Kahden edellisen istunnon pöytäkirjojen hyväksyminen
Puhemies
 Torstaina 3. helmikuuta ja maanantaina 14. helmikuuta pidettyjen istuntojen pöytäkirjat on jaettu. 3. helmikuuta pidetyn istunnon pöytäkirja oli jo itse asiassa jaettu teille, mutta se oli jaettu Brysselin istunnossa. Tämä on ehkä syy, miksi se puuttui joiltakin kollegoilta.
Onko pöytäkirjoista huomautettavaa?
(Pöytäkirjat hyväksyttiin.)

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, minulla on tapana olla aina läsnä täällä, kun istunto avataan maanantaina klo 17. Eilen minä, kuten monet muut Euroopan parlamentin jäsenet, en pystynyt olemaan läsnä, koska Air France peruutti ilman mitään selitystä klo 14.15 lähtevän lennon, jolla yleensä tulemme tänne, joten saavuimme tänne vasta hyvin myöhään. Jos Air France jatkaa tätä boikottipolitiikkaa Euroopan parlamenttia vastaan, parlamentin pitäisi ryhtyä toimiin, jottei tällaista enää tapahtuisi.

Puhemies
Kiitos, jäsen Ortega. Olen täysin samaa mieltä pahoittelustanne. Voisitteko ystävällisesti antaa minulle asiasta kirjallisen selvityksen, jotta voisin ottaa tosiseikkoihin nojautuen yhteyttä sekä Air Francen että Ranskan hallituksen toimivaltaisiin viranomaisiin? Olen todellakin sitä mieltä, ettei tällaista saa enää tapahtua ja että meidän on ehdottomasti protestoitava mahdollisimman ponnekkaasti.

Napolitano
Arvoisa puhemies, minulle kävi eilen samoin kuin kollega Medina Ortegalle.
Mielestäni Ranskan hallituksen viranomaisten - joilla on kunnia tarjota vieraanvaraisuuttaan Euroopan parlamentin päätoimipaikkaa Strasbourgissa - on oltava tietoisia siitä, että heidän velvollisuutensa on taata asianmukaiset liikenneyhteydet kaikkien unionin valtioiden pääkaupunkeihin.

Puhemies
Aivan niin, jäsen Napolitano, kiitän teitä.

Lannoye
Arvoisa puhemies, en puhu tässä lentokoneiden myöhästelyistä, vaan haluaisin esittää anteeksipyynnön sen vuoksi, että vihreän ryhmän brittiläinen kollegani, Caroline Lucas, ei ollut eilen läsnä. Hän ei voinut osallistua istuntoon, koska hänet pidätettiin eilen aamulla Glasgow' ssa järjestetyssä ydinvoiman vastaisessa mielenosoituksessa. Hänet tunnistettiin, mutta vaikka oli erittäin selvää, että hän on Euroopan parlamentin jäsen, hän oli pidätettynä koko päivän. Mielestäni tällaista on täysin mahdoton hyväksyä, ja pyydän teitä olen sitä paitsi kirjoittanut teille asiasta kollegani Hautalan kanssa ottamaan yhteyttä Ison-Britannian viranomaisiin, jotta tällaista ei enää tapahtuisi ja jotta jäsen Lucasilta pyydettäisiin anteeksi.

Puhemies
Kiitos, jäsen Lannoye. Olen todellakin saanut kirjeenne, ja olen jo ottanut yhteyttä Ison-Britannian edustustoon.

Stenzel
Arvoisa puhemies, haluaisin tämänpäiväisen äänestyksen osalta pyytää jotakin, jonka toin esille jo eilen Equal-aloitetta koskevaa mietintöä käsitelleessä suullisessa keskustelussa. Pyydän lykkäämään Equal-aloitteesta toimitettavaa äänestystä, koska me yksinkertaisesti tarvitsemme vielä hieman aikaa sopiaksemme eräästä tärkeästä kohdasta. Olen optimistinen ja odotan äänestystä todellakin levollisena ja luottavaisena; me löydämme äänestyksessä laajimman mahdollisen hyväksynnän tälle Equal-aloitetta koskevalle tiedonannolle. Me tarvitsemme vain vielä hieman aikaa viimeistelläksemme turvapaikkakysymykseen liittyviä yksityiskohtia, ja pyydän siksi, että äänestys toimitetaan tämän päivän sijasta huomenna.

Miller
Arvoisa puhemies, jatkaisin jäsen Lannoyen esille ottamasta asiasta: jäsen Lucas pidätettiin Glasgow'n ulkopuolella Faslanessa sijaitsevan Tridentin tukikohdan vastaisessa mielenosoituksessa. Ymmärrän hyvin mielenosoituksen. En kuitenkaan ymmärrä lainkaan sitä, että jäsen Lucas yrittää piiloutua parlamentaarisen koskemattomuutensa taakse.
Minutkin on pidätetty, kun osoitin mieltäni Faslanessa. Minä en piiloutunut minkään koskemattomuuden taakse. Otin vastaan minulle annetun rangaistuksen. Parlamentin jäsen Lucasin pitäisi tehdä samoin.

Ghilardotti
Arvoisa puhemies, tahtoisin sanoa muutaman sanan parlamentin jäsen Stenzelin esittämästä pyynnöstä siirtää Equal-yhteisöaloitetta koskeva äänestys huomiseksi.
Tätä aloitetta koskeva keskustelu oli valiokunnassa todellakin erittäin vilkasta, ja koska tämä on merkittävä komission ehdotus, jossa viitataan niihin sopimuksiin, joihin pääsimme viime vuonna, se voidaan mielestäni hyväksyä.
Olemme samaa mieltä parlamentin jäsen Stenzelin kanssa siitä, että lykkäystä koskeva pyyntö voidaan hyväksyä, jotta eri ryhmät voisivat lähentyä toinen toisiaan mahdollisimman paljon ja parlamentti voisi siten mahdollisimman suurella enemmistöllä ilmaista kantansa tästä aloitteesta.

Puhemies
 Haluavatko jotkin kollegat käyttää puheenvuoron tätä jäsen Stenzelin esittämää pyyntöä vastaan, jolle jäsen Ghilardotti antoi juuri tukensa?
Koska puheenvuoropyyntöjä ei ole, äänestämme jäsen Stenzelin esittämästä pyynnöstä.
(Parlamentti hyväksyi pyynnön.)

Corbett
Arvoisa puhemies, työjärjestyksen 29 artiklan 4 kohdan mukaisesti poliittisten ryhmien pitää ilmoittaa teille jäsenistä, jotka ovat liittyneet uuteen poliittiseen ryhmään tai jotka ovat eronneet jostakin poliittisesta ryhmästä. Oletteko saanut ilmoitusta siitä, että Euroopan kansanpuolueen ryhmästä olisi eronnut jäseniä, vai kuuluuko Itävallan kansanpuolue edelleen tuohon poliittiseen ryhmään?

Puhemies
Jäsen Corbett, en ole saanut mitään ilmoitusta.

Poettering
Arvoisa puhemies, olen sittenkin hyvin hämmästynyt näistä kollega Corbettin reaktioista. Hänen tulisi etsiä muunlaisia mahdollisuuksia profiloitumiseen kuin ottaa täällä parlamentissa kantaa tällaiseen asiaan!

Me olemme solidaarisia itävaltalaisia ystäviämme kohtaan, jotka ovat osoittautuneet aiemmin hyviksi eurooppalaisiksi. Me annamme heille täyden tukemme!
(Suosionosoituksia)

Esityslista
Puhemies
 Mitä tulee torstain istunnon esityslistaan, ehdotan teille eilisessä täysistunnossa esitetyn pyynnön vuoksi, että tärkeitä, ajankohtaisia ja kiireellisiä aiheita koskevaa keskustelua pidennetään puolella tunnilla eli että sitä jatketaan klo 18.00:aan saakka ja että äänestys toimitetaan klo 18.00.
(Parlamentti hyväksyi ehdotuksen.)

Komission strategiset tavoitteet ja lainsäädäntöohjelma
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu komission julkilausumista, jotka koskevat komission viiden vuoden strategisia tavoitteita ja vuoden 2000 lainsäädäntöohjelmaa.
Annan heti puheenvuoron puheenjohtaja Prodille.

Prodi
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, viisivuotisella ohjelmalla on hyvin kauaskantoiset vaikutukset, ja sen vuoksi minusta oli parasta, että koko julkilausuman teksti jaettaisiin teille kaikille, se on saatavana neljällä kielellä.
Jotta en ylittäisi käytettävissäni olevan ajan asettamia rajoituksia, aion viitata ainoastaan ohjelmani suuriin linjoihin: tämä on uuden vaalikauden alun ohjelma ja myös uuden vuosisadan alun ohjelma, jonka puitteissa on perusteltua ja välttämätöntä tarkastella Eurooppaa laajemmasta näkökulmasta, Eurooppaa, joka on tällä hetkellä ristiriitaisessa tilanteessa. Muistakaamme, että 50-vuotisen historiansa aikana Eurooppa on tarjonnut rauhaa, turvallisuutta ja vapautta, ja yhdistynyt Eurooppa on myös osaltaan vaikuttanut siihen, että olemme voineet elää ennennäkemätöntä hyvinvoinnin kautta.
Tällä hetkellä näemme merkkejä sellaisesta vankasta elpymisestä, joka näyttää voivan kestää kauan, mikäli harjoitamme viisasta politiikkaa, elpymisestä, joka on johdonmukaista seurausta aherruksestamme, emmekä me ole saaneet sitä ilmaiseksi, vaan Euroopan valtioiden harjoittaman julkisen varainkäytön tervehdyttämisen seurauksena, sillä, että nämä valtiot ovat pitäneet inflaation hallinnassa harjoittamalla viisasta hintojen hallintaan ja tuottavuuden nousuun tähtäävää politiikkaa, Eurooppa on aloittanut teollisuuden, pankkien ja julkisten palveluiden tarmokkaan rakennemuutoksen, vaikka emme vielä olekaan perillä, vaikka meillä on vielä pitkä matka kuljettavanamme.
Näistä seikoista huolimatta Euroopassa on myös pettymystä ja huolta: pettymystä ja huolta liian hitaasti vähenevän työttömyyden vuoksi; yhä suuremmalta vaikuttavan teknologisen jälkeenjääneisyyden vuoksi ja ennen kaikkea siksi, että siihen alkaa liittyä raskas tieteen jälkeenjääneisyys; etäisiltä vaikuttavien Euroopan toimielinten vuoksi, jotka eivät näytä olevan ajan tasalla, itse komissiosta alkaen. Komission kriisi oli todellakin käänteentekevä Euroopan ja sen kansalaisten välisissä suhteissa, ja vähäinen osallistuminen Euroopan parlamentin vaaleihin oli tästä huolestuttava osoitus.
Tätäkin syvempi on kuitenkin epävarmuuden tunne, valmistumattomuuden tunne uuden, kehittyvän ja kokonaan muuttuvan maailman edessä, maailman, joka globalisaation myötä lopulta muuttaa myös kiintopisteemme. Tämä ei ole täysin uusi ilmiö historiassa: jo kerran aiemminkin Eurooppa on kohdannut vastaavanlaisen muutoksen, markkinoiden räjähdysmäisen kasvun, kiinnekohtien muutoksen, sen oli pakko kohdata uudenlainen maailmankuva. Viittaan 1500-luvun Eurooppaan, jossa Amerikan löytämisen jälkeen kaikki muuttui. Eräät valtiot - kuten Ranska ja Espanja - kykenivät vastaamaan tähän haasteeseen luomalla suuret kansallisvaltiot; toiset - kuten Italia - eivät kyenneet vastaamaan tähän haasteeseen, ja menettivät kaikki vuosituhannen alkupuolella keräämänsä voitot: tieteen, teknologian, taloudellisen kehityksen, puolustuksen ja sotilaallisen järjestelmän, ajattelun ja kirjallisuuden suoman etulyöntiaseman.
Tällä hetkellä Eurooppa on samanlaisen haasteen edessä ja tiedämme, ettei historia tunne armoa nyt niin kuin ei aikaisemminkaan.
Kun tarkastelemme asiaa näiden suurten muutosten valossa on todettava, että voidaksemme välttää kansallisvaltioidemme katoamisen historiassamme ennennäkemättömän laajoja haasteita tarjoavan globalisaation myötä, tarvitsemme ehdottomasti taloudellisesti voimakasta Eurooppaa, koska globalisaatio edellyttää yhtenäisyyttä, sillä päivittäin kuulemme uutisia uusista maailmanlaajuisista sopimuksista samoin kuin muutoksesta myös Euroopan tasolla. Kuitenkin vielä tärkeämpää on, että Eurooppa tuntee itsensä poliittisesti vahvaksi.
Menneinä vuosina yhtenäismarkkinat ja yhtenäinen valuutta ovat olleet toimiemme keskus, Euroopan elämän kantava ajatus. Nyt Euroopan yhtenäistymisen rajat ovat poliittisia rajoja: yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka, oikeus ja sisäinen turvallisuus ja - näihin läheisesti liittyvä - yhteiselomme perustana olevia poliittisia perusarvoja koskeva erittäin keskeinen kysymys.
Tästä syystä komissio on hyväksynyt strategiset tavoitteet vuosille 2000-2005, suunnitelman, joka on heti lähetetty Euroopan parlamentille, jonka te jo tunnette ja jota en sen vuoksi tässä puheenvuorossani käsittele yksityiskohtaisesti. Jotkut saattavat pitää sitä liian yleisluonteisena, mutta eihän mikään poliittinen rakenne tuota yksityiskohtaisia viisivuotissuunnitelmia. Tämä on Euroopan unioni, ei Neuvostoliitto.
Tavoitteissamme esitetään tärkeimmät kiintopisteet, toiminnan suuret suuntaviivat: ensinnäkin tavoite kehittää uusi Euroopan asioiden ohjaamisen tapa; toiseksi rauhan, vapauden ja turvallisuuden alueen laajeneminen ja laajentaminen; kolmanneksi uuden taloudellisen kehityksen vaiheen käynnistäminen; neljänneksi elämänlaadun turvaaminen ja parantaminen. Viitenä seuraavana vuonna nämä ovat toimintamme suuria suuntaviivoja.
Ensimmäisen seikan - uuden Euroopan asioiden ohjaamisen tavan - osalta tiedätte jo, että komissio on sitoutunut esittämään valkoisen kirjan, ei täydellistä lainsäädäntötekstiä, sillä yhdessäolomme tapaan rakenteellisesti vaikuttavien suurten ongelmien edessä komissio pohjustaa ensimmäiseksi keskustelun; keskustelee siitä yhdessä teidän kanssanne; tämän keskustelun pohjalta syntyy poliittinen asiakirja, ja vasta sen jälkeen lainsäädäntöasiakirja. Tämä on avoin ja vahva tapa edetä niin, että kaikki Euroopan toimielimet ja Euroopan asukkaat voivat osallistua.
Tämä valkoinen kirja vastaa laajentumisen asettamiin haasteisiin, ja laajentuminen pakottaa meidät pohtimaan uudelleen kaikkien toimielintemme toimintaa, pohtimaan uudelleen omia politiikkojamme - kaikkia politiikkojamme - ja pohtimaan ennen kaikkea sitä, mitä toimia meidän on jatkettava unionin tasolla sitten, kun jäsenvaltioita on 25 tai 30, mitä silloin on parempi tehdä yksittäisten jäsenvaltioiden tasolla, alueiden tasolla ja paikallishallinnon tasolla. Laajentuminen ei kuitenkaan ole ainoa seikka, joka pakottaa meidät näihin pohdintoihin: kuten hetki sitten sanoin, myös talouden ja politiikan globalisaatio pakottaa meidät siihen.
Meidän on hallittava Eurooppaa tehokkaammin, oltava lähempänä kansalaisia, edistettävä kaikkien osallistumista, alkaen ennen kaikkea naisten osallistumiseen liittyvästä huomattavasta ongelmasta. Eräs huomattavimmista viime aikoina Euroopan ja Yhdysvaltojen välillä tehdyssä vertailussa paljastuneista eroista ei ole niinkään työn liikkuvuus tai riskipääomaan liittyvä ongelma vaan pikemminkin naisten osallistuminen talouselämään, osallistuminen, jolla Yhdysvalloissa on aivan toisenlainen merkitys kuin Euroopassa. Tällä alalla Eurooppa on kuitenkin aina ollut edelläkävijä: tätä meidän on siis pohdittava syvällisesti ja avoimesti, ja kaikkien toimielinten - komission, parlamentin ja neuvoston - on harkittava omaa rooliaan ja omia politiikkojaan. Ryhdymme siksi heti työskentelemään tämän valkoisen kirjan parissa, vaikka työn loppuun saattamiseksi meidän onkin odotettava hallitustenvälisen konferenssin tuloksia, eikä sitä sen vuoksi voida esittää ennen kevättä 2001. Siitä ei tule filosofista kirjaa vaan konkreettinen, runsaasti täsmällisiä ehdotuksia sisältävä kirja.
Me - komissio - tiedämme erittäin hyvin, että meidän on harkittava omaa toimintaamme kokonaan uudelleen, ja tästä syystä aiomme tehdä kaksi asiaa: sitoudumme, ja olemme jo täysin sitoutuneet sisäiseen uudistukseen ja harkitsemme syvällisesti omia politiikkojamme.
Olen pyytänyt kaikkia komission jäseniä yksilöimään ne toiminnot, joista voidaan luopua - ja vaadimme vieläkin yksityiskohtaisempaa selvitystä. Komission on määritettävä, mitkä ovat sen keskeisiä tehtäviä, niitä, joihin sen on keskityttävä, ja luovuttava niistä toiminnoista, jotka eivät ole oleellisia, jotta se voisi vapauttaa uusia voimavaroja ja jotta sen suhde yksittäisiin valtioihin, alueisiin ja paikallisiin yhteisöihin voisi olla korrektimpi ja yhteistyöhön perustuva.
Vapautamme siis uusia voimavaroja, mutta lopulta koittaa myös hetki - pelkään, ja tahdon todeta sen täällä parlamentin edessä -, jolloin eivät edes nämä uudet voimavarat, joita jo olemme vapauttamassa, riitä enää uusien tehtäviemme hoitamiseen: ajattelen nyt laajentumista, uutta oikeus- ja sisäasioiden alaa, terveydenhoidon ongelmia, ympäristöongelmia. Tuona päivänä, sitten, kun olemme mahdollisimman tarkoin hyödyntäneet kaikki resurssimme, en epäröi tulla tänne pyytämään uusia resursseja, mutta sanon jo nyt, että ellei meillä ole tarvittavia resursseja, meidän on kieltäydyttävä kaikista uusista tehtävistä, sillä käytössämme olevat voimavarat eivät ole oikeassa suhteessa uusiin tehtäviimme nähden.
Sisäisen uudistuksen osalta tiedätte hyvin, kuinka vahvasti komissioni on sitoutunut siihen työnsä ensimmäisestä päivästä lähtien. Tiedän varsin hyvin, että ette voi saavuttaa mitään poliittisia tavoitteita, ellei komissio uudistu voimakkaasti ja kokonaan sisältäpäin, ellei se muutu tehokkaammaksi, ellei se tehosta toimintaansa kaikilla toiminta-aloillaan, alkaen alasta, jolla jälkeenjääneisyys on menneinä aikoina kaikkein dramaattisimmin päässyt kasaantumaan, toisin sanoen ulkoisesta avusta. Avun toimittaminen nopeasti silloin, kun sitä tarvitaan, pelastaa ihmishenkiä; avun toimittaminen liian myöhään saattaa usein olla pahempaa kuin se, ettei apua anneta lainkaan.
Puhuessani ulkoisesta avusta ajattelen ensisijaisesti Balkanin aluetta, missä meillä on aihetta toivoon alueella olevien virkamiesten tekemän työn ansioista, työn, joka organisatoriset ongelmamme huomioon ottaen on ollut todella erinomaista. Mielessäni on myös Bernard Kouchnerin tekemä työ ja vakaussopimus, jota kannatamme lämpimästi ja johon olemme täysin sitoutuneet, mutta ajattelen myös uusimpia tapahtumia, esimerkiksi Kroatiassa, missä tilanne on muuttunut muutamassa viikossa: Euroopan toimielimet aloittivat välittömästi vuoropuhelun tuon valtion kanssa, vastaanottivat uutisen tietäen hyvin, ettei Bosnian, ja ennen kaikkea Serbian, ongelmia voida ratkaista, ellei Serbiaa ympäröi demokraattisten alueiden vyöhyke. Tämä on uusi seikka, jonka vakiintumista Balkanin alueelle meidän on edistettävä.
Tällä alueella meidän on parannettava toimintamme tehokkuutta, meidän on avattava Tonava uudelleen liikenteelle. On ristiriitaista tarjota apua Romaniaan ja Bulgariaan ja antaa näiden valtioiden huomattavien voimavarojen jäädä ilman käyttömahdollisuuksia. Joen puhdistaminen on välttämätöntä ja tätä silmällä pitäen ympäristöasioista vastaava komission jäsen esittää lähipäivinä täsmällisen suunnitelman tämän vakavan ongelman ratkaisemiseksi.
Olemme tehneet Balkanilla paljon: uusi Euroopan jälleenrakennusvirasto Kosovossa, Balkanilla toimiva Task force -työryhmä ja uusi säännöstö menettelyjen nopeuttamiseksi. Meidän on kuitenkin ehdottomasti tehtävä vielä enemmän. Meidän on vapautettava niin alueella käytävä kuin tuon alueen ja Euroopan unionin välinen kauppa; meidän on edistettävä sellaisten infrastruktuuriin kuuluvien yhteyksien rakentamista, joiden avulla vuosisatainen eristys voidaan murtaa; meidän on tehostettava pyrkimystä luoda näihin valtioihin demokraattinen ja moniarvoinen yhteiskunta toimielimineen, julkisine rakenteineen ja poliisivoimineen, järjestäytynyt yhteiskunta, mutta ennen kaikkea meidän on rohkaistava näitä valtioita työskentelemään yhdessä niin poliittisesti kuin taloudellisestikin yhtenäisen alueen luomiseksi. Mikäli emme tee tätä, epäonnistumme tehtävässämme. Muistakaa, että Marshall-suunnitelma ei ollut tehokas pelkästään resurssiensa suuruuden vuoksi: sen tehokkuus perustui vielä enemmän siihen, että se pakotti meidät eurooppalaiset työskentelemään yhdessä ja katsomaan asioita uudesta näkökulmasta, avaamaan uusia horisontteja politiikassa ja taloudessa. Näin meidän on nyt toimittava Balkanilla. Euroopan on todistettava - Balkanilla ja koko maailmassa - kykynsä laajentaa turvallisuuden, rauhan ja vapauden aluetta, kykynsä toimia merkittävässä roolissa kansainvälisellä näyttämöllä.
On selvää, että palaamme jälleen kerran laajentumiseen, joka on toteutettava niin, että samanaikaisesti laajennetaan turvallisuuteen, rauhaan ja vapauteen perustuvaa aluetta. Tässä asiassa olemme luvanneet paljon, mutta uskon, että onnistumme pitämään lupauksemme, vaikka edessämme onkin äärettömän suurta herkkävireisyyttä vaativa tie. Laajentuminen nimittäin seuraa koko tätä viisivuotiskautta ja sitäkin pitemmälle - ajattelen tässä jäsenehdokasvaltioiden toiveita - ja sen on tapahduttava turvallisesti ja puolueettomien ehtojen vallitessa, mutta myös siten, että näissä valtioissa vallitsevaa yleistä mielipidettä voidaan tyynnytellä, ja rauhoittaen sitäkin enemmän yleistä mielipidettä omissa valtioissamme.
Laajentumiseen liittyy ystävyyttä, tyyneyttä ja avoimuutta, mutta myös ankaruutta. Toistan: meidän on hillittävä yleistä mielipidettä valtioissa, jotka tahtovat liittyä, mutta vielä enemmän on tarpeen rauhoittaa yleistä mielipidettä omissa valtioissamme.
Meidän vastuumme ei lopu laajentumiseen eikä Balkanille. On olemassa eräitä muita keskeisiä ongelmia: suhteemme Ukrainaan, suhteemme Venäjään, suhteemme naapurimaihin ja etenkin vielä se suuri ongelma, joka liittyy suhteisiimme eteläisen Välimeren alueeseen, joka on aivan keskeinen Euroopan historian, Euroopan turvallisuuden ja rauhan kannalta seuraavien sukupolvien aikana. Tässä mielessä meillä on vastuu koko Afrikkaa kohtaan: Afrikkaa, johon on viime aikoina kohdistettu toiveita ja lupauksia, mutta missä mitään konkreettista ei ole vielä toteutettu; Afrikka, missä suunta ei viime vuosina ole kulkenut totalitaarisista järjestelmistä kohti demokratiaa vaan päinvastoin demokratiasta kohti totalitaarisia järjestelmiä; Afrikka, joka on meille huolestuttava vertailukohta. Samalla meillä on toinenkin kansainvälinen tehtävä, jonka kaupasta vastaava komission jäsen on jo esittänyt: meidän on omistauduttava voimakkaasti tehtävälle käynnistää uudelleen vuosituhannen vaihteen kierros, johon olemme jo sitoutuneet ja jonka olemme tuoneet esiin jo ennen Seattlen kokousta, mutta jota ei ole voitu toteuttaa, toisin sanoen ei ole voitu ryhtyä toimiin eräiden köyhimpien maiden keskeisten ongelmien ratkaisemiseksi, ei ainoastaan velkojen mitätöinnin osalta vaan myös maailman kaikkein köyhimpien valtioiden kaupan yksipuolisen vapauttamisen osalta.
Tarvitaan toisenlaisia ratkaisuja, sillä muutoin Seattlen kaltaiset episodit toistuvat toistumistaan ja estävät Euroopan mahdollisuuden myönteiseen toimintaan historiassa. Syvän vapauden, ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen oikeuksien kunnioituksen on ohjattava Euroopan toimia kaikkialla maailmassa. Muistakaamme, että me, Euroopan unioni, olemme vähemmistöjen unioni: me kaikki olemme vähemmistöjä Euroopassa. Myös 15 jäsenvaltiomme sisällä on huolenaiheita, jotka voivat toistua tulevan vuosikymmenen aikana. Viittaan Itävallan tapaukseen, jossa komissio on ollut uskollinen omalle roolilleen, tehtävälleen työskennellä unionin yhteenkuuluvuuden puolesta, mutta pysynyt taipumattomana perustamissopimusten takaajana, valmiina puuttumaan pienimpäänkin demokratian, oikeuden ja vähemmistöjen kunnioituksen periaatteiden loukkaukseen. Jotkut ovat arvostelleet minua liittokansleri Schüsselille lähettämäni onnitteluviestin johdosta. Korostan teille sitä, ettei muodon tarpeellista ja välttämätöntä kohteliaisuutta pidä sekoittaa sisällön leväperäisyyteen. Lukekaa kirje uudelleen: viittaus unionin perusarvoihin on otettu - eikä se ole sattuma - perustamissopimuksen 6 artiklasta, siinä toistetaan perustamissopimuksen 6 artikla.
Kysyn teiltä myös tätä: onko komissio teidän mielestänne koskaan aiemmin muistuttanut minkään muun vasta valitun Euroopan hallituksen johtajaa näistä periaatteista? Tämä on se, minkä tahdomme tehdä: säilyttää oman roolimme ylikansallisena rakenteena, roolin, jonka perustamissopimukset meille antavat, mutta tahdomme samalla olla taipumattomia ja tuomita tosiasioiden perusteella.
Viime marraskuussa komissio on esitellyt rotusyrjinnän vastaisen direktiiviehdotuksen. Pyydän neuvostoa hyväksymään sen nopeasti ja pyydän parlamentilta apua tässä toimessa, joka edelleen syventää sosiaalisen lähentymisemme keskeisiä perusteita.
Lopuksi palautan nopeasti mieliin ohjelmamme kaksi viimeistä kohtaa: talouden ja elämänlaadun. Olen jo puhunut taloudesta: tiedämme hyvin, mitkä ovat niitä perusaineksia, joita tarvitaan Euroopan sysäämiseksi sellaisen elpymisen tielle, joka voi kestää kauan ja lopultakin saada aikaan työpaikkoja. Meidän on edelleen huolehdittava inflaation pysymisestä alhaisella tasolla, edistettävä kaupan vapauttamista, taattava yhä enemmän kilpailua, edistettävä tietoteknologian ja kaikenlaisen uuden teknologian leviämistä; rohkaistava tiedettä, tieteen rajoja, rohkaistava tiedettä etsimään rajojaan. Seuraava Lissabonin huippukokous, joka käsittelee juuri näitä aiheita - teknologian yleistymistä ja työllisyyttä - on ratkaisevan tärkeä huippukokous. Ennen kuin tällainen huippukokous voitiin järjestää, tarvittiin neljä vuotta. Lopulta saimme sen aikaan: emme voi menettää tätä tilaisuutta.
Lopuksi, viimeinen tehtävämme liittyy parempaan elämänlaatuun. Aloitimme työn tämän aiheen parissa elintarvikkeiden turvallisuutta koskevan valkoisen kirjan myötä: nyt tarvitaan suuria edistysaskeleita ympäristöongelmien ratkaisemiseksi. Erika-tankkerin tapaus ja Tonavan saastuminen osoittavat, että Euroopan laajuiset toimet ympäristön suojelemiseksi ovat kiireellisiä. On koittanut hetki harkita eurooppalaisen hätäpelastuspalvelun perustamista ja sitten toteuttaa se. Liian usein tätä vaaditaan silloin, kun onnettomuus on jo tapahtunut. Mielestäni näitä asioita on alettava ajatella ennen kuin suuronnettomuuksia tapahtuu.
Nämä haasteet odottavat meitä: meitä komissiona, mutta myös kaikkia muita Euroopan toimielimiä. Hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa puhemies, kuinka voimme mitata viiden toimintavuotemme tulokset? Kuinka voimme mitata näinä viitenä vuonna saavutetut tulokset? Sitä en tiedä, mutta varmastikin eräs mittari voisi olla haaste, joka meidän on yhdessä kohdattava. Ottakaamme erittäin yksinkertainen arvosteluperuste: äänestysvilkkaus seuraavissa Euroopan parlamentin vaaleissa. Mikäli se on edellisiä vaaleja korkeampi, se merkitsee sitä, että olemme onnistuneet.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, joudumme kohtaamaan kaikki nämä poliittiset haasteet, mutta alkaneen elpymisen ansioista meillä on edessämme nyt myös suuria mahdollisuuksia. Hyvät parlamentin jäsenet, tästä saattaa tulla Euroopan vuosikymmen. Sanoisin jopa, että tästä täytyy tulla Euroopan vuosikymmen.

Poettering
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä pitää tätä keskustelua myönteisenä, ja panemme tyytyväisenä merkille, että komissio on esittänyt asiakirjan tähän keskusteluun valmistautumista varten. Me pidämme myönteisinä myös tämän asiakirjan sisältämiä johtopäätöksiä. Pidämme ilahduttavana myös sitä hahmottelevaa puhetta, jonka arvoisa komission puheenjohtaja Prodi juuri piti. Asiakirjan johtopäätöksissä todetaan, että Prodin johtaman komission viisivuotinen virkakausi tulee olemaan suurten muutosten aikaa. Eurooppa edistyy yhdentymisessä, ja unioni aloittaa samalla laajentumisvaiheen, joka johtaa lopulta maanosamme jälleenyhdistymiseen.
Tämä on haastavaa, kunnianhimoista, voitaisiin sanoa jopa profeetallista. Arvoisa komission puheenjohtaja, me toivomme, että tämä onnistuisi näin. Me toteamme kuitenkin myös, että nykyhetki on tulevaisuuden perusta, ja me voimme muotoilla tulevaisuutta vain, jos selviämme nykyhetken koetuksista. Sanon tämän tosissani ja sanon tämän huolestuneena! Vetoan täten siihen ajankohtaiseen keskusteluun, jota käydään Euroopan unionissa tällä hetkellä vallitsevista konflikteista. Me Euroopan unionissa olemme yhteisö! Me kuulumme yhteen, vaikka meillä onkin ongelmia. Nyt ei ole oikea aika eristää, vaan yhdistää ja saada yhdessä päätökseen tämä Euroopan yhdentymistyö!

Arvoisa komission puheenjohtaja, te olette kannattanut ja puolustanut Euroopan parlamenttia yhä uudelleen viime viikkoina. Te olette ymmärtänyt itsenne sopimusten vartijaksi - mikä teidän roolinne onkin. Me osoitamme siksi teitä kohtaan erityistä kunnioitusta, tunnustusta ja tukea, myös mainitsemaanne Itävallan tasavallan liittokanslerille osoitettua kirjettä kohtaan.
(Suosionosoituksia)
Arvoisa komission puheenjohtaja, olemme kanssanne samaa mieltä tavoitteenasettelusta: me haluamme 2000-luvulla vahvan, toimintakykyisen ja demokraattisen Euroopan. Euroopan, joka puolustaa ihmisarvon, demokratian ja oikeusvaltion arvojaan sekä sisällään että ulospäin ja joka ajaa samalla etujaan maailmassa arvokkaasti, kärsivällisesti ja vakuuttavan itsetietoisesti. Euroopan ja Euroopan unionin sanomana maailmalle ei saa olla ylimielisyys eikä varsinkaan eurooppalainen nationalismi, ei, vaan sen sanomana on oltava yhteistyö, kumppanuus ja rauhanomainen kehitys.
Globalisaatio merkitsee meille siten mahdollisuutta muotoilla tätä yhä enemmän tiivistyvää maailmaa rauhanomaisessa kilpailussa ja solidaarisuudessa. Näin katsottuna globalisaatio on enemmän mahdollisuus kuin vaara, enemmän yhdistymistä kuin eriytymistä, enemmän molemminpuolista rikastamista kuin rajoittamista. Me tiedämme kuitenkin myös, että me voimme muovata nämä globalisaation suuret haasteet vain yhdessä eurooppalaisina. Globalisaatio ei ole vain taloudellinen prosessi vaan myös kulttuurinen prosessi. Sanomme siksi, että haluamme maailmassa kumppanuutta emmekä - kuten monet ennustavat - kulttuurien yhteentörmäystä ja sivilisaatioiden törmäystä, vaan me haluamme kumppanuutta, kohtaamista, vaihtoa ja rauhaa. Me sanomme kuitenkin myös, että haluamme puolustaa tätä eurooppalaista suvaitsevaisuuden yhteiskuntaa, ja siksi yhteinen ulko-, turvallisuus- ja puolustuspolitiikka on niin merkittävä.
Tänään alkavat neuvottelut kuuden Keski-Euroopan valtion kanssa. Eurooppalainen perhe tiivistyy siten jälleen yhden askeleen verran. Pidämme oikeana sitä, mitä te sanoitte Barcelonan prosessista: kaikkien Välimeren alueen maiden on tunnustettava ihmisarvo, demokratia ja oikeusvaltioperiaate. Meille Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmälle ei ole tärkeää viiden seuraavan vuoden aikana vain Euroopan unionin toimielinten uudistaminen, vaan myös se, että sitoudumme yhteiseen eurooppalaiseen valuuttaan ja että vakauspolitiikan on muodostettava perusta eurooppalaisen valuutan vakauttamiselle seuraavien vuosien aikana. Me olemme siksi ehdottomasti sitä mieltä, että vakaussopimus on tehtävä ja sitä on noudatettava johdonmukaisesti!
Me tarvitsemme rakenneuudistuksia eurooppalaisessa taloudessa. Me tarvitsemme ennen kaikkea eurooppalaista taloutta, jossa työ kannattaa jälleen, kun ihmiset ryhtyvät yrittäjiksi. Euroopalle olisi kohtalokasta, jos jäljellä olisi lopulta vain harvoja monikansallisia yrityksiä eikä pienillä ja keskisuurilla yrityksillä olisi Euroopassa minkäänlaisia tulevaisuudenmahdollisuuksia!
(Suosionosoituksia) Tässä komissiolla on tärkeä rooli, johon me - yhteistoiminnassa kansallisvaltioiden kanssa - tuomme verojenkevennyspolitiikan, jotta yrittäjyys kannattaa jälleen. Tältä osin haluamme panna Euroopan yhdessä alulle.
Te olette puhunut julkilausumassanne hajauttamisesta ja toissijaisuusperiaatteesta. Me tuemme sitä. Euroopan kansat, alueet, kaupungit ja kunnat säilytetään. Tällä hetkellä on kuitenkin olemassa kehitys - esimerkkinä olkoon direktiivi "Fauna, Flora, Habitat" -, jonka kohdalla syntyy ainakin minun kotimaassani se vaikutelma, että etujärjestöt esittelevät ohjelmia Brysselissä kansallisten ja alueellisten instituutioiden ohi ja Brysselissä päätetään sitten Euroopan unionin maiden lukemattomien maatalouslaitosten ja -yritysten omaisuudesta. Halusin mainita tämän vain yhtenä esimerkkinä siitä, missä meidän on pidettävä varamme ja missä suosittelen oikeusvarmuuden lisäämistä tulevaisuudessa.
Arvoisa komission puheenjohtaja, sallikaa minun sanoa lopuksi tämä: vahva komissio on meidän Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän mielestä kaikkien etujen mukaista. Jos te voitte tehdä vakuuttavaa työtä, se on meidän kaikkien menestykseksi! Toivomme teille siinä suhteessa paljon menestystä, mutta ymmärrämme roolimme myös komission valvojana. Jos olisi olemassa edes viitteitä siitä, että te ette takaa Euroopan unionin oikeutta - meillä ei ole tällä hetkellä mitään syytä kritisoida tätä, vaan tunnustamme päinvastoin, että asia ei ole näin -, jos eurooppalaista oikeutta siis loukattaisiin, vastustaisimme erittäin päättäväisesti tämän eurooppalaisen oikeuden loukkaamista, koska nimittäin rauha Euroopan unionissa perustuu tähän oikeuteen. Tätä oikeutta ja rauhaa meidän on suojeltava Euroopan unionissa, sillä se on sen edellytys, että voimme toimia myös rauhaa edistävästi maailmassa.
(Suosionosoituksia)

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät jäsenet, haluan ennen kaikkea kiittää siitä, että komissio esittelee meille aivan ensimmäistä kertaa hallitusohjelmansa - puheenjohtaja Prodi pitää kovasti hallitus-sanasta; ja minä myös - koko toimikaudeksi, ja keskustelemme nyt siitä.
Ensinnäkin siksi, että voimme näin selittää kansalaisille, mitä haluamme tehdä ja mitä olemme jo tekemässä. Meidän on myös pahoiteltava nykytilannetta ja yritettävä korjata se tulevaisuutta silmällä pitäen: kesti melkein 11 kuukautta - puheenjohtaja Prodi nimettiin Berliinin huippukokouksessa viime vuoden maaliskuussa - laatia lainsäädäntöohjelma. Syy ei ole yksinomaan teissä; olemme juuri toipumassa kriisistä, mutta olen sitä mieltä, että tulevaisuutta silmällä pitäen olisi sopivaa, että seuraava komissio esittäisi lainsäädäntöohjelmansa astuessaan virkaan. Toteutamme uudistuksia ja toteutamme niitä monimutkaisissa olosuhteissa.
Puheenjohtaja Prodi aloitti puheenvuoronsa puhumalla ristiriitaisesta tilanteesta, ristiriidasta Euroopan unionissa ja myös maailmassa: nyt on koittanut uusi maallinen vuosituhat, jota hallitsevat Internet-hämähäkinverkko ja kehittyvän biotekniikan noituus, ja eräs aikakausi on todellakin vaihtumassa, mutta jos pysymme siinä, mitä Euroopan unioni tällä hetkellä on, ja puhumme hallituksesta ja hallinnosta - joka ainakin espanjan kielessä tuo mieleen sisäministeriön entisen nimen, mutta olisi kenties kiinnostavaa puhua myös hallinnosta -, on loppujen lopuksi tärkeää, että Euroopan unionilla on hyvä hallinto, ja koska puheenjohtaja Prodi aina puolustaa kotikaupunkiaan Bolognaa, kehottaisin häntä käymään Sienassa ja katsomaan jotakin, mitä me kaikki ymmärrämme, nimittäin Ambrosio Lorenzettin freskoja, kun hän puhuu hyvästä hallinnosta, bon governo, ja huonosta hallinnosta, mal governo. Tarvitsemme täällä hyvää hallintoa, arvoisa puhemies.
Koska olemme toipumassa hyvin monimutkaisesta kriisistä, meidän täytyy pyrkiä antamaan sisältöä toimielimillemme ja parantaa niitä. Haluan sanoa parlamentille erään asian, jota emme muista tarpeeksi usein, nimittäin sen, että astuessaan virkaan viime syyskuussa Prodin komissio sai äänestyksessä laajan tuen, mikä on mielestämme osoitus edistyksellisestä ja unionihenkisestä enemmistöstä. Totean kuitenkin, että tuohon laajaan enemmistöön kuului ryhmiä, joiden mukaan parlamentin enemmistön pitäisi muodostaa oppositio neuvoston enemmistölle. Juuri tämä tavallaan estää erään tärkeän asian, nimittäin yhteispäätöksen kehittämisen lainsäädäntöohjelmassa. Totean tämän, koska olen sitä mieltä, että komissiolle annetun tuen täytyy merkitä myös jatkuvuutta toimikaudella tehtävässä työssä.
Toisaalta nyt on syntymässä poliittinen Eurooppa, joka on arvojen yhteisö, josta olemme samaa mieltä, ja kansalaisia palveleva Euroopan unioni. Haluaisin sanoa viime päivien tapahtumista - ja sanon sen samana päivänä tai saman viikon alussa, jolloin hallitustenvälinen konferenssi alkaa -, että perusoikeuskirjan laatimistyölle on annettava paljon suurempi arvo ja todellinen merkitys. Perusoikeuskirja pitää mielestäni todellakin liittää perussopimuksiin sen jälkeen, mitä olemme sanoneet Itävallan kriisistä. Minulla ei ole siitä pienintäkään epäilystä, ja se on mielestäni välttämätöntä.
Arvoisa puhemies, haluaisin myös todeta tästä asiasta, että meidän täytyy olla tietoisia asioista ja varoa kielenkäyttöämme. Itävallan koalitiohallituksen uusi valtiovarainministeri sanoi viime viikolla Itävallan parlamenttia farssiksi ja teatteriksi. Me, jotka olemme joutuneet elämään diktatuurin alla, tiedämme, että diktatuuri voi syntyä, jos parlamentti on tehty pahvista. Demokratiaa ei ole olemassa ilman elävää parlamenttia. Mielestäni tällainen kielenkäyttö on erittäin vaarallista, ja haluan tuomita sen täällä.
Mitä tulee neljään ensisijaiseen tehtävään, joihin puheenjohtaja Prodi järjestelmällisesti viittaa, sanoisin, että olemme aivan samaa mieltä haasteiden arvioinnista. Toteaisin kuitenkin komissiolle, että sosialistiryhmän mielestä ensisijaisissa tehtävissä on eräs muutos. Mielestämme kaikkein ensisijaisimpana tehtävänä on talous- ja sosiaalipoliittinen ohjelma, johon kuuluu se, mitä komission ensisijaisissa tehtävissä kutsutaan myös elämänlaaduksi, toisin sanoen kansalaisten oikeudet kuluttajina ja myös ihmisinä suhteessa kysymyksiin, jotka tuomme aina esille mutta joita emme korosta riittävästi. Näitä kysymyksiä ovat eurooppalainen yhteiskuntamalli ja sen mukauttaminen uusiin olosuhteisiin, kuluttajien oikeudet sekä ympäristön kunnioittaminen ja kestävä kehitys.
Kun puhutaan sitoutumisesta täystyöllisyyteen, on lähdettävä liikkeelle siitä, että täystyöllisyys ei enää ole samaa kuin Beveridgen aikaan toisen maailmansodan lopussa, miespuolisen perheenpään työllisyyttä. On korostettava sukupuolten tasa-arvoa, kuuluisaa gender mainstreaming -periaatetta, joka on yksi Prodin komission ohjelman pintapuolisesti käsitellyistä aiheista. Tämä merkitsee sitä, että etusijalle asetetaan sukupuolten tasa-arvo, yhteiskuntamallin mukauttaminen ja ennen kaikkea selkeä taistelu populismia vastaan tilanteessa, jossa sosiaalinen ja taloudellinen yhteenkuuluvuutemme on uhattuna, ja myös tämän asian täytyy olla ensisijaisimpana tehtävänä komission työssä. Sitä on täydennettävä selkeällä taistelulla rasismia ja suvaitsemattomuutta vastaan, jotta voisimme käytännössä vahvistaa sellaisen unionin syntymisen, josta on tullut muuta maailmaa puoleensa vetävä napa ja maahanmuuttoalue vaurautensa ja taantuvan väestönkasvunsa takia. Tämän pitää mielestäni olla ensimmäinen tavoite, johon pyrimme.
Lisäisin tähän vielä yhden asian, nimittäin taloudellisen hallinnon, johon liittyy yhtenäisvaluutta - se on mielestäni tarpeellista -, ja myös yhden kysymyksen, jossa komission täytyy edistyä. Haluaisin - ryhmäni haluaisi ilman muuta - kunnianhimoisten tavoitteiden ja ennen kaikkea erään komission toteuttaman tärkeän asian eli neuvottelu- ja yhdentymisprosessin laajentamisen osalta, että se puhuisi selkeämmin Agenda 2000:n muuttamisesta. Uskooko komissio, että sitä ei muuteta ennen kuin vasta lopussa? Sekin on mielestämme tarpeellista ja aivan välttämätöntä.
Sanoisin yleensä hallinnosta, että teoreettinen pohdiskelu voi mielestäni olla hyvin kiinnostavaa. Kiinnitän huomion yhteen asiaan: on vaarallista ottaa täällä uudestaan esille Euroopan unionin hallintoa koskeva kysymys. Minä kannatan ilman muuta toissijaisuutta. Mielestäni olisi erittäin myönteistä, jos pystyisimme määrittelemään hallintoalueemme. Muuten olen sitä mieltä, että toissijaisuus soveltuu myös pohdiskeluun. Paitsi komission myös valtioittemme, parlamenttiemme ja kansalaisyhteiskuntamme on harjoitettava sitä.
Arvoisa puhemies, haluaisin lopuksi viitata lyhyesti viimeiseen tavoitteeseen, joka on mielestämme aivan välttämätön: vakaaseen Eurooppaan ja sen roolin vahvistamiseen maailmassa. Sanoisin, että olemme samaa mieltä Kaakkois-Euroopan painottamisesta, laajentumisesta ja - mainitsin sen jo - yhdentymisprosessista, Euro-Välimeri-prosessin ja konfliktien ennaltaehkäisemiskykymme vahvistamisesta sekä eräästä aiheesta, josta puhutaan hyvin vähän, nimittäin pohjoinen-etelä-haasteesta. Emme saa unohtaa Afrikkaa, joka näyttää olevan paitsi Jumalan myös Euroopan selän takana oleva maanosa, emmekä merkittävää panostamme kehitysyhteistyössä.
Lopuksi ottaisin esille kysymyksen, josta olemme talouden ja kaupan alan merkittävänä maailmanmahtina yhä enemmän vastuussa, nimittäin Euroopan unionin äänen maailmassa, mikä ei merkitse ainoastaan aktiivisuutta vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksella. Se merkitsee Yhdistyneiden Kansakuntien ja kansainvälisten rahoituslaitosten uudistamista, jossa Euroopalla on valtava vastuu. Ja ennen kaikkea - ja päätän tähän, arvoisa puhemies, hyvät jäsenet - meidän täytyy kyetä ilmaisemaan tämä ymmärrettävällä ja selkeällä kielellä ja muuttaa jollakin tavalla käyttämäämme slangia, sillä emme voi pyytää syvällisten muutosten kourissa eläviä eurooppalaisia tuntemaan yhteenkuuluvuutta unioniin ja innostumaan siitä, jos käytämme edelleen hämärää ja heiltä suljettua kieltä. Tämä on välttämätöntä, jotta voimme lisätä ja vahvistaa luottamusta, joka toivottavasti voidaan joka tapauksessa mitata seuraavissa Euroopan parlamentin vaaleissa.

Cox
Arvoisa komission puheenjohtaja, haluaisin sanoa teille ryhmäni puolesta, että tuemme voimakkaasti lähtökohtaa, analyysin ydinajatuksia ja sitä strategiaa, jonka esittelitte tänään parlamentille: nimittäin sitä, että panokset ovat nyt peruuttamattomalla tavalla poliittisia. Ne ovat poliittisia, koska olemme siirtymässä eteenpäin. Vaikka emme ole vielä viimeistelleet kaikkia talouden rakennuspalikoita, olemme siirtymässä funktionaalisesta Euroopan rakentamisesta entistä haastavampaan poliittiseen perspektiiviin.
Laajentumisen haaste on poliittinen. Oikeus- ja sisäasioiden alueen luomisen sekä turvapaikka-, maahanmuutto- ja rikosasioiden hoitamisen haaste on erittäin poliittinen. Yhteisen ulko-, turvallisuus- ja puolustuspolitiikan haaste on erittäin poliittinen. Koska se on poliittinen, se on entistä monimutkaisempi. Koska se on poliittinen, siinä otetaan entistä paremmin huomioon suvereniteetti. Koska siinä otetaan entistä paremmin huomioon suvereniteetti, siinä otetaan entistä paremmin huomioon äänestäjät ja kansalaiset. Meidän täytyy näin ollen löytää keino, jolla voimme saavuttaa nämä poliittiset päämäärät ja tavoitteet ja voittaa paitsi skeptisyyden myös mainitsemanne kaikkein pahimman vihollisen, apatian.
Keinot tämän saavuttamiseksi ovat vaikeita mutta todellisia. Suhtaudun myönteisesti näkemykseenne, jonka mukaan tarvitsemme entistä enemmän synergiaa toimielinten välillä, ei ainoastaan komission ja parlamentin vaan myös näiden kahden toimielimen ja neuvoston välillä, jotta voimme painottaa poliittisen haasteen laajuutta. Tarvitsemme entistä enemmän vuoropuhelua, ei vain toistemme vaan myös kansalaisyhteiskunnan kanssa. Meidän täytyy kertoa entistä enemmän, mistä Euroopassa on kysymys. Meidän täytyy pystyä kohtaamaan pelot ja huolet, koska suurin pelko on usein pelko itse. Ehkäpä voimme voittaa osan pelosta lisäämällä vuoropuhelua ja kertomalla asioista.
Ryhmäni kannattaa erityisesti esittämiänne luovia mahdollisuuksia, jotka liittyvät siihen, että annatte ensi keväänä hallintoa koskevan valkoisen kirjan. Kun tarkastelemme kuvailemaanne verkkojen Eurooppaa, on erittäin tärkeää, että Eurooppa keskittyy ydintoimintoihinsa ja että meillä on rohkeutta ehdottaa alueita, joilta Eurooppa voisi kenties vetäytyä pois. Voisimme näin vakuuttaa ihmisille, että Eurooppaa ei hallita eikä johdeta yksinomaan Brysselistä, joka keskittää ja imee itseensä yhä enemmän toimivaltuuksia, päätöksiä ja valtaa. Se on haasteen poliittinen ydin, ja olette mielestäni selvittänyt sitä hyvin parlamentille tänään.
Omalle ryhmälleni laajentuminen on kaikkein ensisijaisin asia, johon nähden meidän on punnittava kaikkia muita uudistusmahdollisuuksia, olipa kyse sitten hallinnosta, hallitustenvälisestä konferenssista tai toimielinuudistuksesta.
Käsitämme laajentumisen kumppanuusprosessiksi, emme "me ja muut" -prosessiksi. Käsitämme laajentumisen myönteiseksi ja hyödylliseksi asiaksi jäsen- ja jäsenehdokasvaltioille. Ehdottaisin komissiolle, että se antaisi asiakirjan, joka sisältäisi valtavan määrän laajentumista koskevaa yksityiskohtaista tietoa ja jossa selvitettäisiin laajentumisen merkitys paitsi talousarvion ja rahoituksen kannalta myös sanan laajemmassa merkityksessä; samantapaisen asiakirjan kuin yhtenäisasiakirjaa edeltänyt Cecchinin kertomus, jossa ihmisille selvitetään ottamalla heidät mukaan keskusteluun, että Euroopalla on edessään suuri, historiallinen haaste. Meidän täytyy pystyä pohjustamaan sitä huolellisesti.
Olen Kaakkois-Euroopan osalta kanssanne samaa mieltä siitä, että punnitsemme poliittisia toimielimiä niiden saavutusten kautta. Meidän täytyy tämän komission ja parlamentin elinaikana onnistua aikaansaamaan rauha Kaakkois-Eurooppaan, vaikka se onkin vaikeaa. Suhtaudumme myönteisesti vakautus- ja assosiointisopimuksiin, mutta haluaisimme enemmän. Julkaisemme tämän aineiston ja esitämme sen myöhemmin tällä viikolla Swobodan mietinnöstä käytävässä keskustelussa.
Strategia-asiakirjassa korostetaan Euroopan unionin globaalia roolia. Keskeisenä tavoitteenamme täytyy olla se, että unioni saa globaaleissa asioissa sellaisen painoarvon, joka on verrannollinen sen painoarvoon tuen, kaupan ja rahoituksen alalla. Meidän täytyy tämän vuosikymmenen alussa ennakoida, miten toimielimemme kehittyvät kansainvälisesti vuosikymmenen loppuun mennessä ja erityisesti mikä on roolimme kansainvälisissä rahoituslaitoksissa, YK:n virastoissa ja niin edelleen. Meidän täytyy aloittaa keskustelu siitä.
Lopuksi totean, että tänä aamuna, ystävänpäivän jälkeisenä päivänä, sanomalehdissä luki, että kuherruskuukautenne on ohi. Puheenjohtaja Prodi, en tiedä, oletteko romantikko vai ette. Ehkäpä on hyvin epäromanttista sanoa näin tällaisena aamuna. Suhtaudumme tähän kuitenkin myönteisesti liberaaliryhmässä, koska se tarkoittaa, että olemme nyt käymässä käsiksi työhön. Niin sen pitää ollakin. Koska kuvasitte puheessanne Eurooppaa monin adjektiivein - energinen Eurooppa, yritteliäs Eurooppa, ihmiskasvoinen ja salliva Eurooppa -, haluaisin käyttää erästä liberaalikollegoilleni läheistä sanaa ja kuvata yhdellä adjektiivilla sellaista Eurooppaa, jonka haluamme nähdä hallintosuunnitelmassanne: mahdollistava Eurooppa.

Hautala
Arvoisa puhemies; arvoisa komission puheenjohtaja, arvostan suuresti sitä avoimuutta, jolla te tunnustatte, että Euroopan unionin täytyy muuttua pohjimmiltaan. Te pohditte hyvin periaatteellisia kysymyksiä ohjelmassanne. Uskon, että kansalaiset alkavat kiinnostua enemmän politiikasta, jos me pystymme ottamaan esille suuria kysymyksiä arkipäiväisten pienten asioiden ohella. Samalla on kuitenkin sanottava, että valitettavasti teidän ohjelmanne muistuttaa monessa suhteessa puolueohjelmaa. Siinä on nimittäin paljon hyviä tarkoitusperiä, mutta siitä puuttuvat pitkälti konkreettiset ehdotukset siitä, kuinka tämä kaikki toteutetaan. Niin kuin missä tahansa puolueohjelmassa, siinä on myös hyvin monia sisäisiä ristiriitoja. Haluaisin omalla puheenvuorollani auttaa teitä tunnistamaan nämä sisäiset ristiriidat.
Ensinnäkin talous ja sosiaalinen kehitys: On kyettävä pohtimaan, kuinka me sovitamme yhteen kilpailukyvyn tavoitteen täystyöllisyyden tavoitteen kanssa; sehän on mainittu teidän ohjelmassanne. Pitäisikö vihdoinkin laatia lähentymiskriteeri, jossa - niin kuin te itse asiassa tässä ohjelmassa vihjaatte - otetaan tavoitteeksi se, että missään jäsenvaltiossa työttömyys ei saisi olla korkeampi kuin sanokaamme vaikka kolmessa tässä asiassa parhaiten onnistuneessa maassa? Ekologinen verouudistus on se, jota minun ryhmäni haluaa painottaa. Me voimme nimittäin luoda työllisyyttä ja kestävää kehitystä ainoastaan siten, että muutamme verotuksen rakennetta, mutta valitettavasti - niin kuin me kaikki tiedämme - tämä on alue, jolla Euroopan unioni on täysin kyvytön toimimaan. Olkaa hyvä ja ottakaa tämä asia esille hallitustenvälisessä konferenssissa. Euroopan unioni voi saada oikeutuksensa vain siitä, että se keskittyy tehtäviin, joita yksittäiset maat eivät voi yksinään hoitaa. Tässä suhteessa parlamentti varmasti puolustaa ylikansallisen päätöksenteon merkitystä teidän kanssanne .
Eräs sisäinen ristiriita teidän ohjelmassanne liittyy globalisaatioon. Minusta on hyvin ansiokasta, että te otatte esiin käsitteen " globaalinen hallinta" , niin kuin muutkin ovat täällä todenneet. Ottakaa kuitenkin myös oppia Seattlen tapahtumista: on saatettava yhteen toisaalta maailmankaupan vapaus ja toisaalta kaikki ne inhimillisesti arvokkaat asiat, joita me haluamme puolustaa. Teidän on ryhdyttävä dialogiin kansalaisyhteiskunnan kanssa. Olkaa hyvä ja demokratisoikaa kansainvälisiä järjestöjä. Euroopan unioni voisi olla ratkaiseva siinä prosessissa, jossa Yhdistyneet kansakunnat ja Maailman kauppajärjestö todellakin saatetaan demokraattisen valvonnan alaiseksi. Me voimme tehdä tästä aloitteita yhdessä teidän kanssanne.
Lopuksi, pidän erittäin myönteisenä sitä, että te puhutte niin usein kansalaisyhteiskunnasta, mutta tämä on valitettavasti yksi sisäinen ristiriita. Teidän täytyisi tehdä myös johtopäätöksiä hallitustenvälisessä konferenssissa. On tehtävä aloitteita siitä, että kansalaiset voisivat todella vaikuttaa suoraan päätöksentekoon. On aivan totta, mitä te äsken sanoitte meille: ihmiset haluavat osallistuvampaa demokratiaa. Tämä on mielestäni ainoa mahdollisuus, jos me haluamme saada ihmiset hyväksymään Euroopan ja kiinnostumaan Euroopasta.

Wurtz
Arvoisa puhemies, ryhmäni kuului niihin, jotka toivoivat käyttöönsä asiakirjaa, jonka avulla ryhmä olisi voinut vaihtaa keskuudessaan ajatuksia komission strategisista tavoitteista ennen tätä keskustelua, sen sijasta, että se joutuu nyt pelkästään reagoimaan tuoreeltaan täysistunnossa pidettyyn puheeseen. Tämän tiedonannon tekstin tärkein ansio on siis mielestämme se, että se on olemassa. Sanon lisäksi, ettemme suhtaudu välinpitämättömästi joihinkin siinä esitettyihin toteamuksiin tai julistettuihin aikomuksiin, joita puheenjohtaja Prodi juuri äsken omalta osaltaan korosti tai jopa joidenkin kohtien osalta täsmensi hyödyllisesti.
Kyllä, nykyinen globalisaatio-prosessi on osoittautunut, kuten tiedonannossa sanotaan, "pikemminkin joitakuita pois sulkevaksi kuin kaikille avoimeksi, ja se on vahvistanut eriarvoisuutta" , ja Euroopan unionin kunnianhimoisena tavoitteena on silloin oltava se, että se myötävaikuttaa omaa toimintaansa ja kansainvälisiä suhteita koskevien uusien pelisääntöjen määrittelemiseen. Kyllä, monet maanmiehistämme ovat pettyneitä ja ahdistuneita, koska he eivät näe konkreettisesti mitään todellisia ja pysyviä ratkaisuja työttömyyden ja yhteiskunnallisen syrjäytymisen kaltaisiin olennaisiin ja jopa olemassaoloa koskeviin ongelmiin, mikä palauttaa mieliin yhden ehdottomista prioriteeteistamme. Kyllä, meidän on pohdittava tarkoin uudelleen yhteisön nykyisen toiminnan näkökohtia, jos haluamme onnistua laajentumisen merkittävässä mutta vaikeassa hankkeessa, ja tarvitsemme myös aitoa strategista kumppanuuspolitiikkaa eteläisten ja suurten itäisten naapureidemme kanssa voidaksemme myötävaikuttaa vakauteen ja rauhaan. Meiltä ei siis puutu vakavia keskustelunaiheita. Tutkimme huolellisesti ne valkoiset kirjat, joiden laatimisesta meille on ilmoitettu, ja osallistumme rakentavasti niihin lukuisiin hankkeisiin, jotka ovat jo käynnissä tai jotka on luvattu käynnistää.
Arvostelen juuri tässä hengessä seuraavaksi kolmea asiaa, jotka on mielestämme ymmärrettävä, jos haluamme aidosti, siis todellisuudessa eikä pelkästään paperilla, hahmotella sen "uuden Euroopan" , jonka komissio asetti asiakirjassaan ja puheenjohtaja Prodi puheessaan kunnianhimoiseksi tavoitteeksemme.
Ensinnäkin, ja mielestäni ankarimmin, on arvosteltava sitä, että komissiolla on tietty taipumus hieman mahtipontiseen itsetyytyväisyyteen, mitä Euroopan unioniin tulee, kun sen näkemys kumppaneistamme tuntuu puolestaan pintapuoliselta ja jopa ylimieliseltä. Erinomainen esimerkki tästä väärästä asennoitumisesta löytyy heti komission tiedonannon ensi riveiltä, joilla sanotaan, että Euroopan unioni on elävä todistus siitä, että mantereelle on mahdollista tuoda rauha, vakaus, vapaus ja vauraus ja että unioni tarjoaa maailmalle mallin tiestä, jota pitkin on kuljettava, ennen kuin tehdään se päätelmä, että naapureillamme on mahdollisuus liittyä tähän vaurauteen ja että meillä on ainutkertainen tilaisuus tarjota heille tätä liittymistä. Hieman monivivahteisempi ja täsmällisempi diagnoosi olisi mielestäni ollut tervetullut. Ajatus, jonka mukaan euro olisi edistänyt yksimielisyyttä maltillisesta palkkakehityksestä, ei tunnu myöskään mielestäni saavan juurikaan vahvistusta niistä voimakkaista ja toistuvista kehotuksista, joita Euroopan keskuspankki on osoittanut liian vaateliaina pitämilleen ammattiliitoille.
Toinen kriittinen huomautukseni on itse asiassa seurausta ensimmäisestä. Tämä äärimmäinen vaikeus ymmärtää todellisuutta ja sen ristiriitoja ja vaikeus kyseenalaistaa tarpeen vaatiessa omia käsityksiään rajoittaa vakavasti puheenjohtaja Prodin sopivaan aikaan vakuuttamaa tahtoa täyttää kansalaisten esittämät vaatimukset. En usko esimerkiksi sitä, että komission asiakirjassa kolme tai neljä kertaa toistettu aikomus Euroopan sosiaaliturva-, terveydenhoito- ja eläkejärjestelmien uudistamisesta julkisten menojen hillitsemisen yhteydessä vastaa ainakaan hyvin tuntemissani maissa niiden naisten ja miesten odotuksiin, joiden luottamuksen sanomme haluavamme voittaa takaisin.
Kolmas kriittinen arvioni on peräisin seuraavasta kahdesta havainnosta: ongelmien määrityksen heikkous ja esteet tarpeellisten muutosten tiellä johtavat hankkeeseen, jonka merkitystä ylimalkaisuuksien runsaus, hieman epäröivä lähestymistapa ja siis inspiraation puuttuminen heikentävät mielestäni valtavasti. Mitään ei ole kuitenkaan menetetty. Kyse on lähtökohdasta, ja meillä on viisi vuotta aikaa onnistua, jos vain poliittista tahtoa löytyy ja jos se on riittävän voimakasta ja selvää. Ryhmäni on omalta osaltaan päättänyt myötävaikuttaa siihen täysipainoisesti.
2-029
Collins (UEN). (EN) Arvoisa puhemies, Euroopan unionin toimielinten uudistaminen ja demokratisoiminen on välttämätöntä laajentumisprosessin historiallisen ja moraalisen haasteen kannalta. Tämä oli komission puheenjohtaja Prodin ensimmäinen toteamus, kun hän esitteli Euroopan komission strategiset tavoitteet seuraavaksi viisivuotiskaudeksi.
Odotamme Euroopan unionin hallintoa koskevaa valkoista kirjaa, jossa käsitellään jäsenvaltioiden hallitusten ja Euroopan unionin toimielinten välistä tasapainoa ja joka on määrä julkaista tänä kesänä. Juuri tämän asian osalta mielestäni on tärkeää, että uudistamme komission sisäiset päätöksentekomenettelyt. Komissio on antanut ymmärtää tulevaa hallitustenvälistä konferenssia koskevissa ehdotuksissaan, että se kannattaa sitä, että pienet jäsenvaltiot menettävät automaattisen oikeutensa nimittää jäsen Euroopan komissioon. Tämä liittyy skenaarioon, jossa Euroopan unionissa on yli 25 jäsenvaltiota.
En halua, että syntyy kahden kerroksen Euroopan unioni. Mielestäni tämä sotisi Rooman sopimuksen ja kaikkien myöhempien perussopimusten henkeä ja tavoitetta vastaan. Kansallisen edustuksen täytyy olla tasa-arvoista komissiossa ja kaikissa muissa unionin toimielimissä. Haluaisin muistuttaa niille, jotka haluavat poistaa pieniltä jäsenvaltioilta oikeuden nimittää jäsen Euroopan komissioon, että Amerikan yhdysvallat antaa pienille osavaltioille saman tunnustuksen kuin isoille osavaltioille Yhdysvaltain senaatissa. Melkein jokaisella Yhdysvaltain 50 osavaltiosta on kaksi paikkaa Yhdysvaltain senaatissa sen asukasmäärästä riippumatta.
Kaikki Euroopan unionin perussopimusten tulevat muutokset edellyttävät maassani järjestettävää kansanäänestystä. Niiden, jotka aikovat äänestää tulevien perussopimusten puolesta, olisi hyvin vaikea saada Irlannin kansan tukea, jos menetämme oikeutemme nimittää jäsen Euroopan komissioon.
Epäilemättä myös Eurooppa-neuvoston uudistus sisältyy tähän Euroopan unionin hallintoa koskevaan valkoiseen kirjaan, joka julkaistaan tänä kesänä. Jälleen kerran on sellaisia päätöksentekoalueita, jotka pitäisi jättää kansallisten jäsenvaltioiden toimialaan. En usko, että Euroopassa tuettaisiin laajalti määräenemmistöäänestyksen käyttöönottoa verotuksessa, oikeus- ja sisäasioissa ja ulkoasioissa Euroopan unionin tasolla.
EU:n tasolla tehtävät veromuutoksia koskevat päätökset täytyy nykyisin tehdä Rooman sopimuksen 99 artiklan nojalla yksimielisesti. Olen sitä mieltä, että näin pitäisi olla vastedeskin, sillä unionin yhteiset verotussäännöt pikemminkin heikentäisivät kuin tehostaisivat Euroopan unionin tekemisiä.
Kannatan Euroopan unionin laajentumista. Kannatan toimielinmuutoksia, jotta unioni voisi laajentua virtaviivaisesti ja jäsentyneesti. Meidän täytyy kuitenkin muistaa, että 370 miljoonan Euroopan unionin kansalaisen yleinen mielipide on keskeinen tekijä EU:n perussopimusten muuttamisessa. Muutoksia ei saisi toteuttaa liian nopeasti, eivätkä ne saa olla liian syvällisiä, tai muuten yleinen mielipide tekee Euroopan unionin tulevien perussopimusten ratifioinnin erittäin hankalaksi.

Collins
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin toimielinten uudistaminen ja demokratisoiminen on välttämätöntä laajentumisprosessin historiallisen ja moraalisen haasteen kannalta. Tämä oli komission puheenjohtaja Prodin ensimmäinen toteamus, kun hän esitteli Euroopan komission strategiset tavoitteet seuraavaksi viisivuotiskaudeksi.
Odotamme Euroopan unionin hallintoa koskevaa valkoista kirjaa, jossa käsitellään jäsenvaltioiden hallitusten ja Euroopan unionin toimielinten välistä tasapainoa ja joka on määrä julkaista tänä kesänä. Juuri tämän asian osalta mielestäni on tärkeää, että uudistamme komission sisäiset päätöksentekomenettelyt. Komissio on antanut ymmärtää tulevaa hallitustenvälistä konferenssia koskevissa ehdotuksissaan, että se kannattaa sitä, että pienet jäsenvaltiot menettävät automaattisen oikeutensa nimittää jäsen Euroopan komissioon. Tämä liittyy skenaarioon, jossa Euroopan unionissa on yli 25 jäsenvaltiota.
En halua, että syntyy kahden kerroksen Euroopan unioni. Mielestäni tämä sotisi Rooman sopimuksen ja kaikkien myöhempien perussopimusten henkeä ja tavoitetta vastaan. Kansallisen edustuksen täytyy olla tasa-arvoista komissiossa ja kaikissa muissa unionin toimielimissä. Haluaisin muistuttaa niille, jotka haluavat poistaa pieniltä jäsenvaltioilta oikeuden nimittää jäsen Euroopan komissioon, että Amerikan yhdysvallat antaa pienille osavaltioille saman tunnustuksen kuin isoille osavaltioille Yhdysvaltain senaatissa. Melkein jokaisella Yhdysvaltain 50 osavaltiosta on kaksi paikkaa Yhdysvaltain senaatissa sen asukasmäärästä riippumatta.
Kaikki Euroopan unionin perussopimusten tulevat muutokset edellyttävät maassani järjestettävää kansanäänestystä. Niiden, jotka aikovat äänestää tulevien perussopimusten puolesta, olisi hyvin vaikea saada Irlannin kansan tukea, jos menetämme oikeutemme nimittää jäsen Euroopan komissioon.
Epäilemättä myös Eurooppa-neuvoston uudistus sisältyy tähän Euroopan unionin hallintoa koskevaan valkoiseen kirjaan, joka julkaistaan tänä kesänä. Jälleen kerran on sellaisia päätöksentekoalueita, jotka pitäisi jättää kansallisten jäsenvaltioiden toimialaan. En usko, että Euroopassa tuettaisiin laajalti määräenemmistöäänestyksen käyttöönottoa verotuksessa, oikeus- ja sisäasioissa ja ulkoasioissa Euroopan unionin tasolla.
EU:n tasolla tehtävät veromuutoksia koskevat päätökset täytyy nykyisin tehdä Rooman sopimuksen 99 artiklan nojalla yksimielisesti. Olen sitä mieltä, että näin pitäisi olla vastedeskin, sillä unionin yhteiset verotussäännöt pikemminkin heikentäisivät kuin tehostaisivat Euroopan unionin tekemisiä.
Kannatan Euroopan unionin laajentumista. Kannatan toimielinmuutoksia, jotta unioni voisi laajentua virtaviivaisesti ja jäsentyneesti. Meidän täytyy kuitenkin muistaa, että 370 miljoonan Euroopan unionin kansalaisen yleinen mielipide on keskeinen tekijä EU:n perussopimusten muuttamisessa. Muutoksia ei saisi toteuttaa liian nopeasti, eivätkä ne saa olla liian syvällisiä, tai muuten yleinen mielipide tekee Euroopan unionin tulevien perussopimusten ratifioinnin erittäin hankalaksi.

Dell' Alba
Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoroni italialaisten radikaalien ryhmän nimissä. Arvoisa komission puheenjohtaja, sanoitte hetki sitten, ettei mikään poliittinen rakennelma tuota viisivuotissuunnitelmia. Tämä on totta, mikäli ajattelemme Venäjällä 30-luvulla tehtyjä suunnitelmia, mutta muutama kuukausi sitten, toimikautenne alussa te itse ilmoititte puheenjohtajakokouksessa, että esittäisitte vaalikauden ohjelman, toisin sanoen johtamanne Euroopan hallituksen suuret linjat, ja niiden käsittelyyn olemme tänään syventyneet. Mikäli hallitusohjelma tai suuntaviivoja koskeva ohjelma nyt on välttämätön, jakamanne asiakirjan ja sitä koskeneen puheenvuoron tarkastelu paljastaa ne kuitenkin pikemminkin hyvien aikomusten tai paremminkin sanoen esillä olevien ongelmien luetteloksi, josta ei saa sitä vaikutelmaa, että komissio ottaisi selkeästi kantaa mihinkään näistä seikoista, että se toisin sanoen hoitaisi nimenomaan sitä tehtävää, joka kuuluu Euroopan komissiolle. Tässä parlamentin salissa olemme aikaisemmin käyneet suuria keskusteluja laajoista strategisista vaihtoehdoista, joita komissio aloiteoikeutensa puitteissa ikään kuin heitti ilmaan ehdotuksina, jotka sitten menestyivät enemmän tai vähemmän, mutta jotka joka tapauksessa vaikuttivat Euroopan unionin yhdentymiseen ja kehitykseen.
Arvoisa puheenjohtaja, tässä tapauksessa meillä on toki edessämme dekalogi: siinä on esitetty kokonainen ongelmien lista, mutta sallikaa minun sanoa, että siitä saa sen vaikutelman, ettei komissio yhdenkään kohdan osalta uskalla todeta, että " tässä asiassa pitäisi toimia näin". Ainoastaan yhtä seikkaa te nähdäkseni olette painottanut huomattavan paljon - ja mielestäni liikaa - nimittäin sitä, että tehtävä, jota pidätte ensiarvoisen tärkeänä, on komission "tarpeettomien" toimintojen purkaminen. Arvoisa komission puheenjohtaja, olkaamme kuitenkin varovaisia, sillä parlamentilla on ollut suhteissaan komissioon luottamuspulan aiheuttama kriisi, ja olemme luottaneet tähän komissioon - tai ainakin parlamentin enemmistö on luottanut tähän komissioon - nimenomaan siksi, että komission uudistus liittyisi ennen kaikkea vahvistamiseen, uudenlaiseen identiteettiin, uuteen tietoisuuteen siitä, että toimiamme ohjataan varmalla kädellä.
Pohtikaamme sitä seikkaa, että komissio katsoo, ettei se ole tehtävänsä tasalla ja toivoo, tai ehdottaa esimerkiksi yhteisten politiikkojen toimeenpanovallan vähentämistä, vaikka tämä valta on kuitenkin perustamissopimuksessa annettu komissiolle. Mitä me tavallaan edellytämme hallitukselta? Mitä edellytämme tältä niin sanoakseni vaikeasti tulkittavalta ja erikoislaatuiselta rakennelmalta, Euroopan yhteisöltä? On hyvä, että yhteisiä voimavaroja hallitsee ylikansallinen hallinto, ja ettei sitä delegoida jäsenvaltioille tai teknisen avun toimistoille (BAT), kuten aiemmin on tapahtunut.
Minusta näyttää siltä, että tarjoatte samanlaisia vaihtoehtoja, mutta ehdotuksenne on vielä vakavampi ja rajoittuu, kuten sanotte, muutaman valkoisen kirjan laatimiseen, kuten ehdotitte. Pelkään - vaikka puistattekin päätänne, arvoisa puheenjohtaja -, että tämä voidaan tulkita juuri niin kuin eräät valtiot ovat ajatelleet jo vuosien ajan, toisin sanoen että komission pitäisi olla ministerineuvoston kuuliainen sihteeri.
Mikäli tämä on se rooli, jossa komissio aikoo toimia viitenä seuraavana vuonna, olemme vannoutuneina liittovaltion kannattajina varmoja siitä, ettei tämä ole oikea tie, ja siksi pidämme sitä virheenä ja arvostelemme komission tulevia toimia. Uudistus on tärkeä, mutta jos se johtaa leväperäisyyteen ja komission ylikansallisen toimivallan rajoittamiseen ja vähenemiseen, menetetään koko Euroopan yhdentymisen rakennus, rooli, jonka Euroopan perustajat suunnittelivat Euroopan komissiota varten.
Arvoisa komission puheenjohtaja, muiden seikkojen osalta otan esimerkiksi talous- ja sosiaalipolitiikan: on varmasti aivan totta, että eurooppalainen sosiaalinen malli on syvässä kriisissä, on varmaa, ettei ole sattuma, että työttömyyden ongelma on ongelmista suurin, eikä yksikään politiikoistamme ole onnistunut ratkaisemaan sitä, mutta aivan varmasti sitä ei voida ratkaista laatimalla listaa niistä ongelmista, joista olemme puhuneet aiemmin, ilman selkeää näkemystä, ehdotusta, syytä siihen, miksi eräät Euroopan taloudet etenevät paremmin ja ovat niitä, jotka tuskin sattumalta ovat ymmärtäneet tehdä työmarkkinoiden ja yritystoiminnan joustavuudesta tärkeimmän tavoitteen. Mikäli edelleen jatkamme kietoutumista sellaisiin ehdotuksiin, jotka aina tähän asti ovat tuottaneet erittäin huonoja tuloksia, en ymmärrä, mitä mahdollisuuksia meillä on toimia tai mitä komissio voi tehdä.
Samaa voidaan sanoa itsetarkoituksellisesta laajentumisesta, ja se on päämäärä sinänsä ja toteutetaan, ilman että Euroopan unionia ja sen rakenteita uudistetaan nykyistä paljon tehokkaammin, ja esitetään uusia ehdotuksia, joita komissio olisi muuten voinut esittää myös HVK:ssa.
Arvoisa komission puheenjohtaja, vaikka seuraava saattaa olla joidenkin kollegojen näkemyksen vastaista, tahdon sanoa erään myönteisen seikan Itävallan hallitukselle lähettämästänne sähkeestä. Kannanottonne vakuutti meidät: toimitte oikein, kun ette halunnut eristää enempää tuota valtiota. Katsokaamme kuitenkin, millaisia ovat seuraavat käytännön teot.
Arvoisa komission puheenjohtaja, toistan, että tämä on mielestämme hieman likinäköinen visio. Ennen kaikkea siitä puuttuu rohkea ote aloilla, joihin viittasin, esimerkiksi Balkanin osalta. Onko mahdollista jättää Balkan edelleen laajentumisen ulkopuolelle ajattelematta, että myös Kroatialla, Makedonialla ja muilla valtioilla on oikeus asua tässä yhteisessä kodissa?

Bonde
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, haluaisin kehua ehdotustanne, joka liittyy unionin toiminnan voimakkaaseen hajauttamiseen, ja kysyisin samalla, miksi te esitätte nyt lakiluettelon, joka lisää keskusjohtoisuutta? Muistan puheen, jonka edeltäjänne piti viisi vuotta sitten. Kuten tekin, hän lupasi "vähemmän ja parempaa", mutta komission puheenjohtaja Santerin toimikauden lopussa asioita oli viety "paljon pitemmälle ja paljon huonompaan suuntaan", enkä myöskään usko, että te pystytte pitämään lupaustanne. Te puhutte hajauttamisesta, mutta siitä huolimatta te keskitätte. Lakiluettelohan sisältää valtavasti asioita, joissa kansalaiset menettävät vaikutusvaltaansa ja joissa te, arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, viette sen heiltä, erityisesti sosiaalikysymyksissä. Te puhutte avoimuuden lisäämisen puolesta, mutta esitätte ehdotuksen, jossa julistetaan salaiseksi sellaisia asiakirjoja, jotka ovat nykyään julkisia. Komissionne 20 jäsentä ovat EU:n ainoat henkilöt, jotka voivat ehdottaa lainsäädäntömäärän vähentämistä. Kun päätös Brysselissä on tehty, kukaan paikallispoliitikko ei voi sitä enää muuttaa. Sen vuoksi komission lakiluetteloa on seurattava vähintäänkin yhtä laaja luettelo tehtävistä, jotka palautetaan jäsenvaltioille ja kansalaisten johtamille demokratioille. Muutoinhan Brysselin lakimäärä kasvaa jatkuvasti. Olemme laatineet yli 10 000 lakia ja yhtä monta lakimuutosta, ja ehdokasvaltiot ovat saaneet 26 000 asiakirjaa, joiden sivumäärä nousee Puolan parlamentissa 140 000 sivuun. Sivuja on aivan, aivan, aivan liikaa jo nykyäänkin. Brysselin päätösvaltaa on vähennettävä entisestään ja kansalaisten, alueiden sekä jäsenvaltioiden päätösvaltaa on lisättävä, ja jäljelle jäävää päätösvaltaa on käytettävä ainoastaan sellaisissa rajat ylittävissä kysymyksissä, joita kansalliset parlamentit eivät voi enää tehokkaasti hoitaa oman lainsäädäntönsä avulla. Brysselissä tehtävän työn pitää lisäksi olla huomattavasti korkeatasoisempaa ja sen on oltava täysin avointa, jotta kansalaiset saisivat ainakin hieman "myötätuntoa" osakseen, nyt kun komission puheenjohtaja Prodi ja hänen edeltäjänsä ovat vieneet heidän itsemääräämisoikeutensa. Ja lopuksi haluan huomauttaa parlamentin jäsen Dell' Alballe siitä, mistä isämme uneksivat: lukekaapa Jean Monnet'n muistelmat. Hän unelmoi niin kutsutusta pienestä, käytännöllisestä sihteeristöstä. Komission puheenjohtaja Prodi ei toimi tällä hetkellä sellaisen sihteeristön puheenjohtajana.

Elles
Arvoisa puhemies, tänä aamuna komission puheenjohtaja Prodi on asettanut Euroopan unionille kunnianhimoisia tavoitteita seuraavaksi viisivuotiskaudeksi, todellakin kiitettäviä tavoitteita, jotta Eurooppa olisi vahvasti ja huomiota herättävästi esillä maailmassa: onnistuneen laajentumisen, "e-Europen" myymisen haasteen, hallintoperiaatteiden parantamisen. Ymmärrämme, että eurooppalaisten, varsinkin nuoremman sukupolven, täytyy pystyä omaksumaan laaja näkemys siitä, missä Eurooppa on lähivuosina. Miten voimme kuitenkaan onnistua siinä, kun resurssit ovat rajalliset eikä toimielintemme uskottavuus ole kovin korkealla? Meidän täytyy sovittaa tämä näkemys yhteen todellisuuden kanssa. Haluaisin tältä osin sanoa kolme asiaa.
Ensiksikin Euroopan talouden täytyy menestyä. Meidän täytyy varmistaa, että työttömyystaso laskee edelleen kaikkialla Euroopassa, vahvistaa suuntausta kohti yksityistämistä ja sääntelyn purkamista, edistää tietotekniikan ja Internetin tuntemuksen yleistymistä ja osoittaa, että "e-Europe" on hyvä aloite. Meidän täytyy kuitenkin välttää sortumasta takaisin vanhakantaiseen sääntelyyn, joka tukahduttaa yksilön aloitteellisuuden ja yritteliäisyyden. Emme saa pelätä globaalistumista, mutta meidän täytyy myös varmistaa, että ymmärrämme sen poliittisen vaikutuksen verkkoyhteiskunnassa. Ellei Euroopan talous menesty, emme voi vastata edessämme oleviin haasteisiin, erityisesti laajentumisen haasteeseen.
Toiseksi meidän täytyy varmistaa, että säädämme lakeja vain, kun se on tarpeen - toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Sen, että teemme vähemmän mutta paremmin - edellisen komission keskeinen periaate -, täytyy olla myös tämän komission tavoitteena. Tarkastelemme tätä huolellisesti, kun pääsemme vuotuisiin lainsäädäntöohjelmiin. Jäsen Bonde oli oikeassa sanoessaan, että kuvittelemme tekevämme vähemmän mutta paremmin, ja sitten meillä on vuodeksi 2000 yhtäkkiä 500 ehdotusta ja suositusta sisältävä vuotuinen ohjelma, jossa näytettäisiin toimivan päinvastoin. Meidän täytyy sopia painopistealueista ja huolehtia, että kaikki nämä ohjelmat ovat hintansa arvoisia.
Lopuksi, meidän täytyy varmistaa, että toteutetaan kunnollinen, todellinen Euroopan komission uudistus. Kyllä vain, komission - perussopimusten vartijan - täytyy olla riippumaton elin, mutta sen täytyy myös olla tilivelvollinen Euroopan kansalaisille parlamenttimme kautta. Tiedonsaantia koskevaa ongelmaa, johon jäsen Bonde juuri viittasi, pidetään ennusmerkkinä, ja komissio näyttää epäävän tietoa meiltä kansalaisina ja parlamentin jäseninä, vaikka meillä on siihen perussopimusten nojalla oikeus.
Komissio ei itse asiassa ole nykyisin unionin hallitus. Komissio ei heijasta tämän parlamentin enemmistöä. Meillä parlamentissa on merkittävä tehtävä unionin hallinnon muovaamisessa. Näin ollen hallinnon täytyy olla ymmärtävää hallintoa, niin että voimme tehdä yhteistyötä ja ymmärtää, että kullakin Euroopan unionin toimielimellä on siinä olennainen tehtävä. Näin ollen meillä täytyy olla uskottavuutta, johdonmukaisuutta ja luottamusta, jotta voimme yhteistyössä parantaa Euroopan unionin imagoa kansalaistemme silmissä.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, menneinä vuosina on otettu monta askelta Euroopan unionin vahvistamiseksi eurosta lähtien aina yhteistä turvallisuuspolitiikkaa koskeviin päätöksiin asti, aina parlamentin ja komission 14 jäsenen Itävallan uuden hallituksen muodostamista koskevaa päätöstä myöten. Nämä ovat päätöksiä, joiden filosofiaan ja periaatteisiin yhdyn täysin. Arvoisa komission puheenjohtaja, kaikesta huolimatta myönnän teidän olevan oikeassa siinä, että seuraavien vuosien aikana tarvitaan monia askelia EU:n vahvistamiseksi, sillä Euroopan unioni ei ole tarpeeksi vahva selviytyäkseen laajentumisen suuresta ja väistämättömästä tehtävästä eikä Euroopan unioni ole tarpeeksi vahva hillitäkseen ajankohtaisia ja mahdollisia liikkeitä, joilla lievästi sanottuna on kaksiarvoinen ja kaksiselitteinen suhde eurooppalaisiin demokratian, suvaitsevaisuuden ja kaikkien maanosamme asukkaiden yhdentämisen arvoihin. Tämä ei koske pelkästään Itävaltaa.
Unioni sitoutuu Amsterdamin sopimuksessa perusarvoihinsa, ja EU:n toimielimet vahvistivat sen vielä kerran, kun Itävallan liittohallitus muodostettiin. Nämä arvot saavat täyden merkityksensä kuitenkin vain silloin, kun ne ovat ymmärrettävän yksityiskohtaisesti osa sopimusta ja muodostavat viime kädessä myös perustan yksittäisten kansalaisten oikeusvaateille. Sopimuksen 6 ja 7 artikla eivät nimittäin kaikissa tapauksissa ole riittäviä. Tässä mielessä komission on - ja haluaisin vahvistaa ja korostaa tätä asiaa tässä yhteydessä - pidettävä kiinni siitä, että uudelleen laadittavasta perusoikeuskirjasta tulee osa sopimusta ja että se luo sitovia ja vaadittavissa olevia oikeuksia. Tässä mielessä komission on pidettävä kiinni yhteisen vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen jatkuvasta kehittämisestä, ja tässä mielessä olen eri mieltä kahden edellisen puhujan kanssa.
Äärioikeistolaisen oikeiston järjenvastaisten, houkuttelevien ja villitsevien väitteiden vastapainoksi voidaan asettaa vain järkevät, toteutettavissa olevat ja suvaitsevat maahanmuuton ja turvapaikkaoikeuden periaatteet. Tätä politiikkaa on kuitenkin, ja tätä haluan alleviivata, myötäiltävä myös kiinteä ja vakuuttava työllisyyttä edistävä sekä sosiaalista syrjäytymistä ehkäisevä politiikka, sillä työttömyys, syrjäytyminen ja kasvava eriarvoisuus muodostavat ihanteellisen kasvualustan Euroopan-vastaisille kansallisille tunteille ja toiminnalle.
Arvoisa komission puheenjohtaja, tässä yhteydessä haluaisin tarkastella myös teidän ongelmana esille nostamaanne globalisaatiota ja sen huomioon ottamista laajojen väestönosien keskuudessa. Turvattomuuden, puutteellisten vaikutusmahdollisuuksien ja valtion antaman riittämättömän suojan tunne johtaa parhaassa tapauksessa politiikasta luopumiseen ja äänestämättömyyteen, kuten Euroopan parlamentin vaaleissa, ja pahimmassa tapauksessa äärioikeistolaiseen vaalikäyttäytymiseen. Tältä osin ei unioni ole vielä ymmärtänyt tarjota, kuten ei kukaan, EU:n kansalaisille EU:ta välineenä ja suojana globalisaation kielteisiä vaikutuksia vastaan. Me olemme rakentamassa taloa, mutta liian harvat omista kansalaisistamme tuntevat olonsa myös todella kotoisaksi tässä talossa. Kyse ei ole siksi vain Maailman kauppajärjestön ja taloudellisen arkkitehtuurin uudistamisesta - ja komission puheenjohtaja unohti tyypilliseen tapaansa puhua kansainvälisen rahoitusarkkitehtuurin rahoituslaitosten uudistuksesta -, vaan kyse on myös luottamusta herättävistä toimista kansalaisiamme varten, jotka saavat odottaa oikeutetusti EU:lta ja EU:ssa apua ja tukea väistämättömissä, mutta tuskallisissa prosesseissa, jotka liittyvät uusiin globaaleihin oloihin sopeutumiseen.
Tässä yhteydessä on tärkeää se, mitä komissio toteaa Euroopan äänen vahvistumisesta. Arvoisa puheenjohtaja, te itse puhuitte tänään mallista, josta löydän valitettavasti liian vähän tietoa asiakirjasta. Te sanoitte, että meidän tulee tarjota kansalaisillemme sekä unionin sisällä että myös ulospäin taloudellisen, yhteiskunnallisen, kulttuurisen ja ekologisen kehityksen malli, joka eroaa selvästi muista malleista, myös USA-amerikkalaisesta mallista. Tässä mielessä myöskään USA ei ole pelkästään meidän kumppanimme, vaan myös kilpailijamme, ei vastustaja, mutta kilpailija, ja meidän on kilpailtava siitä, kuka tarjoa kansalaistemme kannalta parhaan mallin. Toivoisin, että se, mitä olemme sanoneet tänään näin selkeän kiihkeästi, löytää myös paremmin tiensä komission asiakirjoihin.

