovornost in evropski odziv na globalizacijo. Mislijo na več demokracije in preglednosti.
Gospod predsedujoči, vlade nameravajo na irsko vlado nasloviti vprašanje, kaj je spodbudilo negativen izid glasovanja. Namesto tega bi se vlade morale vprašati: kdo je v resnici odgovoren? Vlade so spregledale slabo znamenje, ki ga je dal negativni izid glasovanja v Franciji in na Nizozemskem. Ali vlade dejansko obravnavajo resnična vprašanja? Ali so se po pregledu Pogodbe resnično odzvale na neizpolnjena pričakovanja? Ali Francozi niso bili dovolj jasni v svojih pozivih k novi družbeni ureditvi, večji socialni odgovornosti in pravičnosti? Ali zahteve po večji demokraciji preprosto niso bile dovolj jasne? In kaj ste storili vi? Pogodbe sploh niste spremenili, ste pa ustvarili neberljivo zmešnjavo opomb, navzkrižnih sklicevanj in sobesedila, zdaj pa se sprašujete, zakaj so jo državljani zavrnili.
V tej žalitvi suverenosti je ena velika nevarnost. Ne gre le za žalitev Ircev, ker obstaja velika nevarnost, da se bo ta občutek krivice razširil in bodo vsi Evropejci skupaj dejali: Irci so glasovali za nas. Za to ste odgovorni vi, ki ste v vladah. Resnično je prišel čas...
(Predsednik je prekinil govornika.)
Konrad Szymański
(PL) Gospod predsednik, ta razprava je zelo napeta. Vendar svetujem previdnost, veliko previdnost pri izjavah po irskem referendumu. Vsako namigovanje, da bi se Irska morala sramovati ali celo izključiti iz Unije, je veliko škodljivejše za Evropo, kot izid referenduma samega. Na žalost je gospod Schulz, ki je kakor ponavadi nekoliko razburjen, to dejansko predlagal. Ne smemo pozabiti, da je očetovski odnos, ki ga je vzpostavil Bruselj, na Irskem sprožil ogorčenje in je bil eden od razlogov za glasovanje Ircev proti Pogodbi.
Ni res, da bo Evropa brez nove Pogodbe prikrajšana. Evropa bo prikrajšana zaradi različnih interesov in sebičnosti držav članic. To nima nobene zveze z Irsko. Zunanja politika Evrope bo na primer prikrajšana zaradi Nemčije. Nemčija želi vzpostaviti dobre lastne odnose z Rusijo na račun držav Srednje Evrope. Odgovorna je tudi Francija, ki si zatiska oči pred neoimperialistično politiko Rusije v tej regiji, medtem ko besediči o tem, kako Evropa, vključno s Poljsko, postaja vodilna. Pogodba se ne sme uporabiti kot poskus prikrivanja naših lastnih neuspehov. Prav tako se odločitev, ki so jo sprejeli na Irskem, ne sme uporabiti za prikrivanje naših lastnih neuspehov.
(Ploskanje.)
Bairbre de Brún
(GA) Gospod predsednik, državljani Irske so izrazili mnenje. Njihovo glasovanje prejšnji četrtek proti lizbonski pogodbi ni bilo glasovanje proti EU. Irska spada v EU. S svojim članstvom je Irska pridobila socialne in gospodarske koristi na severu in jugu, čeprav obstajajo tudi nekatere težave.
Vprašanje je bilo: Ali je lizbonska pogodba koristna za Irce, za ostalo Evropo ali za države v razvoju? Lizbonska pogodba se je predložila državljanom Irske in bila je zavrnjena. Z lizbonsko pogodbo je konec. Irski državljani, kakor že prej francoski in nizozemski, želijo boljšo ureditev.
Zdaj imamo priložnost, da ponovno začnemo razpravo o prihodnosti Evrope. To priložnost moramo izkoristiti.
Za voditelje EU ne bi bilo sprejemljivo, da iskali načine, s katerimi bi se izognili upoštevanju demokratično izraženih želja ljudstva ali preprečili njihovo izpolnitev. Proces ratifikacije se mora ustaviti, kakor se je tudi po zavrnitvi ustave EU. Ampak tokrat moramo upoštevati Irce, upoštevati moramo ljudstvo. Na Irskem se je pojavilo veliko istih skrbi, ki so se prej izrazile v Franciji in na Nizozemskem. Tem skrbem je treba prisluhniti. Te skrbi je treba obravnavati.
Skozi celotno referendumsko kampanjo na Irskem se je vedno znova pojavljalo veliko ključnih vprašanj: demokratični primanjkljaj, izguba vpliva Irske v Evropi, nevtralnost in nemilitarizacija, pravice delavcev in javne storitve ter vpliv Pogodbe na države v razvoju. Ta vprašanja moramo obravnavati.
Z odzivom na izid glasovanja na Irskem se zdaj preizkuša demokratičnost evropskega projekta. Ali prisluhne ljudem, ali spoštuje njihove demokratične želje, ali namesto tega svoje državljane odtujuje od sebe?
Menim, da demokracija mora prevladati. Ircem moramo prisluhniti. Ne smemo več govoriti, da jih bomo pustili ob strani ali da bomo nadaljevali brez njih ter jih osamili ali krivili. Zelo natančno in umirjeno moramo prisluhniti Ircem in težavam, ki so jih izpostavili glede nevtralnosti ter celotnega vprašanja militarizacije EU, glede demokracije in upoštevanja Irske ter drugih manjših narodov v Evropi, glede pravic delavcev in javnih storitev ter socialne Evrope.
Temu moramo prisluhniti. Zdaj moramo izkoristiti priložnost, da se pogovorimo z irsko vlado, da prisluhnemo Ircem in začrtamo pot naprej ter oblikujemo besedilo, s katerim bodo v prihodnosti vsi zadovoljni.
Kathy Sinnott
Gospod predsednik, v tej kampanji sem zaznala dve močni mnenji. Na splošno je vladal občutek, da se je odločanje še bolj oddaljilo od državljanov v korist oddaljene birokracije. Morda še globlji pa je bil občutek, da gre za izgubo vrednot. Natančneje, da se te vrednote spreminjajo.
Irska je ponosna na svoje krščanske vrednote, vendar je začela postajati materialistični narod. Od petka je bilo veliko podcenjevanj moje države. Zdi se, kot da se počutite užaljene. V resnici je Irska odločni "ne, hvala" dejala lizbonski pogodbi.
Če je odziv na demokratično voljo ljudstva, ki sem ga poslušal zadnjih pet dni, ogorčenje, potem je nekaj narobe. Da ne bo pomote: Irska je proevropska država. Menimo pa, da je ta projekt zašel s poti, s čimer se vi očitno ne strinjate. Zanemarja tisto, kar najbolj potrebuje, in sicer demokracijo, pri čemer pozablja, da so državljani edini, ki so pomembni.
Zato se, preden poskušate zanemariti našo demokratično odločitev, vprašajte dvoje. Prvič: ali resnično verjamete, da bi se ta Pogodba podprla na referendumih v ostalih 26 državah? In drugič: ali je groziti državi, ker je demokratična, dejanje demokracije?
(Ploskanje.)
Frank Vanhecke
- (NL) Gospod predsednik, dlje, kot gremo, bolj se evropski vladarji obnašajo kot leglo političnih avtistov, popolnoma ločenih od realnega sveta in državljanov, za katere sicer še vedno trdijo, da jim služijo. Zdaj pravijo, da majhna država Irska nima pravice nasprotovati evropski pogodbi, ki jo bo verjetno kmalu ratificiralo 26 od 27 držav članic. Kakšna predrznost. Konec koncev je le Irska rekla "ne", ker je le Irska imela priložnost reči "ne". Vsi vedo, da bi lizbonsko pošast, ki se je ustvarila iz propadle evropske ustave, kakor Frankensteinova pošast, množično zavrnili volivci skoraj vseh drugih držav članic, če bi ti volivci imeli možnost glasovati. V imenu demokracije se izidu demokratičnih volitev posmehuje in se ga ne upošteva. S tem smo na dobri poti k totalitaristični nacistični Evropi.
Alojz Peterle
Odločitev Ircev je bila demokratična in jo spoštujemo in k spoštovanju nas demokratov ni treba pozivati. O tem ni dvoma, vendar ni dovolj, da jo spoštujemo, zavedati sem moramo posledic in razumeti moramo v irskem in v evropskem okviru, zakaj se je večina v eni od najuspešnejših držav članic Evropske zveze obrnila proti pogodbi, ki so jo lani predsedniki držav, tudi Irske, ali vlad podpisali z namenom, da bi skupaj učinkovito odgovarjali na zahtevne nove izzive, naj gre za okolje, energijo, migracije ali zdravje.
Strinjam se, da je treba vzeti čas za premislek, kar pa ne velja za nadaljnje ratifikacije. Nadaljnje ratifikacije ne potrebujejo nobenih dodatnih refleksij, s procesom je treba nadaljevati. In ne gre samo za Irsko in za celotno sedanjo Evropsko zvezo, gre tudi za prihodnost Evrope, ki še ni povsem združena. V tem smislu čestitam slovenskemu predsedstvu za vse uspehe pri približevanju držav Zahodnega Balkana, zlasti za stabilizacijsko-asociacijska sporazuma s Srbijo in Bosno in Hercegovino. Tam moramo biti veseli vsakega koraka naprej v duhu evropske perspektive in tam je treba odpraviti vse vire konfliktnega razvoja, kar evropska perspektiva omogoča. In tukaj ne priporočam nobene utrujenosti.
Upam, da bo zmaga proevropskih sil v Makedoniji pomagala Svetu do odločitve glede začetka pogajanj s to državo, ki je že kandidatka in že dolgo čaka v čakalnici. Upam pa tudi, da bo nova makedonska oblast, ki je dobila visok mandat, izkoristila to novo zaupanje za politiko, s katero bo okrepila razvoj v smeri odprtja pogajanj.
Jo Leinen
(DE) Gospod predsednik, od Evropskega sveta jutri pričakujem nekaj jasne samokritike: samokritike za skrajno neuspešno komunikacijo in obveščanje ljudi o tej novi evropski pogodbi. Res je presenetljivo, da se predstavniki vlad pogajajo o pogodbah in celo natančno pripravijo slavnostne podpise, nato pa se vrnejo v svoja glavna mesta in o tem ne razmišljajo več. To je glavni vzrok razburjenja, ki smo mu bili priča v preteklosti in s katerim se zdaj srečuje Irska.
(Ploskanje.)
Želim, da se kdo iz tega kaj nauči: Svet mora končno opustiti svojo zavirajočo taktiko ter spodbuditi skupno sporočanje ali strategijo za odnose z javnostmi s Komisijo in Parlamentom, tako da bomo na svojem potovanju v Evropo državljane lahko dejansko upoštevali, namesto da jih puščamo ob strani. Zdaj se te institucije vedejo kot starši, ki imajo otroka, nato pa ga pustijo na ulici in pozabijo nanj. To je preprosto nesprejemljivo. Soočiti se moramo s posledicami, kar pomeni oblikovanje skupne politike sporočanja in obveščanja, ki je tudi del demokratičnega procesa. To je osnova demokracije, tako da ljudje razumejo, za kaj v Evropi gre, in se čutijo del tega procesa.
Z veseljem bom prisluhnila sporočilom, ki so nam jih poslali Irci, vendar se ob besedah gospe Sinnott, ki je včeraj dejala, da je v nekem mestu večina volivcev glasovala proti lizbonski pogodbi zato, ker se tam gradi tovarna za sežiganje odpadkov, pri čemer evropska zakonodaja zahteva sežiganje odpadkov, resnično sprašujem, kaj ima to skupnega z lizbonsko pogodbo. Slišali smo že veliko takšnih argumentov, pri čemer bodimo odkriti: niso vsi med njimi na mestu in vsi si ne zaslužijo obravnave.
Domisliti se moramo nove rešitve za ratifikacijo evropskih pogodb. Vsaka država mora imeti možnost izraziti svoja mnenja in upam, da bo danes popoldne zgornji dom ratificiral Pogodbo in poslal jasno sporočilo, da se proces nadaljuje.
Andrew Duff
Gospod predsednik, danes popoldne bo britanski parlament v Westminstru zaključil proces ratifikacije lizbonske pogodbe. Prav prijetno bo jutri končno prebrati v tisku, da je Velika Britanija rekla "da" Evropi. S tem se bo precej okrepila moralna avtoriteta in politična verodostojnost Združenega kraljestva, kar bi Ircem moralo pomagati pri iskanju novega soglasja, ki bo manj temeljil na svoboščinah in bolj na resnici.
Nenavadno je, da gospod Farage in njegova desničarka skupina pri tem raje vidijo, da se v imenu in namesto britanskega suverenega parlamenta odločitev sprejme na referendumu v tuji državi. To potrjuje moje mnenje, da je plebiscit oblika demokracije, ki po možnosti ustreza revolucionarnim okoliščinam, vendar nikakor ni primerna za utemeljene in namenske odločitve glede revizije zapletene pogodbe. Zato mora ta parlament pomagati Svetu pri vsebinskem oblikovanju lizbonske pogodbe.
