Fiskemöjligheter och den ekonomiska ersättning som föreskrivs i partnerskapsavtalet om fiske mellan EG och Mauretanien (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Carmen Fraga Estévez, för fiskeriutskottet, om förslaget till rådets förordning om ingående av protokollet om fastställande för perioden 1 augusti 2008-31 juli 2012 av de fiskemöjligheter och den ekonomiska ersättning som föreskrivs i partnerskapsavtalet om fiske mellan Europeiska gemenskapen och Islamiska republiken Mauretanien - C6-0199/2008 -.
Joe Borg
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Låt mig först tacka fiskeriutskottet och särskilt utskottets föredragande, Carmen Fraga Estévez, för hennes betänkande.
I det reviderade protokollet fastställs fiskemöjligheterna och den ekonomiska ersättningen för perioden 1 augusti 2010 till 31 juli 2012. Det är resultatet av de långa och komplexa förhandlingar mellan Europeiska kommissionen och Mauretanien som inleddes i oktober 2007, till följd av ett allvarligt underutnyttjande av protokollet av europeiska fartygsägare, främst underutnyttjande för bläckfisk och små pelagiska arter.
De viktigaste förändringar som införs i det nya protokollet hänger i första hand samman med protokollets löptid, som har förlängts från två till fyra år, och för det andra rör det en minskning av fiskemöjligheterna för bläckfisk, enligt vetenskapliga rekommendationer, och små pelagiska arter, enligt det faktiska utnyttjandet och prognoserna för EU:s fiskeflotta. För det tredje sker en total minskning av den ekonomiska ersättningen över en fyraårsperiod från 86 miljoner euro per år i genomsnitt till 72,25 miljoner euro per år i genomsnitt, men med en ökning inom dessa anslag av den del som gäller stöd till landets fiskeripolitik: Från 11 miljoner euro per år 2008-2009 till 20 miljoner euro per år 2011-2012. För det fjärde finns det ett reviderat förfarande för hantering av överträdelser i mauretanska vatten.
Det är ett välbalanserat protokoll som förenar de olika intressena: behovet av att anpassa EU:s ekonomiska ersättning till de minskade fiskemöjligheterna för EU:s fiskeflotta och vikten av att ge större stöd till fiskerisektorn i Mauretanien för att stimulera integrationen av denna sektor i Mauretaniens nationella utvecklingsstrategi.
Partnerskapsavtalet om fiske bidrar med 20 procent av den mauretanska statens budgetintäkter, jämfört med cirka 30-35 procent under perioden 2004-2005. Partnerskapsavtalet om fiske utgör 80 procent av de totala intäkterna från fiskerisektorn i den statliga budgeten. Europeiska gemenskapens fiskeinsatser i Mauretaniens exklusiva ekonomiska zon står för 20 procent av de totala insatserna - alltså både småskaliga och industriella fiskeflottor.
Under förhandlingarna bad den mauretanska sidan kommissionen att göra allt för att betala den första årliga ekonomiska ersättningen före slutet av augusti 2008. Den ersättningen är av största betydelse för Mauretaniens nationella budget eftersom, som jag sagt tidigare, det årliga stödet inom ramen för partnerskapsavtalet för fiske står för 15 till 20 procent av landets budget. Den är också av stor vikt för EU-aktörerna i regionen, vars verksamhet kan bli lidande om stödet inte betalas ut före det datumet, alltså till följd av en icke-ratificering från gemenskapens sida.
Jag skulle dessutom vilja hänvisa till frågan om relativ stabilitet, som också togs upp av en medlemsstat under Europeiska rådets möte i juni, och påminna om att kommissionen inte har några juridiska skyldigheter att tillämpa den tidigare fördelningen av fiskemöjligheter (dvs. relativ stabilitet) i partnerskapsavtalet för fiske, alltså avtal med finansiell ersättning som det vi behandlar i dag. Skälet är att kommissionen måste garantera att fördelningen återspeglar bästa möjliga alternativ för att säkra lönsamheten (dvs. optimera utnyttjandet av den ekonomiska ersättningen). Inom ramen för dessa avtal ska fiskemöjligheterna fördelas enligt andra kriterier, t.ex. utnyttjandegraden av det föregående protokollet, medlemsstaternas krav under förhandlingarna och historiska fiskemöjligheter som medlemsstater tilldelats och även flottans situation/kapacitet.
