

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma tilanteesta Lähi-idässä. 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Arvoisa puhemies, on suuri kunnia puhua teille tänään Lähi-idän rauhanprosessista. Keskustelu on erityisen ajankohtainen, koska olen juuri palannut vierailulta, joka suuntautui Gazaan, Länsirannalle ja Israeliin. 
Asetin matkalle kolme tavoitetta: ensinnäkin demokratian rakentamisen tukemisen Palestiinan vaaleja edeltävänä aikana. Niihin osallistuu merkittävä vaalitarkkailuvaltuuskunta, jossa on mukana myös kolleganne, jäsen De Keyser. Toiseksi on korostettava sen taloudellisen tuen merkitystä, jota Euroopan unioni antaa Palestiinan kansalle, ja kolmanneksi on näin ollen parannettava joidenkin EU:n hankkeiden näkyvyyttä erityisesti Gazassa. 
Vietin kokonaisen päivän Gazassa. Turvallisuustilanne on siellä hyvin mutkikas. Ei ollut helppoa päästä sisään, mutta kaiken kaikkiaan päivä oli onnistunut, ja toivon, että Palestiinan kansalle annettu kuva osoittaa, miten voimakkaasti me Euroopan unionissa tuemme heitä. 
Tilanne on vakava Lähi-idässä. Poliittinen maisema on muuttunut valtavasti sekä Israelissa että palestiinalaisalueilla. Toivon, että näissä vaaleissa nousee esiin kaksi johtajaa, jotka ovat valmiita ja kykenevät antamaan uutta pontta rauhanprosessille. 
Tein selväksi sekä israelilaisille että palestiinalaisille, että komissio tarjoaa edelleen tukeaan kaikille niille, jotka pyrkivät rauhaan rauhanomaisin keinoin. Tämä tarkoittaa erityisesti sitä, että Palestiinan uuden hallituksen on sen kokoonpanosta riippumatta kunnioitettava täysimääräisesti periaatteita, joita suojellaan väliaikaisessa assosiaatiosopimuksessa ja naapuruuspolitiikkaa koskevassa toimintasuunnitelmassa, joista sovimme palestiinalaishallinnon kanssa. Näihin periaatteisiin sisältyy ihmisoikeuksien ja oikeusvaltioperiaatteen kunnioittaminen ja näin ollen selkeä sitoutuminen rauhansuunnitelmaan. 
Palestiinalaishallinto on vakuuttanut kansainväliselle yhteisölle, että vaalit toimitetaan ilman väkivaltaa ja uhkailua sekä kansainvälisiä normeja noudattaen. Voimme vain toivoa, että näin tapahtuu. Presidentti Abbas on myös tehnyt selväksi, että tuleva hallitus muodostetaan Oslon sopimuksien ja rauhansuunnitelman hyväksymisen pohjalta. Mielestäni oli tärkeää, että hän välitti näin selvän viestin. 
Virkaa tekevä pääministeri Olmert, jonka tapasin myös, vakuutti minulle, että Israel aikoo helpottaa näiden vaalien toimittamista. Hänen hallituksensa teki erään israelilaisen vaalikampanjan yhteydessä vaikean päätöksen, jonka mukaan äänestyksen toimittaminen sallitaan Itä-Jerusalemissa. Pidin päätöstä myönteisenä ja toivon, että tässä rakentavassa hengessä ratkaistaan loputkin vaaleihin liittyvät logistiset ja käytännön ongelmat. On hyvin tärkeää, että Israel tekee kaikkensa turvallisuusrajoitusten puitteissa, jotta äänestäjien ja ehdokkaiden vapaa liikkuvuus taataan palestiinalaisalueilla ennen äänestyspäivää ja itse äänestyspäivänä. 
Euroopan unioni tukee Palestiinan vaaleja suurimmalla vaalitarkkailuvaltuuskunnalla: siihen kuuluu 240 tarkkailijaa, joista 50 kollegojanne. Tutustuin jäsen De Keyserin johtamaan tarkkailijaryhmään. Hänen ja hänen ryhmänsä sitoutuneisuus ja ammattitaito tekivät minuun suuren vaikutuksen. Olin myös vaikuttunut tavattuani keskusvaalilautakunnan puheenjohtajan, tohtori Hanna Nasirin. Euroopan unionin jatkuvan tuen ansiosta – komissio on osallistunut siihen vuodesta 2003 lähtien – keskusvaalilautakunta on lujittanut asemaansa yhtenä palestiinalaisalueiden uskottavimmista ja arvostetuimmista instituutioista. Vierailuni aikana ilmoitin 1,4 miljoonan euron suuruisen lisärahoituksen myöntämisestä. Sen avulla on tarkoitus tukea äänestäjien rekisteröimistä ja vaalitoimituksia. Äänestysprosessia varten myöntämämme summa nousee kokonaisuudessaan 18,5 miljoonaan euroon. Kyseessä on suuri rahasumma, jolla näistä vaaleista pyritään tekemään vapaat ja tasapuoliset. 
Yksi Gazaan suuntautuneen vierailuni tavoitteista oli kohottaa tekemämme tärkeän työn profiilia, työn, jolla pyrimme kiireellisesti parantamaan palestiinalaisten arkielämää. Kohennamme terveysjärjestelmää, rakennamme kouluja ja korjaamme teitä sekä parannamme jätehuoltoa, jätevesien käsittelyä ja sähköverkkoja. Tämä hyödyttää laajalti Palestiinan kansaa, ja toivon heidän ymmärtävän, että apu tulee Euroopan unionilta. 
Käynnistin joitakin julkisiin rakennusurakoihin liittyviä ohjelmia ja ilmoitin neljän uuden energia- ja ympäristöalan infrastruktuuria koskevan hankkeen aloittamisesta Gazan alueella. Niiden kokonaisarvo on 20 miljoonaa euroa. Toimimme mahdollisimman nopeasti, mutta turvallisuustilanne ei helpota työtämme. 
On kuitenkin olennaisen tärkeää elvyttää Gazan alueen taloutta. Näkemäni asiat vain lujittivat vakaumustani, ja aion painottaa tätä edelleen kvartetin kokouksessa, joka pidetään Lontoossa 30. tammikuuta, sekä Israelin kanssa käytävissä keskusteluissa. Ihmisten ja tavaroiden vapaata liikkuvuutta Gazaan ja sieltä pois on edistettävä edelleen. Niinpä käynnistin uudelleen hankintamenettelyn 25 miljoonan euron arvoisen rahtiterminaalin rakentamiseksi lentokentälle. Tutustuimme lentokenttään ja tiedämme, miten tärkeää sen avaaminen on paitsi kyseiselle alueelle myös koko maailmalle Palestiinan kaupan helpottamiseksi, kunhan se taas avataan. Hanketta voidaan jatkaa vasta kun molemmat osapuolet pääsevät yhteisymmärrykseen. Tuemme tästä syystä voimakkaasti Jim Wolfensohnia sekä sen hankkeen koko ulottuvuutta, jonka hän esitteli Rafahin rajanylityspaikan avautumisen jälkeen.
Gazaan ja sen ulkopuolelle suuntautuvaa liikennettä ei voida lisätä ilman asianmukaisesti valvottuja rajoja. Vierailin Rafahin rajanylityspaikassa, ja on sanottava, että kenraali Pistolesi ja hänen ryhmänsä, jotka osallistuvat EU:n rajavalvonnan avustusoperaatioon, tekevät erittäin hyvää työtä. Olin liikuttunut nähdessäni, että eurooppalaiset auttoivat tavallisia palestiinalaisia ylittämään Egyptin vastaisen rajan ensimmäistä kertaa moneen vuoteen. Näin säilytetään Palestiinan kansalaisten suuri arvokkuus. He ovat hyvin onnellisia. Juttelin kahden naisen kanssa, jotka ilmaisivat toivovansa, että asiat voisivat pikku hiljaa parantua. Niinpä myönnämme 3 miljoonan euron lisäpaketin tukeaksemme Rafahin rajanylityspaikkaa. Suoritamme siellä tullivalvontaa, joten rahoituspaketin avulla paikalle saadaan läpivalaisulaitteita sekä annetaan koulutusta palestiinalaisille.
Tein selväksi sekä israelilaisille että palestiinalaisille kollegoilleni ja kuulijoilleni, että Euroopan unioni pyrkii merkittävällä tavalla luomaan edellytykset kahden valtion ratkaisulle. Kuten kaikkia asianosaisia, meitäkin odottavat suuret haasteet. Edessämme oleva tie on pitkä ja vaikea. Haluamme tehdä pitkän aikavälin sitoumuksen, ja toistin tämän selvästi. Olemme olleet johdonmukainen ja luotettava kumppani molemmille osapuolille. Edistyminen edellyttää kuitenkin toimia molemmilta osapuolilta. 
Israelin pitäisi ryhtyä toimiin pannakseen täytäntöön sopimuksen, jonka kvartetin erityislähettiläs Jim Wolfensohn neuvotteli ja joka koskee liikkuvuuden ja pääsyn parantamista – satamaa, lentokenttää, Gazan ja Länsirannan välistä yhteyttä sekä liikkuvuutta Länsirannalla. Palestiinalaishallinnon on ryhdyttävä vastaamaan laista ja järjestyksestä sekä julkisesta taloudesta. Sen on toteutettava merkittäviä toimia käynnistääkseen uudelleen uudistusohjelmansa ja kunnioittaakseen väliaikaisen assosiaatiosopimuksen ja naapuruuspolitiikkaa koskevan unionin toimintasuunnitelman mukaisia sitoumuksiaan.
Tässä kriittisessä vaiheessa haluamme tehdä hyvin selväksi, että on käynnistettävä neuvottelut, että kaikki kahden valtion ratkaisua uhkaavat toimet on lopetettava ja että on tärkeää lujittaa lakia ja järjestystä sekä torjua terrorismia. 
Edward McMillan-Scott,
   . Arvoisa puhemies, Palestiinassa 20. tammikuuta pidettävät vaalit ovat palestiinalaisille tilaisuus lujittaa tietä kohti demokratiaa, tietä, jolle he lähtivät viime tammikuussa. Olemme kiitollisia komission jäsenen sitoutumisesta niin henkilökohtaisesti kuin komission edustajanakin. 
Vaalit toimitetaan erittäin haastavissa oloissa, kuten varmasti myönnämme. Se, miten tärkeänä Euroopan parlamentti pitää vaalien saattamista onnistuneesti päätökseen samoin kuin varsinaista rauhanprosessia, näkyy siinä, että parlamentti hyväksyi uudelleen suuren vaalitarkkailuvaltuuskunnan lähettämisen paikalle. Siihen kuuluu 30:tä parlamentista valittua jäsentä, ja johdan jälleen ylpeänä valtuuskuntaa yhdessä PSE-ryhmää edustavan jäsen Napoletanon kanssa. Monet tänään läsnä olevat jäsenet ovat tosiaankin ensi viikolla Palestiinassa. 
Nykytilanne Lähi-idässä johtuu diplomaattisten keinojen epäonnistumisesta lähes sata vuotta sitten. Alueella on tähän mennessä ollut vain yksi demokraattinen valtio, Israel, ja se syntyi aidosta halusta luoda juutalaisille kotimaa. T.E. Lawrence, Arabian Lawrence – joka on kaukainen serkkuni – halusi sitä myös, mutta hänellä oli erilainen visio aluetta varten. Hiljattain löydetty kartta, jonka hän piirsi Versailles'ssa, esittää valtoja, ei brittiläisiä ja ranskalaisia dominioita. 
Nyt iloitsemme kuitenkin Euroopan unionin paluusta eri muodossa. Harkitseeko komission jäsen Palestiinan neuvoston uuden istuntosalin rahoittamista ja tämän kohdan sisällyttämistä rahoitussitoumuksiin, joita hän on tehnyt palestiinalaishallinnolle? Kuten kollegat tietävät, demokratia on tunnussanani. Egyptin vaaleissa, jotka toimitettiin viime vuonna, äänestäjiä uhkailtiin, myös niitä, jotka kannattivat tohtori Ayman Nouria. Hän on maallisen al-Ghad-puolueen johtaja. Euroopan unioni toteaa perustellusti, että oli kielteinen merkki, että sama tuomari, joka tuomitsi Saad Ibrahimin kolmeksi vuodeksi vankilaan, määräsi Ayman Nourille myöhemmin näytösoikeudenkäynnissä viisi vuotta kuritushuonetta. Haluaisin kysyä komission jäseneltä, millainen on Brysselin kielteinen reaktio tähän? 
Lähi-itä on alue, jonka strateginen merkitys on perustavan tärkeä ja joka on uhkatekijä. Viime heinäkuussa Lontooseen pommeja asettaneet henkilöt olivat kotoisin omasta vaalipiiristäni, Yorkshiresta. Demokratia on kuitenkin vakauden edellytys. Olen myös ylpeä siitä, että edustan Euroopan parlamenttia toimiessani parlamentaarisen Euro-Välimeri-edustajakokouksen valtuuskunnan varapuheenjohtajana. Olen kuitenkin myös sitä mieltä, että Euroopan unioni tarvitsee erityistä demokraattisen sitoutumisen ohjelmaa alueella, ja odotan innokkaasti kuulevani komission jäseneltä, millaisia suunnitelmia hänellä on tähän liittyen. 
Pasqualina Napoletano,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää komission jäsentä Benita Ferrero-Waldneria hänen meille antamistaan tiedoista. Haluan myös lähettää parhaat toivotukseni pääministeri Sharonille sekä ulkoministeri Livnille niiden tärkeiden tehtävien johdosta, joita hän hoitaa Israelin hallituksessa. 
Tilanne Lähi-idässä muuttuu jatkuvasti. Israelin varapääministeri Olmert näyttää päättäneen jatkaa prosessia, jonka pääministeri Sharon käynnisti, 28. maaliskuuta pidettäviä vaaleja silmällä pitäen. Palestiinassa lähestyvät vaalit, joiden lopputulos ei todellakaan ole selvä, tuovat mukanaan sen tärkeän tiedon, että Hamas-puolueen edustajat ovat ensimmäistä kertaa ehdolla kansallisissa parlamenttivaaleissa. 
Tilanne kehittyy jatkuvasti mutta on altis uusille takaiskuille. Erittäin hauras rauhanprosessi – voisi sanoa, ettei se koskaan noussut siivilleen tavalla, johon rauhansuunnitelmalla pyrittiin – voi romuttua lopullisesti koko alueen tilanteen kärjistyessä. Ongelmat vaihtelevat Irakin olojen vakauttamisvaikeuksista Iranin johdon omaksumaan hälyttävään kantaan, Libanonin epävakaaseen tilanteeseen, Syyrian asemaan ja Egyptin rauhattomaan tilanteeseen. 
Palaan Palestiinan vaaleihin toteamalla, etten halua karttaa kaikkein vaikeinta asiaa eli Hamas-puoluetta. Vaalien tuloksesta riippumatta Hamas on avainasemassa, kun on kyse Palestiinan kansan institutionaalisesta edustuksesta. Pidättäydyn tekemästä tai sanomasta mitään, mikä voi lisätä Hamasille annettavaa tukea tai sen vaikutusvaltaa. Pyrin sen sijaan korostamaan sitä, että jos jokin liike pyrkii poliittisen ja institutionaalisen edustuksen korkeimmille askelmille, sen on toimittava demokratian ehdoilla, alkaen kansainvälisen oikeuden kunnioittamisesta ja väkivaltaisuuksien lopettamisesta. 
Tältä kannalta pidän myönteisenä sitä, että Hamas-puolueen ehdokkaat ovat allekirjoittaneet käytännesäännöt, vaikka väkivaltainen ilmapiiri, jossa vaalit toimitetaan, erityisesti Gazassa herättääkin edelleen yleisesti huolestuneisuutta. Haluan kuitenkin, että suhtaudumme suopeammin Palestiinassa heräävään moniarvoisuuteen. Sitä symbolisoivat myös uudet, maalliset äänestysluettelot, jotka osoittavat, että tarvitaan demokratiaa, avoimuutta ja lahjonnan torjumista. 
Israelin ja Palestiinan väliset suhteet vaikuttavat myös Palestiinan tilanteeseen. Tämä on jälleen yksi syy, miksi Israelin pitäisi lakkauttaa siirtokunnat kaikilla alueilla ja pidättäytyä toimimasta tavalla, joka uhkaa konfliktin ratkaisumahdollisuuksia. On aloitettava Itä-Jerusalemista, jossa harjoitetaan todellista alueliitospolitiikkaa. Tästä syystä Itä-Jerusalemia koskeva äänestyssopimus on – kuten sanoitte – myönteinen asia, vaikka olemmekin hyvin tietoisia sen rajoituksista tarkkailtuamme presidentinvaaleja. Sopimuksella on kuitenkin valtava symbolinen arvo.
Sajjad Karim,
   . Arvoisa puhemies, palestiinalaiset kokoontuvat 25. tammikuuta vaaliuurnille valitakseen parlamentin ensimmäistä kertaa vuoden 1996 jälkeen. Vaalit toimitetaan tosin kuusi kuukautta aiottua myöhemmin, mutta se on pelkkä pisara meressä niiden sukupolvien kannalta, jotka ovat odottaneet pitkään demokraattisten oikeuksiensa harjoittamista. 
Myöntämällä 18,5 miljoonaa euroa vaaliprosessin tukemiseen ja lähettämällä paikan päälle ammattitaitoisen tarkkailuvaltuuskunnan – johon sisältyy parlamentin jäsenistä koostuva kokenut lähetystö – EU näyttää palestiinalaisille tien kohti todellista demokratiaa. Ajankohta on kriittinen Lähi-idän vakauden kannalta. On olennaisen tärkeää lisätä palestiinalaishallinnon demokraattista legitimiteettiä. Vain tehokkaiden ja toimivien demokraattisten elinten avulla palestiinalaiset voivat luoda perustan omalle valtiolleen ja elää rauhassa Israelin kanssa. 
Joidenkin mielestä on mahdotonta saavuttaa legitimiteettiä, kun edustajanpaikoista kilpailee mustalla listalla oleva terroristijärjestö, mutta Hamas on luonut itselleen uuden imagon muutosta ja uudistuksia ajavana liikkeenä ja pitänyt tilanteen rauhallisena äänestystä edeltävänä aikana huolimatta Länsirannalla tiistaina tehdyistä surmista. Ehkä jopa 40 prosenttia kansasta kannattaa Hamasia, koska se on tuottanut monenlaisia yhteiskunnallisia palveluita pessimismin, vihan ja työttömyyden täyttämän ilmapiirin vallitessa. Muhammad Abbasin johtaman, vallassa olevan Fatah-ryhmän olisi myös vaikea saavuttaa edellyttämäämme legitimiteettitasoa tuttavien suosimisen ja lahjonnan vuoksi. EU peruutti juuri tällä viikolla palestiinalaishallinnolle tarkoitetun 35 miljoonan euron suuruisen tuen, ja aivan oikeutetusti, koska vaadittuja ehtoja ei ole täytetty. 
Muutos ja uudistus ovat myönteisiä sanoja, mutta niiden lisäksi tarvitaan myös konkreettisia tekoja. Viime kuukausien aikana Hamas on ilmaissut pyrkivänsä maltillisuuteen, eikä sen häikäilemätöntä Israelin-politiikkaa ollut sisällytetty vaaleihin liittyvään ohjelmajulistukseen. Mikäli Hamas haluaa kuitenkin tehdä yhteistyötä EU:n kanssa, sen on oltava valmis edistämään rauhanprosessia. Se taas edellyttää aseiden laskemista, luopumista peruskirjasta, jossa vaaditaan Israelin tuhoamista, ja juutalaisvaltion olemassaolon oikeutuksen tunnustamista. Kuten Javier Solana on huomauttanut, EU:n veronmaksajat eivät voi tukea poliittista toimintaa, joka perustuu väkivaltaisuuksiin.
Tässä koetellaan Ehud Olmertin johtamistaitoja; hänhän tarttui peräsimeen Ariel Sharonin saatua halvauksen aiemmin tässä kuussa. Tapa, jolla hän vastaa lakiin ja järjestykseen kohdistuviin haasteisiin Gazassa – erityisesti kun siirtokuntien asukkaat kiihdyttävät rajuja pyrkimyksiään estää häätämisensä Länsirannalta – määrää, millaisissa tunnelmissa käydään neuvotteluja, joiden toivomme toteutuvan vaalien jälkeen. Epävakauden uhan ei pitäisi kuitenkaan estää demokratian toteutumista, ja suhtaudumme myönteisesti Israelin päätökseen helpottaa äänestämistä Itä-Jerusalemissa, jonne palestiinalaiset on käytännössä saarrettu. Heidät on erotettu perheistään suojamuurilla, jonka pystyttämisen kansainvälinen tuomioistuin on tuominnut. 
Israelin pyrkimykset noudattaa kansainvälistä oikeutta olisivat loistava luottamusta edistävä toimi ja tärkeä askel tiellä kohti Lähi-idän vakautta. Iranin ydinaseuhan leijuessa alueen yllä nyt on ryhdyttävä toimiin sen todistamiseksi, että kansainvälistä oikeutta todella kunnioitetaan Lähi-idässä. YK:n Iranille langettamat sanktiot saavat todellisen oikeutuksen alueella vasta, kun Israel saadaan pyörtämään päätöksensä uhmata turvallisuusneuvoston päätöslauselmia. Yksikään toinen valtio ei ole syyllistynyt vastaavaan uhmaamiseen. Muuten kaksoisstandardeja koskevilla väitteillä vain heitetään bensaa liekkeihin.
David Hammerstein Mintz,
   Arvoisa puhemies, katson, että Lähi-idässä yhdistyvät tällä hetkellä yhtäältä toivo ja toisaalta sekä Palestiinassa että Israelissa tapahtuva merkittävä muutos. Toivo voi kuitenkin sammua hyvin nopeasti, koska paikan päällä vallitseva tilanne ei anna paljonkaan aihetta optimismiin. Itse asiassa Jerusalemissa, aivan konfliktin ytimessä, tilanne on hyvin huolestuttava. Me parlamentin jäsenet olemme huolestuneita siitä, että komissio on päättänyt olla julkaisematta Jerusalemin tilanteesta selontekoa, jonka kaikki unionin paikan päällä toimivat yksiköt olivat hyväksyneet. Jerusalemissa vallitseva tilanne voi mielestäni muodostaa vakavan esteen elinkelpoisen ja uskottavan palestiinalaisvaltion luomiselle sekä lietsoa osapuolien väkivaltaisia ääriryhmiä, jotka haluavat estää etenemisen kohti rauhaa. 
Olen lisäksi sitä mieltä, että komission pitäisi ryhtyä toimiin nopeuttaakseen etenemistä, joka on ollut uskomattoman hidasta, sekä tehdäkseen lopun kaikista mutkikkaista ja byrokraattisista menettelyistä, jotta palestiinalaisten elämänlaatua parannettaisiin James Wolfensohnin suunnitelmien mukaisesti. Kuten lienette huomanneet, Gazassa on saavutettu jonkinlaista edistystä, mutta todellisuudessa yhdessäkään hankkeessa ei ole tapahtunut todellista edistymistä, liittyivätpä ne satamaan, kauppaan, tavaraliikenteeseen tai ihmisten vapaaseen liikkuvuuteen. 
Palestiinalaishallinnon asema on hyvin vaikea. Jotkin tahot haluavat korvata ajatuksen suuremmasta Israelista ajatuksella suuremmasta Jerusalemista. Tässä tilanteessa ihmisillä, jotka todella puolustavat rauhaa ja kannattavat ajatusta valtiosta, jolla on yhtenäiset sotavoimat laittomien miliisien sijaan – joita on mahdotonta sovittaa yhteen rauhan kanssa Palestiinassa – on vain vähän argumentteja väitteidensä tueksi, ellemme edisty nopeammin palestiinalaisten elämänlaadun parantamisessa ja ellemme voi jollain tavalla hidastaa siirtokuntien laajenemista paikan päällä. 
Adamos Adamou,
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Lähi-idän viimeaikaiset tapahtumat ovat lisänneet paineita alueella, jota sodat ja monet muut ongelmat kuormittavat jo entisestään. 
Iranin ja länsimaiden välisten suhteiden kriisi, Irakin jatkuva poliittinen epävakaus, Libanonin ja Syyrian välisten suhteiden kriisi – jota on tarkasteltava erittäin huolellisesti – sekä tietysti Israelin ja Palestiinan tilanne lisäävät huolenaiheitamme ja luovat varsin epätyydyttävän ilmapiirin. 
Iranin ja länsimaiden välisten suhteiden viimeaikainen kriisi on saanut pahoja käänteitä. Sotilasvoimien käyttö Irania vastaan olisi tuhoisaa, ja se on estettävä, koska toinen alueella käytävä sota aiheuttaisi ketjureaktion turvallisuuden ja rauhan kannalta, eikä vain Lähi-idän alueella. 
Tilanne miehitetyssä Irakissa on pysyvästi epävakaa. Yhdysvaltain entinen ulkoministeri Colin Powell paljasti äskettäin, että Yhdysvallat teki virhearvioinnin ja että Saddam Husseinilla ei ollut ydinaseita, osoittaen näin, mitkä olivat todelliset syyt Yhdysvaltain läsnäoloon alueella. Johtopäätökset ovat mielestäni ilmiselvät. 
Palestiinan parlamenttivaalit, jotka on tarkoitus toimittaa 25. tammikuuta ja joihin osallistun tarkkailijana, pidetään Israelissa kaksi kuukautta myöhemmin toimitettavia vaaleja edeltävän ajanjakson varjossa. Näin Israel johdatetaan uudelle, Sharonin jälkeiselle aikakaudelle.
Palestiinalaishallinto tekee kuitenkin taukoamatta työtä sen hyväksi, että vapaat ja demokraattiset vaalit voidaan toimittaa ja että Palestiinan kansa saa jälleen ilmaista demokraattisen kantansa.
Palestiinan lainsäädäntöneuvosto ja lähes kaikki poliittiset puolueet haluavat Hamasin osallistuvan vaaleihin, jotta sekin voisi kantaa osaltaan vastuun lainsäädäntötyöstä. Tämän odotetaan johtavan maltillisemman politiikan harjoittamiseen ja viime kädessä aseidenriisuntaan.
Itä-Jerusalemin äänestysprosessin osalta näyttää siltä, että asia on hoidettu siten kuin palestiinalaiset sopivat vuonna 1996. Tämäkin on todella Israelin ansiota. Epäilen kuitenkin, suostuuko Israel siihen, että demokraattista ja tasapuolista vaaleja edeltävää strategiaa noudatetaan myös Itä-Jerusalemissa, kun otetaan huomioon, että vaaleja on yleensä vaikea toimittaa miehitetyssä valtiossa.
Mainitsen vielä eilen sattuneen välikohtauksen: Israelin miehitysarmeija pidätti vaalikokouksessa Fadwa Khaderin, Palestiinan kansanpuolueen ehdokkaan Jerusalemissa. Hän on nyt vangittuna perusteettomasti. 
Palestiinan uuden lainsäädäntöneuvoston vaali näyttää toteen ja osoittaa jälleen kerran, että palestiinalaiset voivat toimia demokraattisesti. Me, Euroopan parlamentti ja Euroopan unioni, olemme jo tehneet paljon, kuten komission jäsen totesi, mutta alueen tilanteen kehittymistä on edelleen seurattava hyvin tiiviisti. Samalla on painostettava kaikkia tahoja käymään merkittäviä neuvotteluja, jotka johtavat ennen vuoden 2006 loppua merkittävään edistymiseen ja joiden avulla ongelma voidaan toivoakseni ratkaista hyvin pian. 
Bastiaan Belder,
   . Arvoisa puhemies, hyvien uutisten kuuleminen Irakista tuntuu poliittiselta kannalta melkein nurinkuriselta. Haluan kuitenkin kiistää tämän käsityksen viimeaikaisten ensikäden kokemusten perusteella ja todellakin ottaen huomioon sen, mitä kuulen puhuttavan parlamentissa.
Viime vuoden marraskuun puolivälissä sain etuoikeuden osallistua parlamentin jäsenenä suureen kansainväliseen konferenssiin, jossa käsiteltiin Lähi-idän demokratisointia, mistä jäsen McMillan-Scott juuri puhui. Konferenssi pidettiin Arbilissa, Pohjois-Irakissa sijaitsevan Kurdistanin itsehallintoalueen pääkaupungissa. Eurooppalaisilla asiantuntijoilla oli aikaa liittyä ehdottoman turvallisissa oloissa kurdihallituksen ja -parlamentin jäsenten seuraan keskustellakseen hyvin rehellisesti ja avoimesti näkymistä ja ongelmista, jotka liittyvät alueen demokraattisten valtioiden kehittymiseen oikeusvaltioperiaatteen mukaisesti. Irak on siis näin ollen onneksi paljon muutakin kuin pelkkä taukoamattomien ja kauhistuttavien terrorihyökkäyksien masentava näyttämö.
Euroopan unionille on myös tarjottu Irakissa sijaitsevassa Kurdistanissa loistavaa tilaisuutta osallistua merkittävällä tavalla Mesopotamian uudelleenrakennukseen. Olisin hyvin kiinnostunut kuulemaan komission jäseneltä, onko hän kanssani samaa mieltä tästä näkemyksestä, ja jos hän on, mihin toimiin komissio on jo ryhtynyt tai mitä toimia se valmistelee Pohjois-Irakissa?
Samalla voin kertoa parlamentille, että kurdi-kollegamme Irakissa pyrkivät luomaan yhteyksiä parlamenttiimme. Tuleeko Lähi-idästä demokraattinen? Suosituksia ei pidä esittää vain paperilla, vaan niille on annettava sisältöä omilla henkilökohtaisilla ja käytännöllisillä poliittisilla toimillamme! 
Luca Romagnoli (NI ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, suhtaudun myönteisesti siihen, että Jerusalemin arabialueella asuvat palestiinalaiset ovat saaneet äänestysluvan, mutta olen sitä mieltä, että on erittäin paha virhe kieltää Hamasia kampanjoimasta ja että parlamentin pitäisi tuomita muodollisesti tällainen kielto. 
On myös tärkeää huomauttaa, että unioni on sitoutunut tukemaan Palestiinan kansaa. Katson kuitenkin, että tätä sitoumusta on laajennettava poliittisesti nyt, kun unionin pitäisi vedota Israeliin, että se parantaisi Länsirannan ja Gazan läpikulkua ja näille alueille pääsyä mutta myös purkaisi rakentamansa vastenmielinen muurin. Tämä muuri pirstaloittaa palestiinalaisalueen, jakaa paikallisyhteisöt – joissakin tapauksissa jopa perheyksiköt – ja häiritsee, ellei suorastaan tuhoa täysin, monia paikallisia arabitalouksia. 
Euroopan unionin on kehotettava Israelia lakkauttamaan uusien siirtokuntien perustaminen alueille, jotka ovat edelleen miehitettyjä, ja estämään sellaisten palestiinalaisten syrjintä, jotka asuvat Israelin alueella sijaitsevilla erillisalueilla. Vetoan parlamenttiin ja unioniin, jotta ne tekisivät tällaisen sitoumuksen. 
Jana Hybášková (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvää huomenta. Haluan vakuuttaa komission jäsenelle, että tuemme häntä täysin kaikissa Gazaan liittyvissä toimissa, joihin hän ryhtyy. Olemme tyytyväisiä siihen, että Itä-Jerusalemiin liittyvä asia selvitettiin Israelin hallituksen viime sunnuntaina pitämässä kokouksessa. Olemme myös tyytyväisiä uutisiin, joiden mukaan aseet on kielletty äänestyspäivänä Gazassa ja Länsirannalla. Seuraamme tiiviisti viimeisintä Hamasiin liittyvää kehitystä. Olemme tietoisia siitä, että Hamasiin ja Fatahin aseistautuneeseen ryhmittymään on sovellettava samoja normeja ja kriteerejä. Suhteista Israeliin vastaava valtuuskunta on valmistautunut toivottamaan kenraali Pistolesin tervetulleeksi parlamenttiin sekä tukemaan häntä täysimääräisesti hänen kaikessa toiminnassaan. Tuemme myös mielihyvin komission jäsentä kaikissa toimissa, joihin hän ryhtyy painostaakseen Israelia pitämään lupauksensa varjella ihmisten, tavaroiden ja tiedon vapaata liikkuvuutta sekä tietysti tukea täysimääräisesti Rafahin sopimusta. Valmistaudumme samalla tulevaan keskusteluun lopullisesta ratkaisusta Itä-Jerusalemin ja sen rajojen ongelmaan.
Haluan kuitenkin muistuttaa komission jäsenelle, että Libanonin parlamentin jäsenten – joista kaksi kuului Hizbollah-järjestöön – muodostama valtuuskunta vieraili parlamentissa eilen. He vaativat voimakkaasti EU:ta auttamaan Libanonia, ja heidän viestinsä ydin kuului epäilemättä: "pelastakaa meidät Syyrialta". Me kaikki tiedämme kuitenkin, ettei Lähi-idän suurin ongelma tällä hetkellä ole Palestiina eikä Syyria vaan Iran. Saanen näin ollen esittää lyhyesti muutaman huomautuksen varotoimenpiteistä, joihin voisimme harkita ryhtyvämme Iranin suhteen. Voisimme esimerkiksi harkita Iranin sulkemista pois Saksassa pidettävistä jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuista. Meidän pitäisi harkita Kansainvälisen atomienergiajärjestön IAEA:n teknisen tuen keskeyttämistä, koska Iran jatkaa nyt ydinohjelmaansa. Ehdotan komission jäsenelle, että harkitsisimme kieltävämme Iran Air -lentoyhtiön koneiden laskeutumisen Euroopan unionin alueelle, ja voisimme miettiä keinoja, joilla rajoitetaan korkea-arvoisten iranilaisten edustajien liikkuvuutta.
Arvoisa komission jäsen, haluaisin nyt esittää hyvin henkilökohtaisen lausunnon henkilönä, joka on syntynyt entisessä Tšekkoslovakiassa. Koska olen suorittanut akateemisen loppututkinnon arabian kielen ja islamin tutkimuksessa, olen seurannut viime kuukausien aikana hyvin huolestuneena Venäjän laajentuvia pyrkimyksiä Lähi-idässä. En tarkoita vain Irania, vaan myös Syyriaa, Jemeniä ja Irakia. Meillä on nyt ainutlaatuinen tilaisuus suostutella Venäjä kumppaniksemme ja kertoa venäläisille, että jos he onnistuvat pääsemään sopimukseen Iranin kanssa, heidän pitäisi mennä ja todistaa se. Meidän on suhtauduttava vakavasti Venäjään kumppanina, ja venäläisille on ilmoitettava, että jos he voivat ryhtyä toimiin sanojensa tueksi, heidän pitäisi myös tehdä niin. Elleivät he onnistu siinä, heidän ei pitäisi puuttua Lähi-idän tilanteeseen, koska se on vaarallista. 
Michel Rocard (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Lähi-idässä ei ole tietoakaan rauhasta, mistä seuraa entistä vaarallisempia vaikutuksia: palestiinalaisyhteisöä uhataan horjuttaa, Iranin hyökkäävyyteen liittyy riskejä, eivätkä Syyriaa koskevat pelot helpota tilannetta.
Arvoisa komission jäsen, arvostin avaussanojenne suhteellista optimismia, mutta olen sitä mieltä, että on parempi sanoa ääneen asiat, jotka ovat sanomattakin selviä. Haluaisin auttaa vahvistamaan perusteita optimismiin. Tiedotusvälineet ovat taipumassa sille kannalle, että nykytilanteessa Ariel Sharonin katoaminen ennakoi katastrofia ja että tulevaisuudennäkymät ovat varsin pelottavat. On totta, että Ariel Sharon vaikutti ainoalta ihmiseltä, joka pystyi näkemään yksipuolista jakamista koskevan ällistyttävän prosessin läpi; olihan hän suunnitellut prosessin rauhaa valmistelevana vaiheena.
Haluaisin todella korostaa, ettei nyt ole aika joutua paniikkiin. Toisin kuin tiedotusvälineet ovat antaneet ymmärtää, suurmiehet eivät tee historiaa yksin: toimielimillä ja tilanteilla on oma merkityksensä. Israelissa on hyvin pitkään ollut kaksi poliittista estettä kaikenlaisille rauhannäkymille.
Ensimmäinen este on se, että monien israelilaisten ja Ariel Sharonin mielestä Oslon, Taban tai Geneven prosesseissa ei otettu asianmukaisesti huomioon Israelin turvallisuuden välttämättömyyttä. Toinen on se, että Israelin suurin oikeistoryhmä, Likud, ei ole milloinkaan suostunut tinkimään vähäisimmässäkään määrin Israelin tulevaisuutta koskevasta näkemyksestään, raamatullisesta Israelista, "" eli "Suur-Israelista", sillä verukkeella, että maata vaihdetaan rauhaan.
Ennen sairastumistaan Ariel Sharon poisti molemmat esteet. Hän poisti ensimmäisen esteen julkistamalla ja ryhtymällä toteuttamaan suunnitelmaa, jonka tarkoituksena oli saavuttaa rauha vaiheittain jakamisprosessin avulla. Arvoisa komission jäsen, monet meistä parlamentin jäsenistä eivät pidä tästä suunnitelmasta. Se on liian väkivaltainen, siinä ei neuvotella tarpeeksi, ja kaiken kukkuraksi palestiinalaisvaltion kokoa pienennetään liikaa. Se on kuitenkin ainoa olemassa oleva suunnitelma ja voittanut monet israelilaiset puolelleen, koska se oli ensimmäinen suunnitelma, jossa ehdottoman turvallisuuden vaatimus yhdistyi rauhannäkymiin.
Toinen este poistui, koska Ariel Sharon teki uskomattoman rohkean pesäeron Likudiin. Vaikka hän onkin nyt poissa pelistä, on syntynyt suuri uusi puolue. Se edustaa sellaista israelilaisen oikeiston ryhmittymää, joka haluaa edetä kohti rauhaa, koska sen mieli on levollinen. Tulevaisuudessa puolue voi olla johtavassa asemassa Knessetissä ja yhdistää voimansa muihin keskusta- ja vasemmistoryhmittymiin.
Puolue ja sen johtaja Ehud Olmert eivät keskity käymään neuvotteluja vaan ainoastaan vetäytymään miehitetyiltä alueilta. Sen me tiedämme. Arvoisa komission jäsen, Knessetin puoluetoiminnan mekanismit voivat vain syventää eroa Likudiin ja lähentyä Amir Peretzin ja Schlomo Ben-Amin puolueita. Olipa Ariel Sharon mukana tai ei, tarvittava ero on tehty, ja seuraukset ovat väistämättömät. 
Israelilaiset ovat vaistonneet tämän, ja se näkyy vaaliuurnilla. Meidän ei pidä nyt ylidramatisoida tilannetta, vaan meidän on tuettava vakaasti prosessia, koska vaikka Hamas vaikuttaakin voimakkaasti palestiinalaisyhteisöön, se seuraa kyllä perässä. Arvoisa komission jäsen, rauha on tämän päivän luvattu maa, ja Mooseskin kuoli ennen sinne pääsemistään.
Margrete Auken (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, kun palestiinalaisvaltuuskunta tapasi marraskuussa katolisen piispan Michel Sabahin, hän lausui selvästi, ettei rauhaa saavuteta Lähi-idässä seuraavien 40 vuoden aikana, ellei oikeudenmukaista rauhaa saavuteta Israelissa ja Palestiinassa. Tämä edellyttää asianmukaista palestiinalaisvaltiota, jonka rajat vastaavat vuotta 1967 edeltäneitä rajoja eivätkä Ariel Sharonin erillisalueiden rajoja. Jerusalem, joka on myös palestiinalaisten kaupunki, on osa ratkaisua. Jerusalem on aivan keskeisessä asemassa. Jos Israel miehittää koko Jerusalemin, avain rauhaan heitetään menemään ei ainoastaan tällä tietyllä alueella vaan myös arabimaiden ja länsimaiden välisten suhteiden osalta. Piispa Michel Sabahin sanat myötäilivät 7. marraskuuta 2005 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmiä. Tällöin lausuttiin selvästi, että Jerusalemin on säilyttävä avoimena kaupunkina myös palestiinalaisille, ja vaadittiin Orient House -toimipisteen uudelleen avaamista. 
Tässä kuitenkin länsimaiden kaksinaismoralismi näkyy selvimmin. Israel suhtautuu täysin välinpitämättömästi EU:n lausuntoihin, koska israelilaiset tietävät, ettei yksikään ulkoministeri ota omia sanojaan vakavasti. Me jopa säilytämme Israelin merkittävät taloudelliset etuoikeudet siitäkin huolimatta, että nämä etuoikeudet riippuvat nimenomaisesti siitä, kunnioittaako Israel ihmisoikeuksia. Lisäksi neuvosto on juuri järjestänyt asiat niin, ettei sen omaa selontekoa Jerusalemista julkaista. Samanaikaisesti EU yrittää ostaa itsensä vapaaksi, jottei se joutuisi mihinkään tekemisiin palestiinalaisten kanssa. EU ja Yhdysvallat ovat pian täysin vastuussa heidän kohtalostaan Israelin rotuerottelupolitiikan myötä. Ariel Sharonhan halusi nimittää näitä muurien ympäröimiä erillisalueita valtioksi, mikä olisi tarkoittanut sitä, että Israel ei olisi enää ollut vastuussa palestiinalaisista kansainvälisen oikeuden perusteella. Palestiinalla ei olisi ollut mitään mahdollisuutta luoda tervettä taloutta näillä edellytyksillä, ja se olisi ollut ikuisesti riippuvainen muista.
Asiat saavat epäilemättä huonon lopun, ellei ihmeitä tapahdu Israelissa ja elleivät rauhaa ja oikeutta ajavat ihmiset nouse valtaan niin Palestiinassa kuin Israelissakin. Tarvitaan myös lähes yhtä suurta ihmettä, jotta EU alkaisi vihdoinkin suhtautua vakavasti omiin sanoihinsa ja kansainväliseen oikeuteen sekä hyödyntäisi varoja, joihin sillä on pääsy kaikessa hiljaisuudessa. Mitään ei tapahdu niin kauan kuin neuvosto ja komission jäsen eivät edes mainitse siirtokuntia ja muuria eivätkä sano sanaakaan todellisesta valtiosta. 
Andreas Mölzer (NI ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, mielestäni on syytä suhtautua varauksettoman myönteisesti Euroopan unionin asemaan demokratian ja taloudellisen kehityksen edistäjänä sekä Lähi-idän konfliktin rehellisenä välittäjänä. 
Tässä yhteydessä on myös perusteltua, että EU lähettää miljoonia euroja Lähi-itään – ja tähän sisältyvät myös ne 1,5 miljoonaa euroa, jotka komission jäsen mainitsi ja jotka on tarkoitettu Palestiinan vaaleja varten. 
Meidän on kuitenkin varmistettava, että kaikki osapuolet hyväksyvät tällaisten demokraattisten vaalien tulokset, vaikka vaalien voittajat olisivatkin poliittisia voimia – kuten Hamas – joista emme ehkä pidä kovinkaan paljon. Jos EU haluaa toimia rehellisenä välittäjänä Palestiinan konfliktissa, EU:n on puhuttava paljon voimakkaammin kahden valtion ratkaisun puolesta. Olennaisen tärkeä askel tähän suuntaan on saada Israel antamaan palestiinalaisalueille niiden tarvitsema liikkumatila, jotta demokratia ja talous voivat kehittyä. Vain palestiinalaisten elinolojen todellinen parantaminen saa heidät hylkäämään poliittisen radikalismin ja terrorin.
Jos EU:n on tarkoitus toimia näin arvokkaassa asemassa eli välittäjänä tällä hyvin ongelmallisella geopoliittisella alueella, EU:sta ei pidä kuitenkaan muodostua selkkaukseen osallistuvaa etulinjavaltiota. Tästä syystä haluan käyttää vielä tilaisuutta hyväkseni ja varoittaa Turkin täysimääräisestä liittymisestä EU:hun. Se asettaisi Euroopan unionin etulinjaan Iranin, Irakin, Syyrian ja epäsuorasti Palestiinankin kanssa. 
Edward McMillan-Scott (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, jäsen Rocardin erinomainen puhe muistutti minua siitä, että unohdin aiemmassa puheenvuorossani antaa hänelle tunnustusta hänen toiminnastaan komission valtuuskunnan päätarkkailijana viime tammikuussa. Tällä hetkellä parlamentin jäsen De Keyser johtaa komission tarkkailuvaltuuskuntaa Palestiinassa. Haluan antaa tunnustusta tämän tehtävän hoitamisesta. 
Pahoittelen jo etukäteen, että joudun lähtemään aikaisin: olen saattanut saada Strasbourgin nuhan. Tästä syystä kiitän komission jäsentä etukäteen hänen vastauksestaan kysymyksiini. 
Ioannis Kasoulides (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan onnitella komission jäsentä työstä, jota hän on tehnyt tukemalla pyrkimyksiä saavuttaa rauha Lähi-idässä ja lisäämällä Euroopan unionin näkyvyyttä alueella.
Kahdet vaalit hallitsevat Lähi-idän tilannetta tulevina kuukausina. Palestiinan vaalit ovat merkittävät, koska niiden odotetaan johtavan moniarvoiseen vaalitulokseen. Hamas osallistuu vaaleihin, ja sen odotetaan menestyvän niissä hyvin. On tullut aika muun muassa Euroopan unionin vakuuttaa kaikille palestiinalaisille ja kannustaa heitä uskomaan, että on vain yksi tie: poliittisesti ja demokraattisesti valittu tie, jota on mahdoton sovittaa yhteen aseellisten yhteenottojen tai terrorismin kanssa.
Myös Fatahin vanha ja uusi kaarti luovat omat eriävät ilmaisukeinonsa parlamenttivaalien yhteydessä. Tästä syystä vaalien on oltava vapaat ja oikeudenmukaiset. Israel ei saa rajoittaa niitä millään lailla, eivätkä sisäiset tahot saa ohjailla niitä. Palestiinalaisten on voitava kampanjoida ja äänestää vapaasti Itä-Jerusalemissa. Toivon, että kansainväliset tarkkailijat, joihin oma parlamentaarinen valtuuskuntamme kuuluu, saavat tehdä työnsä vapaasti, ilman esteitä ja uhkailua.
Israelin vaalit ovat myös hyvin mielenkiintoiset, koska Ariel Sharonin päätös lähteä Likudista ja muodostaa uusi poliittinen liike yhdessä sellaisten henkilöiden kuin Shimon Peresin kanssa on nyt herättänyt jälleen uutta toivoa. Mielipidetutkimukset ovat osoittaneet, että Israel saattaa vihdoin saada vakaan hallituksen eli aidosti moniarvoisen – pikemminkin kuin moneen osaan hajonneen – Knessetin. 
Mielipidetutkimusten perusteella on ilmiselvää, että Israelin yleisessä mielipiteessä kannatetaan uusia ajattelutapoja, mikä herättää toivoa moniarvoisesta, realistisesta, turvallisesta ja rauhallisesta tulevaisuudesta, jota menneisyyden joustamattomat kannat eivät rasita. Olimme kaikki valitettavasti tyrmistyneitä Ariel Sharonin sairastumisesta, mutta meidän on luotettava Israelin yhteiskuntaan. 