Ian Hudghton
Gospod predsednik, lizbonska pogodba je neveljavna. Brez soglasnosti je le pravno dejstvo. Volivci, ne samo na Irskem, ampak tudi v Franciji in na Nizozemskem, so rekli "ne" besedilu Pogodbe ali njeni drugi različici.
Da ponovno pridobimo zaupanje naših narodov, moramo storiti več, kot le ponovno označiti in preimenovati lizbonsko besedilo ter ga poskušati uveljaviti. Nova pogodba je bila zlahka tarča posmeha, bila je preobsežna in prezapletena za razlago, zaradi česar bi se bilo na referendumu v kateri koli državi težko strinjati s tistimi, ki so sodelovali v kampanji.
Resda je bilo veliko sprememb, ki so se zagotovile v tej Pogodbi, dobrih in celo nujnih, vendar so bile izražene v tako zapletenem in nerazumljivem jeziku, da jih skoraj nihče ni razumel.
Ali naj se ratifikacija nadaljuje in na kakšen način, je stvar odločitve ostalih osmih držav članic, vendar menim, da bi bilo zelo koristno, če bi se na primer Združeno kraljestvo odločilo za to izvesti referendum, s čimer bi se pokazalo, ali imamo zaupanje ljudi, da nadaljujemo s tem procesom.
Mario Borghezio
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, če je irski referendum nepomemben in brez posledic, zakaj se je izvedel? Zakaj se je sprejela odločitev, da se ponudi ta možnost plebiscita, kot smo slišali?
Če parlament ne upošteva, da je treba in da je pomembno ljudem dovoliti, da popolnoma svobodno izrazijo svoje mnenje, kakor so to storili Irci, je to resna zadeva. Izid tega glasovanja je zgolj lep nagrobnik s keltskim križem na vrhu v spomin na možnost evropske superdržave, ki jo naši narodi tako zavračajo. Zavračajo politično in tudi monetarno suverenost, ki sta le navidezni.
Torej, razmere so takšne, da tistim med nami, ki, kakor Irci, trdno verjamemo v Evropo narodov in regij, omogočajo upanje. Zato tudi v Padski nižini pozivamo k referendumu, čeprav je bila v pravnem smislu seveda pogodba zdaj zavrnjena, uničena. Uničil jo je neverjetni postopek, po katerem se je pogodba, ki vpliva na prihodnost naših narodov, odobrila s parlamentarnim glasovanjem, pri čemer so bili narodi in državljani izključeni.
Na srečo obstaja svoboden narod, ki ima občutek lastne svobode vgrajen v svoji DNK. Morda ta moč izvira iz dejstva, da so se morali za svobodo boriti. Zdaj je čas, da se izrazi dejanski pomen tega glasovanja: bruseljskim evrokratom, ki želijo zgraditi superdržavo, daleč od interesov in duše naših državljanov, sporoča "dovolj je dovolj". V Padski nižini se danes vsi počutimo Irce.
Vladimír Železný
(CS) Gospod predsednik, po irskem referendumu nas, ki smo državljani majhnih držav članic, zlasti Irske in Češke republike, gospod Schulz, predsednik skupine socialdemokratov, graja s tipično nemško ošabno predrznostjo. Kadar takšne male države zavirajo reformni proces, jih moramo po njegovem mnenju vprašati, ali želijo ostati članice Unije ali ne. Zagotavljam vam, gospod predsednik (in to lahko posredujete gospodu Schulzu), da bodo Čehi zdaj, ko so Irci uničili ta nezdrav produkt nemškega predsedstva, ki se imenuje lizbonska pogodba, z veseljem pozabili na vse in bo Češka še naprej država članica. Pozabili bodo na to, ker vsebuje Listino, s čimer se prvič po 60 letih naši državi zagotavlja odškodnina za naše ozemlje Sudete ter revizija pravičnega izida druge svetovne vojne, namesto tako imenovanih odlokov predsednika Beneša. Prav tako bodo na to pozabili, ker manjšim državam članicam odvzema pravico do veta in povečuje nemško volilno moč iz 9 glasov na 18 glasov. Gospod Schulz bi se moral raje vprašati, kakšen bi bil izid v Nemčiji, če bi Nemci o lizbonski pogodbi glasovali na referendumu. Čestitam Ircem in vsem nam.
Jana Bobošíková
(CS) Gospe in gospodje, edina demokratična in prava rešitev je, da priznamo konec lizbonske pogodbe ter da je bila ta pogodba slepa ulica. Jutri morajo voditelji držav končno priznati, da se v demokratičnih ureditvah politika ne oblikuje ob gosji pašteti v dvoranah s klimo, poleg tega morajo nehati s poskusi, da bi iz Bruslja nadzorovali druge narode. Irski referendum je jasno pokazal, da ljudje niso pripravljeni trpeti odločitev, ki prihajajo le z vrha, in predrznosti elite, ki ima oblast v Uniji. Svet mora zagotoviti, da bo proces odločanja dostopen javnosti, pri čemer mora nehati z zavajanjem državljanov. Ali se ne znamo učiti iz svoje zgodovine? Ali politična elita po vseh krvavih dogodkih 20. stoletja resnično želi, da se velike države ponovno odločajo namesto manjših? Ali ni bilo dovolj, da je nekaj predsednikov vlade in predsednikov moralo velik del svojega življenja preživeti v totalitarnem režimu?
Gospe in gospodje, jutri mora Svet natančneje opredeliti osnove pojmov: zakaj se je Unija ustanovila in na kakšnih vrednotah je zgrajena. Spoštovati mora zakonodajo in predpise ter takoj razglasiti, da je nadaljnje ratificiranje zdaj neveljavne lizbonske pogodbe popolnoma nesmiselno početje.
Avril Doyle
Gospod predsednik, če pri iskanju smisla irskega glasovanja o lizbonski pogodbi gledate mene, poglejte stran: jaz ne morem. Vendar sem kljub globokemu razočaranju nad izidom prepričana glede ene stvari: sprejeti ga moramo kot demokratično voljo ljudi in ga spoštovati.
Kako nepričakovan dogodek za zgodovinske knjige, ko danes pogledam tukaj za sabo in vidim pestro zbirko ekstremno desničarskih britanskih kolegov, vključno z Jimom Allisterjem in čudaškim britanskim večkratnim zapornikom, ki je tam kot dodatek, pri čemer so vsi oblečeni v zelene obleke ter zahtevajo spoštovanje irskega glasovanja.
(Nasprotovanje nekaterih članov skupine IND/DEM.)
Kako drugače bi lahko bile napisane zgodovinske knjige, če so britanski kolegi vedno spoštovali irski glas. Kako drugačne bi lahko bile stvari. Koliko življenj bi se lahko rešilo. Podpiram ga, čeprav zelo pozno. Vsi moramo spoštovati irski glas.
(Nasprotovanje iz ozadja.)
Imel je veliko časa, da je vadil v zaporu, mogoče bi zdaj lahko utihnil za trenutek...
(Ploskanje.)
Ena irska poslanka v tem parlamentu, ki je danes dopoldne že imela besedo, je med kampanjo delila letake z brizgo. Morda bi lahko temu parlamentu povedala, kje v lizbonski pogodbi se določa evtanazija, kje v lizbonski pogodbi se navajajo splav, prostitucija, sklep o obdavčitvi pravnih oseb, nevarnost za irsko nevtralnost. Čakam resnico.
Irska vlada mora izid glasovanja preučiti umirjeno, da bo natančno ugotovila, kaj se je zgodilo v besedilu Pogodbe, ki so jo naši volivci zavrnili, poleg tega mora zagotoviti odgovore, ki bodo sprejemljivi za nasprotnike na Irskem in tudi vse vlade ostalih držav članic ter njihovih državljanov, ki so po mojem mnenju prav tako upravičeni do mnenja in izražanja svojega stališča, kar moramo tudi spoštovati.
Poziva se k premišljenemu odzivu na resnično zaskrbljenost irskih volivcev, vendar ne smemo ugoditi ekstremistom. Ko se prah poleže, upam, da se bodo kolegi strinjali z mano, da Evropa dveh hitrosti ni odgovor, ampak začetek konca naše Unije, najuspešnejšega demokratičnega mirovnega projekta našega časa.
Vedno je bilo lažje širiti strah kot pa upanje. Slavni irski politik, eden od naših, James Dillon, je nekoč dejal: "Resnica ne bo nikoli imela takšne moči, kot dobro in dovolj pogosto povedana laž". Res je ni imela. Ni nam uspelo prepričati zadostnega števila naših volivcev, da bi ločili dejstva od neresnic, kljub temu, da so si naš volilni vodja Gay Mitchell in moji kolegi za to močno prizadevali. Zdaj mora rešitev poiskati naš nov predsednik vlade, ki na začetku ni imel sreče.
(Ploskanje.)
Richard Corbett
Gospod predsednik, dejansko moramo irski izid poleg tega, da ga upoštevamo, tudi obravnavati in preučiti. Vendar, kot je bilo rečeno, moramo prav tako upoštevati drugih 26 držav, njihove izide in tudi skrbi, ki so jih morda izrazile med svojo ratifikacijo. Nato se moramo soočiti z ogromnim izzivom premoščanja vrzeli.
V primeru 26 ratifikacij in ene zavrnitve ni niti nerazumno niti nedemokratično, da te edine nasprotnike prosimo, če bi lahko razmislili o možnosti prilagoditve reformnega paketa, njegove spremembe, boljše obrazložitve, morda iskanja novega soglasja, namesto, da se prepreči celotna reforma. Pri tem ni nič nerazumnega ali nedemokratičnega. Konec koncev je celo nekaj nasprotnikov na Irskem priznalo, da je bil njihov namen v kampanji doseči ponovno pogajanje in poiskati boljši sporazum.
Nekateri, in to smo slišali z nekaterih delov tega parlamenta, želijo prisluhniti le eni strani, odgovoru, ki jim je všeč in ki je "ne". Jaz želim prisluhniti obema stranema in nato poiskati rešitev, ki bo sprejemljiva za vseh 27 držav. S tem izzivom se moramo vsi spoprijeti.
Marielle De Sarnez
(FR) Gospod predsednik, jasno je, da kadar ljudje na vprašanje o prihodnosti Evrope odgovorijo z "ne", to ni drugotnega pomena in tega "ne" ne moremo niti ne smemo zanemariti. Nasprotno, soočiti se moramo z njim in se nanj poskušati odzvati.
Menim, da moramo obravnavati dve vprašanji. Prvo vprašanje zadeva demokracijo. Državljani pričakujejo, da bo Evropa zagotovila čitljivost, vidnost, razumljivost, obrazložitve, izobraževanje, podporo. To vprašanje vpliva na vse, ne samo na nacionalne vlade. Prav tako velja za evropske institucije, zlasti Komisijo in Svet. To je prvo vprašanje.
Drugo vprašanje zadeva smisel Evrope, njeno dušo in, kot se je ravnokar izrazil Martin Schulz, njeno bistvo obstoja. Zakaj smo zgradili Evropo? To ne more zadevati zgolj tržne zadeve. Evrope nismo zgradili le zaradi konkurenčnosti; združeni smo zaradi vrednot, imamo projekt za družbo, imamo model družbe, ki je gospodarski, socialni, trajnostni, človeški, pri čemer je ta model vreden obravnave, napredka in zaščite. To pričakujejo naši sodržavljani.
Svet se je od rimske pogodbe zelo spremenil. Vrniti se moramo na začetek in postaviti nove temelje za evropski projekt, tako da se bo lahko ustrezno odzival na krize, s katerimi se trenutno srečujemo, tj. finančna kriza, kriza glede hrane, energetska kriza, vendar tudi na precej velike težave, ki jih moramo rešiti. Kako lahko ustvarimo, kako lahko oblikujemo rast, ki je kakovostnejša, bolj trajnostna in pravičnejša? Kako lahko zmanjšamo neenakosti? Kako lahko dosežemo novo globalno ravnovesje? Kako lahko ponovno preučimo vprašanje držav v razvoju in zlasti njihovo samozadostnost?
To so vprašanja, na katera moramo odgovoriti in menim, da je zdaj bolj kot kadar koli prej končno čas, da se Evropa spet posveti politiki.
Mogens Camre
(DA) Gospod predsednik, ugledni in priljubljeni danski poslovnež je v včerajšnjem časopisu Berlingske Tidende zapisal naslednje: "Evropejci v celoti podpirajo mednarodno politično sodelovanje in globalno odgovornost. Ko državljani EU izrazijo svojo podporo demokraciji na nacionalni ravni, seveda tudi podpirajo demokracijo v evropskem kontekstu, to pa je točno tisto, kar nimajo zagotovljenega". Večkrat so nam zagotovili, da lizbonska pogodba ne more postati veljavna, če jo zavrne le ena država, vendar kaj je gospod Pöttering napisal v svoji izjavi 13. junija?