Carmen Fraga Estévez
föredragande. - (ES) Herr talman! Jag vill tala om att vi återigen har arbetat mycket hårt i fiskeriutskottet för att kommissionen och Europaparlamentet ska kunna verkställa sina åtaganden.
Det var kanske kommissionens brist på intresse under förhandlingarna som ledde till en del av kritiken i betänkandet om det förfarande som följdes, trots det faktum att Mauretanien fortsätter att vara en av Europeiska unionens viktigaste fiskepartner och trots det faktum att den ekonomiska ersättningen fortfarande är en av de största och omfattar ännu större åtaganden för en utveckling av gemenskapens fiskerisektor.
Det är därför svårt att förstå varför den text som förhandlats fram medför en stor minskning av den tillåtna fångsten på mellan 25 och 50 procent för nästan alla kategorier av fisk och varför, utöver de tekniska åtgärderna, vissa villkor har godtagits som vi har svårt att förstå.
Som vi vid flera tillfällen har förklarat här i parlamentet, och som Europêche sagt i sin skrivelse till er, kommissionsledamot Borg, är det inte särskilt meningsfullt att förhandla fram utmärkta fiskemöjligheter, som är fallet i detta avtal, om vi sedan godtar tekniska villkor som hindrar oss från att utnyttja dessa möjligheter ordentligt.
Den minsta storlek som fastställts för bläckfisk har inget samband med den storlek som fastställts för intilliggande områden. Den extra biologiska återhämtningsperiod på två månader som förhandlades fram i sista minuten, något helt nytt för fiskerisektorn, baserades på en vetenskaplig rapport av bristfällig kvalitet och infördes på begäran av den mauretanska parten utan det samråd med den gemensamma vetenskapliga kommittén som krävs. Den baseras endast på bläckfisk, trots att återhämtningsperioden påverkar alla kategorier. Allt detta är ett störande tecken på hur Europeiska kommissionen ibland går tillväga vid förhandlingar.
Det är av det skälet som vi måste förnya vårt krav på ökat deltagande för Europaparlamentet, åtminstone en observatör vid mötena med den gemensamma kommittén, som ett minimikrav på insyn, ett krav som borde ha uppfyllts för länge sedan.
Med tanke på de nya befogenheter som vi hoppas att Europaparlamentet kommer att få när Lissabonfördraget träder i kraft, vilket är nära förestående och måste ske snart enligt min åsikt, vore det inte så dumt om rådet och kommissionen förberedde sig på att engagera parlamentet i en roll som det förr eller senare kommer att behöva uppfylla.
I betänkandet påpekar vi även att vi är besvikna över att kommissionen, och här är jag rädd att jag inte kan hålla med er, kommissionsledamot Borg, inte respekterat den relativa stabiliteten i avtalet genom att ge sig själv befogenhet att lätta på ett kriterium som den vid andra tillfällen betraktat som okränkbart, en åtgärd som vi kommer att följa mycket noga, såsom vårt ansvar kräver.
I det fall som ni hänvisade till, bläckfisken, hoppas jag att fördelningsnycklarna som är baserade på relativ stabilitet och på historiska fiskerättigheter kommer att respekteras.
Vi kommer att vara mycket nyfikna på resultatet av de möten som planerats i olika forum och gemensamma kommittéer för att lösa några av de tekniska frågor som jag tar upp i betänkandet och som, vilket är fallet i Marocko, kan binda en flotta som är i desperat behov av tillgång till de fiskemöjligheter som den betalar stora belopp för.
Trots allt detta fortsätter protokollet, med en löptid som förlängts till fyra år, tillsammans med protokollet för Marocko, att vara det viktigaste fiskesamarbetet mellan Europeiska unionen och utvecklingsländer och av det skälet vill vi naturligtvis att de två nya ändringsförslagen röstas bort och att kommissionens förslag godkänns.
