ES un Lībijas pamatnolīgums
Priekšsēdētājs
Nākamais darba kārtības punkts ir Ārlietu komitejas vārdā iesniegtais Ana Gomes ziņojums ar priekšlikumu Eiropas Parlamenta ieteikumam Padomei par pašreizējām sarunām par ES un Lībijas pamatnolīgumu.
Ana Gomes
Priekšsēdētāja kungs, Lībijas pozīcija migrācijas plūsmu kontrolēšanā uz Eiropu ir stratēģiska, turklāt Lībijai ir ievērojami enerģijas resursi un liels potenciāls kā kaimiņvalstij un partnerei Magribas reģionā.
Dažām dalībvalstīm ir ciešas attiecības ar Lībiju, bet ir svarīgi, ka šādu attiecību pamatā ir Eiropas Savienības pamatvērtības un intereses. Tāpēc, lai veicinātu būtiska politiskā dialoga uzturēšanu, mēs atbalstām attiecību izveidi ar Lībiju, noslēdzot pamatnolīgumu, kas aptver dažādas sadarbības jomas.
Tomēr nedrīkst aizmirst, ka Lībijā valda diktatūra, kuras laikā iepriekš nopietni pārkāptas cilvēktiesības, notikuši teroristu uzbrukumi un īstenotas iejaukšanās citu valstu lietās, lai gan dažos pēdējos gados ir novērojamas pazīmes, kas liecina, ka šī valsts vēlas doties pretējā virzienā. Tāpēc Parlaments var atbalstīt pamatnolīgumu ar Lībiju tikai tad, ja tajā tiek atrunāti konkrēti nosacījumi. Kā obligāts nosacījums jāizvirza tas, lai Lībija ļauj Apvienoto Nāciju Organizācijas augstajam komisāram bēgļu jautājumos atkal strādāt šajā valstī ar paplašinātām pilnvarām. Teikšu pavisam skaidri: ja nav ANO augstā komisāra bēgļu jautājumos, nav nolīguma.
Lībija jāpārliecina ratificēt Ženēvas Konvenciju par bēgļiem. Tā kā Lībija jau ir ratificējusi Āfrikas Konvenciju par bēgļiem, tad ir grūti saprast, kāpēc tās tiesību sistēmā netiek atzīts bēgļu statuss.
Eiropas Savienības un Lībijas atpakaļuzņemšanas nolīgumu nedrīkst piemērot tiem, kas apgalvo, ka ir patvēruma meklētāji, bēgļi vai personas, kurām nepieciešama starptautiskā aizsardzība, un nolīgums ir pilnībā jāpiemēro saskaņā ar neizraidīšanas principu. Vairs nedrīkst atkārtoties tādas nopietnas situācijas kā pagājušajā vasarā, kad 400 eritrejieši tika gandrīz izraidīti no Lībijas.
Eiropas Savienībai ir jāmudina Lībija rast juridiskus un sociālus risinājumus, lai uzlabotu necilvēcīgos dzīves apstākļus, kādos mitinās Lībijā strādājošie apmēram divi miljoni imigrantu jeb ceturtā daļa iedzīvotāju. Šie imigranti ir pelnījuši tiesisku aizsardzību, pret viņiem vairs nedrīkst attiekties kā pret abeed - vergiem. Eiropas Savienībai ir jāiegulda līdzekļi kopējās programmās, lai apkarotu cilvēku tirdzniecību, kura aizvien paplašinās un rada graujošas sekas, īpaši sievietēm un bērniem. Ir jāpalielina Eiropas Savienības atbalsts Starptautiskajai Migrācijas organizācijai un visām organizācijām, kuras palīdz migrantiem, kas dodas tranzītā caur Lībiju, lai tādējādi varētu uzlabot to migrantu apstākļus, kuri atrodas aizturēšanas vietās, kur jau atkal uzturas aizvien vairāk cilvēku, lai gan pagājušā gada vidū šīs vietas negaidīti kļuva tukšas.
Eiropas Savienībai jāpārliecina Lībija pieņemt nāvessoda moratoriju un jāpieprasa Lībijas varas iestādēm publicēt sodīto valstu un ārvalstu pilsoņu vārdus. Eiropas Savienībai ir jāuzstāj uz to, lai Lībija ratificē Romas Starptautiskās Krimināltiesas Statūtus. Sadarbības ietvaros Eiropas Savienībai ir jāveicina tādas reformas, kas modernizē sociālās, politiskās un tiesu varas struktūras, kuras atver valsti ārpasaulei, dod sabiedrībai brīvu informāciju, veicina plašsaziņas līdzekļu neatkarību un veic ieguldījumus korporatīvo un darba organizāciju, kā arī pilsonisko sabiedrību pārstāvošo pārējo organizāciju spēju uzlabošanai. Tunisijā notikusī M. Bouazizi revolūcija noteikti atbalsosies arī kaimiņzemē Lībijā, un to saprot pat M. Gaddafi režīms.
Īstenojot Bengāzī veltīto rīcības plānu un paplašinot to attiecībā uz citiem medicīnas centriem un citām sabiedrības veselības prasībām, mums ir jāstiprina atbalsts, ko sniedzam veselības jomā Lībijā. Mēs saprotam, ka Eiropas Komisijas un Lībijas sarunas ir pavirzījušās uz priekšu, lai gan ir radušies arī daži sarežģījumi attiecībā uz tirdzniecību un sadarbību enerģētikas jomā.
Mūsuprāt, lai veicinātu sarunas un uzraudzītu situācijas attīstību Lībijā, būtu drīzumā jāizveido ES birojs Tripolē.
Komisāra kungs, šajos ieteikumos mēs aicinām Komisiju sniegt detalizētu informāciju par sadarbībā ar Lībiju izmantotajām un plānotajām budžeta pozīcijām. Es ceru, ka jūs drīz varēsiet sniegt mums šo informāciju.
Visbeidzot, vēlos norādīt, ka tikai nesen Parlaments varēja piekrist Padomei piešķirtajām sarunu pilnvarām. Tas ir nepieņemami, un tā nevar turpināties. Noslēgumā vēlos pateikties visiem ēnu referentiem par sadarbību, jo bez viņiem nebūtu iespējams panākt tik plašu vienprātību jautājumā, par kuru ir tik daudz pretēju viedokļu.
Štefan Füle
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs, pateicos par iespēju informēt Parlamentu par Eiropas Savienības un Lībijas pamatnolīgumu.
Jau tagad Komisija un Eiropas Parlaments jautājumā par Lībiju darbojas cieši līdzās. Mūs vieno kopējas intereses, proti, nodrošināt pozitīvu attīstību mūsu attiecībās ar Lībiju, kas ir svarīga kaimiņvalsts. Šajā sakarā vēlos īpaši sveikt Delegāciju attiecībām ar Magribas valstīm par Tripoles vizītē panākto vienošanos, kas nudien paredz regulāras apspriedes ar Lībijas parlamentu.
