Frågestund (frågor till rådet)
Talmannen
Nästa punkt på föredragningslistan är frågestunden (B7-0006/2010).
Följande frågor har ställts till rådet.
Angående: Skapande av en inre energimarknad
Att skapa en inre energimarknad anges som en politisk prioritet i avtalet mellan och den långsiktiga strategin för trojkan mellan Spanien, Belgien och Ungern. För att nå detta mål behöver de mest isolerade regionerna i EU, t.ex. Östersjöområdet integreras bättre i EU:s energimarknad. I Östersjöstrategin ryms många sammankopplingsprojekt för el och gas som om de genomförs befriar Östersjöländerna från deras energiberoende av en enda leverantör. Med tanke på projektens gränsöverskridande natur avgörs inte bara projektens framgångsrika genomförande av att medel ges men också av den politiska viljan och avsikterna från medlemsstaterna som är involverade. När EU valt att inrätta en inre energimarknad har man förbundit sig att tala med en röst.
Kommer Spanien, ordförandeland i rådet att ta på sig en ledande roll i att uppmuntra medlemsstaterna att tala med en röst i genomförandet av energiprojekt i Östersjöregionen, t.ex. AmberLitPol, Swedlink och andra som kan öka energisäkerheten inte bara på regional nivå men i hela EU?
Diego López Garrido
Fru ordförande! Den inre energimarknaden och trygg energiförsörjning hänger oupplösligt samman. Vi har kommit underfund med detta gradvis i EU och energitryggheten har därför blivit en av EU:s strategiska prioriteringar. Det blev särskilt en kritisk fråga för bara drygt ett år sedan genom gaskrisen mellan Ryssland och Ukraina.
Vi insåg då att en inre energimarknad, fullt fungerande, sammankopplad och effektiv är en förutsättning för trygg energiförsörjning till Europa.
En trygg försörjning är alltså en strategisk komponent av central betydelse som vi måste stärka genom att se till att energiförsörjningen blir mer ändamålsenlig och ha olika energileverantörer, källor och distributionskanaler, genom att värna om EU:s energiintressen i förhållande till tredjeländer och slutligen genom att skapa en genuin gemensam energimarknad, vilket vi ännu inte har. Som hjälp har vi stödet som Lissabonfördraget ger oss där denna kompetens för första gången nämns uttryckligen på nivån för EU:s primärrätt.
Därför behöver EU bli mer bestämd i sina förbindelser med tredjeländer och måste tala med en röst i de sammanhangen. Den spanska ministern för industri, turism och handel klargjorde detta när han presenterade det spanska ordförandeskapets prioriteringar för Europaparlamentets relevanta utskott den 27 januari 2010.
Inom ramen för den andra strategiska energiöversynen har det därför blivit en av EU:s nyckelprioriteringar att koppla samman de s.k. energiöarna i EU med den inre marknaden.
När kommissionen presenterade handlingsplanen för sammanlänkning på den baltiska energimarknaden i juli 2009, ett initiativ för att främja integrationen av energimarknaden och utvecklingen av energiinfrastruktur i Baltikum, välkomnade Europeiska rådet det som ett viktigt bidrag till att öka energitryggheten i EU; det här läser jag nu innantill.
Det baltiska energimarknadsinitiativet faller nu under det större paraplyet som EU:s strategi för Östersjöregionen utgör och som var en av det svenska ordförandeskapets viktigaste prioriteringar. Europeiska rådet i oktober 2009 antog initiativet och välkomnade framstegen som gjorts när det gäller energiinfrastruktur och sammanlänkning i Baltikum och ställde sig därmed bakom informationen i kommissionens rapport.
Zigmantas Balčytis
(LT) Herr minister! Tack än en gång för era funderingar och svar. Men en aspekt av min fråga rörde inte bara tredjeländer utan EU själv, nämligen att vissa medlemsstater varken har ett ekonoimiskt eller politiskt intresse av att bidra på något sätt till gemensamma projekt. Därför löd min fråga om huruvida Spanien under sitt ordförandeskap tänker ta på sig en politisk roll och föra EU:s talan för att se till att dessa framtida projekt genomförs.
Diego López Garrido
Fru talman! Vi anser tvivelsutan att det utgör en del av en gemensam energipolitik och lika lite som vi önskar energiöar från teknisk synpunkt så önskar vi dem från politisk synpunkt.
