Justering av protokoll
Ordföranden
Protokollet från gårdagens sammanträde har delats ut.
Finns det några synpunkter?

Kerr
Fru ordförande! Jag begär ordet i enlighet med artikel 108 i arbetsordningen för att göra ett personligt uttalande på grund av angreppet på mig och Coates av rådets ordförande när han svarade på debatten i går. På sidan 28 i förhandlingsreferatet gör han gällande att vi inte har något demokratiskt mandat eller legitimitet då vi valdes på labours röstsedlar, och att vi därför inte borde vara ledamöter av kammaren.
Detta är ett allvarligt personangrepp och enligt artikel 108 i arbetsordning får jag svara. Jag skulle vilja påpeka att jag valdes på labours röstsedel - nya labours röstsedel - när John Smith och Margaret Beckett var partiledare och valdes av två tredjedelar av partimedlemmarna lokalt, till skillnad från de ledamöter i Europaparlamentet för labour nästa år som kommer att handplockas av Blair personligen. Jag skulle alltså vilja påstå att jag har ett betydligt starkare demokratiskt mandat än de kommer att ha.

Rübig
Fru ordförande! Jag måste få berömma den franska säkerhetstjänstens föredömliga organisation i samband med Tony Blairs besök. Dessutom vill jag meddela att ordförande Gil-Robles har överlämnat en skrivelse till mig från premiärminister Dehaene, vilken lovar oss att man skall bygga en polisstation i närheten av parlamentet i Bryssel.

Wynn
Fru ordförande! Det gäller något som har saknats i protokollet hela veckan, det har nämligen inte funnit någon hänvisning till att Falconer talar om för oss om han skall rösta eller inte. Har presidiet gjort någon förändring av reglerna vad gäller protokollförda röster?

Ordföranden
Tack så mycket för att ni är så uppmärksam, herr Wynn.

Falconer
Fru ordförande! Jag tackar min kollega Wynn för att han har tagit upp denna fråga. Självklart vill jag dämpa ledamöternas oro. Jag är glad över att se att hela måndag till fredagsgruppen är med oss. Vi är här hela veckan och röstar under hela veckan, till skillnad från en del ledamöter som bara är närvarande på deltid och är på språng vid torsdag eftermiddag.
Svaret är mycket enkelt. Jag skrev till ordföranden och frågade hur många ledamöter som har påverkats som ett resultat av förändringen i arbetsordningen. Han underrättade mig om att per sammanträdesperiod sedan februari har 120 ledamöter fått sina ersättningar justerade som ett resultat.
Jag är närvarande varje månad från måndag till fredag, så jag deltar hela veckan. Jag motsätter mig principen hur presidiet kom till detta beslut utan att hänskjuta frågan till kammaren, men jag är förskräckt över bristen på karaktärsstyrka hos dessa 120 ledamöter som har förblivit tysta i denna fråga och inte väckt någon protest i denna kammare.
Med det i tankarna har jag bestämt mig för att låta dem ta itu med sina egna samveten. Jag kommer att fortsätta stödja mina principer och jag hyser inga betänkligheter över att argumentera för dessa principer inom socialistgruppen. Jag hoppas att detta dämpar kammarens oro.

Ordföranden
Tack, herr Falconer för det förtydligandet som tas till protokollet.
(Protokollet justerades.)

Omröstning
Souchet
Ändringen av förordning 1866/86 om fastställande av vissa tekniska åtgärder för bevarande av fiskeresurserna i Östersjön är ett resultat av de rekommendationer som senast antogs inom Internationella fiskerikommissionen för Östersjön (IBSFC).
I vad består de här tekniska åtgärderna? I realiteten handlar det bara om mindre justeringar av redan existerande förbudsperioder för fiske av skrubbskädda och rödspätta samt förbud mot att använda vissa redskap vid fiske efter lax. Som föredraganden preciserar, som jag vill påminna om är av dansk nationalitet, " dessa justeringar, och sålunda också kommissionens förslag, är det lätt att anta" .
Jag vill ändå erinra om att vild lax är på väg att försvinna i Östersjön, och att detta hav särbehandlas av kommissionen. Som vi såg i samband med Kindermanns betänkande praktiseras industrifisket intensivt där. Finmaskigt drivgarn används, och trots kritik från Greenpeace fortsätter man med den verksamheten utan några särskilda hinder. Breda drivgarn är fortfarande tillåtna där, vilket fullständigt bryter mot internationell lagstiftning, som föreskriver en gräns på 2, 5 km. Däremot besöks dessa farvatten, hittills, sällan av spanska båtar. Skulle det kunna förklara något?
Vår grupp stöder det här betänkandets innehåll, liksom förslaget till förordning, men vill erinra om att kommissionen måste upprätthålla rättvisa villkor mellan fiskare från olika medlemsstater. Vi motsätter oss alltså med bestämdhet kommissionens attityd, som " glömmer bort" industrifisket, när det upprättar nya tekniska åtgärder för fisket i Europa, och som " glömmer bort" att kräva att de som använder breda drivgarn skall anpassa sig till internationell lagstiftning. Det är inte acceptabelt att kommissionen, i syfte att erhålla en tillräcklig majoritet i rådet, orättfärdigt struntar i de vetenskapliga bedömningar som ligger till grund för den gemensamma fiskeripolitiken, och orättfärdigt gynnar en del fiskare samt diskriminerar andra europeiska fiskare på ett skandalöst sätt.
Betänkande: Kindermann (A4-0201/98)

Souchet
Vår grupp vill gratulera vår kollega Kindermann till det utmärkta betänkandet om industrifisket.
Jag vill påminna om att industrifisket bedrivs med hjälp av finmaskiga garn, och dess fångster är avsedda för industriell produktion av mjöl och olja. På EU-nivå är Danmark den viktigaste producenten av fiskmjöl, eftersom det ensamt representerar 80 procent av industriproduktionen och 6 procent av världsmarknaden. Fiskmjölet används till stor del i tillverkningen av föda för fjäderfä- och grisproduktion.
Är inte kontrasten slående mellan det uttalade målet att bevara resurserna och de enorma mängder fisk som sugs upp av industrifisket? Föredraganden avslöjar, beträffande industrifisket, en rad statistiska uppgifter som är särskilt anslående: industrifisket står för 30 procent av de internationella fångsterna. Andelen uppgår till 60 procent för en del hav, som t.ex. Nordsjön, vars bräcklighet likväl är känd. Bifångsterna är avsevärda: De kan i bland själva överskrida fångstkvoterna.
Kontrasten är inte mindre chockerande mellan den yttersta stränghet som gäller för en del fiskeområden, och kommissionens släpphänta behandling av industrifisket. Skulle denna olikhet i behandling kunna ha ett samband med att spanska fiskare sällan besöker nordliga farvatten? I vilket fall som helst är en såpass diskriminerande behandling från kommissionens sida oacceptabel. Å ena sidan utfärdar man ett förbud, utan vetenskapliga grunder, för fiskare som använder drivgarn i Atlanten, vilkas fiskeuttag i förhållande till det sunda beståndet inte är särskilt stort. Å andra sidan gör man studie efter studie om industrifisket, som gör enorma uttag i förhållande till beståndet, men man vidtar inga åtgärder. Varför två olika betydelser och två olika åtgärder? Om industrifisket hade varit en betydelsefull verksamhet i Atlanten, hade det säkert behandlats på ett annat sätt.
Betänkande: McCartin (A4-0204/98)

Souchet
Vår grupp har sett sig nödsakad att inge 15 ändringsförslag till betänkandet av vår kollega McCartin, vilket jag tog upp i mitt anförande. För oss är det nödvändigt att ha en stark gemensam organisation av marknaden för fiskeprodukter, i motsats till föredragandens ursprungliga förslag, och mer precist för de produkter som är avsedda för färskvarumarknaden. Föredraganden har intagit en alltför strikt liberal hållning, och går såpass långt som till att uttryckligen önska en uppluckring av principen om gemenskapspreferensen.
Jag vet självklart att Europeiska unionen har undertecknat, och har fått medlemsstaterna att underteckna ett antal frihandelsavtal, att EU har fått medlemsstaterna att ansluta sig till ett " allmänt preferenssystem" (i synnerhet med länder som framställer droger) och att vi är bundna av GATT-avtalen som tillämpas inom ramen för WTO, eftersom fiskeprodukterna till skillnad från jordbruksprodukterna - på grund av ett stort politiskt misstag - redan från början knöts till GATT.
Med hänsyn till de här allvarliga hindren, som redan starkt kringskär gemenskapspreferensen, är det nödvändigt att ha en gemensam organisation av marknaden, som i största möjliga utsträckning tryggar hela produktionskedjan för fisket. Vi förfogar fortfarande över ett antal medel, som t.ex. de som gör det möjligt att öka värdet på färskvarumarknaden genom en bättre organisation av produktionskedjan, och genom att man bevarar verktygen för marknadsinterventioner. Vad föreslår då föredraganden? Vad gäller en uppvärdering, inte mycket. Vad gäller ett bevarande av återtagsmekanismerna, vill han avskaffa dem. Vad skulle det bli kvar av den gemensamma organisationen av marknaden? Det kan man fråga sig...
En gemensam organisation av marknaden bör inte fungera uteslutande till förädlingsproducentens fördel, eftersom den viktigaste variabeln för denne är regelbundna leveranser till lägsta möjliga pris, var råvaran än kommer ifrån. Det är alltså ytterst viktigt att den gemensamma organisationen av marknaden föreskriver specifika åtgärder för färskvarumarknaden.
Betänkande: Varela Suanzes-Carpegna (A4-0137/98)

Souchet
Vår grupp stöder det allmänna förhållningssättet i betänkandet av vår kollega Varela. Det står klart att vi behöver bevara, och om nödvändigt skydda, konservindustrin som baseras på fisk- och vattenbruksprodukter i Europeiska unionen. Det är av den anledningen som vår grupp har ingivit 16 ändringsförslag till McCartins betänkande om den gemensamma organisationen av marknaden för fiskeprodukter.
Produktionskedjan för fisket bör analyseras som en helhet: fiskesektorn behöver förädlingssektorn, men det är faktiskt så - vilket kommissionen bör känna till - att det inte kommer att finnas någon europeisk förädling av fiskeprodukter, om det inte längre finns någon produktion i Europa. Följaktligen kan vi bara stödja föredragandens förslag om att stödja konservindustrierna och att bromsa upp omlokaliseringarna till låglöneländer.
I sitt betänkande koncentrerar Varela sin analys på två viktiga sektorer inom konservindustrin: sardinindustrin och tonfiskindustrin. Sardinindustrin, som man nästan har låtit dö ut i Frankrike, är fortfarande särskilt betydelsefull på den iberiska halvön. Föredragandens förslag syftar till att skydda den industrin mot importer av förädlade produkter från länderna i Nordafrika, och i synnerhet från Marocko.
Trots att jag är medveten om vilka konkurrenssvårigheter som de spanska och portugisiska industrierna har, vill jag ändå påminna om att Maghrebländernas ekonomier är bräckliga, och att de bör stödjas, till skillnad från ett antal länder, bl.a. i Latinamerika, med vilka Europeiska unionen har slutit privilegierade avtal om import av fiskkonserver, särskilt inom ramen för det s.k. allmänna preferenssystemet.
När det gäller tonfiskindustrin, klargör föredraganden att " tillgången på nödvändiga råvaror (färsk och djupfryst tonfisk och tonfiskfilé) måste säkras och gemenskapens tonfiskflotta samtidigt prioriteras" , en tillgång som de spanska, franska, irländska och brittiska tonfiskflottorna i Atlanten hittills har bidragit till. Jag noterar dock att Varela, efter att aktivt ha talat för att europeiska båtar som fångar tonfisk med drivgarn skall försvinna, nu kräver specifika åtgärder för att skydda gemenskapens förädlingsindustri för tonfisk: skulle den bli ett spanskt monopol, efter att resurserna blivit det?
Till sist, herr ordförande, vill jag påminna om att fiskkonservindustrin är mångsidig och varierad, och att den inte begränsar sig till enbart dessa två verksamhetssektorer. För övrigt strävar konservtillverkarna, liksom alla industrier, både efter råvaror som kostar så lite som möjligt och regelbundna leveranser. Samtidigt som man noga skall se till att förädlingssektorns framtidsutsikter bevaras, måste man alltså undvika att detta görs på bekostnad av sektorn för färsk fisk, som är förutbestämd att utvecklas, eftersom den väl motsvarar den aktuella oron hos konsumenten, som vill äta färska produkter, hälsosamma och icke-manipulerade. Därför är det absolut avgörande att de europeiska fiskarna behåller kontrollen över sektorn för färsk fisk.