Esmu apņēmies nodrošināt to, ka mūsu iestāžu ciešā sadarbība nepārtrūkst. Es labprāt regulāri informēšu Eiropas Parlamentu par jaunākajiem notikumiem saistībā ar sarunām par pamatnolīgumu. Es zinu, ka mūsu galvenais sarunu vadītājs pēc katras sarunu sesijas informē jūs par pārrunāto.
Ļaujiet man jūs informēt par jaunāko situāciju. Novembra vidū Tripolē pabeidzām sarunu devīto kārtu. Nākamā kārta paredzēta 24.-26. janvārī, un tā notiks Briselē. Kopš sarunu uzsākšanas pirms vairāk nekā diviem gadiem esam guvuši labus panākumus. Patiesībā provizoriski esam vienojušies par nolīguma preambulu un sešām sadaļām no desmit. Sevišķi esam panākuši provizorisku vienošanos attiecībā uz sadaļu par politisko dialogu, kura aptver svarīgas norādes uz cilvēktiesību ievērošanu, cīņu pret masu iznīcināšanas līdzekļiem, cīņu pret terorismu utt. Lībija ir piekritusi uzturēt regulāru dialogu par cilvēktiesībām un pamatbrīvībām, kas bija mūsu galvenais mērķis. Patiesībā mēs esam gandarīti par panākto šīs sadaļas sakarā.
Kā jūs, iespējams, zināt, ir arī daži nenokārtoti jautājumi, proti, attiecībā uz enerģētiku un tirdzniecību. Enerģētika patiesi ir Lībijas ekonomikas kodols - tā veido 70 % no Lībijas IKP. Tāpēc var saprast to uzmanību un piesardzību, ar kādu Lībija runā par šo jautājumu. Kas attiecas uz tirdzniecību, jāsaka, ka Lībijas sarunu pieredze par sarežģītiem tirdzniecības nolīgumiem ir ierobežota. Tāpēc šajā jomā gūti mēreni panākumi. Abu pušu eksperti regulāri tiekas, lai nodrošinātu to, ka pēc iespējas ātrāk varam panākt vienošanas šajos divos jautājumos, tomēr, protams, pastāv arī sarežģīti politiskie jautājumi.
Viens no tiem ir saistīts ar Romas Statūtiem. Lībija kategoriski atsakās iekļaut skaidru norādi uz Romas Statūtiem. Tomēr tā ir gatava sadarboties ar Eiropas Savienību cīņā pret nesodāmību, īpaši to noziegumu sakarā, kas minēti Romas Statūtos.
Arī jautājumā par migrāciju manāmi sarežģījumi, īpaši tāpēc, ka Lībija atsakās uzņemt atpakaļ trešo valstu valstspiederīgos. Es ņēmu vērā Parlamenta ieteikumu attiecībā uz šo īpašo sarunu aspektu, un es to neapšaubāmi pārrunāšu ar dalībvalstīm.
Pievēršoties jautājumam par migrāciju, es varu nomierināt Parlamentu, jo mēs esam apņēmušies panākt to, ka Lībija atzīst savas starptautiskās saistības attiecībā uz neizraidīšanas principu. Eiropas Savienībai šis aspekts ir ļoti svarīgs. Tāpat mēs uzskatām, ka Lībijai noteikti pēc iespējas ātrāk ir jāpievienojas Ženēvas 1951. gada Konvencijai un tās 1967. gada Protokolam par bēgļu statusu. Tomēr jānorāda, ka Lībija ir pateikusi, ka tā neparedz ievērot šo Konvenciju.
Tāpat vēlos uzsvērt, ka mēs rūpīgi vērojam, kā attīstās sarunas starp Lībiju un ANO augsto komisāru bēgļu jautājumos, cerot, ka tiks rasts pieņemams risinājums un ANO augstais komisārs varēs pilnībā izmantot savas pilnvaras, turklāt likumīgi drošā vidē.
Vispārīgāk runājot, oktobrī mēs panācām vienošanos ar mērķi attīstīt sadarbību ar Lībiju visās ar migrāciju saistītajās jomās, tostarp jautājumos par starptautisko aizsardzību, migrējošo personu apstākļu uzlabošanu Lībijā, migrācijas pārvaldīšanu un robežkontroli. Tas ir pozitīvs panākums, jo mums ir jāsadarbojas ar Lībiju, lai atrisinātu visas problēmas, ar kurām tā saskaras migrācijas sakarā.
Nobeigumā vēlos vēl pastāstīt par sarunu norādēm, kurām Parlaments ir atkārtoti lūdzis piekļuvi. Es ļoti labi apzinos, kādas saistības uzliek Lisabonas līguma 218. pants. Kā jau jūs zināt, sarunu norādes klasificē kā Padomes dokumentu. Tāpēc Padomei jūsu lūgums bija jāizvērtē horizontāli. Esmu priecīgs ziņot, ka šīs debates ir beigušās un, kā jau jūs, iespējams, zināt, Padome ir piešķīrusi piekļuvi Eiropas Savienības un Lībijas pamatnolīguma sarunu norādēm attiecībā uz atrunāto kārtību un Padomes drošības reglamentu. Padome ir attiecīgi informējusi Ārlietu komitejas priekšsēdētāju.
Ioannis Kasoulides
PPE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, 2009. gada jūnijā Padome ierosināja par prioritāti izvirzīt atpakaļuzņemšanas nolīguma noslēgšanu ar Lībiju un Turciju, kas tika uzskatītas par galvenajiem nelegālās imigrācijas vārtiem uz Eiropu.
Lībijas vārti skar galvenokārt Maltu un Itāliju. Masveida nelegālā imigrācija draud izmainīt Maltas demogrāfisko sastāvu. Lai gan visi atzīst, ka atbildība jāuzņemas kopīgi, praksē tiek darīts maz, lai izmainītu šo tendenci. Iebraucēju skaits Maltā samazinājās tikai tad, kad Itālija, kas izjuta līdzīgas sekas, parakstīja divpusēju nolīgumu ar Lībiju, ar kuru Lībija apņēmās patrulēt gar savu krastu un ostās.
Tomēr ir jābūt ES un Lībijas atpakaļuzņemšanas nolīgumam, kas ir saistīts ar pamatnolīgumu. Sarunas ir grūtas, tomēr mēs atbalstām Komisijas centienus un mudinām to turpināt sarunas, līdz tiks gūti panākumi.
Mēs atzinīgi vērtējam migrācijas un sadarbības nolīgumu, kuru Komisija un Lībija parakstīja pagājušā gada oktobrī. Lībija ir jāsagatavo tādu jautājumu risināšanai kā aizsardzības sistēma patvēruma meklētājiem, zemes robežu pārvaldība, likumdošanas pielīdzināšana Āfrikas konvencijai par bēgļiem un migrantu plūsmu pārvaldīšana.
Mēs zinām, kāda ir situācija cilvēktiesību jomā, mēs zinām par atkarīgajām tiesu iestādēm, apstākļiem aizturēšanas vietās, spīdzināšanu un nāvessodu Lībijā. Tomēr atpakaļuzņemšanas nolīgums ir vajadzīgs. Tas neattiecas uz cilvēkiem, kuriem ir tiesības uz patvērumu, kuriem vajadzīga politiskā aizsardzība, vai pret kuriem Lībijā varētu izturēties ļaunprātīgi, turpretim neizraidīšanas princips attiecas uz visiem.