(DE) Zavrnitev besedila Pogodbe s strani ene države Evropske unije ne more pomeniti, da ratifikacije, ki jih je že izvedlo 18 držav EU, postanejo neveljavne.
(DA) V dobi absolutizma so se kralji in cesarji na srečanjih dogovarjali o medsebojni delitvi moči. To se ponovno dogaja. Princ Pöttering, cesar Barroso in vladarji njunih satelitskih držav so sklenili, da državljani Evrope niso pomembni. Šestindvajset držav ni smelo glasovati in edina država, ki je glasovala, Irska, je ugotovila, da s tem ni dosegla ničesar. Unija nima nobene podpore ljudstva.
Hanne Dahl
(DA) Gospod predsednik, prejšnji petek so Irci z glasovanjem zavrnili lizbonsko pogodbo, slabo kopijo ustave, ki sta jo prav tako zavrnili Francija in Nizozemska. Vseeno predsednik Komisije pravi, naj se ratifikacija nadaljuje. Govorijo nam, da skeptičnost ene države ne more ustaviti razvoja. To je predstavljeno tako, kot da je težava v Ircih. Vendar ni. Prepada ni med Irci in Evropo, ampak je med ljudmi in voditelji držav ali vlad Evrope. Prepad ni med določenimi evropskimi državami in ostalo Evropo. Francija, Nizozemska in Irska ne želijo ustaviti razvoja, ampak želijo drugačen razvoj. Zakaj je to tako težko razumeti? Gospodu Schulzu pa bi dejal, da ga je lahko sram. Čemur pravite "antievropejci", primerjate s fašisti, vendar je fašističen vaš govor. Pravite, da so antievropejci delovali zmedeno in nato začeli izvajati predvolilno kampanjo. Ni potrebno veliko zgodovinskega znanja, da se spomnimo, kaj se je govorilo o črncih v prejšnjem stoletju. To je sramota. Sramujte se.
Andreas Mölzer
(DE) Gospod predsednik, Irci so Pogodbi rekli "ne" in odziv veljakov EU je bil razjeziti Irce s pozivom predsednika vlade v Evropski svet, da bi utemeljil njihovo "kršitev". To je otročje in nevredno evropske vizije ustanovnih očetov. Vendar je še bolj omejeno zahtevati izključitev Irske ali poskušati uveljaviti Pogodbo. Če glasovanje ponavljamo, dokler se ne doseže željen izid, bo to dejansko povzročilo nepopravljivo škodo podobi Evrope.
Od leta 1990 smo v Evropi izvedli 290 referendumov in vendar še vedno ni referendumov o temeljnih odločitvah, ki so izredno pomembne, kot je pristop Turčije ali uvedba evra, pri čemer zdaj nimamo besede niti o nečem tako pomembnem, kot je lizbonska pogodba. Kar Bruselj pojmuje kot vsebino demokracije, pri čemer se od državljanov preprosto pričakuje, da bodo sprejeli sklepe EU ali glasovali za stranke, ki jih podpira EU, dejansko spominja na Sovjetsko zvezo. Namesto zamere bi EU morala sprejeti irski "ne" takšnega, kot je: priložnost za novo usmeritev k politikam, ki upoštevajo ljudi in državljane Evrope.
Elmar Brok
(DE) Gospod predsednik, kot je poudaril Martin Schulz, je dejansko veliko voditeljev vlad iz skupine PPE-DE, kar pomeni, da je ta skupina bližje državljanom in zato zmaga na več volitvah. Dejstvo pa ostaja, da veliko stvari kaže na to, da moramo doseči ravnovesje med razumno gospodarsko politiko in socialno politiko.
Izid irskega referenduma v celoti spoštujem. Vendar pa ne spoštujem kampanj laži, ki so jih izvajali določeni ljudje na levi in na desni ter tako poskušali zavesti ljudi in jih obrniti proti tej združeni Evropi: združeni Evropi, ki je najuspešnejši pojem v zgodovini te celine, pojem, s katerim so se dosegli mir, svoboda in blaginja.
(Ploskanje.)
Prepoznati moramo, da ta Evropa zlasti koristi manjšim narodom. Sedijo z nami za mizo, imajo sedeže v tem parlamentu in v Evropi se brez njihove pritrditve ne more sprejeti nobena odločitev, medtem ko so pred tem veliki narodi lahko preglasili manjše. To je razlika. V naši Evropi so vsi narodi enakopravni in to je tisto, kar poskušate uničiti, gospod Farage, s svojimi britanskimi imperialističnimi nazori.
To Pogodbo potrebujemo, da lahko širitev poteka učinkovito in da lahko dosežemo več demokracije, kar bomo dosegli s premostitvijo demokratične vrzeli in okrepitvijo nacionalnih parlamentov. To Pogodbo potrebujemo, da zaščitimo klavzulo subsidiarnosti in da bomo lahko obvladali izzive prihodnosti, od energetske krize do organiziranega kriminala, ter si zagotovili zmožnost odzivanja na cene hrane in nafte ter druge podobne spremembe. Vse to se bo uničilo, če se ne opremimo z instrumenti, ki jih zagotavlja lizbonska pogodba, zlasti v zvezi s socialnimi pravicami, t.j. listina o temeljnih pravicah in "socialna klavzula", ki določa, da se morajo pri opredeljevanju in izvajanju vseh politik upoštevati socialna vprašanja.
Šestindvajset držav članic lahko zdaj ratificira Pogodbo in vsaka je to storila. Združeno kraljestvo me je naučilo, da lahko Parlament v reprezentativni demokraciji govori v imenu ljudi in ne bom dovolil, da Neodvisna stranka Združenega kraljestva uniči, kar sem se naučil od Združenega kraljestva. Teh 26 držav članic lahko ratificira Pogodbo s parlamentarnim procesom in če se ta proces uspešno zaključi, lahko Irci nato ponovno razmislijo. Od Irske bomo pričakovali nekaj predlogov, da se ohrani kohezija naše Skupnosti 27 držav, ker ne želim videti razdeljene Evrope in ne želim videti ogrodja Evrope. Videti želim Evropo, ki bo še naprej enotnost enakih in jo bo sestavljalo 27 držav, zato podpiram lizbonsko pogodbo.
Proinsias De Rossa
Gospod predsednik, nisem tako diplomatski kot večina mojih kolegov v tem parlamentu. Dejstvo je, da so laži, preklete laži in statistika premagale resnico na irskem referendumu.
Lizbonska pogodba ni mrtva. Vendar je izbira na Irskem suverena odločitev Ircev. Edini, ki lahko spremenijo takšno odločitev o tej pogodbi, so Irci.
Ali se bo to zgodilo ali ne, je odvisno od razprav, ki se bodo začele jutri med irsko vlado in ostalimi 26 voditelji držav. Nobene čarobne palčke ni. Za dosego zaključkov bo potreben čas.
Predlagam nov rok za ratifikacijo lizbonske pogodbe. Menim, da je določitev roka pred evropskimi volitvami razumen cilj.
Če bodo Irci še naprej nezadovoljni z lizbonsko pogodbo v kakršni koli obliki se bo na koncu sprejela med nami in ostalo Evropo, potem Irska ne bo imela druge možnosti, kot da se ponovno pogaja o svojem odnosu z Unijo.
To bi bilo za našo državo katastrofalno. Evropa z izgubo Irske izgubi zelo malo, vendar Irska z izgubo Evrope izgubi vse.
Globalni izzivi, s katerimi se vsi srečujemo v tem stalno spreminjajočem se in medsebojno povezanem svetu, so jasni: podnebne spremembe, demografske spremembe, migracije in energetska kriza, lakota in revščina, zaradi katerih umirajo milijoni ljudi, pomanjkanje človeške varnosti, mednarodni kriminal, po vrhu vsega pa kriza identitete v praktično vsaki od naših držav članic. Teh izzivov nobena država članica ne more rešiti z zatiskanjem oči in upanjem, da bodo izginili sami od sebe.
Ali lahko na koncu pozovem Evropo, da pokaže resnično zmožnost zagotavljanja spodobnih življenjskih in delovnih pogojev? To bo okrepilo našo enotnost in našo solidarnost ter zagotovilo pozitivno rešitev te krize.
(Ploskanje.)
Gunnar Hökmark
Gospod predsednik, pomislite: če bi Irci glasovali za, ali kdor koli tukaj meni, da bi na naših zelenih majicah pisalo "spoštujte irski glas"? V resnici ne spoštujejo ne Ircev ne demokracije. Spoštujejo le "ne" in to je precej edinstveno.
Ko je Švedska vstopila v Evropsko unijo, je bilo v njej 12 držav članic. To je bilo leta 1995. Danes je 27 držav članic. To je precejšnja sprememba in menim, da le redki dvomijo, da je Evropa postala veliko, veliko boljša zaradi te širitve in velikega razvoja. Danes, ko razpravljamo o irskem referendumu, lahko rečemo, da so se tisti, ki so ves čas govorili "ne", ves čas motili, pri čemer se je izkazalo, da smo mi, ki smo zagovarjali prihodnji razvoj Evropske unije, imeli prav.
Zato nadaljujmo na enak način, s katerim smo dosegali te rezultate, torej z vztrajnostjo, vizijo, demokracijo in spoštovanjem za vsako državo članico. Nadaljujmo z demokracijo v vsaki državi članici s procesom ratifikacije, vendar tudi spoštujmo odločitev vsake države članice, pri čemer ne pozabimo na vztrajnost. Več moramo storiti v zvezi z energetskim trgom, notranjim trgom in načinom za doseganje boljših rezultatov na vseh področjih, pri čemer pa moramo tudi razumeti, da pogodba iz Nice ni dovolj, če želimo nadaljevati z enakim razvojem in enakimi vizijami, s katerimi smo tako veliko dosegli. Torej nadaljujmo in bodimo Evropa, ki pravi "da". Ne pozabimo, da ljudje, ki so rekli "ne", v tej Evropi niso dosegli ničesar.
(Ploskanje.)
Borut Pahor
Ta diskusija ni nova diskusija. Mi smo podobno razpravo že opravili, ko so volivci v Franciji in na Nizozemskem zavrnili ustavno pogodbo in takrat sta Komisija in Svet zagotavljala, da bo šel postopek ratifikacije naprej, pa sta se potem oba, skupaj z našim parlamentom, uklonila skušnjavi, da sta ta proces ratifikacije prekinila.
Jaz bi se danes zavzel za to, da kljub spoštovanju odločitve irskih volivcev tega procesa ratifikacije tokrat ne prekinemo in da ga izpeljemo do konca. Mislim, da bo v tem primeru lažje iskati rešitve za sprejem lizbonske pogodbe, kot če se znova uklonimo skušnjavi in zaradi enega referenduma ta proces prekinemo.
In drugič, nekaj nam mora biti kristalno jasno: obstoji globoka vrzel v videnju pomena Evropske unije med politično elito doma, v nacionalnih krogih, in v Evropskih uniji in med večino naših državljanov. In tukaj se moramo vprašati, ali Parlament, Svet in Evropska komisija lahko naredijo kaj več za to, da zapolnijo to komunikacijsko vrzel in znova navdušijo naše ljudi za evropsko idejo.
Jaz mislim, da ob pozdravljanju načrtov slovenskega predsedstva za jutrišnji Svet med drugim predlagam, da diskutira tudi o tem - o novi komunikacijski strategiji za dialog med državljani in Evropsko unijo - ne samo v luči zaključka ratifikacije lizbonske pogodbe, ampak tudi sicer.
(aplavz)
Íñigo Méndez de Vigo
Gospod predsednik, danes se tukaj govori o spoštovanju in nobenega dvoma ni, da moramo spoštovati izid referenduma na Irskem, na katerem so nekateri glasovali "da" in nekateri "ne".
Menim, da se vsi strinjamo, da moramo spoštovati ostale države in zato nadaljevati z ratifikacijo. Vendar želim govoriti o spoštovanju demokracije in želim jasno povedati, da ima odobritev ljudstva enako veljavo kot odobritev parlamenta, popolnoma enako veljavo. Zapomniti si moramo prvi pojem: spoštovanje.
Drugi pojem je razmislek. Preučiti moramo vzroke, ki so pripeljali do negativnega izida glasovanja na Irskem, prizadevati si moramo razložiti, zakaj je lizbonska pogodba boljša od veljavnih pogodb, kar moramo storiti s ponazoritvijo dejstev in številk.
Razložiti moramo ljudem, da je, kakor irski konj z imenom Nov pristop, ki je zmagal na dirki Epsom Derby pred nekaj dnevi, tudi lizbonska pogodba "nov pristop", s katerim mora Evropa zagotoviti dodano vrednost svojim državljanom.
Takšnemu razmisleku sledi tretji pojem, resolucija. Najti moramo rešitev in v zvezi s tem naj bom popolnoma jasen: nekaj podpornikov zavrnitve je uporabilo smrtonosni in sramotni argument. Dejali so: "Glasujte proti, nato pa bomo s ponovnim pogajanjem dosegli lizbonsko pogodbo, ki bo Irski zagotavljala prednosti."
