Sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin sovellettava laki (Rooma II) (keskustelu) 
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Wallisin laatima Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin sovellettavasta laista (Rooma II) (PE-CONS 3619/2007 - -.
Diana Wallis 
esittelijä. - (EN) Arvoisa puhemies, meille tämä merkitsee viimeistä lukua hyvin pitkässä näytelmässä, joka alkoi komission heinäkuussa 2003 esittämästä ehdotuksesta, mutta sitä on valmisteltu vieläkin pidempään. Voidaan hyvinkin sanoa, että tämä on ollut monessa merkityksessä ensimmäinen kerta Euroopan parlamentille: tällaista kansainvälistä sopimusta ei ole aiemmin ollut käsiteltävänä, on ensimmäinen kerta, kun olemme soveltaneet yhteispäätösmenettelyä tällä alalla ja samaten oli ensimmäinen kerta, kun turvauduimme sovittelumenettelyyn tällä alalla.
Haluaisin osaltani kiittää kaikkia niitä, jotka ovat osallistuneet asian käsittelyyn parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnassa. Jätimme parlamentin puolesta lopulliseen tekstiin selvän merkin, ja parlamentin ansiosta tekstissä mennään teknisiä ja oikeudellisia näkökohtia pidemmälle ja tarkastellaan kansainvälistä yksityisoikeutta avoimesti kansalaistemme käytännön tarpeiden tyydyttämiseksi, etenkin tieliikenneonnettomuuksien alalla.
Olemme kuitenkin tarkastelleet myös teknisiä kysymyksiä eli selventäneet ympäristöön liittyviä määritelmiä tai esittäneet ratkaisua vilpillistä kilpailua koskevaan kysymykseen sekä pohtineet eurooppalaisten lainvalintasääntöjen ja sisämarkkinavälineiden välistä suhdetta. En ole täysin varma, päädyimmekö oikeaan ratkaisuun. Monet eri tahot ovat onnitelleet minua, mistä olen hieman levoton. Pyrimme yhä käymään samantapaista keskustelua Rooma I -asetuksesta ja tarkastelemaan kuluttajia koskevaa säännöstöä. Meidän on jossakin vaiheessa saatava tämä suhde tasapainoon.
Parlamentista oli hyvin rohkaisevaa, että jopa kolmen komission pääosaston edustajat olivat läsnä sovittelussa ja tekivät yhteistyötä. Toivon, että tulevaisuudessa voimme lujittaa näitä toimia ja että yksityisoikeus on punainen lanka, joka on keskeisessä asemassa monissa sisämarkkinoiden yhteydessä käsiteltävissä kysymyksissä.
Rooma II -asetuksen ulkopuolelle jäi monia asioita. Ne muodostavat pohjan tutkimuksille, jotka komission jäsen toivon mukaan mainitsee julkilausumassaan. Tällaisia ovat tieliikenneonnettomuuksia, kunnianloukkausta ja ulkomaisen lainsäädännön kohtelua koskevat tutkimukset. Kaikki nämä kysymykset ovat ehdottomasti kiinteä osa yksityisoikeuden ja sisämarkkinoiden välistä suhdetta. Voisimme todellakin sanoa, että sisämarkkinoiden toimiminen edellyttää johdonmukaista yksityisoikeusjärjestelmää.
Yksityisoikeus ei voi olla vain höyste sisämarkkinoilla - eräänlainen rajallinen toimivalta, johon turvaudumme vain jäsenvaltioiden pyynnöstä. Muistan, miten kauan sitten vuonna 1999 Tampereella esitettiin yksityisoikeutta koskeva visio. Rooma II -asetus oli osa sitä. Meidän on asetettava uusi painopiste ja pohdittava, onko Euroopan unionissa olemassa yksityisoikeusjärjestelmä, joka toimii tehokkaasti kaikkien sisämarkkinoiden käyttäjien ja kansalaistemme kannalta ja joka on helppopääsyinen ja ymmärrettävä. Rooma II -asetuksella on oma tehtävänsä perustan, alustavan suunnitelman, muodostamisessa, mutta lisäselvitykset antavat meille mahdollisuuden uudelleenarviointiin ja uusiin edistysaskeliin.
Franco Frattini
komission varapuheenjohtaja. - (FR) Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijää etenkin siitä, että hän on edesauttanut sovittelumenettelyn menestymistä. Hän on mahdollistanut sen, että olemme saaneet aikaan tasapainoisen tekstin neljä vuotta kestäneiden keskustelujen jälkeen. Mielestäni jäsen Wallisia olisi onniteltava hänen tehokkaista toimistaan, joilla hän on edesauttanut suuresti kysymyksen menestymistä.