Clegg
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, suurin perintö, jonka komissionne voisi jättää Euroopan unionille, olisi komission ja ehkäpä itse unionin entistä sotkuisempien ja sekavampien toimivaltuuksien selvittäminen ja jakaminen uudelleen. Aloititte rohkeasti korostamalla aivan oikein sitä, että meidän on keskityttävä niin sanottuihin "ydintoimintoihin". Kuten olette itse sanonut tänään, se tarkoittaa, että teidän täytyy myös yksilöidä komission pääkutsumuksen kannalta toisarvoiset tai epäolennaiset toiminnot, politiikat ja ohjelmat.
Monet Euroopan unionin nykyiset politiikat ja ohjelmat ovat yksinkertaisesti saattaneet vanhentua tai osoittautua kömpelöiksi tai tehottomiksi unionin tasolla hallinnoituina. Haasteenamme on nyt rohkaistua ja siirtää mahdollisimman paljon muita kuin ydintoimintoja alemmille kansallisen, alueellisen ja paikallisen hallinnon tasoille. Jotta onnistuisimme vakuuttamaan epäilevät unionin kansalaiset Euroopan yhdentymisen jatkamisen eduista, meidän täytyy pystyä osoittamaan, että siirrämme tarpeettomia EU:n toimivaltuuksia kansalliselle tasolle yhtä innokkaasti kuin kehitämme uusia EU:n toimivaltuuksia.
Emme saa antaa Euroopan yhdentymisen arvostelijoiden väittää, kuten he nykyisin osittain aiheellisestikin väittävät ja kuten kuulimme juuri jäsen Bondelta, että EU:n tehtävien lisääntyminen on vain yksisuuntainen tie. Lisääntymisen täytyy osoittaa olevan kaksisuuntainen prosessi, jossa siirretään ja kumotaan sellaisia EU:n nykyisiä politiikkoja ja ohjelmia, joita ei voida selkeästi perustella toissijaisuuden ja suhteellisuuden mukaisesti. Jos pystytte toteuttamaan nämä pyrkimykset käytännössä lähivuosina, edistätte ennennäkemättömällä tavalla koko Euroopan unionin tulevaisuutta ja saatte taaksenne laajan tuen Euroopan parlamentilta, kuten olemme kuulleet tänään.

Lannoye
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, kannatan täysin kollegani Heidi Hautalan tekemiä ehdotuksia, jotka koskevat komission viiden seuraavan vuoden strategisia tavoitteita.
Rajoitan oman puheenvuoroni aiheeseen, jota te ette käsitellyt ja joka oli esityslistalla, eli komission vuoden 2000 lainsäädäntöohjelmaan. Olen tietoinen ohjelman laatimisen rajallisuudesta, koska työskentelemme nykyisen perussopimuksen mukaisesti ja koska sen toimintasäännöt asettavat meille rajoituksia ajattelen erityisesti verokysymysten tärkeää aihetta. Haluaisin nimenomaan kuitenkin ohittaa verokysymykset ja sanoa ensin, että suhtaudun myönteisesti joihinkin tässä vuoden 2000 ohjelmassa tekemiinne ehdotuksiin. Ajattelen kaikkia kunnianhimoisia ja merkittäviä ehdotuksia elintarviketurvallisuuden alalla ja ajattelen myös meriliikenteen turvallisuutta niiden kahden öljyonnettomuuden jälkeen, jotka tapahtuivat Bretagnen rannikon edustalla ja Turkissa. On hyvä, että komissio reagoi nopeasti tähän asiaan.
Muiden aiheiden osalta olen sen sijaan sitä mieltä, että voisimme olla kunnianhimoisempia ja toimia nopeammin. Ja haluaisin tehdä joitakin myönteisiä ehdotuksia, erityisesti sosiaali- ja ympäristöasioiden sekä Seattlen kokouksen seurannan alalla. Teen ensin yhden huomautuksen: sanoitte, että unionin kansalaisten ja sen toimielinten välille on saatava aikaan sovinto, mikä on itsestään selvää, ja siksi on mielestäni tärkeää pohtia kansalaisten ensisijaisia huolenaiheita. Esimerkiksi sosiaaliasioiden alalla ei mielestäni riitä, että ilmoitatte laativanne tiedonannon sosiaaliasioiden toimintaohjelmasta. On toimittava nopeammin. Teidän on annettava vuoden lopulla käsiteltäväksemme uusi sosiaaliasioiden toimintaohjelma.
Sanon lopuksi viimeaikaisia uutisotsikoita hallinneen ja yhä voimakkaasti hallitsevan aiheen eli yritysten sulkemisen ja joukkoirtisanomisten osalta sen, että toimimme nykyisin sellaisen direktiivin perusteella, joka on osoittanut rajallisuutensa. Toivoisimme siis ja ehdotan sitä teille , että tarkistaisitte tätä direktiiviä, jotta meillä olisi työpaikkojen suojelemisen kannalta tehokkaampi direktiivi, ja tämä direktiivi voisi olla tehokkaampi myös mahdollisten rangaistusten osalta niitä kohtaan, jotka eivät noudata tuota tekstiä.
Mitä ympäristöasioihin tulee, ilmoitatte antavanne päätösehdotuksen ympäristöä koskevasta kuudennesta toimintaohjelmasta, ja tämä on erittäin hyvä asia. Minulle on kerrottu mutta ehkä kumoatte sanani , ettei tekstissä, jota aiotte ehdottaa meille, olisi tarkkoja tavoitteita eikä toteuttamisaikataulua. Olen itse sitä mieltä, että määrällisten tavoitteiden ja todellisen toteuttamisaikataulun laatiminen on välttämätöntä. Mielestäni on myös iloinen asia, että meillä on vihdoinkin käytössämme valkoinen kirja vahingonkorvausvelvollisuuden osalta, tarkoitan ympäristöön liittyvää korvausvelvollisuutta, mutta palautan mieliin, että parlamentti on jo kuuden vuoden ajan vaatinut lainsäädäntöaloitetta ja että vaikka valkoisessa kirjassa ilmoitetaankin tällaisesta lainsäädännöstä, siinä ei sanota, milloin sellainen annetaan. Kiinnitän tässäkin asiassa huomionne siihen, että prosessia on nopeutettava.
Sanon lopuksi, että Kioton kokouksen jälkeen olisi sentään tervejärkistä saada aikaan nopeasti tarkkoja ehdotuksia, ja päätän puheenvuoroni sanomalla muutaman sanan WTO:sta. Mielestäni ei ole välttämättä huono asia pohtia uuden maailmanlaajuisen neuvottelukierroksen käynnistämistä, mutta olen sitä mieltä ja toistan, että komission on sitä ennen todellakin tehtävä ehdotuksia WTO:n toimintasääntöjen muuttamiseksi. Komissiolla on sisäiset tehtävänsä, mutta sillä on osansa myös maailmanlaajuisissa asioissa. Mielestäni WTO:n toiminnan uudelleenarvioinnin on perustuttava Euroopan unioniin, uudelleenarvioinnin, jonka myötä meidän on tehtävä tarkkoja ehdotuksia perussäännön alalla.

Muscardini
Arvoisa puhemies, puhuitte keskeisistä poliittisista arvoista, ja eräs politiikan, ja vielä enemmän demokratian keskeisistä arvoista on toisten kunnioittaminen. Tästä syystä katsomme, että toimitte oikein lähettäessänne viestinne ja että ne, jotka esittivät vastalauseensa, kaipaavat ehkä yhä bolsevikkien tai natsien kulttuuria, sillä demokratia merkitsee vuoropuhelua muiden kanssa ja sitä, että toisille huomautetaan heidän virheistään, mutta kuunnellaan myös heidän perusteitaan.
Laajentuminen - Alleanza Nazionale on korostanut tätä jo kymmenen vuotta täällä parlamentissa - ei voi merkitä vesittämistä, se ei toisin sanoen voi merkitä vaarojen laajentamista.
Ehdokasvaltioiden toiveet ovat vähintään yhtä tärkeitä kuin nykyisten jäsenvaltioiden kansalaisten toiveet, sillä nämä kansalaiset alkavat tuntea itsensä hyvin pettyneiksi tämän Euroopan toimintaan, joka ei onnistu ratkaisemaan tärkeimpiä ongelmia.
Laajentumisessa tarvitaan siis ankaruutta, niiden sopimusten kunnioitusta, jotka - silloin kun se ehkä on tarpeen - kenties vaativat uudelleenmuotoilua eräiden keskeisten ongelmien vuoksi: näistä voidaan mainita Romanian tapahtumat, aina Belgradia myöten - ekologinen ympäristökatastrofi - mutta ennen kaikkea jatkuvasti lisääntyvä välinpitämättömyys suurten turvallisuusongelmien osalta. Idän tasavaltojen ydinvoimaloiden valvonnan osalta ei vieläkään ole varmoja ratkaisuja.
Meidän on siis otettava käyttöön voimavaroja ennen laajentumisen etenemistä, jotta lopultakin voitaisiin perustaa eurooppalainen valvontaelin, jonka tehtävänä olisi tutkia elämänlaatua ja oloja, ja päämääränä mahdollisuus luoda uusi maailma, jossa tällaisia murhenäytelmiä ei enää tapahtuisi.
Arvoisa puhemies, tahtoisin myös lausua muutaman sanan Afrikasta. Kolmas ja neljäs maailma on jätetty heitteille: monen lapsen pelastamiseen riittäisi yksi dollari, puolitoista euroa. Niin kovin demokraattinen ja edistysmielinen Eurooppa vaikenee eikä ota vastuuta näistä traagisista ongelmista, ja sillä välin puoli Afrikkaa menehtyy aidsiin ja muihin sairauksiin.
Viimeinen huomautukseni liittyy Internetiin. Internet ja globalisaatioon. Talouden globalisaatio ei voi merkitä tuotteiden ja laadun samanlaistumista, eikä politiikan gobalisaatio voi johtaa arvojen, toiveiden ja innon latistumiseen. Kansat, jotka eivät osallistu ja jotka hitaasti loittonevat, jättävät tilan sellaiselle harvainvallalle, joka ottaa vallan ja antaa valvontavallan muutamille.
Mitä Internetiin tulee, Euroopalla on viimeinkin oltava rohkeutta sanoa, että sääntöjä tarvitaan. Sallikaa minun nyt omasta puolestani esittää suosionosoitukseni niille piraateille, jotka toiminnallaan pakottavat koko maailman pohtimaan sitä ainoaa järjestelmää, jolla ei tällä hetkellä ole sääntöjä. Elämme sääntöjen maailmassa: laatikaamme säännöt myös Internetiin ja antakaamme siten kansalaisille sääntöjä ja niiden myötä tulevaisuudentoivoa.

Speroni
Arvoisa puhemies, padanialaisena veronmaksajana olen jo tutustunut verokarhu Prodin hampaisiin, sillä aiemmin hän johti Italian hallitusta, ja tämän Padania sai tuntea nahoissaan myös verojen osalta.
Olen kuunnellut huolestuneena hänen viittauksiaan uusiin voimavaroihin, ajatus, jonka ilman muuta voidaan tulkita merkitsevän uusia veroja ja uusia maksuja, jotka sitä paitsi liittyvät laajentumiseen, toisin sanoen uusien valtioiden unioniin liittymiseen. Miksi ihmeessä ne eivät itse maksa pääsylippuaan? Padanialaisilla valitsijoillani, jotka, kiitos Prodin, ovat jo maksaneet sen, mikä Italiassa tunnetaan Eurooppa-veron nimellä - ja joka on vain osittain palautettu - ei missään tapauksessa ole aikomusta maksaa uusia maksuja, taas kiitos Prodin, jonkun muun puolesta.

Van Dam
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja ja arvoisat komission jäsenet, komissio on viisi kuukautta virkaan astumisensa jälkeen ilmoittanut kirjallisesti, mihin suuntaan se haluaa ohjata Euroopan unionia. Siitä on tullut kunnianhimoinen mutta myös mahtipontinen asiakirja. Eikö ole liikuttavaa sanoa, että " maailma seuraa Eurooppaa" ? Lisäksi Eurooppa maanosana on huomattavasti laajempi kuin Euroopan unionin 15 jäsenvaltiota. Rauhan, demokratian ja ihmisoikeuksien takaaminen koko Euroopassa on kyllä liioiteltua. Minua kiinnostaa erityisesti, kuinka komissio aikoo toteuttaa sen.
Tarkoittaako eurooppalainen yhdentymismalli maailmanlaajuisen ohjaamisen rikkaana lähteenä, että suurisuuntaisuutta ja vallan keskittämistä viedään ulkomaille? Komissio on sitä mieltä, että ulkopolitiikka voi onnistua vain siinä tapauksessa, että kaikki tietävät tarkalleen, kuka on johdossa! Kuka se sitten oikein on? Komissio kokonaisuutena, ehkä sen puheenjohtaja, vai neuvosto?
Te sanotte, että uusi eurooppalainen hallinto vaatii vahvoja toimielimiä, mutta samalla komissio haluaa kuitenkin keskittyä päätehtäviinsä. Olemme jälkimmäisestä asiasta vahvasti yhtä mieltä. On aika, että toimielimet pitäytyvät todellisissa rajat ylittävissä ongelmissa ja lopettavat sen, että Euroopalle otetaan toimivaltaa kansallisilta viranomaisilta.
Asiakirjassa mainitaan moneen kertaan yhteiset arvot. Ikävä kyllä jään kaipaamaan viittausta normeihin, jotka kuuluvat niiden yhteyteen. Herää kysymys, mistä nämä normit ja arvot on otettu. Olen vakuuttunut siitä, että Raamattu, Jumalan sana, on ainoa hyvien normien ja aitojen arvojen puhdas lähde. Tämä ajatus on meidän maanosamme perinteissä tärkeä elementti, joka on syytä tunnustaa.

Van Velzen
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää puheenjohtaja Prodia ja komissiota ohjelmanjulistuksesta. Sen päälinjat puhuttelevat minua kovasti. Olen myös yhtä mieltä puheenjohtaja Prodin ja komission analyysista, jonka mukaan tietyillä osa-alueilla tarvitaan oikeutetusti enemmän Eurooppaa, enemmän yhdentymistä. Sellaiset osa-alueet kuten turvallisuus, maailmankauppaa käsittelevä konferenssi, elintarviketurvallisuus mutta myös uusi talous vaativat enemmän toimia Euroopan komissiolta.
Haasteena on, kuinka jäsenvaltiot, neuvosto, Euroopan parlamentti, kansalliset parlamentit, komissio ja kaikki muut tekijät voidaan tuoda samalle viivalle. Euroopan komissiolla täytyy olla tässä asiassa tärkeä ohjaajan rooli, mutta tämä vaatii selkeitä ja saavutettavissa olevia tavoitteita. Tarvitaan selkeitä prioriteetteja, kohdistamista ja ennen kaikkea viestintää yhteiskunnan kanssa siitä, mitä olemme tekemässä. Nämä ovat avaintoiminnot, joista on kysymys, ja tämä vaatii komissiolta - pitäen silmällä toissijaisuusperiaatetta - konkreettista toteuttamista, jota haluamme myös nähdä tulevissa ohjelmissa.
On itsessään erinomaista, että päätehtäviä painotetaan, ja olen iloinen siitä, että komissio haluaisi itselleen paremman ja suuremman roolin, kun on kyse politiikkaluonnoksista ja poliittisista aloitteista. On kuitenkin kyse myös sen toteuttamisesta ja toimeenpanosta, mitä komissiolla on mielessään.
Jos tarkastelen esimerkiksi televiestintäalaa, voin havaita, että olemme laatineet hyvin runsaasti direktiivejä mutta että meillä on vieläkin 15 markkina-aluetta ja että 15 jäsenvaltiota edelleen toimeenpanee direktiivejä eri tavoin. Ja sitten kun on kysymys toteuttamisesta, on tärkeää, että komissio huolehtii siitä, että ilmaistaan myös käytännössä se, mitä haluamme poliittisesti.
Arvoisa puhemies, kun tarkastellaan ulkopolitiikkaa, silloin pidän hyvin tärkeänä sellaista kunnianhimoista päämäärää, että Euroopan unionilla täytyy olla maailmanlaajuisella tasolla sekä poliittista että taloudellista painoarvoa. Haluan kuitenkin kysyä: missä ovat konkreettiset ehdotukset, kun puhutaan todellisesta yhteisestä politiikasta ja järjestelmästä, jolla pyritään kriisien ennaltaehkäisyyn ja hallintaan yhteisötasolla? Meidän täytyy lopultakin kokeilla, voimmeko toteuttaa tavoitteemme tässä asiassa.
Puheenjohtaja Prodi kiinnitti puheessaan oikeutetusti hyvin paljon huomiota Afrikkaan, mutta minun täytyy sanoa, että olen kuitenkin pettynyt tarkastellessani vuoden 2000 työohjelmaa. En löydä johdannosta enkä ohjelmasta itsestään lainkaan Afrikkaan liittyviä toimintaa, ja toivon siksi rehellisesti sanottuna, että puheenjohtaja Prodi esittää hyvän tekstin Afrikassa pidettävän huippukokouksen valmistelemiseksi.
Arvoisa puhemies, sanat ovat hyvin tärkeitä, mutta voimme arvioida komissiota vain sen tekojen perusteella.

Hänsch
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät naiset ja herrat, en tiedä, mikä minun pitäisi ottaa lähtökohdaksi - viiden vuoden strategiset tavoitteet vuosiksi 2000-2005 vai vuosia 2000-2010 koskeva puheenne. Oletteko sisällyttänyt siihen jo toisen virkakautenne?

Mutta nyt vakavasti puhuen. Laajentuva unioni tarvitsee vahvistusta vähentämisen ja rajoittamisen kautta. Ensinnäkin vähentäminen. Se, mitä te sanotte ohjelmassanne keskittymisestä komission ydintoimintoihin, voi olla vain aivan ensimmäinen alku. Koko unionin toimintojen on perustuttava politiikan ydinaloihin. Niitä ovat markkinoiden sosiaalinen ja ekologinen suuntautuminen, valuutan turvaaminen, kansalaisoikeuksien takaaminen yhteisön sisällä ja yhteisten etujen edustaminen ulospäin. Siinä yhteydessä ei ole kyse pelkästään siitä, että puhumme maailmassa kuin yhdestä suusta, vaan pikemminkin siitä, mitä me haluamme tällä suulla sanoa.
Toiseksi uusi muotisana on joustavuus. Lisääntyvästä joustavuudesta voi tai uhkaa kuitenkin tulla hyvin nopeasti hallitusten välistymistä. Meidän on pidettävä lujasti kiinni jäsenvaltioiden sitomisesta yhteisöön yhteisten päätöksentekoelinten avulla. Tämä koskee muuten myös kansalaisyhteiskunnan ottamista mukaan päätöksentekoon, mikä on myönteistä. Kansalaiset eivät tarvitse kuitenkaan uusia elimiä tai instituutioita eivätkä ainakaan uutta toimivaltuuksien sekoittamista.
(Suosionosoituksia)
Avoimuus ei tarkoitakaan enää mahdollisuutta päästä käsiksi useampiin asiakirjoihin, vaan avoimuus on kansalaiselle viimeinkin suurempaa selvyyttä siitä, kuka, milloin, mitä ja millä oikeudella päättää Brysselissä ja Strasbourgissa. Se on avoimuutta!
Kolmanneksi Euroopan unioni ei voi eikä saa laajentua rajattomasti. Sen rajat eivät käy ilmi siitä kysymyksestä, kuinka monta valtiota haluaa liittyä unioniin, vaan siitä, kuinka monesta uudesta jäsenestä unioni voi selviytyä.
(Suosionosoituksia)
Jos laajentumisen hinta olisi nykyisen unionin vähittäinen sisäinen tuhoutuminen tai jopa hajoaminen, sitä ei saisi maksaa. Hinta olisi liian korkea jo unionissa olevien jäsenvaltioiden lisäksi myös niille valtioille, jotka haluavat tulla otetuiksi tämän unionin jäseniksi.
Unionilla pelkästään geostrategisena konseptina ei ole tulevaisuutta, kuten ei myöskään unionilla, joka on pelkkä vapaakauppavyöhyke. Unioni säilyy kuitenkin muunakin kuin pelkkänä markkina-alueena ja saa legitimiteettinsä Euroopan kansoilta vain, jos se ymmärtää itsensä kohtalonyhteytenä. Se on paljon enemmän kuin vain teidän uusi talous- ja sosiaalipoliittinen ohjelmanne tai uusi ja parempi elämänlaatu. Ei vain komission eikä vain Euroopan parlamentin, vaan myös meidän Euroopan unionimme kansojen ja valtioiden on löydettävä uusia vastauksia kysymykseen siitä, miten ja mitä tarkoitusta varten me haluamme elää ja toimia yhdessä. Siinä yhteydessä on kyse ei vähemmästä kuin Euroopan unionin uudelleen löytämisestä jo olemassa olevaa unionia tuhoamatta!
(Suosionosoituksia)

Väyrynen
Arvoisa puhemies, Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän mielestä komission ja koko unionin tärkein lähivuosien tehtävä on laajentumisen menestyksellinen toteuttaminen. Komission tulee käydä neuvotteluja päättäväisesti pyrkien siihen, että jokainen hakijamaa voisi liittyä unioniin mahdollisimman pian. Toisaalta on pidettävä huolta siitä, ettei yhdentymisen tähänastisia saavutuksia eikä sille asetettuja tavoitteita vesitetä. Tämän välttämiseksi liberaaliryhmä on esittänyt toivomuksen, että hallitustenvälisessä konferenssissa harkittaisiin erilaisia eriytyvän yhdentymisen malleja ja luotaisiin samankeskinen unioni, jossa on liittovaltioydin ja vähemmän integroitunut ulkokehä.
On ilmeistä, että unionin sisäinen eriytyminen tulee esille HVK:ssa. Tätä kysymystä käsiteltäessä tarvitaan ennakkoluulottomuutta. Joustavuusjärjestelmän tekninen parantaminen ei riitä, vaan esille on otettava myös omien instituutioiden kehittäminen avant garde -maita varten, kuten muun muassa Jacques Delors on ehdottanut. Tällä tavoin voidaan luoda nykyistä tehokkaampi, selkeämpi, avoimempi ja kansanvaltaisempi päätöksentekojärjestelmä. Toivon, että komissio tekee oman ehdotuksensa siitä, kuinka laajenevan unionin institutionaalinen ja muu eriyttäminen olisi toteutettava.

Maes
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja ja arvoisat komission jäsenet, teidän kannustava puheenne vetosi minuun, puheenjohtaja Prodi. Se herättää odotuksia, mutta se voi myös johtaa pettymykseen. Tämä liittyy siihen, mitä van Velzen juuri sanoi erosta sanojen ja tekojen välillä.
Unionin laajentumiseen innostaa halumme rauhaan, turvallisuuteen ja vakauteen. Haluatte rauhoitella jäsenehdokkaita sekä myös eurooppalaista mielipidettä. Näemme kuitenkin omin silmin, että nyt tapahtuu päinvastaista. Näemme pelon ja levottomuuden lisääntyvän myös sellaisilla alueilla, missä työttömyysaste ei ole korkea ja missä vallitsee korkea elintaso
Jäsen Swoboda sanoi, että meidän täytyy saada kansalaisemme tuntemaan olonsa kotoisaksi, ja siitä olen hänen kanssaan samaa mieltä. Meillä on tässä asiassa yhteiset arvot, ja kaikilla on tässä asiassa myös tehtävänsä ja vastuunsa. Tässä on todennäköisesti kysymys van Damin mainitsemista normeista, nimittäin toissijaisuusperiaatteesta. Kaikilla politiikan tasoilla tarvitaan selkeää vastuullisuutta, ja politiikassa tulee toimia kumppaneina eikä kilpailijoina. Valtaa pitää käyttää mahdollisimman lähellä kansalaisia, jolloin sitä voidaan käyttää mahdollisimman avoimesti ja jolloin kansalaiset itse voivat valvoa sitä.
Tämä vaatii uutta poliittista kulttuuria, eikä vain sanojen vaan myös käytännön tasolla, jolloin otetaan huomioon jäsenvaltioiden ja alueiden todellisuus. Alueet ovat joskus kulttuurisessa ja taloudellisessa mielessä yhtä tärkeitä kuin tietyt jäsenvaltiot. Uuden Euroopan ei pidä kehittyä pelkästään leveyssuunnassa vaan myös syvyyssuunnassa, niin että arvomme ymmärretään käytännössä ja että rakennetaan demokraattisesti todellista yhteisöä. Sen perusteella komissiota arvioidaan.

Berthu
Arvoisa puhemies, komissio esittelee meille tänään vuosien 20002005 strategisia tavoitteitaan sellaisen äärimmäisen yleisluonteisen asiakirjan muodossa, jonka kaikki epätasaisuudet on siloteltu sen välttämiseksi, ettei asiakirja loukkaisi liikaa kenenkään mielipiteitä.
Niinpä asiankirjan ensimmäisestä osasta, jossa käsitellään Euroopan asioiden ohjaamisen uutta tapaa, ei löydy tietenkään mitään mainintaa federalismista tai liittovaltiosta. Juuri näistä on kuitenkin kyse, kun puhutaan vahvoista eurooppalaisista toimielimistä, jotka hajauttavat päätöksentekoa ainoastaan yleisten toimeenpanoasioiden osalta ja jotka edistävät kollektiivista näkemystään sellaisessa sekavassa kokonaisuudessa, jossa kansalliset hallitukset ja parlamentit sekoittuvat alueellisiin ja jopa paikallisviranomaisiin sekä kansalaisyhteiskuntaan, joista kaikista sanotaan ilman minkäänlaista arvojärjestystä, että ne "liittyvät kiinteästi Euroopan asioiden ohjaamiseen" .
Nämä epäselvyydet kätkevät monia väärinkäsityksiä, jotka liittyvät ensinnäkin arvoihimme. Demokratiaan vetoaminen ei nimittäin tee henkilöstä vielä demokraattia. Demokraattina oleminen edellyttää varsinkin ja konkreettisesti sen hyväksymistä, että kansalaiset tekevät vapaasti päätöksensä tasolla, jolla lähellä olevan, rehellisen ja avoimen demokraattisen keskustelun puolueettomat ehdot täyttyvät parhaiten, eli pääasiassa kansallisella tasolla.
Komission koko tiedonanto on kuitenkin rakennettu juuri päinvastaisen pääperiaatteen varaan, jonka mukaan kansojen itsenäistä valinnanmahdollisuutta olisi heidän paremman puolustamisensa verukkeella jatkuvasti rajoitettava lisää uusilla sääntelyillä, uusilla yhteisillä politiikoilla tai uusilla sitovilla oikeusrakenteilla, kuten kovin väärin perusoikeuskirjaksi kutsutulla ehdotuksella. Painotan sanoja "kovin väärin", koska siinä itse asiassa vähennetään näitä oikeuksia.
Kansakuntien Eurooppa -ryhmä kannattaa aivan eri periaatteita. Me haluamme puolustaa Euroopan maita mutta myös kunnioittaa kansojen valintoja. Tässä ei ole ollenkaan kyse ympyrän neliöimisestä. On todellakin päästävä eroon niistä vanhentuneista federalistisista kaavailuista, joita tekevät ne henkilöt, joiden kaikki Eurooppaa koskevat ajatukset ovat peräisin Jean Monnet' n Muistelmista. Unionin toimielimet on sen sijaan avattava nykyaikaiselle maailmalle keksimällä sellainen vaihtelevan geometrian dynamiikka, jossa kansakuntia kunnioitetaan.
Arvoisa komission puheenjohtaja, siinä se Euroopan asioiden uutta ohjaustapaa koskeva merkittävä ajatus, jonka olisimme halunneet löytää tiedonannostanne. Valitettavasti sitä ei siellä ollut.

Le Pen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, väitätte hahmottelevanne uutta Eurooppaa, mutta teiltä puuttuu siihen valitettavasti eräs olennainen edellytys: luottamus.
Miljoonien eurooppalaisten luottamuksen saaminen ei ole nimittäin mahdollista, kun asianomainen ei ole tämän luottamuksen arvoinen. Ja miten voisitte olla luottamuksen arvoisia hullun lehmän kriisin tai Santerin komission korruptiosta johtuneen eroamisen kaltaisten asioiden jälkeen? Olette vastuussa miljoonista työttömistä ja miljoonista köyhistä, epävarmuudesta ja kurjuudesta, jota äärimarkkinataloudelliset ja ääriliberalistiset politiikkanne sekä yhtenäisvaluuttaan pakottaminen lisäävät. Halusitte hävittää sisärajat, ja jätitte siten Euroopan alttiiksi rikollisuuden ja turvattomuuden räjähdysmäiselle kasvulle ja hallitsemattoman siirtolaisuuden vyörylle.
Ehdotatte nyt kaiken päätöksentekovallan antamista kouralliselle virkamiehiä tekemällä valtioista, paikallisviranomaisista ja kansalaisjärjestöistä jotka on sitä paitsi kaikki alistettu yhtäläisesti Brysselin valtaan pelkkiä ylhäältä tulevien päätösten täytäntöönpanijoita.
14-sivuisessa asiakirjassanne ei mainita kertaakaan kansallisia parlamentteja, jotka sentään koostuvat kansan valitsemista edustajista, mutta niillähän ei teidän strategiassanne totta kyllä olekaan minkäänlaista roolia. Ette edes uskalla puhua asioista niiden oikeilla nimillä vaan etsitte turvaa muka ajantasaisista ilmauksista ja puhutte "asioiden ohjaustavasta", joka tarkoittaa nimenomaan federalistista, itsevaltaista ja keskitettyä hallitusta.
Yritettyänne vuosien ajan puhua vakuuttavasti jaetusta suvereniteetista tunnustatte nyt lopullisen tavoitteenne: se on myydä halvalla koko eurooppalainen suvereniteetti, olipa se kansallista tai kollektiivista, maailmanlaajuiselle hallitukselle, jossa ette edes toivo saavanne hallitsevaa asemaa.
Julkenette lopuksi tuomita miljoonien itävaltalaisten vapaasti ja demokraattisesti antamat äänet, ja rankaisette niistä tai sallitte niiden tuomitsemisen ja niistä rankaisemisen sillä ainoalla perusteella, ettei vaalitulos miellytä teitä. Ja samanaikaisesti tuette kommunistista Kiinaa ja käytte kauppaa sellaisten maiden kanssa, jotka ovat loukanneet avoimesti ihmisoikeuksia jo vuosikymmenien ajan.
Euroopan parlamentin jäsenet ovat tänäänkin vastustaneet puheenjohtaja Prodin kansleri Schüsselille lähettämää sähkettä, joka ei kuitenkaan ilmiselvästi ole mikään myötätunnonosoitus vaan poliittinen juoni. Teidän kerskailunne ei petä ketään, sillä te tiedätte täysin, että tarvitsette Itävaltaa, halusittepa sitä tai ette, perussopimusten uudistamisessa ja talletuksia koskevan verotuksen yhdenmukaistamisessa. Käytätte Itävaltaa kyynisesti ja tekopyhästi hyväksenne voidaksenne jälleen riistää jäsenvaltioilta Euroopan unionin rakentamisessa vähän lisää todellista valtaa, mutta käytätte Itävaltaa hyväksenne pitämällä sitä erittäin kätevänä mörkönä. Te komission jäsenet ette tosin ole tästä yksin vastuussa. Teitä tukevat hallitukset ovat velttoutensa tai ideologiansa takia sitä myös.
Brysselin valta ei viittaa meihin kaikkiin, kuten väitätte, vaan teihin kaikkiin. Älkää valehdelko enää, vähättelette suuresti sitä, mitä Euroopan kansat haluavat. Eurooppalaiset eivät ole vapaita valitsemaan kuin ainoastaan teidän ihannemaailmanne ja kahleisiin joutumisen välillä. Hankkeenne haiskahtavat yli kymmenen vuotta Neuvostoliiton luhistumisen jälkeen pakkotyöleiriltä, tyynnyttävän moralismin ohella.
Kuuluimme siihen pienilukuiseen joukkoon, joka tuomitsi kommunistisen diktatuurin. Taistelemme nyt ja jatkossa Euroopan yhdenmukaistamiseen pyrkivää diktatuuria vastaan, ja vetoamme kaikkiin Euroopan kansoihin, jotta he ryhtyisivät vastustamaan näitä pöyristyttäviä hankkeitanne. Kukin eurooppalainen demokratia pelastuu kansallisvaltiossaan, ja Eurooppa pelastuu puolestaan, kun Euroopan kansakunnat tekevät keskenään yhteistyötä.
(Joitakin suosionosoituksia)

Fiori
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, te esittelitte tänään komission viisivuotisen ohjelman, jonka moniin tavoitteisiin voidaan yhtyä, ohjelman, joka koostuu skenaarioista ja teemoista, ja siksi on oikein pysytellä suurissa linjoissa, konkreettisten seikkojen ulkopuolella.
Puheessanne ja meille toimittamassanne asiakirjassa on nähdäkseni jäänyt taka-alalle eräs aihe, joka on teille, arvoisa puheenjohtaja, kuten minullekin hyvin läheinen: solidaarisuus, ei niinkään kansainvälisellä tasolla kuin unionin sisällä.
Milanon arkkipiispa, Monsignor Carlo Maria Martini vetoaa kaikkiin poliitikkoihin, ja erityisesti sellaisiin kuin te, arvoisa komission puheenjohtaja, ja minä, jotka edustavat omaan kulttuuritaustaansa ja arvoihinsa perustuvaa katolista politiikkaa, jotta he pohtisivat uudelleen kehitystä ja kiinnittäisivät taloudellisen hyödyn ohella suurta, todella suurta huomiota vähäosaisiin ja syrjäytyneisiin. Vähäosaisiin liittyvä aihe on tärkeä, ja se muistuttaa meitä siitä, kuinka vaikeaa ja monimutkaista on määrittää kehityksen osoittimia ja kuinka riittämätön mittari on pelkkä henkilöä kohti laskettu tulo.
Hän muistuttaa meitä myös siitä, että on välttämätöntä kehittää uusi kehityksen malli, jolla on lujat juuret katolisessa kulttuurissa, jonka edustajat ovat sitoutuneet sosiaaliseen toimintaan ja jotka pitävät kansalaisyhteiskuntaa ja kansalaisten edistämiä ja toteuttamia sosiaalisia painotuksia terveinä välineinä solidaarisuuden luomiseksi.
Näin tuodaan voimakkaasti esiin seikka, joka on jokaisen kehityksessä oleellinen: vapaus, joka on taloudellista hyötyä tärkeämpää. Tämä sosiaalinen vapaus, joka toteutuu vähäosaisia hyödyttävissä aloitteissa, tuottaa vastaavasti oikeudenmukaisuutta ja sosiaalista tasapainoa.
Arvoisa puheenjohtaja, julkisten toimielinten ei pidä hyväksyä pelkästään taloudellisia arvosteluperusteita. Niiden on pyrittävä palvelemaan ihmisiä ja sitouduttava kunkin yksilön vapauden vaalimiseen, unohtamatta tietenkään sitä, ettei kaikki tämä voi eikä saa olla ristiriidassa yritysten luomisen, investointien ja riskinoton välttämättömyyden kanssa, ja että järjestäytyneessä ja suuntautuneessa järjestelmässä yrittäjät kykenevät huomattavasti edistämään sosiaalista kasvua ja solidaarisuutta.
Globalisaation aikakaudella, jonka kehitykseen kuitenkin tahdomme liittää sellaisten varmojen sääntöjen puitteet, jotka tarjoavat taloudellisille toimijoille ja kuluttajille takuita, Euroopan komissio ei saa unohtaa solidaarisuutta, vaan sen on korostettava sen toteutumista kaikkien niiden rikkauksien avulla, joita ihmisellä on suhteissaan lähimmäisiinsä.
Kulttuurissamme meille on opetettu, että politiikassakin on oltava sydän mukana. Toivomme, että valkoinen kirja, teidän toimenne ja komissionne toimet osoittavat tämän konkreettisesti.

Schori
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, uuden Euroopan hahmotteleminen (Shaping the new Europe) on kunnianhimoinen tavoite niin komissiolle kuin meille muillekin. Omien valtioidemme kansalaisten lisäksi tavoitettamme ja työtämme seuraavat monet ihmiset Euroopan ja unionimme ulkopuolellakin. Mitä asiasta kiinnostuneet ihmiset ja muu maailma näkevät tässä viisivuotisessa ohjelmassa? Vastaukseni on: uuden alun, selkeästi uudistushenkisen asialistan, joka vahvistaa sen, että 2000-luvun unioni ei halua jäädä vain taloudelliseksi yhteisöksi, vaan se haluaa arvokkaaksi yhteisöksi, jonka otamme tosissamme.
Komissio sanoo oikeutetusti, että unionin tarkoitus on kehittää solidaarinen hyvinvointiyhteiskunta ja suojella sitä globalisaation aikakautena, tarkoituksena on kehittää oikeamielinen ja entistä tehokkaampi Eurooppa, joka tuntee vastuunsa oman mantereensakin ulkopuolella solidaarisuuden ja valistuneen oman edun hengessä. Pidämme nimittäin köyhyyttä ja syrjäytyneisyyttä rauhan ja vapauden pahimpina vihollisina.
Olen samaa mieltä siitä, mitä puoluetoverini ovat sanoneet, ja pidän asiakirjanne perussävystä ja haluan kiinnittää huomionne kahteen puutteeseen, jotka on jatkossa korjattava. Ensimmäinen niistä liittyy naisiin, sukupuoleen ja naisten oikeuksiin. Puhuitte naisten osallistumisesta tuotannon ja kasvun lisäämiseen. Se on tärkeää, mutta tasa-arvo ei ole tärkeää vain tuottavuuden kannalta vaan se on tärkeää myös yhteiskuntiemme demokratian kannalta. Sen vuoksi on hämmästyttävää, että sanat tasa-arvo, sukupuoli tai nainen eivät lainkaan esiinny uuden Euroopan hahmottelussa. Mainitsitte puheessanne naiset, mutta heitä ei mainita strategisten päämäärien joukossa. Arvoisa komission jäsen, johtuuko tämä siitä, että läpäisyperiaate on jo niin toteutunut komissiossa, että naisia ei tarvitse mainita? Kuinka muutoin selitätte sen, että naisia ei mainita. EU:sta ei saa muodostua unioni, jolla on miehiset kasvot.
Toinen kysymykseni liittyy Afrikkaan. Afrikkaakaan ei mainita uuden Euroopan hahmottelussa, mutta siinä mainitaan kaikki muut mantereet. Afrikassa on eniten pakolaisia maailmassa, siellä vallitsee maailman suurin köyhyys ja suurta tuhoa aiheuttava aids-epidemia. Tiedän, että komission jäsen Nielson ja muut tekevät hyvää työtä, mutta koko komission on kiinnitettävä enemmän huomiota tähän mantereeseen myös strategisissa tavoitteissaan.
Lopuksi haluan todeta, että pidän myönteisenä komission julkilausumaa ja sitä, että siinä sanotaan ensimmäistä kertaa, että EU on valmis ryhtymään yksipuolisesti toimiin, jotta kehitysmailla olisi paremmat mahdollisuudet päästä markkinoillemme. Kysymykseni on: milloin nämä toimet aloitetaan?

Procacci
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, meillä on edessämme asiakirja, joka on Euroopan tulevaisuuden ja kohtalon kannalta keskeinen.
Ennen kaikkea siihen vaikuttaa suoraan kaksi toisiinsa lujasti sidoksissa olevaa seikkaa: rauha ja vakaus Euroopassa ja Euroopan ulkopuolella. Näiden tavoitteiden saavuttaminen on ensisijaisen tärkeää. Me kaikki olemme jo kauan yhtyneet tähän ajatukseen, mutta meidän on myös selkeästi todettava, ettei tällaisia tavoitteita voida saavuttaa ilman laajentumista, vaikka siitä aiheutuisikin kustannuksia.
Meidän on tänään valittava, haluammeko seuraavina vuosikymmeninä sellaisen Euroopan, joka on hieman vähemmän vauras mutta joka edustaa rauhan ja sivilisaation majakkaa koko planeetalle, vai äveriäämmän Euroopan, jolla ei ole sanomaa.
Nämä tavoitteet ovat kuitenkin saavutettavissa vain, jos vuoden kuluessa päättyvä hallitustenvälinen konferenssi saa aikaan perusluonteisen uudistuksen, jossa komissiolle annetaan asianmukaista ja todellista valtaa, sillä se ei enää voi olla pelkästään neuvoston päätösten tai parlamentin yhteispäätösten toteuttaja, vaan sen roolin on oltava todellinen Euroopan hallituksen rooli.
Parlamentin pitäisi ensimmäisenä kannattaa tätä uudistusta, mikäli se tahtoo todella laajentaa omaa rooliaan eurooppalaisten tahdon ilmaisijana ja saada sellaisen keskeisen aseman, joka on ominainen todella demokraattiselle ja voimakkaasti yhdentyneelle unionille.
Komission voidaan sitä paitsi katsoa olevan vastuussa toimistaan vain suhteessa sille annettuun todelliseen toimintavaltaan.
Ilman näitä hahmoteltuja näköaloja Eurooppa saattaa joutua kiedotuksi historiaan ilman tulevaisuutta.

Grossetête
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, voimme olla iloisia ilmoitettujen tavoitteiden kokonaispyrkimyksestä, tavoitteiden, jotka vastaavat niitä haasteita, jotka Euroopan on voitettava. Panen merkille, että pidätte Berliinin muurin sortumista vuosisadan lopun olennaisena seikkana. Tämän tapahtuman on toimittava laajentumisen pohjana. Haluan puhua mieluummin yhdistymisestä kuin käyttää tätä sanaa "laajentuminen". Sillä on minusta paljon vahvempi poliittinen merkitys.
Omaksutte ajatuksen toimienne keskittämisestä tärkeimpiin tehtäviin, ja tämä kuuluu uudistuksenne tavoitteisiin. Kyse on pääasiassa toissijaisuusperiaatteen soveltamisesta. Tämän periaatteen selkeä soveltaminen voi vain vahvistaa toteutettavia toimia ja antaa kansalaisille selkeän kuvan jokaisesta toimivallan tasosta. Tämän sanominen, puheenjohtaja Prodi, on kuitenkin toista kuin sen tekeminen! Teidän on siis vastustettava jokaisen toimielimen yleistä taipumusta pyrkiä lisäämään valtaansa. Teen arvioni siis toimienne perusteella. Sillä välin kannatan ja edistän tätä tiedonannossanne selvästi ilmaistua pyrkimystä.
Tiedonannossanne on kuitenkin kaksi olennaista kohtaa: yhteisön oikeuden yksinkertaistaminen ja soveltaminen. Tuomioistuimessa pantiin vuonna 1998 vireille 123 kannetta yhteisön oikeuden soveltamatta jättämisestä tai sen kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen laiminlyönnistä, ja 25 prosenttia ympäristöalan direktiiveistä on jätetty soveltamatta tai niitä ei ole saatettu kansallisen lainsäädännön osaksi. Viime päivien tapahtumat osoittavat meille, kuinka välttämätöntä on soveltaa yhteisön oikeutta. Se ei saa jäädä soveltamatta siksi, että se on liian monimutkaista tai liian pikkumaista. Unioni ei saa kaatua tähän vastoinkäymiseen, ja pahoittelen tämänkin asian osalta sitä, ettei tiedonantonne ole yksityiskohtaisempi.
Olette realistisia siinä, ettei hyvinvointivaltio kykene enää tarjoamaan kunnollisia ratkaisuja kohtaamiimme ongelmiin ja muun muassa työttömyyteen. Pahoittelen kuitenkin sitä, ettei tiedonannossanne esitetä selvää valinnan mahdollisuutta. Siinä olisi pitänyt korostaa kaiken sosiaaliluukkupolitiikan hylkäämistä ja tähdentää päinvastoin aloitteellisuutta ja vastuullisuutta. Ette korosta väestömme ikääntymistä, joka vaikuttaa perusteellisesti yhteiskuntamme rakenteeseen paitsi taloudellisesti myös kansanterveyden osalta. Kyse on itse asiassa hiljaisesta vallankumouksesta, ja odotin tässä mielessä tiedonannoltanne enemmän. Painotatte lopuksi, että eurooppalainen tutkimus on tulevaisuutemme kannalta erittäin merkittävässä osassa. Kuitenkaan ette osoita meille keinoja, joita haluaisitte toteuttaa. Eettiset periaatteet ovat myös keskeisellä sijalla tässä tutkimuksessa. Tiedonannossanne ei sanota niistä mitään. Arvoisa puheenjohtaja, haluatte valistaa kansalaisia paremmin. Vahvistakaa ensin suhdettanne parlamenttiin: me edustamme näitä kansalaisia.

Trentin
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, on mahdotonta yhtyä viisivuotisen ohjelman ja vuoden 2000 ohjelman yleisiin suuntaviivoihin, joita puheenjohtaja Prodi tänä aamuna niin innostuneesti esitti.
Näissä kahdessa asiakirjassa on voimakkaasti painotettu sitä, että on välttämätöntä määrittää uusia tapoja ohjata Euroopan asioita ja ottaa tämän tavoitteen saavuttamiseksi käyttöön uusi komission toimintasuunnitelma, määrittää seikat, jotka ovat kaikkein keskeisimpiä täystyöllisyyden tavoitteen saavuttamiseksi, koordinoimalla tehokkaammin valtioiden talous- ja sosiaalipolitiikkoja ja - tahtoisin korostaa tätä - ennen kaikkea niiden kansakuntien osalta, jotka ovat liittyneet talous- ja rahaliittoon ja joiden on kyettävä tarjoamaan ensimmäinen esimerkki tiiviimmästä yhteistyöstä.
Tässä asiassa aion vain korostaa muun muassa niiden kolmen valinnan merkitystä, joiden pitäisi komission toimintasuunnitelman lisäksi rohkaista myös unionin hallituksia niiden laatiessa toimintaohjelmiaan, unionin toimintaa, seuraavien kuukausien aikana.
Ensinnäkin yhtenäisen kuljetus- ja energia-alan palvelujen verkon luomiseen tähtäävien yhteisten suunnitelmien edistäminen ja osallistuminen niiden määrittämiseen Euroopan investointipankin tuella.
Toiseksi on sovellettava sitovia parametrejä työllisyyteen liittyvien toimintaohjelmien laatimisessa, yksittäisissä valtioissa toteutettavien investointien määrittämisessä ja ensiarvoisen tärkeillä tutkimuksen, innovaation ja inhimillisen tekijän arvostamisen aloilla yhteisön ohjelmissa. Katson, että tällaiset parametrit - erityisesti luonteeltaan laadulliset kriteerit, jotka ovat tulosta jatkuvaan koulutukseen, ammatillisen pätevyyden lisäämiseen, soveltuvuuteen ja vanhimpien työntekijöiden uudelleenkoulutukseen tehdyistä investoinneista, ovat keskipitkän aikavälin vaikutustensa vuoksi huomattavasti tärkeämpiä ja huomionarvoisempia kuin pelkkien uutta työllisyyttä tai työllisyyden vähentymistä koskevien vuosittaisten määrällisten tavoitteiden muotoilu.
Mikäli, kuten myös puheenjohtajavaltio Portugalin ohjelmassa korostetaan, komissio voisi lisäksi myös edistää yhdenmukaista sosiaalista strategiaa ja tiedon lisäämiseen keskittyvän sosiaalisen vuoropuhelun uutta vaihetta, lyhyesti sanottuna työllistämisstrategian ja sen sääntöjen määrittämistä, tämä tekisi mahdolliseksi edistymisen kohti työntekijöiden toiminnan mahdollisuutta rakennemuutoksen ja työpaikkojen uudelleenjärjestämisen valistuneessa ja yksimielisyyteen perustuvassa hallinnassa.
Kolmanneksi en usko, että väestön vanhenemisesta johtuva aktiivisten kansalaisten lukumäärän väheneminen olisi Euroopan unionille ehdottoman kohtalokasta, ei vain siksi, että naisten työssäkäynti ja maahanmuutto tarjoavat liikkumavaraa vaan siksi, että on päättäväisesti pyrittävä kääntämään yleinen varhaisen eläkkeelle jäämisen ja ennenaikaisen työelämästä poistumisen suuntaus, ei tietenkään suuntaamalla sosiaalisten suojaverkkojen koordinoitua uudistusta tulevien eläkkeiden huomattavaan alentamiseen vaan kohti elinajanodotteen pitenemisen aktiivista hyödyntämistä, kohti työelämässä vietetyn ajan pidentämistä.

Garriga Polledo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät jäsenet. Puheenjohtaja Prodi, olette hyvin uudistushaluinen ja hyvin kunnianhimoinen. Suhtaudumme myönteisesti teihin ja kunnianhimoonne. Sitä tarvitaankin siinä valtavassa tehtävässä, joka teillä on edessänne. Jotta kaikki nämä uudistukset voitaisiin toteuttaa ja jotta vuoden 2001 lainsäädäntöohjelmaa voitaisiin viedä eteenpäin, on kuitenkin tärkeää olla hyvin varma paitsi uudistajan omista voimavaroista myös muiden mielipiteistä.
Sanotte, ettette epäröi tulla parlamenttiin pyytämään komissiolle lisämäärärahoja, mutta komission täytyy tiedostaa, miten niukat taloudelliset resurssit meillä on. Käytettävissämme on 1,27 prosenttia yhteisön BKT:stä. Ei euroakaan enempää eikä vähempää. Me emme epää teiltä uusia määrärahoja, vaan teidän pitäisi kysyä niistä neuvostolta.
Rahoitusnäkymämme ovat millimetrintarkat. Jotta voisimme rahoittaa vakautussuunnitelmanne Balkanilla, on neuvoteltava merkittävä muutos menoluokkaan 4, ja muistatte varmaan, miten suuria vaikeuksia meillä oli hyväksyessämme vuoden 2000 talousarviota.
Muistutan teille, että tämä poliittinen ryhmä, PPE-DE-ryhmä, ei halua rahoittaa uusia poliittisia aloitteita uhraamalla nykyisiä aloitteita. Euroopan parlamentin ja sen jäsenten täytyy osoittaa poliittiset painopistealueet. Älkää kuvitelko hetkeäkään, että ehdottamanne talousarviouudistus peittäisi alleen yhteisön rahoitusjärjestelmän rajoitukset. On hyvä, että me kaikki pyrimme yhteisymmärryksessä järkeistämään talousarviota, mutta tiedostakaa se, että resurssien riittämättömyys, rahoituksellisen itsemääräämisoikeuden puuttuminen ja talousarvion huono täytäntöönpano ovat edelleen kysymyksiä, jotka täytyy ratkaista pikaisesti. Kysymmekin: onko komissiolla poliittista tahtoa niiden ratkaisemiseksi?

Goebbels
Arvoisa puhemies, komission tiedonanto on hyvin kirjoitettu, mutta se on riittävän epämääräinen, jotta kaikenlaiset tulkinnat olisivat mahdollisia. Sanoille on nimittäin annettava niiden todellinen poliittinen merkitys.
Sosialistit taputtavat komissiolle, kun tämä haluaa taistella yhteiskunnallista syrjäytymistä ja köyhyyttä vastaan. Mutta kuinka täyttää poliittisen retoriikan ja todellisuuden välinen kuilu? Mitä komissio tarkoittaa asettaessaan tavoitteekseen toteuttaa uudistuksia työmarkkinoilla? Joustavuuden, epävarmuuden ja määräaikaisten työsopimusten lisääntymistäkö? Jokainen tietää, että elämänlaatu, täystyöllisyys ja paremmat työpaikat riippuvat kestävästä talouskasvusta. Unioni tyytyy nykyisin pelkkään vakauspolitiikkaan, joka on tosin tarpeellista muttei riittävää. Me sosialistit toivomme eurooppalaista vakaus- ja työllisyyssopimusta. Tällaisen politiikan ainekset ovat tunnetusti seuraavat: julkisten ja yksityisten investointien elvyttäminen, lisäinvestoinnit tutkimukseen, investoinnit opetukseen ja koulutukseen sekä yrittäjyyteen kannustaminen. Tässä mielessä on suhtauduttava myönteisesti e-Europe-aloitteeseen. Uuden teknologian maailman suurimpana vaarana on yhä se, että tiedonsaannin helppous riippuu henkilön varallisuudesta.
Kuilut, joka syvenevät vähän kaikkialla, ovat aikakautemme suurin ongelma. Rahoitusmarkkinoilla vallitsee yhtäältä yltäkylläisyys ja rikkaus lisääntyy räjähdysmäisesti, kun samaan aikaan panemme toisaalta merkille, että syrjäytyminen lisääntyy. Työntekijöiltä vaaditaan joustavuutta, innovatiivisuutta ja tuottavuuden parantamista, mutta tämän tuottavuuden tuotto hyödyttää yhä enemmän pelkästään osakkeenomistajia. Keskuspankki pysyy hyvin vaiteliaana rahatalousvarojen ylenpalttisesta tuotosta muttei unohda koskaan muistuttaa siitä, että kaikkien palkankorotusten olisi pysyttävä tuottavuuden kasvua pienempinä. Miten selittää työntekijöille, jotka joutuvat maailmanlaajuisen monopolipelin aiheuttaman rationalisoinnin uhreiksi, että heidän on oltava valmiita vaihtamaan ammattia useita kertoja työelämänsä aikana, samalla kun suuryritysten johtajat, yritysvaltauksen pokeripelissä hävittyään irtisanoutuvat 30 miljoonan euron suuruisine vahingonkorvauksineen?
Meille on jo vuosia toisteltu, että talouselämä on vapautettava. Todistamme vapautetuilla toimialoilla fuusioiden ja yritysostojen tulvaa, joka johtaa väistämättä monopolistisiin tilanteisiin. Kaikki nämä pörssitaistelut rakentuvat pelkkään ennakointiin siitä, että voitot lisääntyvät 15 prosenttia, 20 prosenttia tai 25 prosenttia eli kyse on määristä, jotka ovat pitkällä aikavälillä epärealistisia. Rahatalousvarojen ja kiinteistöjen hintojen hillitön nousu merkitsee sitä, että myös riskit lisääntyvät. Inflaatio ei ole suurin riski, joka meitä uhkaa keskipitkällä aikavälillä, vaan deflaatio, joka aiheutuu kansainvälisillä rahoitusmarkkinoilla olevien spekulatiivisten kuplien puhkeamisesta.
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni sanomalla, että seuraavat viisi vuotta ovat ratkaisevia. Globalisaatio edellyttää uusia sääntöjä, tarvitaan investointeja reaalitalouteen ja ihmisiin, ja valtioiden ja komission on varmistettava "näkyvällä kädellään", että markkinataloudella on sosiaalinen ulottuvuus.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisat komission jäsenet, hyvät kollegat, tässä strategia-asiakirjassa on minun nähdäkseni kaksi selkeää heikkoutta. Uuden talous- ja sosiaalipoliittisen ohjelman laatimisesta ei ole hyötyä, jos vanhaa ei ole viety loppuun asti. Puhun liikennepolitiikasta tai aluepolitiikasta. Teillä on molemmilla aloilla erinomaiset komission jäsenet, kollega Palacio ja kollega Barnier, ja silti te panette näihin aloihin liian vähän painoa strategia-asiakirjassanne. Miksi sanon tämän? Jos tarkastelette liikennepolitiikkaa, on ratkaisevaa, että se muotoillaan Euroopan unionissa taloudellisesti ja ympäristöpoliittisesti järkevästi ja ennen muiden valtioiden liittymistä unioniin.
Olisin kiitollinen, jos komission puheenjohtaja kuuntelisi minua, mutta sehän ei ole välttämätöntä. Annan teille kolme esimerkkiä liikennepolitiikasta. Ensinnäkin: me tarvitsemme järkevää vapauttamista rautatiesektorilla, sillä me haluamme siirtää tavarakuljetukset maanteiltä rautateille. Se on taloudellisesti ja ympäristöpoliittisesti mielekästä. Ilman vapauttamista emme pääse eteenpäin järkevässä liikennepolitiikassa. Tämä koskee myös eurooppalaista lentoturvallisuutta. Kansalaiset eivät ymmärrä sitä, että me vapautamme lentoliikenteen, mutta jätämme sen ennalleen taivaalla 15:ssä eri sektorissa, joita valvotaan kansallisesti, jotka aiheuttavat taloudellista haittaa lentoyhtiöille ja saastuttavat ympäristöä. Tältä osin teillä on vielä työstämistä esityslistassanne.
Arvoisa komission jäsen, aluepolitiikka esiintyy aivan liian harvoin asiakirjassanne. EU:n sosiaalinen ja taloudellinen yksituumaisuus on yksi tämän yhteisön ratkaiseva tehtävä. Jos me emme täytä sitä, epäsuotuisten alueiden kansalaiset alkavat myös pelätä laajentumista. Meidän on tehtävä heille selväksi, että käytämme seuraavat viisi vuotta lähentääksemme heitä rikkaisiin alueisiin tukemalla epäsuotuisia alueita ja myöntämällä tähän järkevät määrärahat. Silloin he ovat myös valmiita todellakin hyväksymään laajentumisen ja osallistumaan siihen.
Arvoisa komission puheenjohtaja, jos me emme onnistu luomaan rikkaiden ja köyhien alueiden välille harjaantunutta solidaarisuutta, tästä unionista tulee köyhempi, eikä se saa väestön kannatusta!

Katiforis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisat komission jäsenet, hyvät kollegat, uusia ohjelmia laadittaessa emme saa unohtaa aiempia ohjelmia, jotka ovat täytäntöönpanovaiheessa. Tästä näkökulmasta on hyödyllistä, että komission työohjelmassa palataan Agenda 2000 -ohjelman kysymyksiin, yhteiseen maatalouspolitiikkaan, johon sisältyy myös kalastus, ja toiseksi rakennerahastojen toimintaan. Arvoisa komission puheenjohtaja, toivoakseni tämä tarkoittaa sitä, että tällä hetkellä käynnissä oleva komission uudelleenorganisointi ei haittaa Agenda 2000:ta varten luotua valvonta- ja täytäntöönpanomekanismia.
Agenda 2000:n kysymykset ovat tietenkin sellaisia, jotka liittyvät teidän kolmanteen ja neljänteen strategiseen tavoitteeseenne, taloudelliseen ja sosiaaliseen esityslistaan ja korkeampaan elämänlaatuun. Teksteistänne ei kuitenkaan käy ilmi, missä määrin suuret ja korkealentoiset tavoitteet ovat ristiriidassa niiden välineiden kanssa, jotka komissio aikoo aktivoida. Enkä välttämättä tarkoita taloudellisia välineitä. Loppujen lopuksi Agenda 2000:n täytäntöönpanossa maatalousalalla ei välttämättä tarvita lisää taloudellisia välineitä. Pitää myös säästää. Kyseessä ovat kuitenkin analyyttiset välineet; henkisen pääoman sijoittaminen näihin kysymyksiin. On välttämätöntä, että saavutetaan kaksi tavoitetta: on turvattava Euroopan monimuotoinen malli maataloudessa, ja tämän pitää tapahtua tavalla, joka helpottaa maataloustuotteiden maailmankauppaa ja suosii ennen kaikkea kehitysmaita. Näitä kahta tavoitetta ei ole helppo sovittaa yhteen. Ratkaisua ei löydy helposti. Nämä kaksi tavoitetta ovat mahdollisesti ristiriidassa keskenään, ei ole olemassa mitään, mikä osoittaisi, että komissio olisi pannut merkille tämän ristiriidan ja että se aikoisi puuttua siihen.
Arvoisa komission puheenjohtaja, mitä tulee esityslistan toiseen puoleen eli koheesioon ja alueelliseen kehitykseen, voimme varmastikin esittää suuria saavutuksia, mutta on vielä jälkeenjääneitä alueita, erityisesti saaristoalueita, joihin pitäisi kiinnittää enemmän huomiota.
Kalastuksen osalta sanoisin, että ohjelmassanne ei missään kohdassa sanota, että ryöstökalastuksesta, joka on hävittänyt jopa kokonaisia kalalajeja, pitäisi päästä tulevaisuudessa jonkinlaiseen lopputulokseen. Näihin asioihin pitäisi ehkä kiinnittää enemmän huomiota, ja tarvitaan enemmän esprit de finesse (syvällisyyttä).

Harbour
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa painottamalla varovaisuutta, jota monet kollegat ovat korostaneet täällä puhuessaan tästä viisivuotissuunnitelmasta. Kun asetamme erittäin kunnianhimoisia pitkän aikavälin tavoitteita, emme saa sivuuttaa nykyhetkeä. Ryhmäni johtaja Poettering toi sen hyvin painokkaasti esille aloituspuheenvuorossaan.
Unioni ei saa omaksua itselleen useita uusia toimintoja, ellei sen perustana ole menestyksekästä Euroopan taloutta. Tuon perustan muodostavat selvästikin yhtenäismarkkinat. Miten voimakkaat yhtenäismarkkinat sitten tällä hetkellä ovat? Haluan muistuttaa puheenjohtaja Prodille ja niille hänen kollegoilleen, jotka ovat vielä läsnä, komission toteuttaman 3 000 eurooppalaista yritystä kattaneen kyselyn tuloksista. Lähes 40 prosentille kyselyyn osallistuneista yrityksistä aiheutuu yhä lisäkustannuksia siitä, että ne tekevät tuotteistaan tai palveluistaan kansallisten ohjeiden mukaisia. Tämä on komission oman kyselyn tulos. Nämä ovat klassisia oireita kansallisten hallitusten luomista esteistä - byrokraattinen paperisota estää markkinoille pääsyn.
Komission ohjelmassa suhtaudutaan kiusallisen omahyväisesti sisämarkkinoiden loppuunsaattamiseen. Meidän täytyy jatkaa painostusta kaikilla alueilla poistamalla lisää esteitä, painostamalla tehokkaammin niitä jäsenvaltioita, jotka eivät pane täytäntöön yhtenäismarkkinatoimia, ja ilman muuta ulottaa yhtenäismarkkinat uusille tärkeille alueille, kuten rahoituspalveluihin. Vain jos meillä on yhtenäismarkkinoiden muodostama vahva perusta, voimme toteuttaa onnistuneesti laajentumisen asialistan. Laajentunut Eurooppa täytyy rakentaa unionin nykyisten vahvuuksien varaan. Koko laajentuneen unionin kattavat yhtenäismarkkinat tulevat olemaan valtava saavutus.
Lopetan sanomalla kaikkien konservatiivikollegojeni puolesta - ja olemme parlamentin toiseksi suurin kansallinen valtuuskunta -, että annamme täyden tukemme komissiolle ja puheenjohtaja Prodille tässä historiallisessa tehtävässä.

Berès
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, antaessamme teille luottamuslauseen sovimme samalla kanssanne tämänpäiväisestä tapaamisesta. Juuri tänään pääsemme varsinaiseen asiaan, koska juuri tänään otamme kantaa ohjelmaanne.
Sallittehan, että keskityn puheenvuorossani siihen, mitä te kutsuitte täällä meille pitämässänne puheessa asioiden uudeksi ohjaustavaksi. Pidätte sitä välineenä, jolla tehdään sovinto kansalaisten kanssa. Minusta näyttää kuitenkin siltä, että tämä asioiden uusi ohjaustapa on vain yksinkertaisesti ilmaisu, joka tarkoittaa toimielinten toimintaa ja julkisviranomaistemme toimintaa, jos olemme yhtä mieltä siitä, että Euroopan unionia on pidettävä julkisviranomaisena.
Toimivallan jakaminen unionin toimielinten, jäsenvaltioiden sekä alue- ja paikallisviranomaisten välillä on erittäin hyvä asia. Mutta juuri näinkö me todellakin teemme sovinnon kansalaisten ja Euroopan rakentamisen välillä? Juuri näinkö me todellakin vastaamme peruskysymyksiin, joita ei ole niinkään "kuka tekee mitä?" vaan pikemminkin "mitä teemme yhdessä?" Juuri tämä nimittäin aiheuttaa hämminkiä maanmiestemme keskuudessa. Mainitsitte puheenvuorossanne meitä odottavat haasteet, joita ovat globalisaatio ja laajentuminen sekä lisäksi yhteiskuntamallimme tulevaisuus.
Juuri tämän vuoksi ryhmäni korostaa niin paljon perusoikeuskirjaluonnosta, sillä kirjasimme työaikatauluumme tämän perusoikeuskirjan laatimisen juuri sen vuoksi, että elämme mielestämme historiallista hetkeä, koska unionimme on määritettävä uudelleen ne arvot, joiden ympärille unioni on rakentunut nykyisten rajojensa sisällä, mutta hetki on historiallinen myös tulevien laajentumisten kannalta, sillä toivomme niitä, mutta emme minkälaisten ehtojen vallitessa tahansa.
Maanmiehemme odottavat meiltä, että jatkamme Euroopan rakentamista, mutta he eivät halua minkälaista Eurooppaa tahansa. He eivät odota meiltä sitä, että mukaudumme globalisaatioon, vaan että kykenisimme järjestämään tätä globalisaatiota yhteiskuntamallimme pohjalta. Minun on tässä mielessä sanottava teille, että kun ryhdytte rakentamaan poliittista unionia ja me kannatamme tätä poliittista unionia , teidän on siinä onnistuaksenne nojauduttava yhteiskuntamalliimme, omaleimaisuuteemme ja kykyymme säännellä paremmin tämän maailman asioita.

Pirker
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisat komission jäsenet, hyvät kollegat, saanen aloittaa puheeni sitaatilla: "Komissio jatkaa Euroopan perusoikeuskirjan valmistelua ja tekee ehdotuksensa tavoitteellisesta ohjelmasta. Komissio aikoo ehdottaa erityisesti todellisen turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan kehittämistä ja toivoo voivansa vahvistaa oikeudellista avunantoa ja yhteistyötä kehittämällä tehokkaan toimintatavan rikollisuuden kaikkia muotoja vastaan." Tämä on komission koko ohjelma viideksi seuraavaksi vuodeksi aiheesta sisäinen turvallisuus, vapaudet, kansalaisten oikeudet ja oikeudellinen yhteistyö.
Tämä suppea asiakirja on farssi! Se on farssi, koska me tunnemme ja arvostamme komission jäsen Vitorinon työtä ja koska se, mitä tässä määrätään asiakirjan muodossa, on siten räikeässä ristiriidassa tosiasiallisen tilanteen kanssa. Tällainen asiakirja ei ole ensinkään tulostaulun perusta. Sitä kehuttiin ja juhlittiin suurena saavutuksena, mutta minä olen sitä mieltä, että me tarvitsemme tulostaulun perustan. Me parlamenttina haluamme keskustella vakavasti tämän politiikan alueen tulevasta kehityksestä ohjelman pohjalta.
Me odotamme nimenomaan turvapaikkamenettelyä koskevia vähimmäisnormeja, jotta voimme antaa pakolaisille apua nopeasti mutta jotta voimme luoda samoin selvyyttä niille, jotka eivät ole pakomatkalla.
Me haluamme välineitä väärinkäytösten ehkäisemiseksi. Me haluamme yhteisön maahanmuuttopolitiikan kehittämistä, johon kuuluu tietysti myös jäsenvaltioiden yhdentymisvalmius, ja me tarvitsemme esimerkiksi Europolin operatiivisten tehtävien laajentamista, jotta voimme ryhtyä tältä osin hyvin konkreettisesti toimiin järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi.
Me keskustelemme vakavasti ja hyvin pontevasti näistä tehtävistä ja odotamme sitä myös komissiolta, vaikka kyse onkin vain asiakirjojen esittämisestä!

Seguro
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisat komission jäsenet, hyvät kollegat, käytän puheenvuoron käsitelläkseni Maailman kauppajärjestöä; tästä aihepiiristähän on komission asiakirjojen ja sosialistiryhmän kannan välillä olemassa yhtäläisiä näkemyksiä, mikä taas ei päde muilla sektoreilla, kuten jo sanoin. Näkemykset ovat yhtäläisiä, koska me puollamme kauppatavarain vaihtoa koko maailman tasolla, joskin puollamme tätä vaihtoa suosimalla ennen kaikkea yhteisten normien luomista, yhteisiä sääntöjä, joilla tätä maailmankauppaa voidaan säännellä yhden päämäärän saavuttamiseksi: tämän kaupankäynnin olisi palveltava kehitystä ja ennen kaikkea sopusointuista kehitystä, jossa kansalaisarvot eivät olisi vain maailman dynaamisimpien ja kilpailukykyisimpien alueiden yksinoikeus.
Toisaalta miten me havaitsemme näiden periaatteiden toteutuneen? Maailman kauppajärjestön tasolla tämä sääntely ja nämä normit ovat johtaneet kauppatavarain vaihdon määrän kasvuun, toisin sanoen vaurauden kasvuun, mutta tarkastellessamme tämän vaurauden jakautumisen mittareita meidän on valitettavasti todettava, että kaupparyhmittymien ja maailman rikkaimpien maiden sekä maailman köyhimpien ja alikehittyneimpien maiden välinen kuilu syvenee syvenemistään.
Tämän vuoksi lienee oikeutettua ja välttämätöntä kysyä itseltään: mihin tarkoitukseen nykyisiä yhteisiä normeja ja sääntöjä tarvitaan? Mihin tarvitaan tällaisenaan nykyistä neuvottelutoimintaa ja Maailman kauppajärjestön nykyistä toimintaa, jos se yhtäältä lisää kauppatavarain vaihtoa, mutta saa samalla aikaan toimintahäiriöitä ja ennen kaikkea laajentaa tätä rikkaiden ja köyhien maiden välistä kuilua?
Tästä syystä olemme sanoneet, että puollamme komission strategiaa, jota se on täällä ilmoittanut noudattavansa Seattlen neuvotteluissa ja siitä eteenpäin. Puollamme ennen kaikkea tätä strategista näkemystä, mutta nyt tarvitaan rohkeutta ja uskallusta. Yhtäältä siksi, että vaadittaisiin lujasti yhteiskunnallisten oikeuksien, ympäristöoikeuksien ja kuluttajasuojelun kytkemistä mukaan näihin välittömiin neuvotteluihin. Mutta ennen kaikkea siksi, että meillä olisi kunnianhimoinen ja rohkea pitkän aikavälin näkemys uudistamisesta, ei ainoastaan WTO:n vaan myös ILOn, Yhdistyneiden Kansakuntien ja ennen kaikkea rahoituslaitosten, tarkemmin sanoen IMF:n ja Maailmanpankin uudistamisesta.
Meidän ei tule katsella globalisaatiota osittaisena ilmiönä, vaan meillä on oltava rohkeutta nähdä asia yleismaailmallisemmalta kannalta, jotta vauraus ei itse asiassa hyödyttäisi vain kehittyneempiä maita ja kaupparyhmittymiä, vaan edistystä ja sopusointuista kehitystä tapahtuisi maailman kaikilla alueilla.

Fraga Estévez
Arvoisa puhemies, minäkin kiitän komissiota siitä, että se teki aloitteen ja esitteli meille kertomuksen strategisista tavoitteistaan seuraavaksi viisivuotiskaudeksi, vaikka toivonkin, että se pyrkisi myöhemmissä asiakirjoissa välttämään ylimalkaisia ja epämääräisiä ilmauksia, joita tänään käsittelemässämme tekstissä on liikaa.
Arvoisa puhemies, olen kuitenkin jälleen kerran huutavan ääni korvessa, koska asiakirjassa ei mainita kalastuspolitiikkaa. On todellakin hämmästyttävää, ettei komissio pidä yhtenä seuraavien vuosien strategisena tavoitteenaan tämän yhteisen politiikkansa uudelleentarkasteluprosessia vuonna 2002 toteutettavaa uudistusta silmällä pitäen. Tämä uudelleentarkasteluprosessi on aivan epäilemättä kaikkein tärkein kalastusalaan vaikuttavista tapahtumista moniin vuosiin. Näyttää kuitenkin siltä, ettei se ole tärkeä komissiolle, jonka tehtävänä on antaa neuvostolle ja parlamentille ennen vuoden 2001 loppua kertomus yhteisen kalastuspolitiikan toiminnasta viime vuosikymmenen aikana. Neuvoston on tämän kertomuksen perusteella päätettävä yhteisen kalastuspolitiikan muuttamisesta.
Uudelleentarkasteluprosessi on itse asiassa jo alkanut monissa elimissä ja toimielimissä, kuten esimerkiksi Euroopan parlamentissa, joka laati ja hyväksyi jo vuonna 1998 mietinnön, jossa yksilöitiin kaikki yhteisen kalastuspolitiikan nykyiset ongelmat ja puutteet.
Olemme pyytäneet monta kertaa vähimmäisaikataulua tätä uudelleentarkastelua varten, emmekä ole saaneet vastausta. Eikä alle kaksi vuotta ole pitkä aika, kun muistetaan lisäksi se, että kalastuspolitiikka on sisämarkkinasääntöjen kannalta poikkeustilanteessa ja että kyseiset poikkeukset pitäisi ratkaista uudistusprosessin yhteydessä.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, pyydän näin ollen, että tämä eräälle Euroopan unionin hyvin tärkeälle alalle elintärkeä aihe otettaisiin huomioon tässä strategiassa ja seuraavan viisivuotiskauden strategisissa tavoitteissa.

Murphy
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella puheenjohtaja Prodia hänen ohjelmastaan. Suhtaudun erityisen myönteisesti siihen, että hän tunnustaa kestävän kasvun itseään ruokkivan kehityksen: tietoyhteiskunnan laajentuvilla Euroopan markkinoilla ja lisäksi täysin toimivan yhtenäisvaluutan, joka antaa meille tilaisuuden todella edistää hyvinvointia, innovatiivisuutta, yrittäjyyttä ja - kaikkein tärkeimpänä asiana - erittäin laadukkaita ja kestäviä työpaikkoja Euroopan kansalaisille.
Esittäisin yhden huomion, en moitetta, puheenjohtaja Prodin tämänaamuisesta julkilausumasta, nimittäin sen, että se oli hieman heikko talouspolitiikan varsinaisen sisällön osalta. Emme saa pitää mitään itsestään selvänä Euroopan talouden rakenneuudistuksessa. Mitä yhteiskunnallinen oikeudenmukaisuus loppujen lopuksi on, ellei siihen kuulu täystyöllisyyttä? Täystyöllisyys on paras keino luoda yhteiskunnallista oikeudenmukaisuutta kansalaisillemme. Tämä on keskeinen painopistealueemme.
Suhtaudun myönteisesti pariin aloitteeseen, jotka komissio on jo antanut ja joista on meille apua: erityisesti siihen, että komission jäsen Liikanen on sitoutunut innovatiiviseen ja tietoon perustuvaan talouteen. Kyllä vain, "e-Europe" on tulevaisuutemme, koska se auttaa meitä luomaan uutta hyvinvointia ja uusia työpaikkoja. Suhtaudun myönteisesti komission nykyisiin ja aiempiin aloitteisiin, joilla tuetaan pieniä ja keskisuuria yrityksiä, ja haluaisin onnitella puheenjohtajavaltio Portugalia aloitteesta, joka koskee mikroyritysten peruskirjaa. Tämä on tärkeää, ja tätä voidaan kehittää Lissabonin huippukokouksessa.
Suhtaudun myönteisesti myös komission jäsen Busquinin ajatukseen koko Euroopan unionin yhteisestä tutkimusalueesta. Tämäkin on keino edistää entistä parempia työpaikkoja ja hyvinvointia.
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, sanoitte yhteenvedossanne, että vapauttaminen, kilpailukyky, matala inflaatio, innovaatiot, tiede ja teknologia ovat välttämättömiä Euroopan talouden tulevan menestyksen ja työpaikkojen luomisen kannalta. Olen kanssanne hyvin paljon samaa mieltä, mutta emme voi pitää mitään itsestään selvänä. Meidän on tehtävä vielä enemmän, ja Lissabonin huippukokous tulee olemaan osa sitä. Haluaisinkin näiden huomioiden myötä onnitella teitä ohjelmasta ja toivottaa sille mitä parhainta menestystä.

Pack
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, haluaisin keskittyä kahteen näkökohtaan, joita ei ole mainittu ohjelmassanne. Minulla on se vaikutelma, että tätä komission viiden seuraavan vuoden strategia-asiakirjaa lukee kuin Euroopan unionia koskevaa tieteellistä työtä tai periaatejulistusta. Se ei kuitenkaan valitettavasti välitä vaikutelmaa komission todellisesta poliittisesta strategiasta. Ryhmäni kulttuuri- ja koulutuspoliittisena puhujana olisin voinut sitä paitsi kuvitella juuri italialaiselta komission puheenjohtajalta enemmän sisältöä. Tällä tavalla komissio ei anna Euroopalle sielua! Tässä julkilausumassa ei nimittäin yksinkertaisesti mainita lainkaan kulttuuria ja koulutusta. Todellisen Euroopan koulutus- ja kulttuurialueen luominen on kuitenkin välttämätöntä.
Seuraavaksi vain muutamia avainsanoja. Puhun kulttuuriteollisuuden politiikkojen nivomisesta tähän koulutus- ja kulttuurialueeseen. Ne luovat työpaikkoja. Puhun kulttuurisesta läpäisyperiaatteesta kaikilla politiikan aloilla, koulutus- ja kasvatussisältöjen eurooppalaisen suuntauksen vahvistamisesta ja parantamisesta sekä koulutus- ja kasvatuspolitiikkojen yhdistämisestä Euroopassa. Korostan elinikäistä oppimista.
Arvoisa komission puheenjohtaja, te ette puhunut myöskään Euroopan audiovisuaalisesta alueesta, ja näin uuden vuosituhannen alussa! Panin lisäksi merkille, että te ette maininnut myöskään tiedotuspolitiikkaa ja viestintää, joissa on määrä ottaa huomioon kansalaisten tarpeet.
Olen siis sitä mieltä, että tästä ohjelmasta puuttuu erinäisiä asioita. Todellinen eurooppalainen kansalaisuus riippuu todellisen koulutus- ja kulttuurialueen luomisesta ja näkyväksi tekemisestä. Periaatejulistukset eivät riitä! Me tarvitsemme sisältöjä, joita komissio toteuttaa jatkuvasti aiemmin kuvailemallani tavalla poliittisten toimien kautta.

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, millainen olisi sitten teidän oman politiikkanne ja työohjelmanne tilinpäätös, millainen olisi sitten teidän mittapuunne, pitäisikö teidän asettautua ehdolle suoriin vaaleihin? Teillä on hyvä ja viehättävä ajatus siitä, että seuraavien Euroopan parlamentin vaalien tulos tai äänestysvilkkaus olisi politiikkanne ja viiden vuoden ohjelmanne tulos ja mittapuu. Kun kuvittelen, että minun pitäisi selittää työohjelmaanne valitsijoilleni, joita näen viikoittain - en tärkeän politiikan korkeissa piireissä vaan kadulla -, kysyn, mitä minun pitäisi sitten sanoa heille?
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, mitä minun pitäisi sanoa, mikä siinä on uutta? Työohjelmassanne ei ole mitään uutta. Te tarvitsitte viittä vuotta varten 12 sivua ja yhden vuoden työohjelmaa varten 18 sivua. Tekeekö se minusta toiveikkaan vuoden 2000 osalta? Ei, sitä se ei tee! Te toteatte vuoden 2000 työohjelmassanne jotain hyvin viisasta. Te sanotte, että ympäristöintressit on integroitava kaikkiin muihin politiikan aloihin. Arvoisa puheenjohtaja Prodi, oletteko tehnyt sen ja oletteko myöskin lukenut tämän vuoden työohjelmanne? Sitä te ette nimittäin ole tehnyt! Te ette ole integroinut ympäristöpolitiikkaa laajentumiseen, vaikka se tulee olemaan yksi laajentumiskysymyksen keskeisimmistä ongelmakohdista. Te ette ole integroinut sitä myöskään talouspolitiikkaan, kilpailuun tai sisämarkkinoihin. Te ette ole tehnyt sitä missään. Te olette liittänyt yhteen yksittäisiä lavasteita, mutta ette ole muodostanut niistä minkäänlaista kokonaisuutta.
Kun sanoitte aiemmin puheessanne, että Tonavan kaltaisen katastrofin täytyy olla syy katastrofiohjelman laatimiseen - kas, arvoisa puheenjohtaja Prodi, meidän on ryhdyttävä viimeinkin panemaan lainsäädäntöä täytäntöön ja huolehtimaan myös lainsäädännön valvonnasta. Te kirjoitatte viiden vuoden ohjelmassanne, että ihmiset Euroopan unionissa odottavat oikeutetusti parempia elintarvikenormeja ja parempaa elintarvikelainsäädäntöä. Arvoisa puheenjohtaja Prodi, te ette tiedä, mistä puhutte! Euroopan unionin elintarvikelainsäädäntö on kunnianhimoisin koko maailmassa! Se, mikä on vikana ja mitä puuttuu, on lainsäädännön täytäntöönpano jäsenvaltioissa ja sen valvonta. Suhtautukaa vihdoinkin vakavasti komission puheenjohtajana tehtäväänne kovistaa jäsenvaltioita ja pakottaa ne hoitamaan tehtävänsä ja noudattamaan velvollisuuksiaan! Niiden ei pidä omistautua aina vain harrastuksille vaan tehdä jokapäiväistä normaalia työtä. Sitä me odotamme teiltä viiden seuraavan vuoden aikana!

Varela Suanzes-Carpegna
. (ES) Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät jäsenet, olen parlamentin kalatalousvaliokunnan puheenjohtaja, ja te, puheenjohtaja Prodi, ette tee asioita minulle lainkaan helpoiksi. Minun on pakko tuoda tänään julkisesti esille se, että kalastus puuttuu siitä ohjelmasta, jonka esittelitte meille tänään. Prodin komission seuraavasta viisivuotiskaudesta - kuten toteatte juhlallisesti ensimmäisenä päätelmänänne - tulee suurten muutosten jakso. Toivon, että mainitsemanne muutokset eivät tarkoita entistäkin pahempaa kalastuksen sivuuttamista niin kuin voisi päätellä siitä paljonpuhuvasta ja ehdottomasta hiljaisuudesta, joka sille on omistettu ohjelmassanne. Ohjelmassanne ei ole yhtään ainoaa riviä eikä sanaa kalastuksesta tai yhteisestä kalastuspolitiikasta. En pyydä teiltä yksityiskohtia enkä konkreettisia asioita, mutta maininta olisi kylläkin mielestäni tarpeen.
Miten voitte unohtaa yhteisen - todellakin yhteisen - politiikan, jolla on niin suuri taloudellinen, sosiaalinen ja alueellinen merkitys ja joka näin ollen vaikuttaa Euroopan taloudelliseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen? Jos mahdollista, se on sitäkin vakavampaa - kuten täällä on sanottu -, arvoisa puheenjohtaja Prodi, kun otetaan huomioon, että teidän komissionne täytyy toteuttaa niinkin suuri urakka kuin nykyisen yhteisen kalastuspolitiikan uudistus, jonka on määrä tapahtua vuonna 2002.
Eikö komissio tee tälle uudistukselle mitään - se ei ainakaan sano mitään - myöskään vuonna 2000? Minkä viestin voimme antaa Euroopan kalastajille, heidän perheilleen ja kalastusteollisuudelle, niin pyynti- kuin jalostus- ja markkinointiteollisuudellekin, sekä sille oheisteollisuudelle, joka on riippuvaista kalastuksesta niin monen eurooppalaisen ja enimmäkseen syrjäisen alueen niin monessa eurooppalaisessa satamassa, kun he vaativat oikeutetusti, että kiinnitämme päähuomiomme tähän ongelmaan?
Mainitsette seuraavien vuosien tavoitteissa yhteisen maatalouspolitiikan, mutta ette mainitse sitä, että yhteinen kalastuspolitiikka on mukautettava sekä sisämarkkinoihin, jotta niillä ei olisi poikkeuksia - sekin on sanottu täällä -, että maailmanlaajuiseen tilanteeseen, niin sanottuun globalisaatioon.
Parlamentti on jo lausunut mielipiteensä edellisestä asiasta, ja se lausuu mielipiteensä myös jälkimmäisestä asiasta. Puheenjohtaja Prodi, pyydänkin siksi, että mainitsisitte sen tänään vastauksessanne. Parlamenttiryhmämme esittää sitä koskevan tarkistuksen, ja haluaisin, että antaisitte meille jonkin myönteisen viestin.

Van den Berg
Arvoisa komission puheenjohtaja, tämä komission kriisin jälkeinen viisivuotissuunnitelma on historiallinen hetki parlamentille.
Haluaisin sosialistiryhmän nimissä keskittyä sisäisiin uudistuksiin. Kannatamme sydämestämme ohjelmaa tällaisena kuin se on esitetty neuvotteluasiakirjassa ja tällaisena kuin se sisältyy varapuheenjohtaja Kinnockin komission nimissä esittämään ohjelmaan. Mielestämme on todella tärkeää, että odotamme kansalaisten hyväksi varainhoidon valvontaan, henkilöstöpolitiikkaan ja nopeampaan byrokratiaan liittyvissä kysymyksissä nopeita poliittisia linjauksia ja tehokkaampaa byrokratiaa.
Samalla olemme tietoisia siitä, että tämä on valtavan suuri ohjelma ja että tulevina vuosina tapahtuvien muutosten aikana toiminnan täytyy jatkua konkreettisin tuloksin. Alankomaiden naiset huomasivat aikoinaan, että he voivat vedota yhteisön lainsäädäntöön, koska he joutuivat huonompaan asemaan sosiaaliturvassa, ja tämä pätee nykyisin myös moniin muihin kansalaisiin. He haluavat tuloksia. Demokratia, avoimuus ja selkeys ovat aina sidoksissa tuloksiin. Kansalaiset arvostavat tuloksia, ja niiden perusteella komissiota arvioidaan. Tämä on juuri se, mitä kollega Swoboda ja myös muut kollegat sanoivat täällä: uudenaikaistamisen pelko, globalisaation, ja yksilö, joka menettää turvallisuutensa ja varmuutensa.
Tätä voidaan välttää eurooppalaisen sosiaalisen mallin avulla ja siten, että kaikilla konkreettisilla osa-alueilla saavutetaan tuloksia.
Minun lämmin puolustuspuheeni sisäisten uudistusten tukemiseksi liittyy yhtä tiiviisti konkreettisiin tuloksiin sosiaalialalla, jotta kansalaiset voisivat tunnistaa itsenä sekä täällä Euroopassa että sen ulkopuolella, koska yhdellä viidesosalla maailman kansalaisista ei ole vieläkään mahdollisuutta päästä osalliseksi perussosiaalipalveluista, kuten koulutuksesta ja terveydenhuollosta. Meidän täytyy osoittaa solidaarisuutta juuri heitä kohtaan.