Det är sannerligen ingen ståndpunkt man kan hävda vara för EU och så har det inte heller varit i praktiken. Under debatten om förordningen om åtgärder för att garantera en trygg energiförsörjning vill jag minnas att man enades om ett åtagande från EU:s sida. Jag menar särskilt de energiprojekt som antagits som en del av programmet för att bistå den ekonomiska återhämtningen som genomfördes under det tjeckiska ordförandeskapet förra året. Sammanlagt fördelades 425 miljoner euro till tre sammanlänkningsprojekt i Baltikum: Skanled/Östersjö-gasledningen, elsammanlänkningen Estlink-2 och sammanlänkningen mellan Sverige och Östersjöländerna.
Det spanska ordförandeskapet kommer därför att uppmana medlemsstaterna att stödja energiinfrastrukturprojekten i Östersjöområdet men det är upp till medlemsstaterna att genomföra de specifika projekten i enlighet med nationell lagstiftning och tillämplig EU-lagstiftning. Medlemsstaterna i fråga bör också agera som en enhet.
Talmannen
Innan vi fortsätter vill jag bara klargöra för alla i kammaren att ministern är beredd att stanna till kl. 19.20, så fler frågor kan ställas efter kl. 19.00.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Herr minister! Jag vill fästa uppmärksamheten på vikten av att integrera förnybara energikällor i det nationella strömförsörjningsnätet där EU:s strömförsörjningsnät är uppbyggt av medlemsstaternas kraftnät.
Staterna i Baltikum är ett exempel på hur bra metoder för användning av förnybara energikällor och energieffektivitet i byggnader tillämpas. En inre energimarknad behöver bättre sammanlänkning mellan nationella kraftnät.
Jag undrar om ni har en handlingsplan tillsammans med medlemsstaterna för användning av förnybara energikällor.
Franz Obermayr
(DE) Processen att integrera elmarknaden i Baltikum bör omfatta obegränsad avreglering av marknaden för privatkunder och ett gemensamt energiutbyte. Staterna i Baltikum har drabbats mycket hårt av den ekonomiska krisen.
Därför vill jag veta om en fullständig avreglering av energimarknaden är realistisk i detta mycket sköra ekonomiska läge. Jag tänker särskilt på prisvolatiliteten. Vilken är planen för infrastrukturen i staterna i Baltikum och vad kommer att hända med diversifieringen av energitransportrutterna och energikällorna?
Diego López Garrido
Fru talman! Vi delar den syn som uttryckts i fråga om förnybara energikällor och integrerandet av dessa i EU:s energinät. Vi anser också att det är ett av de viktigaste målen för EU:s strategi för bekämpning av klimatförändringarna vilket vi argumenterade för vid Köpenhamnstoppmötet. Vi hoppas att de förnybara energikällorna kommer att utgöra 20 procent av den totala energimixen i EU år 2020 och vi vill att den strategin ingår i den andra energihandlingsplanen för 2010-2014 som vi hoppas ska antas under det spanska ordförandeskapet.
Det målet för handlingsplanen har därför sin tydliga plats på ordförandeskapets dagordning och även för Belgien och Ungern som ingår i ordförandeskapstrion, eftersom det är ett strategiskt mål.
När det gäller det Franz Obermayr sade anser vi också att resursdiversifiering utan tvekan är ett annat strategiskt mål.
EU och dess institutioner är mycket proaktiva och ger allt sitt politiska stöd till projekt som Nabucco, Nord Stream och South Stream. Alla dessa projekt har ett mycket tydligt mål: att diversifiera energikällorna, energileverantörerna och de olika kanaler genom vilka energin distribueras. De är förstås en del av vår strategi att bli ett EU med en verkligt gemensam energimarknad, något som för närvarande saknas. Allt detta behövs för att inrätta en marknad och uppnå den energitrygghet som utgör grunden för det hela.
Angående: Utvecklingsstrategier, mål och åtgärder inom EU:s strategi för hållbar utveckling till år 2020
Den ekonomiska krisen, klimatförändringarna och demografiska förändringar får kännbara konsekvenser för EU-medborgarnas liv. Hälsa, utbildning, jordbruk, utveckling av transport- och energiinfrastruktur och investeringar i forskning och utveckling och i modernisering av allmänna tjänster måste bara prioriteringar, både för medlemsstaterna och EU. Det finns ett gemensamt åtagande att garantera de grundläggande fri- och rättigheterna för EU:s medborgare, även den fria rörligheten för arbetare. Den europeiska sociala modellen är en garant för det stöd som behövs till arbetstagare som har förlorat sitt jobb, för äldre och unga och migrerande arbetare. EU:s strategi för hållbar utveckling till år 2020 ska presenteras vid det informella mötet för Europeiska rådet i februari 2010.