Tukaj želim jasno povedati, da je Evropa skupnost pravic, kjer vlada družba in se odločitve morajo spoštovati. V Evropskem parlamentu jasno izražamo, da v zvezi z lizbonsko pogodbo ne bo ponovnih pogajanj. Evropejci in ta parlament so prepričani, da je ta točka ključna za Evropo, da gre naprej. Tisti, ki podpiramo Pogodbo, želimo graditi na tem, kar imamo.
Zanima me, kakšno nadomestno možnost predlagajo tisti, ki želijo, da se glasuje proti? Rad bi, da mi jo obrazložijo.
Bernard Poignant
(FR) Gospod predsednik, danes je 18. junij in kot Francoz sem zasut s pozivi iz Londona: upreti se, nadaljevati, vztrajati in nikoli obupati. Beseda "veto" se napiše z istimi štirimi črkami, kot beseda "vote" (glas), vendar za druge ni veta, zato moramo nadaljevati. Gre za šesti "ne" na devetih referendumih od padca berlinskega zidu. To sproža vprašanja.
Rečeno je, da Evropa ni dovolj socialna; nikoli ne bo dovolj socialna. Ni dovolj demokratična; ostala bo nepopolna. Ima preveč birokracije; vedno bodo tehniki, ki se jim reče tehnokrati. Menim, da gre skozi strašansko krizo identitete. Prej so bile stvari enostavnejše. Danes je nekoliko preveč navzoča; ni več tako prepričana o svojem pomenu, svoji zgodovini, svoji usodi, in to moramo obravnavati. Za to potrebujemo dobro vodstvo in s tega vidika smo nekoliko odvisni sami od sebe.
(Ploskanje.)
Stefano Zappalà
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, zdi se mi, kakor sta dejala predsedujoči Svetu in predsednik Barroso, da ima jutrišnje srečanje Evropskega sveta dejansko veliko točk na dnevnem redu, ne le izid referenduma na Irskem.
Vendar je jasno, da se je praktično skozi vso današnjo dopoldansko razpravo obravnavalo to vprašanje. To je pomembna zadeva. Podali in preučili so se različni razlogi, zakaj so se Irci odzvali, kot so se. Dejansko je le majhna večina premagala glasove podpore.
Veliko je bilo rečenega, vendar menim, da se moramo na praktičen način vprašati, zakaj je bil irski odziv takšen, kot je bil, in se nato odločiti, kako bomo nadaljevali. Ponavljam, veliko je bilo rečenega, vendar menim, da je odgovor v dejstvu, da državljanom Evrope primanjkuje informacij. Vsak je odgovoren: krivdo si delimo; krive so vlade. Na splošno je bilo rečeno, in s tem se strinjam, da si vlade pripisujejo zasluge, kadar se stvari odvijajo pravilno, vendar ko gredo stvari narobe ali obstaja upravičena kritika, je vedno kriva Evropa. To popolnoma drži.
Vendar, gospod predsednik Sveta, gospod predsednik Komisije, nihče nikogar ne sili, da ostane v Evropi. Menim, da moramo spoštovati izid irskega referenduma. Pri tem pa moramo prav tako spoštovati želje drugih 26 držav članic; za zdaj 18, ampak kmalu 26. Nikogar se ne sme prisiliti, da ostane v kletki, ki mu ni všeč. Evropa mora naprej; Evropa ne sme obstati na mestu.
Zaključujem, gospod predsednik. Menim, da mora Evropski svet jutri doseči jasen sklep o novi strategiji, kar lahko storijo voditelji držav in vlad, novi strategiji, pri čemer bodo tisti, ki želijo ostati, lahko ostali, vendar mora Evropa v splošnem interesu naprej.
Gary Titley
Gospod predsednik, domnevam, da obsedenost voditelja Neodvisne stranke Združenega kraljestva z goljufi izvira iz zaupnega odnosa njegove lastne stranke z goljufijami in goljufi.
Če se vrnem h glavni temi razprave: jasno je, da lizbonska pogodba ne more postati veljavna 1. januarja, kot smo upali. Počakati moramo, da nam irska vlada pove svoje mnenje o tem, kako naj ukrepamo naprej. Vendar morajo medtem druge države izvajati svojo suvereno pravico do ratifikacije te pogodbe. Moja država članica bo svojo ratifikacijo končala danes v skladu s svojo dolgoletno in zelo spoštovano parlamentarno tradicijo.
Medtem se globalizacija hitro širi in z njo negotovost, ki jo povzroča, kar se je precej dokazalo na irskem referendumu. EU je politični proces, ustvarjen, da obravnava ta vprašanja, zato bi morali početi naslednje: preučevati razvojne cilje novega tisočletja, podnebne spremembe, migracije. Kakšni ukrepi? Zato se bom izognil preveč vase usmerjeni institucionalni ozkoglednosti in razmislil o ukrepih za izboljšanje usode naših državljanov.
Vendar imam eno vprašanje za slovensko predsedstvo: ali mi lahko poveste, kakšne so posledice irskega glasu za pristop Hrvaške k Evropski uniji?
Jerzy Buzek
(PL) Gospod predsednik, razpravljamo o pripravah na Evropski svet. Seveda dejansko menim, da imajo vsi člani, ki so imeli besedo, s stališča neke večje ali manjše skupine Evropejcev prav. Vendar moramo upoštevati, da bi bila ta razprava, če bi se odvijala prejšnji teden v sredo, precej drugačna. Zagotovo ne bi razpravljali o težavah v zvezi z lizbonsko pogodbo. Namesto tega bi razpravljali o vsakdanjih težavah prebivalcev Evrope.
Za zdaj državljani Evropske unije niso posebej zaskrbljeni glede zavrnitve Pogodbe s strani Ircev. Veliko bolj jih skrbi cena bencina na črpalkah in druge težave, ki se pojavljajo vsak dan. Ne bi bilo prav, če bi se danes v naših razpravah in v izidu vrha osredotočili zgolj na lizbonsko pogodbo.
Zavedati se moramo, da smo kot politiki trenutno pozvani k obravnavanju dveh pomembnih vprašanj. Eno je, kako se odzvati na vsakdanja pričakovanja naših državljanov, drugo pa je lizbonska pogodba in njeno izvajanje. To zadnje bo določilo našo prihodnjo zmožnost obravnavanja skrbi prebivalcev Evrope. Zato moramo poskušati ločiti ta vprašanja in poleg lizbonske pogodbe razpravljati tudi o vprašanjih, ki trenutno zanimajo naše državljane.
Državljanom moramo razložiti, zakaj bo sprejetje te pogodbe in njeno izvajanje olajšalo reševanje njihovih vsakdanjih težav. Razložiti moramo, zakaj so institucionalne rešitve, ki jih predlagamo, dobre za Evropsko unijo. Predlagani dogovori bodo omogočili večjo solidarnost in skrb drug za drugega ter tudi večje spoštovanje do tega, kar zastopamo v vsaki od naših držav.
Jan Andersson
(SV) V celoti se strinjam, da ima vsaka država članica pravico izraziti svoje mnenje. To je demokratična pravica. Prav tako menim, da je lizbonska pogodba v več vidikih boljša od trenutno veljavne pogodbe. To velja za obseg stalne širitve in večjo odprtost, vendar tudi za pravice zaposlenih.
Ko sem obiskal Irsko in se srečal s predstavniki sindikatov med kampanjo, je obstajala upravičena skrb, da med trgom in socialnimi pravicami trenutno ni ravnovesja. Tudi na Irskem so bila sklicevanja na sodbe Sodišča Evropskih skupnosti v zadevi Laval in Rüffert. Najresnejši posledici sta: prvič, po sodbah enako obravnavanje ne velja več. Tisti, ki prihajajo iz držav članic z nižjimi plačilnimi stopnjami, morajo biti zadovoljni z minimalno plačo in ne dobijo enakega plačila. Drugič, pravica do stavke se je omejila na popolnoma nesprejemljiv način.
Svet in Komisija se morata soočiti s temi vprašanji. Gre za vprašanje ravnovesja med socialno Evropo in tržno Evropo. Če tega ravnovesja ne vzpostavimo pravilno, bodo naši državljani EU obrnili hrbet. Tukaj smo odgovorni vsi, vse tri institucije, in ukrepati moramo hitro.
Tunne Kelam
Gospod predsednik, v zvezi s spoštovanjem irskih volivcev ni nobenih težav, vendar moramo enako spoštovati odločitve 18 demokratično izvoljenih nacionalnih parlamentov, poleg tega moramo pokazati enako spoštovanje do ostalih osmih držav članic in tudi njim dovolimo, da se svobodno odločijo o reformni pogodbi. Irski glas v celoti spoštujem, vendar 27 držav EU ne more biti politični talec omejenega števila nasprotnikov lizbonske pogodbe. Reforma EU nima nobene nadomestne možnosti. Da, Evropa se lahko ustavi, vendar se svet okoli nas ne bo ustavil zaradi nas, in najbolj dramatična žrtev tega glasovanja bo solidarnost Evrope: naša skupna zunanja in varnostna politika ter energetska solidarnost.
Obravnavati moramo tudi etično razsežnost. Ta referendum opozarja na verodostojno zavezanost našim glavnim vrednotam. Naši državljani morda ne bodo nikoli popolnoma obveščeni o podrobnostih Pogodb, vendar bodo zagotovo lahko vedno razlikovali med celovitostjo in resnično zavezanostjo na eni strani ter polresnicami in realpolitiko na drugi. Namesto, da živimo od enih nacionalnih volitev do drugih, namesto zatekanja v potrošniško demokracijo, ki si od Evrope prizadeva dobiti vedno več denarja, potrebujemo voditelje, ki lahko pozivajo naše državljane: "Prvo vprašanje je, kaj lahko storite za Evropo?" In verjemite mi, če bomo imeli takšne voditelje, bomo našli državljane, ki nas bodo podprli.
Libor Rouček
(CS) Gospe in gospodje, pred šestimi meseci se je 27 evropskih voditeljev držav ali vlad zavezalo k ratifikaciji reformne pogodbe s podpisom zadevnega dokumenta. Želim, da se Evropski svet spomni na to na svojem srečanju v četrtek. Zlasti želim, da se češkega predsednika vlade, gospoda Mireka Topoláneka, spomni na dolžnost, da izvede ratifikacijo. Podobno kakor češki predsednik, tudi on trdi, da je lizbonska pogodba mrtva in da nadaljevanje ratifikacije nima smisla. Zlasti pozivam predsednike vlad, ki so člani skupine Evropske ljudske stranke, da češkega predsednika vlade spomnijo na njegovo dolžnost in odgovornost, s katero se sooča država, ki bo morala prevzeti predsedstvo. Ko bo Češka republika 1. januarja 2009 prevzela predsedstvo EU, bo zadnje poglavje procesa ratifikacije, rešitev celotnega problema lizbonske pogodbe, v rokah natančno te države. Ponavljam, da naj Evropska ljudska stranka češkega predsednika vlade spomni na njegovo dolžnost.
Monica Maria Iacob-Ridzi
(RO) Evropski svet, ki ga danes pripravljamo, bo odločilen za prihodnost Evrope. Ena od najuspešnejših evropskih držav, ki je dosegla gospodarsko uspešnost z izvajanjem evropskih postopkov vključitve, je lizbonski pogodbi rekla "ne". Hkrati je 18 evropskih držav ta dokument sprejelo, večina med njimi je istih 18 držav, ki so rekle "da" tudi evropski ustavni pogodbi.
Tudi sama sem, kakor veliko prejšnjih govornikov, prav tako razočarana nad izidom referenduma na Irskem. Vendar mora Evropska unija nadaljevati z reformami, ki so zanjo nujne. Evropa z več stopnjami hitrosti, za katere veljajo postopki celo od amsterdamske pogodbe, in z natančno določenimi možnostmi izključitve je v tem trenutku edini način za pot naprej. Možnost razvoja, kot jo je imela Irska, se mora zagotoviti tudi državam, ki so se na novo pridružile EU, kot je Romunija. V današnjih časih ne smemo pozabiti na tisto, kar nas združuje in nam daje razlog, da gremo naprej, ter moramo to spet postaviti v svoje središče.
V svojem slavnem govoru v podporo Združenih držav Evrope je Sir Winston Churchill dejal, da, če bo Evropa nekoč združena v delitvi svoje skupne dediščine, ne bo nobenih omejitev za srečo, blaginjo in slavo, ki jih bodo lahko uživali njeni državljani. Verjamem v to vizijo in se hkrati zavedam, da so za njeno uresničitev potrebni veliki napori. Vendar nam to ne sme preprečiti, da gremo naprej.
