SWIFT (debatt)
Talmannen
Nästa punkt på föredragningslistan är rådets och kommissionens uttalanden om Swift.
Diego López Garrido
Herr talman, fru Malmström, mina damer och herrar! Den 24 mars antog kommissionen en rekommendation till rådet om att inleda förhandlingar mellan Europeiska unionen och Förenta staterna om ett avtal om att data om finansiella transaktioner skulle ställas till det amerikanska finansministeriets förfogande för att bekämpa och förebygga terrorismen och dess finansiering.
Rekommendationerna skickades omedelbart till föredraganden och vissa ledamöter av Europaparlamentet och vidarebefordrades till rådet.
Rådet är fortfarande övertygat om behovet av ett sådant avtal och stöder därför kommissionens rekommendation om att förhandla fram ett avtal om programmet för att spåra finansiering av terrorism. Kommissionsledamotens förslag till mandat har studerats noggrant inom Coreper och denna rekommendation från kommissionen kommer, i princip, att läggas fram för omröstning under nästa sammanträde med rådet. Vi kommer att rösta för den, samtidigt som vi givetvis tar hänsyn till parlamentets ståndpunkt och de åsikter som kommer att framföras i frågan i parlamentet i dag.
Rådet håller med parlamentet om att det framtida avtalet, det så kallade Swift-avtalet, måste innehålla adekvata garantier och spärrar. Rådet instämmer därför i parlamentets åsikt att det i samtliga fall är viktigt att man följer Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, framför allt artikel 8, Lissabonfördraget och Europeiska konventionen om skydd av de mänskliga rättigheterna. Det finns dessutom grundläggande principer som måste respekteras när personuppgifter överförs, till exempel rätten för den person vars uppgifter behandlas att bli informerad, eller rätten att ändra eller radera sådana uppgifter om de är felaktiga.
Alla rättigheter i samband med skyddet av personuppgifter måste garanteras utan diskriminering. EU:s medborgare måste med andra ord behandlas på samma sätt som medborgarna i USA.
Vi anser att det går att komma överens om avtalets varaktighet med Förenta staterna, och jag hoppas det blir på cirka fem år.
När det gäller datautbytet med tredje länder är det vår tolkning att när de amerikanska myndigheterna har skäl att misstänka att det förekommer uppgifter som skulle kunna hjälpa myndigheterna i andra länder att vidta rättsliga åtgärder mot terroristbrott, så bör sådana uppgifter användas. Det är dessutom precis vad EU:s lagstiftning tillåter. Om en medlemsstat under liknande omständigheter har erhållit information från andra medlemsstater, så kan den informationen enligt EU:s lagstiftning överlämnas till tredjeland i syfte att bekämpa terrorism.
Sedan har vi sådana fall där data överförs i klump och inte alltid knuten till ett speciellt antagande, vilket är något som måste få vara kvar av tekniska skäl och även av effektivitetsskäl, eftersom det ofta är viktigt att ha en viss volym uppgifter som man kan dra slutsatser av när terrorism ska sakföras i domstol. Sådana dataöverföringar måste naturligtvis vara så väl begränsade och användas så restriktivt som möjligt och det måste alltid finnas ett mycket tydligt mål: att beivra visst terroriststöd, vilket är det syfte som motiverar denna typ av avtal.
Följaktligen har vi fått ett detaljerat förslag om mandat från kommissionen. Jag tycker det är ett bra förslag, ett förslag som skyddar människors grundläggande rättigheter, tar hänsyn till avtalens effektivitet och bygger på ömsesidighet och proportionalitet när det gäller insamling av uppgifter. Det bygger i hög grad på granskningen av resultaten av avtalens effektivitet, vilket också antyds i kommissionens rekommendation, inte minst genomgången av parlamentet, som i högsta grad har deltagit i alla dessa förhandlingar.
Europaparlamentet anser med all rätt att även det måste vara delaktigt i detta avtal och vi håller därför med om att parlamentet ska få lämplig information och att kommissionen, som är den institution som förhandlar om avtalet, ska föra den informationen vidare i varje fas av förhandlingarna.
Rådet inser också att det bör vara enklare för parlamentet att få tillgång till de sekretessbelagda delarna av internationella avtal så att det kan utföra sin granskning i de fall där det har rätt att godkänna. Jag måste också nämna att i uttalandet av den 9 februari 2010 lovade rådet att förhandla fram ett interinstitutionellt avtal i frågan. Jag gläder mig åt att i dag kunna bekräfta det löftet.
Cecilia Malmström
Herr talman! Att samla in data för att spåra finansieringen av terrorism är viktigt i kampen mot terrorismen. Vi vet att sådana uppgifter har bidragit till att förhindra terroristattacker i Europa, såsom vätskebomberna 2006 på Heathrow-flygplatsen. Programmet för att spåra finansieringen av terrorism är därför viktigt, inte bara för USA, utan också för Europa.
Jag träffade nyligen den amerikanska säkerhetsministern Janet Napolitano och vi diskuterade frågan. De är fullt medvetna om behovet av att reformera det övergångsavtal som vi hade, men de oroas också över att ett antal ledtrådar till kända terrorister inte längre är tillgängliga. Vi behöver med andra ord ta itu med den säkerhetsluckan, men också göra det på ett sätt som garanterar full respekt för grundläggande rättigheter och ett tillräckligt gott uppgiftsskydd.
Detta är anledningen till att kommissionen, efter vår senaste diskussion om detta, omedelbart började arbeta på ett nytt mandat för ett nytt avtal mellan EU och USA om programmet för att spåra finansieringen av terrorism. Jag tycker mandatet är ambitiöst, men realistiskt. Det balanserar skyddet av vår kollektiva säkerhet med de grundläggande rättigheterna och uppgiftsskyddet utifrån Europaparlamentets resolution från i september förra året och februari i år.
Jag vill tacka föredraganden Jeanine Hennis-Plasschaert för det mycket konstruktiva samarbete vi har haft. Kommissionen har ansträngt sig för att samarbeta med henne och med medföredragandena och skuggföredragandena i frågan. Jag vill också tacka ordförandeskapet för det arbete de har gjort för att försöka få detta antaget av rådet.
Vi har försökt att få med de synpunkter som framförts i Europaparlamentets resolutioner. Uppgifter kommer enbart att behandlas i samband med terrorism. En begäran måste bygga på godkännande från en rättslig instans. Tredje part kommer inte att få tillgång till bulkdata. Ömsesidighet kommer att råda. Överföring kommer att ske efter en uttrycklig begäran, dvs. på push-basis, data om det gemensamma eurobetalningsområdet kommer att uteslutas och vi kommer också att ta itu med frågan om att kunna väcka talan inför domstol utan diskriminering. Jag kommer att se till att kommissionen ger Europaparlamentet heltäckande och snabb information under hela förhandlingsprocessen. Vårt mål är att underteckna avtalet före slutet av juni, så att Europaparlamentet ska kunna rösta om det i juli.
Jag vet att Europaparlamentet ser mycket allvarligt på frågan om bulköverföring av data. Men jag vet också att ni inser att utan bulköverföring kommer det inte att finnas något program för att spåra finansieringen av terrorism. Juridiskt bindande skyddsmekanismer kommer emellertid att garantera att inga uppgifter behandlas om det inte föreligger en objektivt verifierad anledning att tro att en viss person är en terrorist, en misstänkt terrorist eller finansierar terrorism och att överföringen av de uppgifterna sker anonymt. Bulköverföring av uppgifter är naturligtvis känsligt, och vi kommer att sträva efter att ytterligare minska datavolymen under förhandlingarnas gång. Men vi måste också vara realistiska. Vi kommer knappast att få se någon större minskning av vad som redan är prioriterade förfrågningar.
Ömsesidighet är en del av mandatet. Det planerade avtalet skulle medföra en rättslig skyldighet för Förenta staternas finansministerium att dela med sig av uppgifter till sina motsvarigheter i EU och för myndigheterna i EU att tillåta uppgiftssökningar som riktas mot kända terroristmisstänkta i EU. Om EU skulle utveckla ett liknande system skulle de amerikanska myndigheterna även hjälpa oss med det. Kommissionen är villig att delta i sådana diskussioner med medlemsstaterna.
Enligt mandatet ska uppgifter som inte utnyttjas få sparas i fem år. Jag anser att det är motiverat, eftersom fem år även är den period för finansiella transaktionsuppgifter som bankerna omfattas av enligt EU:s lagstiftning om penningtvätt. Jag är emellertid beredd att höra Europaparlamentets åsikter om detta och att lägga fram frågan i rådet i slutet av veckan.
Avslutningsvis anser jag att förslaget till mandat verkligen innebär en betydande förbättring. Det tar hänsyn till de invändningar som ni framfört i parlamentets resolutioner. Det tar hänsyn till föredragandens krav på en dubbelriktad strategi som kan leda till ett europeiskt program för att spåra finansieringen av terrorism, även om det naturligtvis är något som vi måste diskutera internt inom EU. Detta är inte en del av förhandlingarna. Det tar emellertid hänsyn till förbindelserna mellan EU och USA på detta område, vilket naturligtvis är det långsiktiga målet i sammanhanget.
Simon Busuttil
Herr talman! Det första man måste säga är att parlamentet verkligen vill se ett avtal. Naturligtvis vill parlamentet inte ha ett avtal till varje pris, men det är de små detaljerna som gör det. Det är detta vi ska diskutera i dag i parlamentet.
Efter omröstningen i februari har vi lärt oss två saker. Den första är att Europaparlamentet har nya befogenheter, tydliga befogenheter. Det har något att säga till om och det vill utöva de befogenheterna. Det kommer parlamentet att göra konstruktivt och ansvarsfullt, men det kommer att utöva sina befogenheter. Det andra vi har lärt oss är att det första avtalet inte var tillräckligt bra, utan behöver förbättras.
Jag välkomnar verkligen kommissionens vilja att lägga fram ett mandat, vilket den gjorde så snart som möjligt efter omröstningen i februari, och jag är också mycket intresserad av att få det mandatet godkänt så snart som möjligt av ministerrådet. Europaparlamentet vill som sagt ha ett avtal och vi har beskrivit detaljerna i vad vi vill se i avtalet i resolutionen som har fått ett brett stöd här i parlamentet, åtminstone av de ledande grupperna.