Pier Antonio Panzeri
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Manuprāt, Gomes kundzes veikums ir nopietns ieguldījums darbā, kas Komisijai būtu jāveic pamatnolīguma noteikšanā.
Lībijai neapšaubāmi ir izšķiroša loma cīņā pret terorismu, miera un drošības nodrošināšanā Āfrikā, cīņā pret nelegālo imigrāciju Vidusjūras reģionā, kā arī enerģētikas nozarē. Tāpēc par Eiropas Savienības stratēģijas mērķi jāizvirza Lībijas integrācijas konsolidēšana starptautiskā politiskā un ekonomiskā sistēmā, kurā valda kopēji noteikumi.
Lai to panāktu, attiecībā uz Lībiju jāizvirza vairāki nosacījumi, un tieši to darīt aicina arī ieteikums. Vispirms, runājot par imigrāciju, - Lībija ir nepārprotama tranzītvalsts. Tas ir ļoti svarīgi, tomēr šī iemesla dēļ nedrīkst ņemt vērā tikai drošības, imigrācijas apturēšanas un izraidīšanas aspektu.
Lai risinātu šo jautājumu, ir jābūt valdībai, kuru virza ekonomikas un sociālās politikas plūsmas, kas ir līdzvērtīgas migrācijas problēmai, politisko bēgļu atzīšanas jautājumam un tam, ka Lībija ratificē Ženēvas Konvenciju, kā arī -visbeidzot - problēmai, kas saistīta ar imigrantu atpakaļuzņemšanu, kuras pamatā ir noteiktas garantijas imigrantu dzīves apstākļu nodrošināšanai.
Ir vēl arī jautājums par ekonomikas un demokrātisku reformu ieviešanu, lai panāktu to, ka šajā svarīgajā valstī tiek sekmēta demokrātija. Kā liecina notikumi kaimiņzemē Tunisijā, mums šim jautājumam būs jāpievērš lielāka uzmanība.
Visbeidzot, šis ieteikums aicina pārdomāt divpusēju nolīgumu nozīmi. Šādi nolīgumi noteikti var palīdzēt definēt un risināt problēmas, tomēr tie nav galīgais risinājums. Piemēram, sarežģījumi ar itāļu zvejas laivām liecina par to, ka iespēja noslēgt divpusēju nolīgumu neatrisina problēmas. Patlaban tiek pārskatīta partnerības un kaimiņattiecību politika, tostarp tiek pausts aicinājums pārdomāt Lībijas jautājumu citā aspektā, tātad iekļaujot Parlamentu.
Daudzi no mums ir aicinājuši darīt zināmas Padomes pilnvaras attiecībā uz šo pamatnolīgumu. Šajā sakarā, komisāra kungs, ir patiešām jāizjauc pašreizējais ritms un aizvien biežāk Eiropas Parlaments jāiesaista jaunu politisko nostādņu noteikšanā valstīm Eiropas dienvidos.
Kristiina Ojuland
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, vispirms vēlos pateikties referentei par izcilo darbu, cenšoties konsolidēt visu Eiropas Parlamenta grupu nostājas.
Pievēršoties šim ziņojumam, vēlos uzsvērt, cik svarīgi ir atrisināt to imigrantu situāciju Lībijā, kuri mēģina šķērsot Vidusjūru. Es pilnībā saprotu dienvidos esošo dalībvalstu raizes par nelegālo migrantu plūsmu un spiedienu, kādu tā rada uz šo valstu budžetiem, kā arī sabiedrību kopumā.
Tomēr, neaizmirstot par dalībvalstu interesēm, mēs nedrīkstam ignorēt Eiropas vērtības. ES nevar atļauties mērcēt rokas kāda patvēruma meklētāja vai bēgļa asinīs. Neviens ES un tās dalībvalstu nolīgums ar Lībiju nedrīkst izraisīt necilvēcīgu izturēšanos, spīdzināšanu vai kāda sodīšanu ar nāvi. Tāpēc mani uzmundrināja komisāra teiktais par panākumiem, kas manāmi ES un Lībijas attiecībās un sarunās.
Franziska Katharina Brantner
Verts/ALE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, mēs bijām liecinieki tam, kā Tunisijā cilvēki sacēlās pret nospiedošu un aizvainojošu režīmu, kas tiem daudzus gadus bija liedzis izmantot pamata cilvēktiesības. Tas ir liels kauna traips ES, ka tik daudz gadu esam atbalstījuši šādu diktatūru. Lai situāciju padarītu vēl sliktāku, ES riskē pieļaut tās pašas kļūdas Tunisijas kaimiņzemē Lībijā.
Ja Komisija un Padome nemainīs kursu, tad stabilitātes, robežkontroles un migrācijas vārdā tās dos iespēju nākamajam diktatoram šajā reģionā. Kā nesen atkal manījām, viens no Z. Ben Ali labākajiem draugiem - M. Gaddafi - sistemātiski pārkāpa savu pilsoņu cilvēktiesības, īpaši migrējošo darba ņēmēju tiesības. Par spīti tam ES un dažas tās dalībvalstis veido aizvien ciešākas attiecības ar Lībiju, un patlaban ES pat organizē sarunas par šo pamatnolīgumu.
Tāpēc es aicinu Padomi un Komisiju ņemt vērā ļaunu vēstošās pazīmes un pārliecināties par to, ka pirms līguma noslēgšanas ar Lībiju tiek izpildīti turpmāk minētie nosacījumi.
Pirmkārt, Lībijai ir jāratificē un jāīsteno ANO Konvencija par bēgļiem un ir jāpiešķir ANO augstajam komisāram bēgļu jautājumos neierobežota piekļuve valstī; otrkārt, tai ir jānodrošina atbilstoša aizsardzība un tiesības migrantiem un ir jāpieņem tiesību akti patvēruma jomā, tostarp neizraidīšanas princips; treškārt, ar Lībiju nevar noslēgt atpakaļuzņemšanas nolīgumu, ja netiek novērsti riski, kas saistīti ar necilvēcīgu un pazemojošu attieksmi pret migrantiem Lībijā.
Es nudien nedomāju, ka tas notiks drīz, tāpēc no sirds ceru, ka Komisijas sarunas par atpakaļuzņemšanas nolīgumu būs nesekmīgas.
Turklāt visos sarunu procesa posmos par notiekošo pilnībā jāinformē Parlaments.
Zaļie asi iebilst pret jebkādu netīru darījumu ar tādu diktatoru kā M. Gaddafi uz migrantu un Lībijas pilsoņu rēķina. Turpmāks ES atbalsts šim despotiskajam režīmam nav saskaņā ar ES vērtībām un juridiskajām saistībām un nenāk par labu ilgtermiņa interesēm šajā reģionā. Kā spilgti apliecināja notikumi Tunisijā, tikai demokrātiska un brīva valsts var būt patiesi stabila un pārtikusi.
Pārliecināsimies, ka ES neatkārto to pašu kļūdu vēlreiz.