Othmar Karas
(DE) Gospod predsednik, potrebujemo izboljšave, ne upravičevanja. Vendar je treba zelo jasno poudariti, da največjo odgovornost za javno mnenje o EU v naših država članicah nosijo nacionalne vlade. Izid na jutrišnjem in pojutrišnjem vrhu EU mora biti naslednje: opravičilo voditeljev držav ali vlad državljanom v svojih državah članicah, ker so bili nepošteni v odnosih do odločitev Skupnosti, ker niso uspeli zagotoviti ustreznih informacij, ker so neuspešno komunicirali z njimi ter ker so bili premalo pogumni in celoviti glede svojega deleža odgovornosti pri odločitvah v Evropi.
Evropska politika je notranja politika. Zato mora biti celosten element v vladni informacijski in komunikacijski politiki. Nepošteno, neodgovorno in varljivo je, da se namesto soočanja s svojo odgovornostjo Evropska unija označi za grešnega kozla pri vsaki težavi, nato pa se državljane dva tedna pred referendumom poziva, naj izrazijo podporo. Gospe in gospodje, tukaj je treba stvari izboljšati.
Ioan Mircea Paşcu
Gospod predsednik, irski "ne" pomeni, da je do zdaj edinstven in uspešen poskus v svetovni politiki, EU, v težavah. Vendar se mora pred vsakim referendumom zagotoviti informacijska kampanja, da se resnično izrazi volja ljudstva. V primeru Irske lahko to ocenimo po stopnji komunikacije, oziroma njeni popolni odsotnosti, med lizbonsko pogodbo in argumenti proti njej.
Seveda nas demokracija obvezuje, da upoštevamo irski izid in tudi ga. Vendar se hkrati demokracija ne sme uporabljati na račun pravic drugih, tistih, ki so že ratificirali lizbonsko pogodbo, ter kar je najpomembneje, demokracija se ne sme zlorabiti tako, da manjšina izsiljuje večino.
Skrbi me, da bo irski "ne" s podaljšanjem pravnega vakuuma, v katerem se je znašla EU ob zavrnitvi ustavne pogodbe, bolj opogumil kot pa odpravil obstoječe težnje po ponovni nacionalizaciji nekaj skupnih politik.
Na koncu naj povem, da kot poslanec iz nekdanje komunistične države, ki si je zelo prizadevala, da je bila sprejeta v Unijo, nikakor ne želim, da bo komunizem živel dlje kot Evropska unija.
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Gospod predsednik, zdi se, kot da so vsi sporazumi, doseženi v Lizboni, obsojeni na neuspeh. Lizbonska strategija in lizbonska pogodba sta bili obe polomija.
Prejšnji teden je Irska zavrnila lizbonsko pogodbo na referendumu. To pomeni, da je ta dokument zdaj mrtev. Prihodnji vrh bo moral določiti, ali je kaj upanja za ponovno oživitev Pogodbe. Evropski parlament mora poslati jasno sporočilo, da sprejema pravila demokracije, čeprav nekateri člani niso zadovoljni z izidom. Žaljenje in preganjanje Ircev ni sprejemljivo. En način izvajanja sprejemljivega pritiska bi bil nadaljevanje procesa ratifikacije Pogodbe v drugih državah. Ekstremistične in neodgovorne pripombe o možnosti izključitve države, ki naj bi bila tako zelo arogantna, iz Unije, vzbujajo skrb.
Upamo, da bo Evropski svet razmislil o novi in bolj demokratični rešitvi za Evropsko unijo.
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Gospod predsednik, vsi vemo, da demokracija ni dolga mirna reka, vendar vemo tudi, da smo za organizacijo naše družbe izbrali demokracijo. Zato menim, da irski "ne" ni nič drugačen od francoskega "ne" ali nizozemskega "ne", vendar, prav tako kot leta 2005, nismo bili sposobni razložiti, zakaj je Evropa koristna za naše državljane. Nismo jim bili sposobni dati zagotovila glede ekološke krize, ki jim neposredno grozi. Vendar se ne strinjam s špekuliranjem in menim, da moramo počakati do konca ratifikacij. Vseeno Svet pozivam, naj državljanom pošlje odločno sporočilo in jim pokaže, da resnično obstaja želja po preglednosti in krepitvi demokracije v zvezi z našimi sodržavljani. Svet pozivam, naj odpre svoja vrata, in pozivam, naj se Komisija in predsedstva Sveta imenujejo v času evropskih volitev. Da, to bi bilo odločno sporočilo in za takšno spremembo ne zahtevamo ratifikacije Pogodbe.
Mairead McGuinness
Gospod predsednik, to živahno razpravo sem zelo pozorno poslušala. Da, Irci so izrazili svoje mnenje proti. Vendar sem zelo zaskrbljena, ker so tisti, ki so glasovali proti, mislili, da to ni tvegano dejanje: menili so, da bo prevladal status quo. Zdaj je iz te razprave jasno, da druge države menijo, da je njihov postopek ratifikacije prek parlamenta prav tako veljaven in da se bo to nadaljevalo.
Zato bodo Irska in njeni prebivalci v zadregi, če bo pogodbo ratificiralo 26 držav in bo moral predsednik vlade Brian Cowen v naslednjih nekaj dneh predstaviti svoje stališče in mogoče tudi predloge o nadaljnji poti.
Ali lahko nekaj sporočim Kathy Sinnott, ki je zagovarjala glasovanje proti z nekaterimi nesprejemljivimi argumenti? Naj ji glede te njene zaskrbljenosti v zvezi z izgubo vrednot na Irskem povem, da za to ne moremo kriviti Evrope. To smo povzročili sami in nehajmo kriviti Evropsko unijo ter raje razmislimo o svojih materialističnih vrednotah na Irskem in drugje.
Genowefa Grabowska
(PL) Gospod predsednik, trdno sem prepričana, da se bo postopek ratifikacije lizbonske pogodbe nadaljeval. Za države, ki so podpisale dokument, je to v skladu z dunajsko konvencijo o pogodbenem pravu mednarodna pravna dolžnost.
Pogodba zagotavlja priložnost za bistvene reforme v Uniji. Omogočila bo na primer oblikovanje skupne energetske politike v Evropi. Takšna politika je za Unijo in tudi za mojo državo, Poljsko, zelo pomembna. Zagotovila bi energetsko varnost za vse državljane. Predstavljam Šlezijo, ki ima pet milijonov prebivalcev. Za mojo regijo bi bila takšna politika priložnost za napredek in razvoj, ker je Šlezija bogata z energetskimi viri.
Zato sprašujem, ali bo vse to preprečil irski "ne". Spoštujem rezultat referenduma na Irskem, vendar hkrati težko sprejmem možnost, da lahko glasovi 109 964 Ircev, ki predstavljajo razliko med glasovi "za" in "proti", odloči o prihodnosti moje države, moje regije in pravzaprav Evropske unije. Mislim, da se to ne bi smelo zgoditi.
Tobias Pflüger
(DE) Gospod predsednik, zahvaljujem se prebivalcem Irske in tudi kampanji proti ustavi Evropske unije CAEUC, ki so nasprotovali lizbonski pogodbi na Irskem. Do zdaj je bila ta pogodba trikrat zavrnjena: v Franciji, na Nizozemskem in zdaj se je zgodila še zavrnitev nekoliko spremenjene različice te pogodbe na Irskem. Končno moramo to res sprejeti. Spomnim se na Bertolta Brechta, ki je nekoč rekel: "Ali ne bi bilo vseeno bolj preprosto, če bi vlada razpustila ljudstvo, in si omislila drugo?" Na ta način razumem številne tukajšnje izjave. O vsebini pogodbe so seveda razpravljali na Irskem, zlasti o njeni neoliberalni usmeritvi, njeni osredotočenosti na militarizacijo in predvsem njeni nedemokratičnosti.
Ta izid glasovanja bi res morali sprejeti. Pogodba je mrtva in potrebujemo drugačno. Mi bomo zagotovo pozorni na različne tukaj izražene nedemokratične izjave in jih bomo beležili.
Janez Lenarčič
predsedujoči Svetu. - Beseda, ki jo je bilo danes najpogosteje slišati v tem prostoru, pa tudi prebrati, je bila spoštovati - "respect". Mislim, da mi bo dovoljeno, da dodam, da moramo spoštovati tudi nekaj dejstev in rad bi izpostavil naslednja.
Prvič: ratifikacija nove pogodbe o Evropski uniji je izključna pristojnost držav članic. Izključna. Svet nima nikakršne vloge v teh postopkih, še manj predsedstvo.
Naslednje dejstvo: vsaka država članica ta postopek izvede v skladu z lastnimi pravili, ki jih samostojno in suvereno oblikuje sama. In s tem prehajam na morda bistveno poanto. Nekatere države članice so opravile parlamentarno ratifikacijo oziroma jo še bodo, ena je zavezana k referendumu. Ampak to še ne pomeni, da je kaj narobe s parlamentarno ratifikacijo. Odločno zavračam trditve tistih, ki menijo, da je parlamentarna ratifikacija nepopolna ali da je manj demokratična, kot referendum. To ni res, to ni res, prav nič ni narobe s parlamentarno ratifikacijo. Z vidika Evropske unije je povsem enakovredna drugim demokratičnim postopkom.
Tretje dejstvo: vsaka država članica se izreče zase. Irski volivci so se izrekli za Irsko, niso se izrekli za nobeno drugo državo članico. To pomeni, da ima enako pravico vsaka druga država članica. 18 držav članic je lizbonsko pogodbo že ratificiralo, ostale se še niso izrekle in stališče predsedstva je, da se morajo ratifikacije nadaljevati. Tisti, ki trdijo, da je lizbonska pogodba mrtva, tisti, ki zahtevajo ustavitev postopka ratifikacije odslej, odrekajo pravico državam članicam, da se izrečejo, isto pravico, kot jo tako vehementno branijo v primeru Irske. (aplavz)
Četrto dejstvo: bili smo že v tej situaciji in našli smo rešitev. Tudi tokrat jo bomo na podlagi razlogov, zaradi katerih je prišlo do tega razpleta, vendar o njih predsedstvo ne želi špekulirati. Predsedstvo se ne želi spuščati v to, ali je bila morda pogodba prezapletena, ali je bilo kaj narobe s komunikacijo, ali je bilo morda, kot je gospod De Rossa poudaril, veliko laži v tej zadevi. Ne, to bomo prepustili našim irskim kolegom, da analizirajo razloge za takšen izid in tudi, da predlagajo svoje videnje možnega izhoda. Vendar ta izhod, o tem sem prepričan, bomo našli. Bomo našli. In zasedanje Evropskega sveta z jutrišnjim dnem je začetek te poti iskanja izhoda.
In še zadnje dejstvo: točka na dnevnem redu današnjega dopoldanskega zasedanja ni izid irskega referenduma, temveč priprave na Evropski svet. Predsedstvo bo vodilo razprave na Evropskem svetu na ta način, da bo jasno, da se Evropa ni ustavila, da Evropa deluje naprej, in zato bomo obravnavali tudi številne druge teme v skladu s predvidenim dnevnim redom.
Obravnavali bomo problem cen hrane in nafte, obravnavali bomo ekonomske, socialne in okoljske teme, obravnavali bomo mednarodne razvojne izzive, obravnavali bomo vprašanje Zahodnega Balkana. In tukaj tudi odgovarjam gospodu Titleyu - ni neposrednih implikacij na širitveno politiko Evropske unije, ta se bo nadaljevala in prav tako se bo nadaljevala evropska sosedska politika in druge politike.
Hvala vsem, predvsem tistim, ki ste svoja stališča podali tudi na te ostale teme in računam, da bo Evropski svet potekal uspešno. (aplavz)
Margot Wallström
podpredsednica Komisije. - Gospod predsednik, poslancem se zahvaljujem za zelo zanimivo sodelovanje v razpravi. Seveda je to pravi prostor za razpravo o demokraciji in spoštovanju glasovanja.
Irci so glasovali proti, zakaj se torej s tem še vedno ukvarjamo? Zakaj EU ne izjavi, da pogodba ni veljavna in da je treba nadaljevati z obravnavo drugih vprašanj? Zakaj nekateri ljudje in nekatere države članice vztrajajo pri izvajanju svojih postopkov ratifikacije? Zakaj vztrajamo pri ponavljanju razlogov za začetek celotne razprave o novi pogodbi za Evropsko unijo?
Upam, da mi boste dovolili govoriti o tem, ker ne smemo pozabiti, da so evropski voditelji v ta postopek vložili veliko političnega kapitala. Veliko časa je bilo potrebnega za razpravljanje o temeljnih vprašanjih in težavah zaradi potrebe po novi pogodbi, da se oblikuje nov mehanizem za Evropsko unijo, ki se je v tako kratkem obdobju tako zelo spremenila.
Naj omenim tri razloge za novo pogodbo.
Prvič, listina o temeljnih pravicah bi postala pravno zavezujoča. Pri Evropi ne gre le za notranji trg, kot je nekdo rekel, ampak tudi za pravice oseb in delavcev.