Costa Neves
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, luin ja olen lukenut uudelleen komission asiakirjan sen strategisista tavoitteista sen toimikauden aikana. Onnekseni asiasta on keskusteltu parlamentissa; olen merkinnyt muistiin kompromissit, mutta myös sen, mikä on jätetty pois.
Vain hyvin pienenä sivuseikkana komissio viittaa taloudelliseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen, jäsenvaltioiden väliseen solidaarisuuteen ja Euroopan unionin aluepolitiikkaan. Näin myös silloin, kun se käsittelee laajentumiskysymystä. Liekö niin, että kehitysasteiden välisten erojen supistaminen ja siitä seuraava todellisen lähentymisen edistäminen ovat jo saavutettuja tavoitteita? Eivät varmasti ole! Samaan aikaan viitataan aiheellisesti siihen, että Euroopan on hyödynnettävä kehitysmaiden solidaarisen kumppanin rooliaan ja voimistettava tätä edistäviä toimia köyhyyden torjunnassa.
Ulkoisesti komissio korostaa hyvin sitä, minkä se sitten sisällöstä jättääkin pois. Se tapa, jolla komissio jättää yhteenkuuluvuuden käsittelemättä, vaikuttaa minusta huolestuttavalta. Se jättää toisarvoiseen asemaan yhden perussopimusten periaatteen - taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden periaatteen - jonka on oltava Euroopan yhteisön toimielinten kaikkien politiikkojen ja toimenpiteiden kiinteä osa; se ei tunnu tietävän, että useilla Euroopan unionin alueilla on yhä syvää jälkeenjääneisyyttä; se unohtaa, että laajentuminen edellyttää osuvaa aluepolitiikkaa. Ilman todellista lähentymistä on itse Euroopan unionin yhteenkuuluvuus vaarassa.
Käsillä on kuudes kausikertomus Euroopan unionin alueiden tilanteesta, joka kuuluu komission vastuualueisiin. Siinä vahvistetaan, että verrattuna kehityksen keskitasoon, jota merkitään luvulla 100, kymmenen "vahvimmaksi" luokiteltua aluetta saavuttavat keskiarvon 158 ja kymmenen "heikoimmaksi" mainittua jäävät 50:een. Tehkää siitä johtopäätöksenne. 50: se on täsmälleen kehitystaso minun asuinseudullani Azoreilla, joka on määritelty perussopimuksissa yhdeksi syrjäisistä alueista. Jään odottamaan komission syrjäisiä alueita koskevaa kertomusta, jonka neuvosto päätti antaa valmisteltavaksi joulukuussa 1999.
Lopuksi haluan tuoda esiin selvästi vakaan käsitykseni siitä, että ilman taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta minkäänlaista yhteenkuuluvuutta ei ole olemassa, on vain hajoaminen.

Desama
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, me tarvitsemme ja Euroopan kansalaiset tarvitsevat vahvaa komissiota, koska komissio on perussopimusten tarkoituksen ja myös kansalaisten tahdon mukaisesti Euroopan rakentamisen moottori, tämä Sisyfoksen kallionlohkare, joka meidän on jokaisen laajentumisen jälkeen aina vietävä yhdessä takaisin vuoren huipulle. Tarvitsemme siis vahvaa komissiota, mutta sellaista komissiota, joka tukeutuu parlamenttiin, ja parlamentti on siis liittolaisenne, mutta aika hankala liittolainen, jonka viestejä on kuunneltava, ja haluaisin toimittaa tässä lyhyessä puheenvuorossa muutaman tällaisen viestin.
Arvoisa komission puheenjohtaja, olen ensinnäkin sitä mieltä, että jos kaksi edeltäjäänne omistautuivat pääasiassa sisämarkkinoiden kehittämiseen ja yhtenäisvaluutan perustamiseen, teidän tehtävänne on lähinnä kehittää niitä kaikkia kansalaisuusyhteiskunnan arvoja, jotka ovat Euroopan rakentamisessa keskeisellä sijalla. Teidän ei pidä nimittäin keskittää huomiotanne pelkkään laajentumisasiaan, olipa se kuinka merkittävä tahansa. On mentävä pidemmälle kohti kansalaisten ja Euroopan välistä sovintoa, ja varsinkin niiden kansalaisten, jotka joutuvat kärsimään taloudellisesta, yhteiskunnallisesta ja tulevaisuudessa varmasti myös teknologisesta kuilusta.
Tieteellisen kehityksen edistämistä ja myös uusien tekniikoiden edistämistä sekä kaikkien kansalaisten mahdollisuutta käyttää näitä tekniikoita ei varmisteta markkinoilla eikä kilpailulla, eikä markkinoilla eikä kilpailulla varmisteta sen enempää myöskään merkittävien yhteisten palvelujen terveydenhoidon, opetuksen, liikenteen, viestinnän, vedenjakelun ja ties minkä muiden palvelujen läheisyyttä ja yhteiskunnallista tehokkuutta. Toimintaohjelmassanne ja tavoitteessanne ollaan vaitonaisia ja jopa mykkiä juuri tästä julkisten investointien välttämättömästä elvyttämisestä. Niissä ollaan yhtä vaitonaisia ja jopa mykkiä merkittävien julkisten ja yleishyödyllisten palvelujen vahvistamisesta ja rahoittamisesta. Arvoisa komission puheenjohtaja, tämä asia on kuitenkin ehdoton prioriteetti, jos haluatte tehdä sovinnon Euroopan ja kansalaisten välille ja toimia niin, että he valitsevat mieluummin Euroopan kuin Jörg Haiderin.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, komissio oli oikeassa, kun se teki elintarvikkeiden turvallisuudesta yhden ensisijaisen tehtävänsä. Äskettäinen dioksiiniskandaali Belgiassa, sitä ennen BSE-kriisi Isossa-Britanniassa ja jatkuva kiistely geneettisesti muunnettujen elintarvikkeiden turvallisuudesta ovat osaltaan heikentäneet kuluttajien luottamusta heidän nauttimansa ruoan turvallisuuteen. Jos komissio todellakin pystyy palauttamaan luottamuksen elintarvikkeiden tuotantoketjuun, se palauttaa samalla luottamuksen Euroopan unionin toimielimiin ja osoittaa, että se kykenee suojelemaan EU:n kansalaisten oikeuksia.
Suhtaudun näin ollen myönteisesti siihen, että elintarvikkeiden turvallisuus, kansanterveys ja kuluttajien luottamus ovat näkyvästi esillä komission työohjelmassa vuodeksi 2000. Olin kuitenkin pettynyt Euroopan elintarvikeviraston perustamista koskevaan ehdotukseen äskettäisessä valkoisessa kirjassa. Nyt ehdotetaan pikemminkin jonkinlaista komission neuvoa-antavaa virastoa kuin riippumatonta elintä, jolla olisi samantapaiset päätöksenteko- ja lainsäädäntövaltuudet kuin Yhdysvaltain Food and Drug Administrationilla, joka on jo osoittanut uskottavuutensa tällä alueella.
Lisäksi tulevassa lainsäädännössä täytyy puuttua Euroopan elintarvikeviranomaisen ja kansallisten jäsenvaltioiden viranomaisten, esimerkiksi Irlannin elintarviketurvallisuusviranomaisen, yhteistoimintatapaan. Esimerkiksi kyseinen elin tekee jo nyt hyvää työtä yhdessä Irlannin vastikään perustetun rajat ylittävän elintarviketurvallisuuselimen kanssa. Olisi surullista, jos EU:n lainsäädännön puutteet heikentäisivät niiden pyrkimyksiä. Pelkään, että tällaiset EU:n lainsäädännön puutteet voivat johtaa siihen, että kansalliset ja EU:n elimet kilpailevat reviiristä, vaikka niiden pitäisi tehdä työtä yhdessä eikä toisiaan vastaan. Meidän täytyy estää se.

Hughes
Arvoisa puhemies, puheenjohtaja Prodin tämänpäiväinen julkilausuma oli väistämättä melko ylimalkainen. Tarkastelemme yksityiskohtia vuosi kerrallaan esimerkiksi tänä vuonna julkaistavassa sosiaalipoliittisessa ohjelmassa. Tarkastelemme tätä myös sosiaali- ja työllisyyspolitiikan näkökulmasta ja teemme useita kokeita. Tarkastelemme sitä, miten voimme luoda politiikkojen tasasivuisen kolmion yhdistämällä toisiinsa talous-, työllisyys- ja sosiaalipolitiikan. Sosiaalipolitiikka laahaa nykyisin kaukana talous- ja työllisyyspolitiikan jäljessä.
Työllisyysstrategian osalta haluamme strategian syventämistä ja laajentamista Portugalin puheenjohtajakaudella tehtävän arvion jälkeen ja puheenjohtajavaltio Portugalin ehdottamissa puitteissa.
Sosiaalisen ulottuvuuden osalta haluamme sisämarkkinoiden syventämistä sosiaaliselta kannalta. Markkinoiden syventämisen synnyttämä fuusioiden, yritysvaltausten ja siirtojen ryöppy merkitsee sitä, että meidän täytyy uudistaa aiemmin hyväksymiämme tiedottamis- ja kuulemisdirektiivejä; mutta meidän täytyy lisäksi täydentää niitä uudella yleisellä tiedottamis- ja kuulemiskehyksellä sekä uudistaa yritysneuvostodirektiiviä.
Tarvitsemme myös yritysten menettelysäännöt, jotta voimme varmistaa, että yritykset todellakin toteuttavat muutokset yhdessä työntekijöiden kanssa. Näin muutokset voidaan toteuttaa onnistuneesti, ja toivon, että komissio varmistaa sen käytännössä.
Lopuksi toivon, että nyt, kun muukalaisvihamielinen oikeisto on nostanut päätään tai elpynyt Euroopan unionissa, toimielimemme tekevät yhdessä kaikkensa toteuttaakseen käytännössä 6 artiklan käyttämällä syrjinnän torjumista koskevaa 13 artiklaa ja syrjäytymisen torjumista koskevaa 137 artiklaa. Meidän täytyy nyt edistää tätä erittäin nopeasti. Arvoisa puheenjohtaja Prodi, pyrkimykset ovat hyviä, mutta haluamme, että nämä pyrkimykset toteutetaan käytännössä.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, toivon olevan hyvä enne, että voin esittää lopuksi vielä oman näkemykseni siitä, mikä on tärkeää! Arvoisa puheenjohtaja Prodi, te olette uudistuspyrkimyksissänne kiinnostunut toteuttamaan erityisesti tulevaan kehitykseen joustavasti mukautuvan työllisyyspolitiikan koko Euroopassa. Juuri minun edustamalleni talouden sektorille eli kalastukselle tämä merkitsee kuitenkin muutosta. Meidän on onnistuttava pääsemään pois suunnitelmataloudellisista tuista liberaaliin politiikkaan, joka edistää omaa vastuuta. Meidän on alennettava suojatulleja taataksemme jalostusteollisuuden yritysten kapasiteetin tehokkaan hyödyntämisen.
Siten kyse on viime kädessä eurooppalaisen talouden kilpailukyvystä maailmanmarkkinoilla sekä jalostusteollisuuden ja syvänmeren kalastuksen tuhansien työpaikkojen säilymisestä.
Minun ei varmaankaan kuitenkaan tarvitse muistuttaa teitä yhden sellaisen talouden haaran merkityksestä, joka ei ole pelkästään kansantaloudellinen vaan myös yhteiskunnallinen tekijä ja joka ei koske vain Saksaa vaan kaikkia Euroopan rannikkoalueita kansallisten rajojen yli. Tämä talouden haara on lisäksi yksi harvoista eurooppalaisen päätöksenteko- ja toimivallan täysin integroiduista sektoreista. Me odotamme siksi myös tältä osin yhteispäätösoikeutta. Sitä tullaan kannattamaan yksimielisesti.
Kalastuspolitiikan tarkistaminen on kuitenkin edessä muutamien kuukausien kuluttua eli vuoden 2000 alussa. Siksi on jo häiritsevää, ettei tätä talouden haaraa mainita lainkaan käsiteltävänä olevassa julkilausumassa. Toivon, että tässä on kyse väärinymmärryksestä! Arvoisa puheenjohtaja Prodi, pyydän teitä pitämään lupauksenne ja toteuttamaan nämä asiat!

De Rossa
Arvoisa puhemies, monet sosialistiryhmän puhujat ovat jo yksilöineet keskeisiä alueita, joilta osin komission julkilausuma on puutteellinen. Olemme kuitenkin myöntäneet, että komission aloite on innovatiivinen ja erittäin myönteinen.
Yksi alue, johon haluan keskittyä jo yksilöityjen alueiden lisäksi, on Euroopan kulttuurinen monimuotoisuus. Tämän julkilausuman johdannossa todetaan elämänlaatua koskevan osion alla, että se on tärkeää. Julkilausumassa ei kuitenkaan ole mitään, mikä viittaisi siihen, että komissio aikoo ryhtyä toimiin kulttuurisen monimuotoisuuden hyväksi. Jos haluamme todellakin kukistaa keskuudestamme pelonlietsojat - ne, jotka janoavat valtaa kansalaisten pelkojen avulla -, meidän täytyy toden teolla ratkaista se kysymys, miten voimme elää yhdessä ja poistaa ne kielteiset stereotyypit, joita meillä on toisistamme sekä nykyisessä Euroopan unionissa että niissä maissa, jotka haluavat liittyä unioniin, ja myös niissä muun Euroopan ja maailman maissa, joiden asukkaat haluavat tulla Euroopan unionin alueelle asumaan ja tekemään työtä. Me epäonnistumme, ellemme ratkaise näitä kysymyksiä, ellemme poista näitä kielteisiä stereotyyppejä, ellemme omaksu eri kulttuuriemme ja kieltemme parhaita puolia sekä suojele ja levitä niitä ja varmista, että haluamme todellakin monimuotoisen Euroopan. Ne vievät voiton, jotka ovat nyt nousemassa etualalle pelkoon perustuvassa Euroopassa.
Pelkään toden teolla, että ellei komissio ymmärrä, että tämä on merkittävä osa yhteenkuuluvuuden Euroopan luomista, edistymme kyllä talouden, työllisyyden ja jopa ulko- ja turvallisuuspolitiikan rintamalla, mutta kansalaistemme pelot eivät hälvene, sillä he pelkäävät tuntematonta ja he pelkäävät niitä, joita he eivät ymmärrä. Ellemme ryhdy toimiin tässä asiassa, me lopulta epäonnistumme.

Puhemies
 Kiitos, hyvä kollega.
Ennen kuin annan uudelleen puheenvuoron komission puheenjohtajalle, ilmoitan teille, että olen ottanut vastaan työjärjestyksen 37 artiklan mukaisesti seitsemän päätöslauselmaesitystä keskustelun päätteeksi.

Prodi
. (IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kiitän teitä tästä voimakkaasta, vakavasta ja rakentavasta keskustelusta. Tämä oli maltillinen keskustelu, jossa keskeisistä seikoista on vallinnut huomattava yksimielisyys mutta jossa on myös voimakkaasti korostettu parlamentin oikeuksia ja sitä, kuinka välttämätöntä yhteistyö parlamentin, komission ja neuvoston kesken on.
On sanottu, että esitetty asiakirja on poliittinen manifesti, johon sisältyy eräitä sisäisiä ristiriitoja. Hyvä jäsen Hautala, te sanoitte näin, ja uskon teidän olevan melkeinpä oikeassa, sillä tämä on todellakin poliittinen manifesti. Se ei kuitenkaan ole abstrakti poliittinen manifesti vaan poliittinen tahdonilmaus, jota me tässä Euroopan hienovaraisuutta vaativassa kehitysvaiheessa tarvitsemme. On turhaa todeta Euroopan olevan kriisissä, ellemme kykene esittämään poliittista manifestia, keskustelemaan siitä, kiistelemään siitä, tekemään sitä koskevia johtopäätöksiä ja jatkamaan matkaa yhdessä.
Tavoitteiden ja keinojen väliset ristiriitaisuudet, joihin parlamentin jäsen Hautala aivan oikeutetusti kiinnitti huomiota, ovat tämänhetkisen eurooppalaisen todellisuuden ristiriitaisuuksia; ristiriitoja, joiden korjaaminen ja voittaminen on meille annettu tehtävä: näin suuri on se poliittinen tehtävä, joka meillä tällä hetkellä on. Olen tuonut nämä ristiriidat esiin kätkemättä mitään: olen tyytyväinen siihen, että ne on niin selkeästi tuotu esiin ja välillä niitä on myös erittäin päättäväisesti korostettu, ja juuri tästä syystä tahdomme muuttaa välineitä, joilla ohjaamme omaa toimintaamme, parlamentin toimintaa, minun toimintaani, kaikkien Euroopan toimielinten toimintaa; tästä syystä toivoimme vahvaa hallitustenvälistä konferenssia; tästä syystä Helsingissä oltiin herkässä kehitysvaiheessa.
On kirjoitettu, että olemme luopuneet pyrkimyksestä luoda voimakkaampi Eurooppa, mutta sitten kuitenkin nähtiin, että Helsingin kokouksessa onnistuimme säilyttämään kipinän, josta on nyt syntynyt pieni liekki. Ajatelkaa - viittaan tähän, koska se tapahtui tässä samassa salissa - Ranskan tasavallan presidentin puhetta, joka koski tiiviimmän yhteistyön ongelmia ja josta kumpusi keskustelu, joka näytti jo päättyneen. Toivon, että itsepäisyys, jolla olemme pysyneet siinä kannassa, johon päädyimme Helsingissä, palkitaan Nizzan huippukokoukseen päättyvässä hallitustenvälisessä konferenssissa.
Kaikki ovat muistuttaneet - monet puhujat, eivät ainoastaan parlamentin jäsen Poettering ja parlamentin jäsen Fiori - globalisaation ongelmasta ja niistä vaikeuksista, joita se saa aikaan elämässämme ja politiikassamme. Komissio toivoo globalisaatiota ja pitää sitä myönteisenä, sillä se tuo vähimmäismäärän inhimillistä arvokkuutta miljardeille maailmanmarkkinoista syrjään jääneille ihmisille; siksi, että globalisaation ansioista Kiina ja Intia ja, toistan tämän, pari miljardia ihmistä ovat heräämässä.
Toivon, että tulevaisuudessakin globalisaatiolla olisi tämä myönteinen sisältö, mutta se - ja tämä on eräs tärkeistä tehtävistämme tulevaisuudessa - aiheuttaa ongelmia köyhissä valtioissa ja ongelmia omissa valtioissamme, ongelmia, jotka meidän on kohdattava. Se tuo ongelmia myös valtioidemme köyhimmille luokille. Tämä on omantunnonkysymys, joka meidän on työssämme kohdattava joka päivä, sillä on selvää, että globalisaatio jakaa yhteiskuntaamme, lisää köyhyyttä, lisää monien raivoa, tuottaa palkkatasojen eroja ja jakautumista myös samankaltaisilta vaikuttavien luokkien sisällä, ja tähän meidän on keskitettävä huomiomme.
On selvää, että kun nuoret vastavalmistuneet toteavat palkkatasojen erot, jotka vaihtelevat yhdestä viiteen riippuen heidän löytämästään työpaikasta, ja kun rahoitusala tarjoaa niin monta kertaa korkeampia korvauksia niihin verrattuna, jotka työskentelevät esimerkiksi tutkimuksen parissa, tämä aiheuttaa tulevaisuuden yhteiskuntamme järjestelmää koskevia ongelmia. Tätä meidän on harkittava tarkoin, ja rehellisesti sanoen - tällä vastaan parlamentin jäsen Trentinille - meillä ei vielä ole, tai ainakaan minulla ei vielä ole valmiina tyhjentävää vastausta näihin kysymyksiin. Lissabonissa aloin esittää vastauksia, pyrkimällä vähentämään kokonaisen ikäluokan syrjäytymistä, toisin sanoen pyrkimällä tarjoamaan uusia kommunikaation välineitä kaikille Euroopan nuorille, yhdistämään kaikki Euroopan koulut laajassa mittakaavassa, luomalla uusia tilaisuuksia välttää sekä maantieteellistä että sosiaaliluokkien välistä syrjäytymistä Euroopassa. Tämä on vielä vähän globalisaation hallitsemiseksi, ainakin sen seurausten ymmärtämiseksi, mutta se on voimakas vastaus, ja vastaus, joka meidän on annettava.
Viime viikkojen aikana komissio on komission jäsen Lamyn välityksellä tuonut voimakkaasti esiin vastausta myös eräisiin maailmanlaajuisiin kysymyksiin: on luotava uudelleen luottamus kolmannen maailman kasvua kohtaan, joka Seattlen kokouksen aikana vaarantui vakavasti; on nostettava uudelleen esiin Maailman kauppajärjestön roolin merkitys sellaisen huomattavan toimintasuunnitelman myötä, jonka avulla on mahdollista kohdata globalisaation tarjoamat haasteet. Komissio ehdotti Genevessä epätavallisen rohkeaa ja monia teidän vaatimuksianne myötäilevää lyhyen aikavälien ratkaisua. Se on ehdottanut yksipuolista 38-40 köyhimmän valtion maksamien tullimaksujen poistamista, yksipuolisesti, kokonaan ja yleisesti; sen on esittänyt Maailman kauppajärjestön menettelyjen uudistamista ja suurempaa avoimuutta; se on ehdottanut, että kehitysmaille pyrittäisiin näin antamaan kehityksen ongelmia koskevia vastauksia. Mikäli nämä toimet edistyvät lähipäivinä, komissio - kuten se on jo ennalta ilmoittanut - edistää pontevasti vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksen uudelleen aloittamista kesällä, toisin sanoen sen elvyttämistä.
Pyrimme parantamaan Seattlessa syntyneen haavan. Tämä on komission suuri tehtävä ja samalla Maailman kauppajärjestön uudistamissuunnitelma, jonka puitteissa perustettaisiin myös komissio pohtimaan tätä kysymystä perinpohjaisesti, sillä näinä vuosina sitä ei ole tehty kertaakaan. Tämä on viisivuotisen suunnitelman ensimmäinen konkreettinen vastaus, vaikka sitä ei olekaan laadittu vastaukseksi yksittäisiin kysymyksiin, vaan nimenomaan, jotta voitaisiin tuoda esiin suuret linjat, nämä tulevan toimintamme pääkohdat, seikat, joiden osalta parlamentin valvonta on ensiarvoisen tärkeää, samoin kuin parlamentin ja komission yhteistyö. Hyvä parlamentin jäsen Cox, komission, parlamentin ja neuvoston välinen synergia on ensiarvoisen tärkeää.
On selvää, kuten olemme huomanneet ja kuten puheenvuorossani totesin, että tämä velvoittaa meidät pohtimaan uudelleen toissijaisuusperiaatteen merkitystä. Olen kiitollinen parlamentin jäsen Poetteringille, Coxille ja muille, jotka ovat tuoneet tämän esiin. Tämä on pilarina ohjelmassa. Toissijaisuusperiaatetta on liian usein pidetty abstraktina, eikä sen konkreettisuutta ole ymmärretty. Meidän on annettava toissijaisuudelle todellinen olemus ja poliittinen sielu: tämä on valkoisen kirjan tavoite, sen on palautettava Euroopan arvo ja osoitettava konkreettisia toimia, joihin on ryhdyttävä. Hyvä jäsen Dell' Alba, minä en halua myydä Eurooppaa pois enkä halua luopua yhteisten politiikkojen toimeenpanosta; päinvastoin haluan vahvistaa, nopeuttaa ja parantaa päätöksentekoa ja yhteisten politiikkojen toteuttamista, mutta haluan samaan aikaan välttää sitä, että suuri määrä sellaisia epäyhtenäisiä politiikkoja, joilla itse asiassa on hyvin vähän mitään yhteistä, voisi turhaan paisuttaa sen mekanismeja.
Muistakaamme, kuinka usein olemme joutuneet naurettavaan valoon siksi, että huolehdimme täysin naurettavista asioista, jotka loukkaavat tervettä järkeä ja kansalaistemme etuja. Komissio voi, ja sen täytyy tässä asiassa ja tämän muutoksen tapahtuessa olla todellinen johtaja, joka on vapautunut tarpeettomista taakoista ja uskottavampi siksi, että se keskittyy pääasialliseen toimintaansa, siksi, ettei se vaadi vaan luopuu tehtävistä ja vallasta, jotka eivät ole tarpeen. Komission on oltava edistyksen myötävaikuttaja. Kuten parlamentin jäsen Cox totesi, "enabling Europe", mahdollistava Eurooppa eikä "including Europe", rajoittava Eurooppa, ja sangen usein olemme toisaalta mahdollistaneet ja toisaalta rajoittaneet
Toiseksi tahdon vakuuttaa, että nämä eivät ole tyhjiä toteamuksia. Olemme jo aloittaneet työmme niiden parissa, yhdessä komission jäsen Kinnockin kanssa, ei ainoastaan komission sisäisen uudistuksen osalta vaan myös eräiden ensimmäisten yksittäisten politiikkojen rakennetta koskevien uudistusten osalta. Voin antaa esimerkin: jos jokin politiikka on komissiolle erityisen rakas, se on kilpailupolitiikka. Olemme siis esittäneet - ja tässä parlamentissa, tammikuussa, suuri enemmistö kannatti ajatusta - uudistussuunnitelman, joka antaa komissiolle mahdollisuuden keskittyä vakavimpien, Euroopan tasolla merkittävimpien kilpailusääntöjen loukkausten vastaiseen taisteluun, ja tällä alalla olemme toimineet laajemmassa yhteistyössä kuin kansalliset viranomaiset.
Olemme toimineet samoin elintarvikkeita koskevan valkoisen kirjan osalta. Olen kuullut moitittavan - ja ymmärrän tämän moitteen - sitä, että se ei ole yhtä vahva kuin amerikkalainen lääkeaine- ja elintarvikevirasto. Tietysti! Halusin käyttää kansallisia viranomaisia, jotka jo toimivat asian parissa. Jos olisin käyttänyt amerikkalaisen kaltaista organisaatiomallia, olisitte nyt vastustaneet sitä ja väittäneet: olette luoneet jälleen uuden Brysseliin sijoitetun keskitetyn laitoksen! Eurooppa on tällainen: herkkä tasapaino jo olemassa olevien ja arvostettujen kansallisten rakenteiden välillä, niiden verkottuminen eurooppalaisten viranomaisten kanssa, eurooppalaisen viranomaisen olemassaolon ei pidä olla niille nöyryyttävää. Tämä on vaikea haaste, sillä tähän mennessä sitä ei ole koskaan yritetty saavuttaa, aivan samalla tavoin kuin laajentumisen tarjoama haaste on vaikea.
Arvostan laajentumisesta vallitsevaa suurta samanmielisyyttä. Tämänaamuisessa keskustelussa ei ole juuri lainkaan esitetty eriäviä mielipiteitä, ja arvostan sitä, sillä laajentuminen on meille päätös, joka vaatii uhrauksia ja tuo mukanaan huomattavia muutoksia meissä itsessämme. Konkreettisen päätöksen hetkellä meidän ja teidän on oltava samanhenkisiä voidaksemme osoittaa, että laajentuminen tapahtuu, kuten olen aiemmin sanonut, liittymistä toivovien valtioiden lisäksi myös omien kansalaistemme rauhan, vaurauden ja takuiden vuoksi.
Minulla ei ole aikomustakaan edistää laajentumista, jota ei toteuteta vakavasti ja vahvasti, ja ennen kaikkea laajentumisesta ei voi - parlamentin jäsen Muscardini oli hyvin tarkkaavainen ja esitti aivan oikeanlaisen huomautuksen - seurata kahdenlaisia jäseniä: laajentumisen mahtavuus on juuri siinä, että kun jokin valtio kerran liittyy unioniin, se on samanlainen kuin kaikki muut. Olen sanonut, että olemme vähemmistöjen muodostama kokonaisuus, vähemmistöjen unioni: tämä on Euroopan unionin omaperäinen piirre. Laajentumiseen liittyy kuitenkin myös ankaruutta. Minua on muistutettu ydinvoimaloiden ongelmasta ja Tonavan ongelmasta. Viime päivien aikana olen ollut Liettuassa, Slovakiassa ja Romaniassa: kolmessa valtiossa, joilta meidän on ollut pakko vaatia ydinvoimaloiden sulkemista. Olemme tehneet sen tietoisina niistä vaikeista ongelmista, joita paikalliselle taloudelle aiheutuu, mutta olemme selittäneet, että nämä ovat Euroopan sääntöjä, olemme selittäneet, että se on turvallisuustoimi, jota kaikkien on sovellettava nyt ja tulevaisuudessa ja jota kaikki ovat soveltaneet. Nämä valtiot ovat ymmärtäneet, että olemme auttaneet niitä kehittymään. Ne ovat sitoutuneet ydinvoimaloiden sulkemiseen, joka on niille valtava uhraus. Tätä Eurooppa kuitenkin on. Miksi uhraus tehdään? Jotta saavutettaisiin tavoite, joka on kaikkien yhteinen etu.
Myös Afrikan osalta meidän on mielestäni tärkeää päästä sopimukseen. Kuulin monta Afrikkaa koskevaa kiihkeää puheenvuoroa, ja mainitsin siitä itsekin puheenvuorossani, sillä Afrikka on meidän ristimme: Afrikka on kaikkien laiminlyömä. Muistan matkan, jonka Yhdysvaltain presidentti teki muutama vuosi sitten, matkan, joka antoi toivoa, mutta josta ei seurannut mitään. Afrikka on pääasiassa meidän ongelmamme. Se liittyy tietenkin aiemmin esittämääni ulkopolitiikan tarkastelun hierarkiaan: laajentumiseen liittyvä ongelma, Välimeri, Ukraina, Venäjä ja tämä Afrikan ongelma, johon kiinnitämme huomiomme. Huippukokouksen valmistelu edistyy, mutta vaikeudet ovat suunnattomia: Afrikassa on dramaattisia eroja, ja tässäkin asiassa pyrin pienentämään niitä, pyrin sitomaan haavoja, joita parantamatta käy mahdottomaksi harjoittaa merkittävää politiikkaa, joka auttaisi epätoivon vallassa olevaa Afrikkaa. Kehitysasioista vastaavan pääosaston task force -työryhmä tekee tiivistä yhteistyötä ulkoasioita hoitavan pääosaston kanssa työskennelläkseen Afrikassa myös uusilla alueilla. Olemme aloittamassa yhteistyön tietoliikenteen, koulutuksen ja tieteen aloilla. Mikäli emme toimi näillä sivilisaation alueilla, Afrikan on mahdotonta kehittyä eteenpäin. Olen kuitenkin tietoinen siitä, että olemme vasta alussa ja siksi pyydän tässä asiassa suurta avoimuutta ja apua.
Minua on myös moitittu siitä, että en ole käsitellyt eräitä merkittäviä seikkoja kuten kalastusta. Se on totta, en käsitellyt kalastusta; en käsitellyt myöskään maanviljelyä, koulua, en käsitellyt lainkaan merkittävää vanhuksia koskevaa sosiaalipolitiikkaa. En käsitellyt niitä, koska mielestäni viisivuotisohjelman on esitettävä yleisen kehityksen suuret linjat, mutta olen vakuuttunut sen valtavasta merkityksestä Euroopan yhteenkuuluvuudelle ja solidaarisuudelle. Vakuutan, että sitoudumme ryhtymään toimiin tällä alalla, sillä on selvää, että se kuuluu sen merkittävän mosaiikin palasiin, jota tämänpäiväisessä keskustelussa on hahmoteltu.
Komission on työskenneltävä juuri näiden keskeisten toimien parissa, joissa sen on tuotava esiin oma korvaamaton roolinsa, poliittinen ja moraalinen rooli Euroopan ohjaajana, voidakseen osoittaa politiikkamme hyödyt ja kustannukset, voidakseen esiintyä erittäin selkeästi kansalaisten edessä, jotka vaativat meiltä selkeyttä, joka vaatii meiltä täydellistä avoimuutta. Tämän asian osalta keskustelumme keventää mieltäni ja rohkaisee minua. Se keventää mieltäni siksi, että olen huomannut ohjelmamme peruslinjoista vallinneen laajan yksimielisyyden, ja siksi, että minusta vaikuttaa siltä, että sen syvällinen sisältö on ymmärretty. Kuten aluksi sanoin, tämä on ollut maltillinen keskustelu, mutta ei suinkaan ponneton, päinvastoin se on ollut poliittisesti erittäin korkeatasoinen. Mikäli siis käsite "manifesti" voi olla kielteinen, sillä on myös huomattava voima, vahva poliittinen sisältö. Olemme keskustelleet kielellä, jonka parlamentin jäsen Barón Crespo totesi olevan rauhallinen ja avoin kieli. On selkeästi ja voimakkaasti tullut esiin, että meitä odottavat suuret poliittiset haasteet, jotka meidän on kohdattava yhdessä.
Tämä tekee parlamentin ja komission välisen läheisen yhteistyön yhä tärkeämmäksi. Se rohkaisee minua. On niitäkin, joita keskustelu ei ole vakuuttanut, kuten parlamentin jäsen Wurtzia, mutta puheenvuorossaan hän kuitenkin sanoi arvostaneensa rakentavaa henkeä ja totesi: "Meillä on viisi vuotta aikaa onnistua". Olemme valmiita yhteistyöhön. Juuri tätä tahdon, hyvä jäsen Cox, enkä suinkaan sen vuoksi, että olisin lainkaan havainnut viettäväni kuherruskuukautta. Sanoitte, että kuherruskuukausi on päättynyt. Omasta puolestani muistin kuherruskuukauden hieman toisenlaisena kuin nämä yhdessä viettämämme kuukaudet ovat olleet, mutta olen kuitenkin iloinen siitä, että käytitte tätä termiä. Päätän tämän keskustelun entistä varmempana siitä, että meitä odottavat merkittävät haasteet ovat poliittisia haasteita. Ne vaativat suurta energiaa, energiaa, joka on sitä voimakkaampaa, mitä syvällisempää on toimielinten välinen synergia.
Lopuksi tahtoisin palata parlamentin jäsen Barón Crespon esittämään viittaukseen. Mainitessaan Ambrogio Lorenzettin hyvää hallintoa esittävän freskon Sienassa hän viittasi minulle hyvin läheiseen asiaan. Mikäli muistatte, tässä freskossa kaikki toimii hyvin. Siinä on työtä tekeviä ihmisiä, kaupankäyntiä, hierarkioita, jotka olivat hyvin esillä Sienan yhteiskunnassa. Se oli todellakin Sienan kaupunkivaltion viisivuotinen suunnitelma; heidän esityksensä, jonka avulla he pyrkivät hahmottamaan oman yhteiskuntansa sillä hetkellä. Voimme vain ihailla sitä, sillä pohjimmiltaan se voi tarjota kiinnekohdan. Hyvä jäsen Barón Crespo, emme voi myöskään unohtaa sitä, ettei tuolla viisivuotissuunnitelmalla ollut maailmassa mitään käytännön vaikutusta; se hukkui poliittisiin julistuksiin Sienan roolin heikentyessä maailmassa. Mielestäni meidän on vältettävä tämä vaara.

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Ilmoitan, että hänen korkeutensa varapääministeri ja puolustusministeri seikki Salem Al-Sabahin johtama Kuwaitin valtuuskunta on saapunut viralliselle lehterille. Euroopan parlamentin puolesta toivotan valtuuskunnan tervetulleeksi.

van Hulten
Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää työjärjestyspuheenvuoron parlamentin avustajien yhdistyksen tänään järjestämästä mielenosoituksesta, jolla se tukee vaatimustaan, että avustajia koskevat henkilöstösäännöt hyväksyttäisiin mahdollisimman pian.
Olen ymmärtänyt, että yhdistys kirjoitti kvestorien kollegiolle 26. tammikuuta ja pyysi lupaa pystyttää tänään istuntosalin ulkopuolelle pöytä aloitteensa edistämiseksi. Käsittääkseni samana päivänä jäsen Balfe antoi avustajille luvan siihen. Parlamentin yksiköt halusivat tavata avustajat eilen sopiakseen tarvittavista käytännön järjestelyistä. Tapaaminen kuitenkin peruttiin viime hetkellä. Parlamentti ei ole vielä kertonut, miksi lupa peruttiin. Jäsen Banotti ilmeisesti lupasi kirjoittaa kirjeen, jossa selvitetään, miksi lupa peruttiin, mutta kirje ei ole vielä tullut perille.
Voitteko selvittää, miksi avustajille annettu lupa peruttiin viime hetkellä? Oletteko samaa mieltä siitä, että avustajilla on perustellut syyt tulla kuulluiksi? Teettekö kaiken mahdollisen, jotta tällaisia viime hetken perumisia ei enää tapahtuisi? Teettekö kaiken mahdollisen, jotta avustajia koskevat henkilöstösäännöt hyväksyttäisiin mahdollisimman pian?
Lopuksi, varmistatteko sen, että sitä ennen parlamentin määräyksiä sovelletaan asianmukaisesti ja että avustajille maksetaan, niin kuin heille pitäisi maksaa, kaikesta siitä työstä, jota he tekevät hyväksemme? Ilman heitä parlamentti ei pystyisi toimimaan.

Perry
Arvoisa puhemies, minäkin käytän työjärjestyspuheenvuoron. Onko olemassa mitään määräyksiä tai säännöksiä, jotka koskevat parlamenttirakennuksessa, istuntosalin ovien ulkopuolella pidettäviä mielenosoituksia, jotta voisimme varmistaa, että Euroopan parlamentin jäsenet pääsevät vapaasti istuntosaliin hoitamaan tehtäviään? Jos sellaisia määräyksiä on olemassa, ketkä ovat vastuussa niiden täytäntöönpanosta ja miten he hoitavat tuota tehtävää?

Ghilardotti
Arvoisa puhemies, tahtoisin palata avustajia koskevien henkilöstösääntöjen ongelmaan, jota olemme aina pitäneet ensiarvoisen tärkeänä ja ilmoittaa, että me - ryhmän italialaiset jäsenet - olemme ryhmän puheenjohtajan Barón Crespon kehotuksen mukaisesti toimittaneet avustajien kanssa tekemämme sopimukset kvestoreille.
Mielestäni tämä on konkreettinen ele tämän ongelman ratkaisemiseksi. Tahtoisin sen vuoksi kehottaa parlamentin puhemiestä pohtimaan, olisiko hänen itsensä aiheellista kehottaa kaikkia parlamentin jäseniä tekemään samoin.

Banotti
Arvoisa puhemies, haluaisin aivan ensiksi sanoa, että kannatan täysin avustajia koskevia henkilöstösääntöjä. Kun saavuin eilen parlamenttiin, sain asiakirjan, joka koski avustajien kaavailemaa mielenosoitusta parlamentin ovien ulkopuolella. Kuten kaikki kollegat tietänevät - ja monet teistä ovat ottaneet minuun yhteyttä kuuden viime kuukauden aikana -, kaikki mielenilmaukset ja vastaavat käsitellään aivan ensiksi parlamentin niin sanotussa Comart-komiteassa. Mainitsisin tästä selkeänä esimerkkinä sen, että parlamentissa ei ilmeisistä syistä saa järjestää kaupallisia näyttelyjä.
Saatuani eilen kirjeen ilmoitin avustajille välittömästi, että ehdottaisimme, että he saisivat järjestää kokouksen tai mielenosoituksen luultavasti lähitulevaisuudessa ja mahdollisesti ensi kuussa. Kaikki mielenilmaukset on kuitenkin toteutettava niin, etteivät ne häiritse parlamentin asianmukaista toimintaa. Allekirjoitin eilen iltapäivällä parlamentin puhemiehistön kokouksessa kirjeen, jossa avustajille kerrottiin tästä. Olen kuitenkin kuullut, että ryhmien puheenjohtajat ilmoittivat heille tästä päätöksestä suullisesti viime torstaina, joten he olivat siitä täysin tietoisia.
He voivat kyllä ilman muuta kertoa meille mielipiteensä ja kokoontua mahdollisesti parlamentin seuraavalla istuntokaudella. Asiassa oli kuitenkin jonkinlainen väärinkäsitys, sillä he saivat joltakulta muulta kirjeen, jossa heille heidän mielestään annettiin lupa. Kaikki mielenilmaukset käsitellään kuitenkin ensin niin sanotussa Comart-komiteassa. Kuten voitte nähdä, parlamentissa on monia mielenilmauksia, jotka koskevat eri maita tai mitä tahansa. Tämä ei ole pyrkimys sensuroida tai vastustaa sitä hyvin todellista ja oikeutettua periaatetta, että meillä pitäisi olla henkilöstösäännöt avustajia varten.

Puhemies
Kiitän teitä, jäsen Banotti. Minusta näyttää siltä, että puheenvuoronne selventää erinäisiä esiin tulleita kysymyksiä.

Cashman
Arvoisa puhemies, halusin tuoda esille erään tärkeän periaatteellisen asian. Minä itse olen sitä mieltä, että on kerrassaan pöyristyttävää, että parlamentin jäsenet puuttuvat täällä mielenosoitukseen ennemmin kuin ongelman ratkaisuun eli reiluihin ehtoihin, reiluun palkkaan ja reiluun työaikaan.

Puhemies
Siirrymme äänestyksiin.1

ÄÄNESTYKSET
(KOM(1999) 365 -
C5-0264/1999 - 1997/0338 (CNS)) (oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta)
(Menettely ilman mietintöä)
(Parlamentti hyväksyi ehdotuksen.)

 
Päätöslauselmaesitys (B5-0095/2000) "Vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue"
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.)

 
Päätöslauselmaesitys (B5-0109/2000) "Vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue"
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

 
McCarthyn laatima aluepolitiikka-, liikenne-, ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0026/2000) komission tiedonannosta jäsenvaltioille kriisissä olevien kaupunkien ja lähiöiden taloudelliseen ja sosiaaliseen elvyttämiseen kaupunkien kestävän kehityksen edistämiseksi tähtäävän yhteisöaloitteen suuntaviivojen vahvistamisesta (Urban) (KOM(1999) 477 - C5-0242/1999 - 1999/2177 (COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

 
Decourrièren laatima aluepolitiikka-, liikenne-, ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0028/2000) komission tiedonannosta jäsenvaltioille Euroopan alueen sopusointuiseen ja tasapainoiseen kehittämiseen tähtäävää Euroopan laajuista yhteistyötä koskevan yhteisöaloitteen suuntaviivojen vahvistamisesta (Interreg) (KOM(1999) 479 - C5-0243/1999 - 1999/2178 (COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

 
Procaccin laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0024/2000) komission tiedonannosta jäsenvaltioille maaseudun kehittämistä koskevan yhteisöaloitteen suuntaviivojen vahvistamisesta (luonnos) (Leader+) (KOM(1999) 475 - C5-0259/1999 - 1999/2185 (COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
1. ÄÄNESTYSSELITYKSET
Päätöslauselma "Vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue"
Berthu (UEN). (FR) Päätöslauselma, jonka Euroopan parlamentti juuri äsken hyväksyi maahanmuuttopolitiikasta, vaikka Kansakuntien Eurooppa -ryhmä äänesti sitä vastaan, oikeuttaa taannehtivasti kaikki ne pelot, jotka toimme esille Amsterdamin sopimusta ratifioitaessa. Euroopan parlamentti osoittaa asiasisällön osalta mitä suurinta hölläkätisyyttä ja vaatii samanaikaisesti yhä suurempaa päätösvaltaa kansallisten parlamenttien kustannuksella. Nämä kaksi asennetta muodostavat yhdessä seoksen, joka voisi olla Euroopan tulevaisuuden kannalta tuhoisa.
Mitä asiasisältöön tulee, laskin, että päätöslauselmassa vaaditaan jopa seitsemässä eri kohdassa unionin jäsenvaltioiden kansalaisten ja laillisten maahanmuuttajien oikeuksien tasavertaisuutta. Tämä on todellinen pakkomielle. Mitä laittoman maahanmuuton torjuntaan tulee, parlamentti ei ole siitä juurikaan kiinnostunut. Päätöslauselmassa ei puhuta kerrassaan mitään rajavalvonnasta, ja kun siinä käsitellään lyhyesti Eurodacin tai takaisinottolausekkeiden kysymystä, tarkoituksena on vain valittaa neuvoston liiallista kovuutta näissä asioissa. Päätöslauselmasta ei sitä vastoin puutu perinteistä vetoomusta pakolaisrahastosta, joka rahoitettaisiin yhteisön talousarviosta.
Euroopan parlamentti vaatii lopuksi maahanmuuttopolitiikan tarkistamista väestötilanteen mukaan. Tiedämme, mitä tämä tarkoittaa. Samanaikaisesti päätöslauselmassa vaaditaan Euroopan parlamentin yhteispäätösvallan lisäämistä maahanmuuttoasioiden alalla. Voimme kuvitella, mitä se tällä vallalla tekisi. Kuten arvattavissa oli, Euroopan komissio antoi parlamentille juuri äsken tukensa jättäessään käsiteltäväksi lausuntonsa hallitustenvälisestä konferenssista.
Ryhmäni on sitä mieltä, että olisi erittäin vaarallista kulkea tähän suuntaan ja että näissä asioissa on päinvastoin pysyttävä lähellä kansoja ja kansallista suvereniteettia. Ensimmäisen pilarin eli yhtenäismarkkinoiden mukaisia menettelyjä ei siksi pidä ottaa käyttöön sellaisenaan turvallisuuden, oikeusasioiden tai ulkopolitiikan alalla. Hallitustenvälisen konferenssin on keksittävä näiden alojen osalta uusia yhteistyömenettelyjä, joille on keskeistä neuvoston poliittinen rooli ja kansallisten parlamenttien yhdessä harjoittama valvonta.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron Euroopan kansanpuolueen espanjalaisten jäsenten puolesta, Espanjan kansanpuolueen jäsenten puolesta, Terrón i Cusín päätöslauselmasta, joka käsittelee vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta.
Itse asiassa emme ole joissakin äänestyksissä noudattaneet Euroopan kansanpuolueen ohjeita, vaan olemme äänestäneet Terrón i Cusín päätöslauselman puolesta, joka on mielestämme kaiken kaikkiaan erinomainen. Olemme tosin äänestäneet 2 ja 6 kohtaa vastaan, koska ne eivät mielestämme ole oikeudelliselta kannalta asianmukaisia.
Sitä vastoin olemme äänestäneet johdanto-osan J kappaleen puolesta, joka itse asiassa vastaa sitä, mitä itse ehdotin lausunnon valmistelijana kansalaisvapauksien valiokunnassa hallitustenvälistä konferenssia varten. Olemme niin ikään äänestäneet 13 kohdan puolesta. Espanjan kansanpuolue on jo kauan puolustanut sitä, että kolmansien maiden kansalaisilla olisi asianmukainen asema sekä liikkumis- ja sijoittautumisoikeus.
Olemme vastaavista syistä äänestäneet 14 kohdan puolesta, josta suullinen tarkistus poisti tietyt erittäin perustellut toissijaisuusongelmaan liittyvät huolenaiheet, sillä poliittiset oikeudet, ei enää äänioikeus kunnallisvaaleissa vaan poliittiset oikeudet yleisesti ottaen, kuuluvat jäsenvaltioiden suvereniteettiin. Meistä näytti siltä, että voisimme suullisen tarkistuksen myötä äänestää kohdan puolesta, ja niin olemme tehneetkin.

Blak ja Lund
. (DA) Euroopan parlamentin tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat päättäneet kannattaa päätöslauselmaehdotusta, mutta he panevat samalla merkille, että tietyt asiat ovat ristiriidassa Tanskan oikeusasioiden alaan liittyvän erivapauden kanssa - erivapauden, jota PSE-ryhmän tanskalainen valtuuskunta toivoo kunnioitettavan.

Krivine
. (FR) Tässä päätöslauselmassa, jota vastaan äänestin, ei käsitellä niinkään ihmisoikeuksia vaan yhteisöllistämistä ja todellisuudessa Eurooppa-linnakkeen vahvistamista. Päätöslauselmassa mainittu "edistyminen" vuonna 1999 on totta ainoastaan Dublinin yleissopimuksen, Schengenin säännöstön ja muiden Tampereella laadittujen toimintasuunnitelmien osalta, joissa rajoitetaan maahanmuuttajien oikeuksia. Ihmisoikeuksien osalta on nimittäin kyse taantumisesta. Eurooppa jatkaa yhä kolmansien maiden kansalaisten karkottamista maihin, joita pakolaisasiain pääkomissaarin virasto pitää vaarallisina, samaan aikaan, kun jotkin Euroopan unionin jäsenyyttä hakeneet Keski- ja Itä-Euroopan valtiot ottavat vastaan romanipakolaisia, joita on karkotettu suurin määrin Belgiasta. Kosovon albaaneilta ja Serbian armeijasta karanneilta serbisotilailta kielletään pakolaisasema samalla, kun Pinochet välttyy huomaamatta oikeudenkäynniltään. Schengen-Eurooppa ahdistelee todellakin herkemmin eteläisten maiden vainottuja kuin diktaattoreja, vaikka YK arvioi, että tarvitsemme 159 miljoonaa maahanmuuttajaa vuoteen 2025 mennessä voidaksemme pitää väestön tasapainossa.
Eurooppa laillistakoon ensin kaikkien henkilöpapereita vailla olevien asukkaidensa tilanteen ja myöntäköön heille turvapaikkaoikeuden ja äänestysoikeuden kaikissa vaaleissa, niin vasta sitten voimme puhua tässä istuntosalissa vapauteen ja oikeuteen perustuvasta alueesta.
McCarthyn mietintö (A5-0026/2000)

Ortuondo Larrea
Arvoisa puhemies, haluaisin ennen kaikkea todeta, että olen ollut Bilbaon kaupunginjohtajana 1990-luvulla ja minulla oli tilaisuus esitellä yksi ensimmäisistä komission tukemista Urban-kokeiluhankkeista. Teimme neljä johtopäätöstä tuosta Bilbaossa toteutetusta kokeiluhankkeesta saamamme kokemuksen perusteella: ensiksikin on välttämätöntä, että Euroopalla on kaupunkisuunnittelupolitiikka. Sen sijasta, että edellisen viisivuotiskauden 900 miljoonan euron määrärahoja vähennettäisiin nykyisen viisivuotiskauden 700 miljoonaan euroon, tämän ohjelman rahoitusta pitäisi lisätä esimerkiksi - ja kuten olemme ehdottaneet Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmässä - kohdentamalla Urban-hankkeisiin ne rakennerahastojen määrärahat, joita jäsenvaltiot eivät ole käyttäneet niille osoitetussa määräajassa.
Toiseksi pyrkimykset on keskitettävä kokonaishankkeisiin, kun päätetään siitä, mitä alueita pitää tukea. Hajautetut toimet eivät ole tehokkaita. On valittava ja asetettava etusijalle kaikkien asetettujen tavoitteiden kannalta taantuneimmat ja puutteenalaisimmat tapaukset, toisin sanoen sosiaalisen, taloudellisen sekä ympäristöä ja demokraattista hallintoa koskevan ulottuvuuden ja myös niiden keskinäisten suhteiden kannalta.
Kolmanneksi on otettava huomioon synergia muiden yhteisön ohjelmien kanssa sekä kestävän kehityksen mahdollisuudet kyseisellä seudulla tai alueella.
Lopuksi on luotettava niihin toimielimiin, jotka ovat kaikkein lähimpänä kansalaisia, nimittäin kuntiin ja paikalliselimiin, ja tuettava niitä. Niillä on ensi käden tietoa sosiaalisista tarpeista, niillä on parempi tuntuma ongelmiin, ja lisäksi ne osaavat ideoida hankkeita ja toteuttaa ne tehokkaasti rasittamatta niitä turhalla byrokratialla ja pääsevät näin parhaisiin tuloksiin.
Lopuksi sanoisin, että tämänpäiväisessä äänestyksessä on neljästä esittämästämme tarkistuksesta hyväksytty kaksi ja hylätty kaksi. Sen vuoksi meidän on ollut pakko pidättäytyä lopullisesta äänestyksestä, koska emme ymmärrä, miksi ympäristönäkökohtia ei voida ottaa huomioon päätettäessä rahoitettavista hankkeista, emmekä ymmärrä, miksi ei hyväksytä sitä, että kukin jäsenvaltio voisi osoittaa Urban-hankkeisiin niitä rakennerahastojen määrärahoja, joita se ei ole käyttänyt yhteisön ohjelmien mukaisesti.

Isler Béguin
Arvoisa puhemies, haluaisin palauttaa mieliin, että olemme keskustelleet paljon Urban-aloitteesta aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnassa. Siellä on esitetty monia ajatuksia. Haluaisin myös muistuttaa siitä, että kyseessä oli kuitenkin pienin yhteisöaloite, ja siksi ehdotimme sen määrärahojen lisäämistä tarkistuksessa, joka hylättiin. Pahoittelemme tätä, koska rakennerahastojen mukaista rahaa oli todellakin käyttämättä joissakin jäsenvaltioissa, ja tämä raha olisi todellakin voinut auttaa pilottihankkeita, koska palautan mieliinne, että Urban-aloitteen mukaiset hankkeet ovat nimenomaan pilottihankkeita, joiden avulla on mahdollista laatia todellista kaupunkipolitiikkaa. Haluaisin myös kiinnittää täällä komission huomion laadittujen eri politiikkojen väliseen johdonmukaisuuteen, ja haluaisin myös, että komissio tekee Urban-aloitteen mukaiset hankkeet ja kestäväksi kaupunkipolitiikaksi kutsuttujen budjettikohtien mukaiset tulevat hankkeet keskenään johdonmukaisiksi.
Arvoisa puhemies, haluaisin muistuttaa lopuksi myös siitä, ettei Euroopan unionilla ole vielä nykyisinkään eurooppalaista kaupunkipolitiikkaa, ja haluan täsmentää, että ehkä tätä asiaa voitaisiin pohtia lisää unionin uudelleenjärjestämisen ja hallitustenvälisen konferenssin puitteissa, jotta Euroopan unionilla olisi vihdoinkin myös todellinen kaupunkipolitiikka.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, tahtoisin muistuttaa, että äänestin tämän Urban-aloitteeksi kutsutun kaupunkien kestävää kehitystä koskevan mietinnön puolesta. Se on hyvin myönteinen, kuten kaikki muutkin yhteisöaloitteet. Eurooppa osoittaa olevansa läsnä juuri silloin, kun jotakin tehdään kaikkien Euroopan kansalaisten puolesta, ei ainoastaan yksittäisen jäsenvaltion kehityksen puolesta, olipa se mikä tahansa valtio.
Urbanin tavoitteena on löytää ratkaisuja kaupunkien rappeutumiseen, ja tämä seikka kiinnostaa suuresti vanhuksia, ja sen vuoksi se kiinnostaa hyvin paljon eläkeläisten puoluetta. Ei ole pahempaa tilannetta kuin kaupungissa asuvan vanhuksen tilanne. Toivon, että tämä yhteisöaloite voisi osaltaan olla esimerkkinä siitä, kuinka kaupungeissa asuvien vanhusten ongelmat voidaan ratkaista.

Andreasen, Busk, Haarder, Jensen ja Riis-Jørgensen
. (DA) Viisi Euroopan parlamentin liberaaliryhmään kuuluvaa Venstre-puolueen jäsentä kannattavat LEADER+-ohjelmaa, Equal-aloitetta, Interreg-ohjelmaa, mutta eivät Urban-ohjelmaa.
Kun näitä ohjelmia tarkistetaan seuraavan kerran, EU:n panos on keskitettävä rajat ylittäviin tehtäviin ja siinä on otettava huomioon EU:n laajentuminen.

Bonde, Krarup, Okking ja Sandbæk
. (DA) Olemme kannattaneet mietintöä, jossa käsitellään komission tiedonantoa jäsenvaltioille kriisissä olevien kaupunkien ja lähiöiden taloudelliseen ja sosiaaliseen elvyttämiseen kaupunkien kestävän kehityksen edistämiseksi tähtäävän yhteisöaloitteen suuntaviivojen vahvistamisesta (Urban). Vastustamme periaatteessa tällaisia ohjelmia ja rakennerahastoja, mutta koska äänestyksessä on kysymys pelkästään siitä, miten - eikä missä määrin - näitä resursseja on käytettävä, kannanottommekin perustuu vain ehdotuksen sisältöön ja olemme yleisesti sitä mieltä, että ehdotus kriisissä olevien kaupunkialueiden elvyttämisestä sisältää järkeviä huomioita sekä hyviä hankkeisiin liittyviä ehdotuksia ja kriteereitä.

Bordes, Cauquil ja Laguiller
. (FR) Tässä mietinnössä esitetään ylimalkaisuuksia siitä, mitä mietinnössä kutsutaan strategiaksi elvyttää niiden kaupunkien keskustoja ja lähiöitä, jotka ovat joutuneet kärsimään kapitalistisen talouden kriisistä ja sen seurauksista: työttömyyden, syrjäytymisen ja rikollisuuden lisääntymisestä.
Tässä mietinnössä korostetaan, että tarkoituksena on kaupunkien kestävän kehityksen varmistamiseksi laatia sellainen kaupunkipolitiikka, jossa ei hylätä talouskriisin pääasiallisia uhreja: työttömiä, maahanmuuttajia, pakolaisia, naisia ja syrjäytyneitä.
Tässä mietinnössä ei sanota kuitenkaan mitään tämän kriisin syistä ja sen aiheuttajista. Siinä pyritään parhaassakin tapauksessa vain korjaamaan tämän kriisin joitakin näkökohtia ja vastavaikutuksia. Ja tämäkin tapahtuu pöyristyttävän pienin varoin, koska mietinnönkin mukaan Urban II -ohjelmalle vuosiksi 20002006 myönnetyt varat ovat noin 30 prosenttia pienemmät kuin edellisen kauden varat, jotka olivat jo hyvin pienet (900 miljoonaa euroa), eikä huomioon ole otettu sitä, että kyse on noin 50 hankkeesta koko Euroopan osalta, mikä on naurettavaa, kun kriisistä kärsivät käytännössä juuri maanosamme suurkaupunkien kaikki lähiöt ja jopa keskustat. Siksi äänestämme valikoivasti niiden konkreettisten toimien puolesta, joista on ilmoitettu tiettyjen heikoimmassa asemassa olevien yhteiskuntaluokkien auttamiseksi, mutta pidättäydymme äänestämästä itse mietinnöstä ja tuomitsemme sen, että mietintö koostuu ennen kaikkea hurskaista toiveista, jotka on rahoitettu alehintaan.

Caudron
. (FR) Arvoisa esittelijä, hyvät kollegat, minun on sanottava, että olen erittäin tyytyväinen Urban-yhteisöaloitteen jatkamiseen, aloitteen, jolla pyritään tukemaan kriisissä olevien kaupunkien ja lähiöiden sosiaalista ja taloudellista uudistamista ja jonka kokonaistavoitteena on edistää kaupunkien kestävää kehitystä.
Kun noin 80 prosenttia Euroopan väestöstä asuu kaupunkiympäristössä, kaupungit ovat Euroopan taloudellisessa, sosiaalisessa ja kulttuurisessa kehityksessä keskeisellä sijalla. Samanaikaisesti eurooppalaisen yhteiskunnan kohtaamat sosiaaliset ja taloudelliset ongelmat ovat kaupungeissa kaikkein pahimpia. Lukuisat eurooppalaiset kaupungit ovat itse asiassa joutuneet tekemisiin sisäisen alueellisen kuilun kanssa: kaupungeissa on rinnakkain yhtäältä kaupunginosia, jossa harjoitetaan suurta lisäarvoa tuottavaa toimintaa ja joissa asuu suurituloisia asukkaita, ja toisaalta kaupunginosia, joille on ominaista matalapalkkaisuus, korkea työttömyys, kehnot ja liian ahtaat asunnot sekä suuri riippuvuus sosiaaliavusta.
Sosiaalisten ja taloudellisten ongelmien keskittyminen tietyille kaupunkialueille edellyttää erityistoimia, joissa otetaan huomioon ongelmien monitahoisuus. Siksi Euroopan parlamentti vaati menestyksellisesti rakennerahastojen uudistuksen yhteydessä Urban-yhteisöaloitteelle jatkoaikaa.
Urban-aloite oli kiistaton menestys ohjelmakaudella 19941999. Kohdealueiden elämänlaadun parantamisessa on saatu aikaan konkreettisia tuloksia. Tämä yhteisöaloite on edistänyt parhaiden käytäntöjen lisääntymistä talouden, sosiaaliasioiden ja ympäristön alalla. Siitä on lisäksi ollut se hyöty, että se on vahvistanut paikallisviranomaisten, kansalaisjärjestöjen ja paikallishallinnon osaa sekä edistänyt uusia kumppanuusmuotoja kaupunkien elvyttämisen alalla.
Uudella aloitteella pyritään samoihin tavoitteisiin ja samalla niitä vahvistetaan sekä otetaan erityisesti huomioon miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien edistäminen ja yhteiskunnallisesti syrjäytyneiden ja heikommassa asemassa olevien väestöryhmien integroiminen. Voimme siis olla iloisia aloitteen hyväksymisestä.
On kuitenkin myönnettävä, että rahoituksen osalta emme voi riemuita voitosta! Aloitteelle myönnetyt varat ovat nimittäin kaukana haasteiden edellyttämästä tasosta. Kun varojen määrä oli 900 miljoonaa euroa ohjelmakaudella 19941999, se on 700 miljoonaa euroa ohjelmakaudella 20002006, eli varat ovat laskeneet 30 prosenttia! Tämä määrärahojen vähentäminen on johtanut uuden Urban-aloitteen mukaisten ohjelmien lukumäärän pienentymiseen. Valittu enimmäiskynnys vaikuttaa liian alhaiselta. Se asetettiin 50 hankkeeksi. Sitä on siis korotettava, jotta voitaisiin ottaa huomioon alueelliset ja paikalliset tekijät säilyttäen samalla jäsenvaltioiden määrärahat.
Tämä muutamiin hankkeisiin keskittyminen merkitsee sitä, että uuden Urban-yhteisöaloitteen tulosten julkaiseminen ja levittäminen on ehkä tärkeä asia kerrannaisvaikutusten aikaansaamiseksi.

Figueiredo
Komission ehdotuksessa vähennetään yli 100:sta vain 50:een niiden kaupunkivyöhykkeiden määrä, jotka voivat hyötyä uudesta Urban-yhteisöaloitteesta ohjelmakaudella 2000-2006, ja määrärahoja vähennetään 30 prosenttia.
Portugalille tämä ehdotus on erittäin vahingollinen, sillä vaikka se on Euroopan unionin maa, jolla on tällä alueella eniten epäkohtia, rahoitettavien hankkeiden määrää vähennetään vain kahteen, kun niitä jopa Saksallekin on suunnitteilla kymmenen, Yhdistyneelle kuningaskunnalle yhdeksän ja Italialle kahdeksan.
Tähän saakka Portugalilla on kuitenkin ollut kuusi rahoitettua hanketta, joista ovat hyötyneet Porto, Gondomar, Lissabon, Odivelas, Oeiras ja Amadora.
Näin ollen on oleellista, että komissio tarkistaisi kantaansa, etenkin Portugalille myönnettävien hankkeiden osalta, jotta luotaisiin edellytykset jatkaa tärkeää työtä kaupunki- ja lähiöalueiden talouden ja yhteiskunnan elvyttämiseksi kestävän kaupunkikehityksen turvaavalla tavalla.

Marchiani
. (FR) McCarthyn Urban-yhteisöaloitetta koskeva mietintö antaa meille tilaisuuden pohtia yhteisön toimien tarkoituksenmukaisuutta kaupunkien alalla. Tiettyjen kaupunkialueiden tilanne on hälyttävä, ja yhteiskunnallinen ahdinko ilmenee niillä työttömyytenä, kurjuutena ja rikollisuutena. Etenkin huumekauppa ruokkii näillä alueilla turvattomuutta ja pikkurikollisuutta.
Rakennerahastojen tehokkuus on tällaisten yhteiskunnallisten haasteiden edessä edelleen epävarma. Meidän olisi tunnustettava toissijaisuusperiaatteen perusteella, että valtio, kun se hoitaa sille luonnostaan kuuluvia tehtäviään, ja paikallishallinto yhdessä kykenevät parhaiten tarkoituksenmukaisiin toimiin siten, että valtio huolehtii yleisestä turvallisuudesta ja paikallishallinto puolestaan auttaa vaikeuksissa olevia. Vaikka voimmekin olla iloisia pyrkimyksestä perustaa onnistuneista hankkeista saatujen kokemusten vaihtojärjestelmä, jokaisella kaupunkialueella on omat erityisongelmansa, joita ei voida käsitellä samalla tavalla.
Urban-yhteisöaloite liittyy Euroopan unionin pyrkimykseen yhteisöllistää kaupunkipolitiikka. Olisi asianmukaisempaa, jos unioni keskittäisi rahoitusponnistelunsa unionin jo olemassa oleviin politiikkoihin. Jotkut käyttävät tietenkin tilannetta hyväkseen ryhtyäkseen uuteen talousarviota koskevaan kilpalaulantaan, joka on erityisen sopimatonta hetkellä, jolloin talous- ja rahaliiton lähentymisperusteet pakottavat jäsenvaltioiden talousarviot ankaralle laihdutuskuurille. Esittelijä McCarthy ehdottaa siten Urban-aloitteelle myönnettävien varojen lisäämistä ja tämän yhteisöaloitteen markkinointia kalliilla viestintäkampanjalla, jonka tarkoituksena on kehua federalistisen Euroopan siunauksellisuutta. Onko palautettava mieliin, ettei jonkin menon tehokkuutta voida mitata hankkeelle myönnettyjen määrärahojen suuruudella? Liian monien ja liian suurien avustusten saajat pitävät päinvastoin näitä avustuksia loppujen lopuksi saavutettuina etuina. Tavoitteena ei saa olla kansalaisten avustaminen vaan heidän tekemisensä vastuullisiksi.
Mietinnössä korostetaan lopuksi paljon vähemmistöjen, etnisten tai yhteiskunnallisten vähemmistöjen, hyväksi toteutettavia toimia. Voimme vain paheksua vähemmistöpolitiikkaa, koska se on välttämättä vaarallista sosiaaliselle yhteenkuuluvuudelle. Tällaisella politiikalla yhtäältä edistetään maahanmuuttajien yhdentymistä ryhmäksi alueilla, joilla olisi suosittava heidän sulauttamistaan vastaanottomaan kulttuuriin, jotta voitaisiin välttää se, että ilmaantuu etnisiä gettoja, joista kaikista tulee kaupunkien ruutitynnyreitä. Toisaalta siinä käytetään hyväksi positiivisen syrjinnän periaatetta, tätä poliittisesti korrektia harhakuvitelmaa, joka on aivan yhtä vahingollista, kuten Yhdysvaltain esimerkki on osoittanut.
UEN-ryhmän ranskalaiset jäsenet eivät voineet kaikkien näiden syiden takia kannattaa McCarthyn mietintöä.
Decourrièren mietintö (A5-0028/2000)

Isler Béguin
Arvoisa puhemies, Interreg-ohjelma on meille erityinen sydämenasia. Iloitsen monien kollegoideni tavoin siitä, että Euroopan parlamentti kykeni säilyttämään tämän Interreg-aloitteen. Koska asun itsekin Belgian Sarre-Lor-Lux Sud -alueella, tiedän, että Eurooppaa luodaan juuri siellä, että Eurooppa on läsnä arkielämässämme ja että kansalaiset pitävät todellakin täysin Euroopan rakentamista elossa. Nämä hankkeet on todella otettava huomioon, ja niihin on jo sisällyttävä kestävä kehitys. Miksi korostan tätä kohtaa? Aivan yksinkertaisesti siksi, että hankkeet, joita nykyisin esitellään, ovat vielä liian usein esittelytapansa takia ympäristöä tuhoavia. Esimerkiksi uusien maanteiden hyväksyminen merkitsee uusien ympäristöhaittojen hyväksymistä Euroopan unioniin, ja se on täysin niiden politiikkojen vastaista, joita ehdotamme esimerkiksi kasvihuonekaasupäästöjen torjunnan alalla.
Vaadin myös komissiota huolehtimaan esitettävien hankkeiden puitteissa siitä, että niihin sisällytettäisiin Euroopan unionin politiikkaan kuuluvat ympäristönäkökohdat ja että esimerkiksi hiilidioksidipäästöjen vähentämistavoite voisi olla todellakin se lisäarvo, joka ohjaa esitettäviä hankkeita. Ajattelen tässä etenkin tiettyjä parhaillaan toteutettavia infrastruktuureja. Tiedämme, että jotkin jäsenvaltiot epäröivät yhä esimerkiksi rautatien ja maantien välillä rakentaakseen läpikulkuväyliä Pyreneitten kaltaisilla herkillä alueilla ajattelen Aspen laaksoa. Ajattelen kuitenkin myös aluetta, jossa itse asun ja jonka osalta kotimaani epäröi yhä rautatien tai toisen moottoritien eli A 32:n rakentamisen välillä. Joten vaadin tässäkin asiassa komissiota kiinnittämään erityistä huomiota siihen, että eri politiikat ja varsinkin esitettävät Interreg-ohjelmat olisivat todellakin keskenään johdonmukaisia.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin Decourrièren Interreg-yhteisöaloitetta koskevan mietinnön puolesta, ennen kaikkea sen vastauksen vuoksi, jonka komission jäsen Barnier antoi niille parlamentin jäsenille, jotka käyttivät puheenvuoron vaatien, että tässä ohjelmassa tulee kiinnittää enemmän huomiota niihin raja-alueisiin, joiden rajana on meri, eikä tämä johdu ainoastaan siitä, että olen syntynyt meren rannalla sijaitsevassa kaupungissa, Genovassa, vaan ennen kaikkea siksi, että myös mereen rajoittuvien alueiden rajat ovat rajoja.
Näiltä rajoilta päästään Afrikan ja Lähi-idän valtioihin: meidän on kiinnitettävä enemmän huomiota siihen, että on tärkeää kehittää myös rannikkoalueita kaikissa Euroopan osissa.

Caudron
. (FR) Otan rajaseudulta kotoisin olevana Euroopan parlamentin jäsenenä erittäin kiinnostuneena vastaan tämän Interreg III -aloitteen.
Emme muistuta koskaan tarpeeksi niistä vaikeuksista, joita on esiintynyt aikaisemmin maa- ja merialueilla, joita rajat ovat erottaneet taloudellisesti, sosiaalisesti ja kulttuurisesti. Näistä alueista on tullut syrjäisiä alueita valtiossa, johon ne ovat kuuluneet, mikä on johtanut liian usein siihen, että kansalliset viranomaiset ovat laiminlyöneet niitä kansallisessa politiikassaan.
Interreg-yhteisöaloite perustettiin tästä syystä jo vuonna 1990. Tämän ohjelman tavoitteena oli edistää rajat ylittävää, valtioiden välistä ja alueiden välistä yhteistyötä sekä yhteisön alueen tasapainoista kehitystä unionin taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden vahvistamiseksi. Interreg-ohjelmalla pyritään pääasiassa rahoittamaan yhteisiä toimia pk-yritysten kehityksen, koulutuksen ja opetuksen, kulttuurivaihdon, terveydenhoidon, ympäristönsuojelun ja -parantamisen sekä energia-, liikenne- ja tietoliikenneverkkojen alalla.
Korostan, että alueiden välinen yhteistyö myötävaikuttaa siihen, että paikallis- ja alueviranomaiset pääsevät osallistumaan Euroopan integraatioprosessiin. Paikallis- ja alueviranomaisten aktiivisempaa osallistumista yhteisöaloitteisiin on nimittäin lisättävä, samalla kun otetaan huomioon se, että paikallis- ja alueviranomaisilla on usein hyvin rajallinen mahdollisuus yhteistyöhön, koska oikeudelliset kehykset ovat monenlaisia ja kehitystasot erilaisia saman rajan molemmilla puolilla.
Rajat ylittävässä yhteistyössä on kiinnitettävä enemmän huomiota työpaikkoja luovien pk-yritysten toimintaedellytysten parantamiseen. Interreg-ohjelman käyttöön myönnettävien varojen on oltava samoin riittävän suuria, jotta kansallisia työllisyydenedistämistoimia voitaisiin täydentää, kun otetaan huomioon, että 50 prosenttia työttömyydestä on luonteeltaan rakenteellista. Ongelmat, jotka liittyvät liian usein verotukseen (kaksoisverotukseen) ja sosiaaliturvaan, ovat konkreettisemmin sanottuna este rajat ylittävälle liikkuvuudelle, hidastavat sitä tai tekevät sen erityisen ongelmalliseksi. Toivon, että ohjelmien mukaiset hankkeet myötävaikuttavat sellaisten ratkaisujen löytämiseen, joilla nämä ongelmat voidaan ratkaista, ja siihen, että työntekijöiden vapaan liikkuvuuden periaatteelle voidaan antaa konkreettinen sisältö, periaatteelle, joka on kotiseudullani huonossa jamassa! Interreg-varoilla on myös edistettävä eurooppalaisen tutkimusalueen perustamista.
Lopuksi, ja ennen kaikkea, alueet odottavat hyvin paljon tältä aloitteelta, kun paikkakunnat, jotka eivät ole oikeutettuja tavoitteen 2 mukaiseen tukeen, toivovat saavansa hyvitystä Interreg-aloitteesta! Panokset ovat siis merkittäviä: raja-alueiden integraatio on tärkeä osa Euroopan tulevan aluekehityspolitiikan laatimista! Voisipa jokainen ymmärtää tämän, kuten F. Decourrière, jota onnittelen!

Lang
. (FR) Interreg-yhteisöaloite on osa Euroopan turmiollista aluepolitiikkaa.
Tällä politiikalla, joka näyttää anteliaalta, koska sen virallisena tarkoituksena on auttaa vaikeuksissa olevia alueita, on petetty ranskalaisia veronmaksajia. Ranska, jonka maksuosuus unionin talousarviosta on 17 prosenttia, saa alueille tarkoitetuista rakennerahastojen varoista ainoastaan 8 prosenttia. Kun Ranskan alueet saivat vuosina 19941999 vuosittain keskimäärin 15,4 miljardia frangia, ne saavat vuosina 20002006 enää ainoastaan 14,7 miljardia.
Kotiseutuni Nord-Pas-de-Calais kärsii tästä aivan erityisesti, koska Ranskan Hainaut menettää tavoitteen 1 -alueille maksettavat tuet. Tuen poistaminen on perusteetonta alueella, jonka pääasiallisen toiminnan vapaakauppaa kannattava Eurooppa on tuhonnut.
Euroopan aluepolitiikka vahvistaa myös Brysselin harjoittamaa keskusjohtoisuutta, Brysselin, jonka kanssa alueviranomaisia kehotetaan neuvottelemaan suoraan rakennerahastojen käytöstä. Tämä on alueiden Eurooppaa, alueiden, jotka alistuvat kansallisvaltioitamme heikompina helpommin Brysselin valtaan.
Interreg-aloite, joka perustettiin vuonna 1990 raja-alueiden valmistelemiseksi Eurooppaan, josta on poistettu rajat eli siis kansakunnat, sopii hyvin tähän ajattelutapaan.
Jäsen Decourrière esittää kuitenkin järkeviä ajatuksia paljastaen Brysselin teknokraattien toimettomuuden, joka johtaa muun muassa Interreg III -aloitteen myöhäiseen täytäntöönpanoon ja siis tukea saavien alueiden osalta taloudellisiin tappioihin. Olemme hänen kanssaan samaa mieltä myös siitä, että pk-yrityksiin on kiinnitettävä enemmän huomiota, ja tietenkin siitä, että turvautuminen ulkoisiin palvelujen tarjoajiin on torjuttava, koska nämä menetelmät ovat syynä edellisen komission korruptiotapauksiin.
Nämä kohdat, jotka tuntuvat järkeviltä ja joiden puolesta äänestimme, eivät kuitenkaan korjaa sitä Euroopan omaksumaa federalistista ajattelutapaa, joka on luonteenomaista yhteisöaloitteille, ja varsinkin Interreg-aloitteelle. Kansallinen rintama äänesti siksi mietintöä vastaan.

Poignant
. (FR) Euroopan parlamentti on antanut lausunnon komission antamista suuntaviivoista, jotka käsittelevät rajat ylittävää, valtioiden välistä ja alueiden välistä yhteistyötä koskevaa Interreg-yhteisöaloitetta.
Haluan puolustaa ryhmäni esittämää tarkistusta, joka koskee tämän yhteisöaloitteen merellistä ulottuvuutta. Tarkoituksena ei ole palata Atlantin Euroopan-puoleisten rannikkoalueiden tulevaisuudenhuoliin, vaan käsitellä välttämättömyyttä sisällyttää merirajojen periaate osa-alueeseen A, joka koskee rajat ylittävää yhteistyötä.
Harvat merialueet ovat Euroopan komission antamissa suuntaviivoissa oikeutettuja Interreg IIIA:n mukaiseen tukeen. Jäsen Decourrièren laatimaan mietintöön tehdyissä tarkistuksissa pyritään tekemään Interreg-aloitteesta "merellisempi". Tämä kehitys on merkittävä, ja sitä on jatkettava, koska panoksena on unionin tulevaisuus. Tunnen Euroopan komission epäröinnin tässä asiassa. Se toi tämän esille viime marraskuussa pidetyssä kollokviossa, jossa Interreg III -aloite esiteltiin. Haluan kuitenkin huomauttaa teille, että merirajojen tunnustamisen estäminen merkitsee sellaisen alueen olemassaolon kieltämistä, joka saattaa olla merkittävä hankkeiden ja innovaatioiden lähde.
Mainitsen yhden esimerkin: niin sanottu "kelttiläinen alue", joka käsittää Bretagnen alueet Ranskassa, Cornouaillen ja Devonin alueet Isossa-Britanniassa sekä Corkin ja Waterfoldin alueet Irlannissa, on alue, jossa harjoitetaan lähitaloutta, jonka perustana on riippuvuus kalatalousalasta ja jossa elintarviketeollisuus sekä etuoikeutetut siteet kulttuuri- ja suhdetoiminnan (ystävyyskaupunkisopimusten) alalla ovat merkittävässä asemassa. Interreg IIIA antaisi näille alueille mahdollisuuden esittää tiettyjä rakenteellisia hankkeita, jotka ovat välttämättömiä pk-yritysten kehitykselle ja tiedonsiirron välityksellä tapahtuvalle teknologiselle tutkimukselle ja kehittämiselle.
Olisi siten toivottavaa, että Euroopan komissio voisi osallistua alueiden välisiin yhteyksiin liittyvien satama- ja lentokenttäinfrastruktuurien toteuttamiseen. Tällaisella politiikalla olisi siten merkittäviä taloudellisia vaikutuksia Bretagnen kalatalousalalle siinä mielessä, että Bretagne voisi purkaa kalalastinsa lähellä olevissa Irlannin satamissa ja palauttaa ne sitten myöhemmin Bretagnen elintarviketeollisuuteen.
Merirajojen sisällyttäminen osa-alueeseen A antaisi lopuksi mahdollisuuden tunnustaa, että Länsi-Euroopan reuna-alueet muodostavat yhtenäisen ja merkittävän talousalueen, joka yrittää selviytyä Euroopan unionin "mannermaistumisesta". Se osoittaisi kunnioitusta näitä reuna-alueita kohtaan, jotka ovat hieman huolissaan unionin laajentumisesta Itä-Eurooppaan.
Merialan potentiaali on vahva. Älkäämme jättäkö sitä sellaisten yhteisön innovatiivisten ja pilottiohjelmien ulkopuolelle, joiden avulla on mahdollista määritellä Euroopan maantieteellinen ja taloudellinen kartta uudelleen.

Rovsing
. (DA) Eurooppalainen projekti alkoi valtioiden välisenä yhteistyönä. Tämä yhteistyö on varmistanut rauhan ja vakauden Euroopassa yli 50 vuoden ajan. Maanosamme taloudellisen ja poliittisen menestyksen, josta muun muassa EU on esimerkkinä, ja länsimaisten arvojemme yhä laajemman leviämisen seurauksena maailmanmarkkinoilla vallitseva kilpailu on kasvanut voimakkaasti viime vuosikymmenten aikana.
EU:n on oltava valmis vastaamaan siihen kilpailuun. Se onnistuu ainoastaan tiivistämällä yhteisössä tehtävää yhteistyötä. Kyse ei ole liittovaltioon johtavan yhdentymiskehityksen lisäämisestä, vaan siitä, että hyödynnämme rajat ylittävän talouden tarjoamia mahdollisuuksia. Kyse on yhteisten hankkeiden parissa tehtävästä yhteistyöstä ja kaikkien voimavarojen yhdistämisestä. Interregin kaltainen ohjelma on tarkoitettu tukemaan juuri alueellisia rajat ylittäviä kehityshankkeita. Nämä hankkeet mahdollistavat sellaisten Euroopan tason taloudellisten kasvukeskusten rakentamisen, jotka voivat vastata maailman tason kilpailijoidemme esittämään haasteeseen. Sen vuoksi pidän ohjelman jatkamista myönteisenä.

Thomas-Mauro
. (FR) Decourrièren mietinnöllä on hyviä ominaisuuksia: raja-alueiden eristyneisyyden lopettamiseen tähtäävän Interreg-aloitteen ja sen roolin niin selkeän kuin perusteellisenkin esittelyn jälkeen mietinnön 16 kohdassa esitetään toimia pk-yritysten hyväksi.
Jätin kollegani Dominique Souchet' n kanssa, jolle tämä asia on hyvin tärkeä, käsiteltäväksi viisi tarkistusta, joissa korostetaan pk-yritysten ja käsityöyritysten asemaa Interreg-aloitteen puitteissa, yritysten välisen yhteistyön tärkeyttä sekä välttämättömyyttä ottaa taloudelliset ja yhteiskunnalliset kumppanit mukaan ohjelmien suunnitteluun ja täytäntöönpanoon. Nämä tarkistukset hyväksyttiin yksimielisesti, mistä olen iloinen.
Ryhmämme ranskalaisjäsenet eivät voi kuitenkaan hyväksyä, että komissio ja federalistileiri vääristävät Interreg-aloitteen tehtävää hämärtääkseen taas hieman lisää kansakuntien poliittista roolia. Me emme aio luovuttaa Brysselille jäsenvaltioiden asemakaavoituksen sääntelyn tehtävää, kuten mietinnön johdanto-osan L kappaleessa ehdotetaan. Pyydämme komissiolta ainoastaan yhtä asiaa: sitä, että se tyytyy huolehtimaan siitä, ettei yhteisten politiikkojen toteuttaminen uhkaa jäsenvaltioidemme asemakaavoituksen tasapainoa. Yhteisen maatalouspolitiikan sekä talous- ja rahaliiton aiheuttamat turmiolliset seuraukset alueiden väliselle tasapainolle ja etenkin syrjäisimpien ja harvimmin asuttujen maaseutualueiden elinvoimalle osoittavat, että tuollaisen kunnianhimoisen tavoitteen saavuttaminen olisi melkoisen vaikeaa.
Emme voi siis hyväksyä yhteisöaloitteen osa-alueen IIIC kehitystä, osa-alueen, joka pitää jäsenvaltiot syrjässä edistäessään komission johdolla tehtävää alueiden välistä yhteistyötä. Osa-aluetta IIIC kohtaan osoitettu innostus on kummallista, varsinkin kun esittelijä itsekin myöntää mietinnön perusteluosassa, että "alustavat suuntaviivat eivät sisällä ohjeita mahdollisista yhteistyöaloista" (s. 17) ja että "vastuusuhteet ovat epämääräisiä" (s.18). Lisämäärärahojen vaatiminen tällaisissa oloissa tälle osa-alueelle, kuten 20 kohdassa tehdään, liittyy samanlaiseen talousarviota koskevaan kilpalaulantaan, joka on sekä vastuutonta että ideologista ja tälle parlamentille tavanomaista.
Ottakaamme lopuksi esille niin komission asiakirjassa kuin Decourrièren mietinnössäkin ilmaistu pyrkimys käyttää Interreg-aloitetta Balkanin maiden rauhan ja jälleenrakennuksen hyväksi: mielestäni rakennerahastoilla ei pidä korjata niitä vahinkoja, jotka amerikkalaiset aiheuttivat Serbialle pommituksissa, jotka olivat sekä rikollisia että tehottomia. Yhdysvaltain, eikä meidän, olisi kannettava vastuunsa selkkauksesta, jonka se käynnisti ainoastaan omien etujensa ajamiseksi.
Ryhmämme ranskalaisjäsenet eivät voineet siksi tukea Decourrièren mietintöä vaan päättivät pidättäytyä lopullisesta äänestyksestä.
Procaccin mietintö (A5-0025/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin Procaccin maaseudun kehitystä koskevan mietinnön puolesta, en ainoastaan sen vuoksi, että yhdyn LEADER-aloitteen tärkeimpiin linjoihin vaan myös siksi, että se on äsken keskustelun aiheena olleen Urban-aloitteen kääntöpuoli. Kun kaupungeissa asuvat vanhukset ovat hyvin yksin, maaseudun vanhukset ovat maalla pian ainoita asukkaita, koska nuoret muuttavat kaupunkeihin: valot ja olutkapakatkin houkuttelevat heitä, maaseutu ja maaseutualueet jäävät tyhjiksi.
Siksi pidän erittäin tärkeänä sitä, että kaikki tukisivat tätä unionin ohjelmaa ja että sitä kehitettäisiin edelleen.

Ebner
Arvoisa puhemies, tässä kohdassa minulle on tärkeää viitata eilisessä keskustelussa pitkälti laiminlyötyyn näkökohtaan, joka koskee toivottavasti pian käynnistyvää LEADER+-ohjelmaa. Sitä ennen haluaisin kuitenkin käyttää myös tilaisuutta hyväkseni ilmaistakseni täyden tukeni komission uuden ohjelman painopisteille.
Tämä koskee erityisesti integroitua ja useita sektoreita käsittävää toimintatapaa, jonka merkitys kasvaa maatalouden alalla ja jota myös jäsenvaltioiden maatalousministerit korostavat toistuvasti. Myös ympäristönsuojelun tehostettu korostaminen maaseudun teemojen käsittelyn yhteydessä on kuitenkin erittäin tärkeää meidän kaikkien tulevaisuuden kannalta. Maanviljelijöiden nimittäminen maaseudun hallintovirkamiehiksi ilmaisee kaiketi parhaiten sen, mihin suuntaan tuleva maatalouspolitiikka ja tietysti sen toteuttaminen ovat yhä enemmän menossa.
Pidän myös hyvin myönteisenä sitä, että yksi Leader+-ohjelman olennaisimmista muutoksista on se, että ohjelmasta voivat hyötyä nyt kaikki maaseutualueet ja siten 80 prosenttia EU:n kokonaispinta-alasta tai 25 prosenttia 15 jäsenvaltion väestöstä. Silti ohjelman kuusivuotiskauden kokonaistuki, 2020 miljoonaa euroa, on määritetty alhaiseksi, liian alhaiseksi. Sen lisäksi, ja ennen kaikkea siitä on minun kohdallani myös kyse, ohjelmaan ei valitettavasti sisälly edelleenkään yksityiskohtaisia vuoristoalueita koskevia aloitteita. Parlamentti ottaa LEADER+-ohjelmassa huomioon pohjoiseurooppalaiset harvaanasutut alueet, mutta ei kuitenkaan samalla tavalla usein hyvin harvaanasuttuja ja sitä kautta epäsuotuisia vuoristoalueita.
Kiitoksia tarkkaavaisuudesta!

Figueiredo
. (PT) Vaikka tämä LEADER+-yhteisöaloite on jatkoa muille aiemmille aloitteille, siinä on myös joitakin erityispiirteitä. Niinpä käytettävissä olevia määrärahoja vähennetään melkein puolella, vaikka ohjelmakautta pidennetään. Silti ohjelmaan sisällytetään uusia tavoitteita, tarkemmin sanoen Natura 2000 -verkoston rahoittaminen, ja kohteiksi kelpaavat kaikki maaseutualueet.
Vaikka tämä yhteisöaloite on suunnattu maaseudun kehittämiseen, se ei kata johdonmukaisesti maataloutta ja maataloustuotantoa, eikä sellaista voi hyväksyä. Maaseutua ei ole ilman maataloutta, ja sen vuoksi jokaisen maaseudun kehittämisstrategian on pohjauduttava maatalouden sisäsyntyisiin voimavaroihin, joita tosin on kehitettävä muiden toimintojen ohella niin myötä- kuin vastoinkäymisissäkin, maaseudun autioitumisen ehkäisemiseksi.
Tämän vuoksi meistä oli oleellisen tärkeää parantaa mietintöä ehdotuksilla, jotka teimme saadaksemme juuri maataloustoiminnan ja maanviljelijät mukaan maaseudun kehittämisstrategiaan; tärkeää oli myös anoa lisää määrärahoja, jotta emme asettaisi kyseenalaiseksi ohjelman jatkumista siinä jo mukana olevien maaseutualueiden osalta, ja puolustaa uuden ohjelman jatkumista, heikoimmassa asemassa olevien alueiden hyödyksi.