Lähi-idän tilanteen yhteydessä emme saa sivuuttaa sellaisten tahojen kuin Iranin, Hizbollahin ja muiden toisiinsa yhteydessä olevien tekijöiden ulkoista puuttumista tilanteeseen, vaan meidän on suhtauduttava siihen valppaasti ja tarkkaavaisesti. On ehdottoman tärkeää saada Rafiq Haririn murhaajat vihdoin oikeuden eteen. 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, demokraattisen palestiinalaishallituksen valitseminen ja demokraattisten elinten perustaminen ovat välttämättömät edellytykset sille, että elinkelpoinen ja itsenäinen palestiinalaisvaltio voi elää rauhassa ja turvallisesti turvallisen, rauhanomaisen ja demokraattisen Israelin rinnalla. 
Palestiinassa toimivien edistysmielisten ja maltillisten tahojen on estettävä sellaisten voimien eteneminen, jotka lietsovat sokeaa väkivaltaa ja yhteenottoja. On sanottava "ei" voimille, jotka kiistävät Israelin valtion olemassaolon. Juuri nämä palestiinalaiset ääriryhmät heikentävät aineellisesti mahdollisuuksia palestiinalaisvaltion luomiseen. 
Kaikilla poliittisilla järjestöillä on oma paikkansa Palestiinan poliittisessa järjestelmässä. Ne saavat paikkansa kuitenkin ilman aseita, ilman puolisotilaallisia toimintatapoja, ilman terroritekoja. Vetoan teihin tänään: Euroopan unionin ja teidän, arvoisa komission jäsen, on puututtava välittömästi asiaan, jotta Jerusalemissa ehdolla oleva palestiinalainen parlamenttiehdokas, Fadwa Khader, vapautettaisiin. Hänet pidätettiin ja hän on nyt vankilassa. Hänet on vapautettava välittömästi, mitä myös vaadimme.
Haluan mainita kaksi tärkeää asiaa, jotka liittyvät rauhaan Palestiinassa ja Lähi-idässä. Arvoisa komission jäsen, viittasitte niistä toiseen eli Gazassa ja miehitetyllä Länsirannalla asuvien palestiinalaisten dramaattiseen taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen tilanteeseen. Teidän panoksenne on todella tärkeä, mikäli tilanne aiotaan korjata. 
Rauhaa ei kuitenkaan saavuteta köyhyyden ja epätoivon vallitessa ja palestiinalaisten syrjäytyessä. Köyhyys ja syrjäytyminen ovat kaikenlaisten puolisotilaallisten äärijärjestöjen paras liittolainen. 
Toinen asia liittyy sietämättömään taktiikkaan, jota Israelin viranomaiset soveltavat edelleen miehitetyillä palestiinalaisalueilla, erityisesti Itä-Jerusalemissa. Laittomia siirtokuntia perustetaan edelleen, alueita yhdistetään muihin alueisiin, muuria rakennetaan ja palestiinalaisten omaisuutta pakkolunastetaan. 
Ministerineuvosto teki 7. marraskuuta 2005 tiettyjä päätöksiä Itä-Jerusalemiin liittyen. Itä-Jerusalemin kysymyksestä keskusteltiin jälleen 12. joulukuuta. Olen sitä mieltä, että Euroopan unionin pitäisi ryhtyä välittömiin toimiin vastatakseen Israelin soveltamaan sietämättömään taktiikkaan. Meidän ei pidä enää edistää palestiinalaisten äärijärjestöjen radikalisoitumista, ja Israelilla on tässä suuri vastuu kannettavanaan. 
Proinsias De Rossa (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, tämä ajanjakso on tärkeä tilaisuus palestiinalaisille ja israelilaisille. Ounastelen ensi viikolla pidettävien vaalien johtavan siihen, että Hamas-puolue valitaan ja että se saa edustajansa parlamenttiin. Euroopan unionin on päätettävä, miten heihin on suhtauduttava. Heitä ei voida sulkea pois, ja Israelin hallitusta on kannustettava hyväksymään Palestiinan kansan tahto eli se, kenet se valitsee edustajikseen, riippumatta siitä, miten vaikeaa se on – ja ymmärrän kyllä, että se on vaikeaa. 
Meidän on ryhdyttävä keskustelemaan Hamasin kanssa vaalien jälkeen tietyin ehdoin, jotta kannustaisimme Hamasia luopumaan kaikista väkivaltaisista keinoista, joilla se pyrkii saavuttamaan poliittiset tavoitteensa. Israelin hallituksen on ymmärrettävä, ettei ohjuksilla, tuhoamisilla, erottavien muurien eikä murhien avulla taata tai saavuteta kestävää rauhaa. Viholliseen on luotava poliittinen yhteys, muuten rauhaa ei saavuteta. Mikä tärkeintä, Israelin nykyisen hallituksen on ymmärrettävä, ettei kestävää rauhaa saavuteta ilman kestävää palestiinalaisvaltiota. 
Länsirannalla sijaitseva emmentaljuustoa muistuttava palestiinalaisvaltio – jossa israelilaiset valvovat juustoa ja palestiinalaiset sen reikiä – ei toimi, eikä sen avulla saavuteta rauhaa Israelissa pitkällä aikavälillä. Tähän mennessä ei ole kunnioitettu kummankaan osapuolen oikeuksia eikä inhimillisyyttä. Meidän on varmistettava, että näitä kahta Lähi-idän tilanteen poliittiseen ratkaisemiseen liittyvää näkökulmaa kehitetään. 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää arvoisia jäseniä hyvin laaja-alaisesta ja mielenkiintoisesta keskustelusta. Lähi-itä on aihe, josta voisi puhua tuntikaupalla, mutta otan esille tärkeimmät seikat. 
Ensinnäkin jäsen McMillan-Scott mainitsi palestiinalaisneuvoston istuntosalin rahoittamisen. Meidän on odotettava vaalitulosta nähdäksemme, millainen hallitus muodostetaan – palaan pian Hamasiin liittyvään kysymykseen. Sen jälkeen on kuultava palestiinalaisia selvittääksemme, mitä he pyytävät ja missä voimme tukea heitä. Riippuu yhteisestä näkemyksestä, voimmeko tukea istuntosalin rahoittamista. En sulje sitä täysin pois, mutta on todellakin palestiinalaisten tehtävä pyytää sitä. 
Toiseksi, kysyitte myös, miten voimme tukea demokratisointiprosessia. Demokratisointia ja oikeusvaltioperiaatetta, joka on eräs tärkeimmistä kysymyksistä ja jota korostamme hyvin voimakkaasti, voitaisiin mielestäni edistää parhaiten naapuruuspolitiikan ja toimintasuunnitelman pohjalta. 
Meillä on nyt vuoden verran ollut paljon paremmat suhteet Israeliin. Tämä johtuu yhtäältä siitä, että pääministeri Sharon piti lupauksensa koskien Gazasta vetäytymistä – mikä oli edistysaskel – ja toisaalta toimintasuunnitelmasta, josta Israel on erittäin kiinnostunut. Keskustelin asiasta pitkään pääministeri Olmertin kanssa. He ovat hyvin kiinnostuneita tekemään jotakin. 
Kolmanteen kysymykseenne totean, että olemme hyvin huolestuneita Egyptin pääoppositiopuolueen johtajan Ayman Nourin tuomiosta. Komissio tuki voimakkaasti troikan julkilausumaa, jonka Euroopan unioni antoi välittömästi tuomion jälkeen. Käsittelemme asiaa laajemmin ulkoministerien neuvostossa, joka kokoontuu 30. tammikuuta 2006, ja sitten Egyptin kanssa käytävissä neuvotteluissa, jotka koskevat toimintasuunnitelmaa ja joista on todettava, etteivät ne ole helppoja. 
Palatakseni Hamasiin totean tietäväni, että ratkaisevimpia kysymyksiä on se, millaiselta hallitus näyttää vaalien jälkeen. Mielipidetiedustelujen mukaan Hamas saa mahdollisesti 30–40 prosenttia äänistä. Olen vastaavasti lausunut hyvin selvästi, että teemme yhteistyötä sellaisten hallitusten kanssa, jotka pyrkivät saavuttamaan rauhan rauhanomaisin keinoin ja jotka kunnioittavat myös kahteen tärkeimpään sopimukseemme sisältyviä periaatteita. Toinen on väliaikainen assosiaatiosopimus. Kuten olen jo todennut, siihen sisältyvät demokratia, oikeusvaltioperiaate, toisin sanoen ne perusperiaatteet, joita me kaikki tuemme. Toinen on toimintasuunnitelma, johon sisältyy selkeä sitoutuminen rauhansuunnitelmaan. 
Presidentti Abbas teki hyvin selväksi, että Oslon sopimusten ja rauhansuunnitelman hyväksyminen muodostaa perustan tulevaan hallitukseen osallistumiselle. Tiedän, että Israelin hallitus suhtautuu hyvin selvästi ja järkkymättömästi joihinkin asioihin, joita se edellyttää Palestiinan tulevalta hallitukselta. Teemme tietenkin näissä asioissa yhteistyötä molempien osapuolten kanssa. Tiedämme nimittäin, että nämä asiat ovat arkaluonteisia ja että ne ovat ratkaisevassa asemassa pyrkiessämme edistämään kysymyksiä, joista olemme kaikki samaa mieltä. Tarkoitan ihmisten ja tavaroiden vapaata liikkuvuutta Palestiinassa, jossa ilmoitin mahdollisuudesta edistää lentokentän käyttöönottoa. Olemme käynnistämässä hankintamenettelyä, jotta ihmisten ja tavaroiden liikkuvuutta voidaan lisätä. Samalla on myös tärkeää tarkkailla sitä, miten Israelissa muodostetaan hallitus. 
Olen samaa mieltä kyproslaisen kollegani Kasoulidesin kanssa siitä, että myös Israelissa on syntymässä mielenkiintoinen tilanne. Pääministeri Sharonin ollessa tällä hetkellä toimintakyvytön virkaa tekevä pääministeri Olmert on ryhtynyt hoitamaan tehtävää käytännöllisellä, eurooppalaismielisellä tavalla – niin hän sanoi selvästi – mutta siten, että hän voi pitää vireillä turvallisuuskysymystä. Se on nimittäin kaikkein tärkein kysymys Israelin jokaisen pääministerin kannalta. Toivottavasti asiat edistyvät oikeaan suuntaan. En halua puuttua näihin prosesseihin. Israelin vaaleihin on vielä kaksi kuukautta. Tärkeää on, että tuleva johtaja voi, pystyy ja haluaa jatkaa prosessia. 
Olen samaa mieltä niiden kanssa, joiden mukaan meidän on ilmaistava hyvin selvästi kantamme siirtokuntiin ja erottavaan suojamuuriin, kuten kvartetin kokouksessakin tehtiin hyvin selväksi. Neuvoston selontekoa – se oli muuten neuvoston päätös – ei ole julkaistu, mutta sitä on jo käsitelty lehdistössä, joten kaikki tietävät sen sisällön. 
Lopuksi meidän on tärkeää tehdä hyvin tiivistä yhteistyötä molempien osapuolten kanssa, koska, kuten monet muut ovat todenneet, Palestiinan ja Israelin välinen konflikti vaikuttaa suuresti koko alueen vakauteen. Irakin tilanne ja lähestyvä vaikea tilanne Iranin osalta eivät kohenna alueen vakautta. 
Puhemies.
   Arvoisa komission jäsen, paljon kiitoksia. 
Keskustelu on päättynyt.
Filip Andrzej Kaczmarek (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, jokaisella ihmisellä on oikeus elää rauhassa, oikeus elää demokratiassa ja tosiaankin oikeus itse elämään. Ääriryhmittymien on näin ollen ymmärrettävä, ettei yhtäkään kansakuntaa voida vain pyyhkiä kartalta. Sitä on yritetty menneisyydessä, jopa Euroopassa. Onneksi tällaiset yritykset eivät onnistuneet, vaikka ne johtivatkin sanoinkuvaamattomaan kärsimykseen ja vertaansa vailla oleviin murhenäytelmiin. Lähi-idän historian tässä vaiheessa on keskityttävä Israelin ja palestiinalaisalueiden vaaleihin. On toivottavaa, että vaalien tulosten myötä molemmat kansat voivat lähestyä rauhanomaista ratkaisua. Euroopan unionin pitäisi nyt keskittyä poliittiseen kontekstiin. Naapuruuspolitiikka, perusrakenteet, opetus ja sosiaaliset kysymykset ovat varmasti tärkeitä, mutta pysyvän ratkaisun avain on politiikan harjoittaminen. Jollei poliittista tilannetta ratkaista, emme edisty tiellä kohti rauhaa Lähi-idässä. 
Alyn Smith (Verts/ALE ). –
   Lähi-idän tilanne on edelleen huolestuttava, ja sillä on välittömiä seurauksia meille Euroopan unionissa, koska EU on riippuvainen ulkomaisista energialähteistä. Kotimaani Skotlantihan on siinä onnellisessa asemassa, että se on energian nettoviejä. Joissakin Lähi-idän maissa käynnissä oleviin poliittisiin uudistuksiin on syytä suhtautua myönteisesti, ja EU voisi tukea enemmänkin demokratian vahvistumista näissä maissa. EU:n ja Iranin välisten suhteiden jännittyminen, mikä johtuu Iranin ydinohjelman jatkumisesta, voidaan selvittää pitkällä aikavälillä vain vuoropuhelun avulla. Mikäli haluamme toimia rehellisenä välittäjänä, meidän on vältettävä kaksoisstandardien soveltamista suhteissamme Iraniin. 
Puhemies.
   Haluan ilmoittaa teille, että puheenjohtajakokous on juuri hyväksynyt ehdotuksensa Equitable Life Assurance Society -yhtiön purkamista käsittelevän tutkintavaliokunnan ja Euroopan maiden alueen epäiltyä käyttöä CIA:n vankikuljetuksiin ja laittomaan vankien säilyttämiseen käsittelevän väliaikaisen valiokunnan kokoonpanosta.
Nämä ehdotukset on toimitettu kaikille jäsenille sähköpostitse ja ovat nyt parlamentin Internet-sivustolla.
Tarkistusten jättämisen määräaika on tänään klo 10.30, ja äänestys toimitetaan tänään klo 12.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Estrelan laatima naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan mietintö Lissabonin strategian tulevaisuudesta tasa-arvonäkökohdista tarkasteltuna (2004/2219(INI)) (A6-0402/2005). 
Edite Estrela (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, sukupuolten välisen tasa-arvon edistäminen ei ole ollut etusijalla Lissabonin strategian täytäntöönpanossa. On kuitenkin totta, että ilman naisten aktiivista osallistumista Lissabonin tavoitteiden saavuttamisessa epäonnistutaan. Valitettavasti tasa-arvonäkökohdat loistavat poissaolollaan Euroopan unionissa käytävissä keskusteluissa, ja mikä tärkeämpää, myös poliittisissa toimissa. Suurin osa Euroopan unionin toimielinten ja jäsenvaltioiden tuottamista asiakirjoista näyttää ilmentävän paljolti miesnäkökulmaa.
Ei voida hyväksyä, että 2000-luvulla, kymmenen vuotta Pekingin toimintaohjelman jälkeen, naiset joutuvat yhä kaikenlaisen syrjinnän kohteeksi niin työelämässä, perhe-elämässä, politiikassa kuin koko yhteiskunnassakin. Työ- ja perhe-elämän yhteensovittaminen on yhä saavuttamaton tavoite, vaikka tunnustetaan, että perhe-elämä on tärkein syy, joka estää naisten osallistumista työelämään.
Työttömyysaste on naisilla 10 prosenttia ja miehillä 8,3 prosenttia. Lisäksi naisten palkkataso on alhaisempi, vaikka he ovat pätevämpiä: 58 prosenttia korkeamman asteen tutkinnon suorittaneista ja 41 prosenttia tohtorintutkinnon suorittaneista on naisia. Politiikassa, liike-elämässä ja yhteiskunnassa laajemminkaan ei ole vielä ymmärretty, että naisten elämän eri osa-alueiden yhteensovittaminen on poliittisesti ja yhteiskunnallisesti merkittävä kysymys.
Äitiyttä ei saa pitää ongelmana työnantajille ja taloudelle. Pikemminkin kuin ongelma äitiys on itse asiassa yhteiskunnalle suoritettu palvelu, jonka avulla voidaan torjua alhaista syntyvyyttä ja väestön ikääntymistä sekä taata sosiaaliturvajärjestelmän kestävyys. Tämän vuoksi on erittäin tärkeää, ettei naisia rangaista äitiydestä. On kuitenkin totta, etteivät naiset etene urallaan, saa tavanomaisia tuottavuuteen perustuvia palkkioita ja osuutta yhtiön voitoista ja että heidän on tyydyttävä vähämerkityksisempiin ja ammatillisesti vähemmän palkitseviin työpaikkoihin. Lisäksi kun kumpaa tahansa sukupuolta edustava työntekijä toteaa, että yritysjohto suhtautuu ymmärtäväisemmin niitä kohtaan, joiden on lähdettävä töistä aikaisemmin noutaakseen autonsa, kuin niitä kohtaan, joiden on mentävä hakemaan lapsensa koulusta, tämä kertoo kaiken taloudellista valtaa pitävien ajattelutavoista ja tavasta, jolla perinteisesti naisten tekemiä töitä aliarvostetaan.
On myös syytä muistaa, että yhteiskunta on järjestetty miesten määrittelemien sääntöjen mukaan. Miehet laativat aikataulut ottamatta huomioon sitä, että lapset on haettava koulusta ja että jääkaappiin on ostettava ruokaa perheelle. Tämä on kaikkien eikä pelkästään naisten ongelma. Kotitöiden jakamiseen on kannustettava asianmukaisilla toimilla. Tämän vuoksi isille on myönnettävä sellainen luovuttamaton oikeus vanhempainlomaan lapsen syntymän tai adoptoinnin jälkeen, joka ei heikennä heidän työsuhteeseen liittyviä oikeuksiaan.
On osoitettu, että perhe-elämään liittyvän vastuun jakaminen naisten ja miesten kesken on ensimmäinen askel kohti kipeästi tarvittavaa työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista. Koska naisilla on samat oikeudet uraan kuin miehillä, naisia ei saa pakottaa tekemään yhtä paljon työtä kuin miehet kodin ulkopuolella ja kolminkertaista määrää kotona. Naisten osallistuminen poliittiseen, yhteiskunnalliseen ja taloudelliseen toimintaan on välttämätöntä yhteiskunnan kehityksen kannalta. Sukupuolten tasa-arvo on hyvinkin moderni ja ajankohtainen asia, jonka on oltava osa Euroopan unionin päivittäistä politiikkaa.
EU:n päätavoitteisiin olisi sisällytettävä myös yhtäläinen edustus poliittisissa päätöksentekoelimissä. Naisten ottaminen mukaan päätöksentekoprosessiin on nykyaikana välttämätöntä ja ehdoton edellytys demokratian vahvistamiselle. On aika hylätä ajatus, että naiset pystyvät tekemään työtä mutta eivät päätöksiä. Tie on pitkä ja täynnä esteitä, mutta sitä meidän on kuljettava tuhlaamatta enää enempää aikaa. Naiset eivät voi enää jäädä odottamaan sukupolvien ajaksi, että ajatustavat muuttuvat ja että järjestelmä säätelee itse itseään. Koska kukaan ei luovu vuosisataisesta vallastaan vapaaehtoisesti, naisten on itse taisteltava aktiivisesti oikeudestaan olla tasavertaisia miesten kanssa niin julkisilla kuin yksityisilläkin elämänalueilla.
Yksi asia on varmaa: se, jolla on etuoikeuksia, ei halua menettää niitä, ja se, joka istuu tukevasti vallan satulassa, ei nouse siitä, ellei ole pakko. Historia osoittaa, että tällaisissa olosuhteissa miehet ovat vähemmän halukkaita osoittamaan perinteistä ritarillisuutta. Tällä mietinnöllä pyritään korjaamaan muutamia näistä ongelmista. Tämän vuoksi pyydän Euroopan parlamentin tukea mietinnölle ja toivon, että mietinnön hyväksymisen jälkeen komissio ja jäsenvaltiot ottavat huomioon mietintöön sisältyvät ehdotukset ja suositukset. Käytän vielä tilaisuutta hyväkseni ja kiitän toimialayksikköä, naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan sihteeristöä sekä tarkistuksia esittäneitä parlamentin jäseniä osallistumisesta tähän työhön. Kiitos kaikille!
Louis Michel,
   . Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, haluan kiittää esittelijää mietinnöstä ja päätöslauselmaesityksestä, jotka koskevat Lissabonin strategian tulevaisuutta tasa-arvonäkökohdista tarkasteltuna. Tämä työ on hyvin hyödyllistä kasvua ja työllisyyttä koskevien yhteisten tavoitteittemme kannalta.
Esitätte selkeästi ja hyvin osuvasti, mitä hyötyä sukupuolten tasa-arvoa edistävästä politiikasta olisi Lissabonin strategian kannalta. Naisten ja miesten välillä olevien huomattavien erojen pysyvyys on todellakin hyvin huolestuttavaa. On välttämätöntä, että toimia jatketaan ja että vahvistetaan tasa-arvonäkökohtien huomioon ottamista kaikissa politiikoissa, sukupuolten tasa-arvon valtavirtaistamista. Naisten ja miesten välillä olevien erojen torjuminen työllisyyden ja koulutuksen alalla sekä erityisesti palkkaerojen ja niiden syiden torjuminen on asetettava keskeiselle sijalle toiminnassamme.
On tärkeää torjua naisten ja miesten välillä olevaa rakenteellista epätasa-arvoisuutta, jotta kaikki voivat osallistua yhdenvertaisesti talouden ja yhteiskunnan toimintaan. Tämä tarkoittaa, että yhteisön lainsäädäntöä on pantava entistä paremmin täytäntöön. On kuitenkin tärkeää torjua myös näiden erojen taustalla olevia tekijöitä, esimerkiksi naisten suurta osuutta huonosti palkatuilla aloilla, sitkeästi vallalla olevia stereotypioita erityisesti koulutuksen alalla tai, kuten selkeästi huomautatte, vaikeuksia sovittaa yhteen työ- ja yksityiselämä. Työ- ja yksityiselämän yhteensovittamiseen liittyvät kysymykset ovat keskeinen tekijä tasa-arvon edistämisessä. On otettava huomioon kaikki mahdolliset näkökohdat: lasten ja huollettavien henkilöiden hoitopaikat, työajan järjestäminen, uudet työmuodot ja niin edelleen. Myös miesten on osallistuttava täysimääräisesti yhteensovittamistoimiin.
Painotatte myös, että meidän kaikkien velvollisuutena on noudattaa hyvää hallintotapaa, johon sisältyvät erityisesti eri politiikanalojen hyvä koordinointi, kumppanuudet eri toimielinten välillä ja asiasta vastaavien toimijoiden kanssa sekä toimien tilastollinen ja analyyttinen seuranta. Komissio on täysin samaa mieltä näistä näkökohdista, minkä osoittaa naisten ja miesten välistä tasa-arvoa koskeva vuosikertomus, joka on esitetty vuodesta 2004 alkaen kevään huippukokouksessa. Kertomuksessa kaikki nämä asiat on määritelty tulevan toiminnan painopistealueiksi. Komission sitoutuminen naisten ja miesten välisen tasa-arvon edistämiseen ilmenee myös naisten ja miesten välistä tasa-arvoa koskevasta toimintasuunnitelmasta, jonka komissio esittelee lähiaikoina. Suunnitelmassa kiinnitetään erityistä huomiota hallintoon, jonka merkitystä tekin olette korostanut hyvin oivallisesti.
Komissio seuraa tasa-arvopolitiikkaa jatkuvasti analyysien ja tutkimusten avulla sekä kehittämällä erityisiä tilastoja. Asiantuntijat tekevät säännöllisesti tutkimuksia, jotka julkaistaan. Esimerkiksi vuonna 2005 tutkittiin työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista. Lopuksi toteaisin, että komissio tarkastelee jäsenvaltioiden kansallisia uudistusohjelmia tasa-arvonäkökohdista, mikä on tärkeä osa vuosittaisen seurantakertomuksen työllisyyttä koskevaa lukua. 
Amalia Sartori,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin haluan kiittää jäsen Estrelaa erinomaisesta työstä tämän mietinnön laadinnassa. Se on osa työtä, joka alkoi Lissabonin strategialla. Mietinnössä korostetaan mielestäni naisten ja miesten kannalta ja erityisesti naisten kannalta erittäin tärkeää tekijää, nimittäin kunnianhimoista tavoitetta saavuttaa täystyöllisyys Euroopan unionissa vuoteen 2010 mennessä. Tämä tavoite asetettiin, koska vain täyttämällä tämän ehdon Euroopan unioni onnistuisi takaamaan kansalaisilleen hyvinvointivaltion, joka on osa Euroopan historiaa, kulttuuria ja suurimpia saavutuksia. Tämä on ensimmäinen asia, jota halusin painottaa.
Toinen asia on täystyöllisyyttä koskeva tavoite eli 70 prosentin kokonaistyöllisyys Euroopan unionissa. Kun otetaan huomioon, että eräissä Pohjois-Euroopan maissa, kuten Yhdysvalloissa, tämä taso on jo ylitetty, ei ole epäilystäkään siitä, ettei naisten osallistumisessa työmarkkinoille ole kyse pelkästään heidän halustaan vaan myös koko yhteisön tarpeesta. Jäsen Estrelan mietinnöllä, jota esitämme ja jonka naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunta on hyväksynyt, edistetään naisten osallistumista tämän tavoitteen saavuttamiseen.
Millä tavoin? Ensinnäkin korostamalla tilastoja, jotka ovat muuttaneet tietojen arviointia koskevaa lähestymistapaamme. Olen hyvin iloinen siitä, että monille jäsenvaltioille puhuminen "työllisyysasteesta" pikemminkin kuin "työttömyysasteesta", joka on jossain määrin venyvä käsite, merkitsee tärkeää suunnanmuutosta. Samoin hyvin täsmällisten ja tarkkojen tilastojen kerääminen kaikista työelämää koskevista asioista ja naisten aseman kehittymisestä työmarkkinoilla on osoitus tärkeästä suunnanmuutoksesta.
Työllisyyttä koskevat tiedot ovat edelleen huolestuttavia. Ilmeisesti Euroopan unionissa neljän viime vuoden aikana tapahtunut kehitys ei ole auttanut Lissabonin tavoitteiden saavuttamisessa. On joitakin tekijöitä, jotka epäilemättä heikentävät työllisyysastetta: palkkaerot, jotka eivät varmastikaan saa niitä naisia innostumaan työssäkäynnistä, joiden ei ole pakko käydä työssä, ja elinikäisen oppimisen tarve etenkin ikääntyneillä naisilla, jotka ovat, kuten ikääntynet miehetkin, työpaikoilta syrjäytyvien joukossa.
Olen kuitenkin sitä mieltä, että tällä päätöslauselmalla edistettäisiin merkittävästi Lissabonin strategiaa ja että antamalla käyttöön resurssit, jotka nyt puuttuvat, autettaisiin saavuttamaan asetetut tavoitteet. 
Lissy Gröner,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, sosialidemokraattinen ryhmä otti tehtäväkseen laatia jäsen Estrelan valiokunta-aloitteisen mietinnön ja suorittaa väliarvioinnin. Ryhmämme on joutunut toteamaan, ettei tasa-arvonäkökohtia oteta riittävästi huomioon Lissabonin strategiassa.
Täällä on jo mainittu "sama palkka samanarvoisesta työstä" -periaate. Se on ollut jo vuosia paperilla, mutta sitä ei ole toteutettu käytännössä. Todellisuudessa palkkaerot EU:ssa ovat keskimäärin 15 prosentista yli 30 prosenttiin. Tämä ei saa jatkua. Yrityksissä naisia ei juuri ole johtavissa asemissa. Esimerkkejä hyvistä toimista on Euroopan unionin ulkopuolellakin – tarkastellaanpa vaikka Norjan tilannetta. Norjassa on säädetty laki, jonka mukaan 40 prosenttia pörssiyhtiöiden hallitusten jäsenistä on oltava naisia. Arvoisa komission jäsen, onko teillä rohkeutta esittää vastaavia aloitteita sekä sisällyttää ne naisten ja miesten tasa-arvoa koskevaan toimintasuunnitelmaanne?
Taloudellisen riippumattomuuden vaatimus ei saa jäädä pelkästään paperille. Työmarkkinaosapuolten on oltava tässä asiassa entistä aktiivisempia. Alan kyllästyä kuullessani tuon tuostakin, että ongelma johtuu naisten kyvyistä. Kuten täällä jo todettiin, naiset ovat nyt paremmin koulutettuja, ja korkeamman asteen tutkinnon suorittaneita naisia on selvästi enemmän kuin korkeamman asteen tutkinnon suorittaneita miehiä, mutta siltikään lasikatto ei ole mennyt rikki. On siis oltava muita syitä siihen, etteivät naiset menesty. Mielestäni kyse on poliittisen tahdon puutteesta.
Täällä parlamentissa ja komissiossa on tavan takaa puhuttu asiasta paljon ja suopeaan sävyyn. Mikä sitten loppujen lopuksi on esteenä? Mistä johtuu, etteivät naiset vieläkään pysty tekemään läpimurtoa, myöskään politiikan alalla? Tässä asiassa jäsen Estrelan mietintö auttaa taas herättämään meidät ja varmistamaan, että miesten rooli muuttuu. Työ- ja perhe-elämän yhteensovittaminen sekä sukupuolten tasa-arvon valtavirtaistaminen eivät ole pelkästään naisten asia. Tämän vuoksi pyydän teitä lisäämään painostusta. Pyydän komissiota esittämään lopultakin naisten ja miesten tasa-arvoa koskevan toimintasuunnitelmansa eikä taas vain kuvailemaan asiaintilaa, vaan olemaan todella rohkea ja etenemään asiassa.
Uusi Euroopan tasa-arvoinstituutti on tärkeä ja rohkea askel. Sen avulla voidaan osoittaa, että Euroopan unionissa naisten ja miesten tasa-arvo otetaan vakavasti. Tämä vuoksi pyydän teitä ryhtymään sanoista tekoihin. Lissabonin strategian visio ja tavoitteet voidaan saavuttaa vain, jos naiset otetaan täysimääräisesti mukaan toimintaan. 
Raül Romeva i Rueda,
   Arvoisa puhemies, itse asiassa Lissabonin strategiassa, johon lisättiin Göteborgissa kestävän kehityksen strategia, on tavoitteena edistää talouskasvua ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta sekä vähentää köyhyyttä Euroopan unionissa. Tämän vuoksi tunnustettiin kolme toisiaan täydentävää pilaria, joihin strategia perustuu, eli taloudellinen, sosiaalinen ja ympäristöön liittyvä pilari. Arvoisa komission jäsen, nämä kolme pilaria ovat kaikki yhtä tärkeitä.
Kun otetaan huomioon, että Lissabonin strategiassa sosiaalinen osallisuus koskee erityisesti naisia, haluan kiittää jäsen Estrelaa mietinnöstä. Mietinnön avulla saamme nimittäin erinomaisen tilaisuuden muistuttaa neuvostoa ja komissiota siitä, että Euroopan unionin kaikilla politiikanaloilla on otettava huomioon tasa-arvonäkökohdat monialaisena ulottuvuutena.
Kuten mietinnössä todetaan selkeästi, tasa-arvonäkökohtien valtavirtaistaminen ja Lissabonin strategia on sovitettava entistä paremmin yhteen, jotta sukupuolten tasa-arvo otettaisiin järjestelmällisesti huomioon toteutettaessa Lissabonissa asetettuja kunnianhimoisia tavoitteita. Tämä koskee erityisesti talouspolitiikan merkittäviä suuntaviivoja, työllisyyden suuntaviivoja, ympäristöpolitiikkaa – eli REACH-direktiiviä – sisämarkkinapolitiikkaa − eli Bolkensteinin palveludirektiiviä − ja maahanmuuttajia koskevaa integrointipolitiikkaa.
Lisäksi Pekingin toimintaohjelman ja Lissabonin strategian välinen yhteys on ilmeinen, ja tarve hyödyntää sekä naisten että miesten tuotantokykyä Euroopan unionissa on ratkaiseva tekijä kummankin strategian toteuttamisessa.
Lopuksi toteaisin, kuten on jo sanottu, että tuemme jäsen Grönerin ja jäsen Estrelan esittämää tarkistusta, jossa kehotetaan komissiota ottamaan työn ja perhe-elämän yhteensovittaminen ensisijaiseksi tavoitteekseen naisten ja miesten tasa-arvoa koskevassa toimintasuunnitelmassaan, josta parhaillaan keskustellaan, ja tarkistamaan yhteistyössä jäsenvaltioiden, työmarkkinaosapuolten ja muiden toimijoiden kanssa direktiivin 96/34/EY asianmukaisuus ja tehokkuus. Direktiivin tarkistamisessa olisi keskityttävä naisten ja miesten tilanteen parantamiseen siten, että työn ja perhe-elämän yhteensovittaminen on mahdollista sekä naisille että miehille, koska se olisi perustavanlaatuinen tekijä pyrittäessä saavuttamaan sukupuolten tasa-arvo kaikilla elämän osa-alueilla. 
Bairbre de Brún,
Arvoisa puhemies, EU:n johtajat lupasivat vaikuttaa ratkaisevasti köyhyyden poistamiseen vuoteen 2010 mennessä. Näin ei ole kuitenkaan tapahtunut, vaikka Lissabonin strategian kymmenvuotiskauden puoliväli on jo ohitettu. Näin ollen myös Lissabonin strategian mukaista sitoumusta edistää sukupuolten tasa-arvoa on tarkasteltava jossain määrin skeptisesti. Jäsen Estrelan mietinnössä esitetään käytännön toimia, kuten naisten työllistymismahdollisuuksien edistämistä, joilla sukupuolten tasa-arvo varmistettaisiin. Kiitänkin häntä oikein hyvästä työstä.
Työpaikkojen luomisessa ei ole kyse siitä, että naisille tarjotaan huonosti palkattuja töitä tai vähemmän edullisia työehtoja. Työllistymismahdollisuuksien edistämisen ytimenä on oltava naisten tasa-arvo mieskollegoihin verrattuna. Palkkaero on EU:ssa keskimäärin 15 prosenttia, mutta kotimaassani Irlannissa äskettäin tehdyssä tutkimuksessa ilmeni, että se on kasvanut. Palkkaero on kasvanut huolimatta Irlannin talouskasvusta. Irlantilaiset naiset saavat 17 prosenttia vähemmän palkkaa samasta työstä kuin irlantilaiset miehet, joten on selvää, kuten jäsen Estrela toteaa, ettei sukupuolten tasa-arvoa voida saavuttaa pelkästään kasvun ja työpaikkojen avulla.
Komission puheenjohtaja Barroso kertoi eilen parlamentille sitoumuksestaan naisten ja miesten välistä tasa-arvoa koskevaan toimintasuunnitelmaan, jossa käsitellään muun muassa työllisyyttä ja palkkaerojen kaventamista. Suosittelen jäsen Estrelan mietintöä hänelle ja komission jäsenelle Michelille hyväksi perustaksi, jonka avulla tällä alalla voidaan edistyä.
Nykyinen lähestymistapa, jossa kasvun saavuttamista painotetaan sosiaalisen osallisuuden, työehtojen ja ympäristönsuojelun kustannuksella, ei edistä millään tavalla sukupuolten tasa-arvoa. Asiaan on puututtava myönteisin toimin eikä antamalla pelkästään tyhjiä lupauksia. 
Urszula Krupa,
   . Arvoisa puhemies, kun jäsenvaltioiden valtion- ja hallitustenpäämiehet kokoontuivat Lissabonissa ja hyväksyivät Lissabonin strategian, he toimivat kuin olisivat olleet tuotantoyritysten johtajia. Edellä mainitun strategian mukaan Euroopan unionista olisi tultava maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietopohjainen talous ja unionin olisi ohitettava kehityksessä Yhdysvallat. Yksi asetetuista pitkän aikavälin tavoitteista oli lisätä työllisyysastetta 70 prosenttia. Tavoite saavutettaisiin nostamalla eläkeikää ja riistämällä näin kansalaisilta rauhaisat eläkepäivät, joihin heillä on oikeus. Toinen asetettu tavoite on hyödyntää inhimillistä pääomaa entistä tehokkaammin tekemällä työntekijöistä tuottavampia. Eurooppalaiset itse vastustavat tätä, koska he haluavat saada enemmän vapaa-aikaa ja pitempiä lomia.
Tällaiset paineet ovat hyvin tuttuja tietyille parlamentin jäsenille. Tällainen oli tyypillistä neuvostokommunismin aikana, erityisesti 1950-luvulla. Ihmisillä teetettiin niin paljon työtä, että he saavuttivat asetetusta tavoitteesta 200 prosenttia ja kuolivat uupumuksesta ennen kuin heidät palkittiin postuumeilla mitaleilla. Sukupuolten tasa-arvon hengessä naisten oletetaan nyt käyvän työssä lastensa hoitamisen sijaan. Strategiassa kehotetaan tarjoamaan päivähoitopalveluja vähintään 90 prosentille yli kolmevuotiaista lapsista ja vähintään 30 prosentille alle kolmevuotiaista lapsista. Surullista kyllä, tunnemme aivan liian hyvin tulokset, joita saatiin sosialismin synkimmän ja erheellisimmän kauden aikana toteutetusta samanlaisesta kokeilusta. Yhteiskunnassa on ymmärrettävä, ettei mikään laitos voi koskaan korvata äitiä, kun on kyse pienten lasten hoitamisesta jopa seitsemän vuoden ikään asti. Vain äiti voi antaa sellaista rakkautta, joka on välttämätöntä sille, että lapsi kehittyy kunnolla.
Tämän vuoksi olisi tarkoituksenmukaisempaa, että strategian avulla taattaisiin lapsiaan hoitaville äideille tukia ja eläkeoikeudet. Tämä auttaisi vähentämään työttömyyttä. Vielä tärkeämpää on, että tämä olisi paras sijoitus, jonka voimme tehdä tulevaisuutemme hyväksi, koska tulevaisuutemme on lapsissa ja nuorissa. Vastustamme sitä, että ihmisiä kohdellaan pelkkinä työvoiman yksikköinä ja että naisia käytetään hyväksi. Naisia olisi suojeltava erityisesti, koska juuri he synnyttävät ja kasvattavat seuraavan sukupolven. 
Lydia Schenardi (NI ). –
   Arvoisa puhemies, Lissabonin Eurooppa-neuvostossa maaliskuussa 2000 Euroopan unioni vahvisti vuodelle 2010 kunnianhimoisen 60 prosentin työllisyysasteen tavoitteen naisille. Kannatan täysin näitä pyrkimyksiä ja toivon hartaasti, etteivät ne ole turhia. Naisten ja miesten välisen tasa-arvon alalla on nimittäin esitetty useita ideoita, laadittu suunnitelmia sekä julkaistu asiakirjoja ja kertomuksia, mutta konkreettisia tuloksia on saatu aikaan hyvin vähän.
Sosiaaliset ja ammatilliset erot sekä palkkaerot ovat aina ajankohtainen asia Ranskassa ja koko Euroopan unionissa. Olipa sitten kyse lastenhoitopalvelujen parantamisesta – erityisesti lisäämällä käytettävissä olevien hoitopaikkojen määrää – tai uusien työmuotojen, kuten etätyön, edistämisestä, jotta voidaan sovittaa työ-, perhe- ja yksityiselämä helpommin yhteen, kaikkien näiden toimenpiteiden avulla voidaan edistää naisten ja miesten välistä tasa-arvoa paljon tehokkaammin kuin soveltamalla väkisin ja järjestelmällisesti syrjimättömyyden periaatetta. Tätä periaatetta tietyt feministiset painostusryhmät, jotka ovat hyvin aktiivisia Euroopan parlamentissa, puoltavat ja käyttävät aina tilaisuuden tullen hyväksi ja aina hyvin ideologisiin tarkoituksiin.
Olen iloinen voidessani todeta, että kollegani Estrelan mietintö on esittämieni näkemysten suuntainen. Hyödymme kaikki siitä, että olemme käytännöllisiä ja käytämme tervettä järkeä. Lopuksi toteaisin, että mielestäni on myös erittäin tärkeää, että otetaan huomioon kulttuuriset ja etniset erikoispiirteet, jotka estävät usein naisten ja miesten välisen tasa-arvon edistämistä. 
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun keskustelemme naisten osallistumisesta tuotantoprosessiin sekä heidän vaikutuksestaan kehitykseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen.
Nyt on kuitenkin ensimmäinen kerta, kun lähestymme asiaa niin yhtenäisesti ja kokonaisvaltaisesti kuin jäsen Estrelan mietinnössä, jossa korostetaan tasa-arvonäkökohtien keskeistä asemaa Lissabonin tavoitteiden saavuttamisessa. Kiitän jäsen Estrelaa tästä aloitteesta ja työstä sekä naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan jäseniä, jotka osallistuivat tähän hankkeeseen.
Muut puhujat ovat puhuneet syrjinnästä ja ongelmista, joita naiset kohtaavat nykyään työmarkkinoilla töihin pääsyssä ja työelämään osallistumisessa, sekä erityisistä ongelmista, joita heikossa asemassa olevat ryhmät, kuten maahanmuuttajanaiset ja iäkkäät naiset, kohtaavat yhteiskunnassamme.
Nyt voidaan havaita, ettei missään Euroopan unionin yhteiskuntamallissa ole käsitelty tätä asiaa huomattavalla menestyksellä. Erilaisia kokemuksia kannattaa kuitenkin tarkastella ja tutkia perusteellisesti, jotta niitä voidaan hyödyntää Euroopan unionin poliittisissa suuntaviivoissa ja jäsenvaltioiden toimissa.
Tämän vuoksi pyydän Euroopan komissiota tarkastelemaan kysymystä, joka koskee työmarkkinoille osallistumisen laskemiseen liittyviä erilaisia käsitteitä ja menetelmiä. Me emme kaikki käytä samaa määritelmää työttömyydestä, kausityöttömyydestä ja pitkäaikaistyöttömyydestä. Näitä käsitteitä on tarkasteltava mahdollisimman yhtenäisesti, jotta voidaan kirjata todellinen tilanne sekä antaa tehtävälle todelliset ulottuvuudet ja suunnat niin Euroopan unionissa kuin jäsenvaltioissakin.
Samalla tavoin komission olisi otettava huomioon ne huomattavat erot, joita on vanhempainlomaa, oikeuksien käyttöä ja muita vastaavia seikkoja koskevien käsitteiden ja toimien välillä. Ei voida puhua toimista Lissabonin tavoitteiden saavuttamiseksi, kun jäsenvaltioissa on niin monia erilaisia käsitteitä ja lähestymistapoja.
Korostaisin myös, että on tärkeää kiinnittää huomiota Estrelan mietinnössä esitettävään ehdotukseen, jonka mukaan naisia koskevaa kysymystä on käsiteltävä kollektiivisella ja kokonaisvaltaisella lähestymistavalla. Valtavirtaistaminen, joka on Euroopan unionin filosofiana, on sisällytettävä kaikkiin politiikanaloihin ja arviointeihin sekä Euroopan unionissa että jäsenvaltioiden toimintasuunnitelmissa.
Lopuksi pyytäisin teitä varmistamaan Euroopan komission arvioissa, jotka koskevat Lissabonin tavoitteiden saavuttamisessa tapahtunutta edistystä, ja eri rahastojen arvioinneissa, että valtavirtaistaminen sisältyy aina kaikkeen toimintaamme. Valiokuntamme on liittolaisenne tässä hankkeessa. 
Bernadette Vergnaud (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensinnäkin kiittää esittelijää, jäsen Estrelaa, joka on tehnyt erinomaista työtä. Arvoisa komission jäsen, toivonkin, että voitte käyttää mietintöä hyväksi vastaisuudessa.
Miten voidaan vieläkin pyrkiä tekemään Euroopan unionista maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietopohjainen talous vuoteen 2010 mennessä poistamatta naisten ja miesten välillä yhä olevia eroja?
Lissabonin strategian puolivälissä voidaan ikävä kyllä vain todeta, että strategian tavoitteiden saavuttamisessa on epäonnistuttu. Tasa-arvonäkökohtien huomioon ottaminen ei saa rajoittua vain joihinkin tämän strategian aloista. Tasa-arvonäkökohdat on horisontaalinen ja monialainen tekijä, jota ei voida jättää huomiotta ja jonka soveltaminen ei saa rajoittua pelkästään siihen, että merkitään vain rasteja ruutuihin vaikutusten arvioinnin yhteydessä.
On keskityttävä järjestelmiin ja rakenteisiin, jotka luovat ja ylläpitävät epätasa-arvoisuutta sekä korostavat eroja. Naisten työttömyysaste on kolme prosenttiyksikköä suurempi kuin miesten työttömyysaste. Naisista 33 prosenttia on osa-aikatyössä vasten tahtoaan, kun taas miehillä vastaava osuus on 6 prosenttia. Vain 10 prosenttia naisista etenee johtavaan asemaan urallaan. Palkkaero samasta työstä on 6–30 prosenttia, vaikka yhdenvertainen kohtelu on ollut yhteisön oikeuden perusperiaate jo vuodesta 1957.
Jotta Euroopan unioni voisi saavuttaa kasvuun ja työllisyyteen liittyvät tavoitteensa, olisi aika muuttaa ajatustapoja. Naisten on voitava valita työaikansa, eikä valinta saa olla pakollinen ratkaisu, joka asettaa heidät epävarmaan asemaan. Naisille on tarjottava mahdollisimman hyvät mahdollisuudet elinikäiseen oppimiseen. Tarvitaan todellista poliittista tahtoa kehittää perheisiin kohdistuvia toimenpiteitä, jotta naiset ja miehet voivat sovittaa yhteen työ-, perhe- ja yksityiselämän. Tarvitaan lisää kohtuuhintaisia lasten hoitopaikkoja ja miehille enemmän vanhempainlomaa, jotta he voivat osallistua enemmän lastensa kasvatukseen.
On hyvin tärkeää asettaa tasa-arvonäkökohdat kiireesti ehdottomalle etusijalle ja täyttää lupaus Euroopan unionista, joka perustuu demokratian, yhdenvertaisuuden ja yhteiskunnallisen oikeudenmukaisuuden periaatteisiin, jotka pätevät kaikkiin – niin naisiin kuin miehiinkin. 