Mielestäni tämä teksti on avain Euroopan oikeusalueen loppuunsaattamisen ja sisämarkkinoiden asianmukaisen toiminnan kannalta. Näyttää siltä, että sekä lainsäädäntö- ja oikeusalan toimijat että talouden alan toimijat odottavat innokkaina sen käytännön täytäntöönpanoa EU:ssa.
Toisaalta Rooma II -asetuksella autetaan parantamaan oikeusvarmuutta yksityisoikeudellisten velvoitteiden alalla, sillä se on ensisijaisen tärkeää sisämarkkinoiden asianmukaisen toiminnan kannalta. Toisaalta tällä asetuksella helpotetaan myös päätösten vastavuoroista tunnustamista - joka on eräs eurooppalaisen oikeusalueen pilareista - mikä puolestaan mahdollistaa keskinäisen luottamuksen edistämisen jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmien välillä.
Parlamentille keskeinen kysymys liittyy tieonnettomuuksien uhreille annettavien korvausten parantamiseen. Tältä osin voin vahvistaa omalta osaltani kuten myös komission puolesta, että olemme sitoutuneita käynnistämään EU:n tasolla mahdollisimman pian tyhjentävän tutkimuksen ja toteuttamaan välttämättömiä toimia, jotta voimme hyväksyä vihreän kirjan.
Voin myös vahvistaa komission olevan sitoutunut toimittamaan toiselle lainsäädäntövallankäyttäjälle ennen vuoden 2008 loppua toisen tutkimuksen yksityisyyden loukkauksia koskevan lainsäädännön tilasta, ja siinä otetaan huomioon lehdistön vapautta ja tiedotusvälineiden vapautta koskevat säännöt. Kuten lupasin sovitteluvaiheessa, toteutamme kuulemisten pohjalta tarvittavia toimia, jos se osoittautuu välttämättömäksi.
Lopuksi tarkastelen sitä monimutkaista kysymystä, miten tuomioistuimet suhtautuvat ulkomaiseen lainsäädäntöön. Komissio - joka on tietoinen jäsenvaltioiden erilaisista käytännöistä - aikoo julkaista viimeistään neljän vuoden kuluttua Rooma II -asetuksen voimaantulon jälkeen vertailevan tutkimuksen, ja se on valmis toteuttamaan sen johdosta asianmukaisia toimia, jos siihen on tarvetta.
Lopuksi totean, että haluaisin parlamentin vahvistavan tämän sovittelumenettelyssä aikaan saadun sopimuksen Rooma II -asetuksen jo pitkään odotetun hyväksymisen huipentumana, ja toivon, että jäsenten selvä enemmistö hyväksyy tekstin.
Rainer Wieland
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, toisen käsittelyn yhteydessä käydyssä keskustelussa totesimme, että haluamme jättää parlamentille mahdollisimman paljon liikkumavaraa. Arvoisa komission jäsen, en lainkaan epäile sitä, ettemmekö saisi huomenna vihdoinkin selvää enemmistöä.
Olin mukana sovittelumenettelyssä aivan loppuun saakka, ja siksi minun on todettava, että mielestäni sen enempää parlamentti kuin muutkaan asianosaiset eivät juurikaan hyödyntäneet tätä liikkumavaraa. Olisimme toivoneet saavuttavamme enemmän parissa kysymyksessä. Jäsen Wallis mainitsi jo tästä. Olen vakuuttunut siitä, että kansalaisten laaja enemmistö olisi valmis menemään paljon pidemmälle kuin valtiomiehet etenkin perinteisillä aloilla, tieliikenneonnettomuuksiin liittyvissä kysymyksissä tai rankaisevien vahingonkorvausten kaltaisilla aloilla. Kun tarkastelen huippukokouksen tuloksia, huomaan jo tältä osin jonkinlaisen kuilun. Kansalaisten tyytymättömyyttä Euroopan unioniin halutaan torjua asioilla, joita he eivät lainkaan halua, mutta valtiomiehet ovat usein haluttomia panemaan täytäntöön asioita, joita kansalaiset todella haluavat.
On myös ilmeistä, että kokouksemme ovat tulevaisuudessa avoimempia, ja suhtaudun tähän hyvin toiveikkaasti. On myös ilmeistä, että virkamiehillä on usein omat keppihevosensa, ja he ovat paljon varautuneempia ja pidättyväisempiä kuin on tarpeen. Politiikka ei valitettavasti ole tilanteen tasalla. Tarvitsisimme enemmän rohkeita poliittisia päätöksiä myös sovittelukomiteoissa. Jäsenvaltio, joka osoittautuu jarruksi aivan viime hetkellä, ei ehkä silloin itse asiassa harjoittaisikaan jarrutuspolitiikkaa.