Fru kommissionsledamot, bulkdata är ett problem för oss och ni vet mycket väl att våra krav när det gäller bulkdata kommer att kräva att vi alla tänker om, inte bara våra motparter i USA, utan också vi själva. Exakt vad vill vi här i Europa ha för egen del? Vill vi ha vårt eget europeiska program för att spåra finansieringen av terrorism och hur ska vi uppnå det? Helt klart är bulkdata ett problem och det är ett problem som vi inte kan bortse från. Vi måste ta itu med det.
Nästa vecka reser en grupp från parlamentet till USA. Då ska vi ta itu med dessa detaljer i diskussionerna med våra motparter i USA:s kongress.
Vi ska som sagt diskutera detta med våra motparter i kongressen, men också med de amerikanska myndigheterna. Vi vill gärna göra det på ett konstruktivt sätt. Vi vill resa dit för att visa för de amerikanska myndigheterna att vi menar allvar. Vi vill ha ett avtal, men det finns frågetecken, och vi vill att de frågetecknen rätas ut.
Birgit Sippel
Herr talman! När det gäller en punkt kan jag inte hålla med de personer som hittills yttrat sig: jag är inte intresserad av att nå ett avtal så snart som möjligt. Jag vill i stället ha ett avtal som är så bra som möjligt. Kvalitet måste komma före tempo. Låt mig göra ytterligare en preliminär anmärkning. Europaparlamentet har redan avvisat ett avtal en gång. En fråga i samband med de många skälen som avsåg innehållet var bristen på deltagande från Europaparlamentets sida.
Med tanke på det som hänt den här veckan har vi bestämt att inte fatta några beslut här i parlamentet. Vi tänker också uppmana rådet att skjuta upp sitt beslut till dess vi kan anta våra beslut. Jag är ganska förvånad över att det finns ledamöter här i parlamentet som uppenbarligen inte tar sina egna beslut på allvar utan tänker att ok, då får väl rådet helt enkelt bestämma. Jag tycker inte vi kan behandla våra egna beslut på det viset. Jag hävdar fortfarande att även rådet borde avvakta med sitt beslut till efter den 6 maj när vi har beslutat. Jag är säker på att det inte finns några nackdelar med det och att Förenta staterna skulle ha förståelse för det.
När det gäller själva utkastet till mandat så tycker jag det är bra att kommissionen lovat att uppfylla våra krav. Trots det vill jag säga klart ifrån att det fortfarande krävs betydande ändringar av detta förhandlingsmandat. Det är nödvändigt om en majoritet av Europaparlamentet ska rösta för ett nytt avtal. Jag anser inte att det nuvarande mandatet är tillräckligt ambitiöst för att vi ska kunna uppnå det. Problemet med överföringen av bulkdata är fortfarande olöst. Om de amerikanska myndigheterna talar om för oss att varje månad handlar det om uppgifter som gäller fem till tio personer, så är överföringen av miljontals uppgifter som avser europeiska medborgare helt klart oproportionerligt jämfört med det syftet.
För övrigt vill jag påpeka för kommissionen och rådet att även om det hela tiden sägs att detta avtal kommer att bli oerhört viktigt som ytterligare ett sätt att bekämpa terrorismen, så är bevisen för det inte alltid lika tydliga som vi brukar få höra. Den långa tid som uppgifterna sparas i Förenta staterna är också fortfarande ett problem. Mandatet erbjuder inga lösningar här heller. Vi behöver en rättslig myndighet på europeisk mark som inte bara kontrollerar lagligheten hos de amerikanska förfrågningarna, utan också urvalet av data, oavsett var det sker. Överföringen av information till tredjeländer måste regleras med tydliga direktiv. Vi behöver ett ambitiöst mandat som täcker våra krav. Först då kan vi uppnå ett verkligt bra resultat som uppfyller våra krav och som tar hänsyn till både dataskyddet och kampen mot terrorismen.
Slutligen har jag ytterligare en fråga till rådet och kommissionen. Hur tänker ni se till att enbart data som uttryckligen begärdes tas fram och skickas vidare? Hur kan det fungera? I USA? Eller finns det andra förslag?
Jeanine Hennis-Plasschaert
Herr talman! Jag är också väldigt glad över dagens diskussion. Parlamentet får en möjlighet att beskriva sina förväntningar på förhandlingsdirektivet. Det faktum att parlamentet inte kommer att rösta om sin resolution den här veckan är mycket olyckligt, men det får inte, och jag upprepar, det får inte förhindra att rådet går vidare med antagandet som planerat. Europaparlamentets åsikter framförs medan vi diskuterar, och det är ingen hemlighet att rådet och kommissionen redan är fullt insatta i resolutionen och dess innehåll. I det avseendet kan jag bara säga att jag verkligen uppskattar den nya samarbetsanda som både rådet och kommissionen visat prov på när det gäller kontakterna med parlamentet.
Enligt förhandlingsdirektivet ska det tänkta avtalet mellan EU och USA garantera jämlika rättigheter, oavsett nationalitet för de personer vilkas uppgifter behandlas i enlighet med det nya avtalet. Min fråga blir då: vad betyder det? Vilka är dessa rättigheter i samband med till exempel tillträde, rättelse, radering, ersättning och rättsliga åtgärder? Jag är tacksam om någon kan upplysa mig om detta. Dessutom vill jag understryka, som mina kolleger gjorde, att proportionalitets- och nödvändighetsprinciperna är avgörande för det tänkta avtalet. Det faktum, och jag upprepar, det faktum att dataprofiler för finansiella mätningar inte, oavsett skäl, kan söka på innehållet i meddelanden som leder till överföring av bulkdata kan inte i efterhand rättas till genom mekanismer för övervakning och kontroll, eftersom grundläggande principer i dataskyddslagen redan har åsidosatts.
I ärlighetens namn måste jag säga att jag har vissa tvivel om huruvida den här frågan ska kunna lösas inom ramen för det nuvarande förhandlingsdirektivet. Det är dessutom viktigt att veta att avtalet om ömsesidigt rättsligt stöd inte är en lämplig grund för att begära data i samband med programmet för att spåra finansiering av terrorism. Trots allt gäller avtalet om ömsesidigt rättsligt stöd inte banköverföringar mellan tredjeländer och det skulle krävas förhandsidentifiering från en viss bank, medan programmet för att spåra finansiering bygger på sökning av överföringar. Det är därför absolut avgörande, och jag vill gärna understryka det, det är absolut avgörande att förhandlingarna inriktas på att hitta en lösning så att de båda systemen blir kompatibla. Vi kan naturligtvis kräva en omformning av programmet för att spåra finansiering av terrorism, men i ärlighetens namn kan jag inte se hur vi skulle kunna påverka detta, och därför kan jag bara uppmana rådet och kommissionen, precis som Simon Busuttil gjorde, att ta itu med de grundläggande politiska besluten omedelbart.
Jag förväntar mig verkligen ett tydligt och bindande åtagande från såväl rådet som kommissionen om att göra allt som krävs för att åstadkomma en hållbar, rättsligt sund, europeisk lösning på frågan om datafångst på europeisk mark. Låt mig än en gång understryka att överföring och lagring av data i bulk för en utländsk makts räkning, även om det gäller vår bästa vän, är och förblir definitionsmässigt oproportionerlig. Det innebär ett enormt avsteg från EU:s lagstiftning och praxis. Rättsstatsprincipen är absolut avgörande och i det här sammanhanget måste parlamentet vara ytterst noggrant när det ska granska sådana avtalsförslag som vi diskuterar i dag.
Precis som andra talare stöder jag ett starkt, utåtriktat EU som kan stå skuldra vid skuldra med USA som en likvärdig partner. I det sammanhanget kan jag bara än en gång understryka att det är EU som ska lägga fast principerna för hur Europa ska samarbeta med USA i samband med terroristbekämpning, inklusive rättstillämpning och utnyttjandet av data som samlats in för kommersiella syften. Målet bör vara att det ska bli rätt. EU:s rättsliga krav på en rättvis, proportionell och korrekt behandling av personuppgifter är av avgörande betydelse och måste alltid hävdas. Nu är det rådet och kommissionen som ska vidta konkreta åtgärder på detta område så snart som möjligt och förhandla fram ett avtal som uppfyller alla EU:s och USA:s förväntningar.
Jan Philipp Albrecht
Herr talman! Jag vill tacka ordförandeskapet, och er, kommissionsledamot Cecilia Malmström, för det ni sagt. Ordförandeskapet har helt riktigt påpekat att TFTP- avtalet om utbytet av bankdata genom Swift handlar om principer. Det handlar om grundläggande konstitutionella principer. Det handlar om att skydda privatlivet, artikel 8 i stadgan om de grundläggande rättigheterna och artikel 8 i Europeiska konventionen om skydd av de mänskliga rättigheterna. Men det handlar också om ett effektivt rättsligt skydd och rättvisa procedurer - artiklarna 6 och 13 i Europeiska konventionen om skydd av de mänskliga rättigheterna. Det handlar om äkta proportionalitet ur konstitutionellt rättslig synpunkt, och jag vill understryka detta, ur konstitutionellt rättsligt synpunkt. Det handlar nämligen inte bara om att skapa en känsla av proportionalitet, vi behöver konkreta bevis för behovet av och lämpligheten för en åtgärd och i slutändan också bevis för proportionaliteten som sådan.
Här måste jag återigen framhålla vad andra experter och även undersökande myndigheter har sagt upprepade gånger. Jag anser inte man kan bevisa att en massöverföring av personuppgifter utan specifika initiala misstankar är lämplig och att vi inte har betydligt mindre intensiva metoder för ingripande som skulle vara tillräckliga för att uppnå dessa mål. Utan ett förhandsbeslut i ett enskilt fall på grundval av befintliga misstankar är allt tillträde till en databank över europeiska medborgare oproportionerligt. Det måste därför finnas garantier för att ingen bulköverföring av data äger rum.
I annat fall skulle detta avtal innebära en överträdelse av befintliga europeiska och internationella fördrag. Och det är just detta som de flesta europeiska högsta domstolar har klargjort i sina beslut hittills, framför allt den tyska federala författningsdomstolen i mars, när det handlade om datalagring. Därför kan och bör parlamentet inte kompromissa om sina tidigare ståndpunkter, utan måste garantera överensstämmelsen med EU:s lagar under och efter förhandlingarna, vid behov genom att lägga fram mandatet och förhandlingsresultaten för EU-domstolen.