Hiltrud Breyer (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, Lissabonin strategialla ei saa olla vain talouspoliittisia tavoitteita, vaan siinä on otettava huomioon myös sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja kestävän kehityksen vahvistamisen periaatteet. On tehtävä selväksi, että myös sukupuolten tasa-arvolla on keskeinen asema Lissabonin prosessissa. Lisäksi on tehtävä selväksi, että jäsenvaltioiden on todellakin pantava täytäntöön Barcelonassa vahvistetut lastenhoitoa koskevat suuntaviivat. Perhe- ja työelämän yhteensovittaminen ei saa olla enää katteeton lupaus ja pelkkää kaunista puhetta, vaan tämä tavoite on asetettava etusijalle Lissabonin prosessissa.
Tässä yhteydessä on todettava selvästi jäsenvaltioiden vastuu. On kuitenkin myös tähdennettävä, että on tarkasteltava tarkasti monia eri asioita, kuten jäsenvaltioiden sosiaaliturva- ja eläkejärjestelmiä, joissa suositaan puolueellisesti lapsettomia ja syrjitään lapsiperheitä. On uskallettava lopultakin tarkastella perinpohjaisesti kaikkia näitä asioita. On myös kiinnitettävä huomiota Euroopan unionissa edelleen oleviin naisten ja miesten välisiin palkkaeroihin, jotka vaihtelevat 15 prosentista 33 prosenttiin. Tämän olisi herätettävä meidät tekemään enemmän sukupuolten tasa-arvon hyväksi Euroopan unionissa.
Lisäksi on vielä tehtävä selväksi, että parempia lastenhoitopalveluja koskevien tavoitteiden lisäksi on torjuttava sitä, että naisia syrjitään yhä hyvin yleisesti, vaikka heillä on korkeampi koulutustaso kuin miehillä. Syrjinnästä ovat osoituksena yhä toistuvasti juuri suuret palkkaerot Euroopan unionissa. Myös työajan joustava järjestäminen perhe- ja työelämän yhteensovittamiseksi olisi asetettava entistä keskeisemmälle sijalle. Tiedämme, että väestönkehitys merkitsee Euroopan unionille valtavaa ongelmaa, joten meidän on tehtävä kaikkemme, jotta voimme todella kannustaa kansalaisia tässä asiassa. On tehtävä selväksi, että lasten saanti tuo elämään myös iloa ja rikkautta, ja tarjottava perheille kannustimia. Emme saa vain katsella sivusta, kun lapsilisät ja muut vastaavat etuudet ovat periaatteessa vain almuja lapsiperheille, joita syrjitään aivan selvästi sosiaaliturva- ja eläkejärjestelmissä. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, todellisuus on vahvistanut meidän usein esittämämme varoitukset siitä, että Lissabonin strategian toteuttamisessa asetetaan etusijalle vain markkinoiden vapauttaminen ja työmarkkinoiden joustavuus. Vakaus- ja kasvusopimuksen ohella tämä vaikuttaa kielteisesti sosiaalialalla erityisesti naisiin.
Näin ollen ei riitä, että julistetaan, että toteutetaan kiireellisiä toimia työpaikkojen luomiseksi ja työpaikkojen laadun parantamiseksi sekä naisten sosiaalisen osallisuuden edistämiseksi, jotta saavutetaan Lissabonin tavoitteet. On muutettava politiikkaa, jolla vaarannetaan tasa-arvoisia oikeuksia ja lietsotaan naisten syrjintää etenkin työmarkkinoilla. Sen lisäksi, että uudelleenjärjestelyt ja monikansallisten yhtiöiden uudelleen sijoittautuminen sekä kansainvälisen kaupan vapautuminen eri aloilla, kuten tekstiili-, vaatetus- ja jalkinealalla sekä monilla muilla aloilla, ovat lisänneet naisten työttömyyttä, naisille luodut uudet työpaikat ovat itse asiassa yhä useammin epävarmoja, huonosti palkattuja ja syrjiviä, eikä niissä kunnioiteta naistyöntekijöiden oikeuksia.
Tästä huolimatta niin sanotun Lissabonin strategian yhteydessä esitetään uusia direktiiviehdotuksia, jotka voisivat lisätä naisten syrjintää, huonontaa työttömyystilannetta ja pahentaa sosiaalista syrjäytymistä entisestään. Tällaisia ovat esimerkiksi työajan järjestämistä koskeva direktiiviehdotus ja palvelujen vapauttamista koskeva surullisenkuuluisa Bolkensteinin direktiivi. Enää ei voida jatkaa niin, että toisaalta julistetaan naisten oikeuksien suojelua ja toisaalta näitä oikeuksia heikennetään järjestelmällisesti niin talouspolitiikan merkittävien suuntaviivojen kuin sisämarkkinoiden luomiseksi toteutettujen politiikan ja toimienkin yhteydessä.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, on välttämätöntä, että ainakin yhteisön toimielimet ja jäsenvaltiot ottavat huomioon tämän mietinnön. 
Gerard Batten (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, Lissabonin strategiassa vahvistettiin 60 prosentin työllisyysasteen tavoite naisille vuodelle 2010 ja täystyöllisyyden tavoite kaikille, jotka haluavat käydä työssä, vuodelle 2010. Näitä tavoitteita ei saavuteta. Lissabonin strategia on vain jälleen uusi tapa tuhota Euroopan taloudet valtion toimilla ja liiallisella sääntelyllä.
Tässä mietinnössä noudatetaan parlamentin niin rakastamaa tyypillistä sosialistista lähestymistapaa. Mietinnössä tunnustetaan ongelma eli se, että Euroopan unionin talouksien on oltava nykyistä kilpailukykyisempiä ja että Euroopan unionin kilpailuasema heikkenee nopeasti. Tämän jälkeen mietinnössä ryhdytään kuitenkin suunnittelemaan toimia, jotka ovat joko asiaankuulumattomia tai itse asiassa pahentaisivat ongelmaa.
Mietinnössä suositellaan, että jäsenvaltiot ryhtyisivät toimiin, joilla varmistetaan heikoimmassa asemassa oleville naisille, erityisesti yksinhuoltajille, "taattu vähimmäistoimeentulo". Mikä voisi olla tarkoituksellisempaa työttömyyden luomista kuin vähimmäistoimeentulon varmistaminen työssä käymättömille? Mietinnössä todetaan, että monissa jäsenvaltioissa tarjottu palkkataso ja työehdot, erityisesti suurten kauppaketjujen tarjoamat, loukkaavat naisten ihmisarvoa sekä johtavat usein keskenmenoihin ja vammautumiseen. Tämän törkeän väitteen tueksi ei esitetä minkäänlaisia todisteita. Voin vakuuttaa teille, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa jokainen kauppaketju, joka aiheuttaisi keskenmenoja ja vammautumista, olisi pian osallisena oikeudenkäynneissä.
Oikea tapa varmistaa mahdollisimman suuri työllisyys niille sekä naisille että miehille, jotka haluavat käydä työssä, on jättää yritykset rauhaan ja purkaa sääntelyä. Samasta työstä olisi todellakin maksettava sama palkka, ja sellaisten vanhempien auttamiseksi, jotka haluavat jäädä kotiin hoitamaan lapsiaan, olisi pienennettävä työssäkäyvien vanhempien verorasitusta, sillä itse asiassa olisi pienennettävä kaikkien niiden verorasitusta, jotka haluavat käydä työssä. Tällaisia toimia ei toteuteta koskaan sosialistisessa EU:ssa, mikä onkin yksi syy siihen, miksi Yhdistyneen kuningaskunnan olisi erottava Euroopan unionista ja toteutettava toimet, joiden avulla voidaan varmistaa talouden elpyminen ja hyvinvointi vielä, kun se on mahdollista. 
Irena Belohorská (NI ).
   – Hyvät parlamentin jäsenet, Lissabonin strategia on erinomainen asiakirja, mutta kuten Euroopan komission puheenjohtaja Barroso on todennut Euroopan parlamentille, strategia ei ole realistinen. Tämän vuoksi suhtaudun tähän mietintöön myönteisesti ja haluan kiittää esittelijää, joka pyrkii asiakirjassaan käsittelemään sukupuolten tasa-arvoon liittyviä kysymyksiä.
Yritämmekö vieläkin määritellä Lissabonin strategian tavoitteita, kun prosessi on edennyt jo yli puolenvälin? Mielestäni nyt on hieman myöhäistä. Mietinnön I kohdassa arvoisa jäsen viittaa Pekingin toimintaohjelmaan. On valitettavaa, että minä olin ainoa EU:n edustaja, kun naisten oikeuksia käsittelevässä konferenssissa Pekingissä aloitettiin Pekingin toimintaohjelman ja sen käytännön toteutuksen kymmenes arviointi. Olen huolissani siitä, että tästä mietinnöstä tulee taas vain mietintö, jossa kuvaillaan EU:n jäsenvaltioiden naisten tilannetta ja asemaa tarkasti niin työllisyyden, sosiaalisen tilanteen kuin terveydenkin osalta mutta jonka sisältöä ei sovelleta käytännössä. Elätän kuitenkin vielä toiveita, ettei mietintöä hyllytettäisi. Toivoani on vahvistanut puheenjohtajavaltio Itävalta, joka on ottanut naisten terveyden mukaan määrittelemiinsä painopistealueisiin. Tässä kohtaamme tosin taas ongelman, koska jäsenvaltioiden terveydenhuoltojärjestelmät ovat toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltioiden lakien ja päätöksenteon alaisia. Koska tiedetään, että EU:n jäsenvaltioissa terveydenhuoltoala käy läpi erittäin vaikeaa uudistusta, terveyden suojelua olisi koordinoitava koko yhteisössä.
Jotta nainen voisi täyttää paikkansa yhteiskunnassa, olla tasavertainen työtoveri ja hyvä äiti, hänen terveydentilansa on oltava hyvä. Naisten terveyden suojelun olisi väestön ikääntyessä oltava Lissabonin strategian tärkeimpiä tavoitteita, oli kyse sitten ehkäisevistä tutkimuksista rinta- ja kohdunkaulansyövän havaitsemiseksi tai ennenaikaisten synnytysten ja lisääntyvän hedelmättömyyden tutkimuksesta. 
Anna Záborská (PPE-DE ).
   – Haluan kaikkein ensimmäiseksi esittää kiitokseni esittelijälle, jäsen Estrelalle, sekä varjoesittelijöille ja naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan muille jäsenille työstä, jota he ovat tehneet tämän valiokunta-aloitteisen mietinnön hyväksi. Wim Kokin raportti on saanut meidät vakuuttuneiksi siitä, että Lissabonin strategiaa on tarkasteltava perusteellisesti uudelleen myös tasa-arvonäkökohdista. Naisten kykyjä ja heidän tärkeän roolinsa erityisluonnetta ei saa unohtaa. Tämä pätee laajemminkin kuin vain jäsenvaltioiden talouksiin. Työ- ja perhe-elämän sopivan tasapainon löytämiseksi on otettava huomioon naisten yhteiskunnallinen tehtävä Euroopan unionin väestötilanteen parantamisessa. Sitä virallisesti tunnustamatonta ja palkatonta työtä, jota naiset tekevät, ei saisi missään tapauksessa jättää huomiotta. Tämän vuoksi olisi kehitettävä tarvittava menetelmä sekä arviointimenetelmiä ja tilastointia. Olen vakuuttunut siitä, että tällaisen työn yhteiskunnallinen arvostaminen ja taloudellinen palkitseminen parantaisivat merkittävästi naisten taloudellista tilannetta ja yhteiskunnallista asemaa.
Haluan muistuttaa teitä yhdestä Eurooppa-neuvoston maaliskuussa 2000 muotoilemasta päätelmästä ja tavoitteesta – täystyöllisyydestä Euroopan unionissa, uudessa kehittyvässä yhteiskunnassa, joka on sopeutunut paremmin naisten ja miesten tekemiin henkilökohtaisiin valintoihin. Ei riitä, että varmistetaan, että kaikilla on työpaikka. Kommunistihallinnon aikana työllisyysaste oli 100 prosenttia, ja tiedetään, millainen talouden taso oli silloin. Ei riitä, että kaikki kansalaiset osaavat käyttää tietokonetta ja käytettävissä olevia tietoja tehokkaasti. Lissabonin strategiassa tähdätään ensisijaisesti taloudellisiin tavoitteisiin, mutta strategia onnistuu vain, jos sillä voidaan edistää myös kulttuurista edistystä Euroopan unionissa. Eurooppalaisen kulttuurin tasoa ei voida pitää erillään yhdenvertaisiin mahdollisuuksiin ja sukupuolten tasa-arvoon liittyvistä kysymyksistä. Euroopan unioni on uskottava vain, jos siellä asuvien naisten, miesten ja lasten ei tarvitse kärsiä äärimmäisestä köyhyydestä ja sosiaalisesta syrjäytymisestä, ja vain, jos kansalaiset pystyvät jokapäiväisessä elämässään ajattelemaan kriittisesti, ymmärtämään yhteiskunnallisia ilmiöitä ja kommunikoimaan hyvin eli inhimillisesti keskenään. 
Zita Gurmai (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, naisella on 2000-luvulla oltava mahdollisuus päättää, haluaako hän käydä työssä vai jäädä kotiin. Jos hän haluaa käydä työssä, häntä on arvioitava suoritustensa eikä sukupuolensa perusteella.
Naisilla on käsissään avain, jonka avulla voidaan saavuttaa Lissabonin strategian laaja tavoite lisätä kasvua ja luoda uusia työpaikkoja Euroopan unionissa. EU:ssa on oltava ensisijaisena tavoitteena lisätä naisten osallistumista työelämään. Naisten suurempi osallistuminen helpottaa selviytymään Euroopan unionin kohtaamasta väestöhaasteesta sekä lisää kasvua ja tuottavuutta. Näiden edistysaskelten on kuitenkin kuljettava käsi kädessä sukupuolten tasa-arvon edistämisen kanssa työmarkkinoilla.
Naisten syrjintää, ammattien eriytymistä sukupuolten mukaan ja raskauteen perustuvaa syrjintää esiintyy laajasti. Lisäksi Euroopan unionissa vallitsee edelleen palkkaero. Tällä hetkellä ero on 15 prosenttia kokopäivätyössä, mutta jopa 40 prosenttia osa-aikatyössä. PSE-ryhmän mielestä kohdennettujen toimien avulla voitaisiin edistää yhteiskunnassa heikoimmassa asemassa olevien ryhmien eli ikääntyneiden naisten, etnisiin vähemmistöihin kuuluvien naisten ja vammaisten naisten työllisyyttä.
Tietopohjaisen talouden kehittyminen asettaa suuria vaatimuksia työvoiman koulutusasteelle. Tytöt menestyvät koulussa poikia paremmin, ja aikuiskoulutukseen osallistuu enemmän naisia kuin miehiä. Tämä potentiaali on hyödynnettävä entistä paremmin, ja sukupuolten tasa-arvon varmistamiseen on sovellettava elinikäistä lähestymistapaa, joka käsittää kaiken koulutuksesta urakehitykseen ja naisten riittäviin eläkkeisiin.
Meidän on taisteltava sellaisen molemmille sukupuolille tasa-arvoisen yhteiskunnan puolesta, joka sopii 2000-luvulle ja on kiinteä osa eurooppalaista yhteiskuntamallia. Asiassa on edistytty jonkin verran viime vuosina, mutta vielä on hyvin paljon tehtävää. Lissabonin strategian laajojen tavoitteiden saavuttaminen on viime kädessä jäsenvaltioiden velvollisuus. Niiden onkin kiireesti otettava vastuu tästä asiasta ja varmistettava, että näistä kunnianhimoisista tavoitteista tulee totta. 
Athanasios Pafilis (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, keskustelun kohteena olevassa mietinnössä ehdotettavilla toimenpiteillä pyritään ratkaisemaan naisten työttömyyteen ja tasa-arvoon liittyviä ongelmia, mutta seurauksena on oikeastaan sellaisten myönteisten järjestelyjen ja oikeuksien väheneminen ja poistaminen, jotka naiset ovat saavuttaneet työväenluokan, tavallisten kansalaisten ja naisliikkeen ankarien ponnistelujen avulla.
Toimenpiteet liittyvät Lissabonin strategian toteuttamiseen. Niillä edistetään osa-aikatyötä, joustavia työaikoja, vuorotyötä ja määräaikaista työtä hoito-, sosiaali- ja terveydenhuoltoalalla sekä muilla aloilla, minkä vuoksi naisia käytetään entistä tehokkaammin hyväksi. Työpaikat ovat entistä epävarmempia, minkä seurauksena työttömyys ja epävarmuus lisääntyvät.
Arvoisa komission jäsen, tavallisten kansalaisten vastaisella politiikalla murskataan nimenomaan työssä käyvät naiset, työväenluokan naiset, koska varakkailla naisilla ei ole tällaisia ongelmia.
Mietinnössä korostetaan myös tavanomaista mallia ja filosofiaa perheestä tuotantoyksikkönä, joka huolehtii jäsentensä tarpeista. Tämä on mielestämme hyvin, hyvin vaarallista. Miesten vastuuta lisätään, jotta voidaan vakuuttaa työväenluokan perheet siitä, että he ovat vastuussa jälkeläisistään. Näin koko taakka, toisin sanoen lapsiin, terveyteen ja koulutukseen liittyvät tehtävät, asetetaan perheen harteille. Samanaikaisesti nämä alat annetaan julmien kauppiaiden käsiin, kauppiaiden, jotka ostavat ja myyvät, minkä seurauksena työväenluokka ajautuu umpikujaan.
Mielestämme tällaiset toimenpiteet johtavat poispäin vaatimuksesta, että naiset on integroitava yhteiskuntaan, samoin kuin valtion politiikasta, jolla autetaan naisia ja äitejä sekä suojellaan lapsia ja vanhuksia.
Näiden ehdotusten perimmäisenä tavoitteena on heikentää sekä yksityistää ja kaupallistaa olemassa olevia sosiaalipalveluja entisestään naisten ja työväenluokan perheiden suostumuksella. 
Zita Pleštinská (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää esittelijä Estrelaa tästä valiokunta-aloitteisesta mietinnöstä. Siinä annettavissa suosituksissa kehotetaan jäsenvaltioita toteuttamaan kiireellisiä toimia, jotta saavutettaisiin työllisyyden lisäämistä sekä työpaikkojen laadun ja naisten sosiaalisen osallisuuden edistämistä koskevat Lissabonin tavoitteet, pitäen mielessä se merkittävä taloudellinen potentiaali, joka voitaisiin käyttää hyväksi naisten suuremman työllisyysasteen avulla.
Jotta voidaan saavuttaa Lissabonin tavoite 60 prosentin työllisyysasteesta naisille Euroopan unionissa vuoteen 2010 mennessä, on alettava toteuttaa tarvittavia toimenpiteitä käytännössä. Jäsenvaltioiden ja komission on keskityttävä edelleen tehokkaiden toimenpiteiden toteuttamiseen kasvun tukemiseksi ensisijaisesti Euroopan unionin köyhimmillä alueilla, joissa työpaikkojen puute pakottaa monissa jäsenvaltioissa kansalaiset ja etupäässä naiset ottamaan vastaan työpaikan suurista kauppaketjuista, joissa työehdot ovat nöyryyttäviä, työajat sietämättömiä ja palkat erittäin pieniä. Tiedän, mistä puhun, sillä asun Slovakiassa Prešovin syrjäisellä alueella, jossa työttömyysaste on keskimäärin 23 prosenttia ja keskimääräinen (kuukausi)palkka noin 12 000 korunaa eli noin 300 euroa.
On erittäin tärkeää luoda yrityksille suotuisa toimintaympäristö, edistää naisten yrittäjähenkeä ja varmistaa mikroluottojen saatavuus, jotta voidaan auttaa naisia oman yrityksen perustamisessa. Naisten asema maissa, joissa on toimiva mikroluottojärjestelmä, on muuttunut merkittävästi. Lisäksi on välttämätöntä varmistaa, että naiset pääsevät entistä paremmin osallistumaan yliopistotutkinnon jälkeiseen täydennyskoulutukseen ja elinikäiseen oppimiseen sekä saavat paremmat mahdollisuudet hyödyntää uusia tekniikoita ja tietoyhteiskuntaa, jotta he voivat selviytyä kilpailusta työmarkkinoilla. Jotta voidaan varmistaa, että EU:n laajeneminen toimii katalysaattorina uusien jäsenvaltioiden tasa-arvopolitiikan parantamisessa, on myös parannettava kansallisen lainsäädännön avulla sellaisten toimenpiteiden toteuttamista, joiden tavoitteena on poistaa sukupuolten välinen epätasa-arvo työllisyydessä, palkoissa ja/tai poliittisessa edustuksessa.
Hyvät parlamentin jäsenet, olen vakuuttunut siitä, että naiset ovat avain Lissabonin tavoitteiden saavuttamiseen ja ansaitsevat sen vuoksi Euroopan unionin toimielinten ja jäsenvaltioiden hallitusten huomion. 
Britta Thomsen (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, esittelijän mietinnössä tuodaan esiin huolestuttava ja valitettavasti usein vaille huomiota jäävä asia. Naisten ja miesten välisiä eroja on edelleen tutkimuksen alalla, ja ne estävät Lissabonin tavoitteiden saavuttamisen. Toivoimme teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnassa, että tutkimukselle saataisiin enemmän määrärahoja uudessa talousarviossa. Tutkimuksen määrän ja laadun lisääminen ja sen vuoksi suuremmat tutkimuksen määrärahat ovat ratkaisevimmat välineet taistelussa Euroopan unionin kilpailukyvyn ja kasvun puolesta. Vasta päättyneiden budjettineuvottelujen tuloksena oli ikävä kyllä, ettei tutkimusta suosittu riittävästi. Tämä on hyvin valitettavaa. Lissabonin strategia on Euroopan unionin tulevaisuuden turva. Vaikka EU:n tutkimusohjelmat muodostavat vain pienen osan Euroopan unionin tutkimusmäärärahoista, meidän on mietittävä hyvin tarkkaan, kun valitsemme painopistealueita. Se, että eurooppalaiset naiset ovat edelleen aliedustettuina tiedeyhteisössä siitä huolimatta, että naiset ovat nykyään paremmin koulutettuja kuin miehet, osoittaa, että Euroopan unionissa on valtavia voimavaroja, joita ei hyödynnetä. Asialle olisi ehdottomasti tehtävä jotakin.
Harvoilla korkeassa asemassa olevilla naistutkijoilla on puoliso ja lapsia, kun taas vastaavassa asemassa olevilla miestutkijoilla on useimmiten puoliso ja lapsia. Nuorten naishakijoiden on vaikea saada tutkijanpaikkoja. Koko Euroopan unionissa suurin osa vastavalmistuneista on itse asiassa naisia, mutta ylempänä urahierarkiassa miehet istuvat tukevasti satulassa. Juuri nyt on tärkeää kiinnittää huomiota siihen, että naiset ovat miehiä heikommassa asemassa, sillä kilpailu tutkimusmäärärahoista on kovaa. On lisättävä naispuolisten huippututkijoiden ja tohtorintutkinnon suorittajien osuutta, jotta voidaan vastata edessä oleviin haasteisiin. Koulutukseen, tutkimukseen ja innovaatioon sijoittaminen on ainoa mahdollisuutemme selviytyä menestyksekkäästi tietopohjaisessa taloudessa. Naisten hyödyntämätön potentiaali tutkimuksen alalla on tulevaisuuden ydinvoimaa.
Nuoria naisia on kehotettava entistä tarmokkaammin valitsemaan tieteellinen ura, ja samalla on varmistettava sekä naisille että miehille paremmat edellytykset tiedeyhteisössä. Esimerkiksi selvästi suurin osa tutkijanpaikoista Euroopan unionissa on nykyään määräaikaisia, ja ellei olosuhteita muuteta pian, tuloksena on, että julkisesta tutkimuksesta tulee toissijaista yksityiseen tutkimukseen verrattuna. Pitkällä aikavälillä tämä voi johtaa siihen, että yliopistoissa opetuksesta vastaavat naiset, kuten on tapahtunut koulujärjestelmän alemmilla tasoilla, mutta miehet löytävät työtä paremmin palkatulta ja arvostetummalta teollisen tutkimuksen alalta, jolla ainoastaan 15 prosenttia tutkijoista on naisia. 
Christa Klaß (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Lissabonin tavoitteiden saavuttamiseksi on tehtävä vielä paljon, mutta yksi asia on aivan selvä: tavoitteet voidaan saavuttaa vain yhdessä naisten kanssa. Monissa jäsenvaltioissa on edelleen kohtuuttoman suuret palkkaerot naisten ja miesten välillä. Naisia syrjitään edelleen urakehityksessä. Yhä edelleen työ on asetettava perheen edelle. Työpaikkoja olisi kuitenkin sopeutettava perheiden tarpeiden mukaisesti. Kaikkia aloja olisi tietysti tarkasteltava sukupuolten tasa-arvon valtavirtaistamisen kannalta, mutta myös perhettä koskevien asioiden valtavirtaistamisen kannalta. On löydettävä uusia lähestymistapoja. Olemme yhtä mieltä siitä, mitä emme kuitenkaan sano mielellämme, nimittäin että naiset tarvitsevat yhä, kuten ennenkin, voimakkaampaa tukea yrittäjähenkensä kehittämiseksi.
Naiset edistävät Euroopan unionin taloudellista tehokkuutta ja kilpailukykyä. Avainsanoja ovat koulutus ja elinikäinen oppiminen. Euroopan unionin kansalaisten suurin potentiaali on nyt ja vastaisuudessa heidän tietämyksessään, ja sitä on edistettävä edelleen tasa-arvoisesti.
Kiitän esittelijä Estrelaa siitä, että hän on käsitellyt mietinnössään monia asioita perusteellisesti. Jäsen Thomsen toi esiin tutkimusta ja naisia koskevan kysymyksen. Minä ottaisin esiin toisen kysymyksen eli työpaikat yksityisissä kotitalouksissa. Periaatteessa ei ole mitään järkevää syytä kohdella kotitalouden tarjoamaa työpaikkaa eri tavalla kuin teollisuuden tai kaupan tarjoamaa työpaikkaa. Jos aviopuolisot ovat työssä ja joku palkataan tekemään kotityöt, kyse on työpaikasta eikä yksityisestä nautinnosta. Toisaalta jos perheillä olisi käytössään laadukkaita kotitalouspalveluja – niin lasten ja nuorten hoidossa ja kasvatuksessa kuin vanhustenhuollossa ja -hoidossakin – katettaisiin tehokkaasti suuria osa-alueita sosiaalialan työstä ja luotaisiin samalla arvokkaita työpaikkoja.
Tunnustettu työpaikka, johon liittyy vakuutus, myötävaikuttaa myös sosiaaliturvajärjestelmään ja avaa monille naisille tien pimeästä työstä lailliseen työhön, joka tarjoaa sosiaalisen suojan vanhuuden ja sairauden varalta.
Mielestäni edellä kuvaillut seikat ovat syynä myös kotitalouksissa tehtävän työn epäsuosioon. Työtä, josta ei makseta mitään, ei tunnusteta samanarvoiseksi eikä minkään arvoiseksi, joten sellaista ei haluakaan kukaan. Tällä alalla on lisättävä tietoisuutta sen sijaan, että työn arvostusta lasketaan entisestään palkoilla, joilla juuri ja juuri tulee toimeen. Jäsenvaltioissa on parannettava näkymiä niin taloudellisesti ja verotuksellisesti kuin ajattelutapojenkin suhteen. Lissabonin tavoitteet voidaan nimittäin saavuttaa Euroopan unionissa vain perheisiin myönteisesti suhtautuvan yhteiskunnan avulla. Lissabonin strategian avulla voimme keskittyä näihin tärkeisiin asioihin. Tämä on välttämätöntä, jotta prosessi voidaan käynnistää ja pitää käynnissä myös vastaisuudessa. 
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, kun Eurooppa-neuvosto kokoontui Lissabonissa vuonna 2000, se hyväksyi muutamia strategisia tavoitteita, joilla pyritään tekemään Euroopan unionista dynaaminen ja kilpailukykyinen talous kymmenen vuoden aikana. Tavoitteena oli talouskasvuun ja köyhyyden vähentämiseen kykenevä talous.
Viisi vuotta on kulunut, eikä tuloksia ole vielä nähtävissä. Suurin osa sovituista toimenpiteistä on edelleen toteuttamatta. Ollaan huolestuneita sekä siitä, ettei tuloksia ole saavutettu talouden alalla, että siitä, ettei ole edistytty syrjinnän torjunnassa. Naiset menestyvät yhä miehiä huonommin Euroopan unionin työmarkkinoilla. Tämä käy ilmi naisten ja miesten välisestä merkittävästä palkkaerosta ja esteistä, joita naiset kohtaavat työtä etsiessään.
Vaikka työssäkäyvien naisten prosenttisosuus kasvoi Euroopan unionissa jonkin verran vuonna 2003, on edelleen totta, että vain hieman yli puolet Euroopan unionin naisista työskentelee kodin ulkopuolella. Naisia varten luodut uudet työpaikat ovat yleensä epävarmoja ja huonosti palkattuja, ja naisten eläkeoikeudet ovat huomattavasti vähäisemmät kuin miesten. Tällä hetkellä Euroopan unionissa 58 prosenttia korkeamman asteen tutkinnon suorittaneista on naisia. Tästä huolimatta naiset saavat yleensä harvemmin ylennyksiä kuin miehet ja ansaitsevat yhä samasta työstä 15–40 prosenttia vähemmän kuin miehet.
Jos Lissabonin strategia aiotaan toteuttaa, etusijalle on asetettava erityistoimet, joilla pyritään tukemaan ja edistämään naisten työllistymistä ja yrittäjyyttä. On välttämätöntä muuttaa työllisyyspolitiikkaa, joka syrjii naisia, erityisesti kun otetaan huomioon viime aikoina esitetyt teoriat, joiden mukaan naisen niin sanottu luonnollinen paikka on kotona ja 2000-luvun naisen tehtävänä yhteiskunnassa olisi yksinkertaisesti hoitaa kotia.
Jos naiset vetäytyisivät työmarkkinoilta, miehet pystyisivät ehkä täyttämään syntyvät työpaikat. Muutamat puolalaiset poliitikot ovat sitä mieltä, että tämä olisi tehokas tapa torjua työttömyyttä. Onko tämä todellakin se tie, joka innovatiivisen ja kilpailukykyisen Euroopan unionin olisi valittava? Toivon hartaasti, ettei näin ole, ja tuen sen vuoksi voimakkaasti jäsen Estrelan mietintöä. 
Marie Panayotopoulos-Cassiotou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, on todettu useaan kertaan, että Euroopan työllisyysstrategia on Lissabonin strategian toteuttamisen pääväline ja että sen avulla voidaan saavuttaa 70 prosentin työllisyysaste Euroopan unionissa, ja mikä tärkeämpää, 60 prosentin työllisyysaste naisilla.
Parlamentin valiokunta-aloitteisella mietinnöllä, josta äänestämme tänään ja jonka esittelijää, jäsen Estrelaa, kiitän vilpittömästi, samoin kuin valiokuntaa ja arvoisia jäseniä, jotka ovat osallistuneet tänään keskusteluun – koska he ovat todella rikastuttaneet aihepiiriä ajatuksillaan – autetaan toteuttamaan tämä tavoite ja turvataan samalla väittelyn kohteena oleva yhdenvertainen kohtelu ja parannetaan laadullisesti naisten mahdollisuuksia osallistua työmarkkinoille.
Sen lisäksi, että naisten osuus Euroopan unionin väestöstä on yli puolet, heidän osuutensa korkeamman asteen tutkinnon suorittaneista on 58 prosenttia ja tohtorinarvon saavuttaneista 41 prosenttia. Naiset ovat voimavara, jota on ylläpidettävä elinikäisen oppimisen avulla sekä kehitettävä laadukkaissa työpaikoissa ja uudenlaisissa palveluissa, kuten osa-aikatyössä, etätyössä ja liukuvan työajan mahdollistavassa työssä, jotka he ovat valinneet omasta tahdostaan ja jotka eivät johda siihen, että heidän persoonallisuutensa jakautuu niin pitkälle, että heistä tulee skitsofreenisia.
Nykytilanteeseen on syynä paitsi epätasa-arvoinen kohtelu palkkauksessa myös oikeussuojan puute ammatillisessa kehityksessä, johon vaikuttaa perhe-elämä. Juuri tästä perhe-elämästä Euroopan unionin väestökehitys on riippuvainen, pidimmepä siitä tai emme.
Eriarvoisuus alkaa jo koulutuksen aikana. Opiskeluajasta lähtien kohtelussa on eroja, jotka vaikeuttavat perheen perustamista ja perheestä huolehtimista. Samaan aikaan ei ole ennakolta sovittuja yhtenäisiä ohjeita siitä, miten nämä ajanjaksot lasketaan työajoiksi.
Tavoite perustaa päivähoitopaikat 90 prosentille kouluikäisistä lapsista ja 33 prosentille pikkulapsista ei ole riittävä, ellei järjestetä laadukkaita esikoulupalveluja, kuten tehdään vain muutamissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Näiden paikkojen on oltava halpoja, eikä niihin saa liittyä naisten tulojen väheneminen. Naisten tuloja vähentävät kuitenkin erilainen kohtelu verotuksessa ja eläkejärjestelmässä.
Toinen asia, joka on tuotu esiin ja jota minäkin haluan korostaa, on naisten tekemän epätyypillisen työn tunnustaminen. Apua on annettava paitsi yksinhuoltajaäideille myös yleisemmin äideille, jotka huolehtivat yhdestä, kahdesta tai useammasta lapsesta. Vain tällä tavalla voimme olla ylpeitä siitä, että pyrimme tekemään Euroopan unionista maailman johtavan alueen sekä tukemaan kehitystä ja vaurautta, joka perustuu sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen. 
Teresa Riera Madurell (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää jäsen Estrelaa mietinnöstä ja lisätä yhden huomion jo sanottuun, josta olen suurimmaksi osaksi samaa mieltä. Hyvät parlamentin jäsenet, jos tavoitteena on sovittaa paremmin yhteen tasa-arvopolitiikka ja Lissabonin strategia, jotta voidaan ottaa paremmin huomioon tasa-arvonäkökohdat Euroopan unionille vuonna 2000 asetettujen tavoitteiden toteuttamisessa, kuten mietinnön 23 kohdassa todetaan, haluan huomiota kiinnitettävän siihen, että naisia on edelleen hyvin vähän tieteen ja tekniikan alalla sekä merkittävässä päätöksentekoasemassa liikemaailmassa.
Jos halutaan, kuten Lissabonin tavoitteissa todetaan, että Euroopan unionista tulee dynaaminen ja kilpailukykyinen tietopohjainen talous, tieteellä, tekniikalla ja innovaatiolla on tässä erittäin tärkeä osa. Naisten osallistuminen näiden alojen toimintaan on kuitenkin kaikilla tasoilla yhä kaukana miesten osallistumisesta.
Kyse ei ole pelkästään oikeudenmukaisuudesta vaan myös tehokkuudesta. Naisia on noin puolet väestöstä, ja se, että hyödynnetään vain puolet käytettävissä olevista aivoista, ei ole sen paremmin järkevää kuin tehokastakaan.
Ennen nyt käynnissä olevaa seitsemättä tutkimuksen ja kehityksen puiteohjelmaa toteutetuissa tutkimuksissa osoitettiin, että Euroopan unionissa tarvitaan 750 000 uutta tutkijaa, joilla on asianmukainen koulutus. On aika toteuttaa tarvittavat toimet, jotta voidaan varmistaa vaatimuksista tinkimättä, että nämä uudet työpaikat ovat tasapuolisesti sekä naisten että miesten ulottuvilla.
Useimmissa tutkimuksissa on myös painotettu, että tieteen ja tekniikan aloilta puuttuvat sukupuolen perusteella jaotellut tiedot. Tämä vaikeuttaa entisestään sellaisiin tehokkaisiin toimiin ryhtymistä, joilla puututtaisiin ongelman syihin. Euroopan tasa-arvoinstituutin on oltava tärkeässä asemassa ja käsiteltävä tätä puutetta mahdollisimman pian. Pyydämme komissiolta, että se ryhtyisi yhdessä jäsenvaltioiden kanssa tarvittaviin toimiin, jotta tämän ongelman ratkaisemisessa edistytään. Tämä on välttämätöntä, jotta Lissabonin strategialla saadaan sellaisia tuloksia, joita kaikki naiset ja miehet toivovat. 
Ljudmila Novak (PPE-DE ). –
   Euroopan unionin kasvun tarkastelu on osoittanut, ettemme suhtaudu Lissabonin strategian tavoitteiden toteuttamiseen riittävän tehokkaasti tai vakavasti. Se, että naiset ovat yhä selvästi huonommassa asemassa kuin miehet työllisyyden ja palkkojen osalta, on jotakin aivan epäuskottavaa, eikä sitä voida mitenkään hyväksyä nykyaikana Euroopan unionin jäsenvaltioissa.
Kun otetaan huomioon, että Euroopan unionilla on edessään vakava ongelma, nimittäin väestön ikääntyminen ja alhainen syntyvyys, näiden ongelmien yhteydessä on käsiteltävä työpaikoilla ilmenevään epätasa-arvoon liittyvää kysymystä. Tämän olisi oltava niin huolestuttavaa, että kaikki toimet sekä Euroopan unionissa että eri jäsenvaltioissa kohdistettaisiin siihen, että tämän ongelman syyt määriteltäisiin ja siihen löydettäisiin mahdollisimman tehokas ja vakavasti otettavissa oleva ratkaisu.
Tarvitaan koko yhteiskunnan aitoa yhteistyötä, koska vastuuta nykytilanteesta ei voida vain sälyttää naisille, jotka eivät ole enää valmiita ottamaan kaikkea lastenhoitoa tehtäväkseen ja usein samanaikaisesti olemaan taloudellisesti huonossa asemassa, ensin lyhyellä aikavälillä ja sitten pitkällä aikavälillä jäädessään eläkkeelle. Tämän vuoksi tarvitaan asianmukaisia lainsäädännöllisiä toimia, koko yhteiskunnan yksimielisyyttä ja niin nais- kuin miespuolistenkin kansalaisten halukkuutta ottaa vastuu kuitenkin niin ihanasta tehtävästä kuin vanhemmuudesta.
Tässä meidän on kehitettävä yhteiskunnan myönteistä suhtautumista elämää kohtaan ja kannustettava naisia, jotta he eivät menetä sitä kaikkein kauneinta tehtävää ja iloa elämässä, jota äitiys merkitsee, tai luovu tästä tehtävästä. Äitiys ei välttämättä tee mahdottomaksi ammatillista tai poliittista uraa; on vain valittava sopiva aika kullekin asialle. Voimme katsoa jopa Euroopan parlamentin naisjäsenten suuntaan esimerkin saamiseksi, sillä jotkut meistä voivat ylpeillä kolmella, viidellä ja jopa yhdeksällä tai kymmenellä lapsella. Nämä jäsenet eivät tulleet parlamenttiin lepäämään vaan työskentelevät hyvin vastuullisesti ja tehokkaasti, koska he osaavat tehdä työtä ja huolehtia samalla yksilön tarpeista. Lisäksi he ymmärtävät myös yhteisön tarpeet. 
Louis Michel,
   . Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, aloitan kiittämällä niitä todella harvoja miehiä, jotka ovat olleet läsnä tämän keskustelun aikana, ja niitä vielä harvempia miehiä, jotka ovat käyttäneet puheenvuoron tässä keskustelussa. Kaikki tämä vain osoittaa, että naiset ovat oikeassa todetessaan, että vielä on paljon tehtävää. Haluankin siis todella kiittää niitä, jotka ovat osallistuneet keskusteluun, koska siinä käsitellään asiaa, joka ei ole pelkästään naisten vaan koko yhteiskunnan ja yhteiskunnan kaikkien toimijoiden asia. Juuri tällaisesta näkökulmasta komissio aikoo tarkastella tätä ongelmaa.
Lisäksi toteaisin, että olen samaa mieltä tärkeimmistä ajatuksista, jotka on ilmaistu täällä parlamentissa ja joita olen kuunnellut hyvin tarkkaavaisesti. Sitä vastoin en ole yhtä mieltä tiettyjen puhujien kanssa, jotka haluavat pitää naiset stereotyyppisissä rooleissa, sanoisinko jopa menneiden aikakausien rooleissa. Työssä käyvät naiset eivät ole syynä työttömyyteen. Naisia syytetään työttömyyden aiheuttamisesta aivan liian usein tietyissä piireissä, ja tietysti juuri tämäntyyppisiä väitteitä on torjuttava, koska ne estävät merkittävän edistymisen joissakin maissa.
Mitä komissio näin ollen tekee? Haluan huomauttaa, että täällä esitetyt vaatimukset ovat enimmäkseen kuuluneet kansallisen politiikan piiriin. Edelleenkin nimenomaan jäsenvaltiot säätävät lakeja esiin tuoduista tärkeistä kysymyksistä. Myönnän tietysti, että komissiolla on oma tehtävänsä, ja selitänkin seuraavaksi, millä aloilla komissiolla on tarkoitus toimia ja millä tavalla.
Uusissa yhtenäisissä suuntaviivoissa vahvistetaan selvästi, että tasa-arvonäkökohdat eli valtavirtaistaminen on otettava huomioon kaikissa työllisyyspolitiikoissa ja että naisten ja miesten tasa-arvoa on edistettävä kaikissa toteutettavissa toimissa. Uudessa työllisyysstrategiassa asetetaan vuodelle 2010 työllisyysasteen tavoitteeksi 60 prosenttia. Suuntaviivoihin sisältyvät erityisesti sukupuolten välisten erojen poistaminen sekä työ- ja yksityiselämän yhteensovittamisen edistäminen.
Komissio on myös tehnyt valtavirtaistamisesta yhteisön toiminnan perusperiaatteen. Muistuttaisin, että tämä periaate sisältyy Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 3 artiklaan. Valtavirtaistaminen pannaan täytäntöön sukupuolten tasa-arvoa koskevan yhteisön puitestrategian avulla. Tällä strategialla pyritään luomaan toimintakehys, jossa kaikki yhteisön toimet, myös talouspolitiikka ja siihen liittyvät toimet sekä työllisyyspolitiikka, voisivat edistää epätasa-arvoisuuden poistamista sekä naisten ja miesten välisen tasa-arvon saavuttamista. Komissio laatii parhaillaan naisten ja miesten välistä tasa-arvoa koskevaa toimintasuunnitelmaa, jolla korvataan puitestrategia vuodesta 2007 alkaen. Samoin kuin puitestrategiassa, tavoitteena on toteuttaa valtavirtaistamista tehokkaasti kaikilla yhteisön politiikanaloilla ja etenkin Lissabonin strategiassa.
Haluan sanoa pari sanaa palkkaeroista. Naisten ja miesten välinen palkkaero on monimutkainen ilmiö, joka ei johdu pelkästään syrjinnästä. Palkkaerot ovat itse asiassa seurausta useasta eri tekijästä, kuten työmarkkinoiden eriytymisestä, pysyvistä stereotypioista erityisesti koulutuksen alalla sekä vaikeuksista sovittaa yhteen työ- ja yksityiselämä. Näin ollen on käsiteltävä kaikkia näitä piileviä tekijöitä. Haluan korostaa, että aiomme kiinnittää työllisyysstrategiassa erityistä huomiota palkkaerojen kaventamiseen. Suuntaviivoista kahdessa kehotetaan selkeästi jäsenvaltioita ja työmarkkinaosapuolia toimimaan asian edistämiseksi. On myös huomattava, että puheenjohtajavaltio Itävalta on ilmoittanut järjestävänsä toukokuun lopussa Brysselissä konferenssin, jossa käsitellään palkkaeroja. Mielestäni tämä tarjoaa aivan poikkeuksellisen tilaisuuden edistyä tällä alalla.
Seuraavaksi käsittelen tapaa, jolla tutkimme ja arvioimme naisten aseman kehittymistä työmarkkinoilla heidän oikeuksiensa tunnustamisen ja miesten roolin näkökulmasta. Komissio seuraa tasa-arvopolitiikkaa jatkuvasti sekä tekee tai teettää säännöllisesti selvityksiä ja tutkimuksia tasa-arvoon liittyvistä taloudellisista ja oikeudellisista näkökohdista. Naisten ja miesten tasa-arvoa koskeva vuosikertomus, jonka komissio on esitellyt vuodesta 2004 alkaen valtion- ja hallitustenpäämiesten keväisessä huippukokouksessa, on Euroopan unionissa hyvin tärkeä asiakirja sukupuolten välisen tasa-arvon seurannan kannalta. Kertomuksessa esitellään naisten ja miesten asemassa tapahtuneet tärkeimmät muutokset koulutuksen, työllisyyden ja yhteiskunnallisen elämän osalta. Kertomuksessa todetaan saavutettu edistys ja kohdattavat haasteet. Komissio tarkastelee tästä samasta näkökulmasta jäsenvaltioiden kansallisia uudistusohjelmia Lissabonin strategian yhteydessä, mikä on tärkeä osa vuosittaisen seurantakertomuksen työllisyyttä koskevaa lukua.
Miten komissio aikoo parantaa tilastollista menetelmää niin, että tasa-arvonäkökohdat voidaan ottaa huomioon? Tasa-arvon ulottuvuus sisältyy tietysti tilastoihin. Tähän käytetään tilastollista menetelmää ja tilastotietoja, joissa otetaan huomioon sukupuolia koskevat näkökohdat. Kuten päätöslauselmaesityksessä korostetaan, on ehdottoman välttämätöntä, että käytössä on tilastoindikaattoreita, jotka ovat riittäviä, yhtenäisiä ja vertailukelpoisia, jotta voidaan seurata toimien tuloksia. Eurostat tekee aktiivista yhteistyötä kansallisten tilastolaitosten kanssa, jotta voidaan ottaa käyttöön yhteinen tilastollinen menetelmä, jolla voidaan kerätä luotettavia ja vertailukelpoisia tietoja kaikkialla Euroopan unionissa. On todella tärkeää, että nämä tiedot kerätään yhteisön laajuisesti. Myös tuleva Euroopan tasa-arvoinstituutti parantaa vastaisuudessa merkittävästi tasa-arvopolitiikan tilastollista seurantaa. Muistuttaisin kuitenkin, koska mielestäni tosiasiat kannattaa tunnustaa, että tasa-arvoinstituutti on ensisijaisesti tekninen väline eikä missään tapauksessa poliittinen elin tai rahoituksen antaja.
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, tällainen oli komission vastaus. Myös komissio on hyvin huolissaan mietinnössä esitetyistä kysymyksistä ja haluaa kiittää vielä kerran esittelijää erinomaisesta työstä. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana John Bowisin laatima kehitysyhteistyövaliokunnan suullinen kysymys komissiolle vammaisuudesta ja kehitysyhteistyöstä (O-0080/2005 – B6-0345/2005). 
John Bowis (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, te, arvoisa komission jäsen ja minä, me kaikki olemme vammaisia. Jos meillä ei ole silmälaseja päässä, emme selviydy. Minä en voi lukea, en voi ajaa enkä voi olla törmäämättä paikkoihin, mutta elän yhteiskunnassa, joka auttaa minua voittamaan tämän vamman ja olemaan toimintakykyinen ja siten toimimaan jopa tämän parlamentin jäsenenä. Jos eläisin kehitysmaassa, en olisi näin onnekas. Kehitysmaissa yksi ihminen kymmenestä on jollakin tavalla vammainen. Kehitysmaissa neljäsosassa köyhiä perheitä on vammainen jäsen.
Tämä on haaste, mutta tässä keskustelussa tarkoitus ei ole vain synkistellä ja osoittaa myötätuntoa ja sääliä. Tarkoitus on muistaa vammaisten ihmisten kyvyt ja pohtia sitä, mitä me voimme tehdä, jotta he selviytyvät, voivat huolehtia omasta elämästään sekä hyödyttää talouksiaan ja yhteisöjään.
Toimiemme – tämän päätöslauselman – tarkoituksena on lopettaa vammaisten hyljeksintä, unohtaa ajatus vammaisista hylkiöinä ja päästä eroon vammaisuuden leimaavuudesta. Haluamme politiikkaa, johon sisältyy ennaltaehkäisyä, huolenpitoa ja ihmisoikeuksia. Haluamme, että enää ei ole paikkoja, joihin vammaiset eivät pääse. Haluamme ranskalaisittain sanottuna – mikä minulle sallittaneen – vammaisuutta eli ilman rajojen. Haluamme katkaista kehitysmaissa kohtalonyhteyden, joka tekee terveydellisistä ongelmista kärsivistä ihmisistä ja vammaisista köyhiä: vaurautta ei synny ilman terveyttä, eikä tuloja voi hankkia ilman lääkkeitä. Tulojen puute tarkoittaa sitä, että lääkkeitä ei saa. Kun ei ole liikennevälineitä, ei voi käydä koulua. Terveystodistuksen puuttuminen tarkoittaa sitä, että työtä ei voi saada. Se, että kaikki on ulottumattomissa, tarkoittaa, että vammainen ei voi näyttää osaamistaan. Kyse ei ole pelkästään liikkumisesta vaan kyse on kaikista vammoista, joiden kanssa meidän on opittava tulemaan toimeen kukin omalla tavallamme, olivatpa kyseessä sitten näkö- tai kuulovammat tai oppimisvaikeudet, hengitysvaikeudet tai sairaskohtaukset.
Toimiemme on oltava kaksitahoisia, ja käytän tätä sanaa harkitusti: se sisältyy komission laatimaan ohjeistukseen. Kaksitahoisuudella tarkoitetaan ennaltaehkäisyä ja huolenpitopalveluja. Sillä viitataan yhtäältä vammaisia koskevaan politiikkaan ja toisaalta vammaisten laatimaan politiikkaan, siihen, että vammaiset ovat itse päättämässä toimista ja osallistuvat niiden valmisteluun. Muistelemme mielihyvin niitä ugandalaisia jäseniä, jotka istuutuivat Ugandan parlamentissa erityisesti heille parlamentin vammaisjäsenille varatuille paikoille.
Haluamme, että vammaisten ihmisten järjestöjä tuetaan. Haluamme sen tunnustamista, että laiminlyödyt taudit ovat suurimpia vammaisuuden aiheuttajia. On maita, jotka tarvitsevat uusia kumppanuuksia lääkkeiden kehittämiseksi. On paljon ihmisiä, jotka tarvitsevat lääkkeitä, jotka ovat meille länsimaiden kansalaisille itsestäänselvyys.
Minulla on diabetes, minkä olen monesti maininnut. Tulen kuitenkin toimeen pillereiden, verikokeiden ja sen erityishoidon avulla, jota saan selviytyäkseni ja elääkseni kohtalaisen normaalia elämää. Malissa ollessani kävin kuitenkin tutustumassa diabetespotilaille tarkoitettuihin palveluihin ja löysin yhden huoneen eräästä klinikasta ja toisen huoneen eräästä toisesta sairaalasta, missä tapasin ihmisiä, joilta oli amputoitu jalkoja ja käsivarsia ja jotka olivat menettämäisillään näkönsä, joiden maksa oli tuhoutunut ja joita odotti varhainen kuolema.
Tarvitsemme politiikkaa, jolla ihmisiä autetaan selviytymään. Edellä mainitsemani ihmiset olisivat voineet hyödyttää Malin taloutta. EU ja AKT-maat ovat hyväksyneet päätöslauselmia Brysselissä vuonna 2001 ja Kapkaupungissa vuonna 2002, ja vammaisten teemavuonna, joka pidettiin Euroopassa vuonna 2003, saimme ohjeistuksen. Nämä ohjeet ovat kuitenkin yksi parhaiten varjelluimmista salaisuuksista Euroopassa ja kehitysmaissa. Vetoankin komission jäseneen, jotta hän kiinnittäisi huomiota näiden ohjeiden erinomaiseen sisältöön ja panisi ne täytäntöön. Varsinkaan sitä emme halua, että julkista EU-rahoitusta käytetään enää yhtään enempää siihen, että jatkamme vammaisia haittaavien esteiden rakentamista.
Afrikan unioni on julistanut Afrikassa vuodet 1999–2009 vammaisten vuosikymmeneksi. Vuonna 2009 päättyy kautemme parlamentin ja komission jäseninä. Toivon, että tuona päivänä voimme katsoa taaksepäin ja todeta yrittäneemme auttaa vammaisia selviytymään ja kuntoutumaan sekä yrittäneemme tehdä heistä todellisia ja kokonaisia ihmisiä niissä talouksissa ja yhteisöissä, joissa he elävät.
Louis Michel,
   Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, vammaisuutta käsittelevät ohjeet ovat kiinnekohta otettaessa huomioon vammaisuuteen liittyvät kysymykset kehitysyhteistyöpolitiikassa. Lisäksi haluan kiittää arvoisaa jäsentä siitä, miten erityisestä ja ilmiselvästi hyvin kiinnostavasta näkökulmasta hän tarkasteli tätä varsin vakavaa ongelmaa.
Kyseisessä ohjeistuksessa annetaan ohjeita ja esitetään käytännön ehdotuksia. Tarkoituksena ei ole siis panna sitä sellaisenaan täytäntöön vaan pikemminkin varmistaa sen kiertäminen mahdollisimman laajasti asianomaisen henkilöstön keskuudessa. Ohjeistus on jo kiertänyt laajasti RELEX-pääosastoissa ja edustustoissa. Lisäksi syyskuussa 2005 pidettiin vammaisuutta käsittelevä koulutustilaisuus. Komissio on jaellut ohjeistustaan myös ulkoisesti. Ohjeistuksesta on julkaistu esite englanniksi, ranskaksi, espanjaksi ja portugaliksi, ja siihen voi tutustua Internetissä.
Lisäksi vammaisuuden sisällyttäminen kehityspolitiikkaan mainitaan teidän pari viikkoa sitten hyväksymänne "Euroopan konsensus kehityspolitiikasta" -asiakirjan kohdassa 97. Tässä kohdassa käsitellään sosiaalisen syrjäytymisen ehkäisemistä ja kaikenlaisen syrjinnän, muun muassa vammaisuudesta johtuvan syrjinnän torjuntaa. Tämän vuoksi tekstissä todetaan, että yhteisö edistää sosiaalista vuoropuhelua ja sosiaalista suojelua. Kansallinen taso soveltuu parhaiten tämän ulottuvuuden toteuttamiseen. Syrjäytymisen ehkäiseminen ja syrjinnän torjunta toteutetaan siten kumppanimaiden pyynnöstä ja vuoropuhelussa niiden kanssa. Näin ollen vammaisuuteen liittyviä ohjelmia kehitetään tämän pohjalta ja tällä tasolla.
On ilmeistä, että komissio kannattaa parempien tulosten saavuttamista terveyden ja koulutuksen alalla eri hankkeiden avulla ja sillä, että talousarviotukea lisätään. Poliittinen vuoropuhelu on erottamaton osa tätä tukea, ja juuri tämä poliittinen vuoropuhelu on se tapa, jolla komissio voi vastata tässä keskustelussa esitettyihin vaatimuksiin.
Komissio aikoo näin ollen pyrkiä edistämään vammaisuuden tai vammaisten mukaan ottamista kumppanimaidemme kehitysyhteistyöstrategioihin samalla asianmukaisuuden periaatetta noudattaen. Aiomme pyrkiä vakuuttamaan hallitukset siitä, että on tärkeää käsitellä näitä kysymyksiä tehokkaasti. On ilmiselvää, että aiomme tässä asiassa panna peliin kaiken painoarvomme.
Olen täysin tietoinen vammaisten ihmisten murheellisesta tilanteesta, joka on vielä murheellisempi kehitysmaissa ja erityisesti kaikkein köyhimpien keskuudessa, koska joudun näkemään näitä inhimillisiä murhenäytelmiä jatkuvasti. Tämän takia olen hyvin iloinen voidessani puhua teille asiasta nyt. Lisäksi minun on tunnustettava, että olen joutunut joskus todistamaan kiinnostuksen puutetta tai täydellistä välinpitämättömyyttä vammaisten asiaa kohtaan tai jopa heidän hylkäämistään joissakin äärimmäisen köyhissä yhteiskunnissa. Olen siksi täysin vakuuttunut siitä, että toiveenne, huomionne ja huolenaiheenne ovat perusteltuja, enkä aio olla käyttämättä kaikkea komission käytössä olevaa valtaa tämän kysymyksen käsittelemiseksi tarkemmin. 
Maria Martens,
   . Arvoisa puhemies, maailman väestöstä kymmenellä prosentilla on jokin vamma, mutta kuten jäsen Bowis äsken totesi, prosenttiosuus on kehitysmaissa usein paljon suurempi. Puhuessamme kehitysmaiden vammaisista puhumme ihmisistä, jotka ovat fyysisesti ja henkisesti vammautuneita, emme siis ainoastaan sokeista vaan myös sodan traumatisoimista lapsista, ja tällaisten ihmisten määrä nousee satoihin miljooniin.
Kehitysmaissa ei ole useinkaan rakenteita vammaisille, jotka elävät usein eristyksissä. Unesco arvioi, että näissä maissa 98 prosenttia vammaisista lapsista ei käy koulua. Luvut puhuvat puolestaan. Päätöksentekijöiden on oltava erityisen tietoisia tästä väestöryhmästä. Lisäksi vuosituhattavoitteiden saavuttaminen on vielä vaikeampaa, jos näin suuri väestöryhmä jätetään huomiotta. Vammaisethan eivät loppujen lopuksi automaattisesti hyödy köyhyyden torjuntaa koskevista ohjelmista, sillä tällä alalla heidän asiaansa ei ole valtavirtaistettu.
Ongelmat ovat olleet ja ovat edelleen ilmeisiä. Kysymys kuuluu: mitä aiomme tehdä heidän hyväkseen. Kuten edellä on jo todettu, vuonna 2003 komissio laati kaikille edustustoille ja yksiköille ohjeet, joiden myötä vammaiset saivat kehitysyhteistyöpolitiikassa oman sijansa. Kun otetaan huomioon se, mitä komissio edellä totesi poliittisen vuoropuhelun ensisijaisuudesta, haluaisin sen kertovan meille, onko tuloksista kerrottavissa yhtään enempää. Onko mahdollista ryhtyä lisätoimiin nimenomaan vammaisten hyväksi? Onko erityisongelmiin, jotka liittyvät esimerkiksi koulutukseen, löydetty käytännön ratkaisuja? Koulutushan on loppujen lopuksi perustavaa laatua oleva asia useimpia vammaisia koettelevan köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseksi. Ovatko vammaiset itse osallistuneet ohjelmien suunnitteluun ja toteutukseen? Näin on toimittu Alankomaissa, ja tulokset ovat varsin hyviä.
Lopuksi seuraava kysymys: mitä komissio tekee tietojen vaihtamiseksi ja kokemusten yhdistämiseksi tällä alalla? 
Miguel Angel Martínez Martínez,
   Arvoisa puhemies, tämä keskustelu osoittaa, että vammaisuus on merkittävä kysymys ja että se on otettava huomioon Euroopan unionin kehitysyhteistyöpolitiikkaa laadittaessa.
On selvää, että vammaisuus ja köyhyys liittyvät läheisesti toisiinsa. Vammaisuus on lisäksi läheisesti yhteydessä sairauksiin ja terveydenhuollon puutteeseen. Tämän me jo tiesimme Euroopassa, jossa vammaisuus on paljon yleisempää yhteiskunnan marginaalisissa ryhmissä ja jossa näihin ryhmiin kuuluvat vammaiset lisäksi kärsivät tilanteestaan paljon enemmän kuin muut paremmassa asemassa olevat ryhmät. Nyt olemme huomanneet, että vastaavasti vammaisuus koskettaa paljon enemmän kehittyvää maailmaa kuin meidän teollistuneita maitamme ja että eteläisten maiden vammaiset kärsivät tilanteestaan paljon enemmän kuin kehittyneiden pohjoisten maiden vammaiset.
Päätöslauselmassa, jonka aiomme hyväksyä, todetaan tämä tilanne ja vaaditaan Euroopan unionia kantamaan vastuunsa sen torjunnassa. Komissio tulee saamaan parlamentilta suosituksen, jossa sitä kehotetaan ottamaan vammaisuus huomioon sen kaikissa toimissa sekä Euroopan strategiassa Afrikan kehittämiseksi että Euroopan kehityspoliittisessa konsensuksessa. Lisäksi tämän päätöslauselman avulla olisi voitava lisätä hallitustemme ja kansalaistemme tietoisuutta tästä ongelmasta.
Tämän kaiken sanottuani ja vaikka sosiaalidemokraattinen ryhmä on sitoutunut tekemään kaikkensa tällä alalla, katson kuitenkin, että on tärkeää korostaa niitä toimia, joita toteuttavat eräät kehitysmaat, jotka osoittavat ihailtavaa solidaarisuutta torjuessaan juuri niitä vammaisuuden muotoja, jotka ovat eniten yhteydessä köyhyyteen, terveydenhuollon puutteeseen ja alikehittyneisyyteen sinänsä.
Kuuba on kiistatta yksi tällainen maa. Se ei ole pelkästään tyytynyt harjoittamaan politiikkaa, jolla se pyrkii ehkäisemään vammaisuutta ja lievittämään sitä omassa yhteiskunnassaan, vaan se on lisäksi jo useiden vuosien ajan auttanut merkittävällä tavalla muita maita tämän ilmiön torjunnassa.
Esimerkkinä tästä on meidän "Operaatio ihmeenä" tuntemamme hanke, jonka avulla pääasiassa Venezuelan antaman rahoituksen turvin yli 208 000 sokeaa Latinalaisen Amerikan ja Karibian kansalaista on saanut näkönsä takaisin vuonna 2005 Kuubassa tehtyjen ilmaisten leikkausten ansiosta.
Bolivian presidentiksi äsken valittu Evo Morales allekirjoitti useita sopimuksia Havannassa. Yhdessä niistä tarkoituksena on, että yli puoli miljoonaa sokeaa bolivialaista voi saada aluksi hoitoa Kuubassa ja myöhemmin useilla silmäklinikoilla, joita kuubalaiset asiantuntijat perustavat Boliviaan ja joissa käytetään kuubalaista tekniikkaa.
Vastaavia hankkeita on käynnissä Venezuelassa ja muissa Latinalaisen Amerikan maissa, ja neuvotteluja, joissa arvioidaan vastaaviin aloitteisiin ryhtymistä, käydään parhaillaan Etelä-Afrikan kanssa. Euroopan parlamentin olisi pidettävä näitä toimia suuremmassa arvossa kuin hienoja sanoja ja hyvää tarkoittavia päätöslauselmia aivan kuten kyseisissä maissa tehdään. 
Elizabeth Lynne,
   . Arvoisa puhemies, olen iloinen mahdollisuudesta keskustella tästä asiasta, ja haluan kiittää jäsen Bowisia tästä tilaisuudesta.
Kuten olemme kuulleet, kaikkien väestöjen keskuudessa vammaisia on noin kymmenen prosenttia, mutta 20 prosenttia kaikkein köyhimmistä on vammaisia. Kehitysmaissa 82 prosenttia vammaisista elää köyhyysrajan alapuolella. He ovat vieläkin syrjäytyneempiä kuin EU:n vammaiset. Heidät on syrjäytetty sosiaalisesta, taloudellisesta ja poliittisesta elämästä, ja monissa tapauksissa heiltä on evätty elintarvikkeet, vesi ja suoja.
Puhuessamme vammaisuudesta ja kehityksestä emme puhu hyväntekeväisyydestä vaan perusihmisoikeuksista. Kaikkia ihmisiä – olivatpa he vammaisia tai eivät – olisi kohdeltava yhdenvertaisina. Tämän vuoksi olen tyytyväinen siihen, että korostamme oikeuksiin perustuvaa lähestymistapaa. Meidän on varmistettava, että vammaiset ja vammaisten järjestöt osallistuvat tarpeista käytäviin keskusteluihin ja toimien toteutukseen.
Olen tyytyväinen siihen, että olemme edistyneet vammaisten ihmisten oikeuksia koskevan YK:n yleissopimuksen osalta. Toivottavasti saamme vielä nähdä jotakin vuoteen 2007 mennessä. Monet teistä tietävät, että toimin esittelijänä, kun parlamentti otti asiaan kantaa. Meidän on kuitenkin varmistettava, että nämä seuranta- ja täytäntöönpanomenettelyt sisällytetään yleissopimukseen. Tämän vuoksi olen vaatinut oikeudellisesti sitovaa yleissopimusta. On tärkeää, että mistä tahansa päätämmekään, ryhdymme todellisiin toimiin ja että näitä toimia seurataan ja arvioidaan.
Osa näistä toimista liittyy ihmisten vammautumisen ennalta ehkäisemiseen. Yksi keino torjua vammautumista on huolehtia siitä, että maamiinojen ja rypälepommien käytöstä luovutaan. Meidän on ryhdyttävä toimiin kaikkia näitä aseita valmistavia, niitä myyviä tai niitä käyttäviä maita vastaan. 
Kathy Sinnott,
   . Arvoisa puhemies, omantuntomme olisi soimattava meitä syvästi tietäessämme, että vammaisuus ja sairaudet olisivat kehitysmaissa estettävissä esimerkiksi, kun lapsi saa loiseliön aiheuttaman vammauttavan taudin saastuneesta vedestä, koska hänen äidillään ei ole varaa ostaa kahta ruokalusikallista klooria lisättäväksi perheen juomavesisankoon; kun lapsi saa hi-viruksen avustusjärjestöjen käyttämistä yhteisistä neuloista tai kun miehiä tai naisia vammautuu heidän tehdessään vaarallista riistotyötä, jolla tuotetaan meille halpoja kulutustavaroita.
Me olemme kovin hyvinvoipia, terveitä ja rikkaita. Meidän on annettava osa takaisin. Meidän on annettava enemmän. Emme saa ottaa pois köyhemmiltä mailta tuhoisalla ja niitä vaurioittavalla tavalla. Meidän on pyrittävä asettamaan ehtoja tukipaketeillemme. Meidän on asetettava niiden ehdoksi se, että avun jakamisessa on otettava huomioon vammaiset ja että rahoittamiimme hankkeisiin on sisällytettävä järjestelmiä, jotka ovat heidän tarpeidensa mukaisia ja avaavat heille uusia ja yhdenvertaisia mahdollisuuksia.
Meidän on sisällytettävä kuntoutuminen osaksi kaikkia kehitysmaihin soveltamiamme kehitysstrategioita. Lisäksi muistutan teitä siitä, että vammaisuuden saralla on vielä EU:ssakin paljon kehitettävää.


Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana äänestykset.
Christopher Beazley (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kerroitte äsken, että työjärjestyksen äänestämistä koskevien kohtien mukaisesti jokaisella jäsenellä on oikeus vaatia tarkistusta. Lisäksi puhemiehellä on oikeus todeta, että valtaenemmistö on äänestänyt esityksen puolesta, ja pyydän teitä olemaan kiinnittämättä huomiota UKIP-puoluetta edustaviin kollegoihin heidän alkaessaan huudella selkänne takana!
Puhemies.
   – Arvoisa jäsen Beazley, tästä päättää istuntoa parlamentissa johtava puhemies. Päätökseni on, että äänestys tarkistetaan, jotta kaikki voivat vakuuttua siitä, että tulos oli tämä. 
Derek Roland Clark (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, onko toiveenne se, että eräitä parlamentin jäseniä pidetään toisen luokan kansalaisina vai ei? 
Puhemies.
   – Minulla ei ole halua jatkaa tätä keskustelua.
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, viittaan työjärjestyksen 53 artiklaan ja siinä mainittuun 168 artiklaan ja haluan tässä yhteydessä kysyä komissiolta, voiko se hyväksyä parlamentin tähän mietintöön hyväksymät tarkistukset ja erityisesti tarkistuksen 14, jonka mukaan 50 prosenttia rakenneuudistustuesta eli yhteensä 6 miljardia euroa, osoitetaan tuottajille. Tästä tarkistuksesta äänestettiin valiokunnassa, ja sen esitti jäsen Goepel. Lisäksi haluan pyytää komissiota hyväksymään tarkistukset 10 ja 11, joissa vaaditaan rakenneuudistustoimien käyttöönoton yhteydessä taloudellisen kehityssuunnitelman esittämistä kyseiselle alueelle ja sitä, että komissio ja asianomainen jäsenvaltio ilmoittavat tällaisista kehityssuunnitelmista. 
Louis Michel,
   Arvoisa puhemies, luulen, että tähän kysymykseen vastaaminen on hyödyllistä tämän seikan selventämiseksi. Komissio voi hyväksyä, että vähintään 10 prosenttia rakenneuudistustuesta varataan sokerijuurikkaan tuottajille ja koneiden valmistajille. Jäsenvaltiot voivat lisätä tätä määrää kunkin valtion erityistilanteen mukaan. 
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, puhun ryhmäni puolesta ja yhä 168 artiklan nojalla ja vaadin tämän mietinnön palauttamista takaisin valiokuntaan neuvottelujen käymiseksi komission ja neuvoston kanssa näiden kahden seikan hyväksymiseksi. Neuvosto totesi päätöksessään, että ainoastaan kymmenen prosenttia rakenneuudistustuesta osoitetaan tuottajille – muun muassa kehitysmaiden tuottajille – ja loput olisi osoitettava sokeriteollisuudelle ehtoja asettamatta, jolloin se voisi rahoittaa alasajon ottamatta millään lailla huomioon työpaikkojen menetyksiä ja alueen tarpeita. Tämän vuoksi haluaisimme ryhtyä neuvotteluihin, jotka olisivat samalla kuuleminen. Ainoa tapa, jolla voimme saada neuvoston neuvottelupöytään, on mietinnön palauttaminen valiokuntaan nyt ja jäljellä olevan, nykyhetken ja seuraavan istuntojakson välisen neljän viikon käyttäminen siihen, että tuottajien osuutta lisätään.
Lutz Goepel (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, jäsen Graefe zu Baringdorf on oikeassa siinä, että esitimme tarkistuksen siitä, että rakenneuudistusvaroista otettaisiin käyttöön vähintään 50 prosenttia. Komissio ehdotti kuitenkin vähintään kymmentä prosenttia siten, että kukin jäsenvaltio voi lisätä tätä määrää rajattomasti oman harkintavaltansa puitteissa, ja näin ollen ryhmämme mielestä tämä kysymys ei ole enää ongelma. Kehotan parlamenttia hylkäämään tämän tarkistuksen. 
Jean-Claude Fruteau (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, yhdyn täysin siihen, mitä Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän edustaja äsken totesi: tämä oli yksi niistä asioista, joita maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta vaati. Kuten komission jäsen kaksi päivää sitten totesi, komissio on valmis hyväksymään sen, että jäsenvaltiot voivat nostaa tasoa kymmenestä prosentista. Kysymys on näin ollen ratkaistu, ja vastustan siten omasta puolestani asian palauttamista valiokuntaan. 
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, jos äänestämme nyt, haluan, että äänestys pidetään nimenhuudon mukaan. Esitystä siitä, että äänestys toimitetaan nimenhuudon mukaan, ei ollut mahdollista tehdä aiemmin, koska emme tienneet, aiommeko äänestää. Näin ollen pyyntö voidaan esittää vasta nyt ja suullisesti. Näin ollen vaadin äänestystä nimenhuudon mukaan. 


Patrick Louis (IND/DEM
   ). Arvoisa puhemies, viittaan 138 artiklaan, joka koskee käännöksiä. Itsenäisyys ja demokratia -ryhmä esitti tarkistuksen 1, jossa ehdotetaan vaihtoehtoista päätöslauselmaa, jossa ymmärretään se, että kansakuntamme hylkäävät kaikenlaisen supervaltion ja siten kaikenlaisen perustuslain, ja kunnioitetaan tätä. Tästä tarkistuksesta tehdyssä käännöksessä, erityisesti englanninkielisessä käännöksessä alkuperäinen merkitys on monissa kohdissa vääristynyt. Esimerkiksi silloin, kun viittaamme "Euroopan rakentamisen jatkamiseen", joka on poliittisesti neutraali ilmaus, käännöksessä viitataan "Euroopan yhdentymiseen", jota käytetään siitä ylikansallisesta prosessista, jonka tuomitsemme. Kyseessä on ilmiselvästi Pavlovin refleksi, joka on saastuttanut monia tämän rakennuksen toimistoja sikäli, että yhä luullaan, että muunlainen Eurooppa ei ole mahdollinen. Tämän takia haluan tähdentää, että ainoastaan ranskankielinen alkuperäinen teksti on todistusvoimainen. 
Johannes Voggenhuber (Verts/ALE ),
   . Arvoisa puhemies, mikäli ymmärsin teitä oikein, äsken puhunut arvoisa jäsen puhui minun nimissäni. En halua antaa sellaista vaikutelmaa, että esittelijät yhtyvät hänen tulkintaansa. Tämä epätoivoinen yritys käyttää käännöksiä keinona, jolla varsinaista asiaa voidaan muuttaa, ei saa onnistua. Esittelijöillä ei ole mitään tekemistä asian kanssa. 

Jo Leinen (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan valiokunnan puheenjohtajana kiittää esittelijöitä siitä, että he ovat valmistelleet asiaa, joka on yksi tärkeimmistä teemoistamme vuonna 2006, hetkellä, jona monet asiat ovat liikkeessä, ja haluan Euroopan parlamentin saksalaisena jäsenenä esittää yksiköille joukon korjauksia. Saksalainen käännös on toisinaan harhaanjohtava ja toisinaan virheellinen. Mainitsen tästä yhtenä esimerkkinä sen, että ilmaus "European papers" (Eurooppa-asiakirjoja) on käännetty "Europapiere"iksi. Emme halua laatia papereita vaan luoda poliittista sisältöä. Toimitan teille koko joukon korjauksia. 

Charles Tannock (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, jotta teksti olisi perussopimusten mukainen, pidämme parempana sanamuotoa "Euroopan mantereen läheisyydessä sijaitsevien EU:n syrjäisimpien alueiden". 

Charles Tannock (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, esittelijän lisäksi PPE-DE-ryhmän äänestyslistalla mukana olevat henkilöt vastustivat liberaalien ehdotusta alaotsikon "Maghreb-maat" lisäämisestä. Te menitte liian nopeasti eteenpäin ettekä katsoneet minuun päin.
PPE-DE ryhmä vastustaa alaotsikon "Maghreb-maat " sijoittamista kohdan 33 jälkeen. 

Charles Tannock (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, täydellisyyden vuoksi sanottakoon, että Vatikaanin kaupunkivaltion kutsuminen "valtioksi" on hieman liikaa sanottu, joten olen muuttanut sanamuodon "suvereeneiksi valtioiksi". (äänestys) (äänestys) (äänestys) (äänestys) (äänestys) (äänestys) (äänestys) (äänestys) (äänestys) (äänestys) (äänestys) (äänestys) (äänestys) (äänestys) (äänestys) 

Cem Özdemir (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, ryhmäni ei ole samaa mieltä siitä, että jos esittämämme tarkistus 24 hyväksytään, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän esittämä tarkistus 2 kaatuu. Mielestämme ne eivät ole ristiriidassa keskenään vaan sopivat yhteen, joten on mahdollista äänestää kummankin puolesta. 
Charles Tannock (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä siitä, että tarkistus 2 ei kaadu. Voimme toimittaa siitä erillisen äänestyksen. 

Pasqualina Napoletano (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ehdotamme, että sana "Hizbollah" korvattaisiin sanoilla "kaikki libanonilaiset ja ei-libanonilaiset miliisijoukot". 

Charles Tannock (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, tämä on varsin hankala suullinen tarkistus. Kuten lienette huomanneet, neuvottelut ovat parhaillaan käynnissä Lontoossa. Ne ovat hyvin arkaluonteiset neuvottelut, ja niissä on kyse kestävän ja rauhanomaisen ratkaisun löytämisestä Armenian ja Azerbaidžanin väliseen Vuoristo-Karabahia koskevaan riitaan. Jotta sanamuoto olisi sävyltään neutraalimpi, haluaisin, että kappale kuuluisi seuraavasti:
"katsoo, että Vuoristo-Karabahin konflikti estää Armenian ja Azerbaidžanin kehitystä sekä alueellista yhteistyötä ja Euroopan naapuruuspolitiikan tehokasta täytäntöönpanoa; kehottaa osapuolia pidättymään yksipuolisista toimista ja aggressiivisista lausunnoista ja pyrkimään ratkaisemaan konfliktin kaikkien osapuolten kanssa harjoitettavan rakentavan vuoropuhelun avulla, joka perustuu vähemmistöjen oikeuksien kunnioittamiseen ja kansainvälisen oikeuden periaatteisiin"; – tämä on olennainen asia – "korostaa demokraattisten uudistusten jatkamisen sekä EU-suhteiden merkitystä; kehottaa kaikkia osapuolia etsimään keinoja, jotka mahdollistavat pakolaisten asteittaisen paluun vähemmistöjen oikeuksia kunnioittaen ja erityisesti mitä tulee azerbaidžanilaisten paluuseen miehitetyille alueille; kehottaa Etyjin Minskin ryhmään kuuluvia jäsenvaltioita koordinoimaan paremmin yhteistyötään EU:n Etelä-Kaukasian erityisedustajan kanssa, jotta asiassa edistyttäisiin neuvotteluteitse". 