Olemme nyt valinneet parlamentissa tämän tien, ja tämä on yksi ensimmäisistä kerroista, kun sovittelumenettelyä on käytetty tällä alalla. Tulevaisuudessa meidän olisi käytettävä itsetietoisemmin liikkumavaraa ja osoitettava, että pystymme myös hyväksymään tällaisten neuvottelujen epäonnistumisen. Pitkällä aikavälillä kaikki tutkimukset ja arviot, joita olemme vältelleet kolmen tai neljän vuoden ajan, eivät riitä, jos kansalaiset haluavat välittömästi päätöksiä!
Manuel Medina Ortega
PSE-ryhmän puolesta. - (ES) Arvoisa puhemies, haluan onnitella jäsen Wallisia hänen tekemästään työstä. Uskon, että saavutamme vielä hyvän sopimuksen, että valtaosa parlamentista kannattaa tätä ehdotusta ja että otamme käyttöön uuden asetuksen sopimukseen perustumattomien velvoitteiden alalla.
Haluan kuitenkin huomauttaa, että tämä asetus on vasta alkua. Kansainvälisen yksityisoikeuden ja lainvalintasääntöjen alalla on eräs perustavaa laatua oleva ongelma, ja se on yksinkertaisesti tuomarien kyvyttömyys soveltaa jotakin muuta kuin omaa lainsäädäntöään. Euroopan unionissa - ja yleisesti - olemme kouluttaneet tuomareita soveltamaan omaa lainsäädäntöään. Kun heidän onkin sovellettava ulkomaista lainsäädäntöä, heillä on valtavia vaikeuksia.
On selvää, että jos kaksi brittiä joutuu tieliikenneonnettomuuteen Ranskassa, asiassa sovelletaan Ranskan liikennelainsäädäntöä - he eivät näkisi vasemmalla puolen ajavia, koska istuvat itse oikealla. Toiseksi, kun tarkastellaan siviilioikeudellista vastuuta, jos tuomari on britti, minun on vaikea uskoa, että hän hyväksyisi Ranskan lainsäädännössä vahvistettujen rajoitettua vastuuta koskevien sääntöjen soveltamisen eikä soveltaisi Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädäntöä.
Siksi tämä työ on mielestäni vasta alkua, kuten totesin jo edellä. Komission jäsen Frattini viittasi komission myöhempään tutkimukseen, joka mainitaan myös asetusluonnoksessa ja jossa tarkastellaan lain soveltamista oikeusjärjestyksissä. Mielestäni tämä on toinen hyvin keskeinen näkökohta.
Ne meistä, jotka ovat työskennelleet tällä alalla, ovat nähneet, miten tuomioistuimilla on yleisesti tapana soveltaa omaa lakiaan, lex foria. Tätä sopimusta tai tätä asetusta ei voida siten tulkita ottamatta huomioon, kenen toimivaltaa sovelletaan jollakin tietyllä hetkellä.
Toimivallan perusteella määräytyy pitkälti se, mitä lakia sovelletaan, sillä tuomarit turvautuvat yleensä jonkinlaisiin verukkeisiin. Tässä tapauksessa olemme esimerkiksi poistaneet asian lähettämistä eteenpäin koskevan verukkeen, mutta ratkaisematta on edelleen yleistä järjestystä koskeva kysymys - yleistä järjestystä koskevat lausekkeet - joka liittyy sopimusluonnoksen sisältämiin kansallisten lakien keskeisiin säännöksiin.
Katson näin ollen, ja oletan nyt, että parlamentti hyväksyy jäsen Wallisin meille esittämän ehdotuksen valtaenemmistöllä, että meidän on jatkettava toimia tällä alalla myös ehdotuksen hyväksymisen jälkeen. Odotamme innokkaina komission tätä alaa koskevia tutkimuksia ja etenkin erästä tärkeää asiaa, nimittäin sitä, että aloitamme toimet tätä asetusta soveltavien henkilöiden, toisin sanoen tuomarien, kanssa. Emme vielä tiedä, minkälaisen asenteen tuomarit omaksuvat ja miten tätä asetusta sovelletaan käytännössä, sillä kansainvälisistä sopimuksista ja valtioiden kansainvälisen yksityisoikeuden sääntöjen soveltamisesta saatu kokemus osoittaa, että tuomareilla on tapana soveltaa omaa kansallista lainsäädäntöään.