Den gemensamma organisationen av marknaden för oljor och fetter
Ordföranden
Nästa punkt på föredragningslistan är debatt om förslaget till rådets förordning om ändring av förordning (EEG) nr 136/66 om upprättandet av en gemensam organisation av marknaden för oljor och fetter (KOM(98)171 - C4-0229/98-98/0098(CNS)).

Rosado Fernandes
Fru ordförande! Jag vill gratulera Giansily och jag skall läsa den text han gav mig på franska:
I egenskap av föredragande av yttrandet för budgetkontrollutskottet, skulle jag mycket kort vilja insistera på några av den här frågans grundläggande beståndsdelar, som sätter viktiga ekonomiska intressen på spel.
I första hand komittéförfarandet. Förvaltningskommittén för oljor och fetter anlitas ofta, och till följd av hur dess struktur ser ut, fungerar det utan att Europaparlamentet kan spela någon som helst roll, trots den politiska betydelsen av produktionssegment.
(Ordföranden avbröt talaren.)

Ordföranden
Ett ögonblick, herr kollega! Jag ber om tystnad! Vi kan inte höra vad som sägs, om alla pratar samtidigt.

Rosado Fernandes
De borde ha druckit lite olivolja innan de kom hit!

(FR) Jag föreslår alltså att vi skall ersätta förfarandet som blandar in förvaltningskommittén för oljor och fetter, med förfarandet som föreskrivs i artikel 43.2 i Fördraget om Europeiska gemenskapen. Jag föreslår också ändringsförslag med syftet att göra ett samråd med Europaparlamentet obligatoriskt. När det handlar om systemet med garanterade nationella kvantiteter, är det önskvärt att betona kravet på att få den garanterade maximikvantiteten att respekteras, om man vill undvika beklagliga övertramp som i fråga om mjölkkvoterna.
När det till sist gäller överträdelser av stödsystemen, är tidsfristen som föreslås av kommissionen alltför lång, vilket skadar beslutets effektivitet; tolv månader efter anmälan för att besluta om följderna. Det skulle vara bättre att fastställa den tidsfristen till sex månader, vilket budgetkontrollutskottet föreslår.
Ett sista ord för att påminna om det brådskande kravet på att få tillgång till fullständig och tillförlitlig statistik om produktionen av olivolja i de producerande medlemsstaterna. Innan den här förordningen antas vore det bra om revisionsrätten hade fullbordat sitt arbete med statistisk granskning.
Detta förklarar med några ord de ändringsförslag som har antagits, i mitt betänkande, av budgetkontrollutskottet.

Fantuzzi
Herr ordförande! Vi är här för att försvara en mycket vacker gåva från naturen. Olivträdet ger oss den ädlaste ambassadören på våra bord och den är samtidigt en symbol för ett unikt landskap, en historia och en identitet som vi kan vara stolta över som européer. Hanteringen av detta ärende - tillåt mig herr kommissionär Fischler - från kommissionens sida har verkligen varit förskräcklig, ett mycket dåligt exempel. Läckor, gissningar, förnekanden, återförvisningar har skymt det verkliga värdet av de officiella dokumenten och bidragit till att förgifta atmosfären en aning. Även detta förslag från kommissionen har sina defekter, men två förtjänster har det enligt min mening. Den första är att det tar hänsyn till majoritetens åsikter i detta parlament. Jag var tidigare kritisk mot Jové Peres kompromiss, men i dag måste jag erkänna att, efter de grundliga diskussionerna 1997 om de viktigaste punkterna i kompromissförslaget från december förra året, har kommissionen upptagit parlamentets synpunkter. Och, mina kära kolleger, då kan vi inte nu säga: " Vi bara skämtade!" Det är obegripligt att det i dag finns de som klagar över omöjligheten att diskutera som man borde.
Den andra förtjänsten hos detta förslag är att det sätter stopp för all osäkerhet och all likgiltighet som sedan ett tag har funnits. Man kan inte, med alibit att det inte finns något överskott som vilar i lagren, ignorera de kraftiga signalerna om strukturella svårigheter inom sektorn. Priser som faller, kännbara nedskärningar i stöden, prognoser från producentländerna som låter ana oroande scenarier för producenter som inte har skuld i den uppkomna situationen.
Vi kan inte under ytterligare ett år bibehålla en gemensam organisation av marknaden från 1996, gammal och överspelad, den enda som inte har nationella kvoter så att varje medlemsstat och varje tillverkare skall agera ansvarsfullt. Den som inte vill ha allt detta, den som fortfarande vill ha mer tid och uppskov, och som säger att skulden skall läggas på de gamla vanliga eurokraterna i Bryssel, försvarar inte olivodlarna utan lurar dem. Jag hoppas att vi i dag inser detta.

Filippi
Fru ordförande, herr kommissionär! Låt mig kort beröra fyra punkter. För det första vill jag säga att även jag, som företrädare för min grupp, är nöjd med att denna diskussion som vi har önskat äntligen har kommit till kammaren, eftersom det dokument som på sin tid godkändes av parlamentet i sin första punkt sade att man snabbt måste komma fram till en reform. Vi är med andra ord nöjda med att ministerrådet och kommissionen upptagit denna vår begäran och i dag kan vi slutgiltigt uttrycka vår åsikt.
Jag går vidare till nästa punkt. Det är sant att kommissionens förlag upptar ett antal viktiga punkter som vi tog upp i det dokument som godkändes av parlamentet. Nej till konsumtionsstöd, ja till produktionsstöd, som bekräftas, ja till nationella kvoter, utan vilka vi riskerar att inte bara producenterna drabbas, utan att starta ett krig mellan dem och mellan olika producentländer. Kommissionen upptar med andra ord våra förslag och med detta förklarar jag mig nöjd å min egen och min grupps vägnar.
För det tredje vill jag trots detta peka på en negativ punkt. I alla diskussionsdokument om reformeringen av den gemensamma jordbrukspolitiken, även i samband med Agenda 2000, talar PPE-gruppen om att balansera resurserna mellan de olika sektorerna och de olika områdena inom Europeiska unionen. Här har vi, herr kommissionär, ett utmärkt tillfälle. Nämligen att demonstrera, genom ett positivt svar när det gäller olivoljan, att vi verkligen har för avsikt att stöda de producenter som har framtidsutsikter - utan att göra distinktioner mellan nord och syd och att ge ett positivt svar till en sektor av fundamental betydelse för Medelhavet, som kan utvecklas, men som behöver bättre resurser för att kunna öka den totala produktionsnivån - och även att få ut produkten på marknaden och förbättra kvaliteten.
Slutligen vill jag säga att det är nödvändigt att finna en lösning även för den pågående säsongen. Även om vi beslutar klokt i dag i parlamentet och under de kommande dagarna i ministerrådet, så löser vi kanske problemen för de kommande säsongerna, men det finns fortfarande faktorer som belastar den nuvarande säsongen och som producenterna måste betala utan extraordinära åtgärder. Därför uppmanar jag kommissionen att anta förlaget.

Vallvé
Herr ordförande, fru ordförande, herr kommissionär! Vi debatterar en särskilt viktig punkt. Alla känner vi till den betydelse som jordbruket har i Europeiska unionen och betydelsen av vissa jordbrukssektorer inte över hela Europa men i vissa specifika områden.
Förra året hölls ett möte i Cork där man också talade om landsbygdens betydelse. Herr kommissionär, i vissa områden är en garanti för landsbygden en garanti för vissa odlingar vilka praktiskt taget är monokulturer i dessa områden.
Kommissionen utarbetade ett förslag som diskuterades av utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling och godkändes av en bred majoritet i detta parlament i december.
Kommissionen har utarbetat ett nytt förslag, och jag måste säga att, i många fall, har man inte respekterat de inriktningar som denna kammare har godkänt och som reflekterar den grundläggande oron för de olivoljeproducerande regionerna.
Jag instämmer, herr kommissionär, i att temat om bedrägerier är ett tema som bör undvikas och i att bedrägerierna inte får bli ett försörjningssätt för någon, men jag anser också att vi inte kan lagstifta, fastställa bestämmelser, och enbart tänka på kampen mot bedrägerier. Vi måste tänka på sektorns behov och behoven hos de områden på det europeiska området som framför allt lever i en viss sektor, i detta fall olivoljesektorn.
Vi har alltid talat om att vi måste garantera ett kvalitetsjordbruk med kvalitetsprodukter. Om vi talar om kvalitetsprodukter, om ursprungsgarantier för produkterna, måste vi förbjuda försäljning av blandningar med andra produkter, vilka är en förfalskning av ursprungsgarantin.
Vi måste skapa en politik till skydd för och främjande av konsumtionen för att informera konsumenten, bevilja särskilda stöd till andra produkter vid sidan av olivoljan, som bordsoliver, och slå fast ett effektivt kontrollsystem.
Jag anser, herr kommissionär, att detta förslag som har lagts fram för oss, kan förbättras och jag hoppas att vi, under denna debatt, genom omröstningen om de ingivna ändringsförslagen av de olika politiska grupperna, kan uppnå en substantiell förbättring av förslaget i denna aspekt som kanske inte är så viktig för hela det europeiska jordbruket, men som är mycket viktigt för vissa regioner, för vissa människor som faktiskt vill tro på en verkligt europeisk jordbrukspolitik.