Puhemies.
   – Äänestykset ovat päättyneet. 
Bruno Gollnisch (NI ). –
   Arvoisa puhemies, mitä järkeä on tässä niin sanotussa työjärjestyksen muuttamisessa siten, että välihuomautukset istuntosalissa kielletään, kun parlamenttimme on yksi ikävystyttävimmistä, ankeimmista ja epäkiinnostavimmista parlamenteista koko maailmassa? Lisäksi tämä ei koske ainoastaan istuntosalia vaan myös sitä, mitä tapahtuu käytävillä!
Eräitä kollegojamme kehotettiin poistamaan luvallinen näyttely, jossa tuotiin julki samankaltaisuuksia Hitlerin hallinnon kuolemankulttuurin ja nykypäivän hedonistisen yhteiskunnan kuolemankulttuurin välillä. Nämä kummatkin kuitenkin ammentavat voimaa rodunjalostusperiaatteista. Samalla, kun puhun parlamentissamme, toisessa näyttelyssä ylistetään kiinalaisen maolaisen demokratian väitettyjä ansioita, vaikka kyseisessä maassa on yhä tänäkin päivänä kymmeniä miljoonia vankeja työleireillä vakaumustensa vuoksi ja vaikka tässä maassa edelleen vallalla oleva kommunistinen totalitaristinen ideologia on syyllinen hirvittäviin julmuuksiin!
Jäsen Onesta, joka on laatinut tämän mietinnön, on kunnioitettava mies, mutta hän kuuluu ryhmään, joka on vastuussa kerrassaan uskomattomasta hyökkäyksestä erästä tässä parlamentissa läsnä ollutta valtion päämiestä kohtaan. Tarkoitan tällä tuolloin vasta valittua presidentti Jacques Chiracia. Se, mikä on oikein tänään, on väärin huomenna: on olemassa kaksi normia siitä riippuen, kuuluuko henkilö suureen ryhmään vai pieneen ryhmään! 
Christopher Heaton-Harris (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, minäkin suhtaudun hieman epäilevästi Onestan mietintöön, vaikka äänestin sen puolesta. Arvostan suuresti esittelijää. Hän on todella hieno ihminen ja on auttanut minua monta kertaa. Minua huolestuttaa kuitenkin se, kuinka nykyisen puhemiehemme kaltainen hyvin puoluesitoutunut Euroopan parlamentin puhemies tulkitsee työjärjestystä. Nykyinen puhemiehemmehän ei näytä ymmärtävän ilmaisunvapautta ja käyttäytyy hyvin autoritaarisesti parlamentin jäseniä kohtaan.
Kun pidimme maaliskuussa 2005 parlamentissa muistoistunnon terrorismin uhrien muistoksi, hän kehotti meitä viisaasti olemaan tarttumatta tällaisiin hirvittäviin tapahtumiin poliittisten viestien lähettämiseksi toimien itse juuri tällä tavalla. Millä tavalla hän siis aikoo valvoa parlamentin uutta työjärjestystä? 
Maria da Assunção Esteves (PPE-DE ),
   .  Euroopan parlamentin jäseniä koskevien menettelysääntöjen laatimisessa on edettävä hyvin varovasti, koska aihe on ongelmallinen. Parlamentti on vapauden institutionaalinen ruumiillistuma.
Poliittisen edustamisen huomattiin olevan demokratian ruumiillistuma. Lainsäädäntö kuvastaa äänestäjien tahtoa vastavuoroisen hyväksymisen ja suvereenin ilmaisemisen hengessä. Demokraattiset poliittiset järjestelmät suosivat parlamentaarisia järjestelmiä niissä käytyjen keskustelujen avoimuuden ja läpinäkyvyyden ansiosta ja sen vuoksi, että kansalaisilla on mahdollisuus valvoa edustajia vaalien yhteydessä. Edustajilla on "erityinen asema" sitä kautta, että heidän katsotaan olevan "läpileikkaus väestöstä". Heidän vapautensa on oikeus ja velvollisuus, he kantavat vastuun politiikasta ja, kuten Popper kerran totesi, vaalipäivä on heille tuomiopäivä.
Tämän vuoksi Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä on suhtautunut tähän asiaan varovaisesti perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa. Loppujen lopuksi tällaisilla menettelysäännöillä on rajoituksensa, ja nämä rajoitukset johtuvat valtuutustaan käyttävien jäsenten koskemattomuudesta. Kyse on niistä vapauden rajoista, joiden avulla parlamentti on luotu ja joiden puitteissa kansa on parlamentissa edustettuna ja joita kansa ei halua parlamentista poistettavan. 
Carl Lang (NI ),
   Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmään kuuluvan ranskalaisen jäsenen, Gérard Onestan laatima mietintö seuraamuksista, joita voidaan määrätä häiriöitä istuntosalin sisä- ja ulkopuolella aiheuttavalle jäsenelle, on takaisku erityisesti poliittisten vähemmistöjen sanavapaudelle.
Tästä alkaa kurinpito, eräänlainen kätketty totalitarismi, normalisointi, kuten oli tapana sanoa kommunismin ollessa täysissä voimissaan, ja se, että alullepanijana ovat vihreät, ei ole yllättävää.
Ilmiselvästi sekään ei riitä, että Euroopan parlamentissa sen vähemmistöt ja erityisesti sitoutumattomat jäsenet ovat törkeän syrjinnän uhreja parlamentaaristen oikeuksiensa osalta, vaan on tehtävä vielä enemmän ja rangaistava heitä jopa taloudellisesti, jos enemmistö katsoo, että heidän käytöksensä on "poliittisesti epäkorrektia". Tällainen säännöstöön perustuva vallankaappaus on kestämätön ja tuhoaa vapauden.
Kun Euroopassa on yli 20 miljoonaa ihmistä työttömänä ja kotijäsenvaltiomme hukkuvat maahanmuuton alle, Euroopan parlamentilla on mielestäni parempaakin tekemistä kuin pitää pilkkanaan parlamentaarista demokratiaa – vaikkakin eurooppalaista sellaista. 
David Martin (PSE ),
   . Äänestin mietinnön puolesta. Jäsenten vähemmistön moitittavasta käyttäytymisestä johtuu, että tämä mietintö on ylipäänsä tarpeellinen. 
Jean-Claude Martinez (NI ),
   . Tämän mietinnön on laatinut henkilö, joka on huomattava tieteellinen auktoriteetti parlamentaarisen oikeuden alalla, ja kun tekstiä lukee, on selvää, että hän on tukeutunut alan suuriin auktoriteetteihin, kuten Eugène Pierreen. Mietinnössä on tehty filosofinen valinta oligarkian hyväksi eli Aristoteleen kielellä siinä on valittu "harvainvalta".
Näin ollen noin 30 Euroopan parlamentin jäsentä (istuntojen puhemiehet, seuraamusten määrääjät, seuraamusten saajien kuulijat ja seuraamusten vahvistajat) on vastuussa kollegojensa valvonnasta. Koska kaikki jäsenet ovat saaneet asemansa joko kansan suvereenisuutta tai kansallista suvereenisuutta noudattaen, suvereenisuus itsessään joutuu valvonnan kohteeksi.
Ranskassa kehitettiin vuonna 1791 parlamentaarinen suvereenisuus, joka korvasi kansan suvereenisuuden. Koska parlamentti oli rakenteeltaan sellainen, että siinä oli edustettuna ainoastaan yksi yhteiskuntaluokka – porvaristo ja muut niin sanotut vapaat ammatinharjoittajat – parlamentti valjasti kansan suvereenisuuden tai kansallisen suvereenisuuden omaan palvelukseensa.
Tässä mietinnössä tämä pieni oligarkkien joukko laatii välineitä, joilla tehdään vaarattomiksi ne kansan valitsemat edustajat, jotka saattaisivat päästä läpi vaalien ja tiedotusvälineiden muodostamista suodattimista.
Näin ollen tämä mietintö, jonka olisi kuulunut ilmentää vain yhtä ainoaa sanaa – kansan valitsemien edustajien "vapautta" – ilmentääkin eri sanaa eli oligarkiaa. 
Athanasios Pafilis (GUE/NGL ),
   . – Euroopan parlamentin työjärjestykseen parlamentin jäseniä koskevien menettelysääntöjen osalta tehdyt muutokset ovat yritys parlamentin moitteettoman toiminnan nimissä käyttää valvontaa ja seuraamuksia siihen, että voidaan rajoittaa ja valvoa reaktioiden, vastalauseiden tai erimielisyyden ilmaisemista ja terrorisoida niitä jäseniä, jotka haluavat ilmaista vastustavansa EU:n ruohonjuuritason vastaista politiikkaa, sen piirteitä tai vakavia poliittisia tapahtumia. Uusiin itsevaltaisiin toimiin sisältyy määräyksiä taloudellisista seuraamuksista, sulkemisesta kokousten ja toimielinten ulkopuolelle ja jopa määräyksiä siitä, että ehdotus poistetaan parlamentin toimistosta. Tätä kautta eräät tahot yrittävät rajoittaa kaikenlaista reagoimista, muun muassa julisteiden kantamista ja mielenosoittajien kokoamista. "Kevyenä" perusteena on se, että edellä mainittuja ei voida hyväksyä, jos niillä luodaan "yhteenottoja" tai häiritään parlamentin toimintaa. Samanlaisia uhkauksia ja seuraamuksia on määrätty niiden tapausten varalta, joissa rikotaan määräyksiä, jotka koskevat "suljettujen kokousten" luottamuksellisuutta ja asiakirjojen julkaisemista, vaikka on todettava, että nämä asiakirjat kulkeutuvat usein tiedotusvälineisiin.
Äänestämme näitä uusia itsevaltaisia muutoksia vastaan ja ilmoitamme, että meitä ei voi saada aisoihin ja aiomme kaikin keinoin pyrkiä tuomaan julki työväenluokkien ongelmat ja tiedottamaan niille kansalaisille, joille olemme tilivelvollisia. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Se, että Euroopan parlamentin jäseniltä odotetaan heidän tehtävänsä hoidossa vastuullisuutta, kunnioitusta ja älyllistä ankaruutta, ei ole koskaan estänyt heitä ilmaisemasta näkemyksiään avoimesti vaan päinvastoin. Vaikka on sattunut joitakin hyvin tiedossa olevia väärinkäytöksiä, joita ei voida hyväksyä, on myös totta, että joissakin maissa on syntynyt tiettyjä käytäntöjä ja tapoja, jotka itse asiassa lisäävät näiden maiden parlamentaaristen edustajakokousten arvostusta ja antavat niille niiden oman erityisen luonteensa ja värinsä.
Otetaanpa esimerkiksi Yhdistynyt kuningaskunta. Mielestäni voimassa olevista työjärjestyksen määräyksistä huolimatta sääntöjä ja käyttäytymistä ohjaa pääsääntöisesti käytäntö, joka pakostakin Euroopan parlamentin tapauksessa kehittyy koko ajan. Euroopan parlamentin jäsenten tehtävään kuuluu sekä vapaus että vastuu, eikä ole syytä katsoa, että valituilta edustajilta puuttuisi niistä jompaakumpaa. 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   . Kannatan monia tähän mietintöön sisältyviä toimia, vaikka olen vakaasti sitä mieltä, että parlamentin on äänestettävä menettelyihimme tehtävistä muutoksista erikseen, kun yhdessä äänestyksessä äänestetään useista kohdista yhdessä. Tämän vuoksi äänestin tyhjää, vaikka olen tyytyväinen mietinnön hyväksymiseen kokonaisuutena, koska on selvää, että esimerkiksi eräät jäsenet ovat käyttäneet hyväkseen sitä, että sääntömme ovat toistaiseksi olleet melko väljiä. 
Jean-Pierre Audy (PPE-DE ),
   . Kannatin äänestyksessä Vlaston erinomaista mietintöä, jossa käsitellään pienyrityksiä koskevan eurooppalaisen peruskirjan täytäntöönpanoa, koska nämä pienyritykset ovat avainasia luotaessa hyvinvointia ja sosiaalista edistystä Euroopan kansalaisten hyvin suurelle joukolle. Tuen ehdotuksia, joilla pyritään antamaan kauppakamarien väliselle kansainväliselle yhteistyölle merkittävä rooli pienyritysten kilpailukykyisyyden ja käsityöläisyritysten tunnustamisen alalla. Tässä mietinnössä tuodaan oikeutetusti julki, että Euroopan komissio tai eräät jäsenvaltiot eivät ole mieltäneet sitä, miten huomattavaa haastetta miljoonien pienyrittäjien siirtyminen eläkkeelle tarkoittaa. Lisäksi meidän on tehtävä kaikkemme tämän kasvun, työllisyyden ja kuluttajien tyytyväisyyden kannalta ratkaisevan tärkeän taloudellisen kudoksen jokapäiväisen toiminnan yksinkertaistamiseksi ja sen oikeudellisen, verotuksellisen ja sosiaalisen varmuuden lisäämiseksi. 
Giles Chichester (PPE-DE ),
   . Britannian konservatiivien valtuuskunta on tyytyväinen voidessaan enimmäkseen tukea jäsen Vlaston mietinnön sisältöä, mutta valtuuskunta päätti kuitenkin äänestää tyhjää kohdan 22 sanamuodon vuoksi.
Mielestämme verokilpailu on hyödyllistä, emmekä pidä sitä lainvastaisena valtiontukena. Emme kannata yhteisen, yhtenäistetyn yhtiöveropohjan luomista.
Onnittelemme kuitenkin jäsen Vlastoa ja vahvistamme sitoutumisemme sellaisen ympäristön luomiseen, jolla edistetään vireää pienyrittäjyyttä. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren ja Lars Wohlin (IND/DEM ),
   Pienyrityksillä on ratkaiseva merkitys työpaikkojen luomisessa jäsenvaltioihin ja siten Euroopan tulevassa kehityksessä. Kyseessä ei ole kuitenkaan rajat ylittävä kysymys, vaan päinvastoin jokaisen jäsenvaltion on päätettävä itse, millaista pienyrittäjäpolitiikkaa se haluaa harjoittaa. Sellainen instituutioiden välinen kilpailu, jossa jäsenvaltiot voivat etsiä itsenäisesti oikeita ratkaisuja ilman, että niitä sitoisivat jäykät EU:n säännökset, on äärettömän tärkeää pienyritysten kehitykselle. Juuri tämän vuoksi katsomme, että EU ei ole ratkaisu, joka luo pienyrityksiä suosivan ympäristön.
Mietinnössä todetaan, että pienyritysten kehittymistä haittaavia esteitä ovat esimerkiksi luotonsaanti, mutkikkaat verotusjärjestelmät ja ne hallinnolliset menettelyt, jotka liittyvät rahoituksen hakemiseen rakenne- ja aluekehitysrahastoista. Jäsenvaltioiden on lisättävä toimia pienyrittämisen yksinkertaistamiseksi. Lisäksi on kannettu huolta siitä, että yrittäjäkoulutuksessa ja siinä, kuinka kouluissa kannustetaan yrittäjyyteen, on havaittavissa suuria eroja. Lisäksi todetaan, että peruskirjalla olisi oltava lain voima ja sen olisi oltava sitova, koska tällöin jäsenvaltioiden sitoutuminen olisi suurempaa.
Se, että uskotaan, että eurooppalainen peruskirja ja vuosittainen raportointi tarjoaisivat ratkaisun, on jälleen esimerkki EU:n puutteellisesta todellisuudentajusta.
Näin ollen Kesäkuun lista on äänestänyt mietintöä vastaan. 
Fernand Le Rachinel (NI ),
   . Pienillä ja keskisuurilla yrityksillä on merkittävä tehtävä kilpailun ja innovaatioiden, ammatillisen koulutuksen ja jopa aluesuunnittelun aloilla. Niihin syntyy työpaikkoja, ja niillä luodaan vaurautta.
Tämä on sitäkin tärkeämpää, kun otetaan huomioon, että nämä yritykset kaatuvat usein yritysten sietokyvyn ylittäviin verotuksellisiin ja sosiaalisiin rasitteisiin sekä sääntelyrasitteisiin ja siihen, että näiden yritysten on kohdattava rajoittamaton globaali kilpailu ilman, että ne voisivat puolustautua samoin asein kuin suuryritykset, sekä siihen, että niiden on vaikeampi saada pääomia, mikä on elintärkeää investointien kannalta, ja vielä siihen, että omistajanvaihdos uhkaa usein niiden olemassaoloa.
Voisiko ratkaisu löytyä Brysselistä? Epäilenpä sitä. Eurooppalaisessa politiikassa ei ole tosiasiassa koskaan otettu huomioon pk-yritysten etuja ja ominaispiirteitä, vaikka niitä on yrityksistä 99 prosenttia. Tuki- ja yhteisöohjelmat ovat pääasiassa niiden yritysten ulottuvilla, joilla on näiden asioiden käsittelyyn erikoistuneet osastot. Eurooppalainen lainsäädäntö on hirvittävän monimutkaista, ja asetetut normit ovat kalliita panna täytäntöön. Lisäksi ongelmaa kärjistää politiikka, jolla markkinoita avataan villille ja epäreilulle globaalille kilpailulle.
On totta, että vapaalla yritystoiminnalla luodaan vaurautta ja työllisyyttä, ja on totta, että meidän on edistettävä sitä. Jos Euroopan unioni haluaa kantaa kortensa kekoon, se ei voi enää pysyä teknokratiana, joka on sitoutuneempi eurooppalaiseen ideologiaan kuin eurooppalaisten etuihin. 
Astrid Lulling (PPE-DE ),
   . Tämä peruskirja on hyvä asia ja jopa menestys sikäli, että se on pantu täytäntöön 35 maassa. Täytäntöönpanossa on kuitenkin paljon toivomisen varaa, kuten käy ilmi tästä viidennestä mietinnöstä, jossa käsitellään kaiken lisäksi vain kolmea peruskirjan kymmenestä toimintalinjasta.
Esitin tarkistusta korjatakseni erään peruskirjassa ilmenevän puutteen, joka on se, että peruskirjassa ei oteta huomioon, että monissa jäsenvaltioissa näiden pienyritysten omistajat ja ennen kaikkea miljoonat niissä työskentelevät puolisot eivät kuulu sosiaaliturvan piiriin.
Parlamentti on vuodesta 1997 lähtien vaatinut sääntöpuitteita tätä näkymätöntä työvoimaa varten. Esitimme tarkistusta vuoden 1986 direktiiviin, joka on annettu itsenäisinä yrittäjinä toimivien naisten ja miesten yhtäläistä kohtelua koskevan periaatteen soveltamisesta. Euroopan komissio on jättänyt vaatimuksemme huomiotta. Mielestäni tämä on erityisen harmillista, kun otetaan huomioon, että mietintöön, josta äänestämme, ei sisälly tarkistustani ja että eräiden vaikeaselkoisten menettelyjen vuoksi en ole voinut jättää sitä enää käsiteltäväksi täysistunnossa.
Koska päätöslauselmassa kuitenkin viitataan sosiaaliturvajärjestelmiin yrittäjyyden edistämiseksi, toivon, että ehdotukseni otetaan huomioon sovellettaessa peruskirjan kolmatta toimintalinjausta, jossa keskeistä on lainsäädännön ja sääntelyn parantaminen. 
Sérgio Marques (PPE-DE ),
   .  Haluan onnitella jäsen Vlastoa hänen laatimastaan tärkeästä mietinnöstä, jonka aiheena on pienyrityksiä koskevan eurooppalaisen peruskirjan täytäntöönpano. Annan täyden tuen tälle mietinnölle ja erityisen myönteisesti suhtaudun siihen ajatukseen, että peruskirja ulotetaan koskemaan monia muitakin maita, ei pelkästään EU:n ehdokasvaltioita vaan myös Välimeren maita, mistä on apua Euroopan naapuruuspolitiikan kehittämisessä.
On olennaisen tärkeää, että otetaan käyttöön erityisiä, yksinkertaistettuja toimia ja investointiohjelmia, joita ovat paikallisten riskipääomarahastojen ja "bisnesenkeli" -rahoitusohjelmien luominen ja kehittäminen, millä parannetaan paikallisten ja alueellisten pienyritysten edellytyksiä lisätä investointeja ja innovaatioita. 
David Martin (PSE ),
   . Olen tyytyväinen tähän mietintöön, jonka aiheena on pienyrityksiä koskevan eurooppalaisen peruskirjan täytäntöönpano. On pidettävä kiinni tämän peruskirjan painopisteistä, ja pienyritysten osallistumista EU:n eri ohjelmiin on entisestään lisättävä. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Mietintö, jonka aiheena on pienyrityksiä koskevan eurooppalaisen peruskirjan täytäntöönpano, on huomattavan tärkeä, kun otetaan huomioon se, että eurooppalaisten yritysten kudos on pienyritysvaltainen.
Koska olen kestävää matkailua EU:ssa koskevan mietinnön esittelijä, pidän empimättä tervetulleina niitä toimia, joihin ryhdytään tällä matkailun kannalta keskeisellä alalla, joka on varmasti yksi tärkeimmistä taloudellisista sektoreista Euroopan taloudellisen kasvun ja kehityksen alalla.
Mielestämme pätevää työvoimaa, yrittäjyyskoulutusta ja lainsäädännön parantamista koskevien painopisteiden avulla on mahdollista hyödyntää alan vahvuuksia, korjata kaikenlaisia puutteita ja tukea kasvua monissa peruskirjan osapuolina olevissa maissa.
Näin ollen äänestin Vlaston mietinnön puolesta. 
José Albino Silva Peneda (PPE-DE ),
   .  Pk-yritykset ovat Euroopan talouden, työpaikkojen luomisen ja alueellisen kehittämisen selkäranka.
Pk-yritysten osallistuminen on tämän vuoksi elintärkeää niiden Lissabonin strategiassa asetettujen tavoitteiden toteuttamiseksi, joilla pyritään edistämään kestävää kasvua ja luomaan lisää ja parempia työpaikkoja.
Tämän vuoksi pidän tervetulleena asiana pienyrityksiä koskevan eurooppalaisen peruskirjan täytäntöönpanoa. Sen ansiosta EU:n jäsenvaltiot voivat nauttia niistä hyödyistä, joita hyvien käytäntöjen vaihtaminen tuo tullessaan.
Mietinnön tarkoituksena on pk-yritysten aseman lujittaminen yhteisön politiikassa. Tämän vuoksi mietinnössä suositetaan nykyisten eurooppalaisten välineiden virtaviivaistamista.
Mietinnössä kiinnitetään jälleen kerran huomio niihin vaikeuksiin, joita pk-yrityksillä on Euroopan unionin ohjelmiin osallistumisessa ja niihin liittyvän rahoituksen hakemisessa.
Näiden esteiden lisäksi tilanne voi vain huonontua entisestään, kun otetaan huomioon se, että seuraaviin, vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymiin sisältyviin määrärahoihin, sellaisina kuin neuvosto ne hyväksyi, tehtiin rajuja 50 prosentin suuruisia leikkauksia. Viittaan tällä hankkeisiin, joita pk-yritykset voivat hyödyntää otsakkeen "kilpailukyky, kasvu ja työllisyys" alla, sekä aivan erityisesti kehityksen seitsemänteen puiteohjelmaan ja kilpailukykyä ja innovaatioita koskevaan ohjelmaan. 
Anja Weisgerber (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, äänestäessäni tänään Fruteaun laatimien sokerimarkkinoiden uudistamista koskevien mietintöjen puolesta toimin näin varsin harkitusti, koska sokerimarkkinat ovat EU:ssa hyvin arkaluonteinen ala. Sokerijuurikas on tärkeä tuote monille viljelijöillemme, ja sitä voidaan viljellä alueilla, joilla olosuhteet ovat liian karut muuhun maataloustuotantoon. Tämän takia harkittu uudistaminen on elintärkeää, jos halutaan taata maatilojen ja erityisesti pienten ja keskisuurten tilojen säilyminen.
Uudistamista tarvitaan, mutta komission tätä koskevat ajatukset ovat jälleen kerran ylimitoitettuja, ja sen vuoksi vaadimme tänään sokerin ja sokerijuurikkaan hintoihin pienempiä leikkauksia, tuen lisäämistä sokerijuurikkaiden viljelyn sijasta harjoitettavalle kestävien raaka-aineiden viljelylle ja suurempia korvauksia.
Myös neuvosto on katsonut mukauttamisen tarpeelliseksi ja on päätöksessään viitannut moniin vaatimuksiimme. Neuvoston päätös on sinänsä riemuvoitto Euroopan parlamentille ja Euroopan sokerijuurikkaiden viljelijöille, mutta leikkaukset ovat edelleen liiallisia.
Näiden tapahtumien valossa pidän sitä, että neuvosto laatii komission pyynnöstä aiejulistuksen, ennen kuin parlamentti on äänestänyt, täysin vääränlaisen merkin antamisena. Mielestäni tänään esittämämme tarkistukset ovat parempi tapa. Meillä on käsissämme hyvä uudistus, mutta haluan vielä paremman uudistuksen. Tähän pyrin ja tämän mukaisesti olen tänään äänestänyt. 
Marie-Arlette Carlotti (PSE ),
   . Meidän on lakattava antamasta yhdellä kädellä samalla, kun otamme pois toisella!
Tässä mietinnössä pyritään löytämään tasapaino eurooppalaisten viljelijöiden ja AKT-maiden viljelijöiden tulojen turvaamisen välille. Tämän vuoksi mietinnössä esitetään pienempiä ja pidemmälle aikavälille jakautuvia hintojen alennuksia siten, että AKT-maat voivat sopeutua paremmin uudistuksen vaikutuksiin, ja huomattavia helpotuksia vähiten kehittyneistä maista peräisin olevan sokerin pääsylle Euroopan sokerimarkkinoille.
Lisäksi Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattisen ryhmän esittämät kaksi tarkistusta ovat oikeansuuntaisia, koska niissä ehdotetaan unionin vientitukien täydellistä poistamista (viimeistään vuoteen 2013 mennessä) ja AKT-maiden sokerialalle myönnettyjä rakenneuudistuskorvauksia, joiden perustana on 200 miljoonan euron suuruiseksi arvioitu vuosittainen tarve.
Olisin tietenkin toivonut, että EU olisi tehnyt enemmän ja myöntänyt välittömästi määrärahat näitä rakenneuudistuksia varten luvatun 40 miljoonan euron suuruisen armopalan sijasta (ehdotimme kehitysyhteistyövaliokunnassa kaksi kertaa tämän suuruista rahoitusta).
Lisäksi olisin toivonut, että "Kaikki paitsi aseet" -aloite olisi tullut voimaan vuonna 2009 ja että EU olisi tehnyt mahdottomaksi sokerin viennin alhaisin hinnoin C-kiintiön puitteissa.
Aiomme jatkaa taistelua rahoitusnäkymistä parhaillaan käytävien neuvottelujen yhteydessä. 
Glenys Kinnock (PSE ),
   . Uudistus on olennaisen tärkeä asia. Tällä uudistuksella ei saa kuitenkaan olla vahingollisia sivuvaikutuksia, jotka kohdistuvat pieniin ja haavoittuviin talouksiin AKT-maissa, joihin meillä on erityiset suhteet.
Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtiot (AKT-maat) katsovat oikeutetusti tulleensa hylätyiksi ja petetyiksi neuvostossa tehtyjen päätösten vuoksi. Se, mitä parlamentti ehdottaa tänään, on samalla lailla epätyydyttävää, ja tämän vuoksi äänestin päätöslauselmaa vastaan.
Parlamentti on äänestänyt tänään siitä, että Kaikki paitsi aseet -sopimuksen täytäntöönpanoa lykätään. Tällainen päätös on vakava uhka lupaukselle, joka on annettu koskien tätä aloitetta, jolla on tarkoitus tarjota vähiten kehittyneille maille verovapaa ja kiintiötön pääsy EU:n sokerimarkkinoille. Kehotan neuvostoa kunnioittamaan sen Kaikki paitsi aseet -aloitteen osalta tekemää sitoumusta siten, että se ei pane täytäntöön viivyttäviä tai suojaavia mekanismeja.
Nyt meidän on katsottava tulevaisuuteen ja varmistettava, että takaamme AKT-maille riittävän taloudellisen tuen rakenneuudistuksia varten. Eurooppalaisille viljelijöille on tarjottu 7,5 miljardin euron suuruiset korvaukset, kun taas AKT-maille on tarjottu ainoastaan 40 miljoonaa euroa. Tänään parlamentti on sopinut, että uutta ja tuoretta rahoitusta on myönnettävä komissiossa AKT-maiden osalta 200 miljoonan euron suuruiseksi arvioidun tarpeen tyydyttämiseksi. Toivon, että tämä viesti ymmärretään. 
David Martin (PSE ),
   . Olen tyytyväinen parlamentin tänään tekemään päätökseen siitä, että se puoltaa erittäin tarpeellista EU:n sokerijärjestelmän uudistamista. Tällä uudistuksella parannetaan EU:n sokerialan kilpailukykyä siten, että poistetaan keinotekoiset tuotantotuet, jotka ovat kannustaneet ylituotantoon ja tuetun EU-sokerin polkumyyntiin maailmanmarkkinoille usein tuotantokustannuksiakin alemmilla hinnoilla.
Tämän vuoksi äänestin sen puolesta, että kauppaa vääristävistä EU:n vientituista luovutaan viimeistään vuoteen 2013 mennessä. Näillä tuilla poljetaan maailmanmarkkinahintoja, ne vaikuttavat vahingollisesti kehitysmaiden kykyyn käydä kauppaa ja ne ovat unionin omien kehityspoliittisten tavoitteiden vastaisia. Äänestin myös sen puolesta, että EU kunnioittaa eräille maailman köyhimmille maille tehtyjä sitoumuksia niiden tuottaman sokerin verovapaasta ja kiintiöttömästä pääsystä vuodesta 2009 alkaen markkinoillemme Kaikki paitsi aseet -aloitteen avulla. Lisäksi näiden maiden kannustimia niiden alkuvaiheessa olevan teollisuuden kehittämiseksi ei saa viivästyttää eikä rajoittaa.
Olen pahoillani siitä, että lisää rahaa ei ole vieläkään myönnetty tuottajien auttamiseksi AKT-maihin kuuluvassa 18 sokeripöytäkirjamaassa, kun otetaan huomioon EU:n tuottajille osana tätä uudistusta tarjottava antelias rahoituspaketti. 
Jean-Claude Martinez (NI ),
   . Komission filosofia on malthusilainen. Iskusanana on "tulevaisuutta ei ole". Komission innoituksen lähteenä on nihilismi ja tuho: tuhoa hiilikaivokset, terästehtaat, tekstiiliteollisuus ja ennen kaikkea maatalous.
Vaikka meillä on viljelymaata, sitä on kesannoitava. Tuotamme maitoa, mutta sille on asetettava kiintiöitä. Meillä on viinitarhoja, mutta ne on tärveltävä. Tämäkään ei vielä riittänyt meidän nitistämiseen, joten yhteinen maatalouspolitiikka otettiin uudistuksen kohteeksi. Tällöin keksittiin yhdistäminen, toisin sanoen se, että maksetaan siitä, ettei tuoteta mitään, koska filosofiana on "älä luo". On vain yksi tavoite: koko mannermaan kattava valtava vanhainkoti, jota ruokitaan joukkoirtisanomisilla.
Sokerin yhteisen markkinajärjestelyn uudistaminen on erinomainen esimerkki tästä ideologiasta. Meillä on sokerinjalostamoja, mutta komissio aikoo maksaa niille siitä, että ne eivät tuota mitään. Jokaisesta tuottamatta jätetystä sokeritonnista niille maksetaan 400, 500 tai 600 euroa neljän vuoden ajan. Tämän jälkeen tuottajia ei ole enää jäljellä. On vain pelkkiä kuluttajia, joilla ei ole enää varaa kuluttaa, jolloin heidän hävittämisensä on ainoa mahdollisuus. Eläköön kuolema! Tämä oli brahmaanien kutsuhuuto. 
Terence Wynn (PSE ),
   . Olen hyvin tyytyväinen sokerijärjestelmän uudistamiseen, mutta tässä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan parlamentille laatimassa mietinnössä on paljon sellaisia kohtia, joiden vuoksi en aio osallistua äänestykseen. Sokerijärjestelmän uudistaminen katsottiin tarpeelliseksi jo 15 vuotta sitten, kun tilintarkastustuomioistuin teki sokerijärjestelmää koskevan laajan tutkimuksen (Erityiskertomus 4/91), jossa se totesi, että järjestelmälle oli ominaista ylituotanto ja tehottomat tuotantomallit ja että järjestelmä ei ollut talousarvion osalta neutraali.
En voi hyväksyä vaatimusta "muutosten ottamisesta käyttöön". Tarvitsemme perusteellista uudistamista, emmekä pelkästään muutoksia.
En voi äänestää sen puolesta, että hintaleikkauksista tingitään, korvauksia korotetaan ja kiintiöitä leikataan vähemmän kuin komissio on ehdottanut.
En aio äänestää sen puolesta, että rakennepoliittisia tai sosiaaliseen yhteenkuuluvuuspolitiikkaan liittyviä välineitä käytetään sokerinviljelijöiden sopeutumisen helpottamiseksi. EU:n viljelijöillehän on jo nyt tarjolla runsaasti YMP-rahoitusta.
Olen samaa mieltä siitä, että meidän on valvottava vähemmän kehittyneistä maista peräisin olevaa tuontia ja torjuttava kolmivaiheista kauppaa, mutta tältä osin kyse on vähäisistä määristä: vähemmän kehittyneiden maiden tuonti on 125 000 tonnia. EU:n sokerituotanto on noin 17,4 miljoonaa tonnia. Miksi kiinnitämme tässä asiassa näin paljon huomiota vähemmän kehittyneiden maiden tuontiin? Markkinoiden epätasapaino ei tule johtumaan näistä maista peräisin olevasta tuonnista. 
David Martin (PSE ),
   . EU:n sokerijärjestelmän uudistaminen edellyttää EU:n tuottajilta ja viljelijöiltä samoin kuin sokeripöytäkirjamaiden viljelijöiltä paljon rakenneuudistuksia. Näiden sokeripöytäkirjamaiden taloushan on yli 40 vuoden ajan rakentunut EU:n kanssa käydyn kaupan varaan.
Vaikka anteliaassa rahoituspaketissa huolehditaan tarpeellisista korvauksista ja tukijärjestelmistä EU:n viljelijöitä varten, olen pahoillani siitä, että uutta ja tuoretta rahoitusta ei ole toistaiseksi myönnetty sokerintuottajien auttamiseksi AKT-maihin kuuluvissa 18 sokeripöytäkirjamaassa. Mielestäni EU:n velvollisuutena on myöntää rahoitusnäkymien puitteissa näille maille riittävästi tukea rakenneuudistuksia varten siten, että rahoituksen taso ylittää toistaiseksi vuotta 2006 varten myönnetyt 40 miljoonaa euroa.
Tämän vuoksi tuin äänestyksessä tarkistusta, jonka mukaan EU:n AKT-maille myöntämä tuki vahvistetaan suoria tukijärjestelmiä koskevassa ehdotuksessa. Mielestäni komission ehdotus uusiksi rahoitusnäkymiksi on perusta AKT-kauppakumppaneidemme kannalta hyväksyttävämmälle mukautusjärjestelmälle. Tämän ehdotuksen mukaan AKT-maiden tuottajien auttamiseksi sokeriuudistukseen sopeutumisessa myönnetään vuosittain 190 miljoonaa euroa. 
Neil Parish (PPE-DE ),
   . Britannian konservatiivien valtuuskunta äänesti tätä mietintöä vastaan, koska sen tärkeimmät suositukset eivät palvele Yhdistyneen kuningaskunnan tehokkaiden sokerinviljelijöiden etuja, eikä niiden avulla mielestämme vähennetä EU:n sokerituotantoa, mikä on edellytyksenä sille, että tulevaisuudessa ei tarvitse tehdä suoraviivaisia leikkauksia kiintiöihin. Ei ole oikein, että meidän viljelijöitämme, jotka tuottavat yleensä yli 300 tonnia vuosittain, olisi rangaistava heidän tehokkuudestaan siten, että he saisivat vain 50-prosenttisen korvauksen. Tämä taso on komission tai neuvoston ehdottamaa tasoa huomattavasti alempi. Lisäksi sellainen ajatus, että jäsenvaltiot voivat säilyttää tarkemmin määrittelemättömän määrän tuotantoon liittyviä tukiaan, on takaisku äskeisen YMP:n uudistuksen kannalta ja voi johtaa siihen, että vähemmän tehokkaat tuottajat säilyttävät kokonaistuotantonsa kestämättömällä tasolla. Tuemme kuitenkin mietinnössä esitettyä linjausta siitä, että energiakasvien tukea korotetaan ja tällaisen viljelytyypin enimmäispinta-alaa lisätään biopolttoaineiden lisäämiseksi. 
Avril Doyle (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, olen aina myöntänyt, että yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuuluvaa sokerijärjestelmää on tarpeen muuttaa, mutta vastustan sitä, että sokeriteollisuus tuhotaan kokonaan kotimaassani ja muissa EU:n jäsenvaltioissa. Irlantia uhkaa sen ainoan jalostuslaitoksen sulkeminen.
Yhdistyneiden Kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestön mukaan vuosina 2004–2005 sokerinkulutus oli maailmassa 144,8 miljoonaa tonnia ja sokerintuotanto ainoastaan 149 miljoonaa tonnia. Odotettavissa on kulutuksen räjähdysmäinen kasvu Kiinan, Intian ja monien muiden nopeasti kehittyvien talouksien lisätessä sokerinkulutustaan nykyisestä 10 kilosta henkeä kohden kohti keskimääräistä eurooppalaista kulutusta, joka on vuosittain 35 kiloa henkeä kohden. Meidän on säilytettävä tuotanto- ja jalostuskapasiteettimme näiden tulevien haasteiden varalta.
Koska yhteistä markkinajärjestelyä koskevassa äänestyksessä edustin hävinnyttä kantaa, tuin ymmärrettävästi kahta muuta mietintöä, jotka koskevat suoria tukijärjestelmiä ja sokerialan väliaikaista rakenneuudistusjärjestelmää, varmistaakseni mahdollisimman parhaat lähtökohdat Irlannin, EU:n ja AKT-maiden viljelijöille. Kaiken kaikkiaan parlamentin kannassa komission ja neuvoston ehdotuksia on pystytty parantamaan, mutta ei kuitenkaan riittävästi. 
Emanuel Jardim Fernandes (PSE ),
   .  Myönnän, että Euroopan sokerialaa on uudistettava. Jotta uudistus olisi oikeudenmukainen ja tehokas, uudistuksessa on saatettava tasapainoon seuraavat asiat:
tehdyt kansainväliset kaupalliset sitoumukset,
ehdotetut tavoitteet alan kilpailukyvyn lisäämiseksi,
EU:n markkinoiden vakaus,
alan elinkelpoisuus ja kestävyys siten, että otetaan erityisesti huomioon eurooppalaisille tuottajille annettavat tulotakeet,
ja EU:n AKT-maille ja vähiten kehittyneille maille takaamat etuuskohtelukauppaa koskevat järjestelyt, joihin sisältyvät erityisesti kannustimet, jotka liittyvät sokerin vientiin EU:hun "Kaikki paitsi aseet" -aloitteen puitteissa.
Tämän vuoksi olen tyytyväinen mietinnössä ehdotettuihin uudistamista koskeviin yleisiin suuntaviivoihin sekä niihin tarkistuksiin, joilla parannetaan komission uudistusehdotuksia seuraavasti:
hintojen alennukset ovat maltillisempia,
aloitetaan kaupan sääntely,
toteutetaan toimia uudistuksen aiheuttaman taloudellisen šokin lievittämiseksi
ja tuetaan toisenlaisten tuotteiden kehittämistä sokerintuotannolle vaihtoehtoisen kohteen löytämiseksi.
Tämän vuoksi äänestin mietinnön puolesta. 
Kathy Sinnott (IND/DEM ),
   . Sanotaan, että on parempi tarjota onkea kuin kalaa.
On selvää, että jos aiomme kylmästi lopettaa sokerintuotannon Irlannissa ja EUssa, voimme ja meidän myös täytyy myöntää viljelijöille ja tuottajille asianmukaiset korvaukset vaikkapa vain omaatuntoamme keventääksemme.
Olemmeko tulleet hulluiksi? Miksi ajamme alas sokerintuotantoa, kun tarvitsemme kipeästi öljypolttoaineille vaihtoehtoisia polttoaineita? Miksi maksamme tyhjistä pelloista ja ruostuvista laitteista, kun tarvitsemme sokerintuotantoa enemmän kuin koskaan ennen. Sokeria voidaan käyttää muihinkin tarkoituksiin kuin vain makeisiin.
Yhtäältä varoittelemme öljyn katoavaisuudesta ja peräänkuulutamme vaihtoehtoja. Toisaalta olemme aikeissa hävittää sokeriviljelyn, joka on yksi elinkelpoinen vaihtoehto. Yksi käsi ei tunnu tietävän, mitä toinen tekee. Kuinka voimme saavuttaa yhtään mitään?
Samalla kun suunnittelemme omaa korvauspakettiamme, muistakaamme Mauritiuksen kaltaiset kolmannet maat, joissa sokeriuudistuksellamme on tuhoisat seuraukset. 
Duarte Freitas (PPE-DE ),
   .  On laaja yhteisymmärrys siitä, että sokerialaa on uudistettava, jotta tästä tärkeästä alasta tehtäisiin kestävämpi YMP:n äskeisen uudistuksen ja EU:n kansainvälisten velvoitteiden mukaisesti.
Näistä jaloista tavoitteistaan huolimatta komission ehdottamasta uudistuksesta aiheutuisi Euroopan maanviljelijöille vakavia ongelmia, joista mainittakoon erityisesti sokerin hinnan raju alentaminen.
Tämän takia tuen Fruteaun mietintöä ja eri poliittisten ryhmien maatalouden valiokunnassa tekemää työtä, koska mielestäni näin komissiolle ja neuvostolle lähetetään hyvin selkeä viesti.
Sen lisäksi, että haluan mainita sokerialan yhteisessä markkinajärjestelyssä hintojen alentamiselle asetettavan 30 prosentin katon, haluan mainita myös viljelijöille tarkoitettuja tukijärjestelmiä koskevan tarkistuksen 3, jossa viitataan siihen, että jäsenvaltiot voisivat edelleen myöntää tuotantoon sidottuja tukia ainakin jossakin määrin. Tällä tavalla voidaan estää sokerialan nopea alasajo alueilla, jotka ovat eniten uhattuina tämän uudistuksen vuoksi.
Lisäksi haluan mainita, että tarkoituksena on turvata mahdollisuus myöntää rakenneuudistusrahastosta tukea niille, jotka luopuvat osasta osuuttaan (tarkistus 7), minkä avulla eräät yritykset voivat toteuttaa rakennemuutoksen. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren ja Lars Wohlin (IND/DEM ),
   Tuemme EU:n sokerialan perinpohjaista uudistamista. Ei ole järkevää, että huomattavan protektionismin ja mittavan taloudellisen tuen avulla ylläpidämme markkinoita, jotka eivät ole kilpailukykyisiä.
Euroopan parlamentti yrittää jarruttaa komission uudistusehdotuksia. Euroopan parlamentti haluaa, että uudistukset toteutetaan pidemmän ajanjakson kuluessa, hintojen alennuksia pienennetään, rakenneuudistustukia korotetaan ja erityistä tukea myönnetään tuotannolle "vaikeiden ilmasto-olosuhteiden" alueilla. Seurauksena on välttämättömien rakenteellisten mukautusten lykkääminen tulevaisuuteen. Yleisesti ottaen komission uudistusehdotukset ovat kauaskantoisempia. Tämän vuoksi olemme päättäneet äänestää Euroopan parlamentin ehdotuksia vastaan. 
Rosa Miguélez Ramos (PSE ),
   . Haluan perustella sitä, miksi äänestin Fruteaun sokerialan YMJ:tä koskevaan mietintöön sisältyvää tarkistusta 73 vastaan, hänen YMP:n puitteissa sovellettavia yhteisiä sääntöjä käsittelevään mietintöönsä sisältyvää tarkistusta 18/tark. vastaan ja hänen EY:n sokerialan rakenneuudistusjärjestelmää koskevaan mietintöönsä sisältyvää tarkistusta 18 vastaan.
Olen seurannut tämän asian vaiheita erittäin tarkasti, kun otetaan huomioon ne sosiaaliset ja taloudelliset vaikutukset, joita huonosta uudistuksesta voi aiheutua monille Euroopan alueille, joista monet ovat espanjalaisia alueita. Muistan hyvin perustelut, jotka sekä komission jäsen että Euroopan parlamentin maatalousvaliokunnan puheenjohtaja esittivät sitä mahdollisuutta puolustaessaan, että neuvosto voisi tehdä asiassa poliittisen sopimuksen ennen asian käsittelyn päättymistä parlamentissa. Hongkongin kokous ei jäisi odottamaan meitä, eikä meitä jäisi odottamaan kylvökausikaan. Puheenjohtaja Daul selvitti tämän komission jäsenelle Fisher-Boelille lähetetyssä kirjeessä.
Perustelut olivat painavia, ja ymmärsimme ne. Tässä asiassa en voi näin ollen tänään tukea äänelläni tätä neuvostoon kohdistuvaa täysin perusteetonta arvostelua. Kaikkien näiden syiden vuoksi ja koska saavutettu yhteisymmärrys muistuttaa eniten maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan kantaa, äänestin näitä kolmea tarkistusta vastaan. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Sokerialaa on uudistettava, jotta siitä tulisi kestävämpi YMP:n tuoreen uudistuksen mukaisesti. Tästä uudistuksesta aiheutuisi kuitenkin Euroopan maanviljelijöille vakavia ongelmia, joista mainittakoon erityisesti sokerin hinnan raju alentaminen.
Se, että komission ehdotus on laadittu ottamalla huomioon pikemminkin suurten ylituotantomaiden etunäkökohdat kuin sellaisten pienten maiden etunäkökohdat, jotka eivät tuota sokerijuurikkaita edes oman kulutuksensa tyydyttämiseksi – kuten Portugalin – muistuttaa meitä lähinnä siitä, että Portugalin kaltaiset maat eivät suinkaan saata kansainvälisiä markkinoita epätasapainoon.
Haluan näin ollen viitata siihen mietinnössä esitettyyn mahdollisuuteen, että jäsenvaltiot voivat jatkossakin myöntää tuotantoon sidottuja tukia ainakin jossakin määrin. Tällä voidaan estää sokerialan nopea alasajo alueilla, jotka ovat eniten uhattuina tämän uudistuksen vuoksi.
Näin ollen näyttää mielestäni siltä, että on turvattu mahdollisuus myöntää rakenneuudistusrahastosta tukea niille, jotka luopuvat osasta kiintiötään. Tällä tavoin sokeriteollisuus voi eräissä Portugalin kaltaisissa maissa etääntyä maatalousalasta ja panostaa jalostusteollisuuteen.
Tämän vuoksi äänestin Fruteaun mietintöjen puolesta. 
David Martin (PSE ),
   . Äänestin tämän päätöslauselman puolesta. Tuomitsen jyrkästi Tšetšeniassa jatkuvasti tapahtuvat viattomien kansalaisten ihmisoikeuksien laajamittaiset loukkaukset. Demokratiaa, ihmisoikeuksia ja hallintotapaa koskevien seikkojen on oltava erottamaton osa sitä yhteistyöpolitiikkaa, jota EU toteuttaa Venäjän kanssa. Ulkomaisia sijoituksia houkuttelee paremmin sellainen Venäjä, jossa vallitsee demokratia, oikeusvaltio ja ihmisoikeuksien kunnioittaminen. Lisäksi tällainen naapuri on vakaampi ja sen toiminta paremmin ennakoitavissa. 
Erik Meijer (GUE/NGL ),
   . Tsaarin Venäjä valloitti Tšetšenian 1800-luvulla. Stalin pakkosiirsi tuon tuostakin maan väestöä, ja äskettäin Jeltsinin ja Putinin valtakausilla tšetšeenejä on pommitettu ja murhattu. Ensimmäisen sodan jälkeen 1990-luvulla rauhanneuvottelija Alexander Lebed sopi Venäjän puolesta siitä, että siirtymäkauden jälkeen on mahdollista valita demokraattisesti maan itsenäisyys, mutta näin ei koskaan tapahtunut, ja niinpä kukaan ei voi enää odottaa tšetšeenien pitävän maataan osana Venäjää. Kukaan ei halua alistua julmimpien murhaajiensa ja sortajiensa valtaan, ja tämän vuoksi vastarinta ei koskaan pääty, ja pelkäänpä, ettei myöskään sen tukahduttaminen sotilaallisen supervallan keinoin.
Tässä päätöslauselmassa puhutaan melko lievin sanoin äskettäisiä vaaleja leimanneesta uhkailusta ja vilpistä, joiden tarkoituksena oli enemmistön tuen saaminen Moskova-mieliselle nukkehallitukselle. Lisäksi tekstissä korostetaan jälleen kerran Venäjän alueellista koskemattomuutta, vaikka se, että Venäjä pitää tätä aluetta itsellään, perustuu pelkästään väkivaltaan. Kun otetaan huomioon nykyinen epätoivoinen tilanne, tämä päätöslauselma, jossa oikeutetusti kiinnitetään huomiota moniin väärinkäytöksiin, on parempi kuin jatkuva vaikeneminen tärkeimmän energiantuottajamme pahojen tekojen edessä, ja tämän vuoksi äänestin päätöslauselman puolesta. 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   . Minulle on ollut ilo tukea tätä päätöslauselmaa ja samaan ryhmään kanssani kuuluvan kollegani, Bart Staesin työtä. Tiedän, että Bart Staes on ollut tiiviisti yhteydessä tšetšeeniyhteisöön. EU voi osallistumisellaan parantaa tilannetta Tšetšeniassa, ja tähän esitykseen sisältyy ajatuksia, joiden edistämisestä meidän on huolehdittava. 
Frank Vanhecke (NI ). –
   Arvoisa puhemies, Duffin ja Voggenhuberin mietintö tarkoittaa sitä, että Euroopan parlamentti viittaa itse kintaalla demokratialle. Lisäksi se kuvastaa parlamentin näkemystä siitä, että Alankomaiden ja Ranskan kansanäänestyksillä ei ole merkitystä ja että perustuslain on tultava voimaan vuoteen 2009 mennessä keinolla millä hyvänsä siitä riippumatta, mitä muuta voikaan tapahtua.
Tämä on itse asiassa pahempaa kuin se, että Euroopan komissio käyttäytyy ikään kuin asia ei koskettaisi sitä, mikä on vain paha asia. Me Euroopan parlamentin jäsenet olemme hyvin huonossa seurassa EU:n puheenjohtajuuden siirryttyä Itävallalle, jonka kansleri Wolfgang Schüssel on häpeämättömästi rohjennut kehottaa Ranskaa ja Alankomaita järjestämään uuden kansanäänestyksen, missä ajatuksena on se, että kansan on jatkettava äänestämistä, kunnes he äänestävät eurokraattien mielen mukaan. Ehkäpä tämäkään ei ole niin huono asia, koska on myös maita, joissa kansalaiset eivät saa äänestää lainkaan. Esimerkiksi omassa kotimaassani ei järjestetä äänestystä Euroopan perustuslain kaltaisesta asiasta, ja tämä hirvitys on runnottava läpi parlamentissa ilman demokraattista kuulemista.
Joka tapauksessa kaikki eurooppalaiset toimielimet ovat ilmiselvästi liittyneet yhteen kansallisten demokratioiden ja kansalaisten demokraattisen tahdon halveksunnassaan. Tällä tavoin ei korjata kansalaistemme Eurooppaa kohtaan tuntemaa suurta vastenmielisyyttä. 
Christopher Heaton-Harris (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kuunneltuani eilen tästä aiheesta käytyä keskustelua päätin, että minunkin on sanottava sanani siitä erikoisesta demokratiakäsityksestä, joka on komissiolla ja eräillä tässä parlamentissa.
Kuulin sanottavan, että toistaiseksi järjestetyissä kansanäänestyksissä useampi kansalainen on kaikissa eri maissa äänestänyt perustuslain puolesta kuin sitä vastaan ja sen vuoksi meidän olisi vietävä tätä upeaa perustuslakia eteenpäin.
Kuten ryhmä hyvin viisaita northamptonilaisia ja daventryläisiä äänestäjiäni totesi minulle Yhdistyneessä kuningaskunnassa viime vuonna pidettyjen parlamenttivaalien yhteydessä, oma puolueeni – konservatiivit – sai Englannissa enemmän ääniä kuin Labour-puolue tai liberaalidemokraatit. Ehkäpä meidän tulisikin näin ollen olla vallassa, jos noudatetaan tätä hienoa eurokraattista demokratianäkemystä.
Demokratia tarkoittaa kansalaisten demokraattisten toiveiden täyttämistä ja sen varmistamista, että yksilöillä on valta valita se suunta, johon he haluavat paikallisen valtuustonsa, parlamentin tai Euroopan menevän. Kyse ei saa olla siitä, että valta viedään kansalaisilta ja heidän näkemyksensä jätetään huomiotta ja valta annetaan poliittiselle luokalle, joka luulee tietävänsä kaiken parhaiten. Tämän vuoksi äänestin mietintöä vastaan
Gérard Onesta (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, Duffin ja Voggenhuberin mietinnöstä käydyissä keskusteluissa eräät jäsenet ovat esittäneet varsin hauskoja huomautuksia verratessaan heidän kanssaan eri mieltä olevia jäseniä strutseihin. He ovat toimineet näin pilke silmäkulmassa, ja onnittelen heitä siitä, koska viime vuonna, kun tätä samaa aihetta käsiteltiin, heidän toimintansa oli varsin rajua, mikä osoittaa vain, että teimme oikein ryhtyessämme muuttamaan työjärjestystämme.
Haluaisin puolustaa tätä paljon parjattua lintua, koska kukaan luonnontutkija ei ole koskaan nähnyt strutsin painavan päätään hiekkaan. Päinvastoin on tunnettua, että leijonan lähestyessä strutsia tämä uhraa itsensä poikasiaan varjellakseen siirtymällä pois pesästä ja antamalla pedon syödä itsensä. Strutsi siis uhraa itsensä tulevien sukupolvien puolesta: se on rohkeuden ja omistautuminen vertauskuva! Niinpä tiedemiehen tai luonnontutkijan kuvaaminen strutsiksi ei ole loukkaus vaan suuri kunnia! 
Camiel Eurlings (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan antaa Voggenhuberin ja Duffin mietintöä koskevan lyhyen äänestysselityksen. Mietintö on hyvä, ja ydinasiana on se, että Euroopan on mentävä eteenpäin, ja tämä on tärkeää, koska nekään, jotka äänestivät kansanäänestyksissä vastaan eivät olleet tyytyväisiä Euroopan nykytilaan. Mietinnössä todetaan, että kansan tuki on olennaisen tärkeää ja että tarjolla on erilaisia vaihtoehtoja. Myös tämä on tärkeää, koska kansanäänestykset ovat tosiasia: Ranskan ja Alankomaiden kansanäänestyksissä äänestettiin vastaan ja Espanjan ja Luxemburgin kansanäänestyksissä puolesta.
Lisäksi minua ilahduttaa suuresti se, että nykyiseen tekstiin on sisällytetty tarkistus 18, jossa todetaan nimenomaisesti, että kansalaisten Ranskassa tai Alankomaissa esittämä vastalause on otettava huomioon. Tämä on päivänselvää, ja sen vuoksi tämä on hyvä mietintö. Ydinasiana on se, että meidän on jatkettava eteenpäin, meidän on oltava riittävän rohkeita päästäksemme ulos umpikujasta, mutta meidän on käytettävä siihen meille tarjolla olevia eri mahdollisuuksia, joita ovat parhaillaan käynnissä oleva harkintakausi ja kansalaisten ottaminen huomioon muun muassa niissä maissa, joissa kaikki meni pieleen. Tämä on mielestäni terve suhtautumistapa, ja tämän vuoksi me CDA:n valtuuskunnan jäsenet kannatamme lämpimästi tätä toimintatapaa. 
Philip Claeys (NI ). –
   Arvoisa puhemies, kun puoli vuotta on kulunut siitä, kun ranskalaiset ja alankomaalaiset asettuivat kielteiselle kannalle, huomaamme, että Euroopan parlamentti heittää menemään enemmistön demokraattisesti ilmaiseman tahdon. Näyttää siltä, että perustuslain on ehdottomasti tultava voimaan – tapahtuipa mitä tahansa – vuoden 2009 kuluessa. On ironista, että yksi mietinnössä esitetyistä perusteluista sille, miksi Euroopan perustuslaki on tarpeen, on se, että Bulgarian ja Romanian liittymisen jälkeen lisälaajentumiset eivät ole enää mahdollisia nykyisen Nizzan sopimuksen nojalla.
On yleisesti tiedossa, että laajentumiskehityksen ja erityisesti Turkin mahdollisen liittymisen vastustaminen oli yksi suurimmista syistä perustuslain hylkäämiselle. Tänään Euroopan parlamentti on jälleen kerran osoittanut, kuinka kaukana se on kansalaisista, joita se väittää edustavansa. 