Jag uppmanar därför kommissionen och rådet att tydligt beskriva parlamentets villkor för Förenta staterna och att tydligt visa att det finns proportionalitet. I annat fall kommer parlamentet inte att kunna gå med på något TFTP-avtal.
Charles Tannock
Herr talman! ECR-gruppen stödde rådets ursprungliga Swift-avtal med Förenta staterna och programmet för att spåra finansiering av terrorism vad gällde överföring av finansiella meddelandedata, naturligtvis under förutsättning att det finns vissa säkerhetsspärrar. Vi tillbakavisade vid den tidpunkten den antiamerikanism, såväl dold som öppen, som utmärkte vissa personer här i parlamentet.
Förenta staterna bär en helt oproportionerligt stor börda över hela världen för att garantera allas vår säkerhet. Vi vill att EU ska göra mer, inte mindre, för att stödja USA:s principfasta ledarskap i kampen mot terrorism. Vi tyckte därför att Swift-avtalet var ett viktigt verktyg för att hjälp oss bli av med den cancer som terroristfinansieringen utgör och att skydda medborgare på båda sidor av Atlanten. Men även om jag blev ledsen över att avtalet röstades ned, så blev jag inte helt förvånad.
Utan tvekan visade parlamentet musklerna och ville visa upp sina nya befogenheter enligt Lissabonfördraget, men ett tillfälligt stopp för Swift-avtalet till dess det bättre, nuvarande förslaget kommit från kommissionen skulle kanske i slutändan vara av godo och fungera som en väckarklocka för president Barack Obamas förvaltning som, precis som föregångarna, verkar ha en mycket oklar uppfattning av EU och dess institutioner, i första hand parlamentet.
De amerikanska diplomaterna verkar inte ha insett att Europaparlamentets ledamöter har fått ökade befogenheter och ökat inflytande. Skrivelsen från utrikesminister Hillary Clinton till talman Jerzy Buzek, där hon framförde sin oro över Swift, kom alldeles för sent. Dessutom uppfattades den av många ledamöter i Europaparlamentet som i bästa fall naiv och i värsta fall arrogant, för den bortsåg helt från hur vårt parlament i realiteten arbetar genom de politiska grupperna.
Förenta staterna bedriver en närmast osynlig lobbyverksamhet i parlamentet. Jämför det med små länder som Israel, Taiwan och Colombia, för att inte nämna giganter som Indien och Kina, som investerar avsevärda diplomatiska resurser i att bygga upp förbindelserna med Europaparlamentet. Resultatet blir att de kämpar i en för hög diplomatisk division på EU-nivå, medan USA allvarligt försummar sina potentiella möjligheter. Det är anmärkningsvärt att USA:s bilaterala ambassad till Belgien fortfarande är dubbelt så stor som dess respresentation till Europeiska unionen.
Det gläder mig emellertid att den nya amerikanska ambassadören till EU, William Kennard, verkar inse parlamentsledamöternas betydelse och att detta nu förmedlas vidare tillbaka till Washington. Jag hoppas att hans tid i Bryssel ska innebära ett rejält kliv framåt i USA:s förbindelser med oss ledamöter av Europaparlamentet. Det utlysta besöket från vicepresident Joe Biden är en utmärkt start, för ingen vill i högre grad än jag se en förstärkning av det transatlantiska partnerskapet.
Nästa hinder att ta sig över blir naturligtvis att få igenom ett nytt Swift-avtal i parlamentet, men också ett avtal om passageraruppgifter (PNR-uppgifter), som enligt min mening kommer att visa sig mindre kontroversiellt.
Marie-Christine Vergiat
för GUE/NGL-gruppen. - (FR) Herr talman, mina damer och herrar! Än en gång diskuterar vi kommissionens och rådets mandat i samband med Swift-projektet. I det förslag till mandat som vi mottagit i dag tar man bestämt upp några av Europaparlamentets krav i dess resolution från september 2009, men många punkter är fortfarande ofullständiga.
Detta är fallet när det gäller hur länge uppgifter lagras samt EU-medborgarnas möjlighet att överklaga. Förenta staternas ”Privacy Act” diskriminerar fortfarande personer som inte är amerikanska medborgare. Det medges också av kommissionens administration. Sedan får vi gång på gång höra att Swift inte kan behandla uppgifter på individuell basis eftersom det inte har kapacitet för detta, särskilt inte teknisk kapacitet.
Därmed finns det fortfarande ett enormt problem när det gäller proportionaliteten i de överföringar som görs. Som ni själv just har sagt oss, fru kommissionsledamot, finns det fortfarande problem i samband med dessa massöverföringar av uppgifter. Jag beklagar, men personligen har jag ingen tilltro till hur amerikanska myndigheter agerar på detta område. Skäliga misstankar kan inte räcka. Det är väl känt vilken skada USA orsakar i kampen mot terrorismen.
Som Birgit Sippel sade, kvalitet måste gå före kvantitet. Ja, en EU-myndighet bör kunna ha verklig kontroll över vilka uppgifter som ska överföras. Vi väntar fortfarande på garantier på detta område för att skydda rättigheterna för våra medborgare och för alla dem som är bosatta i Europa.
Vi välkomnar de framsteg som redan har gjorts, men det räcker ändå inte. Ja, våra medborgare har rätt till säkerhet men de har rätt till säkerhet på alla områden. I en tid när många av våra medborgare blir alltmer medvetna om skyddet av privatliv och personuppgifter - något som framgår tydligt i många av anförandena här i parlamentet - är vi skyldiga att fortsätta uppmärksamma er på att vi faktiskt anser att principerna om nödvändighet och proportionalitet fortfarande inte respekteras.
Mario Borghezio
Herr talman, mina damer och herrar! Låt mig passa på att betona hur berättigad er synpunkt är att Europaparlamentet inte heller får glömma den roll och den betydelse som det italienska språket har, som användningen av det italienska språket har - detta språk som har bidragit så mycket till den europeiska kulturen.
För att återgå till den fråga som behandlas, måste det sägas att det vid detta tillfälle, efter detta stillestånd som Europaparlamentet bestämt har eftersträvat, kanske verkar som om parlamentet inte helt har insett det brådskande och dramatiska behovet av att inte på något sätt, och inte av några skäl, undergräva ett grundläggande behov hos västvärlden och Europa, behovet av att försvara sig mot terrorismen.
Naturligtvis stämmer det att det måste finnas en balans, en proportionalitet, att medborgarnas rättigheter och privatliv inte får offras på ett orimligt sätt och att medborgarnas möjlighet att överklaga, administrativt eller rättsligt, alla beslut som fattats på grundval av Swift-systemet naturligtvis måste garanteras - precis som den garanteras genom denna nya formulering från kommissionen, som har hörsammat många av Europaparlamentets viktigaste påpekanden.
Därför menar jag att riktlinjerna i det förhandlingsmandat som antagits av kommissionen i fråga om Swift i huvudsak bör ses som välgrundade när det gäller att säkra ett effektivt och nödvändigt samarbete med amerikanska myndigheter i fråga om spårning av finansiella överföringar för att bekämpa och förebygga terrorism - detta ligger naturligtvis i det bilaterala intresset, eftersom Europa också måste komma ihåg att det behöver försvara sig mot terrorismen. Vi har alltför många uppenbara, och extremt allvarliga, bevis på terrorismen. Detta gäller även när det handlar om att säkra den demokratiska kontrollen av uppgiftsflödet, en uppgift som anförtrotts Europaparlamentet, vilken är den mest tillförlitliga form av skydd som kan finnas för EU-medborgarnas personuppgifter och för skyddet av deras rättighet att hävda sig inom alla lämpliga forum. I mandatet beaktas också många förslag från oss parlamentsledamöter och det säger mycket om Europaparlamentets betydelse och om den nya roll som det har fått genom fördraget.
Vi måste också komma ihåg att avtalet sörjer för ömsesidighet från USA:s sida om EU skulle lyckas inrätta ett europeiskt program för att spåra finansiering av terrorism.
Europa måste skrida till handling - i alla händelser får det inte alltid ligga efter - det måste börja agera och måste själv stå för viktiga bidrag och information. När det gäller systemet för passageraruppgifter, som kommer att diskuteras senare, gäller samma logik. En åtgärd för identifiering av passagerare, för att bekämpa terrorismen, är helt avgörande.
Ernst Strasser
(DE) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Vi i Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) vill ha ett avtal. Vi vill ha ett bra partnerskap med våra amerikanska vänner, framför allt på säkerhetsområdet. Vi vill ha ett bra avtal och vi vill ha detta avtal mycket snart. Vi bör framhålla att detta är en tid som speglar andan i Lissabon som sällan förr. Efter parlamentets resolution i mitten av september, efter rådets beslut i slutet av november, efter diskussionerna i januari-februari och efter parlamentets tydliga ståndpunkt i februari, har vi nu en situation som är ett bra exempel på samarbetet mellan kommissionen, rådet och parlamentet. Jag vill verkligen tacka er, fru kommissionsledamot, och även rådet, för denna nystart, som främst inleddes av er och kommissionsledamot Viviane Reding. Det är ett exempel på vad EU-medborgarna vill ha i termer av handlingsutrymme, på hur EU-medborgarna vill se oss nå lösningar tillsammans - inte bara EU-medborgarna utan framför allt de som ser och lyssnar här i parlamentet i dag. Vid detta tillfälle vill jag särskilt välkomna våra vänner från Rhine-Hunsrück och våra vänner från Österrike som är här i dag.
Vi i vår grupp söker inte efter problem, utan vi kämpar för lösningar. Jag bör betona att en hel rad utmärkta förslag till lösningar hittades, som vi beskrev i resolutionen från september. De gällde utlämningen av stora mängder uppgifter, tredjeländer, varaktighet, upphörande och andra frågor. Det är dessa frågor som vi nu behöver förhandla om.
Jag är faktiskt förvånad över våra kolleger från gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen och gruppen Europeiska enade vänstern/Nordisk grön vänster, som vid detta tillfälle avstod från att rösta om resolutionen och vägrade bidra, men som nu efterfrågar denna resolution. Därför inbjuder jag er att komma ombord. Hjälp oss förhandla. Tillsammans kommer vi att uppnå ett bra resultat. I enlighet med övervägandena här bör vi i framtiden också arbeta för att påskynda utvecklingen av programmet för att spåra finansiering av terrorism (TFTP) och ni har även sagt detta i era uttalanden. Ja, vi behöver dessa instrument och vi bör hålla just den tidsram som ni beskrivit, så att vi kan diskutera resultaten av era förhandlingar här i parlamentet före slutet av sommaren och förhoppningsvis även komma fram till beslut.