Cornelis Visser
för PPE-DE-gruppen. - (NL) Fiskeavtalet med Mauretanien ingicks så sent som den 1 augusti 1996 och skulle enligt planerna förlängas i år. Den 14 december förra året föreslog plötsligt kommissionen att avtalet skulle sägas upp eftersom den europeiska fiskeflottan inte fullt ut utnyttjade sina fiskemöjligheter, särskilt inte för små pelagiska arter.
Detta kom som en överraskning för oss. Delvis efter påtryckningar från Europaparlamentet inleddes diskussioner för att omförhandla fiskeprotokollet. Det nya protokoll som kommissionen nu har presenterat innebär mycket stora nedskärningar jämfört med det tidigare protokollet. De minskade fiskemöjligheterna gäller inte bara de arter som inte utnyttjats till fullo under tidigare år, utan kraftiga nedskärningar har genomförts för alla fiskarter: 25 procent för bläckfisk, 10 till 50 procent för demersala arter och 43 procent för pelagiska arter, samtidigt som den ekonomiska ersättningen till Mauretanien förblivit oförändrad eller kommer att minskas endast i blygsam omfattning under kommande år. Vi undrar om dessa nedskärningar verkligen var nödvändiga och frågar oss vad som ligger till grund för dem, särskilt med tanke på att fiskerinäringen för närvarande upplever stora problem på grund av de höga drivmedelspriserna och minskade fiskemöjligheter. Det tycks därför inte finnas några uppenbara skäl att ytterligare begränsa fiskemöjligheterna, särskilt inte med tanke på att det inte förelåg några biologiska eller vetenskapliga skäl för sådana åtgärder.
Fiskerinäringen måste kunna utnyttja alla fiskemöjligheter som finns i dag. Ett alternativ vore till exempel att låta de som bedriver fiske efter tonfisk i Medelhavet i stället fiska i Mauretanien. Även den nederländska pelagiska fiskeflottan drabbas av de föreslagna restriktionerna, framför allt när det gäller lyrtorsk, sill och makrill. Detta om Mauretanien.
Jag vill säga några ord om kommissionens förslag. Med undantag för de förslag som avser Mauretanien är jag mycket nöjd med dem. Jag anser att de innehåller en hel del matnyttiga påpekanden om hur man ska anpassa fiskeflottan med anledning av drivmedelskrisen, och jag hoppas att dessa nya åtgärder kommer att räcka för att förhindra förlust av arbetstillfällen inom näringen.
Rosa Miguélez Ramos
för PSE-gruppen. - (ES) Herr talman! Det anmärkningsvärda med detta protokoll är att fiskemöjligheterna har minskat, trots att giltighetstiden förlängts från två till fyra år.
Den protokollenliga fördelningen av licenser för kategori 5 (bläckfiskfiske) innebär att Spanien tilldelas 24 licenser. Detta kommer inte att tillfredsställa den spanska regeringen, eftersom antalet inte räcker till för att tillgodose ansökningarna från den sektor som direkt berörs av kategorin i fråga.
Rådet har befogenhet att besluta om en omfördelning av licenser där hänsyn också tagits till utnyttjandegraden. Denna gång har man emellertid inte utgått från ett medeltal, utan från perioden mellan slutet av 2007 och början av 2008, då den situation som uppstod till följd av tvisterna med Mauretanien om tillämpningen av vissa tekniska åtgärder medförde att stora delar av den europeiska fiskeflottan var ovillig att ingå detta avtal, på grund av att man fruktade bordningar av den typ som inträffade under första kvartalet 2008.
När man genom det nya protokollet nu har löst de tekniska problemen och skapat ett säkrare förfarande för att komma till rätta med de tekniska meningsskiljaktigheterna parterna emellan, kommer säkert fler fartyg att visa intresse för att beredas tillträde till dessa fiskevatten, som blir säkrare för varje dag som går och därmed erbjuder bättre garantier än vad som var fallet med det gamla protokollet.