Korakas
Kantamme LEADER-aloitteeseen liittyy yleisarvioomme koko EU:n maatalouspolitiikasta. Sekä LEADER 1 että LEADER 2, jotka pantiin täytäntöön 1990-luvulla, muodostivat osaltaan uuden YMP:n, joka syntyi vuoden 1992 uudistuksen jälkeen ja joka muodosti yhdessä muiden toimenpiteiden kanssa EU:n maaseudun kehittämispolitiikan niin kutsutun toisen pilarin. Todellisena tavoitteena on ollut uuden YMP:n tuhoisien seurausten lieventäminen ja peittely sekä pientilallisten uusi suuntautuminen, ei maaseudun kehittäminen ja viljelijäväestön pitäminen maaseudulla, kuten aloitteiden tavoitteiksi tekopyhästi julistettiin. Tämän todistaa se, että niillä alueilla, joilla näitä aloitteita on sovellettu, maataloustulo ja työllisyys maataloudessa ovat pienentyneet nopeaa vauhtia, ja lopputuloksena näiden alueiden autioituminen on kiihtynyt. Kuvaava esimerkki on Kreikka, joka tavoitteen 1 maana tuli kokonaan LEADER-yhteisöaloitteen piiriin ja jossa maatalouden työpaikat ovat vähentyneet vuodessa keskimäärin 2,3 prosenttia ja maataloustulo on kaudella 1994-1999 pienentynyt 15,2 prosenttia.
Mielestämme LEADER+ on alla mainituista syistä vähemmän tehokas verrattuna LEADER I:een ja II:een.
LEADER+-aloitteen todelliset tavoitteet ovat samat kuin LEADER I ja II -aloitteiden, eli lieventää ja peitellä Agenda 2000:n ja WTO:n puitteissa sovellettavan YMP:n kielteisiä seurauksia. Tämä YMP on kuitenkin edellistä huonompi ja lisäksi se käynnistyy huonommalta pohjalta, koska YMP:n uudistus vuonna 1992 ja vuoden 1995 GATT-sopimus ovat aiheuttaneet maataloudelle vakavia ongelmia ja umpikujia. Valintakriteerit ja LEADER-aloitteella tuettavat toiminnot parhaassa tapauksessa lieventävät joitakin vähemmän tärkeitä maaseudun ongelmia, mutta huonoimmassa tapauksessa nämä toiminnot rappeutuvat PR-menoiksi ja omantunnon tyynnyttelyksi. Missään tapauksessa ohjelmat eivät edistä valittujen alueiden integroitua kehitystä eivätkä ne synnytä maaseudulle yhtäkään työpaikkaa, koska useimmat toiminnot eivät ole tuotannollisesti suuntautuneita.
Todelliset LEADER+-aloitteeseen osoitetut määrärahat ovat vähentyneet verrattuna LEADER II -aloitteeseen huolimatta 15 prosentin kasvusta (LEADER II -aloitteen 1 775 miljoonasta eurosta LEADER+-aloitteen 2 020 miljoonaan euroon). Tämä johtuu siitä, että 15 prosentin kasvu on nimellinen eikä todellinen, koska yhteisön keskimääräinen inflaatio on noin 2 prosenttia. LEADER+-aloitteen kausi on vuotta pitempi kuin LEADER II -aloitteen. LEADER+-aloitteen piiriin voidaan luokitella kaikki EU:n alueet, kun taas LEADER II -aloitteen piiriin luokiteltiin tavoitteen 1 alueet ja joitakin tavoitteiden 5b ja 6 alueita. Huomautamme kuitenkin, että siinäkin tapauksessa, että LEADER+-aloitteen todelliset määrärahat olisivat kasvaneet, yhteisöaloite olisi edelleen tehoton, koska Agenda 2000:n ja WTO:n puitteissa sovellettava YMP ei suosi maataloutta eikä sitä voida vastustaa eikä edes lieventää tällaisilla ohjelmilla, joiden lopputulos monilla alueilla on peittely, harhaanjohtaminen ja turmellus.
Olemme eri mieltä monista mietinnön arvioista. Korostamme jälleen kerran YMP:n kielteisiä muutoksia (1992 - Agenda 2000). Mielestämme LEADER+-aloite ei oleellisesti auta ratkaisemaan maaseudun ongelmia ja maanviljelyn kuihtumista, vaikka maanviljely on, ja sen täytyy pysyä sellaisena, maaseudun sosioekonominen perusala. Omalta osaltamme jaamme viljelijöille tietoa näiden ohjelmien tarkoituksenmukaisuudesta. Teemme kaikkemme, jotta ohjelmia hyödynnettäisiin mahdollisimman hyvin eivätkä ne menisi hukkaan, ja ennen kaikkea yritämme kasvattaa viljelijöiden kamppailua tätä tuhoisaa YMP:tä vastaan, joka kiskoo heidät juuriltaan, kuihduttaa talouden ja autioittaa maaseudun. Jos YMP:hen ei tule muutosta, mikään ohjelma ei voi taata pientilojen elinkykyä ja maaseudun sosioekonomista elpymistä.

Souchet
. (FR) Kansakuntien Eurooppa -ryhmän kaikki jäsenet äänestivät kollegamme Procaccin laatiman LEADER+-yhteisöaloitetta koskevan mietinnön puolesta lähes kaikkien sen kohtien osalta. Teimme kuitenkin tarkistuksia maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan hyväksymään mietintöluonnokseen tarkentaaksemme joitakin kohtia, joiden avulla tämä yhteisöaloite voidaan tehdä toimivammaksi.
Mielestämme on olennaista yksinkertaistaa etenkin hallinto- ja rahoitusmenettelyjä, jotka ovat osoittautuneet LEADER II -aloitteessa liian raskaiksi ja liian hitaiksi. Meistä on myös välttämätöntä varmistaa, että paikallisten toimijoiden laatimat kehitysprioriteetit otetaan paremmin huomioon ja ettei LEADER+-aloitteen mukaisia varoja myönnetä pelkästään niille maaseutualueille, jotka ovat harvaan asuttuja.
Tarkistuksessa 10, jonka jätin käsiteltäväksi ryhmäni puolesta, viitataan ilmaisuun "taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus", joka korvaa ilmaisun "aluesuunnittelu", sillä Euroopan unionilla ei ole minkäänlaista toimivaltaa tällä alalla.
Tarkistuksessa 11 korvataan sanat "valtion- tai kunnanhallinto" sanoilla "julkishallinto kokonaisuudessaan" . Koko julkishallinnon (kuntien, läänien, alueiden, valtion) on nimittäin oltava päätöksenteossa edustettuna kokonaisuudessaan kaikkine hallinnontasoineen, vaikka onkin totta, että paikallisten toimintaryhmien on muodostettava tasapainoinen ja edustava joukko kumppaneita, jotka kuuluvat alueen eri sosiaalis-taloudellisiin piireihin. Pidimme siis mietinnön sanamuotoa liian suppeana.
Tarkistuksessa 12 vastataan puolestaan Euroopan parlamentin aluepolitiikkavaliokunnan odotuksiin. Siihen sisältyy LEADER+-aloitteen ja yhteisön yhteistyö- ja kumppanuusohjelmien, kuten Interreg-, Phare-, Sapard- tai Meda-ohjelmien, välinen välttämätön yhteensovittaminen. Eri yhteisöaloitteet voivat liittyä toisiinsa Euroopan unionin jäsenvaltioiden, unionin ehdokasvaltioiden tai EFTA:n jäsenvaltioiden alueella. On muistettava, että Euroopan mantereen todellisena prioriteettina on luoda operationaalinen taso eurooppalaisissa eikä maailmanlaajuisissa puitteissa, kuten esittelijä ehdottaa. Euroopan unioni voi edistää hyödyllisesti paikallisten toimintaryhmien kaltaisten järjestöjen perustamista tietenkin sillä ehdolla, että eri kumppanit huolehtivat vastaavista kustannuksista.
Asiasisällön osalta kannatamme tietenkin tätä LEADER+-yhteisöaloitetta. On muistettava, että maaseudun kehittäminen määriteltiin maaseudun kehittämistä käsitelleessä konferenssissa, joka pidettiin Corkissa 7.9. marraskuuta 1996, yhdeksi Euroopan unionin prioriteeteista siinä mielessä, että on olennaista suojella maataloutemme ja koko maaseudun rakenteiden (infrastruktuurien, julkisten ja yksityisten palvelujen...) eheyttä. Valitimme tässä yhteydessä valiokunnassa maaseudun kehittämiseen osoitettuja määrärahoja, ja tuimme tarkistuksia, joissa vaadittiin tämän yhteisöaloitteen määrärahojen lisäämistä, jotta se vastaisi aikaisempia LEADER I ja LEADER II -aloitteita. Seitsenvuotisen LEADER+-aloitteen määrärahat ovat puolta pienemmät kuin LEADER II -aloitteen, jonka kesto oli kuusi vuotta. Tämä ei ole hyväksyttävää, kun otetaan huomioon maaseudun kehittämisen tärkeys ja seuraukset, jotka aiheutuvat maanviljelijöille hintojen ja tukien alenemisesta Berliinin sopimusten takia tehtävän YMP:n uudistuksen jälkeen.
Sanon lopuksi Euroopan tasolla käytettävien ja paikallisten hankkeiden esittämisen mahdollistavien ensisijaisten arviointiperusteiden osalta, että on kiinnitettävä erityistä huomiota niiden hankkeiden laatuun ja omaleimaisuuteen, joita paikalliset toimintaryhmät ovat jo toteuttaneet LEADER II -aloitteen mukaisesti mutta joita ei ole voitu saattaa loppuun hankkeiden aikataulun ja niiden hallintajärjestelmien kankeuden takia.
(Istunto keskeytettiin klo 13.40 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Rehujen lisäaineet
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana Graefe zu Baringdorfin laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0015/2000) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi rehujen lisäaineista annetun direktiivin 70/524/ETY muuttamisesta (KOM(1999) 388 - C5-0134/1999 - 1999/0168(CNS)).

Graefe zu Baringdorf
. (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Byrne, direktiivissä 70/524/ETY säädetään nykyisellään, että korkean teknologian lisäaineita kohdellaan eri tavoin olemassa olevien hyväksymisten korvaamisten osalta. Tämän osalta komissio on nyt ehdottanut hyväksymismenettelyn yhdenmukaistamista, jotta aineet, jotka on hyväksytty ennen vuotta 1988, rinnastetaan nyt hyväksyttäviin aineisiin. Tältä osin pidämme asianmukaisena direktiivimuutosta maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa.
Tämä direktiivi käsittää kuitenkin myös antibioottien, lääkkeenkaltaisten aineiden, kasvunedistäjien ja geneettisesti muunnettujen organismien hyväksynnän. Tältä osin on kyse terveydestä eikä yksinkertaisesta lainsäädännön lähentämisestä. Siksi me olemme maataloutta käsittelevässä valiokunnassa sitä mieltä, että oikeusperustaa - 37 artikla - ei voida käyttää tässä yhteydessä, vaan komission on ehdotettava meille oikeusperustaa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 152 artiklan perusteella eli parlamentin yhteispäätösoikeutta. Olemme kysyneet asiaa parlamentin oikeudellisia asioita käsittelevältä valiokunnalta, joka viittasi tämän lainsäädännön lähentämisen osalta siihen, että 37 artikla olisi tässä tapauksessa riittävä. Me maataloutta käsittelevässä valiokunnassa emme ole kuitenkaan rajoittuneet käsittelemään tätä lainsäädännön lähentämistä, vaan olemme esittäneet sen tosiasian osalta, että tässä ehdotuksessa on kyse myös geneettisesti muunnetuista organismeista, toisen tarkistusehdotuksen, joka käsittelee sisällöllistä kysymystä ja sitä kautta myös väestön terveyttä.
Me neuvottelimme siementen kaupan pitämistä koskevasta direktiivistä komission kanssa kaksi vuotta ja löysimme kompromissin, joka säätelee tässä direktiivissä geneettisesti muunnettujen organismien levittämistä. Otimme siinä yhteydessä lähtökohdaksi tekstin, joka on tämän direktiivin 70/524/ETY perustana. Arvoisa komission jäsen Byrne, meistä on käsittämätöntä, että komissio ryhtyessään lähentämään lainsäädäntöä ei lähennä myös itse tekstiä geneettisesti muunnettujen organismien osalta. Me olemme esittäneet nyt yhden tarkistusehdotuksen, jonka aiheena on juuri tämä komission kompromissi sen alkuperäisessä sanamuodossa. Tätä sanamuotoa lainattiin muuten myös metsänviljelyaineiston käyttämistä koskevassa metsädirektiivissä, ja me olemme sitä mieltä, että tämän tekstin sisällyttäminen nyt myös tähän direktiiviin on ehdottoman välttämätöntä. Komissio viittasi valiokunnassa siihen, että se aikoo esittää jatkossa uuselintarvikkeita koskevan direktiivin. Sen ei pitäisi kuitenkaan olla este sille, että lainsäädäntöä ryhdytään lähentämään jo nyt tässä tapauksessa, jotta erilaisista direktiiveistä ei synny tältä osin oikeusturvattomuutta. Lähdemme siksi siitä, että te myös hyväksytte näitä geneettisesti muunnettuja organismeja koskevan tarkistusehdotuksemme.
Se tosiasia, että tässä direktiivissä 70/524/ETY on vielä vanha teksti, liittyy siihen, että siementen kaupan pitämistä koskeva direktiivi esitettiin parlamentissa vuonna 1986 ja me neuvottelimme siitä komission kanssa vuoteen 1988 saakka, kun taas tätä direktiiviä koskeva mietintö käsiteltiin vuonna 1994, ja ilmeisesti parlamentti ei pannut geneettisesti muunnetuille organismeille silloin samaa painoarvoa kuin sitten myöhemmin toimiessani mietinnön esittelijänä. Arvoisa komission jäsen Byrne, olemme siksi sitä mieltä, että te hyväksytte esittämämme tarkistusehdotukset myös oikeusperustan osalta. Jos näin ei tapahdu, meidän on pidätettävä itsellemme oikeus palauttaa tämä mietintö valiokuntaan aloittaaksemme sitten, aivan kuten teimme siementen kaupan pitämistä koskevan direktiivin kohdalla, neuvottelut kanssanne tästä arkaluonteisesta kohdasta, jonka osalta muistutan vielä kerran siitä, että nyt laatimamme teksti on kompromissina lainvoimainen sekä teidän että meidän oikeudellisessa yksikössämme. Meidän ei siis tarvitse neuvotella tekstistä uudelleen, vaan meidän on vain sisällytettävä tämä teksti tähän direktiiviin. Arvoisa komission jäsen Byrne, odotan jännittyneenä, mitä sanotte ehdotuksistamme!

Keppelhoff-Wiechert
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuuluko rehujen lisäaineita koskeva säädös kilpailun vai kuluttajapolitiikan piiriin? Komissiolle ja oikeudellisia asioita käsittelevälle valiokunnalle se on kilpailukysymys. Meidän on tietenkin otettava huomioon rehuteollisuuden kilpailukyky yhdenmukaistamalla ennen vuotta 1998 ja vuoden 1998 jälkeen hyväksyttyjä aineita koskevat määräykset. Rehujen hinnannousu on estettävä, ja siksi meidän on tuettava jäsen Doylen esittämiä tarkistusehdotuksia 4 ja 5.
Asiassa on kuitenkin, kuten jäsen Graefe zu Baringdorf muotoili sen mietinnössään, ensi sijassa kyse kuluttajapoliittisesta aiheesta. Elintarvikkeiden turvallisuuden on oltava ehdottomasti etusijalla kaikissa rehusta käytävissä keskusteluissa. Kun puhumme ravintoketjun avoimuudesta, se koskee kaikkea talikosta haarukkaan, ja siten kuluttajansuoja alkaa johdonmukaisesti rehusta. Rehuun sekoitetut antibiootit, kasvunedistäjät ja geneettisesti muunnetut organismit päätyvät lopulta kuitenkin ihmisen ravintoketjuun. Dioksiiniskandaalin seurauksena meille kaikille oli selvää, että meidän on vihdoinkin päästävä eroon tästä loasta. Rehujen lisäaineita koskeva säädös on askel oikeaan suuntaan.
EY:n perustamissopimuksen 152 artiklan mukaan me olemme velvollisia poistamaan ihmisten terveyden vaarantumisen syyt. Paino on yksiselitteisesti syillä. Meidän on lopetettava johdonmukaisesti alkuperäisten saastuttajalähteiden - rehun sisältämien vahingollisten lisäaineiden - rahoittaminen. Muussa tapauksessa me näpertelemme mielestäni oireiden parissa, mutta emme taistele itse taudin syitä vastaan. Kansalaiset suhtautuvat hyvin kriittisesti erityisesti geneettisesti muunnettujen organismien käyttämiseen. Meidän on otettava huomioon kansalaisten kasvava kriittinen suhtautuminen geneettisesti muunnettuihin organismeihin ja säädeltävä niiden käyttö rehuissa sen mukaisesti.
Ensinnäkin, jos lisäaine koostuu geneettisesti muunnetuista organismeista tai sisältää sellaisia organismeja, tämä lisäaine saadaan hyväksyä vain, jos se on vaaraton ihmisen terveydelle ja ympäristölle. Toiseksi on mielekästä hyväksyä, kuten myös mietinnön esittelijä totesi, siementen kaupan pitämistä koskevien sääntöjen kaltaiset säännöt geneettisesti muunnetuista lisäaineista rehussa. Ja kolmanneksi me tarvitsemme avoimen kuluttajapolitiikan hengessä geneettisesti muunnettuja organismeja sisältäviä rehuja koskevat päällysmerkinnät. Tämä rehujen yksiselitteinen ilmoittaminen mahdollistaa siis kaksinkertaisen valinnanvapauden sekä rehun käyttäjälle että myös myöhemmin kuluttajalle.
Valinnan pitäisi olla - minun mielestäni - täysivaltaisella kansalaisella. Me puhumme kaikki skandaalien riepottamista kansalaisista, jotka ovat menettäneet luottamuksensa elintarvikkeiden turvallisuuteen. Me voimme nyt edistää olennaisesti tämän luottamuksen voittamista takaisin rehujen sisältämiä lisäaineita koskevin johdonmukaisin säännöin. Täten olen siis myös hyvin jännittynyt tarkistusehdotuksiamme koskevasta vastauksestanne.
Me tulemme siis äänestämään tietenkin niin, että palautamme ehdotuksen mahdollisesti takaisin valiokuntaan.

Kindermann
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, käsiteltävänä oleva ehdotus vuodelta 1970 peräisin olevan rehujen lisäaineista annetun direktiivin muuttamisesta on ensimmäinen lukuisista rehuja koskevista ehdotuksista. Me keskustelemme siis seuraavien kuukausien aikana täällä parlamentissa vielä muutamista sellaisista. Se, että tällä aiheella on keskeinen merkitys, on todiste siitä suuresta huomiosta, jota eurooppalainen julkisuus on kohdistanut dioksiinia, antibiootteja, puhdistamolietettä ym. koskeviin skandaaleihin. Tässä on siis kyse yleisen terveyden suojelemisen tärkeästä elementistä. Olemme siksi sitä mieltä, että oikeusperustaksi on otettava 152 artikla eikä 37 artikla, kuten komissio on ehdottanut.
Komission ehdottama muutos, nimittäin niiden lisäaineiden yhtäläinen kohtelu, jotka on hyväksytty ennen 31. joulukuuta 1987 tai sen jälkeen, on kiistaton ja saa meidän täyden tukemme. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta on kuitenkin tehnyt yksimielisesti muutamia tärkeitä tarkistuksia komission ehdotukseen.
Komission ehdottamassa säädöksessä piilee uhka, että tiettyjen lisäaineiden markkinoinnissa syntyy monopoleja. Oikeus hakea hyväksymistä annetaan vain sille, joka sai alkuperäisen hyväksynnän, kuitenkin pois lukien ne yritykset, jotka ovat saaneet hyväksynnän myöhemmin. Meidän tulisi estää sellainen monopoliaseman syntyminen, joka saattaisi johtaa esimerkiksi rehujen hinnannousuun, myöntämällä väliaikainen hyväksyminen kaikille yrityksille, jotka ovat markkinoineet tiettyä ainetta 1. huhtikuuta 1998. Tämä väliaikainen hyväksyminen on voimassa, kunnes uudelleenarviointimenettely on saatu päätökseen.
Tärkein muutos verrattuna komission ehdotukseen koskee kuitenkin mietinnön esittelijän suosittamaa geneettisesti muunnettuja organismeja koskevien määräysten sisällyttämistä lisäaineita koskevaan direktiiviin. Hän on ottanut tältä osin lähtökohdaksi parlamentin ja komission neuvotteleman kompromissin, joka koskee geneettisesti muunnettujen organismien hyväksymistä tarkoituksellista levittämistä koskevan direktiivin ulkopuolella. Tämä antaa jo perustan geneettisesti muunnettujen organismien hyväksymiselle. Siten on vain loogista hyväksyä myös käsiteltävänä olevassa tapauksessa niiden sääntöjen, joita olemme hyväksyneet jo muilla aloilla - mainitsen vain metsänviljelyaineiston alan -, kaltaisia sääntöjä geneettisesti muunnetuista lisäaineista rehussa.
Tärkeässä asemassa on tässä yhteydessä erityisesti geneettisesti muunnettujen lisäaineiden merkitseminen. Se antaa toisaalta maanviljelijälle mahdollisuuden tehdä tietoinen päätös siitä, haluaako hän käyttää sellaisia rehuja vai ei, ja antaa toisaalta kuluttajalle mahdollisuuden torjua elintarvikkeet, jotka on valmistettu geneettisesti muunnettujen organismien perusteella.
Lopuksi ryhmämme kiittää vielä lämpimästi mietinnön esittelijää, joka on nähnyt paljon vaivaa. Voimme uskoakseni odottaa komission jäsen Byrnen vastausta jännittyneinä.

Paulsen
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tässä mietinnössä käsitellään enemmänkin muotoja, toisin sanoen sitä, kuinka lisäaineet hyväksytään, ja siinä käsitellään vähemmän sitä, mitä lisäaineet ovat ja miten ne toimivat.
Minun on saatava käyttää tilaisuutta hyväkseni korostaakseni sitä, miten tärkeää on, että käsittelemme jatkossa kaikkia näitä direktiivejä 152 artiklassa esitetyn menettelyn mukaan, koska sekä elintarviketurvallisuus että ympäristökysymykset edellyttävät yhtenäistä politiikkaa, kokonaisnäkemystä. Emme voi jatkaa nykyistä toimintatapaamme, toisin sanoen sitä, että käymme läpi jokaisen yksityiskohdan ja usein vasta siinä vaiheessa, kun vahinko on jo sattunut.
Esittelijä korosti rehujen lisäaineena käytettyjen geneettisesti muunnettujen organismien tutkintaa ja merkintää. Haluaisin vielä kerran puhua antibiooteista. Tosiaankin niistä yhdeksästä antibiootista, joiden käyttäminen rehuissa oli alun perin sallittua, viiden käyttö on nyt kiellettyä, mutta on erittäin tärkeää, että kiellämme myös jäljelle jäävien neljän antibiootin käytön, ei vain kansanterveyden vaan myös eläinten kannalta.
Olemme päässeet niin pitkälle, että tiedämme, että antibioottien resistenssi uhkaa kansanterveyttä, erityisesti pikkulapsia. Useissa jäsenvaltioissa voidaan jo todistaa, että antibioottien väärinkäyttö eläintaloudessa on täysin tarpeetonta. Useassa valtiossa on jo kauan sitten luovuttu asteittain antibioottien käytöstä rehussa, ja muutamissa valtioissa niiden käytön asteittaista luopumista ollaan parhaillaan toteuttamassa onnistunein tuloksin.
Antibioottien osalta olemme jo kauan sitten ohittaneet sen vaiheen, että voisimme käyttää ennalta varautumisen periaatetta, josta kovasti puhumme. Ympäristöön liittyvässä työssä on kuitenkin vielä yksi tärkeä periaate nimittäin vaihtoperiaate. Haluaisin lyhyesti mainita kokkidiostaatit. Kyse on teknisestä antibiootista, jonka käyttäminen ei ole aivan välttämätöntä. Se voidaan korvata muilla aineilla. Kananpoikia voidaan rokottaa. Se tosin maksaa hieman enemmän, mutta se on ympäristölle vaaratonta. Nykyään kokkidiostaatit ajautuvat lannoitteiden mukana pelloille. Siten ne joutuvat veteen, joka on todellakin tärkein elintarvikkeemme.

Auroi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, rehujen lisäaineita koskeva mietintö liittyy teknistaloudelliseen ongelmaan kilpailun tasapainon palauttamiseksi rehujen eri lisäaineiden ja näiden lisäaineiden tuottajien välille. Belgiaa ja muita Euroopan maita viime kesänä koetelleen vakavan dioksiinikriisin jälkeen emme voi kuitenkaan tyytyä pohtimaan nyt pelkästään kysymystä kilpailusta. Komission tieteelliset asiantuntijat löysivät nimittäin tuolloin Brasiliasta tuotujen sitrushedelmien hedelmälihasta jäännöksiä teollisuudessa käytettävästä kalkista, jossa oli dioksiinia, vaikka tämä löydös ei juuri tullutkaan suuren yleisön tietoon. Niinpä on aika tutkia yksityiskohtaisesti ravintoketjun kaikki tekijät, jotka osallistuvat tuottoa lisäävien rehujen valmistamiseen. Pantakoon ohimennen merkille, ja tämä on jo kaiken huippu, ettei ongelma ole ollenkaan niin vakava koiriemme, kissojen ja muiden kotieläimiemme ravinnon osalta. Onko tämän teollisuudenalan yritysten käymä hillitön ja maailmanlaajuinen kilpailu syynä siihen, että tämä ala on muuttunut elintarviketeollisuuden kaikkien jätteiden kierrätyspaikaksi?
Näin vakavasta aiheesta ei voida käydä pelkästään teknistä keskustelua, vaikka antibioottien ja muiden kasvunedistäjien hyväksyntää rajoitetaankin jo direktiivissä. Varotoimia, joihin olemme ryhtymässä rehujen osalta, on sovellettava myös maatilaeläinten ravintoon, niiden samojen eläinten, jotka löydämme myöhemmin lautaseltamme. Kuten mietinnössä korostetaan ponnekkaasti, lisäaineiden merkintä on ehdoton välttämättömyys, jotta jokainen maanviljelijä tuntisi maatilallaan karjalleen tarkoittamiensa rehujen kaikki ainesosat. Lisäksi hänen on tiedettävä, onko hänen proteiinijyväsäkkeihinsä tungettu geneettisesti muunnettuja organismeja. Nämä ainekset voivat olla uhka kansanterveydelle. Ennalta varautumisen periaate pakottaa meidät joka tapauksessa noudattamaan selvästi ilmaistun jäljitettävyyden vaatimusta näiden tuotteiden markkinoinnin kaikilla tasoilla.
Ennen lisäaineiden merkintää on kuitenkin laadittava selvät säännöt. On esitettävä yksinkertaisia kysymyksiä, jotka koskevat esimerkiksi eläinjauhojen käytön todellista tarkoituksenmukaisuutta. Vaikka tarkastelemmekin sekä etiikan että terveydensuojelun kannalta kaikkia niitä ongelmia, joita eläinjauhot ovat meille aiheuttaneet, nyt on tutkittava tarkoin itse niiden käyttöä. Elintarviketurvallisuutta koskevan valkoisen kirjan rehuja käsittelevän luvun on toimittava tässä työmme perustana, jotta voisimme mennä pelkkiä kaupallisia kysymyksiä huomattavasti pidemmälle. Komissio on käyttänyt useaan otteeseen ilmausta "navetasta keittiöön". PPE-ryhmän kollegamme korosti tätä juuri äsken. Se on hyvä ilmaus, mutta sille on myös annettava jokin merkitys. Ja jotta sille voitaisiin antaa jokin merkitys, on käsiteltävä samanaikaisesti sekä eläimiin että kuluttajien terveyteen liittyviä ongelmia.
Siksi on tärkeää hyväksyä johdanto-osan kappaleeseen 4 tehty tarkistus 2, jonka avulla voidaan välttää uhka monopoliasemasta, monopolin, joka voi syntyä, jos ensimmäisinä jonkin lisäaineen markkinointiluvan saaneet yritykset voisivat ainoina hyödyntää tätä lupaa uudelleenarviointimenettelyn ajan. Erityisen tärkeää on kuitenkin hyväksyä uuteen 2 a artiklaan tehdyt tarkistukset 4 ja 5, joiden avulla on mahdollista merkitä selvästi geneettisesti muunnetut lisäaineet, jotta kuluttajilla olisi mahdollisuus tehdä asiantuntevasti päätös niiden käytöstä.

Fiebiger
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, korkean teknologian lisäaineiden saatavuus rehualalla edellyttää toimijoilta - ja heitä on tiettävästi hyvin paljon - yksityiskohtaisia tietoja lisäaineiden käytöstä sellaisten käytäntöjen estämiseksi, jotka rikkovat yhteisön oikeutta. Nykyinen rehujen lisäaineita koskeva direktiivi ei voi tehdä sitä yksin. Sen jälkeen tulee muita direktiivejä, ja olen sitä mieltä, että ne on sijoitettu oikein maataloutta käsittelevään valiokuntaan.
Rehuja ja lisäaineita koostetaan, sekoitetaan, laimennetaan ja leikataan moninkertaisesti ja kuljetetaan useita kertoja, kunnes liha, maito, leipä ja muut tuotteet myydään kaupan tiskiltä. Rehuntuottajien taistelu suurimmista markkinaosuuksista on erittäin ongelmallista aivan kuten elintarviketuotannon alallakin. Sen kielteiset seuraukset tunnetaan, myönteisiä vähemmän. Olen hyvin vakuuttunut siitä, että eurooppalaisten kuluttajien terveyttä voidaan suojella ekologisessa ketjussa järkevimmin elintarvike- ja rehuntuotannolla, jossa tuotteita tuotetaan tietyllä alueella kyseisen alueen kuluttajia varten. Tämä vaatisi kuitenkin vielä lisää työtä.

Hyland
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa onnittelemalla esittelijä Graefe zu Baringdorfia hänen mietinnöstään. Se kuvastaa kaikkien EU-kansalaisten näkemyksiä ja huolenaiheita, jotka koskevat elintarvikkeiden turvallisuutta ja laatua.
Parin viime vuoden tapahtumat ovat todellakin herättäneet tietoisuutta ja huolta elintarvikkeiden turvallisuuteen ja kansanterveyteen kohdistuvasta todellisesta uhkasta. Kaikkien kansalaisten täytyy pitää parlamentin nopeaa toimintaa suurimpana takeena tulevaisuuden varalta, sillä olette laatineet elintarvikkeiden laatua koskevan asialistan, jota jäsenvaltioiden täytyy noudattaa. Parlamentti kuitenkin korostaa myös tällä keskeisellä hallinnon alueella sitoutumistaan toissijaisuuteen ja kehottaa jäsenvaltioita kantamaan oman vastuunsa.
Olemme Agenda 2000:ssa mielestäni asettaneet etusijalle sellaisia politiikkoja, jotka ovat kansalaisten välittömiä huolenaiheita: elintarvikkeiden turvallisuuden, veden laadun, ympäristönsuojelun ja maaseudun kehittämisen. Jos sitoudumme toteuttamaan ahkerasti tätä asialistaa, uuden vuosituhannen ensimmäiset vuodet ovat merkkipaalu sellaisten politiikkojen täytäntöönpanossa, joissa keskitytään ihmisiin ja jotka heijastavat hyvin selvästi yhteisön tarpeita.
Suhtaudun myönteisesti erityisesti rehujen lisäaineille ehdotettuihin uusiin ja ankariin hyväksymismenettelyihin. Niiden rikkojia on rangaistava ankarasti. Onnittelen elintarvikkeiden turvallisuudesta vastaavaa uutta komission jäsen Byrneä. Hänellä on edessään vaikea urakka, mutta hän on reagoinut nopeasti ja tehokkaasti parlamentin vaatimuksiin sekä kuluttajien huolenaiheisiin. Olen erityisen hyvilläni siitä, että oma maani, Irlanti, on eturivissä uusien jäljitettävyysperiaatteeseen perustuvien elintarvikemääräysten täytäntöönpanossa. Tämä tekee Irlannin saaresta tulevaisuudessa elintarviketuotannon huippuyksikön.

Daul
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minäkin haluaisin onnitella esittelijää, joka on tehnyt erinomaista työtä, ja iloita etenkin siitä yksimielisyydestä, joka vallitsi ryhmässämme tästä asiasta.
Direktiiviehdotuksessa siis määrätään, että komissio korvaa asetuksen välityksellä lisäaineiden nykyiset hyväksymiset sellaisilla hyväksynnöillä, jotka ovat sidoksissa lisäaineiden liikkeelle laskemisesta vastaaviin henkilöihin, ja että tämä korvaaminen toteutetaan samaan aikaan kaikkien kyseessä olevien lisäaineiden osalta. Johdonmukainen oikeudellinen kehys on palautettava. Komissio ehdotti jo lokakuussa 1999 oikeusperustaa direktiiville 70/524/ETY hyväksymisten korvaamiseksi. Meidän on kuitenkin huolehdittava siitä, ettei kilpailu vääristy, mistä jäsen Kindermann ja jäsen Auroi muistuttivat.
Mielestäni myös rehujen geneettisesti muunnetut lisäaineet on merkittävä selvästi, jotta loppukuluttajilla olisi mahdollisuus päättää, käyttävätkö he geneettisesti muunnettuja organismeja sisältävää ravintoa vai ei. On varmistettava, että kuluttajat säilyttävät vapautensa päättää asiasta asiantuntevasti.
Arvoisa komission jäsen, tällä ehdotuksella ei ole mitään taloudellisia vaikutuksia yhteisön talousarvioon. Tuottajat ja kuluttajat vaativat siksi elintarviketurvallisuusasiassa täydellistä avoimuutta. Olen vakuuttunut siitä, että komissio voi kannattaa esittelijän tekemiä ehdotuksia, jotka - palautettakoon tämä mieliin -, hyväksyttiin yksimielisesti maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa.

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, BSE-kriisistä lähtien olemme sanoneet täällä parlamentissa toistuvasti, että rehu on yksi tärkeimmistä ja ensimmäistä elementeistä elintarvikkeiden turvallisen tuottamisen sekä kuluttajien terveyden ja suojelemisen kannalta. Olemme siksi iloisia, että komissio esittää rehujen lisäaineita koskevan ehdotuksen.
Valiokunta, jonka nimissä puhun täällä, nimittäin ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta on - olettaen, että maataloutta käsittelevän valiokunnan puheenjohtaja laatii esittelijänä näin hyvän mietinnön - päättänyt joulukuussa, että voimme luopua lausunnon antamisesta.
Haluaisin silti sanoa siitä muutaman sanan ja ottaa kantaa muutamiin kohtiin. Ensiksi ehkä jotakin oikeusperustan kysymyksestä. Vaikka meillä täällä parlamentissa on uusi työjärjestys - ja on täysin mahdollista, että maataloutta käsittelevän valiokunnan erittäin kunnianhimoisen puheenjohtajan myötä maataloutta käsittelevän valiokunnan ja ympäristöasioita käsittelevän valiokunnan välillä voi ilmetä yhä useammin ongelmia lainsäädäntöä koskevan toimivallan osalta -, yksi asia on minulle siitä huolimatta aina täysin selvää sellaisissa konflikteissa: tämän parlamentin yhteenkuuluvuus on ratkaisevaa, ja asian oikeusperusta on minulle ratkaisevaa.
Siksi - tämä minun on sanottava teille, arvoisa komission jäsen Byrne - tuomitsen oikeusperustan valinnan. Jos se on vain perinteinen ja aiemmista direktiiveistä omaksuttu oikeusperusta, sen säilyttäminen on virhe. Amsterdamin sopimuksessa sanotaan erittäin selvästi: jos ihmisten terveys on kyseessä, oikeusperustaksi on valittava 152 artikla. Minun on sanottava parlamenttimme oikeudellisia asioita käsittelevälle valiokunnalle tämän osalta: ei yksinkertaisesti riitä, että tarkastellaan komission ehdotusta ja sanotaan, että siinä ei puhuta mitään terveydestä ja kuluttajansuojasta, joten kyse ei ole myöskään terveydestä ja kuluttajansuojasta. Siksi ryhmäni - kuten jäsen Kindermann jo sanoi - äänestää huomisessa äänestyksessä oikeusperustan muuttamisen puolesta, ja toivon muiden parlamentin ryhmien tekevän samoin.
Arvoisa komission jäsen Byrne, pyydän teitä avoimuuden ja hyvän yhteistyön hengessä hyväksymään ja puoltamaan oikeusperustan muuttamista. Jos me nimittäin emme tee sitä, vaan noudatamme oikeudellisia asioita käsittelevän valiokunnan suositusta, annamme manipulaation temmeltää rauhassa. Sallimme silloin nimittäin komission päättää oikeusperustan valinnasta niin, että terveyspolitiikkaa ei yksinkertaisesti mainita tekstissä, jolloin meillä on oikeusperustana yhtäkkiä 37 artikla.
Sallikaa minun sanoa lyhyesti vielä jotakin kahdesta muusta asiasta: geneettisesti muunnetut mikro-organismit rehussa. Ei voi olla niin, että viitataan vertikaaliseen lainsäädäntöön ja sanotaan, että me tarvitsemme joskus toisenlaisen lainsäädännön. Sitä meillä ei kuitenkaan ole tällä hetkellä! Ja niin kauan kuin meillä ei ole sitä, meidän on käsiteltävä jokaisessa kohdassa, jossa säädämme lakeja, myös geneettisesti muunnettuja mikro-organismeja, mainittava ne erikseen ja vaadittava päällysmerkintöjä. Tämän mietinnön esittelijä on tehnyt sen, ja se on hyvä muistutus.
Sanon teille vielä kerran, kuten olen tehnyt jo useita kertoja: kyllä, haluaisin komission tekevän ehdotuksia sallittujen rehujen luettelosta. Me tulemme sitten varmasti kiistelemään ja käsittelemään niitä täällä parlamentissa, mutta me tarvitsemme ainakin rehujen sallittuja lisäaineita käsittävää luetteloa koskevan lähtökohdan.
Yhtä tärkeää on se, että meillä on lisäaineiden tuotantoa koskevat tiukat hygieniavaatimukset, joita valvotaan jäsenvaltioissa asianmukaisesti. Molemmilla aloilla on vielä puutteita, ja siltä osin meillä on vielä paljon tehtävää.

Nicholson
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijää hänen mietinnöstään. Tämä on epäilemättä sellainen kysymys, jota käsittelemme uudestaan useassa yhteydessä tulevaisuudessa. Viime vuosien tapahtumat ovat kiinnittäneet huomiomme paitsi elintarvikkeiden tuottajia myös kuluttajia uhkaaviin valtaviin ongelmiin. Meidän täytyy löytää tasapaino kummankin osapuolen välille. Meidän täytyy ratkaista tämä kysymys, koska on tärkeää palauttaa kuluttajien luottamus heidän nauttimaansa ruokaan.
Yksi keino saavuttaa tämä on täydellinen avoimuus elintarvikkeiden merkinnöissä. Geneettisesti muunnetut organismit ovat uusi haasteemme. Ihmiset ovat erittäin huolestuneita tästä, ja syystäkin: minäkin olen huolestunut tästä. Olen kuitenkin sitä mieltä, ettemme saisi antaa geneettisesti muunnettuja organismeja koskevan huolemme jättää varjoonsa huoltamme rehussa käytetyistä kasvunedistäjistä tai rehuseoksissa käytetyistä antibiooteista. Emme todellakaan saisi antaa geneettisesti muunnettujen organismien peittää alleen sitä tosiseikkaa, että monien Euroopan maiden rehut sisältävät yhä lihaa ja luujauhoa. Yksi tekijä näiden keskustelussamme mainittujen kehityssuuntausten taustalla on kilpailu - jäsenvaltioiden välinen kilpailu elintarviketuotannon kustannuksista. Meidän täytyy varmistaa kaikilla näillä alueilla yhtäläiset kilpailumahdollisuudet: elintarvikkeiden täytyy täyttää samat vaatimukset kaikissa jäsenvaltioissa.
Meillä on ollut dioksiiniskandaali, BSE-tauti ja monia muita ongelmia. Tärkeimpänä ongelmana on raha, nimittäin se, kuka maksaa kustannukset. Ongelmana on se, että kustannuksia ei jaeta tasan kuluttajan ja tuottajan kesken: tuottajan on ollut pakko maksaa kaikki kustannukset. Meidän täytyy jakaa koituneet lisäkustannukset tasapuolisesti. Meidän täytyy myös varmistaa, että Euroopan unioniin tuotavat elintarvikkeet täyttävät Euroopan unionin vaatimukset. Ellemme ylläpidä näitä vaatimuksia tuontielintarvikkeiden osalta, joudumme tulevaisuudessa entistä suurempiin vaikeuksiin.

Byrne
. (EN) Haluaisin ensiksi kiittää maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokuntaa ja sen esittelijää, valiokunnan puheenjohtaja Graefe zu Baringdorfia komission ehdotuksen tarkastelusta.
Komission ehdotus on varsin tekninen, kuten jotkut teistä ovat sanoneet. Joka tapauksessa sen tavoite on suhteellisen yksinkertainen: yhdenmukaistaa rehujen lisäaineiden hyväksymismenettelyt. Nykyisin hyväksymisiä kohdellaan eri tavoin sen mukaan, onko hakemukset jätetty ennen 1. tammikuuta 1988 vai sen jälkeen. Komission ehdotuksen tarkoituksena on yhdenmukaistaa menettelyt, jottei tällaista erottelua esiintyisi. Ehdotetun muutoksen laajuus on näin ollen hyvin rajallinen.
Parlamentti on esittänyt viisi tarkistusta. Pahoittelen sitä, ettei komissio pysty hyväksymään näitä tarkistuksia huolimatta siitä, että olen täysin tietoinen parlamentin, maatalousvaliokunnan ja erityisesti esittelijä Graefe zu Baringdorfin näkemyksistä ja sitoutumisesta näihin kysymyksiin.
Käsittelen erikseen kutakin yksittäistä tarkistusta. Ensimmäisellä tarkistuksella pyritään muuttamaan ehdotuksen oikeusperustaa korvaamalla 37 artikla 152 artiklalla. Huomauttaisin vain, että komission ehdotuksessa ei mainita terveyden suojelua tai kuluttajansuojaa. Ehdotettu tarkistus on tekninen, eikä voida tulkita, että sen päätavoitteena olisi kansanterveyden suojelu. Huomaan, että myös parlamentin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta katsoo, että 37 artikla on asianmukainen oikeusperusta. Muistutan parlamentille, että 152 artiklan päätavoitteena on terveyden suojelu. Suosittelen teille oikeudellisten asioiden valiokunnan kirjeessä esitettyjä perusteluja, joissa kanta ilmaistaan mielestäni täsmällisesti, selkeästi ja ihailtavan lyhytsanaisesti.
Tarkistuksissa 2 ja 3 mennään paljon pitemmälle kuin komission ehdotuksessa, sillä niillä pyritään antamaan geneettisesti muunnettuja lisäaineita koskevia lisäsäännöksiä. Olen ensimmäisenä myöntämässä, että geneettisesti muunnetut organismit ovat erittäin tärkeä kysymys. Myönnän ja tunnustan myös sen, että geneettisesti muunnettuja organismeja koskevan EU-lainsäädännön uudistamiseksi tarvitaan useita aloitteita. Tämä tekninen tarkistus ei kuitenkaan ole oikea väline tällaisten aloitteiden tekemiseksi. Komissio on sitä mieltä, että on ennenaikaista muuttaa tässä vaiheessa direktiivin 70/524 nykyisiä määräyksiä geneettisesti muunnettujen lisäaineiden osalta. Sen sijaan on syytä odottaa, mitä tapahtuu direktiivin 90/220 muuttamista koskevalle yhteiselle kannalle, joka on parhaillaan toisessa käsittelyssä parlamentissa. Komissio aikoo mennä paljon pitemmälle kuin parlamentin nykyisissä tarkistuksissa ehdotetaan.
Voin myös vakuuttaa parlamentille, että varmistan, että tähän liittyvät direktiivin 90/220 säännökset sisältyvät direktiivin 70/524 muuttamista koskevaan ehdotukseen, jonka komissio on luvannut esittää parlamentille elintarvikkeiden turvallisuutta koskevassa valkoisessa kirjassa ennen heinäkuuta 2001. Voin myös vakuuttaa parlamentille, että kaikki täällä tänään esitettävät huomautukset otetaan huomioon.
Myöskään tarkistuksia 4 ja 5 ei voida hyväksyä, koska niissä suositaan tarpeettomasti kopiotuotteita hyväksymällä niiden liikkeeseen laskeminen, ennen kuin hyväksymishakemusta on edes jätetty. Komissio vaatii, että tällaisten hakemusten turvallisuus ja vaikutus on arvioitava ennen niiden hyväksymistä. Voin vain pyytää teitä jälleen kerran pitämään mielessä komission ehdotuksen teknisen luonteen ja odottamaan rehujen lisäaineita koskevaa varsinaista uutta direktiiviehdotusta, ennen kuin käsittelemme laajempia kysymyksiä.
Haluaisin käsitellä joitakin keskustelun kuluessa esille otettuja erityiskysymyksiä. Ensiksikin esittelijä Graefe zu Baringdorfin esittämien huomioiden osalta haluaisin vakuuttaa hänelle, että muutamme geneettisesti muunnettujen lisäaineiden hyväksymismenettelyä lisäainedirektiivissä 70/524 emmekä uusrehudirektiivissä. Tässä direktiivissä käsitellään pikemminkin raaka-aineita kuin lisäaineita.
Parlamentin käyttämä teksti on peräisin vuonna 1998 annetusta direktiivistä. Direktiiviä 90/220 koskeva vertikaalinen lainsäädäntö siitä, miten geneettisesti muunnettujen organismien ympäristöriskien arviointi toteutetaan, on kuitenkin sittemmin muuttunut ja muuttuu yhä. Se on parlamentissa toisessa käsittelyssä. Mielestäni meidän pitäisi odottaa direktiivin 90/220 ja erityisesti sen 11 artiklan lopputulosta.
Keskustelussa viitattiin lisäksi siihen kysymykseen, voisiko tämä ehdotus aiheuttaa monopolien muodostumisen uhkan. Jäsen Kindermann ja jäsen Auroi viittasivat tähän. Haluaisin esittää pari huomiota tästä kysymyksestä.
Ensiksikin, tämä asia on ollut valmisteilla vuodesta 1993 lähtien, joten se ei tosiasiassa ole vaikuttanut muiden hyödykkeiden tuottajiin. Nämä hakijat voivat todellakin edelleen hakea hyväksymistä tuotteelleen. Painottaisin myös sitä, että komissio ei ole koskaan hyväksynyt yhtään hyväksymishakemusta lisäaineisiin sisällytettävistä geneettisesti muunnetuista organismeista.
Jäsen Roth-Behrendt viittasi asianmukaista oikeusperustaa koskevaan kysymykseen eli siihen, pitäisikö sen olla 37 artikla vai 152 artikla. Viittaan jälleen siihen, mitä sanoin aiemmin tästä asiasta, ja vakuutan hänelle ja parlamentille, että olisi täysin sopimatonta, että komissio pyrkisi oikeuttamaan jonkin toimenpiteen 37 artiklan perusteella vain poistamalla säännöksestä viittauksen kansanterveyteen. Tätä kysymystä on tarkasteltu ainakin kahteen otteeseen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa, joka on antanut oikeudelliset kriteerit tämänkaltaisia tilanteita varten, joissa asianmukainen oikeusperusta on otettava huomioon lainsäädäntöä annettaessa. Tuomioistuimen kanta näyttää olevan varsin selkeä tässä asiassa. Sanoisin yleisenä kommenttina täällä ehdotettuihin tarkistuksiin, erityisesti oikeusperustaa koskevaan kysymykseen, että mielestäni näissä olosuhteissa olisi sopimatonta muuttaa oikeusperustaksi 152 artikla, sillä se olisi hyvin todennäköisesti ristiriidassa tuomioistuimen antamien puolueettomien kriteerien kanssa.
Jotkut teistä - erityisesti jäsen Nicholson - viittasivat merkintöjä koskevaan kysymykseen. Direktiivissä 70/524 ennakoidaan geneettisesti muunnettujen lisäaineiden merkintöjä koskevaa kysymystä. Se sisältyy siihen jo nyt, sillä siinä puhutaan tiettyjä tuotantoprosessista johtuvia ominaisuuksia koskevista tiedoista. Tätä kysymystä tullaan siis käsittelemään. Tuon sanamuodon ansiosta voimme velvoittaa hakijat ilmoittamaan etiketissä siitä, että hakemuksen kohteena olevassa tuotteessa on käytetty geneettisiä muuntelutekniikkoja.

Graefe zu Baringdorf
. (DE) Arvoisa puhemies, sallikaa minun esittää komission jäsenelle vielä yksi kysymys. Arvoisa komission jäsen Byrne, aluksi seuraava muistutus: Euroopan parlamentilla ei ole aloiteoikeutta lainsäädännössä. Kun te ehdotatte direktiivin tai asetuksen muuttamista, me otamme kuitenkin itsellemme oikeuden tarkastella koko asetusta eikä vain sitä osaa, jonka te olette poiminut siitä. Me olemme kuitenkin rajoittuneet käsittelemään tarkistusehdotuksissamme muodollista lähentämistä muihin direktiiveihin. Sisällölliset kysymykset olemme jopa vielä sivuuttaneet. Tarkistusehdotuksissa ei ole esimerkiksi käsitelty antibiootteja.
Kyse on siksi vain yksittäisten direktiivien oikeudellisten määräysten lähentämisestä. Arvoisa komission jäsen Byrne, kysymykseni kuuluu: Yhdistyneiden Kansakuntien Montrealin konferenssissa ajettiin äskettäin läpi päätös, jonka mukaan geneettisesti muunnetut organismit on merkittävä kansainvälisessä kauppaliikenteessä. Uskotteko todellakin, että parlamentti - kun meillä on nyt tämä mahdollisuus - voi sallia sen, että tätä merkintää ei toteuteta Euroopan unionin sisällä rehujen lisäaineiden kohdalla?
Arvoisa komission jäsen Byrne, se johtaa teidän ja parlamentin väliseen voimainkoetukseen. Me neuvottelimme siementen kaupan pitämistä koskevasta lainsäädännöstä kaksi vuotta. Odotan ilolla yhteisiä keskustelujamme.

Byrne
. (EN) Painottaisin, että tämän direktiivin nojalla ei ole hyväksytty geneettisesti muunnettuja organismeja; se koskee ainoastaan lisäaineita. Haluaisin myös sanoa merkintöjä koskevasta kysymyksestä, että tämä on monimutkainen asia. Sitä käsitellään parhaillaan, ja sitä tullaan käsittelemään perusteellisesti etenkin direktiivissä 90/220. Tämä kysymys on nyt parlamentin käsiteltävänä, ja sitä tullaan käsittelemään muissakin direktiiveissä, joiden oikeusperustana on niin ikään 152 artikla, joka antaa parlamentille täydet toimivaltuudet yhteispäätösasioissa.
Vakuuttaisin esittelijä Graefe zu Baringdorfille, että en suinkaan pyri minkäänlaiseen yhteenottoon tai voimainkoetukseen parlamentin kanssa tästä kysymyksestä enkä toivo sitä. Kuten aina, pyrin tekemään yhteistyötä parlamentin kanssa ja varmistamaan, että saamme aikaan parhaat mahdolliset tulokset. Tätä kysymystä voidaan parhaiten käsitellä parlamentin käsiteltävänä olevassa lainsäädäntöehdotuksessa sekä valmisteilla olevassa lainsäädännössä pikemminkin kuin tässä teknisessä asiakirjassa ja tilanteessa, jossa direktiivissä 90/220 säädettyjä ja käsiteltäviä kysymyksiä ei voida täysin ottaa huomioon. On parasta odottaa tuota keskustelua, joka ymmärtääkseni käydään varsin pian. Kaikkia näitä kysymyksiä tarkastellaan tuossa lainsäädännössä.

Puhemies
 Kiitos, arvoisa komission jäsen. Parlamentti panee tarkoin merkille huomautuksenne.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

 Skrapie
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana Bögen laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0023/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi neuvoston direktiivin 91/68/ETY muuttamisesta skrapien osalta (KOM(1998) 623 - C4-0026/1999 - 1998/0324(COD)).

Böge
. (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, niihin eriskummallisuuksiin ja toistaiseksi selvittämättömiin arvoituksiin BSE-skandaalin tarkastelun yhteydessä kuului ja kuuluu se, että meillä ei ole ollut tähän päivään saakka lampaiden skrapien torjuntaa koskevia yhteisön säännöksiä. Siinä suhteessa komissio noudattaa ehdotuksillaan, jotka koskevat direktiivin 91/68/ETY muuttamista ja skrapieta koskevan viittauksen poistamista - ja kun otetaan toisaalta huomioon myös vielä täällä parlamentissa käsiteltäväksi tuleva kollega Roth-Behrendtin TSE-tartuntojen ehkäisemistä ja torjumista yleensä koskeva mietintö -, täysin myös parlamentin BSE-tutkintavaliokunnan seurantakertomuksen yhteydessä asettamia vaatimuksia. Pidämme tätä erittäin myönteisenä.
Haluaisin kuitenkin myös lisätä, ettei siihen olisi tarvittu uusia tieteellisiä havaintoja, jotka todistivat, että BSE:tä sisältävällä rehulla ruokittujen lampaiden kokeellinen tartunta johtaa kliinisiin oireisiin, jotka eivät ole erotettavissa skrapiesta. Näitä uusia havaintoja ei olisi tarvittu, koska alusta alkaen oli esillä jatkuvasti vahvistuva teoria siitä, että BSE:llä täytyi olla hyvinkin jotain tekemistä skrapien kanssa. Tästä näkökulmasta katsottuna olemme olleet hieman aikaamme jäljessä.
Voin siis antaa ehdottomasti suostumukseni tälle komission ehdotukselle skrapien osalta. Haluaisin kuitenkin myös lisätä, että tämä on mielekästä vain, jos yhdistämme tulevassa uudessa TSE-asetuksessa kuluttajansuojan ja ehdotusten käytännöllisyyden tiukasti järkeväksi symbioosiksi. Siksi myös tulevassa TSE-ehdotusta koskevassa keskustelussa - unohtamatta myöskään skrapieta - on kyse siitä, että otamme johdonmukaisesti huomioon oikeastaan kuudesta seitsemään kohtaa.
Arvoisa komission jäsen, TSE-asetuksesta käytävään keskusteluun kuuluu myös sen selväksi tekeminen, että tulemme tekemään sellaisten tuotteiden kohdalla, jotka on jätetty tämän asetuksen ulkopuolelle, kuten kosmetiikan, lääkkeenkaltaisten aineiden tai myös eläinjauhon kohdalla erittäin nopeasti erillisiä ehdotuksia vastaavan 152 artiklan oikeusperustan pohjalta. Vaadimme sitä. Siihen kuuluu mielestäni myös se, että tämän asetusehdotuksen perustana olevia keskeisiä määräyksiä ei saa panna liitteeseen, vaan ne kuuluvat sellaisenaan asetusehdotukseen, koska me parlamenttina haluamme ja tulemme ottamaan tältä osin vastuun. Tähän keskusteluun kuuluu myös se, että taudin torjumiskysymyksessä esityslistalle kuuluu edelleenkin ongelma, joka liittyy kokonaisten laumojen erottamiseen skrapie- tai BSE-tartuntatapauksessa, samoin kuin kysymys maantieteellisten alueiden rajaamisesta.
Vaikka pidänkin myönteisenä sitä, että skrapien torjunta sisällytetään TSE-asetukseen, komission ehdotukset skrapien torjumisesta eivät ole mielestäni vielä riittävän johdonmukaisia. Siksi esitän Roth-Behrendtin mietinnön kohdalla myös maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan nimissä tarkistusehdotuksia, jotka johtavat ehdotusten tiukentumiseen.
Haluaisin käsitellä sen lisäksi vielä kahta muuta kohtaa: pidämme erittäin myönteisenä jäsenvaltioiden luokkien, joita käytetään alueen BSE-aseman määrittämiseksi, alueellistamisen periaatetta skrapie- tai TSE-tartuntatapauksessa. Myös tältä osin komissio noudattaa lisääntyvässä määrin parlamentin työtä ja vaatimuksia.
Kun puhumme lopuksi testien käyttämisestä jatkossa, meidän on tietysti tiedettävä, että emme ole vielä niin pitkällä, että testit olisivat yleisesti hyödynnettävissä. Kuitenkin ne testit, joita nyt on käytettävissä, ovat täysin kelvollisia, tosin ne eivät voi taata kuluttajan terveyspoliittista turvallisuutta jokaisen yksittäisen eläimen kohdalla. Kun puhutaan kuitenkin siitä, voidaanko jonkin alueen kielteinen BSE-asema muuttaa suotuisammaksi tartuntatautien torjumisen kannalta, voi sellaisten testien avulla tehtävä alueen epidemiatilanteen tarkastaminen, joka tapahtuu asianmukaisin, teurastamolla tehtävin pistokokein, viitoittaa järkevän tien myös poliittisessa ja tieteellisessä keskustelussa, jossa voimme ottaa huomioon ennalta ehkäisevän kuluttajansuojan ja voimme pohjimmiltaan aiempaa paremmin sovitella myös kiistatapauksissa käyttämällä asianmukaisesti sellaisia testejä.
Arvoisa komission jäsen, pyydän teitä ottamaan nämä skrapieta käsittelevää mietintöä sekä TSE:tä yleisesti käsittelevää torjuntamietintöä koskevat pohdinnat mukaanne ja varautumaan siihen, että me tulemme vaatimaan teiltä näitä asioita.

Roth-Behrendt
 - (DE) Arvoisa puhemies, aikojen kuluessa on syntynyt seuraavanlainen tilanne: yksi aihe on kehittynyt nyt useampien vuosien ajan mitä erilaisimmissa muodoissa. Monet meistä täällä parlamentissa ovat puuhanneet vuosien ajan - halusivatpa sitä aiemmin tai eivät - pitkälti pelkästään BSE-skandaalin seurausten kanssa aina pohjamutia myöten. Eläintaudit ovat aiheena myös tänään. Siksi ei ole myöskään mikään ihme, että jäsen Böge ja minä käytämme tästä asiasta puheenvuoron ja että jäsen Graefe zu Baringdorf on maininnut sen myös mietinnössään. Kyseessähän ovat samat toimivat henkilöt. BSE-skandaali ei ole varmaankaan ollut - vaikka sen syy olikin paha - tämän parlamentin pahin kokemus.
Minun tehtäväni ympäristöasioita käsittelevän valiokunnan lausunnon valmistelijana on hyvin yksinkertainen. Voin yhtyä mietinnön esittelijään ja sanoa, että ympäristöasioita käsittelevä valiokunta on pyytänyt ja vaatinut maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokuntaa hyväksymään komission ehdotuksen. Voitin siten erittäin paljon aikaa, jota käyttäisin mielelläni joskus muihin asioihin ja jota käytän nyt myös vähän ennenaikaisesti, kuten myös jäsen Böge jo teki.
Minun TSE:tä koskeva mietintöni ei ole vielä parlamentin käytettävissä. Me olimme ensin hieman ymmällämme, vaikka pahoittelemmekin sitä. Olen kuitenkin tullut siihen lopputulokseen, että tämä on oikeastaan aika taitava ajoitus. Arvoisa komission jäsen Byrne, on oikeastaan ihan hyvä, että voimme antaa komissiolle tämän keskustelun avulla myös jo pari mietintätehtävää. Sen jälkeen kun me emme aiemmin ehkä suhtautuneet toisiimme kovinkaan myönteisesti jäsen Graefe zu Baringdorfin mietinnön kohdalla ja kun emme varmaankaan pääse kovin lähelle toistemme kantoja, voi olla, että tilanne tällä alalla on hieman toisenlainen.
Sallikaan minun sanoa jo ennakolta, että tämän monitahoisen mietinnön se osa on suhteellisen yksinkertainen, jota jäsen Böge käsitteli - muuten yksi hyvä yhteistyömuoto kahden valiokunnan välillä on se, kun toisen annetaan toimia asiasta vastaavana valiokuntana toisen antaessa lausunto ja toisinpäin, mikä voi toimia ehkä esimerkkinä tulevaisuutta varten. Arvoisa komission jäsen Byrne, vaikeampaa siitä tulee, jos tarkastelemme TSE-ehdotusta. Kun kysymme sitten suoraan, nousevat esille kysymykset, joista jäsen Böge jo puhui. Me tulemme kysymään - ja minun on esitettävä tämä kysymys teille ja myös komission edustajille valiokunnassa -, miltä jäsenvaltioiden ja muiden kolmansien maiden BSE-asema sitten näyttää. Miten BSE-asema sitten tosiasiassa määritellään? Tuletteko liittämään kysymykseen BSE-asemasta mahdollisesti myös valmiuden käyttää BSE-testiä?
Ja arvoisa komission jäsen Byrne, sitten esitän teille vakituisen kysymykseni, jonka te varmaan jo tunnettekin ja joka ei tule teille myöskään yllätyksenä: Mikä on sitten tilanne BSE-testin osalta? Milloin otatte sen käyttöön pakollisena? Te teette sen ehkä jopa, ennen kuin tämä parlamentti keskustelee TSE:tä koskevasta mietinnöstä. Ei sillä, että haluaisin viivyttää tätä keskustelua, mutta se olisi toki niin sanotusti hieno ele, jos te voisitte sanoa: ja tässä edessänne on nyt BSE-testejä koskeva lainsäädäntöehdotus! Arvoisa komission jäsen Byrne, tiedän, että kidutan teitä tällä, mutta joskus niin on pakko tehdä.
Sanon hyvin painokkaasti - ja tämä myös lisäyksenä jäsen Graefe zu Baringdorfin mietintöön, joka liittyy täysin kokonaisajatukseen -, että rehujen, eläintenkasvatuksen ja eläintuotannon on oltava sellaista, että se vastaa toisaalta eläinten tarpeita, mutta ei toisaalta vahingoita eikä vaaranna ihmisiä. Eihän voi olla toki niin, että te jätätte kosmetiikan, lääkeaineet ja muut tuotteet asetuksen ulkopuolelle sillä perusteella, että ne eivät voi aiheuttaa vahinkoa tai että ne eivät ole vaarallisia. Se on varmasti liian lyhyesti, liian suppeasti ja liian vähän sanottu. Teillä on jäsen Bögen mietinnön kohdalla se onni, että hän käsittelee tätä asiaa vain sivumennen. Teillä tulee kuitenkin olemaan minun mietintöni kohdalla se ongelma, että teidän on puolustauduttava siinä yhteydessä vähän voimakkaammin, ja kohtaatte siinä yhteydessä muutamia uusia ongelmia.
Lopuksi vielä lyhyt huomautus, arvoisa komission jäsen Byrne. Meillä on uusi komissio. Jää vielä nähtäväksi, olemmeko jatkossa yhtä mieltä tämän komission ja sen puheenjohtajan työstä. Yhteen asiaan me emme voi varmasti suhtautua myötämielisesti, ja sen te ymmärrätte juristina ja myös poliitikkona: ei saa olla niin, että liitteissä säädetään siitä, mikä on oikeastaan todella tärkeä asia. Se kuuluu lainsäädäntötekstiin. Jos minä olisin komission jäsen, toimisin ehkä myös niin, koska voin muuttaa liitettä yksinkertaisesti komitologiamenettelyssä eikä minun tarvitse tehdä loputtomasti yhteistyötä tämän parlamentin kanssa, joka tarvitsee siihen niin paljon aikaa ja on myös niin hankala. Teidän on kuitenkin ymmärrettävä, että me emme suhtaudu siihen myötämielisesti. Eli aina, kun voin vaikuttaa asiaan, poistan kaiken liitteistä ja sullon sen lainsäädäntötekstiin. Teidän on siis parasta tehdä se jo alusta lähtien!

Schierhuber
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin muistuttaa tänään siitä, miten ravintoketjumme koostuu ja miten tärkeää on, että tämä ketju tuottaa ihmisille turvallisia ja terveellisiä elintarvikkeita. Niiden valmistuksen täytyy tapahtua poikkeuksetta ilman arveluttavia ja vaarallisia väli- ja lopputuotteita.
Näihin perusperiaatteisiin on suhtauduttu viime vuosina halveksivasti huolimattomuudesta tai rahanahneudesta eläintenkasvatuksessa, ruokinnassa ja usein myös eläinten terveyttä koskevissa kysymyksissä. Euroopan parlamentti löysi jo BSE:n osalta selkeän kannan, ja olen sitä mieltä, että sen pitäisi tapahtua kaikkien eläintautien kohdalla. Me emme saa antaa niiden vahingoittaa elintarvikkeiden turvallisuutta, sillä kyse on viime kädessä meidän terveydestämme.
Komission ehdotus ei käsitä pelkästään lampaiden ja vuohien kuljetusta ja markkinoille saattamista vaan myös yhteisön säännökset skrapien torjumiseksi. Tämä on sitäkin tärkeämpää, kun vielä ei ole olemassa yksiselitteistä todistetta siitä, että BSE:n ja skrapien välillä ei ole mitään yhteyttä. Eläimiä myydään koko Euroopassa ja kuljetetaan maanosan halki. Sairaan eläimen salakuljettamisesta aiheutuvalla tautien leviämisellä voi olla mittaamattomia seurauksia kasvattajille. Ja muistutan siitä, että noin neljä viikkoa sitten tilanne oli ensi kertaa historiassa se, että myös Itävallassa tuli ilmi skrapie-tartuntatapaus.
Skrapie on aivan erityisen kavala sairaus, koska taudinaiheuttaja voi säilyä pölyssä aktiivisena vuosia ja aiheuttaa jälleen tartunnan ruokinnan kautta. Sairaus johtaa kaikissa tapauksissa kuolemaan. Koska rokotuskaan ei ole mahdollinen, voi kasvattaja suojautua vain siten, ettei osta lisää eläimiä maista, joissa on ilmennyt skrapie-tapauksia. Vaikka skrapie ei voikaan tarttua ihmiseen, on sen yhteys BSE:hen - kuten jo todettiin - vielä selvittämättä. Kuluttajalle ei saa syntyä minkäänlaista riskiä, ja tämä on minulle viljelijänä aivan erityisen tärkeä asia.
Kannatan ennalta ehkäiseviin toimenpiteisiin ryhtymistä, jotka alkavat eläinten tarpeita vastaavasta ruokinnasta sen sijasta, että jo puhjennutta tautia yritetään torjua. Pidän siksi myönteisenä komission aloitetta luoda uusi oikeusperusta skrapien torjumista varten.

Pesälä
Arvoisa puhemies, arvoisa komission edustaja, Bögen mietintö TSE-tautien torjuntatoimenpiteistä kuuluu niihin asioihin, jotka pohjautuvat Euroopan parlamentin tilapäisen BSE-valiokunnan tekemiin esityksiin. Tässä valiokunnassa esittelijä Böge teki arvokasta työtä, ja on huojentavaa nähdä, että BSE-valiokunnan työn seuranta on maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa luonnostaan langennut hänelle; hänellä on kokemusta.
Olisin mielelläni käyttänyt tämän puheenvuoron keskustelussa, jossa olisi käsitelty samanaikaisesti myös komission ehdotuksen toinen osa. En pidä tarkoituksenmukaisena, että joudumme käymään osin saman keskustelun, kun Roth-Behrendtin mietintö tulee ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnasta täysistuntoon.
Edellisessä puheenvuorossa Schierhuber totesi, että skrapie on hyvin salakavala tauti. Näin on. Minulle suomalaisena, lähellä maatalousalaa ja eläinten terveys- ja kuljetusasioissa toimineena jäsenenä tärkeintä on, että niille EU-valtioille, joissa TSE-tauteja ei esiinny lainkaan, taataan jatkossakin oikeus tarkastaa riittävästi elävien eläinten kuljetuksia. Haluan korostaa, miten tärkeä asia taudittomuus meille on. Mahdollisuus tarvittaessa eläinten lisätarkastukseen näillä alueilla ei ole keinotekoista protektionismia eikä vapaan liikkuvuuden rajoittamista, kun siihen on todella perusteltu syy. Tarkastukset on nähtävä oikeudenmukaisina ja kustannustehokkaina toimina, joilla edistetään eläinten hyvinvointia ja estetään uusien kustannusten synty EU:lle. Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän puolesta voimme tukea komission ehdotusta Bögen mietinnön osalta, mutta tulevassa Roth-Behrendtin mietinnön käsittelyssä joudumme uudestaan palaamaan niiden maiden asemaan, joissa TSE-tautia ei esiinny.

Nicholson
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin lausua onnitteluni esittelijälle. Ei ole epäilystäkään siitä, että esittelijä Böge ja ympäristöasioiden valiokunnan lausunnon valmistelija ovat nyt todellisia tämän alan asiantuntijoita. On erittäin hyvä, että he seuraavat edelleen tätä kysymystä parlamentin puolesta, koska se on erittäin tärkeää. Vaikka meillä on monia muitakin huolenaiheita, BSE-tauti on jättänyt meille hirvittävän perinnön, josta meidän on selvittävä ja joka meidän on ratkaistava.
On aivan selvää, että lampaiden skrapie on ollut koko ongelmaa edistävä tekijä. Pidän myönteisenä sitä, että nyt luodaan oikeusperusta ja että uusilla määräyksillä voidaan toivottavasti puuttua perusteellisesti tähän tilanteeseen. Meidän täytyy varmistaa, ettei ravintoketjuun tai rehuseoksiin voi päästä mitään sellaista, että aiemmat tapahtumat voisivat toistua tulevaisuudessa. Kukaan ei halua, että se, mitä BSE-tauti aiheutti maanviljelijöille, enää toistuu. Meidän on otettava käyttöön erittäin ankarat määräykset ja saatava ne toimimaan. Luottamuksen palauttaminen on erittäin tärkeää niin tuottajien kuin kuluttajienkin kannalta, ja voimme onnistua siinä vain puuttumalla tiukasti ongelmaan ja ratkaisemalla sen.
BSE-tauti ei todellakaan ole hävinnyt. Sitä esiintyy monissa maissa. En halua osoittaa sormella mitään tiettyä maata, mutta monilla mailla on nyt samantapaisia ongelmia kuin meillä Yhdistyneessä kuningaskunnassa oli. BSE-tautia tulee esiintymään vielä jonkin aikaa. Meidän täytyy varmistaa, että jäljitettävyysjärjestelmä, jossa eläintä seurataan syntymästä teuraaksi asti ja koko ravintoketjun poikki, on osa luottamusta lisäävää mekanismia. Ellemme pysty siihen, joudumme tulevaisuudessa suuriin vaikeuksiin.
Lopuksi toteaisin, että koska minulla itselläni on maanviljelijätausta, olen ollut jo kauan sitä mieltä, että jos olisimme antaneet eläimille kunnon ravintoa ja jos rehut olisi valmistettu kunnon aineksista, meillä ei alun perin olisi ollut BSE-tautia. Vastuu ei koskaan ollut maanviljelijöillä vaan elintarviketuottajat aiheuttivat tämän ongelman, ja meidän täytyy varmistaa, ettei tämä enää toistu.

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, olen iloinen, että olen saanut tilaisuuden keskustella aiheesta, jonka parissa parlamentti ja komissio ovat tehneet hyvää yhteistyötä, nimittäin TSE-tartuntojen torjunnasta. Haluaisin myös kiittää esittelijä Bögeä hänen työstään tässä asiassa.
Perustamissopimuksen 152 artiklan mukaisesti antamassamme TSE-tartuntojen ehkäisyä ja valvontaa koskevassa ehdotuksessa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi on tapahtunut huomattavaa edistystä. Tässä ehdotuksessa käsitellään TSE-tartunnan uhkaa kaikissa eläimissä kaikissa tuotantoketjun vaiheissa. Olen täällä tänään kuuntelemassa mielipiteitänne tästä ensimmäisestä askeleesta prosessissa, jossa pyritään luomaan todella kattava yhteisön järjestelmä näiden tautien valvontaa varten. Olen esittänyt käsittelemässämme ehdotuksessa lampaiden ja vuohien skrapieta koskevien kaikkien nykyisten yhteisön määräysten kumoamista ja niiden siirtämistä puiteasetusehdotukseen. Tuossa puite-ehdotuksessa annettaisiin sitten yksityiskohtaisia määräyksiä.
Olen kuullut, että suhtaudutte myönteisesti tähän yhden ainoan tekstin laatimista koskevaan aloitteeseen, kuten tänään iltapäivällä pitämistänne puheenvuoroista on käynyt ilmi. Odotan sitä, että voimme keskustella mahdollisista lisäparannuksista, joita haluatte esittää puitelainsäädäntöehdotukseen erityisesti sen jälkeen, kun jäsen Roth-Behrendt viittasi omaan mietintöönsä ja lausuntoonsa tästä asiasta. Odotan saavani tuon asiakirjan, joka otetaan huomioon, kun tätä kysymystä tarkastellaan vastaisuudessa.
Sanoisin lopuksi tämän asian siitä huomautuksesta, joka koskee lainsäädännön sisällyttämistä liitteisiin, ja siitä huomautuksesta, että meidän täytyy saada aikaan tasapaino sen välillä, että parlamentilla on täysi sananvalta ja sen välillä, että voimme samalla hyväksyä nopeasti päätöslauselmia ja lainsäädäntöä ja muuttaa nopeasti olemassa olevaa lainsäädäntöä. Niinä kuukausina, jolloin olen ollut komission jäsen ja nähnyt, miten lainsäädäntö etenee järjestelmässä, olen havainnut, että tämän kysymyksen parissa on tehtävä paljon työtä, jotta me kaikki voimme saavuttaa tavoitteemme, nimittäin sen, että politiikka muutetaan lainsäädännöksi.

Puhemies
 Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Yhteisön vesipolitiikka
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0027/2000) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen antamiseksi vesipolitiikkaan liittyvien yhteisön toimien kehyksestä (9085/3/1999 - C5-0209/1999 - 1997/0067(COD)) (Esittelijä: Lienemann).

Lienemann
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, hyvät kollegat, vesikysymyksestä tulee yksi 2000-luvun suurista ympäristökysymyksistä ja maailmanlaajuisista aiheista. Olipa kyse ilmastonmuutoksista, maailmanlaajuisista resursseista tai jokiemme laadusta ja pohjavesiemme laadusta, tiedämme, että nämä suuret haasteet muodostavat uhkan yhteiselle tulevaisuudellemme. Joko kykenemme palauttamaan vesien laadun sellaiseksi, joka vastaa maailman ekosysteemiä, tai näemme kaikenlaisten häiriöiden uhkaavan joidenkin alueiden kehitystä ja toisten alueiden asukkaiden elinoloja ja vakavammin sanottuna jopa koko maailman tasapainoa.
Tästä on mielestäni todisteena erinomainen selonteko, jonka kollegamme Mario Soares laati merien ja valtamerien tilaa käsittelevissä kansainvälisissä yhteyksissä. Kun puhuimme ilmastonmuutoksista, viittasimme aivan perustellusti kasvihuoneilmiöön ja ilmaston tilaan. Tiedämme kuitenkin myös sen, että valtamerien pilaantuminen horjuttaa merkittävästi kokonaisia maanosiamme.
Euroopan on siis syytä olla käytännössään tietyllä tapaa esimerkillinen, yhtäältä koska sen on edistettävä tiettyä kehitysmallia ja toisaalta koska se on itsekin joutunut tekemisiin vesialueitaan koskevien vakavien saastumis- ja pilaantumisongelmien kanssa, olipa kyse Euroopan pohjavesistä, pintavesistä tai meristä.
Euroopan unioni on sitä paitsi allekirjoittanut kansainvälisiä yleissopimuksia. Ajattelen varsinkin OSPAR-yleissopimusta, jonka osalta unionilla on sitoumuksia. Unioni on sanonut, että meidän olisi saatava muutaman vuoden kuluessa saastepäästöt loppumaan, saastumisen lisääntyminen lakkaamaan sekä myrkylliset tai vaaralliset aineet jopa lähes kokonaan hävitettyä. Unioni allekirjoittaa siis kansainvälisiä sopimuksia, antaa direktiivejä ja toteuttaa konkreettisia käytännön toimia, ja nyt se sitten ilmoittaa, ettei se kykene saavuttamaan vahvistettuja tavoitteita tai että se lykkää niiden täyttämistä niin pitkälle, että koko näiden kansainvälisten yleissopimusten allekirjoittamisen uskottavuus on koetuksella. Ryhtyessään keskustelemaan vesipolitiikkaa koskevasta puitedirektiivistä Euroopan parlamentti piti siksi heti ensimmäisessä käsittelyssä tärkeänä vaatia johdonmukaisuutta puitedirektiivin ja kansainvälisten tavoitteiden välille, ja varsinkin OSPAR-yleissopimuksen noudattamisen osalta sellaista lähentymistä, joka olisi tehokasta, konkreettista ja toimintaamme sitovaa.
Euroopan unionin vesipolitiikka ei ala tyhjästä. Lukuisia direktiivejä on annettu, ja juuri komissio sitä paitsi pyrki tekemään niistä luettavampia, keskenään yhteensopivampia ja tavoitteiltaan selvempiä. Järkiperäisyyden huoli siis johti tämän puitedirektiivin toteuttamiseen. Parlamentti korosti kuitenkin ensimmäisessä käsittelyssä, että nykyisen direktiivin on oltava paitsi yhteensopiva tekemiemme OSPAR-tyyppisten sitoumusten kanssa myös annettava meille mahdollisuus muuttaa asioiden kulku päinvastaiseksi. Sillä näistä lukuisista direktiiveistä huolimatta ja vedensuojeluponnistelujen merkitystä korostavista toistuvista julistuksista huolimatta huomaamme Euroopan ympäristön tilaa tarkastellessamme, ettei näitä tavoitteita ole saavutettu. Lukuisissa tapauksissa tilanne on pahentunut, emmekä voi siis tyytyä tekstien järkeistämisponnisteluihin.
Meidän on asetettava itsellemme sellaisia tavoitteita, jotka ovat edessämme olevien haasteiden mittaisia, eikä meillä ole paljoa aikaa, sillä jos teemme komission ehdotuksen mukaisesti tavoitteiden toteuttamisaikataulusta liian väljän, ja kun komissio ja neuvosto vielä pidensivät sitä, meillä ei ole pelkästään uskottavuusongelmaa kansalaisten keskuudessa, vaan tiedämme myös hyvin, että ponnistelut siirtyvät myöhempään ajankohtaan ja että sitten niitä siirretään taas, ja tiedämme siis, ettemme saavuta asetettuja tavoitteita.
Korostan tätä kohtaa, sillä emme saisi odottaa taas ties kuinka monetta kertaa sanomalehtiemme päivittäisiä katastrofiuutisia ja sanoa sitten, ettei Eurooppa taaskaan tehnyt sitä ja että sen olisi pitänyt tehdä tätä, ja toimia sitten hätäisesti niin kuin aikoisimme ratkaista kaikki ne ongelmat, joihin emme halunneet puuttua ajoissa. Tonavan saastumisen esimerkki Romaniassa osoittaa meille tällä hetkellä hyvin selvästi, että jos emme uudista talouskehityksen tapaa emmekä laadi selkeitä vaatimuksia, valvontaa emmekä jokiemme tilaan kohdistuvia tarkkoja toimia, tiedämme, että tämäntyyppiset tapaukset paitsi toistuvat myös moninkertaistuvat ajan kuluessa. Tiedämme myös, että jos emme tee mitään, maataloutemme kehitys jatkuu erittäin epätasapainoisena. Kotiseutuni Bretagnen joet ovat jo nyt täysin rehevöityneet, ja se vahingoittaa matkailua.
Arvoisa puhemies, haluaisin päättää puheenvuoroni sanomalla yksinkertaisesti sen, että toisen käsittelyn panokset ovat selvät. Haluammeko OSPAR-yleissopimuksen kanssa yhteensopivia normeja, eli haluammeko vaarallisten aineiden osalta lähestyä nollatasoa vai emme? Haluammeko lyhentää määräaikoja, joita neuvosto on ehdottanut tähän direktiiviin? Haluammeko sellaisen hintapolitiikan, joka antaa kaikille julkisille ja yksityisille toimijoille mahdollisuuden vähentää saasteita, toimia saastumisen vähentymisen puolesta ja säästää vettä? Haluammeko vastata tosissamme kansojemme odotuksiin? Ympäristöasioiden valiokunnan hyväksymistä tarkistuksista useimmat vastaavat tähän tavoitteeseen; toivon, että ne saavat parlamentin tuen.

Schleicher
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, jäsen Lienemann esitti juuri jo vaikuttavasti, miten tärkeitä vesi ja ilma ovat meille ihmisille ennen kaikkea jopa elämisen perustana. Kyse on veden laadun ohella myös vesien määrästä, sillä myöskään vettä ei ole riittävästi saatavilla kaikkialla Euroopassa varsinkaan ei siellä, missä on myös erittäin kuivia alueita. Pahoittelen sitä, että komission jäsen Wallström, joka on oikeastaan tältä osin toimivaltainen, ei voi olla nyt läsnä, sillä tämä on sentään hyvin, hyvin tärkeä direktiivi, jota komissio on työstänyt erittäin pitkään, ja veden suojelua koskeva lainsäädäntö, josta keskustelemme tänään toisessa käsittelyssä, koskee kaikkia Euroopan unionin kansalaisia, mutta myös kaikkia ihmisiä unionin jäsenyyttä haluavissa valtioissa, joiden on täytettävä EU:n lainsäädäntö liittymisensä yhteydessä.
Olemme käsitelleet tätä aihetta kymmenen vuoden ajan, ja kattava lähestymistapa tuli mahdolliseksi vasta kuulemisen myötä, jonka ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta sai aikaan ja toteutti vuonna 1994. Siitä lähtien tämänpäiväiseen toiseen käsittelyyn asti monet Euroopan parlamentin, komission ja ministerineuvoston jäsenet ovat tehneet lujasti töitä. Alensimme ympäristöasioita käsittelevän valiokunnan esittämien tarkistusehdotusten määrää 243:sta 77:ään, mutta nyt niitä on tullut vielä 30 lisää. Te huomaatte, että näihin tarkistuksiin sisältyy monia ja erilaisia asioita. Toisissa halutaan tiukentaa, toisissa taas tarkentaa ja monissa on kansallisia vaikutteita. Myös minun ryhmässäni, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmässä oli tietysti erilaisia näkökantoja. Meidän linjanamme on pyrkiä realistisiin tavoitteisiin ja käytännöllisiin ratkaisuihin. Tässä mielessä minun ja muutamien kollegoiden ryhmämme nimissä esittämät tarkistusehdotukset merkitsevät ehdottomasti parannusta yhteisessä kannassa esitettyihin vaatimuksiin. Muutamien tekemiemme tarkistusehdotusten on tarkoitus vahvistaa Euroopan parlamentin neuvotteluasemaa seuraavassa ministerineuvoston kanssa käytävässä sovittelussa.
Torjumme selkeästi kaikki epärealistiset vaatimukset, jotka tekevät Euroopan parlamentista epäuskottavan. Niihin kuuluu mielestäni vaatimus nollatasosta eli vaatimus vaarallisten aineiden päästöjen vähentämisestä lähelle nollaa vuoteen 2020 mennessä. Se olisi kaikkien maatalouden ja useiden teollisuuden toimintojen loppu. Tässä yhteydessä haluaisin korostaa erityisesti vielä kerran: olemme saavuttaneet nykyisillä kansallisilla ja eurooppalaisilla vesien suojelua koskevilla laeilla, niin puutteellisia kuin ne olivatkin ja niin vähän kuin niitä kunnioitettiinkin jäsenvaltioissa, kuitenkin jo huomattavaa edistystä. Muistutan vain siitä, että meillä on nyt Reinissä jälleen lohia, mikä olisi ollut mahdoton ajatus vielä 20 vuotta sitten, ja tänä keväänä jopa Elbeen, joka oli erityisen kuormitettu, on tarkoitus istuttaa myös jälleen lohia.
Se ei tarkoita, että meidän ei tarvitsisi ponnistella vielä valtavasti parantaaksemme edelleen vesien suojelua ja säilyttääksemme vielä olemassa oleva hyvä veden ja pohjaveden laatu, mihin liittyy tietysti kiistatta myös huomattavia kustannuksia. Maatalouden taholta on tuotu esiin monia huolenaiheita erityisesti viime päivinä. Myös maataloutta voidaan harjoittaa vain, jos käytettävissä on riittävästi puhdasta vettä. Ryhmämme noudattaman, ministerineuvoston kanssa käytäviä neuvotteluja koskevan linjan myötä saavutetaan hyvä ratkaisu myös maatalouden kannalta.
Tuomitsen sen, että parlamentin jäseniä ja julkisuutta johdettiin molemmin puolin harhaan väärin perustein tässä vaikeassa ja osittain hyvin teknisessä aiheessa. Kiitän siksi erityisesti ryhmäni kollegoita, jotka ovat myötävaikuttaneet kompromissien syntymiseen. Kiitän aivan erityisesti esittelijäämme, jäsen Lienemannia, hänen valtavasta työstään ja yhteistyökykyisestä asenteestaan, vaikka muutamista kohdista on edelleen olemassa erilaisia käsityksiä. Kiitän kuitenkin myös komission edustajia, jotka ovat olleet koko ajan käytettävissämme neuvoston ja asiantuntija-avun kanssa. Jos ministerineuvoston edustajat omaksuvat yhtä rakentavan asenteen, en epäile sitä, että saavutamme sovittelussa kaikki yhdessä vielä paremman ratkaisun Euroopan vesien suojelussa.

Sornosa Martínez
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi onnitella esittelijä Lienemannia hänen erinomaisesta työstään ja siitä, miten hän on pyrkinyt lähentämään välillämme olevia näkemyseroja vettä koskevassa kysymyksessä.
Vettä koskeva puitedirektiivi on välttämätön aloite. Jos kuitenkin oletetaan, että yhteisvastuullisuus on olennainen osa Euroopan rakentamisprosessia, tässä direktiivissä on ehdottomasti otettava huomioon se, että vesivarat on nähtävä yhtenä sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen vaikuttavana tekijänä.
Vesi - kukaan ei epäile sitä - on yleishyödyllinen hyödyke. Kuitenkin Espanjassa ja muissa etelän maissa, jotka ovat ilmastollisesti epätasaisia, vesivarojen hallinta edellyttää poliittisia ehdotuksia, joilla niiden käyttöä voidaan järkevöittää, ja muita yhteisvastuullisia toimia. Näin ollen katsomme, että tämän direktiivin täytyy edistää sellaista veden hyötykäyttöä, jolla voidaan poistaa alueiden välinen epätasapaino, ja tästä syystä pyydän teitä tukemaan ryhmämme esittämää tarkistusta 95. Haluamme varmistaa, että direktiivin 1 artiklassa edistetään kestävää, tehokasta, oikeudenmukaista ja yhteisvastuullista veden käyttöä.
Tarkastelen nyt lyhyesti niitä pääkysymyksiä, joissa Espanjan sosialistijäsenillä on joitakin näkemyseroja tiettyihin täällä puolustettuihin näkökohtiin verrattuna.
Ensiksikin on vedensiirtoja koskeva kysymys. Meistä olisi parempi, jos niiden toteuttamista ei jätettäisi tulevassa puitedirektiivissä yhteisön valvontaan. Katsomme, että kun otetaan huomioon vesistöjen luonne Espanjassa, jossa toteutetaan luonteeltaan rakenteellisia vedensiirtoja, maan viranomaisten täytyy saada päättää oman alueensa vesivaroista. Tämä päätös pitäisi ilman muuta aina tehdä yhteenkuuluvuutta ja järkevää veden käyttöä koskevien kriteerien perusteella.
Mitä tulee yhteen keskustelumme kiistellyimmistä aiheista, nimittäin hinnoitteluun, me espanjalaiset sosialistit olemme puolustaneet sitä, että saastuttaja maksaa -periaatetta kunnioittaen direktiivissä edistettäisiin kaikille kulutustasoille kohtuullisia hintoja. On selvää, että veden kokonaiskustannusten kattamista koskeva politiikka ei vaikuttaisi Espanjassa samalla tavalla kuin Keski- ja Pohjois-Euroopan maissa. Moniin eri tarkoituksiin käytetyn veden hinta nousisi Espanjassa juuri siksi, että vesivarat ovat niukat ja ympäristökustannukset katetaan kokonaan, mikä on välttämätöntä direktiivin määräysten mukaisesti.
Sen vuoksi olemme aina puolustaneet asteittaista kustannusten kattamisjärjestelmää, sellaista järjestelmää, jossa otettaisiin hyvin huomioon sosiaaliset, ympäristöön kohdistuvat ja taloudelliset vaikutukset ja jonka soveltaminen mukautettaisiin erilaisiin maantieteellisiin ja ilmasto-oloihin.
Haluamme rakentaa sellaisen Euroopan, jonka ympäristö olisi kestävä ja terve. Ympäristön kannalta kestävää Eurooppaa ei kuitenkaan missään nimessä voida rakentaa eri nopeuksilla, vaan sitä pitää rakentaa yhteisvastuullisesti.

