Ilmastonmuutos ja kehitysmaat Yhdistyneiden Kansakuntien ilmastonmuutoskonferenssissa Kööpenhaminassa (keskustelu) 
Puhemies
(PL) Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat ilmastonmuutoksesta ja kehitysmaista Yhdistyneiden Kansakuntien ilmastonmuutoskonferenssissa Kööpenhaminassa.
Andreas Carlgren
neuvoston puheenjohtaja. - (SV) Arvoisa puhemies, olemme ratkaisevassa vaiheessa. Koko maailma allekirjoittaa ainoastaan kahden kuukauden kuluttua sopimuksen Kööpenhaminassa ilmastonmuutoksen haasteisiin vastaamisesta. Sopimuksen on täytettävä kolme edellytystä: ilmaston lämpeneminen on pidettävä kahdessa celsiusasteessa, kaikki kansat on otettava mukaan ja tulevaisuuden toimia on sovitettava korkeampaan tavoitetasoon, kun uutta tietoa on käytössä.
Ainoastaan 48 päivää ennen YK:n suurta ilmastokokousta on korkea aika, että poliittinen tahto johtaa konkreettisiin toimiin. Neuvottelut edistyvät kuitenkin liian hitaasti. Useita keskeisiä kysymyksiä ei ole vielä ratkaistu. Monet valitsevat helpon tien ja antavat periksi pessimismille.
Haluan tehdä yhden seikan täysin selväksi: EU:ta ei ole luotu tätä varten.
Haluamme, että EU osoittaa johtajuutta ilmaisemalla selkeän, yksiselitteisen poliittisen tahdon. Kattava ja kunnianhimoinen sopimus ilmastonmuutoksesta on puheenjohtajavaltio Ruotsille erittäin tärkeä.
EU:n vastaus neuvotteluongelmiin on toiminnan tehostaminen. Meidän on vietävä asioita eteenpäin, jotta varmistetaan, että pääsemme tarvittavaan maailmanlaajuiseen sopimukseen. Otamme vastaan haasteen siitä, että maailman muut kansat otetaan kanssamme sopimukseen, jolla pyritään riittävästi vastamaan ilmastonmuutoksen haasteeseen. Sen vuoksi pyrimme kaksivaiheiseen lähestymistapaan: ensinnäkin lähetämme vahvan viestin kauppakumppaneillemme ja toiseksi tiivistämme EU:n rivejä vahvojen neuvotteluvaltuuksien puolesta ennen Kööpenhaminan konferenssia. EU on jo luonut tälle perustan Euroopan parlamentin ja neuvoston joulukuussa 2008 hyväksymän ilmasto- ja energiapaketin ansiosta.
Haluaisin esittää erityiset kiitokseni monen parlamentin jäsenen sitoutumisesta ilmasto- ja energiapakettia koskevaan työhön. Euroopan parlamentin tuolloin tekemä päätös tarjoaa EU:lle vahvan neuvotteluaseman. Tällä viikolla otetaan käyttöön viimeiset palapelin palat, jotta saadaan kattava kuva tästä vahvasta neuvotteluasemasta. Neuvottelut saatetaan loppuun Eurooppa-neuvostossa ensi viikolla ja tiedän, että monet teistä seuraavat tätä tarkasti. Olen iloinen, että eräillä teistä on mahdollisuus olla mukana Kööpenhaminassa. Olen myös tyytyväinen parlamentin tällä hetkellä valmistelemasta päätöslauselmasta.
Päästöt on rajoitettava tasolle, jolla ilmaston lämpeneminen pidetään alle kahdessa celsiusasteessa. Tämä merkitsee, että tämänhetkiset tarjoukset eivät riitä. EU vähentää päästöjä 30 prosentilla vuoteen 2020 mennessä, jos muut osapuolet esittävät riittäviä sitoumuksia. Me pidämme 30 prosentin tavoitetta keinona saada muita puolellemme ja lisätä niiden pyrkimyksien kunnianhimoisuutta. Päästöjä olisi vähennettävä ainakin 80 prosenttia vuoteen 2050 mennessä. Pelkästään EU:n toteuttamat toimet eivät riitä varmistamaan, että ilmasto ei lämpene yli kahdella celsiusasteella. Kaikki on saatava mukaan. Olemme nähneet rohkaisevia merkkejä esimerkiksi Japanin uudelta hallitukselta. Meidän on kehotettava muita teollisuusmaita, etenkin Yhdysvaltoja, kohentamaan pyrkimyksiään.
Kehitysmailla on mahdollisuus aikaansaada kestävää kehitystä samalla kun päästöjä vähennetään. Tämä merkitsee vähän hiilidioksidipäästöjä aiheuttavaa kasvua, ilmastopolitiikan sisällyttämistoimia ja kansallisten kehitysstrategioiden mukauttamista. Tämä on tapa varmistaa, että ilmasto- ja kehitystoimet sisällytetään kaikkiin poliittisiin päätöksiin ja että kasvu on kaikille hyödyksi: kyseessä on tapa rakentaa ja avata demokraattista hallintoa, edistää tasa-arvoa sekä torjua ja vähentää köyhyyttä.
Meidän on esitettävä erityisiä vaatimuksia nopeasti kasvaville kehittyville valtioille, etenkin Kiinalle, joka aiheuttaa eniten päästöjä. Päästöjä on vähennettävä siten, että vuoteen 2020 mennessä päästöjä vähennetään 30 prosentilla verrattuna tilanteeseen, jossa ei tehdä mitään.
Kehityskysymysten on oltava ehdottoman keskeisessä asemassa Kööpenhaminassa tehtävässä sopimuksessa. Eurooppa-neuvosto on todennut, että ilmastonmuutos heikentää köyhyyden torjumista ja kestävän kehityksen aikaansaamista koskevia pyrkimyksiä. Ilmastonmuutos uhkaa vuosituhannen kehitystavoitteita. Kehitysalan asiantuntijat osallistuvat myös neuvotteluihin. Korostamme erityisesti kehityskysymyksiä käynnissä olevissa neuvotteluissa.
Kaikkien valtioiden olisi vähiten kehittyneitä lukuun ottamatta jaettava vastuu ilmastonmuutoksen torjumistoimien kustannuksista, mutta meidän kehittyneiden valtioiden olisi näytettävä esimerkkiä vähentämällä omia päästöjämme ja rahoittamalla tärkeitä toimia. Tarvitsemme yhteistyötä ja kehitysmaiden tukemista varten kestävän kansainvälisen rakenteen. Voisimme tällaisen rakenteen ansiosta tarjota apua kaikkein köyhimmille ja heikoimmassa asemassa oleville valtioille, joihin ilmastonmuutos vaikuttaa usein eniten. Tässä yhteydessä tarvitaan sopeutumistoimia.
Haluaisin lopuksi todeta, että EU aikoo ottaa vastuunsa vakavasti. Neuvosto on tietoinen tarvittavan rahoituksen määrästä. Komissio arvioi, että kustannukset ovat lähes 100 miljardia euroa vuodessa kehitysmaissa vuoteen 2020 saakka. EU on valmis antamaan rahoitusta nopeasti välittömiin toimenpiteisiin vuoteen 2012 ulottuvalla ajanjaksolla. Tällä pyritään lisäämään pohjoisen ja etelän välistä luottamusta ilmastoneuvotteluissa. Näillä Kööpenhaminan kokousta edeltävillä viimeisillä viikoilla edessämme on suuri haaste. Sen vuoksi pyydän teitä näyttämään tietä. Tarvitsemme jäsenvaltioiden hallitusten johtajuutta, kansallisten parlamenttien ponnisteluita sekä EU:n jäsenvaltioiden kansalaisten tukea. Euroopan parlamentilla on erittäin tärkeä asema tässä työssä, jos haluamme saavuttaa tavoitteemme Kööpenhaminassa.
Karel De Gucht
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää teitä mahdollisuudesta esittää komission näkemyksiä tästä herkästä asiasta.
Olette jo tietoisia, että Kööpenhaminassa ei päästä kunnianhimoiseen sopimukseen, jos kehitysmaiden huolenaiheita ei oteta huomioon. Kyse ei ole ainoastaan kehittyvistä valtioista vaan myös erityisesti kaikkein köyhimmistä ja heikoimmassa asemassa olevista valtioista.
Hyvään sopimukseen pääseminen Kööpenhaminassa on yhteinen etumme. Kehitysmaat ovat ilmastonmuutoksen suhteen haavoittuvimmassa asemassa. EU on ilmastonmuutoksen torjunnan alan tärkein avunantaja ja johtaja. Meidän on yhdistettävä voimamme. Pohjoisen ja etelän vastakkainasettelulle ei ole sijaa, kun puututaan ilmastonmuutokseen.
Menen vielä pidemmälle ja totean, että mikään liittouma ei voi olla määrätietoisempi ja tehokkaampi kuin sellainen, johon osallistuvat heikoimmassa asemassa olevat valtiot ja ne, jotka ovat tuoneet neuvotteluihin kunnianhimoisimmat ehdotukset tämän vitsauksen torjumiseksi, eli EU:n valtiot.
Heikoimmassa asemassa olevia valtioita koskeva yleinen lähestymistapamme, jossa on toimittu tähän mennessä maailmanlaajuisen ilmastonmuutosliittouman puitteissa, rakentuu kolmesta rinnakkaisesta toimesta, jotka liittyvät tosiinsa ja vahvistavat toisiaan.
Ensimmäinen on poliittisten liittoumien rakentaminen tehokkaamman ilmastonmuutosta koskevan vuoropuhelun välityksellä. Kolme yhteistä poliittista julkilausumaa on tehty Afrikan alueen, Karibianmeren ja Tyynenmeren alueen sekä koko AKT-valtioiden ryhmän kanssa.
Toinen on ilmastonmuutosta ja kehitystä yhdistävien asianmukaisten toimintalinjojen ja strategioiden edistäminen. Mielestäni ilmastonmuutoksen vaikutuksiin sopeutuminen ja vähähiiliset toimintalinjat on sisällytettävä kumppaniemme laajempiin kehitystä ja köyhyyden vähentämistä koskeviin strategioihin. Olemassa voi olla ainoastaan yksi ilmastonäkökohdat huomioon ottava kehitysstrategia, jolla pyritään kestävään kehitykseen ja köyhyyden vähentämiseen. Kyse ei ole jommankumman vaihtoehdon valinnasta, vaan molemmat ovat välttämättömiä.
Näin ollen me kannatamme vähiten kehittyneiden maiden olemassa olevien kansallisten ilmastonmuutokseen sopeutumista koskevien toimintaohjelmien toteuttamista.
Kolmas on riittävän EU:n rahoituksen varmistaminen ilmastonmuutosta koskeviin toimiin erityisesti sopeutumista varten. Tämä on tärkein huolenaihe valtioille, jotka ovat alttiimpia ilmastonmuutoksen vaikutuksille, mutta jotka tuskin aiheuttavat kasvihuonekaasupäästöjä.
Olemme ainoastaan 50 päivän päässä Kööpenhaminan kokouksesta. Odotukset ovat erittäin korkealla. Olemme huolissamme, koska neuvottelut ovat vaarassa joutua umpikujaan tällä hetkellä. Nyt on aika esittää ehdotukset. Juuri näin Eurooppa on tehnyt, ja me odotamme, että kumppanimme tekevät samoin.
Ensinnäkin olemme esittäneet sitoumuksiin liittyviä ehdotuksia. EU on jo esittänyt kunnianhimoisia tavoitteita ja sitoumuksia, jotka ovat tähän mennessä toiseksi kunnianhimoisemmat neuvotteluissa. Olemme jo taanneet yksipuolisesti, että päästöjä vähennetään 20 prosentilla vuoteen 2020 mennessä ja olemme sitoutuneet niiden vähentämiseen 30 prosentilla, jos muut ryhtyvät vastaaviin ponnisteluihin vastuunsa ja valmiuksiensa mukaisesti.
Toiseksi olemme tehneet ehdotuksia rahoituksesta. Olemme kaikki tietoisia, että rahoitusta koskeva sopimus on ratkaisevan tärkeä sopimuksen aikaansaamiseksi Kööpenhaminassa. EU antoi syyskuun puolessa välissä omat ehdotuksensa rahoituksesta, jotta neuvotteluissa edistytään.
Yksi niistä on tarve sille, että lyhyen aikavälin kansainvälistä julkista rahoitusta ilmastonmuutoksen torjumiseen lisätään vuosina 2010-2012 ja että sitä käytetään ensisijaisesti kaikkein heikoimmassa asemassa olevien kehitysmaiden ja erityisesti vähiten kehittyneiden maiden, pienten saarikehitysvaltioiden ja Afrikan valtioiden esittämiin kiireellisiin tarpeisiin, kuten Balin toimintasuunnitelmissa määritellään.
Toinen on EU:n valmius vastata osaltaan arvioituihin rahoitustarpeisiin. Julkisen rahoituksen osuudet perustuvat maksukykykriteereihin ja päästöjä koskevaan vastuuseen. Tämä voi johtaa siihen, että EU:n rahoitusosuus on vuodessa 2-15 miljardia euroa vuotta 2020 silmällä pitäen. Näistä ehdotuksista keskustellaan Eurooppa-neuvostossa lokakuun loppupuolella, ja ne ovat toivottavasti perustana lopulliselle EU:n neuvottelukannalle rahoitusasioista.
Pelkästään EU:n toiminta ei riitä. Toivomme todellakin, että muut kehittyneet valtiot seuraavat pyrkimyksiämme, kun paine kasvaa ennen Kööpenhaminan kokousta. Luotamme myös kehitysmaihin. Niiden on tartuttava ilmastonmuutosta koskevan rahoituksen tarjoamaan mahdollisuuteen, jotta ne sisällyttävät sopeuttamistoimet kehitysstrategioihinsa ja siirtyvät vähitellen pitkän aikavälin vähähiilisiin kehitystoimiin.
Vaikka painopiste on ollut tähän saakka köyhimpien ja kaikkein heikoimmassa asemassa olevien kehitysmaiden sopeuttaminen, on kuitenkin perusteita edistää vähähiilisten kehitystoimien suunnittelua (esimerkiksi lieventäviä toimia), jotka sopivat yhteen kyseisten valtioiden köyhyyden vähentämistä koskevien tavoitteiden kanssa.
Välttämätöntä on, että keskitytään erityisesti metsien häviämistä torjuviin menettelyihin ja edistetään kestävää metsänhoitoa. Trooppisten metsien häviämisen torjuminen on suurin välitön lieventämistä koskeva haaste vähiten kehittyneille maille. Niille voidaan myöntää kansainvälistä tukea menettelyillä, joilla esimerkiksi vähennetään metsien hävittämisestä peräisin olevia päästöjä ja metsien rappeutumista.
Samoin puhtaan kehityksen mekanismin uudistamista koskevaan pohdintaan olisi sisällyttävä sen varmistaminen, että vähiten kehittyneille valtioille myönnetään tulevaisuudessa tasavertaisemmin kyseisen mekanismin investointeja.
Lopuksi sanon muutaman sanan ilmastonmuutoksen torjumiseen tarkoitetun rahoituksen jakelukanavista. Komissio ei kannata uuden rahoituksen käyttöönottamista. Ilmastonmuutoksen torjumiseen käytettävässä uudessa rahoituksessa olisi hyödynnettävä olemassa olevia ja mahdollisesti parannettuja jakelukanavia sekä edistettävä hajautettua alhaalta ylöspäin suuntautuvaa hallintorakennetta maan omien toimien tukemiseksi.
Karl-Heinz Florenz
PPE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, olen hyvin iloinen nähdessäni teidät tässä keskustelussa varsinkin siksi, että olette ilmastonmuutosta käsittelevän väliaikaisen valiokunnan aikaisempi jäsen. Arvoisat neuvoston puheenjohtaja ja komission jäsen, on aivan oikein, että Euroopan unionin pitää lähettää selkeä viesti Kööpenhaminaan. Seuraavan 50 päivän aikana todellinen toiminta ei ole Kööpenhaminassa vaan suljettujen ovien takana konferenssissa. Olen osallistunut tähän asiaan Riossa vuonna 1992 järjestetystä ilmastokokouksesta lähtien. Ilmapiiri ennen näitä konferensseja on aina samanlainen, mutta on myös mahdollisuuksia.
Hyvä komission jäsen, haluaisin, että pyrkisitte ponnekkaammin painostamaan Yhdysvaltojen kollegoitanne neuvotteluihin, koska te toimitte edelleen melko verkkaisesti, mihin meidän on puututtava. Minusta on oikein, että meidän ei pitäisi aloittaa nyt minkäänlaista rahoituskilpailua. Yksi osapuoli puhuu 15 miljardista ja toinen 30 miljardista. Jotkut haluavat vain yksinkertaisesti rahaa käyttöön ja ne haluavat 150 miljardia joka vuosi tästä lähtien. Meidän olisi luotava vaatimukset siitä, miten tätä rahaa käytetään. Voimme sen jälkeen tarjota merkittävän osuuden EU:lta, mutta se ei saa olla pohjaton kaivo.
Kriisistä on sanottu jo tarpeeksi. Haluaisin kuitenkin jälleen kerran käsitellä teollistuneella maailmalla, Yhdysvalloilla ja EU:lla, olevaa mahdollisuutta. Jos oikeat vaatimukset otetaan käyttöön, voimme kehittyä tehokkaasti. EU voi siten myydä tehokkaita koneita ympäri maailmaa esimerkiksi Kiinaan, jossa tällä hetkellä energiaa tuotetaan hyvin tehottomilla keinoilla. En näe pelkästään ilmastonmuutoksen muodostamaa uhkaa vaan myös mahdollisuuden edistää liiketoimintaa ja taloutta viimeisintä teknologiaa kehittämällä. Meidän on tartuttava tähän tilaisuuteen, meidän on oltava paljon rohkeampia ja meidän on toimittava yrittäjän tavoin, poliittisina yrittäjinä, sillä jos emme tee näin, niin toimimme huolimattomasti ja valitsemme väärän tien.