Andrzej Jan Szejna
(PL) Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää esittelijää ja kaikkia niitä, jotka ovat osallistuneet nyt tarkasteltavan luonnoksen laadintaan. On selvää, että yhdenmukaistamalla edes osittain sääntöjä, joita sovelletaan sopimukseen perustumattomia velvollisuuksia koskevissa riita-asioissa, vaikutetaan myönteisesti yhteisön sisämarkkinoiden toimintaan.
Menettelyperiaatteiden yhdenmukaistaminen ja sääntely useampaa kuin yhtä maata koskevissa tilanteissa mahdollistaa kaikille jäsenvaltioille yhteisen oikeudellisen perustan määrittämisen. Tällaisia tapauksia ovat tieliikenneonnettomuudet, vilpillinen kilpailu, ympäristövahingot, ulkomaisen lainsäädännön kohtelu ja henkilöllisyyteen liittyvien oikeuksien loukkaaminen.
Näin lisättäisiin epäilemättä oikeusvarmuutta asianmukaisen lain valinnan ja riita-asioiden ennustettavan tuloksen osalta. Näin helpotetaan myös tuomioistuinten päätösten tunnustamista. On kuitenkin korostettava, että asetus on kansainvälisen yksityisoikeuden väline. Sillä ei siten yhdenmukaisteta jäsenvaltioiden aineellista oikeutta, vaan ne päättävät siitä edelleenkin itsenäisesti. Sen sijaan asetuksella yhdenmukaistetaan sääntöjä, joita sovelletaan jouduttaessa ristiriitaan kansallisen lain kanssa. Asetuksella varmistetaan, että samanlaisissa tapauksissa sovelletaan samaa kansallista lakia, mutta sillä ei ole vaikutusta itse asioita koskeviin päätöksiin.
Jäsen Medina Ortega huomautti perustellusti, että tuomioistuinten päätökset ja käytännöt ovat kaikkein tärkeimpiä näkökohtia tällä alalla.
Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna 11. heinäkuuta 2007.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 142 artikla)
Katalin Lévai 
kirjallinen. - (HU) Tämä asetus on todellakin valtava edistysaskel yhteisön yhdenmukaistamistoimissa. Yhdentyvässä Euroopassa on välttämätöntä, että oikeusfoorumit käyttävät aina samanlaisissa tapauksissa samaa kansallista lakia riippumatta siitä, mikä kansallinen tuomioistuin käsittelee kyseistä tapausta. Toimenpiteellä parannetaan merkittävästi useampaa kuin yhtä maata koskevien riita-asioiden osapuolina olevien yksityishenkilöiden sekä talouden toimijoiden oikeusvarmuutta ja vältetään sopivimman oikeusfoorumin etsintä - toisin sanoen se, että haastaja nostaa kanteen valitsemassaan jäsenvaltiossa - ja samalla säilytetään kansallisen lainsäädännön itsenäisyys.
Mielestäni on tärkeää, että onnistuimme sisällyttämään vakuutuksen piiriin useampaa kuin yhtä maata koskevat tieliikenneonnettomuudet ja varmistamaan, että tuomioistuin ottaa huomioon uhrien todelliset olosuhteet korvausten määrässä. Jos yksinkertaisesti olisi päätetty soveltaa sen valtion lakia, jossa onnettomuus on tapahtunut, se olisi voinut johtaa epätyydyttävään tilanteeseen, kun pidetään mielessä kansallisten tuomioistuinten määräämät hyvin erilaiset korvaussummat.
Vilpillistä kilpailua koskeva erityissäännös on hyvin tärkeä tuomareille ja asianajajille. Samalla säännöllä rajoitetaan huomattavasti myös sopivimman oikeusfoorumin etsintää.
On valitettavaa, joskin kattavan kompromissin nimessä hyväksyttävää, että henkilöllisyyteen liittyvien oikeuksien loukkaamista koskevat säännökset - ja etenkin lehdistössä esitettyjä kunnianloukkauksia koskevat säännöt - jätettiin sopimuksen ulkopuolelle. Toivomme, että onnistumme ratkaisemaan myös tämän kysymyksen asetuksen tarkastelun yhteydessä.
On tärkeää vahvistaa "ympäristövahingon" määritelmä, joka on yhdenmukainen Euroopan unionin säännösten ja etenkin ympäristövastuusta annetun direktiivin kanssa.
Kaiken kaikkiaan lopullinen teksti on mielestäni tyydyttävä ja tasapainoinen kompromissi.