Kan det spanska rådsordförandeskapet ange vilka de viktigaste utvecklingsstrategierna, målen och åtgärderna kommer att vara inom den strategin och vilka resurser man bedömer kommer att behövas för att de ska kunna genomföras framgångsrikt?
Diego López Garrido
Fru talman! Det råder inga tvivel om att strategin till år 2020 sannolikt är det mest ambitiösa och viktigaste målet för den omedelbara framtiden och kommer att vara central för debatterna i Bryssel i morgon vid det informella Europeiska rådet och som äger rum på högsta möjliga politiska nivå under det spanska ordförandeskapet.
Syftet är att föreslå och anta ett program för tillväxt och skapande av kvalitetssysselsättning, ersätta Lissabonstrategin och fokusera på att stärka vissa aspekter som är omistliga för att EU:s ekonomi ska vara konkurrenskraftig och produktiv i framtiden: Investera i informationsteknik, göra Europa till ett område för informationssamhället samtidigt som sociala aspekter framhävs, vilket betyder att sysselsättning ska grundas på specialisering och utbildning. Vi strävar förstås också efter en miljövänlig ekonomi med låga koldioxidutsläpp enligt det innehåll vi redan diskuterat.
En annan grundläggande del - som säkert polariserar morgondagens debatter i Bryssel - är frågan om ledarskap. Vid det informella Europeiska rådsmötet kommer ordföranden för Europeiska rådet att lägga fram ett första förslag om en debatt om ledarskap, med andra ord gå mot en ekonomisk union inom EU, inte bara en monetär, och bekräfta att det är avgörande - liksom det står i Lissabonfördraget - att vår ekonomiska, sysselsättningsrelaterade och sociala politik konvergerar inom EU.
Denna del av strategin för hållbar utveckling och skapandet av kvalitetssysselsättning är därför ett centralt mål för det spanska ordförandeskapet och hela EU. Beviset på det är att vi redan börjat ta itu med frågan genom att organisera det informella Europeiska rådsmötet på högsta nivå i morgon i Bryssel.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Vi anför också synpunkter som uttalats av intressenterna. Det offentliga samrådet om EU:s strategi till år 2020 på kommissionens webbplats är avslutat. Men vi har en arbetslöshet på tio procent i EU; i Spanien och Lettland har den nått 20 procent. Därför vill vi höra av er vilka åtgärder vi vidtar till stöd för EU:s medborgare för att trygga och skapa arbetstillfällen och framför allt höja deras livskvalitet.
Diego López Garrido
Det centrala i strategin till år 2020 måste vara just det ni nämner, fru Ticău. Arbetstillfällen får inte vara så osäkra, flyktiga och instabila som de har varit i EU. Ni nämnde Spanien som exempel där man har lidit svåra förluster i fastighetssektorn.
Därför måste vi ta sikte på en produktionsmodell som i sig skapar starkare, solidare och stabilare arbeten som bygger på specialisering.
Vi behöver sålunda arbeta mot åtgärder i den riktningen, åtgärder som ökar specialiseringen och arbetstagarnas färdigheter för att de kan ta anställning i det kunskapsbaserade samhället, inom informationstekniken och det specialiserade samhället, vilket produktions- och utvecklingsmodellen för framtida sysselsättning ska grundas på.
Det är den tanke vi menar varje land bör omsätta i praktiken. Vi måste dock samordna detta alla EU-länderna emellan. EU behöver också ge stöd t.ex. genom incitament eller stimulansåtgärder genom specifika strukturfonder och Europeiska socialfonden och alltså simulera de länder som också investerar i denna produktionsmodell för att skapa kvalitetssysselsättning.
Det är den riktlinje som bör vara central för vår strategi som oss alla emellan måste genomföras de kommande månaderna före Europeiska rådet i juni för att ersätta den bristfälliga Lissabonstrategin.
Angående: Religionsfrihet i Kina
Vilka åtgärder planerar rådet att vidta för att förbättra situationen för de religiösa samfunden och i synnerhet de kristna kyrkorna och genomföra rätten till religionsfrihet i Kina?
Diego López Garrido
Fru talman, herr Posselt! Ni känner väl till att ett av de viktigaste instrumenten för våra förbindelser kring de mänskliga rättigheterna i Kina är den halvårsvisa människorättsdialogen som inrättades för över 15 år sedan. Det är därför en strukturerad dialog som ger oss möjlighet att byta åsikter om frågor som ligger oss varmt om hjärtat.