Arvoisa komission jäsen, toivotan teille paljon onnea ja paljon voimia. Jatkakaa eteenpäin positiivisesti. Ottakaa mukaan yhdysvaltalaiset ja intialaiset, niin asia on jo puoliksi toteutettu.
Véronique De Keyser
Arvoisa puhemies, ilmastonmuutos johtaa yli 300 000 kuolemantapaukseen joka vuosi. Se vaikuttaa 325 miljoonaan henkilöön ja yli 90 prosenttia näistä henkilöistä, yli 90 prosenttia kuolemantapauksista, on kehitysmaissa.
Ilmastonmuutoksesta aiheutuvat taloudelliset menetykset ovat yli 125 miljardia Yhdysvaltojen dollaria vuodessa ja jälleen kerran kehitysmaiden vastattavaksi jää 90 prosenttia tästä summasta.
Nämä maat kärsivät samaan aikaan rahoituskriisistä, ilmastonmuutoksesta ja sääntelemättömän kapitalismin erittäin epätasa-arvoisista mekanismeista, jotka riistävät niitä kaikkialla maailmassa.
Mitä siis vaadimme? Ensinnäkin - ja on totta, kuten sanoitte, esitän puheenvuoron neuvostolle - käyttöön otettavaa laajamittaista ja pitkän aikavälin toimea ilmastonmuutoksen torjumiseksi, eli uutta kunnianhimoisempaa Kioton pöytäkirjaa. Sen vuoksi joulukuussa järjestettävä Kööpenhaminan huippukokous on niin tärkeä. Toiseksi rahoitusavun lisäystä tehdyissä sitoumuksissa, jotta 0,7 prosenttia bruttokansantuotteesta saavutetaan vuoteen 2015 mennessä. Kolmanneksi niiden uusien ilmastopakolaisten oikeudellista suojaa, jotka ovat alkaneet jo saapua.
Mitä aiomme tehdä heidän hyväkseen? Minne aiomme palauttaa heidät, jos he haluavat sattumalta tulla Eurooppaan? Libyaanko, koska tätä ehdotetaan kauppasopimuksessa, johon toivon teidän tutustuvan hyvä Karel De Gucht, tulevassa sopimuksessa, jonka teemme Libyan kanssa. Meidän on ehdottomasti laadittava kunnollinen suunnitelma ja luotava asianmukaiset keinot ympäristöpakolaisten virtojen hallitsemiseksi ja meidän on korjattava oikeudelliset puutteet, jotka vaikuttavat näiden maahanmuuttajien turvaan.
Minusta meillä on suuri vastuu, koska on selvää, että kyseessä on paljon enemmän kuin solidaarisuus. Kyseessä on todella maapallon tulevaisuus.
Corinne Lepage
ALDE-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisa puhemies, meillä Euroopan parlamentin jäsenillä on kaksinkertainen vastuu ensinnäkin kansalaisillemme, jotka odottavat meiltä todellisia ponnisteluja Kööpenhaminassa ja toiseksi etelän valtioille, joita Eurooppa on tukenut ja joille se on ollut ehkä merkittävin tukija kansainvälisellä tasolla. Meidän on lähetettävä todellinen viesti etelän valtioille selkeällä taloudellisella sitoumuksella, jonka ansiosta on mahdollista sopia tukipaketista kehitysavun lisäksi. Tämän on oltava sovitulla tasolla, joka on 0,7 prosenttia. EU:n vuotuisen osuuden ei pitäisi olla alle 35 miljardia euroa vuoteen 2020 saakka ja vuodesta 2010 lähtien etelän valtioille olisi myönnettävä 5-7 miljardia euroa kaikkein kiireellisimpien tarpeiden kattamiseksi.
Toinen huomautukseni koskee rahoitustapaa. Emme aseta rajoja itsellemme, emmekä voi asettaa niitä siihen, että käytämme pelkästään nykyisiä rahastoja. Muita rahoitusjärjestelyjä on löydettävä, koska jos Kööpenhaminassa ei luvata rahoitusta, niin siellä ei päästä myöskään kunnianhimoiseen sopimukseen. Tämä tarkoittaa todennäköisesti, vaikka aihe on hyvin kiistanalainen, että meidän on otettava esiin verotusta koskeva kysymys, eräänlainen vihreä Tobinin vero, jolla rahoitetaan ilmastonmuutoksen torjuntaa.
Kolmanneksi metsien häviämistä koskevasta kysymyksestä, jonka osalta korostan, että se aiheuttaa 20 prosenttia nykyisistä kasvihuonekaasupäästöistä. On ehdottoman tärkeää, että voimme pitää kiinni tavoitteesta, jonka mukaan vuoteen 2020 mennessä metsien bruttokato on nolla. Haluaisin, että kiinnitätte huomiota metsien bruttokadon ja nettokadon väliseen eroon, koska luonnontilaiset metsät voitaisiin korvata poppeleilla, ja ajatus tämän takana olisi se, että tulos on sama. Me kaikki tiedämme, että tämä ei ole sama asia.
On totta, että meidän on suhtauduttava realistisesti teollisuuteemme, mutta meidän on suhtauduttava realistisesti myös omaan ja lastemme selviytymiseen.
Eva Joly
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Andreas Carlgren, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, ei ole epäilystäkään siitä, että maailman tulevaisuus on vaakalaudalla Kööpenhaminassa. Sitä ennen vaakalaudalla on kuitenkin Euroopan unionin uskottavuus ilmaston lämpenemisen torjunnan kansainvälisessä kärjessä lokakuun lopussa Brysselissä. Jäsenvaltioiden on tehtävä ilmastoon liittyviä rahoitusehdotuksia, jotka ovat oikeassa suhteessa kohtalokkaaseen tilanteeseen.
Yhdessä kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistä koskevan sitoumuksen, jonka toivon olevan kunnianhimoinen, kanssa tulevissa neuvotteluissa on tärkeää rahoituksen tarjoaminen, päästöjen vähentäminen ja ilmastonmuutokseen sopeutuminen kehitysmaissa.
Luvut puhuvat puolestaan: 100 valtiota, joista suurin osa on köyhiä, aiheuttaa vain 3 prosenttia maailman päästöistä. Vaikka kehitysmaat ovat aiheuttaneet vähiten kasvihuonekaasupäästöjä, ne ovat jo kärsineet niistä eniten.
Oxfamin tuoreen selvityksen mukaan 26 miljoonan henkilön on jo pitänyt siirtyä muualle ilmastonmuutoksen tai muunlaisen ympäristötuhon vaikutuksen vuoksi. Näiden ilmastopakolaisten määrä voi olla vuoteen 2050 mennessä enemmän kuin 200 miljoonaa henkeä. Ilmastonmuutoksen vaikutukset voivat tuhota joidenkin kehitysmaiden edistymisen sekä estää vuosituhannen kehitystavoitteita toteutumasta.
Tässä ei ole sen vuoksi kysymys hyväntekeväisyydestä. Kyse on siitä, että otamme täyden vastuun ja luomme perustan oikeudenmukaiselle ja rauhanomaiselle maailmalle. Euroopan unionin nykyinen strategia ei sovi yhteen ympäristöalan diplomatian johtajien ilmaiseman kunnianhimon kanssa. Sen on lyötävä korttinsa pöytään nyt, jotta neuvottelut voidaan käynnistää.
Ei ole asianmukaista, että EU lupaa julkisesta taloudesta alle 35 miljardia euroa. On selvää, että tämä rahoitus voi ainoastaan täydentää virallisen kehitysavun puitteissa luvattua rahoitusta sitäkin suuremmalla syyllä, että jäsenvaltiot eivät aina kunnioita tällä alalla tehtyjä sitoumuksia.
Arvoisa ministeri ja komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, maapallomme tulevaisuus on käsissämme. Jos emme saa ympäristöllemme aiheutuvaa tuhoa ja tasa-arvon puutetta pysäytettyä, niin meidän on pelättävä pahinta.
Voimme valita kunnianhimoisen ja ennakoivan Euroopan tai varovaisen Euroopan, joka on Yhdysvaltojen puolella ja joka ei välitä paljoa kehitysmaiden kohtalosta. Pyydän teitä tekemään oikean valinnan.
Miroslav Ouzký
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri Carlgren, arvoisa komission jäsen, haluaisin ensiksi vastata edelliseen puheenvuoroon. En usko, että Euroopan parlamentin tai Euroopan unionin pitäisi tyytyä vaatimattomiin pyrkimyksiin tällä alalla. Vuosi sitten saimme päätöksen ilmastopaketin valmistelun. Se on laadultaan selkeästi kaikkein edistysmielisin ja kunnianhimoisin maailmassa. Meidän on myös tunnustettava se, että sillä on ehkä kaikkein suurin taloudellinen vaikutus täällä viime vuosikymmenellä hyväksytystä lainsäädännöstä. Kun luen Euroopan parlamentin Kööpenhaminan kokousta koskevaa julkilausumaa, voin panna merkille asioita, joihin olen tyytyväinen. Julkilausumassa käsitellään tarvetta vahvistaa Euroopan parlamentin asemaa, tarvetta valmistautua ilmastonmuutoksen sopeutumiseen, ja me voimme varmasti kaikki olla samaa mieltä metsien häviämistä koskevasta kohdasta. Haluaisin sen osalta korostaa, että metsien häviäminen ei ole nyt tai ei ole ollut aikaisemmin ainoastaan kehitysmaiden ongelma vaan myös Euroopan ongelma, joten meidän on kiinnitettävä huomiota siihen.
Kuitenkin se, mikä puuttuu, on viittaus maailmanlaajuista sopimusta koskevaan tarpeeseen, jonka sekä neuvoston edustajat että täällä paikalla oleva komission edustaja panivat merkille. Ilman maailmanlaajuista sopimusta emme pääse mihinkään. Puhumme köyhimmille valtioille myönnettävästä avusta, mikä on hyvä seikka, mutta jos tarkastellaan tämänhetkisiä kasvihuonekaasujen päästöjä, voidaan selkeästi nähdä, että vaikka olisimme kunnianhimoisempia EU:ssa ja vaikka kytkisimme irti kaikki energialähteemme, se ei muuttaisi mitään ilmastonmuutoksen suhteen. Emme yksinkertaisesti voi hidastaa tätä ilmiötä. Tiedämme, että tänään on puhuttava jatkuvasti mainitun Kiinan lisäksi muista nopeasti kehittyvistä talouksista, kuten Meksikosta, Brasiliasta, Etelä-Afrikasta ja erityisesti Intiasta. En voi kuvitella, mitkä Intian seuraavat pyrkimykset ovat ja se, mitä olen tähän mennessä kuullut, ei ole ollut kovin miellyttävää. Haluaisin korostaa täällä, että jos emme pääse maailmanlaajuiseen sopimukseen, kaikki toimemme yksinkertaisesti aiheuttavat taakkaa Euroopan taloudelle ja tuhoavat masokistisella tavalla Euroopan kilpailukyvyn.
Bairbre de Brún
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (GA) Arvoisa puhemies, meidän on annettava tukea kehitysmaille, jotta ne voivat sopeutua ilmastonmuutokseen. Kyseessä on ilmiö, josta ne eivät ole vastuussa, mutta jonka seurauksena ne joutuvat kärsimään suhteettomasti.
Kehitysmailla ei ole voimavaroja ilmastonmuutoksen torjuntaan toisin kuin meillä EU:ssa. Keskittyessämme Yhdistyneiden Kansakuntien neuvotteluihin Kööpenhaminassa tarvitsemme todellista ja käytännöllistä solidaarisuutta.
Tätä solidaarisuutta on osoitettava taloudellisella ja teknisellä tuella. Tukea on käytettävä kansainvälisen kehitysapumme lisänä. Emme saisi antaa jotain yhdellä ja viedä sitä pois toisella kädellä.
Valtioiden on voitava osallistua täysimääräisesti riippumatta siitä, mitä rahoitusmekanismeja on käytössä tämän taloudellisen tuen jakamiseksi.
Yksi tärkeimmistä tavoista, jolla voimme mitata Kööpenhaminassa tehtyä sopimusta, on tarkastella, miten se auttaa kehitysmaita vastaamaan ilmastonmuutoksen haasteeseen. Esimerkiksi huomattava apu metsien häviämisen torjumiseksi on erittäin tärkeää kattavassa sopimuksessa.
Ilman taloudellista solidaarisuutta ja teknologian siirtoa emme voi havaita tarvitsemaamme edistystä.
Ei ole epäilystäkään, että ilmastonmuutos kiihtyy. Aikaa ei saa enää hukata. Jos ilmastonmuutokseen ei puututa, se aiheuttaa katastrofeja kaikkialla maailmassa. Talouden taantuman pitäisi antaa meille rohkeutta edetä nopeammin kohti vihreää taloutta. Tieteellistä lähestymistapaamme ei pitäisi muuttaa. Emme saisi luopua tähän asti osoittamastamme rohkeudesta ja poliittisesta tahdosta.
Kansainvälisellä tasolla toteutettavien toimien on oltava kunnianhimoisia ja niiden on oltava sidottuja omaa ilmastoamme koskevaan tieteelliseen todellisuuteen. Meidän on pyrittävä eteenpäin sen näkökohdan perusteella, että kehitysmaat eivät luoneet tätä ongelmaa. Loimme sen itse.
Anna Rosbach
Arvoisa puhemies, viime yönä ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunta hyväksyi suurten suosionositusten saattamana joululahjalistan Kööpenhaminassa joulukuussa pidettävään ilmastokokoukseen. Luetteloon sisältyy monia hyvää tarkoittavia, suuria ja raskaita lahjoja. Mutta hyvä joulupukki, eli komissio: onko mitään mahdollisuutta, että kaikki nämä hyvää tarkoittavat toiveet toteutuvat, kun kyseessä ovat 500 miljoonan Yhdysvaltojen kansalaisen terveys, eläke, työpaikat ja hyvinvointi ja kun 2,5 miljardia kiinalaista ja intialaista haluaa saman elintason, joka joillakin on täällä Länsi-Euroopassa?
Meillä ei ole mitään vaikutusta auringon toimintaan. Kuten kaikki tiedämme, siitä riippuu suurelta osin maapallomme ilmasto. Toisin sanoen: mitä komissio voi realistisesti tehdä, jotta maailman kaikki 6 miljardia henkilöä käyttävät vähemmän resursseja tällä hetkellä eikä tulevaisuudessa?
Nick Griffin
(EN) Arvoisa puhemies, tässä yhteydessä on kaksi ensisijaista kysymystä: ensimmäinen on poliittisen eliitin ja tavallisten veronmaksajien välisen kuilun syventyminen ja toinen on hysteerinen pakkomielle ihmisen aiheuttamasta ilmaston lämpenemisestä. Nämä kaksi aihetta liittyvät läheisesti toiseensa.
Ilmaston lämpenemistä koskeva pakkomielle on klassinen esimerkki siitä, miten poliittinen luokka on loitontunut tavallisesta kansasta, jonka on maksettava laskut. Vaikka EU tukee Kööpenhaminan ehdotuksia edistää lännen teollisuuden vähentämistä ja kolmannen maailman yritysten herruutta, suurin osa tavallisesta kansasta pitää ilmastonmuutosta eliitin huijauksena, tekosyynä verottaa ja valvoa meitä ja asettaa meille yleismaailmallinen dogmi ja maailmanlaajuinen hallinto kansallisvaltion kustannuksella. Ettekö näe tämän syvenevän kuilun vaaraa? On aika tarkastella tosiseikkoja.
Ihmisten aiheuttama ilmaston lämpeneminen on todistamaton teoria, joka perustuu ohjaileviin tilastoihin. Niin sanotussa konsensuksessa asiasta ei ole kyse keskustelun tuloksesta vaan asiantuntijoiden erimielisyyden kieltämisestä. Ennen kuin poliittinen luokka ja vihreä teollisuusryhmittymä määräävät mitään uusia veroja, myrkyllisiä lamppuja tai hyödyttömiä tuulivoimaloita tavallisille veronmaksajille, niiden olisi vakuutettava kansalaiset siitä, että ilmaston lämpeneminen on ihmisen aiheuttamaa, että paluu keskiajan lämpimämpään ilmastoon olisi huono asia ja että EU - toisin kuin Yhdysvallat, Kiina ja Intia - voi tehdä jotain asian hyväksi. Käykää keskustelua ja kurokaa teidän ja kansan välillä olevaa kuilua kiinni tai älkää valittako, kun me kansallismieliset, jotka kuuntelemme ihmisiä, kuromme sen teidän puolestanne.
Andreas Carlgren
neuvoston puheenjohtaja. - (SV) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää lähestulkoon kaikkia tähän keskusteluun osallistuneita EU:lle annetusta tuesta sen tärkeässä ilmastoneuvotteluja koskevassa työssä. EU:lla on keskeinen vastuu. Tarvitsemme parlamentin tukea, jos haluamme hoitaa onnistuneesti osuutemme. Parlamentin ponnistelut ja näkemykset ovat erittäin tärkeitä tässä työssä.
Voin myös todeta suoraan olevani hyvin tyytyväinen, että kehityskysymykset ovat olleet niin keskeisiä tässä vaiheessa keskustelua. Olen samaa mieltä Karl-Heinz Florenzin kommentista, että on tärkeää, että tästä ei tule pelkkä "kauneuskilpailu". Kyseessä ei ole Lontoon huutokauppa, jossa meidän tehtävämme on tarjota muita enemmän. Kyse on pikemminkin sellaisen vankan rakenteen aikaansaamisesta, jolla luodaan todellisesti nähtävissä olevia ja laajennettuja aloitteita kehitysmaille pitkällä aikavälillä. Tässä yhteydessä EU:n vahva työpanos on tärkeä.