Daskalaki
Fru ordförande! Kommissionen har lagt fram en rad förslag om reformering av den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja, eftersom det har ifrågasatts om det är nödvändigt och effektivt att ha ett dubbelt system för stöd till producenterna. Under den senaste perioden har gemenskapens produktion ökat, vilket har fått negativa följder för prisbildningen, samtidigt som fördelningen av mycket stora nationella kvoter straffar samtliga oljeproducenter för de felsteg som begåtts av en enda part.
Den kraftiga ökningen av gemenskapens produktion har resulterat i stora lager, och i många fall har prisskillnaden mellan producentledet och detaljhandelsledet skapat konkurrensproblem. Reformeringen av den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja är nödvändig och den borde genomföras snart och gälla ända till år 2006, dvs. den borde ha samma slutår som övriga produkter som omfattas av Agenda 2000.
Övergångsperioden gynnar bara dem som investerar i överproduktion, tvärt emot gemenskapens planer, och straffar de andra, samtidigt som den leder till minskad sysselsättning och skadar miljön. Därför är det nödvändigt att införa nationella kvoter, varvid man måste ta hänsyn också till produktionen under 1998/99. Det är också nödvändigt att behålla ett system för styrning och prisreglering för att kunna garantera marknads- och prisstabilitet inom en bransch där produktionen varierar kraftigt mellan olika år. Man måste bygga upp ett kompletterande system för stöd till små företag och små producenter, och dessutom måste man ge ekonomiskt stöd till upprättandet av register över olivodlingarna i länder som inte har det, och detta måste ske före år 2000.
Till sist vill jag framföra min åsikt att man måste skapa ett system för att också stödja produktionen av matolja.
(Applåder)

Jové Peres
Fru ordförande! Kommissionen har inte, i sitt reformförslag, följt de flesta riktlinjer i det betänkande som godkändes i parlamentet i december.
Kommissionen föreslår, till skillnad från vid andra reformer, ett upphävande av interventionen och bibehåller den högsta garanterade kvantiteten på en mycket lägre nivå än gemenskapens konsumtion - och i parlamentet begärde vi, ärade ledamöter, en ökning av den högsta garanterade kvantiteten i enlighet med konsumtionen, exporten och säkerhetsmarginalen, och detta var villkoret, kära kolleger, för att vi därefter skulle kunna slå fast nationella referenskvantiteter.
Från min blygsamma position vädjar jag till seriositeten hos mina kolleger för att de skall ha detta övervägande i åtanke i omröstningarna i dag.
Kommissionen lägger fram förslag om att förbjuda blandningar av olivolja med andra oljor, men formulerar inga förslag om att upprätta ett pålitligt och effektivt kontrollsystem, inte heller några förslag om bordsoliver - och detta utlovade Fischler i sin slutsats i parlamentsdebatten i december - och omfattar kontrollen av planteringar på ett sätt som kan skapa allvarliga problem i form av rättslig osäkerhet.
Listan skulle kunna göras mycket längre, vilket också det stora antalet ingivna ändringsförslag bevisar.
Det handlar alltså om ett förslag i linje med de som kommissionen brukar lägga fram för medelhavsproduktionen, det vill säga helt diskriminerande i jämförelse med den kontinentala produktionen, även om en annan märklighet dyker upp: ett godkännande av brådskande förfarande för en så radikal reformering av en gemensam organisation av marknaden, vilket är en aldrig tidigare skådad händelse i detta parlament.
Om man strävade efter att få reformen att träda i kraft innan nästa säsong, hade vi fortfarande haft tid att genomföra vårt arbete bättre.
Om vi lämnar den indirekta nyttan det kan vara att ha olika ordförandeskap, har användandet av detta förfarande en mycket klar praktisk betydelse: kommissionen lägger fram förslag till fördelning av den högsta garanterade kvantiteten för medlemsstaternas producenter och använder uppgifter som kommissionen själv betraktar som opålitliga och undviker information - som kommer de närmaste dagarna, från revisionsrätten, etc. som hade kunnat vara mycket värdefulla för vårt arbete.
Kära kolleger, ändringsförslagen från min grupp strävar, i görligaste mån, efter att korrigera denna situation och självfallet har vi försökt att helt respektera det mandat som detta parlament gav, och med den enhetliga kompromiss vi fastställde i december.
Jag hoppas att denna vilja till överenskommelse, som utformades i december, i dag respekteras av alla våra kolleger.

Graefe zu Baringdorf
Fru ordförande! Olivodlingar är av stor kulturell, men även ekonomisk betydelse, och därför måste identiteten stärkas hos de europeiska olivodlingarna, ända ned på regional nivå. Det räcker dock inte med att olivträdsbeståndet - som dessutom är en viktig ekologisk faktor - är av stor betydelse för oss. Det gäller också att betrakta oliverna som en social faktor, nämligen i fråga om sektorns arbetstillfällen. Längre fram bör det framgå av kommissionens politik att det rör sig om ett viktigt livsmedel.
Målsättningen bör därför inte vara att stödja en odlingsmetod som är svår att avveckla, utan det man bör stödja är marknadsföring, förädling och den regionala tillhörigheten utifrån efterfrågan på olivolja hos konsumenterna. Det är bara om vi satsar på den regionala marknaden som vi kommer att kunna lösa de svårigheter vi har med arbetstillfällen som dras in, trots att vi pumpar in miljarder i denna sektor.

Trizza
Fru ordförande, herr kommissionär! Tilldelning av nationella kvoter, avskaffande av konsumentstöd och förbättring av odlingar och produktens kvalitet är några av de viktigaste inslagen i detta dokument som vi därför stöder. Avskaffandet av systemet med klumpsummor för de små producenterna och osäkerheten när det gäller den pågående säsongen gör att vi måste begära extraordinära åtgärder för att förhindra att även detta år de omfattande nedskärningarna drabbar de svagaste ekonomierna hårdast, de i södra Europa.
Vi måste emellertid försöka inse att olivoljan, olivodlingen, är en viktig europeiska resurs, inte bara ur ekonomisk synpunkt, utan även ur miljösynpunkt. " Oljeproblemet" är inte ett problem som bara gäller länderna i södra Europa, det är ett alleuropeiskt problem. Oljan är en europeisk resurs och en viktig resurs och den kan bli en avgörande faktor när det gäller att skapa fördelaktiga konkurrensförhållanden för våra ekonomier.
Därför vill jag här uttrycka vårt stöd från gruppen från Alleanza Nazionale för det arbete som utförts och jag hoppas att de synpunkter som framförts får oss att inse behovet av att agera skyndsamt för att uppnå säkerhet. Vi har under alltför många år befunnit oss i en situation av osäkerhet, en situation som lett till spekulation. Detta dokument utgör ett första viktigt steg mot att återge tillverkaren de lugna förhållanden som gör att de kan producera bättre och som gör att de europeiska ekonomierna har bättre förutsättningar att växa.

Colino Salamanca
Fru ordförande! Jag skulle kort, för de spanska socialistiska ledamöternas räkning, vilja uttrycka de kriterier som har lett fram till dessa ändringsförslag.
Nyligen antog detta parlament ett uttalande om framtiden för den gemensamma organisationen av marknaden för olivoljan, vilket tycktes samla en viss enhällighet. Europeiska kommissionens svar kunde inte ha varit mer frustrerande då den lade fram ett förslag så totalt avlägset från denna enhällighet.
Det finns inte här, trots vad som har sagts, några nationella strävanden: om vi begär en höjd högsta garanterade kvantitet, gör vi det i alla europeiska producenters intresse, om vi vill behålla interventionen, gör vi det för all europeiska producenters räkning, om vi önskar ett uttryckligt förbud mot blandningar, gör vi det i alla europeiska konsumenters intresse, om vi begär ett system för bordsoliver, gör vi det för alla europeiska producenter, om vi begär ett speciellt system för småbrukarna, gör vi det oavsett vilken region dessa befinner sig i.
Herr kommissionär, jag uppskattar att ni är närvarande i debatten. Jag vill emellertid tydligt säga till er att olivoljeproducenterna inte kan förstå att, medan det i andra sektorer av den gemensamma jordbrukspolitiken inte tycks finnas några budgetproblem, kommissionens förslag i denna sektor, trots bidraget från olivsektorn till kampen mot erosion och ökenutbredning, trots dess bidrag till sysselsättningen och att behålla befolkningen på landsbygden, går i motsatt riktning.
Jag är säker på att ett större övervägande från kommissionen angående förslaget, kommer att leda fram till ett nytt, vilket har skett i andra sektorer, vad gäller vinet - mycket mer realistiskt förslag, som bevarar den ekonomiska och sociala sammanhållningen vilken bör genomsyra all politik i Europeiska unionen.

Arias Cañete
Fru ordförande! Det är inte nödvändigt att betona den enorma ekonomiska betydelse som olivodlingen har i Europeiska unionen.
Mer än 4 miljoner hektar och 465 000 arbetstillfällen beror på denna odling. Enbart i min autonoma region, Andalusien, beror 140 000 arbetstillfällen, nästan 50 procent av den totala jordbrukssysselsättningen, på denna gemensamma organisation av marknaden, vilken således upphöjer sig till ett grundelement i den sociala och territoriella sammanhållningen.
I detta sammanhang lägger kommissionen fram ett förslag som i sin aktuella utformning, är klart osolidariskt med medelhavsjordbruket, obalanserat för några medlemsstater och tekniskt sett felaktigt eftersom det plockar bort fundamentala uppgifter för prisstabiliteten och jordbruksinkomsterna, liksom för interventionen, det skyddar inte gemenskapens konsumenter då det inte tar upp förbudet mot blandningar och det är fullkomligt ovetande om situationen för bordsoliver.
Kommissionen måste börja behandla medelhavsodlarna på ett rättvist sätt. Det går inte att alltid åberopa den finansiella neutraliteten för de minst gynnade jordbrukarna och vara beredd att systematiskt, och utan restriktioner, öka stöden till de kontinentala produktionerna. Det är fullt möjligt, herr kommissionär, att höja den högsta garanterade kvantiteten med en mycket begränsad budgetansträngning, det är dessutom fullt möjligt, att i det fallet anpassa de nationella kvoterna till den produktiva verkligheten i medlemsstaterna, och kommissionen vet att siffrorna som den baserade sitt förslag på är oprecisa och gamla.
Jag gratulerar till det faktum att vi har ingivit ändringsförslag som har givit plats åt viktiga överenskommelser i de politiska grupperna och som, om omröstningen speglar dessa överenskommelser, kan ge svar på gemenskapsjordbrukarnas strävanden och på ett substantiellt sätt förbättra kommissionens förslag och dessutom fastställa rigorösa kontrollinstrument som kan lugna de europeiska skattebetalarna.
Jag hoppas att kommissionären tar hänsyn till dessa ändringsförslag och på ett flexibelt sätt förändrar sitt förslag.

Novo
Fru ordförande, herr kommissionär! Det som har skett denna vecka i frågan om reformering av olivoljesektorn, bekräftar att, då Europaparlamentet accepterade begäran om brådskande förfarande, tog vi ett mycket allvarligt beslut, eftersom vi accepterade att ta itu med en mycket viktig reform utan att utarbeta ett betänkande, vi gav efter för nyckfulla omständigheter och inte för något behov av att uppfylla mycket pressade tidsfrister.
Angående kommissionens förslag till förordning, har kommissionen tvärtemot vad som här sagts från vissa håll, inte följt riktlinjerna i Jové Peres betänkande som godkändes i december, och tar bara vissa idéer därur, ryckta ur sitt sammanhang. Vi hoppas att ändringsförslagen, som vi i dag skall godkänna, återställer andan och bokstaven i det dokumentet, speciellt vad gäller höjningen av den högsta garanterade kvantiteten och dess nationella fördelning enligt reella och pålitliga uppgifter, vilka också tjänar mitt lands intressen, för vilket kommissionen inte tar hänsyn till utvecklingsplanen för olivodlingarna. Jag hoppas att ändringsförslagen återinför andan och bokstaven i Jové Peres dokument vad gäller att återställa interventionsmekanismerna, vad gäller stöden till småbrukare och konsumtion, vad gäller produktion av bordsoliver och vad gäller de fasta åtgärderna för att förbjuda blandningar av olivolja med andra produkter.
Om enhälligheten från i december återupprepas i dag och denna kammare inte sätter andra oklara nationella intressen, som ibland inte har något att göra med olivoljeproduktionen, framför majoriteten av olivodlarnas intressen, kan vi få förutsättningarna för att förändra kommissionens förslag till förordning, garantera sektorns hållbarhet och ge ett positivt svar på olivodlarnas intressen. Jag hoppas att kommissionen, om detta inträffar, nu accepterar det den faktiskt förkastade i december.

Orlando
Fru ordförande! Konkretion är politikens adelsmärke och borde därför vara utmärkande för all politik. Vi står här inför ett viktig val eftersom det är ett konkret val, det är konkret därför att det syftar till jordbruksproduktionens kvalitet och kvantitet med hjälp av olika typer av produktionsstöd och upprättande av nationella kvoter. Konkret därför att det syftar till snabba ingripanden och sist men inte minst handlar det om ett konkret politiskt val därför att det är riktat mot Medelhavsområdet, landsbygdsaspekterna när det gäller den europeiska ekonomin. Jag anser att dessa faktorer måste strykas under just nu i förhoppningen att debatten skall förstärka och inte försvaga ingripandenas konkreta natur.

