Drugi Vrh EU/Afrika (Lizbona, 8. in 9. december 2007) (razprava)
Predsednik
Naslednja točka so izjave Sveta in Komisije o vrhu EU-Afrika, ki je potekal 8. ion 9. decembra 2007 v Lizboni.
Manuel Lobo Antunes
predsedujoči Svetu. - (PT) Gospod predsednik, komisar Michel, gospe in gospodje, drugi vrh EU-Afrika, ki je potekal prejšnji konec tedna v Lizboni, je bil nedvomno uspešen in je zaznamoval začetek novega odnosa med Evropsko unijo in Afriko na podlagi strateškega dialoga. Skoraj 80 voditeljev držav in vlad, predsednika Evropskega parlamenta in vseafriškega parlamenta ter predstavniki civilne družbe so poslali odločno sporočilo Evropejcem, Afričanom in vsemu svetu.
Dejanski izraz novega odnosa med EU in Afriko je mogoče poiskati v dokumentih, ki so po mojem mnenju zelo kakovostni in so bili sprejeti na vrhu: skupna strategija, akcijski načrt in Lizbonska deklaracija. Ti dokumenti določajo posebnosti odnosa med Evropo in Afriko. Novi pristop najprej podpira večstranske načine in na drugi strani poskuša na celosten način obravnavati različne razsežnosti odnosa. Ta pristop predstavlja razliko, ki jo EU lahko prispeva, zlasti v primerjavi z ostalimi mednarodnimi akterji.
Obravnavanje Afrike kot partnerice v strateškem dialogu je prav tako del metode po pripravah obeh partneric na vrh in pripravi dokumentov, ki naj bi se sprejeli na vrhu. Strategija, ki je prvič tudi resnična skupna strategija, in akcijski načrt sta rezultat intenzivnega in poglobljenega dela z afriškimi partnerji, zlasti z Afriško unijo, ter jih je ob koncu pripravila in sklenila skupna skupina strokovnjakov.
Prav tako moram ob tem poudariti ustvarjalno vlogo Evropskega parlamenta v postopku oblikovanja dokumentov in priprav na lizbonski vrh. Skupna strategija opredeljuje medsebojno povezana območja skupnega interesa: mir in varnost, demokratično upravljanje in človekove pravice, trgovina in regionalno povezovanje ter razvoj. Za začetno obdobje 2008-2010 prvi akcijski načrt zagotavlja osem partnerstev na območjih skupnega interesa, ki si prizadevajo predvsem za pozitiven vpliv na vsakdanje življenje afriških in evropskih državljanov.
Lizbonski vrh je potrdil velike spremembe, ki so se pojavile v Evropi, Afriki in po svetu. V današnji Evropi s 27 državami članicami obstajajo zelo raznolike prednostne naloge in pristopi zunanje politike. Afriška unija se pojavlja kot priljubljen partner EU za razprave, pri čemer dnevni red vključuje tudi vprašanje o človekovih pravicah in dobrem vodenju. Obstaja razširjeno dojemanje, da vrsta globalnih izzivov, kot so mir, varnost in mednarodna trgovina, zahteva usklajene ukrepe mednarodne skupnosti ter s tem upravičuje pojav novih oblik sodelovanja. Enako je mogoče reči v zvezi z iskanjem rešitev za težave Evrope in Afrike, zlasti glede posledic podnebnih sprememb, upravljanja z energetskimi viri in migracijskimi tokovi.
Afrika in EU razumeta, da obstaja potreba po napredovanju njunega odnosa na višjo raven, z vrhom, ki pomeni, da je skupna želja postala jasna in nedvoumna. Vendar drugi vrh EU-Afrika ne sme pomeniti konca poti, ampak prelomnico v odnosih med obema celinama.
Zato je izjemno pomembno v sprejetih dokumentih, zlasti za zagotavljanje srednjeročnega in dolgoročnega stališča, izrecno sklicevanje na mehanizme spremljanja za sprejete odločitve. Razen določitve zasedanja vrha na tri leta, se za različna področja akcijskega načrta načrtujejo sektorska zasedanja ministrov in strokovnjakov, skupaj z rednimi stiki med odbori Evropske unije in Afriške unije. Vendar bodo imeli civilna družba, nevladne organizacije, sindikati, poslovni forumi in skupine strokovnjakov prav tako zelo pomembno vlogo pri izvajanju in spremljanju načrtovanih ukrepov.
Končno moram poudariti osrednjo vlogo Evropskega parlamenta in vseafriškega parlamenta pri izvajanju novega partnerstva. Obstoječe vezi med parlamentarnimi predstavniki Evrope in Afrike je treba zdaj okrepiti. Kot veste je predsedstvo veselo zaradi skupne izjave, ki sta jo podala predsednika obeh parlamentov na drugem vrhu EU-Afrika. Ni dvoma, da se v odnosu med Evropo in Afriko po lizbonskem vrhu odpira nova in zelo zanimiva pot.
Louis Michel
komisar. - (FR) Gospod predsednik, minister, gospe in gospodje, z zadovoljstvom vam danes poročam o rezultatih lizbonskega vrha. Temu ni mogoče veliko dodati, ker menim, da je predsedujoči Svetu sijajno opisal rezultate. Prav tako želim čestitati portugalskemu predsedstvu za ureditev in organizacijo tega vrha, ker menim, da je bil nujno potreben, in zlasti za njegov velik uspeh.
Vrh je očitno prispeval novo in jasno sporočilo: to je o bistveni spremembi v odnosu med Afriko in Evropo. Lizbonski vrh je zaznamovalo sprejetje, kot že omenjeno, nove skupne vizije v okviru skupne strategije, političnega partnerstva enakovrednih, brez predsodkov, svobodnih in pragmatičnih, ter vzajemne odgovornosti. V zvezi s tem je vrh sprejel osem strateških načrtov za posebno izvajanje te nove vizije.
Na vrhu so potekale intenzivne, obsežne, visokokakovostne razprave, ki so poudarjale novo naravo našega odnosa in s tem njegovo pravo ter predvsem politično naravo. Da, razpravljali smo o Zimbabveju, pri čemer je veliko novih evropskih voditeljev, kot sta predsednik Barroso in kanclerka Merkel, jasno sporočilo, da je politika gospoda Mugabeja popolnoma nesprejemljiva, da ne moremo dopuščati kršitev človekovih pravic in da tamkajšnja politika škoduje željam po reformi na afriški celini. Veliko afriških voditeljev meni enako, pri čemer menim, da mora EU prispevati polno podporo afriškemu posredovanju v okviru Razvojne družbe južne Afrike (SADC), ki jo vodi predsednik Mbeki.
Da, govorili smo o Darfurju ter o nesprejemljivih humanitarnih in varnostnih razmerah ter kritizirali nepripravljenost za sodelovanje sudanske vlade. Na srečanju trojke s predsednikom Sudana smo jasno določili naša pričakovanja in zahteve, da sprejme odločitev, ki bo omogočila hitro uporabo mešanih sil, da se čim prej konča nasilje, ki se, kot vemo, tam izvaja. Opozoriti je treba, kot splošno pravilo, da demokracija, vodenje in človekove pravice niso več tabu in veliko afriških držav se je usmerilo na pot napredka, na zaradi pričakovanj Evrope, ampak zaradi pričakovanj svojega naroda.
Da, prav tako smo govorili o sporazumih o gospodarskem partnerstvu, pri čemer so bili sporazumi sklenjeni z veliko afriškimi voditelji. S predsednikom Barrosom sva ponovno razložila prava vprašanja v zvezi s sporazumi o gospodarskem partnerstvu. Prav tako sva razložila, da je kratkoročno pravi izziv oblikovati začasne sporazume, ne sporazume o gospodarskem partnerstvu, pred 1. januarjem, da se zagotovi skladnost s pravili STO in tako prepreči zapostavljanje držav, ki niso najmanj razvite (ne najmanj razvite države), v neugodnih razmerah od 1. januarja 2008 naprej. Povedali so mi o primeru Slonokoščene obale, ki bi izgubila 750 milijonov EUR v blagovni trgovini, če ne bi oblikovala začasnega sporazuma. Predsednik Barroso je predlagal, da naslednje leto pogovori o sporazumih o gospodarskem partnerstvu potekajo na najvišji ravni z vsako zadevno regijo, da se sklenejo s ciljem smiselnega gospodarskega povezovanja.