Marie Anne Isler Béguin
för Verts/ALE-gruppen. - (FR) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! När det gäller fiskeavtalen gör vi i den gröna gruppen en något annorlunda tolkning än övriga grupper. Vi menar att fiskeavtal inte kan betecknas som rent kommersiella avtal, utan att de också bör gå under beteckningen europapolitik. Därför vill jag hänvisa till utvecklingsutskottets yttrande, där vårt åtagande att tillhandahålla bistånd och stödja demokrati och god förvaltning framhålls.
Den fråga vi redan ställt i samband med diskussionerna i fiskeriutskottet är varför kommissionen har hotat med att säga upp fiskeavtalen med Mauretanien endast ett år efter undertecknandet.
Enligt vår uppfattning går fiskeavtal inte bara ut på att vi beviljas rätten att utnyttja en resurs som vi betalar för, och som vi ska betala mindre för om vi utnyttjar den i mindre utsträckning. Nej, vi minskar fiskemöjligheterna på grund av att den europeiska fiskeflottan inte har utnyttjat hela uttaget i de berörda områdena. Är det Mauretaniens ansvar, är det Mauretaniens fel, att den europeiska fiskeflottan i fråga om vissa fiskekategorier har valt att bedriva fiske på annat håll?
Vi har hela tiden krävt att fiskeresurserna ska beaktas i andra fiskeavtal, och vi har alltid hävdat att resursutnyttjandet varit för högt och att resurserna under alla omständigheter skulle komma att minska en dag. Det är just detta som sker för närvarande. Vi håller med kommissionen om att resurserna bör återställas till en nivå där fiske kan bedrivas, och att detta är positivt. Däremot finns det annat som vi absolut inte kan hålla med om. Under diskussionerna undrade vi vad som skulle hända om kompensationen sänktes i samma utsträckning som fiskets omfattning, så att kompensationen minskade från 86 miljoner euro till 70 miljoner euro och Mauretaniens intäkter därigenom minskade med 40 miljoner euro under en treårsperiod.
Ni svarade då att detta inte var något problem och att ni inte kan byta ut fiskekvoten mot något annat och ägna er åt bistånd i stället. Vi har förståelse för detta, och ni åtog er då att på kommissionens vägnar se till att dessa 40 miljoner på något sätt skulle tillgodoskrivas inom ramen för utvecklingspolitiken. Trots detta kan vi i det föreliggande avtalet i dag inte se några tecken på en sådan kompensation, förutom en fotnot där det framgår att det finns möjlighet till kompensation. Därför hyser vi ingen tilltro till denna kompensation och menar att ni, med tanke på att avtalet inte innehåller några åtgärder för den överenskomna kompensationen, i viss mån har fört Mauretanien bakom ljuset.
Om ni inte misstycker vill jag bara påminna om att Europeiska unionen gjorde ett åtagande om att stödja denna unga demokrati när jag var chef för EU:s observatörsuppdrag i samband med valet i Mauretanien, och ändå är den första politiska åtgärd vi nu genomför ett hot om att säga upp fiskeavtalen. Detta är enligt min uppfattning ingen biståndsåtgärd och det vore intressant att få veta vilka garantier ni kan ge oss Europarlamentsledamöter när det gäller att kompensera för den nu beslutade nedskärningen.
Jean-Claude Martinez
(FR) Herr talman! De fiskeavtal mellan EU och Mauretanien som vår parlamentskollega och vän Carmen Fraga Estévez har skrivit ett betänkande om, omfattar ett av världens rikaste områden i fråga om fiskbestånd. Det är av den anledningen det i Dakhla, den tidigare spanska huvudstaden Villa Cisneros i den numera Marockokontrollerade delen av Västsahara, finns ett 40 kilometer långt sund som fått namnet Rio de Oro, eller Guldfloden, på grund av att solljuset där speglas i fiskstimmens fjäll.