Rådet antog i slutet av november förra året slutsatser om religionsfrihet som gjorde det möjligt för oss att i tydliga ordalag upprepa EU:s ståndpunkt i frågan. Respekt för religionsfrihet enligt de internationella instrumenten om de mänskliga rättigheterna utgör en del av den människorättsklausul som ingår i avtal mellan EU och tredjeländer.
De senaste åren har EU med jämna mellanrum tagit upp religionsfrihet och trosfrihet i sina dialoger om mänskliga rättigheter och samråd med tredjeländer. EU har gjort ett antal yttranden om detta och förhandlingar har ägt rum gällande personer som hotats för sin tro. EU har spelat en mycket aktiv roll globalt i att stödja religionsfrihet i internationella forum, t.ex. Förenta nationernas generalförsamling och FN:s råd för mänskliga rättigheter.
När det gäller Kina fastställde rådet ett visst antal referenskriterier för människorättsdialogen 2001. Jag kan försäkra er, herr Posselt, att religionsfrihet är en integrerad del av dessa kriterier. Vi diskuterade frågan nyligen vid flera olika tillfällen med våra kinesiska motparter, vi har träffat de behöriga myndigheterna i Peking och med dialogens syfte för ögonen har de ansvariga för religionsfrågor besökt Europa för att i ett antal medlemsstater öka medvetenheten om vilka metoder man tillämpar.
Bernd Posselt
(DE) Tack, herr Garrido, för ert detaljerade svar. Jag har två korta ytterligare frågor. För det första, när kommer ni att ha möjlighet nästa gång att diskutera dessa frågor med Kina? För det andra, kan ni trycka på för att få en lista över de präster, nunnor och biskopar som gripits?
Diego López Garrido
Jag har redan sagt att en strukturerad dialog äger rum och att ett antal samtal i frågan sker regelbundet med Kina.
I rådet är vi medvetna om att det finns ett visst antal personer som utövar sin religion och har hotats eller utsatts för metoder som kan likställas med förföljelse i Kina. Detta är fallet med vissa tibetanska buddister som tillämpar falun gong och även med kristna, präster och troende samt de advokater som försvarat dem i vissa mål. Rådet har undersökt dessa mål och uppmärksammat de kinesiska myndigheterna på dem.
Vid alla dessa tillfällen har vi sagt att fredligt utövande av religion är en rättighet och aldrig ska betraktas som ett hot mot staten.
Jag vill förstås åter intyga att vi med avseende på tillämpningen av religionsfriheten i Kina och utvärderingsprocessen för människorättsdialogen ska undersöka alla sätt på vilka vi kan få ut mesta möjliga av våra möjligheter att få till stånd positiva förändringar på området.
Jim Higgins
(EN) Tack till rådet för svaret. Mycket har gjorts och mycket mer återstår. Exakt vad det handlar om när det gäller religionsutövandet i Kina är angivet i artikel 36 i folkrepublikens konstitution. Det är omsorgsfullt formulerat. ”Religiös tro” garanteras, men hur ser det ut i praktiken? Vad utgör ”normala religiösa aktiviteter”? När det gäller ”utländskt herravälde” så anses det vara fallet om en präst utifrån kommer in. De religioner man betraktar med misstänksamhet är buddism, katolicism, deism, islam och protestantism.
Mycket har gjorts men massor återstår - så arbeta vidare på den inslagna vägen.
Franz Obermayr
(DE) Tack, herr Garrido, för era exakta svar. Men jag skulle vilja be om lite ännu mer detaljerad information. Finns det en klausul i det nuvarande bilaterala avtalet med Kina som är avsedd att ge särskilt skydd åt kristna kyrkor eller planerar rådet att införa en klausul av det slaget?
Diego López Garrido
Ärade ledamöter! Det återstår helt riktigt mycket arbete än men vi sätter vårt förtroende till dialogen och de tänkbara konsekvenser och effekter den får. Som baronessan Ashton sade alldeles nyss i Europaparlamentet: människorättsdialogen har utan tvivel verkan och den kan självklart föras på olika platser. Vi kan för den med avseende på vissa personer, t.ex. den välkände människorättsaktvisten Liu Xiaobo eller på andra plan, t.ex. politiskt plan i en politisk dialog. Vi fortsätter i varje fall dialogen med beslutsamhet för att skydda varenda en av de mänskliga rättigheterna. Vi får inte ge mer stöd åt vissa eftersom de är odelbara och vi ska sträva efter att stärka dem och förbättra människorättssituationen i Kina.