Lambraki
Fru ordförande! Dagens debatt, resultatet av ett förfarande med vissa brister, gäller en i alla avseenden viktig produkt.
Olivodling är den traditionella och dominerande formen för ekonomisk verksamhet i stora områden i södra Europa, och olivoljan är grunden i varje sunt kosthåll. Med tanke på den europeiska produktionens dominerande ställning på världsmarknaden är det mycket viktigt att Europeiska unionen har en rationell och effektiv organisation inom denna bransch. Vi blev angenämt överraskade - och jag hoppas att ni fortsätter med de angenäma överraskningarna, herr Fischler - när vi såg att kommissionen övergivit vissa ursprungliga tankar som skulle äventyra olivoljebranschen. I stället framlägger kommissionen nu ett förslag, som ligger ganska nära Europaparlamentets förslag. Ett förslag som, efter vissa förbättringar, kan leda till önskat resultat. Vad man vill uppnå är: rationell organisation av marknaden för olivolja, en produkt med hög och jämn kvalitet, bidrag till sysselsättningen i stora områden på den europeiska landsbygden.
Jag skulle vilja be er behandla och godkänna vissa ändringsförslag som gäller:
För det första; avskaffande av sådana regleringar som skapar problem i stället för att lösa dem. Regleringssystemet måste behållas för att skydda producenten.
För det andra; marknadsföringen av olivolja är viktig och måste få erforderliga anslag. En aktiv marknadsföring kommer att stärka Europeiska unionens dominerande roll och lösa alla överskottsproblem som kan tänkas uppstå.
För det tredje; inom Agenda 2000 har reformeringen av den gemensamma organisationen av marknaden år 2006 som slutår. Samma tidsram måste tillämpas också för den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja.
För det fjärde; samtidigt som nationella garantikvoter fastställs, måste det ges möjlighet att överflytta kvoter mellan två handelssäsonger på grund av den speciella karaktär som produktionen av olivolja har.
Slutligen; kommissionen bör särbehandla matoljebranschen, inte bara i form av en förhoppning i motiveringen utan genom att snarast föreslå konkreta stödåtgärder.

Santini
Fru ordförande, herr kommissionär! Det är med stor glädje jag deltar i denna debatt som vi har begärt. Vi begärde den i jordbruksutskottet när vi röstade om ett brådskande förfarande med 25 röster mot 17. Vi bekräftade detta förra måndagen när parlamentet ville ge en indikation för att avsluta denna dispyt med 196 röster mot 154. Utan tvekan är det dags för denna gemensamma organisation av marknaden som nu är 32 år gammal att gå i pension. Det är otänkbart att ytterligare uppskjuta några av dessa frågor. Låt mig peka på två exempel. Systemet med maximikvoter på gemenskapsnivå och den därmed medföljande omöjligheten att åter upprätta nationella kvoter som inte bara inte längre motsvarar produktionspotentialerna i de länder som producerar olivolja, utan inte heller motsvarar efterfrågan på marknaden.
För att inte upprepa saker som redan har sagts av mina kolleger, varför inte rikta in oss på en åtgärd som anges i denna gemensamt organiserade marknad, dvs. att stöda det som alltid i samtliga gemensamma marknader betraktas som ett alternativ, ett nästan överflödigt tillägg? Vi vet att marknadsföring är det bästa sättet för att lyfta fram kvaliteten, och kvaliteten är den bästa reklamen när det gäller att erövra konsumenternas gunst. Detta löser också kvantitetsproblemet. Därför räds jag inte några ytterligare ton olja, under förutsättning att det är jungfruolja, dvs. kvalitetsolja.
Det gemensamma intresset i dag är emellertid att se till att reformen genomförs, innan säsongen inleds, vilket sker i november. Jag tror dock att ingen här vill - man kan åtminstone hoppas det - ta initiativ som kan sätta käppar i hjulet för det som vi här försöker slutföra. Alla förslag om återförvisning till utskottet eller liknande skulle gå mot allas intresse och leda till allvarliga ekonomiska problem, men framför allt leda till allvarliga skador på detta parlament som än en gång skulle visa sig oförmöget att fatta beslut. Det är sant att detta inte är ett perfekt förslag, men en och annan detalj måste vi väl ändå lämna till kommissionen och rådet, för vad skall de annars göra?!

Redondo Jiménez
Fru ordförande, herr kommissionär, ärade ledamöter! Vi, som var emot att denna reform debatterades med ett brådskande förfarande har, när detta förfarande godkändes av denna suveräna kammare, försökt att på ett konstruktivt sätt vara goda medresenärer.
Alla de grundläggande aspekterna i denna reform har redan diskuterats av talarna före mig. Den högsta garanterade kvantiteten, interventionen, förbudet mot blandningar, bordsoliver, fördelning mellan länder etc. Allt detta har debatterats tillräckligt för att det skall föras in i reformen. Men, herr kommissionär, och jag beklagar att det inte finns någon representant för rådet här, eftersom rådet i några uttalanden i går kväll - förvisso ganska olyckliga - hävdade att denna reform borde genomföras till en nollkostnad.
Herr kommissionär! Ni känner perfekt till sektorn - vi känner till er lyhördhet i denna fråga - och vid ett flertal tillfällen har ni sagt att ni inte skulle genomföra en reform som gick emot produktionsländerna. Herr kommissionär: ni har nu ett gyllene tillfälle att visa detta. Ni bör vara lyhörd och acceptera att en reform inte genomförs utan en budgetökning, och ännu mindre när dessa åtstramningar alltid kommer an på oss i de södra länderna. Ni bör seriöst studera, och acceptera, de förslag som i detta parlament, med stor uppoffring, stort ansvar och med en konstruktiv anda hos majoriteten av dess ledamöter, läggs fram till er från medlemmar som sätter nyttan för de medborgare som har valt dem, framför sin egen nytta.

Hatzidakis
Fru ordförande! När vi talar om producenterna av olivolja, är det tre saker vi inte får glömma. För det första, att vi talar om producenter som bor i unionens fattigaste områden och följaktligen har behov av stöd. För det andra, att deras produkt bevisligen är hälsobefrämjande för konsumenterna och, för det tredje, att olivodlingarna på ett betydande sätt bidrar till balans i miljön.
Det är nödvändigt att snarast anta den nya förordningen, inte bara därför att den nuvarande förordningen om olivolja är gammal, utan därför att det finns allvarliga problem som omedelbart måste lösas. Det främsta av dessa problem är att den genomsnittliga garanterade kvoten inom unionen har överskridits kraftigt, vilket har lett till en dramatisk minskning av producentstödet i alla länder, t.o.m. i de fall då ett land har låg produktion.
Det system som föreslås, dvs. systemet med nationella kvoter, är utan tvivel rättvist. Om man i något land under något år inte utnyttjar kvoten, borde det emellertid vara möjligt att överföra skillnaden till följande säsong.
För produkter från norra Europa gäller de nya förordningarna till år 2005. Därför undrar jag varför man tänker låta förordningen om olivolja gälla bara till år 2001, varefter det skall komma en ny, strängare förordning. Varför tillämpar man två olika måttstockar?