Davies
Arvoisa puhemies, Tonavan ympäristökatastrofi muistuttaa meitä siitä, miten tiiviissä yhteydessä kaikki Euroopan maat ovat toisiinsa ja miten tärkeää vesi on meille kaikille. Luoteis-Englannissa sijaitsevan vaalipiirini kemiallisten tehtaiden päästöt päätyvät Manner-Euroopan rannoille. Tämä saa meidät ymmärtämään niitä yhteyksiä, jotka sitovat meidät toisiimme.
Tämän puitedirektiivin tarkoituksena on maalata levein siveltimenvedoin tulevien vuosikymmenten politiikka, ja yksityiskohdat ovat synnyttäneet paljon paniikkia. On tärkeää muistaa, että kyse on kehyksestä. Nämä siveltimenvedot ovat todellakin hyvin leveitä. Yksittäisten maiden ja yksittäisten teollisuudenalojen on helppo paeta viime päivien tapahtumien vaikutuksia. Pakoiluun on monia tilaisuuksia. Todellisuus on se, että tämän lainsäädännön yksityiskohdat selvitetään tytärdirektiiveissä lähikuukausina ja -vuosina. Silloin on aika keskustella joistakin näistä yksityiskohtiin liittyvistä ongelmista. Yleisperiaatteet meidän pitäisi varmastikin pystyä hyväksymään - ne yleisperiaatteet, että haluamme vähentää pohjaveteen joutuvan vaarallisen jätteen määrää, ne yleisperiaatteet, että meidän pitäisi pyrkiä varmistamaan, että kemikaalit, joita me kaikki tarvitsemme yhteiskunnassa kaikissa olosuhteissa, eivät pääsisi vesistöihimme.
Luoteis-Englannissa on kemiallinen tehdas, josta minulle kirjoitettiin, että meidän täytyy äänestää tätä lainsäädäntöä vastaan. Minun pitäisi kysyä heiltä, mitä kemikaaleja he laskevat nykyisin veteen ja miksi he eivät kerro kaikille alueen asukkaille, mitä he tarkalleen ottaen tekevät. He eivät halua joutua kertomaan sitä.
Periaate koskee myös vesimaksuja. Monet meistä ovat nyt yhtä mieltä siitä, että meidän täytyy ottaa käyttöön ympäristöveroja suojellaksemme vesistöjä ja käyttää porkkana ja keppi -lähestymistapaa hyödyntääksemme varojamme parhaalla tavalla, niin ettemme lisää veden kaltaisen arvokkaan luonnonvaran pilaantumista tai hukkaa.
Haluan viitata tässä poliittiseen kantaan. Yhteisessä kannassa on heikennetty parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä hyväksymää kantaa. Jotkin kansalaisjärjestöt sanoisivat, että direktiivi on tässä muodossa huonoa pahempi. Se on askel taaksepäin. Meillä on nyt tilaisuus parantaa tilannetta. Meidän täytyy päästä sovitteluvaiheeseen. Useita äänestyksiä on hävitty. Ympäristöasioiden valiokunnasta on tullut useita toimenpiteitä. Emme ole pystyneet saamaan aikaan määräenemmistöä. Emme ole pystyneet parantamaan Euroopan ympäristöä. Meidän täytyy päästä sovitteluvaiheeseen. Meidän täytyy varmistaa, että saamme lopulta järkevän, tasapainoisen politiikan, jolla saadaan aikaan todellisia parannuksia kohtuuhintaan.

De Roo
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, Euroopan komissio yritti jo lähes 30 vuotta sitten saada aikaan eurooppalaisen vesipolitiikan. Sääntelyä piti saada aikaan 129 kemikaalin tapauksessa. Loppujen lopuksi normit määrättiin vain noin kymmenelle aineelle.
Tähän onnettomuuteen oli syynä yksimielisyysperiaate. Seitsemän vuotta sitten näytti vielä siltä, että eurooppalainen vesipolitiikka uhrataan toissijaisuusperiaatteen alttarilla. Konservatiiviset hallitusten päämiehet Major ja Kohl päättivät Edinburghin huippukokouksen takkatulen ääressä, että ei ole lainkaan tarpeen, että espanjalaiset saisivat yhtä hyvää juomavettä kuin saksalaiset tai englantilaiset.
Tämä näkemys paistaa osittain läpi yhteisestä kannasta, joka on saatu aikaan Yhdistyneen kuningaskunnan sosialistien puheenjohtajuuden aikana. Tämä kanta on kuin reikäjuusto, tai käyttääkseni vesiterminologiaa, se vuotaa kuin seula. Tämä selittää, miksi ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta on esittänyt niin valtavasti tarkistuksia. Toiseen käsittelyyn on esitetty lähes sata tarkistusta. Se on epätavallista, mutta suurin osa tarkistuksista on kovasti tarpeen, jotta vuodot saataisiin tukittua. Yksi pahoista vuodoista ovat vaaralliset kemikaalit. Kemianteollisuus ja valitettavasti myös Euroopan komissio ja ministerineuvosto haluavat tehdä jokaisesta vaarallisesta aineesta erillisen riskianalyysin. Se vaati paljon aikaa, ja mikä vielä tärkeämpää, ei ole olemassa vaarallisten kemikaalien aiheuttaman saastumisen hyväksyttävää tasoa. Vain valtameressä aineiden taustapitoisuus on hyväksyttävää. Tätä tarkoittaa termi " lähellä nollaa" .
Komissiolla on jo valmiina 32 ensisijaisen aineen luettelo. Monet niistä vaikuttavat haitallisesti hormonien toimintaan. Ne ovat niin sanottuja hormonien toimintaa vahingoittavia aineita. Ne aiheuttavat jopa äärimmäisen pieninä pitoisuuksina eläinten ja vieläpä ihmisten sukupuolen muutoksia, minkä tiedemiehet yhä useammin toteavat. Siksi on niin tärkeää, että Euroopan parlamentti kannattaa OSPAR:n tavoitteita lähes nollatasosta vuodeksi 2020.
Haluaisin käsitellä kahta ainetta, jotka mainitaan komission luettelossa. Ne ovat elohopea ja tributyylitina, lyhennettynä TBT. Waddenzeen pohjassa elohopeapitoisuus on kymmenen kertaa ja TBT-pitoisuus tuhat kertaa OSPAR:n arvoa korkeampi. Kemianteollisuuden ja yhteiskunnan kokonaisuutena täytyy oppia korvaamaan nämä vaaralliset kemikaalit vaarattomilla vaihtoehdoilla, ja jos se ei ole mahdollista, käsittelemään niitä suljetuissa järjestelmissä. TBT:n osalta tämä tarkoittaa, että sitä ei saa enää käyttää levämyrkkynä. Laivojen kylkien mekaaninen puhdistaminen on hyvä vaihtoehto.
Haluaisin lopettaa ilmaisemalla toiveeni siitä, että Euroopan parlamentti omaksuu jälleen vihreän imagonsa ja kannattaa sitä, että vaarallisten kemikaalien ja hormonien toimintaa vahingoittavien aineiden pitoisuudet olisivat lähes nolla vuonna 2020.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, parlamentilla on ratkaiseva asema tämän vesidirektiivin käsittelyssä. Neuvoston yhteinen kanta on täysin riittämätön useissa asioissa. Meidän tehtävänämme on nyt sen vuoksi oltava direktiivin vaatimusten tiukentaminen ja konkretisoiminen. Meille GUE/NGL-ryhmän jäsenille tietyt periaatteet ovat olleet erityisen tärkeitä, kun olemme ottaneet kantaa eri ehdotuksiin.
Olemme ensiksi sitä mieltä, että määräajan ehdotuksessa esitettyjen toimien toteuttamiseksi on oltava neuvoston ehdottamaa määräaikaa lyhyempi. Tuemme sen vuoksi ehdotuksia, jotka liittyvät direktiivin eri osien toteuttamista koskevan määräajan tiukentamiseen.
Toiseksi haluan, että vaarallisten aineiden käytön asteittainen vähentäminen tapahtuu johdonmukaisesti. Se ei saa viivästyä sen vuoksi, että uusia arviointivaatimuksia otetaan käyttöön ennen toimiin ryhtymistä. Lainsäädäntöön on merkittävä myös vaatimukset kansainvälisten sopimusten, kuten OSPAR:n määräysten, kunnioittamisesta.
Kolmanneksi haluamme, että hinnoittelupolitiikka ilmaistaisiin selkeästi. Se merkitsee sitä, että pääperiaatteena on oltava, että maksetaan vedenkäytön todellisista kustannuksista. Nykyään veronmaksajat joutuvat usein tukemaan teollisuutta ja maataloutta. Lainsäädännön selkeänä lähtökohtana on oltava, että saastuttaja tai käyttäjä maksaa, vaikka se saattaakin vaatia poikkeuksia tietyissä ääritapauksissa.
Neljänneksi haluamme, että veden laatua koskeviin sääntöihin tehtäisiin vain vähäisiä ja selkeästi rajattuja poikkeuksia.
Viidenneksi haluamme, että pohjaveden laadun suojelu ja pohjavesien jatkuvan saastumisen vastaiset toimet olisivat selkeitä.
Tämän perusteella ryhmämme voi äänestää useiden niiden esittelijä Lienemannin esittämien tarkistusten puolesta, jotka on hyväksytty valiokunnassa. Parissa kohdassa haluaisimme mennä askeleen pidemmälle. Äänestämme sen vuoksi vihreiden esittämien tarkistusten 102, 103 ja 104 puolesta, jotka mielestämme parantavat yhteistä kantaa entisestään.
Hinnoittelupolitiikkaan liittyy joskus ääritapauksia, jotka saattavat vaatia meitä tekemään poikkeuksia mietinnön periaatteista. Mielestäni valiokunnan laatima tarkistus 43 tarjoaa hyvät mahdollisuudet poikkeusten tekoon, ja kyseiset mahdollisuudet on ilmaistu vielä paremmin vihreiden laatimassa tarkistuksessa 105. Emme mielestäni tarvitse muita poikkeuksia kuin ne, jotka näissä kahdessa tarkistuksessa on mainittu. Tästä puolueryhmässäni ollaan kuitenkin monta mieltä. Osa ryhmämme jäsenistä on laatinut tähän kysymykseen liittyvän tarkistuksen 107.
Kokonaisuudessaan olen sitä mieltä, että esittelijä Lienemannin mietinnön sisältämät valiokunnan tekemät ehdotukset ovat hyviä ja että ne voivat toimia hyvänä lähtökohtana vaikeissa sovittelutapauksissa.

Thomas-Mauro
Arvoisa puhemies, jokainen satelliittikuva todistaa, että asumme todellakin sinisellä planeetalla: tämä runsaus on kuitenkin harhakuvitelma.
Aivan äskettäin Tonava-joessa sattunut katastrofi muistuttaa meitä siitä, että joet ovat planeetallemme elintärkeitä ja siitä, etteivät saasteet tunne rajoja. Vesi on uusiutuva ja rajallinen luonnonvara. Vesivarat harvenevat, kun niitä ei hoideta hyvin ja kun maantieteelliset ja ilmasto-olot eivät ole suotuisat.
Tämä kysymys on unionin osalta ratkaisevan tärkeä Välimeren alueella, mutta tilanne on sama myös muissa Euroopan maissa, joissa todistamme kosteiden alueiden vähittäistä kuivumista. Herkät, kosteat tai kuivat alueet, valtioiden väliset erot, eri alueiden väliset erot valtioiden sisällä sekä ilmastolliset, taloudelliset, maantieteelliset ja geologiset erityispiirteet ovat kaikki tosiasioita, joista haluamme muistuttaa mutta jotka eivät saa kuitenkaan johtaa yhteisössä kilpailun vääristymiin. Jätimme kuitenkin käsiteltäväksi tarkistuksia muistuttaaksemme maatalouden ja veden välisen erityissuhteen tärkeydestä, koska se on alueen asuttamisen ja hyödyntämisen kannalta ratkaiseva tekijä.
On selvää, että maatalouden tarpeet ovat etelässä paljon suuremmat ja että tämä erityispiirre on otettava tässä puitedirektiivissä huomioon. Näihin ongelmiin ei sitä paitsi etsitä ratkaisuja ainoastaan unionin jäsenvaltioissa: Euro-Välimeri-kumppanuuteen kuuluvat maat suorastaan vaativat lokakuussa Torinossa veteen liittyvää Marshall-suunnitelmaa Välimeren etelärannikkoa varten. Tilanteemme ei onneksi ole vielä yhtä huono.
Euroopan tietyillä alueilla on kuitenkin paitsi kuivuutta ja aavikoitumista myös tulvia, ja tämä tuodaan direktiivissä hyvin esille. Ranska kärsi tästä hiljattain, kuten myös Reinin laakso ja Keski-Eurooppa. Tarvitsemme tätä puitedirektiiviä, joka on olennainen osa sellaista kestävän kehityksen politiikkaa, jolla eri vedenkäyttötavat on tehtävä keskenään yhteensopiviksi. Tässä uudessa hallinnassa on kuitenkin välttämätöntä myös suojella ja varjella luonnon monimuotoisuutta. "Vesikeskustelu" ei kuitenkaan pääty tänään. Laajentumisen kysymys ja ilmastonkehitys avaavat nimittäin uusia näköaloja.

Blokland
Arvoisa puhemies, hyvälaatuisesta vedestä tulee tällä vuosisadalla ehkä strategisesti vielä tärkeämpi aine kuin öljystä. Tämä on riittävä syy kiittää jäsen Lienemannia hänen panoksestaan pintaveden laadukkuuden hyväksi.
Vaikuttaa olevan melko mutkikasta saada aikaa hyvät eurooppalaiset lainsäädännölliset puitteet. Vesipolitiikkaa koskevalla puitedirektiivillä haluamme tehdä lopun unionin vesilainsäädännön hajanaisuudesta. Emme ole kuitenkaan onnistuneet välttämään direktiivin laatimisessa laajuutta ja mutkikkuutta. Tämä vaatii toimeenpanevilta tahoilta paljon huolehtimista toimeenpanovaiheessa. Erityisesti täytyy hyödyntää jäsenvaltioiden ja vesihallintoviranomaisten vesipiirejä koskevan lähestymistavan myötä syntyneitä mahdollisuuksia noudattaa erityistä politiikkaa.
Tärkeimmäksi tavoitteeksi jää se, että pohja- ja pintaveden edelleen saastuminen estetään, ekosysteemejä suojellaan, että kannustetaan kestävään vedenkäyttöön, estetään tulvia ja kuivuutta sekä lopetetaan vaarallisten aineiden päästöt pintaveteen.
Mitä tulee vaarallisten aineiden päästöihin, olen sitä mieltä, että neuvoston tavoitteet ovat liian epämääräiset, eivätkä ne ole riittävän kunnianhimoisia. Käsiteltävänämme oleva ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan ehdotus päästöjen rajoittamisesta lähes nollaan on mielestäni myötätuntoa herättävä ja tavoittelemisen arvoinen. Sen toteutettavuuteen täytyy kuitenkin kiinnittää paljon huomiota. Silloin täytyy ottaa huomioon luonnolliset taustapäästöt, joihin ei voida vaikuttaa, sekä vaikeasti hallittavat hajalähteistä tulevat päästöt, jotka saastuttavat vettä huomattavasti.

Kronberger
Arvoisa puhemies, meidän on omaksuttava 2000-luvulla se perusajatus, että meillä on täysin uudenlainen suhde veteen. 1900-luvulla vesi oli meille ilmainen poiskuljetus- ja jätehuoltojärjestelmä myrkyille, ongelmajätteelle, kemikaaleille jne. Sen seuraukset ovat jo nähtävissä!
Meidän on muutettava ajattelutapaamme ja tunnustettava vesi tärkeimmäksi elinkumppaniksemme, ja vastuumme vedestä jatkuu kauan nykyisten sukupolviemme jälkeenkin. Direktiivi on välitettävä myös vastaavasti eteenpäin, ja väestön on voitava ymmärtää, mitä me tai mitä komissio suunnittelee tämän osalta.
Veden suojelu on oikeastaan myös sosiaalinen kysymys, nimittäin ratkaiseva sosiaalinen kysymys. Siksi saastuttaja maksaa -periaatetta on sovellettava tehostetusti, koska muuten kaikki joutuvat kantamaan saastuttamisen seuraukset. Kun otetaan huomioon vesivarojen vahingoittumisen eteneminen, on tärkeää, että emme ylläpidä vain nykyistä tilannetta, vaan huolehdimme huomisessa äänestyksessä siitä, että syntyy todellisia laadunparannuksia.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, nyt on kulunut jo kuusi vuotta siitä, kun kollegamme Karl-Heinz Florenz, jota avusti Ursula Schleicher, pyysi uudistamaan koko vesipolitiikan. Se on onnistunut. Tämä ei ole helppo aihe, ja siksi mielestäni jäsen Lienemannin ponnistelut ansaitsevat suuren kunnioituksen.
Päätöksenteko tästä vesidirektiivistä on hyvin tärkeässä vaiheessa. Tähän aiheeseen sovelletaan yhteispäätösmenettelyä, ja siten olemme voineet jo ensimmäisessä käsittelyssä laatia tärkeää ja tiukkaa lainsäädäntöä. Yhteinen kanta, joka valmistui viime vuoden lopulla, oli muuten myös jo tärkeä parannus verrattuna alkuperäiseen ehdotukseen. On myös hyvin vaikea toteuttaa politiikkaa tässä asiassa, koska erot ovat niin suuria. Sanon myös espanjalaiselle kollegalleni, että me Pohjois-Euroopassa joudumme usein kamppailemaan tulvia vastaan mutta myös teollisuuden aiheuttamaa veden saastumista vastaan, kun taas etelästä tulevien kollegojen ongelmana on usein se, että vettä täytyy kuljettaa pitkien välimatkojen päästä, jotta yksinkertaisesti saataisiin juomavettä tai maatalouden tarvitsemaa vettä.
Haluaisin syventyä kahteen asiaan tässä aiheessa. Ensiksi puhuisin laadusta. Yhteisön vesipolitiikka vaikuttaa merkittävästi Alankomaihin. Alankomaissa hyvin merkittävä osa juomavedestämme, kaksi kolmasosaa, otetaan pintavesistä. Alankomaat sijaitsee jokien alajuoksulla, jokisuistossa, ja siksi meille tulevan pintaveden laatu on meille erittäin tärkeä asia.
Toinen tärkeä asia tässä keskustelussa on veden laadun yhdenmukaistaminen. Joissakin tarkistuksissa asetetaan kyseenalaisiksi ehdotetut normit ja erityisesti OSPAR:n normi vuodeksi 2020. Ymmärrän toki, että jotkut pitävät normia epäselvänä tai juridisesti mahdottomana puolustaa. Olen kuitenkin sitä mieltä, että meidän täytyy kannattaa sitä, koska siten voimme sovittelumenettelyssä huolehtia tarkemmista normeista.
Sitten muutama sana veden määrän hallinnasta. Eräs tunnettu alankomaalainen runoilija puhui runossaan " Muistoja Hollannista" vedestä, jota sen toistuvasti aiheuttamien katastrofien vuoksi pelätään ja kunnioitetaan. Meillä oli vuonna 1953 valtava tulvakatastrofi, jolloin saatoimme samalla ottaa tiennäyttäjän roolin patoamisessa. Jokemme tulvivat vuonna 1990, ja silloin saatoimme todeta, että keinotekoisten rakennelmien tekeminen yläjuoksuille vaikuttaa veden varastointikykyyn alajuoksuilla, mikä voi johtaa suuriin vahinkoihin.
Tämä tarkoittaa sitä, että meidän täytyy myös veden määrän hallinnassa ponnistella kovasti huolehtiaksemme siitä, että jokien ala- ja yläjuoksuilla voidaan elää turvallisesti.

Corbey
Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin aloittaa lausumalla sydämelliset kiitokseni jäsen Lienemannille. Hän on tehnyt erinomaista työtä.
Vesi on elämisen ensimmäinen edellytys ja perusoikeus. Kaikilla pitäisi olla käytössään puhdasta vettä, mutta hyvälaatuisen veden saatavuus ei ole itsestään selvää, minkä monet joutuvat kokemaan Etelä-Euroopassa ja nyt myös maissa, joiden läpi Tonava virtaa.
Vesi aiheuttaa usein konflikteja maiden ja väestöryhmien välillä. Siksi on tärkeää, että vesiasioita koordinoidaan kansainvälisesti. Meidän täytyy tunnustaa, että olemme yhdessä vastuussa vedestä. Yhteistyön tietyn vesialueen sisällä täytyy olla itsestään selvää. Liian pieni tila virtaukselle tai juuri veden liiallinen käyttö yläjuoksulla voi aiheuttaa ongelmia alajuoksulla. Koordinointi on tässä avainsana.
Vesiongelma muuttuu yhä ajankohtaisemmaksi. Ilmastonmuutokset, pienet lämpötilan nousut vaikuttavat suoraan sademäärään. Jotkin alueet muuttuvat kuivemmiksi, monet alueet muuttuvat kosteammiksi. Nyt on toiminnan aika.
Haagissa järjestetään maaliskuussa maailman toinen vesifoorumi. Tämä foorumi kannattaa maailmanlaajuista näkemystä. Tämän näkemyksen täytyy johtaa alueellisiin toimintasuunnitelmiin, jotta vedestä voitaisiin huolehtia kestävällä tavalla.
Euroopan parlamentin on nyt aika ryhtyä toimiin. Meidän täytyy nyt ottaa lähtökohdaksi kestävä vesipolitiikka, ja samalla meidän täytyy olla todellisuudentajuisia, mutta emme saa myöskään jättää rimaa liian matalalle. Yhteinen kanta ei ole riittävän kunnianhimoinen. Siksi on välttämätöntä palata takaisin aikaisempiin kansainvälisiin sopimuksiin tai OSPAR:n tavoitteisiin. Meidän täytyy pyrkiä siihen, että vaaralliset aineet poistetaan asteittain vuoteen 2020 mennessä. Siitä on jo sovittu meriympäristön osalta. On selvää, että tämä sopimus alkaa koskea myös muita vesialueita.
OSPAR:n tavoitteet on nyt saatu valmiiksi. On laadittu luettelo 400 aineesta, jotka ovat selvästi vaarallisia ympäristölle. On sekä teknisesti että taloudellisesti mahdollista vähentää näiden aineiden päästöt lähes nollaan, ja se valinta meidän täytyy nyt tehdä uudelleen.
Direktiivin täytyy luonnollisesti olla myös sitova. Alajuoksulla sijaitsevien maiden täytyy voida laskea sen varaan, että yläjuoksuilla sijaitsevat maat noudattavat laatutavoitteita. Laadulla on hintansa, mutta saastuminen voi osoittautua paljon kalliimmaksi tulevaisuudessa.

Paulsen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan ilmoittaa, että kunnioitan syvästi esittelijä Lienemannin vesidirektiivin parissa tekemää erinomaista työtä. Sallikaa minun muistuttaa, että tämän hetken todella suuret ympäristöongelmat - ilmastonmuutos, aarniometsien hävitys, merien ryöstökalastus - liittyvät jatkuvasti meidän yhteisiin ja hyvin tärkeisiin mutta jotenkin isännättömiin voimavaroihimme. Ymmärtäkäämme myös se, että Euroopan juomavesien voidaan sanoa olevan kaikkien omistuksen ja ei-kenenkään omistuksen rajamailla. Sen vuoksi on strategisesti tärkeää, että päätämme veteen liittyvästä vastuusta. On myös tärkeää, että eri vesistöjä ei erotella toisistaan ja että niitä käsitellään kokonaisuutena, jonka ne muodostavat, riippumatta siitä, kuka omistaa minkäkin osan yhteisestä vesistöstä.

Breyer
Hyvät kollegat, kuten jo useaan otteeseen on sanottu, tämä direktiiviehdotus merkitsee oikeastaan historiallista tilaisuutta parantaa ja yksinkertaistaa EU:n asetusten ja direktiivien sekasortoa ja kirjavuutta sekä saavuttaa siten Euroopassa korkea ympäristönsuojelun taso. Minulla on kuitenkin se vaikutelma, että vesipolitiikan kehystä koskevan direktiivin politiikkaa leimaa sääntelyn purkaminen ja uudelleen kansallistaminen. Toivon myös, ettei äänestyksestä tule fiaskoa, ja siksi kaksi asiaa ovat minulle hyvin olennaisia.
Ensinnäkin OSPAR. Me tiedämme, että komission ehdotus ei mene tarpeeksi pitkälle. Se pitää paikkansa valitettavasti myös ympäristöasioita käsittelevän valiokunnan ehdotuksen kohdalla. Pelkästään täysin sattumanvaraisten ehdotusten tekeminen ei riitä. Me tarvitsemme OSPAR:ää varten oikeudellisesti ehdottomasti sitovan tavoitteen. Vain silloin pystymme saavuttamaan oikeudellisen selvyyden ja ennen kaikkea mahdollisuuden periä saatavia laillisesti. Kaikki muu latistaisi sen vaikutusta eikä auttaisi estämään sitä, että myös meillä voi tapahtua ekokatastrofeja, jollaisia koemme parhaillaan Romaniassa ja Unkarissa.
Pidän valitettavana sitä, että kansalliset hallitukset eivät ole valmiita ajamaan oikeudellisesti sitovaa suojaa, vaikka ne ovatkin sopineet kansainvälisesti OSPAR:stä. Uskon kuitenkin, että meidän on tehtävä juuri se jälkikäteen täällä parlamentissa osoittaaksemme, että emme salli politiikkamme uskottavuuden menettämistä ja vahingoittumista.
On tärkeää myös vahvistaa saastuttaja maksaa -periaatetta, sillä hintojen on heijastettava ekologista totuutta. Me emme saa mennä polvillemme maatalous- ja kemianteollisuuden lobbausintressien edessä, vaan meidän on kampanjoitava sen puolesta ja ilmaistava myös äänestyksessämme, että haluamme saastuttaja maksaa -periaatteen ja sitä kautta kustannukset kattavat hinnat. Vesi on tärkein elämän voimavaramme, ja meidän on huolehdittava äänestyksessämme siitä, että OSPAR-yleissopimuksen todelliseen noudattamiseen on olemassa kiihokkeita ja painetta. Se on mahdollista suljettujen tuotannon kiertokulkujen avulla, kaikki muu olisi direktiivin vesittämistä. Antakaa meidän tarttua tähän tilaisuuteen!

González Álvarez
Arvoisa puhemies, käytössäni on vain vähän puheaikaa ja haluan onnitella esittelijää mietinnöstä ja palauttaa mieliin kolme periaatetta, joiden pitää olla kaiken muun yläpuolella ja jotka tulevat selvästi esille esittelijän tarkistuksissa: vesi ei ole mikä tahansa kauppatavara, vaan se on unionin kansojen yhteistä omaisuutta; lopullisena tavoitteena on kaikkien pinta- ja pohjavesiä pilaavien aineiden poistaminen. Kansalaisille tiedottaminen on myös välttämätöntä, jotta he voisivat osallistua veden ennallistamiseen eivätkä haaskaisi vettä, koska se on niin arvokasta.
Tiedän, että tämä direktiivi voi aiheuttaa ongelmia, koska täällä puhuttiin unionin eri maiden erilaisista todellisuuksista. Pohjoisen tilanne ei ole sama kuin etelän tilanne eikä aavikoitumisongelmista kärsivien maiden tilanne. Tiedän sen. On kuitenkin joitakin tarkistuksia, joilla pyritään auttamaan etelän maita, tarkemmin sanottuna tarkistus 43, jossa annetaan ymmärtää kustannusten kattamisen yhteydessä, että jäsenvaltioiden täytyy päätöksiä tehdessään ottaa huomioon maiden sosiaaliset ja ympäristöolot.
Myös vedensiirtoja koskeva kysymys aiheuttaa ongelmia. Omassa maassani - asun Pohjois-Espanjassa - pohjoisen ja etelän välinen ero on suuri, ja ongelmia ilmenee, kun vettä on siirrettävä paikasta toiseen. Lienemannin mietinnössä kuitenkin sanotaan myös, että vettä vastaanottavien vesipiirien täytyy säästää vettä ja huolehtia siitä.
Tiedän, että tämä mietintö on vaikea ja että vaikeudet johtuvat maiden erilaisista todellisuuksista, mutta meidän täytyy hyväksyä puitedirektiivi, jolla estetään vastaisuudessa se, mitä Tonavalla on nyt tapahtumassa ja mitä Doñanassa tapahtui. Emme voi sallia Euroopan vesien myrkyttämistä, arvoisa puhemies, ja meidän täytyy laatia direktiivi, joka lisää hallitusten poliittista tahtoa säilyttää veden kaltainen kaikille arvokas luonnonvara.

Fitzsimons
Arvoisa puhemies, onnittelen esittelijää suurenmoisesta mietinnöstä. Koska olen Euroopan parlamentin irlantilainen jäsen, jonka kotimaalla on suuret vesivarat, tuen valtaosaa tämän mietinnön ehdotuksista. Haluaisin kuitenkin tarkastella nyt niitä asioita, joista parlamentin ympäristöasioiden valiokunta ja neuvosto ovat eri mieltä. Neuvosto on jo esittänyt yhteisen kantansa tästä asiasta.
Neuvoston mukaan pintavesien hyvän tilan saavuttamista koskevaan tavoitteeseen pitäisi päästä viimeistään 16 vuoden kuluttua direktiivin voimaantulosta, kun taas parlamentin ympäristöasioiden valiokunta haluaisi lyhentää määräajan 10 vuoteen. En näe mitään syytä, miksi Euroopan unionin jäsenvaltiot eivät voisi pyrkiä soveltamaan direktiivin keskeisiä säännöksiä mahdollisimman nopeasti.
Siirryn nyt tarkistuksiin, joita parlamentti käsittelee huomenna ja jotka koskevat vedenkäytön kustannusten kattamista koskevaa periaatetta. Neuvosto toteaa yhteisessä kannassaan, että Euroopan unionin hallitusten täytyy ottaa huomioon vedenkäytön kustannusten kattamista koskeva periaate. Yhteiseen kantaan ei sisältynyt erityistä määräpäivää tämän periaatteen täytäntöönpanoa varten.
Tarkistuksella 43 pyritään varmistamaan, että veden hinnoittelupolitiikan täytyy vuoteen 2010 mennessä tarjota riittävät kannustimet veden tehokkaaseen käyttämiseen. Lisäksi talouden eri sektorien, jotka on jaettu teollisuuteen, kotitalouksiin ja maatalouteen, täytyy osallistua riittävässä määrin tämän politiikan täytäntöönpanoon. Ellei näitä tarkistuksia kannateta huomenna, välitämme voimakkaan viestin, että mittaus- ja vesimaksut pitäisi ottaa käyttöön kotitalouksissa kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Tämä on poliittisesti epäkäytännöllistä Irlannille, ja se olisi sitä myös muille EU:n jäsenvaltioille, kuten Portugalille, Kreikalle ja Espanjalle.

Sandbæk
Arvoisa puhemies, kaikkein ensimmäiseksi haluaisin kiittää parlamentin jäsen Lienemannia hänen mietinnöstään. Päätämme nyt siitä, kuinka tehokkaasti EU:n valtiot voivat jatkossa työskennellä puhtaamman vesiympäristön puolesta. Parlamentti osallistuu siihen muuttamalla neuvoston yhteistä kantaa ja näyttämällä esimerkkiä puhtaamman ympäristön puolesta tehtävästä työstä. Jos tämän direktiivin muotoa ei muuteta, sillä voi olla valitettavia ja pitkäaikaisia seurauksia sekä ympäristön että juomaveden kannalta. Lähettäisimme vääriä signaaleja sekä Euroopan teollisuudelle että Euroopan väestölle. On olennaista, että pidämme kiinni siitä, että rajoitetaan kaikkia kemiallisten aineiden kokonaispäästöjä vesimuodostumiimme. Kestäisi aivan ilmeisesti liian kauan, jos ryhtyisimme mittaamaan jokaista niistä noin 100 000 kemiallisesta aineesta, joita kiertokulussa esiintyy. Meillä ei ole varaa odottaa. Tässä yhteydessä pyydän parlamenttia tukemaan tarkistusta 108, jossa sanat "yksittäisten pilaavien aineiden aiheuttama veden pilaantuminen" on korvattu sanoilla "veden pilaantumisen ehkäiseminen vähentämällä jatkuvasti virtaamia". Emme saa viivyttää ympäristöön liittyvää työtä niin, että paneudumme liikaa yksityiskohtiin sen sijasta, että pyrkisimme vähentämään vaarallisten aineiden kokonaispäästöjä luontoon. EU:n ympäristöministerien on sen vuoksi jatkossakin noudatettava OSPAR:n sopimusta, jossa jo nyt määritellään se, mikä on ympäristölle vaarallista. Tämän sopimuksen on toimittava ohjenuorana, kun teemme työtä puhtaamman luonnon puolesta, minkä olemme velkaa itsellemme ja ennen kaikkea jälkeläisillemme.

Fiori
Arvoisa puhemies, on vaikeata koota näin merkittävän ja monitahoisen direktiivin aiheita.
Amsterdamin sopimuksessa korostetaan ennaltaehkäisyn, saastuttaja maksaa -periaatteen soveltamisen ja ympäristövaikutukset huomioon ottavan kestävän kehityksen suurta merkitystä.
On selvää, että sen merkityksen tunnustaminen, joka ekologisilla seikoilla on hintojen muodostumisessa ja sillä, että toimijat saadaan ottamaan vastuuta ottamalla käyttöön saastuttamattomia järjestelmiä koskevia aloitteita, näyttää kiistattomalta niiden tapahtumien valossa, jotka luonnehtivat taloudellisen kehityksen ja ympäristön, erityisesti vesivarojen suojelemisen välistä suhdetta.
Tällä on erityistä vaikutusta monilla talouden aloilla, mutta ennen kaikkea maataloudessa. Maanviljelyn, ympäristön ja vesistöjen vuorovaikutuksen monitahoisuus, sen myönteiset ja kielteiset vaikutukset, paikallisten olojen ja tuotantojärjestelmien erilaisuus ja niin edelleen huomioon ottaen on kehitetty hyvä maanviljelykäytäntö, jolla tarkoitetaan sellaisen maataloustuotannon menetelmän käyttöä, jolla voidaan tyydyttää yhteisön odotukset sellaisesta vesivarojen suojelun tasosta, joka ylittää perusstandardin, kaikkine siitä seuraavine kustannuksineen ja tulonalennuksineen.
Tästä ajattelutavasta juontuu velvoite kehittää ja vahvistaa yhdentymisstrategiaa, jotta onnistuttaisiin pitämään vesistöjen tila kestävän taloudellisen tuotantomallin keskeisenä seikkana vallitsevissa oloissa.
Tältä kannalta asiaa tarkasteltuna tulee ilmeiseksi, ettei pidä erottaa pinta- ja pohjavesien tilan huononemisen estämisen tavoitetta näiden vesien suojelemisen, parantamisen ja entiselleen saattamisen tavoitteista, sillä se loisi turhan tärkeysjärjestyksen, joka vain haittaisi toimien yhtenäisyyttä ja erityisiä toimia, joilla pyritään kokonaisvaltaiseen lähestymistapaan ja parhaiden käytettävissä olevien tekniikoiden käyttöön.
Mitä tulee vaarallisten aineiden vesistöille aiheuttaman saastumisen poistamiseen, paras mahdollinen lähestymistapa saattaa edellyttää sääntelyä sekä kansallisella että yhteisön tasolla, jotta olisi mahdollista tunnistaa paremmin erilaiset ihmisen harjoittaman tuotantotoiminnan seurauksena saastuneiden vesialueiden ominaisuudet.
Lopuksi, on välttämätöntä luoda järjestelmä, joka tuottaa objektiivisen luettelon mahdollisesti vaarallisista aineista, on välttämätöntä kerätä enemmän tietoa niiden kemiallisista, fysikaalisista ja biologisista ominaisuuksista niin, että voidaan luoda yhtenäinen toimintamalli eri strategisilla tasoilla meille kaikille oleellisen tärkeiden vesistöjen pelastamiseksi.

Lange
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, jos suhtaudumme vakavasti Amsterdamin sopimukseen kirjattuun kestävän kehityksen periaatteeseen, joka on, meidän pitkäaikainen tavoitteemme voi olla oikeastaan vain se, että saavutamme vesiympäristöön kulkeutuvien päästöjen nollatason. Sillä meidän on tietenkin turvattava vesi niin, että meidän vedenkäyttömme ei rasita tulevia sukupolvia. Tämän pitkäaikaisen tavoitteen saavuttamiseksi on siksi kehitettävä vaativia normeja sisältäviä askelia. Tuen sikäli erittäin painokkaasti jäsen Lienemannin tarkistusehdotuksia, joiden tarkoituksena on kehittää tähän liittyviä laatunormeja sisältävä järkevä tie, jotta voimme todellakin sanoa joskus, että veden inhimillinen hyödyntäminen ei tarkoita veden väärinkäyttöä vaan turvaa veden siinä laajuudessa, jossa se on olemassa.
Direktiivi tarjoaa muutamia hyvin myönteisiä elementtejä, joita voidaan ehdottomasti vielä kerran korostaa. Ensinnäkin sellainen on todellakin laaja tiedottaminen ja kansalaisten osallistuminen. Se on tuskin koskaan sisältynyt eurooppalaiseen direktiiviin. Toiseksi sellainen on yhteistyöpakko. Pidän ilahduttavana sitä, että vesimuodostumia tarkastellaan tässä yhteydessä kokonaisuutena ja että viranomaisten, sekä yksittäisissä kansallisvaltioissa että myös kansallisvaltioiden rajojen yli, on viimeinkin pakko tehdä yhteistyötä toistensa kanssa sekä nostaa vesistöt kokonaisuutena korkealle laatutasolle.
Kolmanneksi haluaisin käsitellä vielä aikataulukysymystä. Olen hyvin vakuuttunut siitä, että me tarvitsemme tiukan ja selkeän aikataulun, jotta myös ponnistellaan pitkäaikaisen tavoitteemme saavuttamisen puolesta. Vertaan tätä mielelläni joulukuun tilanteeseen. Joulukuussa me kaikki tiedämme, että 24. päivä on jouluaatto, ja alamme ostaa lahjoja. Mutta mitä tapahtuisi, jos tietäisimme joulukuussa, että joulu onkin 30 vuoden päästä? Me kaikki tiedämme, miten me silloin käyttäytyisimme. Siksi me tarvitsemme juuri vesipolitiikassa selkeän aikataulun. Tuen painokkaasti esittelijän ehdotuksia ja olen sitä mieltä, että me tarvitsemme selkeän aikataulun kaikille tämän direktiivin aloille - oli kyse sitten toimenpideluettelosta tai työllisyystoimista.

Busk
Arvoisa puhemies, tämän direktiivin tavoitteena on oltava se, että jäsenvaltiot suojelevat yhteisesti pohja-, juoma- ja pintavesiä ja että suojelun taso vastaa olemassa olevaa EU:n ympäristölainsäädäntöä. Sallikaa minun muistuttaa siitä, että kaikissa jäsenvaltioissa ei ole vielä toteutettu aiempia, nitraattidirektiivissä esitettyjä päätöksiä, vaikka kyseessä onkin yhteinen EU:n päätös. Tämä ehdotus sisältää useita vesiympäristön suojeluun liittyviä tiukennuksia, joissa mennään nykyisiä ympäristötavoitteitamme pitemmälle. Siinä ehdotetaan, että meriympäristöön liittyvänä tavoitteenamme on oltava se, että luonnostaan esiintyvien aineiden pitoisuuksien on oltava lähellä taustapitoisuuksia ja että keinotekoisten synteettisten aineiden pitoisuuksien on oltava lähes nolla. Se ei tule onnistumaan, ja se onkin luonnonvastaista. Tämän mietinnön hyväksymisestä olisi vakavia seurauksia EU:n maatalouselinkeinolle, jos esimerkiksi fosforin ja typen pitoisuudet eivät saa ylittää näiden aineiden vesiympäristössä esiintyviä taustapitoisuuksia ja jos kasvinsuojeluaineiden vesiympäristössä esiintyvien pitoisuuksien raja-arvoksi asetettaisiin 0nolla Euroopassa ei voitaisi esimerkiksi viljellä leivän valmistukseen käytettäviä korkean proteiinipitoisuuden omaavia leipäviljoja. Tämä johtaisi siihen, että maataloustuotanto siirtyisi EU:n ulkopuolelle, mikä aiheuttaisi suuria työllisyys- ja yhteiskuntataloudellisia kustannuksia. En voi kannattaa niitä vesipolitiikan puitteista annetun direktiivin osia, jotka koskevat edellä mainittuja asioita.

Staes
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, vesi on kallis raaka-aine. Miljoonilla ihmisillä ei edes ole puhdasta vettä, joka on ehdoton edellytys hengissä säilymiseksi. Siksi meidän ei tarvitse ihmetellä sitä, että vesi on syynä sotiin. Myös kapitalistinen maailma pyrkii valvomaan vesivaroja mahdollisimman tarkasti. Siinä ei ole lainkaan kyse yleisestä edusta tai solidaarisuudesta.
Euroopalla on siis edessään vaikea tehtävä. Sen täytyy yhdistää tavoitteiltaan ja välineiltään hajanainen yhteinen vesipolitiikka yhtenäisempään puitedirektiiviin. Minun täytyy tunnustaa, että myös minun alueellani Flanderissa on vielä pitkä tie kuljettavana. Komissio näpäytti hiljattain myös meitä sormille tästä asiasta. Kaikki järkevät ihmiset haluavat, että tätä puitedirektiiviä käytetään painostamaan politiikasta vastuussa olevia, jotka ovat epäonnistuneet tehtävässään.
Yhteinen kanta on tältä osin farssi, asiakirja, joka ei sido mihinkään, ja todellinen loukkaus OSPAR:n sopimuksia kohtaan. Meillä on edessämme täytäntöönpanokausi, jonka kesto voidaan venyttää jopa 34 vuoteen. Lapseni ovat silloin vanhempia kuin minä nyt. Myöntäkää, että ette ole vakavissanne. Huomenna voimme äänestää heikkojen ja epämääräisten kehysten puolesta, jotka myrkyttävät lastemme tulevaisuuden, tai sitten äänestämme minun ryhmäni, esittelijän tai ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan tarkistusten puolesta.
Sitten lopuksi vielä tämä. Meihin on yritetty vaikuttaa kovasti viime kuukausien aikana. Tämän asian yhteydessä oli silmiinpistävää se, kuinka ministerineuvosto painosti. Minun kotimaassani sitä teki sekä Flanderin että Vallonian ympäristöhallinto. Ne valitsevat heikon yhteisen kannan parlamenttimme aseman heikentämiseksi. Minua todellakin ihmetyttää, tehtiinkö tämä liike niin, että kotimaani vihreät ympäristöministerit olivat siitä tietoisia.
Arvoisat kollegat, kauniit sanat eivät enää riitä. Meidän täytyy vaihtaa määrätietoisesti suuntaa. Huomenna äänestyksissä voimme tehdä selväksi, että Eurooppa työskentelee vastuullisen ja tulevaisuuteen suuntautuvan vesipolitiikan hyväksi. Se voi vain parantaa uskottavuuttamme.

Puhemies
Keskustelu keskeytetään ja sitä jatketaan klo 21.00.

Eurooppaa koskeva keskustelu: toimielinuudistusta käsittelevät ehdotukset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto Eurooppaa koskevasta keskustelusta: toimielinuudistusta käsittelevät ehdotukset.

Barnier
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komissio on tälläkin hetkellä täydessä työssä eikä tätä työtä saada tänään lähellekään päätöstään. Kuten parlamentin esityslistassa ilmoitettiin, tulin siis pääasiassa puhumaan teille uudesta aloitteesta, jota komissio ehdottaa tuodakseen oman vastauksensa, joka ei ole ainoa vastaus, siihen suureen haasteeseen, jonka on mobilisoitava Euroopan rakentamisen kaikki toimijat, ja ensimmäiseksi luonnollisesti paitsi teidät parlamentin jäsenet myös meidät komission jäsenet ja neuvostossa istuvat ministerit sekä kansallisten parlamenttien jäsenet, ja lisään vielä virkamiehetkin, jotka työskentelevät eri toimielimissämme ja jotka ovat sitoutuneet ja motivoituneita Euroopan rakentamiseen.
Monet teistä mainitsivat tämänaamuisessa pitkässä keskustelussa, johon osallistuin puheenjohtaja Prodin rinnalla, unionin toimielinten demokratiavajeen ja etääntymisen. Tämän sanoessani en pyri ainoastaan esittämään sitä kysymystä "kuka tekee mitä?" , jonka yksi teistä esitti erittäin selvästi ja ponnekkaasti, sillä kansalaistenhan on nyt vähintäänkin tiedettävä, kuka tekee mitä eri toimielimissämme. Kyse on toiseksi samalla myös siitä, että tiedämme, mitä teemme yhdessä ja mitä haluamme tehdä yhdessä tulevaisuudessa, etenkin niiden maiden kanssa, jotka liittyvät joukkoomme.
Tämä demokratiavaje puhuttelee siis myös meitä, ja siksi komissio päätti juuri äsken, että heti hallitustenvälisen konferenssin alkamisen jälkeen jossa minulla on kunnia edustaa komissiota puheenjohtaja Prodin rinnalla ja jossa teemme siis luottavaisesti läheistä yhteistyötä teidän molempien edustajienne eli jäsen Brokin ja jäsen Tsatsosin kanssa käynnistetään "Vuoropuhelu Euroopasta" , jossa komissio käy omalta osaltaan tätä suoraa keskustelua kansalaisten kanssa. Kaikki komission jäsenet ovat sitoutuneet omistamaan hetken aikataulustaan, aina jossakin jäsenvaltiossa, eikä vain omassaan, tai jollakin alueella käydessään itselleni tulee tähän tilaisuus muutaman kerran kuukaudessa , suoraan keskusteluun kansalaisten kanssa, eikä pelkästään eliitin tai institutionaalisten päättäjien kanssa, joiden tapaaminen on tavanmukaista. He sitoutuivat siis luomaan suoran yhteyden ihmisiin yliopistoissa, lukioissa ja tehtaissa, menemään suoraan ihmisten luo, vastaamaan heidän kysymyksiinsä ja kuuntelemaan heitä. Me osallistumme siis tällä tavalla, kuten te osallistutte omalla tavallanne, tähän välttämättömään ponnisteluun ja tähän polttavaan velvollisuuteen vähentää demokratiavajetta eli tuoda kansalaisia lähemmäksi toimintaamme.
Haluamme toteuttaa tämän aloitteen yhteistoiminnassa jäsenvaltioiden kanssa ja olemalla yhteydessä Euroopan parlamenttiin. Teemme siitä säännöllisesti yhteenvedon, jotta kansalaisten mielipide tulisi tarkoin mitatuksi ja jotta sitä voitaisiin tarkentaa tai suunnata uudelleen. Haluamme toteuttaa sen myös yhdessä kansallisten parlamenttien, paikallisten edustajien, kansalaisjärjestöjen, yhteiskunnallis-ammatillisten piirien sekä tiedotusvälineiden kanssa. Aloite koskee kansalaismielipiteen edustajia, poliittisia ryhmiä ja puolueita, Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien jäseniä, ja kuten juuri sanoin, paikallishallinnon tai kansallisten parlamenttien kansanedustajia, alueiden komiteaa, talous- ja sosiaalikomiteaa, kansalaisyhteiskunnan järjestöjä sekä yliopistopiirejä.
Palautan sitä paitsi mieliin liekö se tarpeen? , että Euroopan parlamentti teki 1. helmikuuta jo itsekin aloitteen, ja haluan kiittää siitä uudelleen puheenjohtaja Napolitanoa, ensimmäisen työkokouksen järjestämisestä jokaisessa jäsenvaltiossa kansallisten parlamenttien edustajien eli kansalaisten edustajien kanssa. Komissio ehdottaa jäsenvaltioille, että se voisi osallistua tähän toimintaan joko asiakohtaisen yhteistoiminnan tai järjestyneemmän kumppanuuden puitteissa. Laadimme suunnitelman tiedotusvälineitä varten, ja olemme tiiviissä yhteydessä unionin puheenjohtajavaltioon ja Euroopan parlamenttiin. Sanoin jo, kuinka komission jäsenet hoitavat oman osuutensa tapaamalla ihmisiä itse paikalla. Haluamme järjestää nimenomaan kansalaiskeskusteluja.
Saanko yksinkertaisesti palauttaa mieliin en halua antaa varsinkaan opetuksia enkä myöskään neuvoja , että kun minulla oli kunnia toimia kotimaani Eurooppa-asioiden ministerinä, katsoin tarpeelliseksi käydä suoraa vuoropuhelua kansalaisten kanssa, ja käydessäni tätä suoraa vuoropuhelua viikoittain eri alueilla huomasin, kuinka valtavan tarpeellista oli antaa Euroopan unionille kasvot, ja vierailin siis joka viikko Euroopan komission jäsenen kanssa, enkä sitä paitsi aina ranskalaisten komission jäsenten kanssa, Pariisissa toimivien suurlähettiläiden ja Euroopan parlamentin jäsenten kanssa eri alueilla keskustelemassa ihmisten kanssa, ja huomasin, että kysymyksiä oli valtavasti, että ne olivat älykkäitä ja että ihmiset pitivät tarpeellisena, että heitä kunnioitetaan, kuunnellaan ja että heille selitetään asioita. Juuri näin aiomme tehdä nojautumalla niihin noin 4 miljoonan euron suuruisiin määrärahoihin, jotka toivomme teidän antavan käyttöömme. Näistä määrärahoista on neuvoteltava vuoden 2001 talousarvion puitteissa, koska emme halua toteuttaa tätä ajatusta ainoastaan kokeellisesti vaan melko pysyvästi vuonna 2000 ja 2001 eli koko hallitustenvälisen konferenssin neuvottelujen ja ratifiointiprosessin ajan.
Käynnistämme tämän vuoropuhelun 8. maaliskuuta Brysselissä komission noin 700 nuoren harjoittelijan läsnä ollessa. Puhemiehenne Nicole Fontaine on suostunut osallistumaan puheenjohtaja Prodin ja useiden komission jäsenten rinnalla tämän ensimmäisen vuoropuhelun käynnistämiseen, ja olen vakuuttunut siitä, hyvät parlamentin jäsenet, että aina kun joku komission jäsen käynnistää vuoropuhelun, parhaiten paikalle pääsevät Euroopan parlamentin jäsenet voivat itsekin osallistua siihen ja tuoda siihen oman näkökantansa ja selittää Euroopan parlamentin työtä ja asemaa.
Arvoisa puhemies, tämän halusin sanoa. Mitä muuhun tulee, olen valmis vastaamaan täällä olevien parlamentin jäsenten kysymyksiin, vinkkeihin ja ehdotuksiin.

Puhemies
Kollegat, te tunnette säännöt. Teidän pitää esittää kysymyksiä eikä välttämättä antaa pitkiä lausuntoja. Teillä kullakin on yksi minuutti aikaa esittää kysymyksenne.

Napolitano
Arvoisa puhemies, tahdon ilmaista oman, ja uskoakseni myös johtamani perussopimus- työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan arvonannon tämän komission aloitteen vuoksi.
Lisäksi tämä aloite vastaa parlamentin päätöslauselmassaan 18. marraskuuta antamia suosituksia. Kuuntelin myös komission jäsen Barnierin esittämät tarkennukset Euroopan parlamentin suhteista ja asemasta tämän ohjelman toteuttamisessa.
Arvoisa komission jäsen Barnier, sallikaa minun sanoa, että tiedonannon tekstiin voitaisiin tältä osin lisätä jotakin yksinkertaiseen ja hieman viileään toteamukseen "elle sera conduite en liaison avec le Parlement européen" (johdetaan yhdessä Euroopan parlamentin kanssa)? Mielestäni olisi hyödyllistä korostaa tätä aikomusten ja pyrkimysten lähentymistä senkin vuoksi, että näen tässä erityisen koordinaatioon liittyvän pulman, joka on nimenomaan komission aloitteen ja valiokuntamme ohjelman välisen koordinaation ongelma. Komission aloite ei koske vain kansallisia kansanedustuslaitoksia vaan myös niiden jäseniä, ja järjestettyään 1. helmikuuta päivän ohjelman, johon komission jäsen Barnier viittasi, valiokuntamme, joka on hyötynyt komission merkittävästä avusta, aikoo ohjelmansa puitteissa seurata kaikissa kokouksissaan tarkoin hallitustenvälisen konferenssin kehitystä.
Olemme saaneet kansallisten kansanedustuslaitosten jäsenet osallistumaan työhömme, toivoaksemme asiaan paneutuen ja jatkuvasti, kaikissa kokouksissamme, ja tämä on kanava, joka voisi hyvin liittyä komission aloitteen tarjoamiin mahdollisuuksiin.

Barnier
Kiitos, puheenjohtaja Napolitano, vahvistan, että ehdotuksemme sopivat täysin 18. marraskuuta hyväksytyn päätöslauselman henkeen, ja haluan myös sanoa tässä vaiheessa, että minun oli mahdollista ehdottaa tätä aloitetta komissiolle kollegani Viviane Redingin tarjoaman yhteistyön ja ymmärryksen ansiosta ja että tätä aloitetta toteutetaan myös yhdessä Günther Verheugenin kanssa, koska kaikki ne suuret panokset ja haasteet, jotka meidän on selitettävä maanmiehillemme ja jotka puhuttelevat heitä ja herättävät heissä kysymyksiä kaikissa jäsenvaltioissa, koskevat sekä laajentumista laajentumisen mahdollisuuksia ja riskejä että tätä toimielinten uudistusta.
Ymmärsin kyllä hyvin huolenne, puheenjohtaja Napolitano. Sanon myös, että perustamme toimielinten välisen työryhmän (jonka ensimmäisen kokouksen pitäisi olla maaliskuussa). Pidän huolen siitä, että ylitämme komission tekstissä hieman kuivakiskoisesti esitetyt tavoitteet ja että puhumme yhteistyöstä pikemminkin kuin yhteydenpidosta ja että voimme koko näiden kahden vuoden ajan sovittaa yhteen tavoitteita, joita parlamentti ja komissio tekevät kumpikin tahollaan mutta joita me teemme yhdessä. Hyvät parlamentin jäsenet, sallittehan minun sanoa teille, että jos haluamme käynnistää tämän vuoropuhelun, työtä riittää kaikille.

Dupuis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuulostaa suloiselta musiikilta kuulla teidän mainitsevan niin usein sana "kansalainen". Puhumme tässä parlamentissa yhä enemmän yleisestä mielipiteestä: yleisen mielipiteen pelko on, kuten tiedätte, hieman holhoava käsite, mutta parlamenttimme on sitä mitä on, ja meidän on vain toimittava sen mukaisesti.
Haluaisin esittää teille HVK:n osalta tarkan kysymyksen: ymmärtääkseni Euroopan yhteisöjen tuomioistuin käsittelee parhaillaan erittäin huolellisesti erästä tärkeää kysymystä eli petostentorjunnan ja petostentorjuntaviraston (OLAF) kysymystä. Kuten tiedätte, jotkin ongelmat koskevat tosin parlamenttia, mutta myös eurooppalaisia virkamiehiä, jotka myös ovat Euroopan kansalaisia.
Haluaisin kysyä teiltä, koska tämä kysymys on kiireellinen, onko komissio pohtinut mahdollisuutta muuttaa täysin petostentorjuntaviraston rakennetta ja kaavaillut sellaista ratkaisua, jossa sekä jäsenvaltioissa että unionin toimielimissä tapahtuva petostentorjunta kuuluisi Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen toimivaltaan.

Barnier
Jäsen Dupuis, sanon ensinnäkin, että annan julkisessa elämässäni suuren arvon sanalle "kansalainen". Se on yksi kauneimmista sanoista demokratiassa, ja mielestäni sitä on käytettävä. Ryhdymme vuoropuheluun kansalaisten kanssa, ja tätä vuoropuhelua käyvät kaikista vaatimattomimmatkin tai kaukaisimmatkin päätöksenteko- tai tiedotuskeskukset.
Koska kerran puhutte HVK:sta, haluan vain palauttaa mieliin etenkin tästä petostentorjunnan kysymyksestä jos kyse on nimenomaan yhteisön etuihin ja talousarvioon kohdistuvien petosten torjunnasta , että olemme hyväksyneet komission ehdotuksissa ajatuksen, vieläpä parlamentin työn hengessä ja ehkä jopa sen mukaisesti, sellaisen uuden ja erityisen Euroopan syyttäjäviranomaisen perustamisesta, jolla olisi perustamissopimuksen eli siis jäsenvaltioiden tunnustama toimivalta tutkia perinpohjin sellaiset tapaukset, jotka asettaisivat yhteisön edut ja talousarvion kyseenalaisiksi.
Panemme teräväjärkisesti ja lähes kliinisesti merkille, ettei oikeusasioiden yhteistyö ole enää tällä hetkellä riittävää kunnollisen petostentorjunnan kannalta, olivatpa petokset peräisin mistä tahansa, unionin sisältä tai sen ulkopuolelta, ja siksi teimme tämän ehdotuksen sellaisen Euroopan syyttäjäviraston perustamisesta, joka voisi tapaukset ensin itse perin pohjin tutkittuaan antaa ne sopivimman kansallisen tuomioistuimen tutkittavaksi ja ratkaistavaksi.
Sanon tuomioistuinta koskeneen kysymyksenne osalta, että emme täsmentäneet vielä tuomioistuinta koskevaa kantaamme, koska odotimme Duen mietintäryhmän kertomusta, joka annettiin muutama päivä sitten. Komissio täydentää tulevina viikkoina, kuten sitouduin tekemään, HVK:sta antamaansa lausuntoaan lisäämällä siihen ehdotuksensa, jotka koskevat Euroopan yhteisöjen tuomioistuinjärjestelmää ja tuomioistuinta.

Haarder
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, pyytäisin teitä kommentoimaan Tanskan suosituimman uutisohjelman toissapäiväistä pääuutista. Uutisen mukaan eräs komission virkamies olisi sanonut eräälle itävaltalaiselle liikemiehelle, että koska hän on itävaltalainen, hän ei ehkä saa osallistua tieteelliseen tietojenvaihtohankkeeseen yhdessä muiden valtioiden, muun muassa tanskalaisten, yritysten kanssa. Pyytäisin teitä vahvistamaan, että jos joku virkamies on sanonut, että itävaltalaista yritystä estetään jollakin tavalla osallistumasta yhteisiin tietojenvaihtohankkeisiin, ei kyseisen virkamiehen lausunto pidä paikkaansa, ja jos hän ei ole sanonut näin, uutinen on perätön. Voitteko vahvistaa tämän?

Barnier
Jäsen Haarder, kenellekään virkamiehelle ei tietääkseni ole annettu lupaa sanoa mitään tuollaista. Sanon henkilökohtaisena mielipiteenäni, ettei olisi normaalia eikä oikein asettaa epäedulliseen asemaan Itävallan kansalaisia, yrityksiä ja palkansaajia niiden huolien takia, jotka kohdistuvat tämän maan uuden hallituskoalition muodostamiseen. Vahvistan siis, heti tämän istunnon jälkeen tekemäni tai teettämäni tarkistuksen jälkeen, mitä sanoin teille: komissio ei ole koskaan sanonut mitään tuollaista eikä myöskään ole antanut sellaiseen lupaa.
Jäsen Haarder, Itävallan tapahtumista on otettava yleisesti opiksi muullakin tavalla. Olen tuonut itsekin esille mahdollisia eri vastauksia tähän haasteeseen, jossa meidän kaikkien on palautettava mieliin ja osoitettava uudelleen, mitä olemme tehneet yhdessä vuodesta 1957 lähtien: olemme rakentaneet paitsi tietenkin talousyhteisöä myös ja ennen kaikkea arvojen yhteisöä ja laatineet perusoikeuskirjan, joka suojelee paremmin ja selvemmin kansalaisia henkilökohtaisesti; ehdotimme 26. tammikuuta antamassamme lausunnossa, eli jo ennen Itävallan kriisiä, perustamissopimuksen syrjinnän torjuntaa koskevan 13 artiklan osalta, että tämän artiklan mukaisista asioista päätettäisiin HVK:n jälkeen määräenemmistöllä eikä enää yksimielisesti; on myös mahdollista sanon siis vain henkilökohtaisena mielipiteenäni, että on mahdollista , että 7 artiklaan lisätään uusi alakohta, joka antaisi oikeusperustan demokratian kunnioittamisen valvontaa koskevalle menettelylle, ja sanon lopuksi, että olemme käyneet demokraattista keskustelua. Pahat ajatukset saadaan tukahdutettua ainoastaan esittämällä toisenlaisia ajatuksia. Palaan siten keskustelunaiheeseemme: uskon tällä hetkellä täysin keskustelun demokraattiseen arvoon ja voimaan, ja etenkin siihen, että sillä voidaan vastustaa kansankiihotusta.

Beazley
Komission jäsen Barnier, painotitte tiedonannossanne Euroopan kansalaisten kanssa käytävän vuoropuhelun merkitystä. Kuten tiedätte, HVK:n osalta puheenjohtajavaltio Portugalille annettiin Helsingin päätelmissä erityinen oikeus laajentaa HVK:n esityslistaa HVK:n aikana. Parlamentilla on tosin läsnä omat edustajansa, jäsen Brok ja jäsen Tsatsos. Arvoisa komission jäsen, pystyisittekö te kuitenkin myös antamaan sitoumuksenne siitä, että jos ja kun neuvosto laajentaa esityslistaa, ilmoittaisitte siitä parlamentille, niin että voisimme keskustella siitä keskuudessamme ja myös teidän kanssanne jatkaaksemme kansalaisten kanssa käytävää vuoropuhelua, jota olette painottanut?

Barnier
. (FR) Jäsen Beazley, vastaukseni on selvästi "kyllä", mutta en sano tätä suoraan sanoen ensimmäistä kertaa. Puheenjohtaja Napolitano ja monet perussopimusasioiden valiokunnan jäsenet, ja monet muut täällä täysistunnossakin läsnä olevat parlamentin jäsenet tietävät, että olen käytettävissä komission puolesta koko näiden neuvottelujen ajan avoimuuden hengessä ja reaaliajassa sen kertomiseksi, miten asiat sujuvat. Suorat edustajanne, professori Tsatsos ja Elmar Brok, kertovat asioista ehkä eri tavalla. On sitä paitsi todennäköistä, että kerromme monissa tapauksissa asioista yhdessä.
Mielestäni on erittäin tärkeää, etteivät nämä neuvottelut ole salaisia Euroopan parlamenttiin eivätkä myöskään kansallisiin parlamentteihin nähden, joiden osalta palautan mieliin, että niiden tehtävänä on loppujen lopuksi antaa ratifiointiprosessissa lausunto näistä neuvotteluista ja ottaa niihin kantaa. Siksi annoin tunnustuksen puheenjohtaja Napolitanon tekemälle aloitteelle yhteisistä keskusteluista, joita käytäisiin säännöllisesti jäsenvaltioiden kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin välillä. Tämän sanottuani lisään, että toimielinten uudistusta koskevaa avoimuus- ja keskusteluvelvollisuutta on alettava täyttää täällä. Olen siis koko tämän vuoden ajan käytettävissänne aina, kun niin haluatte, selostaakseni teille kantojamme ja näiden neuvottelujen edistymistä.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää komissiota sen toiminnasta. Mielestäni on erittäin hyvä asia, että keskustelu kansalaisten kanssa aloitetaan ajoissa, koska niin ei oikeastaan tapahtunut Amsterdamin sopimuksen ja Maastrichtin sopimuksen yhteydessä, mikä pelkästään aiheutti paljon epäluottamusta.
Minulla on kaksi kysymystä. Ensinnäkin, te sanoitte aloittavanne keskustelun kansalaisten kanssa, ja minä aloitan jo keskustelun Euroopan komission 700 harjoittelijan kanssa. Aiotteko kääntyä kansalaisten puoleen tiedotusvälineiden, siis myös television ja Internetin, kautta?
Toinen kysymykseni on kriittinen kysymys. Euroopan komissiolta tuli juuri avoimuusehdotus. Jos vertaan sitä avoimuusehdotukseen, joka meillä Alankomaissa koskee lainsäädäntöä, niin komission ehdotus on vain pieni varjo siitä, ja kyseinen ehdotus on herättänyt Alankomaissa paljon arvostelua. Haluan oikeastaan kysyä, kuinka aiotte hoitaa avoimuuden HVK:n osalta, koska nyt käsiteltävänä oleva direktiivi ei ole mikään hyvä esimerkki siitä.

Barnier
. (FR) Hyvä parlamentin jäsen, ministeri Maij-Weggen, koska kerran puhumme HVK:n osalta avoimuudesta, tiedätte hyvin, miten kaikki tapahtuu. Neuvottelut alkavat sitä paitsi juuri näillä hetkillä. Edustajien ryhmä pitää parhaillaan kokoustaan Brysselissä, ja yritän kohta päästä sinne itsekin. Asiakirjoista tulee enimmäkseen avoimia työasiakirjoja. Ministerien ja Eurooppa-neuvoston pitkin vuotta käymiä neuvotteluja ei järjestetä tiedotusvälineiden edessä, mutta olen sitoutunut, tässä vaiheessa en voi tehdä muuta, tekemään sopivimmissa yhteyksissä avoimesti selkoa näistä neuvotteluista ja komission kannoista.
Vahvistan teille samalla kun kiitän, että kysyitte tätä asiaa minulta , että aiomme käyttää hyväksemme kaikkia nykyaikaisia välineitä, etenkin televisiota, joilla julkisia keskustelujamme voidaan lähettää johonkin jäsenvaltioon ja jopa kaikkiin jäsenvaltioihin. Aiomme perustaa Internetiin keskustelufoorumeja, jotka ovat aina auki. Komission jäsenet sitoutuvat vastaamaan nopeasti kaikkiin esitettyihin kysymyksiin. Aiomme käyttää hyväksemme kaikkia näitä nykyaikaisia välineitä.
Mielestäni on kuitenkin myös vaivauduttava menemään mahdollisimman lähelle ihmisiä. Tämä on varmasti vielä vähän utopistista, mutta haluaisin, että komission jäsenet, Euroopan parlamentin jäsenet ja ministerit kävisivät Euroopan kaikilla alueilla aina tilaisuuden tullen julkista keskustelua. Voin todistaa, että se on mahdollista. Useimmat teistä käyvät tätä keskustelua vaalipiireissään ja kotialueillaan. Jos tarkastelen asiaa hieman itsekeskeisemmin komission näkökulmasta, haluaisin, että tällä toimielimellä olisi kasvot kansalaisten mielessä ja että komission muodostavat miehet ja naiset voisivat käydä tapaamassa kansalaisia mahdollisimman usein.

Corbett
Arvoisa puhemies, pidän myönteisenä sitä, että komission jäsen Barnier on sitoutunut menemään alueille sekä selvittämään asioita että kuuntelemaan, mitä kansalaisilla on sanottavanaan. Haluaisin kutsua hänet omalle alueelleni Yorkshireen, merkittävälle unionin alueelle, joka kuuluu Euroopan yhtenäismarkkina-alueeseen ja joka saa huomattavan määrän Euroopan rakennerahastojen määrärahoja. Hän voi tulla sinne kummassakin roolissaan komission jäsenenä.
Haluaisin kysyä häneltä, miten aktiivinen komissio tulee olemaan tässä tiedotuskampanjassa. Joissakin jäsenvaltioissa kyse ei ole vain siitä, että asioista tiedotetaan kansalaisille, jotka eivät tiedä niistä niin paljon kuin he voisivat tietää. Se on toki tärkeää, mutta kyse on myös siitä, että taistelemme erittäin aktiivisen EU-vastaisen liikkeen ja EU-vastaisten järjestöjen levittämiä vääriä tietoja vastaan. Komission täytyy olla hyvin aktiivinen vastatessaan joihinkin niihin kommentteihin, joita sille esitetään kampanjan aikana.

Barnier
. (FR) Jäsen Corbett, kiitän teitä arviostanne. Otan kutsunne mielihyvin vastaan, ja jos ymmärsin oikein, toivotte, että puhuisin Yorkshireen tullessani paitsi unionin toimielinten uudistuksesta myös rakennerahastoista. Tulen siis puhumaan näistä molemmista asioista. Unohdin muuten sanoa, että haluaisin käydä, ja olen jo käynytkin, kansallisissa parlamenteissa, jotta voisin tavata niiden edustajia myös itse paikalla eikä pelkästään täällä. Kävin puolitoista viikkoa sitten Ison-Britannian parlamentissa. Näettehän, jäsen Corbett, etten pelkää vaikeuksia. Ensi viikolla menen Saksan liittopäiville Berliiniin. Olen käynyt myös Ranskan senaatissa. Joten käyn näiden keskustelujen aikana aina tilaisuuden tullen tapaamassa suoraan myös kansallisia parlamentteja.
Kansalaisten kanssa käytävässä vuoropuhelussa ei ole tarkoitus tehdä propagandaa tai harjoittaa markkinointia eikä edes suhdetoimintaa. Haluaisin, että tämä vuoropuhelu olisi todellista vuoropuhelua ja että täällä istuntosalissa olevat voisivat toimielinuudistuksen haasteet puolueettomasti selittävän pienen filmin nähtyään käyttää puheenvuoron ja käydä avointa keskustelua. Toistan, että aiomme toteuttaa tämän vuoropuhelualoitteen asiakohtaisessa tai järjestyneessä yhteistoiminnassa jäsenvaltioiden kanssa, ja toivon todella, teidän tukeenne nojautuen, että jäsenvaltioiden hallitukset voisivat osallistua tähän vuoropuhelualoitteeseen sopivimmaksi tai tarkoituksenmukaisimmaksi katsomallaan tavalla.

Bonde
Arvoisa puhemies, liittyisin komission jäsen Barnierin vetämään 700 harjoittelijasta koostuvaan opintopiiriin, jotta hänellä olisi joku, jonka kanssa keskustella. Eihän hallitustenvälisistä konferensseista ja avoimuudesta ole mukava keskustella itsekseen. Hallitustenvälisen konferenssin osalta komission jäsen Barnier sanoi parlamentissa pitämässään esityksessä, että sosiaalipolitiikan ei pidä kuulua enemmistöpäätöksillä päätettäviin asioihin, mutta sivulta 63 voi lukea, että määräenemmistöllä päätetään syrjinnän vastaisesta taistelusta sekä oikeudesta liikkumiseen ja oleskeluun - siis oleskeludirektiiveistä - koko sosiaaliturvasta, asetuksen 1408 ja sosiaalipoliittisten toimien uusimisesta - muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta. Eikö komission jäsen Barnier ole ottanut huomioon sitä, että hän on tunkeutunut jäsenvaltioiden valintaprosessien ytimeen? Näiden kysymysten vuoksi ihmiset osallistuvat vaaleihin, ja nämä kysymykset johtavat siihen, että kansankäräjät ja muut parlamentit saavat uudenlaiset enemmistöt. Voidaanko näitä asioita ohjata Brysselistä käsin? Onko tämä osa sitä radikaalia hajauttamishanketta, josta komission puheenjohtaja Prodi puhui tänä aamuna?

MacCormick
Olin hyvin iloinen kuullessani viime viikolla, että komissio tarkastelee lähivuosina huolellisesti toissijaisuuden käsitettä ja sen merkitystä paitsi unionin ja jäsenvaltioiden välisille suhteille myös unionille, jäsenvaltioille, alueille ja kaupungeille. Toivon, että käydessään vuoropuhelua Euroopan alueilla komission jäsen Barnier käsittelee tarkemmin tätä ajatusta ja oppii kuulemastaan.

Berthu
Arvoisa komission jäsen, viittaan yhteen aikaisempia kysymyksiä koskeneeseen vastaukseenne, jossa mainitsitte muun muassa mahdollisuuden jota minä kutsuisin perustamissopimukseen sisällytettäväksi lukitusmahdollisuudeksi harhaoppisuuden vaaran torjumiseksi monipuolistaa seuraamuksia, jotka voitaisiin kohdistaa 7 artiklan nojalla sellaiseen jäsenvaltioon, joka loukkaa perusvapauksia. Oletteko sitä mieltä, että tällainen ehdotus tai tämänkaltaiset ehdotukset voivat kuulua siihen HVK:ta koskevaan toimeksiantoon, joka määriteltiin Helsingin Eurooppa-neuvostossa? Minulla itselläni on sellainen vaikutelma, että ne eivät voi kuulua siihen. Ettekö pelkää, että tällaisista seuraamuksista voi tulla hallitsemattomia ja että niitä voidaan käyttää rangaistuksena pelkästä erimielisyydestä ja mielipiderikoksesta, siitä, että jokin jäsenvaltio on eri mieltä unionin hallitsevasta ajattelutavasta, sen sijasta, että rangaistaan ihmisoikeusloukkauksista?

Barnier
. (FR) Kyllä, jäsen Bonde, käynnistämme tämän keskustelun Brysselissä 700 nuoren kanssa. Sattuu olemaan niin, että he tulevat työskentelemään unionin toimielimiin ja komissioon, ja mielestäni tämä vuoropuhelu lähtee hyvin käyntiin näiden motivoituneiden nuorten kanssa.
Sosiaalisen suojelun osalta vahvistan, että olemme tehneet ehdotuksia sekä määräenemmistön että yksimielisyyden alalla, eikä valintamme ole ollut ideologinen. Jäsen Bonde, uskoakseni maassanne, kuten kaikkialla, pidetään tärkeänä sitä, että sisämarkkinat toimivat hyvin ja sellaisissa oloissa, joissa kilpailu on mahdollisimman oikeudenmukaista ja joissa tavaroiden ja henkilöiden liikkuvuus on varmistettu. Ja pyrimme siis juuri tähän tavoitteeseen. Ehdotamme nimittäin, että joistakin verotuksen, sosiaalisen suojelun tai sosiaaliturvan alan politiikoista tai toimista päätettäisiin määräenemmistöllä silloin, kun ne liittyvät suoraan sisämarkkinoiden toimivuuteen. Ehdotuksemme ei tarkoita sitä, että näistä asioista päätettäisiin aina tai järjestelmällisesti määräenemmistöllä. Tiedän, miten arkaluonteisia nämä verotuksen ja sosiaalisen suojelun asiat ovat. Mielestäni kaikkia kansallisia sosiaalisen suojelun järjestelmiä ei pidä valaa samasta muotista, eikä siitä ole koskaan kyse ollutkaan, vaan yksinkertaisesti siitä, että 30 tai 27 jäsenvaltion unionissa varmistetaan, että sisämarkkinat toimivat parhaissa mahdollisissa oloissa ilman, että yksi jäsenvaltio voi jarruttaa 26:ta tai 27:ää muuta jäsenvaltiota.
Jäsen MacCormick, kyllä, vahvistan teille, että tätä vuoropuhelua on käytävä myös jäsenvaltioiden pääkaupunkien ulkopuolella ja että sitä on käytävä mahdollisimman lähellä ihmisiä, eli siellä, missä he asuvat ja missä heillä on juuria, ja jos sanoisin teille muuta, puhuisin ristiriitaisesti, koska olen komissiossa vastuussa aluepolitiikasta eli yhdestä konkreettisimmista ja näkyvimmistä politiikoista, ja sen tarkoituksena on edistää ihmisten työllistymistä ja elämänlaatua heidän kotiseudullaan, ja kuulette minun sanovan usein, ettei tämän politiikan pelkkänä eikä ensisijaisena tavoitteena ole alueiden välinen yhteenkuuluvuus ja solidaarisuus, vaan sen tavoitteena on myös se, että ihmiset voisivat säilyttää asuinseudullaan juurensa, perinteensä, sielunsa ja identiteettinsä. Aiomme siis käydä tätä vuoropuhelua kaupunkien ja alueiden kanssa.
Jäsen Berthu, Helsingin Eurooppa-neuvoston antama toimeksianto on selvä, ja toimimme sen mukaisesti. Siinä annetaan tehtäväksi käsitellä ensin ja ensisijaisesti niitä kolmea perustavaa aihetta, jotka jäivät Amsterdamissa käsittelemättä. Toimeksiantoon lisättiin muita toimielimiin liittyviä kysymyksiä sekä muita sellaisia kysymyksiä, jonka käsittelyn puheenjohtajavaltiot Portugali ja Ranska katsovat neuvottelujen aikana tarkoituksenmukaiseksi. Komissio toimii tehtävänsä mukaisesti, jos se katsoo jonkin kohdan osalta joutuvansa täydentämään lausuntoaan, jossa käsitellään monia toimielimiin liittyviä kysymyksiä. En ole vielä varma, teemmekö niin 7 artiklan osalta, ja jos teemme niin, kyse ei ole pelkästään siitä, että vastaamme tai reagoimme satunnaiseen tilanteeseen, joka oli siinä määrin vakava, että 14 unionin jäsenvaltiota kokoontui yhteen päättääkseen yhteisistä toimista, vaan teemme niin myös yleisesti tulevaisuutta silmällä pitäen.
Käytämme hyväksemme kaikkia keinoja, joilla voidaan vahvistaa pysyvästi tätä arvojen yhteisöä, jota olemme rakentaneet yhdessä siitä lähtien, kun perustajaisät loivat yhteisön vuonna 1957, ja jo aikaisemminkin, toisen maailmansodan raunioille, ja kaikesta, mitä voimme tehdä, on hyötyä. Olen varma, jäsen Berthu, että voimme olla samaa mieltä ainakin tuosta asiasta.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen. Olette vastannut kysymyksiin täsmällisesti ja myös aloittanut mainitsemanne Eurooppaa koskevan vuoropuhelun. Olette tänään ollut erittäin hyvänä esimerkkinä täsmällisyydestä.
Keskustelu on päättynyt.

Kyselytunti (komissio)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komissiolle osoitetut kysymykset (B5-0009/2000).
Ensimmäinen osa

Puhemies


Anna Karamanou
Kysymys nro 36 (H-0025/00):
Asunto: Elevada mortalidad infantil en Kosovo Yhdistyneiden kansakuntien Maailman terveysjärjestölle välittämien uusimpien tietojen mukaan Kosovon lapsikuolleisuus on Euroopan korkein: lähes 50 prosenttia keskosena syntyneistä lapsista menehtyy. Lisäksi keskenmenojen määrä nousi sodan vuoksi huippulukemiin, ja ajallaan syntyneet lapset ovat fysiologisessa kehityksessään normaalista jäljessä. Kun otetaan huomioon Euroopan unionin antama humanitaarinen apu ja siviilihallinnon johtajan Bernard Kouchnerin ponnistelut, kysyn komissiolta, mihin toimiin on ryhdytty, jotta suojeltaisiin Kosovon naisten oikeutta äitiyteen ja raskaana olevien, vastasynnyttäneiden naisten ja vastasyntyneiden lasten terveyttä?

Patten
Arvoisa puhemies, komissio on tietoinen Kosovon erittäin vaikeasta terveys- ja terveydenhuoltotilanteesta, joka ei koske ainoastaan raskaana olevia naisia vaan kaikkia ihmisiä. Tämä johtuu sekä viimeaikaisesta konfliktista että sitä edeltäneiden vuosien laiminlyönneistä ja puutteellisesta huollosta.
Mainitut lapsikuolleisuustilastot puhuvat puolestaan, eikä niitä voida mitenkään hyväksyä. Tilanne ei kuitenkaan ole juuri parempi muidenkaan väestönosien kannalta. Komissio on reagoinut asiaan seuraavasti: ensiksikin terveydenhuoltoala on saanut huomattavan määrän ECHOn rahoitusta. ECHO keskittyy parhaillaan lääkintätarvikkeiden ja hätäterveydenhuollon tarjoamiseen, instituutioiden tukemiseen sekä rokotuksiin. Ponnisteluja kuitenkin kohdistetaan yhä enemmän omavaraisen terveydenhuoltojärjestelmän luomiseen maakunnassa. Väliaikainen siviilihallinto (UNMIK) on jo omaksunut tällä alueella merkittävän roolin.
Toiseksi Mitrovican sairaalassa on jälleenrakennusohjelman yhteydessä jo aloitettu miljoonan euron kunnostusohjelma. Asiassa on edistytty hitaasti, koska tämän jaetun kaupungin etnisten ryhmien välit ovat kireät. Komissio kuitenkin jatkaa ponnistelujaan tässä hankkeessa väliaikaisen siviilihallinnon tuella. Toivomme, että siitä voi jonakin päivänä tulla etnisten ryhmien välisen sovinnon vertauskuva. Euroopan yhteisön vahingoista tekemän arvioinnin mukaan terveydenhuoltopalvelujen jälleenrakennuksen sekä klinikkojen ja terveyskeskusten laitteiden arvioidut kustannukset kohoavat 4 miljoonaan euroon. Komissio on nyt siirtymässä vuoden 2000 määrärahojen ohjelmointiin. Terveydenhuoltojärjestelmän parantamiseen on määrä osoittaa huomattava määrä rahaa. Painopiste on pitkän aikavälin uudistuksissa, jotka koskevat terveydenhoidon rahoitusta sekä koulutusta ja hankintoja. Väliaikaisen hallinnon kanssa selvitetään parhaillaan komission sopivaa osuutta näissä pyrkimyksissä.

Karamanou
Arvoisa komission jäsen, tänä aamuna muiden muassa puheenjohtaja Prodi painotti, että Balkanilla koetellaan kykyämme toimia tehokkaasti, siellä ratkaistaan koko Euroopan unionin uskottavuus, ja meidän pitää lopultakin luoda umpeen kuilu sanojen ja tekojen välillä.
Arvoisa komission jäsen, arvioitteko, että käytettävissä olevat tiedot Kosovon korkeasta lapsikuolleisuudesta - se on Euroopan korkein - tai laajempi kuva Kosovossa vallitsevasta inhimillisestä kärsimyksestä ja katastrofista eivät vahingoita uskottavuuttamme vielä vakavasti eivätkä kyseenalaista kykyämme toteuttaa lupauksiamme käytännössä? Ja lisäksi, arvoisa komission jäsen, oikeuttaako nykyinen kuva Kosovon inhimillisestä katastrofista niin kutsutun humanitaarisen sotilaallisen väliintulon? Onko mielestänne tällainen toimettomuus oikeutettua silloin, kun Euroopan mantereella itse oikeus elämään on uhattuna?

Patten
En usko, että jälleenrakennusvirastomme tai sen takana oleva työryhmä, joka on tehnyt uskomattoman paljon työtä Kosovossa, pitäisi asianmukaisena sitä väittämää, että se on vain ollut joutilaana. Arvoisa jäsen ei varmaankaan tarkoittanut sitä.
Hän on ilman muuta aivan oikeassa sanoessaan, että unionin uskottavuus riippuu siitä, mitä tapahtuu paitsi Kosovossa myös muualla Balkanilla. Mielestäni on erittäin tärkeää, että antamamme apu menee perille nopeasti ja siten, että voimme maksimoida apumme.
Haluaisin vain sanoa kaksi asiaa Kosovon tilanteesta, jonka yritämme ratkaista WHO:n toivomalla tavalla niin innostuneesti kuin pystymme. Ensiksikin arvoisa jäsen varmastikin ymmärtää, että Belgradin hallitus antoi 1990-luvulla liian vähän rahoitusta Kosovon terveydenhuoltopalveluihin ja monet albaanit eivät mielestään saaneet juuri minkäänlaista terveydenhuoltoa. Tästä syystä perustettiin rinnakkainen terveydenhuoltojärjestelmä Mother Teresa Societyn kautta. Kyse ei siis ole ainoastaan konfliktin seurauksista vaan vuosikausia jatkuneiden laiminlyöntien ja kroonisen rahapulan seurauksista.
Toiseksi, ja arvoisa jäsen varmastikin ymmärtää myös tämän, osassa niistä murheellisista tarinoista, joita olemme kuulleet Kosovosta viime viikkoina, ei ole ollut kyse lapsikuolleisuudesta raskauden aikana vaan lapsikuolleisuudesta sen jälkeen, kun vauva on syntynyt terveenä. Kyse oli tapauksista, joissa naiset järkyttävällä tavalla tappoivat omat lapsensa vihollisuuksien aikana tai ennen niitä. Joudumme selvittämään Kosovossa tapahtunutta murhenäytelmää. Meidän täytyy tehdä mahdollisimman hyvää työtä terveydenhuollon alalla ja muilla aloilla palauttaaksemme edes jonkinlaiset sivistyneet normit ja sivistyneen käyttäytymisen, mutta se ei tule olemaan helppoa.

Staes
Arvoisa komission jäsen, kiitokset teille vastauksestanne kollegani ensimmäiseen kysymykseen sekä myös täydentävään kysymykseen. Minulla on kuitenkin vielä yhteyksiä Kosovoon, ja minulle ilmoitetaan, että elintarvikepaketit, joita muun muassa ECHO jakelee, ovat usein laadultaan ala-arvoisia. Joissakin tapauksissa elintarvikkeissa on myös hyönteisiä ja muuta sellaista. Oletteko tietoinen tästä asiasta? Oletteko valmis estämään tämän? Tämä oli ensimmäinen täydentävä kysymykseni.
Toinen kysymykseni koskee viittaustanne Mitrovican sairaalan jälleenrakentamisesta. Tiedätte ehkä, että tämä sairaala sijaitsee kaupungin pohjoisosassa ja että Kosovon albaaneilla ei ole sinne lainkaan pääsyä kireän tilanteen vuoksi. Mitä komissio tekee huolehtiakseen siitä, että myös Kosovon albaanit pääsevät sairaaloihin?

Patten
Toteaisin ensimmäisestä kysymyksestä, että menen itse käymään Kosovossa toisen kerran ensi kuun alussa ja tutkin ilman muuta arvoisan jäsenen esittämän väitteen ECHOn ruokapaketista. En ole aiemmin kuullut tuota väittämää, mutta se on tärkeä huomio ja tutkin sen ilman muuta, kun olen paikan päällä.
Toiseksi ymmärrän täysin, mitä arvoisa jäsen tarkoitti puhuessaan Mitrovicasta. Olin Mitrovicassa pari kuukautta sitten ja näin tilanteen itsekin. Keskustelin kummankin yhteisön kunnallisten johtajien kanssa, myös albaanien johtajan kanssa, joka oli itsekin ollut aiemmin lääkäri ja joka oli saanut yleisesti tunnustusta vihollisuuksien aikana ja niiden jälkeen tekemästään työstä. Tiedän siis tuon sairaalan erittäin vakavat ongelmat ja voin vakuuttaa arvoisalle jäsenelle, että me teemme kaikkemme, jotta kaikilla Kosovossa olisi riittävät terveydenhuoltopalvelut heidän etnisestä ryhmästään riippumatta. Mitrovican vaikeudet - kyse ei esimerkiksi ole vain siitä, että albaanipotilaiden on vaikea päästä sairaalaan vaan että myös albaanihenkilöstön on ollut vaikea työskennellä siellä - ovat erityisen akuutteja ongelmia. Yritämme ratkaista ne, mutta se ei ole helppoa.

Puhemies


Ursula Schleicher
Kysymys nro 37 (H-0029/00):
Aihe: Turkin asettama Armenian kauppasaarto Euroopan unioni on 12. lokakuuta 1999 allekirjoittamalla kumppanuus- ja yhteistyösopimuksella aktiivisesti edistämässä sosiaalisia, taloudellisia ja poliittisia suhteita Armenian kanssa. Mitä toimia komissio toteuttaa, jotta se saisi Turkin hallituksen lopettamaan Armenian kauppasaarron?

Patten
Komissio tukee kaikkia pyrkimyksiä Turkin ja Armenian välisten kiistojen selvittämiseksi ja pahoittelee sitä, että näiden kahden maan väliset suhteet eivät ole vielä normalisoituneet.
Nykyisessä poliittisessa tilanteessa on kuitenkin epärealistista kuvitella, että Armenian ja Turkin välinen raja, kuten myös Armenian ja Azerbaidzanin välinen raja, voitaisiin avata, ilman että Vuoristo-Karabahin konflikti on ratkaistu.

Schleicher
Arvoisa puhemies, komissiohan käy neuvotteluja myös jatkossa Turkin ottamisesta Euroopan unionin jäseneksi. Edellyttääkö komissio, että keskustelut voidaan aloittaa vasta, kun tämä Turkin asettama saarto on purettu, sillä loppujen lopuksihan me olemme kaikki naapureita, ja me haluamme myös Euroopan unionin sisällä vaalia myönteisiä naapuruussuhteita?
Kysyn siis: tekeekö komissio saarron purkamisesta yhden keskustelujen aloittamisen edellytyksen parantaakseen tulevia neuvotteluja?

Patten
Keskeisenä kysymyksenä on tukea Etyjiin Minskin ryhmän pyrkimyksiä Vuoristo-Karabahin konfliktin ratkaisemiseksi, ja olemme valmiita auttamaan mahdollisuuksien mukaan. Olemme myös antaneet Armenialle huomattavan määrän kehitysapua Tacis-ohjelmassa. Haluaisin liittää vastaukseni erityisesti Turkin mahdolliseen jäsenyyteen Euroopan unionissa. Turkin suhteita sen naapurimaihin tarkastellaan huolellisesti jäsenyyttä valmistelevassa strategiassa, kuten arvoisa jäsen pyytää. Kuten Agenda 2000 -asiakirjassa todettiin, laajentuminen ei saa merkitä rajakiistojen tuomista unioniin. Tuo toteamus ei juuri voisi olla yksiselitteisempi. Toistan kuitenkin, että kaikkein tärkein asia, minkä voimme tehdä, on auttaa selvittämään tuo konflikti, joka on aiheuttanut paljon taloudellista ja humanitaarista vahinkoa.