I det förflutna har detta överflöd av fisk faktiskt gett upphov till problem i våra förbindelser med Marocko. Nu tvingas vi lösa ett liknande problem, även om det den här gången gäller fisket i Mauretanien mellan åren 2008 och 2012. Det rör sig om ett område där bestånden av till exempel bläckfisk riskerar att decimeras, varför man infört en biologisk återhämtningsperiod, men där det å andra sidan är nödvändigt att fiska sardiner eftersom sardiner äter bläckfiskar.
I praktiken innebär detta först och främst att fiskekvoterna, licenserna, fördelas mellan fem EU-länder, däribland naturligtvis Spanien och Italien, men även Portugal, samt en del andra fartyg, frystrålare, möjligen från Östersjöområdet. Vidare handlar det om att minska fångsterna från omkring 400 000 ton till 250 000 ton, på grund av att dessa kvoter märkligt nog inte utnyttjats. Detta gäller även det Marockokontrollerade Västsahara och en sådan situation, general Morillon, är något som våra tonfiskfiskare i Medelhavet bara kan drömma om.
I Mauretanien varierar det genomsnittliga utnyttjandet av fiskemöjligheterna från 90 procent för skaldjur till blygsamma 22 procent för tonfisk. Liksom i alla avtal och protokoll ska ett ekonomiskt bidrag betalas för rätten att fiska, och detta belopp uppgår till omkring 300-305 miljoner euro under en fyraårsperiod, motsvarande 70 eller 80 miljoner euro årligen. Joe Borg har informerat oss om hur viktigt detta bidrag är, med tanke på att det utgör cirka 15 procent av Mauretaniens årsbudget. Åtgärden innebär också fördelar för Mauretanien, eftersom bidraget kvarstår samtidigt som fångsterna minskar. Ändå ställer mauretanierna till med allvarliga problem genom att de trakasserar och bordar våra fartyg endast i syfte att driva in böter, även om det samtidigt är sant att kommissionen, som Anne Isler Béguin just påpekade, inte heller har uppträtt särskilt sympatiskt och nu utövar påtryckningar på Mauretaniens regering.
Fisket är naturligtvis av mycket stor betydelse i dessa områden. Från de marockanska territorierna, till exempel i Dakhia, exporteras fisken till Brasilien och försörjer på så vis hela staden, och just av denna anledning är det desto mer angeläget för FAO och AVS-länderna att göra fiskerinäringen hållbar och införa en uppförandekod. Trots kommissionens stundom inte helt korrekta uppträdande under förhandlingarna med den unga demokratin Mauretanien bör vi ändå välkomna detta avtal, med tanke på att det kanske är det sista vi lyckas utverka i regionen när nu Marocko visat intresse av att behålla och återta kontrollen över sina naturtillgångar.
Daniel Varela Suanzes-Carpegna
(ES) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Vi hyste stort hopp om att omförhandlingen av protokollet till avtalet med Mauretanien skulle kunna gottgöra de tidigare usla förhandlingarna. Vi hoppades även att det skulle kunna användas till att korrigera det otillfredsställande resultatet från förhandlingarna om Marockoavtalet när det gäller den kommersiellt viktiga bläckfiskflottan, som är av enorm socioekonomisk betydelse för Galicien, där man utöver den allmänna krisen inom fiskerinäringen därför också har drabbats hårt av dessa dåligt framförhandlade avtal.
Så blev det nu inte och därför kan vi varken lovorda eller gratulera kommissionen till detta resultat. På det hela taget betyder avtalet kraftigt minskade fiskemöjligheter och den ekonomiska kompensationen motsvarar inte denna minskning. Någon större hänsyn har inte tagits till den drabbade näringen och de överenskomna tekniska åtgärderna är både tvetydiga och skadliga för gemenskapens fiskeflotta. Den minsta tillåtna storleken för bläckfiskar är, vilket framgår av betänkandet, helt omotiverat den högsta i regionen. Genom dessa åtgärder har man fullständigt tagit död på bläckfiskfisket, och som om detta inte vore nog är fördelningen av licenser skadlig för den relativa stabiliteten och därmed också för den spanska fiskeflottan.