Olen näin ollen samaa mieltä Véronique De Keyserin esittämästä haasteesta, että kehittyneiden valtioiden olisi viimeinkin saavutettava 0,7 prosentin kehitysaputavoite. Asiassa on kyse loppujen lopuksi solidaarisuudesta. EU:lla on yhtenä maailman vauraimmista alueista hyvä syy osoittaa vahvuuttaan ja solidaarisuuttaan. Haluaisin todeta myös Corinne Lepagelle, että olen täysin samaa mieltä siitä, että tarvitaan uusia, vahvistettuja ja ennakoitavia aloitteita ja resursseja. Virallisella kehitysavulla on kuitenkin osaltaan varmistettava, että kehityskysymykset sisällytetään ilmastopolitiikkaan. Tästä seuraa, että julkista kehitysapua ja uutta rahoitusta tarvitaan.
Yksi keskeinen kehityskysymys on sademetsien hävittämisen päättäminen. Haluaisin nähdä Kööpenhaminassa vahvaa tukea aloitteille, joilla torjutaan sademetsien hävittämistä ja edistetään metsitystä ja kestävää metsänhoitoa. Järjestelmä, jota tällä hetkellä kehitetään nimikkeellä REDD (metsäkadosta ja metsien tilan heikkenemisestä aiheutuvien päästöjen vähentäminen kehitysmaissa) on tässä yhteydessä erittäin tärkeä.
Uskon, että ilmasto-ongelman kieltävät osapuolet itse asiassa siirtävät laskun tavallisille kansalaisille. Tämä on lisäksi tapa kätkeä ongelma ja syyt, minkä vuoksi tavallisten kansalaisten on maksettava ilmaston tilan heikkenemisestä. Tästä on kyse kehittyneissä maissa ja vielä enemmän kehitysmaissa, joissa ilmaston tilan heikentyminen vaikuttaa todennäköisesti eniten kaikkein köyhimpiin. Sen vuoksi käännymme koko kehittyneiden valtioiden ryhmän puoleen. Kuten Karl-Heinz Florenz totesi, meidän on oltava yhteistyössä suurten valtioiden, kuten Yhdysvaltojen, kanssa. Painostusta kuitenkin tarvitaan, jotta korostetaan viestiä siitä, että päästöjä on vähennettävä tarpeeksi. Siksi on tärkeää, että EU pääsee päästöongelman ytimeen, eli päästöjen todelliseen lisääntymiseen. Meillä on kunnianhimoisimmat ja kattavimmat tavoitteet maailmassa. Nyt on varmistettava, että muut liittyvät meihin ja toteuttavat toimia, joita tarvitaan ilmaston suojelemiseksi.
Talouskriisi tarjoaa erinomaisen tilaisuuden lisätä investointeja ympäristöystävällisiin aloitteisiin, eli toisin sanoen uusiin ympäristöystävällisiin tuotteisiin, uusiin yrityksiin ja kasvaviin yrityksiin, joiden tuotanto on ympäristölle edullista sekä ympäristöystävällisten aloitteiden perusteella luotuihin uusiin työpaikkoihin. Kyse on myös tavasta antaa uutta pontta talouksillemme. Meidän on oltava johtoasemassa vähän hiilidioksidipäästöjä aiheuttavaan yhteiskuntaan siirtymisessä. Tämä luo myös edellytyksiä todellisille kehitysmahdollisuuksille kehitysmaissa. Meidän on tehtävä mahdolliseksi se, että kehitysmaat voivat välttää jäävänsä kehittyneiden valtioiden talouksien lailla riippuvaisiksi fossiilisista polttoaineista ja että ne voivat sen sijaan saada aikaan vähän hiilidioksidia tuottavaa kasvua tulevaisuutta silmällä pitäen.
Tämä on myös tapa kääntyä nopeasti kasvavien kehittyvien talouksien puoleen ja ilmoittaa niille, että kehittyneet valtiot ovat vastuussa köyhimmistä ja heikoimmassa asemassa olevista. Kehitysmaiden parissa olevien nopeimmin kasvavien talouksien, joista Kiina aiheuttaa jo eniten päästöjä maailmassa, on myös kannettava vastuunsa ja myötävaikutettava ilmasto-ongelmien ratkaisemiseen. EU:lla voi olla tämän lähestymistavan ansiosta ratkaisevan tärkeä tehtävä, kun pyrimme etunenässä saamaan aikaan kunnianhimoisen sopimuksen Kööpenhaminassa.
Karel De Gucht
Arvoisa puhemies, ensinnäkin olen havainnut keskustelussa, että kaikki poliittiset ryhmät ovat samaa mieltä periaatteista, joita meidän olisi esitettävä Kööpenhaminassa. Tämä on mielestäni erittäin tärkeää. Ei ole kovin tavanomaista, että parlamentti, jossa on niin monta poliittista puoluetta ja poliittista ryhmää, antaa kuitenkin yksimielisen tuen ehdotukselle.
Toiseksi Karl-Heinz Florenz ja muut ovat todenneet, että ehdotusten tekemisestä ei pitäisi kilpailla, vaan kyse on sitoumuksista. Tämä on ehkä totta, mutta minusta on kuitenkin tärkeää, että teemme ehdotuksen ja toteamme, että olemme valmiit tekemään sen, edellyttäen tietenkin, että Eurooppa-neuvosto antaa tälle suostumuksensa myöhemmin tässä kuussa. Kyse ei ole pelkästään kilpailusta. Kyse on Euroopan unionin sitoutumisesta. Odotamme, että muut poliittisesti ja taloudellisesti tärkeät valtiot tekevät ehdotuksia. Monet niistä eivät ole toimineet näin tähän saakka. Ymmärrämme, että Yhdysvaltojen tilanne ei ole helppo tällä hetkellä, mutta on tärkeää, että se tekee ehdotuksen, jotta voimme neuvotella. Muussa tapauksessa umpikuja, jossa pelkäämme olevamme tällä hetkellä, jatkuu.
(FR) Minusta on totta, että kehitysmaat kärsivät eniten sekä talouskriisistä, josta ne eivät ole mitenkään vastuussa, että ilmastonmuutoksesta. Meidän on tarjottava kehitysmaille merkittävää tukea tässä asiassa.
Emme saa tukea pelkästään kehitysmaita tässä asiassa, vaan meillä on oltava rohkeutta puuttua oman teollisuutemme ja omien taloudellisten toimijoidemme toimintaan. Kehitysmaiden metsäkadosta puhuttaessa on huomattava, että myös tämä on valtioidemme, Euroopan unionin, vastuulla. Uskon, että Kööpenhaminan kokouksen jälkeen meidän on tunnustettava tarve ottaa käyttöön lainsäädäntö, johon liittyy ekstraterritoriaalisia näkökohtia. Näin emme joudu tilanteeseen, jossa rahoitamme ilmastonmuutokseen sopeutumista ja tämän ilmiön lieventämistä ja toisaalta taloudelliset toimijat aiheuttavat päinvastaista vaikutusta kehitysmaissa.
(EN) Vielä muutama sana virallisesta kehitysavusta: Minusta tämä on erittäin tärkeä aihe, jota meidän on käsiteltävä keskenämme, koska yksi suurimmista huolenaiheista on se, että 0,7 prosenttia BKT:sta koskeva tavoite voitaisiin saavuttaa lisäämällä sopeutumistoimia.
Jo tällä hetkellä viralliseen kehitysapuun sisältyy monia sopeutumistoimina pidettäviä näkökohtia, ja tämä on aivan normaalia. Tätä luonnollisesti jatketaan, mutta meidän pitäisi löytää mittausmenetelmä, jonka avulla voimme erottaa selvästi nykyiset toimemme ilmastonmuutoksen vuoksi toteutettavista lisätoimista. Tämä on asia, johon on varmasti palattava Kööpenhaminan kokouksen jälkeen.
Corien Wortmann-Kool
(NL) Arvoisa puhemies, kymmenen vuoden keskustelujen jälkeen olemme nyt Kööpenhaminan ilmastokonferenssin kynnyksellä. Meillä on 50 päivää aikaa päästä kunnianhimoiseen sopimukseen sitovista tavoitteista, jotka koskevat Euroopan lisäksi Yhdysvaltoja sekä Kiinan ja Intian kaltaisia valtioita. Kunnianhimoinen sopimus edellyttää riittäviä taloudellisia resursseja, kuten tässä keskustelussa juuri mainittiin, eikä pelkästään Euroopan unionista. Kaikkien valtioiden on tarjottava taloudellisia resursseja, jotta myös kehitysmaat voivat osallistua ilmastosopimukseen. Solidaarisuus kaikkien köyhimpien kanssa on sisällytettävä kaikkiin ilmastosopimuksiin.
Komissio on aivan oikein ottanut johtoaseman rahoituksessa, mutta mitä Karl-Heinz Florenz pyrki pääasiassa esittämään, oli se, että pyrimme parlamentissa kilpailemaan sillä, kuka tarjoaa eniten. Herää kysymys, onko tämä todella hyödyllistä. Olette aiheellisesti haastaneet jäsenvaltiot osallistumaan ja haluan myös kiittää neuvoston puheenjohtajavaltiota Ruotsia pyrkimyksistään. Myös Yhdysvaltojen ja kasvavien talouksien on tarjottava rahoitusta. Voitte luottaa meidän tukeemme.
Myös EU:ssa on vielä paljon työtä jäljellä. Vaikka olemme päästövaatimusten osalta maailman johtajia, olemme Yhdysvaltoihin verrattuna kaukana jäljessä yksityisen sektorin investoinneissa teknisiin innovaatioihin ja kestävyyteen. Minusta positiiviset kannustimet yritysten ympäristöystävällisiin investointeihin ja innovaatioon ovat paljon lupaavammat kuin uusi eurooppalainen vero. Loppujen lopuksi erityisesti ajankohtana, jolloin tarvitsemme enemmän toimintaa ja työllisyyttä, Euroopan investoijia ja yrityksiä on yhä enemmän kehotettava osallistumaan tarpeellisiin siirtymistoimiin Euroopassa ja kaikkialla maailmassa.
Marita Ulvskog
(SV) Arvoisa puhemies, Andreas Carlgren, joka edustaa neuvostoa täällä tänään, aloitti toteamalla, että monet antavat periksi pessimismille ennen Kööpenhaminan konferenssia. Voin olla vain samaa mieltä ja toivon todella, että Euroopan parlamentin enemmistö voi varmistaa, että pessimisteille, joiden kanssa Andreas Carlgrenin on kamppailtava kotimaansa hallituksessa ja neuvostossa, ei anneta ratkaisevaa ääntä
Meidän on ratkaistava kaksi konkreettista kysymystä, jos aiomme osoittaa, että pessimistit ovat väärässä. Ensimmäinen ja jo aiemmin mainittu kysymys on luonnollisesti ilmastopyrkimysten rahoittaminen kehitysmaissa. Komission ehdotus ei yksinkertaisesti riitä. EU:n tuen kehitysmaille on oltava ainakin 30 miljardia euroa vuodessa vuoteen 2020 saakka ja meidän on tarjottava merkittävää tukea sopeutumistoimiin jo vuonna 2012. Tämän tuen on luonnollisesti täydennettävä tavanomaista kehitysapua. Luvattujen varojen uudelleenjakaminen ainoastaan vaarantaisi mahdollisuutemme maailmanlaajuisen ilmastosopimuksen aikaansaamisesta. Haluaisin kysyä ministeri Carlgreniltä, tukeeko neuvosto hänen kunnianhimoisia suunnitelmiaan.
Toiseksi meidän on suhtauduttava kahden celsiusasteen tavoitteeseen vakavasti. Jos aiomme onnistua tässä, ei riitä, että kehittyneet valtiot vähentävät kasvihuonekaasupäästöjään 20 prosentilla. Haluaisin sen vuoksi, että ministeri Carlgren esittää neuvoston edustajana jälleen kerran kantansa tästä asiasta. Monet meistä pitävät tarpeellisena, että päästöjä vähennetään 30-40 prosenttia vuoteen 2020 mennessä. Millaisia pyrkimyksiä neuvostolla on, ja onko ministeri Carlgrenillä neuvoston tuki?
Charles Goerens
(FR) Arvoisa puhemies, tässä keskustelussa on mielestäni kolme keskeistä näkökohtaa.
Ensinnäkin Kööpenhaminan konferenssi on tulevaisuudella spekuloimista. Tämä ei ole tuottanut tulosta, kuten puheenjohtajavaltio juuri huomautti. En haluaisi mennä niin pitkälle, että toteaisin kaiken riippuvan EU:sta, mutta mitään ei saada tällä alalla aikaan ilman päättäväisyyttä ja uskottavuutta, kuten Eva Joly juuri mainitsi.
Toinen näkökohtani on se, että meidän on varottava lisäämästä epävarmuutta. Euroopan unionin on oltava uskottava, kun on kyse ilmastonmuutoksen vaikutuksesta kehitysmaihin. Se sitoutui vuonna 2005 siihen, että virallisen kehitysavun tasossa on saavutettava 0,7 prosentin osuus vuonna 2015. Tämän tavoitteen toteuttamatta jättäminen ei tule kysymykseen.
Tätä lupausta ei saa heikentää vähentämällä juuri mainitsemiani määriä tai kohdentamalla viralliseen kehitysapuun sijoitettuja varoja ilmastonmuutoksen torjuntaan.
On syytä huomauttaa, että Kööpenhaminassa esitettävien kehitysmaille varattujen määrien on oltava täydentävää rahoitusta. Juuri mainittiin 35 miljardia euroa, ja nyt puhumme 35 miljardin euron täydentävästä määrästä.
Olisi viisasta, että Euroopan unioni ei herätä mitään epäilyksiä päättäväisyydestään edistää vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamista ja ilmastonmuutoksen torjumista. Jos Euroopan unioni poikkeaa tältä tieltä, se johtaa poliittiseen epäonnistumiseen, joka epäilemättä heikentäisi kehitysmaiden luottamusta EU:hun. Jos me edes onnistumme olemaan yhtä mieltä tästä asiasta, tämä keskustelu ei ole ollut turha.
Kolmanneksi tarvitsemme Yhdysvaltoja, Kiinaa, Intiaa ja kaikkia teollisuusmaita, mutta tarvitsemme myös kehittyviä valtioita ja luonnollisesti kehitysmaita. Sen vuoksi olisi järkevää miettiä uudenlaista pohjoisen ja etelän välistä kumppanuutta erityisesti vaihtoehtoisen energiantuotannon alalla. Aurinkoenergian käyttäminen sähköntuotantoon Välimeren eteläpuolella voi olla halutessamme yksi tärkeimmistä pohjoisen ja etelän välisistä hankkeista, joilla vastataan talouskriisiin ja ilmastonmuutoskriisiin. Tällä ei saada missään olosuhteissa vaarantaa esimerkiksi metsien hävittämisen torjunnan pyrkimyksiä, joiden osalta korostan, että kehittyvien valtioiden, joista osa on G20-ryhmän jäseniä, vastuu on valtava.
Satu Hassi
(FI) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, suomalainen runoilija on verrannut ihmiskuntaa junamatkustajiin, jotka ovat matkalla helvettiin, mutta keskittyvät kiistelemään paikasta ensimmäisessä luokassa. Nyt on jälleen hetki, jolloin tarvitaan EU-johtajuutta. Paras tapa meidän auttaa sitä, että saamme ilmastoneuvottelujen takalukon murrettua, on se, että ensi viikon EU-huippukokous tekee tarjouksen kehitysmaiden ilmastotoimien rahoituksesta.
Ympäristövaliokunta kannatti eilen EU:n rahoitusosuudeksi 30:tä miljardia euroa. On selvä, että komission esittämä 2-15 miljardia euroa ei voi riittää. Jos olemme rehellisiä, on tunnustettava historiallinen vastuumme ilmastonmuutoksesta ja että päästömme henkeä kohden ovat edelleen monikertaiset verrattuna esimerkiksi Kiinaan ja Intiaan.
Peter van Dalen
(NL) Arvoisa puhemies, ilmastokokouksen on onnistuttava, ja EU:n on puhuttava yhdellä äänellä ja asetettava tavoitteet korkealle neuvotteluissa. Kööpenhaminan kokous on tärkeä, koska Jumalan luomistyö on erittäin haavoittuva ja ihmisen toimista vahingoittuva.
Kehitysmaihin on kiinnitettävä erityistä huomiota. Näiden valtion kansalaisilla ei ole tuskin mitään vaikutusta ilmastonmuutokseen, mutta juuri he joutuvat kärsimään siitä. Sadot menetetään tai ne huuhtoutuvat tulvien mukana, pyörremyrskyt tuhoavat kyliä ja kokonaisten alueiden kehitys taantuu vuosia yhdessä yössä. Me teollisuusmaat olemme omalta osaltamme edistäneet ilmastonmuutosta ja sen vuoksi meillä on vastuu tarjota kehitysmaille riittävää ja kestävää taloudellista ja teknistä tukea. Tämä esitettiin hyvin Balin toimintasuunnitelmassa.
Sen vuoksi on tärkeää myös, että EU:n rahoitusta on tarpeeksi saatavilla; tästä on asiassa pohjimmiltaan kyse. Tämän vuoksi toteamme, että ilmastorahastoon on käytettävä vuodessa vähintään 15 miljardia euroa, ja sen lisäksi on saatava rahoitusta maailman muilta suurilta talouksilta. Niidenkin on kannettava vastuunsa.
Lopuksi olen tyytyväinen, että neuvoston puheenjohtaja kiinnitti huomiota metsien häviämiseen. Me pidämme tätä välttämättömänä alana. Metsien häviämisen torjuminen on paras tapa vähentää hiilidioksidipäästöjä.