Jag anser också att ert sätt att föra diskussionerna på, bland annat om er handlingsplan, som jag stöder helhjärtat, kan fortsätta i samma riktning i fråga om avtalet om uppgifter, passageraruppgifter, Schengens informationssystem och andra frågor.
Kinga Göncz
(HU) Jag skulle vilja påminna om att det, i motsats till de tidigare negativa förväntningarna före parlamentets negativa omröstning, faktiskt också skedde flera positiva framsteg, och det verkar som att avtalet mellan EU och USA kommer att bli bättre än väntat. Om allt går bra kommer det att kunna slutas under sommaren. Sedan dess har det först och främst blivit tydligt för oss att USA är långt mer öppet för dessa reservationer och för att hitta konstruktiva lösningar på de europeiska reservationerna än vi tidigare hade trott.
Jag tror att vi alla har märkt att samarbetet är bättre och att dialogen mellan rådet och parlamentet är närmare. Jag ser det också som viktigt att kommissionsledamot Cecilia Malmström regelbundet informerar utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor, föredragandena och skuggföredragandena om utvecklingen. Jag anser att detta är centralt för att se till att bra avtal verkligen fortsätter att nås i framtiden. Jag anser att det är viktigt att klargöra detta innan vi går vidare.
Jag vill också instämma i vad flera personer har betonat, nämligen att parlamentet är engagerat, och gruppen Progressiva alliansen av socialister och demokrater i Europaparlamentet är också mycket engagerat för att säkra ett avtal så snart som möjligt, och för att se till att detta blir ett bra avtal, med andra ord ett avtal som tar hänsyn till EU-medborgarnas intressen, även deras intressen i fråga om uppgiftsskydd. Vi är medvetna om och känner ansvaret, eftersom detta är en mycket viktig faktor för att bekämpa terrorismen, även om det inte är den enda eller ens den viktigaste faktorn, men just detta utbyte av uppgifter är mycket viktigt. Det förefaller som om mandatet i dess aktuella form ger lösningar på många problem, medan många andra lämnas olösta. Ännu finns det ingen lösning på problem som dem som tidigare nämnts av våra kolleger och som kommer att bli föremål för ytterligare diskussion i dag. De två veckor som vi nu får på oss i och med senareläggningen av omröstningen på grund av problemen med flygresor, ger oss ett tillfälle, ett tillfälle att hitta lösningar på de olösta problemen och hitta svar på de frågor och de reservationer som tagits upp av parlamentet, på vilka vi ännu inte har hittat några betryggande svar. Det skulle vara bra om rådet inte nådde något beslut innan parlamentet har haft möjlighet att rösta, eftersom detta skulle kunna orsaka ytterligare svårigheter under den närmaste framtiden.
Sarah Ludford
(EN) Herr talman. Det är tydligt att kommissionen har lyssnat. Förslaget till mandat är verkligen en tydlig förbättring jämfört med tidigare överenskommelser, även om mina kolleger har belyst aspekter där vi ännu inte är nöjda. Jag ska inte upprepa dessa invändningar utan bara tacka min kollega, Jeanine Hennis-Plasschaert, för allt det hårda arbete hon har gjort för parlamentets räkning.
Jag vill tala om processen och sammanhanget. Den senaste tidens framsteg är ett bevis på vad som kan uppnås när partner behandlar varandra med respekt och lyssnar på varandra, tar invändningar på allvar och verkligen försöker skapa samförstånd. Liksom kommissionen tror jag faktiskt att amerikanska myndigheter har gjort denna insats med engagemang och förståelse. I detta sammanhang vill jag tacka ambassadör Bill Kennard. Han har förstått mycket väl hur Europaparlamentet fungerar, kanske betydligt bättre än vissa av våra medlemsstater.
Vad vi nu behöver är att rådet gör samma insats och antar ett progressivt mandat. Det var rådets misslyckande förra gången att komma till oss med ett seriöst erbjudande om förbättring som tog hänsyn till parlamentsledamöternas invändningar som gjorde det nödvändigt för oss att avvisa interimsavtalet.
Under det senaste årtiondet - och detta gäller sammanhanget - har myndigheter i USA och i EU gjort framsteg på ett reaktivt och reflexartat sätt i ljuset av verkliga eller förmenta säkerhetshot. Ibland har regeringarna också fört en politik som bygger på tomma ord eller använder förtäckta ordalag, för att skapa rubriker i medierna eller hävda att motståndarna är toleranta mot brott eller terrorism. Vi kan inte fortsätta på detta sätt och jag ser fram emot en nystart där vi baserar beslut, särskilt om lagring och överföring av uppgifter, på våra grundläggande principer om proportionalitet, nödvändighet och lagenlig hantering. Vi behöver en granskning av alla planer och projekt som har samlats på hög på ett oplanerat sätt. Jag gläds över att kommissionsledamot Cecilia Malmström som jag uppfattar det planerar att göra detta så att vi kan få en klar bild av luckor, dubblering och alltför påträngande åtgärder och komma fram till en rationell och effektiv säkerhetsram som inte kränker våra medborgerliga friheter.
Judith Sargentini
(NL) Herr talman! Resolution eller ingen resolution - jag tror hur som helst att rådet hörde oss klart och tydligt förra gången och vet precis vad det behöver göra. Europaparlamentet är bekymrat över grundläggande rättigheter, skyddet av medborgarnas privatliv och uppgiftsskyddet. Det handlar här om grundläggande rättigheter och en enkel lönsamhetsanalys är inte på sin plats i det sammanhanget. De skäl som anges för att begära stora mängder uppgifter - att det är tekniskt omöjligt att göra det mer exakt - förefaller vara ett konstigt argument. Jag tror inte en sekund på att detta är tekniskt omöjligt. Som jag ser det är det mer en fråga om pengar och kostnader. Som sagt, när det gäller grundläggande rättigheter är det inte bara en kostnadsfråga.
Dessutom är det viktigt att EU nu visar sig vara en jämbördig förhandlingspartner, och inte en som bara är inställsam eller väntar på att Förenta staterna ska ange reglerna. Parlamentet har gett rådet och kommissionen makt och utrymme att nu gå in i denna roll på allvar. I det sammanhanget vill jag be kommissionen och rådet att ta hänsyn till Europeiska konventionen om skydd av de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, som nu är i kraft. Även detta kommer att behöva inkluderas i ert mandat och i resultatet av era förhandlingar. Jag hoppas att ni återkommer med rätt resultat och jag hoppas att ni utnyttjar det inflytande och den auktoritet som vi gav er förra gången. Jag väntar på att se vad ni har att visa upp när ni kommer tillbaka.
Marek Henryk Migalski
(PL) Herr talman! USA är i dag världens enda supermakt. Denna stat är en absolut och flerdimensionell supermakt - kulturellt, militärt och ekonomiskt. Lyckligtvis är den här supermakten vänligt inställd mot oss och den grundas på samma värderingar och grunder som EU byggdes på.
Därför bör vi värdesätta detta och stödja USA i den ädla sak som kampen mot terrorismen är, eftersom särskilt Västeuropa skyddades av USA mot kommunismen under många årtionden. Det var endast tack vare Förenta staterna som det fria Europa var fritt under 40 år. I dag ger USA ett mycket starkt stöd till hela fria världen så att världen kan vara fri från terrorism. En jämförelse mellan USA och EU beträffande de insatser, de finansiella utgifter och den teknik som ägnas åt kampen mot terrorismen är genant för EU och EU-medlemsstaterna.
Därför bör vi inte tveka om vi kan göra något för att hjälpa USA i kampen mot terrorismen - och det är också så jag ser detta avtal. Vi bör naturligtvis respektera de principer som vi har talat om, men detta är som jag ser det en fråga om samarbete mellan rådet, kommissionen och parlamentet. Vad som krävs av oss i dag är ett uttryck för den politiska viljan att ingå ett sådant avtal. Det bör finnas en sådan politisk vilja här. USA bör ingå ett avtal med EU som är både vänskapligt och grundat på partnerskap.
Eva-Britt Svensson
Herr talman! Tack till kommissionen och rådet för de framsteg som ändå har gjorts sedan parlamentet i februari gjorde det enda rätta, dvs. avvisade Swift-avtalet. Nu har parlamentet ökade möjligheter att ställa krav på avtalets utformning. En klok kommission och ett klokt råd gör rätt i att lyssna på de krav och de invändningar som parlamentet lade fram i februari. Det handlar om våra fri- och medborgerliga rättigheter, och det gäller grunderna för en rättsstat.
Därför kan vi inte tillåta massöverföring, dataöverföring utan restriktioner. Ett sådant avtal blandar ihop oskyldiga medborgare med dem som eventuellt är skyldiga. Vi kan endast tillåta att uppgifter överlämnas när det gäller personer som av mycket starka skäl är misstänkta för brott. Detta påstås innebära tekniska problem. I så fall måste vi fråga oss om det är tekniken som ska styra vår lagstiftning eller om det är våra grundläggande fri- och medborgerliga rättigheter som ska styra. För mig är valet självklart: Det är våra rättigheter som ska vara grunden för lagstiftning.
Jaroslav Paška
(SK) I februari vägrade vi ratificera ett avtal om behandling och överföring av uppgifter i finansiella rapporter som skulle användas för ett program inom det amerikanska finansministeriet för övervakning av terrorism. Skälen till avslaget angavs tydligt och inkluderade särskilt
brott mot de grundläggande principerna i lagstiftningen om uppgiftsskydd för ett stort antal EU-medborgare (upp till 90 miljoner uppgiftsposter per månad),
avsaknaden av skydd för EU-medborgare mot missbruk av uppgifter om dem som enligt detta avtal lämnats till Förenta staterna och tredjeländer, och
avsaknaden av verklig ömsesidighet, eftersom den andra avtalsparten inte har förbundit sig att lämna information av liknande kvalitet och omfattning till EU.
Många av dessa brister kan undanröjas i det nya avtalet, men den konkreta principen om en omfattande överföring av alla uppgifter från EU till USA, där USA behandlar, utvärderar och lagrar alla uppgifter om EU:s finansiella operationer utan begränsning, under förevändning att söka efter kopplingar till terrorism, är inte hållbar.