Fischler
Fru ordförande, högt ärade ledamöter! Först vill jag tacka så hjärtligt för de konstruktiva uttalanden som vi alla har tagit del av under dagens debatt om olivoljesektorn. Jag vill påminna om att Europaparlamentet redan den 18 december 1997 gav ett väsentligt bidrag till debatten om den gemensamma organisationen av marknaden med sin resolution om olivoljesektorn.
Kommissionen kommenterade i sitt förslag av den 18 mars rekommendationerna i resolutionen på följande sätt: Till att börja med delar kommissionen parlamentets uppfattning att en brådskande reform är nödvändig. Likaså godtas argumentet att man bör fördjupa kunskaperna om produktionen innan en slutgiltig reform genomförs. När resultatet av dessa åtgärder föreligger uppskjuts reformförslaget till ett senare datum, men inte senare än att reformen kan träda i kraft den 1 november 2001.
Samtidigt som man fördjupar analysen av marknadsproduktionen och andra aspekter i ett första skede, måste regimen för budgetåren 1998-1999 till 2000-2001 anpassas så att man kan möta odlarnas mest akuta problem och framför allt för att undvika att situationen förvärras. Genom detta inledande förfarande vill kommissionen göra rättvisa åt argumenten för och kraven på ett brådskande förfarande.
Vid en jämförelse mellan Europaparlamentets resolution och kommissionens förslag, kan man konstatera följande: Europaparlamentet vill ha en enda form av produktionsstöd utifrån den faktiska oljemängd som produceras. Kommissionen föreslår att man slopar det dubbla stödet och endast behåller stödet till den faktiska produktionen. Europaparlamentet vill ha en höjning av den maximala garantimängden, medan kommissionen föreslår att den maximala garantimängden höjs med 212 000 ton till 1 562 400 ton.
Europaparlamentet vill att man inför nationella referensmängder. Kommissionen föreslår att den maximala garantimängden delas upp i nationella garantimängder. Europaparlamentet vill behålla en interventionsmekanism med hjälp av privat lagerhållning. Kommissionen föreslår att man stärker den privata lagerhållningen och endast tillämpar denna. En sådan åtgärd skulle bidra effektivt till en reglering av marknaden. Europaparlamentet vill ta bort konsumtionsstödet helt. Kommissionen är av samma mening. Det innebär att kommissionen och parlamentet i stort sett är överens på de fem viktigaste punkterna i reformen. Med tanke på tidsbegränsningen föredrar jag att hålla mig till de viktigaste problemområden i min fortsatta redogörelse, i stället för att ta upp samtliga 163 ändringsförslag.
Somliga ändringsförslag behandlar grundsatserna i reformen som träder i kraft år 2001. Jag håller med om att denna reform är nödvändig. Först måste vi dock fördjupa våra kunskaper om sektorn i fråga. Resultaten från de senaste undersökningarna kommer att finnas tillgängliga i god tid så att de kan beaktas i de förslag som läggs fram år 2000 för genomförandet av reformen år 2001. Jag tror inte att man bör vänta med denna grundläggande reform längre än så. Man bör ta hänsyn till problemens brådskande karaktär när man föreslår de åtgärder som ska vidtas från och med nästa budgetår. Därför kan jag inte godta de ändringsförslag som ifrågasätter sådana åtgärder.
En andra grupp ändringsförslag berör den maximala garantimängden och dess fördelning mellan medlemsstaterna. Jag vill påpeka att en kraftig höjning av den maximala garantimängden skulle överstiga marknadens genomsnittliga uppsugningsförmåga, om man inte utgår från extremt låga priser på oljan. Jag anser att en fördelning mellan medlemsstaterna är nödvändig. En sådan krävdes förresten av parlamentet som ett sätt att ta ett större ansvar för de producenter som står för överskottet.
Kriterierna för en sådan uppdelning grundar sig på uppgifter från förr, när man utgick från gängse formler som vi också har använt på andra områden. Kriterierna kommer emellertid även att beakta de nya odlingarna och bestämmelserna för mindre producenter. Här gäller det att uppnå en balans, vilket säkert inte kommer att bli lätt.De ändringsförslag som behandlar användandet av outnyttjade maximala garantimängder erbjuder tekniska möjligheter som vi säkert kommer att pröva i syfte att uppnå en generell balans. Vad de nya odlingarna beträffar måste en strikt begränsning av dessa ske, för erfarenheten visar att den maximala garantimängden inte är tillräcklig för att upprätthålla marknadsbalansen. Därför föreslår kommissionen att man endast i undantagsfall beviljar stöd till nya odlingar. Det går inte att generalisera undantagen så som ibland har krävts. Å andra sidan tror jag att ett totalförbud så som föreslås i andra ändringsförslag i slutändan skulle medföra större problem och vara svårare att genomföra.
Många ändringsförslag avser interventionsbestämmelser som till exempel stödet till privat lagerhållning. Jag anser absolut, i motsats till vissa ändringsförslag, att interventionsbestämmelserna bör upphävas, särskilt om man eftersträvar en höjning av den maximala garantimängden. Jag finner det inte heller meningsfullt att interventionen återinförs bakvägen så att säga genom en automatisk upplösning av den privata lagerhållningen i stället för tillämpandet av en sådan flexibel metod som vi försöker skapa här.
Vad beträffar viljan att i någon form behålla stödet till mindre producenter eller konsumentstödet, så visar väl ändå erfarenheten att det inte är möjligt, för den enda ekonomiska effekt som är värd att nämnas är att det uppmuntrar till missbruk med en negativ inverkan på budgeten som följd.
Många ändringsförslag kräver att ett stöd till bordsoliver införs. Kommissionen har tydligt visat att man ställer sig öppen till den frågan. Det bör dock utformas bestämmelser som gör stödet meningsfullt, kontrollerbart och ekonomiskt rimligt. Jag är helt enig med de många ändringsförslag som handlar om en förbättring och skärpning av kontrollerna. Motsvarande bestämmelser har emellertid redan utfärdats av rådet och i flera fall även av kommissionen, till exempel för tillstånd och kontroll av oljekvarnar.
Det förenklade förfaringssätt som föreslås innebär att kontrollerna i första hand kommer att omfatta producentstödet. I ett övergångsskede kommer kommissionens bestämmelser att anpassas och i vissa fall skärpas så att kontrollerna blir mer effektiva.
Jag kan garantera att vi återkommer till era överläggningar när reformen ska genomföras. Frågan om olja av pressade olivrester har ett visst samband med frågan om kontroller som jag tidigare nämnde. I vissa områden och företag är det svårt att utföra kontroller av oljekök. Problemet består av flera olika komponenter, t.ex. oljans kvalitet, miljövård och marknadens uppsugningsförmåga. Inom min enhet prövar man för närvarande denna fråga; dessutom anser jag att den svåra och komplexa frågan om den öppet erkända och lagliga blandningen av olivolja med annan olja bör underkastas en förnyad prövning.
Ett antal ändringsförslag avser producentorganisationernas uppgifter och skyldigheter. Jag är medveten om att det pågår en intensiv debatt kring detta. Motsvarande förslag från kommissionen koncentrerar sig som sagt ändå på de brådskande åtgärder som krävs för att övervinna krisen inom olivoljesektorn samt för att förhindra att den förvärras.
Även övriga frågor som t.ex. kvalitetshöjning, överföring av statistiska uppgifter eller olika kontrollfrågor kommer att prövas under övergångsperioden. Frågan om på vilket sätt den här typen av åtgärder och frågan om producentföreningar ska införlivas i det slutgiltiga reformförslaget år 2000 står givetvis öppen.
Vissa ändringsförslag berör det pågående budgetåret. Det verkar vara särskilt lönsamt; i dessa ändringsförslag föreslås att man minskar effekterna av en reducering av stödet. Jag kan inte godta att reformen begränsas till denna fråga och att vi koncentrerar oss på en reducering av stödet i stället för på reformen i sig. De fastslagna bestämmelserna måste följas och en större inverkan på budgeten bör förhindras. Dessutom måste man tänka på att det inte finns något utrymme över i budgetförslaget för 1999. I andra ändringsförslag föreslås att stödet ska beviljas utifrån kriterier som är fristående från odlingen, t.ex. miljövården. I stort sett är jag positiv till en sådan tanke. Frågan håller emellertid på att behandlas i samband med de horisontella åtgärderna för Agenda 2000. Andra frågor, t.ex. bidrag till olivolja som används i konserver, exportbidragen i allmänhet, insamlandet av statistiska uppgifter eller produktionskapaciteten är mindre brådskande och bör därför behandlas i det senare förslaget till år 2000.
Vissa ändringsförslag tar upp de lagstiftande befogenheterna och kräver att parlamentet får yttra sig på alla beslutsnivåer. Vad rådets allmänna föreskrifter beträffar håller jag med om det. Kommissionen föreslår inte heller några nya förordningar på den punkten. I det här fallet är det främst varaktiga tekniska texter som kommer att påverkas och här accepterar jag inga ändringsförslag, för det skulle ifrågasätta samtliga texter och försvåra den redan så komplicerade debatten ytterligare.
Vid reformen som kommer att genomföras senare bör inte dessa allmänna föreskrifter tillämpas. Beträffande kommissionens genomförandebestämmelser så krävs det ett flexibelt och raskt förfarande även framöver där man kan anlita sakkunniga inom sektorn. Jag tycker att det vore bra om en rapport till parlamentet framställdes innan den slutgiltiga reformen; men jag vill inte gärna framställa en rad olika rapporter.
Några ändringsförslag innehåller anmärkningar utan konkreta lagstiftningsförslag eller hänvisningar till redan existerande bestämmelser. Dessa anser jag att man inte behöver fästa något avseende vid.
Till slut vill jag än en gång tacka er för ert arbete och era inlägg. Som ni vet stöder jag många av de idéer som har framförts här. Jag är beredd att pröva flera av de frågor som diskuterats och ni kan vara säkra på att jag kommer att ta upp era förslag i rådet. Tack för er uppmärksamhet!
(Applåder)

Ordföranden
Tack så mycket, herr Fischler.
Jag förklarar debatten för avslutad.
Vi skall nu genomföra omröstningen.
(Parlamentet godkände kommissionens förslag efter dessa ändringar.)

Ordföranden
Colino Salamanca begär ordet.

Colino Salamanca
Herr ordförande! Vi har just röstat om det förändrade förslaget från kommissionen med de ändringsförslag som vi har fört in i detta ögonblick. Det återstår fortfarande att rösta om lagstiftningsförslaget. Innan detta förfarande skulle jag vilja fråga kommissionären följande:
Mycket viktiga ändringsförslag har godkänts: det som bestämmer att den högsta garanterade kvantiteten skall vara 1 800 000 ton, det som fastställer produktionsstödet till bordsoliver, det som fastställer att det för säsongen 1998-1999 skall finnas ett indikativt pris, ett interventionspris och ett representativt pris. Slutligen har även ett förbud mot blandningar fastställts inom Europeiska unionen.
Jag skulle vilja veta kommissionens ståndpunkt i dessa frågor.

Ordföranden
Vill Fischler svara på Colino Salamancas inlägg, mot vilket jag därefter måste göra en anmärkning enligt arbetsordningen?

Fischler
Herr ordförande! Jag ställer gärna upp och svarar på det inlägget. Till att börja med vill jag förtydliga att kommissionen naturligtvis inte kan ta upp alla ändringsförslag, utan även måste sköta sina åligganden. Jag hänvisar dock till det jag tidigare sade i mitt inlägg. Jag vill påminna om det igen. För det första har vi behandlat fem av parlamentets främsta önskemål i vårt förslag. För det andra sympatiserar vi med många av era ändringsförslag. För det tredje kommer vi att pröva en rad olika förslag framöver.

Colino Salamanca
Herr ordförande! Svaret från kommissionären tvingar mig att begära återförvisning till utskottet.

Ordföranden
Colina har begärt återförvisning till utskottet.
Vill någon invända?

Galeote Quecedo
Herr ordförande! Innan jag formulerar mina indikationer när det gäller Colinos förslag vill jag fråga honom, angående artikel 129, om han gör denna begäran om återförvisning till utskottet för Europeiska socialdemokratiska partiets grupp eller å 29 ledamöters vägnar. Om det är det andra fallet skulle han nämligen vara tvungen att manifestera det på ett formellt sätt.

Ordföranden
Herr Galeote, ursäkta att jag själv förklarar och jag föreslår att ni tittar på artikel 60.2. I detta fall handlar det nämligen inte om en begäran om återförvisning till utskottet från en grupp på 29 ledamöter, utan den som har möjlighet att göra det är utskottets ordförande eller föredraganden, och Colino är ordförande i utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling.

Galeote Quecedo
Herr ordförande! Jag respekterar er personliga tolkning, och jag vill säga till Colino att i tisdags begärde ni här i kammaren att vi skulle rösta mot ett brådskande förfarande. Vi stödde er, herr Colino, eftersom ni argumenterade för er begäran med att den högsta garanterade kvantiteten var otillräcklig. Ni sade också att texten gjorde att interventionen försvann. Ni, herr Colino, sade att enligt kommissionens förslag skulle förbudet mot blandningar i olivoljan försvinna och ni slutade med att säga, herr Colino, att kommissionens förslag inte innehöll någon reglering för bordsoliver. Allt detta var sant, och därför stödde vi er då. Vi har förhandlat under denna vecka och ni har deltagit i många av dessa förhandlingar. I dag har vi haft en mycket viktig omröstning enligt vilken förslaget från Europeiska kommissionen på ett substantiellt sätt korrigerats. Just därför begär jag en röst emot återförvisning och av er, herr Colino, som spanjor, begär jag att ni inte skall försöka ogiltigförklara en omröstning som i hög grad är till fördel för jordbrukarna i vårt land.
(Applåder)

Ordföranden
Cabezón begär ordet för att göra ett inlägg till förmån för en återförvisning till utskottet.

Cabezón Alonso
Herr ordförande! Nu när vi har genomfört omröstningen - och vi känner till resultatet av omröstningen, vilket representanten för PPE-gruppen har påmint oss om - kommer det genast billiga anklagelser om spanskhet.
Det finns en realitet, och det är att denna kammare har uttalat sig om väsentliga frågor angående reformeringen av olivoljesektorn.
Ordföranden för utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling frågade kommissionären om vad han anser om resultatet av omröstningen i parlamentet, och kommissionären svarade att han ser med sympati på detta. I morgon kommer vi att säga till olivoljeproducenterna och de europeiska jordbrukarna att kommissionären ser med sympati på det som parlamentet har röstat fram.
Det är litet mer än sympati vi har begärt av kommissionären. Det finns en skillnad mellan parlamentets yttrande och kommissionens ståndpunkt: det vi vill veta är om kommissionen tar till sig parlamentets ståndpunkt, för om den gör det kommer den att ta med sig frågan till rådet, men om inte, kommer den inte upp till rådet.
Därför begär vi att förslaget återförvisas till utskottet, för att se om vi är kapabla att, en gång för alla, övertyga kommissionären om att det är bra om kommissionen tar till sig parlamentets åsikt.
Därför kräver vi nu en återförvisning till utskottet.

Ordföranden
Fantuzzi begär ordet.

Fantuzzi
Herr ordförande! För det första vill jag precisera att Colino inte framför denna begäran som företrädare för den socialistiska gruppen, eftersom den socialistiska gruppen motsätter sig en återförvisning till utskottet.
För det andra, en ordningsfråga. Enligt artikel 60.2 kan ordföranden för ett utskott enligt min mening begära återförvisning till utskottet enbart om kommissionen meddelar att man inte tänker acceptera samtliga - jag upprepar, samtliga - parlamentets ändringsförslag. Kommissionär Fischler förklarade i diskussionens början att några av ändringsförslagen kommer att accepteras som de står. Med andra ord kan man inte tillgripa extrema åtgärder.

Ordföranden
Tack, herr Fantuzzi.
Dell'Alba begär ordet.