Seveda so to težka vprašanja. Izpostavili smo jih brez strahu pred razlikami. Menim, da bo to našemu partnerstvu očitno dodalo kakovost in globino, vendar se bomo, gospe in gospodje, od jutri naprej srečevali s še večjimi izzivi preoblikovanja nove politične vizije v poseben ukrep. Naša politična dolžnost je predstaviti posebne rezultate do leta 2010, torej takrat, ko se bomo ponovno srečali na tretjem vrhu EU-Afrika. Naša skupna dolžnost je ustvariti rezultate.
Skupna strategija in prvi akcijski načrt oblikujeta zemljevid našega partnerstva ter ga razmejujeta na zelo posebne, operativne, tematske cilje, kot je dejal predsednik. Ta dva skupna dokumenta, ki sta bila sprejeta na vrhu, smo soglasno podprli z vidika kakovosti in ambiciozne narave. Ta uspeh je rezultat zelo dolgega obdobja pripravljalnega dela, ki se je začelo decembra 2005 s poročilom Komisije o strategiji za Afriko, ki je leta 2007 postala skupna strategija EU-Afrika.
Evropska komisija namerava v celoti prevzeti svojo odgovornost v času izvajanja. Seveda za uspeh ni odgovorna le Komisija. Države članice in naši afriški partnerji morajo zagotoviti, da njihovi mehanizmi dobro delujejo. Ena od glavnih odgovornosti Evrope pri izvajanju tega partnerstva bo sprostitev sredstev za financiranje. Spomniti vas želim, da so se države članice zavezale k izplačilu dodatnih 20 milijard EUR na leto do leta 2010. Zadnji rezultati kažejo, da smo na pravi poti, vendar so sedanji dobri rezultati zelo relativni, če upoštevamo vpliv odpisa dolga v nekaterih državah.
Drugič, zelo pomemben vidik je boljša razdelitev dela med donatorji. Zato je Kodeks ravnanja EU o delitvi dela bistven element.
Tretjič, prav tako vas želim spomniti, da so se države članice v Gleneaglesu zavezale, da na leto zberejo milijardo eurov pomoči za trgovino, od katere je treba polovico plačati Afriki. To so javne politične zaveze. Na to vas opozarjam, ker so to elementi, ki bodo utrdili izvedljivost in doseganje strateških načrtov.
V zvezi s tem imam še eno misel: zdaj je jasno, da zaveza Komisije in držav članic ne sme pomeniti monopola ministrov za zunanje zadeve ali ministrov za razvoj. Želim si institucionalizacije načela skupnih in rednih sektorskih srečanj ministrov za ta vprašanja. Očitno lahko sektorski ministri, na primer na področjih znanstvenih raziskav, trgovine, kmetijstva in financ, veliko prispevajo k novemu odnosu z afriškimi državami.
Kot sem razložil na konferenci Evropskega parlamenta in vseafriškega parlamenta v Lizboni, se močno zanašamo, da Evropski parlament, afriški in evropski nacionalni parlamenti zberejo ter izmenjajo mnenja in pričakovanja civilne družbe. Osrednje mesto v strateškem partnerstvu, ki je namenjeno demokratičnim udeležencem ter afriški in evropski civilni družbi, in njegovo izvajanje je inovativna značilnost, ki bo, upam, ustvarila pravo partnerstvo z osredotočanjem na ljudi. Govori predsednikov Evropskega in vseafriškega parlamenta vodjem držav in vlad so zaznamovali uradno izvajanje.
Prav tako vam želim povedati, da sem primerno upošteval prošnjo kolegov iz vseafriškega parlamenta za finančno podporo tej instituciji ob spoštovanju njene neodvisnosti. Očitno smo skupaj s proračunskimi organi pripravljeni preučiti bolj neposreden dostop do financiranja. Še enkrat upam, da bomo lahko nekoč vključili Evropski razvojni sklad v proračun, ker menim, da je prav in pošteno, da opravljate nalogo demokratičnega nadzora nad postopkom dodeljevanja javnih razvojnih sredstev.
Gospe in gospodje, pred vrhom sem dejal, da bo glavni izziv ugotoviti pravi ton političnega partnerstva EU-Afrika in poslati jasno sporočilo o odnosu brez predsodkov ter skupnem in pragmatičnem odnosu. Menim, da je prav to sporočilo, ki izhaja z lizbonskega vrha. Kot je dejal portugalski predsednik vlade José Socrates, menim, da bo v odnosu med EU in Afriko nastala opredelitev odnosa pred in po lizbonskem vrhu.
Maria Martens
v imenu skupine PPE-DE. - (NL) Gospod predsednik, komisar, gospe in gospodje, vrh je za nami, to je bil zgodovinski trenutek, prelomnica v našem odnosu z Afriko. Osnova odnosa se je bistveno spremenila: od nadvlade do sodelovanja, od monologa do dialoga. Prav je, da govorimo o partnerstvu enakovrednih. Ne nazadnje sta Evropa in Afrika odgovorni za razvoj Afrike. Evropa je odgovorna za evropsko politiko, afriške vlade pa so odgovorne za svojo politiko.
Skupna strategija, ki temelji na skupnih vrednotah in medsebojnem spoštovanju ter je usmerjena v blaginjo ljudi, je bila nujna. Skupna strategija je bila prav tako nujna za omogočanje rešitve težav, ki vplivajo na obe celini. Zadovoljna sem, da gospod Mugabe ni izkoristil tega vrha za svojega talca. Razmere v Zimbabveju so nesprejemljive in prav je, da se njegovo politiko močno kritizira. Vendar na vrhu nismo govorili le o Zimbabveju. V Afriki se dogajajo tudi druge katastrofe, ki zahtevajo veliko žrtev. Le spomnite se Darfurja, Somalije in ne smemo pozabiti na Kongo.
Gospod predsednik, Parlament je oktobra sprejel poročilo o strategiji. Skupna izjava Parlamenta in vseafriškega parlamenta je bila podpisana na parlamentarnem zasedanju pred vrhom. Oba predsednika sta jo predstavila na otvoritvenem zasedanju vrha. Parlamenti morajo imeti razen vloge pri oblikovanju strategije tudi pomembno vlogo spremljanja v zvezi z njenim izvajanjem.
Akcijski načrt je na žalost še vedno neopredeljiv, tako kot vprašanja financiranja in strukturnega vključevanja parlamentov. Zadovoljna sem zaradi obljub komisarja v zvezi s tem vprašanjem. Akcijski načrt govori o seminarjih, študijah in ocenah. To je vse zelo pomembno, vendar končno gre za rezultate. Vsi vemo, da je dovolj vode, znanja in izkušenj ter denarja, kar bo v Afriki omogočilo boljše življenje. Velik del tega je odvisen od politične volje. Naj bo ta strategija pravi nov začetek trajnostnega razvoja v Afriki.
Josep Borrell Fontelles
v imenu skupine PSE. - (ES) Gospod predsednik, tudi sam želim čestitati portugalskemu predsedstvu. V sedmih letih se največja trgovska sila na svetu in najrevnejša celina nista uspeli dogovoriti za pogovore, kar je popolnoma zgrešeno. Ovira je bila zdaj premagana. Vrh se je zgodil in je nedvomno dosegel velik uspeh, pri čemer je prvi uspeh to, da se je dejansko zgodil.
Parlamenti, zlasti ta parlament, so pripravljeni pobudo uresničiti, kot rečemo v španščini, kar pomeni, da besede udejanjimo. Vendar, komisar, obžalujem, da je bilo sklicevanje na parlamentarno razsežnost zgolj navidezno, ker nobena od zahtev, ki smo jih postavili na prejšnjem vrhu v zvezi s posebnimi ukrepi in sredstvi za razvoj vloge parlamentov, ni bila vključena v sklepe vrha.
Kljub temu bo parlament nadaljeval delo in izpostavil področja, na katerih se nismo izkazali. Treba je reči, da se nismo izkazali v povezavi z znanimi sporazumi o gospodarskem partnerstvu. Zgodilo se je, da imamo odnos brez predsodkov, donos enakovrednih. Nekateri afriški voditelji so jasno navedli težave zaradi nekaterih pristopov, ki smo jih zavzeto zagovarjali. Ni dovolj, da imamo prav ali imamo svoje razloge. Doseči moramo sporazum. Sporazumi so sporazumi in jih ni mogoče vsiliti. Delati moramo več in bolje, da zagotovimo sporazume na enakovredni ravni, ki smo jih razglasili v duhu vrha. Ta trgovinski nesporazum bo zabeležen v zgodovini kot ena od glavnih značilnosti tega vrha.