Kartika Tamara Liotard
(NL) Arvoisa puhemies, metsien häviämisen alaa usein laiminlyödään, kun ilmastoasioista keskustellaan kehitysavun näkökulmasta. Näin ei onneksi toimita parlamentin tämänpäiväisessä keskustelussa. Metsät, kuten trooppiset sademetsät, tekevät tehottomaksi huomattavan osuuden hiilidioksidipäästöistä. Maankäytön muutokset, kuten metsien hävittäminen ja sademetsien tuhoaminen, aiheuttavat ainakin 18 prosenttia tämänhetkisistä hiilidioksidipäästöistä. Yhtä synkeä metsien hävittämisen seuraus on se, että monet kehitysmaiden alkuperäiskansat ajetaan pois mailtaan, eivätkä he voi enää turvata toimeentuloaan. Myöskään puhtaan kehityksen mekanismi (CDM) ei toimi. Se koskee hankkeiden rahoittamista kehitysmaissa, jotta voimme itse tuottaa enemmän hiilidioksidia.
Valitettavasti maailman tapa on edelleen se, että rikkaiden valtioiden ja tärkeimpien teollisuudenalojen intressit ovat tärkeämpiä kuin sosiaalinen ja taloudellinen oikeudenmukaisuus. Metsien häviäminen on pysäytettävä, ja teollisuusmaat ovat moraalisesti velvollisia antamaan kehitysmaille taloudellista ja teknistä tukea tässä asiassa.
Oreste Rossi
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Lega Nordin valtuuskunta äänesti ainoana poliittisena puolueena eilen illalla valiokunnassa tätä päätöslauselmaa vastaan. Me äänestimme sitä vastaan, koska se on mielestämme eurohulluutta.
Tällä hetkellä kokemassamme teollisuuden kriisissä, jonka vuoksi menetetään kilpailukykyä ja työpaikkoja, ajatus kolmansien maiden, kehitysmaiden, teknisten innovaatioiden rahoittamisesta, merkitsee kuoliniskua eurooppalaisille yrityksille. Tässä asiakirjassa vahvistetaan 30 miljardin euron vuosittainen määräraha vuoteen 2020 saakka Kiinan, Intian ja Brasilian kaltaisille valtioille, jotka ovat vaarallisimpia ja epärehellisimpiä kilpailijoitamme ja samalla siinä kehotetaan teollisuuttamme vähentämään edelleen päästöjään, josta aiheutuu vakavia taloudellisia seurauksia.
Emme voi tehdä ympäristön suojelun kaltaisesta oikeutetusta taistelusta kansojen välistä selkkausta. Niin kauan kun on olemassa Kiinan kaltaisia valtioita, joiden teollisuuspolitiikka on vilpillistä kilpailua, niin minkäänlaisia ekologisesti kestäviä maailmanmarkkinoita ei voi olla olemassa.
Me Lega Nord -puolueessa tuemme työntekijöitä, liikemiehiä ja -naisia, joiden on päivittäin kamppailtava sellaisten valtioiden teollisia ryhmittymiä vastaan, joilla ei ole mitään käsitystä säännöistä. Suhtaudumme myönteisesti ympäristöön, mutta kielteisesti kilpailijoiden rahoittamiseen työntekijöidemme kustannuksella.
Zoltán Balczó
(HU) Arvoisa puhemies, mielipiteet vaihtelevat siitä, missä määrin ihmiset vaikuttavat ilmastonmuutokseen. Minun näkemykseni on se, että me vaikutamme siihen ja että Kööpenhaminan ilmastokonferenssilla pyritään lieventämään tätä. Olen vahvasti sitä mieltä, että tulos päätetään poliittisella alalla.
Mitä keinoja voimme käyttää, jotta suurimmat saastuttajat saadaan menestyksekkäästi vakuutettua päästöjensä vähentämisestä? Emme saa tätä aikaan edistämällä EU:n vahvaa viestiä siitä, että emme vähennä päästöjä kaksikymmentä vaan 30 ja 40 prosenttia. Meidän on saatava maailman suurin saastuttaja, Yhdysvallat, vähentämään laajamittaista saastuttamistaan. Tällaisen tarkistuksen toteuttamista koskeva päätös itse asiassa esitettiin asianmukaisessa valiokunnassa. Monet henkilöt olettivat optimistisesti, että Barack Obama saisi aikaan suuria muutoksia ja matkustaisi Kööpenhaminaan. Hän osallistui sen sijaan Kansainvälisen olympiakomitean kokoukseen kampanjoidakseen Chicagon puolesta. Ilman menestystä.
Euroopan unionin johtajat toimivat 500 miljoonan hengen puolesta monessa tilanteessa turhaan. Kysymys kuuluu, miksi he eivät uskalla toimia entistä päättäväisemmin nyt, koska ainoastaan niiden toiminnalla voidaan menestyä maailmanlaajuisessa kysymyksessä. Tätä ei voida tehdä paikallisella tasolla.
Filip Kaczmarek
(PL) Arvoisa puhemies, otin hyvin huolestuneena vastaan uutisen rahoitus- ja ympäristöministerien kokouksesta ja erityisesti lopullisesta asiakirjaluonnoksesta, johon ei sisälly ratkaisua keskeiseen kysymykseen: miten Euroopan unioni haluaa tukea maailman köyhimpiä valtioita niiden pyrkimyksissä hiilidioksidipäästöjen rajoittamiseksi ja ilmastonmuutokseen sopeutumiseksi?
Tämä on todellakin keskeinen asia. Asiakirjaluonnokseen ei sisälly edes niitä määriä, joita komissio ehdottaa, eli että kehitysmaiden tarpeiden arvioidaan olevan tällä alalla 100 miljardia euroa vuodessa vuoteen 2020 saakka tai sitä, mikä voi olla EU:n osuus tästä summasta. Lisäksi ei ole mitään päätöstä siitä, millainen jäsenvaltioiden yhteisrahoitusjärjestelmä olisi otettava käyttöön, ja tiedämme, että tämän alan ehdotukset ovat hyvin erilaisia.
Voimme tietenkin ymmärtää väitteitä, joiden mukaan meidän olisi varottava antamasta erityisiä julkilausumia ja että meidän olisi odotettava toisten valtioiden, erityisesti vahvojen talouksien valtioiden, ehdotuksia. Jos EU kuitenkin haluaa toimia johtajana ilmastonmuutoksen torjumisessa, sen on esitettävä erityisiä ehdotuksia ja ratkaisuja etenkin siksi, että ongelma on osittain sisäinen asiamme, sillä kyseessä on yhteisrahoitusjärjestelmä.
Meidän velvollisuutemme on neuvotella oikeudenmukainen sopimus kehitysmaiden kanssa. Maailman köyhimmät valtiot ovat vaikuttaneet vähiten ilmastonmuutokseen, mutta samalla ne joutuvat vastaamaan sen merkittävimmistä seurauksista. Monien köyhien valtioiden huomattava riippuvaisuus maataloudesta ja kalastuksesta ja niiden heikko infrastruktuuri asettavat ne ilmastonmuutoksen vuoksi hyvin vaikeaan tilanteeseen. Edellisen neljän vuoden aikana Afrikka, joka on köyhin maanosa ja joutuu kärsimään eniten ilmastonmuutoksen seurauksista, on saanut alle 12 prosenttia varoista, joita on käytettävissä ilmastonmuutoksen torjumiseksi. Tämä ei ole oikea tapa saada nämä maat osallistumaan tähän prosessiin.
Thijs Berman
(NL) Arvoisa puhemies, tuhansien ihmisten on muutettava Tyynenmeren alueella, koska heidän saarensa jäävät tulvan alle, ja Sudanissa karja kuolee janoon. Jokainen on nähnyt nämä kuvat, ja tärkeintä tässä ja muissa ilmastonmuutoksen vaikutuksia koskevissa kysymyksissä on se, että saastuttajan on maksettava. Maailmalla on edessään Kööpenhaminassa tämän vuoden joulukuussa historiallinen tehtävä antaa sisältöä näille sanoille.
Oxfam laskee kuitenkin, että kehitysmaat ovat tähän mennessä vastanneet itse kolme neljäsosasta sopeutumistoimista. Samaan aikaan öljyä katoaa esteettä näistä kehitysmaista usein ilman, että ne saavat valtion kassaan mitään kohtuullista maksua. Ilmastonmuutos maksaa tulevaisuudessa kehitysmaille yli 100 miljardia euroa vuodessa. Tätä määrää ei käytetä kehitykseen vaan ainoastaan kehitysedellytysten luomiseksi, koska tietty Tyynenmeren saari voi välttyä jäämästä veden alle ilmastopolitiikan ansiosta tai aavikoituminen voidaan estää, jotta ihmiset voivat elää ja työskennellä missä haluavat.
On olemassa tietenkin ilmastotoimia, joilla voidaan edistää köyhien maiden kehitystä. Puiden istuttaminen auttaa torjumaan aavikoitumista. Tällä hetkellä kuitenkin ilmastopolitiikkaan myönnettävä rahoitus on pääasiassa peräisin kehityspolitiikan varoista, ja tätä ei voida hyväksyä. "Ei uutta rahoitusta" sanoo komission jäsen De Gucht. Hyvä on, mutta sitten olisi varmistettava, että nykyistä rahoitusta täydennetään.
Kehitysmaat kärsivät nyt kolmesta epäsuotuisasta seikasta. Suurin osa EU:n jäsenvaltioista ei pidä omia kehityspolitiikkaa koskevia lupauksiaan. Talouskriisi tarkoittaa, että köyhiin valtioihin sijoitetaan vähemmän ja että kehitysbudjetti pienentyy. Neljäskin seikka voidaan lisätä: köyhien valtioiden on itse vastattava ilmastolle syntyneestä vahingosta, jota ne eivät ole itse aiheuttaneet. Meidän täytyy saada tämä ajatus eteenpäin Kööpenhaminassa ottamalla käyttöön uusia rahoitusjärjestelyitä. Kehityspolitiikkaa on myös sovitettava yhteen ilmastopolitiikan kanssa tästä lähtien. Kyseisen kahden politiikan on liityttävä toisiinsa huomattavasti aikaisempaa enemmän. Tärkeintä on se, että kehitysmaille annetaan sananvalta ilmastorahaston käytöstä avoimella tavalla. Tämä rahasto on otettava sen vuoksi käyttöön EU:ta ja koko maailmaa varten.
Marielle De Sarnez
(FR) Arvoisa puhemies, me olemme pääasiassa vastuussa ilmastonmuutoksesta, mutta kehitysmaat ovat sen pääasiallisia uhreja. Sen vuoksi saasteita eniten aiheuttavien kehittyneiden valtioiden on esitettävä tiettyjä vahvoja sitoumuksia Kööpenhaminassa. Tämä on tarpeen meille, mutta se on vielä tarpeellisempaa etelän valtioille.
Olemme kartuttaneet velan pitkän ajanjakson kuluessa erityisesti Afrikan suhteen. Sen vuoksi meidän on löydettävä oikeasuhtainen taloudellinen ja tekninen korvaus. EU:n on tehostettava toimia, vaikka se olisi tuskallista kansalaisillemme. Meidän on autettava näitä valtioita mukauttamaan talouttaan ja torjumaan ilmastonmuutosta, mutta meidän on myös suunniteltava radikaalisti erilaista kehityspolitiikkaa. Afrikka tarvitsee suojattuja markkinoita, jos halutaan viimeinkin kestävää maataloutta. Afrikan on turvattava metsänsä, maaperänsä ja luonnonvaransa kehittyneiden valtioiden ryöstöltä. Kööpenhaminassa onnistutaan ainoastaan, jos voimme välittää tämän viestin jaetusta vastuusta ja solidaarisuudesta.
Yannick Jadot
(FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ilmastonmuutos on jo aiheuttanut 300 000 kuolemantapausta ja se aiheuttaa miljoonia enemmän tulevaisuudessa.
Toimettomuus on rikos ihmisyyttä vastaan. Kyseessä on hätätapaus, mutta neuvottelut ovat käytännössä pysähtyneet. Kuitenkin Japanin, Australian, Norjan, Kiinan, Brasilian ja Etelä-Afrikan kaltaiset valtiot pyrkivät ponnisteluihin, jotka ovat oikeassa suhteessa vastuuseensa. Tästä ei ole kyse Yhdysvaltojen tapauksessa eikä valitettavasti enää EU:n tapauksessa. EU:n pyrkimysten suhteuttaminen maapallon tasolle johtaisi ilmaston lämpenemiseen neljällä asteella. Tätä ei voida millään hyväksyä. Eurooppa on kuitenkin avainasemassa Kööpenhaminassa.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, jos Eurooppa-neuvoston huippukokous, joka toimii Euroopan parlamentin suositusten perusteella, tekee oikeita päätöksiä kuun loppupuolella, niin EU voi vauhdittaa neuvotteluita. Tavoitteena on 30 prosentin vähennys ja 35 miljardin euron tukipaketti etelän valtioille.
Arvoisa puhemies, tapa, jolla tietyt jäsenvaltiot käyttävät tälle hetkellä tukea etelän valtioissa neuvotteluvälineenä, on meidän mielestämme aivan järkyttävä. Etelän valtioiden ahdinko ei ole neuvottelukysymys.
Sajjad Karim
(EN) Arvoisa puhemies, on erittäin tärkeää, että ilmastonmuutoksesta ja ilmaston lämpenemisestä saavutetaan kansainvälinen yksimielisyys. Siihen on tilaisuus Kööpenhaminan huippukokouksessa. Meidän olisi kuitenkin tarkasteltava hetki kyseiseen huippukokoukseen liittyviä ongelmia. Yhdysvallat, maailman suurin talous, ei ole pystynyt sopimaan tietyistä kasvihuonekaasupäästöjen vähennyksistä vuoteen 2020 mennessä, ja monet muut kehittyneet teollisuusmaat ovat epävarmoja siitä, ovatko tarvittavat kunnianhimoiset toimet mahdollisia.
Selvyyden vuoksi totean, että meillä ei ole todellakaan valinnanvaraa. EU toimi rohkeasti, kun se asetti kunnianhimoiset tavoitteet vuodelle 2020 ja 2050, ja nyt meidän on kehotettava muita toimimaan samoin. Emme voi saavuttaa tavoitteitamme ilman muiden valtioiden yhteistyötä. Tehokkaiden maailmanlaajuisten hiilimarkkinoiden luominen on tärkeää, kuten on myös kansainvälinen yksimielisyys, jos haluamme välttää hiilidioksidipäästöjä koskevat protektionistiset toimet EU:ssa. Meidän on kannustettava suurten teollistuneiden valtioiden hallitusten rohkeaa johtajuutta. Vaikka tietyt Yhdysvaltojen osavaltiot ovat aloittaneet ilmastonmuutoksen torjumisen, liittohallituksen johtajuus on valitettavan puutteellista. Yhdysvaltoja ja nousevan talouden maita, kuten Intiaa ja Kiinaa, tarvitaan kumppaneiksemme maapallon tulevaisuuden vuoksi.
Voimme rohkaista kehitysmaita seuraamaan erilaisia, vähemmän ympäristöä rasittavia teollistumisen muotoja. Niillä on vielä aikaa omaksua uusi lähestymistapa, joka aiheuttaa vähemmän haittaa ympäristölle, ja meidän on autettava niitä sellaisen infrastruktuurin suunnittelemisessa ja rakentamisessa, jolla tämä saadaan aikaan.
João Ferreira
(PT) Arvoisa puhemies, ilmastonmuutosta koskevaan ongelmaan liittyvästä lähestymistavasta on poistettu eräät olennaiset näkökohdat ja ennen kaikkea sitä on vääristetty niin sanotuilla "markkinaratkaisuilla". Tällä hetkellä fossiilisista polttoaineesta saadaan lähes 85 prosenttia maailman energiantarpeesta. Johdonmukaisessa ilmastonmuutosta koskevassa lähestymistavassa olisi keskityttävä tämän riippuvuussuhteen vähentämiseen. Sen sijaan Euroopan unionin ehdottama pääasiallinen väline ilmastonmuutoksen torjumiseksi, päästökauppa, ei ainoastaan epäonnistu tämän riippuvuussuhteen helpottamisessa, vaan se muodostaa esteen energiamalliin tarvittavalle muutokselle.
Kokemus osoittaa, että päästöoikeuksilla käytävä kauppa ei ole johtanut kasvihuonekaasupäästöjen vähennykseen vaan päinvastoin. Useilla esimerkeillä annetaan väärä kuva markkinoiden mahdollisuuksista päästöjen vähentämisessä ja eräillä toisilla osoitetaan normatiivisen sääntelyn ja kohdennettujen investointien tehokkuus varsinkin vaikutusten ja ympäristönsuojelun suhteen.
Ihmiskunnalla on edessään monia ja erilaisia ongelmia, jotka ovat niin vakavia, että ne uhkaavat olemassaoloa maapallolla. Ei ole kuitenkaan todennäköistä, että ihmiskunta löytää ratkaisun irrationaalisen järjestelmään, joka aiheutti alun perin ongelmat.
Godfrey Bloom
(EN) Arvoisa puhemies, käytän tilaisuuden hyväkseni ja toivotan kaikkea hyvää Itä-Euroopan kaupungeille pian alkavalle varhaiselle hiihtokaudelle siellä olevan lumen ja jään vuoksi. Tämä on tietenkin osoitus siitä, kuten riippumattomassa tieteellisessä tutkimuksessa on nyt vahvistettu, että maapallon ilmasto todella jäähtyy ja se on jäähtynyt jo vuoden 2002 jälkeen. Lämpötila on ollut suurin piirtein tasainen vuodesta 1998 lähtien. Puhumme siis jostain, jota ei ole tapahtunut.