Drugi razlog je seveda, da želimo v svetu predstavljati močno enotno skupnost, želimo, da bi bili v mednarodnem prostoru močnejši ter da bi to uresničevali na podlagi svojih vrednot. V mednarodnem prostoru se želimo boriti za trajnostni razvoj, razpravljati o cenah nafte, preprečevanju sporov in drugih pomembnih vprašanjih. To je eden od razlogov za razpravo o novi pogodbi.
Tretji razlog je seveda, da bi Evropska unija postala bolj demokratična. Za tiste, ki govorijo, da je treba spoštovati glasove "proti" in izid glasovanja, je ironično, da bi pogodba dejansko dodelila več pooblastil neposredno izvoljenemu Evropskemu parlamentu. To bi pomenilo večjo vključenost nacionalnih parlamentov in tudi to, da mora Svet voditi javne razprave na pobudo državljanov kot enega od pomembnih elementov poglavja o demokraciji sodelovanja, ki je nova izboljšava zadevne pogodbe.
Vidim, da člani ene od strank nosijo majice z napisom "Spoštujte "ne"". Menim, da bi morali vedeti, zakaj so Irci zaskrbljeni. Razumljivo je, zakaj so glasovali "proti". Stvari so si razložili na svoj način, vendar menim, da je zelo pomembno, da lahko irski parlament s pomočjo naših javnomnenjskih raziskav Eurobarometra bolje razume, zakaj so ljudje zaskrbljeni in ali lahko v zvezi s tem ukrepamo.
Ali ni to demokratičen pristop? Napredovali bomo, če bomo razumeli njihove argumente, sodelovali z drugimi državami članicami in tudi upoštevali težave, ki jih lahko rešimo skupaj. Kot po negativnem izidu glasovanja na referendumih v Franciji in na Nizozemskem, smo tudi v tem primeru izvedli raziskavo Eurobarometra, ki bo prav tako pripomogla k boljšemu razumevanju izzivov v zvezi s kakršnim koli referendumom. Izvajanje referenduma vključuje prednosti in slabosti ali z demokratičnega vidika - izzive. Glede na tako zapleteno in obsežno besedilo, kot je nova mednarodna pogodba, je izide mogoče razlagati na različne načine.
Bolje moramo razumeti, kaj so Irci povedali, česa se bojijo in na kaj upajo. Že predhodni rezultati kažejo, da to ni vsesplošen "ne" Evropi. Gre tudi za razumevanje in spoštovanje njihove vloge v Evropski uniji.
Prednost izvedbe referenduma je tudi, da je treba državljane obveščati in z njimi komunicirati, kar vključuje tudi številne izzive. Menim, da je očitno, da je treba proučiti, kaj lahko izboljšamo v smislu komunikacije in obveščanja državljanov. Vedno sem trdila, da je komunikacija orodje za demokracijo. To mora temeljiti na pravici državljanov do tega, da vedo, kaj se dogaja na evropski ravni, katere odločitve so bile sprejete in kako lahko državljani uveljavijo svoje mnenje. Tovrstno delovanje je treba okrepiti in zato bo Komisija nadaljevala s t. i. planom D, torej planom razprave, dialoga in demokracije, s katerim je začela pred nekaj leti. To bo temeljilo na zamisli, da državljani odločajo o ukrepih EU...
Predsednik
Gospa komisarka, gospe in gospodje, vidim, da nekateri kolegi še prihajajo v dvorano, zato jih prosim, da ob prihodu ne klepetajo, ker želijo številni kolegi slišati sklepe komisarke.
Margot Wallström
podpredsednica Komisije. - Gospod predsednik, poskušala bom povzeti, da moramo oblikovati ukrepe EU, pri katerih bodo imeli besedo tudi državljani, da bodo ukrepi razumljivi in koristni ter da bodo institucije EU odgovorne tistim, ki jim služijo, in da se bodo državljani nanje lahko zanesli.
O prihodnosti Evropske unije moramo redno poglobljeno razpravljati z demokratičnimi institucijami v EU in državljani, na nacionalni ravni in na ravni EU; državljanom moramo omogočiti dostop do informacij, da bodo lahko natančno razpravljali o Evropski uniji. Predlagali smo že, da bi za to oblikovali okvir, kot je že poudaril Jo Leinen, za kar se mu zahvaljujem. Gospodu Lenarčiču se zahvaljujem za prizadevanja za rešitev tega vprašanja.
Parlamentu se zahvaljujem za podporo na področju učinkovitejše komunikacije z državljani, ker nas to zavezuje k resni obravnavi tega področja ter dodelitvi virov zanj in opredelitvi njegovega okvira, kar potrebujemo tudi za sodelovanje z državami članicami ter seveda za to, da bodo naša besedila in odločitve čim bolj berljivi.
Razpravljali smo o prečiščeni pogodbi. Svet je potreboval preveč časa za sprejetje in objavo prečiščene pogodbe, vendar je to na koncu vseeno storil, kar je seveda orodje, s katerim lahko na boljši način stopimo v stik z državljani.
Še naprej moramo sprejemati sklepe in se tudi iz primera Irske kaj naučiti, vendar spoštovati glasove proti. Pri tem je najbolje, da vemo, zakaj so zaskrbljeni, da skupaj najdemo rešitve in državam članicam omogočimo, da imajo pri tem besedo. Upam, da bo ta razprava prispevala tudi k vsebini srečanja voditeljev, ki bo potekalo jutri in v petek. Najlepša hvala za dobro in konstruktivno razpravo.
(Ploskanje.)
Predsednik
Hvala, gospa komisarka.
Razprava je končana.
Parlament obveščam, da je gospod Hans-Peter Martin prosil za osebno izjavo v skladu s členom 145 poslovnika. Kot določa člen 145, bom gospodu Martinu dal besedo, ko se bomo z zapisnikom strinjali tako, da bomo lahko glasovali o njegovem sprejetju.
Pisne izjave (člen 142)
Jim Allister  
v pisni obliki. - Iskreno čestitam volivcem Republike Irske, ker so odločno zavrnili preoblikovano ustavo. S tem so zadali udarec več milijonom demokratom v Evropi, ki niso imeli besede zaradi totalitarnega poskusa elite EU, da bi nam vsilila lizbonsko pogodbo. Zdaj predstavlja izziv vprašanje, ali je katera od elit dovolj iskrena in poštena, da bo priznala, da je pogodba mrtva. Lizbonska pogodba si je sama določila preskus obstoja: soglasno ratifikacijo. Na tem preskusu je bila presenetljivo neuspešna. Kot njena predhodnica - ustava, je naletela na težave pri demokraciji. Bojim se, da se bomo namesto z realnostjo ponovno soočili z zaroto Bruslja, ki hoče zavesti ljudi. Če naredite to, bo takšna na koncu tudi vaša usoda. Zato se izognite težavam ter priznajte, da je pogodba mrtva in da je ni mogoče oživiti.
Costas Botopoulos  
v pisni obliki. - Mislim, da moram v tem obdobju krize in institucionalne negotovosti pohvaliti lizbonsko pogodbo. Ne vem, če bo kdaj začela veljati, ampak če se želimo izogniti populizmu, moramo reči, da je to dobra pogodba. Seveda v smislu sestave in razpravljanja v zvezi z njo ni tako demokratična kot ustavna pogodba. Seveda ni popolno besedilo, saj popolno besedilo ne obstaja. Seveda je preveč zapletena, ampak vse evropske pogodbe so zapletene. Ljudje, ki govorijo, da je ne razumejo, dejansko izražajo nezaupanje v svoje voditelje. Vendar je to besedilo, ki pospešuje demokracijo v Evropi. Evropa bi s tem besedilom postala bolj odprta, učinkovitejša in občutljivejša za socialna vprašanja. Naj navedem enostaven primer: če bi veljala, bi veljala listina o temeljnih pravicah in Sodišče Evropskih skupnosti ne bi odločilo o zadevah Viking in Laval, ki tako škodita delavcem. Zato potrebujemo več Evrope, ne manj. Več demokracije. Več politike. Kot socialisti moramo ljudem razložiti, kakšno novo in drugačno Evropo želimo.
Alexandra Dobolyi  
v pisni obliki. - (HU) Menim, da stanje v Evropi ne bo več takšno, kot je bilo pred glasovanjem Ircev proti. Izida irskega referenduma zagotovo ne moremo prezreti. Vendar verjamem tudi, da moramo nadaljevati postopek ratifikacije; vse države članice imajo enako pravico do izražanja mnenja o skupni prihodnosti Evrope.
To zapleteno situacijo moramo rešiti tako, da po eni strani prisluhnemo irskim državljanom, po drugi pa ustrezno upoštevamo položaj vseh ostalih držav članic, ki želijo na evropski ravni napredovati.
Izenačitev je težko vzpostaviti in izkoristiti moramo vsako priložnost za ocenjevanje. Za to potrebujemo vseh 27 držav članic. Menim, da mora 27 držav članic najti skupno rešitev in se skupaj odločiti, kako nadaljevati.
Komisar Barroso je dejal, da je pogodbo podpisalo 27 držav članic, zato si moramo čim bolj prizadevati, da zagotovimo, da teh 27 držav članic ustrezno nadaljuje svojo pot. Najti moramo rešitev, način, da prekinemo ta zastoj.
Titus Corlăţean  
v pisni obliki. - (RO) Evropski proces se mora nadaljevati.
Glasovanje državljanov Irske za zavrnitev lizbonske pogodbe je treba spoštovati.
Hkrati moramo upoštevati večje interese državljanov Evropske unije pri zagotavljanju večje učinkovitosti evropske strukture in nadaljevanju procesa širjenja Unije.
Državljani Irske v EU nimajo le pravic, ampak tudi dolžnosti. Zavedati se morajo posledic zavrnitve lizbonske pogodbe.
Irski državljani se bodo morali z novim referendumom odločiti, ali bodo Evropsko unijo zapustili ali bodo ostali v EU, ki temelji na lizbonski pogodbi.
Ustavitev evropskega procesa s sklicevanjem na "nedotakljivo suverenost" Ircev dejansko pomeni ustavitev prizadevanj državljanov Hrvaške, Republike Moldavije itd. za pristop k EU.
Prav tako kot imajo irski politični predstavniki pravico do boja za prizadevanja svojih državljanov, je Romunija upravičena do boja za pristop Republike Moldavije k Evropski uniji.
Ilda Figueiredo  
v pisni obliki. - (PT) Po zmagovitem glasovanju proti na irskem referendumu o lizbonski pogodbi so voditelji Evropske unije ugotovili, kar je bilo očitno: da lizbonska pogodba ni uspešna. Vedo, da za preprečitev vstopa zadevne pogodbe v veljavo zadostuje že, če pogodbe ne ratificira ena država članica. To so pravila. Prav tako je treba upoštevati, da sta t. i. Evropsko ustavo, ki je bila predhodnica lizbonske pogodbe, zavrnili Francija in Nizozemska
Vendar je predsednik Evropske komisije priznal le, da bo za reševanje težave, ki je nastala zaradi irskega referenduma, potrebnega veliko časa in prizadevanj. Skuša kriviti Irsko in ne prizna, da težave izhajajo iz globoke krize legitimnosti neoliberalne, militaristične in federalistične politike.
Zato mora Evropski svet ta teden odgovoriti na temeljno vprašanje: opustiti postopek ratifikacije lizbonske pogodbe, ker ni uspešna, ali začeti razpravljati o realnih razlogih za nezadovoljstvo ljudi ter opraviti nujne politične spremembe za reševanje sedanje krize, to pomeni, spodbujati večjo socialno pravičnost in večjo varnost pri delovnih mestih s pravicami, se boriti proti špekulativnim dobičkom in cenam ter se prednostno posvetiti boju za socialno vključenost.
Petru Filip  
v pisni obliki. - (RO) Nedavni izid glasovanja Ircev se je v Evropski skupnosti razlagal na različne načine in govori v Parlamentu potrjujejo težave, ki naj bi jih povzročil ta izid.
Na kratko želim spregovoriti o težavah, ki jih je glasovanje irskih državljanov morda povzročilo v okviru javnega mnenja držav, ki so se nedavno vključile v EU, zlasti vzhodnoevropskih držav. Državljani teh držav bodo zelo težko razumeli, da je zavezujoče, če se prevzamejo evropske norme, za katere se je treba v nacionalnem okviru žrtvovati v gospodarskem smislu, in številne javne politike, za katere državljani mislijo, da so preveč omejevalne glede na gospodarsko fazo, v kateri so zdaj te države.
Želim poudariti, da bodo posledice kakršnega koli poskusa izjemnega obravnavanja v okviru Skupnosti zagotovo vidne na političnih volitvah leta 2009, kar je lahko razlog radikalizacije volivcev, ki so zelo navdušeno glasovali za pristop teh držav k EU.