Som ni säkert inser, herr Borg, kan vi av dessa skäl tyvärr inte gratulera er till de resultat som uppnåtts i detta ärende. Jag anser att resultaten både hade kunnat och borde ha varit betydligt bättre.
Joe Borg
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Jag vill börja med att tacka för de intressanta kommentarerna och för den debatt vi har haft. Jag vill gärna anknyta till en del av de synpunkter som har framförts.
För det första stämmer påpekandet om att det reviderade protokollet innebär färre fiskemöjligheter. Det var just detta som föranledde vårt beslut att genomföra omförhandlingar. Vi var måna om att garantera största möjliga utnyttjande av fiskemöjligheterna, till skillnad från dagens situation med ett betydande underutnyttjande i fråga om såväl små pelagiska arter som bläckfisk.
När det gäller de tekniska kraven för exempelvis skrapredskap hoppas vi finna en lösning inom kort, och de mauretanska myndigheterna är mycket angelägna om att nå en lösning som kan tillfredsställa båda parter. Återhämtningsperioderna var ursprungligen ett krav från näringen eftersom man hävdar att fångsterna blir mer lönsamma efter sådana perioder.
När det gäller frågan om att fastställa minsta tillåtna storlek för bläckfisk till 500 gram, vill jag påminna om att vi här har att göra med ett tredjeland, den suveräna staten Mauretanien, och att det anges i landets egna bestämmelser att minsta tillåtna storlek för bläckfisk är 500 gram. Vi hade inga möjligheter att ta upp den frågan under förhandlingarna eftersom man kan inte begära att ett tredjeland ska ändra på sin lagstiftning på grund av att det ligger i våra fiskares intresse att fiska bläckfiskar av mindre storlekar. Samtidigt medger vi att det inte finns några harmoniserade bestämmelser på detta område i regionen. Det finns andra länder som tillåter fångst av mindre bläckfiskar, och därför bör man komma fram till ett beslut i frågan inom COPACE-organisationen.
När det gäller fördelningsnycklarna, dvs. det som brukar gå under beteckningen relativ stabilitet, är kommissionen som jag tidigare nämnde inte skyldig att överföra relativ stabilitet från ett avtal eller ett protokoll till ett annat.
Avtalet och protokollet innehåller emellertid en bestämmelse om att medlemsstaterna kan inkomma med en begäran i händelse av ökade behov, och att en sådan begäran absolut bör beaktas om den bygger på en vetenskaplig bedömning av beståndets tillstånd, och skulle en sådan begäran inkomma åtar jag mig gärna att ta upp den med Mauretanien för att förhandla fram en ökning när det till exempel gäller bläckfiskfisket.
Jag vill gärna påpeka att licenserna för bläckfiskfiske utnyttjats vid 22 tillfällen och att det i det nya avtalet finns utrymme för 25. Detta innebär i själva verket att vi nu har inrättat en buffert och skapat förutsättningar för ett utnyttjande.
Om den berörda medlemsstaten hävdar att deras behov överstiger 25 och kan lägga fram konkreta fakta som styrker detta, kommer vi att ta upp en sådan begäran med Mauretanien för att få till stånd en ökning, förutsatt att beståndets tillstånd tillåter det. Jag vill passa på att betona att vi har vissa problem med beståndets hållbarhet och hälsotillstånd just när det gäller bläckfisk.
När det gäller den relativa stabiliteten vill jag även uppmärksamma att det inte går att både äta kakan och ha den kvar. Det tycks vara framför allt en medlemsstat som är missnöjd med fördelningen av bläckfiskfisket. Samtidigt har denna medlemsstat gynnats av att det skett en betydande ökning av tilldelningen för tonfisk till landet i fråga och på den punkten har vi inte mottagit några klagomål.
Anledningen till att protokollet sades upp och omförhandlades var att det inte utnyttjades till fullo, och jag vill än en gång anknyta till Marie Anne Isler Béguins påpekande om att sådana avtal inta bara handlar om fiske utan också om utvecklingssamarbete. Vi har minskat det ekonomiska inslaget i fiskemöjligheterna men samtidigt finns det ett tydligt åtagande från vår sida att öka biståndsinslaget, och detta åtagande är vi fast beslutna att genomföra.