Denna grundsats måste ändras. Europeiska bankers finansiella operationer bör bara behandlas enligt europeiska regler och på europeisk mark. Till våra vänner från USA ska vi bara överlämna de poster som verkligen har koppling till terrorism.
Carlos Coelho
(PT) Herr talman, herr López Garrido, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Här i parlamentet stödde jag det avtal som ingicks mellan Europeiska unionen och Förenta staterna om ömsesidig rättslig hjälp. Jag gjorde detta eftersom jag anser att det transatlantiska samarbetet är mycket viktigt i allmänhet, och särskilt på området frihet, säkerhet och rättvisa.
Vid plenarsammanträdet den 11 februari röstade jag emot det preliminära avtalet om överföring av finansiella uppgifter mellan EU och USA. Jag gjorde detta med tanke på parlamentets privilegier, men även eftersom avtalet var oacceptabelt. I den debatten krävde jag respekt för principerna om nödvändighet och proportionalitet, samt för integriteten och säkerheten hos europeiska finansiella uppgifter.
Jag noterar nu med glädje kommissionens och rådets nya attityd i fråga om samarbete med parlamentet. Jag är övertygad om att vi tillsammans kommer att kunna enas om de grundläggande principer som bör vägleda och underlätta ett framtida samarbete mellan EU och USA i kampen mot terrorismen. Jag hoppas att de invändningar som uttryckts av parlamentet i dess resolution från september 2009 kommer att beaktas tillräckligt i detta nya avtal.
Jag upprepar att det måste finnas en absolut respekt för principerna om nödvändighet, proportionalitet och ömsesidighet. Jag betonar att det måste finnas grundläggande skyddsmekanismer för att garantera att uppgifterna bara lagras så kort tid som strängt taget behövs, varefter de bör förstöras.
Jag upprepar kravet på att rättsliga överklaganden måste vara möjliga och att lämpliga garantier måste inrättas i fråga om eventuell överföring av personuppgifter till tredjeländer. Framför allt måste det bevisas att sådana uppgifter är användbara för att förhindra terrorhandlingar eller som bevis mot terrorister.
Utanför denna ram kommer det inte att vara möjligt att få vårt samtycke. Europaparlamentet kommer att agera enligt de ståndpunkter som det alltid har haft.
Emine Bozkurt
(NL) Herr talman, herr kommissionsledamot, herr López Garrido! Det förslag till mandat som föreslagits av kommissionen är ett steg åt rätt håll. Vi prioriterar kampen mot terrorismen. Det är därför viktigt att så snart som möjligt ingå ett nytt avtal om utbytet av finansiella uppgifter med USA, men inte till vilket pris som helst. I februari var det en stor majoritet bland oss som sade nej till ett dåligt interimsavtal med Förenta staterna och nej till att Europaparlamentet utesluts - det organ som företräder 500 miljoner medborgare. Medborgarna vill inte att deras bankuppgifter ska överföras till USA utan goda garantier för deras rättigheter. Vi vill ha ett avtal med goda garantier för skydd av EU-medborgarnas rättigheter. Om sådana inte ges under det aktuella förhandlingsmandatet kommer det inte att vara någon större skillnad från situationen i februari. Vi behöver mycket goda skäl om vi ska säga ja den här gången. Rådet och kommissionen måste informera Europaparlamentet på ett detaljerat och direkt sätt. Det är positivt att man har beaktat parlamentets invändningar i fråga om garantier för grundläggande rättigheter och friheter i samband med skyddet av personuppgifter. Dessa behöver vara kriteriet för att avgöra om uppgifter ska överföras, tillsammans med kriteriet att uppgifterna måste ha koppling till kampen mot terrorismen.
Det är fina löften, men jag är nyfiken på hur rådet och kommissionen kommer att skydda dessa garantier i praktiken. Principerna om proportionalitet och ändamålsenlighet är allra viktigast. Dessutom, kommer USA verkligen göra samma sak för oss?
Vad jag skulle välkomna är ett fullständigt och utförligt uttalande om de rättigheter som våra medborgare skulle ha enligt det eventuella framtida avtalet. Rådet och kommissionen föreslår att man ger EU-organ uppgiften att granska förfrågningar från USA. Vilken form anser ni i rådet och kommissionen att denna typ av offentligt EU-organ skulle ha? Kommer det att vara en rättslig myndighet och kommer medborgarna att ha tillgång till domstolsförfaranden, vilket de garanteras i Europa? Jag skulle vilja höra era svar.
Alexander Alvaro
(DE) Herr talman! Tack, kommissionsledamot Malmström. Det förhandlingsmandat vi har framför oss visar framför allt att kommissionen och parlamentet åter går på samma linje och att samarbetet åtminstone har fått en bra start. Det faktum att Europaparlamentet förkastade avtalet i februari - och jag vänder mig här till alla dem som har beskrivet det som en styrkeuppvisning - har inget att göra med att visa styrka, det handlar om att ta ansvar. Att ta ansvar för rättigheterna för de människor som vi företräder, nämligen EU-medborgarna. De förhandlingar om det nya avtalet om överföring av bankuppgifter som nu är på gång kommer framför allt att besvara den viktiga frågan om var parlamentet och EU står i frågan om respekt. Respekt mellan partner, respekt för medborgare och respekt för EU-lagstiftningen.
Vi fick möjlighet att ta med många saker som är viktiga för oss i detta förhandlingsmandat. Den resolution som vi ska anta i maj speglar i mycket hög grad aspekter såsom skyddet av våra medborgare, både deras uppgifter och deras rättsmedel, inklusive extraterritoriellt skydd, särskilt när deras rättigheter skulle kunna kränkas extraterritoriellt.
Vi har talat mycket om överföring av aggregerade uppgifter, så kallade massöverföringar av uppgifter. Vi måste tydliggöra att vi i det mandat som har beslutats måste beskriva hur och när detta problem ska lösas. I annat fall kommer det att vara mycket svårt att framställa hela saken mot bakgrund av vad vi hittills har sagt. Europaparlamentets resolution belyser detta i två stycken, förhandlingsmandatet i ett. Jag är säker på att kommissionen kommer att lösa detta på ett förnuftigt sätt.
Ryszard Czarnecki
(PL) Vår debatt äger rum två dagar före ett sammanträde om samma fråga med ministrar från de 27 EU-medlemsstaterna. Låt oss direkt säga att vår ståndpunkt därmed potentiellt är en form av politisk påtryckning. Vi diskuterar detta problem vid ett tillfälle när förhandlingsmandatets öde i samtalen med USA ligger i vågskålen. Vi har knappt två månader och en vecka på oss för att inleda förhandlingar med Washington. Kommissionen är inte särskilt flexibel på detta område. Den har inte föreslagit en enda liknande men alternativ ståndpunkt - med all respekt för Cecilia Malmström. Men att agera på grundval av ”allt eller inget” är inte bara irrelevant och i strid mot EU:s anda, utan det är också en väg som inte leder någonstans, en återvändsgränd. Jag är för ett nära samarbete med USA och för uppgiftsutbyte, men det är de små detaljerna som gör det. Jag är visserligen inte någon entusiast för stadgan om grundläggande rättigheter, men vill ändå fråga om det är sant att detta mandat inte respekterar bestämmelserna i stadgan. Vad ska vi göra när de passageraruppgifter som vi överför till USA, och jag är för detta, används för otillåtna ändamål?
John Bufton
(EN) Herr talman! Det är chockerande för mig att denna kommission fortfarande insisterar på att utbyta känslig finansiell information om miljontals oskyldiga EU-medborgare, bland annat från Storbritannien, trots att parlamentet och utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter avvisar förslagen. Frågan här är inte hur vi bättre ska hantera Swift, utan att det inte alls bör finnas något Swiftavtal.
Jag skulle absolut motsätta mig denna typ av kränkning från min egen regerings sida och motsätter mig bestämt att EU överlämnar väljarnas personliga information till Amerika. Att överlämna sådan information är bara början, och det leder oss till ett skrämmande storebrorsaktigt Europa. Enligt de aktuella reglerna kan USA lagra uppgifterna under 90 år, vilket är längre än en genomsnittlig livstid, och trots att amerikanska myndigheter säger att icke använda uppgifter raderas efter fem år, har den amerikanska regeringen redan beskyllts för att lämna uppgifter till stora amerikanska företag, inte för att bekämpa terrorism, utan för att främja ekonomiska intressen.
Europaparlamentet avfärdade dessa beklämmande förslag men kommissionen tycker inte om att retirera, och ett interimsavtal ingicks av Europeiska rådet utan parlamentets godkännande förra året, dagen innan Lissabonfördraget skulle ha förbjudit detta enligt medbeslutandeförfarandet.
Den 11 februari förkastade Europaparlamentet på nytt interimsavtalet och en vecka dessförinnan förkastade parlamentets utskott för medborgerliga fri- och rättigheter avtalet. Ert envisa arbete för detta avskyvärda avtal visar bara ert förakt för demokrati och människors frihet, även människorna från mitt land, Wales, och resten av Storbritannien.
Monika Hohlmeier
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Till skillnad från den föregående talaren vill jag uttryckligen tacka både kommissionsledamot Cecilia Malmström och kommissionsledamot Viviane Reding för deras stora ansträngningar för att ta upp de frågor som väckts av parlamentet, samt de problem som vi ser och har sett på området datasäkerhet och konfidentialitet, med sikte på förhandlingarna med USA.
Jag är också tacksam över att nyckelfrågorna - såsom nämnts av andra ledamöter - redan har analyserats eller beaktats i mandatet och att detta särskilt också inkluderar frågor på området inspektion samt på området ömsesidighet. När det gäller radering av uppgifter ser jag det också som mycket viktigt att kunna omförhandla femårsperioden, eftersom det verkligen inte är acceptabelt att lagra uppgifter under en så pass lång tid.
Det är viktigt att slutligen också diskutera frågan om påföljder då utdrag avsiktligt gjorts för fel syften under känsliga omständigheter, eftersom detta förhindrar att det görs vissa utdrag som vi inte ser som önskvärda. Man bör bara inrikta sig på terrorismen.
Jag anser att det är viktigt att vi måste hantera vårt eget TFTP. På längre sikt kan vi inte massöverföra uppgifter, det vill säga stora mängder uppgifter till USA. Det har inget att göra med bristande tillit, utan med det faktum att vi på lång sikt till syvende och sist behöver ta vårt eget ansvar i Europa på ett jämbördigt sätt, och sedan utbyta specifika utdrag med uppgifter enbart för att bekämpa terrorism och slutligen upprätthålla verklig ömsesidighet.