James Hugh Allister, Adam Jerzy Bielan, Jens-Peter Bonde, Mogens N.J. Camre, Ryszard Czarnecki, Hélène Goudin, Daniel Hannan, Michał Tomasz Kamiński, Nils Lundgren, Ashley Mote, Carl Schlyter, Esko Seppänen, Kathy Sinnott ja Lars Wohlin (IND/DEM ),
   . Kansalaisten on annettava päättää.
Perussopimuksia on mahdollista muuttaa ainoastaan yksimielisesti. Ranskassa 55 prosenttia ja Alankomaissa 62 prosenttia äänestäjistä on hylännyt perustuslakiehdotuksen. Heidän antamaansa tuomiota on kunnioitettava. Näin ollen EU:n jäsenvaltioiden yksimielisesti hyväksymien sääntöjen mukaisesti perustuslakiehdotus ON kuollut.
Eurooppa-neuvoston seuraavassa kokouksessa on näin ollen julistettava ehdotettu teksti kuolleeksi, pohdittava hylkääviä ääniä, luettava uudelleen Laekenin julistuksen kysymykset ja palattava alkutekijöihin.
On ehdottoman välttämätöntä päättää siitä, onko perussopimuksille saatava kansalaisten hyväksyntä. Mielestämme perussopimukset on hyväksyttävä kansanäänestyksillä kaikissa jäsenvaltioissa, joissa tämä on oikeudellisesti mahdollista. Kansanäänestykset olisi mahdollisuuksien mukaan pidettävä samana päivänä.
Perustuslain kannattajia ja vastustajia olisi pyydettävä laatimaan tulevia mahdollisuuksiamme käsittelevä yhteinen teksti keskustelun pohjaksi. Tähän tekstiin voidaan sisällyttää avoimuutta ja demokraattisia menettelyjä koskevia yhteisiä tarkistuksia työryhmän päästessä sellaisista sopuun. Tietenkin tekstiin sisällytetään myös eri ehdotukset toimivaltaluetteloiksi jäsenten ollessa valtuuksista keskenään eri mieltä.
Vuoden kestäneen keskustelun jälkeen kansalliselle äänestäjäkunnalle olisi esitettävä kaksi vaihtoehtoa: yhtäältä uudistettu perustuslaki ja toisaalta Euroopan demokraattisten valtioiden välinen yhteistyösopimus.
Uuden valmistelukunnan, jonka jäsenet valitaan suoraan, on tehtävä vuoden ajan julkisesti valmistelutyötä työryhmissä ja täysistunnoissa. Nykyisten sopimusten jokaista lukua varten on oltava erityinen työryhmä, jotta nykyisistä monimutkaisista teksteistä voidaan tehdä paljon yksinkertaisempia.
Lopuksi valmistelukunta hyväksyy täysistunnossa kaksi eri ehdotusta: ehdotuksen perustuslaiksi ja ehdotuksen yhteistyösopimukseksi, ja sen jälkeen äänestäjiltä kysytään, kumman he mieluummin valitsevat.
Kun olemme saaneet kansalaisten tuomion, jäsenvaltiot voivat sen jälkeen kokoontua viralliseen hallitustenväliseen kokoukseen ja tehdä tarpeelliset päätökset, jotka hyväksytään muodollisesti kansallisissa perustuslaeissa asetettujen vaatimusten mukaisesti. Jos yksi jäsenvaltio tai kaksi jäsenvaltiota hylkää ehdotukset, on etsittävä yksimielinen ratkaisu perussopimusten muuttamisten yhteydessä sovellettavia pelisääntöjä varten.
Me Euroopan parlamentin perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan vähemmistö ja Euroopan parlamentin SOS Demokratia -erityisryhmä toivomme ja uskomme, että useimmissa valtioissa kansalaiset päätyvät siihen, että kunkin valtion oman kansallisen perustuslain lisäksi ei tarvita muuta perustuslakia. Toivomme, että perustuslain kannattajat osoittavat samanlaista kunnioitusta demokratiaa kohtaan.
Tarjoamamme vaihtoehto voisi perustua seitsemään laajaan ehdotukseen
Perustuslaki on kuollut. Kansallisten perustuslakien yläpuolelle asettuvan monimutkaisen perustuslain ja Nizzan sopimuksen sijasta haluamme sellaisen yhteistyösopimuksen, jossa on enintään 50 artiklaa. Ne maat, jotka eivät halua liittyä yhteistyösopimukseen, voivat sen sijaan valita vapaakauppasopimuksen.
Eurooppa-neuvoston olisi perustettava perustuslain kannattajista ja vastustajista samassa suhteessa koostuva työryhmä sellaisen sääntöehdotuksen esittämiseksi, joka on riittävän joustava, jotta nämä säännöt sen sijasta, että ne jakaisivat Euroopan, kuten näimme perustuslain tekevän, yhdistäisivät sen.
Avoimuus ja asiakirjojen täydellinen saatavuus on otettava pääsäännöksi. Kaikille poikkeuksille on saatava 75 prosentin tuki. Oikeusasiamiehen, tilintarkastustuomioistuimen ja EU:n parlamentin on voitava valvoa kaikkia kuluja.
Päätöksentekijöiden on oltava vaaliuurnan kautta suoraan tilintekovelvollisia niille, joiden on noudatettava heidän päätöksiään kussakin maassa.
Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä lainsäädäntö yksimielisesti tai 75 prosentin enemmistöllä ja EU:n parlamentin yksinkertaisella enemmistöllä. Lisäksi on oltava mahdollisuus käyttää veto-oikeutta, kun kansallinen parlamentti äänestää EU-säädösehdotusta vastaan ja vaatii pääministeriä saattamaan asian käsiteltäväksi seuraavassa huippukokouksessa.
Toissijaisuusperiaatteen on oltava kansallisten parlamenttien valvonnassa. Nykyistä lainsäädäntöä, jota on 100 000 sivua, on arvioitava kriittisesti, ja suurin osa on poistettava tai lähetettävä takaisin jäsenvaltioihin.
Lainsäädäntö olisi hyväksyttävä siten, että se ymmärretään vähimmäisvaatimuksiksi, joiden avulla jäsenvaltioille taataan suurempi joustavuus ja mahdollisuus ylläpitää korkeampitasoinen sosiaaliturva, terveydenhuolto, ympäristö, työolot, sosiaaliset olot ja kuluttajainsuoja. Meidän olisi suosittava täydellisen yhdenmukaistamisen sijasta vastavuoroista tunnustamista.
Ulko- ja turvallisuuspolitiikka, euro-yhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö eivät saa olla pakollinen osa yhteistyötä, vaan ne on voitava muuttaa tiiviimmäksi yhteistyöksi yksittäisten maiden sitä toivoessa. Puolustuksen on oltava täysin unionista irrallaan. 
Pervenche Berès (PSE ),
   . Tämän harkintakautta käsittelevän mietinnön yhteydessä parlamentilla oli ainutlaatuinen tilaisuus tehdä jotakin hyödyllistä: se olisi voinut olla ensimmäinen Euroopan toimielin, joka olisi pohtinut sitä, mitä realistisia vaihtoehtoja oli olemassa ei-äänien voitosta Ranskassa ja Alankomaissa aiheutuneen tilanteen ratkaisemiseksi siten, että olisi otettu huomioon kaksi näkökohtaa: perustuslakitekstin osalta kohdentaminen uudelleen I ja II osaan ja politiikkoja koskevan III osan tarkistaminen. Tätä kannattivat vihreiden/Euroopan vapaa allianssi -ryhmää ja Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmää edustavat esittelijät, joiden väsymättömiä ponnisteluja ihailen. Olin yksi niistä, jotka allekirjoittivat heidän tarkistuksensa, joissa vaadittiin "perustuslaillista ydintä".
Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä ja Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattinen ryhmä ovat hylänneet tämän käytännönläheisen ja järkevän linjauksen ja vahvistaneet sitoutumisensa nykyiseen perustuslakitekstiin. Ajatuksena on se, että on yhä mahdollista saada ranskalaiset ja alankomaalaiset äänestämään uudelleen tästä samasta tekstistä. Kansan äänestystuloksen kieltämisestä ei ole hyötyä, olipa eri osapuolten kanta mikä tahansa: tämän vuoksi olen tyytyväinen siihen, että Ranskan sosiaalidemokraatit eräitä poikkeuksia lukuun ottamatta äänestivät tyhjää. Loppujen lopuksi ainoa tästä mietinnöstä ilmenevä hyödyllinen viesti on se, että harkintakautta on jatkettava kesäkuuhun 2007 saakka. 
Kathalijne Maria Buitenweg ja Joost Lagendijk (Verts/ALE ),
   . Euroopan perustuslakia koskevalle harkintakaudelle on ollut toistaiseksi ominaista pikemminkin hiljaisuus kuin keskustelu. Vaikka parlamentti yrittää ansiokkaasti saada keskustelun jälleen viriämään tämän päätöslauselman avulla, päätöslauselmassa tuodaan julki myös se oletus, että yksi harkintakauden tuloksista on nykyisen perustuslakitekstin säilyttäminen, mitä pidän vilpillisenä ja epäsuotavana, koska siinä ei oteta huomioon ranskalaisten ja alankomaalaisten äänestäjien omaksumaa hylkäävää kantaa. On valitettavaa, että parlamentti on tältä osin jättänyt huomiotta esittelijöidensä Duffin ja Voggenhuberin varoitukset, ja tämän vuoksi pidätyin osallistumasta tätä päätöslauselmaa koskevaan lopulliseen äänestykseen.
Harkintakautta on käytettävä yhteisymmärryksen valmisteluun siitä, mikä olisi mahdollisimman demokraattinen menettely perussopimusten uudistamista varten. Hylätessään perustuslakisopimuksen ranskalaiset ja alankomaalaiset eivät varmasti sanoneet "kyllä" tämänhetkiselle Euroopalle. 
Charlotte Cederschiöld, Christofer Fjellner, Gunnar Hökmark ja Anna Ibrisagic (PPE-DE ),
   Äänestimme Euroopan unionista käytävän keskustelun arviointia koskevan mietinnön puolesta. Mielestämme mietintö on pääosin onnistunut, mutta haluamme korostaa sitä, että unionin toimielinten tehtävänä ei ole vakuuttaa kansalaisia sitä, mitkä muutokset ovat tarpeellisia tai hyviä. Mielipiteenmuodostuksen ja poliittisen keskustelun on perustuttava yksilöiden sitoutumiseen sekä demokraattisen yhteiskunnan toimijoihin, poliittisiin puolueisiin tai muihin vapaaehtoisiin yhteenliittymiin. 
Dorette Corbey (PSE ),
   . Duffin ja Voggenhuberin mietinnössä arvioidaan väärin sekä Alankomaiden että Ranskan poliittinen todellisuus. Se, että vaaditaan, kuten mietinnössä tehdään, että on taattava perustuslain voimaantulo vuoteen 2009 mennessä, on loukkaus alankomaalaisia äänestäjiä kohtaan, ja se loukkaa myös oikeusvaltion toteutumista EU:ssa. Lisäksi muissakaan kohdissa (kohdat 1, 5, 7 ja 31) ei tehdä oikeutta Alankomaiden yksiselitteiselle kielteiselle äänestystulokselle. Tämän vuoksi minun on mahdotonta äänestää mietinnön puolesta.
Lisäksi katson, että Alankomaiden on tehtävä selväksi se, mitä se haluaa: haluaako se neuvotella uudelleen perustuslakisopimuksesta, jatkaa Nizzan sopimuksen pohjalta vai aloittaa koko prosessin alusta. Jos Alankomaat valitsee neuvottelujen aloittamisen uudelleen, sen on ilmaistava tahtonsa selkeästi. Siitä, että Euroopan parlamentti olisi lähettänyt selkeän viestin Alankomaille, olisi ollut paljon hyötyä etenkin, kun otetaan huomioon, että Alankomaissa keskustelu on hyllytetty. 
Emanuel Jardim Fernandes (PSE ),
   .  Tuen käsiteltävänämme olevaa mietintöä ja äänestin sen puolesta. Euroopan perustuslakisopimus ei ole "kuollut". Se, että kansanäänestyksessä ranskalaiset ja alankomaalaiset hylkäsivät sopimuksen Euroopan perustuslaista, ei tarkoita "kuolintodistusta" vaan pelkästään sitä, että käynnissä ollut ratifiointiprosessi lykkäytyy.
Kun otetaan huomioon Ranskassa ja Alankomaissa saatu kielteinen tulos, näyttää siltä, ettei ole mahdollista yrittää jatkaa nykyisen tekstin ratifiointia tekstiä muuttamatta. Tämän jälkeen on sanottava, että perustuslakiehdotuksen hylkääminen ei tule kyseeseen. Kuten esittelijät tähdentävät, perustuslakisopimus on olennaisen tärkeä, jos EU aikoo voittaa (takaisin) Euroopan kansalaisten luottamuksen ja säilyttää Euroopan yhdentymisen dynaamisuuden ja toimia uskottavassa roolissa kansainvälisellä näyttämöllä.
Harkintakautta olisi tätä taustaa vasten käytettävä perustuslakiehdotuksen elvyttämiseen Euroopan tulevaisuutta koskevan laaja-alaisen julkisen keskustelun pohjalta siten, että keskusteluun osallistuvat kansalaiset, kansalaisyhteiskunta, työmarkkinaosapuolet sekä kansalliset ja alueelliset parlamentit. Tämän keskustelun tarkoituksena olisi oltava perustuslain selkiyttäminen, syventäminen ja täydentäminen, siihen kohdistetun arvostelun käsittely, ratkaisujen löytäminen perustuslailliseen kriisiin ja Euroopan kansalaisten huolenaiheiden käsittely. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  Äänestimme mietintöä vastaan, koska pidämme sitä jäsenvaltioiden ja näiden demokraattisten elinten sietämättömänä painostamisena sen jälkeen, kun Ranskan ja Alankomaiden kansat hylkäsivät niin sanotun Euroopan perustuslakisopimuksen.
Vaikka parlamentti myöntää, että perustuslain ratifioinnin tiellä on tällä hetkellä "esteitä, jotka saattavat osoittautua ylipääsemättömiksi", ellei ryhdytä toimiin Ranskassa, Alankomaissa ja muissa jäsenvaltioissa ilmaistujen huolenaiheiden ottamiseksi huomioon, enemmistö jatkaa kuitenkin eteenpäin ja aikoo muuttaa nykyisen harkintakauden tarkoittamaan sitä, että perustuslakisopimus elvytetään Euroopan yhdentymisen tulevaisuudesta käytävän laajan julkisen keskustelun pohjalta.
Parlamentin enemmistön tahtona on, että käynnistetään suuri propagandakampanja, jolla kansalaisia painostetaan hyväksymään niin sanottu Euroopan perustuslakisopimus.
Vaikka olemme samaa mieltä siitä, että Nizzan sopimus ei voi olla perusta tulevaisuudelle – ja tämän vuoksi äänestimme vastaan – vastustamme yrityksiä jatkaa uusliberalismin, federalismin ja militarismin syventämisen tiellä.
Haluamme unionin, jossa on enemmän yhteistyötä yhdenvertaisten ja suvereenien jäsenvaltioiden välillä, enemmän taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta, enemmän solidaarisuutta ja jossa on aidosti sitouduttu rauhaan ja sosiaaliseen edistykseen. 
Robert Goebbels (PSE ),
   . Perustuslakisopimuksen kaatuminen ei ole niinkään tekstistä itsestään kuin taustalla olevasta tilanteesta johtuva ongelma. Ulkoapäin katsottuna unioni näyttäytyy poliittisena alueena, jossa on eniten kansalaisvapauksia, sosiaalisia oikeuksia ja paras ympäristönsuojelu koko maailmassa.
Sisältäpäin katsottuna kansalaisemme suhtautuvat kuitenkin epäilevästi yhdentymishankkeeseen, jolle jäsenvaltiot eivät suostu antamaan voimavaroja. Parlamentin mietinnöllä ei häivytetä näitä epäilyjä, pelkoja ja kansallista itsekkyyttä. Sen sijaan, että pyrittäisiin ratkaisemaan ongelmia – vähäistä kasvua, työttömyyttä, sekä maaseutualueilla että kaupungeissa ilmeneviä jännitteitä – komissio ja parlamentti vaativat vuoropuhelua ja foorumeita, toisin sanoen pelkkää joutavaa puhetta.
Vuoropuhelua kyllä tarvitaan mutta mistä aiheesta? Niistäkö kysymyksistä, joihin poliittisella luokalla ei ole vastauksia? Unionilta puuttuu käytännön näkemys tulevaisuudesta ja lisäksi todellisia valtiomiehiä. Äänestin tästä huolimatta mietinnön puolesta mutta vain sen vuoksi, etten kuuluisi niiden joukkoon, jotka vastustavat yhdentyneempää Eurooppaa, jossa on enemmän solidaarisuutta. 
Mathieu Grosch (PPE-DE ),
   . Sitä keskustelua, jota on viime kuukausina käyty suurista eurooppalaisista kysymyksistä, ovat leimanneet enemmän tunteet kuin järki. Puhummepa sitten perustuslaista, palveludirektiivistä tai Reach-asetuksesta – vain muutamia mainitakseni – haasteenamme on yksinkertaistaa sitä kieltä, jota käytämme, ja sitä tapaa, jolla viestimme, jotta kenttä ei jäisi niin sanottujen populistien käsiin. Tuskin millään muulla toimielimellä on niin paljon viestintää tukevia rakenteita ja välineitä, ja kuitenkin tuskin mikään muu instituutio käyttää tällaista monimutkaisuutensa vuoksi tahalliset tai tahattomat väärintulkinnat täysin mahdollistavaa kieltä. Aivan liian usein unionia koskevassa keskustelussa unohdetaan kaksi asiaa: on mainittava sekä sen saavutukset, että selitettävä se, mikä on tilanteessa uutta. Viime kädessä unionin tulevaisuuden osalta on olemassa kaksi suurta koulukuntaa. Yksi niistä seikoista, jotka ilmenivät perustuslakihankkeen myötä, oli se, että ne, jotka haluavat unionilta enemmän, ja ne, jotka haluavat siltä vähemmän, saavat yhdessä unionin jäämään paikalleen – eikä suinkaan näkemystensä vaan äänestämisensä vuoksi. Jos näitä ristiriitaisuuksia selvennetään ja tehdään kansalaisille ymmärrettävimmiksi, saamme viriämään uuden ja todellisen eurooppalaisen keskustelun. Duffin mietinnössä mennään oikeaan suuntaan. Tarvitaan vain toimia. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   .  Parlamentin enemmistö, muun muassa Portugalin sosialistit ja sosiaalidemokraatit, on hyväksynyt mietinnön, jossa kansa laulaa ja torvet soi.
Mietinnössä todetaan, että keskustelua on käytävä harkintakauden kaavun alla, mutta varovaisuus kuitenkin hylätään, koska lopputulos ilmoitetaan: "perustuslakihankkeen elvyttäminen", "toisen takaiskun välttäminen", "perustuslakia koskevan konsensuksen syventäminen", "tiedottaminen" ja "riittävä rahoitus", "julkisen mielipiteen vakuuttaminen" ja "sen takaaminen, että perustuslaki tulee voimaan vuoden 2009 aikana".
Vaikka parlamentilla ei ole asiassa toimivaltaa, se yrittää hämätä ja esittää vilpillisiä väitteitä siitä, että "Euroopan perustuslakia" ei ole tosiasiassa hylätty. Ranskalaiset ja alankomaalaiset hylkäsivät sen, ja sen vuoksi se menetti kaiken arvonsa ainakin perussopimusten mukaisesti.
Ei ole sattumaa, että UNICE, Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestö, totesi puheenjohtajavaltio Itävallalle lähetetyssä kirjeessä, että "on löydettävä kiireellisesti ulospääsy EU:n nykyisestä toimielinkriisistä. Kirjeessä todetaan lisäksi, että "harkintakaudelle … näyttää olevan leimallista pikemminkin pysähtyneisyys kuin harkinta".
Euroopan teollisuustyönantajat ja poliittiset voimat yrittävät jälleen kerran suuntaviivojaan toteuttaessaan viedä aloitetta eteenpäin kansan tahdon vastaisesti. 
Ewa Hedkvist Petersen (PSE ),
   Äänestin kohdan 27 puolesta, mutta en erityisemmin pidä kappaleen jälkimmäisestä viestistä. Julkista mielipidettä ei tarvitse vakuuttaa. Kansalaiset osaavat ajatella itse ja voivat päättää, mitä mieltä he ovat perustuslaista. 
Sérgio Marques (PPE-DE ),
   .  Haluan onnitella esittelijöitä Andrew Duffia ja Johannes Voggenhuberia heidän erinomaisesta mietinnöstään, jonka aiheena on harkintakausi: Euroopan unionista käydyn keskustelun arvioinnin rakenne, teemat ja taustaa. Kannatan ehdotusta siitä, että harkintakauden avulla pyritään elvyttämään perustuslakihanketta Euroopan tulevaa yhdentymistä koskevan laajan julkisen keskustelun pohjalta.
Kannatan myös ehdotusta siitä, että tätä uutta demokraattista vuoropuhelua, jota olisi pidettävä mahdollisuutena edistää eurooppalaista demokratiaa, käydään ja koordinoidaan koko unionissa ja että sitä jäsennellään yhteisten teemojen ja realististen välivaiheiden avulla noudattaen sovittua arviointikehystä, jonka avulla voidaan tehdä ratkaisevia poliittisia valintoja.
Lisäksi myönnän, että on poliittisille instituutioille strategisesti tärkeää edistää tiedotusvälineiden (varsinkin television, lehdistön ja paikallisradioiden) aktiivista roolia ja saada ne osallistumaan tiedottamiseen ja keskustelun vilkastuttamiseen.
Kannatan lisäksi sitä, että harkintakauden päätelmät on laadittava viimeistään vuoden 2007 jälkipuoliskolla ja että tuolloin tehdään selvä päätös siitä, miten perustuslain kanssa edetään, ja että joka tapauksessa toteutetaan kaikki toimet sen takaamiseksi, että perustuslaki tulee voimaan vuoden 2009 aikana. 
David Martin (PSE ),
   . Olen tyytyväinen tähän mietintöön, jossa selvennetään EU:n tulevien perustuslaillisten uudistusten tilannetta ranskalaisten hylättyä perustuslain.
Esittelijät ovat todenneet perustellusti, että unionilla on useita eri vaihtoehtoja, joita ovat esimerkiksi perustuslakihankkeen hylkääminen kokonaan, se, että yritämme edelleen saada nykyisen tekstin ratifioiduksi muuttamattomana, se, että yritämme selkiyttää tai täydentää nykyistä tekstiä, tekstin uudelleen jäsentäminen tai sen muuttaminen tai ryhtyminen kirjoittamaan sitä alusta alkaen uudelleen.
Näitä vaihtoehtoja koskevia johtopäätöksiä ei pidä tehdä, ennen kuin harkintakauden on vuoden 2007 toisella puoliskolla määrä päättyä. 
Erik Meijer (GUE/NGL ),
   . Perustuslaki, jonka äänestäjät Alankomaissa ja Ranskassa varsin ylivoimaisesti hylkäsivät, ei ollut yksiselitteinen asia. Useimmat äänestäjät kannattavat sitä, että neuvoston kokoukset ovat yleisölle avoimia, sitä, että kansalliset parlamentit voivat testata toissijaisuusperiaatetta, tai alustavia yrityksiä ottaa käyttöön kansalaisaloite 47 artiklassa. Nämä asiat olisi voitu ottaa käyttöön jo kauan sitten ilman perustuslakiakin. Paljon kiistanalaisempia olivat talous- ja sotilaspoliittiset valinnat, jotka oli tarkoitus tällä tekstillä hakataan kiveen, kuten se, että vapaa rajoittamaton kilpailu on yksi EU:n tärkeimmistä tavoitteista, tai jatkuvasti laajeneva palvelujen vapauttaminen tai jäsenvaltioiden asejärjestelmien jatkuva kehittäminen. Kytkykauppaan kuuluu se, että hyvien asioiden ohella hyväksytään huonoja asioita, ja tämä on kummankin esittelijän omaksuma periaate heidän katsoessaan, että hyväksyminen on pelkästään ajan kysymys. He haluavat jopa siirtää uusien jäsenvaltioiden ottamista, kunnes perustuslaki on hyväksytty.
Oma puolueeni, sosialistinen puolue, on suurin niistä puolueista, jotka kävivät Alankomaissa menestyksekkään kampanjan tätä perustuslaillista sopimusehdotusta vastaan. Äänestäjien hylättyä sopimuksen esitimme Alankomaiden parlamentissa ehdotuksia, jotka koskivat avoimuutta, toissijaisuusperiaatteen testaamista ja kansalaisaloitetta. Jäsen Brok antoi ulkoasiainvaliokunnan puolesta Euroopan parlamentille vastaavan suosituksen, ja esitin itse tätä samaa vaihtoehtoa tarkistuksessa 6, jonka hylkääminen on meille menetetty tilaisuus. 
Cristiana Muscardini (UEN ),
   . Arvoisa puhemies, unionin historiallisten ja uskonnollisten juurien jättäminen vähälle huomiolle, mielikuvitukseton "leikkaa ja liima" -periaate perusoikeuskirjan sisällyttämiseksi sopimukseen ilman, että sen sisältöön voitiin puuttua, se, että valmistelukunnassa tehdyistä päätöksistä ei tiedotettu tai tiedotettiin joka tapauksessa hyvin vähän kansalaisille ja se, että laajentuminen – jolla epäilemättä tuodaan lisäarvoa koko Euroopalle ja joka on koko Euroopalle rikkaus – esiteltiin kansalaisille ilman sellaista tehokasta tiedotusvälineissä käytyä kampanjaa, jonka avulla olisi selvitetty laajentumisen taustalla olevat syyt ja ne mahdollisuudet, joita se kaikille tarjoaa, ovat vain eräitä niistä syistä, jotka ovat aiheuttaneet sen, että sen sopimuksen ratifiointi on keskeytynyt, jonka olisi pitänyt olla unionin perustavaa laatua oleva osa ja johon unionin omilla kansalaisilla on valitettavasti tälläkin hetkellä edelleen vaikeuksia identifioitua.
Olen vakuuttunut siitä, että perustuslakisopimukseen tehtävät parannukset ovat tarpeellisia, ja tämän vuoksi toivomme, että harkintakauden päättyessä meille aukeaa uusi polku, jota kulkiessamme voimme määritellä paremmin ja viisaammin ne kysymykset, jotka ovat tällä hetkellä kiistanalaisia.
Tämän vuoksi aiomme äänestää päätöslauselman puolesta toivoen, että kaikkien yhteisön toimielinten ja kansallisten toimielinten sekä kansalaisyhteiskunnan edustajien ja korkeakoulujen osallistuessa prosessiin pystymme laatimaan ripeästi uuden ja ehkäpä yksinkertaisemman tekstin mutta josta kuitenkin huokuu sellainen henki, johon kaikki eurooppalaiset voivat identifioitua. 
Athanasios Pafilis (GUE/NGL ),
   . – Mietintö on sietämätön yritys vääristää Ranskan ja Alankomaiden kansalaisten tahtoa heidän hylättyään riemuisasti taantumuksellisen sopimuksen Euroopan perustuslaista ja yritys ujuttaa sopimus uudelleen takaovesta.
Mietinnössä ei olla valmiita neuvottelemaan vähäisistäkään sisältömuutoksista Euroopan perustuslakiin vaan sisältöä pidetään itsestäänselvyytenä. Mietinnössä halveksutaan julkeasti kansan ilmaisemaa tahtoa, sillä pyritään järjestämään harhatietoa jakava tiedotuskampanja työntekijöiden pakottamiseksi lopulta hyväksymään Euroopan perustuslaki, jotta se voi tulla voimaan vuonna 2009.
Tätä varten mietinnössä pyritään järjestetyn "sosiaalisen vuoropuhelun" käynnistämiseen ja tiedotusvälineille annetaan vieläkin aktiivisempi rooli väkijoukkojen aivopesemiseksi, jotta nämä aseella uhaten saadaan suostumaan Euroopan perustuslain hyväksymiseen. Tätä varten mietinnössä ehdotetaan, että on huolehdittava ehtymättömästä rahavirrasta, jolla saavutetaan ihmisten pään kääntämistä koskeva tavoite.
On hyväksyttävä se, että Euroopan perustuslaki on kuollut ja että sitä ei elvytetä millään väkijoukkojen pakottamiskampanjalla. EU:n kansalaisten on ymmärrettävä, että eurooppalaisen pääoman imperialistinen unioni ei voi koskaan laatia hyvää Euroopan perustuslakia. Työntekijöiden ja työtä tekevien luokkien kannalta ainoa myönteinen kehityskulku on politiikka, jolla EU:ta heikennetään ja jolla lopulta pystytään hautaamaan kaikki yritykset saattaa uudelleen voimaan mikä tahansa tämän taantumuksellisen elimen esittämä niin sanottu perustuslaillinen järjestely. 
Tobias Pflüger (GUE/NGL ),
   . Hylkään EU:n perustuslain edelleen seuraavista syistä:
1. Jos toivo elää sosiaalisesta ja sivistyneestä Euroopasta, sopimus Euroopan perustuslaista on kerta kaikkiaan haudattava.
2. EU:n perustuslailla pyritään huomattavasti nopeuttamaan EU:n militarisoitumista, ja siihen sisältyy monenlaisia sotilaallisia hankkeita (III-311 artikla).
3. EU:n perustuslailla pyritään luomaan EU:lle valmiudet maailmanlaajuiseen sodankäyntiin. Siinä tehdään tilaa maailmanlaajuisille sotilaallisille toimenpiteille (I-41,1 ja III-309 artikla).
4. Sopimukseen Euroopan perustuslaista sisältyy nimenomaisesti varustautumisvelvollisuus (I-41,3 artikla). Jos sopimus ratifioidaan, on entistäkin todennäköisempää, että aseistukseen käytetään rahaa aiempaa enemmän.
5. Kun sopimus Euroopan perustuslaista on voimassa, EU:n ulkopolitiikkaa sitovat ainoastaan YK:n peruskirjan periaatteet eikä tämä peruskirja kokonaisuutena (I-3,4 artikla). Tämän ansiosta EU voi tulkita tätä siten, että se voi sotia jopa ilman YK:n valtuutusta.
6. Sopimus Euroopan perustuslaista on ohjelmallinen suunnitelma, joka mahdollistaa EU:n militarisoinnin jatkamisen ilman nykyään voimassa oleviin sopimuksiin viittaamista. Esimerkkejä tästä ovat EU:n sotilasvoimaviraston kehittäminen (III-311 artikla) ja taistelujoukkojen perustaminen (III-312 artikla).
7. Sopimuksella Euroopan perustuslaista pyritään antamaan uusliberalismille perustuslaillinen asema (III-177 artikla), mistä Bolkestenin antisosiaalinen direktiivi on vasta ensimakua. Saksan liittokanslerin, Angela Merkelin ehdotus siitä, että Ranskassa ja Alankomaissa järjestettäisiin uusi äänestys siten, että EU:n perustuslakiin lisättäisiin Euroopan "sosiaalista ulottuvuutta" koskeva julistus, joka ei olisi oikeudellisesti sitova, on suoranainen häväistys. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Yksi suurimmista huolenaiheistamme on EU:n toimielinrakenteen valmistaminen tuleviin haasteisiin, joita ovat esimerkiksi tulevat laajentumiskierrokset. Tämän vuoksi yhdyn siihen, että meidän on ripeästi jatkettava institutionaalista keskustelua. Lisäksi katson, että perustuslain myötä alkanut keskustelu on saatettava päätökseen. Hyväksyn ajatuksen siitä, että tätä asiaa on pohdittava, siitä on keskusteltava ja se on saatettava päätökseen, ja annan tälle tukeni. Toisaalta en hyväksy enkä tue sitä, mikä on luettavissa epäsuorasti monien puheista, että on vain yksi ainoa mahdollinen tulos, olipa se sitten mikä tahansa. Keskustelu ja erityisesti hyvin tarpeellinen kansalaiskeskustelu on jo määritelmällisestikin avointa ja vapaata, ja vastustan voimakkaasti kaikkia yrityksiä sen rajoittamiseksi. 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   . Euroopassa perustuslakiehdotus ei ollut oikea tapa edetä, joten yritykset elvyttää se eivät ole toivottuja. Haluaisin olla ensimmäisenä sanomassa, että EU tarvitsee uutta toimintatapaa ja samalla uutta perustuslakia mutta ei suinkaan sitä virheellistä tekstiä, jonka Alankomaiden ja Ranskan äänestäjät varsin selkeästi hylkäsivät. Meidän on palautettava EU perimmäisten kysymysten äärelle ja selvitettävä, mitä varten se on olemassa ja missä se tuo lisäarvoa ja missä ei. Eri puolilla EU:ta EU:n toimielimet ja käytännöt eivät juurikaan saa äänestäjiltämme kiitosta, emmekä voi syyttää heitä siitä, vaan meidän on muutettava toimintatapojamme. Jos EU:ta ei olisi olemassa, meidän olisi kehitettävä sellainen, mutta ei suinkaan perustuslakiehdotuksen mukaisesti eikä sen nykyisessä muodossa. 
Geoffrey Van Orden (PPE-DE ),
   . Äänestin tätä mietintöä vastaan, koska vastustan ehdottomasti kaikkia aloitteita Euroopan perustuslakia koskevan sopimuksen elvyttämiseksi. Sen, että perustuslaki toivotusti kaatui, olisi pitänyt olla Euroopan kansakuntien johtajille tilaisuus pohtia aidosti Euroopan unionin luonnetta ja suuntaa. On selvää, etteivät britit monien muiden maiden kansalaisten tavoin halua, että heidän kansakuntansa hukkuu jonkin Euroopaksi kutsutun valtion uumeniin.
Monet kannattavat Britannian konservatiivien näkemystä EU:sta suvereenien kansakuntien väljänä yhteisönä, jossa olennaista ovat yhteismarkkinat ja tiivis yhteistyö aloilla, joilla voidaan saavuttaa todellista lisäarvoa. Panen huolestuneena merkille sen, kuinka määrätietoisesti Euroopan yhdentymisen kannattajat pyrkivät saattamaan Euroopan perustuslakisopimuksen uudelleen voimaan vuoteen 2009 mennessä sekä pyrkivät käyttämään lisää julkista rahaa tätä tavoitetta tukeviin propagandakampanjoihin ja asettamaan EU:lle maantieteellisiä ja poliittisia rajoituksia. 
Diana Wallis (ALDE ),
   . Äänestin tarkistuksen 26 toista osaa vastaan. Tätä ei ole suinkaan pidettävä osoituksena siitä, että vastustaisin Euroopan laajuista neuvoa antavaa kansanäänestystä. Itse asiassa kannatan sellaista innokkaasti. Kaikki akateeminen ja käytännön kokemus kansanäänestyksistä viittaa kuitenkin siihen, että kansanäänestystä ei pidä järjestää samana päivänä edustajakokouksen vaalin tai parlamenttivaalin kanssa. 
Anna Záborská (PPE-DE ),
   . Mietinnön päätelmät eivät kuvasta Euroopan unionin nykytilannetta: kuinka voimme ilmoittaa, että Euroopan perustuslaki on ratifioitava vuonna 2009 ja Nizzan sopimus on täysin hyödytön? Kuinka voimme puhua "harkintakaudesta", kun kaksi unionin perustajajäsenvaltiota hylkäsi lopullisesti nykyisen perustuslakiehdotuksen?
Nykyinen sopimus on varmasti riittämätön, mutta siitä on meille hyötyä. Sitä on parannettava asteittain käyttäen apuna muita perussopimuksia ja sopimuksia, joihin voisi sisältyä joitakin perustuslain I osan seikkoja. Eikö perustuslaki ole hieman ennenaikainen Euroopan yhdentymisen ollessa tässä vaiheessa?
Koskaan ei ole ollut yhtä tärkeää kuin nyt, että jäsenvaltioiden ja kansalaisten etujen sekä unionin omien etujen nimissä lähennymme uusien jäsenvaltioiden kansalaisten käytännön todellisuutta sellaisena kuin he sen kokevat, ja ettemme jätä heitä huomiotta, sillä muutoin demokratiavaje pahenee entisestään.
Pystymmekö herättämään uusissa jäsenvaltioissa luottamusta, jotta nämä voivat uskoa Eurooppa-hankkeeseen? Emme saa tehdä ennenaikaisia päätelmiä jäsenvaltioidemme kansalaisten puolesta. 
Christopher Heaton-Harris (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, on tunnettua, että Euroopan parlamentilla on vaikeuksia viestiä niille ihmisille, joita sen oletetaan edustavan. Puhuin äskettäin erään ryhmän kanssa siitä, kuinka tämä ongelma olisi parhaiten ratkaistavissa ja he kertoivat minulle, että yleisesti ottaen poliitikkoja pidettiin ikävystyttävinä, harmaina ja sellaisina henkilöinä, jotka käyttävät täysin aikansa elänyttä kieltä.
He tekivät auliisti – tämänhetkisen levyntekijän Tony Hatchin sanoin – seuraavan ehdotuksen, jonka aiheena on Euroopan naapuruuspolitiikan tekeminen ymmärretymmäksi. Sanat kuuluvat seuraavasti: "Naapurit, kaikki tarvitsevat hyviä naapureita; ystävällinen vilkutus joka aamu kirkastaa päivän. Naapureiden on tutustuttava toisiinsa; viereinen ovi on vain askeleen päässä. Naapurit, kaikki tarvitsevat hyviä naapureita; yrittäessäsi ymmärtää naapureitasi saat parhaat mahdolliset naapurit. Naapurit ovat olemassa toinen toisiaan varten; tällöin hyvistä naapureista tulee hyviä ystäviä."
Kaikki ne, joille Tony Hatchin teokset ovat tuttuja, lienevät hyvin ylpeitä siitä, että tänään tämä luettiin täällä ääneen. 
Roselyne Bachelot-Narquin (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tuin Euroopan naapuruuspolitiikkaa koskevaa Tannockin mietintöä, joka hyväksyttiin samana päivänä kuin perustuslaillisen prosessin tulevaisuutta käsittelevä Duffin ja Voggenhuberin mietintö. Parlamentti on näin ollen omaksunut johdonmukaisen ja kunnianhimoisen poliittisen kannan, johon suhtaudun hyvin myönteisesti.
Perustuslakisopimusta ei ratifioida ilman selkeästi määriteltyjä rajoja, joiden avulla voimme sanoa, mitkä Euraasian maat eivät voi liittyä EU:hun ja minkä maiden olisi ryhdyttävä aktiivisiin liittymisvalmisteluihin. Lisäksi Euroopan unionin tavoitteisiin sisältyy yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka, jossa olisi ennen EU:n nostamista kansainväliselle diplomaattiselle näyttämölle keskityttävä EU:n omaan vaikutuspiiriin ja kumppanuuksiin läheisyydessämme sijaitsevien valtioiden ja poliittisten yhteisöjen kanssa. Venäjän, Turkin, Maghrebin ja Lähi-idän politiikkamme tulevan sisällön määrittely on sellainen mielekäs hanke, jossa parlamentin panos on arvokas.
Lopuksi haluan ilmaista tyytyväisyyteni siihen, että mietinnössä mainitaan, että tämä naapuruuspolitiikka on lähitulevaisuudessa määriteltävä siten, että se on sopusoinnussa nykyisten yleiseurooppalaisten järjestöjen, kuten OECD:n ja Euroopan neuvoston toiminnan, kanssa. 
Gyula Hegyi (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, äänestin mielihyvin Euroopan naapuruuspolitiikkaa koskevan mietinnön puolesta. Euroopan unioni ei ole linnoitus, eikä se ole saari. Tarvitsemme hyviä naapureita ja yhteistyötä tekeviä kumppanivaltioita. Mitä enemmän meillä on lähistöllämme maita, joissa vallitsee rauha, vakaus ja hyvinvointi, sitä paremmin olemme itse turvassa.
Pyysin kuitenkin puheenvuoroa sen vuoksi, että hyvä naapuruuspolitiikka on mielestäni paljon enemmän kuin sen nykyinen tulkinta Euroopan unionissa. Nykyisessä ajattelutavassamme pakkolaajentumisella on paljon vankempi asema kuin naapuruuspolitiikalla. Eräistä maista ei voi koskaan tulla Euroopan unionin jäseniä, toisille annetaan epämääräisiä lupauksia ja eräät maat pitävät toisia etuoikeutettuina. Mielestäni olisi viisaampaa kehittää eräänlainen erityiskumppanin asema ja syventää naapuruuspolitiikkaa. Sen asemesta, että hyväksymme eräät maat ja unohdamme rangaistukseksi toiset, meidän olisi harkittava hyvää naapuruuspolitiikkaa. 
Emanuel Jardim Fernandes (PSE ),
   . EU ei saa laiminlyödä sille kuuluvia velvollisuuksia kansainvälisen lain noudattamisen ja sosiaalisen markkinatalouden kehittämisen puolustajana. Tämän vuoksi meidän on muokattava EU:n kuvaa maailmassa siten, että annamme Euroopan naapuruuspolitiikalle (ENP) keskeisen aseman pyrkiessämme ylläpitämään rakentavia suhteita niihin, jotka ovat meitä lähimpänä, rauhan ja hyvinvoinnin alueen luomiseksi.
Äänestin Tannockin mietinnön puolesta, koska siinä korostetaan Maastrichtin sopimuksen 6 artiklan tärkeyttä ENP:n kulmakivenä, vaikka siinä tehdäänkin selväksi, että tämä politiikka ei ole vaihtoehto EU:n jäsenyydelle.
Lopuksi haluan osoittaa tyytyväisyyteni siihen, että Cape Verden kaltaisten tulevien kumppaneiden osallistuminen yhteiseen taisteluumme terrorismia, aseiden laitonta kauppaa, köyhyyttä ja ihmisten orjuuttamista vastaan tunnustetaan. Tämän tunnustamisen taustalla on näiden kumppanien maantieteellisesti erittäin strateginen sijainti ja monien niistä toteuttamat perusteelliset uudistukset puhumattakaan niiden pitkällisistä kulttuurisista ja historiallisista yhteyksistä Euroopan mantereeseen ja syrjäisimpiin alueisiin, muun muassa niihin, jotka sijaitsevat Atlantin valtamerellä, näiden maantieteellisen läheisyyden vuoksi. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren ja Lars Wohlin (IND/DEM ),
   Kesäkuun lista tukee yleisesti ottaen EU:n naapuruuspolitiikkaa, koska sillä pyritään vahvistamaan demokratiaa ja kehittämään kauppaa ja hyvinvointia unionin lähialueilla sijaitsevissa maissa. Tämän vuoksi äänestämme lopullisessa äänestyksessä mietinnön puolesta.
Mielestämme naapuruuspoliittisten välineiden on oltava joustavia ja kustannustehokkaita. Lisäksi on asetettava tulosten seurantaa koskevia selkeitä vaatimuksia.
Naapuruuspolitiikan on rajoituttava kysymyksiin, jotka koskevat kaupan alalla tehtävää yhteistyötä sekä demokratiaa ja ihmisoikeuksia. Tätä politiikkaa ei pidä käyttää, kuten tänään tapahtuu, EU:n intressipiirin laajentamiseen yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan avulla. 
Sérgio Marques (PPE-DE ),
   .  Euroopan naapuruuspolitiikka (ENP) ilmentää sitä, miten tärkeää EU:lle on rakentaa tulevia suhteitaan naapureihinsa siitä riippumatta, ovatko nämä liittymässä EU:hun vai eivät. EU:n etujen mukaista on ilman muuta edistää demokraattista kehitystä sen välittömässä läheisyydessä.
ENP:n puitteissa olisi laadittava suhteitamme naapureihimme koskeva selkeämpi strategia, jolla edistetään yhteisen rauhan, vakauden, turvallisuuden, ihmisoikeuksien kunnioittamisen, demokratian, oikeusvaltioon ja hyvinvoinnin alueen rakentamista ja kehittämistä ja joka tarjoaa kumppanimaille etuoikeutetut suhteet ja merkittävän aseman EU:n muiden maailman alueiden kanssa ylläpitämissä ulkosuhteissa.
Tuen esittelijän ehdotuksia, joissa korostetaan sitä, että Euroopan naapuruuspolitiikalle ja kumppanuusvälineelle (ENPI) myönnettävää rahoitusta on lisättävä sisämarkkinoille pääsyyn liittyvän ongelman ratkaisemiseksi, kansainvälisen terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskevan selkeän strategian määrittämiseksi, energia- ja liikenneverkkoja koskevan lainsäädännön parantamiseksi ja yhteistyön tekemiseksi ympäristöasioissa.
Lisäksi olisi otettava erityisesti huomioon energiapolitiikka, koska EU:ta ympäröivät maailman suurimmat öljy- ja luonnonkaasuesiintymät. 
David Martin (PSE ),
   . Olen tyytyväinen tähän mietintöön. Euroopan naapuruuspolitiikka on laajentuneessa EU:ssa keskeinen strategia jäsentyneiden suhteiden solmimiseksi EU:n kaikkien uusien itäisten ja eteläisten naapureiden kanssa, yhteisten demokraattisten arvojen puolustamiseksi ja lujittamiseksi, ihmisoikeuksien kunnioittamiseksi sekä yhteisten toimien kehittämiseksi. 
Tobias Pflüger (GUE/NGL ),
   . Britannian konservatiiveihin kuuluvan parlamentin jäsenen, Charles Tannockin laatimassa mietinnössä, josta parlamentti on tänään äänestänyt, vahvistetaan jälleen kerran EU:n naapuruuspolitiikan pääpiirteet. Tällä politiikalla pyritään ajamaan EU:n geopoliittisia etuja, vaikka ne onkin verhottu ihmisoikeusretoriikan kaapuun.
1. Tarkoituksena on, että EU:n naapuruuspolitiikka on keino luoda Euroopan unionille ja sen jäsenvaltioille geopoliittinen vaikutuspiiri, ja siihen sisältyvillä toimilla tavoitellaan "etuoikeutettujen kumppanuuksien" luomista naapurimaiden, muun muassa Etelä-Kaukasian maiden kanssa.
2. Mietinnössä todetaan suorasukaisesti, että naapuruuspolitiikan geostrategisena pyrkimyksenä on EU:n raaka-aineiden saannin turvaaminen. "Energiapolitiikan" on oltava tärkeä teema EU:n naapuruuspolitiikassa, koska EU:ta ympäröivät maailman suurimmat öljy- ja luonnonkaasuesiintymät (Venäjä ja Kaspianmeren allas, Lähi-itä ja Pohjois-Afrikka). Mietinnössä korostetaan toistuvasti Georgian ja Armenian kaltaisten kauttakulkumaiden geostrategista merkitystä.
4. Suunnitelmana on, että EU:n vaikutusvaltaa olisi tuettava Valko-Venäjällä ja muualla tapahtuvalla vallanvaihdolla. Se, että tässä asiassa ensisijaista on EU:n vaikutuspiirin laajentaminen, on ilmeistä, kun katsotaan, kuinka eri tavoin kohdellaan Valko-Venäjää ja Uzbekistania, joista jälkimmäinen sallii EU:n jäsenvaltioiden sotilastukikohtien, esimerkiksi Termezissä sijaitsevan saksalaisen sotilastukikohdan läsnäolon.
5. Naapurimaat sidotaan EU:hun myös sotilaspoliittisesti. Ajatuksena on se, että niiden olisi kyettävä osallistumaan sotilaallisiin toimenpiteisiin ja oltava mukana EU:n sotilaallisissa rakenteissa. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  EU:lla on kaikki edellytykset toimia tärkeässä roolissa kansainvälisellä näyttömällä. Ehkei sillä tavalla kuin eräät toivovat, mutta EU on siitä huolimatta tärkeä toimija kansainvälisissä yhteyksissä.
Tämä ajatus on peräisin Euroopan naapuruuspolitiikasta – sekä muodollisesti että sisällöllisesti – kun otetaan huomioon, että mielestäni EU voi ja sen täytyy juuri lähialueillaan toimia näkyvimmin kansainvälisessä roolissaan. Vaikka kannatan laajentumisen jatkamista, olen myös tietoinen siitä, että tällä prosessilla on päätepisteensä, ja että on aina tarpeen kehittää – mitä tahansa tapahtuukaan – politiikkaa, jolla pyritään edistämään ympärillämme laajaa rauhan, vakauden ja hyvinvoinnin aluetta. Tämä on geostrateginen tarve ja myös moraalinen velvoite.
Tämän vuoksi pidän elintärkeänä, että parlamentti seuraa tarkasti tätä politiikkaa – ja siihen liittyvää taloudellista kehystä – koska juuri tällä alalla on mahdollista muuttaa sanat teoiksi. Välimeren alueen kokemukset eivät ehkä lupaa hyvää, mutta on muitakin, myönteisempiä kokemuksia, ja meidän olisi keskityttävä niihin. 
José Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   .  Kap Verde on erinomainen esimerkki demokratiasta, hyvästä hallinnosta ja ihmisoikeuksien kunnioittamisesta ja sillä on syvälliset historialliset, poliittiset, kulttuuriset ja maantieteelliset siteet EU:hun. Tämän ansiosta se on ainutlaatuisessa ja etuoikeutetussa asemassa siteiden tiivistämisessä Euroopan ja Afrikan välillä. Lisäksi tämä maa on Euroopan alueen vakaa ja turvallinen ulkovartio.
Vaikka Kap Verdessä kulkee Euroopan Kaakkois-Atlantin puoleinen raja, se on sisällytetty toisenlaisiin ohjelmiin, joista ei sinänsä ilmene maan tosiasiallinen läheisyys ja joissa ei tunnusteta sitä, että maa jakaa kanssamme samat arvot, kuten oikeusvaltion, hyvien naapuruussuhteiden edistämisen, sekä markkinatalouden ja kestävän kehityksen periaatteet.
Tiedetään, että Kap Verden hallituksen ja suurimman oppositiopuolueen taholta on otettu alustavasti yhteyttä erityisaseman saavuttamiseksi tälle maalle tai EU-kumppanuuden luomiseksi. Maan ottaminen mukaan naapuruuspolitiikkaan olisi merkittävä askel tähän suuntaan. Lisäksi Cape Verde voisi toimia tärkeänä vastapainona tässä politiikassa, jota köyhdyttäisi se, että siinä keskityttäisiin ahtaasti vain unionin eteläisiin ja itäisiin rajoihin.
Olen tyytyväinen tarkistusten 36 ja 38 hyväksymiseen. 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   . Olen itse nähnyt EU:n naapuruuspolitiikan olevan toiminnassa monissa maissa, ja on tärkeää, että tämä politiikanala säilyy, jotta demokratian ja vapauden aluettamme voidaan laajentaa. EU on ulospäin suuntautuneempi kuin usein ajatellaan, ja vaikka viime vuosina sisäiset huolenaiheet ovat päässeet eniten otsikoihin, useimmat saavutukset ovat olleet ulkoisia ja tapahtuneet usein kulisseissa. On elintärkeää, että näitä toimia jatketaan, ja annoin mielihyvin tukeni tälle päätöslauselmalle. 
Frank Vanhecke (NI )
   – Arvoisa puhemies, se, että Estrelan mietintö ei ole parlamentin historiassa hyväksymistämme mietinnöistä varmastikaan huonoin johtuu tietysti siitä, että olemme pohjimmiltaan yhtä mieltä varsinaisesta asiasta. Naisilla on oikeus integroitua tavanomaisiin työprosesseihin miesten kanssa tasaveroisina kaikilta osin ja lisäksi heillä on oikeus samaan palkkaan samasta työstä, vaikka on yleisesti tiedossa, että tällä alalla tarvitaan vielä parannuksia. Tästä olemme siis samaa mieltä.
Haluan kuitenkin korostaa sitä, että jokaisessa Euroopan unionin jäsenvaltiossa huomattavan suuri määrä naisia päättää vapaaehtoisesti tehdä työtä kotonaan oman perheensä keskellä ja että vielä useampi nainen olisi halukas tekemään tämän valinnan, jos se olisi taloudellisesti mahdollista. Osa-aikainen työ ja hyvät lastenhoitopalvelut ovat osittainen ratkaisu, mutta täyden vanhempainpalkan maksaminen niille, jotka työskentelevät kotona tai joilla on pieniä lapsia, olisi varsin hyvä päätös. Tämän lisäksi sanottakoon, että on löydettävä ratkaisu ongelmaan, joka koskee kotona osa- tai kokoaikaisesti työskentelevien vanhempien – joiden panos yhteiskunnalle on mittaamattoman arvokas – eläkeoikeuksia ja sosiaaliturvajärjestelyjä. 
Anna Hedh, Ewa Hedkvist Petersen ja Inger Segelström (PSE ),
   Äänestimme tarkistuksen 19 puolesta. Tulkitsemme edellä mainittuun tarkistukseen sisältyvän käsitteen "taattu vähimmäistoimeentulo" tarkoittavan taattua kohtuullista elintasoa, koska suhtaudumme myönteisesti taattuun kohtuulliseen elintasoon mutta vastustamme valtion sääntelemien vähimmäispalkkojen käyttöönottoa. 
Timothy Kirkhope (PPE-DE ),
   . Yhdessä Britannian konservatiiveihin kuuluvien kollegojeni kanssa tuen täysin periaatetta miesten ja naisten yhdenvertaisista mahdollisuuksista. Uskomme vakaasti siihen, että sekä naisilla että miehillä on tärkeä tehtävänsä Lissabonin strategian taloudellisten tavoitteiden saavuttamisessa. Näitä tavoitteitahan ovat pitkän aikavälin taloudellisen kasvun ja korkean työllisyysasteen saavuttaminen.
Äänestimme kuitenkin tämän mietinnön osalta tyhjää, koska katsomme, että esitetyt toimet ovat niin määräileviä, että niillä voidaan tuskin saavuttaa haluttuja tavoitteita naisten aseman parantamisesta EU:n jäsenvaltioiden arkipäivän taloudellisessa elämässä. Miesten ja naisten on tehtävä työtä ennen kaikkea sellaisissa yhteiskunnissa, joissa taloudellinen kasvu johtaa uusien ja entistä parempien ura- ja työmahdollisuuksien syntymiseen, jolloin on mahdollista luoda se korkeampitasoinen sosiaaliturva, jota tässä mietinnössä toivotaan. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Tavoitteena EU:n taloudellisessa, sosiaalisessa ja ympäristöalan uudistamisessa, sellaisena kuin se Lissabonin strategiasta ilmenee, on, että Euroopasta tulee kilpailukykyisin ja dynaamisin tietopohjainen talous, johon syntyy uusia ja parempia työpaikkoja ja jossa sosiaalinen yhteenkuuluvuus on suurempaa.
Koska tuen täysin rinnoin näitä tavoitteita, huolenaiheenani on pääasiassa se, että eurooppalaiset perheet joutuvat edelleen kohtaamaan yhteiskunnissamme epäoikeudenmukaisuutta. Niitä on torjuttava, jotta ihmiset voivat sovittaa paremmin yhteen työn, perheen ja yksityiselämän.
Tämä on ainoa tapa, jolla voimme rakentaa yhteiskuntaa, joka soveltuu elinikäiseen oppimiseen ja koulutukseen, missä lähtökohtana on kansalaistemme hyvä tietämys asioista ja hyvä tiedonsaanti.
Tämän vuoksi äänestin Estrelan mietinnön puolesta. 
José Albino Silva Peneda (PPE-DE ),
   .  Sosiaalinen osallisuus ja sukupuolten tasa-arvon kunnioittaminen ovat perusperiaatteita, joiden varaan Lissabonin strategia rakentuu.
Toistaiseksi nämä periaatteet eivät ole kuitenkaan lakanneet olemasta muuta kuin hyviä aikomuksia.
Sukupuolten tasa-arvon osalta tilanne on kaikkein hälyttävin: eroja on työllisyysasteissa, palkassa, pääsyssä työmarkkinoille ja etenemisessä työmarkkinoilla, koulutuksessa sekä osallistumisessa ammatillista koulutusta koskeviin ohjelmiin. Lisäksi naisille on vaikeampaa sovittaa yhteen työ- ja perhe-elämä.
Yhtäläisen kohtelun olisi oltava keskeinen periaate yhteisön oikeudessa, vaikka meidän on vielä muutettava poliittiset periaatteet käytännön toimiksi. Diagnoosi on ollut jo kauan tiedossa. Ongelma on aina sama: jäsenvaltioilta puuttuu rohkeutta ja päättäväisyyttä panna täytäntöön niitä ratkaisuja, jotka on tunnistettu.
Rahoitusnäkymät, sellaisina kuin neuvosto ne hyväksyi, eivät enteilleet hyvää, koska Lissabonin strategiaan kaikkein läheisimmin yhteydessä olevia määrärahoja supistettiin rajusti. Toivon vilpittömästi, että parlamentin, komission ja neuvoston välisissä neuvotteluissa onnistutaan vähentämään jo aiheutettua vahinkoa. 


Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana vammaisuutta ja kehitysyhteistyötä koskevan keskustelun jatkaminen. 
Filip Andrzej Kaczmarek (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, maailmassa on yli 600 miljoonaa vammaista, ja heistä yli 400 miljoonaa elää kehitysmaissa.
Monet vammaiset pidetään poissa näkyvistä, ja heidän maanmiehensä kieltäytyvät tunnustamasta ongelmaa. Yleisesti ottaen vammaiset ovat myös köyhiä. Heiltä riistetään usein heidän perusoikeutensa, kuten oikeus koulutukseen ja työhön, ja usein heidän itsekunnioituksensa kehittyminen estetään. Vammaisilla pitäisi kuitenkin tietenkin olla mahdollisuus osallistua aktiivisesti maidensa kehittämiseen. Usein käy niin, ettei kehitysapu kohdistu suoraan vammaisten ongelmiin. Tämä tarkoittaa, että vammaiset syrjäytyvät sosiaalisesti, heitä syrjitään ja he joutuvat köyhyyden ja vammaisuuden noidankehään. Tässä yhteydessä on syytä pitää mielessä, että vammaisuus ja köyhyys liittyvät usein yhteen. Niiden välinen suhde toimii molempiin suuntiin. Vammaisuus lisää todennäköisyyttä köyhtyä, kun taas köyhien elinolosuhteet ja elämä köyhyydessä lisäävät vammautumisen todennäköisyyttä.
Yksi syy siihen, ettei vammaisuuteen ole kiinnitetty riittävästi huomiota, saattaa olla se, ettei voimattomalta vaikuttavan ryhmän eli vammaisten ja heidän perheidensä voimavaroja ole ymmärretty eikä osattu arvioida oikein. Kun otetaan huomioon, kuinka paljon vammaisia on, kustannukset, joita koituu lyhyellä aikavälillä heidän kouluttamisestaan ja ottamisestaan mukaan yhteiskuntaelämään, kääntyisivät pitkällä aikavälillä vammaisten itsensä, heidän perheidensä ja koko yhteiskunnan taloudellisiksi voitoiksi.
Lisäksi on pantava merkille, ettei vuosituhannen kehitystavoitteissa valitettavasti oteta huomioon vammaisten tarpeita. Käytännössä vammaisia ei kyetä auttamaan asianmukaisesti eri alojen välisillä eikä alakohtaisilla ohjelmilla. Vammaisille kohdistetut erityisohjelmat ovat yleensä hyvin pienimuotoisia, ja niiden vaikutus kansallisiin tai kansainvälisiin köyhyydentorjunta- tai kehitysstrategioihin on hyvin vähäinen. Tähän pitäisi saada muutos.
Meidän on pidettävä mielessä, että kehitys tarkoittaa myös sitä, että syrjäytyneet yksilöt, kuten vammaiset, otetaan mukaan yhteiskuntaelämään ja heille annetaan mahdollisuus elää täysipainoista ja aktiivista elämää. Tämä merkitsee sitä, että heille on annettava mahdollisuus käydä koulua, kasvattaa lapsia, käyttää terveydenhuoltopalveluja ja osallistua aktiivisesti yhteiskuntaelämään. Vammaisilla on oikeus päästä pois köyhyyden ja vammaisuuden noidankehästä. 
Marios Matsakis (ALDE ).
   – Maailmassa on valtava määrä vammaisia. Käytän tilaisuutta hyväkseni puhuakseni jäsen Bowisin esiin ottamista kahdenlaisista vammoista, jotka ovat yleisiä kehitysmaissa ja jotka ovat ehkäistävissä: lasten sokeutumisesta ja räjähteistä johtuvista raajojen menetyksistä.
Maailmassa on tällä hetkellä noin miljoona sokeaa lasta, joiden sokeutuminen olisi ollut estettävissä. Yksi sokeutumisen yleisimmistä syistä on silmätulehdus, joka on hoidettavissa helposti ja halvalla. Vain muutamalla miljoonalla eurolla, mikä olisi luultavasti vain prosentin murto-osa EU:n talousarviosta, olisimme voineet estää sen, että miljoona lasta joutuu elämään täydellisessä pimeydessä lopun elämäänsä. Ehdotan, että WHO:n Vision 2020 -kampanjan lisäksi perustamme ja rahoitamme EU:n oman "Estetään lasten sokeutuminen nyt" -toimintaryhmän, joka pyrkii poistamaan estettävissä olevat lasten sokeutumistapaukset mahdollisimman pian, ainakin ennen vuotta 2020.
Tilanne on yhtä huolestuttava myös maamiinojen suhteen, joiden vaikutukset ovat katastrofaaliset. Kehitysmaissa monet tuhannet lapset ovat menettäneet jalkansa tai kätensä maamiinan räjähtämisen vuoksi. On mahdollista, että jossakin päin Aasiaa, Afrikkaa tai Etelä-Amerikkaa nämä saatanalliset laitteet räjäyttävät muutaman lapsen raajat palasiksi jo ennen kuin tämä keskustelu päättyy. Tiedämme varsin hyvin, mitkä maat valmistavat, myyvät ja käyttävät maamiinoja, emmekä silti saa pysäytettyä ja rankaistua näitä maita niiden pahoista teoista. Uskallan ehdottaa, että tällaisista maista pitäisi laatia musta lista mahdollisimman pian ja että EU:n – tai mieluummin, jos mahdollista, koko kansainvälisen yhteisön – pitäisi käynnistää niitä vastaan äärimmäisiä toimenpiteitä, kuten täydellinen kauppasaarto. Lasten sokeutuminen ja maamiinoista johtuvat raajojen menetykset ovat kaksi vakavaa vammautumisen muotoa, jotka ovat yleisiä kehitysmaissa. Tällaisten vammojen syntyminen voidaan kuitenkin erittäin monissa tapauksissa estää, jos osoitamme halua siihen ja toimimme päättäväisesti.
Arvoisa komission jäsen, pyydän teitä esittämään näiden vammaisuuden muotojen vähentämiseksi tarvittavan radikaalin ehdotuksen ja luottamaan siihen, että parlamentti tukee teitä. 
Louis Michel,
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen Bowisia ja useita puhujia siitä, että he ovat tuoneet voimakkaasti esille asian, joka unohdetaan liian usein ja joka kertoo traagisten elämäntarinoiden erityisen vakavista näkökohdista, joita köyhyys tuo mukanaan.
Esimerkiksi vammaisten lapsien kouluttaminen on olennainen osa monien kehitysmaiden koulutusstrategioita esimerkiksi Ugandassa ja Etiopiassa. Asiaa käsitellään järjestelmällisesti komission ja kumppanimaiden hallitusten välisessä ohjelmien suunnittelua ja täytäntöönpanoa koskevassa vuoropuhelussa. Minun on todettava, että tänään käytävä keskustelu osui juuri oikeaan ajankohtaan.
Ensi viikosta lähtien huhtikuuhun saakka vierailen kaikilla aluejärjestöjen toiminta-alueilla. Käyn siis keskusteluja ja neuvotteluja yksittäisten maiden ja aluejärjestöjen kanssa, laadin niiden kanssa määritelmiä ja kuuntelen niitä auttaakseni kumppaneitamme kehittämään tai ehdottamaan yhtenäisiä ohjelmia, jotka ovat aidosti johdonmukaisia. Lupauduin tähän yleisessä kehityspolitiikkaa koskevassa julkilausumassa. Tehtävä ei ole helppo, koska kukin kumppani pysyttelee omalla alueellaan.
Hyvä jäsen Bowis, minun on todettava, että olen kanssanne täysin samaa mieltä: tähän saakka köyhissä maissa, missä monet kärsivät, vammaiset ovat olleet oma lukunsa. Olen nähnyt käsittämättömät mittasuhteet saaneita todellisia tragedioita esimerkiksi Kongon demokraattisessa tasavallassa, missä ”lapsinoitien” jahtaaminen on tavallista. Jahdin kohteena olevia lapsia kutsutaan ”lapsinoidiksi” vain siksi, että he asuvat kadulla. He elävät yksin, ja heitä jahdataan kuin eläimiä. Se on kamalaa! Olen käynyt poliittista keskustelua Kongon demokraattisen tasavallan ja tiettyjen paikallisyhdistysten kanssa ohjelmista, joita rahoitetaan tämän ilmiön torjumiseksi. Olen nähnyt ja tavannut näitä lapsia. Se on hirvittävää, kerrassaan sanoin kuvaamatonta. Lapset kärsivät fyysisistä vammoista sekä usein myös henkisistä sairauksista.
Siksi otan mukaani etenemissuunnitelman, suuntaviivat ja päätöslauselmaesityksen, jonka epäilemättä hyväksytte, ja lupaan teille ottavani tämän asian esiin kaikissa seminaareissa ja kahdenvälissä tapaamisissa, joihin osallistun kussakin maassa. Maakohtaisissa strategia-asiakirjoissa ehdotan ohjelmia ja hankkeita, jotka koskevat suoraan näitä lapsia ja vammaisia.
Mielestäni tämä keskustelu osui juuri sopivaan ajankohtaan, ja kiitän teitä siitä, että kiinnititte huomioni tähän ongelmaan, koska toiminnan tuoksinassa unohdamme usein tiettyjä asioita, ja vaikka kumppanimaiden onkin tehtävä ehdotuksia, meidän myös esitettävä omia ehdotuksiamme. Kumppanimme keskittyvät tavallisesti ongelmiin, joita ne pitävät ensisijaisen tärkeinä, mutteivät ota huomioon marginaaliryhmiä, hylättyjä ihmisiä eivätkä asiaan liittyviä järkyttäviä seurauksia.
Siispä ehdotan, että laadin teille kertomuksen, kun palaan näiltä työmatkoilta. Niillä käsitellään maakohtaisia strategia-asiakirjoja, joilla pyritään saamaan aikaan ehdotus jäsenvaltioiden ja komission yhteisestä ohjelmasta kehitysyhteistyöohjelman suunnittelun tehokkuuden ja johdonmukaisuuden lisäämiseksi. Laadin huhtikuun alussa parlamentille kertomuksen ehdotuksista tai hankkeista, joihin olemme sitoutuneet, ja arvioimme yhdessä ohjelmaa ja mahdollisesti aikaan saatua edistystä.
En usko voivani tarjota teille sen enempää: lupaan, että käytän päätöslauselmaesitystänne puheideni taustamateriaalina, ja te puolestanne arvioitte sen jälkeen, onko todellista edistystä saatu aikaan. Lupaan toimia järjestelmällisesti ja raportoida teille objektiivisesti. Lupaan tehdä parhaani saadakseni kumppanivaltiot vakuuttumaan siitä, että niiden on otettava tämä surullinen kysymys keskeiseksi osaksi sosiaali-, koulutus- ja kulttuuripolitiikkaansa.
Tiedossani on tiettyjä vammaisille tarkoitettuja kulttuurihankkeita, joissa nuoret ovat saaneet tilaisuuden ilmaista itseään taiteen keinoin. Erilaisia mahdollisuuksia on paljon, ja voin taata teille, ettei tämä vetoomukseni jää yhteen kertaan. Olette lisänneet tietämystäni tästä ongelmasta, johon emme useinkaan kiinnitä riittävästi huomiota. Toivon, että huhtikuussa kykenen osoittamaan teille, etteivät parlamentin työ ja tekemänne aloitteet ole kaikuneet kuuroille korville: ehdotuksenne saa ansaitsemansa arvon, koska olen vakuuttunut siitä, että ajatte oikeaa asiaa. 
Puhemies.
   Keskustelun päätteeksi totean, että olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 108 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä(1).
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tämän iltapäivän äänestysten jälkeen. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu viidestä päätöslauselmaesityksestä Perun entisen presidentin Alberto Fujimorin maasta luovuttamisesta ja oikeudenkäynnistä(1). 
Marios Matsakis (ALDE ),
   – Arvoisa puhemies, Perun entinen presidentti Alberto Fujimori sai turvapaikan Japanista sen jälkeen, kun hänen hallitustaan vastaan nostettiin useita syytteitä korruptiosta ja ihmisoikeusrikkomuksista. Japani torjui useat luovutuspyrkimykset, mutta hiljattain Fujimori löytyi aivan odottamatta Chilestä, kun hän yritti merkillisellä tavalla palata takaisin Perun poliittiseen elämään. Tämän seurauksena Perun oikeusministeri pyysi Chileä luovuttamaan hänet, jotta hänet saataisiin oikeuteen vastaamaan yhteensä 12 syytteeseen, jotka koskivat muun muassa kuolemanpartion käyttämistä kahteen otteeseen 25 ihmisen surmaamiseksi.
Pidämme myönteisenä ja kannatamme ehdotusta Fujimorin luovuttamisesta Peruun, jotta hän joutuu vastaamaan oikeudessa häntä vastaan nostettuihin vakaviin syytteisiin ja jotta hänelle voidaan määrätä asianmukainen rangaistus, mikäli hänet todetaan syylliseksi. Samalla en voi olla ihmettelemättä, miksi odotamme Chilen luovuttavan Fujimorin, muttemme olleet yhtä tiukkoja, vaikka sitä pyydettiin meiltä toistuvasti. 
Luis Yáñez-Barnuevo García (PSE ),
   Arvoisa puhemies, kuten paneelista ilmenee, olen ollut mukana laatimassa päätöslauselmaesitystä, jonka ovat allekirjoittaneet monet sellaiset ryhmät, jotka kannattavat Perusta paenneen entisen diktaattorin Fujimorin luovuttamista Chilestä Peruun. Näin on tehtävä ihmisoikeuksien puolustamiseksi, rankaisematta jättämisen estämiseksi ja Perun demokratian vahvistamiseksi.
Todistusaineisto ja asiakirjat, joita Perun hallitus ja oikeusviranomaiset sekä kansainväliset ihmisoikeusjärjestöt ovat toimittaneet, kertovat hirvittävällä tavalla murhista, kidutuksesta, korruptiosta ja vallan väärinkäytöstä. Ne ovat yhdistettävissä entiseen presidenttiin Fujimoriin, joka sorti Perun kansaa 10 autoritaarisen hallintovuoden aikana, joista monta vuotta elettiin diktatorisessa järjestelmässä. Siksi uskon, että hänet luovutetaan, etenkin kun otetaan huomioon Chilen oikeusjärjestelmän erinomainen maine.
Kuitenkin se, että Euroopan parlamentin kaltainen toimielin tukee tätä prosessia, auttaa epäilemättä luomaan kansainvälisen yhteistyön ilmapiirin näiden kahden maan välille, joiden suhteet eivät ole helpot, ja tämä olisi askel oikeaan suuntaan. Sen vuoksi olemme auttaneet tukemaan tätä päätöslauselmaa, ja teen niin nyt puhumalla ja äänestämällä. 
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, on tärkeää ymmärtää, ettei päätöslauselmaa, jonka Euroopan parlamentti hyväksyy tänään iltapäivällä, ole suunnattu ketään vastaan. Päinvastoin Chilen hallitus ja oikeusviranomaiset ovat toimineet esimerkillisellä tavalla.
Perun hallitus on täyttänyt täysin velvollisuutensa vaatiessaan oikeutta pakoilevan karkulaisen luovuttamista, jotta hänet saadaan vastaamaan lukuisiin avoinna oleviin syytteisiin, joita on nostettu häntä vastaan. Etenkin viime päivinä olemme saaneet hyvän esimerkin Chilen demokraattisesta kypsyydestä, kun opposition ehdokas on tunnustanut rehdisti tappionsa ja katsonut asiakseen onnitella valittua presidenttiä.
Siksi meidän ei pitäisi olla yllättyneitä siitä, että esimerkillisen siirtymävaiheen jälkeen Chilestä on tullut vertailukohta edistyksen ja kasvun saralla sekä vakauden ja demokratian alalla.
Euroopan unioni ja erityisesti Euroopan parlamentti ovat myös ilmaisseet solidaarisuutensa Chilessä tapahtunutta demokratian vahvistamista kohtaan. Sain etuoikeuden johtaa Euroopan parlamentin jäsenten valtuuskuntaa, joka toimi tarkkailijana vuoden 2000 presidentinvaaleissa.
Arvoisa komission jäsen, pyydän tästä syystä ja Perun toimivaltaisten viranomaisten esittämän pyynnön perusteella, että unioni lähettäisi Perun tuleviin presidentinvaaleihin vaalitarkkailuvaltuuskunnan, jotta voisimme osoittaa solidaarisuuttamme maan demokratian vahvistamista kohtaan.
Arvoisa puhemies, tässä yhteydessä on äärimmäisen loogista, että Euroopan parlamentti hyväksyy päätöslauselman tänään iltapäivällä. Päätöslauselman ainoana tavoitteena on jälleen kerran painottaa mahdollisimman empaattisella tavalla, että demokratiassa lait laaditaan noudatettaviksi ja ettei kukaan ole eikä kenenkään pitäisi olla lain yläpuolella. 
Erik Meijer (GUE/NGL ),
   . Arvoisa puhemies, Perun kaksi viimeisintä presidenttiä Fujimori ja Toledo esiintyivät ihmeidentekijöinä ja maan pelastajina. Tällä tavoin he molemmat onnistuivat voittamaan äänestäjät puolelleen, minkä jälkeen he pettivät heidät. Fujimori ei yritä salailla vastustavansa parlamentaarista demokratiaa, ja hän hallitsi maata piittaamatta äänestäjäkunnan toivomuksista.
Tämä on itsessään riittävän hyvä syy rankaista häntä ja evätä häneltä toinen mahdollisuus johtaa maata. Sen sijaan yritys päästä hänestä eroon viittaamalla hänen japanilaistaustaansa ei ole yhtä suositeltava. Asiasta tulee mieleen menettely, jota käytettiin Zambian entisen presidentin Nkomon kohdalla. Hänen sukujuuriaan käytettiin tekosyynä, jonka perusteella häneltä evättiin oikeus päästä takaisin valtaan sen jälkeen, kun hänet oli kerran kukistettu.
Rikoksensa tehtyään Fujimori pakeni ensin Japaniin ja yritti sitten palata Chilen kautta – ilmeisesti siinä uskossa, että monet perulaiset halusivat edelleen maan johtoon diktaattorin ja antaisivat hänen palata valtaan. Latinalaisen Amerikan kaikissa maissa valitaan kuitenkin nyt parempia presidenttejä. Fujimorin virhearviointi tarjoaa erinomaisen tilaisuuden tehdä selväksi, että myös entisiä presidenttejä voidaan rangaista teoista, joihin he ovat syyllistyneet vallassa ollessaan. Meillä on oikeus vaatia, että hän joutuu oikeuden eteen Perussa. 
Raül Romeva i Rueda (Verts/ALE ),
   Arvoisa puhemies, Latinalaisessa Amerikassa diktaattorit ovat vähitellen menettämässä asemiaan ja demokraatit nousemassa valtaan. Olen erityisen tyytyväinen siihen, että edistyksellisten latinalaisamerikkalaisten naisten kyvyt on alettu tunnustaa ja että heitä valitaan demokraattisissa vaaleissa valtioiden johtoon. Toivotan onnea presidentti Bachelet’lle.
Näiden demokraattien – sekä miesten että naisten – haasteena on nyt ryhtyä torjumaan rankaisematta jättämistä ja varmistaa rohkeasti, että totuus tulee päivänvaloon ja että ennen kaikkea oikeus tapahtuu heidän kotimaissaan. Aivan kuten Pinochetin pidätys Lontoossa myös Fujimorin pidätys Chilessä on selvä merkki siitä, että tällaista edistystä kohti oikeutta on tarpeen ja mahdollista saavuttaa.
Kaikki tietävät nyt, että Fujimorin ollessa vallassa tapahtui lukuisia ihmisoikeusrikkomuksia ja että hänen hallintonsa oli esimerkillinen esimerkki – pahoittelen toistoa – institutionaalistuneesta korruptiosta kautta linjan. Siksi on toivottavaa, vaikkakaan ei riittävää, että Fujimori luovutetaan Peruun, missä hänen tapaustaan täytyy käsitellä oikeudessa asianmukaisin takein.
Koska Euroopan unioni on sitoutunut voimakkaasti torjumaan rankaisematta jättämistä, sen on annettava johdonmukaisesti tunnustusta sille tärkeälle työlle, jota Fujimorin diktaattorihallinnon uhrien järjestöt sekä ihmisoikeusaktivistit ovat tehneet, ja tuettava niitä niiden työssä.
Siksi on toivottavaa tukea esimerkiksi kansallisen ihmisoikeuskoordinaattorin 11. tammikuuta 2006 tekemää aloitetta, jossa presidenttiehdokkaita pyydetään allekirjoittamaan sopimus käytännön toimenpiteistä ihmisoikeuksien kunnioittamisen edistämiseksi. Näihin toimenpiteisiin kuuluu totuus- ja sovittelukomission suositusten sekä sisäisten aseellisten konfliktien uhreille maksettavia korvauksia koskevan kokonaisvaltaisen suunnitelman täytäntöönpano, millä vahvistetaan korkean tason monialaista komissiota CMAN:ia. 
Charles Tannock,
   . Arvoisa puhemies, puhun Chilen ja Perun pitkäaikaisena ystävänä, ja kysymys Fujimorin palauttamisesta on mielestäni hyvin mielenkiintoinen. Näillä kahdella maalla on hyvin pitkä yhteinen menneisyys, joka ulottuu ajassa taaksepäin aina 1800-luvulla käytyyn Tyynenmeren sotaan, jossa Peru menetti Arican ja Tacnan Chilelle.
Näin ollen mielessä häilyvät kostoaikeet ja alueellinen kilpailu valitettavasti varjostavat toisinaan kahdenvälisten kysymysten käsittelyä. Euroopan parlamentin on korostettava, etteivät nämä asiat saa vaikuttaa millään tavalla Fujimorin luovuttamista koskevaan päätökseen.
On myös selvää, että Perun nykyisen presidentin Toledon kaudella hallituksen pitkäaikaisena poliittisena tavoitteena on ollut saada Japani luovuttamaan entinen presidentti Fujimori, jotta hänet saataisiin oikeuden eteen korruption ja ihmisoikeusrikkomusten vuoksi, joihin hän syyllistyi Sendero Luminoso- ja Tupac Amaru -ryhmittymiä koskeneen pitkäaikaisen konfliktin aikana. Toledon virkamiehet itse asiassa ottivat tämän asian esiin keskustellessamme henkilökohtaisisesti Brysselissä viime vuonna, kun Toledo vieraili Belgiassa. He pyysivät, että EU ottaisi asian esille Japanin kanssa, ja olen edellisen puhujan kanssa samaa mieltä siitä, että olemme suhtautuneet asiaan jotakuinkin piittaamattomasti.
On myös väitetty, että Fujimori valittiin presidentiksi toista kertaa vuonna 2000 vaalipetoksen tuloksena. Kuten kaikki tiedämme, Fujimori pakeni Japaniin marraskuussa 2000 sen jälkeen, kun ilmeni, että hänen turvallisuuspäällikkönsä Vladimiro Montesinos oli lahjonut kansanedustajan. Tämän jälkeen Fujimori otti takaisin Japanin kansalaisuutensa, joka olisi vuoden 1990 Perun perustuslain nojalla estänyt häntä toimimasta julkisessa virassa, etenkin presidenttinä. Onkin pöyristyttävää, että Japani yhtyi tähän satuiluun.
Vaikka asia onkin nyt Chilen tuomioistuinten käsissä, palauttamisella on aina poliittiset vaikutuksensa kahden suvereenin valtion väleihin, ja toivon siksi, että chileläiset tuomarit ymmärtävät, että Fujimorin on vastattava hyvin vakaviin syytöksiin kansansa edessä, jonka hän on pahasti pettänyt. 
Karin Scheele,
   . Arvoisa puhemies, tänään on todettu useaan otteeseen, ettei tätä päätöslauselmaa ole suunnattu ketään vastaan, vaan että Euroopan parlamentti iloitsee asioiden saamasta käänteestä ja pitää myönteisenä Perun ja Chilen välistä yhteistyötä, jonka tuloksena Fujimori on pidätetty. Lisäksi Euroopan parlamentti tukee Perun pyyntöä Fujimorin palauttamisesta ja kehottaa Perun viranomaisia menettelytapasyistä varmistamaan, että kaikkia todistajia suojellaan kokonaisvaltaisesti.
Nämä molemmat seikat vaikuttavat merkittävästi siihen, saadaanko Fujimori vastaamaan – kuten hänen täytyy –maassaan tapahtuneista ihmisoikeusrikkomuksista ja korruptiosta. Rankaisematta jättämisen torjuminen on paitsi yksi Euroopan unionin ulkopolitiikan peruspilareista myös yksi niistä lähtökohdista, jolle kaikki oikeusvaltioperiaatteen mukaisesti hallitut maat rakentuvat.
Latinalaisessa Amerikassa on useita valtioita, joissa liiallinen rankaisematta jättäminen on jättänyt jälkeensä useita avoimia haavoja, mikä onkin yksi lisäsyy tukea ja ajaa tätä asiaa. 
Louis Michel,
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää Euroopan parlamenttia siitä, että olette pyytäneet minua osallistumaan tähän keskusteluun Perun entisen presidentin Fujimorin luovuttamista koskevasta mahdollisesta päätöslauselmasta.
Peru on analysoinut rohkeasti sitä ennennäkemätöntä poliittista väkivaltaa, josta maa kärsi vuosina 1980–2000. Valentín Paniaguan johtama siirtymäkauden hallitus perusti kansallisen totuus- ja sovittelukomission, ja presidentti Toledo vahvisti sen. Euroopan unioni ja sen toimielimet ovat tukeneet tämän komission työtä aivan alusta asti, ja tukea on annettu erityisesti yhteisön talousarviosta myönnettävän taloudellisen tuen muodossa. Euroopan unioni ja Euroopan parlamentti ovat osoittaneet tukevansa komission työtä ja kannattavansa sen suositusten täytäntöönpanoa. Suositusten täytäntöönpanoa tuetaan eurooppalaisesta ihmisoikeus- ja demokratia-aloitteesta oikeusasiamiehen toimiston () kanssa juuri käynnistetyn ohjelman kautta.
Tällaisessa tilanteessa Peru siis valmistautuu huhtikuun 2006 presidentinvaaleihin. Kansainvälinen yhteisö pitää äärimmäisen tärkeänä sitä, että nämä vaalit järjestetään avoimessa, vakaassa ja rauhallisessa ilmapiirissä ja että ne ovat edistysaskel meneillään olevassa demokratian vahvistamisprosessissa.
Kuten tiedätte, Euroopan unioni on tehnyt ihmisoikeuksien ja demokratian puolustamisesta yleisesti ulkopolitiikkansa ja erityisesti Latinalaista Amerikkaa koskevan politiikkansa kulmakiven. Rankaisematta jättämisen torjuminen on merkittävä osa sitä.
Komissio pitää myönteisenä yhteistyötä, jota Chilen ja Perun hallitukset ovat tehneet Chilen viranomaisten pidättäessä Fujimorin, ja rohkaisee tietenkin näitä kahta hallitusta tekemään tällaista yhteistyötä jatkossakin.
Tässä yhteydessä komission on tuotava esiin, että se luottaa näiden kahden valtion oikeusjärjestelmiin. Komissio on varma siitä, että Chile käsittelee Perun palauttamista koskeva pyynnön täysin asiaan sovellettavan lainsäädännön mukaisesti ja että sen tekemä päätös on perusoikeuksien sekä kansainvälisten lakien ja normien mukainen. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään iltapäivän keskustelujen jälkeen. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu kuudesta päätöslauselmaesityksestä sudanilaispakolaisiin kohdistuvista väkivaltaisuuksista Egyptissä(1).
Karin Scheele (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, 30. joulukuuta 2005 Egyptin turvallisuusjoukot tyhjensivät leirin, joka oli perustettu Kairoon UNHCR:n päätoimipaikan eteen saman vuoden syyskuussa yli 2 500 sudanilaisen siirtolaisen, pakolaisen ja turvapaikanhakijan väliaikaiseksi kodiksi. Näin tehdessään turvallisuusjoukot toimivat erittäin julmasti, ja heidän toimiensa tulokset olivat hyvin surulliset: 30 ihmistä kuoli ja 60 haavoittui.
Egyptin sisäasianministeri yritti vierittää syyn sudanilaisten niskoille ja väitti heidän joutuneen paniikkiin ja yrittäneen paeta, mutta paikalla olleet toimittajat raportoivat, ettei mitään sellaista ollut tapahtunut. Jos Euroopan parlamentti hyväksyy tämän päätöslauselman, se tekee seuraa niille monille merkittäville tahoille YK:ssa, jotka ovat jo tuominneet nämä tapahtumat. YK:n pääsihteeri Kofi Annan arvosteli turvallisuusjoukkojen raakuutta ja sanoi, ettei tällainen väkivalta ole perusteltavissa eikä tällainen ihmishenkien menetys puolusteltavissa.
On hyvä, että Egyptin viranomaiset ovat nyt päättäneet tutkia, mitä oikein tapahtui. Kehotamme Egyptin hallitusta antamaan Yhdistyneiden Kansakuntien sekä riippumattomien egyptiläisten ihmisoikeusjärjestöjen ihmisoikeusasiantuntijoille luvan osallistua näihin tutkimuksiin. Koska Egyptin ja Euroopan unionin välinen assosiaatiosopimus edellyttää ihmisoikeuksien kunnioittamista, kehottamme neuvostoa ja komissiota ottamaan nämä tapahtumat esiin EU:n ja Egyptin assosiaationeuvoston seuraavassa kokouksessa.
Lopuksi haluan ehdottaa kahta suullista tarkistusta ennen äänestystä. 
Marios Matsakis (ALDE ),
   Haluaisin korostaa komission jäsenelle, että pidämme myönteisenä Egyptin hallituksen päätöstä käynnistää kattavat tutkimukset joulukuun 30. päivän tapauksesta, jossa useita kuoli ja haavoittui Egyptin poliisin hyökättyä sudanilaisten pakolaisleirille Kairossa. Toivomme, että tutkimukset tehdään perinpohjaisella ja objektiivisella tavalla.
Emme millään tavalla tuomitse ennalta Egyptin viranomaisten olevan syyllisiä tapahtuneeseen. Emme myöskään väitä, etteivätkö UNHCR:n alueelliset edustajat tai tietyt yksittäiset henkilöt mieltään osoittaneiden pakolaisten joukossa voisi olla osittain vastuussa siitä, mitä tapahtui.
Siksi katsomme, että on äärimmäisen tärkeää, että tästä tapauksesta, jossa todellakin kuoli 27 ihmistä, joiden joukossa oli myös lapsia, tehdään todella riippumaton tutkimus. Luotamme siihen, että rehdillä tutkimuksella päästäisiin ongelman ytimeen ja estettäisiin osaltaan samankaltaiset välikohtaukset tulevaisuudessa. 
Simon Coveney (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, olen iloinen siitä, että minulla on tilaisuus käyttää puheenvuoro ja olla yksi tämän päätöslauselman esittäjistä. Päätöslauselmalla pyritään tuomaan esiin traaginen ja julma välikohtaus, joka tapahtui 30. joulukuuta 2005 Kairossa Egyptissä. Egyptin viranomaisten mukaan ainakin 27 ihmistä kuoli: 9 naista, 7 miestä ja 11 lasta. Joidenkin silminnäkijöiden, kansalaisjärjestöjen ja kansainvälisen lehdistön edustajien mukaan kuolleiden lukumäärä oli kuitenkin huomattavasti suurempi. Tapahtumat saivat alkunsa, kun Egyptin turvallisuusjoukot evakuoivat väkivalloin noin 2 500 sudanilaista siirtolaista, pakolaista ja turvapaikanhakijaa, jotka olivat asettautuneet UNHCR:n päämajan edustalle ja pyysivät, että heidät sijoitettaisiin kolmansiin maihin.
Tässä lyhyessä puheenvuorossani haluan keskittyä muutamaan seikkaan. Ensinnäkin parlamentin vastuulla on tuoda esiin ja tuomita viranomaisten toimet, joilla rikotaan ihmisoikeuksia julkealla ja järkyttävällä tavalla, etenkin kun näin tapahtuu EU:n naapurimaissa ja sellaisissa maissa, joiden kanssa teemme yhteistyö- ja/tai assosiaatiosopimuksiin perustuvaa yhteistyötä. EU ja Egypti ovat tehneet assosiaatiosopimuksen, joka on ollut voimassa kesäkuusta 2004 lähtien. Merkitystä on myös Euro–Välimeri-sopimuksella, jonka EU ja Egypti ovat allekirjoittaneet, samoin kuin Barcelonan prosessilla. Siispä ne, jotka väittävät tapauksen olevan Egyptin sisäinen asia, ovat väärässä. Tämä asia kuuluu meille samalla tavalla kuin Egyptille kuuluu se, mitä EU:ssa tapahtuu, kun asia vaikuttaa edellä mainittuihin sopimuksiin.
Toiseksi pidän myönteisenä Egyptin viranomaisten lupausta käynnistää tutkimus siitä, mitä 30. joulukuuta tapahtui. Kehotan viranomaisia varmistamaan, että tämä tutkimus tehdään täysin avoimesti ja että YK:n asiantuntijat ja mahdollisesti myös Egyptin ihmisoikeusjärjestöt osallistuvat siihen. Tutkimuksen on oltava uskottava, jos haluamme ottaa opiksemme tapahtuneesta.
Toivon, että tätä tapahtumaa varjostavalla synkällä pilvelläkin on hopeareunuksensa, joka on Egyptin viranomaisten uskottava vakuutus siitä, että Egyptin turvallisuusjoukot noudattavat tulevaisuudessa kansainvälisiä määräyksiä eivätkä turvaudu kohtuuttomaan voimankäyttöön.
Lisäksi tässä päätöslauselmaesityksessä tuetaan UNHCR:ää ja kehotetaan komissiota luomaan läheisemmät kumppanuussuhteet UNHCR:ään tarjoamalla sekä poliittista että taloudellista tukea sen työlle Kairossa, jotta se voi tehdä tiiviimpää yhteistyötä Egyptin viranomaisten kanssa löytääkseen pysyviä ratkaisuja Egyptissä olevien sudanilaisten siirtolaisten ja pakolaisten vaikeaan tilanteeseen. 
Jaromír Kohlíèek (GUE/NGL ),
   . Hyvät parlamentin jäsenet, Egyptin ihmisoikeustilanne on hyvin epätavanomainen. Vaikka edes Euroopan parlamentti ei ole kyennyt esittämään protestia sitä seikkaa vastaan, että monissa kaupungeissa armeija esti äänestäjiä pääsemästä äänestyspaikoille hiljattain järjestettyjen vaalien aikana, Egyptin poliittinen vakaus on varmistettava Lähi-idän rauhan turvaamiseksi. Meidän on kuitenkin pohdittava, voidaanko tällainen poliittinen vakaus saavuttaa kansalaisten demokraattisten perusoikeuksien kustannuksella.
Tässä päätöslauselmaesityksessä kuvattua tilannetta on pidettävä tässä mielessä voimakkaana varoituksena. Jos Egyptin viranomaiset eivät tällä hetkellä tyydy ainoastaan pitämään muslimiveljeskunnan kannattajia uhkana vaan pyrkivät jopa antamaan maalliset puolueet kieltäviä säädöksiä, tähän asiaan pitäisi kiinnittää huomiota. Tämä auttaisi korjaamaan sen harhaluulon, ettei Egyptin tuomioistuinten omaksuma lähestymistapa ole sellainen, jonka me katsomme poikkeavan suuresti normaalista. Tilannetta, jossa kyseenalaisen rikoksen tekijä voidaan tuomita useiden vuosien vankeuteen, voidaan tulkita kahdesta eri tavasta vain toisella. Joko maan oikeusjärjestelmä sisältää erittäin epäsäännönmukaisia säädöksiä tai poliittiset seikat vaikuttavat oikeuslaitoksen työn tulokseen. Emme voi suhtautua asiaan välinpitämättömästi kummassakaan tapauksessa. Kuinka voisimme sivuuttaa sen seikan, että sudanilaiset tai muualta tulevat pakolaiset luovutetaan takaisin alkuperämaahansa, jossa heitä uhkaa kuolema? Se, että Sudanin konfliktin osapuolet ovat allekirjoittaneet rauhansopimuksen, ei vielä tarkoita, että Darfurin konflikti olisi ratkaistu. Ongelma, joka koskee pakolaisia ja mahdollista tarvetta palauttaa heidät kotimaahansa, on ratkaistava yhteistyössä Sudanin ja Egyptin hallitusten kanssa, vaikka olenkin tietoinen ongelmista, joita tämä tuo mukanaan. Siksi meidän pitäisi tukea UNHCR:n työtä ja ehkäistä muiden sellaisten välikohtausten syntyminen, jotka ovat ristiriidassa kansainvälisten sitoumusten ja erityisesti pakolaisia koskevan YK:n yleissopimuksen kanssa. Katson, ettei vankien kiduttamista voida missään nimessä hyväksyä – vaikka Yhdysvallat onkin valinnut tällaisen toimintatavan – ja ettei pakolaisia voida tappaa pakolaisleirejä suljettaessa. Assosiaatiosopimusten mukaisesti tällaisia asioita on ehdottomasti käsiteltävä vuosikertomuksessa, ja luotan siihen, että näin tehdään. Siksi kannatan tätä päätöslauselmaa. 
Hélène Flautre (Verts/ALE ),
   Arvoisa puhemies, Kairon surulliset tapahtumat 30. joulukuuta johtivat Egyptin viranomaisten mukaan 27 ihmisen kuolemaan, mutta todellisuudessa kuolleita oli paljon enemmän: kymmeniä, jopa satoja – joidenkin lähteiden mukaan jopa 220. Nämä teot on tuomittava mahdollisimman voimakkaasti ja on saatava selville, ketkä ovat asiasta vastuussa.
Ensinnäkin on tunnustettava Egyptin turvallisuusjoukkojen vastuu, ja niiden käyttämä väkivalta on tuomittava mahdollisimman voimakkaasti. Valitettavasti niiden maine kertoo järjestelmällisestä turvautumisesta liialliseen voimankäyttöön. Myös UNHCR:n on kannettava osa vastuusta. Ensinnäkin siksi, että se antoi tilanteen kärjistyä. Toiseksi siksi, että se käytti monitulkintaista ja jopa ristiriitaista kieltä puhuessaan sudanilaisten asemasta. Tämä käy ilmi jo pelkästään UNHCR:n Kairon toimiston ja Egyptin viranomaisten välisestä kirjeenvaihdosta. Ja kolmanneksi siitä syystä, että se kehotti Egyptin viranomaisia puuttumaan asiaan ja otti näin riskin, että tilanne riistäytyisi käsistä.
Ei pidä myöskään unohtaa, millaisessa umpikujassa nämä henkilöt olivat. Sen jälkeen kun Sudanissa allekirjoitettiin 26. toukokuuta 2004 rauhansopimus, kaikki uudelleensijoittamista koskevat ohjelmat keskeytettiin, vaikka Sudanin tilanteen tiedetään olevan edelleen hyvin epävakaa, kuten monista raporteista, myös Human Rights Watch -järjestön tuoreesta raportista, ilmenee. Näin ollen vastuussa ovat osittain myös ne valtiot, jotka kieltäytyivät ottamasta näitä ihmisiä vastaan vain sillä perusteella, että rauhansopimus oli allekirjoitettu. Ei ole sopivaa pyytää Egyptiä, jossa asuu jo 2–3 miljoonaa sudanilaista, joista UNHCR on rekisteröinyt 27 000, ottamaan vastaan maan kaikki pakolaiset. Kaikista näistä syistä, kuten muut jäsenet ovat todenneet, katson olevan tärkeää, että asiasta tehdään tutkimus.
Lisäksi on myös tärkeää, että Egyptin viranomaiset vapauttavat kaikki ihmiset, jotka ovat vielä pidätettyinä, keskeyttävät kaikki karkotukset ja päästävät UNHCR:n edustajat tutkimaan vapaasti pakolaisten pyyntöjä.
Tätä tragediaa on myös tärkeää tarkastella osana yleistä turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkaa. Emme voi evätä turvapaikkaa henkilöiltä, jotka ovat vaarassa omassa maassaan, eikä tämä kysymys ole ainoastaan Egyptin ja Sudanin välinen asia, aivan kuten Ceutan ja Melillan tapauskaan ei ollut vain Espanjan ja Marokon välinen asia. Siirtolaisuutta käsittelevä euroafrikkalainen konferenssi on järjestettävä mahdollisimman pian. 
Luis Yáñez-Barnuevo García,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, en aio nyt toistaa tämän päätöslauselmaesityksen laatineiden jäsenten argumentteja, mutta haluaisin todella korostaa päätöslauselman olevan tärkeä, koska sen taustalla on äärimmäisen vakava välikohtaus: virallisten tietojen mukaan 27 ihmistä – mutta todellisuudessa, kuten muut puhujat ovat todenneet, todennäköisesti paljon suurempi joukko – kuoli keräännyttyään rauhanomaisesti UNHCR:n päämajan ulkopuolelle Kairossa.
He olivat kotoisin Sudanista – he olivat sudanilaisia pakolaisia, jotka vaativat henkilöllisyyspapereita ja pakolaisasemansa tunnustamista – ja he joutuivat kohtuuttoman ja julman hyökkäyksen kohteeksi, mistä seurasi äärimmäistä väkivaltaa ja todellinen tragedia. Tästä syystä on tehtävä perinpohjainen, vakava, tyhjentävä, avoin ja riippumaton tutkimus, jotta voidaan langettaa asianmukaiset rangaistukset ja osoittaa siviili-, rikos- tai hallinto-oikeudellisessa vastuussa olevat tahot sekä varmistaa, ettei Egyptissä voi enää tulevaisuudessa päästä syntymään samanlaista tilannetta. Tosiasia on, että sudanilaisten virta jatkuu tulevaisuudessakin, kun otetaan huomioon etelästä pohjoiseen suuntautuva siirtolaisuus – jota tapahtuu myös lähellä omaa kotimaatani – Marokon eteläpuoleisista maista kohti Marokkoa ja kohti Espanjaa.
Ihmisoikeusperiaatetta on puolustettava kaikkialla – niin Marokossa, Espanjassa, Egyptissä kuin missä tahansa muuallakin. Kuten muut puhujat ovat todenneet, sitä on puolustettava erityisesti maassa, joka hyötyy sopimusehdoista, jotka perustuvat sen ja Euroopan unionin naapuruuteen. 
Carl Schlyter,
   Arvoisa puhemies, eivätkö sudanilaiset ole kärsineet jo riittävän kauan? Ensin he onnistuivat jäämään henkiin ja pakenemaan sotaa, ja nyt heitä vainotaan Egyptissä, kun he yrittivät rauhanomaisesti ottaa yhteyttä YK:hon. Egyptissä vaihdettiin viime vuoden lopussa monia korkean tason virkamiehiä ja ministereitä, ja nyt on aika vaihtaa myös maan poliisijohto.
Emme voi mitenkään hyväksyä, että maat, joiden kanssa teemme niin paljon yhteistyötä, antavat poliisivoimiensa hyökätä tällä tavalla siviilejä vastaan. Toivon, että voimme tehdä tuloksellista yhteistyötä UNHCR:n kanssa selvittääksemme, mitä kyseisessä tilanteessa oikein tapahtui.
Lopuksi haluaisin muistuttaa teitä siitä, että esimerkiksi oma kotimaani on lähettänyt CIA:n avustuksella niin kutsuttuja terroristiepäiltyjä Egyptiin kidutettaviksi. Meidän on itse lakattava toimimasta niin. 
Urszula Krupa,
   . Arvoisa puhemies, olemme tänään keskustelleet ihmisoikeuksiin ja demokratiaan kohdistuneista rikkomuksista Kairon surullisten tapahtumien yhteydessä, kun monta sataa poliisia hyökkäsi selvästi pienemmän sudanilaispakolaisten ryhmän kimppuun. Pakolaiset olivat matkustaneet Egyptiin hakemaan apua ja turvaa. Heidät saarrettiin, ja tämän jälkeen Egyptin poliisi hyökkäsi heidän kimppuunsa käyttäen vesitykkejä ja patukoita. Useita pakolaisia kuoli, eikä monien kohtalosta ole valitettavasti tietoa. Heidän joukkoonsa kuului myös naisia ja lapsia.
Egypti kutsuu itseään mielellään demokratiaksi. Tämän teon myötä siitä on kuitenkin tullut yksi monista Sudanin konfliktin tarkkailijoista, joista kaikki eivät ole passiivisia. Taistelut ovat jatkuneet yli 20 vuotta, ja kaksi miljoonaa ihmistä on menehtynyt. Kuusi miljoonaa ihmistä on joutunut jättämään kotinsa, ja tuhansia naisia ja lapsia on siepattu tai raiskattu. Yhdistyneet Kansakunnat ei ole tehnyt paljoakaan auttaakseen sudanilaisia pakolaisia. Se on myöntänyt pakolaisaseman vain muutamalle tuhannelle sudanilaiselle, joista suurin osa halusi muuttaa Yhdysvaltoihin, Kanadaan tai Eurooppaan.
Käytännössä Sudanissa on vallinnut sotatila siitä lähtien, kun se itsenäistyi. Maan eteläosassa asuva tummaihoinen afrikkalaisväestö vastustaa Khartoumissa valtaa pitävän arabiväestön harjoittamaa syrjintää. Myös uskonto on osa tätä sisäistä konfliktia, koska valtaan päästyään arabit, joista valtaosa on muslimeja, ovat kohdelleet animistisia ja kristittyjä tummaihoisia afrikkalaisia kuin orjia. Tästä syystä niin monet ovat yrittäneet paeta naapurimaihin, kuten Keniaan, Egyptiin, Ugandaan tai Etiopiaan.
Haluamme ilmaista olevamme tyrmistyneitä ja vastustavamme sitä, kuinka Egyptin viranomaiset ovat kohdelleet apua pyytäviä ihmisiä. Keskustellessaan tästä kysymyksestä Euroopan parlamentin olisi viisasta ottaa huomioon konfliktin syiden lisäksi myös se, mistä Sudanissa käytetyt aseet ovat peräisin. Rikkaat G8-maat ovat luvanneet pyrkiä poistamaan köyhyyden ja epäoikeudenmukaisuuden. Kuitenkin samat maat vievät edelleen aseita, ammuksia ja sotilastarvikkeita konfliktitilanteissa oleviin köyhiin maihin ja auttavat tukemaan sortovaltaa. Näin tehdessään G8-maat osallistuvat ihmisoikeusrikkomuksiin ja demokratian vastaisiin toimiin.
Sudanin konflikti osoittaa myös, että kansainvälinen yhteisö on epäonnistunut. Se ei ole osoittanut tahtoa rajoittaa tai lopettaa väkivaltaa ja vääryyksiä, jotka ovat jatkuneet useita vuosia. Kannatamme päätöslauselmaa. 
Louis Michel,
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komissio katsoo, että pakolaisten oikeusasemaa koskevan Geneven yleissopimuksen kaikkien allekirjoittajamaiden on tärkeää soveltaa sopimuksen määräyksiä.
Tästä syystä komissio on Euroopan parlamentin valtuuskuntien tavoin huolissaan Kairossa tapahtuneesta sudanilaisten siirtolaisten ja pakolaisten väkivaltaisesta evakuoinnista ja monien vangitsemisesta.
Komissio kannattaa aloitetta, jossa Egyptin viranomaisia kehotetaan vapauttamaan kaikki turvapaikanhakijat, jotka ovat vielä telkien takana. Kaksisataaviisikymmentä pakolaista vapautettiin hiljattain, mutta meillä ei ole tarkkaa tietoa siitä, onko vankiloissa vielä naisia, lapsia tai Darfurin alueen pakolaisia. Kaikki vangit, joita ei syytetä rikoksista, pitäisi tietenkin vapauttaa.
Kannatamme myös vaatimusta sudanilaisten turvapaikanhakijoiden karkottamisen keskeyttämisestä ja vaadimme, että palauttamiskiellon periaatetta noudatetaan tiukasti. Komissio kannattaa myös Egyptin viranomaisille esitettyä pyyntöä siitä, että he perustaisivat kansainvälisten standardien mukaisesti turvapaikkahakemusten käsittelystä vastaavan julkisen toimielimen.
Komissio on rahoittanut vuodesta 2004 Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaisasian päävaltuutetun kautta yli miljoonalla eurolla hanketta, jolla pyritään parantamaan turvapaikanhakijoiden ja pakolaisten suojelua Egyptissä. Rahoitus kuuluu toimiin, joita on rahoitettu määrärahoilla, jotka on varattu kolmansien maiden kanssa siirtolaisuuden alalla tehtävää yhteistyötä koskevaan budjettikohtaan kuuluvaa ohjelmaa varten.
Tämän hankkeen yhtenä tavoitteena on tukea sitä, että Egyptin hallitus perustaisi turvapaikka-asioista vastaavan yksikön. Tältä osin komissiolle on tiedotettu, ettei UNHCR:n ja Egyptin hallituksen välisissä neuvotteluissa ole vielä päästy menestyksekkäästi lopputulokseen. Komissio haluaisi Egyptin viranomaisten sitoutuvan mahdollisimman pian hankkeessa suunniteltuihin toimiin.
En voi henkilökohtaisesti yhtyä erään puhujan esittämään UNHCR:n vastuuta koskevaan kritiikkiin. Tiedän, että UNHCR:n virkamiesten on äärimmäisen vaikeaa käsitellä tämänluonteisia kysymyksiä. Työni kautta olen hyvin usein yhteydessä UNHCR:n henkilökuntaan, ja voin kertoa teille, että heidän työnsä on äärimmäisen hankalaa. Heidän on noudatettava heille asetettuja sääntöjä usein äärimmäisen herkissä tilanteissa, sillä voidakseen auttaa pakolaisia heidän on säilytettävä moitteettomat tai vähintäänkin myönteiset suhteet eri hallituksiin. Siksi esitetty kritiikki on mielestäni jokseenkin kohtuutonta. En aio tuomita sitä, mitä asiasta on sanottu, mutta katson, että kritiikki on ennenaikaista ja että ennen kaikkea näiden syytösten paikkansapitävyys pitäisi varmistaa.
Komissio neuvottelee parhaillaan naapuruuspolitiikan yhteydessä neuvoston puheenjohtajavaltion ja sihteeristön tuella toimintasuunnitelmasta, joka sisältää ehdotuksen, jolla pyritään käynnistämään turvapaikka-asioita koskeva vuoropuhelu. Neuvottelut ovat käynnissä. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään iltapäivän keskustelujen jälkeen. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu kuudesta Kambodžan poliittisia rankaisutoimia koskevasta päätöslauselmaesityksestä(1).
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, Kambodža on yksi maailman köyhimmistä maista. Se kärsii lisäksi itsenäisen oikeuslaitoksen puutteesta ja laajalle levinneestä korruptiosta. Ihmiskauppa, lapsiprostituutio sekä poliittisen opposition edustajien vainoaminen ja kidutus rangaistuksetta ovat vain osa Kambodžan jokapäiväistä elämää.
Tällainen sorto, samoin kuin niin sanotun väärän tiedon levittämisestä syytettyjen humanitaaristen yhteisöjen edustajien, ammattiyhdistysaktiivien ja toimittajien viimeviikkoiset pidätykset, on aivan oikein herättänyt huolta kansainvälisessä yhteisössä. Kambodžan hallitus käyttää säännöllisesti maan oikeusjärjestelmää poliittisen opposition sortamisvälineenä. Kambodža rikkoo jatkuvasti kansainvälisiä ihmisoikeussopimuksia, erityisesti pakolaisten oikeusasemaa koskevaa vuoden 1951 Geneven yleissopimusta. Se kohtelee Vietnamista pakoon yrittäviä ihmisiä epäinhimillisesti ja järjestää julmia pakkokarkotuksia.
Kansainvälisen yhteisön on ryhdyttävä päättäväisiin toimiin, jotta kaikkien humanitaaristen järjestöjen aktivistien vapaus turvataan ja heitä vastaan nostetut syytteet kumotaan. Yhteisön on myös jatkettava painostusta vainon ja pelottelun lopettamiseksi. Euroopan yhteisön ja Kamputsean yhteistyösopimus vuodelta 1993 velvoittaa unionin toteuttamaan tiettyjä toimia kaikkien ihmisoikeuksien, mukaan lukien taloudellisten, sosiaalisten ja kulttuuristen oikeuksien, täyden kunnioittamisen varmistamiseksi Kambodžassa. 
Jules Maaten (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, viime kuussa Kambodžan pääkaupungissa Phnom Penhissä sijaitseva tuomioistuin tuomitsi oppositiojohtaja Sam Rainsyn poissaolevana 18 kuukauden vankeuteen pääministeri Hun Senin ja prinssi Norodom Ranariddhin kunnian loukkaamisesta. Sam Rainsy tuomittiin lisäksi maksamaan sakkoa 20 miljoonaa rieliä, joka vastaa noin 4 000:ta euroa. Syynä oli poliittisten kilpailijoiden väitetty mustamaalaaminen.
Tämän kuun alussa Kambodžan hallitus pidätti kaksi ihmisoikeusaktivistia: Kambodžan ihmisoikeuskeskuksen puheenjohtajan Kem Sokhan sekä yhteisöllisen lakikoulutuskeskuksen johtajan Yeng Virakin. Heidät pidätettiin, koska he pitivät esillä 10. joulukuuta vietettävän kansainvälisen ihmisoikeuspäivän mainosjulistetta.
Tavattuaan Yhdysvaltain diplomaatin Christopher Hillin pääministeri suostui lopulta vapauttamaan Kem Sokhan ja Pa Nguon Teangin takuita vastaan 17. tammikuuta. Heitä ja monia muita vapautettuja vastaan nostettuja kunnianloukkaussyytteitä ei kuitenkaan kumottu.
Sam Rainsyn saama tuomio ja ihmisoikeusaktivistien pidätykset ovat vain muutamia esimerkkejä julkisiin henkilöihin kahtena viime vuonna kohdistuneista loukkauksista ja syytöksistä. Tuona aikana Cheam Channy ja Chea Poch on tuomittu, jälkimmäinen poissaolevana, ja heidän parlamentaarinen koskemattomuutensa on pidätetty. Kyseessä on paluu Hun Senin alaisen yksipuoluejärjestelmän päiviin. Kehityksen suunta on valtava takaisku Kaakkois-Aasian demokratisoitumisprosessissa.
Eriäviin mielipiteisiin ja kannanottoihin pitäisi reagoida julkisen keskustelun eikä tuomioistuinkäsittelyn keinoin. Toisinajattelijoiden pidätykset Kambodžassa ovat vakava uhka maan ilmaisunvapaudelle ja poliittiselle moniarvoisuudelle. Meidän on ryhdyttävä toimiin torjuaksemme vallanpitäjien uuden yrityksen nitistää Kambodžan oppositio ja muuttaa maa diktatuuriksi. 
Bernd Posselt (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, kambodžalainen kulttuuri tunnettiin aikanaan kautta maailman rauhan symbolina. Tuskin mikään muu maa on sittemmin joutunut kestämään yhtä paljon kuin Kambodža. Ulkomaalaiset valtasivat maan toisessa maailmansodassa sekä myöhemmin Vietnamin sodassa ja kahdesti Indokiinan sodassa. Seuraavaksi maa kärsi Punaisten khmerien terrorista, jonka aikana tapettiin miljoonia ihmisiä vertaistaan hakevalla tavalla. Tätä seurasi toinen kommunismin muoto, tällä kertaa vietnamilainen, joka sisälsi jälleen ulkomaalaisvallan. Kaikkien näiden kauhujen jälkeen rauhanprosessin liikkeelle saaminen Kambodžassa on vaatinut valtavasti poliittisia ponnistuksia Yhdistyneiltä Kansakunnilta, Euroopan unionilta sekä − eikä suinkaan vähiten − maassa asuvilta ihmisiltä. Kyseessä on ollut monimutkainen tehtävä, joka on vaatinut huomattavaa omistautumista ja paljon rahaa.
Voidaan sanoa, että tuolloin saavutettu on tänään raunioina, sillä jälleen uusi epäoikeudenmukainen hallinto näyttää vakiinnuttavan asemiaan Kambodžassa. Emme voi hyväksyä tällaista missään tapauksessa, ja kehotankin parlamenttia tutustumaan päätöslauselmamme 5 kohtaan. Siinä todetaan varsin selvästi, että Kambodžan kanssa tekemämme sopimus perustuu demokratiaan ja ihmisoikeuksiin. Tämä ei ole tyhjä diplomaattinen fraasi, jonka ohessa tarjoamme kumppanillemme mukavia liiketoimia. Päinvastoin se sanelee ehdot, joilla kauppaa ylipäänsä käydään. Neuvoston, komission ja meidän parlamentin jäsenten tehtävänä on nyt tehdä selväksi kambodžalaisille kumppaneillemme, että jos ne jatkavat ehtojen rikkomista, ne eivät jatkossa enää voi käydä kauppaa kanssamme.
Meidän on kerta kaikkiaan painostettava Kambodžaa riittävän tehokkaasti kunnioittamaan ihmisoikeuksia, ja tähän tarvitaan enemmän kuin pelkkien vastalauseen ilmaisuja. Tästä syystä ehdotan, että kutsumme mahdollisimman pian Yhdistyneiden Kansakuntien Kambodžan erityislähettilään luoksemme parlamenttiin käymään tyhjentävää keskustelua piinatun maan asioiden tilasta. Iloksemme EU:n ja Yhdysvaltojen Kambodžaan kohdistama paine on johtanut vankien vapautuksiin, ja onkin hienoa, että teemme tässä asiassa yhteistyötä. Silti vaikka varmasti tiedostamme tämän, tiedämme myös, että samat ihmiset joutuvat vielä oikeuden eteen. Tiedämme, että muita vankeja on paljon ja että useita haasteita ja pidätysmääräyksiä on annettu. Olemme myös erityisen tietoisia vähemmistöjen sorrosta. Meidän on pyrittävä peräänantamattomasti torjumaan tällaisia tilanteita, koska ihmisoikeuspolitiikassa on kyse peräänantamattomuudesta enemmän kuin mistään muusta. 
Erik Meijer (GUE/NGL ),
   . Arvoisa puhemies, Kambodža oli rauhallinen Vietnamin naapuri siihen saakka, kunnes ulkomaalaiset sekaantuivat sen asioihin 1970-luvun alussa. Vietnamissa riehui sota entisen Ranskan siirtomaan pohjoisen ja eteläisen vyöhykkeen jälleenyhdistämiseksi, ja samalla Yhdysvallat yritti pitää etelän omana vaikutusalueenaan. Epäilys siitä, että etelän ja pohjoisen yhdistämisen puolesta taistelleet vietnamilaississit hyödyntäisivät karun maan laidalta toiselle kulkevia huoltoreittejä, oli Yhdysvalloille riittävä syy puuttua tilanteeseen ja saattaa maahan ystävällismielinen hallitus.
Siitä pitäen ennen niin rauhallista Kambodžaa ovat repineet ristiriidat. Vaikuttaa siltä, että näin suuren työn takana ollutta valtiovaltaa ei pidä riskeerata millään tavalla. Maahan syntyneen perinteen mukaisesti puolueet eivät ole yhtään innokkaampia muodostamaan koalitioita toistensa kanssa kuin sietämään oppositiota. Ensin vallalla oli amerikkalaisille myötämielinen hallitus, sen jälkeen tuli Pol Potin kiinalaismielinen terrorivalta ja nyt paikalla on Vietnamin tukema Hun Senin hallinto. Perättäisten vaalien tulokset ovat tehneet käytännössä mahdottomaksi laajaa tukea nauttivien hallitusten muodostamisen.
Monet puolueet ovat haluttomia yhteistyöhön toistensa kanssa, koska ne haluavat mieluummin hallita yksin. Nyt tämä asenne on johtanut oppositiossa olevien parlamentin jäsenten pidätyksiin ja vangitsemisiin. Myös toimittajia, ihmisoikeusaktivisteja ja ammattiyhdistysaktiiveja pidätetään kunnianloukkaussyytteiden nojalla. Kaikesta tästä seuraa, että poliisi ja oikeuslaitos muuttuvat poliittisen valtataistelun välineiksi. Tähän mennessä saamani vaikutelman mukaan oppositio ei ole kovinkaan paljon demokraattisempi kuin vallassa oleva puolue. Kaikkien Kambodžan poliittisten voimien on luovuttava tällaisesta käytöksestä.
Ulkomaailma on toistaiseksi epäonnistunut yrityksissään auttaa Kambodžaa kehittämään suvaitsevaa demokratiaa. On syytä muistaa, että Pol Potin verenhimoinen hallinto oli pitkään kansainvälisesti tunnustettu jopa syrjäyttämisensä jälkeen. Ainut syy oli se, että maan murhaajajoukkiosta vapauttanutta Hun Senin uutta hallintoa epäiltiin ystävällisistä suhteista naapurimaa Vietnamiin. Tulevaisuudessa Kambodžalle on annettava hyvin toisenlainen viesti. EU:n ei pidä ottaa kantaa perustein, jotka ovat kambodžalaisille käsittämättömiä. Sen sijaan meidän on puolustettava johdonmukaisesti ihmisoikeuksia ja demokratiaa riippumatta siitä, kuka on vallassa. 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   Arvoisa puhemies, mielestäni nämä kiireelliset keskustelut ovat tärkeitä sekä parlamentille että koko Euroopan unionille. Pidän niitä vaivan arvoisina.
Kuitenkin keskustellessamme Kambodžasta minua kummastuttaa, että olemme olleet täällä aiemminkin ja kuulleet jo kaiken tämän. Käsittelimme samaa asiaa 13. tammikuuta 2005, 10. maaliskuuta 2005 ja 1. joulukuuta 2005. Lyökö kukaan kanssani vetoa siitä että olemme täällä jälleen puolen vuoden kuluttua?
En sano, etteikö meidän pitäisi käydä näitä keskusteluja. Sen sijaan totean, että huolemme olisi näyttävä myös muiden EU:n toimielinten ja palvelemiemme jäsenvaltioiden toimissa.
Kehotan teitä tutustumaan erityisesti päätöslauselman 4 kohtaan. Emme ole aseettomia, sillä meillä on painostuskeinomme. Kambodžan hallituksen vuosimenoista 50 prosenttia katetaan avunantajayhteisön myöntämillä varoilla. Meidän on hyödynnettävä tätä painetta tehokkaammin muutoksen aikaansaamiseksi, sillä pelkät ystävälliset sanat eivät riitä.
Kyse ei ole siitä, että länsimaat sanelisivat kehitysmaalle, kuinka sen pitää hoitaa asiansa. Kyse on siitä, että Euroopan unioni odottaa Kambodžan kunnioittavan sopimuksia, joihin se on jo sitoutunut, ja toimivan kansainvälisten soveliaisuusnormien mukaisesti.
Olemme halukkaita osallistumaan tähän prosessiin. Päätöslauselmaesityksen 12 kohdassa toistamme kehotuksen lähettää parlamentin tilapäinen valtuuskunta Kambodžaan tutustumaan asioihin omin silmin. Lähtekäämme liikkeelle tästä. Ryhmäni tukee innokkaasti esitystä, ja sillä on myös minun tukeni. Päätöslauselmaesitykseen sisältyy suuri määrä tietoa ja arvokkaita tavoitteita, mutta ilman nykyistä selvempää taloudellista painostusta pelkään sen jäävän vain merkityksettömäksi ostoslistaksi. 
Ari Vatanen,
   Arvoisa puhemies, voin vain toistaa jäsen Smithin esittämän näkemyksen. Me todellakin tunnumme jauhavan samaa aihetta uudestaan ja uudestaan ilman todellisia tuloksia. Johtuuko se siitä, että Kambodža on niin kaukana? Inhimillinen kärsimys on paikasta riippumatta yksilön kannalta kuitenkin aina sama.
Lainaan Human Rights Watchin lausunnossa Kambodžan tilanteesta vuonna 2005 todettiin, että maan poliittinen oppositio hajotettiin tehokkaasti pidättämällä tai uhkaamalla pidättää opposition edustajia, eikä ihmisoikeusloukkauksiin syyllistyneitä edelleenkään rankaistu. Sen mukaan poliittissävytteiset oikeudenkäynnit olivat osoitus hallituksen yhä harjoittamasta tuomioistuinten valvonnasta, asioihin puuttumisesta ja pelottelusta. Näin karu on Kambodžan tilanne. Haluan muistuttaa, että vuonna 1997 maan ainoa oppositiopoliitikko Sam Rainsy – joka paradoksaalisesti nauttii parlamenttimme myöntämän vapauspassialoitteen suojaa – piti puhetta pääkaupungissa, kun useita kranaatteja ammuttiin väkijoukkoon hänen silmiensä edessä ja ainakin 16 ihmistä kuoli. Näin käy oppositiojohtajalle, joka pitää puheen tuon maan pääkaupungissa.
Me emme voi jatkaa tyhjien lupausten antamista, vaan meidän on ryhdyttävä sanoista tekoihin. Kuten jäsen Smith sanoi, yksi tehokkaimmista rangaistuksista olisi lopettaa rahan antaminen Kambodžalle niin kauan kuin demokratian ja ihmisoikeuksien vaatimuksia ei täytetä. Toinen tehokas keino olisi viranomaisille asetettava viisumikielto, koska maan eliitti käy Euroopan pääkaupungeissa muun muassa ostosmatkoilla.
Sitä vastoin vapaan kaupankäynnin on saatava jatkua. Kauppapakotteet ainoastaan lisäävät köyhyyttä ja pahentavat kansan kurjuutta. Parlamentin sympatiat ovat demokratian ja ihmisoikeuksien puolesta taistelevien kambodžalaisten puolella. 
Luis Yáñez-Barnuevo García,
   Arvoisa puhemies, yhdyn edellisten puhujien sanoihin. Erityisesti jaan ryhmäni jäsenen ja pian äänestettävien päätöslauselmaesitysten yhden laatijan, jäsen Geringer de Oedenbergin, mielipiteet.
Kambodžalla todellakin on traaginen lähihistoria, joka pitää sisällään sekä räikeitä ihmisoikeusrikkomuksia että menneiden vuosien hirvittävän väkivaltaiset sodat. Ymmärrän monien jäsenten turhautumisen siihen, etteivät asiat etene ja että meidän on täällä parlamentissa palattava samaan asiaan yhä uudelleen. Silti kysymystä ei tästä syystä pidä lopettaa ottamasta esille aina, kun viimeaikaisten kaltaisia asioita tapahtuu. Näihin kuuluu muun muassa ihmisoikeusaktivistien, radioasemien, opettajayhdistysten, muiden aktivistien, toimittajien, eri alojen ammattiyhdistysaktiivien ja entisten kansanedustajien sorto. Tällainen toiminta saadaan vähenemään tai jopa loppumaan ainoastaan Euroopan unionin, komission ja parlamentin tarmokkaiden ja päättäväisten Kambodžaan kohdistuvien toimien avulla.
Mielessäni on viisi kohtaa, joita en kuitenkaan tässä luettele. Haluan ennen muuta muistuttaa Kambodžaa toimista, joihin avunantajayhteisö voi ryhtyä ja ryhtyy, sekä Euroopan yhteisön ja Kamputsean yhteistyösopimuksesta. On lisäksi tärkeää lähettää valtuuskunta Kambodžaan arvioimaan tilanne. Lopuksi vaadin Vietnamista tulleiden khmerien pakolaisaseman tunnustamista.
Arvoisa puhemies, en puhu pidempään ajanpuutteen vuoksi, mutta korostan olevani samaa mieltä aiempien puhujien kanssa. 
Jaromír Kohlíček,
   Hyvät kollegat, ihmisoikeudet ovat ihanteiden kokoelma. Edes demokraattisimmat maat eivät pysty täysin noudattamaan näitä ihanteita tietyissä asioissa. Joka tapauksessa Kambodžan haasteina olivat vielä vähän aikaa sitten sellaiset ongelmat kuin Pol Potin joukkojen jäänteet, lukutaidottomuus sekä älymystön ja teollisuuden täydellinen puuttuminen. Tähän verrattuna nykytilanne merkitsee kiistatta huomattavaa parannusta. Samalla on kuitenkin sietämätöntä, ettei oikeudenkäyntien perusmenettelyjä noudateta vaan Kambodžan parlamentin jäseniä tuomitaan useiksi vuosiksi vankilaan. On selvästi välttämätöntä varmistaa kiireellisesti sellaiset olot, joissa kansainvälisten järjestöjen edustajat pystyvät tekemään työtään, sekä edistää vapaan lehdistön syntymistä ja ammattiyhdistysten oikeuksien kunnioitusta.
Tietojenkeruumatka on epäilemättä hyvä idea. Suosittelen, että Euroopan parlamentin edustajat lähetetään maahan mahdollisimman pian, kun asiasta on sovittu Kambodžan hallituksen kanssa. Pidän erittäin hälyttävänä sitä, että oikeuslaitosta voidaan käyttää väärin väitettyjen kunnianloukkaustapausten käsittelyssä. Jos me vaikenemalla hyväksymme tällaiset menettelyt, meitä voidaan yhtä hyvin pitää osallisena näihin rikoksiin. Siksi tuen voimakkaasti päätöslauselmaesitystä. 
Ryszard Czarnecki (NI ). –
   Arvoisa puhemies, pelkästään viime vuonna Euroopan parlamentti antoi kolme päätöslauselmaa Kambodžasta. Haluan parlamentin muistavan tämän puhuessani aiheesta. Kambodžan viranomaiset halveksuvat häpeilemättä Yhdistyneiden Kansakuntien julistusta ihmisoikeuksien puolustajista sekä kaksi vuotta sitten hyväksyttyjä Euroopan unionin suuntaviivoja samasta aiheesta.
Olin erittäin tyytyväinen kuullessani, että puheenjohtajavaltio Itävalta antoi kuusi päivää sitten erittäin voimakkaan ja suorasanaisen vastalauseen Kambodžan tilanteesta heikkenemisestä. Toimittajien, riippumattomien aktivistien ja ammattiyhdistysaktiivien pidätykset ovat osoitus maan hallituksen yhä pahenevasta sortopolitiikasta.
Yhdyn jäsen Smithin ja jäsen Vatasen mielipiteeseen, jonka mukaan meidän on otettava käyttöön taloudelliset painostuskeinot Kambodžan viranomaisia kohtaan. Kambodžan talousarviosta puolet muodostuu ulkomaisesta avusta, ja tätä meidän on käytettävä aseena. Kannatan vahvasti myös tilapäisen valtuuskunnan lähettämistä maahan päätöslauselmassa esitetyn ehdotuksen mukaisesti. Meidän todellakin pitää nähdä itse, millainen tilanne on paikan päällä. 
Louis Michel,
   Arvoisa puhemies, Kambodžan poliittinen nykytilanne herättää edelleen vakavaa huolta. Sen jälkeen, kun Kambodžan oppositiossa olevan Sam Rainsy -puolueen johtajan Sam Rainsyn sekä kahden muun kansalliskokouksen jäsenen parlamentaarinen koskemattomuus pidätettiin viime helmikuussa, poliittinen tilanne on heikentynyt huomattavasti. Kambodžan ihmisoikeuskeskuksen johtajan Kem Sokhan ja muiden ihmisoikeuksien puolustajien viimeaikaiset pidätykset ovat tämän masentavan tarinan uusin käänne. On surullisen ironista, että uusimmat pidätykset liittyvät ihmisoikeuspäivään, jota useat järjestöt viettivät rauhanomaisesti yrittäen puolustaa ihmisoikeuksien ja demokratian periaatteita. Komissio on erittäin tyytyväinen Kem Sokhan ja neljän muun henkilön äskettäiseen vapautukseen takuita vastaan, mutta olisi toivonut Kambodžan viranomaisten menevän vielä hieman pidemmälle ja kumoavan syytteet kokonaan.
Komission mielestä oikeuslaitoksen politisoitumisesta seurannut opposition heikentyminen uhkaa keskeyttää Kambodžan demokratiakehityksen. Lisäksi ihmisoikeusjärjestöjen ottaminen maalitauluksi rikoskanteisiin − ei siis siviilikanteisiin − perustuvilla pidätyksillä, jotka eivät ole missään suhteessa väitettyihin rikoksiin, luo pelon ilmapiiriä maan ihmisoikeuksien puolustajien keskuudessa.
Komissio ja EU:n jäsenvaltiot ovat sopineet useista toimista vastatakseen tilanteeseen. EU antoi aiheesta voimakkaan julkilausuman ja pyrkii nyt käsittelemään näitä kysymyksiä suoraan pääministerin kanssa heti tilaisuuden tullen. Samalla komissio ja jäsenvaltiot aikovat työskennellä entistä tiiviimmin toimien kohteeksi joutuneiden ihmisoikeusjärjestöjen kanssa tukeakseen niiden työtä. Komissio pohtii parhaillaan, esittääkö se perustettavaksi parlamentin viime päätöslauselmassa suosittamaa työryhmää, jossa käsiteltäisiin yhteistyötä instituutioiden vahvistamisen, hallinnonuudistuksen, hallintotavan ja ihmisoikeuksien aloilla ja jonka tarkoituksena olisi ottaa Kambodžan viranomaiset rakentavasti mukaan näiden kysymysten ratkaisemiseen.
Lopuksi totean, että maaliskuussa Phnom Penhissä pidettävässä avunantajien kokouksessa EU ja koko avunantajayhteisö välittävät Kambodžan viranomaisille vahvan viestin, jonka mukaan Kambodžan kaikkien kansalaisten etu edellyttää ilmaisunvapauden ja muiden perusihmisoikeuksien kunnioittamista.
Haluan vakuuttaa parlamentille, että komissio jatkaa erittäin tiiviisti tilanteen tarkkailua Phnom Penhissä sijaitsevan lähetystönsä välityksellä sekä yhdessä Kambodžassa sijaitsevien EU:n jäsenvaltioiden edustustojen kanssa. Kansainvälisen yhteisön ja erityisesti EU:n, jolla oli hyvin merkittävä rooli uuden Kambodžan perustamisessa, on varmistettava, ettei poliittinen tilanne heikkene enää nykyisestä, ja tuettava Kambodžan demokratian vahvistamista ja syventämistä.
Olen ilman muuta Euroopan parlamentin jäsenten kanssa samaa mieltä siitä, että kyseiset tapahtumat ovat erittäin vakavia ja ansaitsevat täyden huomiomme. Komissio tutkii yhdessä EU:n jäsenvaltioiden kanssa mahdollisuutta ryhtyä uusiin toimiin edellä mainitsemieni lisäksi. Mielestäni tässä vaiheessa ei kuitenkaan pidä lopettaa EY:n ja Kamputsean yhteistyösopimuksen soveltamista. Se katkaisisi poliittisen vuoropuhelumme ja keskeyttäisi kehitysohjelmamme, mikä koituisi vain Kambodžan köyhän kansan tappioksi. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan hetken kuluttua. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana äänestykset.