Av den anledningen har vi totalt sett under fyraårsperioden inte genomfört någon minskning av anslagen. Budgetstödet till den tionde Europeiska utvecklingsfonden (EUF) kommer att utgöra en kompensation för den återstående summan på 40 miljoner euro under perioden 2009/10-2012, till ett belopp av 10 miljoner euro årligen. Detta innebär, om man tar med i beräkningen både det belopp de erhåller som kompensation för fiskemöjligheterna och som minskats utifrån det fiske som faktiskt bedrivits i Mauretaniens farvatten, och ökningen av budgetstödet genom den tionde Europeiska utvecklingsfondens engångskompensation inom ramen för protokollet, att Mauretanien kommer att få ett ekonomiskt stöd som totalt sett motsvarar fiskeuppgörelsen inom ramen för det tidigare finansprotokollet.
Till sist vill jag nämna att man under ett möte i arbetsgruppen nu på söndag kommer att diskutera just bordningarna i syfte att försöka enas om rekommendationer och riktlinjer för att lösa frågan. När det gäller den fråga som Carmen Fraga Estévez tog upp inledningsvis om Europaparlamentsledamöternas deltagande, anser kommissionen att den metod som används när ledamöterna deltar i bilaterala förhandlingar ska tillämpas även i gemensamma kommittéer, där de båda parterna företräds officiellt.
Kommissionen kommer även fortsättningsvis att samarbeta med parlamentet i enlighet med det befintliga ramavtalet.
Carmen Fraga Estévez
föredragande. - (ES) Herr talman! Jag ska försöka att gå metodiskt till väga. Jag vill börja med att anknyta till det som Marie Anne Isler Béguin tog upp och säga att anslagen för utvecklingssamarbetet ökar under de fyra år då protokollet är i kraft.
Det totala ekonomiska bidraget minskar med 19 procent, men anslagen för utvecklingssamarbete ökar till 11 miljoner, 16 miljoner, 18 miljoner respektive 20 miljoner euro, så med tanke på att de anslagen i själva verket ökar finns det ingen anledning till oro när det gäller utvecklingssamarbetet.
Herr Borg, frågan om minsta storlek för bläckfisk är inte ett problem som kräver någon omedelbar uppmärksamhet, eftersom de tekniska åtgärderna spelar en viktig roll i utnyttjandet av fiskeresurserna. Ni vet mycket väl att frågan ännu inte är avgjord.
Jag vill återigen påminna om att denna storlek är den största i hela regionen. Inom Fiskerikommittén för östra Centralatlanten (CECAF) sa man under årets möte att det bör fattas beslut om en gemensam minsta storlek för hela regionen, och jag anser att kommissionen bör verka för den frågan kan få en lösning.
Rapporten från Mauretaniens vetenskapliga kommitté innehåller ett uttalande om att 50 procent av fångsten under till exempel november månad kan utgöras av bläckfisk på mellan 300 och 500 gram. Detta innebär att det finns ett problem med den minsta tillåtna storleken i Mauretaniens fiskevatten och på andra håll.
Jag tänker inte inlåta mig i polemik med er om den relativa stabiliteten, även om ämnet har behandlats i parlamentet och det också förekommer i den grundförordning som vi har diskuterat tillsammans med förordningen om licenser för tredjeländer. Den ursprungliga fördelningen är däremot en annan fråga.
Den ursprungliga fördelningen måste beakta de historiska rättigheterna och om fiskemöjligheterna inte har utnyttjats efter en sådan fördelning kan kommissionen gärna dela ut dem till dem som visar intresse och ansöker om att få utnyttja dem, men vid en första fördelning måste de historiska rättigheterna respekteras och när det gäller kategori fem i Mauretanien har så inte skett, herr Borg.
Jag nöjer mig med detta. Jag skulle kunna besvara fler frågor, men jag misstänker att jag, även om jag inte ser så bra utan mina glasögon, redan har överskridit talartiden.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon, den 10 juli 2008.