Puhemies


Lucas on ottanut nimiinsä Ozan Ceyhunin
kysymyksen nro 38 (H-0040/00):
Aihe: Turkkiin rakennettavan Ilisun padon vaikutukset ihmisoikeustilanteeseen Turkki hyväksyttiin äskettäin hakijavaltioiden joukkoon, mutta Ilisun padon rakentamisen seurauksena suuri määrä alueella asuvia kurdeja ja muita ihmisiä pakkosiirretään muualle. Mitä mieltä komissio on padon rakentamisen vaikutuksista ihmisoikeustilanteeseen?

Patten
Komissiolla ei ole tietoa Ilisun padon rakentamisen vaikutuksista alueen väestöön. Harkitsemme kuitenkin asian ottamista puheeksi Turkin viranomaisten kanssa muiden aluekehityspolitiikkaan liittyvien kysymysten ohella Turkin uudessa jäsenyyttä valmistelevassa strategiassa.

Lucas
Kysymykseni liittyy tähän samaan asiaan. Se koskee padon vaikutuksia koko alueen juomaveden saantiin. Kuten tiedätte, pato rajoittaa erityisesti Syyrian ja Irakin juomaveden saantia. Kun otetaan huomioon, että tämä alue on erittäin epävakaa ja että monet asiantuntijat ovat aiheellisesti huolissaan konfliktien ja niin sanottujen "vesisotien" yleistymisestä lähivuosikymmeninä, mitä mieltä komissio on siitä, että tämä pato synnyttää mahdollisesti epävakautta sekä Turkissa että sen lähialueilla? Voitteko sanoa, aiotteko ottaa puheeksi myös tämän asian?

Patten
Otamme ilman muuta puheeksi arvoisan jäsenen mainitseman asian. Olemme kuulleet, että tämä asia on herättänyt huolta, ja varmistan, että se otetaan puheeksi. Myös alueen arkeologiseen perintöön kohdistuva mahdollinen uhka on herättänyt paljon huolta. Otamme senkin puheeksi, kun esitämme vastalauseita.
Muutkin vesivoimahankkeet, joita Turkissa on toteutettu 30 viime vuoden aikana, ovat tuoneet esille huolenaiheita, kuten maanviljelijöiden pakkosiirtämisen. Kaiken kaikkiaan nämä huolenaiheet on ilmeisesti ratkaistu varsin tyydyttävästi, ja toivon, että sama pätee myös tähän hankkeeseen, johon - haluan vain tehdä tämän selväksi - komissio ei osallistu millään tavalla.

Puhemies
Kiitämme komission jäsen Pattenia siitä, että hän vastasi näihin kysymyksiin komission puolesta.

Rodi Kratsa-Tsagaropoulou
Kysymys nro 39 (H-0036/00):
Aihe: Perusoikeuskirjan laadinta Haluan ilmaista tyytyväisyyteni kansalaisyhteiskunnan puolesta perusoikeuskirjan laatimisen johdosta sekä toiveen siitä, että perusoikeuskirja pystyy vastaamaan 2000-luvun Euroopan tuomiin haasteisiin, ja kysyn komissiolta seuraavaa:
Mikä on sen kanta perusoikeuskirjan sisältöön? Onko perusoikeuskirja tarkoitettu EU:n kansalaisille vai kaikkien Euroopan valtioiden kansalaisille, tuleva laajentuminen huomioon ottaen, ja koskeeko se myös maahanmuuttajia?
Onko perusoikeuskirja osa yhteisön säännöstöä vai onko sillä laajempi ohjelmallinen perusluonne? Mitä mekanismeja siinä käytetään sukupuolten välisen tasa-arvon vahvistamiseksi? Mitä mieltä komissio on perusoikeuskirjan sisällyttämisestä Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen?

Vitorino
Komissio on arvoisan parlamentin jäsenen tavoin iloinen valtioiden ja hallitusten päämiesten tekemästä päätöksestä käynnistää Euroopan unionin perusoikeuskirjan laatimisprosessi. Valtioiden ja hallitusten päämiehet vahvistivat itse Kölnin Eurooppa-neuvoston päätelmissä tämän perusoikeuskirjan sisällön suuntaviivat. Näiden päätelmien mukaan perusoikeuskirjan on sisällettävä kolmenlaisia oikeuksia: vapautta, tasa-arvoa ja menettelyä koskevia oikeuksia sellaisina kuin ne taataan Euroopan ihmisoikeussopimuksessa, ainoastaan unionin kansalaisille kuuluvia oikeuksia sekä taloudellisia ja sosiaalisia oikeuksia sellaisina kuin ne sisältyvät Euroopan sosiaaliseen peruskirjaan ja työntekijöiden sosiaalisia perusoikeuksia koskevaan yhteisön peruskirjaan, sikäli kuin ne eivät ole ainoastaan unionin toiminnan tavoitteiden perustana.
Komissio on sitä mieltä, että valmisteluelimen, joka vastaa perusoikeuskirjan laatimisesta, on noudatettava Kölnin Eurooppa-neuvoston sille antamaa toimeksiantoa. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että valmisteluelimen olisi rajoituttava tehtävässään vain kokoamaan yhteen eri lähteistä peräisin olevat nykyiset oikeudet. Kuten minulla jo on ollut tilaisuus sanoa tässä parlamentissa, komissio on vakuuttunut siitä, että valmisteluelimen on voitava tarvittaessa mukauttaa ja kehittää näitä oikeuksia ottamalla huomioon nykyolot ja varsinkin tekninen ja yhteiskunnallinen kehitys. Toimeksiannosta ja valtioiden ja hallitusten päämiehille esitettävän tekstin lopullisesta tavoitteesta kuitenkin johtuu, että tätä valtuutta on käytettävä varovaisesti ja tapauskohtaisesti.
Tällä perusoikeuskirjalla myönnettävillä oikeuksilla on ainakin kahdenlaisia edunsaajia. Jotkin oikeudet koskevat kaikkia niitä henkilöitä, jotka ovat läsnä unionin alueella, kun toisista oikeuksista nauttivat taas pelkästään unionin kansalaiset. Voisimme myös ajatella, että tietyt taloudelliset ja sosiaaliset oikeudet taattaisiin pelkästään unionin kansalaisille ja niille kolmansien maiden kansalaisille, jotka täyttävät tietyt ehdot. Tässä perusoikeuskirjan laatimisprosessin alkuvaiheessa ei ole mahdollista muodostaa yksityiskohtaisempaa ennakkokäsitystä perusoikeuskirjan sisällöstä. Voimme kuitenkin vakuuttaa, että muun muassa miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja tasa-arvoisen kohtelun periaate kuuluu varmasti unionin tulevassa perusoikeuskirjassa taattuihin oikeuksiin, koska se sisältyy jo nyt niihin oikeuksiin, jotka on taattu Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa ja johdetussa oikeudessa, ja koska se kuuluu varmasti jäsenvaltioiden yhteiseen valtiosääntöperinteeseen.
Kuten olen jo sanonut tässä parlamentissa, komissio kannattaa perusoikeuskirjan sisällyttämistä perustamissopimukseen. Se on kuitenkin täysin tietoinen siitä, että lopullinen päätös tässä asiassa kuuluu valtioiden ja hallitusten päämiehille. Valmisteluelimelle lankeavana vaikeana tehtävänä on siis laatia sellainen kunnianhimoinen ja poliittisesti merkittävä teksti, joka voidaan sisällyttää perustamissopimukseen sellaisenaan. Komissio palauttaa mieliin perussopimusten muuttamiseen tähtäävästä hallitustenvälisestä konferenssista antamassaan lausunnossa, että Eurooppa-neuvoston on lausuttava vuoden 2000 aikana kantansa joidenkin aiheiden, muun muassa Euroopan unionin perusoikeuskirjan, sisällyttämisestä HVK:n asialistalle.

Kratsa-Tsagaropoulou
Arvoisa komission jäsen, on hyvin tärkeää, että nyt uuden vuosituhannen alkaessa Euroopan kansalaisia, miehiä ja naisia, kehotetaan määrittelemään uudelleen oikeutensa ja velvollisuutensa. Toivomme, että tämä Kölnin Eurooppa-neuvoston tärkeä päätös todellakin konkretisoituu. Toisaalta globalisoituminen ja toisaalta laajentuminen pakottavat meidät määrittelemään nämä oikeudet. Seattlen kokous tarjoaa hyvän käytännön lähtökohdan ongelmanasetteluille, ja toivomme, että Nizzan Eurooppa-neuvosto ei jäisi tyhjäksi tapaamiseksi. Jotta kansalaiset pystyisivät osallistumaan tähän suunnittelutyöhön, haluaisimme kuitenkin tietää, mikä on se suunnitelma, jota Euroopan toimielimet - ja erityisesti komissio - esittävät 2000-luvun Euroopan yhteiskunnalliseksi ja demokraattiseksi malliksi. Olen kuullut teidän yleiset suuntaviivanne ja haluaisin kysyä, mikä on kantanne lapsiin itsenäisinä olentoina tässä komission suunnitelmassa uudeksi 2000-luvun yhteiskuntamalliksi.

Vitorino
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, minun on sanottava teille erittäin selvästi, ja kuten puheenjohtaja Prodikin sanoi tänä aamuna, että mielestäni perusoikeuskirjan laatiminen on poliittisesti erittäin merkittävä toimi, koska se osoittaa, että unioni asettaa kansalaisten perusoikeudet poliittisten tavoitteidensa kärkeen yhteisen hankkeemme tulevaisuutta varten.
Tässä yhteydessä on sanottava selvästi, minkä perusteiden pohjalta valitsemme nämä oikeudet. Mielestäni olennainen peruste on kansalaisten oikeudet unionin toimielimiin nähden. Kyse on kansalaisten oikeuksista sellaisina kuin ne seuraavat unionin perussopimuksissa vahvistetusta Eurooppa-hankkeesta.
Ymmärrän huolenne lasten oikeuksista. Mielestäni työhömme ja varsinkin omaan työhöni oikeus- ja sisäasioiden alasta vastaavana komission jäsenenä kuuluu useita seikkoja, joiden tarkoituksena on huolehtia lasten oikeuksista. Tässä on kyse alasta, jolla toissijaisuusperiaatetta sovelletaan täysimittaisesti. Jokaisella jäsenvaltiolla on pääasiallinen vastuu lapsia koskevien tehtäviensä määrittelystä.
Mitä itse unionin vastuuseen tulee, mielestäni perusoikeuskirjassa on tunnustettava lasten oikeudet ottamalla huomioon ne alat, joilla unioni voi omalta osaltaan edistää lasten yhteiskunnallista ja taloudellista tilannetta sekä laajemmassa mielessä jopa heidän toimintaansa kansalaisina.
Toivottavasti onnistumme ottamaan vastaan sen haasteen, jonka parlamentin jäsen esitti komissiolle ja koko perusoikeuskirjan valmisteluelimelle.

Martin, David W
Arvoisa puhemies, minulla on ollut etuoikeus kuulla komission jäsentä useita kertoja tästä asiasta, ja olen paljolti samaa mieltä hänen lähestymistavastaan. Haluaisin kuitenkin esittää hieman erilaisen kysymyksen.
Kuulimme juuri komission jäsen Barnierin sanovan, että hän haluaa kommunikoida paremmin ihmisten kanssa ja keskittyä komission tiedotuspolitiikassa niihin keskeisiin kysymyksiin, joita komissio käsittelee tänä vuonna. Olisiko komission jäsen sitä mieltä, että osa komission tiedotusbudjetista pitäisi osoittaa siihen, että kansalaisille tiedotetaan ja heidän mielipiteitään kysytään tästä kansalaisten peruskirjasta? On erittäin tärkeää, että ihmiset tuntevat olevansa mukana tässä prosessissa. Tiedän, että yleissopimuksella saadaan paljon aikaan tällä alueella, mutta sillä ei ole samanlaisia resursseja kuin komissiolla. Harkitseeko komissio tiedotusbudjettinsa käyttämistä, jotta ihmiset olisivat mukana tässä keskustelussa?

Vitorino
Komissio pyrkii edistämään avointa ja laajaa keskustelua perusoikeuskirjasta paitsi kansalaisjärjestöjen myös kansalaisten kanssa, sillä peruskirja on erittäin kauaskantoinen hanke. Voin vakuuttaa teille, että komissio tekee parhaansa edistääkseen tulevasta perusoikeuskirjasta käytävää keskustelua.
Voimme saada aikaan ihanneratkaisun laatimalla selkeän tekstin, jota kansalaisten on helppo lukea ja jota voidaan samalla käyttää oikeudellisena välineenä. Näiden kahden välillä ei ole ristiriitaa. Haasteenamme on yhdistää ne peruskirjan lopullisessa versiossa. On hyvin iloinen tietäessäni, että voin luottaa tukeenne tässä asiassa.

Puhemies


Glyn Ford
Kysymys nro 40 (H-0095/00):
Aihe: Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan 1 kohta sekä 7 artiklan 1 ja 2 - kohta Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan 1 kohdassa määrätään, että unioni perustuu vapauden, kansanvallan, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamiseen. Viime vuosina annetuista lausunnoista käy selvästi ilmi, että Jörg Haider ja Vapauspuolue eivät kunnioita Itävallassa asuvien kolmansien maiden kansalaisten ja vähemmistöjen ihmisoikeuksia ja perusvapauksia.
Voiko komissio tästä syystä ilmoittaa, milloin se aikoo ehdottaa 7 artiklan 1 kohdan mukaisesti, että " jäsenvaltio rikkoo vakavasti ja jatkuvasti 6 artiklan 1 kohdassa mainittuja periaatteita" , ja pyytää neuvostoa päättämään määräenemmistöllä niiden oikeuksien peruuttamisesta, jotka Euroopan unionista tehdyn sopimuksen soveltamisen myötä koskevat Itävaltaa, mukaan luettuna neuvostossa Itävaltaa edustavien henkilöiden äänestysoikeudet?

Vitorino
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aloittaa vastaukseni muistuttamalla siitä kannasta, jonka komissio on ottanut Itävallan uuden hallituksen kokoonpanon osalta; tänä aamuna puheenjohtaja Romano Prodi toisti jälleen tuon kannan kyseisestä hallituksesta, jossa on mukana Jörg Haiderin Itävallan vapauspuolueeseen kuuluvia ministereitä. Tarkoitan tietysti komission 1. helmikuuta 2000 antamaa lausuntoa, jonka keskeisistä piirteistä juuri ryhdyin muistuttamaan. Komissio on vahvistanut ja vahvistaa yhä jakavansa ne huolenaiheet, jotka käyvät ilmi puheenjohtajavaltio Portugalin 31. tammikuuta antamasta lausunnosta. Nämä huolenaiheet ovat oikeutettuja ja perusteltuja. Tässä ei tarvitse muistin virkistämiseksi käydä läpi Jörg Haiderin poliittisia harharetkiä ja hänen lukemattomia julkisia muukalaisvastaisia ja rasistisia lausuntojaan, ja sittemmin Euroopan unionin vastaisia lausuntojaan. Jos selvästi äärisuuntaa edustava rasistinen ja muukalaisvastainen puolue pääsee valtaan yhdessä Euroopan unionin jäsenvaltiossa, se ei voi olla huolestuttamatta muita yhteiseurooppalaiseen hankkeeseen osallistuvia valtioita, eikä se myöskään ole samantekevää Euroopan komissiolle.
Toiseksi komissio on sanonut kertaalleen ja sanoo yhä toistamiseen olevansa sitoutunut toteuttamaan velvollisuutensa sopimusten vartijana, tarkemmin sanoen Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 ja 7 artiklan valvojana. Yksi Amsterdamin sopimuksen tärkeistä uudistuksista oli juuri jäsenvaltioiden yhteisen perinnön muodostavien perusperiaatteiden selkeys sekä niiden täytäntöönpanoa valvovan ja niiden rikkomuksiin reagoivan mekanismin luominen. Näin komissio osoitti käytännössä kannattavansa yhtä perusperiaatteista: oikeusvaltion periaatetta. Tämä periaate määrää komission toimimaan sopimuksin säädetyissä rajoissa ja juuri tätä taustaa vasten on nähtävä 1. helmikuuta annettu lausunto. Komissio ei ole valtio, se ei voi eikä saa sellaisena toimia. Mutta vastatakseni nimenomaan arvoisan parlamentin jäsenen kysymykseen minun on muistutettava, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 7 artiklan 1 kohdassa perustetun mekanismin aktiiviseen käyttöön ottamiseksi vaaditaan 6 artiklassa vahvistettujen periaatteiden törkeän ja jatkuvan rikkomisen toteennäyttöä. Toistan, että törkeä ja jatkuva rikkominen on ehdoton edellytys sille, että komissio voisi ehdottaa neuvostolle jäsenvaltiota vastaan suuntautuvien menetelmien käyttöönottoa. Minusta on ilmeistä, että edellytykset sen käyttämiselle Itävallan nykyisessä tilanteessa eivät täyty. Muuten en uskoakseni ole väärässä sanoessani meidän kaikkien toivovan, että nämä ehdot ihmisoikeuksien ja demokratian törkeille ja jatkuville rikkomuksille eivät koskaan täyttyisi, eivät Itävallassa eivätkä missään muussakaan Euroopan unionin jäsenvaltiossa. Mutta haluan taata teille tässä ja nyt sen, että minä itse ja myös komissio, kuten sen puheenjohtaja Prodi tänä aamuna vahvisti, pyrimme tekemään kaikkemme, jotta 7 artiklan mekanismia ei tarvitsisi käyttää. Haluan silti vakuuttaa teillekin, että emme epäröi käyttää sitä tarpeen tullen. Uhattuina ovat niin suuret ja keskeiset ydinkysymykset, että ei voi sallia niiden muuttamisen harkitsemista eikä niistä tehtäviä kompromisseja.
Ihmisiä ja hallituksia on arvioitava enemmän heidän tekojensa kuin heidän sanojensa perusteella. Ja Itävallan tapauksessa julki tuodut ajatukset ovat vähintäänkin ristiriitaisia. Yhtäältä jokainen meistä voi poimia joukon Itävallan vapauspuolueen johtajan palopuheenomaisia lauseita. Toisaalta Itävallan uuden hallituksen ohjelmassa toistetaan jälleen halu puolustaa demokratiaa ja ihmisoikeuksia. Vähän ajan kuluttua meillä on ensimmäinen ja erinomainen tilaisuus saada selville, kumpi näistä kahdesta kasvosta on todellinen. Tarkoitan sitä kantaa, jonka Itävallan hallitus ottaa neuvostossa komission ehdotuksiin syrjinnän torjuntaohjelman luomiseen ja kahden siihen liittyvän direktiivin säätämiseen. Yksi direktiivi soveltaa tasavertaisuuden periaatetta ihmisten kohteluun rotuun tai etniseen alkuperään katsomatta ja toinen direktiivi tarjoaa työnhakijalle suojan etnisen tai rodullisen alkuperän, uskonnon, vammaisuuden tai sukupuolisen suuntautumisen perusteella tapahtuvaa syrjintää vastaan. Kyse on siis perustamissopimuksen 13 artiklan nojalla hyväksyttävistä oleellisista lakiteksteistä, joilla yhteisölle myönnetään toimivalta torjua rotuun, etniseen alkuperään, sukupuoleen ynnä muuhun perustuvaa syrjintää.
Lopuksi haluan vakuuttaa jäsenelle, että komissio tarkkailee tilannetta valppaana ja ottaa varmasti tarpeen tullen vastuunsa kantaakseen.

Ford
Kiitän komission jäsentä hänen vastauksestaan kysymykseeni. Kysyisin kuitenkin, onko komission jäsen Vitorino tietoinen paitsi Jörg Haiderin ja Vapauspuolueen sanoista myös heidän teoistaan. Jörg Haider on itse asiassa ollut etelässä sijaitsevan Kärntenin osavaltion hallituksessa, jossa hän on johtanut rasistista ja muukalaisvihamielistä kampanjaa alueen sloveeninkielistä vähemmistöä vastaan, jolla on Itävallan kansalaisuus, ja jossa hän on yrittänyt lakkauttaa kaksikielisen opetuksen ja jossa on syrjitty selvästi romani- ja maahanmuuttajayhteisöjä.
Haluaisin komission jäsenen vastaavan kahteen kysymykseen. Ensiksikin hän puhui toteen näyttämisestä. Voiko hän kertoa meille, miten toteennäyttö tapahtuu ja kuka sen tekee?
Toiseksi: eikö hän ole sitä mieltä, että jos nykyinen hallitus harjoittaisi kansallisella tasolla sellaisia politiikkoja, joita Jörg Haider ja Vapauspuolue ovat harjoittaneet alueellisella tasolla, niin perustamissopimuksen 6 artiklan 1 kohtaa rikottaisiin perusvapauksien ja ihmisoikeuksien osalta ja komissiolla olisi velvollisuus ryhtyä tarvittaviin toimiin? Emme puhu tässä sanoista. Puhumme Vapauspuolueen ja Jörg Haiderin teoista.

Vitorino
Mielestäni on aivan selvää, että komission velvollisuutena on seurata tiiviisti tilanteen kehittymistä jäsenvaltioissa 6 artiklassa säädettyjen menettelyjen ja normien mukaisesti ja perustella perustamissopimuksen 7 artiklan käyttö. Näin ollen luotan täysin siihen, että komissio pystyy seuraamaan hyvin tiiviisti tilanteen kehittymistä Itävallassa, kuten myös missä tahansa muussa jäsenvaltiossa. Jos ilmenee, että jonkin jäsenvaltion hallitus rikkoo jatkuvasti ihmisoikeuksia, kykenemme täysin reagoimaan ja toimimaan sen edellyttämällä tavalla.
Luotan lisäksi paitsi Euroopan parlamentin jäsenten yhteistyöhön myös kansalaisjärjestöjen yhteistyöhön. Kansalaisjärjestöt ovat aina edistäneet merkittävällä tavalla syrjinnän vastaista komission politiikkaa.
Kärntenin tilanteen osalta meidän täytyy tarkastella asiaa yksityiskohtaisesti. Arvoisa jäsen otti kysymyksen esille. Etnisten vähemmistöjen ja omaa kieltään puhuvien vähemmistöjen suojeleminen on osa ohjelmaa ja niitä kahta direktiiviä, jotka komissio on antanut neuvostolle.
Meidän ei pitäisi keskittyä tässä keskustelussa vain Itävallan kysymykseen. Tuo kysymys vaatii harkintaa, keskustelua ja tarvittaessa toimia. Toivon hartaasti, että kaikki jäsenvaltiot käyttävät tämän toimintasuunnitelman ja komission neuvostolle antaman kahden direktiivin tarjoamaa tilaisuutta ja toistavat selkeästi ja konkreettisesti, että ne hyväksyvät toimintasuunnitelman ja direktiivit ja että ne sitoutuvat torjumaan syrjintää, rasismia ja muukalaisvihaa, missä niitä sitten esiintyykin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komission jäsen Vitorino, merkittävästä panoksestanne tällä kyselytunnilla.
Toinen osa
Komission jäsen Wallströmille osoitetut kysymykset

Puhemies


Paul A.A.J.G. Lannoye
Kysymys nro 41 (H-0021/00):
Aihe: Sähkölaitteista ja elektronisista laitteista aiheutuvat jätteet Sähkölaitteista ja elektronisista laitteista aiheutuvien jätteiden vuosittainen määrä Euroopan unionissa kasvaa jatkuvasti (6 miljoonaa tonnia vuonna 1998) johtuen laitteiden yhä nopeammasta vanhenemisesta. Näiden laitteiden polttamiseen ja kaatopaikalle vientiin liittyvät ympäristöongelmat johtuvat pääasiassa niiden sisältämistä vaarallisista aineista (lyijy, kadmium, elohopea, kuusiarvoinen kromi, PVC ja halogeenien palamista ehkäisevät aineet). Näiden jätteiden käsittelyn sääntelyyn tarkoitetusta alustavasta direktiiviesityksestä on tehty kolme perättäistä versiota, joista viimeinen on peräisin heinäkuulta 1999.
Voiko komissio selittää, miksi tätä hanketta on käsitelty näin kauan, vaikka se piti periaatteessa saada valmiiksi heti vuonna 1998? Pitääkö paikkansa, että Yhdysvaltain hallitus vastustaa suurinta osaa nykyisen hankkeen säännöksistä ja uhkaa jopa kääntyä Maailman kauppajärjestön puoleen (GATT­sopimuksen XI artiklan rikkominen sekä kaupan teknisiä esteitä koskevan sopimuksen 2 artiklan 2 kohdan rikkominen), jos direktiivi hyväksytään?

Wallström
Komissio on parlamentin jäsenten kanssa samaa mieltä siitä, että sähkölaitteista ja elektronisista laitteista aiheutuvan jätteen nykyinen käsittely Euroopan unionissa aiheuttaa merkittäviä ympäristöongelmia. Komissio on sen vuoksi päättänyt laatia tähän asiaan liittyvän ehdotuksen ja on käsitellyt asiaa kaikkien asianosaisten kanssa jo vuodesta 1997 lähtien. Komissio tarkastelee nyt tämän keskustelun tuloksia ja niitä perusteellisia tutkimuksia, joita asiassa nykyään tehdään. Tiettyjä ehdotuksen osia on arvosteltu, muun muassa tiettyjen raskasmetallien ja bromipitoisten palonestoaineiden asteittaista vähentämistä sekä sen periaatteen soveltamista, jonka mukaan valmistaja on vastuussa sähkölaitteista ja elektronisista laitteista aiheutuvan jätteen käsittelystä.
Yhdysvaltain Euroopan unionin valtuuskunta on suhtautunut varauksellisesti joihinkin viimeisen neuvotteluasiakirjan kohtiin, muun muassa juuri edellä mainittujen aineiden käytön asteittaiseen vähentämiseen ja tiettyihin kysymyksiin, jotka koskevat valmistajan vastuuseen liittyviä periaatteita. Yhdysvaltain pääperustelu tässä yhteydessä on se, että näiden säännösten väitetään olevan ristiriidassa kansainvälisen kauppaoikeuden kanssa. Komissio punnitsee parhaillaan valtuuskunnan perusteluja. Sallikaa minun lisätä, että suunnitelmissani on esittää ennen pääsiäistä komissiolle ehdotus sähkölaitteista ja elektronisista laitteista aiheutuvan jätteen käsittelystä.

Lannoye
Kysymykseni koski juuri Yhdysvaltain hallituksen reaktiota alustavan ehdotuksen tekstiin. Alustavan ehdotuksen versioita oli itse asiassa kolme, ja viimeisin annettiin tietääkseni heinäkuussa 1999. Aiotteko siis esitellä juuri tuon viimeisimmän tekstin vai jonkin muutoksen, joka on tehty alkuperäiseen versioon? Kolmas versio oli jo nimittäin heikompi kuin toinen versio, mikä johtui Yhdysvaltain hallituksen tukeman amerikkalaisen teollisuuden tekemistä huomautuksista.
Huomautan muun muassa siitä, että kun puhutte kansainvälisestä oikeudesta, jonka kanssa teksti ei olisi muka yhteensopiva, viittaatte itse asiassa Maailman kauppajärjestön sääntöihin.
Yhdysvaltain hallituksen väitteet liittyvät ilmeisesti siihen, että sähköisten ja elektronisten laitteiden jätteissä olevien vaarallisten aineiden lopullinen kieltäminen olisi WTO:n sääntöjen vastaista. Olen tästä itse huolissani, koska tämä tarkoittaa sitä, että jos hyväksymme jonkin tekstin, meitä uhkaavat jatkuvasti syytteet Maailman kauppajärjestössä, ja tämä siis tekee unionin ympäristölainsäädännön täysin epävakaaksi, mikä horjuttaa etenkin tätä ehdotusta.

Wallström
Kiitos lisäkysymyksestä. On tärkeää, että saan tilaisuuden vastata siihen. On selvää, että käymme jatkuvaa vuoropuhelua eri asianosaisten kanssa tällaisessa prosessissa, jossa kyse on erittäin suuresta sähkölaitteista ja elektronisista laitteista aiheutuvasta jätemäärästä Euroopassa. Olemme käyneet antoisaa vuoropuhelua ja olemme laatineet ehdotuksen prosessin aikana. Tiettyjä osia on vahvistettu, toisten osien kohdalla olemme joutuneet tekemään ehkä hieman liikaakin kompromisseja. Tekstin kirjoittaminen on edelleenkin kesken ja eri osapuolten välinen vuoropuhelu on käynnissä viime minuuteille asti.
Haluan sanoa, että mielestäni emme saa antaa Yhdysvaltain sekaantumisen tähän kysymykseen johdatella meitä siihen, että emme kiinnitä tarpeeksi huomiota ympäristönäkökohtiin. Vastustan todellakin sitä, että EU:ta voidaan estää laatimasta radikaaleja ympäristösäännöksiä vetoamalla jatkuvasti WTO:hon ja kauppasääntöihin. Lähtökohtanani on, että ne on laadittava. Olen kuitenkin valmis kuuntelemaan kaikkia perusteluja. Äskettäin tapasin esimerkiksi elektroniikka-alan edustajia. He antoivat ehdotuksia - käytännöllisiäkin - siitä, kuinka voisimme parantaa ehdotustamme. Haluan kuitenkin ehdottomasti torjua väitteen siitä, että antaisin Yhdysvaltojen ohjata direktiivimme muotoilemista. Olen todellakin sitä mieltä, että meidän on toimittava edelläkävijöinä, mikä myös on kuvaavaa lopulliselle ehdotukselle.

Puhemies


Maj Britt Theorin
Kysymys nro 42 (H-0026/00):
Aihe: Sukupuoli ja ympäristö Kaikkien Rion ja Kioton prosessiin osallistuneiden yksittäisten järjestöjen, kansalaisjärjestöjen, hallitusten, Maailmanpankin, YK:n ja avustusjärjestöjen mielestä naisten tulisi osallistua suuremmassa määrin ympäristöasioita koskevaan päätöksentekoon. Lisäämällä naisten määrää ympäristöasioista vastaavien eri elinten päätöksenteossa saadaan vallitsevia maskuliinisia viitekehyksiä laajennettua niin, että niihin yrittäjyyttä koskevien kysymysten ohella sisällytetään myös yhteiskunnallista oikeudenmukaisuutta koskevia kysymyksiä.
Onko komissio valmis hyväksymään toimintasuunnitelman, jolla pyritään lisäämään naisten aktiivista osallistumista päätöksentekoon myös ympäristökysymyksissä?

Wallström
Komissiolla on vuodesta 1988 lähtien ollut naisten ja miesten yhtäläisiin mahdollisuuksiin tähtäävä toimintaohjelma. Nykyisen ohjelman avulla, joka kattaa ajanjakson vuodesta 1997 vuoteen 2000, yritetään luoda työkulttuuri, joka sisältää sen, että sekä miesten että naisten arvot integroidaan ja sen, että huomiota kiinnitetään sukupuolikohtaisiin tarpeisiin. Eräs ohjelman tavoitteista on laatia ja valvoa menetelmiä, strategioita ja toimia, jotka edistävät tasaista sukupuolijakaumaa päätöksentekoprosessissa, myös korkeammissa tehtävissä. Tämän toimintaohjelman puitteissa jokainen yksittäinen pääosasto laatii erityisen toimintasuunnitelman. Yksi toimintasuunnitelman tavoitteista on lisätä naisten asemaa johtotehtävissä. Uuden komission tavoitteena on kaksinkertaistaa naisjohtajien määrä toimikautensa aikana. Tätä linjaa ajaa erityisen aktiivisesti ympäristöasioista vastaava pääosasto, jonka nykyisistä johtajista 60 prosenttia ja yksikköjohtajista 20 prosenttia on naisia.
Politiikkanamme on suosia naisten palkkaamista hallinnollisiin tehtäviin, jotta voisimme luoda reservin, joka koostuu tuleviin johtotehtäviin sopivista ehdokkaista. Tällä hetkellä 24,5 prosenttia A-virkamiehistämme on naisia. Toivomme, että heidän määränsä kasvaisi pysyvästi. Pyrimme lisäksi houkuttelemaan päteviä naisia osallistumaan järjestämiimme neuvottelufoorumeihin. Ulkopuolisille kumppaneillemme voimme vain näyttää hyvää esimerkkiä ja kannustaa heidän ponnistelujaan, joiden tavoitteena on päätöksentekoprosessien demokratisoiminen.
Tasa-arvonäkökulman sisällyttämiseen liittyviä yleisempiä kysymyksiä käsiteltäessä muistatte varmaan, että tasa-arvonäkökulman sisällyttämistä koskeva periaate sisältyy Amsterdamin sopimukseen. Sopimuksen 3 artiklassa sanotaan, että yhteisö pyrkii tässä artiklassa tarkoitettua toimintaa toteuttaessaan poistamaan eriarvoisuutta miesten ja naisten välillä sekä edistämään miesten ja naisten välistä tasa-arvoa. Komissio tukee täysin tämän asian hyväksi tehtäviä ponnisteluja ja tutkii parhaillaan sitä, onko sillä mahdollisuus ryhtyä erityistoimiin ympäristöasioissa. Haluan tietenkin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja sanoa, että arvostan Euroopan parlamentin naisten oikeuksien valiokunnan ja erityisesti sen puheenjohtajan tekemän työn merkitystä.

Theorin
Sallikaa minun vain muistuttaa siitä, että nykyistä komissiota vähitellen hyväksyttäessä naisten oikeuksien valiokunta esitti jokaiselle komission jäsenelle kysymyksen siitä, kuinka he huolehtisivat tasa-arvoon liittyvästä kysymyksestä juuri omalla toiminta-alueellaan. Aiomme tutkia tarkasti jokaisen komission jäsenen toimintaa, joten haluankin täten varoittaa etukäteen muitakin komission jäseniä.
Paljon kiitoksia vastauksesta! Tulkitsen sen todellakin myönteiseksi vastaukseksi siihen, että tarvitaan tällainen toimintasuunnitelma - toimintasuunnitelma, jonka avulla entistä useammat naiset saataisiin osallistumaan erityisiin ympäristökysymyksiin. Sallikaa minun myös sanoa, että Pekingin julistuksessa korostetaan, että on tärkeää, että toimielimemme pystyvät sisällyttämään tasa-arvonäkökulman kaikkiin ympäristöohjelmiin. Ympäristökysymyksistä vastaavilta toimielimiltä puuttuu usein sellaiset tiedot ja menetelmät, joiden avulla ne voisivat liittää tällaisen näkökulman jokapäiväiseen työhönsä. Haluan tietenkin tietää, onko komission jäsen halukas liittämään tasa-arvoajattelun ympäristöpolitiikkaan ja ympäristöohjelmiin. Se on tärkeää. Luulen, että on erittäin tärkeää, että korkean tason johtajilla on tällaiset perustiedot, jos tasa-arvoajattelun on tarkoitus leimata kaikkea politiikkaa.

Wallström
. (SV) Käsitykseni läpäisyperiaatteesta on tietenkin se, että sen on leimattava kaikkea toimintaamme. Pääosastossani laadittavassa suunnitelmassa tasa-arvoon liittyvät kysymykset ovat hyvin tärkeässä asemassa. Olen myös itse valmis tarttumaan asioihin ja vetämään esimerkiksi johtajuutta tai muita aiheita käsitteleviä seminaareja kannustaakseni naisia ottamaan vastuulleen yhä useampia komission tehtäviä. Jotta kykenemme motivoimaan kaikki, luulen, että on erittäin tärkeää, että tämä viesti lähetetään ylimmältä portaalta alimmalle - tai alimmalta ylimmälle, jos niin haluat. Käsitykseni mukaan ympäristöön liittyvää työtä tekevät pääasiassa naiset. Asiassa on edettävä niin, että naisilla on mahdollisuus päästä myös johtotehtäviin tai korkeampiin asemiin ympäristöön liittyvässä työssä. Väitän, että tämä käy ilmi toimintasuunnitelmastamme, mutta sitä voidaan varmasti parantaa. Minulla on jonkin verran kokemusta suunnitelmien laatimisesta ja niiden seurannasta. Toivottavasti siitä on hyötyä.

Puhemies


Patricia McKenna
Kysymys nro 43 (H-0045/00):
Aihe: Boynen jokisuu ja Droghedan satamalaitos Boynen jokisuun alue on luonnonvaraisten lintujen suojeludirektiivin mukainen erityissuojelualue ja koska kyse on kansainvälisesti merkittävästä alueesta, sitä on esitetty myös elinympäristödirektiivin mukaiseksi erityissuojelualueeksi. Merenkulkuministeriö, Louthin kreivikunnan valtuusto ja Droghedan satamalaitos ovat kuitenkin antaneet luvan uuden sataman suunnittelemiselle erityissuojelualueelle. Ne ovat jopa poistaneet Stegrennan mutarannan, vaikka se komission nimenomaisesta vaatimuksesta hiljan lisättiin erityissuojelualueen piiriin. Vielä pahempaa on se, että alueelle on rakennettu hyvin suuri varastorakennus, jonka kaavoituslupaan on ollut vaikeaa päästä tutustumaan, ja että Droghedan satamalaitos suunnittelee alueelle muutakin infrastruktuuria. Miten komissio voi varmistaa, että tämäntapaiset rakennerahastoista rahoitetut kehityshankkeet eivät ole ristiriidassa alueen luonnonsuojelutarpeiden kanssa? Onko komissio valmis keskeyttämään hankkeiden rahoittamisen kokonaan, kunnes alueen kehityssuunnitelmat on arvioitu uudelleen?

Wallström
Komissio on tietoinen sataman suunnittelusta, mutta emme tiedä mitään parlamentin jäsenen mainitsemasta varastorakennuksesta tai muista infrastruktuureista. Sataman suunnittelu saa tukea rakennerahastoilta, mikä näkyy pääasiassa Boynen jokisuun alueen ruoppaamisena ja mutamassojen väliaikaisena varastoimisena Stegrennan mutarannalle.
Boynen jokisuun alue on luokiteltu luonnonvaraisten lintujen suojeludirektiivin mukaan erityissuojelualueeksi. Tämä merkitsee sitä, että kaikessa Boynen jokisuun alueen tai sen lähiympäristön hyödyntämisessä, jolla saattaa olla vaikutuksia erityissuojelualueeseen, on otettava huomioon ne aluetta koskevat suojelumääräykset, jotka löytyvät yhteisön elinympäristödirektiivistä.
Vuodesta 1998 lähtien komissioon on tullut useita valituksia, joissa väitetään, että satama tulee vahingoittamaan Stegrennan mutarantaa, joka kuuluu nykyään erityissuojelualueeseen, ja että emme ole ottaneet huomioon olennaisia suojelumääräyksiä.
Komission tarkasteltua näitä valituksia vuonna 1998 ja viime vuoden alussa - hanke ei saanut tänä ajanjaksona mitään varoja rakennerahastoista- se tuli kesällä 1999 vakuuttuneeksi siitä, että sataman suunnittelussa oli otettu huomioon olennaiset suojelumääräykset. Asiasta oli laadittu yksityiskohtainen ympäristövaikutuskuvaus. Hankkeen kaikkein kielteisin seuraus, Stegrennan mutarannan menetys, on vain tilapäinen, ja urakoitsija on velvollinen palauttamaan mutarannan alkuperäiseen kuntoonsa.
Komission vaatimuksesta Stegrennan mutaranta liitettiin muodollisesti Boynen jokisuu alueen erityissuojelualueeseen, johon se ei aiemmin kuulunut. Tarkoituksena oli sitä paitsi, että jokisuun alueen muita elinympäristöjä parannettaisiin niiden kielteisten vaikutusten vastapainoksi, joita mutarannan mainittujen lintukantojen tilapäinen katoaminen aiheuttaisi.
Viimeksi mainittua toimea on pidetty kiistanalaisena viime vuoden kesästä lähtien. Ensin Irlannin viranomaiset peruivat aiemmin tekemänsä parantamissitoumuksensa. He uusivat kuitenkin sitoumuksensa sen jälkeen, kun irlantilainen ympäristöasioiden puolesta toimiva kansalaisjärjestö oli jättänyt asiasta valituksen irlantilaiselle tuomioistuimelle. Uusi sitoumus sisälsi kuitenkin aikaisempaa huonompia muutoksia, mikä puolestaan johti uuteen valitukseen. Koska Irlanti on ryhtynyt korvaustoimiin ja koska muut kysymykset on jo ratkaistu, komissio ei halua tällä hetkellä ehdottaa rakennerahastoista myönnettävän rahoituksen peruuttamista. Komissio haluaa kuitenkin selvittää irlantilaisten viranomaisten kanssa kysymyksen, joka liittyy parannettuja elinympäristöjä koskeviin korvaustoimiin, erityisesti sillä perusteella, että oikeusjuttu on vielä kesken irlantilaisessa tuomioistuimessa.

McKenna
- (EN) En täysin ymmärrä, mitä komission jäsen sanoi. Stregrennanin mutaranta, josta tehtiin erityissuojelualue komission pyynnöstä, on nyt tuhottu täysin. On selvää, että alueella toteutetut hankkeet rikkovat selvästi EU:n direktiivejä.
Sanotte, ettei lisärahoitusta anneta. Haluaisin tietää, aiotteko keskeyttää rahoituksen kokonaan tässä vaiheessa, kunnes asia tutkitaan kunnolla. Jos ette, niin miksi ette? Jos aiotte, niin milloin tarkalleen ottaen aiotte tehdä sen? Onko oikein ja sopivaa, että ministeriö, joka omistaa yhtiön, on myös luvan myöntävä viranomainen ja että se käytännössä ottaa rahat EU:lta ja antaa ne yhtiölle, jonka se omistaa sataprosenttisesti? Onko tämä oikein ja sopivaa? Mitä mieltä olette siitä? Kaikki EU:n rahoitus hankkeeseen täytyy keskeyttää, koska hanke rikkoo selvästi EU:n direktiivejä. Jopa komission jäsenten nimeämä erityissuojelualue on tuhottu. Jälkikäteen toteutettavat korvaavat toimenpiteet eivät hyvitä jo aiheutunutta vahinkoa.

Wallström
Ensimmäinen oikeudellinen kiista syntyi, kun sataman rakennustyöt aloitettiin alkusyksyllä 1999, vaikka korvaavia elinympäristön parannuksia ei ollut toteutettu. Tämän seurauksena Irlannin viranomaiset suostuivat jatkamaan marskiheinän poistoa mutta tällä kertaa mekaanisin keinoin. Mekaanisten keinojen käyttö johti uuteen oikeudelliseen kiistaan - johon viittasin myös ensimmäisessä vastauksessani -, joka perustui siihen näkemykseen, että mekaaninen poisto vahingoittaisi alla olevaa mutarantaa ja aiheuttaisi jokisuulla ekologisesti haitallisen marskiheinän leviämisen. Tähän oikeudelliseen kiistaan ei ole toistaiseksi saatu lopullista ratkaisua.
Välttämättömien korvaavien toimenpiteiden toteuttaminen kuuluu kansallisille viranomaisille, eikä se edellytä komission hyväksyntää. Komission tehtävänä on varmistaa, että lintudirektiivissä edellytettyjä vaatimuksia noudatetaan, ja korvaavat toimenpiteet, jotka olivat itsessään vahingollisia, olisivat selvästi tässä mielessä ongelmallisia. Tässä tapauksessa komissio aikoo hakea Irlannin viranomaisilta lisäselvitystä korvaavia toimenpiteitä koskevasta nykyisestä tilanteesta ja mekaaniseen marskiheinän poistoon liittyvistä mahdollisista ongelmista. Emme ole toistaiseksi valmiita ehdottamaan rakennerahastojen rahoituksen keskeyttämistä.

Martin, David W
Arvoisa puhemies, valitettavasti jäsen McKennan esille ottama tapaus ei ole ainoa laatuaan. On olemassa muitakin esimerkkejä siitä, että erityissuojelualueita on tuhottu EU:n rahoituksen takia.
Harkitseeko komissio antavansa kaikille jäsenvaltioille ohjeita, joissa sanotaan, että jos se vastaisuudessa havaitsee, että yhteisön ympäristödirektiivejä on rikottu tai että asianmukaista ympäristöarviointia ei ole toteutettu, se paitsi keskeyttää tulevan rahoituksen myös peruuttaa jo myönnetyn rahoituksen eli se toisin sanoen perii rahat takaisin jäsenvaltioilta? Vain tällaisin toimin voidaan estää vastaisuudessa moinen toiminta.

Wallström
. (SV) Tämä on erittäin tärkeä kysymys. Kuten Euroopan parlamentin jäsenet varmasti tietävät, edellisen komission jäsenet, Ritt Bjerregaard ja Monika Wulf-Mathies, lähettivät viime vuonna yhteisen kirjeen, joka liittyi rakennerahastojen välisiin suhteisiin, rakennerahastoista saataviin rahoihin ja elinympäristödirektiivin ja lintujen suojeludirektiivin tarjoamaan suojeluun. Tämän yhteisen kirjeen sanoma on edelleenkin voimassa. Emme voi toisella kädellä jakaa rahaa ja toisella haastaa valtioita jostakin asiasta oikeuteen, jossa ne ehkä vähitellen tuomitaan maksamaan sakkoja. Sen vuoksi on tärkeää, että nämä asiat ovat sopusoinnussa. Tämä saattaa tietenkin johtaa vaikeisiin harkintatapauksiin. Mielestäni vaikutus näkyy kuitenkin parhaiten siinä, että valtiot harkitsevat asioita tarkasti ja huolehtivat erityisesti siitä, että ne lähettävät Natura 2000 -suojelualueita koskevat luettelot eteenpäin, jotta meillä olisi mahdollisuus harjoittaa kunnollista valvontaa ja seurantaa. Irlannin toimet ovat tässä asiassa puutteellisia muihin jäsenvaltioihin verrattuna, mutta toivomme, että voimme nähdä tämän painostuksen tulokset.
Haluan vielä kerran korostaa, että kirjeen sisältö on edelleenkin voimassa.

Puhemies
Työjärjestyksen mukaan se ei ole mahdollista. Hyvä jäsen, teidän täytyy puhua asiasta istuntosalin ulkopuolella.
Komission jäsen Barnierille osoitetut kysymykset

Puhemies
-

Alexandros Alavanos
Kysymys nro 44 (H-0020/00):
Aihe: Kumppanuus ja yhteisön Kreikalle suunnattu kolmas tukikehys Rakennerahastoista annettu uusi asetus 1260/1999 korostaa, edellisen asetuksen vastaisesti, kumppanuuden vahvistamista ja edellyttää alue- ja paikallisviranomaisten sekä muiden toimivaltaisten kunnallisviranomaisten, taloudellisten ja sosiaalisten kumppanien sekä kaikkien muiden asianomaisten tahojen osallistumista tukitoimien valmisteluun, rahoittamiseen, seuraamiseen ja arviointiin.
Paikallishallinnon edustajien toistuvasti esittämien syytösten mukaan yhteisön Kreikalle suunnatussa uudessa tukikehyksessä menettelyt ovat säilyneet muuttumattomina eikä niissä painoteta lainkaan "kumppanien" roolia.
Onko Kreikan valtio muuttanut menettelyjään kumppanuuden laajentamiseksi erityisesti paikallisviranomaisten ja muiden edustavien tahojen suuntaan? Millä tavoin paikallisviranomaisten rooli on korostunut yhteisön kolmannen tukikehyksen suunnittelussa ja hallinnoinnissa, ja mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä varmistaakseen, että "kumppanit" osallistuvat entistä aktiivisemmin yhteisön uuden tukikehyksen kaikkiin menettelyihin?

Barnier
Sallitteko, että jatkan hieman vastausta, jonka Margot Wallström antoi juuri äsken varapuhemies David Martinille? Haluaisin sanoa hänelle, koska kerran kyse oli meidän kummankin edeltäjiemme välisestä yhteisestä kirjeestä, että olen Wulf-Mathiesin seuraajan tavoin sitä mieltä, että tämä kirje on tosiaankin yhä pätevä ja että yritän tarkistaa yhteisymmärryksessä Margot Wallströmin kanssa rakennerahastoista rahoitettujen hankkeiden yhteensopivuuden unionin ympäristödirektiivien ja -politiikkojen kanssa. Arvoisa varapuhemies Martin, teille vastaa tässä myös entinen ympäristöministeri.
Haluaisin sanoa nyt muutaman sanan jäsen Alavanosille, joka antanee minulle anteeksi tämän poikkeamisen toiseen aiheeseen, kertoakseni hänelle ja vastatakseni hänen kysymykseensä, että komissio on tosiaankin pitänyt ja pitää huolta uuden ohjelmakauden valmistelun yhteydessä kumppanuusperiaatteen soveltamisesta. Alue- ja paikallisviranomaisten mukaan ottaminen yhteisön toimintaan rohkenen muistuttaa tästä, vaikka jo tiedättekin sen on ollut Berliinin Eurooppa-neuvostosta lähtien yksi rakennerahastoja koskevan uuden asetuksen olennaisimmista seikoista.
Mitä tulee erityisesti tämän kumppanuusperiaatteen soveltamiseen yhteisön tulevan Kreikalle suunnatun tukikehyksen yhteydessä, komissio saattoi panna merkille, että julkisviranomaisten palveluja käytettiin laajalti hyväksi laadittaessa Kreikan aluekehityssuunnitelmaa ohjelmakaudeksi 20002006. Kävin sitä paitsi itsekin, ja jäsen Alavanos tietää tämän, Kreikassa kahteen otteeseen melko traagisissa oloissa, jotka pidentävät maanjäristyksen aiheuttamaa murhenäytelmää, ja minulla oli näiden vierailujen yhteydessä mahdollisuus keskustella Kreikan viranomaisten kanssa ja muistuttaa siitä, että on tärkeää ottaa tarkoin huomioon tämän kumppanuuden tavoite ja tarve.
Hyvä parlamentin jäsen, sanon seuraavien vaiheiden eli kansallisten ja alueellisten ohjelmien laatimisen osalta, ettei riitä, että tämä tavoite otetaan huomioon kansallisella ja teoreettisella tasolla, vaan se on otettava konkreettisesti huomioon yhteisön tukikehyksen mukaisissa ohjelmissa kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla. Mitä tulee näiden ohjelmien seurantaan ja hallintaan, en ole vielä tähän mennessä saanut käyttööni niitä kansallisia määräyksiä, joita Kreikan hallitus on ehdottanut uuden asetuksen 8 artiklan mukaisesti. Voin ilmoittaa teille, että olen vaatinut tästä yhteisön kolmannesta tukikehyksestä parhaillaan käytävien neuvottelujen yhteydessä, että kumppanuusperiaatteeseen liittyviä määräyksiä noudatetaan täysimittaisesti sekä alue- ja paikallisviranomaisten että kaikkien kansalaisjärjestöihin ja yhdistyksiin liittyvien asioiden osalta. Tämän periaatteen on siis käytävä ilmi yhteisön kolmannen tukikehyksen yhteydessä muun muassa siten, että nämä kaikki kumppanit ovat mukana seurantakomiteassa.
Hyvä parlamentin jäsen, siinä vastaus, jonka voin antaa teille.

Alavanos
Kiitän arvoisaa komission jäsentä; en lainkaan epäile hänen aikeitaan ja puheenvuorojaan, joissa on edetty myönteiseen suuntaan. Asiat ovat kuitenkin aivan toisin. Yhteisön tukikehyksen toiminnan yllä on keskusvallan käsi, ja erityisesti tällä hetkellä valtio, hallitus ja puolueet ovat kiihkoissaan Euroopan unionin rahoituksesta.
En voi tuoda tänne TV-ohjelmia, mutta tuon teille kuitenkin Kreikan sanomalehtiä, jotka ilmestyivät muutamaa viikkoa ennen vaaleja. Kaikissa Kreikan sanomalehtien sunnuntainumeroissa: yleisten töiden ministeriö ja rakennerahasto: ministerin työ; maatalousministeriö: maatalousministerin työ - muutama viikko ennen vaaleja -; teleliikenneministeriö: teleliikenneministerin työ; opetusministeriö: opetusministerin työ, kuva ministeristä ja kuva apulaisministeristä ja kaiken tämän takana yhteisön tukikehyksen merkki. Vaaleihin on vain muutama viikko. Puolueen ja ehdokkaiden propagandaa Euroopan unionin rahoituksella, yhteisön tukikehyksen rahoituksella.
Kysyn arvoisalta komission jäseneltä: miten käy? Pysyykö komissio vaiti? Keskustellaanko asiasta? Ottaako komissio asian esille Kreikan hallituksen kanssa, vai olemmeko menossa samaan sairaalloiseen tilanteeseen, joka vallitsi edellisen komission aikana?

Barnier
Jäsen Alavanos, ymmärsin kyllä, että paiskasitte menemään kaikki mainitsemanne asiakirjat. Olisin mielissäni, jos antaisitte ne minulle, jotta voisin lukea ne tai no, käännättäisin ne ensin ja jotta voisin tutkia, mikä niissä näyttää nimenomaan tiedolta, josta voisin olla aluepolitiikasta vastaavana komission jäsenenä ainoastaan iloinen, ja mikä puolestaan voisi näyttää propagandalta. Ja sen jälkeen teen huomautuksia tai suosituksia Kreikan hallitukselle, jos se on aivan välttämätöntä. Hyvä parlamentin jäsen, olisin siis erittäin iloinen, jos voisitte toimittaa minulle nuo asiakirjat tai sitten haen ne itse kohta lattialta ryhmänne istumapaikkojen luota.
No, luulin kuitenkin, että kysymyksenne koskee pikemminkin kumppanuutta. Toistan sen enempää näihin ilmoittamiinne vaalienalusaikaan liittyviin kysymyksiin puuttumatta, että tavoitteenani on, että alue- ja paikallisviranomaiset otetaan mukaan samaan aikaan kuin kansalaisjärjestötkin. Voin toimia tässäkin asiassa kuitenkin vain rakennerahastoja koskevan yleisasetuksen mukaisesti, jossa säädetään, että komissio työskentelee yhdessä jäsenvaltioiden hallitusten kanssa, ja minun ensisijainen kumppanini on Kreikan hallitus. Sitten minun on varmistettava ja aion varmistaa, että tätä kumppanuutta hajautetaan. En voi muuta kuin työskennellä Kreikan hallituksen kanssa.

Theonas
Luulen, että kollegani Alavanos antaa komission jäsenelle kaikki nämä tiedot, jotta hän ottaisi ne huomioon, koska kyseessä on todellakin propaganda eikä joidenkin yhteisöohjelmien esittely. Haluan kuitenkin itse asian osalta pyytää arvoisaa komission jäsentä ottamaan huomioon seuraavaa: kansallisten ja alueellisten ohjelmien osalta Kreikan katsotaan kokonaisuudessaan olevan syrjäseutua, jonka puolesta puhuu - Euroopan unionin kumppanuussuhteen tasolla - keskushallinto, keskushallitus. Tästä näkökulmasta kolmannen tukikehyksen tai aikaisempien tukikehyksien ehdotuksien laatimiseen eivät pääse osallistumaan paikallinen itsehallinto eivätkä varsinkaan kansalaisjärjestöt, kuten esimerkiksi viljelijöiden osuuskunnat, joita kiinnostaisi maatalousalan kehittäminen. Millä tavoin komissio voisi puuttua asiaan?

Barnier
Parlamentin jäsen Theonas, toistan vielä kerran sen, minkä jo sanoin jäsen Alavanosille, että tutkin asian hyvin tarkasti ja että teen tarpeen vaatiessa rakennerahastoasetuksen mukaisesti ja sitä noudattaen huomautuksia rakennerahastojen mukaisten varojen myöntämistä edeltävistä neuvotteluista, mutta en näiden varojen käytöstä, koska niitä ei ole vielä sidottu. Sanon kuitenkin vielä kerran, että minun on otettava huomioon kansallinen viranomainen, jonka kanssa minun on käytävä näitä neuvotteluja. Tarkastelen kuitenkin asioita puolueettomasti.
Hyvä jäsen Theonas, sanon muun osalta, että jos haluatte tehdä suosituksia tai ehdotuksia tämän tai tuon rakenteen mukaan ottamisesta puhuitte ymmärtääkseni osuuskunnista , suhtaudun niihin avoimesti ja olen valmis viemään niitä eteenpäin. Euroopan parlamentin jäsenet toimivat tehtävänsä mukaisesti tehdessään ehdotuksia ja minä puolestani oman tehtäväni mukaisesti viedessäni niitä eteenpäin, kunhan ne vain noudattavat rakennerahastoasetuksen henkeä ja kirjainta.
Miksipä en sanoisi, että olemme panneet Kreikan hallituksen taholta merkille aikaisempina vuosina tiettyjä laiminlyöntejä uuden asetuksen ja edellisen asetuksen soveltamisessa, mitä tulee kansalaisyhteiskunnan edustajien mukaan ottamiseen. Sanon tämän puolueettomasti, ja kun toteamme ongelman tai laiminlyönnin, tämä ongelma tai tämä laiminlyönti on poistettava. Pidän siis tästä huolta yhteisön uuden tukikehyksen täytäntöönpanon yhteydessä.

Puhemies
-

Marie Anne Isler Béguin
Kysymys nro 45 (H-0041/00):
Aihe: Rakennerahastotuki siviilikäyttöön tarkoitettua ydinenergiaa koskevalle tutkimukselle Voiko komissio vahvistaa, että ydinfuusiota ja -fissiota koskevalle tutkimukselle ei myönnetty rakennerahastotukea viime ohjelmointikaudella 1994-1999? Voiko se myös vahvistaa, että uuden ohjelmointikauden 2000-2006 suunnitelmia ja ohjelmia koskevissa neuvotteluissa, joita käydään parhaillaan jäsenvaltioiden kanssa, ei ryhdytä tällaisen tutkimuksen rahoittamiseen?
Mikä on rakennerahastotuen merkitys uusiutuvien energianlähteiden tukemiselle? Aiotaanko rakennerahastotuki kohdistaa energia-alalla alueellisten ja uusiutuvien energianlähteiden tukemiseen? Rahoitetaanko rakennerahastoista myös suurimittaisia energiansiirtoverkkoja?

Barnier
Haluaisin vastata jäsen Isler Béguinille ensimmäisen kohdan osalta ja muistuttaa häntä siitä, että alueiden tieteellisen perustan ja teknisen kapasiteetin parantaminen niiden kilpailukyvyn lisäämiseksi oli yksi yhteisön prioriteeteista edellisellä ohjelmakaudella.
Rakennerahastoista tuolla kaudella myönnetty tuki teknisen yhteenkuuluvuuden hyväksi eli teknisen tutkimuksen ja kehittämisen hyväksi yhteisön tukikehysten yhteydessä arvioidaan noin 7,5 miljardiksi euroksi. Hyvä parlamentin jäsen, se on lähes 6 prosenttia yhteisön myöntämästä kokonaisavusta.
Teidän nimenomaisen huolenne osalta haluan sanoa teille, ettei komissio aio rahoittaa suoraan teknistä tutkimusta ja kehittämistä rakennerahastojen välityksellä ydinvoiman alalla, eikä se tehnyt niin edellisellä kaudellakaan. Näiden yhteisön tukikehysten puitteissa toteutettavien hankkeiden valinta kuuluu edelleen niiden viranomaisten vastuulle, jotka vastaavat jäsenvaltioissa niiden hallinnasta.
Hyvä parlamentin jäsen, jokin jäsenvaltio voi siksi päättää rahoittaa tutkimus- ja kehittämishankkeita siviilikäyttöön tarkoitetun ydinvoiman alalla, vaikka tämä ei yhteisön prioriteetteihin kuulukaan, kunhan nämä hankkeet vain myötävaikuttavat alueelliseen kehitykseen, eikä niistä tarvitse aina ilmoittaa järjestelmällisesti komissiolle.
Mitä toiseen uusiutuvia energialähteitä koskeneeseen kohtaanne tulee joka kiinnostaa minua kovasti, kuten tiedätte, ja kiinnostaa varmasti jatkossakin , komission lähestymistapa esitetään asiakirjassa, joka koskee rakennerahastoja ja niiden yhteensovittamista koheesiorahaston kanssa. Rakennerahastoissa määrätään, että uusiutuvien energialähteiden alan investointeja on kannustettava siinä määrin kuin ne edistävät paikallisten resurssien kehitystä ja vähentävät omalta osaltaan riippuvuutta energian tuonnista sekä myös luovat työpaikkoja paikallisella tasolla.
Sain tästä todisteen esimerkiksi erään uusiutuvan energialähteen osalta vieraillessani Açoresissa Portugalissa muutama päivä sitten. Rakennerahastojen myötävaikutusta uusiutuvien energialähteiden suurempaan markkinaosuuteen korostettiin myös liikenteen ja energia-asioiden pääosaston käynnistämässä kampanjassa uusiutuvien energialähteiden kehittämiseksi.
Sanon lopuksi energiaverkoista, että suuntaviivoissa määrätään myös, että rakennerahastoista myönnetään rahoitusta energiankuljetusverkkojen kehittämiseen silloin, kun se auttaa vähentämään riippuvuutta energian tuonnista tai torjumaan syrjäisestä sijainnista aiheutuvia seurauksia. Tämä koskee etenkin mainitsemaani Açoresin aluetta mutta myös kaikkia erittäin syrjäisiä alueita ja lisäksi myös tiettyjä alueita, jotka ovat syrjäisiä esimerkiksi siksi, että ne sijaitsevat vuoristossa.

Isler Béguin
Arvoisa komission jäsen, ymmärrän kyllä vastauksenne, mutta sanon toisaalta, että esitin tämän kysymyksen juuri sen takia, että olemme huolissamme, kun otetaan huomioon, että tutkimuksen kolmatta puiteohjelmaa koskevaan kertomukseen sisältyy hanke, jonka nimi on "International Thermonuclear Experimental Reactor". Tämän hankkeen hinta on ilmeisesti useita miljardeja ecuja, ja alueet, jotka voivat saada rakennerahastojen mukaisia varoja, eli tavoitteen 1 piiriin kuuluvat alueet, voivat ilmeisesti vastaanottaa tämäntyyppisiä laitteistoja. Haluaisimme tietää nimenomaan, voisiko komissio tosiaankin rahoittaa tämäntyyppisiä hankkeita tämän tutkimuspaikan perustamisen yhteydessä pikemminkin kuin ehkä suoraan ydinvoimatutkimuksen erityisyhteydessä.
Komission jäsen Barnier, suokaa anteeksi, mutta ette vastannut täysin kysymykseni viimeiseen osaan, joka koski energiankuljetusverkkoja. Voisitteko antaa vastauksen tästä aiheesta?

Barnier
. (FR) Pelkäättekö siis sitä, että rakennerahastojen välityksellä rahoitetaan ydinvoimaloiden perustamista jollekin alueelle? Voin sanoa pelkistetysti, ettei siitä ole kyse. Hyvä parlamentin jäsen, sanoin teille, että hankkeiden valinta kuuluu rakennerahastoasetuksen mukaan edelleen jäsenvaltioiden toimivaltaan. Komission yksiköt eivät siksi saa järjestelmällisesti tietoa kaikista valituista hankkeista. On kuitenkin hyvä, että kysytte tätä minulta, sehän on työtänne, ja minun työnäni on puolestaan vastata teille. Kuten on jo tapahtunut aikaisemmin, jäsenvaltioiden on vastattava, jos komissio esittää niille asiasta kysymyksiä tai pyytää tarkennuksia. En siis perusta toimiani tällä kertaa pelkkään jäsenvaltioiden ja komission väliseen tavanomaiseen luottamukseen, vaan aion tutkia tarkoin, mistä tässä mainitsemassanne nimenomaisessa kohdassa on kyse. Kyseisen jäsenvaltion, tai kyseisten jäsenvaltioiden, on silloin vastattava minulle, ja minä välitän tämän vastauksen heti teille.
Luulin vastanneeni energiaverkkoja koskeneeseen kysymykseen. Energiantuotannon tilanne on äärimmäisen erilainen Euroopan unionin eri alueilla, ja rakennerahastojen mukainen tuki voisi olla perusteltua joissakin tapauksissa ja joillakin alueilla, etenkin silloin, kun yhteydet runkoenergiaverkkoihin ovat vielä puutteelliset. Siinä vastaus, jonka voin antaa tästä energiankuljetusverkkojen ja rakennerahastojen välisestä yhteydestä.

Puhemies
-

Neil MacCormick
Kysymys nro 46 (H-0052/00):
Aihe: Rakennerahastot ja täydentävyyspariaate Koska komissio antoi hyödyllisen vastauksen aikaisemmin esittämääni kysymykseen rakennerahastoista ja täydentävyysperiaatteesta, kysyisin nyt, onko komissiolla aikomusta muuttaa täydentävyysperiaatetta koskevia sääntöjä. Kysyisin erityisesti sitä, suhtautuisiko komissio myönteisesti sääntöjen muutokseen, jolla varmistetaan täydentävyysperiaatteen toteutuminen jäsenvaltioiden välisen tason lisäksi myös jäsenvaltioiden sisällä suhteessa keskushallinnon ja autonomisten alueiden budjettimääräyksiin?

Barnier
. (FR) Haluaisin vastata jäsen MacCormickille, ettei komissio suunnittele täydentävyyttä koskevien sääntöjen muuttamista, täydentävyyden, joka mainitaan ja jota täsmennetään ohjelmakauden 20002006 osalta rakennerahastoja koskevan yleisasetuksen 11 artiklassa. Kuten aikaisemminkin, tässä asetuksessa määrätään, että täydentävyysperiaatetta sovelletaan rakennerahastojen ja jäsenvaltion kaikkien aluekehityksen alan menojen, siis nimenomaan kaikkien menojen, väliseen suhteeseen.
Tämän osalta on korostettava, että juuri rakennerahastoista rahoitettujen menojen on oltava täydentäviä. Jäsenvaltion toimittaman yhteisrahoituksen ei tarvitse sitä olla, eli yhteisrahoituksen ei tarvitse täydentää jäsenvaltion olemassa olevia menoja. Voimme katsoa, ja me katsommekin, että rakennerahastot täydentävät kansallisia menoja ja että täydentävyysperiaatetta siis noudatetaan niin kauan kuin jäsenvaltio ei vähennä omien menojensa kokonaisuutta.
Mitä tulee jäsenvaltioissa sovellettaviin budjettimääräyksiin, niistä päätetään keskushallinnon ja alueiden tai itsehallintoalueiden välillä yksinomaan kansallisten näkökohtien perusteella, eikä täydentävyys siis koske niitä asetusten mukaisessa mielessä. Suokaa anteeksi minulle tämä äärimmäisen juridinen vastaus. Tämä on joka tapauksessa, tarkistuksen jälkeen, se tapa, jolla meidän on Berliinin Eurooppa-neuvostossa annetun rakennerahastoasetuksen nojalla määriteltävä ja ymmärrettävä oikeudellisesti ja täsmällisesti täydentävyysperiaate.

MacCormick
- (EN) Olen kiitollinen selkeästä vastauksesta, vaikka olenkin luonnollisesti hieman pettynyt sen sisältöön. Meillä on 11 artiklan 1 kohta, jossa sanotaan, että rahastojen varoilla ei voida korvata jäsenvaltion julkisia tai niihin rinnastettavia rakenteellisia menoja. Hyvä on: sen on oltava muuttumaton sääntö. Salliiko 11 artiklan 1 kohta mahdollisesti seuraavan käytännön? Kun autonomisen alueen tai maan yhteisön rakennerahastoista saama rahoitus kasvaa, valtio leikkaa vastaavasti keskushallinnon rahoitusta tuolle alueelle, niin että saatavilla oleva kokonaisrahoituspaketti vastaa kansallisesti sovittua kaavaa ottamatta huomioon unionin rakennerahastoista myönnettyjä varoja. Onko se todellakin sallittua?

Barnier
. (FR) Valitettavasti minulla ei ole oikein aikaa käsitellä asiaa perusteellisesti, ja haluaisin sanoa jäsen MacCormickille, jonka myönnän olevan osittain oikeassa, että täydennän hänen suostumuksellaan kirjallista vastaustani ja käsittelen siinä uudelleen oikeusperustoja, eli 11 artiklaa yleensä ja 11 artiklan 1 kohtaa erityisesti. Hyvä parlamentin jäsen, tunnen pätevyytenne kaikissa näissä kysymyksissä. Tunnen myös Skotlannin vaalipiirissänne esiintyvät erityisongelmat ja ne jotkin riidat tai keskustelut, jotka ovat nousseet esille näissä asioissa.
Palautan kuitenkin yleisesti mieliin, että nimenomaan rakennerahastoista rahoitettujen menojen on oltava joka tapauksessa täydentäviä, ja rakennerahastot täydentävät siksi kansallisia menoja, ja katsomme, että täydentävyysperiaatetta noudatetaan, kunhan vain jäsenvaltio ei vähennä omien menojensa kokonaisuutta.
Aion kuitenkin käsitellä asiaa hieman perusteellisemmin teille lupaamassani kirjallisessa vastauksessa ja sanoa asiat vieläkin puolueettomammin ja tarkemmin.

Evans, Jillian
- (EN) Täydentävyys on tärkeä asia myös Walesissa, jota minä edustan. Juuri viime viikolla se oli yksi niistä asioista, jotka johtivat epäluottamuslauseäänestykseen ja Walesin kansalliskokouksen ministerin eroon.
Niinkin äskettäin kuin vuosina 1991 ja 1992 komissio voitti Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa täydentävyydestä käymänsä kiistan, joka tuolloin liittyi Rechar-rahoitukseen. Tuolloin allekirjoitettiin sopimus, jossa Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus otti käyttöön menettelyjä varmistaakseen sen, että EU:n rahoitus saavutti ne alueet, joille se oli tarkoitettu, ja että se todellakin oli täydentävää. Ja silti meillä on edelleen näitä ongelmia Walesissa ja Skotlannissa.
Voisiko komissio tarkastella tätä tilannetta Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa allekirjoitetun sopimuksen kannalta?

Barnier
. (FR) Hyvä parlamentin jäsen, keskustelua, jota tiesin käytävän Skotlannissa, käydään siis ymmärtääkseni myös Walesissa. Tarkistan kohdan, jonka otitte esille, ja jos teille sopii, annan samalla kirjallisesti vastauksen kysymykseenne, kuten lupasin vastata jäsen MacCormickillekin.

Puhemies


María Izquierdo Rojo
Kysymys nro 47 (H-0088/00):
Aihe: Andalusian saama rahoitus rakennerahastoista ajanjaksolla 2000-2006 Mikä on Andalusian saama rahoituksen määrä rakennerahastoista otsikossa mainittuna ajanjaksona, kun otetaan huomioon komission arviot ja sovelletaan Berliinin huippukokouksessa asetettuja kriteereitä, joihin kuuluvat muun muassa BKTL asukasta kohti, työttömyysaste ja vuoden 1996 henkikirjoitukseen perustuvan väestönlaskennan tulos?

Komission jäsen Bolkesteinille osoitetut kysymykset
Barnier
. (FR) Arvoisa puhemies, yritän vastata lyhyesti ja sanoa parlamentin jäsenelle, etten voi päätellä Espanjan viranomaisten 29. lokakuuta esittämän aluekehityssuunnitelman perusteella, että yhteisön myöntämät varat on jaettu tavoitteen 1 piiriin kuuluvien Espanjan alueiden kesken koska juuri tästä on Andalusian osalta kyse , eli en tiedä, onko varat jaettu edustamallenne alueelle. Hyvä parlamentin jäsen, haluan siis sanoa teille, että koska en päässyt asiasta täysin selville, lähetin 14. joulukuuta minulla tässä olevan kirjeen talous- ja valtionvarainministeri Ratolle kysyäkseni häneltä lisätietoja esitetystä asiakirjasta.
Komissio käynnistää muutaman viikon päästä neuvottelut Espanjan viranomaisten kanssa yhteisön tukikehyksen laatimiseksi uudeksi ohjelmakaudeksi 20002006, ja voin vakuuttaa teille, että komissio saa näiden tapaamisten aikana tarpeelliset tarkennukset aluekohtaisesta jaosta. Joten mitä Andalusiaan tulee, jos teille sopii, kiirehdin itse toimittamaan ne teille heti kun saan käyttööni nämä ala- ja aluekohtaiset tiedot.

Izquierdo Rojo
Arvoisa komission jäsen, ongelmana on se, että kun Aznar tulee Euroopan unioniin keräämään rahaa jokaiselle andalusialaiselle, hän laskee mukaan heidät kaikki, mutta kun Aznar maksaa palveluista Andalusian autonomiselle hallitukselle, hän jättää pois laskuista 400 000 lasta, ja se on erittäin vakavaa, koska 400 000 lasta on yhtä paljon kuin koko Strasbourg tai Granadaa suurempi lapsia täynnä oleva kaupunki, jota Aznar ei näe. Tämä kysymys on erittäin tärkeä, ja koska voidaan puhua lapsilla tehtävästä huijauksesta, haluaisin tietää, valvooko komission jäsen sitä, ettei näitä varoja viedä andalusialaisilta ja että näissä varoissa, jotka Euroopan unioni maksaa Andalusialle väestönlaskentaa koskevan kriteerin perusteella, otetaan huomioon nämä 400 000 lasta, joita Aznar ei laske mukaan, kun heille on annettava kouluja ja palveluja.

Puhemies
Hyvä jäsen, pyytäisin teiltä kaikilta - älkää pitäkö tätä minään varoituksena -, että käsittelisimme yksinomaan yhteisöön liittyviä asioita. Tiedän, että nämä asiat ovat Espanjassa erittäin tärkeitä ja on olemassa erilaisia näkemyksiä... Sanon komission jäsenelle, että Aznar on Espanjan pääministeri. Voitte vastata kysymykseen.

Barnier
Hyvä parlamentin jäsen, koska kuulin, että teillä on ääntä, toivon, että äänenne on riittävän vahva, jotta se kuuluisi Madridiin saakka, mutta ymmärsin kyllä, ettei puheenne ollut tarkoitettu suoraan minulle.
Annoin teille vastaukseni. Pidän huolta siitä, että rakennerahastojen mukaiset varat, ja etenkin tavoitteen 1 mukaiset varat, myönnetään alueille, jotka ovat niiden tarpeessa. Varoja myönnetään voimassa olevien myöntämisperusteiden mukaisesti, ja tiedämme täällä suurin piirtein, kuinka paljon unionin jokaisen alueen pitäisi saada tai olisi mahdollista saada. Minun on joka tapauksessa keskusteltava jokaisen jäsenvaltion kansallisten viranomaisten ja hallituksen kanssa en kätkeydy yleisasetuksen taakse, mutta velvollisuutenani on aina viitata siihen. Jäsenvaltioiden vastuulla on jakaa varat mahdollisimman puolueettomasti ja mahdollisimman oikeudenmukaisesti. Minun on kuitenkin saatava asiasta tieto, ja siksi sanoin teille, etten voi vastata tänään. Koska minulla ei ollut vastausta, kirjoitin 14. joulukuuta talous- ja valtionvarainministerille. Siinä kaikki, ja jossakin vaiheessa menetän kärsivällisyyteni, jos en ole saanut vastausta, mutta välitän vastauksen teille heti sen saatuani.

Ojeda Sanz
Pahoittelen sitä, että komission jäsen on jälleen kerran pitänyt meille mielikuvituksellisen ja tässä tapauksessa kiivaan puheenvuoron. Vaalikausi ei ole Espanjassa vielä alkanut - haluan muistuttaa siitä teille kaikille -, vaan vaaleihin on 25 päivää aikaa. Komission jäsenelle on lohdutus, että vaalit pidetään 25 päivän kuluttua, jolloin hänelle ei luultavasti enää esitetä tällaisia kysymyksiä. Minusta on kylläkin tärkeää sanoa, että Andalusia tulee saamaan 50 prosenttia enemmän yhteisön kehyksessä ja että Espanja pitää myös hallussaan rakennerahastojen täytäntöönpanoennätystä, mikä tarkoittaa, että jako perustuu puhtaasti täytäntöönpanoasetuksiin ja että rahoitus hajautetaan aluekehityssuunnitelmien ja erilaisten yhteisön tukikehysten kautta.
Lopuksi haluaisin esittää komission jäsenelle konkreettisen kysymyksen: onko rakennerahastojen täytäntöönpanoasetuksia mielestänne tarpeen muuttaa vai pidättekö nykyisiä jakokriteerejä hyväksyttävinä?

Barnier
. (FR) Pidän tätä keskustelua kiehtovana. Ymmärrän hyvin, ettei se koske pelkästään yhteisöä. Tämän sanottuani lisään, että on totuttava ajatukseen, että kaikissa unionin jäsenvaltioissa on jatkuvasti vaaleja. Minulle tuottaa mielihyvää itse asiassa juuri se, että Kreikassa tai Espanjassa keskustellaan rakennerahastoista. Puhuimme täällä hetki sitten kansalais- tai julkisista keskusteluista. Mitä enemmän puhumme unionista ja siitä, mitä unioni tekee arkielämämme hyväksi, sen arvokkaampaa tämä keskustelu on, kunhan se vain on asiallista.
Hyvä parlamentin jäsen, en aio ottaa kantaa rakennerahastoasetuksen mahdolliseen muuttamiseen. Se annettiin vasta viime vuonna Berliinin Eurooppa-neuvostossa. Toimin sen mukaisesti seuraavan seitsemän vuoden ajan. Puhumme siitä yhteenkuuluvuutta koskevan mietinnön yhteydessä, ja se antaa minulle merkittävän tilaisuuden tehdä täällä kanssanne tilannekatsauksen ja hahmotella samalla näköaloja, ja saamme kyllä tilaisuuden ensi vuoden alussa puhua mahdollisista tarkistuksista ja muutoksista. Olkaa hyvät ja antakaa minun soveltaa sillä välin tuota asetusta, jota ei ole vielä sovellettu, koska se annettiin vasta Berliinin Eurooppa-neuvostossa. Siinä kaikki, mitä voin tänään sanoa.

Puhemies
Paljon kiitoksia vastauksistanne, komission jäsen Barnier.
Kysymyksiin nro 48-50 vastataan kirjallisesti.

Puhemies


Luis Berenguer Fuster
Kysymys nro 51 (H-0049/00):
Aihe: Sisämarkkinoilla toimivan yhdenmukaistamisviraston uudet tilat Sisämarkkinoilla toimiva yhdenmukaistamisvirasto toimii edelleen tilapäisissä tiloissa, vaikka uusi rakennus avattiin kesäkuussa 1999. Tämän oudon tilanteen johdosta kysyn seuraavaa.
Miksi sisämarkkinoilla toimiva yhdenmukaistamisvirasto ei ole muuttanut uusiin tiloihin?

Bolkestein
Arvoisa parlamentin jäsen esitti marraskuussa 1999 kysymyksen tästä aiheesta, ja haluaisin viitata hänelle siihen annettuun vastaukseen. Lisäksi olen pyytänyt sisämarkkinoilla toimivan yhdenmukaistamisviraston, siis Alicanten viraston, puheenjohtajalta lausuntoa tästä uudesta kysymyksestä ja voin siten ilmoittaa viraston nimissä arvoisalle parlamentin jäsenelle seuraavaa:
Virasto ei ole vielä valmis muuttamaan uuteen rakennukseen. Valitettavasti muutamia määräaikoja on ylitetty. Tiettyjä teknisiä järjestelyjä täytyy vielä tehdä, kuten saada valmiiksi tietokoneverkko, arkistotilat, ravintola ja kalustus. Virasto järjestelee nyt näitä asioita ja odottaa voivansa muuttaa uuteen rakennukseen kesäkuussa.

Berenguer Fuster
Puhuimme edellisen kysymyksen yhteydessä vaaleihin liittyvistä asioista. Mielestäni tuo aihe liittyy tähänkin kysymykseen, koska te, arvoisa komission jäsen, ette ollut läsnä sisämarkkinoilla toimivan yhdenmukaistamisviraston päämajan oudosti nimetyissä "virallisissa avajaisissa" 9. kesäkuuta keskellä vaalikampanjaa, joka ei Espanjassa ollut ainoastaan Euroopan parlamentin vaalien vaan myös paikallisten ja alueellisten vaalien kampanja.
Jos olisitte ollut läsnä, olisitte varmasti hävennyt. Komission puheenjohtaja ja jotkut sihteerit kylläkin olivat läsnä. Keskellä vaalikampanjaa useat viranomaiset, kaikki heistä hallituspuolueesta, pitivät selviä vaalipuheenvuoroja, jotka sitä paitsi lähetettiin suorana television välityksellä. Valencian autonomisen alueen presidentin puhe oli erityisen outo, sillä hän keskittyi suitsuttamaan Espanjan hallituksen työtä ja omaa työtään, vaikka se ei ollut asianmukaista.
On todella naurettavaa, että Espanjan hallitus avaa keskellä vaalikampanjaa rakennuksen, joka on keskeneräinen ja jota ei ole voitu ottaa käyttöön kahdeksan kuukautta avajaisten jälkeen. En ole huolissani siitä, että Espanjan hallitus on saattanut itsensä naurunalaiseksi, koska se oli loppujen lopuksi sen vastuulla, mutta olen kylläkin huolissani siitä, että komissio tekee niin kunnioittaessaan läsnäolollaan näin käsittämätöntä menettelyä.
Sen vuoksi kysyn teiltä, arvoisa komission jäsen: onko mielestänne normaalia, että keskeneräinen rakennus avataan keskellä vaalikampanjaa? Onko mielestänne normaalia, että komissio kunnioittaa läsnäolollaan Espanjan hallituksen käsittämätöntä menettelyä?

Bolkestein
Minun tehtäviini ei kuulu antaa lausuntoja minkään jäsenvaltion sisäpoliittisesta tilanteesta. Siksi haluaisin myös pitäytyä kommentoimasta tilannetta, jota Berenguer juuri kuvasi. Minun täytyy tunnustaa, että minulla ei ole tietoa siitä, miksi Espanjassa järjestetään tietyt avajaisjuhlallisuudet. Voin kuitenkin sanoa, että toivon, että tämä rakennus otetaan lopultakin käyttöön mahdollisimman pikaisesti. Voin myös edelleen huomauttaa, että toivon voivani olla itse paikalla Alicantessa toukokuun lopussa puhuakseni siellä eräässä konferenssissa. Toivon, että tämä rakennus on silloin otettu käyttöön.

Medina Ortega
Haluaisin sanoa komission jäsenelle, että tämä kysymys ei liity vaaleihin. Olemme oikeudellisten asioiden valiokunnan jäseninä seuranneet kyseisen rakennuksen syntyä, ja on ilman muuta selvää, että se avattiin vaaleihin liittyvistä syistä. Se ei vieläkään - vuotta myöhemmin - ole käytössä, mikä tarkoittaa, että komissio tuhlasi rahaa vääriin avajaisiin. Olisi syytä kysyä, missä mielessä oli perusteltua tuhlata varoja vääriin avajaisiin.

Bolkestein
Sanon vielä kerran, että komissio ei puutu syihin, jotka ovat sen taustalla, mitä jäsenvaltioissa tapahtuu. Komissio toimii sen perusteella, mitä ilmoitetaan ja mitä tehdään virallisesti. Meillä ei ole suunnitelmissa ryhtyä toimiin vain joltakin taholta tulleen kritiikin vuoksi, vaan puutumme tarvittaessa julkisiin ja virallisiin tekoihin ja asioihin mutta emme mahdollisiin taustalla oleviin vaikuttimiin. Siksi mielestäni on myös vaikeaa kääntyä jäsen Medinan puoleen tässä asiassa ja antaa vastaus hänen kysymykseensä. Sanon vielä kerran, että komissiota ei kiinnosta, miksi jokin asia tapahtuu aikaisemmin tai myöhemmin, mutta komissio kuitenkin arvostaa sitä, että rakennukset, kuten tälle virastolle tarkoitettu rakennus, avataan ja otetaan käyttöön mahdollisimman pikaisesti.
Lisäksi komissio ei myöskään puutu siihen, ovatko jotkin menot olleet todellisia vai näennäisiä. Minun osaltani kaikki menot ovat todellisia. Lisäksi jätän menneisyyden tapahtumat omaan arvoonsa.

Puhemies
Kysymys nro 52 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.
Seuraavia kysymyksiä käsitellään yhdessä, koska ne koskevat samaa aihetta:

Jan Andersson
Kysymys nro 53 (H-0057/00):
Aihe: Alkoholijuomien tuontia koskevat poikkeussäännöt Ruotsissa Ruotsilla on nykyisin alkoholijuomien tuonnin rajoittamisen salliva poikkeuslupa, joka on voimassa vuoteen 2004 saakka. Ruotsin hallitus ja laaja kansalaismielipide vaativat sen voimassaolon pidentämistä kansanterveydellisistä syistä.
Voisiko komissio selvittää suhtautumistaan Ruotsille myönnettyyn poikkeukseen, joka koskee alkoholijuomien tuontia?
ja

Bernd Posselt
kysymys nro 54 (H-0117/00):
Aihe: Alkoholimonopoli ja sisämarkkinat Mitä toimia komissio aikoo toteuttaa estääkseen Ruotsin ilmeisesti suunnitteleman valtion alkoholimonopolin jatkamisen ja siihen liittyvät tuontirajoitukset sekä varmistaakseen sisämarkkinoita koskevien säännösten täytäntöönpanon?

Bolkestein
Haluaisin nyt vastata näihin kahteen kysymykseen. Liittyessään Euroopan unioniin Ruotsi sai säilyttää määrälliset rajoitukset, jotka koskevat matkustajien muista jäsenvaltioista mukanaan tuomia alkoholijuomia. Tämä poikkeus tavaroiden ja henkilöiden vapaan liikkuvuuden periaatteesta päättyy tämän vuoden kesäkuun 30. päivänä. Ruotsi haluaa nyt pidentää tämän toimenpiteen kestoa vielä viidellä vuodella, koska se on kuulemma välttämätöntä kansanterveydestä huolehtimiseksi. Minun kantani tähän asiaan on selkeä. Ruotsilla on ollut unioniin liittymisensä jälkeen tarpeeksi aikaa mukauttaa politiikkaansa tilanteeseen, jolloin ei ole tällaisia tuontirajoituksia. Siksi minusta ei ole mitään syytä ehdottaa tämän toimenpiteen keston pidentämistä edelleen. Euroopan kansalaisilla on oikeus ostaa verollisia tavaroita omaan käyttöönsä mistä tahansa jäsenvaltiosta ja ottaa ne mukaansa toiseen jäsenvaltioon, ilman että näitä tavaroita tarvitsee tarkastaa ja ilman että niistä tarvitsee maksaa uudelleen veroja. Tämä on sisämarkkinoiden perusperiaate, ja jos sitä ei noudateta, täytyy olla kysymys poikkeuksista, joiden kestoaika on rajoitettu.
Haluamme taata sen, että myös Ruotsin kansalaiset voivat nyt alkaa nauttia sisämarkkinoiden eduista juuri samoin kuin muut Euroopan unionin kansalaiset voivat tehdä. Tämä ei lainkaan tarkoita, että en ymmärtäisi Ruotsissa esiintyvää huolestuneisuutta siitä, että alkoholin väärinkäyttö saattaa mahdollisesti aiheuttaa terveysongelmia. Lundin yliopiston professorin Lindgrenin hiljattain suorittama tutkimus on kuitenkin osoittanut, että rajoitusten poistaminen ei johtaisi alkoholinkulutuksen kasvuun Ruotsissa.
Olen voinut keskustella kannastani jo kaksi kertaa Ruotsin valtiovarainministerin Ringholmin kanssa. Viime viikolla keskustelin tästä asiasta myös Ruotsin valtiopäivien valtiovarainvaliokunnan kanssa. Ruotsin hallituksen täytyy nyt ryhtyä asianmukaisiin toimenpiteisiin.

Andersson
Kiitos vastauksesta, arvoisa komission jäsen, haluan vain pahoitella sitä, että komissiolle esittämässäni kysymyksessä on virhe. Siinä lukee nimittäin vuosi 2004, mutta siinä pitäisi tietenkin lukea 1. heinäkuuta vuonna 2000.
Ymmärrän tietyssä mielessä komission kannan, jonka mukaan poikkeusten pitää olla tilapäisiä. Se on normaali sääntö. Haluaisin kuitenkin esittää kaksi kysymystä: aiotteko kuitenkin jatkaa keskusteluja Ruotsin hallituksen kanssa poikkeusjärjestelyn pidentämisestä, toisin sanoen, että se olisi voimassa esimerkiksi yhtä kauan kuin Tanskassa ja Suomessa? Toinen kysymykseni liittyy yhteiseen alkoholipolitiikkaan. Tätä voidaan tarkastella sisämarkkinoihin liittyvänä kysymyksenä, mutta myös koko EU:ta koskevana kansanterveyteen liittyvänä kysymyksenä. Mikä asema komission työssä on alkoholipolitiikalla ja mikä asema on kansanterveyteen liittyvillä näkökohdilla? Euroopan laajuinen alkoholipolitiikka ei liity vain sisämarkkinoihin vaan myös kansanterveyteen. Jos olisimme tarkastelleet tätä asiaa kokonaisvaltaisesti, meidän olisi ehkä ollut helpompi keskustella asiasta Ruotsin kanssa.