Gyula Hegyi  
v pisni obliki. - (HU) Irski referendum je mogoče razlagati na več načinov. To je zmaga suverenosti ljudstva: tega enostavnega dejstva ne moremo zanikati. Vendar hkrati večina volivcev ni vedela, za kaj glasuje, kar je nakazovalo dejstvo, da so se privrženci kampanje "proti" sklicevali na zgodovinske zamere, ki jih je dejansko rešilo članstvo v Evropski uniji. To, da lahko 53 % volivcev relativno majhne države šestindvajsetim drugim državam prepreči poglobitev sodelovanja in izpolnitev evropskih sanj, lahko razumemo kot krivico. Vendar je jasno, da moramo v prihodnosti razpravljati o združevanju državljanov Evropske unije na pametnejši, prepričljivejši in razumljivejši način. Zato odbor Evropskega parlamenta za kulturo in izobraževanje začenja s pripravo poročila z delovnim naslovom Dejavni dialog z državljani Evrope. Za pripravo tega poročila so prosili mene. Poslance prosim, naj podprejo naše delo s svojimi zamislimi, združimo misli, da ne bomo le razumeli in z veseljem obravnavali teme sodelovanja in združevanja, ampak da bomo zagotovili vzgojo evropskih državljanov v tej smeri od otroštva.
Mieczysław Edmund Janowski  
v pisni obliki. - (PL) Danes razpravljamo o prihodnosti Evropske unije. To počnemo zaradi čustev, ki jih je spodbudil izid referenduma na Irskem. Vse, ki jih to zadeva, poslance Evropskega parlamenta in predstavnike Sveta pozivam, naj ne grajajo Ircev in jim grozijo s številnimi povračilnimi ukrepi, vključno z izključitvijo iz Unije. Dejstvo je, da Unija obstaja in glas irskega naroda ni glas proti Uniji. Menim, da je izraz nasprotovanja dokumentu z naslovom Lizbonska reformna pogodba. Irci so zavrnili posebno različico reforme, ki jim je bila predstavljena.
Če bi isto vprašanje zastavili na referendumu državljanom v drugih državah, bi bil njihov odgovor zelo verjetno popolnoma enak. Nenazadnje pogodbe ne razumejo celo izobraženi državljani Evropske unije. Dobro bi bilo, če bi ugotovili, ali je to nov znak, ki nakazuje, da si mora t. i. elita prizadevati za premostitev velike vrzeli, ki je zdaj prisotna med državljani držav članic in voditelji političnih skupin na nacionalni ravni in na ravni Unije.
Zadevne določbe mednarodnega prava dejansko določajo, da tudi če le ena od držav pogodbenic ne sprejme mednarodnega sporazuma, sporazum zanjo v tej obliki ni zavezujoč. To je jasno ne glede na naša mnenja o celotnem dokumentu. Prebivalci Irske so se svobodno odločili. Njihovo odločitev moramo spoštovati in iskati pozitivne rešitve za prihodnost Evrope. Kot pravi rek, vox populi, vox dei.
Anneli Jäätteenmäki  
v pisni obliki. - (FI) Kriza. Kriza. Ljudje spet govorijo o tem, da je EU v krizi, ker so Irci na referendumu v četrtek, 12. junija, zavrnili lizbonsko pogodbo. Pogodba lahko postane veljavna le, če jo ratificirajo vse države članice. Voditelji EU pozivajo k novim rešitvam, vendar so le redki kakšno našli.
Obstajata vsaj dve težavi. Lizbonska pogodba je tako nejasna, da jo je skoraj nemogoče razumeti. Bi jo bili vi pripravljeni podpisati? Poleg tega želi elita EU očitno napredovati prehitro.
Zdaj morajo ukrepati majhne države članice. Vztrajati morajo pri tem, da ima vsaka država članica svojega komisarja. Najprej so to želele Finska in številne druge države.
Če bi bila lizbonska pogodba uspešna, bi omogočila, da bi bila od leta 2014 dalje vsaka država članica tretjino časa brez komisarja. Besedilo pogodbe je tako nejasno, da se zdi, da bi bile v praksi majhne države članice brez komisarja več časa kot velike. Nekateri mislijo, da je Irska zavrnila pogodbo tudi zaradi določb v zvezi s komisarjem.
Finski komisar je zlasti pomemben za majhne države članice, čeprav je dolžnost komisarjev, da podpirajo interese celotne EU. Na Finskem je vsaka regija zadovoljna, če ima v vladi svojega "lastnega" ministra.
Voditelji EU morajo zdaj natančno razmisliti, kaj je vzrok za vedno večje nezaupanje javnosti v EU. Ali je Unija ukrepala v interesu vseh državljanov na najboljši možen način? Ali je prehitro povečala sodelovanje na različnih področjih in se razširila?
Filip Kaczmarek  
v pisni obliki. - (PL) Zaradi odločitve Ircev se je Evropa znašla v težavnem položaju. Ta odločitev dokazuje tudi, da Evropa temelji na dejavni demokraciji. Usoda lizbonske pogodbe ni očitna. Podobne situacije so bile prisotne v preteklosti. Leta 1993 se je Danska po negativnem izidu ratifikacije Pogodbe o Evropski uniji odločila za izvedbo dodatnega referenduma. Tudi na Irskem so se po katastrofi v zvezi z ratifikacijo pogodbe iz Nice leta 2001 odločili za še en referendum. Trdno sem prepričan, da moramo tudi v tem primeru spoštovati izid irskega referenduma kot suvereno odločitev. Unija temelji na spoštovanju pravice vseh držav članic, da izrazijo svojo voljo. Jasno je treba navesti, da zavrnitev pogodbe ne pomeni, da Irci nasprotujejo Uniji.
Prihodnji Evropski svet je priložnost za razmislek o vzrokih in posledicah sedanjih razmer. Takšen razmislek ne pomeni le grajanja in obsojanja Irske. Svet, Komisija in Parlament morajo razmisliti o tem, kaj je mogoče narediti, da se Evropejcem omogoči boljše razumevanje pogodbe in namer elite. Nasprotujem ponovnemu odprtju pogajanj o reformi pogodbe. Evropa ne sme postati Evropa dveh ali več hitrosti. Svojim državljanom mora dokazati, da je to skupen projekt, prežet s solidarnostjo. Verjamem, da bo Svet našel rešitev, ki bo sprejemljiva za države, ki so pogodbo že ratificirale, za Irsko in tudi za države članice, ki se o nadaljnji poti še niso odločile.
Bogusław Liberadzki  
v pisni obliki. - (PL) Izid irskega referenduma je ogrozil postopek ratifikacije reformne pogodbe. Z referendumom se je poudarilo, koliko se je treba posvečati našemu velikemu evropskemu projektu, da se oblikuje Evropa miru in solidarnosti, glavna naloga katere sta zagotavljanje dobrobiti državljanov in uveljavljanje njene izrazite vloge v globalnem gospodarskem in političnem prostoru. Zdaj imamo dokaz za to, da zavrnitev dialoga z našimi družbami v zvezi z združevanjem zahteva visoko ceno.
Postopek ratifikacije se mora nadaljevati in verjamem, da si bo Irska za rešitev tega težavnega položaja zelo prizadevala. Strinjam se s stališčem gospoda Schulza, voditelja skupine socialdemokratov v Evropskem parlamentu, da je način ukrepanja Evropske komisije in Evropskega sveta eden od temeljnih vzrokov za sedanje razmere. Povečanje pristojnosti Evropskega parlamenta kot demokratične institucije bi lahko bolj prispevalo k ureditvi Unije kot pa večje deklaracije in programi, ker državljani slednjih dejansko ne upoštevajo.
Marianne Mikko  
v pisni obliki. - (ET) Gospe in gospodje, dublinska zavrnitev lizbonske pogodbe ni bila pričakovana, ker je Irska s podporo EU zgradila konkurenčno gospodarstvo, utrdila trg dela in oblikovala družbo blaginje. Irci bi lahko glasovali za močnejšo, bolj konkurenčno Evropsko unijo, ki bi bolj kot doslej upoštevala interese držav članic.
Osebno menim, da se je odločitev, da se o lizbonski pogodbi odloča na referendumu, zdela demokratična, ampak varljiva. Notranje težave, v katere EU ne posega, so nedvomno povzročile napetost, ki se je morala sprostiti. Zato je lahko nekomu omogočiti, da izrazi svoje nezadovoljstvo, če se pri tem ne upoštevajo sredstva. Na lažno demokracijo in napetost so kazale tudi javnomnenjske raziskave pred referendumom, iz katerih je bilo razvidno, da ljudje, ki so glasovali proti, niso poznali dejanske vsebine ali pomena lizbonske pogodbe.
Na vprašanje "zakaj" morajo odgovoriti irski politiki. Irska je bila ena od najuspešnejših uporabnikov subvencij EU. Irci so znani po svoji proevropski drži. To je še bolj ironično, ker bomo morali zaradi Irske ustaviti oblikovanje močnejše skupne prihodnosti.
Estonija je ratificirala lizbonsko pogodbo dan pred irskim referendumom. To pomeni, da je Tallinn pomagal graditi skupno prihodnost, Dublin pa ne. Odločno podpiram postopek ratifikacije in verjamem, da bo Irska 500 milijonom državljanom Evrope ponovno poskusila zagotoviti, da bodo ponosni na to, da so Evropejci. Očitno je, da je Dublin Evropi hvaležen.
Toomas Savi  
v pisni obliki. - Gospod predsednik, čeprav je bil rezultat irskega referenduma za Evropsko unijo veliko razočaranje, ni čas za paniko in iskanje krivca. Evropski svet bo pripravil srečanje 19. in 20. junija v Bruslju. Najprej moramo slišati razlago predsednika vlade Briana Cowena in njegove predloge v zvezi z nadaljnjo potjo Irske.
Menim, da mora ostalih osem držav članic kljub irskemu negativnemu izidu referenduma nadaljevati z ratifikacijo, kot je bilo načrtovano.
Za uspešno nadaljevanje evropskega projekta je lizbonska pogodba nepogrešljiva. Ker se je Evropska unija zadnjih devet let ukvarjala s pogajanji v zvezi s svojo prihodnostjo, si ni mogoče predstavljati, da bi zdaj začela z novimi pogajanji. Lizbonska pogodba zagotavlja bolj razumljivo, bolj demokratično, bolj učinkovito Evropsko unijo in teh ciljev ne moremo še opustiti.
Esko Seppänen  
v pisni obliki. - (FI) Demokracija dobesedno pomeni moč ljudi. Brez ljudi demokracija ni mogoča in za ljudi ni dobro, če so brez demokracije. Na Irskem so ljudje lahko glasovali o novi ustavi, lizbonski pogodbi. To je bila demokracija in Irci so glasovali proti v imenu vseh ostalih narodov. Proti je glasovalo 53,4 %, za pa 46,6 % volivcev. Na Irskem niso želeli, da bi se EU razvijala v smeri zvezne države, militarizacije ali da bi pridobila dodatna pooblastila v zvezi z velikimi državami.
Zamisel o zvezni državi podpirajo moški in ženske, ki so ubogi demokrati in poraženci. Organ so začeli ponovno uveljavljati na nasilen način. Pravijo, da majhne države niso potrebne, če se ne bodo prilagodile resnični oblasti velikih držav. Na ta način povzročajo, da si ljudje napačno predstavljajo demokracijo EU.
Nekateri obsojajo Irce zaradi načina, s katerim so izvajali svoje pristojnosti, vendar se nihče ne posmehuje Madžarom, čeprav je tamkajšnji parlament glasoval za še preden mu je bila predložena neberljiva pogodba. Odločitev Ircev predstavlja demokracijo, odločitev madžarskega parlamenta pa ne.
Želja po ustavi EU ne izvira iz potreb ljudi, ampak iz stremljenja k večji moči elite. Brez referendumov bo to uspešna poteza v majhnih in velikih državah.
Adrian Severin  
v pisni obliki. - Medtem ko odlašamo s pristopom držav, kot so Hrvaška, Turčija, Ukrajina in Moldavija, ki si prizadevajo, da bi postale države članice, se trudimo zadržati države, ki so negotove glede tega, ali je vredno biti član močne unije. Nepravično, neproduktivno in nevzdržno je, da se z evroskeptiki ravna bolje kot z evronavdušenci.
Enako spoštovanje vseh narodov pomeni, da se vsi narodi soočijo s svojo odgovornostjo. Če bi poskušali goljufati in zavajati z varljivimi protokoli in ugodnostmi, ne da bi pri tem spremenili prepričanja, bi bila to žalitev in znak pomanjkanja demokratičnega spoštovanja.
Irci si morajo za razmislek o svoji evropski prihodnosti vzeti toliko časa, kot ga potrebujejo. Morda bi bile zgodnje volitve najboljši okvir za takšen demokratičen razmislek. Vendar morajo Irci za to rabiti svoj čas in ne časa drugih. Zato je treba razmisliti o vmesnem statusu Irske v EU in tako omogočiti napredovanje evropskega združevanja z manjšim številom vključenih držav.
Navsezadnje bodo Irci na vprašanje, ali želijo ostati v Evropski uniji v skladu z lizbonsko pogodbo ali se želijo boriti proti nemirom na področju svetovne ureditve, odgovorili z novim referendumom.