Olen kuullut kerta toisensa jälkeen parlamentin jäsenten puhuvan hiilidioksidista saastuttavana aineena. Saasteena! Se on elämää luova luonnonkaasu. Tämä antaa minulle vaikutelman, että eräillä parlamentin jäsenillä ei ollut mahdollisuutta viralliseen koulutukseen.
Eikö tässä ole oikeastaan kyse siitä, että valtio saa kätensä tavallisten kansalaisten taskuun ja vie heiltä vielä enemmän veroja? Eikö tässä ole kyse poliittisesta valvonnasta? Eikö kyse ole politiikasta ja suuryrityksistä? Koko asia on huijausta, kyseessä on valheellinen olettama, naurettava järjettömyys siitä, että ihmisen aiheuttama hiilidioksidi johtaa ilmaston lämpenemiseen. Tämä riittää kiitos, ennen kuin vahingoitamme peruuttamattomasti maailmantaloutta.
George Becali
(RO) Olen yksi niistä Euroopan parlamentin jäsenistä, jotka uskovat, että maatalous on ratkaisu eikä ainoastaan syy ilmastonmuutokseen. Uskon, että se on jopa yksi tämän ilmiön uhreista, koska kuivuus ja tulvat vaikuttavat meihin kaikkiin Euroopassa yhä säännöllisemmin, mutta niiden vaikutuksen tuntevat ensisijaisesti maanviljelijät.
Kuulun niihin parlamentin jäseniin, joiden mielestä tarvitsemme yhteistä maatalouspolitiikkaa myös tulevaisuudessa. Me tarvitsemme sitä, jotta voimme kehittää uusia tuotantomalleja ja -menettelyitä maatalouden ja kotimaisen luonnon monimuotoisuuden palauttamiseksi. Olemme menettäneet siitä 70 prosenttia tämän vuosituhannen alussa. Kun mainitsemme maatalouden, puhumme elävistä olennoista, maaperästä, kasveista ja erityisesti puista, metsistä ja laidunmaasta. Haluaisin ajatella, että tämä on sellainen viesti ja lähestymistapa, joka on näkyvällä paikalla Kööpenhaminassa kahden kuukauden kuluttua ja että EU:n politiikkaa tällä alalla tarkastellaan konkreettisesti ja strategisesti ja että myös talousarvion osalta maataloutta pidetään ratkaisuna, kuten mainitsin tämän puheenvuoron alussa.
Richard Seeber
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, käsittelemme täällä politiikka emmekä uskontoa. Tämän vuoksi meidän olisi pantava merkille ero, joka vallitsee tosiasioiden taikka empiirisen todellisuuden ja olettamuksien välillä. On tosiasia, että maapallon lämpötila on noussut noin 0,7 prosenttia esiteolliseen aikaan verrattuna. On kuitenkin myös tosiseikka, että lämpötila ei ole juurikaan noussut edellisen kymmenen vuoden aikana.
Tosiasia on myös, että Kööpenhaminan konferenssi on kansainvälinen ja että yhteisön hiilidioksidipäästöt ovat noin 17 prosenttia maapallon kaikista päästöistä. Yhteisö on jo pannut täytäntöön lainsäädännön, jonka perusteella edellytetään, että sen hiilidioksidipäästöjä vähennetään 20 prosentilla vuoteen 2020 mennessä.
Tarkastelkaamme olettamuksia. Yksi olettamus on se, että maapallon lämpötila nousee edelleen. Toinen on se, että hiilidioksidipäästöillä on suora yhteys ilman hiilidioksidipitoisuuteen sekä lämpötilan nousuun. Kolmannen olettamuksen mukaan ihmiskunnalla voi olla todellista vaikutusta ilman hiilidioksidipitoisuuteen. Tästä asiasta esiintyy erilaisia tieteellisiä mielipiteitä. Tämä on ongelma, jonka me poliitikot kohtaamme, ja meidän on tehtävä asiasta päätös.
Olisi kuitenkin hyvä ottaa toinen havainto huomioon, jotta poliittiselle päätöksenteollemme annetaan suuntaa. Tämä havainto on se, että kaikki yhteiskunnat, jotka käyttävät energiaa ja resursseja hyvin tehokkaalla tavalla, menestyvät hyvin. Tämän vuoksi on järkevää harjoittaa politiikkaa, jonka avulla on mahdollista käyttää energiaa ja luonnonvaroja tehokkaammin ja toimia näin yhteisön tasolla. Siten voimme jatkossakin olla kansainvälisesti johtavassa asemassa taloudellisesta näkökulmasta, mutta myös tarjota apua muille valtioille, erityisesti heikommin kehittyneille valtioille, jotta ne seuraavat samoja toimia.
Jos me tarkastelemme nyt varojen siirtoa, josta keskustellaan tässä yhteydessä, on keskeistä, että sitä on valvottava hyvin ja siihen on liityttävä ehtoja, koska muussa tapauksessa avaamme vaan toisen reitin kehitysapuun.
Linda McAvan
(EN) Arvoisa puhemies, en usko, että Godfrey Bloom kuuli BNP-puolueen puheenvuoron esittäjää, mutta jos hän olisi kuullut sen, hän olisi huomannut, että heillä on paljon yhteistä, kuten olen aina epäillyt. Se oli melkeinpä kopio puheesta.
Olemme kuulleet jotain mielipidetutkimuksista. Itse asiassa tuoreen tutkimuksen mukaan kaksi kolmasosaa eurooppalaisista ilmoitti, että ilmastonmuutos on erittäin vakava asia ja 20 prosentin mukaan se oli melko vakava ongelma. Yhdistyneessä kuningaskunnassa 51 prosenttia piti tätä vakavana ja 30 prosenttia melko vakavana asiana. Tämä on 81 prosenttia. Itse asiassa ainoastaan kymmenen prosenttia eurooppalaisista sanoi, että asia ei ole ollenkaan vakava. Mielipidetutkimukset osoittavat, että Euroopan kansalaiset välittävät ilmastonmuutoksesta ja he ymmärtävät asiaa. Sen vuoksi kaikki keskeiset puolueet Euroopan parlamentissa tukevat neuvostoa ja komissiota Kööpenhaminassa ja sen vuoksi tuimme lainsäädäntöpakettia viime vuonna.
Viime yönä ympäristövaliokunnassa jäsenet äänestivät 55 ääntä yhtä vastaan kunnianhimoisesta neuvotteluasemasta Euroopan unionille Kööpenhaminassa. Rahoituksesta puheen ollen - mikä on erittäin tärkeää tällä viikolla, koska tiedämme, että valtiovarainministerit tapaavat tänään - tarvitsemme varoja, täydentävyyttä ja hyvän hallinnon rakenteita. Emme tarvitse pääomien kahdenkertaista huomioimista.
Joskus elämässä näkee asioita, joita ei koskaan unohda. Noin kolme vuotta sitten vierailin Fiona Hallin kanssa Pohjois-Keniassa. Kävimme erään hyvin köyhän kansanryhmän luona ja tapasimme siellä paimentolaisia. Tapasimme nuoria naisia, tyttöjä, jotka vihittiin yhä nuorempana Pohjois-Keniassa. Miksi? Koska kun nuori nainen menee naimisiin Keniassa, hänen isänsä saa vastineeksi lehmiä, koska valuuttana ovat lehmät. Lehmistä on tulossa harvinaista kauppatavaraa Keniassa ilmastonmuutoksen vuoksi. Köyhyys ei jää ikinä historiaan, ellemme torju ilmastonmuutosta, ja parlamentilla on velvollisuus vastata tähän pyyntöön.
Marit Paulsen
(SV) Arvoisa puhemies, noin 40 prosenttia kaikista kasvihuonekaasupäästöistä on peräisin elintarviketuotannosta, jos mukaan otetaan koko tuotantoketju. Voitte sanoa, että maatalous on tämän vuoksi syyllinen. Meidän on ymmärrettävä, että maa- ja metsätalous ovat todennäköisesti yksi keskeisimmistä tarkasteltavista aloista, jos aiomme tarttua päästöongelmaan. Meidän rikkaiden valtioiden on kuitenkin tämän aikaansaamiseksi otettava käyttöön tarpeeksi rohkeasti uutta tekniikkaa ja siirryttävä eteenpäin aikaisemmista kokemuksista. Meidän on muutettava maatalouspolitiikkaamme, jotta emme enää dumppaa maataloustuotteita kehitysmaiden markkinoille. Tämä on ehkä yksi hyödyllisimmistä toimista, jonka voimme toteuttaa, jotta Afrikan maatalous seisoo omilla jaloillaan ja jotta naisten vapauttamista tuetaan.
Carl Schlyter
(SV) Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri Carlgren, esitätte täällä aina hyviä puheita, mutta mikä on todellinen sisältö? Kehitysmaissa maaperä kuivuu ja taudit leviävät. Ilmastopakolaisia on yhä enemmän. Pyydättekö te heitä hymyilemään kuoleman edessä?
Voitte kiepauttaa neuvostossa luomanne pessimismin ylösalaisin ja tehdä joitain konkreettisia lupauksia. Mietin, tarjoatteko 35-40 miljardia euroa vuodessa uutta tukea ilmastotoimille? Suljetteko tukikelpoisten hankkeiden ulkopuolelle ydinvoiman ja hiilidioksidin talteenoton ja varastoinnin? Hyväksyttekö kehitysmaihin vietävän tärkeän ympäristöystävällisen tekniikan pakollisen lisensoinnin? Pelastatteko metsät kieltäytymällä REDDin markkinapohjaisista menettelyistä? Jos voitte luvata tämän kaiken, vähennätte päästöjä 40 prosentilla, ja silloin me kaikki lähdemme täältä hymy huulillamme.
Konrad Szymański
(PL) Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin kanta hiilidioksidin vähentämistä koskevien velvollisuuksien kansainvälisestä jakamisesta ei ole tasapainossa sen asian suhteen, miten tästä vähentämisestä aiheutuvista kustannuksista vastataan. Jos hyväksymme päätöslauselman, heikennämme ilmastopakettia, jonka neuvotteleminen oli hankalaa ja jonka kustannukset lankeavat tällä hetkellä epätasa-arvoisesti Keski-Euroopan jäsenvaltioille. Tänään ehdotettujen ratkaisujen hyväksyminen lisää tätä eriarvoisuutta entisestään. Yritämme pakottaa jäsenvaltioille vaatimuksia, jotka ovat erittäin haitallisia niiden taloudelle vaikka samaan aikaan emme edellytä mitään erityisiä toimia valtioilta, jotka kantavat suurimman vastuun maailman hiilidioksidipäästöistä. Tämä on epäoikeudenmukaista ja tehotonta. Jos toimet eivät ole suhteelliset kansainvälisellä tasolla, me ainoastaan lisäämme Kiinan, Intian ja Brasilian kilpailukykyä.
Päätöslauselmassa mennään vielä pidemmälle. Siinä ehdotetaan köyhimpien valtioiden tukemista. Vuoteen 2020 asti ulottuva 330 miljardin euron summa merkitsee, että Puolan kaltaisen valtion osuus on 16,5 miljardista jopa 40 miljardiin euroa. Tämä on poliittista hulluutta. Sillä heikennetään Euroopan unionin jäsenyyden taloudellista järkevyyttä. Kyseessä on lisäksi tehoton menettely, kuten kävi ilmi valmistelutoimissa sähkövirran viemisestä Puolan naapurista Kaliningradin alueelta. Kööpenhaminassa ei kannata allekirjoittaa sopimusta, jonka mukaan hiilidioksidin rajoittamiseen liittyvää taakkaa ei jaeta suhteellisesti maailmanlaajuisella tasolla.
Marisa Matias
(PT) Arvoisa puhemies, sellaisen toimintasuunnitelman harkitseminen, jolla kehitysmaita tuetaan ilmastonmuutoksessa, on pelkästään oikeudenmukaisuutta ja tasa-arvoa koskeva kysymys. Kehitysmaille aiheutuu suurin vaikutus, mutta ne ovat vaikuttaneet vähiten tilanteeseen, jossa nyt olemme. Sen vuoksi meidän on saatava aikaan enemmän kuin pelkkä aiejulistus. Aiejulistusta pidemmälle pääseminen osoittaa, että olemme päättäväisiä ja tosissamme peruskysymyksistä, kuten rahoituksesta.
Jos rahoituskysymyksiä ei määritellä selkeästi, meillä ei voi olla minkäänlaista konkreettista politiikkaa, vaikka strategiamme olisi kuinka kunnianhimoinen. Komissio puhuu 100 miljardista eurosta vuoteen 2020 mennessä. Esitetään erilaisia arvioita, mukaan lukien sellaisia, joissa mainitaan tarve 120 miljardista eurosta vuodessa, joka vuosi, kehitysmaiden tueksi. Tarvitsemme omia resurssejamme, emmekä pelkästään lieventäviä keinoja. Tämän vuoksi on tärkeää selvittää, miten tätä rahoitusta aiotaan käyttää ja kuka sitä tarjoaa. Meillä on oltava rohkeutta puuttua tähän asiaan ja saada mukaan kaikki sidosryhmät mukaan lukien yksityinen sektori ja teollisuus. Vai toivommeko me, että ne tarjoutuvat sijoittamaan tähän hankkeeseen omasta tahdostaan?
Timo Soini
(FI) Arvoisa puhemies, ilmastomafia on hyväuskoisten vihreiden politiikkojen avustuksella siirtämässä useita satoja miljoonia euroja kehittyneiden maiden verovaroja kehitysmaissa toimivia suuria voittoja tuottaville ylikansallisille yrityksille ja kehitysmaiden valtiollisille yrityksille tämän tyyppisenä ilmastomaksuna, jota nyt ajetaan. Esimerkiksi Kiina voisi aivan hyvin hoitaa nämä velvoitteensa itse, se on valuuttavarannolla mitaten maailman rikkain maa.
Suomen ja EU:n on pelastettava oma teräs-, konepaja- ja metsäteollisuus vaatimalla Kööpenhaminan päätökseksi ilmastotuotteiden ilmastotavoitteiden toteuttamiseksi ominaispäästöjärjestelmää nykyisten prosenttimääräisten tavoitteiden ja päästökaupan sijaan. Tämä on oikeudenmukainen tapa.
(Suosionosoituksia)
Pilar del Castillo Vera
(ES) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää neuvostoa ja komissiota. Käsiteltävänä olevaan aiheeseen liittyy joitain varmoja ja epävaroja seikkoja.
Ensimmäinen varma seikka, tai ensimmäinen yhteinen tekijä on se, että nyt ollaan yhä enemmän yhtä mieltä siitä, että päästöjä on vähennettävä ja että puhtaita energialähteitä on kehitettävä.
Toinen varma seikka on se, että ongelman ratkaisemiseksi tarvitaan maailmanlaajuista lähestymis- tai menettelytapaa. Sen vuoksi eniten hiilidioksidia ilmakehään päästävien valtioiden on osallistuttava kaikkiin kansainvälisiin sopimuksiin. Hiilidioksidin suurimpiin tuottajiin kuuluvat Yhdysvallat, Kiina, Intia ja Brasilia.
Kolmas varma seikka on se, että Euroopan unioni on esittänyt ehdotuksen pakollisista tavoitteista, jotka ovat 20 tai 30 prosenttia.
Neljäs tosiseikka on, että eri syistä johtuen ei ole minkäänlaisia merkkejä siitä, että suurimmat hiilidioksidipäästöjä aiheuttavat valtiot aikovat hyväksyä tällaisen sopimuksen, ja tämä on todellisuutta.
Optimistisuuden puutetta ei ole, jos tunnustamme todellisuuden. Pessimismi voittaa, jos emme tiedä, mikä todellisuus on. Voimme luoda tehokkaan politiikan ainoastaan, jos tunnustamme sen tosiasian, että voimme luoda tehokasta politiikkaa, ja siitä kehittyy optimistisempaa politiikkaa.
Minusta Euroopan unionilla, joka toimii tämän asian johdossa, on velvollisuus esittää täydentäviä toimia ja ehdotuksia. Japani mainittiin jo täällä, ja meidän on käsiteltävä eniten saastuttavaan teollisuuteen vaikuttavia Sector Focus -hankkeen kaltaisia onnistuneita hankkeita. Tällaiset hankkeilla on saavutettu vertailukohtia koskevan prosessin pohjalta ennennäkemättömiä tuloksia Japanissa. Nämä ovat realistisia ilmastonmuutoksen torjuntakeinoja.
Kööpenhamina on mahdollisuus, mutta se on mahdollisuus tehokkaalle toiminnalle puheiden sijasta ainoastaan, jos se perustuu todelliseen tilanteeseen.
Jo Leinen
S&D-ryhmän puolesta.. - (DE) Arvoisa puhemies, komission jäsen Olli Rehn ylisti tämän parlamentin toimia ilmastonsuojelupaketin aikaansaamiseksi ja me pyrimme jatkossakin olemaan kunnianhimoisia.
Ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunta hyväksyi viime yönä äänin 55-1 päätöslauselman, jolla asetetaan korkeammat tavoitteet Kööpenhaminan neuvotteluissa. Tämä tulos osoittaa, että ilmastonmuutoksen kieltämistä, tietämättömyyttä näistä asioista, edustaa tässä salissa häviävän pieni vähemmistö, jonka näkemystä ei pitäisi ottaa huomioon. He ovat esittäneet näkökantojaan täällä useasti, mutta he todella toimivat Euroopan unionin kaikkien valtioiden kansalaisten mielipidettä vastaan.