Charles Tannock
ECR grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, Lībijā ik dienas tiek pārkāptas cilvēktiesības, un tur nav demokrātijas. Kopš pulkvedis M. Gaddafi nāca pie varas pirms 41 gada, viņš nekad nav balotējies vēlēšanās. Pat politiskās partijas ir aizliegtas.
M. Gaddafi ir Āfrikas Fidel Castro. Viņš cenšas sevi parādīt kā augstsirdīgu tautas tēvu, pat apgalvojot, ka valsts hierarhijā viņam nav nekādas oficiālas lomas. Manā valstī, Apvienotajā Karalistē, mēs viņu pazīstam citādāk - kā agrāko terora aktu sponsoru, īpaši 1988. gada sprādziena Lokerbijā sponsoru.
Lai uzspodrinātu savu starptautisko tēlu un laikam jau darītu sev godu, viņš izmaksāja sērojošajām ģimenēm kompensāciju, bet patiesībā Rietumi šo disidentu M. Gaddafi pilnībā izstumtu no savas sabiedrības, ja vien Lībijā nebūtu tik daudz naftas un gāzes. Tas M. Gaddafi dod pārākumu pār ES, un viņš ir mēģinājis sašķelt Padomi, pielabinoties atsevišķu dalībvalstu vadībām.
Tomēr pragmatisku apsvērumu dēļ es atzīstu, ka ir vajadzīga reāla tirdzniecība un diplomātiskās attiecības starp ES un Lībiju pamatnolīguma ietvaros. Lai gan man šķiet, ka patiesībā mēs tikai konsolidējam M. Gaddafi varu, ko noteiktā termiņā dinastijas pēctecībā neizbēgami mantos kāds no viņa dēliem līdzīgi kā Ziemeļkorejā.
Takis Hadjigeorgiou
Priekšsēdētāja kungs, iesākumā vēlos pateikties referentei par padarīto darbu un Füle kungam par klātbūtni šodienas debatēs. Mūsuprāt, visādā ziņā nestabilajā Vidusjūras reģionā ir pastāvīgi jāpalīdz veidot izpratni un sadarbību, kas balstīta uz vienlīdzīgām attiecībām, kurā tiek ņemtas vērā asimetrijas un nevienlīdzības, kas dažādajās attīstības jomās pastāv starp Vidusjūras valstīm, kā arī starp Eiropas Savienību un tās kaimiņvalstīm šajā reģionā; ir jāveicina sadarbība, kuras mērķis ir ilgstošs miers. To var panākt, ja tiek uzturēts dialogs, kas balstīts uz abpusēju cieņu, un tāpēc mums jābūt atvērtiem abpusējai ietekmei. Tāpēc mēs atbalstām Eiropas Savienības un Lībijas attiecību stiprināšanu.
Tomēr ir atsevišķi delikāti jautājumi, kuriem šo attiecību veidošanas procesā pievēršama īpaša uzmanība. Es galvenokārt pieminēšu bēgļus, imigrantus un atpakaļuzņemšanas nolīgumu. Ar Lībiju ir jānoslēdz atpakaļuzņemšanas nolīgums, kas ietilptu pamatnolīgumā, par kuru Eiropas Savienība un Lībija patlaban apspriežas. Ja šāds nolīgums tiek parakstīts, bet vienlaikus netiek veiktas nekādas reformas imigrantu sociālo un ekonomisko apstākļu uzlabošanai, tad tā rezultātā tiks sekmēti turpmāki cilvēktiesību pārkāpumi; tas nozīmē, ka mēs atbalstīsim imigrantu piespiedu atgriešanu apstākļos, kas negarantē tiem drošību vai minimālus pieņemamus dzīves standartus.
Mums jāpieprasa, lai Lībijas varas iestādes pienācīgi atzīst ANO augstā komisāra bēgļu jautājumos klātbūtni. Tāpat mums ir jārunā arī par delikāto nāvessoda jautājumu. Vispareizāk būtu mēģināt panākt vienošanos, paredzot nāvessoda atlikšanu Lībijā līdz tā pilnīgai atcelšanai.
Fiorello Provera
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Es atbalstu Eiropas Savienības un Lībijas pamatnolīguma noslēgšanu, jo salīdzinājumā ar pagātni tas ir solis uz priekšu tādu svarīgu jautājumu risināšanā kā imigrācija, sadarbība ekonomikas un veselības aizsardzības jomā, īpaši cīņā pret AIDS, un savā ziņā arī enerģētikas programma.
Kāds cits svarīgs jautājums ir Lībijas kontrole pār teroristu aktivitātēm, ne tikai savā teritorijā, bet arī pie valsts dienvidu robežas. Panākumi gūti sakarā ar Padomes un Lībijas valdības nolīgumu, tostarp par vispārējiem principiem, kā, piemēram, Romas Statūtiem un Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju par bēgļu statusu. Protams, darāmā vēl ir daudz, tomēr Parlamentam ir jāatbalsta nolīgums, par kuru jau tiek vestas sarunas, neatgriežoties diskusiju stadijā, ar to riskējot zaudēt jau gūtos rezultātus.
Es ceru, ka Eiropas Savienības un Lībijas sadarbība dos tos pašus rezultātus, kas tika panākti, noslēdzot Lībijas un Itālijas sadraudzības nolīgumu, ar kuru, cita starpā, tika atrisināts ieilgušais strīds par valsts koloniālo pagātni. Ja ar valdībām un valstīm ir jārisina īpaši jautājumi, tad sarunu biedrus izvēlēties nedrīkst.
Barry Madlener
(NL) Priekšsēdētāja kungs, Eiropas Komisija Lībijai - draudīgai valstij - un tās diktatoram M. Gaddafi ir nodrošinājusi jaunu eksporta produktu. Mūsdienās naftas ražošana nav vienīgais veids, kādā Lībija iegūst naudu, - tās bagātība pieaug arī tāpēc, ka tā šantažē Eiropu. Diktators M. Gaddafi nopelnīs 60 miljonus euro no Eiropas nodokļu maksātāju naudas, par to aizkavējot Āfrikas laimes meklētāju ierašanos Eiropā. Šie 60 miljoni euro ir tikai sākums, jo patlaban Gaddafi kungs pieprasa palielināt šo summu līdz 5 miljardiem euro gadā, vēl piedraudot, lai tas tiktu izdarīts. Iespējams, Eiropas Komisija ļauj Gaddafi kunga glītajam izskatam maldināt sevi, tomēr es šim cilvēkam neuzticos ne par mata tiesu.
Man līdzi ir daži pēdējo gadu avīžu raksti: M. Gaddafi pieprasa ES miljardus; Lībija izdara spiedienu uz Londonu un Edinburgu; M. Gaddafi grib vairāk naudas, pretējā gadījumā viņš ļaus Eiropai kļūt melnai; M. Gaddafi: "Islāmam ir jākļūst par Eiropas reliģiju”; M. Gaddafi noraida demokrātiju, atbalstot stingrāku šariata likuma ievērošanu; M. Gaddafi kā tirgošanās ēsmu izmanto 30 miljonus afrikāņu, kuri vēlas ierasties Eiropā; M. Gaddafi grib uzsākt svēto karu pret Šveici.