Druga glavna značilnost so bile človekove pravice. Tudi pri tem je bilo pomanjkanje vsebine. Da, komisar, razpravljali ste o Darfurju, vendar ne veliko. Ne veliko, dejansko skoraj nič, ker smo vas nekateri morali pisno opozoriti, da tega ni bilo na dnevnem redu, kar je sramota, da se na srečanju Afrike in Evrope ne razpravlja o Darfurju. Spet so bili ljudje zaskrbljeni, vendar se dejansko niso obremenjevali s tem v praksi. Kot so nas danes zjutraj opozorili, je zdaj gotovo čas za zaskrbljenost, vendar je prav tako čas, da se veliko bolj in učinkoviteje zavzemamo za to.
(Ploskanje.)
Thierry Cornillet
v imenu skupine ALDE. - (FR) Gospod predsednik, komisar, gospe in gospodje, želim ponovno omeniti medparlamentarno srečanje med vseafriškim in Evropskim parlamentom zaradi komentarja na dve točki, kjer je potrebna skupna vizija v okviru skupne strategije. Tako kot v ljubezni le besede niso dovolj: potrebujemo dejanja in dokaze. Zato menim, da obstajata dve točki, pri katerih bi lahko izvedli skupno vizijo in jo zares vključili v skupno strategijo.
Prva točka, komisar, kot ste dejali, je proračunski nadzor. Naša naloga je nadzorovati odhodna sredstva, zato je nujno in od nas odvisno, ali bomo vključili Evropski razvojni sklad v proračun tako, da bo omogočil izvajanje parlamentarnega nadzora. Naša odhodna sredstva so seveda dohodna sredstva za kolege v afriških parlamentih. Bistveno je, da lahko uporabijo nacionalni parlamentarni nadzor za obravnavo dohodkov, ki so lahko zlasti v politiki proračunske podpore pomemben vzvod v nacionalnih politikah. Zato je skrajni čas, da vključimo Evropski razvojni sklad v proračun in jim zagotovimo mehanizme proračunskega nadzora ter jim po potrebi pomagamo.
Druga točka, ki jo želim izpostaviti, zadeva skupni ukrep v okviru mednarodnega humanitarnega prava. Mednarodno humanitarno pravo, kot ste dejali komisar, se ne upošteva in tepta, kar je popolnoma nesprejemljivo, pri čemer pogosto zaradi izjemno presenetljivih razlogov nastane vojna. Mednarodno humanitarno pravo je prav tako pravo, ki se uporablja le v vojnih razmerah: to pravo ni namenjeno uporabi v času miru. Zato lahko pri tem vprašanju vsi skupaj vztrajamo, soglasno Evropski parlament in vseafriški parlament, da ni mogoče nobene osebe, ki je kadar koli kršila mednarodno humanitarno pravo, zlasti v boju za oblast, oprostiti, pri čemer lahko zato uvedemo sankcije za odgovorne. Te sankcije bodo imele svoj namen in bodo primerno obravnavane le, če bodo prenesene v Afriko ter se bo pasivna sokrivda, ki jo opazimo občasno v takih primerih, zmanjšala. Menim, da bodo parlamentarni kolegi počaščeni, če bomo o tem vprašanju skupaj razmislili.
Eoin Ryan
v imenu skupine UEN. - Gospod predsednik, čestitam predsedstvu in komisarju Michelu ter afriškim voditeljem za napredek, ki je bil dosežen na vrhu. Menim, da pogosto poudarjamo pomanjkljivosti, vendar je iz tega nastalo veliko dobrih stvari.
Tema, o kateri je potekala razprava na vrhu, je partnerstvo. To je bil vrh enakovrednih. Vendar moramo poskrbeti, da se ne bomo o partnerstvu le pogovarjali. Naj se ta obljuba partnerstvu izkaže tudi v praksi. Zato moramo od partnerjev zahtevati enakovredne standarde na področju človekovih pravic ter ravnati z njimi kot enakovrednimi v zvezi s trgovinskimi in gospodarskimi vprašanji.
Ustvariti želimo novo strateško partnerstvo z Afriko, ki bo pomagalo vzpostaviti miroljubno in varno prihodnost za ljudi v Afriki in okrepiti naložbe, rast in blaginjo s tesnejšimi gospodarskimi vezmi ter temelji na skupni viziji o Afriki.
Pred vrhom smo bili zaskrbljeni zaradi predsednika Mugabeja in evropskih partnerskih sporazumov, vendar menim, da je razumel sporočilo. Vesel sem bil komisarjeve izjave, da sta s predsednikom Barrosom afriškim voditeljem razlagala in večkrat razložila ugodnosti tega vprašanja. Še enkrat se mu zahvaljujem za organizacijo zasedanja, ki smo ga jaz in ostale skupine imeli z njim. Zelo jasni so bili o prednostih evropskih partnerskih sporazumov za dolgoročno gospodarsko prihodnost Afrike in ljudi v Afriki.
Še enkrat čestitam ljudem, ki so sodelovali na vrhu, in menim, da so omogočili zagon za nove rešitve in napredek.
Marie Anne Isler Béguin
v imenu skupine Verts/ALE. - (FR) Gospod predsednik, gospod predsedujoči Svetu, komisar, najprej želim povedati, da smo se člani delegacije Evropskega parlamenta udeležili dveh vrhov: najprej parlamentarnega zasedanja pred vrhom s kolegi iz vseafriškega parlamenta in tudi uradnega vrha. Gospod predsedujoči Svetu, menim, da se ne zavedate, kakšen status smo imeli na teh zasedanjih, torej ponižujoč status opazovalcev: poslanci Evropskega parlamenta, čeprav so ob prejšnjih priložnostih dobro opravljali delo, niso imeli dostopa do uradnega vrha. Želela sem si obvestiti Parlament o tem, pri čemer menim, da kot poslanci Evropskega parlamenta zastopamo evropske državljane enako kot voditelje držav ali vlad. Zato bi bilo prav, da smo zastopani tudi na naslednjem vrhu.
Vendar je bil uradni vrh sijajna pobuda, pri čemer je dobro vedeti, da se je zgodil po sedmih letih neuspešnih poskusov. Menim, da je bistvena lekcija vrha to, da afriška celina končno postaja neodvisna in organizirana kot afriška enota, kar je zagotovo dobro. To me spominja na razprave, ki so s komisarjem potekale na parlamentarnem zasedanju pred vrhom, na katerem smo poudarili protislovje med političnim prikazovanjem vizije EU in novim pristopom do partnerjev na eni strani ter pritisk, ki ga izvaja EU zaradi podpisa sporazuma o gospodarskem partnerstvu, na drugi strani. Zdaj sprašujem komisarja o statusu teh partnerstev, začasnih sporazumov, ki jih je treba podpisati, ker moram opozoriti, da so afriške države zavrnile to vrsto sporazuma in tak pritisk.
Končno, komisar, še eno vprašanje o še enem razlogu za skrb: jedrsko vprašanje. Vprašanje skupine Zelenih je: zakaj so se z afriškimi državami začeli pogovori o jedrskem vprašanju? Afriške države zdaj potrebujejo obnovljive vire energije. Naša tehnologija, sončna energija, fotovoltaični sistemi in sistemi za vetrno energijo so zares primerni za Afriko. Kakšen je bil torej razlog, zlasti ker se zavedamo težav, ki jih to lahko povzroči, kot so trenutno z Iranom? Zakaj, gospod podpredsednik? To je zelo pomembno vprašanje. Prav tako želim vedeti, katera država je prisilila EU, da strategiji doda jedrsko vprašanje. Ali je bil to moj predsednik, svetovni zastopnik za prodajo jedrskega orožja? To je popolnoma neverjetno. Afrika zdaj potrebuje obnovljive oblike energije.
Luisa Morgantini
v imenu skupine GUE/NGL. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, menim, da smo lahko zadovoljni z dogodki v Lizboni. Končno je Afrika, kljub razlikam, pokazala, da je enotna in sposobna premagati očetovski odnos, ki nastaja med državami donatorkami in državami prejemnicami.
Ustvarjanje političnega, gospodarskega in socialnega partnerstva je del naše strategije. Zato smo lahko zadovoljni, ker se to, kar smo se dogovorili v dokumentih od rimske pogodbe iz leta 1957 naprej, danes uresničuje. Gospod Konaré je dejal, da Afrika želi oblikovati svoj dnevni red: to je malo nenavadno, pri čemer upam, da to pomeni, da Afrika prevzema odgovornost za skupno odpravljanje revščine, širjenje puščav in bolezni. V tem parlamentu že dolgo kritiziramo sporazume o gospodarskem partnerstvu in menim, da moramo upoštevati, da zdaj ne le družbene skupine, ampak tudi afriške vlade izražajo kritike ter tako poskušajo najti druge možnosti.