Dell'Alba
Herr ordförande! Jag begärde ordet bara för att till fullo instämma i det som Fantuzzi sagt och för att påminna om att jag inte förstår vad det är vi röstar om. Vi har genomfört en omröstning utan betänkande. Vi har röstat om samtliga ändringsförslag. Var vänlig och förklara vad det är som skall återförvisas till utskottet med tanke på att resolutionen inte finns, eftersom vi har en procedur utan betänkande. Uppriktigt sagt tycker jag att en sådan här manöver är förhalningstaktik och att den strider mot alla arbetsordningar som finns. Jag förstår inte vad det är ni kan återförvisa till utskottet!

Ordföranden
Herr Dell'Alba, det som skulle återförvisas till utskottet skulle vara ändringsförslagen.
Vi går till omröstning om Colino Salamancas begäran.
(Parlamentet förkastade begäran.)

Ordföranden
Pasty begär ordet.

Pasty
Herr ordförande! Jag skulle vilja komma med ett förslag om hur vi skall fortsätta vårt arbete. Det är viktigt att vi den här förmiddagen röstar om det andra betänkandet, som man har begärt skall vara en aktuell och brådskande fråga, dvs. det som rör markuttag. Mitt förslag är att vi stryker debatten och direkt går över till omröstningen, vilket det finns möjlighet till enligt arbetsordningen. Vi skulle också kunna göra på samma sätt med betänkandet om bananer, annars kommer vi inte att hinna med. Jag föreslår alltså att vi direkt går över till omröstningen - den är mycket kort - om markuttag, utan debatt.

Ordföranden
Herr Pasty föreslår, för resten av föredragningslistan, att vi går direkt på omröstningarna utan debatt.
Har någon invändningar mot Pastys förslag?
(Ordföranden konstaterade att det inte fanns några invändningar mot förslaget.)

Izquierdo Rojo
Här har vi i dag sett ett tydligt exempel på, herr ordförande, hur de förbättringar som införs av Europaparlamentet upphävs med sympati.
Herr kommissionär! Var vänlig att lyssna på mig. I Andalusien och i hela Spanien går det inte att förstå att man kan genomföra denna typ av tillbakagång, och ännu mindre med en så symbolisk och viktig produktion som olivoljan.
Vi är skeptiska till vad ministern kommer att göra eftersom hon, sedan inledningen av processen, har missuppfattat sin roll och deltar mer i manifestationer än i förhandlingar, vilket vore hennes plikt.
Herr kommissionär! Ni håller fast vid missuppfattningar och begår det allvarliga misstaget att diskriminera medelhavsprodukterna, ni sitter fast i okunnighet, och det vi har sett i dag är ett historiskt misstag i Europa mot Spanien och mot Andalusien.

Novo
Med detta brådskande förfarande för reformeringen av den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja, tog Europaparlamentet ett allvarligt politiskt beslut som skapar ett allvarligt prejudikat inför framtiden.
Det är oacceptabelt att denna kammare har beslutat att rösta för förslaget till förordning utan att invänta slutsatser från ett parlamentariskt betänkande, vilket också hade kunnat diskuteras och gå till omröstning i utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling under denna månad och hade kunnat debatteras och gå till omröstning i kammaren i juli.
Det är oacceptabelt att Europaparlamentet har samtyckt till begäran om brådskande förfarande från rådet, vilket saknade skäl, såvida det inte var en önskan från det brittiska ordförandeskapet om att få se processen om olivoljereformen avslutad under årets första halvår. Det är oacceptabelt att Europaparlamentet självt har beslutat att ställa sig utanför den normala demokratiska processen via diskussioner, om en fråga som inte bara handlar om yttre förhållanden; snarare tvärtom, det omfattar en reform av en jordbrukssektor som är grundläggande för fyra av medlemsstaterna. Detta faktum utgör i sig ett allvarligt prejudikat som Europaparlamentet svårligen kan undvika i framtiden. Det är oacceptabelt att Europaparlamentet har givit sitt gillande till en begäran om brådskande förfarande vars brådska inte existerade beträffande tidsfrister, eftersom reformen som skulle godkännas inte behöver träda i kraft förrän i november.
Med detta beslut var bara en begränsad diskussion i kammaren möjlig, då tidsfristen för ändringsförslag (mer än 160) till kommissionens förslag till förordning varit öppen.
Trots denna process, varken öppen eller demokratisk, förändrar de ändringsförslag som godkänts den av kommissionen föreslagna texten på ett substantiellt sätt, och följer huvudsakligen de riktlinjer och principer som godkändes i december i betänkandet av vår kamrat Jové Peres. Den högsta garanterade kvantiteten ökas till värden som motsvarar konsumtionen och exporten och dess nationella påverkan förutses utifrån pålitliga och kontrollerbara uppgifter. Interventionsmekanismerna återställs samtidigt som stödsystem till lagring skapas, liksom även till produktion av bordsoliver. Tilläggsstöd till produktion från små producenter, kontrollinstrument från produktion till konsumtion, förbud mot blandning med vegetabiliska oljor samt främjande av konsumtion förutses. Till och med en fortsatt plantering av nya olivplanteringar tillåts i länder med godkända utvecklingsplaner.
Därför, och trots att vi är oeniga med proceduren, röstar vi för förordningen i ändrad form enligt ändringsförslagen från vår grupp. För kommissionen bör det nu bara återstå att acceptera ändringsförslagen och handla i överensstämmelse därmed. För rådet, efter denna begäran om brådskande förfarande, återstår inga andra alternativ än att ratificera de förändringar vi i dag har godkänt. Detta kräver vi, och med oss, de europeiska olivodlarna.

Undantag vad gäller markuttag
Ordföranden
Nästa punkt på föredragningslistan är debatt om förslaget till rådets förordning om undantag, i fråga om kravet på arealuttag för regleringsåret 1999/2000, från förordning (EEG) nr 1765/92 om upprättande av ett stödsystem för producenter av vissa jordbruksgrödor (KOM(98)0366 - C4-0363/98-98/0213(CNS)).
I enlighet med Pastys förslag går vi direkt till omröstning.
Graefe zu Baringdorf begär ordet.

Graefe zu Baringdorf
Herr ordförande! Jag vill att vi diskuterar det här betänkandet och att debatten fortlöper så som vi föreslagit och planerat. Att vi har ont om tid får inte gå ut över meningsutbytet om betänkandena.

Ordföranden
När frågan kom upp uttryckte sig ingen emot. För att inga tvivel skall råda går vi emellertid till omröstning om Pastys förslag om att, för resten av föredragningslistan, gå direkt till omröstning.
(Parlamentet godkände förslaget.)

Ordföranden
Vi skall nu genomföra omröstningen.
(Parlamentet godkände kommissionens förslag efter dessa ändringar.)

Ordföranden
Souchet har ordet.

Souchet
Herr ordförande! Jag kommer att ge min röstförklaring skriftligt, som jag hade meddelat. Jag vill emellertid muntligen säga att det är skandalöst att parlamentet yttrar sig i en såpass viktig fråga utan att ha diskuterat den.

Ordföranden
Låt oss inte diskutera denna sak. Parlamentet har godkänt detta förfaringssätt.

Funk
I samband med jordbruksreformen 1992 beslutade man för att motverka spannmålsöverskottet att kompensationsstödet per hektar skulle kopplas till att producenterna inom vissa jordbruksodlingar tog en viss procentsats av sina jordbruksarealer ur produktion.
I förordning nr 1765/92/EEG fastställdes den fasta procentsatsen för det obligatoriska uttaget till 17, 5 procent. Samtidigt utgjorde de mindre producenterna som omfattades av de förenklade bestämmelserna ett undantag från uttagsplikten. Den obligatoriska procentsatsen för uttag fastställdes år 1993 och 1994 till 15 procent, och år 1997 och 1998 till 5 procent.
Arealuttaget uppfyllde till en början sitt syfte som marknadsåtgärd. Överskottet minskades med hjälp av animaliska födoämnen och en snabb försörjning av världsmarknaden. Kommissionens införande av exporttullar var en olycklig åtgärd. Dessa hindrade spannmålsuttaget. Det straffar sig att ställa hinder i vägen för marknaden. Efter två goda skördeår samlas nya förråd och priserna på den inre marknaden har sjunkit.
De animaliska födoämnena stöter på hinder, eftersom det även på köttmarknaden råder en stagnerande och sjunkande tendens. Vi välkomnar att procentsatsen för det konjunkturella arealuttaget fastställts till 10 procent och att nya planteringar av foderväxter inte kommer att tillåtas. Återvinningen av nya fodermängder skulle orsaka nya problem på köttmarknaden samt nya kontrollproblem.
På de uttagna arealerna får man bara odla förnybara vegetabiliska råvaror. Det har visat sig fungera bra! I synnerhet råder en glädjande efterfrågan på vegetabilisk olja inom industrin som ett miljövänligt bränsle och smörjmedel.
Jag uppmanar rådet och kommissionen att snarast verkställa beslutet om 10 procent så att bönderna kan planera sina uttag i god tid.

Kofoed
Förslaget från kommissionen som rör obligatoriskt markuttag på 10 procent av odlingsbar mark för nästa år är oundvikligt.
Inkomstkompensationen bestämdes 1993 till sex år. Med nuvarande produktionsvillkor skulle de ökade bestånden med begränsade exportmöjligheter, resultera i ett oacceptabelt prisfall för spannmål.
Förslaget ställer emellertid kommissionen i en svår situation, eftersom det i Agenda 2000 bara föreslås ett frivilligt markuttag.
Större ansträngningar bör ske från kommissionens sida för att hitta nya marknader för odlingsbara produkter. Råmaterial från sektorn kan användas för att producera biodiesel, smörolja, plastprodukter etc., som alla är biologiskt nedbrytbara och därför miljövänliga. Europeiska kommissionen bör undersöka om en obligatorisk användning av dessa produkter inom först och främst ekologiskt känsliga områden är ekonomiskt effektivt - i synnerhet i miljöhänseende. Om det kan skapas nya marknader kommer jordbrukarna att bli mindre beroende av statligt stöd.

Martinez
1992 sade man oss att den trädeskvot som hade prövats sedan 1988 måste ersättas, till följd av en överproduktion som ger upphov till lager.
Från 1992 till 1997 har man sagt oss att den ransoneringen har givit positiva effekter. Lagren har minskat tack vare trädan.
I dag, 1998, säger man dock att trädeskvoten måste fastställas till 10 procent, eftersom lagren har ökat till 14 miljoner ton. Man förutspår till och med 30 miljoner ton för år 2000.
Men samtidigt innebär omstöpningen av den gemensamma jordbrukspolitiken att trädeskvoten avskaffas. I Agenda 2000 avskaffar man i ett slag trädeskvoten, och samtidigt återupprättar man den allra skyndsammast. Beteendet är underligt. I realiteten har trädeskvoten, liksom förfarandet " Fine Tuning" , knappast några effekter på världsmarknaden. När lagren minskar, beror det både på ett minskat utbud och på en ökad efterfrågan. Ett minskat utbud, på grund av den klimatiska påverkan i Nordamerika (snö) och i Cairnsgruppens länder (Australien plågat av torka). El Niño påverkar mycket mer än vad Europeiska kommissionen och dess marknadsstabilisatorer gör. På samma sätt minskar västländernas lager när den asiatiska tillväxtekonomin ökar sin direkta och indirekta konsumtion av spannmål, t.ex. för att föda höns och grisar. Och omvänt minskar spannmålsköpen i väst när de asiatiska valutorna sjunker.
Med andra ord, Bryssels volontarism avslöjar mycket mer en ideologisk böjelse än praktisk effektivitet - genom ransoneringsförfarandena som betecknas QMG, kvoter, upprensning och andra QMG.
Men den ideologin är förkastlig. Det handlar om Romklubbens malthusianska ideologi. Enligt Bryssel skall man lägga ned olivodlingar efter år 2001, samtidigt som konsumtionen av olivolja ökar, och samtidigt som vi är ledande i världen med 80 procent av olivoljeproduktionen.
För vinplantorna gäller att man rensar upp eller lägger ned odlingar, man skördar för tidigt. För äppelträden: man rensar upp. För mjölken: man begränsar. För spannmål: man lägger mark i träda. Överallt och alltid är det ransonering. Under tiden säljer man ut våra intressen i de internationella handelsförhandlingarna, från GATT till WTO. Man överger marknader. Man säger nej till att exportera.
Om det är upprensning som krävs, så är det Brysselkommissionens budgetära, inskränkta och malthusianska ideologi som borde ryckas upp med roten.