Godājamie Eiropas Parlamenta deputāti, mēs nedrīkstam atalgot šo nelieti M. Gaddafi. Mums vajadzētu sodīt viņu, ja Lībija arī turpmāk ļaus tik daudziem bēgļiem brīvi iekļūt Eiropā. Tāpat mums nevajadzētu bēgļiem piešķirt bēgļu statusu vai pastāvīgo uzturēšanās atļauju. Viņi ir nekavējoties jāsūta atpakaļ uz Āfriku. Ja mēs bēgļiem piešķirsim Eiropas bēgļu statusu un pabalstus un nodrošināsim arī apmācību programmas, tad uz mūsu pusi plūdīs aizvien lielāka patvēruma meklētāju straume, kurā daudzi arī noslīks, cenšoties nokļūt uz Eiropas cietzemes. Patvēruma meklētāju milzīgā pieplūduma patiesais iemesls ir Eiropas Savienības pārlieku augstsirdīgā un nespēcīgā patvēruma politika.
Alf Svensson
(SV) Priekšsēdētāja kungs, Lībija veiksmīgi ratificē starptautiskus nolīgumus, tomēr šķiet, ka tikpat veiksmīgi tā atturas no šo nolīgumu īstenošanas. Kāds negods, ka Lībijai ir vieta un balsstiesības ANO Cilvēktiesību padomē. Starp citu, negods, ka tās ir arī Saūda Arābijai. Ar spēcīgu spiedienu no Lībijas lielākā tirdzniecības partnera, proti, Eiropas Savienības, Lībija patiešām jāpiespiež pievērst lielāku uzmanību tam, ko nozīmē cilvēktiesību un brīvību ievērošana un ko tā ietver.
Kā mēs visi zinām, ES attiecībās ar Lībiju pastāv vairāki aspekti attiecībā uz to, kā būtu jāattiecas pret bēgļiem. Kamēr Padome un Komisija nepārliecinās Lībiju ļaut šajā valstī likumīgi uzturēties ANO augstajam komisāram bēgļu jautājumos, nevarēs būt ne mazākās pārliecības par to, kā Lībijā izturas pret bēgļiem.
Lībijas vadītājs ir untumu meistars, kuram nevar uzticēties. ES ar šo cilvēku gatavojas noslēgt pamatnolīgumu. Jābrīnās, kā gan jēdzienu "pamata” izprot tādā režīmā, kādu īsteno pulkvedis M. Gaddafi, kurš neciena neko, kas saistīts ar cilvēktiesībām. Mēs zinām, ka Lībijā tiek plaši īstenota diskriminācija pret strādājošiem migrantiem valstspiederības dēļ un strādājošie migranti no Āfrikas tiek vajāti rases dēļ.
Cilvēka cieņa ir svarīgāka par naudu. Tāpēc cilvēktiesību un brīvību ievērošanas aspektam patiesībā ir jābūt tik svarīgam, ka, ja tas netiek ņemts vērā, mēs nedrīkstam izdot cilvēkus valstij, kurā praktizē spīdzināšanu un citu necilvēcīgu attieksmi. Starp citu, tas atrunāts arī Eiropas Savienības hartās.
Corina Creţu
(RO) Priekšsēdētāja kungs, Lībija ir trešā lielākā naftas un gāzes piegādātāja Eiropas Savienībai, savukārt Eiropas Savienība ir galvenā Lībijas tirdzniecības partnere un nodrošina vairāk nekā divas trešdaļas šīs valsts kopējās tirdzniecības. Mums jāņem vērā arī varas iestāžu sekmes Tripolē, veiksmīgi panākot to, ka šī valsts vairs netiek izolēta un tai neuzliek embargo, bet tā kļūst par atvērtu un ekonomiski un diplomātiski dinamisku valsti.
Tomēr Eiropas Savienība nav tikai ekonomisko interešu kopiena; tās pamatā ir arī vērtību kopums, par kuru mēs nevaram aizmirst pragmatisma vārdā. Jāatzīst, ka Lībija vairs nesponsorē terorismu, tā ir atsacījusies no kodolieroču programmas, piekritusi izmaksāt kompensācijas teroristu uzbrukumos cietušo upuru ģimenēm, atbrīvojusi bulgāru medmāsas, kurām tika piespriests nāvessods par HIV izplatīšanu, un parakstījusi nolīgumus ar dažām Eiropas valstīm. Manuprāt, mums šī attīstība ir jāveicina, tomēr Eiropas Savienības un Lībijas partnerībai ir vajadzīgs stingrs morālais pamats.
Šajā sakarā Gomes kundzes ziņojumā minēti nopietni trūkumi cilvēktiesību jomā, kuri mums ir jānovērš; es apsveicu referenti ar padarīto darbu. Pagājušajā gadā mēs pieņēmām rezolūciju, kurā prasījām, lai Lībija atceļ nāvessodu. Manuprāt, būtu labi, ja mēs atkārtotu šo prasību atcelt nāvessodu, piebilstot vēl par starptautisko normu ievērošanu tiesiskā taisnīguma jomā, īpaši tāpēc, ka nelikumību upuri ir ārvalstnieki.
Īpaša uzmanība jāpievērš migrantu un bēgļu problēmai, jo gan migrantus, gan bēgļus Lībija izdod to izcelsmes valstīm, kurās viņu dzīvība ir pakļauta nopietniem draudiem, savukārt tie, kurus Lībijā atpakaļ nogādā Itālija, visticamāk saskaras ar bargu atriebību. Tajā pašā laikā ir jāizdara attiecīgs spiediens, lai Lībija pieņemtu tiesību aktus patvēruma jomā un tiktu panākta vienošanās par biroja atvēršanu ANO augstajam komisāram bēgļu jautājumos, kurš Lībijā reģistrēja gandrīz 13 000 bēgļu un patvēruma meklētāju.
Pievēršoties atpakaļuzņemšanas nolīgumam kā daļai no ES un Lībijas pamatnolīguma, es aicinu Padomi atlikt šo ieceri, jo tas nozīmētu repatriāciju uz valsti, kurā sistemātiski tiek pārkāptas cilvēktiesības. S. Berlusconi valdības politiku nevar ņemt par piemēru. Itālijas īstenotais izņēmuma gadījums nedrīkst kļūt par Eiropas likumu.
Sonia Alfano
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Gandrīz neticami, ka Eiropas iestādes joprojām vēlas noslēgt pamatnolīgumu ar tādu diktatūru kā Lībija.
Mēs nevaram turpināt apgalvot, ka Lībijai ir svarīgas tirdzniecības attiecības ar Eiropas Savienības dalībvalstīm un ka tā rīkojas kā Eiropas Savienības partnere Vidusjūras baseinā, un atstāt cilvēktiesību ievērošanu otrajā plānā.