Maapallon ilmakehälle ei ole merkitystä, mistä hiilidioksidi on peräisin. Tämä merkitsee, että tarvitsemme maailmanlaajuisen sopimuksen jokaiselle valtiolle emmekä - kuten nyt jo esitetään Bangkokissa - useita sopimuksia, joista yksi on Yhdysvalloille, toinen Euroopalle ja kolmas kehitysmaille, mikä olisi tuhoisaa. Tarvitsemme maailmanlaajuisen sopimuksen ilmastonmuutoksen torjumiseksi ja tarvitsemme maailmanlaajuisen sopimuksen rikkaiden valtioiden solidaarisuudesta köyhiä valtioita kohtaan. Tämä seikka on jo esitetty useasti.
Ilmastonmuutos tarjoaa meidän lisäksi myös kehitysmaille mahdollisuuden ottaa käyttöön vähähiilisiä kehitystoimia, joihin sisältyvät uusi tekniikka ja infrastruktuurin uudenaikaistaminen. EU:n on edistettävä tämän toteutusta. Olemme rahoituksen osalta hyväksyneet pyynnön, että EU tarvitsee 30 miljardia euroa vuoteen 2020 mennessä ja että meidän on kehitettävä kestäviä ja ennakoivia rahoitusvälineitä. Ne eivät saa olla pelkästään riippuvaisia talousarviosta, vaan niihin on oltava muita rahoituslähteitä.
Haluan jälleen kerran korostaa, että ehdotukseen on sisällyttävä meri- ja lentoliikenne ja että metsillä ja maataloudella on oltava siinä oma merkittävä osuutensa. Kehitys ja ilmaston suojeleminen eivät ole toistensa vastakohtia vaan ne on saatettava yhteen Kööpenhaminassa.
Gerben-Jan Gerbrandy
(NL) Arvoisa puhemies, loppujen lopuksi ilmastonmuutokseen on vain yksi ratkaisu ja se on tekniikka. Ainoastaan tekniikan ansiosta voimme säilyttää elämäntapamme. Tekniikan kehittäminen on kuitenkin liian hidasta ja sen levittäminen erityisesti kehitysmaihin on aivan erityisen hidasta. Ilmasto-ongelmat ovat maailmanlaajuisia, mutta niitä ei ole torjuttu parasta saatavilla olevaa tekniikkaa jakamalla. Tämä merkitsi Kioton pöytäkirjassa täydellistä epäonnistumista, joten tästä olisi otettava opiksi.
Meidän on luonnollisesti otettava huomioon teollis- ja tekijänoikeudet. Etenkin tällaisen kehityksen kärjessä olevia yrityksiä olisi kannustettava ja palkittava. Nämä tiedot olisi kuitenkin levitettävä nopeammin. Tätä varten Montrealin pöytäkirjassa perustettiin rahasto otsoniongelman vuoksi, ja ajatus monenvälisestä ilmastoteknologiarahastosta on otettu esille. Voivatko komissio ja neuvosto esittää näkemyksiään tästä asiasta?
Lopuksi metsien häviämisen pysäyttäminen on erityisen tärkeää kehitysmaissa, mutta olen ymmärtänyt, että Euroopan unioni on jakaantunut metsien aseman vuoksi erityisesti Ruotsin, Suomen ja Itävallan vuoksi. Miten me voimme saada kehitysmaat pysäyttämään metsien hävittämisen, jos EU suhtautuu epäselvällä tavalla omiin metsiinsä? Olisin tyytyväinen, jos ministeri Carlgren kommentoisi tätä.
Bas Eickhout
(NL) Arvoisa puhemies, puhumme ilmastonmuutoksesta, mutta meidän pitäisi puhua niistä henkilöistä, jotka joutuvat kärsimään siitä eniten, eli vähiten kehittyneiden valtioiden asukkaista. Malediivien asukkaat kamppailevat merenpinnan nousua vastaan ja Sudanin asukkaat taistelevat viljelykelpoisesta maasta.
Komissio olettaa jatkuvasti, että markkinatoimijat osallistuvat merkittävästi ilmastonmuutosta koskeviin sopeutustoimiin. Jos asiasta puhutaan kaikille investoijille, he vastaavat samoilla sanoilla: "Kyllä, me annamme rahaa, mutta pääasiassa kehittyville talouksille. Emme aio sijoittaa heikoimmassa asemassa oleviin valtioihin." Kyseessä ovat loppujen lopuksi epävakaat markkinat, ja niihin kuuluvat hankkeet ovat pienimuotoisia ilmastonmuutosta koskevien sopeutustoimien osalta. Kyse ei ole sellaisista toimista, joihin sijoittajat käyttäisivät varojaan.
Nyt on tehtävä selväksi, että vähiten kehittyneille valtioille on saatava julkista rahoitusta. Maailmanpankki toteaa selvästi, että asianmukaisen määrän on oltava ainakin 80 miljardia euroa. On aika, että EU osoittaa vakavasti otettavaa johtajuutta ja tekee kunnollisen tarjouksen sen sijaan, että se tarjoaa epämääräisen 2-15 miljardin euron määrän. EU:n on seurattava parlamenttia ja esitettävä vähintään 30 miljardia euroa.
James Nicholson
(EN) Arvoisa puhemies, meillä on Kööpenhaminassa joulukuussa järjestettävässä ilmastokonferenssissa ainutlaatuinen mahdollisuus puuttua tähän laajamittaiseen ja valtavaan ongelmaan. Kun otamme huomioon ilmaston lämpenemisen seuraukset, on selvää, että kehitysmaat maksavat rikkaampien kansakuntien aiheuttaman ympäristövahingon hinnan.
Ilmastonmuutos ei ole ainoa edessämme oleva ympäristöongelma, mutta on välttämätöntä, että pyrimme vastaamaan siihen Kööpenhaminassa. Tämä tarjoaa EU:lle mahdollisuuden puhua yhdellä äänellä ja löytää ratkaisuja ongelmaan, joka koskettaa meitä kaikkia. Kaikkien valtioiden on omalta osaltaan pyrittävä saavuttamaan tavoitteet ja saamaan aikaan kestävää kehitystä. Kehitysmaita on tuettava ja kannustettava, mutta näille valtioille asetettujen tavoitteiden on oltava realistisia.
Tiedän, että on henkilöitä, joilla on eri käsitys asiasta, mutta en usko, että voimme odottaa 50, 60 tai 70 vuotta saadaksemme selville, kuka oli oikeassa tai väärässä. Meillä on tällä hetkellä vastuu toimia nyt ja tehdä voitavamme niin kauan kuin olemme täällä.
John Stuart Agnew
(EN) Arvoisa puhemies, on helpotus, että kerettiläisiä ei enää polteta, tai olisin tähän mennessä jo roviolla. Osoitan kuitenkin tulisen vastalauseeni ihmisen aiheuttamaa ilmastonmuutosta koskevalle käsitteelle.
Hiilidioksidin osuus ilmakehästä on ainoastaan 0,038 prosenttia ja ainoastaan 4 prosenttia siitä aiheutuu ihmisten toiminnasta. Se on kasvien elolle tärkeää ja korvaamatonta. Mitä enemmän kasvit saavat sitä, sitä nopeammin ne kasvavat. Tämän kaasun puute on paljon vakavampaa kuin sen liiallinen määrä. Paikalliset viranomaiset käyttävät tekosyynä levottomuutta herättäviä ja virheellisiä lausuntoja, joiden mukaan mikä tahansa hiilidioksidin määrän lisääntyminen nostaa merkittävästi merenpintaa, koska ne eivät pidä kunnossa huokeita puusta valmistettuja aallonmurtajia. Kun ne lahoavat 40 käyttövuoden jälkeen, mitään ei tehdä niiden korjaamiseksi, ja silloin menetetään koteja. Tällä luodaan epätoivoa rannikkoyhteisöissä. Jos tietokone-ennusteet eivät ennusta säätä oikein lyhyellä aikavälillä, niillä ei voi mitenkään ennustaa pitkän aikavälin muutoksia.
Romana Jordan Cizelj
(SL) Hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin kiittää ministeri Carlgreniä ja komission jäsentä De Guchtia puheenvuoroistaan, mutta yksi seikka huolestuttaa minua. Minua huolestuttaa se, että kun puhumme määrällisistä tavoitteista, niin niitä ei tarvitse saavuttaa kuin vuoteen 2020 ja 2050 mennessä. Asiantuntijat puolestaan varoittavat meitä, että meidän on aloitettava päästöjen maailmanlaajuinen vähentäminen jo vuonna 2015. Haluaisin tietää, eikö komissio välitä tästä tavoitteesta vai onko se luopunut siitä.
Toiseksi meidän on saatava aikaan kaiken kattava sopimus Kööpenhaminassa, ja siihen on sisällyttävä kaikki valtiot. Ei riitä, että näitä kunnianhimoisia ympäristövaatimuksia asetetaan pelkästään EU:ssa, koska tämä merkitsee ainoastaan sitä, että suuria päästöjä aiheuttava tekniikka siirtyy muualle maailmaan. Haluaisin todella kuulla komissiolta, miten se aikoo ottaa neuvotteluissa esille kysymyksen rasituksen tasapuolisesta jakamisesta kehittyneissä teollisuusmaissa ja mitä perusteita se aikoo käyttää kannustaakseen kehitysmaita kantamaan vastuunsa. Miten aiomme estää hiilivuodon? Haluaisin todella, että meillä olisi ässä hihassamme, todellinen valttikortti.
Kolmanneksi haluaisin huomauttaa, että emme voi sulkea silmiämme todellisuudelta. Fossiiliset polttoaineet ovat suurin päästölähde, ja emme voi kieltää niitä lähitulevaisuudessa. On epärealistista olettaa, että maat luopuvat noin vain kivihiilestä. Kehittyneet valtiot eivät tee niin ja se on yhä epätodennäköisempää kehitysmaissakin. Sen vuoksi meidän on kiinnitettävä paljon huomiota kansainvälisiin neuvotteluihin jatkuvasta kehityksestä ja sellaisen tekniikan soveltamisesta, jolla fossiilisia polttoaineita voidaan käyttää tehokkaasti kasvihuonekaasupäästöjä aiheuttamatta. On vielä yksi asia, jonka EU voi tehdä heti: me voimme lisätä rahoitusta seitsemänteen puiteohjelmaan, joka on luotu ilmastonmuutosta koskevaa kansainvälistä yhteistyötä varten.
Matthias Groote
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa ministeri Carlgren, hyvät parlamentin jäsenet, ilmastonmuutos aiheuttaa meille paljon kauemmin päänvaivaa kuin rahoitus- ja talouskriisi. Niissä on yhtäläisyyksiä, sillä kummatkin aiheuttavat paljon kustannuksia, ja Kööpenhaminassa pyritään pääsemään sopimukseen kolmanteen maailmaan ja kehitysmaihin käytettävistä taloudellisista välineistä.
Kööpenhaminan konferenssin on onnistuttava, ja meidän on tehtävä osamme tämän aikaansaamiseksi. Eilen teimme hyvää työtä. Hyväksyimme ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnassa päätöslauselman suurella enemmistöllä ja uskon, että päätöslauselma saa enemmistön tuen täällä parlamentissa. Siten muutamme poliittista ilmapiiriä Kööpenhaminan kokouksen alla. Asiassa on usein psykologinen puoli, ja meidän kaikkien on tehtävä siinä osamme.
Minulla on vielä yksi erityinen huolenaihe. Olemme Euroopan parlamentissa pyrkineet saamaan lentoliikenteen mukaan päästökauppaan, ja olemme lopulta onnistuneet. Pyydän sen vuoksi komissiota ja neuvostoa varmistamaan, että tätä kysymystä edistetään johdonmukaisesti Kööpenhaminassa. Meidän on saatava aikaan kansainvälinen sopimus, jotta meri- ja lentoliikenne sisällytetään Kioton pöytäkirjan jälkeiseen sopimukseen. Tämä johtuu siitä, että nämä kaksi liikenteen alaa kasvavat epäsuhtaisesti ja vaikuttavat siten epäsuhtaisesti ilmaston lämpenemiseen.
Emme saisi ylittää kahden celsiusasteen rajaa. Tässä kohdassa päättyvät yhtäläisyydet rahoituskriisin ja ilmastonmuutoksen välillä. Jos ylitämme kyseisen rajan, aiheutamme korvaamatonta vahinkoa maapallollemme, ja emme pysty korjaamaan tätä vahinkoa.
Pat the Cope Gallagher
(EN) Arvoisa puhemies, meidän on tarkasteltava Kööpenhaminassa aikaan saatavan kattavan kansainvälisen sopimuksen tarjoamia mahdollisuuksia, jotta voimme puuttua tehokkaasti ilmastonmuutokseen. Unioni on sitoutunut varmistamaan, että vuoteen 2020 mennessä 20 prosenttia energiatarpeestamme on peräisin uusiutuvan energian alalta. EU mukaan lukien kotimaani Irlanti voi päästä maailman kärkeen uuden ja innovatiivisen aalto- ja vuorovesiteknologian kehityksessä.
Tällaisen tekniikan kehittäminen on tärkeä osa strategiaamme ilmastonmuutoksen tavoitteiden saavuttamisesta. Meidän on varmistettava, että käytämme mahdollisimman tehokkaasti seitsemännen ja kahdeksannen EU:n tutkimuksen ja teknologian puiteohjelman rahoitusta tästä päivästä vuoteen 2020 saakka.
(GA) Ympäristöystävälliseen tekniikkaan investoiminen edistää työpaikkojen luomista EU:ssa talouskriisin aikana. Tiedämme edessämme olevat vaikeudet, jos emme ota vastaan kansainvälisiä velvollisuuksiamme. Tiedämme, mitkä ovat edessämme olevat haasteet. Vastaamme näihin haasteisiin päättäväisesti ja vastuullisesti.
Claude Turmes
(EN) Arvoisa puhemies, tunnetteko venäläisen ruletin? Oletteko koskaan pelanneet venäläistä rulettia? Ette tietenkään, koska teillä on yksi mahdollisuus kuudesta kuolla tai loukkaantua. Jos Kööpenhaminassa ei onnistuta, meillä ei ole edes viidenkymmenen prosentin mahdollisuutta estää maapalloa joutumasta vaaralliseen ilmastonmuutokseen.
Miksi me olemme tässä mahdottomassa tilanteessa? Olemme käytännössä menettäneet kaksikymmentä vuotta, kaksikymmentä vuotta suuresta Rion konferenssista. Saastuttava teollisuus öljyalasta hiileen ja ajoneuvoihin on pyrkinyt vaikuttamaan meihin kahdenkymmenen vuoden ajan. Kahdenkymmenen vuoden ajan keskustaoikeisto Yhdysvalloissa ja Euroopassa on aiheuttanut vihreille puolueille ja muille liikaa ongelmia kunnianhimoisten toimien aikaansaamiseksi.
Kööpenhaminassa ensi viikolla järjestettävä Eurooppa-neuvoston kokous on siten viimeinen tilaisuus Euroopan keskustaoikeistolle toimia vastuullisesti. Puheenjohtajavaltio Ruotsia ja Tanskaa, Ranskaa sekä Saksaa hallitsevat keskustaoikeistolaiset poliitikot.
Bogusław Sonik
(PL) Arvoisa puhemies, Euroopan unionia pidetään kansainvälisissä yhteyksissä johtajana ilmastonmuutoksen torjumista koskevan vuoropuhelun ja hiilidioksidipäästöjen vähentämistä koskevan toiminnan painopisteiden asettamisen alalla. Kööpenhaminan konferenssia edeltävässä valmistelutyössä Euroopan unioni on esittänyt lupauksia enemmän kuin mikään alue maailmassa. Tähän mennessä yksikään teollisuusvaltio, kuten Yhdysvallat, Japani tai Australia, ei ole esittänyt konkreettisia ehdotuksia, joissa on tarkat luvut kehitysmaille annettavasta avusta hiilidioksidipäästöjen rajoittamista koskeviin toimiin ja uusiutuviin energialähteisiin perustuvan energiatehokkaan tekniikan tueksi.
EU on uskottava neuvottelukumppani ainoastaan, jos se esittää realistisia, saavutettavissa olevia ja järkeviä ehdotuksia, jotka ovat lähtökohtana kansainväliseen yhteisymmärrykseen ja sopimukseen pääsemiseksi. EU tarvitsee nyt liittolaisia ja tukea nykyisille ehdotuksille. Sen vuoksi meidän olisi oltava varovaisia 20-30 prosentin vähennyksiä koskevista sitoumuksista, koska muut teollisuusmaat eivät ole halunneet asettaa itselleen näin kunnianhimoisia tavoitteita, mutta kehitysmaille suunnattavan taloudellisen avun pitäisi olla myös realistinen sitoumus. Tämä ei saa olla ainoastaan toiveluettelo. Sen pitäisi olla kestävän kehityksen periaatteen mukainen avunantojärjestelmä, ja edunsaajien olisi sen perusteella voitava suunnitella toimiaan.
On vielä yksi asia, joka on tärkeä EU:n kansalaisten kannalta. Emme saa unohtaa, että Kööpenhaminan huippukokoukseen, päätöslauselmiimme ja parlamentin huippukokousta koskevaan valmistelutyöhön olisi liityttävä selkeästi määritelty kansalaisille ja yhteiskunnalle suunnattu tiedotusjärjestelmä. Emme halua, että ilmaston lämpenemistä koskevassa tiedotusjärjestelmässä luodaan yhteiskunnan ja EU:n toimielinten välille este tai kuilu.
Michael Cashman
(EN) Arvoisa puhemies, pidän hiilidioksidipäästöni alhaalla ja puhun lyhyesti. Arvoisa komission jäsen, on hyvä nähdä teidät paikalla. On hyvä, että myös puheenjohtajavaltio on täällä.