I detta sammanhang vill jag åter be kommissionen att ange hur frågan om vårt eget TFTP ses inom kommissionen och i den gemensamma diskussionen med rådet.
Tanja Fajon
(SL) Terrorismen är fortfarande ett av de främsta hoten mot säkerheten inom EU och vi behöver inleda förhandlingar med USA om överföring av bankuppgifter så snart som möjligt, men inte till vilket pris som helst. Ett nytt avtal måste ge större skydd för EU-medborgarnas personuppgifter. Vi behöver ett bättre avtal, ett avtal som tar hänsyn till mänskliga rättigheter och som tar itu med frågan om överföring av stora mängder uppgifter om miljontals EU-medborgare. Det framtida avtalet måste också vara ett ömsesidigt avtal, vilket innebär att amerikanska myndigheter bör tillhandahålla liknande uppgifter om finansiella transaktioner, om EU i framtiden inrättar sitt program för spårning av finansiella transaktioner. Jag är glad över att höra att kommissionen instämmer i detta.
Det nya avtalet måste också ge bättre garantier för överföring av uppgifter till tredjeländer. Ska vi tillåta att USA överför information till vilket land som helst eller ska vi fastställa tydliga kriterier för detta? Det är avgörande att vi har de mest passande skyddsmekanismerna. Det skulle även vara på sin plats att det land som tillhandahåller uppgifterna samtycker till att de överförs till tredjeländer, så att vi kan inrätta ett system som kräver att de länder som lämnar uppgifter ger sitt samtycke. Därför undrar jag om vi skulle kunna införa instrument som också ger oss möjlighet att vägra överföring av information till tredjeländer där dessa inte ger tillräckliga särskilda skäl för att erhålla sådana uppgifter.
Eftersom EU inte har något eget system för att spåra finansiella transaktioner är vår säkerhet beroende av USA. Men vad kan vi begära i gengäld? Vi måste också se till att det framtida avtalet med USA kan avslutas omedelbart om något av åtagandena inte uppfylls. Vi måste övertyga våra medborgare om att överföring av bankuppgifter är förnuftigt, eftersom vi blir mer och mer oroliga över i vilken omfattning vi tillåter intrång i vår integritet i kampen mot terrorismen.
Cecilia Wikström
Herr talman! För oss liberaler har det ända sedan andra världskrigets slut varit viktigt att framhålla den transatlantiska länken mellan USA och Europa och att lyfta fram samarbetet på olika områden. Men som i alla samarbeten kan det uppstå komplikationer och svårigheter, och dem måste man lösa. En av de svårare komplikationerna har varit att hantera frågan om människors rättmätiga rätt till personlig integritet.
Jag tror att det över tid kommer att stå klart att det var mycket bra att parlamentet fällde det tillfälliga Swift-avtalet. EU måste präglas av demokrati och öppenhet, och vi folkvalda i detta hus är en viktig del i detta. Procedurerna kring Swift lämnade en hel del att önska när det gällde detta. Parlamentet har varit tydligt med vad vi kräver för att godkänna ett nytt permanent avtal. Kriterierna finns listade i den resolution vi idag har att hantera och debattera, och när dessa krav är tillgodosedda ser jag fram emot en ny votering.
Målkonflikten förblir å ena sidan säkerhet och å andra sidan rätt till integritet. Låt oss nu lägga historien bakom oss och med tillförsikt arbeta mot det mål som är så viktigt och varav ett nytt permanent Swift-avtal utgör en viktig del, nämligen säkerhet, trygghet och integritet för Europas medborgare.
Sylvie Guillaume
(FR) Vi är alla eniga - det får inte finnas någon tvetydighet i denna fråga - om att kampen mot terrorismen är en gemensam kamp där EU måste spela sin roll fullt ut.
Samtidigt är det lika viktigt för oss Europaparlamentariker att se till att EU-medborgarnas rättigheter och särskilt rätten till skydd av personuppgifter respekteras. Denna punkt måste betonas och detta budskap riktas inte bara till de företrädare för rådet och kommissionen som är närvarande här i parlamentet, utan även till de amerikanska myndigheterna, med vilka ett nytt avtal måste förhandlas fram.
Mer specifikt vill jag belysa en punkt som finns med bland Europaparlamentets centrala krav, nämligen frågan om uppgifter som bevaras av amerikanska myndigheter. De aktuella planerna är enligt mitt synsätt oproportionerliga. Därför behöver fler frågor ställas. Varför lagra uppgifter, som enligt de berörda parterna inte används, under en sådan lång tid som fem år? Är det inte möjligt att minska lagringstiden till en rimligare tidsperiod? När det gäller de uppgifter som väljs ut anges ingen bevarandeperiod i mandatet. Det tidigare avtalet fastställde en maximal period på 90 år. Skulle det inte vara en bra idé att besluta om en lämplig bevarandeperiod som står i proportion till hur dessa uppgifter används, till exempel i förhållande till längden på en särskild utredning eller en särskild rättegång? Finns det ett användningsområde för dessa uppgifter utöver att bekämpa terrorismen, och vilket är det? Slutligen, skulle vi kunna överväga att bevara dessa uppgifter i Europa i stället för i USA?
Jag skulle vilja att rådet och kommissionen besvarar dessa frågor. Denna punkt är verkligen avgörande och Europaparlamentet kommer inte att gå som katten kring het gröt i den här frågan. Därför är det mycket viktigt att rådet tar särskild hänsyn till detta när det antar kommissionens förhandlingsmandat.
Nathalie Griesbeck
(FR) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Europaparlamentet tog ett mycket viktigt steg för två månader sedan när det förkastade detta interimsavtal.
Utan att gå tillbaka till denna fråga, eftersom jag är den 27:e talaren denna eftermiddag, vill jag bara uppmärksamma att vissa personer mycket poetiskt beskrev denna fas i den europeiska demokratin som den första dagen i Europaparlamentets liv under Lissabonfördraget. Faktiskt var det inte bara en historisk seger när det gäller respekten för integritet och medborgerliga friheter i och utanför Europa. Det var också en vändpunkt för Europaparlamentets befogenheter och samtidigt en uppvisning av mycket mod och djärvhet från vår föredragandes sida, Jeanine Hennis-Plasschaert. Jag vill hedra henne särskilt för hennes beslutsamhet när bara några veckor återstår till en dag som är viktig för henne.
Det är meningslöst att nämna de underliggande faktorer som gör oss beroende av varandra när det gäller kontraterrorism, säkerhet och den balans som vi måste finna på området individuella friheter. Som en del av detta nya förhandlingsmandat behöver vi nå ett rättvist och balanserat avtal som respekterar rättigheter och som kringgärdas av garantier som är ett uttryck för vad som i slutändan, för mig och för många av våra medborgare, utgör EU:s innehåll och styrka, nämligen skyddet av EU-medborgarna. Eftersom vår politiska vilja måste överensstämma med lagen och med vad som uttrycks genom rättsliga kanaler, ska jag inte gå tillbaka till elementen ömsesidighet och proportionalitet. Inte desto mindre hoppas jag att det genomdrivs strängare rättsliga regler för massöverföring av uppgifter på ett mycket vaksamt och krävande sätt, som en fråga skild från lagring och rätten till rättelse, ändring och radering av uppgifter och från rätten att överklaga vid domstol. Det är upp till oss att samarbeta för att tillsammans uppnå denna balans mellan krav på säkerhet och krav på frihet.
Ioan Enciu
(RO) EU erkänner att det är särskilt viktigt att utbyta information globalt i kampen mot terrorismen. Parlamentsledamöterna i gruppen Progressiva alliansen av socialister och demokrater i Europaparlamentet stöder alla åtgärder som kan leda till att terrorismen förebyggs och stoppas. Parlamentsledamöterna har valts demokratiskt för att företräda EU-medborgarnas intressen och kan inte kompromissa på något sätt med det faktum att de måste skydda deras rättigheter, som fastslås i fördrag och konventioner. Det finns vissa frågor som vi inte kan bortse från, såsom skydd av personuppgifter, rättsligt skydd, omfattningen av de uppgifter som överförs, proportionalitet, ömsesidighet eller Europaparlamentets ständiga deltagande i övervakningsprocessen.
Jag anser att inrättandet av en europeisk myndighet för behandling, godkännande och överföring av Swift-uppgifter skulle vara en lösning som skulle ge EU en garanti för att dessa uppgifter endast används för att bekämpa terrorism och att de bara gäller redan identifierade misstänkta. EU-medborgare kommer då också att ha någonstans att lämna klagomål om eventuellt missbruk. Vi ber kommissionen att minst en gång per år lämna rapporter om avtalets genomförande. Det kommer att garantera att processen genomförs enligt det godkända avtalet och att vi kan åtgärda eventuella brister i god tid.
I syfte att nå en bättre ömsesidig överenskommelse om de punkter där det finns skilda åsikter föreslår jag att informationsmöten anordnas omedelbart för Europaparlamentets politiska grupper eller även för nationella delegationer, tillsammans med amerikanska företrädare som har kontakt med EU eller medlemsstaterna.
Charles Goerens
(FR) Herr talman! Det styrkeprov som Europaparlamentet tillsammans med kommissionen och rådet har gett sig in på när det gäller förslaget till Swiftavtal kan vara värdefullt, med tanke på att insamlingen och överföringen av uppgifter om banktransaktioner uteslutande används för antiterroristiska syften. I stort sett alla har vid det här laget nämnt detta uppenbara faktum, men erfarenheten visar att inget är mindre säkert än detta när det gäller användningen av personuppgifter. En misstänkt terrorist som är känd för den amerikanska underrättelsetjänsten är inte nödvändigtvis känd för dess europeiska motsvarigheter, såsom kommissionens svar på en av mina frågor visar.
Min ståndpunkt om eventuella nya avtal i denna fråga kommer att bero på hur relevant det är att samla in personuppgifter, på tillhandahållandet av dessa uppgifter till säkerhetskontrollorgan och på om principen om ömsesidighet respekteras när det gäller information som innehas av myndigheter. Jag anser att det därför är klokt att fundera över det bästa sättet att upprätthålla dessa villkor. Det är upp till parlamentet att göra detta till en av sina befogenheter.