Primārais nosacījums, kura īstenošana ļautu mums uzsākt ticamu dialogu ar Lībiju, ir tāds, ka tai ir jāratificē Ženēvas konvencija. Mēs nedrīkstam iztirgot ekonomiskās intereses pret cilvēku dzīvībām: runa nav tikai par Lībijas pilsoņu dzīvībām, bet arī to cilvēku dzīvībām, kas ierodas no citām valstīm, bēgot no pilsoņu kariem un vajāšanām reliģijas dēļ, un dodas caur Lībiju, saskaroties tikai ar nāvi un briesmīgu spīdzināšanu.
Mēs nedrīkstam aizmirst tūkstošiem palīgā saucienu no cilvēkiem, kas atrodas Lībijas cietumos. Mēs nedrīkstam aizmirst šausmas, kas mums atklājās Gandufa cietumā.
Lībijas pilsoņi nevar izmantot daudzas politiskās un pilsoniskās tiesības, piemēram, vārda, pulcēšanās un biedrošanās brīvības. Pilnīgi nepieņemams ir mutiskais grozījums, ko iesniegusi Eiropas Tautas partijas grupa (Kristīgie demokrāti), aicinot aizvietot jēdzienu "nolīgums” B apsvērumā ar "Itālijas un Lībijas nolīgumi par kopēju krasta apsardzi”, un Itālijas delegācija no Italia dei Valori balsos pret to.
Itālijas un Lībijas nolīgums ir daudz sarežģītāks: tas ir līgums, kurā ietverti precīzi nosacījumi jautājumos, kas ir daudz sarežģītāki par kopējo krasta apsardzi. Lai Eiropas Parlaments saglabātu ticamību, tam "lāpsta” jāsauc par "lāpstu”, pat tad, ja tas šķiet apkaunojoši.
Atsevišķas sarunas ir jāuzsāk par ANO augsto komisāru bēgļu jautājumos, Apvienoto Nāciju Organizācijas bēgļu aģentūru, kas nespēj pildīt savus pienākumus Lībijā un ko tur valdošais režīms apsūdz neticamās nelikumībās un noziegumos. Vai tas var būt pamats nolīgumam? Mēs nevaram sadarboties ar teroristiem vai diktatoriem. Mēs esam Eiropas Parlaments, nevis ekonomikas giganta direktoru padome.
Hélène Flautre
(FR) Priekšsēdētāja kungs, es vēlos pateikties Gomes kundzei par mums doto iespēju apspriest sarunu pilnvaras, kas neapšaubāmi ir sarežģītas, gluži tāpat kā pats sarunu saturs. Tunisijas piemērs būtu jāuztver kā brīdinājums, ka mums ir jārīkojas piesardzīgāk, īpaši attiecībā uz to, kā mēs ziņojam par šīm sarunām.
Mēs nevaram gluži vienkārši gūt panākumus sarunās un atzīmēt to, ka, piemēram, tāds režīms kā M. Gaddafi īstenotais ir šķietami piekritis atsevišķām norādēm cilvēktiesību jomā, jo šis režīms ir plaši pazīstams ar to, ka būtiski pārkāpj visas pamattiesības. Turklāt visi mūsu krastos izkāpušie migranti, lai gan to skaits ir ievērojami mazāks, daudzkārt apgalvo, ka izvarošanu, spīdzināšanas, ļaunprātību, piespiedu repatriācijas, masveida izraidīšanas un rasistisko darbību dēļ labprātāk noslīks šurp ceļā nekā dosies atpakaļ uz Lībiju. Tas jau tika pieminēts, un es atkārtošu vēlreiz: saraksts, kurā minēti nopietni, lieli cilvēktiesību pārkāpumi Lībijā, ir garš.
Tāpēc, protams, es uzskatu, ka mums nekavējoties jādara viss iespējamais, lai uzlabotu šo cilvēku situāciju. Tas ir augstā komisāra bēgļu jautājumos uzdevums, un mūsu uzdevums ir nometināt uz dzīvi personas, kuras augstais komisārs ir identificējis. Te jādarbojas arī kopienas organizācijām, kuras patlaban tur ir ārkārtīgi vājas, tāpēc visos iespējamos veidos jāpadara spēcīgākas.
Manuprāt, ja mēs no tiesas vēlamies veikt uzdevumus, kurus nolīgumos esam izvirzījuši ārpolitikas sakarā, mums darāmā vēl ir ļoti daudz, pirms atpakaļ uz Lībiju varēsim sūtīt migrantus, kuri ES uzturas nelegāli.
David Campbell Bannerman
Priekšsēdētāja kungs, 2007. gadā prezidents N. Sarkozy noliedza jebkādu saikni starp piecu bulgāru medmāsu atbrīvošanu Lībijā un Lībijas pasūtījumu Francijas raķešu sakarā, kuru vērtība ir 240 miljoni euro.
Šos ieročus pārdeva valstij, kura ir atbildīga par sprādzieniem Lokerbijā un par ieroču piegādi teroristiem. Pat M. Gaddafi dēls norādīja, ka šie divi darījumi ir saistīti. Runa bija par ieročiem apmaiņā pret ieslodzītajiem.
2004. gadā ES atcēla ieroču embargo pret Lībiju, pretī saņemot migrācijas pārvaldību. Šajā gadījumā runa bija par ieročiem apmaiņā pret robežām.
Tagad "London Times” ziņo, ka Ashton kundze negaidīti vēlas atcelt ES ieroču embargo pret Ķīnu, kas tika uzlikts Tjaņaņmeņas laukumā notikušā slaktiņa dēļ, apgalvojot, ka šis embargo ir "būtisks traucēklis, kas kavē veidot spēcīgāku ES un Ķīnas sadarbību”.
Patiesībā es domāju, ka tas ir būtisks traucēklis, kas kavē glābt euro, vai ne tā? Gluži tāpat kā darījumā ar Lībiju, arī šajā gadījumā šķiet, ka ES tik izmisīgi vēlas glābt euro, ka ir gatava riskēt ar mūsu kolektīvo drošību, jo tikai ķīniešiem ir pietiekami daudz naudas, lai glābtu euro. Te runa ir par ieročiem apmaiņā pret obligācijām. Ķīnas ārvalstu valūtas rezerves ir 2,9 triljoni Amerikas dolāru. Ķīna jau ir iegādājusies Grieķijas, Spānijas un Portugāles obligācijas. Tajā pašā laikā Ķīna ir valsts, kuras datoru meklētājprogrammās nav iespējams atrast vārdu "demokrātija” un kurā tūkstošiem cilvēku ik gadus soda ar nāvi.
Tāpēc es nudien vēlos zināt, cik zemu ES kritīs, lai glābtu euro?
Andreas Mölzer
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Tunisijas valdības gāšana ir izraisījusi šoka viļņus kaimiņvalstīs Magribas valstu reģionā, kur lielākā daļa valstu ir diktatūras, tostarp arī Lībijā. Protams, šādas radikālas pārmaiņas dod iespēju izveidot demokrātiju, tomēr tikai tad, ja šo situāciju neizmanto islāmiskie aģitatori.