Dialog är nödvändig, liksom att se de förändringar som äger rum på området, och vi är säkra på att de kinesiska myndigheterna, våra motparter tillmäter dialogen dess rätta värde.
Angående: CIA - hemliga fängelser och flygningar
Rapporter i pressen har avslöjat ett hemligt fängelse i Litauen som varit inhyst i en tidigare ridskola och som använts av CIA sedan 2004 där ett antal ”misstänkta terrorister” har torterats.
En italiensk domstol har befunnit över 20 amerikanska agenter och två italienska tjänstemän skyldiga till kidnappningen i Milano av Abu Omar, som sedan utsattes för tortyr i Egypten. Ett antal rättegångar är på gång, främst i Polen och Förenade kungariket.
Det finns bevis på att andra regeringar, och särskilt Portugal (i samband med ett hemligt Nato-avtal) kände till att deras luftrum och flygplatser användes för att upprätthålla det nätverk av internering, kidnappning och tortyr som uttänkts av Förenta staterna.
Vilken är rådets ståndpunkt om denna nya information och dessa rättegångar och vilka förklaringar kan rådet lämna?
Vilka åtgärder kommer rådet att föreslå för att se till att sådana förhållanden inte upprepas i framtiden?
Diego López Garrido
Jag vill först bekräfta EU:s stöd för Förenta nationernas globala strategi för att bekämpa terrorism där det fastställs att utveckling, fred, säkerhet och mänskliga rättigheter är sammankopplade och underbygger varandra.
Förenta staternas s.k. hemliga internerings- och transportprogram eller CIA:s påstådda utnyttjande av EU-länder för transport och olaglig internering av fångar har utan tvekan givit upphov till oro för många ledamöter av Europaparlamentet. Det var föremål för debatt för bara några dagar sedan och som ordförandeskapet redan har sagt delar rådet klart parlamentets åsikt, inget tvivel om den saken. Att dessa hemliga interneringsanläggningar eventuellt existerar är oförenligt med internationell rätt. Det är och förblir vår ståndpunkt.
Därför såg vi det så lämpligt att Barack Obama ändrade Förenta staternas politik när det gäller vissa typer av internering och förekomsten av sådana fängelser, t.ex. Guantánamo. Vi tror också att en förändring har inträtt och att en vändning har skett i Förenta staternas politik. Vi har alltid tagit tillfället i akt att uttala vår oro för Förenta staterna från EU:s synpunkt i dessa frågor.
Vi ska vara glada att förändringen ägt rum eftersom denna gemensamma förklaring blev officiell mellan EU och Förenta staterna den 15 juni förra året. Därför anser vi att vi ska följa riktlinjerna i denna politik och alltid tala klarspråk så länge vi känner till och har oomtvistliga bevis på att dessa fall förekommer.
I vissa fall har vi inte haft bevis, även om det har talats om dem eller så har detaljer framkommit i medierna. I vissa fall har det saknats grundad och tillräcklig kännedom om dessa falls existens.
Men det är tveklöst så, att EU har varit mycket tydlig i frågan och alltid motsatt sig dessa interneringsanläggningar, oavsett om det rört sig om kända anläggningar, t.ex. Guantánamo eller påstått hemliga sådana, och i EU har vi alltid varit mycket öppna för att gå till botten med fakta för att utröna om de senare faktiskt existerar.
Ilda Figueiredo
(PL) Fru talman, herr minister! Tack så mycket för era svar. Trots allt har nya upptäckter gjorts sedan uttalandet i juli. Det är känt att den italienska domstolen själv i november förra året dömde 23 agenter från Förenta staterna och två italienska tjänstemän för kidnappningen av Abu Omar i Milano, och en av de dömda CIA-agenterna erkände för pressen att han hade brutit mot lagen och att besluten hade fattats i Washington. Obama-administrationen har bara uttalat sitt missnöje med den italienska domstolens beslut.
Andra fall som också rör CIA-flygningar är under uppsegling, t.ex. i Polen och Storbritannien. Parlamentet i Litauen har bekräftat att det också fanns ett hemligt fängelse i Litauen, att spåren av många CIA-flygningar sopades igen vilket förstås ledde till att många spärrades in olagligt. Frågan är: kommer vi att fördöma kränkningarna av de mänskliga rättigheterna som allt detta implicerat?