Proinsias De Rossa
(EN) Herr talman! Jag välkomnar denna debatt som föregår rådets formella behandling av kommissionens förslag till mandat. Jag välkomnar också kommissionens godtagande av många av de invändningar som Europaparlamentet uttryckte när det förkastade interimsavtalet som otillfredsställande.
På grund av omständigheter utanför vår kontroll här i dag, kan vi tyvärr inte anta någon parlamentsståndpunkt om förslaget till mandat. Vi kommer att rösta den 6 maj och jag uppmanar bestämt rådet att inte underteckna något avtal före detta datum. Europaparlamentets samtycke är ett fördragsenligt krav, vilket även gäller överensstämmelsen med stadgan om de grundläggande rättigheterna i alla avtal som rådet skriver under. Det är mycket viktigt att betänka att ett kort dröjsmål kommer att skada förbindelserna mellan EU och USA mycket mindre än ett andra förkastande av ett förslag till avtal.
Liksom många andra är också jag fortsatt oroad över överföring av stora mängder uppgifter och kontrollen av dessa uppgifter när de väl lämnar vår kontroll. Jag är ännu inte övertygad om att de aktuella förslagen verkligen kommer att bidra till att lösa dessa problem. Jag vill se ett närmare samarbete mellan EU och USA, men detta samarbete måste grundas på ömsesidig respekt för medborgarnas rättigheter.
Cristian Dan Preda
(RO) Som ni väl känner till och såsom också har sagts i dag, är kampen mot terrorismen ett gemensamt mål i Europa. Antiamerikanism är inte ett gemensamt mål i Europa. Därför, och särskilt med tanke på vad en av ledamöterna sade före mig, tror jag inte att ett uttalande som rent ut uttrycker antiamerikanska känslor skulle kunna betraktas som en inspirationskälla för vårt parlament. Skälet är att jag anser att negativa åsikter gentemot USA rent allmänt inte får hindra ett avtal om terrorismbekämpning.
Faktiskt vill jag tala om tillit i förbindelsen med USA. Vi i EU och USA har gemensamma fiender som inte kommer att tveka att utnyttja alla sprickor och bevis på bristande tillit i denna förbindelse. De uppgifter som tillhandahålls genom Swift kan inte användas för något annat syfte än att bekämpa terrorismen. Undantaget från detta är naturligtvis situationer där andra extremt allvarliga verksamheter har koppling till terrorismen, såsom narkotikahandel och spioneri. Låt oss lita på våra amerikanska partner.
Richard Seeber
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Jag menar att några saker är står över all diskussion, såsom det transatlantiska partnerskapet - eftersom det verkligen är grunden till vår utrikespolitik - den gemensamma kampen mot terrorismen och EU-institutionernas samarbete. Samtidigt är det också sant att vi genom Lissabonfördraget har fått nya grundvalar. Europaparlamentet har fått nya rättigheter och dessa rättigheter måste främst utövas för att skydda våra medborgare. En rättighet är skyddet av våra medborgares grundläggande rättigheter, samt skyddet av liv och skyddet av integriteten. Därför är vi för att specifika uppgifter överförs. Men överföringen av aggregerade uppgifter håller tveklöst på att gå över styr. Det nya avtalet bör ge garantier för en balans mellan dessa grundläggande rättigheter, men även för ömsesidighet, proportionalitet och en lägsta grad av datasäkerhet.
Jag vill också fråga rådets, ordförandeskapets, företrädare var de var i förmiddags när vi debatterade ansvarsfriheten för budgeten 2008 - ett av de viktigaste kapitlen. Tyvärr lyste rådets ordförandeskap med sin frånvaro.
Andrew Henry William Brons
(EN) Herr talman! En av de centrala och viktiga frågorna är huruvida stora mängder uppgifter - det vill säga uppgifter om alla - bör överlämnas eller om uppgifterna bör begränsas till identifierade individer.
Det finns naturligtvis en mellanliggande ståndpunkt. Befolkningsgrupper som förknippas med terrorism vid en viss tidpunkt skulle kunna sättas i fokus. Om till exempel fiskare på Orkneyöarna plötsligt blev radikala och började döda människor och inte bara fisk, då borde de sättas i fokus. Om åldrande, överviktiga, gråhåriga pensionerade universitetslärare skulle sätta på sig linnekläder och börja utföra terroristattacker mot sina studenter, i stället för att bara tråka ut dem med sina dödligt monotona utläggningar, skulle de - eller jag kanske borde säga vi- också sättas i fokus.
Att fokusera på någon ses med avsmak och fördöms som diskriminerande. Jag skulle kalla det för sunt förnuft. Inte desto mindre måste uppgifter som gäller oskyldiga medlemmar av dessa målgrupper förstöras på ett tidigt stadium.
Zuzana Roithová
(CS) Herr talman! Att spåra terrornätverkens finansiella flöden är ett mycket effektivt instrument i kampen mot terrorismen. I februari förkastade vänstern ett preliminärt avtal utan att ens föreslå någon annan lämplig ram för säkerhetsenheterna, och försvårade därmed polisens och rättsväsendets arbete. Vi måste nu gemensamt anstränga oss för att anta ett nytt och slutgiltigt avtal. Jag uppskattar att rådet och kommissionen i dag kommunicerar öppet, och jag vill därför fråga kommissionsledamoten om det är nödvändigt att överföra 90 miljoner uppgiftsposter varje månad, för jag tvivlar på det. Jag skulle också vilja fråga hur våra medborgare ska kunna överklaga hos de amerikanska myndigheterna vid misstänkt missbruk av uppgifter och vem som kommer att övervaka de uppgifter som överförts till den amerikanska förvaltningen. Enligt min åsikt borde det kanske vara ett oberoende rättsligt organ som grundas på internationella fördrag om ömsesidigt rättsligt stöd och inte Europol, vars beslut inte kan ses över och som inte ens har lämpliga befogenheter, om vi inte ändrar dess stadga. Prioriteringen är kampen mot terrorismen, men vi kan inte kringgå stadgan om de grundläggande rättigheterna, som ska garantera skyddet av personuppgifter. Öppen tillgång till rättslig prövning i omtvistade fall skulle enligt min åsikt vara en säker garanti.
Angelika Werthmann
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Dagens debatt visar att medborgerliga rättigheter och kampen mot terrorism inte alltid är lätta att förena. Swiftavtalet, som diskuteras i dag igen, illustrerar problemet med att skydda våra civila rättigheter och samtidigt investera i världssamfundets säkerhet.
Kommissionens förslag till mandat möjliggör fortsatt överföring av stora paket med uppgifter mellan USA och EU. Bevarandeperioderna är fortfarande för långa. Sist men inte minst har jag två frågor. Finns det någon tidsgräns för detta bilaterala avtal? Vilken är i så fall tidsramen och inom vilken tid kommer uppgifterna att slutligen raderas?
Anneli Jäätteenmäki
(FI) Herr talman! Kampen mot terrorismen är viktig och EU måste delta i den. Men vi kan inte göra detta genom att undertrycka de mänskliga rättigheterna. Respekten för de mänskliga rättigheterna är ett av de viktigaste europeiska värdena, och detta bör vara en förenande faktor också i det transatlantiska samarbetet.
Det är viktigt att det transatlantiska samarbetet fungerar, men det måste fungera ömsesidigt och med en känsla av ömsesidig respekt. Ändringar av uppgifter måste ske individuellt, och jag vill åter betona att vi inte kan undertrycka de mänskliga rättigheterna på grund av kampen mot terrorismen. Om detta sker så kommer vi att ha hjälpt terroristerna.
Mariya Nedelcheva
(FR) Herr talman, herr López Garrido, fru Malmström! Jag vill gratulera författarna till resolutionsförslaget om slutandet av avtalet mellan USA och EU om överföring av finansiella uppgifter för att bekämpa terrorismen. Denna resolution upprepar på ett balanserat sätt inte bara säkerhetskraven utan även garantierna för att uppgifterna om EU-medborgarna kommer att skyddas och att deras grundläggande rättigheter kommer att respekteras.
I sig anser jag att inrättandet av en europeisk offentlig rättslig myndighet, med ansvar för att motta förfrågningar från det amerikanska finansdepartementet, är nyckeln till den balanserade strategi som vi söker. Faktiskt skulle det bidra till att övervinna många hinder för principerna om nödvändighet och proportionalitet, som är särskilt aktuella i samband med massöverföringar av uppgifter.
Detta skulle också bana vägen för införandet av verklig ömsesidighet. Med andra ord skulle det vara möjligt för EU-myndigheter och medlemsstaternas behöriga myndigheter att erhålla finansiella uppgifter som lagras på amerikanskt territorium. Det är vår trovärdighet som står på spel här. Swiftavtalet är ett slags demokratiskt test som vi alla är skyldiga att klara av, för våra medmänniskors skull.
Diego López Garrido
Herr talman! Inledningsvis vill jag säga till Richard Seeber att jag faktiskt var närvarande i förmiddags vid den debatt som han hänvisade till. Trots att jag inte hade blivit officiellt inbjuden bad ni mig att komma, mina damer och herrar, och jag kom. Jag var närvarande och jag talade vid denna debatt. Kanske det var han som inte var här, precis som nu, då han inte deltar i detta sammanträde utan har lämnat kammaren.
Jag ville i alla fall säga att jag tycker att vi har fört en mycket konstruktiv debatt. Detta visar att det finns en verklig anda av samarbete på båda sidorna, bland alla berörda parter - parlamentet, kommissionen och rådet. Föredraganden, Jeanine Hennis-Plasschaert, uppmärksammade den samarbetsanda som hon kunde se i rådet - för vilket jag är mycket tacksam - och även i kommissionen. Jag är tacksam över att hon har sagt detta offentligt.
Det råder inget tvivel om att vi, i både det mandat som kommissionen har lagt fram genom Cecilia Malmström och det mandat som rådet kommer att godkänna, kommer att ta mycket stor hänsyn till och hitta inspiration i de invändningar och ståndpunkter som uttrycks i era inlägg och i resolutionsförslaget eller i det utkast till resolutionsförslag som föreslagits av föredraganden.
Jag har noterat att det finns en rad problem som ni särskilt invänder mot, och jag vill försäkra er om att dessa problem och farhågor som ni har nämnt kommer att utgöra en del av de förhandlingsdirektiv som rådet ska godkänna. Förhandlingarna kommer att ledas av kommissionen och kommer att utmynna i ett dokument som rådet och parlamentet sedan ska underteckna. Den första punkten i dessa förhandlingsdirektiv kommer att vara det problem som har tagits upp upprepade gånger här i eftermiddag, dvs. massöverföring av uppgifter.