Novo
Vår opposition mot fastställandet av stöd till markuttag är bekant, eftersom detta får negativa konsekvenser för produktionen och sysselsättningen och även för att de som tjänar på dessa enbart är stora producenter, med stora områden som kan lägga ned produktion och ändå få ekonomiska vinster.
Därför är vi emot kommissionens förslag vilket vill öka nivån för träda från 5 procent till 10 procent för spannmålen. Detta förslag är så mycket mer obegripligt som det kommer precis under den sista säsongen innan tillämpningen av de beständiga riktlinjerna i Agenda 2000, där man förutser en nivå på 0 procent för träda. Vi kan bara förstå detta förslag som ännu ett bidrag till att genomföra ett tilläggssparande som infogas i de generella riktlinjerna om återhållsamhet utan distinktion i budgeten.
I detta sammanhang, och som ett sätt att förhindra godkännandet av kommissionens förslag, väljer vi att rösta för de ingivna ändringsförslagen vilka, framför allt, syftar till att bibehålla den nuvarande nivån för träda (5 procent).

des Places
En gång, och det kommer inte att bli någon vana, men jag vill tacka kommissionen för att ha tagit hänsyn till vår begäran om fastställande av trädeskvoten och om prispaketet 1998-99.
Min önskan stöds av många kolleger inom jordbruksutskottet, och jag gläder mig åt att det är så.
Jag skall inte säga så mycket om förslaget till ett markuttag på tio procent, även om jag förstår den oro som framkallas av spannmålslagren, som till slutet av det här regleringsåret uppskattas till ungefär 30 miljoner ton.
Erkänn er skuld, herr kommissionär, och medge att ni överrumplades när ni med stor försynthet hanterade tidsplanen för exportcertifikat, när vi hade ett gynnsamt läge!
Medge att ni hindrar slutande av kontrakt, genom att underskatta tillbakagången för den europeiska veteskördens särskilda betydelse. Medge att överflödet på vete av foderkvalitet och majsskördar, spannmål som inte får exporteras, borde ha uppmanat er till att släppa exporten fri.
Hur det än ligger till med den saken, når vi inte upp till GATT: s disponibla maximigräns för året, utan att ens beröra icke utnyttjade uppskov.
Allt detta är mycket skadligt för det europeiska jordbruket, och jordbrukarna, som har givit oss ett uppdrag, kommer än en gång att anklagas för överproduktionen.
Vår grupp har ingivit två ändringsförslag till ert förslag. Den första av dem syftar till att förlänga den upphävda tillämpningen av det extraordinära markuttaget. Det andra syftar till att föra tillbaka den obligatoriska trädeskvoten till samma nivå som de två föregående åren, dvs. fem procent.
De europeiska jordbrukarna kommer inte att förstå sig på ökade trädeskvoter, till följd av dessa förvaltningsmisstag och konjunkturen på världsmarknaden, framför allt om man vet att kommissionen föreslår en uttagsandel på noll procent inom ramen för Agenda 2000 och den gemensamma jordbrukspolitiken 2000. Jordbrukarna är människor som är måna om att saker och ting hänger samman.

Poisson
Jag kan bara välkomna kommissionens begäran om att skynda på den här frågan, eftersom jag tog initiativet till den muntliga frågan till kommissionen, och eftersom jag stöddes av jordbruksutskottet, i juni 1997, när det gäller ett fastställande av markuttag innan den 30 juni varje år.
Likväl ställer jag mig frågande: å ena sidan föreskriver " Santerpaketet" ett markuttag på noll procent till år 2000, å andra sidan föreslår kommissionen i dag en andel på tio procent.
Varför denna paradox? Vad är det som händer? Sköter man inte förvaltningen av lagren?
Med tanke på den prissänkning som lovordas av kommissionen, uppmanas jordbrukarna till att producera mer, trots trädeskvoterna, för att kompensera sitt inkomstbortfall, något som därmed framkallar en obalans mellan olika odlingsformer.
Historien om oljeväxter är en gammal historia, men jag skulle vilja påminna er om en teknisk detalj: under förutsättning att avkastningen är densamma, krävs det dubbelt så mycket odlad yta för en oljeväxt än för ett spannmål.
Vid förhandlingen av Blair House-avtalen kringskar Delorskommissionen, representerad av kommissionärerna McSharry och Brittan, vår frihet genom att acceptera en begränsad oljeväxtproduktion i Europa.
Ändå hade oljeväxtskiftet varit ett utmärkt regleringsverktyg för spannmålsskiftet, utan man skall behöva använda sig av markuttag.
Det hade möjliggjort en snabbare utveckling av odlingar för industriell användning, som man nästan inte längre talar om i dag, och framför allt, att återerövra ett visst oberoende för utfodringen av vår boskap. Kanske kan man tänka på det för nästkommande förhandlingar inom WTO?
För att avsluta och återvända till förmiddagens debatt: min grupp kommer att stödja ett markuttag på fem procent.

Souchet
Kommissionens förslag om trädeskvoten är oacceptabel i dess nuvarande form. Det är skälet till att vår grupp har lämnat in ändringsförslag, för att ta bort tillämpningen av en extraordinär trädeskvot, och att begränsa den obligatoriska trädeskvoten till 5 procent i stället för till 10 procent, vilket kommissionen föreslår.
Om kommissionen i dag beklagar att det finns ett europeiskt lager på 30 miljoner ton spannmål, så bör den inte glömma att den är direkt ansvarig för detta: i början av regleringsåret, dvs. under de tre första månaderna, tillämpade den en skatt på spannmålsexporter, när världspriserna var högre än de europeiska priserna, och den gav inte nödvändiga dispenser för att förse den saudiska marknaden med korn.
Europeiska jordbrukare skall inte bestraffas för att kommissionen inte fungerar som den skall. De kommer inte att förstå att man beslutar om en större trädeskvot, och jag tror att deras ståndpunkt är riktig.
Hur kan kommissionen föreslå en höjning av både det obligatoriska markuttaget och det extraordinära markuttaget? För några veckor sedan mottog vi förslag till en reform av den gemensamma organisationen av marknaden för de allmänna odlingsformerna, där kommissionen föreslår ett obligatoriskt markuttag på noll procent. De förslag kommissionen ger oss saknar alltså helt och hållet sammanhang.
Ett steg i rätt riktning förtjänar emellertid att tas upp. Kommissionen har faktiskt svarat positivt på vår begäran, inom ramen för betänkandet av vår kollega des Places om prispaketet, med sikte på att få ett förslag om markuttag innan den här månadens slut. Det var faktiskt avgörande för de europeiska jordbrukarna att få veta vilken nivå på det obligatoriska uttaget som kommer att krävas av dem, innan de skall börja med sådden. Vi kräver till sist att kommissionen skall acceptera de två ändringsförslagen som vi ingav, för när det gäller trädeskvoter överensstämmer de helt och hållet med de förslag som röstades igenom i samband med betänkandet av des Places, och med kommissionens förslag om reformen av den gemensamma marknaden för de allmänna odlingsformerna.

AVS-stater som är traditionella bananleverantörer
Ordföranden
Nästa punkt på föredragningslistan är debatten om betänkande (A4-0237) av Liese för utskottet för utveckling och samarbete om förslag till rådets förordning om inrättande av ett särskilt stödsystem för AVS-stater som är traditionella bananleverantörer (KOM(98)0005 - C4-0263/98-98/0014(SYN)).
Före omröstningen om ändringsförslag nr 31

Liese
Herr ordförande! Jag vill påpeka två saker. För det första att ordalydelsen i ändringsförslag 31 i vårt underlag inte motsvarar den ordalydelse som fastställdes av utskottet. Visserligen sade man i utskottet att ändringsförslaget av formella skäl måste ändras och införas som en artikel och inte inom de finansiella ramarna. Men den ordalydelse som framkommer här är inte den som fastställdes av utskottet. Det är snarare så att innehållet har fastställts av utskottet men inte ordalydelsen. Jag lämnar det till protokollet och ber att sammanträdestjänsten prövar hur man går tillväga i ett sådant fall.
För att alla ska veta vad vi röstar om: Här handlar det om att utskottet föreslår ett belopp på 500 miljoner ecu. Förfarandet i parlamentet är emellertid sådant - och jag tror att det är likadant i kommissionen, kanske kommissionären vill kommentera det - att beloppen normalt måste fastställas i budgetförfarandet. Kollegerna i budgetutskottet har också bett mig påpeka att detta är ett ovanligt förfarande och att förslaget egentligen borde avslås. Utskottet är dock för förslaget och därför säger jag som föredragande att utskottet i enlighet med detta har beslutat att höja beloppet.

Graefe zu Baringdorf
Herr ordförande! Beträffande den här frågan: Vi har ju också ändringsförslag 38. Men det drogs väl tillbaka, Herr Liese? Där tas det uttryckligen upp. Det handlar inte om budgetförfarandet eller ett föregripande av detta vid fastställandet av ett belopp, utan om en politisk avsiktsförklaring. Därför tycker jag att det är viktigt att vi röstar om detta. Sedan innehåller den lagstiftande resolutionen ett förslag på en höjning till 500 miljoner. Vi kan alltså rösta om detta utan att föregripa budgetförfarandet. Därigenom ger vi dock uttryck för att vi vill satsa budgetmedel på det här.
(Parlamentet godkände lagstiftningsresolutionen.)

Aldo
I motiveringen till förslaget till förordning har jag främst tagit fasta på följande kommentar, som för övrigt har formen av ett påstående, jag citerar: " ändringarna av den gemensamma organisationen av marknaden för banansektorn, som kommissionen föreslår, kommer väsentligen att förändra marknadsvillkoren för de traditionella AVSleverantörerna, och om ingen specifik åtgärd vidtas kommer AVS-leveransernas tillförlitlighet att riskeras. Skillnaden i konkurrenskraft mellan bananer från Latinamerika och bananer från AVS-området kan på nytt framträda i förslaget om att upplösa specialsystemet för importcertifikat, vilket framför allt innebär att dessa leverantörer inte får någon möjlighet att hålla sig kvar på gemenskapens marknad, om det inte görs några ansträngningar för att åtgärda den skillnaden" .
Vi kan inte annat än att direkt ställa oss bakom den här ståndpunkten, som framfördes redan då panelen lade fram sina första slutsatser, och som har gjort det möjligt för oss att föra fram dessa grundläggande saker som ett avgörande argument i den kamp som förs mot den här reformen.
Herr ordförande, mina kära kolleger! Ni vet det lika väl som jag, politiker och socioekonomer har hela tiden försökt göra jordbruksdirektoratet uppmärksamt på farorna med en " illa genomtänkt" reform, i vetskap om att det inom kommissionen finns stora skillnader i uppfattningen om den här reformen.
Jag vågar påstå att Europabygget enbart är en kollektiv strävan, och inte en anpassning av gemenskapens lagstiftning efter nationalistiska syften, som bara skapar motstridande riktlinjer.
Sammanfattningsvis kan jag bara:
erinra om våra förpliktelser gentemot AVS-länderna, i enlighet med protokoll V i Lomékonventionen, -klargöra att det inte är vår sak att bestämma den ekonomiska utvecklingen för AVS-länderna, -kritisera att man skyndar fram genom en " diversifiering" som en del av oss förespråkar, och som bara kan betraktas som en ersättning för bananproduktionen i vissa AVS-regioner i Stilla Havet, på grund av topografin på deras territorium.
Novo
Vi röstar för rådets förslag till förordning eftersom det syftar till att inrätta ett ekonomiskt stöd för bananer som traditionellt importeras från AVS-länderna.
I verkligheten har bananimporten därifrån satts på spel genom ett nyligen fattat beslut i Världshandelsorganisationen (WTO), vilket lett till diskussion om ett ändringsförslag av den gemensamma organisationen av marknaden för bananer som kommer att göra en ökad dollarbananimport möjlig, till lägre priser och producerade av nordamerikanska transnationella bolag. Effekterna kommer uppenbarligen att drabba bananer som produceras i Europeiska unionen - framför allt på Madeira - och de som importeras från Afrika, Västindien och Stillahavsområdet, vilka sedan länge har avtal med Europeiska unionen under Lomékonventionens.
Förordningen syftar, i viss mån, till att göra att priset på bananer från AVS-länderna - och därmed inkomsterna för respektive producenter - kan kompenseras med minimiersättning inför den växande konkurrensen från en större kvot dollarbananer som fritt kommer att kunna föras in i Europeiska unionen.
Det kan understrykas, så som vi redan har gjort i vår röstförklaring om Thomas betänkande om den nya gemensamma organisationen av marknaden för bananer, att denna situation bara blev möjlig på grund av att Världshandelsorganisationens beslut, som alltmer tjänar de amerikanska intressena, införs i Europeiska unionen utan att unionen reagerar, eller visar någon politisk vilja att reagera, till försvar för sina producenter och producenterna i AVS-länderna.