Nemieri noteikti ietekmēs arī bēgļu pieplūdumu. Tāpēc šajā jautājumā mums ir ciešāk jāsadarbojas ar Āfrikas valstīm. Tomēr aicinājums, kuru pulkvedis M. Gaddafi izteicis Eiropas Savienībai, proti, maksāt Āfrikai vismaz 5 miljardus euro gadā nelegālās imigrācijas apkarošanai, pilnīgi noteikti ir došanās pretējā virzienā. Eiropas Savienības valstis jau tagad maksā miljardiem euro attīstības palīdzībai. Manuprāt, palīdzības sistēma ir nekavējoties jāpārskata, lai nodrošinātu to, ka tā nav labvēlīga diktatūrām un korumpētiem režīmiem, bet tā vietā palīdz cilvēkiem, kam palīdzība tiešām vajadzīga.
Turklāt ES ārlietās par prioritāti jāizvirza kristiešu nožēlojamās situācijas uzlabošana islāma valstīs.
Wolfgang Kreissl-Dörfler
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Füle kungs! Mēs esam atbildīgi par visiem vīriešiem, sievietēm un bērniem, kas dodas bēgļu gaitās uz šejieni, jo viņu dzīvībai draud briesmas. No vienas puses, šī atbildība izriet no tām morālajām vērtībām, kādas Eiropa patlaban pārstāv, kā arī no daudzu eiropiešu personīgās vēstures, kura bieži vien šajā sakarā tiek piemirsta, un, no otras puses, šī atbildība izriet no tiesiskajām garantijām, ko nosaka starptautiski līgumi un konvencijas.
Ja mēs uzņemamies atbildību, tad mums jābūt gataviem uzņemties arī slogu, kas nāk līdzi šādai atbildībai. Tas nozīmē, ka šis slogs ir vienlīdzīgi jāsadala visām dalībvalstīm. Tas pilnīgi noteikti nenozīmē to, ka atbildība jāuzņemas dažām valstīm, kuru robežas sakrīt ar ES ārējām robežām, tāpat tas nenozīmē to, ka ir jāmaksā režīmiem, piemēram, pulkveža Gaddafi īstenotajam, lai tas atbrīvo mūs no šā sloga, un šis arī ir tas jautājumus, kuru es nespēju piedot.
Sapratīsim pareizi. Ir ļoti labi, ja mēs spējam aizkavēt to, ka cilvēki dodas bīstamā ceļā, kas var apdraudēt viņu dzīvību. Diemžēl pulkvedi Gaddafi un viņa režīmu dzīvību glābšana vai cilvēku aizsargāšana nerūp. Viņu interesē tikai nelokāmi finansiāli fakti. Eiropas Savienībai jābūt piesardzīgai, lai tā nekļūst par tāda režīma sabiedroto, kas pilnībā ignorē cilvēktiesības.
Es esmu bijis nometnēs Lībijā, un esmu redzējis tur notiekošo. Tāpat mums bija iespēja parunāt ar atbildīgajām personām. Viņus nerūp cilvēktiesības vai patvēruma došana cilvēkiem. Viņi sūdzējās par to, ka neesam nodrošinājuši lielgaballaivas, kas tiem palīdzētu efektīvāk aizsargāt savas robežas. Mēs esam darījuši pareizi, nenodrošinot pulkvedi Gaddafi ar laivām, jo tās varētu kļūt par divējāda lietojuma precēm. Arī tas mums ir jāņem vērā. Mēs nedrīkstam nodot savas vērtības tāpēc vien, ka vēlamies gūt ekonomisku labumu vai noslēgt atpakaļuzņemšanas nolīgumu. Tāpat es uzskatu, ka mums vajadzētu izvērtēt visu Parlamenta locekļu pilnvaras sarunām, nevis tikai dažu. Ar slepeno diplomātiju mēs tālāk netiksim, jo īpaši ne pēc tā, ko Eiropas Savienībā esam pieredzējuši saistībā ar pulkveža Gaddafi režīmu, citā vārdā to nevar nosaukt. Tas ir vēl viens aspekts, ko nevajadzētu aizmirst, un es aicinu jūs par to parūpēties. Gomes kundze minēja visus kritērijus, kas jāizpilda, ja vēlamies kādreiz nonākt nolīguma fāzē.
Simon Busuttil
(MT) Priekšsēdētāja kungs, tiem, kas iebilst pret nolīgumu ar Lībiju, vajadzētu saprast, ka šī valsts ir mūsu kaimiņvalsts! Kaimiņus nedrīkst ignorēt. Ir jārod veids, kā sadzīvot ar kaimiņu, lai gan tas nebūt nenozīmē to, ka ir jāatbalsta kaimiņa rīcība.
Kolēģiem, kas nāk no valstīm, kuras neatrodas Lībijas kaimiņos, ir viegli kritizēt šo nolīgumu, bet Vidusjūras valstīm, kuras atrodas tuvu Lībijai, ir daudz grūtāk būt kritiskām, jo tām ir jārod sadarbības veids ar šo valsti.
Taisnība, nolīgumā vajadzētu iekļaut sadaļu par imigrāciju, tāpat kā atpakaļuzņemšanas nolīgumu. Bez šaubām, jāņem vērā arī visu patvēruma meklētāju tiesības uz starptautisko aizsardzību.
Francisco José Millán Mon
(ES) Priekšsēdētāja kungs, šīs debates par Lībiju notiek laikā, kad ļoti svarīgas pārmaiņas notiek vēl vienā Vidusjūras reģiona kaimiņvalstī, proti, Tunisijā.
Esmu vienmēr ticējis, ka Eiropas Savienības uzdevums ir veicināt nopietnas reformas Vidusjūras reģionā, lai šis reģions varētu kļūt par brīvības un labklājības telpu. Jau savās iepriekšējo gadu runās Parlamentā atkārtoti esmu teicis, ka Eiropas Savienības politikas uzmanības centrā nevar būt vienkārši status quo uzturēšana.
Tas gan nav īpašais jautājums, par kuru debatējam šodien, proti, šodien mēs pārrunājam pamatnolīgumu ar Lībiju. Vēlos uzsvērt, ka ir jāsadarbojas ar Lībiju migrantu plūsmas pārvaldīšanā un ir jābūt nolīgumam par nelegālo imigrantu atpakaļuzņemšanu, tostarp trešo valstu valstspiederīgo uzņemšanu, kā atrunāts visos Eiropas Savienības noslēgtajos atpakaļuzņemšanas nolīgumos.
Tā kā Lībija ir ievērojama tranzītvalsts, nebūtu izdevīgi pakļauties tās pozīcijai, kas ir pretrunā šim nolīgumam, jo tas paustu arī ļoti negatīvu vēstījumu sarunām ar Maroku un Alžīriju par atpakaļuzņemšanas nolīgumiem, kuras jau daudzus gadus ir iestrēgušas strupceļā.
Tomēr mums ir jāuzstāj arī uz to, lai Lībijas varas iestādes ievēro bēgļu tiesības, tostarp - kā jau tika iepriekš minēts - neizraidīšanas principu.
Salvatore Iacolino
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Magribas valstīm pienākuši grūti laiki. Par to nepārprotami liecina pēdējo dienu asiņainās sadursmes Tunisijā.