Bolkestein
Haluaisin nyt kiittää Anderssonia hänen ensimmäisen kysymyksensä täydennyksestä ja vastata seuraavasti tähän kysymykseen.
Ensinnäkin, Suomella ja Tanskalla on vuoteen 2003 saakka poikkeus tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteesta. Nämä maat ovat ryhtyneet valmisteleviin toimenpiteisiin ollakseen vuonna 2003 valmiita alkoholituotteiden vapaaseen tuontiin.
Ruotsin tapauksessa tilanne on kuitenkin toisenlainen. Sen osalta on vuonna 1995 päätetty viiden vuoden pituisesta poikkeusjaksosta, joka on nyt päättymässä. En ole vielä kuullut mitään perusteluja, joiden pohjalta komission pitäisi nyt ryhtyä pidentämään tätä jaksoa.
Toiseksi, Ruotsin hallituksen kanssa käydään jatkuvasti neuvotteluja. Voin ilmoittaa jäsen Anderssonille, että lähden Tukholmaan maanantaina 6. maaliskuuta keskustellakseni siellä ministeri Ringholmin ja Ruotsin eduskunnan jäsenten kanssa sekä tarvittaessa pääministerin tai muiden ministerien kanssa edelleen tästä asiasta, joka - ymmärrän sen täysin - aiheuttaa Ruotsissa voimakkaita poliittisia tunteita.
Kolmanneksi, ymmärrän luonnollisesti oikein hyvin, että tämän asian terveysnäkökohdat ovat hyvin tärkeitä. Toistan vielä sen, mitä Lundin yliopiston professori Lindgren sanoi, eli että mitä sitten tapahtuukin tuontirajoituksille, alkoholinkulutus Ruotsissa pysyy samana. Herää luonnollisesti kysymys, mistä sitten tulee se alkoholimäärä, joka ei tule matkustajien mukana. Vastaus on, että se salakuljetetaan tai että ruotsalaiset valmistavat sen itse, ja kuten jäsen Andersson tietää, se on erityisen vaarallinen ja epäterveellinen menettelytapa.
Jäsen Andersson näyttää ajattelevan, että terveystilanne paranee, jos rajoitamme alkoholin tuontia, mutta siinä tapauksessa ei pelkästään Ruotsin vaan kaikkien Euroopan unionin jäsenvaltioiden täytyy pitää lähtökohtana periaatetta, että alkoholin myynti kielletään kokonaan. Olemme nähneet siitä esimerkin Yhdysvalloissa. Andersson varmaankin tietää, mikä oli aikoinaan kieltolaki. Hän tietää myös, mitä seurauksia sillä oli mafian toimintaan Yhdysvalloissa, missä kieltolaki siksi loppujen lopuksi lakkautettiin. Tämä kaikki tarkoittaa, että terveyttä täytyy luonnollisesti suojella mutta ei siten, että kielletään alkoholi, koska se ei auta.

Posselt
Arvoisa puhemies, kyse on todellisuudessa kuitenkin ruotsalaisesta alkoholimonopolista saatavista tuloista, ja kun Ruotsin hallitus sanoo, että sen pitää kattaa tällä monopolilla terveysmenoja, se on toki todiste siitä, että tämä monopoli on kilpailun vääristymä, sillä muiden maiden on rahoitettava terveysmenonsa itse ilman, että niillä on käytettävissään alkoholimonopoli. Kysymykseni koskee sitä, tunnetteko te myös tutkimukset, joiden mukaan korkealaatuisen alkoholin, siis esimerkiksi frankkilaisen viinin tai baijerilaisen oluen, kohtuullinen käyttäminen jopa edistää terveyttä, jolloin Ruotsin valtiontalouden menotaakka jopa kevenisi.

Bolkestein
Ymmärtääkseni jäsen Posselt viittasi tämän asian verotuksellisiin näkökohtiin. Tietääkseni alkoholipitoisten tuotteiden korkea vero Ruotsissa juontaa juurensa vuodesta 1638 ja siitä lähtien valtio on saanut huomattavan osan verotuloistaan alkoholituotteiden myynnistä. Kuten tunnettua, Ruotsissa se on nyt valtion monopoli, mikä itsessään on taas ristiriidassa unionin lainsäädännön kanssa.
Mitä sitten tulee alkoholin parantavaan vaikutukseen - mielestäni jäsen Posselt käsitteli myös sitä -, olen hänen kanssaan täysin samaa mieltä: mielestäni pullo hyvää viiniä voi olla erittäin hyvä terveyden kannalta ja lisäksi sosiaalisesti erittäin miellyttävä asia, ja ehkä jäsenet Posselt ja Andersson ja minä voimme tavata näiden päivien aikana tämän parlamentin baarissa ja juoda yhdessä lasilliset akvaviittia.

Perry
Arvoisa puhemies, kuuntelin kiinnostuneena komission jäsenen vastausta, jonka mukaan yhtenäismarkkinasääntöjä täytyy soveltaa. Voisikohan hän sanoa, onko vastaus hänen mielestään sopusoinnussa sen kanssa, että komissio ei ole pystynyt haastamaan Ranskan hallitusta Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen, vaikka Ranskan soveltama viinilainsäädäntö käytännössä estää yhtenäismarkkinasääntöjen soveltamisen alkoholituotteiden myyntiin Ranskassa? Voimmeko nyt odottaa, että Euroopan komissio nostaa kanteen Ranskan tasavaltaa vastaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa?

Bolkestein
Haluaisin vastata hyvin lyhyesti arvoisan jäsenen esittämään kysymykseen, koska komissio käsittelee paraikaa aktiivisesti tätä asiaa. Komission täytyy päättää, onko asia loppuun käsitelty vai pitäisikö komission viedä se Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen. Vastaukseni ei kenties ole juuri nyt tyydyttävä, mutta haluaisin vakuuttaa arvoisalle jäsenelle, että komissio päättää asiasta lähiviikkoina. Pyydän jäsentä suhtautumaan ymmärtäväisesti komission päätöksen pieneen viivästymiseen.

Purvis
Arvoisa komission jäsen, onko teillä mitään kansanterveyteen liittyvää syytä siihen, että esimerkiksi skottilaisen viskin tai ranskalaisen Bordeaux-viinin tai jopa kollegani baijerilaisen oluen verotusaste on erilainen? Voitteko harkita saman veroperusteen soveltamista alkoholiin Euroopassa?

Bolkestein
Valmisteveroja koskeva asia, johon arvoisa jäsen viittaa, on asianomaisen jäsenvaltion erioikeus. Komissiolla ei ole välineitä, joilla se voisi alentaa tai nostaa alkoholituotteista tai mistä tahansa tuotteista perittäviä valmisteveroja.
Komissio antaa tämän vuoden loppupuolella kertomuksen jäsenvaltioiden perimien valmisteverojen välisistä eroista. Se aloittaa epäilemättä keskustelun sekä parlamentin että neuvoston kanssa tästä asiaintilasta, joka osoittaa, että jäsenvaltioiden valmisteveroissa on varsin paljon eroja. Esimerkiksi - luulen, että arvoisa jäsen viittasi tähän - Ranskassa viinistä ei peritä valmisteveroa, kun taas Yhdistyneessä kuningaskunnassa sitä peritään. Tämä johtaa sisämarkkinoiden vääristymiseen, koska Ranskasta salakuljetetaan viiniä Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.
Kysymys koskee erityisesti valmisteverojen ja valmisteveron alaisten tuotteiden alkoholipitoisuuden välistä suhdetta. Komissiolla ei tässä asiassa ole vaikutuskeinoja.
Ruotsin tapauksessa valmisteverojen tarkoituksena on todellakin vähentää alkoholinkulutusta. Vaikka tämä johtaakin Ruotsin ja muiden unionin jäsenvaltioiden perimien valmisteverojen väliseen epäsuhtaan - ja se puolestaan lisää alkoholituotteiden salakuljetusta rajojen yli -, kyseessä on oikeutettu väline, jolla pyritään vähentämään alkoholinkulutusta. Kysynnässä on ilman muuta vaihtelua, ja se vaikuttaa hintoihin. En ole täysin varma, minkä verran sitä on, mutta se ei ole nollassa, joten sillä täytyy olla jonkinlainen vaikutus.

MacCormick
Olisin esittänyt melkein saman kysymyksen kuin jäsen Purvis, mutta haluaisin painottaa tätä näkemystä vielä lisää.
Vaikka valmisteverot ovatkin jäsenvaltioiden erioikeus, kuten sanoitte, tuon erioikeuden käyttö tavalla, joka syrjii epäoikeudenmukaisesti joitakin yhteisön tuottajia toisten hyväksi, saattaa joka tapauksessa olla ristiriidassa yhtenäismarkkinoiden periaatteen kanssa. Jos otamme esimerkiksi sen, mitä jäsen Purvis ja minä ajattelemme, eli mallasviskiä tuottavat alueet Skotlannin ylämailla - erittäin ahtaalla oleva Euroopan reuna-alue, jossa koko viljelijäyhteisö ja tislausteollisuus ovat riippuvaisia mallasviskin tuotannosta -, se yleinen käytäntö, että skotlantilaisessa viskissä, hollantilaisessa ginissä tai tanskalaisessa akvaviitissa olevaa alkoholia verotetaan enemmän kuin oluessa tai viinissä olevaa alkoholia, on mielestäni syrjivä ja jäsenvaltioiden eittämättömän erioikeuden syrjivää käyttöä.

Bolkestein
Haluaisin vakuuttaa jäsen MacCormickille ja muille parlamentin jäsenille, että nykyinen tilanne, jossa valmisteverot ovat erilaisia eri jäsenvaltioissa, ei todellakaan edistä sisämarkkinoiden asianmukaista toimintaa. Meidän ei tarvitse rajoittua ainoastaan alkoholituotteisiin. Jos tarkastelemme esimerkiksi bensiiniä, havaitsemme, että Saksan valmistevero on erilainen kuin Alankomaiden valmistevero, ja näin ollen alankomaalaiset autoilijat ylittävät rajan ja täyttävät tankkinsa Saksassa. Tämä todellakin vääristää sisämarkkinoita.
Jos minä saisin päättää, heilauttaisin taikasauvaa ja yhtenäistäisin valmisteveron koko Euroopassa. Tällöin salakuljetusta ei enää tapahtuisi, paitsi jos tuotteet olisivat jossakin jäsenvaltiossa itsessään kalliimpia kuin toisessa. Minulla ei kuitenkaan ole taikasauvaa, enkä minä saa päättää asiasta. Kuten jäsen MacCormick tietää, tämä asia edellyttää yksimielisyyttä, ja elleivät kaikki jäsenvaltiot suostu yhtenäistämään valmisteveroa, niin ei voida tehdä.
Toteaisin vielä kerran, että komissio antaa tämän vuoden loppupuolella kertomuksen valmisteveroja koskevasta asiaintilasta, ja olen ilman muuta valmis keskustelemaan siitä parlamentin kanssa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen. Otamme tänään vaarin sanoistanne ja yritämme juoda lasillisen - tai ehkäpä kaksi - elsassilaista viiniä, jonka veron suuruutta emme tiedä, vaikka oletankin, että siitäkin peritään korkea vero.
Koska komission kyselytunnille varattu aika on kulunut, kysymyksiin nro 55-114 vastataan kirjallisesti.
Julistan komission kyselytunnin päättyneeksi.
(Istunto keskeytettiin klo 19.30 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Yhteisön vesipolitiikka (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavaksi jatkoa keskustelulle suosituksesta toiseen käsittelyyn yhteisön vesipolitiikasta.

García-Orcoyen Tormo
Arvoisa puhemies, makeiden vesien tilanne Euroopassa ei ole niin vakava kuin muualla maailmassa, mutta yleisesti ottaen on selvä tosiasia, että veden kysyntä ei ole lakannut kasvamasta ja laatu heikkenemästä.
Tähän pitäisi vielä lisätä vesien saasteongelmat, jotka vaivaavat mahdollisia uusia itäeurooppalaisia jäsenvaltioita. Sivumennen sanoen, Romaniassa rikkoutui juuri syanidiallas, joka uhkaa aiheuttaa vahinkoa niille pohjavesille, joista Jugoslavian väestö on riippuvainen. Ymmärtääkseni Wallström, jonka läsnäolosta olen tänä iltana hyvin kiitollinen, aikoo vierailla tuolla alueella.
Uskon, että jokainen maa, jokainen hallitus ja tietysti jokainen parlamentin jäsen tunnustaa tämän direktiivin tarpeellisuuden vesipolitiikan tämänhetkisen pirstaloitumisen lopettamiseksi ja edistää erityistoimenpideohjelman käynnistämistä jokaista valuma-aluetta varten. Asioiden hoito on ollut vaikeaa ja monimutkaista, etunäkökulmat monilukuisia ja mielipiteet ovat jakautuneet.
Minulla ei ole epäilystäkään siitä, etteikö tämän vaalikauden esittelijä Lienemann olisi suurin ponnistuksin ja antaumuksellisesti sovitellut erimielisyyksiä ja neuvotellut sopimuksia, ja hän on onnistunut siinä merkittävästi. Kuitenkin kaikkien tilanteiden oikeudenmukainen tunteminen ja arvioiminen on lähes mahdoton tehtävä.
Olen kotoisin maasta, jonka eteläinen puolisko sijaitsee Välimeren rannalla ja jossa jo menneinä aikoina veden saatavuus on ollut riippuvaista epävakaisesta ilmastosta ja maaperän hankalasta rakenteesta. Välimeren alueen on pitänyt taistella kehityksensä puolesta ja yrittää voittaa nämä vastoinkäymiset vuosisadasta toiseen, vuodesta toiseen, päivästä toiseen aivan näihin päiviin asti. Meidän mielestämme on tämän vuoksi olennaista, että direktiivissä sovelletaan käytännössä sitä perustamissopimuksen 164 artiklan velvoitetta, jonka mukaan yhteisön lainsäädännön tulee ottaa huomioon alueiden erilaisuus. Juuri tämän periaatteen soveltamisen osalta Euroopan kansanpuolueen espanjalainen ryhmä tulee vastustamaan tarkistuksia 4 - johdantolause 21 -, 13 ja 49 - 11 artikla, d alakohta -, koska ne edellyttävät vakavia rajoituksia sellaiselle jäsenvaltioiden yksinomaiselle hallinnonalalle, kuten vesivarojen sääntely.
Euroopan yhteisön olisi hyvin vaikeaa määritellä vesivarojen sääntelyn ehtoja eri alueilla, sillä alueilla vallitsevat erilaiset sisäiset tasapainot, jotka ovat aina vaarassa ja jotka vaativat joka tapauksessa erilaisten alueiden ja eturyhmien hyvää tuntemusta.
Samoin hylkäämme tarkistukset, jotka pyrkivät yhdistämään veden kokonaiskustannukset vuoteen 2010 mennessä. Meidän täytyy epäilemättä määrätä sellaiset veden hinnat, jotka kannustavat veden tehokkaaseen käyttöön, mutta jotka samalla sallivat epäsuotuisimpien alueiden tuotantosektorien kilpailukyvyn säilymisen eivätkä estä niiden todellista kehitystä.
Haluan lopuksi viitata vaarallisia aineita koskeviin tarkistuksiin, joiden mukaan saastuttamisessa on saavutettava nollataso tai lähes nollataso. Toistaiseksi missään ihmisen toiminnassa ei ole saavutettu saastuttamisen nollatasoa.
Hyvät parlamentin jäsenet, yleisesti tekisimme karhunpalveluksen tämän tärkeän direktiivin tavoitteille, jos emme voisi tehdä siitä tarpeellisen joustavaa ja sovellettavaa, jotta sen täytäntöönpano voitaisiin taata. Toivon vielä kerran, että parlamentti äänestäisi realistisesti ja läheisyysperiaatetta kunnioittaen, ja että se etsisi sopivan tasapainon ympäristötavoitteiden ja taloudellisten ja sosiaalisten näkökulmien välille. Nämä kolme osa-aluetta ovat olennaisia kestävän kehityksen saavuttamisessa, jota kaikki kovasti toivomme.

Myller
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämä on erittäin tärkeä direktiivi. Tavoitteenahan on parantaa veden laatua ja vesihuoltovarmuutta. Kansalaisilla täytyy olla oikeus puhtaaseen veteen. Se on tärkeää paitsi ympäristön myös kansanterveyden kannalta. En puhu niinkään omasta puolestani, sillä sattumalta kuulun niihin harvoihin onnekkaisiin eurooppalaisiin, jotka voivat juoda vettä suoraan omasta kotijärvestään.
Meidän on pidettävä huolta siitä, että pääsemme nopeasti liikkeelle veden laadun parantamisessa. Työhön on ryhdyttävä heti. Meillä ei ole varaa viivytellä. On tärkeätä, että aikataulu on kunnianhimoinen. Mielestäni ei todellakaan ole liian kunnianhimoista, jos lähdemme siitä, että vuonna 2020 emme päästä enää epäpuhtauksia veteen, ja pyrimme siihen mennessä epäpuhtauksien ja myrkyllisten aineiden osalta nollatasoon. Kysehän on siitä, että teemme sen, mikä teknisesti on mahdollista; enemmästähän ei tietenkään voi olla kyse, mutta meidän täytyy olla riittävän kunnianhimoisia.
Haluan huomauttaa yhdestä asiasta, josta on puhuttu aikaisemminkin. Mielestäni ympäristövaliokunta rajasi liian tiukaksi kysymyksen vedensiirrosta. Tämä ongelma ei ole pelkästään Espanjan ongelma, se on myös Pohjoismaiden ongelma, ja toivon todella, että näissä asioissa luotetaan kansallisiin ratkaisuihin, silloin kun ne ovat ympäristön ja talouden kannalta parempia kuin nyt direktiivissä esitetty.

Olsson
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, onnittelen teitä erinomaisesta työstä, hyvä jäsen Lienemann,. Vesi ja ilma ympäröivät meitä kaikkialla. Jaamme ne kaikkien maapallon ihmisten kanssa. Vesi on ihmiselämän edellytys. Ja ihmisten määrä vain kasvaa.
Parlamentin jäsen Schleicher mainitsi aiemmin tänään, että täysin puhdas vesi olisi epärealistinen asia. Se ei pidä ollenkaan paikkaansa. Jatkuva veden laadun ja elinolojen heikentäminen on epärealistista. Erityisen epärealistista se on maatalouden kannalta, joka on kaikkein riippuvaisin puhtaasta luonnosta ja puhtaista voimavaroista. Haluan sen vuoksi vedota parlamentin jäseniin, jotta he ymmärtäisivät, että puhdasta ympäristöä koskevat tiukat vaatimukset ovat kaikkein realistisin vaihtoehto pitkällä aikavälillä.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, me, ja minä henkilökohtaisesti, tuemme Lienemannin mietintöä, siinä asetettuja tavoitteita ja käsiteltävänä olevaa direktiiviä. On kuitenkin joitakin seikkoja, joita meidän pitäisi katsoa hieman tarkemmin. Arvoisa puhemies, esimerkiksi omassa maassani valtavan ongelman muodostavat jokien suunnan kääntäminen ja vesien johtaminen järvistä valekehityshankkeilla, jotka aiheuttavat tietenkin suuria vaaroja pohjavesille, pohjavettä johtaville kerroksille ja pintavesille. Tästä syystä olen sitä mieltä, että riippumatta siitä, päätyykö joku lopulta jokien suunnan kääntämiseen, yhteisten kaikkia koskevien määräysten pitää olla paljon tiukempia. Arvoisa komission jäsen, mielestäni suuri kysymys on kuitenkin ohjelmasuunnitelma pohjavettä johtavien kerrosten, jokien luonnollisen virtauksen ja järvien luonnollisen sisällön ennallistamisesta, jonka pitää tapahtua suunnitelman 10 vuoden aikana. Mielestäni myös tällaisia hankkeita pitäisi voida valita rahoitettavaksi, koska loppujen lopuksi tämä ennallistaminen voi osoittautua erinomaiseksi kehityspolitiikaksi.

Bowis
Arvoisa puhemies, meillä on käsissämme perustaltaan hyvä lakiesitys. Siinä asetetaan saavutettavissa olevat toissijaisuusperiaatteisiin ja vesipiirien hoitoon perustuvat normit. Nämä tavoitteet, joilla pyritään hyvälaatuiseen juomaveteen, myös villieläimistön kannalta, sekä ympäristötavoitteet ja taloudelliset tavoitteet ovat sellaiset kuin pitääkin. Saastumisen ja veden huonontumisen ehkäisemisen on oltava tavoiteltavaa, samoin kuin sen, että vettä pystytään jakelemaan kuivuuden aikoina ja tulva-aikoina.
Meillä on kolme merkittävää ongelmaa. Ensimmäinen koskee veden siirtämistä vesipiiristä toiseen. Tämä asia koskettaa Espanjasta, Irlannista ja Yhdistyneestä kuningaskunnasta peräisin olevia kollegojani. Tarkistuksia 49 ja 87 ei voida hyväksyä, sillä niillä rajoitettaisiin valtion mahdollisuuksia siirtää vettä sieltä, missä sitä on tarjolla, sinne, missä sitä tarvitaan, olivat kyseessä sitten kuivat alueet tai kaupunkialueet. Toiseksi, meillä on oltava realistiset tavoitteet, sillä nekin ovat tavoitteita. Jos katsotaan esimerkiksi tarkistusta 7, jossa vaaditaan luonnossa esiintyvien vahingollisten aineiden täydellistä poistamista, huomataan, että jotkin tavoitteista ovat epärealistisia. Myös jotkin sellaiset tavoitteet, joissa pyritään englanniksi lähelle nollatasoa ovat sisällöllisesti melko tyhjiä. Meidän on käytävä ne hyvin huolellisesti läpi. Esimerkiksi tarkistuksessa 58 käytetty ilmaus vähentämisen jatkamisesta on paljon parempi.
Kolmanneksi otan esiin skotlantilaiseen viskiin liittyvän ongelman. Skotlantilainen viski varsinkin paras mallasviski edellyttää vedenottoa, jossa osa vedestä käytetään ja loput palautetaan vesistöön. Osa siitä päätyy pulloon ja juodaan. Meidän on varmistettava, että tarkistuksiin 49 ja 87 jätetään poikkeamismahdollisuus niin, että jatkossakin voidaan juoda hyvälaatuista viskiä, mikä tarkoittaa hyvän skotlantilaisen suoveden käyttöä. Tämä on kolmas pyyntöni, eli se, että käymme nämä lakiesitykset huolellisesti läpi, ennen kuin hyväksymme direktiivin kokonaisuudessaan.

Lage
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hyvä komission jäsen; puitedirektiivi, joka meillä on tänään toisessa käsittelyssä, on eräänlainen vettä koskeva perussäännöstö Euroopan unionin tasolla. Tämä direktiivi on yhtä aikaa sekä tulo- että lähtöpiste. Se on tulopiste, koska se valmisteltiin sirpaleisesta ja hajallaan olleesta direktiivien joukosta, josta syntyi järkevä kokonaisuus ja johdonmukainen vettä koskevan lainsäädännön järjestelmä. Se on myös lähtöpiste, koska samalla luotiin uusi viitekehys, josta aikanaan haarautuu ja juontaa juurensa tuleva vettä koskeva eurooppalainen lainsäädäntö.
Puitedirektiivin on syystäkin haluttu olevan kunnianhimoinen ja realistinen, tahdonvoimaan perustuva ja harkittu, ja aika paljolti siinä on onnistuttukin. Komission esittämät tarkistukset, joista voidaan kiittää parlamentin jäsen Lienemannin erinomaista työtä, vahvistavat direktiivin tekstiä ja tiukentavat sitä. Tiukentaminen ei tarkoita sitä, että siitä tulisi entistä jäykempi direktiivi, joka ei ota huomioon Euroopan alueella niin ilmiselviä maantieteellisiä ja ilmastollisia eroja. Annan kaiken tukeni esittelijän ehdotukselle, mutta saanen silti esittää yhden kehumisen aiheen ja kaksi huolenaihetta. Ensiksi kehuminen: direktiiviin sisältyvä vaatimus vesipiirien yhdistetystä hoidosta ja siitä, että vesipiirien väliset vesivarojen siirrot saisi tehdä vasta, kun ne on osoitettu ehdottoman tarpeellisiksi, on mielestäni kiistaton edistysaskel. Tämä on erittäin terve ja opettavainen periaate esimerkiksi Iberian niemimaalla noudatettavaksi.
Ensimmäinen huolenaihe koskee direktiivin sisältämää aikataulua: se voi paljastua hankalaksi pakkopaidaksi, joskin se nähdäkseni merkitsee myös mahtavaa haastetta. Toinen huolenaihe on helppo arvata: se koskee niitä vaikeuksia, joita on vesihuollon kustannusten määrittämisessä ja niitä vastaavien hintojen vahvistamisessa, eritoten otettaessa laskuihin mukaan ympäristökustannukset, jotka herättävät pelkoa etenkin maanviljelijöissä. Oikeudenmukaisen hinnan maksaminen vedestä voi myös saada aikaan vääryyksiä.
Tähän puitedirektiiviin sisältyy sinänsä suuri haaste: vuonna 2020 Euroopan vedet olisivat elpyneet entiseen luonnonmukaiseen olotilaansa, ne olisivat vapaita saasteista eikä niissä olisi vaarallisia aineita. Utopiaako? Vaiko paluuta esiteolliseen yhteiskuntaan? Enpä usko. Äänestän luottamuksen ja optimismin puolesta. Äskettäinen Tonavan katastrofi osoittaa painajaisen tavoin, että pitkällä aikavälillä hoidettu vesien ekologisen suojelun politiikka ja strategia, tuli se sitten miten kalliiksi tahansa, ei ole vain rikkaiden ylellisyyttä, vaan sivistyksen aikaansaamaa pakkoa.

Korakas
Arvoisa puhemies, haluamme aluksi tuomita niiden ihmisten suunnattoman tekopyhyyden, jotka samalla, kun tekevät kaikkensa ympäristön ja veden hyväksi, aiheuttavat rikollisilla toimillaan, kuten hyökkäyksillään Jugoslaviaa vastaan, tuhansien kuolonuhrien ja loukkaantuneiden lisäksi valtavia ympäristötuhoja myös vesivaroille tehden niistä paitsi hyödyttömiä myös erittäin vahingollisia.
Itse mietinnön osalta haluamme lisäksi sanoa, mitä tulee vesipalveluista aiheutuvien kustannusten kattamisen periaatteeseen, että olemme sitä mieltä, että sen täytäntöönpano ei saa missään tapauksessa johtaa taloudellisesti heikoimmin toimeen tulevien kansanosien lisääntyvään verotukseen tai pienten ja keskisuurten tilojen häviämiseen kasteluvesien liian suurten kustannusten vuoksi. Haluamme lisäksi korostaa, että erityisesti ankarasta vesipulasta kärsivillä alueilla, joita on paljon omassa maassani ja erityisesti saarilla, on pakko rahoittaa infrastruktuurihankkeita, joilla säästetään vettä ei kustannuksia lisäämällä vaan ennen kaikkea keräämällä sadevedet, jotka nyt menevät hukkaan valuen mereen ja syövyttäen maaperää, mistä aiheutuu kaikenlaisia ongelmia. Tässä mielessä tuemme kollega Marset Camposin tarkistusta 107. Lisäksi jokivesiä pitää hyödyntää paremmin, jotta turvattaisiin elämä niillä alueilla, jotka ovat kärsineet vuosikausia vesipulasta.
Lopuksi neuvoston ja komission väite, että lukuisia konkreettisia viittauksia ja selvennyksiä ei tarvita, koska direktiivin esimerkit kattavat ne tai ne sisältyvät muihin direktiivin kohtiin, on erittäin ovela. Sillä tähdätään siihen, että toiminta pysyisi puolisalaisena, joka mahdollistaisi sen, että direktiivin ensimmäisellä täytäntöönpanokaudella voitaisiin tehdä ratkaisevia valintoja suurpääoman hyväksi.

Lund
Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin sanoa, että juuri vesiympäristön, sekä pintaveden että pohjaveden, suojelu on yksi tärkeimmistä velvoitteistamme. Se on tärkeää, jotta voisimme varmistaa vesivarojen riittävyyden, mutta kysehän on myös mitä suurimmassa määrin siitä, että pyrimme suojaamaan vesivarat saastumiselta, jotta juomavetemme olisi puhdasta tulevaisuudessakin. Meillä kaikilla on oikeus puhtaaseen juomaveteen. Haluaisin sanoa, että olen erittäin tyytyväinen siihen työhön, jota parlamentin jäsen Lienemann on tämän asian parissa tehnyt. Hän on joutunut tekemään valtavasti töitä, ja haluaisinkin tukea kaikkia hänen laatimiaan tarkistuksia, ne kaikki parantavat yhteistä kantaa. Käsittelen niistä vain kaikkein olennaisimpia.
Olen ensiksikin sitä mieltä, että on tärkeää, että asetamme joitakin selkeitä veden tilaa koskevia tavoitteita jo kymmenelle seuraavalle vuodelle. Mielestäni on myös tärkeää, että painostamme jäsenvaltioita, jotta ne laatisivat tarvittavat toimenpideohjelmat nopeammin kuin yhteisessä kannassa esitetään. Haluan lopuksi sanoa, että mielestäni maksujärjestelyihin ja hinnoitteluun tehtävä tiukennukset ovat oikein, jotta meillä käyttäjillä olisi riittävät kannustimet vesivarojen tehokkaaseen käyttämiseen ja jotta me saisimme samalla järjestelyn, jonka avulla voisimme edistää niiden ympäristötavoitteiden saavuttamista, joista uskon kaikkien olevan hyvin yksimielisiä. Pidän tässäkin asiassa vuoteen 2010 ulottuvaa määräaikaa sopivana. Lopuksi haluan sanoa, että mielestäni on erittäin tärkeää, että ryhdymme vähentämään vaarallisten aineiden virtaamia, päästöjä ja häviöitä. Se on tehtävä asteittain, mutta samanaikaisesti meidän on asetettava lopulliseksi tavoitteeksi vuosi 2020, jolloin vaarallisten aineiden taso on toivottavasti nolla. Jos tällaisen tavoitteen asettaminen ei onnistu, olen tietenkin valmis tukemaan sitä ehdotusta, joka perustuu siihen, että pääsisimme ainakin lähelle nollaa vuonna 2020. Mielestäni parlamentin jäsen Lienemannin ehdotus on hyvä lähtökohta neuvoston kanssa käytäville jatkoneuvotteluille.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, kiitän mietinnön esittelijää ansiokkaasta työstä tärkeän direktiivin valmistelussa. Vesipuitedirektiivin toinen käsittely osuu hedelmälliseen aikaan: järkyttävät uutiset Romaniassa sattuneesta ympäristökatastrofista on hyödynnettävä niin tämänpäiväisessä keskustelussa kuin yleisemminkin pohdittaessa unionin laajentumisen ympäristöulottuvuuksia. Kaikkein ensimmäiseksi on löydettävä ja asetettava vastuuseen tekoon syyllistyneet. Jokiin päässeet syanidi ja raskasmetallit ovat karmeita esimerkkejä siitä, kuinka leväperäinen suhtautuminen ympäristöön voi turmella vesistöt kymmeniksi vuosiksi eteenpäin. Tapahtuma todistaa, että joissakin EU-jäsenyyttä hakeneissa maissa ympäristönormit ja suhtautuminen ovat vielä valovuosien päässä EU-tasosta. Unionin olisikin hyvä arvioida uudelleen sitä, miten ympäristöprojektien tukia voidaan uudelleen suunnata paremmin kestävää vesipolitiikkaa tukevaksi.
Direktiiviehdotuksen kannalta on huolestuttavaa, että ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan tekemissä tarkistuksissa ei oteta riittävästi huomioon saastumattomien pintavesien merkitystä puhtaiden luonnontilaisten pohjavesiesiintymien kasvattamiseksi. Suomessa pintavedet ovat erittäin puhtaat. Niin sanottu tekopohjavesien tuottaminen on ekologinen tapa suodattaa puhtaista pintavesistä täydennystä pohjavesivaroihin. Prosessi ei vaadi mitään kemiallista puhdistuslaitosta. Direktiivi ei saa vaarantaa tätä toimintaa.
Neuvoston yhteisestä kannasta poiketen ympäristövaliokunta pyrkii entisestään rajoittamaan myös vedensiirtomahdollisuuksia. Tämä olisi ongelmallista niille maille, joissa vesivarat ovat jakautuneet epätasaisesti. Ekologisesti kestävää vedensiirtoa ei pidä rajoittaa unionin säädöksin. Toiminnan pitää olla toki jatkossakin säädeltyä ja luvanvaraista, mutta samat säännöt eivät sovi esimerkiksi Suomeen ja kuivuudesta kärsivään Kreikkaan.

Ìalliori
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, vesi on elämälle korvaamattoman arvokas luonnonvara, ja velvollisuutemme on suojella sitä. Pidän välttämättömänä, että Euroopan unionin vesipolitiikkaan saadaan aikaan direktiivikehys, josta tulee lainsäädännön perustyökalu, jolla parannetaan vesivarojen laatua ja oikeaa käsittelyä, ja onnittelen esittelijää yrityksestä hoitaa tämä visainen kysymys ja koota yhteen kaikki näkemykset. On kuitenkin sanottava, että vesikysymyksessä pohjoisten ja eteläisten maiden välillä on eroja, joten niitä ei voida kohdella samalla lailla. Euroopassa on alueita, jotka kärsivät rakenteellisesta vesipulasta, ja tämä täytyy ottaa direktiivissä huomioon. Viime vuosina ilmastomuutoksen vuoksi Välimeren maissa on ollut vakavia tulvista tai sateettomuudesta johtuvia ongelmia.
Arvoisa puhemies, yhdymme yhteiseen kantaan, mutta hyväksymme myös monet jätetyistä tarkistuksista, joilla yhteistä kantaa pyritään parantamaan. Emme voi kuitenkaan hyväksyä sellaisia direktiivejä, joissa puhutaan veden kustannusarvioista, koska omassa maassamme valtaosa veden käyttäjistä on viljelijöitä. Lisäksi tarkistukset, jotka eivät salli veden siirtoa yhdestä vesipiiristä toiseen, tuomitsevat monet maani alueet vesipulaan. Olen sitä mieltä, että kysymykseen vaarallisten aineiden poistamisesta pitää suhtautua realistisesti, jotta voisimme onnistua. Mitä tulee aikaväliin, jota direktiivin täytäntöönpano vaatii, on otettava huomioon, että on olemassa maita, joissa tämän direktiivin täytäntöönpanon edellyttämän infrastruktuurin rakentaminen vaatii aikaa ja paljon rahaa. Arvoisa puhemies, mielestäni nämäkin huomiot säilyttävät yhteisen tavoitteen vesivarojen kestävästä käytöstä.

Flemming
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, käsiteltävänä olevan direktiivin toimet ulottuvat vesivarojen hallintosuunnitelmien laatimisesta, laajasta tiedottamisesta ja kuulemisoikeuksista, jäsenvaltioiden välisestä tehokkaasta yhteistyöstä yksittäisten haitallisten aineiden aiheuttaman veden saastumisen torjuntaan.
Koska tiedän, kuinka monta vuotta parlamentti on jo yrittänyt saada aikaan tällaisen puitedirektiivin, iloitsen siitä, että saan olla tänään mukana sitä käsittelemässä, ja haluaisin onnitella jäsen Lienemannia siitä, että hän on se onnellinen, joka saa esitellä tämän mietinnön.
Minusta on kuitenkin erittäin tärkeää todeta eräs monille oikeastaan itsestään selvä asia. Siitä huolimatta haluaisin korostaa sitä: tämä direktiivi ei tarjoa mitään rutiiniluonteista lainsäädännöllistä perustaa veden johtamiseksi jonkin jäsenvaltion alueelta sen tahdon vastaisesti. Tämän vahvistamiseksi vielä kerran olen esittänyt otollisesti PPE-ryhmän laajasti kannattamana tarkistusehdotuksen, ja olisin erittäin iloinen, jos parlamentti voisi hyväksyä ehdotukseni huomenna. Kyse on sen tekemisestä selväksi, että vesi ja tätä on korostettu tänään jo useasti ei ole mikä tahansa kauppatavara vaan Euroopan unionin kulloisenkin jäsenvaltion kansalle kuuluvaa omaisuutta, jota pitää suojella ja käsitellä sen mukaisesti.
Tiedän, ja edeltävä puhuja korosti sitä, että Euroopan unionissa on jäsenvaltioita, joilla on vesiongelmia. Uskon kuitenkin, että kaikkien valtioiden kansalaisilla on mahdollisuus käsitellä vettään vielä paremmin, tehdä sen käyttö vielä puhtaammaksi. Yksikään valtio ei voi muodostaa poikkeusta. Vasta sitten, kun jokainen valtio on tehnyt kaikkensa vesivarastojensa säilyttämiseksi, jos omassa valtiossa on todella tehty kaikki, vasta sitten pitäisi minun mielestäni olla tarpeen ajatella veden yhteiskäyttöä.

Gutiérrez Cortines
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, sen olisi pitänyt olla ilonaihe, että tämän direktiivin toinen tulkinta oli jo pöydällä. Minun täytyy kuitenkin sanoa, että en ole kovin iloinen, koska uskon, että kyseessä on direktiivi, jolla ei ole suurta merkitystä ja jonka soveltamisessa tulee olemaan paljon ongelmia ja jossa on monia puutteita.
Ensi sijassa uskon, että se on äärimmäisen jäykkä, yksinkertainen ja rajoittava direktiivi. Muita, jo olemassa olleita veteen liittyviä direktiivejä ei yleensä ole noudatettu, ja hallitukset ja komissio eivät ole useissa tapauksissa antaneet määräyksiä siitä, kuinka niitä olisi pitänyt noudattaa, tosin tiedän, että se ei ole miellyttävää. Kysymys ei ole siitä, että pitäisi asettaa paljon tiukempia määräyksiä, sillä ongelmat liittyvät usein asioiden hoitoon, siihen, että kukin ottaa vastuun tehtävistään eikä siirrä lakiasäätävälle elimelle niitä suuria ongelmia, jotka liittyvät vesijärjestelmään, jonka monimutkaisuuden me kaikki tunnemme. Direktiivistä on tehty rajoittava; samaan säkkiin ei voida laittaa maita, joilla on jokia, joita pitkin voi purjehtia ja maita, joissa on vesipula ja joiden maaperä halkeilee veden puutteesta ja joissa lämpötila auringossa on 55º tai 60º.
Sanon tämän, koska pallon ei tarvitse olla meidän katollamme, pallo on hallitusten ja komission käsissä. Samalla tavoin nämä syntyvät tuhot ja murhenäytelmät, kuten esimerkiksi Romanian tapaus, eivät ole lakiasäätävän elimen ongelma vaan toimeenpanevan elimen ja hallitusten ongelma.
Lisäksi direktiivi ei ole solidaarinen, koska siinä on unohdettu suuret etäisyydet, ilmaston vaihtelevuus, asumattomat alueet ja kuivat alueet. Täten se on laadittu yleisestä näkökulmasta.
Sama koskee vedensiirtoa. Kun puhutaan vedensiirrosta, puhutaan vaurauden jakamisesta sekä kansojen ja alueiden välisestä solidaarisuudesta, koska maa ei valitettavasti ole täydellinen ja toisilla alueilla on vähemmän ja toisilla enemmän.
Lopuksi kritisoin voimakkaasti sitä, että direktiivissä ei ole mukana tutkimusta vaikutuksista. Meidän on helppo vaatia toisia arvioimaan vaikutuksia, mutta ympäristöasioissa meidän pitäisi vaatia sitä itseltämme. Meidän täytyisi tutkia kuinka monet ihmiset, kuinka moni maanviljelijä joutuisi perikatoon maksaessaan kustannuksia. Asiasta on tehty eräs tutkimus, jota ei ole edes luettu ja luulen, että meidän pitäisi vakiinnuttaa vaikutusten tutkiminen hyväksi poliittiseksi käytännöksi; mutta sitä vastoin teemme määräyksen.

Doyle
Arvoisa puhemies, tällä direktiivillä asetetaan Euroopan unionin kestävän vesipolitiikan perusperiaatteet vahvistamalla nykyisiä direktiivejä. Kyseessä on sellainen kehys, jolla järjestetään vesiemme pinta-, pohja-, murto- ja rannikkovesien suojelu ja hoito perustamalla kansallisia ja kotimaani Irlannin tapauksessa rajat ylittäviä vesipiirejä.
Irlanti kannattaa vankasti yhteistä kantaa ja monia Euroopan parlamentin esittämiä tarkistuksia. Lainsäädännön yhteydessä voidaan tuskin hyväksyä 25 vuoden määräaikaa. Meillä ei ole ongelmia soveltaa saastuttaja maksaa -periaatetta veden käytöstä koituvien kustannusten kattamiseksi teollisuuden, kaupan tai maatalouden kohdalla. Kuitenkin olen vahvasti sitä mieltä, että tähän direktiiviin on kirjattava mahdollisuus tyydyttää kotitalouksien perusvesitarpeet maksuttomana palveluna, joka perustuu kotitalouskohtaisiin juoma-, keitto- ja pesuvesikiintiöihin, koska vesi on elämisen edellytys ja puhtaan veden saanti on perusluonteinen ihmisoikeus.
Tietenkin kotitalouksien on maksettava tuhlailusta ja luksuskäytöstä, ja kustannusten kattaminen voidaan järjestää sen mukaisesti. Irlanti suhtautuu varsin epäluuloisesti vesimittareiden käyttöönottoon, sillä Irlannissa kotitalouksia ei ole veloitettu vedestä, eikä vuodesta 1977 ole näin ollen ollut vesimittareitakaan. Uusilla vesipiirialueilla mittareita voidaan pitää varsin merkittävänä vedenhuollon välineenä, joka auttaa pääsemään eroon veden tuhlauksesta ja suunnittelemaan tulevia tarpeita asianmukaisesti.
Tämän direktiivin päätarkoituksena on edistää kestävää vedenkäyttöä Euroopan unionissa. Vedestä on niukkuutta, ja vesi on arvokas luonnonvara. Mielestäni olisi ihanteellista, jos tarkistus 45 menisi läpi huomenna niin, että yhteisessä kannassa 9 artiklan kohdalla mainittaisiin edelleen vesimaksut. Se antaisi mahdollisuuden toteuttaa toissijaisuusperiaatetta kustannuspolitiikassa vesimaksujen osalta, jolloin kukin jäsenvaltio voisi laatia oman sovelluksensa niin kauan kuin tämän direktiivin kestävään ja tehokkaaseen vedenkäyttöön kannustavat periaatteet turvataan täysimääräisesti.
Jos tarkistus 45 ei mene läpi, minun on esitettävä huomenna suullinen tarkistus sen varmistamiseksi, että jäsenvaltiot voivat poiketa tämän artiklan määräyksistä niin, että kotitalouksille voidaan sallia tietty vedenkäytön perustaso, ennen kuin niiden tarvitsee osallistua vesipalvelujen kustannusten kattamiseen.
Lainsäädännön on oltava täytäntöönpanokelpoista, ja sen yleisenä periaatteena on oltava poliittisen hyväksynnän saaminen. Mielestäni maksuttoman puhtaan juomaveden saanti on perusluonteinen ihmisoikeus sekä kehittyneessä maailmassa että kehitysmaissa.

Redondo Jiménez
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, keskustelun tässä vaiheessa aion korostaa muutamia asioita, jotka maatalouden kannalta ja siltä kannalta, että olen kotoisin eteläisestä maasta, ovat mielestäni erittäin kauaskantoisia tässä direktiivissä. Esimerkiksi kustannukset ja vedensiirrot.
Kustannusten osalta haluaisin, että tarkennettaisiin sitä, mistä kustannuksista puhumme. Puhummeko voimavarojen jakamisesta ja alkuperästä? Puhummeko jakeluverkostojen laadusta? Puhummeko niiden korjaustöiden luonteesta, jotka ovat verkoston toiminnan kannalta tarpeellisia? Vai puhummeko suurista vesirakennelmista ja tekoaltaista? Olisi järjetöntä antaa näiden kustannusten kokonaisuudessaan vaikuttaa maatalouden alalla.
Vedensiirrot määritellään vesien kuljettamiseksi maanpintaa pitkin eri maa-alueiden välillä. Tietääkö arvoisa komission jäsen, että yksi Euroopan vanhimmista vedensiirtojärjestelmistä on meidän maassamme? Niitä oli olemassa jo ammoisina aikoina: niitä oli jo roomalaisten aikaan, mutta ne olivat pienempiä. Yhdellä tärkeimmistä vedensiirtojärjestelmistä - Tajo-Segura -, joka on toiminut vuosia, melkein 30 vuotta, on lupa juoksuttaa 6 580 000 m3 vuodessa. Suurin vuodessa juoksutettu määrä on ollut 4 530 000 m3 ja 20 vuoden juoksutusten keskiarvo on hieman yli kaksi miljoonaa kuutiota. Meitä ei voi syyttää asioiden huonosta hoidosta.
Tietääkö komission jäsen, että näistä 2 630 000 m3:sta 250 000 m3 on varattu Levantin alueen vasemman reunan kasteluun, 300 000 m3 Júcarin alueen vesihuoltoon, 70 000 m3 Júcarin eteläisen alueen vesihuoltoon ja loput Segurassa samanlaisten alueiden vesihuoltoon ja keinokasteluun? Emme mekään hoida asioitamme huonosti. Meitä ei voi kieltää tekemästä vedensiirtoja, koska taloutemme ja alueidemme kehitys ovat niistä riippuvaisia.
En käsittele laatua ja parhaita käytettävissä olevia tekniikoita, koska uskon, että tulemme neuvottelemaan uudestaan tästä direktiivistä. Mutta ottakaa huomioon: tässä monimuotoisessa Euroopassa, jota rakennamme yhteisvastuullisesti, täytyy etsiä monimuotoisia ratkaisuja, ei yksinkertaisia ratkaisuja. Sen vuoksi vetoan komission, neuvoston ja parlamentin terveeseen järkeen, jotta ne eivät äänestyksessä yhdenmukaista eri Euroopan unionin valtioita sellaisissa asioissa, joissa läheisyysperiaate on tarpeellinen.
Arvoisa komission jäsen: Andalusia ei ole Lappi.

Wallström
. (SV) Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, haluan tietenkin ensimmäiseksi kiittää ympäristöasioiden valiokuntaa ja erityisesti esittelijä Lienemannia siitä kunnianhimoisesta ja rakentavasta työstä, jota hän on tehnyt tämän vesipolitiikkaa koskevan puitedirektiivin parissa. Kuten useat puhujat ovat jo maininneet, vesi on yksi tärkeimmistä luonnonvaroistamme. Kunnianhimoinen ja tasapainoinen Euroopan tason vesipolitiikka on tärkeä osa sitä työtä, jonka avulla voimme taata Euroopan kestävän kehityksen. Toimikauteni aikana aionkin kiinnittää erityistä huomiota muun muassa veteen liittyvään kysymykseen.
Olen iloinen siitä yhteisymmärryksen ilmapiiristä, joka leimaa parlamentille esitettyjä tarkistuksia. Useat niistä perustuvat niihin erittäin rakentaviin, epävirallisiin keskusteluihin, joita parlamentti ja neuvosto kävivät keskenään ensimmäisen käsittelyn yhteydessä.
Useimmat parlamentin ehdottamat tarkistukset parantavat tekstiä ja tekevät siitä kunnianhimoisemman. Komissio voi hyväksyä 108 tarkistuksesta 72 joko kokonaisuudessaan, osittain tai periaatteessa. Useat parlamentin tekemät tarkistukset osoittavat, että sovittelu on välttämätöntä. Tulevia neuvotteluja ajatellen kehotan parlamenttia äänestämään kunnianhimoisen kannanoton puolesta.
Haluaisin ensiksi mainita joitakin tärkeimmistä perusteluistani. Pystymme nykyään toteuttamaan ne velvoitteet, joihin olemme sitoutuneet OSPAR:n sopimuksessa. Sen sijasta, että tekisimme näistä tavoitteista oikeudellisesti sitovia, meidän on tarkasteltava niiden poliittista luonnetta. Se käy ilmi myös useista parlamentin tarkistuksista.
Tällä direktiivillä muotoillaan Euroopan vesipolitiikka vesimaksujen osalta kolmen seuraavan vuosikymmenen ajaksi. Meidän on jo nyt huolehdittava siitä, että tämä direktiivi kehottaa ja kannustaa luomaan sellaisen tehokkaan maksurakenteen ja hinnoittelun, joka parantaa ympäristöämme kustannustehokkaasti. Kuulostaa hyvältä, että veden pitää kuulua ihmisoikeuksiin ja että sen pitäisi olla ilmaista. Vesi ei kuitenkaan ole ilmaista - ei sen enempää kuin asunnot ja ruokakaan. Vettä voidaan käsitellä paremmin ja säästäväisemmin vasta tehokkaiden ohjausvälineiden avulla.
Lisäksi haluan todeta, että tuen tiukempaa aikataulua ja selkeämpiä tavoitteita sekä poikkeuskriteerejä, jotka koskevat pohjavettä ja ihmistoiminnan vaikutuksesta voimakkaasti muutettua vettä, ja tuen myös radioaktiivisten aineiden nimenomaista mainintaa.
Monet puhujat ovat keskustelun aikana huomauttaneet, miten tärkeää on, että kansalaiset saavat tietoa ja että heidän kanssaan neuvotellaan. Haluan korostaa sitä entisestään. Meidän on saatava kansalaiset osallistumaan antamalla heille asianmukaista tietoa sekä mahdollisuus vaikuttaa ennen lopullisten päätösten tekemistä. Se on mainittu myös johdanto-osan 14 kappaleessa.
Sallikaa minun myös sanoa parlamentin jäsen Bowelle, että skotlantilaisen työtoverini tavoin hän voi silloin tällöin nauttia hyvällä omallatunnolla muutaman lasin skottilaista viskiä! Komissio ei ole pitänyt tarpeellisena rajoittaa hyvin rajallista viskintuotantoon liittyvää vedenottoa.
Sallikaa minun nyt kommentoida joitakin asioita hieman yksityiskohtaisemmin. Yhtenä tärkeimpänä tavoitteenamme on oltava rajoittaa vesiympäristöön päätyvien vaarallisten aineiden päästöjä. Olen iloinen siitä, että parlamentin tarkistuksissa keskitytään siihen.
Komissio tukee täysin OSPAR:nn sopimuksessa mainittujen velvoitteiden sisällyttämistä tekstiin. Meidän on kuitenkin pitäydyttävä niiden tarkassa sisällössä ja laajuudessa. Kuten sanoin, OSPAR:ää koskevaa tavoitetta ja aikataulua voidaan pitää lähinnä poliittisena velvoitteena. Oikeudellisesti sitovan aikataulun käyttöönotto olisi ristiriidassa tämän kanssa. On kuitenkin varmistuttava siitä, että jäsenvaltiot ja yhteisö ryhtyvät toimiin, jotta nämä tavoitteet voitaisiin saavuttaa ja jotta ne noudattaisivat aikatauluja. Pidän sen vuoksi myönteisinä tarkistuksia 6, 10, 14, 24, 58, 60 ja 88.
Komissio ei voi sen sijaan hyväksyä tarkistusta 19, jossa esitetty vaarallisten aineiden määrittely eroaa OSPAR:n määrittelystä. Komissio ehdottaa, että ottaisimme käyttöön selkeän aineiden luokittelua koskevan menettelyn ja sen vuoksi emme tarvitse mitään määritelmää. Vaikka olenkin samaa mieltä tarkistusten 79 ja 106 sisällöstä, niissä mennään OSPAR:n velvoitteita pitemmälle, enkä voi sen vuoksi hyväksyä näitä tarkistuksia.
Komissio voi periaatteessa hyväksyä myös tarkistuksen 60, jossa vaaditaan aikataulua komission ehdotukselle, joka koskee prioriteettiaineiden päästöjen rajoittamista.
Tarkistuksessa 59 otetaan käyttöön vaatimus prioriteettiaineluettelon säännöllisestä tarkistamisesta. Se aiheuttaisi oikeudellista epävarmuutta luettelon statuksen osalta, emmekä voi en vuoksi hyväksyä sitä. Emme voi hyväksyä tarkistuksissa 60 ja 93 ehdotettua vaatimusta sellaisten aineiden tavoiteluettelosta ja luettelosta, joista ei ole tarvittavia tietoja. Tällaisten luettelojen oikeudellinen status olisi epäselvä, eivätkä ne sovi yhteen prioriteettiaineluettelon hyväksymismenettelyjen kanssa. Haluan tässä yhteydessä korostaa, että OSPAR:n sopimus ei mitenkään muuta olemassa olevaa yhteisön lainsäädäntöä, joka liittyy maataloudessa syntyviin nitraatteihin. Tämä puitedirektiivi ei sen vuoksi vaikuta nitraattidirektiiviin.
Arvostan sitä, että parlamentti osoittaa joustavuutta erittäin arkaluonteisessa ja vaikeassa kysymyksessä, joka liittyy vesipalvelujen kustannusten kattamiseen. Voin koko sydämestäni tukea vaatimusta, jonka mukaan veden hinta pitäisi asettaa sellaiselle tasolle, joka tarjoaa käyttäjille riittävät kannustimet vesivarojen kestävään käyttämiseen. Tuen myös vaatimusta, jonka mukaan jokaisen sektorin pitää osallistua riittävässä määrin omien kustannustensa kattamiseen. Sen vuoksi voin osittain ja periaatteessa hyväksyä tarkistukset 43 - 46 sekä tarkistuksen 85.
Olen sitä mieltä, että tarvitsemme oikeudellisesti sitovia vaatimuksia, jotta jokainen taloudellinen sektori kattaisi vesipalveluista aiheutuvat taloudelliset kustannukset. Tämä muodostaa selkeän tavoitteen, jota voimme käyttää edistyksen mittaamisessa. Sen vuoksi tuen tarkistuksen 105 yleislinjaa, joka on komission alkuperäisen ehdotuksen mukainen. Tuen myös asteittaista kehitystä, jonka tavoitteena on ympäristö- ja luonnonvarakustannusten kattaminen.
Olemme tietoisia siitä, että veden ja vesipalvelujen hinta on monimutkainen kysymys ja että ympäristötavoitteiden lisäksi on huomioon otettava sosiaaliset ja taloudelliset tavoitteet. Tämä ei kuitenkaan saa olla mikään tekosyy, jonka perusteella ryhtyisimme myöntämään tukea saastuttaville ja tehottomille taloudellisille sektoreille. Komission tarkoituksena on antaa juuri tätä asiaa koskeva tiedonanto lähitulevaisuudessa.
Olen parlamentin kanssa samaa mieltä siitä, että yhteisessä kannassa esitettyä 16 vuoden toteuttamisajanjaksoa on lyhennettävä huomattavasti. Sama koskee myös mahdollisuutta, jonka mukaan voisimme pidentää toteuttamisajanjaksoa vielä 18 vuodella.
Tarkistus 28, joka merkitsee sitä, että kolmas jatkoaika poistetaan, on tärkeä askel oikeaan suuntaan. Sen vuoksi voimme hyväksyä tämän ehdotuksen. Muun muassa tarkistuksissa 24 ja 26 ehdotettu kymmenen vuoden ajanjakso on toisaalta liian lyhyt.
Mielestäni meidän on harkittava sitä, että ehdotuksen vaatimuksia koskevaan yleismääritelmään liitettäisiin selvä ja tiukka määräys siitä, että meidän on vältettävä huonontamasta tilannetta. Ehdotukseen on kuuluttava myös tiukennettuja kriteerejä niiden määräaikojen tiukentamisesta, jotka koskevat voimakkaasti muutettuja tai keinotekoisia vesimuodostumia ja alhaisempien ympäristötavoitteiden määräämistä. Tämä koskee tarkistuksia 6, 24, 25, 27, 30, 31, 32, 33, 34, 78, 80, 102 ja 104. Nämä tarkistukset voidaan olennaisilta osiltaan hyväksyä ja aiomme tukea niitä, jotta kokonaisratkaisu voitaisiin saada aikaan.
Tarkistuksissa 27 ja 29 esitetyt vaatimukset, joiden mukaan komission on hyväksyttävä kaikki määräaikojen pidennysehdotukset, menevät liian pitkälle, joten emme voi hyväksyä niitä.
Toinen tärkeä asia on pohjavesien suojelu. Jotta voisimme torjua lisääntyvän saastumisen, tarvitsemme lähtökohdan ja lopullisen tavoitteen. Tarvitsemme myös tiukempia seurantatulosten tulkitsemiseen liittyviä kriteerejä.
Voimme sen vuoksi hyväksyä parlamentin tarkistuksien 25 ja 73 olennaisimmat osat. Tarkistuksessa 72 annettu määritelmä on kuitenkin liian tiukka, eikä sitä voi soveltaa tähän tarkoitukseen. Ehdottaisin, että tarkistus 92 sisällytettäisiin laajempaan ratkaisuun.
Tarkistuksessa 71 ei kiinnitetä huomiota vuodenaikojen vaihteluun ja pohjaveden tason vuosittaiseen muutokseen. Emme sen vuoksi voi hyväksyä ehdotusta.
Komission mielestä on epärealistista ja turhaa, että määräämme standardeja, joiden avulla varmistetaan se, että mahdollisimman kevyt veden puhdistuskäsittely riittää pintaveden juomavesilaadun saavuttamiseen. Jotta tällaista toimintaa voitaisiin edistää, mielestämme olisi parempi lisätä 11 artiklassa vaadittuja toimia. Tässä ehdotuksessa vaaditun hyvän statuksen on taattava se, että hyvälaatuisen pintaveden vaatimus täyttyy. Emme sen vuoksi voi hyväksyä tarkistuksen 41 tätä osaa.
Komissio arvostaa parlamentin panoksia, joiden avulla se pyrkii varmistamaan, että niin kutsuttu yhdistetty lähestymistapa saa keskeisen aseman. Tarkistuksissa 22 ja 47 määritellään tämä lähestymistapa ja sen laajuus, minkä komissio voi periaatteessa hyväksyä. Jotta saavuttaisimme parhaan mahdollisen oikeudellisen selvyyden ja suhteellisuuden, haluamme kuitenkin muuttaa tarkistuksen 47 muotoilua ja lisätä vähimmäissäännön.
Vedensiirtoja valvotaan jo nyt, mutta asian nimenomainen mainita tekee tekstistä selvemmän. Sen vuoksi voimme hyväksyä tarkastuksen 49 ja 87 tämän kohdan. Ei ole kuitenkaan välttämätöntä, että määräisimme ehdoksi sen, että meidän olisi jo pitänyt ryhtyä kaikkiin mahdollisiin toimiin kysynnän ohjaamiseksi. Ehdotuksessa määrätään jo nyt, että vedenoton on tapahduttava vesipiirin ekologisten tarpeiden mukaan. Emme voi sen vuoksi hyväksyä tarkistuksen 49 ja 87 tätä osaa.
Komissio hyväksyy tarkistuksen 76, joka merkitsee sitä, että radioaktiiviset aineet nimenomaan otetaan mukaan ehdotukseen.
Yhteenvetona komissio voi hyväksyä täysin, kokonaan tai periaatteessa 72 tarkistusta. Emme hyväksy seuraavia tarkistuksia: 1, 4, 9, 11, 13, 15, 19, 23, 39, 40, 51, 59, 61, 64, 66, 70, 71, 71, 72, 74, 77, 79, 81, 83, 87, 89, 90, 91, 95, 97, 98, 100, 101, 103, 106 ja 107.
Lopuksi haluan sanoa, että pidän myönteisinä niitä ponnisteluja, joita parlamentti on tehnyt ratkaistakseen ne kysymykset, joista neuvosto on eri mieltä. Asiassa on edistytty olennaisesti, ja keskustelujen rakentava sävy luo hyvän työilmapiirin jatkoneuvotteluja ajatellen. Jäljellä on muutamia esteitä, mutta olen varma siitä, että sitä mukaa kuin lainsäädäntötyössä päästään eteenpäin saavutamme yhteisen tavoitteemme, joka tähtää sellaisen vesipolitiikan luomiseen, josta voimme olla ylpeitä. Parlamentin tiukka kannanotto tukee merkittävästi kunnianhimoisen, eurooppalaisen vesipolitiikan luomista seuraavalle kolmelle vuosikymmenelle.

Doyle
Haluaisin kuulla komission jäsenen näkemyksen tarkistuksesta 45. Se saattoi mennä minulta ohi hänen lukiessaan listaa läpi.

Wallström
. (EN) Hyväksyn sen.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen Wallström.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Ympäristöalan rahoitusväline (Life)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0014/2000) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi ympäristöalan rahoitusvälineestä (LIFE) (10233/2/1999 - C5-0224/1999 -1998/0336(COD)) (Esittelijä: Lienemann).

Lienemann
Arvoisa puhemies, olemme käsitelleet tätä mietintöä jo ensimmäisessä käsittelyssä ja olin ymmärtävinäni valiokunnassa, että parlamentissa vallitsi asiasta laaja yksimielisyys. LIFE on ainoa ympäristöalalle tarkoitettu suoran tuen rahoitusväline EU:n talousarviossa. Täytyy kuitenkin todeta, että se ei vastaa toiveitamme, koska jo vuosien ajan sille on myönnetty liian vähän varoja. Huolimatta LIFE-asetuksen uudistamisesta ja laajentamisesta, siirryttäessä sen toiseen vaiheeseen määrärahat ovat pysyneet ennallaan. Ja nyt huomaamme, miten yhä useammin alueet, eri alojen toimijat, yritykset ja yhdistykset jättävät erittäin hyvätasoisia LIFE-LUONTO- ja LIFE-YMPÄRISTÖ-hankkeita kesken. Vaikka asiantuntijakomiteoiden teknisen tutkimuksen jälkeen kaikki ovat yhtä mieltä siitä, että nämä hankkeet ansaitsisivat Euroopan unionin tuen, me emme pysty rahoittamaan niitä määrärahojen puutteen vuoksi.
On muistettava, että LIFEn määrärahojen käyttöaste on erityisen korkea yhteisön talousarviossa. Tässä meillä on siis selvästi väline, joka soveltuu hyvin haluamiimme menettelytapoihin. Korostaisin erityisesti LIFE-LUONTO-rahoitusvälinettä. Tiedämme hyvin, että Euroopan unionissa monien direktiivien osalta, kuten elinympäristö- ja muuttolintudirektiivien kohdalla, on soveltamisvaikeuksia. Meidän tulisi voida LIFE-LUONTO-rahoitusvälineen avulla lisätä sellaisia toteuttamiskelpoisia ja hyvin perusteltuja menettelytapoja, joiden avulla voimme panna täytäntöön näiden direktiivien tavoitteet. Määrärahojen puutteen vuoksi menetämme tämän mahdollisuuden ja annamme sellaisen kuvan, että Euroopan yhteisön direktiivit eivät ole järkeviä eivätkä toteuttamiskelpoisia.
Niinpä tämän päivän keskusteluissa on keskitytty kahteen tärkeään aiheeseen: ensiksikin komitologiaan, kokouksemme ikuiseen keskustelunaiheeseen. Parlamenttimme on halunnut toteutettavan politiikkoja, joiden tuloksena on pikemminkin hallintokomiteoita ja neuvoa-antavia komiteoita, jotka antavat komissiolle tiettyä joustavuutta ja jotka eivät anna helposti neuvostolle mahdollisuutta jarruttaa ja asettaa edelle hallitusten välistä filosofiaa verrattuna yhteisöfilosofiaan, jota me täällä Euroopan parlamentissa vaalimme.
Komitologiasta keskustellaan yleensä aina Euroopan unionin rahoitusohjelmien ja rahoitusvälineiden yhteydessä. Minusta vaikuttaa siltä - ja myös saamiemme tietolähteiden mukaan -, että mielipiteiden lähentyminen komitologiasta on helpompi saavuttaa kuin talousarviosta. Muistelen, että parlamenttimme on pyytänyt 850 miljoonan ecun suuruista määrärahaa, mikä ei ole paljon yhteisön talousarviossa, ja että tämänhetkinen ehdotus määrärahasta on 613 miljoonaa ecua. Joka tapauksessa olisi suotavaa, että edes LIFEN täytäntöönpanon loppuajalla unioni reagoisi myöntävästi ympäristöasioiden hyväksi.
Lopuksi haluaisin puhua toimielintemme toimintatavasta. Nykyään kuulen sanottavan: "Meidän tulee ehdottomasti päästä nopeasti ratkaisuun. Eli teidän, siis parlamentin, tulisi vähentää vaatimuksianne, erityisesti taloudellisia vaatimuksianne." Mutta jos emme pikaisesti yhteispäätösmenettelyn yhteydessä vahvista LIFE-asetusta, sen toteuttaminen vuonna 2000 myöhästyy, ja lisäksi kansalaisjärjestöt ja alan toimijat odottavat määrärahoja. Muistuttaisin vielä, että neuvostolta kuluu hyvin pitkä aika oman kantansa päättämiseen, ja se tekee ehdotuksensa vasta kuukausien päästä määräpäivästä. Meillä on lain mukaan 4 kuukautta aikaa, mistä me pidämme kiinni. Ja myöhemmin meille sanotaan: "Hetkinen, olkaapa nyt järkeviä ja hyväksykää kantamme, sillä yhteispäätösmenettelyn yhteydessä ei ole aikaa keskusteluun."
Luulen, että vaikka parlamenttimme protestoi usein tätä toimintatapaa vastaan, se ei syytä erityisesti ketään neuvostossa, enkä todellakaan haluaisi, että puheenjohtajavaltio Portugali tuntisi tästä syyllisyyttä, sillä tosiasiassa neuvoston tapa pitkittää asioita on jo ikään kuin traditio. Haluaisin kuitenkin korostaa talousarvion tärkeyttä ympäristöasioiden yhteydessä. Korostaisin myös sitä, että parlamentti ei voi antaa periksi kiristykselle, sillä silloin parlamentin olisi pakko olla ainoa, joka tekisi jotain asian hyväksi. Toivon siis, ensinnäkin, että sovittelumenettelyn yhteydessä kollegamme tukevat meitä - äänet yleensä lähentyvätkin toisiaan tässä suhteessa -, ja myös sitä, että komissio ja neuvosto kuuntelevat meitä ja että tulemme kukin hieman toisiamme vastaan.

Moreira da Silva
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, on totta, että olemme avoimesti eri mieltä eräistä neuvoston ja komission tekemistä valinnoista. Siihen minulla on tilaisuus palata myöhemmin. Mutta tässäkin pätee sama, juuri äsken mainittu tosiseikka, että tämä asetus on parempi kuin LIFE I - ja LIFE II -vaiheita koskevat asetukset. Ensinnäkin siksi, että perusehdotus antoi LIFE-rahoitusvälineelle enemmän kurinalaisuutta, avoimuutta ja järkevyyttä. Toiseksi siksi, että yhteinen kanta liittää yhteen eräitä oleellisia, Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä puolustamia näkökohtia, toisin sanoen siinä määritellään työllisyyden edistäminen arvioinnin osatekijäksi ehdolle asetettavia kohteita valittaessa, samoin kuin tuotteiden kokonaisvaikutus niiden tuotannosta alkaen niiden kierrätykseen ja hävittämiseen saakka määritellään yhdeksi LIFE-YMPÄRISTÖ -rahoitusvälineelle asetettavaksi tavoitteeksi. Kolmanneksi pidämme erittäin myönteisenä sitä tosiseikkaa, että yhteinen kanta on ensimmäisen kerran ottanut rannikkoalueiden hyödyntämisen ja alueelliset järjestelyt yhdeksi LIFE-YMPÄRISTÖ -rahoitusvälineen etusijalle nostettavista tekijöistä.
Arvoisa puhemies ja hyvät parlamentin jäsenet, kuitenkin kaikista näistä hyvistä puolista huolimatta LIFE III -rahoitusvälinettä koskeva asetus epäonnistuu asiassa, joka ilmeisesti on kaikkein tärkein rahoitusvälineen tehokkuudelle: talousarviossa. Kun komissio ja neuvosto ovat sinnikkäästi pysyneet kaudelle 2000-2004 ehdottamassaan 613 miljoonan euron viitemäärärahassa ja tyrmänneet Euroopan parlamentin ehdottaman 850 miljoonan euron summan, he ovat nyt tekemässä päätöstä, joka ymmärtääksemme ei pohjaudu samoihin järkevyyden ja oikeudenmukaisuuden perusteisiin, jotka syystäkin otettiin käyttöön muissa LIFE III -rahoitusvälineeseen liittyvissä toimissa.
Omasta puolestamme haluamme kertoa komissiolle ja neuvostolle, että emme luovu aikeestamme antaa LIFE-rahoitusvälineelle sellaista talousarviota, jonka se ansaitsee ja jolla parhaiten taataan tällaiselle välineelle asetetut ympäristötulokset. Perustelemme valintaamme neljällä hyvin yksinkertaisella väitteellä. Ensinnäkin LIFE on Euroopan unionin ainoa ympäristöpolitiikan edistämiseen tarkoitettu suoran rahoituksen väline. Muita ei ole. Toiseksi LIFE on hyviä tuloksia aikaan saanut väline, se on tehnyt mahdolliseksi uutta luovien menetelmien ja tekniikoiden kehittämisen ja sen suoritussuhde on erinomainen. Kolmanneksi LIFE-rahoitusvälineen talousarviota on reaaliarvoissa laskien vähennetty eikä se ole pysynyt kysynnän suunnattoman dynaamisuuden ja luovuuden tasolla. Neljänneksi parlamentti on LIFE-rahoitusvälineelle aluksi antamansa arvostuksen vuoksi kirjannut sen vuosittaiseen talousarvioon kasvavia määrärahoja, minkä vuoksi neuvoston ja komission ajaman ehdotuksen hyväksyminen merkitsisi tämän suuntauksen kääntämistä päinvastaiseksi, vastoin suostumustamme.
Emme ole kuitenkaan huolestuneita pelkästään talousarviota koskevasta kysymyksestä. Ilmaston muutokset ja vesipolitiikka ovat Euroopan kansalaisia kovasti huolestuttavia asioita, jotka ovat saaneet osakseen suurta huomiota myös tässä edustuslaitoksessa. Sen vuoksi meille on ratkaisevaa saada hyväksytyksi tarkistuksemme 5 ja 6, joilla pyritään määrittelemään pohja- ja pintavesien kestävä hallinta sekä kasvihuoneilmiötä aiheuttavien kaasupäästöjen vähentäminen LIFE-YMPÄRISTÖ -rahoitusvälineen tavoitteiksi.
Lopuksi haluan kiittää parlamentin jäsen Lienemannia mietinnöstä; samalla käytän hyväkseni tilaisuutta sanoa hänelle, että äänestämme hänen komitologiaa koskevien tarkistustensa puolesta, sillä vaikka mielestämme olisikin ollut parempi - kuten selvästi kävi ilmi ympäristöasioita käsittelevässä valiokunnassa - että LIFE-rahoitusvälineen seurannan olisi toteuttanut neuvoa-antava komitea, emme halua olla mukana edistämässä neuvoston paljon huonompaa ehdotusta.

Lange
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, te painostatte oikeutetusti niitä jäsenvaltioita, jotka eivät ole panneet täytäntöön elinympäristöjen ja villieläinten ja luonnonkasvien suojelua koskevaa direktiiviä, myös jäsenvaltiota, josta minä olen kotoisin. Oikeutetusti, koska nämä oikeudet koskevat luonnollisia elintilojamme ja koska meidän on lopultakin toteutettava nämä Natura 2000 -alueet.
Kun se tapahtuu, tarvitsemme tietysti valtavasti LIFE-LUONTO-määrärahoja, koska meidän on tietysti rahoitettava säilyttämistoimia näillä alueilla, jotka varataan sitten lopullisesti, ja tämä tilanteessa, jossa emme kykene edes vakauttamaan sitä, minkä saimme aikaan LIFE I:llä ja II:lla. Koska tilanne on sellainen, että elinympäristöjen ja villien eläinten ja kasvien suojelemiseen varattavat alueet on nyt toteutettava mahtikäskyllä, LIFE-määrärahoja tarvitaan myös selvästi lisää.
Käännyn tässä yhteydessä myös neuvoston puoleen: neuvosto on maailmanmestari päättämään nimenomaan ulkopolitiikan alalla sellaisista menoista, jotka meidän on sitten jotenkin rahoitettava talousarviostamme. Mainitsen vain Bosnian avun me supistamme sen vuoksi nyt menoja kaikilla mahdollisilla aloilla. Nyt neuvosto kuitenkin kieltäytyy lisäämästä Life-talousarvion pitkän aikavälin menoja koko talousarvion kannalta naurettavan pienillä summilla alalla, jossa on sentään kyse kestävästä kehityksestä. En voi millään ymmärtää sitä ja pyydän painokkaasti kaikkia kollegoja tukemaan kollega Lienemannin tarkistusehdotusta määrärahojen korottamisesta 850 miljoonaan euroon.

Ries
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, LIFE on Euroopan unionin tärkein ja itse asiassa ainoa rahoitusväline, joka on tarkoitettu yksinomaan ympäristöä varten. Sen tulisi siis vastata toiveitamme, mikä tietysti tulee maksamaan.
Tärkein asia keskusteluissa neuvoston kanssa tulee olemaan LIFE III:lle myönnettävä määräraha. Yhteisen kannan mukaan määrärahan suuruus kaudelle 2000-2004 on 613 miljoonaa euroa, mikä ei kuitenkaan riitä. Liberaaliryhmän mukaan määräraha tulisi nostaa 850 miljoonaan euroon. Kannatamme siis Lienemannin tarkistusehdotusta, jossa todetaan, ettei LIFElle myönnetty määräraha ole noussut sitten unionin viimeisimmän laajentumisen, puhumattakaan vielä seuraavasta laajentumisesta.
Emme ole pyytämässä rahavuorta mihinkään turhiin kuluihin. Päinvastoin, varat eivät edes riitä kattamaan kaikkia tarpeita. Sanoisin, että Euroopan rakennepolitiikkaan menevien määrärahojen rinnalla pyytämämme summa on pisara meressä. Ympäristöasioille lohkeaa vain pieni osa unionin talousarviosta, vaikka ympäristöasioihin panostaminen olisi ennen kaikkea sijoitus. Se olisi sijoitus tietysti luonnonvaroihin, mutta myös työllisyyteen, sillä on osoittautunut, että aktiivinen ympäristöpolitiikka luo uusia työpaikkoja. Esimerkkinä tästä on LIFE-ohjelman suuri menestys: kansalaisjärjestöt, yritykset, paikalliset viranomaiset ja kolmannet maat ovat ottaneet LIFEn hyvin vastaan. Melkein kolmasosa saaduista 8500 hakemuksesta täytti vaaditut edellytykset, ja noin 1300 hanketta on rahoitettu vuosina 1992-1998.
Tämän menestyksen tien parlamentti haluaisi vakiinnuttaa. Tämän vuoksi kannatamme myös tarkistusta 14, jossa hahmotellaan LIFE IV:ta. Ympäristöasioissa ei voida pihistää rahoituksesta eikä tavoitteista pitkällä aikavälillä, muuten tulevien sukupolvien tulevaisuus turmeltuu.

Isler Béguin
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aion vain toistaa sen, mitä kollegani ovat sanoneet, ja olen sitä mieltä, että mielipidettämme LIFE -rahoitusvälineestä täytyy toistuvasti korostaa neuvostolle. Toteaisin siis saman asian, jota myös erittäin hyvin puhunut esittelijä käsitteli: LIFE on Euroopan unionin ainoa ympäristöalan politiikan perustamiseen ja toteuttamiseen tarkoitettu rahoitusväline.
Tämä rahoitusväline on oleellisen tärkeä, sillä se innostaa jäsenvaltioita jatkamaan ja laajentamaan hyvin innovatiivisia hankkeita luonnon ja ympäristön hyväksi. Sitä paitsi tämä rahoitusväline on tarkoitettu kaikkien käyttöön, sitä voivat hyödyntää niin valtion organisaatiot kuin kansalaisjärjestötkin. Tämän vuoksi pyytäisin teitä, hyvät kollegat, ettette äänestäisi niiden tarkistusehdotusten puolesta, jotka eivät ole LIFEn hengen mukaisia.
LIFE on Euroopan kansalaisten käytettävissä, ja se edistää yleiseen etuun liittyviä toimia itse asiassa juuri yhdistysten kautta. Useat miljoonat, todellakin miljoonat, kansalaisjärjestöjen jäsenet näkevät LIFEssa unionin halun luoda kunnianhimoinen toimintasuunnitelma luonnon säilyttämiseksi. LIFE on myös tärkein väline Natura 2000 -verkossa, johon jäsenvaltiot ovat panostaneet yhteisön luonnonvaraisen ja uhanalaisen kasviston ja eläimistön sekä niiden elinympäristön suojelua koskevan direktiivin sekä muuttolintudirektiivin mukaisesti. LIFE mahdollistaa valtioidemme biologisesti tärkeiden alueiden suojelun toteuttamisen.
Haluaisin sanoa niille, jotka panettelevat tätä politiikkaa omissa valtioissaan, että heillä on vastuu Euroopan luonnonsuojelupolitiikan jarruttamisesta. Se on valitettavaa, sillä jokainen tässä istuntosalissa tietää, että LIFE ei pysty toteuttamaan kaikkia jäsenvaltioiden ehdottamia hankkeita, joista monet on jouduttu hylkäämään rahoitusongelmien vuoksi.
Emme saa unohtaa, että LIFE-rahoitusvälineen osuus unionin talousarviosta on nykyään vain 100 miljoonaa euroa vuosittain, mikä on tuskin yhtä promillea. Muistutuksesi sanoisin, että maatalous, jonka vaikutukset ympäristöön ovat tosiasiallisia, vie talousarviosta - kuten kaikki tiedämme - 37 miljardia euroa.
Näin ollen ryhmämme mielestä on elintärkeää korottaa LIFE-rahoitusvälineen rahoitusmäärärahaa. Ryhmämme kannattaa varauksetta Lienemannin ehdotusta korottaa rahoitusmääräraha 850 miljoonaan euroon, sillä tiedämme - ja mielestäni tämä tulee mainita -, että kansalaisten odotukset ympäristöasioissa ovat korkealla. Neuvoston tekemä sovintoratkaisu LIFEn talousarviosta on liian varovainen, ja sitä on mahdoton hyväksyä, sillä poikkeuksellisen monia LIFE-hankkeita on pantu täytäntöön, joten ne ovat osoittaneet kykynsä saada aikaan uusia ympäristönsuojelutoimia. Nämä ovat ehdottomasti ensimmäisiä kestävää kehitystä edistäviä hankkeita.

Bernié
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin ympäristöohjelma, jolle on myönnetty merkittävät 613 miljoonan euron suuruiset varat, herättää kysymyksiä julkisten varojen käytöstä. Näin tärkeän rahoitusvälineen tulisi olla avoin ja tehokas, mutta näin ei ole seuraavista syistä: huonosti määritellyt valintakriteerit, arveluttavat ja hajanaiset toimenpiteet, julkistamattomat lopputulokset ja arviointipolitiikan puuttuminen.
Ehdotamme asetuksen muutosta seuraavalla tavalla: ensimmäiseksi, LIFE-rahoituksen avulla toteutetut hankinnat tulisi varata yksinomaan julkisten elinten käyttöön sillä edellytyksellä, että näiden elinten hallinto luovutetaan tarjouskilpailun perusteella luonnonsuojeluun valtuutetuille yhdistyksille. Kyse on hankintojen pysyvyydestä, sillä yksityiset yhdistykset voivat lopettaa toimintansa tai myydä hankinnat eteenpäin. On eettisesti tyrmistyttävää ja oikeudellisesti kyseenalaista, että julkiset varat käytetään sataprosenttisesti yksityismaaomaisuuden muodostamiseen, vaikka toimittaisiinkin ympäristönsuojelun nimissä.
Toiseksi, LIFEn varojen jakamis- ja sopivuuskriteerit olisi määriteltävä siten, että vältyttäisiin kaikelta suosimiselta ja syrjinnältä. Kolmanneksi, kyseessä olevien osapuolten ja yhteisöjen tulisi jo etukäteen toimia kiinteässä yhteistyössä. Esimerkiksi Ranskan Grand-Lieussa LIFE-LUONTO-rahoitusväline, joka toteutettiin ilman minkäänlaista yhteisymmärrystä, aiheutti todellisen luonnonkatastrofin, maan kuivumisen. Hanke tehtiin välittämättä Ranskan vesilaista, ja se aiheutti Acheneu-joen alapuolen liejuuntumisen sekä kalojen kutupaikkojen ja kosteikkojen tuhoutumisen, eikä tämä ole vielä edes pahinta. Asia yritettiin korjata siirtämällä lieju kolmen kilometrin alueelta, mikä maksoi kuusi miljoonaa frangia. Seuraukset olivat ennustettavissa kaikkien asianomaisten keskuudessa. Tuloksena oli riita-asia ja tuhojen korjaaminen, mikä maksoi enemmän kuin hanke. Tämän haluamme välttää.
Neljänneksi, seurantakomiteaan pitäisi kuulua parlamentin jäseniä ja vähintään yksi kunkin poliittisen ryhmän edustaja. Mikä olisikaan oikeutetumpaa kuin se, että edustajat pystyisivät valvomaan hyväksymiensä määrärahojen käyttöä. Viidenneksi, joka vuosi olisi julkaistava LIFE-hankkeiden tieteellinen, tekninen ja taloudellinen lopputulos. Kuudenneksi, hankkeista täytyisi tehdä säännöllisesti kunnon arviointi. Seitsemänneksi, pitäisi sallia näiden varojen käyttö ympäristökatastrofeissa, esimerkiksi myrskyn tuhoamien alueiden metsityksessä, öljykatastrofin jälkipuhdistuksessa ja niin edelleen.
Arvoisa esittelijä, arvoisa puhemies, tässä tämä konkreettinen, järkevä ja helposti toteutettava ehdotus, joka vähentää paikallisia ristiriitoja ja jossa julkisia varoja käytetään oikein. Ehdotamme siis 40 prosentin korotusta LIFEn talousarvion määrärahoihin.

Redondo Jiménez
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensiksi onnitella Lienemannia raportista, jonka hän on tehnyt, haluan onnitella myös komissiota - miksipä ei - koska tämä raportti, tämä kanta, parantaa yleisesti ottaen voimassa olevia tekstejä. Lisäksi siinä on niitä hyväksyttävämpi systemaattisuus ja se on selkeämpi ja avoimempi. Haluan myös onnitella komissiota, sillä LIFE-ohjelman arviointi, valvonta ja noudattaminen takaavat projektien oikeudenmukaisen valinnan ja toteuttamisen.
On kuitenkin asioita, joita haluaisin korostaa. Ensimmäiseksi ohjelman jatkuvuus, jota en periaatteessa kyseenalaista. Ja toiseksi sille osoitettu rahoitus. Valitettavasti vain 7,2 prosenttia haetuista projekteista saa rahoitusta. Haetuista 1 919 miljoonasta eurosta vain 784 miljoonaa euroa on myönnetty. Ja nyt rahoitusta koskevassa selvityksessä ainoastaan 613 miljoonaa euroa on varattu entistä suuremmalle määrälle maita ja hakijoita.
Parlamentti on jo ehdottanut 850 miljoonaa euroa, mutta selvityksessä toistetaan ensimmäinen ehdotus, 613 euroa.
Arvoisa komission jäsen, ympäristöä koskevat velvoitteet kasvavat kaikilla aloilla ja ainoa pelkästään ympäristöä varten tarkoitettu rahoitusväline pienenee. Eikö se ole ristiriitaista? Emmekö vaadi toisilta sellaista, mitä itse emme ole valmiita antamaan? Miksi me kaikki puhumme paljon ympäristöstä, mutta emme ole valmiita jakamaan kustannuksia, vaan haluamme, että kustannukset maksavat ja ympäristöä ylläpitävät ne, jotka aina ennenkin ovat maksaneet, siis ne, jotka asuvat tuolla alueella koko ajan?
Arvoisa komission jäsen, olkaamme johdonmukaisia. Ympäristön, josta me kaikki nautimme, hoitoon tarvittavien kustannusten täytyy olla kaikkien vastuulla, ja Life-ohjelma on ainoa rahoitusväline, joka on tarkoitettu yksinomaan ympäristöä varten ja jonka projektit ovat yleensä olleet tehokkaita.

Trakatellis
Arvoisa puhemies, vuodesta 1992 yhteisön käytössä ollut LIFE-tuki on ensiarvoisen tärkeä työkalu, jolla tuetaan ja kehitetään ympäristöpolitiikkaa sekä yhteisön sisällä että alueellisesti yhdessä kolmansien maiden kanssa. Tämän rahoitusvälineen kolmannessa vaiheessa ympäristötoimien tehokkuutta pyritään lisäämään kahdeksalta viime vuodelta saatujen kokemusten pohjalta. Rahoitustuki toimille, joiden avulla pannaan täytäntöön, joilla mukautetaan ja kehitetään yhteisön ympäristöpolitiikkaa sekä liitetään ympäristöpolitiikka osaksi muita politiikkoja, samoin kuin kestävän kehityksen edistäminen, ovat käsiteltävänä olevan asetuksen keskeisiä tekijöitä.
LIFE-LUONTO-tuessa, jonka päätarkoitus on Nature-2000 verkon toteuttaminen, on tärkeää, että otetaan käyttöön monikansallinen lähestymistapa laadittaessa suunnitelmia kansainvälisistä hankkeista ja toimista, jotta vältettäisiin alueiden sirpaloituminen ja vahvistettaisiin luonnon monimuotoisuuden suojelua. Ympäristöpolitiikan sisällyttäminen muihin politiikkoihin kuuluu selvästi toiseen teemaan, LIFE-YMPÄRISTöön, joka koskee enemmän teollisuuden, pk-yritysten ja paikallishallinnon järjestöjen esittelyhankkeita.
Mitä tulee LIFE-tuen rahoitukseen viiden seuraavan vuoden aikana, kannatan ehdottomasti sen lisäämistä 613 miljoonasta eurosta 850 euroon, kuten esittelijä Lienemann ehdotti. Jos ympäristönsuojelutavoitteen edellyttämiä välttämättömiä rahoitusvälineitä ei turvata, sekä viime vuosina toteutunut ympäristön merkityksen vahvistuminen että ympäristönäkökohtien sisällyttäminen muihin politiikkoihin jäävät vaille sisältöä. Lisäksi emme voi olla piittaamatta kasvavista haasteista unionin ympärillä ja jäsenehdokasvaltioiden vaikeiden ympäristönsuojeluongelmien hoitamisesta. Arvoisa puhemies, hyvän opetuksen antaa viime päivien saasteonnettomuus Tonavan sivujoen ja Tonavan alueilla. Olen näin ollen sitä mieltä, että ympäristötoimien tukeminen LIFE-rahoitusvälineen avulla turvaa yhteisön ympäristöpolitiikan edistymisen ja auttaa merkittävällä tavalla yhteisöä täyttämään velvollisuutensa korkean suojelutason ja ympäristön parantamisen takaamiseksi.

Zappalà
Arvoisa puhemies, haluaisin aivan ensiksi onnitella kollega Lienemannia siitä hienovaraisuudesta, jota hän osoitti ympäristöä kohtaan kahdessa tänä iltana keskustellussa mietinnössä.
Kaksi minuuttia eivät varmasti riitä näin tärkeän aiheen käsittelemiseksi. Niinpä esitän ainoastaan vetoomuksen komission jäsenelle, jotta hän ottaisi hoidettavakseen näin merkittävän kysymyksen.
Olen ollut viisi vuotta vastuuhenkilö erään toisen toimielimen alaisessa ympäristövaliokunnassa, jolla ei varmastikaan ole niin laajaa näkemystä asioista kuin parlamentilla, koska se toimii alueellisella tasolla.
Ympäristöä koskeva tilanne vaikuttaa erittäin vakavalta. Kuten minua ennen puhuneet kollegat jo tekivät, haluaisin minäkin vielä kerran kiinnittää huomiota taloudelliseen ongelmaan sekä projektien rahoitusta koskevaan ongelmaan, projektien, joiden kaikkien pitäisi saada julkinen luonne.
Rahoitukset: arvoisa komission jäsen, 613 miljoonaa euroa on riittämätön määrä. Myös 850 miljoona euroa on riittämätön määrä. Viime elokuun lopussa osallistuin ympäristövaliokunnan kokoukseen, jossa vihjailtiin jopa 2 miljoonasta eurosta, eli 4 000 miljardista Italian liirasta tupakanpolton aiheuttamien ongelmien poistamiseksi tai ainakin niiden vähentämiseksi.
Ympäristö muodostaa kuitenkin paljon vakavamman ongelman kuin tupakanpoltto. Vakuutan teille, arvoisa komission jäsen, että 850 miljoonaa euroa - edellyttäen että sellaisesta rahoituksesta onnistutaan todella sopimaan - ei ole käytännön toimissa riittävä määrä minkäänlaisen projektin eteenpäin viemiseksi.
Monilla alueilla on toteutettu puistoja, jotka muodostavat olennaisen tekijän LIFE-ohjelmassa. Mutta vähäisin, ilman selkeitä suunnitelmia olevin rahoitusvaroin toteutetut puistot ovat tehottomia ja hyödyttömiä. Tästä syystä pyydän parlamenttia ja komissiota kiinnittämään erityistä huomiota tähän kysymykseen.