Czesław Adam Siekierski  
v pisni obliki. - (PL) Ker so Irci zavrnili lizbonsko pogodbo, je ugasnilo vsakršno upanje za hitro institucionalno reformo Evropske unije. To je že druga zapravljena priložnost. Delo je v preteklosti zaustavil negativni izid zgodnejših referendumov v Franciji in na Nizozemskem.
Menim, da se za to, kar se je zgodilo, ne sme kriviti prebivalcev Irske. Dejstvo, da so glasovali proti pogodbi, ne pomeni, da so negativno nastrojeni proti celotni Evropski uniji. Pogodba je bila na Irskem zavrnjena zaradi neprimernega načina ravnanja evropskih institucij in vlad držav članic v zvezi z vprašanjem ratifikacije pogodbe in vključenosti državljanov v ta postopek. Menim, da Irska ne bi bila edina, ki bi glasovala proti, če bi se referendum izvedel v vseh državah članicah.
Takšen odziv državljanov je v večji meri posledica napačnih informacij kot pa njihove dejanske volje za ali proti.
V zvezi z lizbonsko pogodbo mora Unija ukrepati na podoben način kot takrat, ko sta ustavno pogodbo zavrnili Nizozemska in Francija.

Na srečo lahko Unija še vedno učinkovito deluje na podlagi pogodbe iz Nice in drugih še veljavnih pogodb. To pomeni, da si lahko vzamemo čas za temeljit razmislek glede tega, kako popraviti storjene napake.
Marek Siwiec  
v pisni obliki. - (PL) Glede na odločitev Ircev, izraženo na zadnjem referendumu, je za Poljsko še pomembneje, da dokonča ratifikacijo lizbonske pogodbe. Če bo predsednik Poljske ustavil postopek na podlagi argumenta v zvezi s končnim podpisom, bo s tem našo državo izenačil z državami, ki se s pogodbo ne strinjajo, v nasprotju z veliko večino držav, ki so jo sprejele.
To nam ne bi koristilo. V preteklosti smo se zatekli h grožnjam, nekateri bi celo rekli k izsiljevanju, vendar smo privolili v iskanje kompromisnih rešitev. Upoštevati moramo posledice slednjega, zlasti po izidu irskega referenduma. Poljska ima dejansko priložnost, da pomembno prispeva k oblikovanju močne Evrope. Hitra ratifikacijia pogodbe ne bo rutinski korak, ampak pomembna politična poteza.
Prepričan sem, da se bo prej ali slej, z Irsko ali brez nje, vsebina pogodbe izvajala. Zato je pomembno, da smo ob pravem času na pravi strani.
Theodor Dumitru Stolojan
, v pisni obliki. - (RO) Evropski parlament in druge evropske institucije morajo spoštovati glasovanje Ircev na referendumu. Naj zelo jasno povem: irski državljani niso glasovali proti Evropski uniji, ampak proti lizbonski pogodbi. Imamo jasne znake, da vsebina in temeljne zamisli te pogodbe niso bile razumljene; nekatere politične skupine so strah Ircev v zvezi z davčnim sistemom in ohranjanjem nevtralnosti še povečale.
Evropski parlament mora jasno pokazati, da podpira postopek ratifikacije v drugih državah članicah. Hkrati moramo irskim državljanom in irski vladi predstaviti učinkovite rešitve za ta težaven položaj. Nenazadnje je lizbonska pogodba nujen korak naprej, da bodo sistemi evropskih institucij delovali učinkoviteje v še težjih svetovnih razmerah, na katere se morajo odzvati vse države članice: gospodarska konkurenčnost, podnebne spremembe, višje cene naravnih virov in veliko drugih pojavov, ki vplivajo na vse nas.
Daniel Strož  
v pisni obliki. - (CS) Lizbonska pogodba je postala mrtev dokument, tako kot ko so Francozi in Nizozemci zavrnili osnutek ustave EU. Čeprav je predsednik Evropskega parlamenta, gospod Pöttering, izjavil, da je cilj te pogodbe doseči večjo demokracijo, večjo politično učinkovitost, večjo jasnost in preglednost, ter da se mora postopek ratifikacije nadaljevati v tistih državah članicah, ki je niso še ratificirale, so to le fraze brez pomena.
Če bi referendumi potekali tudi v drugih državah, pogodbe zagotovo ne bi zavrnila le Irska. "Evropska elita" je na primer zavajala tako, da je za ratifikacijo predstavila le spremenjen osnutek ustave EU. Javnomnenjske raziskave kažejo, da bi poleg Ircev tudi Francozi in Nizozemci ponovno glasovali proti. Tisti, ki vodijo politiko EU, se morajo končno začeti zavedati, da večina državljanov zavrača Unijo kot militaristični in neoliberalni projekt, ki uspešno izraža svoj antisocialen značaj.
Izid irskega referenduma ni katastrofa za Evropo, kar bi nekateri želeli, da verjamemo. To je priložnost, da začnemo nov proces razprave, v katerega morajo biti v veliki meri vključeni običajni državljani. Navsezadnje Irci niso glasovali proti Evropski uniji. Glasovali so proti vsebini lizbonske pogodbe, ki bi uničila do zdaj dosežene socialne standarde in Unijo spremenila v militaristični konglomerat. T. i. evropske zamisli ne ogrožajo tisti, ki zavračajo lizbonsko pogodbo. Ogrožajo jo tisti, ki zdaj pozivajo k nadaljevanju ali razmišljajo o uvedbi Evrope "dveh hitrosti".
Margie Sudre  
v pisni obliki. - (FR) Od jutri dalje bo moral Evropski svet sprejeti odločitve na podlagi izida irskega referenduma o lizbonski pogodbi. Irska mora prek svojega predsednika vlade zagotoviti analizo tega glasovanja in ponovno izraziti svojo željo po napredovanju evropskega združevanja.
Upam, da se bo EU-27 strinjala z nadaljevanjem postopka ratifikacije v državah članicah, ki se niso še odločile, tako da bomo končno spoznali točno stališče vseh držav glede tega besedila.
Slovensko in nato francosko predsedstvo morata z Irsko sodelovati na področju iskanja pravno sprejemljive rešitve, ki bi enkrat za vselej končala več kot 15 let trajajoča prizadevanja za spremembo delovanja razširjene Evrope.
Odgovornost francoskega predsedstva bo zagotovo večja, ker je evropski prostor neuravnovešen in ker se cene na svetovnih trgih s surovinami, živili in gorivi hitro višajo.
Prebivalci Evrope so negotovi. Evropski svet jim mora pokazati, da Evropa pomaga pri izpolnjevanju njihovih pričakovanj tako, da se odloča o temeljnih zadevah. Čeprav to mogoče ne bo takoj rešilo institucionalnega vprašanja, se lahko s tem Ircem na najboljši način pokaže, da jih upoštevamo.
Csaba Sándor Tabajdi  
v pisni obliki. - (HU) Lizbonsko pogodbo je zavrnila prav država, ki je do zdaj predstavljala zgled, kako v celoti izkoristiti prednosti evropskega združevanja. To ponazarja tudi velika kriza zaupanja v politiko. Pri tem neuspehu je imela veliko vlogo tudi slaba komunikacija v smislu dokazovanja prednosti lizbonske pogodbe. Irska se ni odločala o pogodbi; o izidu referenduma so odločala vprašanja v zvezi z notranjo politiko. Referendum je kot institucija dokazal, da je neprimeren instrument za odločanje o zapletenih vprašanjih, kot je to. Lizbonska pogodba ne zadeva le institucionalne reforme v Evropski uniji; zadevna pogodba ter listina o temeljnih pravicah omogočata Evropi status prave politične skupnosti in skupnosti vrednot. V smislu kakovosti je to nova stopnja razvoja evropskega združevanja.
Irski referendum je velika težava, vendar je od nas odvisno, ali bo Evropska unija tokrat ponovno zašla v krizo ali se bo odzvala hitro in odločno. Glede na sedanje razmere bi bila največja napaka, če bi se začeli ponovno pogajati za to, kar smo dosegli z veliko prizadevanji; zato moramo ohraniti lizbonsko pogodbo takšno, kakršna je. Pogodbo sta sprejeli približno dve tretjini držav članic, vključno z Madžarsko, ki je to storila prva. Postopek ratifikacije se mora nadaljevati. Irska se mora čim prej odločiti, ali želi še naprej sodelovati pri združevanju; ena država ne more ovirati 26 drugih, ki želijo napredovati.
Prepričan sem, da se bo na jutrišnjem zasedanju Evropskega sveta našla rešitev za ta položaj. Delo na področju oblikovanja Evrope se mora nadaljevati in za to potrebujemo lizbonsko pogodbo.
Silvia-Adriana Ţicău  
v pisni obliki. - (RO) Evropska unija po pogodbi iz Nice potrebuje nov institucionalni okvir in lizbonska pogodba je, čeprav manj ambiciozno zastavljena kot evropska ustava, dobro besedilo.
18 držav članic je ratificiralo lizbonsko pogodbo v svojih nacionalnih parlamentih. Irska se je odločila za ratifikacijo z referendumom in irski državljani so pogodbo zavrnili. Leta 2001 je Irska glasovala tudi proti pogodbi iz Nice in leto pozneje jo je ratificirala.
Glasovanje Ircev kaže, da prebivalstvo te države meni, da je institucionalna gradnja Skupnosti zapletena. Naša dolžnost je, da evropskim državljanom razložimo, kako pomembna je ta pogodba in kakšne so njene določbe. Ta pogodba obravnava vprašanje podnebnih sprememb, opredeljuje evropsko gospodarstvo kot socialno tržno gospodarstvo, poudarja potrebo po skupni energetski politiki in zlasti določa pravno veljavo Evropske listine o temeljnih pravicah. Reformna pogodba poudarja stopnjo demokracije tako, da povečuje moč Evropskega parlamenta in polovici nacionalnih parlamentov omogoča, da zavrnejo zakonodajni projekt, če velja za takšnega, ki krši načelo subsidiarnosti.
Glasovanje Ircev kaže, da potrebujemo odgovornost in več dialoga, da moramo evropskim državljanom obširneje ter boljše razložiti določbe te nove pogodbe in tudi vzroke, zakaj je to nujno.
Witold Tomczak  
v pisni obliki. - (PL) Evropski narodi, ki hrepenijo po svobodi in suverenosti, se zdaj lahko zahvalijo irskemu narodu. Mala Irska je posredovala glasno in jasno sporočilo svobode in upanja. To sporočilo mora biti opozorilo za sovražnike demokracije, ki ne upoštevajo volje ljudi in kršijo predhodno dogovorjena pravila.
Sprašujemo se, kako nadaljevati. Predlagam, da začnemo razpravljati o pravicah narodov, namesto da sanjamo o nedosegljivi evropski superdržavi. Najprej se moramo dogovoriti glede listine, ki obravnava pravice narodov, in to uporabiti kot podlago za opredelitev načel evropskega združevanja.
Gospe in gospodje, Evropsko unijo oblikujete vi. Pozivam vas, da ustavite manipulacijo in dovolite, da ljudje sami odločajo o svoji prihodnosti tako, da jih postavite v takšen položaj, da bodo odgovorni za resnico. Pozivam vas, da narodom omogočite, da živijo v svojih suverenih državah, ki bodo same odločile, kako in s kom bodo sodelovale ter kako in s kom se bodo združevale.
Georgios Toussas  
Zaradi odmevnega negativnega rezultata glasovanja Ircev je lizbonska pogodba postala neizvršljiva.
To predstavlja pomemben neuspeh za Svet, Evropsko komisijo in Evropski parlament ter tudi za desnosredinske in levosredinske vlade v državah članicah EU (Nova demokracija (ND) in Panhelensko socialistično gibanje (PASOK) v Grčiji). Za predstavnike kapitalizma na splošno, ki so imeli vodilno vlogo pri preprečevanju glasovanja ljudi na Nizozemskem in v Franciji proti ustavi EU ter pri oviranju vedno močnejšega gibanja v EU za nasprotovanje lizbonski pogodbi in njeno zavrnitev, to pomeni nazadovanje.
Te iste politične sile predstavljajo veliko zavezništvo v Svetu, Evropski komisiji in Evropskem parlamentu: skupina Evropske ljudske stranke (Krščanski demokrati) in Evropskih demokratov, skupina socialdemokratov v Evropskem parlamentu in skupina zavezništva liberalcev in demokratov za Evropo, skupina Zelenih/Evropske svobodne zveze ter drugi zagovorniki evropskega "monolita" v sodelovanju s poslanci Nove demokracije in PASOK. Na plenarnem zasedanju Parlamenta dne 20. februarja 2008 so vsi glasovali proti predlogu za spoštovanje odločitve Ircev in proti referendumom v zvezi z lizbonsko pogodbo v državah članicah.
Stroga politika Sveta in Evropske komisije v zvezi s postopkom ratifikacije lizbonske pogodbe pomeni avtokratsko ravnanje, s katerim se prezira volja Ircev in narodov na splošno.