Vseafriški parlament in Evropski parlament sta zdaj postala odločna, s skupno izjavo, kar je nekaj izjemnega. Seveda bo to tudi izziv v zvezi s politiko, ki se bo uveljavljala skupaj z organizacijami civilne družbe.
Gerard Batten
v imenu skupine IND/DEM. - Gospod predsednik, gospod Mugabe si je lastil diplomatsko zmago v Lizboni, ker naj bi "premagal Britance". Delno je imel prav. Namesto da bi se Gordon Brown konference udeležil sam, je poslal baronico Amos, ki je z vsem spoštovanjem, razmeroma manj pomembna oseba v britanski vladi. Podobno bo poslal svojega kurirja gospoda Milibanda v Lizbono v četrtek, da podpiše lizbonsko pogodbo.
Tako je morala gospoda Mugabeja grajati Angela Merkel s čudovito, skoraj britansko ublaženo izjavo, da "Zimbabve škodi podobi nove Afrike". To je zagotovo res.
Gospod Brown bi se moral konference udeležiti, izkoristiti priložnost in gospodu Mugabeju osebno povedati, da je krvoločen tiran, ki ni zaželen v moderni skupnosti civiliziranih narodov. To bi razveselilo zatirane Zimbabvejce, vendar je za tako izjavo potreben pravi voditelj, kar je tudi razlog, da izjava ni bila izrečena.
Koenraad Dillen
(NL) Gospod predsednik, gospe in gospodje, moramo biti pogumni, da lahko vidimo resnico, ki je pred nami. Vrh EU-Afrika, ki je potekal prejšnji konec tedna, je dejansko neuspeh, pri čemer vam ni treba dolgo iskati, da bi našli pravi razlog. Ljudje lahko oblikujejo lepe izjave o novem strateškem partnerstvu, vendar je dejstvo, kot sem dejal v Lizboni, da mora zadovoljivo partnerstvo med Evropo in Afriko temeljiti na skupnih vrednotah in načelih, kot so demokracija, človekove pravice in dobro vodenje. Danes to nikakor ne drži.
Evropa pripravlja lep sprejem za Gadafija in Mugabeja: za Gadafija zaradi zagotavljanja donosnih pogodb, za Mugabeja, ker ne želi užaliti drugih partnerjev. Vendar, če bodo države članice Afriške unije še naprej odkrito podpirale diktatorja Mugabeja, se bo pojavilo vprašanje, koliko so obljube o demokraciji in človekovih pravicah dejansko vredne. Zato bom še enkrat povedal: če bi obstajal en znak, ki ga bi morala Evropa posredovati na vrhu, je to, da edini demokratični sistem, ki temelji na pravni državi, zagotavlja izboljšanje za posameznika in da mora biti razvojna pomoč odvisna od izpolnitve teh pogojev.
Luís Queiró
(PT) Gospod predsednik, šele na naslednjem vrhu leta 2010 bomo ugotovili, ali je bil vrh EU/Afrika vreden truda, in sicer glede na to, ali bodo vprašanja, o katerih se bo takrat razpravljalo, nova ali enaka kot danes. To bo merilo in čas za presojo rezultatov tega, kar se je ta konec tedna zgodilo v Lizboni. Vendar lahko hkrati izvajamo nadzor do določene mere.
Ta vrh je bil predstavljen kot vrh za dialog, pravo dvostransko partnerstvo in skupno razdelitev odgovornosti. To so temeljni cilji. V novem odnosu med Evropo in Afriko nobena od teh celin ne more biti vodja, saj morajo biti Afričani odgovorni za svojo usodo. Kot evropski sosedi smo odgovorni za velikodušnost in doslednost pri razvojni pomoči. Če bomo leta 2010 na dobri poti k doseganju razvojnih ciljev tisočletja in če bo manj smrti, manj lakote, več demokracije, več spoštovanja človekovih pravic, več pravične trgovine ter več rasti in razvoja, potem bo ta vrh uspešen. Če bodo na oblasti še vedno isti diktatorji in se bo sklepalo iste kupčije, ki so zelo koristne le za redke posameznike, bo ta vrh izgubljena priložnost.
Alain Hutchinson
(FR) Gospod predsednik, gospod komisar, po vrhu EU/Afrika bi rad povedal nekaj pripomb v obliki povzetka tega pomembnega srečanja. Kot je dejal komisar, bodo rezultati vrha brez dvoma pozitivni.
Najprej, Komisijo smo več mesecev, ali celo dlje, pozivali, naj pregleda agendo in vsebino sporazuma o gospodarskem partnerstvu. Vsakokrat nam je Komisija, ali njeni predstavniki, dejala, da naših kritik ne priznava noben afriški vladni uradnik ali partner in da samo prenašamo sprevržene trditve številnih velikih nevladnih organizacij, kot se dobro spomnim odgovora Komisije. V Lizboni je velika večina afriških voditeljev držav in vlad kritizirala metodologijo in tudi vsebino pogajanj. Znan je postal jasen poziv, da se vzame čas za podporo pravičnih in uravnoteženih sporazumov v skladu z obveznostmi EU pri afriškem razvoju.
Zdaj že dolgo pozivamo Komisijo, naj zagotovi pravo skladnost med svojimi različnimi politikami. Strinjamo se, da številna desetletja evropskega razvojnega sodelovanja niso bila uspešna, toda vztrajamo, da je Komisija nenehno omejevala to sodelovanje s tem, da je na enem področju vzela nazaj tisto, kar je prej vložila v drugo področje. Po Lizboni je zato jasno, da vprašanje ne zadeva nadomestitve sodelovanja s trgovino, ampak zagotavljanje, da sta obe politiki v skladu z enakim ciljem trajnostnega razvoja.
V zvezi z varnostjo preskrbe s hrano, bojem proti bolezni, človekovimi pravicami in preseljevanjem ter zlasti s podporo za več ranljivih držav smo tudi nenehno pozivali Komisijo, naj stori več in bolje za Afriko in z njo. Zdaj lahko vidimo, da bo to upoštevala od sedaj naprej, kar je dobro. Vendar se ne sme več ignorirati, da so zahteve tega parlamenta zahteve navadnih državljanov Afrike in tudi njenih političnih predstavnikov. Zato smo veseli, da so bili končno vključeni parlamenti, ki se jih je v tem postopku tako dolgo ignoriralo. Upamo, da bo naslednji vrh zagotovil priložnost, da se hitreje in brez predolgega odlašanja uskladi učinkovitost nove strategije in tako potrdi ustreznost ciljev in dosežkov.
Miguel Portas
(PT) Do tega vrha je prišlo, ker je portugalsko predsedstvo vztrajalo, Afriška unija pa je tvegala. Tisti v Evropi, ki želijo zmanjšati vrh pod pretvezo prisotnosti Roberta Mugabeja v Lizboni, so izgubili. Vendar tistim, ki so kralja Saudove Arabije sprejeli z vsem živahnim dogajanjem in ceremonijo, ni treba govoriti o človekovih pravicah. Istočasno z vrhom so številne državljanske dejavnosti naznanile to hinavstvo besed in dejanj, hinavstvo tistih, ki so manjkali, ter tistih, ki so bili tam.
Na Portugalskem je vrh ljudem dovolil govoriti o Afriki in njenih težavah, zaradi česar je bil vreden truda. Vendar bodo tisti, ki so prisluhnili predsedstvu in Komisiji, verjeli, da je šlo za resnično zgodovinski dogodek, trenutek s preteklostjo in prihodnostjo, kar je brez dvoma pretiravanje. Za Portugalce je bil to dejansko neke vrste občutek, da so zaradi svoje tropske lege v bližini Afrike vredni več od Evropejcev, kot je razvidno iz evropskih časopisov. Dosežen je bil napredek: K napredku je dejansko najbolj pripomoglo to, da so afriške države sestavile svoj načrt dela. Vendar se je v zvezi z vsem drugim pojavilo vedno večje razhajanje med ničevostjo besed in pomanjkanjem rezultatov. Ta vrh je bil boljši kot vrh v Kairu, ki pa je bil bistveno težji. Ko se začenja pri trdni ideji glede sporazumov o gospodarskem partnerstvu, je težko sprejeti skupno odgovornost.
Michael Gahler
(DE) Gospod predsednik, dobro je, da se je zgodil vrh EU/Afrika. Zdaj gledamo jasneje. Imamo strategijo in prvi akcijski načrt. Mi v Evropskem parlamentu bomo skrbno spremljali njuno izvajanje. Kot predsednik delegacije za odnose z vseafriškim parlamentom lahko povem, da moramo to delati skupaj z našimi afriškimi kolegi.