Souchet
Herr ordförande! Vi måste ovillkorligen bevara de historiska handelsförbindelser som Europeiska unionens medlemsstater har knutit med ett antal tredje länder i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet, liksom själva principen för Loméavtalen.
Vi vill inte att det slutar med att en världsomfattande ekonomisk och politisk balans rubbas, i globaliseringens och frihandelns namn. Den rättrådiga handeln måste främjas, dvs. en handel som respekterar miljöklausuler och sociala och sanitära klausuler.
Skall vi utan att reagera låta de successiva attackerna mot Lomésystemet breda ut sig? Man har all anledning att känna oro inför kommissionens lama reaktioner. Attacken vi nu får utstå mot bananproduktionen, från företag som är knutna till produktionen i Latinamerika, skall jämföras med svårigheterna vi har att få till stånd en skyldighet, om att man i chokladtillverkningen till 100 procent skall använda kakao. När det gäller oljeväxter är det på samma sätt. Utnyttjandet av genetiskt modifierade organismer i soja kommer att effektivisera den produktionen, och alltså göra den mer lönsam samt kunna konkurrera direkt med jordnötsproduktionen, och detta samtidigt som vi inte känner till de genetiskt manipulerade organismernas bieffekter på såväl miljö som hälsa.
Europeiska unionen måste bli medveten om att den riskerar att bidra till en destabilisering av flera länder, i synnerhet på den afrikanska kontinenten, genom att underteckna internationella frihandelsavtal, eller genom att ansluta sig till allmänna preferenssystem.
Vår grupp stöder nästan alla ändringsförslag som läggs fram av utskottet för utveckling och samarbete (med undantag för ändringsförslag nr 32). Vår grupp motsätter sig nämligen att det skall inrättas en nedsättningskoefficient, som skall tillämpas från 2004 på producenter som inte gjort tillräckliga ansträngningar för att öka sin konkurrenskraft. Vi hade godtagit principen om en nedsättningskoefficient, om den skulle ha tillämpats på producenter som inte respekterar miljöklausuler och sociala och sanitära klausuler.
Ordalagen i det här ändringsförslaget står helt i strid med principen om en s.k. rättvis handel. Till sist motsätter sig vår grupp samtliga ändringsförslag som ingavs av Liese för Europeiska folkpartiets grupp, som alla syftar till att förfördela bananproduktionen i traditionella AVS-stater.

Hjälpmedel och tillgångar som härrör från brottslig verksamhet
Ordföranden
Nästa punkt på föredragningslistan är betänkande (A4-0222/98) av Orlando för utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter och inrikesfrågor om utkast till gemensam åtgärd antagen av rådet på grundval av artikel K 3 i Fördraget om Europeiska unionen om en samarbetsordning för medlemsstaterna i fråga om identifiering, efterspaning, spärrning och beslagtagande och förverkande av hjälpmedel och tillgångar som härrör från brottslig verksamhet (6490/98 - C4-0184/98-98/0909(CNS)).
Nassauer begär ordet.

Nassauer
Herr ordförande! Som företrädare för PPE-gruppen föreslår jag enligt artikel 131 i arbetsordningen att debatten ajourneras till nästa plenarsammanträde i Bryssel. Vi är måna om denna debatt. Den kan tydligen inte äga rum på vederbörligt sätt under de nuvarande omständigheterna. Därför uppmanar vi kammaren att rösta för vårt förslag om en ajournering.
(Applåder)

Ordföranden
Någon som vill tala emot Nassauers begäran?

Orlando
Herr ordförande! Jag begärde ordet bara för att säga att det i utskottet fanns en anda av harmoni mellan de olika politiska grupperna och därför måste jag uppmärksamt följa den begäran som framställts av Europeiska folkpartiets grupp, som har lämnat viktiga bidrag till att lösa detta problem. Jag finner mig i ordförandens beslut men jag tycker att när det gäller så här viktiga frågor kan man vare sig strypa debatten eller förhindra att varje grupp lämnar sitt bidrag.

Ordföranden
Schulz önskar tala för begäran.

Schulz
Herr ordförande! Jag vill som företrädare för min grupp uttala mitt stöd för kollega Nassauers förslag. Jag vill också ge en kommentar till de andra besluten vi fattade i morse: För att inte parlamentet ska förvandlas till en stor gymnastiksal där man stärker armmusklerna, eftersom vi ägnar mer tid åt att rösta om punkter och kommatecken än åt politiska debatter...
(Applåder) ... och det varje sammanträdesvecka, så ber jag att vi funderar över detta, så att sådana händelser inte upprepas. Här rör det sig om överläggningar inom ramen för den tredje pelaren, där den enda demokratiseringsmöjligheten är debatten i parlamentet, och det enda vi nu har att erbjuda rådet är ett ställningstagande efter en simpel omröstning utan föregående debatt. Det bidrar inte till att stärka Europaparlamentets anseende. Därför har vi inget annat val än att agera i enlighet med Nassauers förslag för vår egen trovärdighets skull.
(Applåder)
Ordföranden
Vi går till omröstning om begäran om ajournering av debatten om Orlandos betänkande.
(Parlamentet godkände begäran.)

Tacis-programmet
Ordföranden
Nästa punkt på föredragningslistan är betänkande (A4-0179/98) av Karamanou för utskottet för regionalpolitik om meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet och Regionkommittén: för gränsöverskridande samarbete inom ramen för Tacisprogrammet (KOM(97)0239 - C4-0280/97).
Karamanou begär ordet.

Karamanou
Herr ordförande! Så som situationen har utvecklats, vill också jag begära att debatten om mitt betänkande skjuts upp.

Ordföranden
Vi går nu till omröstning om begäran om ajournering av betänkande Karamanou.
(Parlamentet godkände begäran.)

Elektronisk kommunikation
Ordföranden
Nästa punkt på föredragningslistan är betänkande (A4-0189/98) av Ullmann för utskottet för rättsliga frågor och medborgarrätt om kommissionens meddelande till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén: Säkerhet och pålitlighet vid elektronisk kommunikation mot en europeisk ram för digitala signaturer och kryptering (KOM(97)0503 - C4-0648/97).
En begäran finns om ajournering av detta betänkande. Vi går till omröstning om denna begäran.
(Parlamentet godkände begäran om ajournering.)

Informationssamhället
Ordföranden
Nästa punkt på föredragningslistan är den gemensamma debatten om följande muntliga frågor:
B4-0473/98 av Dupuis och Dell'Alba för ARE-gruppen om informationssamhället, -B4-0475/98 av Pasty för UPE-gruppen om informationssamhället, förvaltningen av Internet och demokratin, -B4-0476/98 av Martens, Pex, Pack och Vaz Da Silva för PPE-gruppen om informationssamhället, förvaltningen av Internet och demokratin, -B4-0477/98 av Ryynänen, Thors, Boogerd-Quaak och Watson för ELDR-gruppen om informationssamhället, -B4-0478/98 av Elchlepp för PSE-gruppen om informationssamhället, -B4-0479/98 av Pailler och Sierra Gonzalez för GUE/NGL-gruppen om informationssamhället och demokratin, -B4-0480/98 av Wolf, Ripa di Meana och Kerr för V-gruppen om informationssamhället, Jag har tagit emot sju resolutionsförslag.
Vi skall nu genomföra omröstningen.
Förslag till gemensam resolution om informationssamhället, förvaltningen av Internet och demokratin.
(Parlamentet godkände den gemensamma resolutionen.)

Myller
Finland är en föregångare när det gäller uppbyggnad av informationssamhället. En del av detta arbete är fungerande telekommunikationer. Med hjälp av dem kan de stora avstånden i vårt land minskas. På det sättet gör man det också möjligt att föra informationssamhällets fördelar till avlägsna områden och till människor som på grund av handikapp eller andra begränsningar inte annars skulle kunna ta sig till informationskällorna.
Vi har ett decentraliserat universitetsnät i vårt land. För att universiteten som ligger långt borta från huvudstaden skall bibehålla sin konkurrenskraft förutsätts förbindelse i realtid med centralorten. Därför är Finland också det första landet i världen där samtliga universitet har anslutits till ett supersnabbt kommunikationsnät. Vårt nät är till och med så snabbt att även flera amerikanska informationssökare utnyttjar det.
Det är alltså möjligt att på ett sunt sätt konkurrera med Amerika även inom den här sektorn. Problemet är bara att förbindelserna inom Europa inte är tillräckligt snabba. Informationssamhället innebär mycket annat än snabba kommunikationer, men å andra sidan tar människornas tålamod slut utan snabba förbindelser. Det handlar också om pengar, ty långsamma förbindelser ökar räkningen som konsumenterna tvingas betala. För att öka jämlikheten och sammanhållningen i Europa är det dags att satsa på ordentliga och snabba telekommunikationer inom unionen och även vidare på vår kontinent.

Avbrytande av sessionen
Ordföranden
Ärade ledamöter, parlamentet har kommit till slutet på föredragningslistan.
Protokollet från innevarande sammanträde kommer att justeras av parlamentet i början av nästa sammanträdesperiod.
Ärade ledamöter! Detta ordförandeskap har som vana att tacka kammarens sammanträdestjänst och tolkningstjänsten för deras ovärderliga arbete. I dag har vi dessutom givit dem ett extra arbete. Tillåt mig därför att understryka denna min tacksamhet. Och, ärade ledamöter, jag tackar också er för det stöd ni alltid ger mig, men som har varit ännu större i dag och ännu viktigare eftersom vi har genomfört många och komplicerade omröstningar, och i de fall där min otillräcklighet har kommit i dager, har ni hjälpt till att övervinna den med den generositet som kännetecknar er. Ärade ledamöter, jag önskar er en trevlig helg och erinrar er om att vi har inlett slutsträckan på denna mandatperiod. Utnyttja alltså tiden nu, ni som är så arbetsamma, vi har bara 11 månader kvar.
Jag förklarar Europaparlamentets session för avbruten.
(Sammanträdet avbröts kl. 12.43.)