Karin Scheele (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan esittää ryhmäni puolesta korjauksen johdanto-osan F kappaleeseen, jossa pitäisi lukea 462 sudanilaisen sijasta 650 sudanilaista, sillä tämä on karkotuksella uhattujen ihmisten oikea määrä. Esitämme samassa tarkistuksessa muutosta myös 5 kohtaan. Olen tarkistanut ranskan-, espanjan- ja saksankieliset versiot, ja niihin muutos on jo tehty. Kehotan, että pyydätte yksiköitä tutkimaan kaikki kieliversiot tältä osin. 


Jules Maaten (ALDE ).
   Arvoisa puhemies, jätimme tästä tarkistuksesta pois yhden parlamentin jäsenen nimen, ja toivoisin, että se lisätään. Kyseessä on Chea Pochin nimi. Kohta kuuluisi siten: ”Sam Rainsyn ja Chea Pochin saaman tuomion”. 

Charles Tannock (PPE-DE ).
   Arvoisa puhemies, kyseessä on lisäys. Yksi Kambodžan ongelmista on, että sillä on tiettyjä yhteisiä piirteitä Valko-Venäjän kanssa: jos loukkaa Kambodžan pääministeriä, tekoa pidetään rikoksena, mikä on erittäin harvinaista nykymaailmassa. Yleensä herjaus on vakavimmillaankin siviilioikeuden alainen teko, josta seuraa sakkoa tai kunnianloukkaussyyte. Kambodžassa teosta joutuu vankilaan, mikä on yksi syy näiden ihmisten vangitsemiseen.
Esitämme seuraavan tekstin lisäämistä: "…ja kyseenalaistaa sen, että pääministeriöön kohdistettua häpäisyä voitaisiin pitää rikoksena". 
Marios Matsakis (ALDE ).
   Arvoisa puhemies, englannin taitoni ei ole yhtä hyvä kuin kollegallani Tannockilla, mutta käsittääkseni "häpäisyä" on väärä sana. Sanan pitäisi olla "kunnianloukkausta", eikö vain? Voimmeko siis varmistaa, että suulliseen tarkistukseen tulee oikea sanamuoto? 
Charles Tannock (PPE-DE ).
   Hyväksyn erittäin mielelläni ehdotuksen muuttaa sana "häpäisyä" sanaksi "kunnianloukkausta". Se oli alkuperäinen tarkoitukseni.

Puhemies.
   Äänestykset ovat päättyneet. 
David Martin (PSE ),
   . Olen tyytyväinen esitykseen, joka käsittelee tärkeää kysymystä siitä, kuinka vammaisten tarpeiden huomioiminen saataisiin sisällytettyä kaikkeen kehitysyhteistyöhön ja kuinka lähestytään vammaisiin kohdistuvan leimautumisen, hoidon ja huolenpidon kaltaisia kysymyksiä. 
Puhemies.
   Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.