Na našem parlamentarnem zasedanju pred vrhom smo izjavili skupno trditev s področja dobrega vladanja, ki je vsebovala izraz našega prepričanja, da ukrepi za krepitev zmožnosti afriških parlamentov tem institucijam, ki so bile prej spregledane, omogočajo, da učinkovito prispevajo k dobremu vladanju in preiskovanju izvajanja politike. Zato potrebujemo ustrezne vire, namenjene za določene programe Komisije in držav članic.
Glede človekovih pravic vidimo, kako Afričani združijo moči vsakokrat, kadar je v Evropi izražena upravičena kritika v zvezi z razmerami v določenih državah. Odposlanci so bili v svojih izjavah, ki so se pred vrhom razlikovale od politik Roberta Mugabeja, na vrhu enotni. Zahvaljujem se nemški kanclerki, Angeli Merkel, da se je v imenu vseh nas jasno izrazila glede Zimbabveja.
Vendar menim, da imamo glede sporazumov o gospodarskem partnerstvu resno težavo. Cilj EU ne more biti izvrševanje dejanskega razpada Južnoafriške razvojne skupnosti ali Južnoafriške carinske unije s sklepanjem začasnih sporazumov z nekaterimi državami, z drugimi pa ne. V zvezi s to zadevo je predsednik Mbeki sklepal objektivno, medtem ko se v zvezi z zadevo Zimbabveja nagiba k sprejetju bolj strankarskih ukrepov. V zvezi s sporazumi o gospodarskem partnerstvu Svet pozivam, naj Komisiji podeli bolj prilagodljiv pogajalski mandat, da se neželeni učinki, kot na primer prekinitev trgovinskih tokov za države, ki niso najmanj razvite, 1. januarja ne pojavijo zgolj zaradi poteka veljavnih trgovinskih režimov.
Skladnost s Svetovno trgovinsko organizacijo je res bistvena, vendar je treba za dosego te skladnosti tudi omogočiti izvajanje določene stopnje ustvarjalnosti. Včasih se lahko za omejeni čas ustavi ure štoparice. Nenazadnje so vse naše države prav tako članice Svetovne trgovinske organizacije.
Glenys Kinnock
Gospod predsednik, kot je povedal Michael Gahler, je bil vrh manj uspešen zaradi dejstva, da so potekala ostra pogajanja o sporazumih o gospodarskem partnerstvu, pri čemer so bili odnosi med pogajalci dejansko slabi, čeprav sta si Komisija in Svet prizadevala vzpostaviti dobro partnerstvo.
Veliko predsednikov držav, vključno s predsednikom Afriške unije, gospodom Konaréjem, ki je menil, da Komisija spodbuja afriške regije, da delujejo ena proti drugi, je izrazilo zaskrbljenost v zvezi s temi pogajanji. Svet za splošne zadeve ta teden na naše razočaranje ni priporočil prilagodljivosti, za katero si je prizadevalo veliko poslancev, zlasti v zvezi z državami, ki niso najmanj razvite, čeprav sta si, kot sem razumel, Združeno kraljestvo in Nizozemska zlasti odločno prizadevala, da bi se to zgodilo. Predsedniki držav, ki niso najmanj razvite, so še vedno v nevarnosti in se soočajo z gospodarskimi in socialnimi posledicami ter gospodarskimi pretresi, ki si jih mi ne bi smeli niti predstavljati.
Še vedno smo zaskrbljeni v zvezi z zadevami, ki jih še nismo obravnavali, tj. v zvezi s sporazumi o gospodarskem partnerstvu, razvojno pomočjo, pravili o poreklu in obveznostmi glede vpliva kmetijskih subvencij. To so zadeve, za katere so prosile afriške, karibske in pacifiške države (države AKP) na splošno oziroma v tem primeru Afrika. Komisija mora predložiti jasne pripombe v zvezi z našimi kritikami sporazumov o gospodarskem partnerstvu, saj pripombe, da smo pod vplivom nevladnih organizacij, da so države AKP napačno in neustrezno obveščene ter da se poskuša v sporazumu upoštevati le pravila Svetovne trgovinske organizacije, ne zadostujejo. Argumenti take vrste so neustrezni, kadar upoštevamo nevaren položaj, ki zadeva države, ki niso najmanj razvite.
Končno menim, da se evropski državljani ne bodo strinjali s poslabšanimi razmerami v kateri koli revni državi leta 2008, zato si ne moremo privoščiti in dovoliti, da se to zgodi. Zato pozivamo Komisijo, naj bo prilagodljiva.
Gabriele Zimmer
(DE) Gospod predsednik, dovolite, da opozorim na nekaj rezultatov vrha, ki po mojem mnenju bolj kot vse drugo razodevajo pomanjkanje usklajene razvojne politike. Dobri okviri, ki so bili ustvarjeni za prizadevanje za dosego razvojnih ciljev tisočletja in ciljev v zvezi s podnebjem, so ponovno uničeni, in sicer zaradi razvijanja pritiska v zvezi s pogajanji za sporazume o gospodarskem partnerstvu ter še bolj zaradi energetske politike, ki jo vodijo potrebe konglomeratov.
Od posameznih partnerjev je treba izsiliti sporazume o prosti trgovini, ki bodo zagotovili, da bodo celo ustanovljena regionalna gospodarska področja v Afriki ponovno razdeljena na različne dele. Na področju energetske politike je treba skrbeti le za upoštevanje interesov večjih evropskih investitorjev, pri čemer je težnja po izvažanju jedrskih elektrarn po mojem mnenju škandal.
Glede upravljanja preseljevanja ste ponovno obljubili pomembne stvari. Vendar te obljube nasprotujejo osnutkom direktiv o izbirnem preseljevanju, ki jih je predstavil komisar Frattini. Menim, da je treba nujno umakniti te osnutke, saj bosta sicer mobilnost ter svoboda gibanja med Evropo in Afriko ostali neuresničeni.
Marie-Arlette Carlotti
(FR) Gospa predsednica, Afrika in Evropa sta se v Lizboni o politikah pogovarjali na najvišji ravni, kar je zelo dobra novica. Pri tem bi se rada prepričala, da govorita isti jezik, zlasti v zvezi s tremi glavnimi vprašanji. Prvo je partnerstvo enakovrednih. Alpha Konaré je za forum povedal, da Afrika ne potrebuje dobrodelnosti ali pokroviteljskega odnosa. Lizbonska deklaracija potrjuje: ustvarili bomo partnerstvo enakovrednih. Vendar je Evropa to obveznost pogosto obravnavala precej lahkotno in poljubno, pri čemer je vedno, ko so bili njeni interesi v nevarnosti, vsiljevala svoj način dela: v zvezi s terorizmom, preseljevanjem in zdaj v zvezi s sporazumi o gospodarskem partnerstvu.
Drugo je partnerstvo ljudi. Tudi v zvezi s tem vprašanjem pričakujemo kakšne ukrepe. Novo partnerstvo mora bolj sistematično združiti civilne družbe in tudi predstavnike ljudi, z drugimi besedami parlamente, zlasti s pomočjo pri zmožnostih afriških parlamentov. To je sporočilo, izraženo v skupni izjavi Evropskega parlamenta in vseafriškega parlamenta, zato upam, da se ga bo upoštevalo.
Zadnje je vprašanje v zvezi s preseljevanjem: Evropejci in Afričani so imeli v Lizboni priložnost, da podajo jasno politično znamenje, ki bi postavilo človekove pravice v središče našega partnerstva. Resnično menim, da je priložnost v Lizboni na žalost zamujena. Nova strategija še vedno daje večji poudarek na varovanje meja kot na pravice priseljencev. To pomeni, da lahko Evropa še naprej tu in tam zaničuje pravice priseljencev, saj je v svojem akcijskem načrtu v zvezi s preseljevanjem, mobilnostjo in zaposlovanjem pravzaprav sprejela zelo malo zavez.
Ana Maria Gomes
(PT) Vrh EU-Afrika je potekal po zaslugi diplomatskega in političnega vztrajanja portugalskega predsedstva. Evropa je bila uspešna, dvomljivo pa je, ali bo enako tudi v Afriki, zlasti pri tistih možeh in ženah, ki se bojujejo proti zatiralnemu in kleptomanskemu režimu. Zavedajo se, da večina njihovih predstavnikov sploh ne namerava vztrajati pri tem, kar je bilo z zakonom sprejeto na vrhu. Prihodnje obravnavanje skupne strategije in akcijskega načrta bo v rokah portugalskega predsedstva.