Pašreizējā vēstures posmā mēs pieļautu nopietnu kļūdu, ja neatzītu to, cik steidzīgi un svarīgi ir stiprināt attiecības ar Lībiju, kas atrodas Vidusjūras sirdī un ieņem svarīgu lomu migrantu plūsmas apturēšanā un regulēšanā. Par spīti pretrunām - es biju Lībijā kopā ar Gomes kundzi - es nešaubos, ka pamatnolīgums noteikti palīdzēs cīnīties pret terorismu, nodrošināt pamatbrīvības un risināt enerģētikas jautājumu. Ignorējot Lībiju un Magribas valstis, mēs pieļautu ļoti nopietnu kļūdu.
Etalonmodelis ir sadraudzības nolīgums ar Itāliju, ko varētu īstenot, lai nodrošinātu to, ka šis pamatnolīgums patiešām ir stabils.
Štefan Füle
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs, pateicos Parlamenta locekļiem par piezīmēm. Referentei Gomes kundzei es nosūtīšu detalizētāku informāciju par nacionālajiem indikatīvajiem plāniem laika periodam no 2011. gada līdz 2013. gadam, norādot 60 miljonus euro, kas tiek nodrošināti mūsu programmām Lībijā.
Es labi apzinos, ka atsevišķi jautājumi attiecībās ar Lībiju rada problēmas. Tomēr Eiropas Savienība ir izvēlējusies veidot attiecības ar Lībiju, lai visus jautājumus varētu risināt atklāti un konstruktīvi, tostarp arī ļoti delikātus jautājumus, piemēram, par cilvēktiesībām, pamatbrīvību ievērošanu un migrantu tiesībām.
Pagājušajā gadā es kopā ar Cecilia Malmström apmeklēju aizturēšanas centru Lībijas tuksnesī. Man nav nekādu ilūziju attiecībā uz problēmām, ar kurām saskaramies. Tāpat man bija iespēja saprast, kādas ir mūsu alternatīvas rīcībai migrācijas jomā.
Ļaujiet piebilst vēl kādu personīgo piezīmi: mēs ar šīm sarunām nevienu neatalgojam; mēs rūpējamies par savām interesēm atbilstoši vērtībām, kurām ticam. Lībija ir izrādījusi spēcīgu vēlmi padziļināt attiecības ar Eiropas Savienību. Mūsuprāt, tas ir labi, un Eiropas Savienībai ir jāturpina rīkoties saskaņā ar iesaistīšanās politiku. Es, protams, apņemos rūpēties par to, lai viss tiktu darīts pilnīgi pārredzami, ņemot vērā Eiropas Parlamenta uzskatus.
Ana Gomes
referente. - Priekšsēdētāja kungs, vēlos pateikties visiem kolēģiem, kuri piedalījās šajās debatēs.
Manuprāt, šajās debatēs spilgti atklājās dilemmas, kuru priekšā atrodamies. Viesojoties Lībijā kolēģa Panzeri kunga vadītās delegācijas sastāvā 2010. gada novembrī, es secināju, ka mums ir jārīkojas iesaistoties. Mēs apzināmies, ka mums jāstrādā ar sarežģītu sarunu biedru, tomēr būtu nekaunīgi rīkoties citādi, jo mums taču ir cilvēcīgas saistības pret tiem, kuri Lībijā smagi cieš, īpaši migranti, kas dodas cauri Lībijai, saskaroties ar turienes situāciju.
Es uzskatu, ka daudzas grūtības pastāv tāpēc, ka šis režīms ir izolēts. Par spīti šīm grūtībām un tam, ka mums nav ilūziju par drīza nolīguma panākšanu vai ka tiks izpildīti visi mūsu ierosinātie nosacījumi, mums arī turpmāk jārīkojas atbilstoši šai nostājai. Manuprāt, tas ir skaidrs.
Tāpēc ir ļoti svarīgi panākt to, ka Tripolē tiek izveidota ES delegācija, jo, manuprāt, - kā jau daudzi šeit minēja - tas, kas patlaban notiek Tunisijā, par spīti atšķirībām atbalsosies arī Lībijā. Tur situācija daudzējādā ziņā ir atšķirīga tāpēc, ka cilvēki ir pilnīgi atkarīgi no ienākumiem, ko nodrošina nafta.
Tomēr mūsu vēstījums ir tāds, ka par spīti mūsu atšķirīgajai izpratnei patlaban mēs esam apņēmušies cieši sekot līdzi Komisijas sarunām. Esmu pateicīga par paziņojumiem, kādus esam saņēmuši un kuri bijuši noderīgi. Mēs turpināsim sekot līdzi un jebkurā laikā spēsim dot ieteikumus.
Manuprāt, pateicoties plašajai vienprātībai, kas panākta, sadarbojoties ar maniem ēnu referentiem un visiem citiem, mēs paužam - ne tikai Padomei un Komisijai, kurām ir dots uzdevums vest sarunas, bet arī sarunu biedriem no Lībijas - ļoti skaidru vēstījumu par to, kuri aspekti, mūsuprāt, ir pilnīgi noteikti jāizpilda, lai uzlabotu divpusējās attiecības, kā arī vēstījumu par būtisko jautājumu, kas saistīts ar cilvēktiesību ievērošanu Lībijā. Šis vēstījums ir nepārprotams.
Priekšsēdētājs
Debates tiek slēgtas.
Balsošana notiks ceturtdien, 2011. gada 20. janvārī.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
David Martin
rakstiski. - Es atzinīgi vērtēju ES un Lībijas sarunu uzsākšanu, kas palīdzēs Eiropas Savienībai veidot jaunas attiecības Vidusjūras reģionā un Āfrikā. Tāpat es uzskatu, ka sadarbība ar Lībiju ir lietderīga, risinot tādus jautājumus kā drošība un stabilitāte, migrācija, sabiedrības veselība, attīstība, tirdzniecība, klimata pārmaiņas, enerģētika un kultūra.
Tomēr es aicinu Padomi un Komisiju steidzināt Lībiju ratificēt un īstenot Ženēvas 1951. gada Konvenciju par bēgļiem un tās 1967. gada Protokolu, tostarp pilnībā sadarboties ar ANO augsto komisāru bēgļu jautājumos, lai tādā veidā nodrošinātu atbilstošu aizsardzību un tiesības migrantiem, kā arī pieņemt tiesību aktus patvēruma jomā, kuros attiecīgi tiktu atzīts bēgļu statuss un tiesības, īpaši kolektīvas izraidīšanas aizliegums un neizraidīšanas princips.
Tāpat es atgādinu Padomei un Komisijai par to pienākumu pilnībā nodrošināt ES ārpolitikas atbilstību Pamattiesību hartai, īpaši tās 19. pantam, ar kuru tiek aizliegta kolektīva izraidīšana un iedibināts neizraidīšanas princips. Es mudinu Padomi un Komisiju pieprasīt, lai Lībijas varas iestādes paraksta saprašanās memorandu, ar ko ANO augstajam komisāram bēgļu jautājumos piešķirtu valstī juridisku statusu ar pilnvarām pilnībā īstenot piekļuves un aizsardzības pasākumus.