Wallström
. (SV) Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, vuoden 1999 alusta lähtien on käyty toimielinten välistä keskustelua ympäristöalan rahoitusvälineen, Lifen, kolmatta vaihetta koskevasta asetuksesta. Haluan jälleen kerran kiittää ympäristöasioiden valiokuntaa ja esittelijä Lienemannia siitä hyvästä ja rakentavasta yhteistyöstä, jota olemme tehneet tämän asian parissa. Sen tuloksena voin vahvistaa, että komissio hyväksyy kokonaan tai periaatteessa 9 ympäristöasioiden valiokunnan hyväksymistä 14 tarkistuksesta.
Komissio pitää myönteisinä erityisesti tarkistuksia 1, 2, 7, 8, 9, 10, 11 ja 13, joissa käsitellään komiteamenettelyjä. Parlamentti on näissä tapauksissa ottanut täysin huomioon ne väitteet, joita komissio esitti yhteistä kantaa vastaan. Komissio voi periaatteessa hyväksyä myös tarkistuksen 4, jonka paikkaa tekstissä on kuitenkin muutettava.
Tarkistusten 5 ja 6 osalta haluan korostaa, että LIFE käsittää suurelta osin pohja- ja pintavesien kestävään hallintaan liittyvät hankkeet sekä ilmaston kannalta keskeisten, kasvihuoneilmiötä lisäävien ilmansaasteiden vähentämiseen liittyvät projektit. Komissio on kuitenkin sitä mieltä, että näiden asioiden mainitseminen erillään on vastoin alkuperäistä päätöstä, jonka mukaan ehdotuksessa pitäisi keskittyä vain joihinkin ensisijaisiin asioihin. Vaarana on myös, että asiat saattavat mennä päällekkäin muiden yhteisön ohjelmien, esimerkiksi tutkimusta, kehitystä ja esittelyä koskevan puiteohjelman kanssa. Tämän ohjelman keskeisimmät toimet - veden laatu, tulevaisuuden kaupunki ja innovatiiviset tuotteet ja prosessit - kattavat osittain samat kysymykset.
Olen iloinen siitä luottamuksesta, jota ympäristöasioiden valiokunta on osoittanut budjettikysymyksen osalta. Tarkistuksessa 12 vaadittu talousarvio on yhteisessä kannassa mainittua talousarviota suurempi. Olen myös vakuuttunut siitä, että LIFElla on suuria mahdollisuuksia. Tämän rahoitusvälineen avulla hyvien hankkeiden rahoitukseen olisi mahdollista myöntää suurempia summia kuin ehdotetussa talousarviossa on ilmoitettu. Tarkistuksessa 12 ehdotettu määrä ei kuitenkaan vastaa sitä budjettisuunnitelmaa, josta Agenda 2000 -ohjelman perusteella päätettiin. Sallikaa minun myös lisätä, että jos talousarvioon tehdään lisäys, on itsestään selvää, että ympäristöasioista vastaavalta pääosastolta vaaditaan enemmän, koska hankkeiden määrä kasvaa. Huomiota on kiinnitettävä muihinkin ohjelmiin, joissa päätöksiä tehdään yhteispäätösmenettelyllä. Komissio pitää tässä vaiheessa kiinni siitä summasta, josta yhteisessä kannassa päätettiin.
Tarkistuksen 3 osalta, jota emme hyväksyneet ensimmäisen käsittelyn yhteydessä, haluan korostaa, että jokaisella ohjelmalla on omat tavoitteensa, tukeen oikeuttavat kustannuksensa ja tuen hakemista koskevat sääntönsä. Sen vuoksi on turhaa ja usein mahdotonta siirtää LIFEn piiriin kuuluvia hankkeita suoraan jonkin muun välineen piiriin. Jos jokaisen hankkeen yhteydessä tutkittaisiin muitakin rahoituslähteitä, tarvitsisimme lisäksi enemmän voimavaroja kuin nykyään on mahdollista saada. Komissio joutuu nykyään pohtimaan tarkasti sitä, millaisia voimavaroja mikäkin toiminta vaatii, ja tämä on eräs esimerkki epäolennaisesta, mutta voimavaroja vaativasta toiminnasta, jota meidän on vältettävä.
Komissio ei voi myöskään hyväksyä tarkistusta 14, joka on ristiriidassa komission aloiteoikeuden kanssa. Määräaikaa koskevan keskustelun osalta haluan sanoa, että meidän on siirrettävä eteenpäin yhteisessä kannassa mainittua LIFEn toteuttamiseen liittyvää määräaikaa, 31. maaliskuuta 2000. Päivämäärästä päätetään heti sen jälkeen, kun tämä asetus on hyväksytty.
Lopuksi haluan toistaa, että olen vakuuttunut siitä, että LIFEsta muodostuu tehokas väline, jonka avulla voimme tukea yhteisön ympäristöpolitiikan kehittämistä ja toteuttamista. Parlamentti on tehnyt paljon työtä tämän välineen parantamiseksi. Olen vakuuttunut siitä, että tekin toivotte, että asetus hyväksyttäisiin mahdollisimman pian, erityisesti sen vuoksi, että odotukset ovat suuret jäsenvaltioiden lisäksi muissakin valtioissa sekä erityisesti hakijavaltioissa, jotka saavat nyt mahdollisuuden osallistua LIFEen.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen Wallström.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Sosiaalisen suojelun uudistaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Anderssonin laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0033/2000) komission tiedonannosta: Yhteinen strategia sosiaalisen suojelun uudistamiseksi (KOM(1999) 347 - C5-0253/1999 - 1999/2182(COS)).

Andersson
. (SV) Arvoisa puhemies, kysymys sosiaalisen suojelun järjestelmistä on tärkeä asia. Se on EU:n yhteistyön luonnollinen tulos. Yhteistyö raha-asioissa on johtanut makrotaloudelliseen yhteistyöhön ja työllisyyspolitiikkaa koskevaan yhteistyöhön. Seuraava luonnollinen askel on yhteistyön ulottaminen myös sosiaalisen suojelun järjestelmiin. Nämä alueet ovat sidoksissa toisiinsa. Taloudellinen vakaus on kasvun perusta ja se voi johtaa korkeaan työllisyyteen. Se antaa myös mahdollisuuden hyvinvoinnin kehittämiseen. Päinvastainen suhde on kuitenkin myös voimassa: hyvä sosiaaliturvapolitiikka voi johtaa korkeaan työllisyyteen ja kasvun lisääntymiseen. Sosiaalinen suojelu on toisin sanoen tuotannontekijä.
EU:ssa käytössä olevissa sosiaalisen suojelun järjestelmissä on eroja. Tämä johtuu suurimmaksi osaksi historiallisista tekijöistä. Nyt olemme kuitenkin tiettyjen yhteisten haasteiden edessä. Kyse on esimerkiksi väestön ikärakenteen muuttumisesta, josta ei käy ilmi pelkästään se, että vanhusten määrä kasvaa, vaan myös se, että vastasyntyneiden määrä laskee. Myös työmarkkinat muuttuvat. Naiset hakeutuvat entistä enemmän työmarkkinoille. Tekninen kehitys tarjoaa toisen haasteen. Nämä haasteet meidän on kohdattava yhdessä.
Komission tiedonannossa suositellaan kokemusten vaihdon lisäämistä, korkean tason työryhmän perustamista ja vertailuanalyysin tekemistä. Lisäksi sosiaalista suojelua koskeva kertomus on annettava vuosittain ja sitä on tarkasteltava yhdessä työllisyyttä koskevan kertomuksen kanssa. Nämä asiat ovat hyviä mutta eivät riittäviä. Ehdotamme Luxemburgin prosessin tapaista menettelyä. Tarvitsemme selkeät suuntaviivat ja indikaattorit, samalla kun jäsenvaltiot muotoilevat menetelmät kansallisissa toimintasuunnitelmissa. Me luomme yhteisen mallin, mutta säilytämme toissijaisuuden. Tämä sosiaalinen lähentäminen on prosessi, joka jatkuu pitkään. Sen vuoksi parlamentti on otettava mukaan työhön - ei niin, että se kuuluisi korkean tason työryhmään, vaan niin, että parlamentin edustajat saisivat seurata korkean tason työryhmän työtä ja tehdä ehdotuksia siitä, kuinka prosessia olisi jatkettava.
Komission ehdotus rakentuu neljän pilarin varaan, aivan kuten työllisyyttä koskeva yhteistyökin. Pilarit ovat seuraavat: työn tekeminen kannattavaksi, eläkejärjestelmien ylläpidettävyyden takaaminen, syrjäytymisen torjuminen ja korkealaatuisen ja ylläpidettävissä olevan terveydenhuollon varmistaminen. Mietinnössä olemme korostaneet erityisesti EU:n köyhyyden vastaisen taistelun merkitystä ja sitä, että meidän on löydettävä mahdollisimman nopeasti indikaattoreita, jotta pääsisimme tässä asiassa eteenpäin.
Tasa-arvolla ei ole omaa pilariaan. Korostamme nykyään läpäisyperiaatetta. Sen vuoksi tasa-arvonäkökohtien on sisällyttävä kaikkiin neljään pilariin. Olemme kiinnittäneet huomiota siihen. Ehdotamme monia asioita, esimerkiksi sitä, että siirtyisimme käyttämään yksilökohtaista turvajärjestelmää, että vanhempainloma oikeuttaisi sosiaalijärjestelmien etuihin, että perhe- ja ammattielämän yhdistämiseen olisi paremmat mahdollisuudet ja että vanhuuseläke takaisi riittävän toimeentulon. Näistä ehdotuksista on hyötyä erityisesti naisille. Yhdessä tämän EU-maiden sosiaalisen suojelun lähentämisstrategian kanssa tarvitsemme konkreettista sosiaalisen suojelun alan lainsäädäntöön liittyvää suunnitelmaa ja ehdotusta sosiaaliseen vuoropuheluun perustuvasta puitesopimuksesta sekä siihen liittyvää konkreettista aikataulua. Odotamme, että komissio esittää tämän sosiaalista toimintaohjelmaa koskevassa ehdotuksessaan.
Sosiaalinen lähentäminen on myös välttämätöntä laajentumisen kannalta, osaksi sen vuoksi, että sosiaalista mallia voitaisiin vahvistaa, osaksi sen vuoksi, että sosiaaliturvan polkemisen aiheuttamia vaaroja voitaisiin torjua. Komission on harkittava erityisen sosiaalipolitiikkaa koskevan toimintaohjelman käyttöön ottamista laajentumisen yhteydessä.
Valiokunnassa käymämme keskustelu on ollut rakentavaa. Tarkistuksia oli useita, mutta onnistuimme pääsemään yhteisymmärrykseen mietinnöstä. Nyt niiden tarkistusten määrä, joista äänestämme täysistunnossa, on vähentynyt 15:een. Tämä osoittaa laajaa yhteisymmärrystä. Osa näistä tarkistuksista on palautunut valiokuntakäsittelystä, ja aion hylätä ne. Aion hylätä myös ne tarkistukset, joita TDI-ryhmä on esittänyt, koska ne eivät mielestäni paranna mietintöä. Ryhmäni tukee sitä vastoin liberaaliryhmän tekemää tarkistusta 14. Tämä ehdotus on mielestäni hyvä. Vaikkakin se muistuttaa tarkistusta 1, pidän tarkistusta 14 parempana.
Lopuksi haluan sanoa: EU:ssa ei ole kyse pelkästään kauppaan liittyvästä yhteistyöstä. EU:ssa on kyse myös työllisyyttä ja sosiaalioikeutta edistävästä unionista. Sosiaalipolitiikalla on tärkeä merkitys kansalaisten Euroopan luomisessa. Parlamentti haluaa tämän mietinnön avulla osallistua Euroopan yhteiskunnan sosiaalisen ulottuvuuden vahvistamiseen. Toivomme, että neuvosto ja komissio suhtautuvat tähän panokseen vakavasti ja liittävät sen tulevaisuuden sosiaalipolitiikkaan. Lissabonin huippukokous on loistava tilaisuus sellaisen strategian esittelyyn.

Klaß
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, pitkällä aikavälillä kestävä sosiaaliturvajärjestelmä, joka turvaa miehet ja naiset yhtäläisesti heidän erityisiä elämätilanteitaan vastaavasti, on välttämätön sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja yhteiskunnan vakauden kannalta.
Sisämarkkinoiden makrotalouden, työllisyyspolitiikan ja sosiaaliturvan vuorovaikutus vaatii yhteisiä analyysia yhteisön tasolla.
Miesten ja naisten välistä tasa-arvoa ei ole saavutettu työelämässä eikä sosiaaliturvan alalla. Naisten työttömyysaste on huomattavasti korkeampi kuin miesten. Naisten pääsy ammatteihin on edelleen vaikeampaa, ja heillä on selvästi enemmän epävarmoja ja osa-aikaisia työpaikkoja. Naisilla on myös miehiin verrattuna hyvin alhainen palkkataso. Tästä seuraa vähäinen sosiaaliturva tai sen puuttuminen kokonaan, koska sosiaaliturva perustuu nykyisten järjestelmien mukaan ansiotyöhön.
Monilla naisilla on vain epäsuoria oikeuksia, mikä lisää heidän taloudellista riippuvuuttaan. Taloudellisten ja sosiaalisten olosuhteiden muuttumisen vuoksi meidän pitäisi pyrkiä elämänkumppanista riippumattomaan, henkilökohtaiseen sosiaaliturvaan, joka takaa jatkuvan turvan. Työn on kuitenkin myös edelleen pysyttävä kannattavana kaikista tarvittavista menoluonteisista maksuista huolimatta!
Sosiaaliturvan uudistuksen pitää sisältää niiden tukemisen ja vakuutusoikeudellisen tunnustamisen, jotka ovat olleet poissa työelämästä lastenhoitoon ja apua tarvitsevien perheenjäsenten huoltamiseen käytetyn ajan. Köyhyydessä elävien vanhempien naisten lisääntyvä määrä on myös pelottava. He eivät ole maksaneet sosiaalivakuutusmaksuja toimiessaan perheen hyväksi; myös näiden naisten on kuitenkin saatava sosiaaliturva. Oikeus korkealaatuiseen terveydenhuoltojärjestelmään on taattava ihmisten taloudellisista mahdollisuuksista riippumatta.
Jäsenvaltiot ovat periaatteessa edelleen vastuussa sosiaaliturvajärjestelmiensä organisoinnista ja rahoittamisesta. Asiantuntijaryhmästä, jossa pitää tietysti olla mukana sopivassa suhteessa myös naisia, alkava EU:n sisäinen yhteistyö voi kuitenkin johtaa pitkällä aikavälillä sosiaalijärjestelmien lähentymiseen.

Pronk
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää sydämellisesti esittelijä Anderssonia nyt käsiteltävästä mietinnöstä, joka koskee sosiaalisen suojelun uudistamista. Euroopan kansanpuolueen ryhmän koordinaattorina työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa olen hyvin iloinen saavutetusta kompromissista, jonka hyväksi Andersson on ponnistellut kovasti. Olen myös iloinen siitä, että hän on jatkanut mietintöä, jonka minä itse laadin edellisen parlamentin aikana, ja tämän mietinnön linjaukset ovat osittain myös vanhan mietinnön linjausten mukaisia.
Kesäkuussa 1999 annetun komission tiedonannon, joka on Anderssonin mietinnön pohjana, tavoitteena on syventää jäsenvaltioiden ja EU:n välistä yhteistyötä sosiaalisen suojelun alalla. Tässä yhteydessä tärkeät osatavoitteet ovat seuraavanlaiset: työllisyyden edistäminen ja huolehtiminen siitä, että työn tekeminen tarjoaa jatkuvat tulot; toiseksi eläkejärjestelmien turvaaminen ja sen takaaminen, että ne ovat ylläpidettäviä; kolmanneksi sosiaalisen integraation edistäminen ja neljänneksi korkealaatuisen ja ylläpidettävissä olevan terveydenhuollon takaaminen.
Kaikkien näiden tavoitteiden yhteydessä sukupuoleen liittyvillä näkökohdilla on tärkeä rooli. Mielestäni komissiota voi kiittää myös tästä tiedonannosta, koska nämä neljä asiaa ovat oikeastaan monille Euroopan unionin kansalaisille äärimmäisen tärkeitä, elleivät jopa kaikkein tärkeimpiä heitä askarruttavia asioita.
Komission tiedonanto on tärkeä strateginen asiakirja sosiaalisen lähentämisen toteuttamiseksi Euroopassa. Makrotalouspolitiikka, työllisyyspolitiikka ja sosiaalipolitiikka ovat keskinäisessä riippuvuussuhteessa, minkä vuoksi ne on kytkettävä toisiinsa nykyistä lähemmin. Komissio on ymmärtänyt hyvin tämän riippuvuuden. Tarkoituksena on, että saadaan aikaan yhtenäinen sosiaalinen strategia, joka luonnollisesti liittyy tiukasti hyvään makrotaloudelliseen strategiaan ja hyvään työllisyysstrategiaan. Näitä asioita ei voi nähdä irrallaan toisistaan. On vain outoa, että tämä aihe ei tähän mennessä ole oikeastaan ollut osa strategiaa, ja siksi komission tiedonanto on eräässä mielessä läpimurto. On myös erityisen ilahduttavaa, että neuvosto näyttää nyt hyväksyvän tämän läpimurron ja haluavan myös ottaa sen esille Lissabonissa.
Meidän ei tietenkään pidä kuvitella liikoja. Tämä on prosessin alku, ei sen loppu. Jotkut ovat sanoneet: emmekö pyydä liian vähän, eikö asioista puhuta liian vähän. On kuitenkin tärkeää, että prosessi saadaan alulle. Kysymys on hyvin tärkeistä asioista, mutta järjestelmät Euroopan unionissa ovat melko erilaisia. Haasteet ovat erilaisia. Työllisyysasteet ovat erilaisia, ja siksi on hyvin tärkeää, että siltä osin aloitetaan vaatimattomasti, mutta hoidetaan kuitenkin asia kunnolla. Sillä tavoin voimme vastata joihinkin hyvin suuriin haasteisiin. Minun ryhmässäni suuri enemmistö on sitä mieltä, että jotakin sellaista täytyy tapahtua.
Anderssonin mietinnössä on sellainen mukava piirre, että siinä ei käsitellä kaikenlaisia yksityiskohtia sen osalta, miltä kaiken pitäisi näyttää. Siinä mielessä mietintö ei ole mitään pilvilinnojen rakentelua. Tämä mietintö pyrkii näyttämään tietä. On kuitenkin muutamia kohtia, joiden yhteydessä haluan kysyä, että emmekö puutu liikaa yksityiskohtiin. Uskon, että muutamat kollegat vielä palaavat tähän asiaan. Tämä ei kuitenkaan poista sitä tosiasiaa, että tässä mietinnössä tärkeintä on se, että kehitämme strategian, ja että on hyvin mahdollista, että mietintö voi antaa merkittävän panoksen Lissabonissa. Uskon, että jos tämä asia hyväksytään Lissabonissa tällaisena, Lissabonin huippukokouksesta tulee sen myötä menestys. Jos tätä ei hyväksytä, Lissabonin huippukokous ei oikeastaan sano juurikaan enempää kuin aikaisemmin on sanottu. Mitä tähän tulee, tämä mietintö on itse asiassa osa ja ehkä kaikkein tärkein osa Lissabonin huippukokousta, koska se on todella uusi, kun taas monet muut asiat ovat vain kauniisti uudelleen lämmitettyjä asioita, jotka olemme tuoneet esille jo aikaisemmin.
Ennen kaikkea haluan kiittää sydämellisesti esittelijää ja myös komissiota tästä mietinnöstä. Toivon, että Eurooppa pääsee askeleen eteenpäin sosiaalisen suojelun alueella noudattaen toissijaisuusperiaatetta, koska ilman sitä se ei onnistu.

Van Lancker
Arvoisa komission jäsen ja arvoisat kollegat, haluaisin kollegani Bartho Pronkin lailla kiittää komissiota tästä tiedonannosta ja kiittää erityisesti myös esittelijäämme hänen työstään tämän mietinnön hyväksi. Arvoisa komission jäsen, se, että tämä mietintö ei ole enää kiistanalainen parlamentissa, ei tarkoita, että se ei olisi erittäin tärkeä. Olen kokenut monta kertaa sen, että tällaiset keskustelut sosiaalisesta suojelusta ovat olleet oikeastaan vaikeita tässä parlamentissa. Keskustelu alkaa myös oikealla hetkellä - Pronk sanoi sen juuri äsken - eli sillä hetkellä, kun ollaan täydellä teholla valmistelemassa Lissabonin huippukokousta, jossa täytyy tarkastella kysymystä siitä, kuinka voimme tietoyhteiskunnan kautta ottaa talouskasvun, työllisyyden ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden asialistalle Euroopassa. Minun ryhmälleni on itsestään selvää, että sosiaalinen suojelu on tärkeä osa sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja että se täytyy myös ottaa Lissabonissa asialistalle.
Ryhmäni on iloinen siitä, että sosiaaliasian neuvosto näytti jo viime vuoden lopulla vihreää valoa paremmalle yhteistyöstrategialle ja että lisäksi ryhmä korkean tason virkamiehiä on saanut jo tehtäväkseen esittää ensimmäisen kertomuksen neuvostolle vuoden 2000 kesäkuuhun mennessä. Haluaisimme kuitenkin parlamenttina ja erityisesti Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmänä, että Lissabonissa mennään jo askel pitemmälle. On erittäin tärkeää, että Euroopan parlamentti vaatii tässä kollegamme mietinnössä aitoa yhteisön strategiaa sosiaalisesta lähentämisestä sen mukaisesti, mitä niin sanotun Luxemburgin strategian kautta on toteutettu työllisyyden hyväksi yhteisten tavoitteiden, suuntaviivojen, kansallisten toimintasuunnitelmien ja suoritusten arvioinnin avulla.
Mielestämme tämä tavoite on kunnianhimoinen mutta kuitenkin saavutettavissa oleva. On tietysti selvää, että sosiaaliturvan yhdenmukaistaminen yhteisötasolla ei ole toteutettavissa oleva ajatus. Rahoitusjärjestelmät ja muut järjestelmät ovat siihen liian erilaisia, mikä on myös tärkeä syy siihen, miksi sosiaalinen suojelu on hädin tuskin päässyt eurooppalaiselle asialistalle ja miksi tulevaisuudennäkymät, kuten Danny Petersin 13. jäsenvaltio tai eurooppalainen sosiaalialan slangi, oikeastaan ovat hädin tuskin toteutuneet. Tämä uusi tavoite on kuitenkin erityisen kiinnostava. Työllisyysstrategia on osoittanut, että se voi toimia ja että sosiaalinen lähentäminen on myös tarpeen, koska sosiaaliturvajärjestelmämme ovat samojen haasteiden edessä ja koska EMUn aikana sosiaaliturvajärjestelmistä uhkaa muuten tulla osa sosiaalista kilpailua.
Haluaisin sanoa ryhmäni nimissä yhden asian selkeästi: sosiaalisen lähentämisen strategiat eivät saa olla vaihtoehto sosiaalilainsäädännölle. Ne voivat toimia ainoastaan erittäin hyödyllisenä täydennyksenä sille, mitä me kehitämme ja mitä odotamme komissiolta sosiaalilainsäädännön osalta.
Mielestäni on myös hyvä, että Euroopan parlamentti yrittää lisäksi saada neuvoston vakuuttumaan siitä, että yhteisen strategian pitäisi saada muotonsa jo Lissabonissa ja että se pitäisi käynnistää jo vuoden 2001 alussa vuosittaisella menettelyllä köyhyyden vähentämiseksi. Olen iloinen siitä, että Euroopan parlamentti tukee tätä ryhmäni ajatusta, ja toivomme, arvoisa komission jäsen, että voimme myös saada teidän tukenne.
Sitten lopuksi, me vaadimme, että Euroopan parlamentti, työmarkkinaosapuolet ja sosiaalialan kansalaisjärjestöt otetaan tiiviisti mukaan tähän prosessiin. Ainoastaan laaja ja demokraattinen perusta takaa tämän strategian menestyksen, ja toivomme saavamme teiltä tukea.

Jensen
Arvoisa puhemies, ne neljä päätavoitetta, joista EU:n valtioiden hallitukset päättivät viime vuoden marraskuussa ja jotka on mainittu täällä aiemmin tänään, ovat seuraavat: on huolehdittava siitä, että työnteko kannattaa ja että toimeentulo turvataan, on turvattava eläkkeet ja tehtävä eläkejärjestelyistä ylläpidettäviä, on edistettävä sosiaalista integraatiota, on varmistettava ylläpidettävä, korkeatasoinen terveydenhuolto, nämä neljä tavoitetta on muotoiltu niin laajasti, että kaikkien on voitava tukea niitä. Me kaikkihan voimme vain viisastua siitä, jos annamme korkean tason asiantuntijaryhmän toimia kokemusten vaihdon yhteyskanavana ja jos annamme sen koordinoida sekä arvioida sosiaali- ja työmarkkinapolitiikan kehitystä.
Komission tiedonanto, josta tänään keskustelemme ja joka oli alustus neuvoston marraskuiseen päätökseen, on hyvin tasapainoinen selvitys siitä, kuinka voisimme käydä laadukkaampaa keskustelua, kuinka voisimme saada enemmän tietoa niistä sosiaalipolitiikan vaatimuksista, joita jäsenvaltioihin kohdistuu tulevina vuosina, jolloin ikääntyvien ihmisten määrä kasvaa ja jolloin laajentumisen vaikutukset näkyvät. Jo nykyäänkin meillä on suuria yhteiskunnallisia ongelmia ja sosiaalikustannusten osuus julkisista talousarvioista on suuri, mikä aiheuttaa ongelmia monille jäsenvaltioille. Jos emme tee uudistuksia, saatamme heikentää sosiaalipolitiikan taloudellista perustaa, ja vahva ja kilpailukykyinen talous on varmin perusta hyvälle sosiaaliturvalle. On siis järkevää, että liitämme nämä teemat esityslistaan.
EU:n sosiaalipolitiikan koordinoinnista käytävässä keskustelussa käytämme usein ilmaisua sosiaalinen lähentäminen. Me liberaalit voimme kannattaa sosiaalisen lähentämisen käsitettä silloin, kun kyse on siitä, että EU:ssa otetaan käyttöön laajat tavoitteet, jotka valtiot yrittävät täyttää kansallisen sosiaalipolitiikan avulla. Kyse ei siis ole yhdenmukaistamisesta, vaan kyse on yhteisestä tavoitteesta. Tosiasiahan on se, että EU:n valtiot ovat järjestäneet sosiaalipolitiikkansa eri tavoin. Perinteemme ja kulttuurimmehan eroavat toisistaan, ja monista yhtäläisyyksistä huolimatta valtioiden välisiä eroja esiintyy myös sosiaalisten ongelmien laadussa ja laajuudessa. Sen vuoksi on tärkeää korostaa, että sosiaalipolitiikka on kansallinen asia. Kansalliseen politiikkaan liittyvät tietenkin monet puitteet, jotka koskevat perustamissopimukseen kirjattuja sosiaalisia vähimmäisoikeuksia, työvoiman vapaan liikkuvuuden varmistamisen huomioon ottamista niin, etteivät sosiaaliset oikeudet heikkene, talouksien yhteen sovittamisen ja taloudellisen yhteistyön huomioon ottamista. Yhteen sovittamista ja yhteistyötä on siis lisättävä. Lähentämisen on kuitenkin liityttävä tavoitteisiin, ei varoihin.
Haluaisin kiittää myös mietinnön esittelijää, Jan Anderssonia, hänen erittäin rakentavasta panoksestaan yrittää sovittaa yhteen eri kantoja ja varmistaa tuki omalle mietinnölleen. Voin tukea mietintöä, mutta siinä on joitakin kohtia, jotka eivät ole täysin mieleeni. En yhdy vaatimukseen siitä, että komission olisi puututtava niin kutsuttuun epäreiluun kilpailuun sosiaali- ja verojärjestelmien välillä, jos se estää uutta ajattelutapaa, sosiaalisten järjestelmiemme kehittämistä ja tehostamista tai monissa EU:n jäsenvaltioissa olevan liian korkean verorasituksen alentamista. Suhtaudun epäillen siihen yksityiskohtaiseen sääntelyyn, joka voi seurata siitä, että komissio keskittyy lasten- ja vanhustenhoidon laajuuteen ja laatuun, ja suhtaudun epäillen myös siihen, että yhteisestä köyhyysrajasta olisi todellista hyötyä. Sosiaalipolitiikan ja vuoropuhelun koordinointi on hyvä asia, mutta meidän ei pidä ratkaista kaikkia asioita samalla tavalla.

Bouwman
Arvoisa puhemies ja arvoisa komission jäsen, haluaisin ottaa esille täällä luonnostellusta strategiasta sosiaalisen suojelun uudistamiseksi pari myönteistä asiaa ja pari kysymyksiä herättävää asiaa.
Pidän myönteisenä sitä liikahdusta, joka on tapahtunut tässä asiassa hitaasti mutta varmasti. Se vaikuttaa minusta hyvältä ja tarpeelliselta. Pidän myönteisenä myös tiedonannon suuria linjauksia strategisesta lähestymistavasta. Toivomme siksi, että neljä mainittua tavoitetta voidaan kohtuullisesti saavuttaa.
Haluamme myös painottaa, kuinka tärkeää on, millä tavalla asiaa käsitellään, siis yhtäältä Luxemburgin prosessia ja toisaalta suuntaviivoja, mutta mielestämme on myös tärkeää - Van Lancker sanoi jo tämän -, että saadaan aikaan säännöksiä, jotka koskevat esimerkiksi epätyypillisiä työsuhteita ja yrittäjiä ilman henkilöstöä jne.
Havaitsemme kuitenkin kaksi ongelmaa, joihin täytyy etsiä ratkaisua. Ensimmäinen ongelma on se, että puhutaan sosiaalisen suojelun mukauttamisesta alaspäin, ja siinä yhteydessä toivomme, että puhutaan lähentämisestä tietyllä tasolla. Haluaisin mainita muutaman esimerkin tutkimuksesta, jonka Alankomaiden ammattiyhdistysliike suoritti hiljattain Euroopan unionin sosiaalista suojelua koskevista uudistuksista. Siitä käy ilmi, että mukauttamista esiintyy kaikkialla, mutta monet mukautuksista - jopa suurin osa niistä - näyttää olevan mukautuksia alaspäin, ja loput ovat parannuksia.
Suurin osa mukautuksista kohdistuu eläkkeisiin, ja niihin sisältyy 11 huononnusta ja kaksi parannusta. Työttömyyskorvausten yhteydessä näemme kuusi huononnusta ja viisi parannusta. Syinä mukautuksiin ovat esimerkiksi työllisyyden parantaminen, sosiaaliturvamenojen vähentäminen mutta myös poliittinen kilpailu ja EMU-kriteerit. Poliittista kilpailua esiintyy erityisesti pohjoisissa maissa. Eniten vakautta ja jopa sosiaalisen suojelun parantumista esiintyy eteläisissä maissa. Kokonaisuutena katsoen havaitsemme myös, että työmarkkinaosapuolten rooli on ollut rajoitettu tässä koko prosessissa.
Tämä tuntuu ikävältä ja tarkoittaa sitä, että lähentämisstrategiassa täytyy keskittyä parhaisiin lähestymistapoihin. Voisin ilmaista asian siten, että cappuccino ei ole meille aina hyväksi.

Schmid, Herman
Arvoisa puhemies, olen samasta maasta ja samalta alueelta kuin esittelijä Andersson. Vaalipiirissäni suhtaudutaan hyvin epäilevästi komission ohjaus- ja valvontayrityksiin. Jos Anderssonin valitsijat tietäisivät, että hän ehdottaa koko Euroopan sosiaalipolitiikan koordinoimista, verojen yhtenäistämistä ja sitä, että hyvinvointijärjestelmä liitettäisiin EMU-hankkeeseen, he vastustaisivat sitä hyvin selvästi. Olen varma siitä, että suurin osa heistä äänestäisi seuraavalla kerralla jotain toista puoluetta.
Tosin esittelijä Anderssonin mietinnössä on useita hyviä konkreettisia ehdotuksia, joita voin tukea täysin. Suhtaudun kuitenkin kriittisesti siihen sosiaalista suojelua koskevaan kokonaisnäkökulmaan, joka leimaa sekä komission tiedonantoa että esittelijä Anderssonin mietintöä. He tuntuvat luulevan, että komissio on Euroopan muutosprosessin moottori, ydin ja voima. Aivan kuten komission puheenjohtaja Prodi kuvatessaan itseään aamupäivällä henkilönä, joka kantaa koko maailman vastuun harteillaan, törmäämme tässä näkökulmaan, jossa sosiaalikysymyksiä tarkastellaan ylhäältä alaspäin. Puheitamme lähentämisestä ja yhdenmukaistamisesta leimaa juuri tämä ylhäältä alaspäin näkökulma. Meidät yritetään kaiken lisäksi saada uskomaan, että sosiaalista lähentymistä pidetään yhteisenä koko Euroopan kattavana prosessina.
Todellisuus on aivan toinen. Sosiaalisesti yhdentynyt Eurooppa on kaukainen utopia, jota edes kaikkivoipa komissio ei voi toteuttaa. On otettu suuria askeleita kohti taloudellista yhdentymistä. Ollaan matkalla luomaan poliittista yhdentymistä. Sosiaalinen lähentyminen on kuitenkin aivan toisenlainen prosessi, joka vaatii yhteistä kulttuuria ja suoraa yhteydenpitoa ihmisten välillä. Ajatus sosiaalisesta Euroopasta on kirjoituspöydän ääressä laadittu luomus, joka on kaukana todellisuudesta.
Sosiaalipolitiikka on pääasiassa kansallinen prosessi. Kotimaassani olemme oppineet, että merkittävä osa sosiaalisesta suojelusta on luotava paikallisella tasolla kuntien puitteissa. Hajauttaminen ja läheisyys ovat tärkeitä hoidon, koulutukseen ja sosiaalipalveluihin liittyvän laadun ja tehokkuuden kannalta. Kunnat vastaavat lähes kaikkien hyvinvointipalvelujen tuottamisesta. Sosiaalista suojelua toteutetaan kunnallisen demokratian puitteissa. Uskon, että kun taloudellinen yhdentyminen on nyt toteutettu, sosiaalipolitiikankin koordinointia on lisättävä Euroopan tasolla. Eurooppalaisen koordinointiin liittyvän strategian on kuitenkin perustuttava paikallisiin aloitteisiin, moninaisuuteen. Sen on kunnioitettava läheisyysperiaatetta ja sen on perustuttava demokratiaan.
Kuulun puolueeseen, jossa kerran uskottiin keskusjohtoisuuteen, 5-vuotissuunnitelmiin ja pitkälle meneviin lähentymisvaatimuksiin. Olimme täysin väärässä ja historia pakotti meidät arvioimaan itseämme kriittisesti, pohtimaan asioita uudelleen ja muuttamaan käsityksiämme demokratiasta. En usko, että päävastuun on kuuluttava komission puheenjohtaja Prodille tai hänen komissiolleen. Olen vakuuttunut siitä, että sen kantaminen kuulee niille ihmisille, joita sosiaaliongelmat suoraan koskettavat.

Smet
Arvoisa puhemies, minä haluaisin vuorostani kiittää komissiota ja esittelijää. Kiitokset komissiolle siitä, että nyt on otettu uusi askel sosiaalisen suojelun lähentämisessä, ja esittelijälle siitä, että hän on laatinut hyvän mietinnön.
Euroopan unionin politiikkaan kuuluu talous- ja työllisyyspolitiikan lisäksi myös sosiaalipolitiikka, joka on ollut tähän saakka rajoittunutta sekä muodoltaan että varoiltaan. Kuitenkin myös työmarkkinat yhdentyvät työntekijöiden vapaan liikkuvuuden, sisämarkkinoiden ja euron vaikutuksesta. Sillä on kiistämättä vaikutuksia sosiaaliseen suojeluun, joka on merkittävissä määrin sidottu työntekoon. Rajatyöntekijät, lähetetyt työntekijät, maahan muuttavat työntekijät sekä myös työnhakijat, harjoittelijat ja opiskelijat tuntevat, että oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen rajoitetaan, mikä on seurausta siitä, että sosiaalisen suojelun koordinoinnissa on puutteita ja sen lähentämistä ei tapahdu. Sama ilmiö muuten esiintyy verotuksen alalla.
Estääkseen kilpailuhäiriöitä ja välttääkseen polkumyyntiä komissio on minun nähdäkseni kehittänyt tasapainoisen lähestymistavan, jossa valitaan keskitie yhtäältä yhdenmukaistamisen ja toisaalta asioihin puuttumatta jättämisen välillä.
Yhtäältä käytetään sitovia ja pakottavia sääntöjä yhtäläisistä palkoista tai täydentävistä eläkkeistä ja toisaalta käytetään ohjelmia, joilla pyritään tarjoamaan kannustimia syrjimättömyyden tai sosiaalisen syrjäytymisen osalta.
Komissio on useiden suositusten, kertomusten ja tiedonantojen pohjalta ottanut uuden askeleen lähentämisen suuntaan yhtäältä erityisesti asettamalla etukäteen tavoitteita ja toisaalta perustamalla huippuvirkamiesten työryhmän.
Neuvosto on jo hyväksynyt molemmat ehdotukset, ja on tärkeää tukea tätä lähestymistapaa, jotta aikanaan voidaan kokemusten perusteella arvioida, missä määrin ja millä tavalla sosiaalista suojelua Euroopan unionissa täytyy järjestellä uudelleen, koska laajentuminen, globalisaatio, väestön ikääntyminen, yksilöllistyminen ja muutokset perherakenteissa tekevät tällaisesta uudelleenjärjestelystä väistämättömän. Näiden muutosten tunnustamatta jättäminen tarkoittaa itse asiassa sosiaalisesta suojelusta luopumista.
Euroskeptikoille ja nationalisteille voin sanoa, että vain rajojen sisällä toteutettava sosiaalinen suojelu ei ole sosiaalista eikä tarjoa suojelua, koska leikkaukset sosiaalisessa suojelussa tapahtuvan kilpailun vuoksi vahingoittavat samalla sosiaalista suojelua tuottavana tekijänä. Suojelun vähentäminen aiheuttaa sen, että ostovoima vähenee, työntekijöiden terveys heikkenee ja että työntekijät ovat vähemmän tyytyväisiä.
Eurointoilijoille voin sanoa, että sosiaalinen suojelu yhteisötasolla ei ole saavutettavissa eikä myöskään toivottavaa. Erot jäsenvaltioiden välillä ovat aivan liian suuria palvelujen, edunsaajien, tulojen tai korvausten jne. osalta. Yhdenmukaistaminen on siis mahdotonta.
Tie, jota komissio kulkee, on itse asiassa selkeä. Komissiolla on etunaan selkeys, tietojen kerääminen ja kokemusten vaihtaminen päästäkseen myöhemmin sopuun tavoitteista, saadakseen aikaan kunnolliset vertailuindikaattorit sekä antaakseen suosituksia.
Minä kannatan tätä käsitystä. Tuen komissiota siinä ja toivon, että Lissabonissa otetaan siinä uudelleen askel eteenpäin.

Damião
Tahtoisin kiittää esittelijää hänen erinomaisesta ja rikastuttavasta osuudestaan komission aloitteeseen. Joidenkin osoittaman epäileväisyyden vastapainoksi löytyy myös yksimielisyyttä yhteiseen sopimukseen perustuvasta strategiasta sosiaalisen suojelun uudenaikaistamiseksi. Keskustelut, joita käytiin 1980- ja 1990-luvuilla, osoittavat sosiaalisten tulonsiirtojen merkityksen. Yli 50 prosenttia Euroopan unionin kansalaisista saa muita kuin eläkepohjaisia etuuksia. Tanska ja Hollanti tarjoavat meille kaikille malliksi kelpaavan myönteisen esimerkin pyrkimyksestä yhteenkuuluvuuteen. Näissä maissa yli 60 prosenttia köyhyysrajalla olevista pääsee irti köyhyyden kierteestä, kun taas etelän maissa vain 7 - 15 prosenttia köyhistä lakkaa olemasta köyhiä. Tämä seikka luo sosiaalista epätasapainoisuutta ja täällä jo korostettuja kilpailutilanteita.
Lähentymisehdot ovat synnyttäneet kiusauksen vähentää julkista kulutusta, ja tämä on ilmiö, joka aiheuttaa eurooppalaisuudelle vastakkaisen ilmapiirin. Todellisuudessa on todettu korkeiden sosiaalisen suojelun tasojen elävän hyvää rinnakkaiseloa mitä parhaimpien tuottavuuden mittareiden kanssa. Silti myös sosiaalipolitiikan malleihin liittyvä lähentymisstrategia, johon mietintö tähtää, tuo hyötyä kansalaiselle ja sisämarkkinoiden menestykselle.
Kaikki järjestelmät joutuvat kohtaamaan uusia, mietinnössä tunnistettuja ongelmia. Väestön rakenneongelma on keskeinen, mutta uudet työmuodot, työvoiman liikkuvuus Euroopan unionin alueella ja aktiivisen työuran lyheneminen (nuoret tulevat nykyään entistä aiemmin työmarkkinoille ja eläkkeelle siirtyminen on teollisuuden rakennemuutosten vuoksi aikaistunut 65 vuoden lakisääteisestä iästä 57-59 vuoden todelliseen ikään) eivät ole yhtään vähäisempiä kysymyksiä. Tähän on lisättävä se seikka, että köyhyys on hellittämättä jatkuva ilmiö, erityisesti eläkeiässä olevien naisten kohdalla, koska palkat ja avustukset ovat riittämättömiä. Näihin haasteisiin on löydettävä pian vastaus. Meidän on syytä olla iloisia Portugalin puheenjohtajakaudellaan tekemästä aloitteesta perustaa korkean tason ryhmä, jonka haluaisimme tekevän valmistelevaa lainsäädäntö- ja ohjelmatyötä eikä enää vain lykkäävän asiaa tuonnemmaksi tai pelkästään erittelevän syitä. Tarvitsemme yhteisiä päämääriä, jotka ovat nähtävissä jo realistisessa ajallisessa näköpiirissä.

Burenstam Linder
Arvoisa puhemies, esittelijä Anderssonin mietinnössä on paljon kiinnostavia asioita. Valitettavasti kaikkein kiinnostavinta on se, että mietinnössä, jossa aiotaan käsitellä yhteistä strategiaa sosiaalisen suojelun uudistamiseksi, ehdotetaan sen sijasta perinteisen sosiaalipolitiikan laajentamista ja ylikansallisuuden lisäämistä sosiaalisen suojelun alalla.
Sosiaalipolitiikkaa on uudistettava, jotta työttömyyttä jäsenvaltioissa voitaisiin vähentää. Vaikka sosialistit, nyt kun sosiaalidemokraattisia hallituksia on niin paljon, puhuvatkin huomattavasti entistä vähemmän työttömyydestä, sitä esiintyy kuitenkin kauhistuttavan paljon. Tilanne on tällainen kansainvälisestä korkeasuhdanteesta huolimatta. Meidän on tehtävä jotakin, jotta työttömyys ei tekisi niin kutsutusta eurooppalaisesta mallista naurunalaista. Sosiaalipolitiikan on helpotettava työllistymistä ja luotava kannustimia työllisyyden lisäämiseksi niin työnantajille kuin työntekijöillekin.
Anderssonin mietinnössä vaaditaan sosiaalista lähentämistä, toisin sanoen, että EU:n järjestelmiä on yhdenmukaistettava entisestään. EU:n on hyväksyttävä niin kutsutut asianmukaiset sitovat ja tehokkaat lähentymiskriteerit. Esittelijä Andersson haluaa myös tehokkaita ja kunnianhimoisia toimia verotuksen lähentämiseksi, toisin sanoen, hän haluaa ylikansallistaa verotuksen. EU:n on myös esitettävä suuntaviivoja, jotka koskevat hyväksyttävää vähimmäistoimeentuloa jäsenvaltioissa, soveltamalla yhtenäistä köyhyysrajan määrittelytapaa ja määräämistä. EU:n on laadittava suuntaviivat luotavien työpaikkojen laatuvaatimuksille, mitä se sitten tarkoittaakin. Nämä kaikki uudet säännöt ja toimet eivät vähennä työttömyyttä. Ne rakenteelliset ongelmat, joiden vuoksi Euroopan työttömyys on paljon suurempi kuin Yhdysvalloissa, lisääntyvät entisestään. Tässä asiassa ei tarvita ylikansallistamista. Jäsenvaltiot voivat luoda omia järjestelmiään sosiaalisen suojelun alalla, jokainen omien taloudellisten voimavarojensa ja poliittisten mieltymystensä puitteissa. Tämä on erityisen tärkeää, jotta emme loisi turhia ongelmia EU:n laajentumisen kynnyksellä.
Esittelijä Andersson on sitä mieltä, että köyhiä Itä- ja Keski-Euroopan maita on muistutettava siitä, että sosiaalinen lähentäminen koskee niitäkin. On kuitenkin ilmeistä, että nämä kommunistisen talousjärjestelmän köyhdyttämät maat eivät pysty toteuttamaan sellaista sosiaalipolitiikkaa, jota esimerkiksi Ruotsissa toteutetaan. Vähimmäissäännöt ja köyhyysrajat ovat joko tarpeettomia nykyisille jäsenvaltioille tai kohtuuttomia köyhien ehdokasvaltioille.

De Rossa
Arvoisa puhemies, muiden tavoin haluaisin itsekin onnitella jäsen Anderssonia hänen laatimastaan mietinnöstä. Hän on tehnyt paljon työtä parlamentin puolesta pyrkiessään laajaan yksimielisyyteen sellaisessa asiassa, joka on kaikkien määritelmien mukaan visainen kysymys eikä ainoastaan parlamentissa, vaan oikeastaan lähes jokaisessa jäsenvaltiossa.
Olen myös iloinen komission tiedonannosta. Se tuli ulos hitaasti, mutta odottaminen kannatti. Se voisi olla virstanpylväs sosiaalisen Euroopan kehittämisessä, jos vain suhtaudumme siihen vakavasti, emmekä salli yksittäisten jäsenvaltioiden laiminlyödä niitä toimia, joihin on ryhdyttävä direktiivin panemiseksi täytäntöön. Me voimme, ja meidän täytyykin lähteä omasta ainutlaatuisesta eurooppalaisesta sosiaalisesta mallistamme ja uudistaa sitä niin, että se sopii uudelle 21. vuosisadalle, jolloin globalisaatio on nopeaa. Pelkäänpä, että niissä ehdotuksissa, joita Herman Schmid on aikeissa esittää, ei oteta huomioon tätä globalisaatiota.
Jos haluamme onnistua, meidän on varmistettava, että oma talouspolitiikkamme, työllisyyspolitiikkamme ja sosiaaliturvapolitiikkamme sen laajassa merkityksessä ovat yhtenäisiä ja että käsittelemme niitä kokonaisvaltaisesti. Meidän on varmistettava, että Ecofiniin osallistuvat ministerimme ja työministerimme myöntävät, että sosiaaliasioista vastaavilla ministereillä on annettavaa sellaisen yhteiskunnan perustamiseksi Eurooppaan, jolle on ominaista luovuus, aloitteellisuus ja se, että kaikille kansalaisillemme tarjotaan korkea elämänlaatu.
Tämä ei ole meille enää yksi monista mahdollisuuksista. Se on ehdoton välttämättömyys. Euroopan kansalaiset vaativat sellaista elämänlaatua, joka sopii heille ihmisinä, eivätkä tyydy yhtään vähempään. Emme halua USA:n mallia, sillä se on loistava esimerkki siitä, miten on epäonnistuttu kohtuullisen elämänlaadun takaavien työpaikkojen luomisessa. Lopputuloksena on ollut USA:n työtä tekevien köyhien määrän dramaattinen nousu. Emme halua toimia Euroopassa näin.
Meillä on Euroopassa solidaarisuusperinteet, ja meillä on kokemusta siitä, miten asiat tehdään paremmin. Me tarvitsemme siihen kuitenkin välineitä. Siksi vaadin, ettemme komission ehdotuksen mukaisesti vain perusta korkean tason asiantuntijaryhmää, vaan myös menemme pidemmälle ja aloitamme Luxemburgin prosessin kaltaisen prosessin niin, että tapamme lähestyä sosiaaliturvakysymystä on yhtenäinen.

Figueiredo
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, tämä on yksi niistä sosiaalisista alueista, joihin Euroopan unionin on kiinnitettävä paljon enemmän huomiota. On tosiasia, että makrotalouden politiikat, vakautussopimus ja muodollisen lähentymisen ehdot ovat jarruttaneet sosiaalisen suojelun uudenaikaistamista sellaiseksi, että se kohentaisi väestönkerrosten elämänlaatua, erityisesti lisäämällä merkittävästi yksityisiä ja julkisia eläkkeitä, etenkin vähimmäiseläkkeitä, sekä torjumalla sosiaalista syrjäytymistä. Tämä tilanne on erityisen vakava Portugalin kaltaisille maille, joissa yksityiset ja julkiset vähimmäiseläkkeet ovat juuri ja juuri vähän enemmän kuin puolet kansallisesta vähimmäispalkasta, joka sekin on koko Euroopan unionin alhaisin.
Niin kauan kuin komissio ei katso tarpeelliseksi muuttaa makrotalouden politiikkojaan, jotta se voisi luoda enemmän laadukkaita ja oikeusvaatimukset täyttäviä työpaikkoja - mikä on keskeinen perusta vahvan julkisen sosiaalisen suojelun järjestelmän ylläpitämiselle ja uudenaikaistamiselle - me myös suhtaudumme suuresti epäröiden sen omaksumaan kantaan. Vaikka Andersonin kertomukseen onkin koottu myönteisiä ehdotuksia, jopa muutamia meidän esittämiämme, siinä on yhä jäljellä osia niistä perusseikoista, joita arvostelimme komission ehdotuksessa ja niistä huolenaiheista, joita tunnemme sosiaalisen suojelun uudenaikaistamisen strategian suhteen.

Bushill-Matthews
Arvoisa puhemies, edellisessä elämänvaiheessani johdin kahta tehdasta, joista yksi oli Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja toinen Alankomaissa. Kun kauppa Yhdistyneessä kuningaskunnassa kasvoi, palkkasimme lisää ihmisiä, kun kauppa Alankomaissa kasvoi, sijoitimme uusiin koneisiin. Syynä oli yksinkertaisesti se, että sosiaalikustannukset Alankomaissa olivat Yhdistyneeseen kuningaskuntaan verrattuna liian korkeat.
Olen sosiaaliturvan kannalla, olen komission alkuperäisen asiakirjan kannalla, mutta en halua, että työntekijät hinnoitellaan ulos työmarkkinoilta siksi, että sosiaaliturvamenot nousevat epärealistisen korkeiksi. Siksi ehdotin valiokunnassa jonkinlaista yrityksiin kohdistuvien vaikutusten arviointia niin, että kustannukset ja työpaikkojen menettämisen vaara otettaisiin huomioon, ja PPE-DE-ryhmä kannatti tätä tarkistusta. Minun on kuitenkin muistutettava siitä, että PSE-ryhmän johtamat muut ryhmät, maamieheni Stephen Hughesin luotsaamina, äänestivät ehdotuksen nurin.
Myönnän, että esittelijä Anderssonin mietintö on varsin hyvää tarkoittava, ja kunnioitan häntä hänen tekemänsä työn vuoksi, mutta mielestäni se tapa, jolla mietinnössä määritellään yhteiskunnallinen lähentyminen ja edistetään sitä, nostaisi sosiaalikustannukset kaikkialla Euroopassa vieläkin korkeammalle tasolle. Tämä vaarantaisi yhä useampia työpaikkoja ja samalla parlamentin uskottavuuden osoittamalla, miten etäällä olemme todellisesta maailmasta. Siksi pyydän parlamenttia hylkäämään tämän mietinnön ja hyväksymään alkuperäisen, varsin tasapainoisen, komission ehdotuksen ilman tarkistuksia.

Krivine
Arvoisa puhemies, me emme voi äänestää tämän mietinnön puolesta. Euroopan unionin rakentamisessa tulisi nimittäin keskittyä sosiaaliasioihin. Sosiaalisten oikeuksien pitäisi olla taloudellisia näkökohtia tärkeämpiä eikä päinvastoin.
Vastustamme siis Luxemburgin prosessin mukaisen mallin toteuttamista sosiaalisessa suojelussa siksi, että se ei ole johdonmukainen talouden laajojen suuntaviivojen kehittämisen eikä lähentymisperusteiden kanssa. Lyhyesti sanottuna: sosiaaliasioihin ei panosteta tarpeeksi. Unionilla pitäisi olla sellainen yleinen periaate, että valtioiden jo saavutettuja sosiaalisia oikeuksia ei voida vähentää. Yhteisön tukitoimenpiteiden olisi täydennettävä ja yhdenmukaistettava nykyisiä takauksia.
Olisi harjoitettava palkkoja nostavaa palkkapolitiikkaa ja jäsenvaltioiden pitäisi määrittää laillinen vähimmäispalkka, jotta sosiaaliturvan rahoitusta voitaisiin vahvistaa. Oikeutta työhön ja oikeutta toimeentuloon ei voida erottaa toisistaan taistelussa köyhyyttä vastaan. Jotta terveydenhuollosta ei tulisi kauppatavaraa, Euroopan unionin pitäisi selvästi ottaa kantaa eläkerahastoja vastaan ja vastustaa yksityisten vakuutusyhtiöiden pääsyä terveydenhuoltojärjestelmään.
Lopuksi sanoisin, että olen todellakin sitä mieltä, että sosiaalisen Euroopan osalta ei voida tyytyä vain puhumaan ja antamaan tyhjiä lupauksia. Miljoonien ihmisten tilanne on hyvin traaginen.

Brunetta
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tavoite toteuttaa yhteinen strategia sosiaalisen suojelun uudistamiseksi Euroopan unionissa on varmasti myönteinen asia. Myönteinen asia oli niin ikään se, että Luxemburgin prosessissa pantiin alkuun Euroopan työllisyyden lähentämisstrategia ja työllisyyspolitiikka.
Työmarkkinat ja sosiaalinen suojelu ovat itse asiassa saman asian kaksi puolta, jotka välttämättä edellyttävät politiikkojen ja sääntelyn koordinointia. Jos työmarkkinat toimivat työllisyystasojen, palkkakysymysten joustavuuden ja tehokkuuden osalta, hyvinvointivaltio (welfare state) ja sosiaalinen suojelu toimivat silloin pakostakin ja päinvastoin.
Vielä jokin aika sitten Euroopan maat määrittelivät omassa maassaan niin sanotusti omavaraisella tavalla kaksien markkinoiden toiminnan ja rahoituksen. Talousarvio- ja valuuttapolitiikat pitivät huolen sisäisestä ja ulkoisesta tasapainosta. Maastrichtin ja yhteisen rahan myötä talousarviopolitiikkoja on voimakkaasti rajoitettu, eikä enää ole mahdollista turvautua devalvaatioon, menetetyn kilpailukyvyn marginaalien etsimiseen. Eri maiden rakenne- ja suhdanne-eroja ei voida enää tasapainottaa alijäämän (deficit) ja rahanvaihdon avulla.
Koska tilanne on tämä, koska Euroopan unionin alueella ei ole täydellistä työvoiman liikkuvuutta eikä liittotasolla ole uudelleenjakoon perustuvaa veropolitiikkaa, ainoa joustavuuden aste jätetään työ- ja hyvinvointimarkkinoille, joiden avulla voidaan korjata niin rakenne- kuin suhdanne-epätasapainotkin, niin sanotut epäsymmetriset sokit.
Tämä muodostaa ristiriidan. Poliittisen ja rahapoliittisen Euroopan lähentyminen tuo väistämättä tullessaan pelisääntöjen lähentymisen työ- ja hyvinvointimarkkinoilla, mutta samaan aikaan yhteinen raha ja työvoiman liikkumattomuus sekä uudelleenjakoon perustuva veropolitiikka pakottavat meidät lähentymisen vastakohtaan palkka-asioiden ja hyvinvoinnin osalta, jotta voitaisiin kompensoida tuottavuuden eri marginaalit kansallisella ja alueellisella tasolla.
Näistä ristiriidoista ei päästä ulos tekopyhyyden ja sellaisten kauniiden sanojen avulla, kuten lähentyminen, vertailuanalyysi (benchmarking), uudistaminen, yhteistoiminta. Joko Euroopan unionista tulee liittovaltio, joka todella noudattaa uudelleen jakoon perustuvaa talousarviota ja jossa työvoiman liikkuvuus on todellista, eli se on siinä vaiheessa ainoastaan sellainen unioni, jolla on yhteiset työtä ja hyvinvointia koskevat säännöt, tai muuten on paras olla elättelemättä harhakuvia muille ja itselle mahdottomista lähentymisen teistä, jotka kuulostavat hyvältä, mutta jotka tosiasiassa vahingoittavat ennen muuta kaikkein heikoimpia. Ja tästä kaikkien on syytä olla tietoisia.

Brie
Arvoisa puhemies, kallistun joistakin tämänpäiväiseen keskusteluun osallistuneista kollegoistani poiketen Anderssonin mietinnön kannattamiseen, muun muassa sen vuoksi, että katson sen sisältävän selviä eroja verrattuna komission tiedonantoon Tarkoitan erityisesti sitä, että tässä mietinnössä puolustetaan eurooppalaisen sosiaalimallin solidaarista lähestymistapaa ja haluaisin onnitella esittelijää siitä. Haluaisin korostaa selkeitä sosiaalisen polkumyynnin vastaisia kantoja sekä oikeutta sosiaaliseen perusvakuutukseen, sosiaalisen lähentymisen tavoitetta ja erityisesti sitä, että naisten tasa-arvo on mainittu erittäin konkreettisesti yhdeksi sosiaalipolitiikan päätavoitteeksi.
Puutteena pidän sitä, että mietinnössä ei ole käsitelty riittävän johdonmukaisesti Euroopan unionin makrotaloudellista politiikkaa, joka vaikeuttaa tätä eurooppalaisen sosiaalivaltiomallin solidaarista uudistusta, mutta kaiken kaikkiaan suhtaudun tähän mietintöön myönteisesti.

Pérez Álvarez
Arvoisa puhemies, aluksi viittaan ja haluan sanoa uudelleen, että sosiaalisen suojelun uudistamisen tarve on ennemmin väline kuin uusi askel Euroopan rakentamisessa. Näin asia ilmaistaan Anderssonin mietinnössä - joka on mielestäni erinomainen. Eurooppa, Euroopan unioni, vaikka se onkin hyvin vahva talouden ja politiikan aloilla, jäisi epätäydelliseksi, heikoksi ja rajoittuneeksi ja ehkä mitättömäksi, jos emme kykenisi tekemään siitä vahvaa sosiaalisella alalla. Käsittääkseni tämä edellyttää työmahdollisuuksia työnhakijoille, mutta myös toimia yhteiskunnallisesti heikoimmassa asemassa olevien hyväksi.
Ottaen huomioon, että kaikilla ihmisillä on oikeus sosiaaliseen suojeluun ja taattuun vähimmäistoimeentulotasoon, olen sitä mieltä, että ei pidä unohtaa erästä tilannetta: nimittäin niiden ihmisten tilannetta, jotka eivät ole syntyneet Euroopan unionin alueella. Ei pidä unohtaa, että 717 000 henkilöä tuli vuonna 1999 tasaamaan meidän alhaista syntyvyyslukuamme.
Sen vuoksi yhteiskunnallisessa järjestyksessä on ehdottoman tärkeää sosiaalisesti tietoinen maahanmuuttajapolitiikka, kuten presidentti Gutierres äskettäin lausui Espanjassa. On tarpeellista ottaa tarkasti huomioon sellaisten ihmisten tilanne, joiden työmahdollisuudet ovat uhattuina tai heikentyvät taloudellisten muutosten, fuusioiden, sulautumisten, uusien teknologioiden yms. takia. Täällä on välttämätöntä sellainen koulutuspolitiikka, joka pätevöittää ja valmistaa uusiin työpaikkoihin ja joka vahvistaa häntä, jolla on jo työtä tai antaa hänelle uuden mahdollisuuden, sillä joskus, elokuvan nimi osoittautuu oikeaksi, postimies soittaa kahdesti. Uskon vaatimattomasti, että on kaikkien Euroopan unionin kansallisten ja alueellisten hallitusten vastuulla, että postimies soittaa useammin kuin kerran.
Minun mielestäni, arvoisa komission jäsen, komissiolla on vastuu näiden mahdollisuuksien vauhdittamisesta ja koordinoimisesta.

Diamantopoulou
. (EL) Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella Anderssonia todella ansiokkaasta työstä. Hänen ansiostaan on saatu aikaan laaja yksimielisyys, ja haluaisin kiittää arvoisia parlamentin jäseniä heidän avustaan. Haluaisin esittää joitakin kommentteja siitä, mitä on sanottu.
Ensiksi haluan korostaa, että keskustelu sosiaalisesta suojelusta on käynnistynyt jo vuosia sitten unionin toimielinten välillä, ja vuonna 1995 syntyi ensimmäinen tiedonanto otsikolla "Sosiaalisen suojelun tulevaisuus", jota seurasivat Euroopan parlamentin lausunnot, jotka olivat laatineet Weiler ja Pronk. Mielestäni olemme edenneet merkittävästi, koska puhumme jo sosiaalisen suojelun uudenaikaistamisesta.
Toinen kohta on, että meidän pitäisi ottaa huomioon se oikeusperusta, jonka pohjalta komissio voi toimia. Tiedätte hyvin, että perustamissopimus ei tarjoa oikeusperustetta eurooppalaisen tason politiikoille, mutta on olemassa myös viime kerralla Eurooppa-neuvostossa esiin tuotu yksimielisyys siitä, että käynnistetään koordinointitoimenpiteet ja kokemusten vaihto onnistuneista ohjelmista jäsenvaltioiden välillä.
Kolmas huomio on, että niissä neljässä teemassa, joihin tässä tiedonannossa keskitytään ja jotka koskevat palkkatyötä, eläkejärjestelmien ylläpidettävyyttä, sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja lopuksi terveydenhuollon laatua, noudatetaan naiskysymyksen suhteen horisontaalista lähestymistapaa, koska kussakin näistä luokista - kuten arvoisat parlamentin jäsenet sanoivat - on erityisongelmia, jotka koskevat naisia, ja näihin ongelmiin pitää monissa tapauksissa puuttua erillisillä politiikoilla.
Seuraava kohta ovat konkreettiset toimet, joihin olemme ryhtyneet. Kuten tiedätte, puheenjohtajavaltio Portugali on jo suositellut korkean tason asiantuntijaryhmää, joka laatii ensimmäisen raporttinsa kesäkuun huippukokouksessa. Puheenjohtajavaltio Portugali keskittyy kahteen aiheeseen: kestäviin eläkejärjestelmiin ja sosiaaliseen konvergenssiin. Mielestäni ehdotus vastaavan yhteysryhmän luomisesta parlamentin tasolla on hyvin myönteinen, ja se voi auttaa seuraavan askeleen ottamisessa sen jälkeen, kun tämä korkean tason asiantuntijaryhmä on hyväksytty.
Koska sosiaalisen suojelun järjestelmien roolista ja sosiaalisen suojelun kustannuksista sekä näiden järjestelmien merkityksestä jäsenvaltioiden kilpailukyvylle esitettiin joitakin kommentteja, haluaisin huomauttaa, että eurooppalaisessa politiikassa yritetään yhdistää kilpailukyky ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus. Meidän on tietenkin otettava huomioon kilpailukyky, mutta sosiaalisen suojelun suunnittelu pitää hoitaa niin, että siitä tulee talouskasvua ja työllisyyttä edistävä tekijä. Mielestäni tämä näkyy selvästi tiedonannon sisällössä.
Hyvät kollegat, seuraavien vuosien tavoitteemme on neuvoston yksimielisen päätöksen jälkeen edetä ensimmäiselle lähentämisen tasolle, näkemysten vaihtoon, sosiaalisten ongelmien luettelointiin ja tietopohjan luomiseen, jotta politiikat voitaisiin sovittaa paremmin yhteen. Monien puhujien tavoin minäkin uskon, että nyt on otettu tärkeä ensimmäinen askel. Jo hallitustenvälisessä konferenssissa sosiaalipoliittiset kysymykset ovat hyvin laajasti mukana, ja uskon, että olemme uudessa vaiheessa, jossa sosiaalipolitiikassa tulee huomattavissa määrin eurooppalaista politiikkaa.

Puhemies
Kiitos arvoisa komission jäsen Diamantopoulou.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

WIPOn tekijänoikeussopimus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana parlamentin jäsen Cederschiöldin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan suositus (A5-0008/2000) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi WIPOn tekijänoikeussopimuksen ja WIPOn esitys- ja äänitesopimuksen hyväksymisestä Euroopan yhteisön puolesta (KOM(1998) 249 - C5-0222/1999 - 1998/0141 (AVC)).

Cederschiöld
. (SV) Arvoisa puhemies, otamme nyt kantaa tärkeään kansainväliseen sopimukseen liittyvään kysymykseen, joka voi vaikuttaa hyvinvoinnin kehitykseen useissa jäsenvaltioissa. Tämä koskee yhtä kotimaani Ruotsin suurinta vientialaa. Se koskee musiikkia ja äänitteitä. Se koskee taiteilijan oikeuksia tekijänoikeuksiin, jotka suojaavat hänen teoksiaan. Kyse on WIPO:n tekijänoikeussopimuksesta (World Copyright Treaty) ja WIPO:n esitys- ja äänityssopimuksesta (World Perfomance and Phonograms Treaty). Taloudelliset kannustimet ja luomisvoima heikentyvät ilman henkisen omaisuuden suojaa. Väärentämisen alalla liikkuvat isot rahat. Laskelmien mukaan laittomasta kopioinnista aiheutuu noin 4,5 miljardin euron tulojen menetykset pelkästään Euroopassa. Ongelma liittyy moniin viihdealan työtilaisuuksiin.
Tämä on historiallinen sopimus, koska EU toimii sopimusosapuolena. Tilanne on tämä, vaikka järjestön jäseninä ovat vain jäsenvaltiot eikä EU.
On olemassa erityinen lauseke, joka vaatii parlamentin suostumusta kahdessa tapauksessa. Tämän sopimuksen osalta molemmat ehdot on täytetty. Luomme uuden institutionaalisen kokouksen, joka jatkossa seuraa sopimuksen soveltamista ja sen vaikutuksia. Sopimus koskee lisäksi sellaisia kysymyksiä, joita käsitellään yhteispäätösmenettelyn mukaan. Parlamentin on siis annettava suostumuksensa, koska kyse on sen toimivaltaan kuuluvasta asiasta. Tulevaisuudessa näemme, onko oikein, että uusi parlamentaarinen kokous vähentää komission toimivaltaa näissä kysymyksissä. Parlamentti ei kuitenkaan voi tällä hetkellä tehdä asialle mitään.
Tekijänoikeussopimuksella täydennetään taiteellisten ja kirjallisten teosten suojaamista koskevaa Bernin yleissopimusta. Se antaa kansainvälisen oikeudellisen suojan levittämistä, myyntiä, vuokraamista, yleisölle välittämistä ja yleisön saataville saattamista varten. Lisäksi ohjelmistot ja tietokannat saavat suojan. Ongelmia syntyy, kun yritetään määritellä käsitettä "tekijä". Sitä ei esimerkiksi ole määritelty. Toinen jonkin verran ongelmia aiheuttava kysymys liittyy välivarastointiin. Tämäkin ongelma on ratkaisematta. Sitä käsitellään yleisen lausekkeen avulla, jota ei ole määritelty. Jos tällaisia kysymyksiä ei täsmennetä, niitä saatetaan tulkita maailmalla eri tavoin, ilman yhtenäistä linjaa. Se ei olisi hyvä asia. Ratkaisematta on myös välimiesoikeuteen liittyvä kysymys.
Parlamentti ei voi muuttaa näitä yksityiskohtia. Voimme ainoastaan hyväksyä tai hylätä nykyisen sopimuksen - hyväksyä tai hylätä puutteellisen sopimuksen. Sekä minä esittelijänä että valiokunta olemme sitä mieltä, että meidän pitää hyväksyä se. Meillä on nyt sopimus - vaikkakin puutteellinen - joka merkitsee huomattavaa edistystä tekijänoikeuden osalta. Olemmehan me pitkään keskustelleet siitä, pitäisikö parlamentilla ja EU:lla olla toimivaltaa henkiseen omaisuuteen liittyvissä patenttikysymyksissä. Mielestäni pitää. Patenttisuojan ja mallioikeuden alalla ei vielä ole yhteisön lainsäädäntöä, mutta sitä tarvitaan. Eurooppalaista patenttia ollaan luomassa, mikä on hyvä asia.
Unioni ja jäsenvaltiot ottavat nyt ensimmäisiä askeleitaan tässä henkiseen omaisuuteen liittyvässä asiassa. On hyvä, jos meillä on voimaa tehdä se, vaikka emme olekaan täysin tyytyväisiä asiaan. Voimme siten toimia ehdokasvaltioiden esikuvana. Suora taloudellinen etumme on, että näitä kysymyksiä koskevista määräyksistä päätetään ennen laajentumista.
Haluan kiittää komissiota sen tähän asiaan antamasta panoksesta, ja haluan kiittää myös erinomaisesta komission virkamiesten kanssa tehdystä yhteistyöstä. Lopuksi haluan kiittää myös parlamentin jäseniä siitä, että he ovat ystävällisesti kuunnelleet puhettani näin myöhäisenä ajankohtana.

Koukiadis
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella esittelijää, Cederschiöldiä, ansiokkaasta työstä. Hän on paikantanut selkeästi ne ongelmat, joita Maailman henkisen omaisuuden järjestön (WIPO) sopimusten hyväksyminen aiheuttaa. Niiden hyväksyminen on epäilemättä historiallinen tapahtuma, koska Euroopan unioni osallistuu sopimusosapuolena ensimmäistä kertaa kansainväliseen sopimukseen, jolla säädellään henkisen omaisuuden alaa. On totta, että tie on ollut pitkä, mikä johtuu ennen kaikkea oikeudellisesta ongelmasta, jonka aiheutti kysymys siitä, voidaanko yhteisöä pitää täysin toimivaltaisena henkisen omaisuuden kysymyksissä. Ongelma on nujerrettu. Tänään meitä pyydetään lausumaan yksimielinen mielipiteemme käytännössä kahdesta sopimuksesta: tekijänoikeussopimuksesta ja esitys- ja äänitesopimuksesta. Ensimmäisen sopimuksen osalta näyttää siltä, että se ratkaisee tehokkaasti taiteellisten ja kirjallisten teosten tekijöiden järkähtämättömät vaatimukset ja samalla suojelee heidän teostensa levittämistä, kaupallista vuokrausta ja yleisölle välittämistä.
Esitys- ja äänitesopimuksen osalta on painotettava, että ensimmäistä kertaa kansainvälisessä sopimuksessa, jonka myös yhteisö allekirjoittaa, tunnustetaan esiintyvien taiteilijoiden yksinoikeus kopioida, levittää ja vuokrata kaupallisesti esityksiään ja äänitteitään sekä tuoda ne yleisön saataville samoin kuin oikeus oikeudenmukaiseen korvaukseen äänitteiden esittämisestä radiossa. Tämän vuoksi sopimus merkitsee huomattavan tärkeää edistysaskelta kopiointioikeuskysymyksen osalta. Vaikkakaan, kuten komissio sanoo, sopimusteksteissä ei ole erityismääräyksiä kaikista osakysymyksistä, joita tekniikan kehittyminen tuo esiin, voidaan silti väittää, että esiintyvät taiteilijat saavat luotavan lainsäädäntökehyksen sisällä paremman suojan kuin mitä Rooman sopimus tai jopa yhteisön direktiivit tarjoavat. Perussopimuksen 7 artiklan tulkinnasta voidaan päätellä, että kopiointisuojan täytäntöönpano ei tarkoita vain pelkkien itse äänitteisiin tallennettujen esitysten kopioinnin suojaa vaan myös osittaisen, täyden, ainutkertaisen tai väliaikaisen kopioinnin suojaa samoin kuin suojaa kaikille muille tuotannon muodoille.
Olisi kuitenkin hyvä puhua myös muutamista kohdista, joiden pitää olla huomion keskipisteenä WIPOn tai muiden diplomaattisten konferenssien tulevissa hankkeissa. Ensiksi kyseessä on oikeus levittämiseen, kuten 8 artiklan 1 kohdassa sanotaan. Saman artiklan seuraavassa kohdassa valtioille annettava edellä mainitun oikeuden raukeamisen säätelymahdollisuus on vaarallinen ja yksi sopimuksen kaikkein kielteisimmistä kohdista, koska mikään ei estä valtioita säätämästä erityisehtoja tälle oikeuden raukeamiselle, millä on taiteilijoiden kannalta kielteisiä seurauksia.
Kaupallisen vuokraamisen oikeuden osalta 9 artiklan tulkinnasta voidaan päätellä, että kaupallisen vuokraamisen yksinoikeus kuuluu esiintyville taiteilijoille, vaikka tästä olisikin säädetty kansallisessa lainsäädännössä, ja mielestäni tässä on ero 13 artiklaan nähden.
Lopuksi haluan sanoa, että näiden sopimusten ratifiointi avaa uuden näkymän omistusoikeuteen. 2000-luvulla, tiedon ja immateriaalisen talouden vuosisadalla, tekijänoikeus on hallitseva omaisuuden muoto ja monissa tapauksissa tärkeämpi kuin perinteinen omaisuus. Edessämme on uuden oikeuden luomisen aikakausi, jolloin tekijänoikeuksien hyödyntäminen ja teosten yleisölle välittämisen yhteinen etu kohtaavat erityisen voimakkaasti.

Schröder, Ilka
Arvoisa puhemies, minäkin kiitän esittelijää, mielestäni hän on käsitellyt muutamia tärkeitä asioita, joita minäkin kohta vielä käsittelen. Aluksi sanon, että me keskustelemme siitä, puoltaako parlamentti käsiteltävänä olevien WIPO-sopimuksien hyväksymistä. Mikään ei ole vielä voimassa, parlamentin päätöksellä on siis tällä kertaa painoa. EU:n liittyminen vastaa EU:n vaatimusta siirtää itselleen kaikki kansainvälinen ja sisäinen toimivalta, mutta epäselvää on se, minne kansallisesta valvonnasta poistettava toimivalta pitäisi siirtää. Puoltava lausunto on siis paikallaan vain, jos EP on alusta loppuun WIPO-sopimusten kehittämisessä mukana ja sillä on oikeus yhteispäätökseen.
Amsterdamin sopimuksessa ei sovittu sellaista. Mitä komissio sanoo siihen? WIPO-sopimusluonnoksissa on jäänyt tärkeitä näkökohtia epäselviksi, niin sanoo esittelijäkin. Yhden esimerkin mainitakseni: sopimuksessahan ei määritellä ollenkaan käsitettä "tekijä". Se aiheuttaisi väistämättä sopimuskumppanien välisiä oikeudellisia kiistoja. Sen vuoksi kysyn komissiolta: haluaako se kohdata tämän ongelman silmät kiinni? Haluaako se pakottaa muut sopimuskumppanit hyväksymään omat tekijänoikeusmääritelmänsä?
WIPOn lähestymistapa perustuu myös yksilökeskeiseen oikeuskäsitykseen. Tämä johtaa ongelmiin esimerkiksi saamelaisten alkuperäiskansojen kohdalla, koska heillä on toisenlainen oikeuskäsitys, nimittäin kollektiivinen oikeuskäsitys.
Pelissä on kuitenkin julkisiakin etuja. Epäselvää on esimerkiksi se, voivatko julkiset kirjastot ylipäänsä enää lainata tulevaisuudessa ilmaiseksi kirjoja, videoita ja kasetteja. Tämä liittyy välittömästi oikeuteen yhtäläisistä koulutusmahdollisuuksista. Miksi komissio vaikenee siitä? Haluaako se yksityistää koulutuksenkin? Taloudelliset edut on kirjattu sopimuksiin hyvin suurin kirjaimin, julkinen etu sen sijaan aivan pienin kirjaimin.
Nyt maalataan kuvaa köyhästä runoilijasta. Tässä on kuitenkin kyse Titanic-elokuvan musiikin aukottomasta markkinoinnista. WIPOn ja TRIPSin (teollisuus- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvien näkökohtien) välinen suhde on lisäksi selvittämättä, varsinkin kun sopimukset ovat osittain päällekkäisiä. Nyt voisi sanoa: selvä, TRIPS, erona on teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvä henkinen omaisuus, mutta WIPOssahan on kyse pääasiassa kaupallisesta merkityksestä. Sen vuoksi kysyn: missä kulkee näiden sopimusten raja, ja pitääkö niiden välillä olla yhteistyötä? Jos pitää, minkälaista? Pitääkö WIPOsta tehdä ennakkotapaus, jotta myös TRIPS saataisiin alistettua kokonaan EU:n toimivaltaan?
Kaiken kaikkiaan ehdotus kaipaa vielä huomattavaa selvittämistä ja korjausta. Odotan, että komissio antaa tietoa esitetyistä kysymyksistä, jotta voisin ylipäänsä esittää ryhmäni äänestysselityksen.

Fraisse
Arvoisa puhemies, kiitos esittelijälle loistavasta mietinnöstä, jonka mukaan yhteisön liittyminen näihin kahteen WIPOn sopimukseen ei saa rajoittua olemaan pelkkä toimielinuudistus, mikä on sinänsä tärkeää: Euroopan yhteisöllä ja WIPOlla on nyt mahdollisuus tehdä yhteistyötä.
Tämä ratifiointi on tärkeä myös Euroopan laajentumisen kannalta. Mutta tämän yhteisön liittymissopimuksen takana on toinenkin ajatus, mikä minusta on hyvin näennäinen ja kuitenkin joidenkin jäsenvaltioiden mielestä liiankin uhkaava. On kysymys siitä, että meidän täytyy aloittaa uusi eurooppalainen kulttuuripolitiikka, josta toivon, että me, parlamentti, neuvosto ja komissio, voisimme olla yksimielisiä. Kulttuuripolitiikka tarkoittaa muun muassa luomisprosessin puolustamista, tekijöiden tunnustamista ja korkeatasoisen kulttuurin tuotantoa.
Ja lisäksi nyt, kun Euroopassa pitää luoda uusi tekijänoikeuksia ja lähioikeuksia koskeva politiikka, on kiireellisesti tarkennettava määritelmää tekijästä - tätä on korostettu useaan otteeseen. Tässä asiassa on vielä liian paljon epäselvyyksiä, joiden selvittämiseksi meidän on ponnisteltava modernin teknologian tulemisen takia.

Kauppi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission edustaja, WIPO-sopimusten syntyminen oli huomattava myönteinen kehitysaskel kohti globaalia tietoyhteiskuntaa. Sopimuksissa kiteytyy vuosikymmenien tekijänoikeusperintö, ja ne edustavat tarkkaan harkittua tasapainoista ratkaisua tekijänoikeuksien ja lähioikeuksien sääntelystä. Sopimusten voimaantulo ja lopullinen muoto on kuitenkin tämän suosituksen lisäksi riippuvainen osapuolten omasta täytäntöönpanosta. Yhdysvalloissa WIPO-sopimus on jo saatettu voimaan Digital Millennium Corporate Actin avulla ja WIPOn hienovarainen tasapaino on tällä lainsäädäntötoimella onnistuttu säilyttämään.
Myös EU:n tulee edetä lainsäädäntötyössään WIPOssa sovitun mukaisesti. Huolestuttavaa onkin, että edellisen parlamentin ottamat kannat eivät tue WIPOn tasapainoista järjestelmää. Ensimmäisen käsittelyn lausunto tekijänoikeusdirektiivistä oli erityisen vinoutunut, ja tasapainoa ollaan lisäksi muuttamassa eurooppalaisittain vahingolliseen suuntaan. Ehdotetuilla suosituksilla ei paranneta kulttuurin asemaa Euroopassa, päinvastoin. Parlamentin esittämät muutokset lähinnä parantaisivat olemassa olevien markkinoiden vakiintuneiden mediatalojen mahdollisuuksia siirtää vanhat, yli 80-prosenttiset markkinaosuutensa uuteen ympäristöön jäykillä ja ylimitoitetuilla tekijänoikeusäännöksillä. Nyt en puhu siis Charlotte Cederschiöldin suosituksesta, joka on erinomaisen hyvä paperi, vaan tekijänoikeusasioista, joita edellinen parlamentti on käsitellyt.
Yksittäisenä huomiona haluankin kiittää Cederschiöldiä siitä, että hän on selkeyttänyt esimerkiksi niin sanottujen väliaikaisten kopioiden käsitettä lausunnossaan. WIPO-sopimuksessa ei ole tietoisesti otettu kantaa väliaikaisiin kopioihin. Jos nämä tekniset kopiot kuuluisivat suojan alaisuuteen, tulisi tiedonsiirrosta - kuten suosituksessa aivan oikein todetaan - kallista ja monimutkaista ilman mitään syytä. Kysehän olisi samasta tilanteesta kuin jos posteljooni joutuisi maksamaan tekijänoikeusmaksua, kun hän kuljettaa kirjan kuluttajan luettavaksi. Kulttuurin todellinen etu on, että taidetta ja tietoa voidaan siirtää turvallisesti ja vaivattomasti taiteilijalta suoraan käyttäjälle, kuluttajalle. Uusi toimintaympäristö on ennen kaikkea valtava mahdollisuus luoda ja levittää kulttuuria toisin kuin koskaan aikaisemmin. Oleellista on, että kaikkien osapuolten edut huomioidaan. Tämän parlamentti on omassa suosituksessaan pyrkinyt ottamaan huomioon.

Berenguer Fuster
Arvoisa puhemies, immateriaalioikeuksien suojaamisen alalla todellisuus näyttää menevän sääntöjen edelle. Talouden kehitys, uudenlaisten sopimusten ilmestyminen ja teknologiset keksinnöt ovat ilmiöitä, jotka tuovat mukanaan usein tapahtuvia ja nopeita muutoksia, joita sääntöjen laatijoiden täytyy pohtia.
Tällä alalla sääntöjen laadinta on prosessi, joka etenee hitaasti, liian hitaasti siihen nopeuteen nähden, jolla säädeltävä todellisuus muuttuu. Mikäli tällainen väite on totta missä tahansa tapauksessa, se osoittautuu yhä ilmeisemmäksi, kun keskusteluun osallistuvat monikansalliset, ylikansalliset elimet, kuten sisämarkkinoilla toimiva yhdenmukaistamisvirasto, jonka piirissä on keskusteltu niistä sopimuksista, joiden korjaamista nyt ehdotetaan.
Kun sovimme näiden sopimusten ratifioinnista, voimme kysyä itseltämme, vastaavatko ne alan uusimpiin tarpeisiin. Vastaus ei kovin helposti voi olla myönteinen.
Ei ole pienintäkään epäilystä siitä, että nämä sopimukset saattavat alan säännöksiä ajan tasalle, mutta ei ole myöskään pienintäkään epäilystä siitä, että tällä hetkellä on monia ratkaisemattomia ongelmia.
Encyclopedia Britannican äskettäinen ilmestyminen Internetissä ja virtuaalisten kirjastojen syntyminen ovat tuoneet esille sen, että ratkaisemattomia ongelmia on paljon. Esimerkiksi ratkaisu, jonka yksi tärkeimmistä virtuaalikirjastoista on tehnyt - joka muuten on minun kotiyliopistoni, Alicanten yliopiston ratkaisu - ja joka perustuu siihen, että kirjastoon ei kuulu teoksia, joilla on voimassa olevat tekijänoikeudet, on merkittävä rajoitus tämäntyyppisten virtuaalikirjastojen kehitykselle.
Tällä hetkellä näiden sopimusten ratifioinnin merkitys on vähäinen. Toisaalta ongelmat, joita niillä ratkaistaan, on jo suurelta osin ratkaistu direktiivillä, joka koskee tiettyjen tekijänoikeuksia ja muita vastaavia oikeuksia koskevien näkökulmien yhtenäistämistä tietoyhteiskunnassa. Toisaalta suurin osa jäsenvaltioista on jo sovittanut lainsäädäntönsä niiden sopimusten mukaiseksi, joita nyt ratifioidaan.
Lopuksi täytyy tuoda esiin, että lainsäädännölliset muutokset, joita on otettu käyttöön eräissä maissa, kuten Espanjassa, ovat ratkaisseet joitakin ristiriitoja, mutta saaneet aikaan uusia, jotka ovat tavallisia, kun on kyse oikeuksien ja materiaalien hinnoittelusta. Kun on kyse näin arkaluonteisesta asiasta, eri osapuolten välille on tarjottava tasapainoisia ratkaisuja. Vain sillä tavoin säännöt voidaan hyväksyä.

Bolkestein
. (NL) Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä esittelijää hänen tekemästään työstä. Komissiolla on sellainen vaikutelma, että hän on toiminut nopeasti ja tarkasti. Tämä on tärkeä asia. Komissiolla on syytä ilmaista kiitoksensa esittelijälle.
Haluaisin heti ilmoittaa komission johtopäätöksestä. Komissio on samaa mieltä suositusluonnoksen johtopäätöksistä. Tämä tarkoittaa, että komissio hyväksyy tämän parlamentin tekemän ratifioinnin.
Haluaisin painottaa molempien sopimusten tärkeyttä. WIPOn (Maailman henkisen omaisuuden järjestö) tekijänoikeussopimus ja WIPOn esitys- ja äänitesopimus ovat molemmat edistystä tekijänoikeuksien ja lähioikeuksien kansainvälisessä suojelussa ja siten oleellinen parannus Bernin ja Rooman sopimuksiin.
Molemmat sopimukset vaikuttavat siihen, että teosten suojelu saadaan korkealle tasolle, mutta ne molemmat takaavat, että sisältö tulee kaikkien ulottuville sähköisten tietoverkkojen kautta. Molemmissa sopimuksissa sallitaan nimenomaisesti, että yhteisöstä tulee sopimusosapuoli ja se saa tärkeän tehtävän valvonnassa tällä alueella. Sillä, että yhteisö hyväksyy sopimukset, on myös suuri merkitys, koska se osoittaa, että yhteisö kiinnittää paljon huomiota teollis- ja tekijänoikeuksiin. Hyväksyntä johtaa myös siihen, että Euroopan unionin rooli tekijänoikeuksien alalla tunnustetaan laajemmin kansainvälisesti.
Kansainvälisellä tasolla kannatetaan kovasti sopimusten nopeampaa voimaantuloa. Ensimmäisen sopimuksen on nyt ratifioinut 13 WIPOn jäsenvaltiota ja toisen sopimuksen 12 WIPOn jäsenvaltiota, myös Yhdysvallat. Tämä voimaantulo riippuu suurelta osin Euroopan unionista, koska sopimusten voimaanastumista varten tarvitaan 30 ratifiointiasiakirjaa ja koska Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden sekä assosioituneiden maiden allekirjoittamat asiakirjat ovat hyvin tärkeitä kyseisen lukumäärän saavuttamiseksi.
Myös monet kehitysmaat odottavat, että Euroopan unioni ratifioi nopeasti, koska se olisi maailmanlaajuisesti vahva signaali. Tässä yhteydessä parlamentilla on ollut avainrooli tietoyhteiskunnan tekijänoikeuksia koskevasta direktiiviluonnoksesta käydyissä keskusteluissa, jotka johtivat Barzantin mietinnön hyväksymiseen helmikuussa 1999. Tämä direktiivi on välttämätön vastapaino ehdotetulle päätökselle, ja se sisältää pääpiirteittäin WIPOn sopimusten tärkeimmät periaatteet.
Euroopan parlamentin täytyy nyt jälleen noudattaa 300 artiklan 3 kohdan mukaista erityistä lausuntomenettelyä. Oikea signaali, joka annetaan muulle maailmalle tämän suosituksen muodossa, on hyvin tärkeä. Lyhyesti sanottuna, toistan vielä komission johtopäätöksen: komissio kannattaa suositusluonnosta ja toivoo, että sillä on suuri merkitys kaikille, joille teollis- ja tekijänoikeudet ovat tärkeitä.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.
(Istunto päättyi klo 23.55)
SISÄLTÖ
ISTUNTO I TIISTAINA 15. HELMIKUUTA 2000 1
Kahden edellisen istunnon pöytäkirjojen hyväksyminen 1
Esityslista 2
Komission strategiset tavoitteet ja lainsäädäntöohjelma 2
Tervetulotoivotukset 32
ÄÄNESTYKSET 33
Rehujen lisäaineet 42
" Skrapie" 49
Yhteisön vesipolitiikka 52
Eurooppaa koskeva keskustelu: toimielinuudistusta käsittelevät ehdotukset 61
Kyselytunti (komissio) 66
Yhteisön vesipolitiikka (jatkoa) 84
Ympäristöalan rahoitusväline (Life) 91
Sosiaalisen suojelun uudistaminen 96
WIPOn tekijänoikeussopimus 105