Jan Philipp Albrecht, Simon Busuttil, Birgit Sippel, Judith Sargentini, Eva-Britt Svensson, Jaroslav Paška, Proinsias De Rossa och flera andra har tagit upp denna fråga. Jag skulle vilja säga er att vi självklart inte kan acceptera urskillningslösa massöverföringar, vad som än begärs och vilket syftet än är. Det handlar inte om det. Det handlar om uppgifter som begärs enbart för att förebygga, utreda och åtala terroristbrott och terrorfinansiering och, vidare, med individualiserade mål som gäller en viss person där det finns skäl att tro att denna person står i förbindelse med eller är involverad i terrorism eller dess finansiering. Det handlar alltså inte om massöverföringar av sådana uppgifter. Målet och ämnet sätter mycket tydliga gränser för dessa överföringar av uppgifter.
Dessutom kommer det att finnas en europeisk myndighet genom vilken dessa uppgifter kommer att begäras ut och efteråt kommer det också att ske en kontroll, som väsentligen genomförs av kommissionen, av hur de nämnda uppgifterna används och om hur det avtal som ska undertecknas fungerar. Därför anser jag att det finns en mekanism på plats som är fullkomligt kapabel att bemöta de farhågor som har tagits upp här i denna fråga.
Bevarandeperioden för uppgifterna har också tagits upp. Bevarandeperioden för uppgifterna har fastställts till omkring fem år, eftersom det av effektivitetsskäl uppenbarligen är nödvändigt att bevara uppgifterna under en minimiperiod. Det måste dock tydliggöras att perioden måste vara så kort som möjligt och inte får vara längre än vad som krävs för att uppnå målet. Målet - behovet av att lagra uppgifterna - måste alltid vara väl definierat. Annars skulle det vara orimligt. Uppgifter måste alltid bevaras för ett syfte och i samband med en särskild person.
Ni har också uttryckt betänkligheter i fråga om personers rättigheter att ha tillgång till, att informeras om och att korrigera sina uppgifter. Carlos Coelho, som inte är här för tillfället, uttryckte till exempel detta i detalj. Jag kan säga er att förhandlingsdirektiven överensstämmer med det förslag till mandat som utarbetats av Cecilia Malmström i det att dessa rättigheter kommer att säkras. Rätten till information, tillgång och rättelse måste säkras och kommer att säkras i det avtal som ska undertecknas.
Principerna om nödvändighet och proportionalitet kommer att garanteras i förhandlingsdirektivet och i det avtal som slutligen undertecknas. Möjligheten till överklagande - administrativt och rättsligt - kommer att säkras, utan diskriminering på grund av nationalitet eller av något annat skäl. När det gäller de frågor som tagits upp av ledamöterna, inklusive Emine Bozkurt och Marie-Christine Vergiat, kommer alltså allt detta att säkras. Dessutom kommer det att bli fullkomlig ömsesidighet. Detta är ett av de teman som betonades mest i den tidigare debatten, som vi alla kommer ihåg. Det kommer att råda absolut ömsesidighet i förhållande till USA. Detta är en annan av egenskaperna i de förhandlingsdirektiv som rådet ska godkänna och som överensstämmer med vad ni har sagt här och med det resolutionsförslag som lagts fram av Jeanine Hennis-Plasschaert.
Jag vill här påpeka att rådet har gjort ett bestämt åtagande om att godkänna ett mandat som skyddar EU-medborgarnas grundläggande rättigheter, och som tillämpar och är fullkomligt troget och i enlighet med EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna - som utgör en del av Lissabonfördraget - och Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna, som EU avser att underteckna under de kommande månaderna, vilket är ett av de mål som markerar början på ett nytt politiskt skede i EU.
Cecilia Malmström
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Det här har verkligen varit en mycket konstruktiv debatt. Vi har lyssnat noga och noterar ordentligt allt som har sagts. Rådet besvarade ganska många av de frågor som togs upp och jag ska bara lägga till några saker eftersom det är viktigt att det blir så tydligt som möjligt.
Vi kommer att inrätta en EU-granskningsgrupp. De kommer att ha rätt att granska slumpvis utvalda stickprov för att se till att uppgifterna har tagits på ett sätt som är korrekt enligt avtalet. Det måste finnas en skälig uppfattning om att målet för sökningen är terrorist eller någon som finansierar terrorism. Vi måste även komma ihåg att varje sökning av TFTP-uppgifter kontrolleras av en Swift-granskare och av en oberoende rättslig myndighet innan de lämnas ut. EU:s granskningsgrupp kommer också att ha tillgång till denna information.
Genom avtalet kommer vi att garantera att EU-medborgarna har tillgång till icke-diskriminerande administrativa och juridiska rättigheter. Exakt hur detta ska göras är naturligtvis en del av förhandlingarna, så jag kan inte vara mer specifik angående det. Men som rådet sade är det en mycket viktig del av förhandlingen. Vi behöver hitta en lösning på detta, och i frågan om rättelse och tillgång.
Uppgifter kommer inte att överföras till tredjeländer - bara relevanta analyser i aktuella fall men inte stora mängder uppgifter - och det kommer bara att vara i samband med terrorism. Hela avtalet är bara avsett för terrorism. I avtalet kommer vi också att se till att EU-medborgarna, via sina dataskyddsmyndigheter, har rätt att veta att den registrerade personens rättigheter har respekterats på rätt sätt. Förfrågningar om uppgifter är redan målinriktade när det gäller stora mängder data. Det måste finnas en misstänkt terrorist, som bara kan sökas. Så bara en bråkdel av Swift-uppgifterna kommer att överföras och tillgång kommer bara att ges till en mycket liten andel av dessa uppgifter. Resten kommer att förbli anonyma.
Vi ska försöka minska och utforska möjligheten att begränsa och finjustera definitionen för att minska volymen ytterligare, men det finns redan juridiskt bindande regler som skulle förhindra all tillgång till dessa uppgifter om det inte finns skäliga misstankar. EU:s granskningsgrupp kommer att kontrollera ett representativt stickprov - som jag sade - och om det sker några överträdelser av avtalet kan det omedelbart avbrytas av EU.
Jag hyser alltså förhoppningar om att vi kan agera snabbt och att vi kan få ett bra avtal. Vi behöver beakta frågan om säkerhetsluckan, men det finns naturligtvis också många frågor som måste besvaras beträffande dataskydd och de andra frågor som ni har tagit upp. Amerikanerna har visat en mycket öppen attityd hittills. De är redo att arbeta med oss så snart som möjligt men också de är också redo att vara kreativa och hitta svar på våra frågor. Jag vet att en grupp från Europaparlamentet ska resa nästa veckoslut och ni kommer att kunna ställa frågor och förhoppningsvis få fler svar då.
Det andra spåret parallellt med detta är naturligtvis huruvida vi bör ha ytterligare en lösning på EU-nivå, om vi bör ha ett TFTP för EU eller inrätta en ny myndighet. Det är en mycket viktig diskussion. Den behöver utforskas grundligt inom EU. Detta kommer naturligtvis inte att vara en del av förhandlingarna. Om så sker måste vi se till att amerikanerna hjälper till och att det finns ömsesidighet, men detta måste vi klargöra. Kommissionen är villig att delta, vara innovativ och lägga fram förslag, men det är upp till medlemsstaterna att besluta. Jag vet att Europaparlamentet är mycket aktivt och jag ser fram emot att diskutera detta med er. Så detta är en parallell diskussion.
Ytterligare något som sker parallellt är det arbete som görs av min kollega, vice ordförande Viviane Reding, som redan har börjat utarbeta ett mandat för ett långsiktigt avtal om uppgiftsskydd för alla de avtal som vi har med USA. Detta är självklart något som också måste komma in i bilden.
Slutligen har vulkanen på Island naturligtvis orsakat många reseproblem för många människor runtom i världen och detta gör det omöjligt för er att rösta. Jag beklagar verkligen detta men ni kan vara säkra på att - ordförandeskapet är här, jag är här, våra avdelningar är här - vi har tagit ordentlig hänsyn till debatten. Vi har sett resolutionsförslaget och detta har undertecknats av fyra politiska grupper. Vi kommer att redogöra för detta för ministrarna.
Om vi senarelägger beslutet i rådet kommer vi att förlora två viktiga veckor av förhandlingar. Jag sade tidigare att amerikanerna är villiga. De är konstruktiva och vill ge sig in på detta, men det kommer inte att vara lätt. Det kommer att vara ett svårt beslut och vi behöver tiden. Vi vill få detta gjort så snart som möjligt men också så bra som möjligt. Om vi vill att Europaparlamentet ska kunna rösta om detta före sommaruppehållet, måste vi fatta ett beslut så att vi kan inleda förhandlingarna så snart som möjligt. Så det är bra om ni kan ha förståelse för detta. Jag vill försäkra er att både ordförandeskapet och kommissionen har lyssnat mycket noga på era synpunkter och, som ordförandeskapet sade, vi kommer att ta hänsyn till debatten här och redogöra för den för ministrarna på fredag.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum under den första sammanträdesperioden i maj.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Marian-Jean Marinescu  
Jag välkomnar det nya Swift-mandatet för avtalet mellan EU och USA som en del av programmet för att spåra finansiering av terrorism, särskilt eftersom rådet och kommissionen har dragit lärdom av tidigare händelser och har inkluderat parlamentets stränga krav i förhandlingarna, nämligen att högre standarder bör tillämpas för uppgiftsskyddet. Vi måste dock förhandla ordentligt med de amerikanska myndigheterna om denna överföring av uppgifter om finansiella betalningsmeddelanden från EU till USA. Inga stora mängder uppgifter får överföras och det måste krävas tekniska resurser som kan underlätta överföring av individuella uppgifter, som bara gäller misstänkta. Jag hoppas att detta avtal inte ger EU några överraskningar i framtiden och att det förtydligas innan avtalet undertecknas att EU har rätt att erhålla information från den amerikanska databasen och att det inte är möjligt att uppgifter överförs till tredjeländer. Denna överföring måste också garantera medborgarnas skydd och rättigheter i fråga om tillgång och ändring av sina uppgifter, såsom anges i nationell och europeisk lagstiftning. Sist men inte minst måste det förtydligas att EU-medborgarna har rätt att inlämna klagomål om deras personuppgifter används på ett olagligt sätt.