Diego López Garrido
Vi är de mänskliga rättigheternas försvarare och vi kan tydligt och lugnt säga att vi inte har rätt, utan skyldighet att fördöma fall av överträdelser av de mänskliga rättigheterna, var de än äger rum. EU måste även respektera medlemsstaternas behörighet, varför vissa specifika områden måste utredas av medlemsstaterna; EU kan inte utreda dem. I Lissabonfördraget, t.ex. klargörs att tillsynen av underrättelsetjänster på medlemsstaternas territorium är en behörighet för medlemsstaterna.
Med tanke på en sak som också nämndes i frågan känner vi sannerligen inte till något påstått hemligt Nato-avtal. Men om ett sådant avtal skulle finnas, som vi inte vet någonting alls om, skulle det inte alls hindra medlemsstaterna att fullgöra sina skyldigheter enligt internationell rätt och humanitär rätt. Men, fru Figueiredo, vi tror helt klart att EU är ett av de områden i världen där mänskliga rättigheter respekteras och EU är och kommer alltid att vara ålagd, med respekt för hur varje land väljer att styras, att fördöma överträdelser av de mänskliga rättigheter eftersom vi har ett ansvar gentemot mänskligheten och inte bara gentemot var och en av de behöriga staterna. Vi ska fortsätta att agera och utvecklas i linje med detta. EU:s medborgare har nu också en ny, än viktigare referenspunkt i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Herr minister! Medier och källor i medierna nämndes i frågan eftersom det var just medierna som kom med nyheten om inrättandet av ett hemligt fängelse i Litauen och på andra platser. Hur bedömer ni rent allmänt mediernas roll i dessa frågor och vore det möjligt att mobilisera den allmänna opinionen så att sådana händelser inte upprepas?
Bogusław Sonik
(PL) Fru talman! Jag vill tacka Diego López Garrido för vad han sagt, men inte för att han kom med något nytt. För tre år sedan utsågs en särskild parlamentarisk kommission om Guantánamo. Europeiska rådet arbetade också på frågan och återvänder nu ständigt till ämnet. Det finns faktiskt viktigare frågor och det stämmer som Diego López Garrido sade att det är medlemsstaterna som är skyliga att övervaka mänskliga rättigheter. En sak till, herr López Garrido! När ni talade om Kina sade ni att det finns olika mänskliga rättigheter och att vi ska slå vakt om dem alla. Den grundläggande rätten till frihet i diktaturer är dock friheten själv och vi bör i första hand värna om rätten till frihet.
Diego López Garrido
Jag delar de senaste talarnas åsikter. Skyddet av mänskliga rättigheter är ett av de grundläggande mål som varje demokratisk stat och demokratisk organisation som EU måste sträva efter.
Europaparlamentet har förstås en kultur av att försvara mänskliga rättigheter, något vi är stolta över liksom den europeiska integrationen eftersom byggandet av EU är grundat på mänskliga rättigheter. EU:s natur och det som förenar européer som talar olika språk och har olika traditioner är just att vi delar dessa värderingar om att försvara de mänskliga rättigheterna.
I det avseendet tror jag att pressen spelar en enormt viktig roll. Pressen fyller en central funktion i en demokrati och är tveklöst ett nödvändigt och omistligt instrument i försvaret av de mänskliga rättigheterna och fördömandet av överträdelser av mänskliga rättigheter var dessa än begås.
När dessa överträdelser äger rum men inte är kända annat än på ett personligt plan är det helt enkelt omöjligt för oss att vidta åtgärder mot dem.
Därför spelar pressen en alldeles avgörande roll och jag anser att den mest sanna och autentiska kultur som präglar journalistiken måste vara en extrem lyhördhet när det kommer an på att försvara de mänskliga rättigheterna och alla friheter. Det är vad som gör livet värt att leva och ger en mening åt att människor lever sida vid sida.
Att lagföra dem som kränker de mänskliga rättigheterna och att försvara offren är utan tvivel en av axlarna för den europeiska integrationen, för EU, och jag är mycket stolt över att tillhöra ett område där dessa värderingar hålls högt och där det inrättats instrument för rättsligt, överstatligt och juridiskt oberoende, t.ex. Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna i denna stad, Strasbourg. Jag är väldigt stolt över att EU värnar om just dessa mål och sanningar i sin tradition, kultur och historia.
Talmannen
Eftersom den tid som avsatts för frågestunden har tagit slut, kommer de obesvarade frågorna att besvaras skriftligen (se bilagan).
Frågestunden är avslutad.
(Sammanträdet avbröts kl. 19.25 och återupptogs kl. 21.00)