Vuodesta 2020 tai 2050 puhuminen ei riitä. Tarvitsemme sopimuksen, ja se on saatava aikaan nyt, koska ilmastonmuutos vaarantaa köyhyyden vähentymisen. Näemme, että virallisen kehitysavun talousarviota ohjataan muualle kehittämistoimista. Tätä ei voida hyväksyä, ja tämä vaarantaa vuosituhannen kehitystavoitteet, jotka täytyy saavuttaa. Kööpenhaminassa näemme, että 27 valtiota toimii yhdessä kunnianhimoisten tavoitteiden saavuttamiseksi.
Olemme kuulleet ilmastonmuutoksen kieltäjiä täällä parlamentissa. Haluaisin sanoa tämän: puhutaan kasveista ja hiilidioksidista, metsien häviämisestä ja aavikoitumisesta. Tämä merkitsee, että joissain paikoissa ei ole vettä. Siellä ei ole puita. Ilmastonmuutos tappaa. Juuri tästä on kyse. Asia on esitettävä selkeästi: jäsenvaltioiden pitäisi edelleen käyttää 0,71 prosenttia bruttokansantulostaan kehitykseen ja rajoittaa bruttokansantulon käytön 10 prosenttiin ja sen jälkeen tarjota lisärahoitusta ilmastonmuutoksen torjumiseksi ja sen voittamiseksi.
Fiona Hall
(EN) Arvoisa puhemies, olen huolestunut siitä, että komission laskelmat ilmastonmuutoksesta ovat vain hämäystä.
Ensinnäkin se väitti, että kehitysmaat voivat rahoittaa itse 90 prosenttia energiatehokkuustoimista. Tämä merkitsee 30 miljardia euroa vuodessa. Kansalaisia ja hallituksia varten EU:ssa käyttöön otettavien energiatehokkuustoimien alulle panemisen suurin este on ennakkorahoitus. Miksi komissio uskoo, että kehitysmaat voivat rahoittaa tehokkuustoimet ilman ennakkorahoitusta, jos kerran EU:n jäsenvaltioilla on tässä vaikeuksia?
Myös ajatus siitä, että kansainväliset hiilimarkkinat voivat tarjota 38 miljardia euroa vuodessa, on epärealistinen. Olemme nähneet, miten hitaasti EU:n päästökauppajärjestelmän hiilimarkkinat on saatu käyntiin ja miten suuresti hiilen hinta on poikennut kurssiltaan talouskriisin vuoksi. Kestää todennäköisesti vuosikymmeniä ennen kuin kansainväliset hiilimarkkinat toimivat kunnolla, joten tarvitsemme nyt uusia ja täydentäviä rahoitustoimia.
Françoise Grossetête
(FR) Arvoisa puhemies, kuten tänä aamuna olemme todenneet, ilmastonmuutos merkitsee yksinkertaisesti aavikoitumisen ja kuivuuden lisääntymistä, metsien häviämistä ja luonnonkatastrofeja sekä nälänhädän ja köyhyyden leviämistä erityisesti etelän valtioissa, ja se merkitsee myös muuttovirtoja.
Maailman kansojen on sitouduttava Kööpenhaminan huippukokouksessa löytämään tasapaino neljän tärkeän tavoitteen välillä. Ensimmäinen on luonnollisesti kasvihuonekaasupäästöjen vähentäminen, mutta myöskään taloutta ei saa jarruttaa, ympäristöalan polkumyyntiä on ehkäistävä ja EU:n uutta tekniikkaa on edistettävä.
Se vuoksi tässä asiassa, koska meidän on otettava huomioon köyhimmät valtiot, haluaisin, että kiinnitätte huomionne kehitysmaihin ja erityisesti kehittyneimpiin kehitysmaihin. Tätä käsitettä ei esiinny kansainvälisissä asiakirjoissa, ja nämä valtiot eivät kuulu kehitysmaiden luokkaan. Siten niitä ei pidetä valtioina, joiden on osallistuttava kasvihuonekaasupäästöjen vähennystoimiin, vaikka ne ovat suurimpia hiilen kuluttajia. Tarkoitan luonnollisesti Kiinaa, Intiaa ja Brasiliaa, joiden on ehdottomasti sitouduttava Kööpenhaminassa saavuttamaan muiden teollisuusmaiden kaltaiset tavoitteet. Ne eivät ole tarkkaan ottaen ollenkaan samanlaisia kuin useimmat muut kehitysmaat.
Hiilidioksidin vähentämistä koskevat pyrkimykset on jaettava oikeudenmukaisten edellytysten perusteella. Meidän on estettävä kaikenlainen kilpailun vääristyminen. Neuvotteluiden on merkittävä myös mahdollisuutta edistää uusimman tekniikkamme levitystä ja saada merkittäviä investointeja tutkimus- ja kehitystyöhön.
On välttämätöntä, että luomme Kööpenhaminassa edellytykset valtioiden väliselle kestävälle kaupankäynnille yhteisten etujen pohjalta. Menestyminen merkitsee, että tekniikan levittämistä edistetään vähiten kehittyneissä valtioissa siten, että ne tunnustavat vastineeksi teollis- ja tekijänoikeudet ja avaavat markkinansa tälle tekniikalle.
Enrique Guerrero Salom
(ES) Arvoisa puhemies, kaksi pahinta kriisiä maailmassa on köyhyys ja ilmastonmuutoksen vaikutukset: nämä kaksi kriisiä liittyvät yhä läheisemmin toisiinsa tulevaisuudessa. Niistä tulee joka päivä yhä tuhoisampia.
Köyhiä on paljon enemmän kuin kymmenen vuotta sitten, kymmeniä miljoonia enemmän. Ilmastonmuutoksen vaikutukset ovat tällä hetkellä vakavampia ja voimakkaampia kuin koskaan aiemmin.
Olemme puolentoista kuukauden päässä Kööpenhaminan kokouksesta, jäljellä on ainoastaan muutama viikko. Meidän on ponnisteltava suuresti Kööpenhaminassa. Meidän on keskityttävä enemmän ilmastonmuutoksen torjuntaan. Emme saisi kuitenkaan käyttää tällä hetkellä kehitysapuun tai koulutukseen taikka terveydenhoitoon tarkoitettuja varoja.
Kehitysmaat tarvitsevat molempia voimavaroja. Meidän on siten tarjottava yli 0,7 prosenttia bruttokansantuotteesta. Tämä oli usean johtajan viesti hiljattain järjestetyssä Yhdistyneiden Kansakuntien kokouksessa. Tämä oli Espanjan tasavallan presidentin viesti.
Peter Liese
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, muutama päivä sitten terveysasioista vastaava komission jäsen Vassiliou ja eri puolelta Eurooppaa peräisin olevat lääketieteen asiantuntijat kokoontuivat Brysseliin keskustelemaan terveysasioista ja ilmastonmuutoksesta. Kyseessä oli hyvin informatiivinen tapahtuma nimeltä "Prescription for a healthy planet" (Resepti terveelle maapallolle). Euroopan lääkäriliittojen kattojärjestön puheenjohtaja käytti erittäin hyvää kuvausta: potilas maapallo on kuin vakavasta sairaudesta kärsivä henkilö. Mitä myöhemmin asiaan puututaan, sitä tuskallisempaa on hoito, ja tulee hetki, jolloin hoito on jopa liian myöhäistä. Siinä vaiheessa potilas on loukkaantunut niin pahasti, että hän ei voi toipua. Sen vuoksi meidän on toimittava nopeasti ja päättäväisesti potilas maapallon vuoksi. Toivon, että me olemme kaikki samaa mieltä tästä asiasta.
Aivan yhtä totta on se, että ilmastonmuutos vaikuttaa kaikkiin, maapallon jokaiseen valtioon ja Euroopan talouden jokaiselle alalle. Voin havaita epätasapainon: me asetamme raskaan taakan Euroopan päästökaupan tavanomaisille osallistujille, vaikka niiden osuus on alle 50 prosenttia Euroopan unionin päästöistä. Sen vuoksi tarvitsemme enemmän vastuunkantajia, päätimme siitä eilen illalla. Me hyväksyimme myös tarkistukset 198-202 lentoliikenteen, jonka Matthias Groote mainitsi, ja meriliikenteen mukaan ottamisesta. Tätä on ehkä vielä selvitettävä paremmin ja eriytettävä, mutta kyseessä on askel oikeaan suuntaan. Komission ja neuvoston on osallistuttava lopultakin paremmin tähän asiaan. Tässä asiassa ei edistytty ollenkaan Pittsburghia ennen järjestetyssä EU:n huippukokouksessa tai Pittsburghin kokouksessa. Neuvoston ja komission on tehtävä enemmän tässä asiassa.
Esitän vielä yhden näkökohdan. Myös maailman muiden alueiden on tehtävä enemmän. Olen iloinen, että Barack Obama voitti Nobelin rauhanpalkinnon, mutta jos hän ei tule Kööpenhaminaan ja jos hän ei tee kunnon ehdotusta, hänen uskottavuutensa kärsii. Tästä syystä hänen on tehtävä jotain myönnytyksiä Kööpenhaminassa.
Kriton Arsenis
(EL) Arvoisa puhemies, kehitysmaat ovat vaikuttaneet ilmastonmuutokseen vähemmän kuin muut. Ne joutuvat kuitenkin samalla kärsimään vaikeimmista seurauksista. Afrikassa miljoonien henkilöiden on kuljettava vuodesta toiseen yhä kauemmas, jotta he löytävät vettä ja puuta ruoanlaittoa ja ruokaa varten. Nämä henkilöt ovat riippuvaisia luonnon ekosysteemin tarjoamista palveluista ja henkilöistä, jotka eivät ole millään tavalla edistäneet ilmastonmuutosta.
Näissä luonnon ekosysteemeissä, kuten Afrikan metsissä, on kolme kertaa enemmän hiiltä, mitä ne ovat päästäneet ilmakehään, kolme kertaa enemmän hiiltä, mitä on ilmakehässä, ja ne absorboivat 50 prosenttia hiilestä, jonka päästämme ilmakehään joka vuosi. Sen vuoksi ensisijaisen toimintalinjamme pitäisi olla metsien suojelu ja metsien laajentaminen luonnollisen kehityskulun avulla ilman kaupallisia aikomuksia. Siten kehitysmaat ja kehittyneet maat torjuvat ilmastonmuutosta ja niitä sopeutetaan tähän tilanteeseen.
Theodoros Skylakakis
(EL) Arvoisa puhemies, haluaisin ilmaista kantani merenkulkua koskevaan erityiseen ja erittäin tärkeään kysymykseen Kööpenhaminan kokouksen ja kehitysmaiden yhteydessä. Minulla on kaksi näkökohtaa. Olisi valtava virhe suhtautua merenkulkuun ja lentoliikenteeseen niin kuin ne olisivat yksi ja sama asia. Merenkulku on yksi tehokkaimmista ja ympäristöystävällisimmistä liikennemuodoista, kun taas lentoliikenne on enemmän tai vähemmän huonoin. Merenkulussa on sen vuoksi otettava käyttöön tavoitteita, mutta niiden on oltava oikeudenmukaisia erityisesti maantieliikenteeseen verrattuna, koska se kilpailee merenkulun kanssa ja aiheuttaa paljon enemmän saastetta. Jos puutumme suhteettomasti merenkulkuun tieliikenteeseen verrattuna, puutumme suhteettomasti kehitysmaiden talouden ytimeen. Kehitysmaiden talous perustuu pääasiassa raaka-aineisiin sekä maatalous- ja teollisuustuotteisiin, joissa käytetään laivakuljetusta, kun taas meidän taloutemme perustuvat pääasiassa palveluihin.
Minä epäilen, voimmeko vakuuttaa kehitysmaat hyvistä aikomuksistamme, jos ehdotamme, että me rahoitamme ilmastonmuutospyrkimykset varoista, joita viemme suhteettomasti merenkululta ja jotka rasittavat kehitysmaita enemmän kuin kehittyneitä maita, kun otetaan huomioon niiden prosenttiosuus bruttokansantuotteesta.
Olen epäilevällä kannalla, koska minulle ilmoitettiin, että Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmä kieltäytyi eilen tukemasta keskustelua merenkulun ja tieliikenteen tavoitteiden vastaavuussuhteesta. Eihän ylellisen auton ajaminen 180 kilometriä tunnissa eurooppalaisella moottoritiellä ole yhtään enemmän ympäristöystävällistä kuin elintarvikkeiden ja raaka-aineiden kuljettaminen maapallon taloutta varten.
Gilles Pargneaux
(FR) Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri Carlgren, arvoisa komission puheenjohtaja, edessämme on haaste ihmiskunnalle ja tuleville sukupolville. Jotta haaste voidaan ottaa vastaan, Kööpenhaminassa on tarjottava edellytykset maailmanlaajuiselle sopimukselle, yhdelle sopimukselle, koska kuten ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan puheenjohtaja Jo Leinen totesi aikaisemmin, tarvitaan teollisuusmaiden ja kehitysmaiden maailmanlaajuista liittoa.
Tänään kehotamme keskustelussamme ja myös parlamentin päätöslausunnon laadinnan yhteydessä Euroopan unionia säilyttämään johtava asema tässä tarpeellisessa ilmastonmuutoksen torjuntaa koskevassa toimintalinjassa. Meidän on muistettava yhdellä äänellä puhuminen, jos haluamme säilyttää uskottavuutemme.
Kyllä, meidän on päästävä sopimukseen Kööpenhaminassa, jotta rajoitamme maailman keskilämpötilan nousua niin, että se ei ylitä esiteollisen ajan lämpötilan tasoa yli kahdella asteella. Kyllä, meidän on saatava aikaan Kööpenhaminassa sopimus, jotta varmistamme yhdessä, että vuoteen 2020 mennessä on 30 prosenttia vähemmän kasvihuonekaasupäästöjä vuoteen 1990 verrattuna. Tämä ei kuitenkaan riitä. Ei riitä, että kehittyneet valtiot vähentävät merkittävästi päästöjään, vaan myös kehitysmaita on autettava saavuttamaan tavoitteet.
Sen vuoksi teollisuusmaiden on annettava kehitysmaille riittävää, pitkäaikaista ja ennakoitavaa taloudellista ja teknistä tukea, jotta niitä kannustetaan sitoutumaan kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseen. Kehitysmaiden on voitava siirtyä Kööpenhaminan sopimuksen perusteella vähähiilisten mallien suuntaan.
Haluaisin siten käsitellä kahta alaa, jotka ovat mielestäni tärkeitä tulevaisuutemme kannalta. Ensinnäkin kansainvälisellä tasolla on saatava rahoitusta ilmaston lämpenemisen torjuntaan, ja tämän on perustuttava liiketoimien verottamiseen. Toiseksi pidän tarpeellisena, että Euroopan rajoilla otetaan käyttöön verotusjärjestely, joka kohdistuu sellaisten tuotteiden maahantuontiin, jotka on valmistettu ilman mitään huolta ympäristönsuojelua koskevista näkökohdista. Tämä verojärjestely liittyisi sopimusperusteisen rahoituksen palauttamiseen etelän valtioille, ja rahoitus saataisiin Euroopan rajoilla kerätystä hiiliverosta. Sitä voitaisiin käyttää ilmaston lämpenemisen torjuntaan tarvittavien laitteiden investointeihin.
Rachida Dati
(FR) Arvoisa puhemies, viime G20-kokouksen - joka tarjosi EU:lle mahdollisuuden toimia johtajana uuden maailmanlaajuisen taloudellisen järjestelmän määrittelyssä - esimerkin mukaan EU:lla on joulukuussa järjestettävässä Kööpenhaminan konferenssissa jälleen vastuu ja ennen kaikkea velvollisuus näyttää kansainvälisille kumppaneille, mihin suuntaan edetään.
Toisin kuin juuri esitettiin erityisesti Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän kollegoideni keskuudesta, EU on alkanut kantaa vastuutaan ympäristönsuojelusta, koska joulukuussa 2008 hyväksyttiin energia- ja ilmastonmuutospaketti. EU:lla on tämän paketin ansiosta tarvitsemansa oikeutus johtaa neuvotteluja, jotta ilmastonmuutoksen haasteisiin saadaan kunnianhimoinen, käytännöllinen ja maailmanlaajuinen vastaus.
Sopimuksen, joka on saatava aikaan Kööpenhaminassa, on perustuttava jaetun vastuun periaatteeseen, mutta myös eriytettyyn vastuuseen. Konkreettisesti, kuten Françoise Grossetête juuri totesi, meidän olisi teollistuneina valtioina varmistettava, että kumppaneillamme, kehitysmailla, on keinot seurata meitä, kun toteutamme kunnianhimoisia toimia ilmastonmuutoksen torjumiseksi.
Meidän on myös näytettävä esimerkkiä ja erityisesti sitouduttava kunnianhimoiseen ohjelmaan, jolla kasvihuonekaasupäästöjä pyritään vähentämään 80 prosentilla vuoteen 2050 mennessä. Kuulin juuri, että tämä ei riitä, mutta tämä on jo hyvä alku. Meidän on samalla luotava vaatimukset sen varmistamiseksi, että kehitysmaat voivat osallistua kanssamme näihin maailmanlaajuisiin toimiin.
Meillä on vastuu, mutta meillä on myös velvollisuuksia näitä valtioita kohtaan. Tosiasia on, että meidän on voitettava yhteinen haaste, joka edellyttää kaikkien osallistumista. Kuten tiedämme, meillä ei ole kuitenkaan samoja mahdollisuuksia eikä samanlaista historiaa. Kööpenhaminan kokouksen on oltava sen vuoksi menestys, mutta todellisen osallisuuden avulla saavutettava menestys, joka on enemmän kuin pelkkä sitoumus. Euroopan unionia arvioidaan tämän osallisuuden ja tämän sitoumuksen perusteella.