Ker so bile strašne tragedije, s katerimi se Afrika sooča v Darfurju in Somaliji, na vrhu le bežno omenjene, se moramo prikopati do praktičnih ukrepov. Kdaj se bodo evropske sile pomaknile v Čad, kot je bilo obljubljeno za prejšnje poletje? Kdaj bo EU sprejela odločne ukrepe proti sudanskemu režimu, ki mešanim silam, ki jih upravlja Varnostni svet Združenih narodov, preprečuje varovanje civilnega prebivalstva v Darfurju? Kdaj bodo dostavljeni evropski vojaki ali drugi prispevki, da se odstrani etiopske vojake, ki so vdrli v Somalijo, kot je določil Varnostni svet Združenih narodov?
Organizacija vrhov ne dopušča, da bi se pozabilo na ta nujna vprašanja, saj bi to v milijonih Afričanov in Evropejcev vzbudilo dvom o verodostojnosti EU. Pojasniti moramo, da zaščita življenj v Sudanu, Somaliji, vzhodnem Kongu in drugih državah Afrike pomeni več kot le podpis pogodb v bivališču zločinca Gadafija.
Manuel Lobo Antunes
predsedujoči Svetu. - (PT) Gospa predsednica, gospod komisar, tudi jaz bom govoril odkrito kot nekateri drugi poslanci, še celo bolj kot drugi. Vrh EU-Afrika je bil uspeh. Brez omejitev pisnega besedila so tu moje pripombe. Zelo dobro se spominjam pripomb, dvomov in včasih celo kritik, izraženih o postavitvi tega vrha za enega od naših ciljev na začetku portugalskega predsedstva ali pravzaprav med pripravami za portugalsko predsedovanje, ko smo naznanili, da je vrh EU-Afrika eden od naših ciljev.
Nekateri so dejali: "Afrika v javnem mnenju, družbi, državah članicah ali institucijah ne usmerja potrebnega zanimanja in obvez v vrh: vi, predsedstvo, boste ostali sami z zelo malo podpore. Afrika ni na mednarodnem dnevnem redu, zato tam ni zanimanja." Drugi so dejali: "Vprašanja o udeležbi in organizaciji bodo težka, če ne celo nepremagljiva." Odvrnili so nas od razvijanja naše ideje naprej. Vendar je dejstvo, da smo uspeli izpeljati ta vrh proti vetru in morju, kot rečemo na Portugalskem, ali proti vsem pričakovanjem z drugimi besedami. To smo uspeli, ker so nas podpirale mnoge države članice, ki so sodelovale z nami, s predsedstvom, pri pripravi besedil in tudi pri neposrednih pogajanjih besedil z afriškimi predstavniki. Podpirali sta nas tudi instituciji EU, Komisija in Parlament, kar je vznemirjalo kritike in skeptike. Uspeli smo tudi rešiti določena občutljiva in težka diplomatska vprašanja. Ne bi si upal trditi, ali je bil ta vrh zgodovinski ali ne: to bo pokazala prihodnost. Vendar ta vrh nedvomno označuje novo fazo v odnosu med Evropo ter Afriko in že dejstvo, da je vrh potekal, je samo po sebi uspeh.
Kot je dejal komisar Michel, se na tem vrhu v obsežnem pogovoru z Afriko nismo izogibali problemom, težavam in razlikam mnenj. Ravno nasprotno. Govorili smo o problemih, težavah in o tem, kar nas ločuje. Odkrito in prosojno smo iz oči v oči govorili o trgovini, varnosti, sporih ter kršitvah človekovih pravic. Vendar cilj vrha jasno ni bil pogajanje za trgovinske sporazume, saj kraj ni bil primeren za to, ter zagotovo ni bilo nameravano, da se na vrhu takoj reši vprašanje Sudana. Prav tako ni bilo nameravano takoj, z zamahom z našo čarobno palčko, rešiti razmer v Zimbabveju. Vendar sta se obe strani skupaj lotili teh vprašanj, jih obravnavali, podali svoja mnenja in se nista ustrašili opisati razlik, če so se mnenja razlikovala.
Sporočilo, ki ga je izrazila Evropska unija v zvezi z vsemi temi vprašanji, je bilo povsem nedvoumno. Kot veste, smo o Sudanu razpravljali na plenarnem zasedanju in pozneje na zasedanju ministrske trojke. Zagovarjali smo naše stališče, stališče EU, v zvezi s sporazumi o gospodarskem partnerstvu. Gospod Mitchell je morda o tem vprašanju govoril bolj poglobljeno in bolj podrobno, toda mi smo imeli priložnost, da jasno razložimo, kakšno je stališče EU v zvezi s sporazumi o gospodarskem partnerstvu. Prizadevamo si za sporazume, ki so pravični in uravnoteženi ter so naklonjeni Afriki in našim afriškim partnerjem: to je naše stališče in nič drugega. O tem vprašanju moramo biti povsem jasni. Kar poskušamo storiti, je le odgovoriti na afriške skrbi in prizadevanja ter nič drugega. Tisti ki v zvezi s tem napadajo, kritizirajo ali poskušajo razvrednotiti trud, ki ga je vložila Komisija, in tudi Svet v prid Komisije, za sklenitev največjega mogočega števila gospodarskih sporazumov do konca tega leta, se motijo.
Vendar tisti, ki trdijo, da vrh sam po sebi ne pomeni konec vlaganj in da sam po sebi ne bo radikalno spremenil odnosov z Afriko, imajo prav. Brez najmanjšega dvoma moramo slediti sprejetim odločitvam. Prava vrednost tega vrha, njegov pravi pomen, bo določen srednjeročno in dolgoročno, in sicer glede na našo zmožnost, da izpolnimo, kar smo sprejeli in odločili ter za kar smo se obvezali. Zato moramo slediti odločitvam, ki smo jih sprejeli. Oceniti moramo dosežene rezultate in šele potem, ko so ti rezultati srednjeročno in dolgoročno ocenjeni, bo mogoče pravilno povedati, ali je bil vrh uspešen glede na njegove posledice in učinke.
Kot sem dejal, vrh s sprejetjem skupne strategije, določenega akcijskega načrta in stvarnih sledečih mehanizmov ter z razpravljanjem o tako pomembnih in sedanjih vprašanjih, kot so podnebne spremembe, vključevanje, energija in preseljevanje, jasno predstavlja korak naprej ter razvijanje našega odnosa z Afriko. Čakali smo sedem let, da smo se premaknili iz Kaira v Lizbono. Povsem prepričani smo, da do naslednjega vrha med Evropo in Afriko ne bomo čakali tako dolgo. Pomen, uporabnost in pomembnost tega vrha brez najmanjšega dvoma predstavljajo potrebo po še enem vrhu v bližnji prihodnosti. Razumeli boste, zakaj se portugalsko predsedstvo veseli tega dogodka in te pobude, s katero se vsi skupaj strinjamo. Vsem se zahvaljujemo za sodelovanje, obvezo in trud, kar je pripomoglo k uspehu tega vrha.
Louis Michel
komisar. - (FR) Gospa predsednica, gospe in gospodje, hitro želim odgovoriti na glavne točke, ki so bile izpostavljene, nato pa nameravam na kratko razpravljati o sporazumih o gospodarskem partnerstvu.
Dva poslanca sta govorila o njunem obžalovanju zaradi neustreznega vpletanja Evropskega parlamenta. Moram reči, da morda lahko delamo bolje, toda po pravici povedano imam glede na druga večja mednarodna srečanja v preteklosti občutek, da je Parlament danes v vsakem primeru popolnoma vpleten v ta postopek. Poleg tega menim, da vedno uživam v razpravljanju s poslanci in celo v ugovarjanju njihovim trditvam, če to krepi moj položaj. Redno spreminjam svoja mnenja zaradi vas, in sicer ne zato, da ste srečni, ampak preprosto zato, ker me prepričate.
Druga točka sta Darfur in Sudan. Rad bi predvsem rekel, kot je omenil gospod predsednik, da prednostna naloga tega vrha ni poiskati rešitev na to vprašanje. Vendar smo priredili srečanje trojke s portugalskim predsedstvom, predsednikom Barrosom, visokim predstavnikom za skupno zunanjo in varnostno politiko ter menoj. Srečali smo se s sudanskim predsednikom in lahko rečem, da značaj in vsebina sporočila, ki je bilo izraženo na tem srečanju, bolj kot jasno odražata grobe besede, izrečene tukaj. Gospodu Bachirju smo precej jasno povedali, da mora čim prej pozitivno odgovoriti Združenim narodom, da dovoli hitro razvitje mešanih sil, ki je očitno nujno za izboljšanje razmer zelo šibkih ljudi v Darfurju.
Gospod Cornillet, moram vam povedati, da se popolnoma strinjam z vašim govorim o mednarodnem humanitarnem pravu. Kot veste, sem se na primer včeraj sestal z vsemi partnerskimi upravljavci generalnega direktorata za humanitarno pomoč. Bilo jih je veliko in jaz sem razpravljal o tem vprašanju v zvezi z mednarodnim humanitarnim pravom. Zavzemal sem se za predlog, ki ste mi ga omenili, in ukrepali smo z organizacijo pomembne konference o tej zadevi aprila ali marca. Čeprav nimam pooblastil za vabila, sem jim povedal tudi, da bi k udeležbi na tej konferenci povabil Evropski parlament in nacionalne parlamente, če je to mogoče in če se Parlament zanima za tako ponudbo, ker je res, da vsak dan opazujem vse večjo vsakdanjost, s katero se obravnava spoštovanje mednarodnega humanitarnega prava, kar je skrajno resno. Resno je celo do te mere, da sem, ko sem bil tam, govoril s človekom, ki je odgovoren za zagotavljanje dostopa do humanitarnih spremstev. Rekel sem mu: "Vi vendar sploh ne spoštujete mednarodnega humanitarnega prava." Odgovoril je: "Razumeti morate, da je čas vojne." To je jasno kar dramatično slišati, ker ta odnos nasprotuje samemu bistvu, pravemu izvoru mednarodnega humanitarnega prava. Zato bomo to vprašanje premaknili naprej, verjemite mi.
V zvezi z vprašanjem jedrske energije, gospa Isler Béguin, moram reči, da je to dobro vprašanje, na katerega nisem pozoren. Preprosto se morate zavedati, da so po tem povpraševali naši afriški partnerji, po mojem mnenju bolj zaradi vprašanja načel kot pa dejanskega vprašanja. Drugače se strinjam z vašimi dvomi. Naprošeni so bili predvsem, da govorijo o neširjenju orožja za množično uničenje in rekli so: "Prav, lahko govorimo o tem, toda v tem primeru ni razloga, da ne bi govorili o civilnih jedrskih uporabah." To je vse del sedanjega podnebja. Strinjam se z vami in to obžalujem, toda naši partnerji so za to zaprosili, zato jim težko odklonimo, da bi govorili o tem. Bilo je tudi zelo nizko intenzivno in nihče ne govori o razvijanju jedrskega sektorja v Afriki. Strinjali smo se z razpravljanjem o jedrskih vprašanjih in smo privolili, da je to zadeva, ki jo moramo obravnavati, ker je bilo že na začetku razjasnjeno, da nobena tema ni prepovedana. Zato menim, da moramo biti skladni.
Rad bi komentiral še dve drugi vprašanji in potem bom končal s sporazumi o gospodarskem partnerstvu. Mislim, da je gospa Zimmer dejala, da obstaja izjemno zanimanje za vse, kar lahko uporabijo večji evropski investitorji. K temu se bom ponovno vrnil pri sporazumih o gospodarskem partnerstvu, vendar se jasno ne strinjam s to izjavo. Tu me lahko zadržite še nadaljnja dva tedna, cele dneve in noči, vendar ne bom sprejel teh kritik. Ne bom jih sprejel iz zelo preprostega razloga. Teh pogajanj se zdaj udeležujem že več mesecev, čeprav bi moral reči, da se ne pogajam, ampak se udeležujem pogajanj. Nikoli se mi ni zdelo, da je končni cilj pomoč evropskemu gospodarstvu ali evropskim podjetjem. Tisti, ki to zahtevajo, se motijo, so napačno obveščeni ali pa to počnejo iz nepoštenosti. Mislim, da so napačno obveščeni, ker človek nikoli ne ravna nepošteno. Vendar menim, da so pripombe v zvezi s tem vprašanjem skrajno neupravičene.
Zdaj prehajam na sporazume o gospodarskem partnerstvu. V zvezi z začasnimi sporazumi, želim vprašati: Kakšni so njihovi cilji? Ali so bili pripravljeni za podporo evropskim podjetjem? Sploh ne: njihov cilj je pravzaprav zagotavljanje varnosti državam s povprečnimi prihodki, ki bi sicer, kot dobro veste, padle v sistem splošnih preferencialov. Ta je jasno manj ugoden kot sistem, s katerim operirajo zdaj, ki je enakovredni sistem za najmanj razvite države, z drugimi besedami, sistem "vse, razen orožja". Zato bodo zadevne države kljub moji dobrohotnosti zagotovo izgubile trge, če do konca leta zanje ne bo drugega sporazuma, ki bi jim zagotovil enake razmere, kot so jih imele do danes, pri čemer sem že omenil primer Slonokoščene obale. Ta drugi sporazum je začasni sporazum. S kom smo sprejeli te začasne sporazume? V večini primerov, smo jih pripravili z državami s povprečnimi prihodki, ki bi se sicer znašle v precej manj ugodnem sistemu, kot ga imajo zdaj. Je bilo to storjeno za zaščito naših podjetij, da se jim odpre poti, da prodrejo v Afriko ali jo celo zavzamejo? Ne, to ne drži.
Kaj smo torej nameravali? Zdaj prihajam do bistva sporazumov o gospodarskem partnerstvu, ker je treba jasno povedati resnico. Pripravljen sem poslušati vsakogar, razumeti vsakogar in celo strinjati se z določenimi pripombami in kritikami tega parlamenta. Kaj smo torej nameravali? Naš namen so bila prehodna obdobja, dolga od 15 do 25 let. Gospod Wade trdi, da bodo njegov trg preplavili subvencionirani evropski kmetijski proizvodi. Natanko to je moja pripomba. Kmetijski proizvodi mu lahko ponudijo zaščito 20 odstotkov, ki niso liberalizirani. Ne razumem, kaj natanko je mislil. Poleg tega gospod Wade ni neposredno prizadet. Res je, da ima pravico govoriti v imenu vse Afrike, toda ni prizadet, ker spada v najmanj razvite države, ki uporabljajo sistem "vse, razen orožja". Gospod Mbeki, ki ga zelo občudujem in s katerim se pravzaprav zelo dobro razumem, rad javno obtožuje sporazume o gospodarskem partnerstvu, kar je lahko storiti. Z nami ima sklenjeno posebno pridružitveno pogodbo. To pomeni, da se lahko vprašamo, do kolikšne mere ga ne vznemirja uvajanje novih držav v to regijo kot njegove tekmece. Ne govorim nepošteno; kar trdim, je, da mu lahko zastavimo to vprašanje. Ne mislim, da je tako, vendar ga lahko vprašamo.
Gospod Konaré, predsednik Komisije Afriške unije je odličen pravnik in je sposoben zbrati skrbi, ki jih sliši od ljudi okrog sebe. Vse to je zakonito. Vendar, gospod Hutchinson, ko mi rečete "vsi afriški voditelji so dejali ...", to ne drži. To v zvezi z vsemi afriškimi voditelji ne drži. Res je, da so nam številni med njimi zastavili nekaj vprašanj. Na primer: "Kaj se bo zgodilo, gospod Michel, če se odstrani carinske ovire? Razumljivo bomo izgubili denar ter svoj proračun za načine in sredstva. Kako bomo plačali svoje učitelje, policiste, državne uradnike in druge?" Odgovorili smo: "Ustanovite lahko regionalne sklade in mi bomo sestavili tako imenovane sporazume o prispevkih, kar pomeni določbo, da bodo finančni viri vsaj prilagajali neto finančni vpliv odstranitve carinskih ovir, da se izravna izgube, in to vam bo zagotovilo sredstva za financiranje državnih storitev in drugega."
To je nesimetričen sistem, prehodno obdobje. Kaj smo še storili? Na prošnjo teh držav smo z njimi sestavili splošne matrike, saj so one tiste, ki so pripravile vsebino sporazumov. Kaj ta birokratski izraz pomeni? Splošne matrike so neka vrsta načrta, ki vsebuje vse projekte, vse sektorje, pravzaprav samo naravo tega, kar želijo kot spremljevalne ukrepe v skladu s postopnim odprtjem trgov, če tako želijo: prenos tehnologij, več zmožnosti, več strokovnega znanja, gradnja infrastruktur, medsebojno povezovanje ali izboljšan dostop; skratka vsi ti vidiki.
Pri regionalni gospodarski skupnosti sem sestavil tudi finančni memorandum. To je neka vrsta obveze, na papirju in v številkah, da jim EU zagotovi razpoložljive vire. Le ene stvari ne morem storiti; to je obljubiti denar, ki so ga države članice obljubile v Gleneaglesu. Obljubile so milijardo eurov, od česar je bila vsaj polovica tega denarja obljubljena Afriki. Upam, da bodo svojo obljubo uspešno izpolnile. Ta denar bo priskrbljen od leta 2010 in je namenjen kot pomoč za trgovino. Zato je to dodatno sredstvo. Podvojili smo regionalne sklade, ki sem jih prej omenil. To je vse pred nami.
Priznati moram, da me zelo skrbi gospodarsko povezovanje, ker menim, da je v zvezi z vidikom razvoja gospodarsko povezovanje prvotno tisto, ki bo omogočilo ustvariti bogastvo, ki ga bodo lahko jasno porabili za socialne storitve in ponovno razdelitev blaginje med svoje ljudi. Res je, da smo s tega vidika zelo malo napredovali, in sicer zaradi razloga, ki sem ga omenil prej.
Zato bomo o tej zadevi sporazumov o gospodarskem partnerstvu verjetno razpravljali celo naslednje leto, da se ustvari, ohrani in okrepi razsežnost gospodarskega povezovanja. Zato to priznam, vendar se bo to zgodilo le po upoštevanju vsega ... Pozitiven odgovor se je pojavil v zvezi z vsem, kar so nas prosili. To je bilo res v zvezi s finančnim predstavništvom ali v vsakem primeru v proračunskih omejitvah in tudi v zvezi z vprašanji tehnične zakonitosti, institucionalnimi ter celo političnimi vprašanji. Res je tudi, da bomo morali biti leta 2008 skrajno prepričljivi in seveda imeti razloge, ko se bomo morali pogajati za poskus varovanja tega regionalnega povezovanja. Ne skrbite, slišali jih bomo in jim prisluhnili ... Zagotovo bom poskusil narediti največ, da odgovorim njihovim skrbem, negotovostim in vprašanjem, s čimer jih bomo lahko res bistveno pomirili. Vendar vam moram povedati, da poleg te dodatne vsote denarja v vrednosti ene milijarde eurov, od katere je treba polovico dodeliti Afriki, nimam drugih razlogov. Videli bomo, kaj bo nastalo iz tega.
Kljub temu me nekoliko prizadene, ko slišim, da smo izsiljevali naše partnerje. Nikoli nismo izsiljevali naših partnerjev, in sicer iz preprostega razloga, ker nismo imeli moči, da bi jih izsiljevali. Predvsem pa tega nikoli ne bi storil. Ne moremo kar prisiliti naših partnerjev, da podpišejo sporazume. Oprostite, toda to stvari preveč poenostavlja. Lahko vidim rezultate. Želim si celo, da bi vas obveščal o sedanjem položaju držav, ki so podpisale sporazume, da bi vam pokazal, da je veliko več držav podpisalo in razumelo mehanizem, kot mislite vi.
Zadnja stvar, s katero bom končal, zadeva skrbi najmanj razvitih držav, ki se zdaj koristijo s sistemom "vse, razen orožja" ter imajo tako dovršen in neomejen dostop do naših trgov. V tem primeru so me vprašali, kaj lahko s tem izgubijo. Dejansko ne izgubijo popolnoma ničesar, ampak pridobijo priložnost, da se okoristijo s posebno velikodušnimi pravili o poreklu. Kaj so ta posebno velikodušna pravila o poreklu? Danes mora izdelek, da se obravnava kot izdelek, ki izvira iz partnerske države, prestati najmanj dve preoblikovanji. Odslej bo tu le eno samo preoblikovanje. Na primer, v primeru, da je riba ujeta v njihovih vodah, toda uvožena sem, bo to zadostovalo. To se bo upoštevalo kot eno preoblikovanje in tako bodo lahko na naše trge vstopili brez omejitev glede kvot in brez carin. To je potem velika razlika. Tu se pojavi precejšen potencial za priložnosti, za katere so zdaj prikrajšani.
Vse to sem vam želel povedati in sem seveda pripravljen ponoviti izkušnjo, kadar koli želite. Postavite mi vprašanje ali me vprašajte v pisni obliki. Obljubim, da vam bom poskusil odgovoriti odkrito in v celoti. Če se zgodi, da moj odgovor na eno od vaših vprašanj ne bo dovolj dober, ali bo napačen, bom to z veseljem priznal in napako popravil, v to ste lahko prepričani. Do zdaj sem prisluhnil vsem vprašanjem, pregledal vsa vprašanja in se precej vpletel v njihovo vsebino. Še vedno nisem slišal vprašanja, na katerega ne bi odgovoril natančno, bistveno in odkrito.
Predsednica
Ta razprava je končana.
Pisne izjave (člen 142)
John Attard-Montalto  
v pisni obliki. Vrh med evropskimi in afriškimi državami je potekal 8. in 9. decembra v Lizboni na Portugalskem. Udeležilo se ga je več kot 70 predsednikov držav in vlad.
Predstavniki Malte so obravnavali zlasti vprašanje nezakonitega priseljevanja.
V interesu Malte je, da bi bila za pomoč pri razvoju Afrike odgovorna Evropa. Zaradi pomoči afriškim državam in naložb vanje bo manj ljudi s te celine prisiljenih zapustiti državo, da bi si zagotovili boljše življenje. Večina nezakonitih priseljencev, ki pridejo na Malto, prihaja iz podsaharske Afrike, pri čemer gre za ekonomske priseljence. Vendar lahko postanejo razmere po 31. decembru 2007, ko se izteče veljavnost splošnih preferencialnih sporazumov o trgovini, še slabše.
Večina afriških držav je zavrnila predlog o "posebnih sporazumih o partnerstvu". Samo ena petina je podpisala začasne sporazume. Tudi če se datum veljavnosti podaljša, je v interesu vseh držav, da podpišejo začasni sporazumi ter s tem absorbirajo negativen gospodarski vpliv zaradi prenehanja veljavnosti "preferencialnih sporazumov".
Drugi nezakoniti priseljenci, ki pridejo na Malto, so politični begunci. Vprašanja človekovih pravic v Darfurju in Zimbabveju so bila umaknjena s prvotnega dnevnega reda, kar je negativno sporočilo za ljudi, ki še naprej trpijo, ne da bi jim kdo pomagal.
Richard Corbett  
v pisni obliki. - Pozornost Evropskega sveta mora biti preusmerjena na Burmo, v kateri so dejanske razmere grozljive.
Sankcije EU, sprejete 15. oktobra, zadevajo vodje režima, njihove podpornike in ljudi, ki se okoriščajo z njihovo politiko, pri čemer vključujejo tudi trgovinske sankcije v sektorjih, iz katerih dobi režim največ prihodkov, to so trgovina z lesom, minerali, kovinami in žlahtnimi kamni.
Vendar se sprašujem, ali so te sankcije zadostne. Evropski svet mora oceniti razmere in določiti, katere nadaljnje ukrepe lahko sprejme EU, da doseže prave spremembe v Burmi. Čas je, da se uvedejo nadaljnji omejevalni ukrepi, vključno s prepovedjo novih naložb.
Pedro Guerreiro  
v pisni obliki. - (PT) Čeprav je prezgodaj za določitev resničnega vpliva odločitev, sprejetih na vrhu EU-Afrika, in kljub nekaterim protislovjem, se morajo afriške države strinjati z zavrnitvijo sporazumov o prosti trgovini EU (znanih kot "sporazumi o gospodarskem partnerstvu").
Nekoliko ironično predstavlja zavrnitev "sporazumov o gospodarskem partnerstvu" afriških držav, kljub vsem nesprejemljivim pritiskom in izsiljevanju, resničen primer tega, kaj je na koncu razvpito "dobro upravljanje", ki ga EU zelo hvali. To pomeni, da predstavlja predpostavljanje in zagovarjanje državnega nadzora gospodarstva.
Menimo, da zahteva učinkovito sodelovanje za razvoj spoštovanje nacionalne suverenosti, politične in gospodarske neodvisnosti ter pravice vseh ljudstev do odločanja o njihovi sedanjosti in prihodnosti ter opredelitve in oblikovanja njihove države in razvojnih projektov. Takšno sodelovanje ni združljivo z bolj ali manj skritimi cilji in zamislimi o vmešavanju, izkoriščanju, plenjenju virov ter političnem in gospodarskem nadzoru.
Omenjeno je bilo, da je vrh EU-Afrika obrnil "nov list". Mi bomo še naprej opozarjali, tako da na teh straneh ne bo ponovno pisalo o neokolonialističnih ambicijah EU in njenih velikih multinacionalk.