Jos Kööpenhaminan kokouksen tulos ei ole se, että kansainväliset kumppanimme tekevät päättäväisiä yhteisiä sitoumuksia konkreettisista toimista, niin siinä tapauksessa, kuten edellisen puheenvuoron esittäjä juuri totesi, meidän on EU:ssa otettava käyttöön hiilivero rajoillamme. Tämä on ainoa tapa saada äänemme kuuluviin ja varmistaa, että myönteisellä sitoutumuksellamme on merkitystä. EU:n on varmistettava, että tämä viesti kuullaan selkeästi.
Anni Podimata
(EL) Arvoisa puhemies, Kööpenhaminan kokousta edeltävän seitsemän viikon aikana meillä on perustavanlaatuinen haaste: pääsemmekö sopimukseen siitä, kannammeko vastuun ilmastonmuutoksen lieventämistä koskevien toimintalinjojen yleisestä rahoituksesta kehitysmaiden osalta. EU on edistynyt merkittävästi rahoituslähteiden ja rahoituksen järjestämistapojen määrittelyssä, mutta nyt on aika, että muut kehittyneet valtiot kantavat osansa vastuusta. On otettava huomioon, että kehitysmaiden ilmastonmuutoksen torjumista koskevien pyrkimysten tukeminen tarjoaa mahdollisuuden torjua maailmanlaajuista eriarvoisuutta ja kuroa kehittyneiden valtioiden ja kehitysmaiden välistä kuilua.
Emme saa unohtaa erästä toista seikkaa erityisesti täällä Euroopan unionissa. Olemme luomassa uudenlaisen pakolaisryhmän määritelmän. Kyseessä ovat ilmastopakolaiset, joita ei suojella tällä hetkellä millään kansainvälisellä sopimuksella, ja sen vuoksi heillä ei ole oikeuksia. Tämän lainsäädännöllisen porsaanreiän tukkiminen ja ilmastopakolaisten merkittävä tukeminen on kansainvälisen yhteisön perustavanlainen velvoite, ja Euroopan unionin on toimittava asian johdossa.
Maria Da Graça Carvalho
(PT) Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri Carlgren, arvoisa komission jäsen De Gucht, Euroopan unionin pitäisi toimia johtavassa asemassa kansainvälisissä neuvotteluissa, jotta Kööpenhaminassa saadaan aikaan kunnianhimoinen sopimus. Tämän sopimuksen olisi perustuttava jaettuun, mutta eriytettyyn vastuuseen. Tätä periaatetta olisi sovellettava tasapuolisesti myös kehitysmaihin. Jokainen edellyttää kuitenkin kaikkien tilanteen huomioon ottavia yksilöllisiä toimia, koska nämä maat ovat eri kehitysvaiheissa ja niissä valitsevat erilaiset olot. Kaikkien kehitysmaiden - vähiten kehittyneitä lukuun ottamatta - olisi otettava käyttöön vähähiilistä kehitystä koskevat kansalliset kehitysstrategiat.
Kehitysmaille aiheutuu noin 100 miljardin euron kustannukset päästöjensä vähentämisestä ja ilmastonmuutoksen vaikutuksiin sopeutumisesta. Jotain rahoitusta saadaan yksityiseltä sektorilta, mutta myös kansainvälistä julkista rahoitusta tarvitaan virallisen kehitysavun lisäksi. On ensiarvoisen tärkeää määritellä, miten tämä rahoitusjärjestelmä organisoidaan, mistä rahoitusta saadaan ja mikä on sen määrä, jotta sopimuksen aikaansaaminen Kööpenhaminassa varmistetaan.
Kioton pöytäkirjan mukaista puhtaan kehityksen mekanismia olisi toisaalta uudistettava niin, että luottoja myönnetään ainoastaan hankkeisiin, joiden avulla voidaan saavuttaa täydentäviä vähennyksiä. Taloudellisesti kehittyneemmät teollisuusmaat ja taloudellisesti kehittyneemmät alat olisi asteittain poistettava tästä mekanismista, jotta sillä voitaisiin keskittyä pääasiassa köyhimpiin, erityisesti Afrikan, valtioihin.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Euroopan unioni asettaa esimerkin muille mantereille torjumalla maapalloamme uhkaavia vaaroja. Tämä vahvistaa myös ilmastonmuutoksen vastaista taistelua. Euroopan unioni on valmis toimimaan johdossa myös tulevaisuudessa, mutta kaikkien Kööpenhaminan konferenssiin osallistuvien valtioiden on liityttävä näihin torjuntatoimiin.
Kehitysmaille tarvitaan täydentävää apua. Niiden, samoin kuin BRIC-maiden, talouskasvun on perustuttava ympäristöystävälliseen tekniikkaan. On kiinnitettävä enemmän huomiota kehittyneimmän tekniikan ja tiedon jakamiseen. EU:n olisi osoitettava hyvää esimerkkiä eikä ainoastaan päästöjen vähentämistä koskevilla sitoumuksilla vaan myös edistämällä uusiutuvia energialähteitä ja parantamalla energiatehokkuutta.
Emme saa unohtaa, että myös Euroopan unionissa on huomattava kuilu uutta tekniikkaa käyttävien ja energiaa säästävien valtioiden sekä perässä laahaavien valtioiden välillä. Kuilun kuromiseen tarvitaan yhteisiä ponnisteluja, ja se olisi jälleen kerran hyvä esimerkki kaikille.
Eija-Riitta Korhola
(FI) Arvoisa puhemies, tietyt faktat olisi syytä tunnustaa. Ensimmäiseksi se, ettei tähänastisista ilmastoponnisteluistamme ole ollut mitään hyötyä. Strategia on osoittautunut tehottomaksi, koska päästöt ovat kasvaneet niin absoluuttisesti kuin suhteellisestikin. Vastoin odotuksia globaali hiili-intensiivisyys on vain kasvanut juuri samaan aikaan kun asiaan on todella kansainvälisesti panostettu. Sopimuksen ratifioinneissa maissa päästöt tuotantotonnia kohden eivät ole laskeneet yhtään tehokkaammin kuin maissa, jotka ovat jättäytyneet Kioton pöytäkirjan ulkopuolelle. Meillä on huono sopimus, ja se täytyy korvata paremmalla, kattavammalla, tehokkaammalla ja kunnianhimoisemmalla.
Toiseksi on todettava, että tiedämme vähemmän kuin jokin aika sitten luulimme. Vaikka päästöt ovat kasvaneet enemmän kuin ennustettiin, lämpötila ei nyt seuraa loogisesti päästöjen kasvua. Nyt sen nousu on pysähtynyt ja viilenemisen ennustetaan jatkuvan lähivuosina. Aikasarja on kuitenkin liian lyhyt johtopäätösten tekoon ja siihen, että aiempi lämpeneminen voitaisiin huoletta unohtaa. Tämä suurta yleisöä hämmentävä tieto ei siis vapauta ilmastonmuutoksen huolesta, mutta se kertoo, että tarvitsemme lisää tutkimusta. Näin ollen päätösten pitää olla järkeviä kaikissa olosuhteissa; tapahtuu nopea lämpeneminen tai ei. Lähtökohdaksi tulisi ottaa YK:n millenium-raportin ajatukset kestävästä kehityksestä. Siinä ei tuijoteta pelkkään hiileen vaan se on kokonaisvaltaista ilmastopolitiikkaa.
Kolmanneksi elämme talouskriisin aikaa, tästä seuraa vastuu kansalaisten edessä. Sen, mitä teemme, on oltava viisasta ja tehokasta. Huonoon ilmastosopimukseen ei maailmalla ole enää varaa. Kioton virheitä ei pidä jatkaa ja mitään sellaista sopimusta ei pidä tehdä, joka tyytyy vain siirtämään paikasta toiseen eikä aidosti vähennä niitä. Kun ilmastopolitiikan kriteereinä ovat nykyään tuotannosta eivätkä kulutuksesta aiheutuvat päästöt, ongelman aiheuttaja voidaan siirtää muualle. Näin syntyvän hiilivuodon vuoksi on jopa mahdollista, että paikallisten päästöjen vähentyessä globaalit päästöt kasvavat. Tilalle tarvitsemme voimakasta satsausta dekarbonisaatioon ja päästöjä vähentävään teknologiaan. Likainen tuotanto ei saa olla mahdollista missään. Emme voi luoda porsaanreikiä; niiden syntymisestähän EU:n päästökauppa on malliesimerkki
Ivari Padar
(ET) Arvoisa puhemies, kunnianhimoisilla ilmastotoimilla voidaan edistää nykyisen talouskriisin ratkaisemista uusien työpaikkojen ja taloudellisen toiminnan lisäämisen ansiosta. Kansainvälinen energiajärjestö pitää Kööpenhaminan sopimuksen aikaansaamista välttämättömänä, jotta kriisin vuoksi lykättyjä investointeja suunnataan ympäristön kannalta kestävälle energia-alalle.
Näen tässä mahdollisuuksia myös kotimaalleni Virolle. Tarvitsemme laaja-alaisen energiansäästöohjelman sekä kunnianhimoisen ja pitkäaikaisen lähestymistavan uusiutuvan energian alalla. Emme saa kuitenkaan tyytyä tähän. Meidän olisi tarkasteltava omaa kuljetusta ja logistiikkaa koskevaa lainsäädäntöä, käytettävä ympäristöystävällisiä rakennusmateriaaleja ja tekniikkaa, vähennettävä materiaalien ja kemikaalien käyttöä teollisuudessa, uudistettava vähittäiskaupan pakkausmateriaalien menettelyitä sekä kehitettävä luonnonmukaista viljelyä.
Nämä ja monet muut ratkaisut ovat keskeisiä kasvualoja tulevaisuudessa. Monet näistä uusista ratkaisuista edellyttävät tutkijoiden ponnisteluita, mutta eräät voidaan saada aikaan vain omilla toimillamme.
Elisabetta Gardini
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, panin merkille, että eilen ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnassa järjestetty äänestys on mainittu monta kertaa.
Haluaisin kuitenkin tehdä selväksi, että kaikkea ei voida perustaa yhteen ainoaan ääri-ideologiseen kantaan. Muut jäsenet ovat esittäneet monia kantoja, jotka ovat hyvin erilaisia, paljon monivivahteisempi ja perustuvat enemmän terveeseen järkeen ja sen vuoksi, koska ne kuvaavat todellisuutta paremmin, uskon, että niiden avulla tarjotaan todennäköisesti todellisia ratkaisuja.
Tiede ei ole palvonnan kohde. Kun tehtiin virhe ja valittiin yksi ongelma näin ideologisella tavalla, ratkaisuja tarjottiin, mutta tuloksena oli katastrofi. EU:n pitäisi olla asiantuntija tässä asiassa, jotta samoja virheitä ei tarvitse toistaa, vaikkakin ne esiintyvät eri muodossa ja ne on varustettu merkinnöillä, jotka vaikuttavat pinnallisin puolin paljon ystävällisemmiltä. Minun on huomautettava, että päästökauppadirektiivissä säädetään nimenomaisesti, että komission on arvioitava Euroopan unionin toimien oikeudenmukaisuutta konferenssin tuloksen perusteella.
Meidän on mentävä kongressiin vahvojen kantojen ja selkeiden ajatusten kanssa. Ehdottomana tavoitteena on oltava myös ponnistelujen tasapuolinen jakaminen ennen kaikkea kaikkien teollisuusmaiden kanssa. Niiden on hyväksyttävä vastaavat päästöjen vähentämistavoitteet. Meidän on myös pidettävä mielessä seikka, jonka Françoise Grossetête ilmaisi erittäin hyvin, eli että emme voi enää tehdä eroa kehitysmaiden välillä: jotkut valtiot ovat todellisia kehitysmaita ja toiset ovat nopeasti kehittyviä talouksia, kuten Intia, Kiina ja Brasilia. Nekin ovat valtioita, joiden tehtävä omia sitoumuksiaan.
Jos Kööpenhaminassa ei päästä tasapainoiseen lopputulokseen, kehotan pontevasti Euroopan unionia varmistamaan, että päästöoikeuksia jaetaan ilmaiseksi riskiryhmään kuuluville aloille direktiivin 2003/87/EY mukaisesti. Nämä ovat keskeisiä kohtia. Me haluamme, että Kioton pöytäkirjan ympäristöä koskeva merkitys säilyy ja että vältämme luomasta talouden kuplaa Euroopan yritysten kustannuksella.
Vincent Peillon
(FR) Arvoisa puhemies, kuten kollegamme ovat todenneet monesti tänä aamuna, rahoitus kehitysmaiden toimille ilmastonmuutoksen torjumiseksi voivat johtaa Kööpenhaminan konferenssin epäonnistumiseen, vaikka me kaikki toivomme kuitenkin, että se olisi menestys.
Kuten tiedämme, nämä maat ovat ilmaston lämpenemisen pääasiallisia uhreja, mutta ne eivät ole vastuussa siitä. Teollisuusmaat ovat tarjonneet merkittävän taloudellisen tukipaketin. Se ei ole tällä hetkellä riittävä, ja jopa ilmoitettuja määriä ei varsinaisesti kunnioiteta. Tämä velvoittaa meitä nyt ja tulevaisuudessa löytämään uusia rahoituslähteitä.
Ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunta on kehitysyhteistyövaliokunnan johdolla myöntänyt, että nyt olisi harkittava Tobinin veron kaltaista liiketoimiin sovellettavaa veroa. Tämä 0,01 prosentin vero keinottelutoimille tarjoaisi 100 miljardia Yhdysvaltojen dollaria vuodessa. Toisin sanoen määrän, jota on arvioitu tarvittavan vuoteen 2020 mennessä maapallon lämpenemisen torjumiseksi kehitysmaissa.
Sen vuoksi parlamentti aikoo tiettyjen kansallisten poliittisten johtajien esimerkin mukaan kantaa vastuunsa. Haluaisin tietää neuvoston ja komission kannan ja sen, tukevatko ne meitä tässä asiassa.
Lena Ek
(SV) Arvoisa puhemies, maailmassa on tällä hetkellä kolme suurta kriisiä: rahoituskriisi, työllisyyskriisi ja ilmastokriisi. Yhdessä aikaansaamiemme ratkaisujen perusteella meidän on pyrittävä selvittämään nämä kolme kriisiä. Yrityksemme kohtaavat suuria haasteita, mutta on myös merkittäviä uusia työllistymismahdollisuuksia sekä tilaisuuksia käsitellä monia yhteiskunnallisia kriisejä. Oikein sovellettuna ja oikein päätettynä sekä neuvottelujen johtoasemassa olevien tahojen tiukkojen päätösten ansiosta voimme panna merkille elpymisen ja ympäristön kannalta kestävän maailmantalouden.
Ihmiset kaikkialta maailmasta edellyttävät päättäväisiä toimia Kööpenhaminan konferenssissa. Meidän on oltava tietoisia siitä, että Yhdysvallat haluaa markkinapohjaisia ratkaisuja, Eurooppa haluaa lainsäädäntöön perustuvia ratkaisuja ja Kiina haluaa ratkaista omat kotimaiset yhteiskunnalliset ongelmansa. Myös EU:n sisällä on erilaisia lähestymistapoja. Euroopan parlamentissa on jäseniä, jotka pyrkivät saamaan kynnysarvot niin korkealle, että Kööpenhaminassa ei päästä ratkaisuun, kun taas toiset haluavat vain vapaaehtoisia ratkaisuja.
Tulevaisuus on ympäristöystävällisessä vapaassa markkinataloudessa. Meidän on varmistettava, että kuluttajille annetaan tiedon ja avoimuuden perusteella mahdollisuus vaikuttaa markkinoihin.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Metsien häviäminen on ilmiö, johon viitataan usein tässä keskustelussa. Kyseessä on asia, joka vaikuttaa varmasti erityisesti kehitysmaihin. Ennen kuin syytämme näitä valtioita, meidän on ymmärrettävä, että metsien hakkuu aiheutuu selviytymistarpeesta.
Haluaisin mainita tämänpäiväisessä keskustelussa äskettäin tehdyn tutkimuksen päätelmät, joissa korostetaan, että lähes puolet maailman maatalousmaasta on alaa, josta vähintään 10 prosenttia on metsää. Tämän metsäkasvillisuuden peittämän maa-alan koko on kaksi kertaa suurempi kuin Amazonin sademetsä. Uskon, että voimme tämän ansiosta ymmärtää tämän kasvillisuuden arvon. On sanomattakin selvää, että maanviljelijät ponnistelisivat enemmän tämän kasvillisuuden suojelemiseksi, jos he saisivat siihen riittävästi rahoitusta.
Toinen näkökohta, joka voidaan ottaa huomioon, on sellaisten ositettujen maa- ja metsätalouden järjestelmien tukeminen, joissa yhdistetään kasvien kasvattaminen ja metsätalous. Tällaisten kasvien viljelystä usein luovutaan, koska se ei ole yhtä kannattavaa kuin yhden lajikkeen viljely. Uskon, että metsien häviämisen torjumista koskevissa ratkaisuissa on otettava huomioon maanviljelijöiden korvausjärjestelmät mukaan lukien ne Euroopan maanviljelijät, jotka kasvattavat tällaisia ositettujen alojen viljelykasveja.
Judith A. Merkies
(EN) Arvoisa puhemies, "menestys tai epäonnistuminen, juuri siitä on kyse". Kaikenlaisia kriisejä on jo mainittu, mutta ilmaston lämpenemisen lisäksi on unohdettu se, että kansalaiset eivät luota politiikkaan.
Olen samaa mieltä ministeri Carlgrenin kanssa. Emme saa tehdä tästä kauneuskilpailua, kuka on enemmän tai vähemmän kunnianhimoinen, realistinen tai valmis maksamaan. Tarvitsemme neljä selkeää tointa, sillä vaakalaudalla on liian paljon: tarvitsemme selkeän ja kunnianhimoisen poliittisen kannan, selkeän sitoumuksen, selkeät toimintalinjat ja aikarajat ja lopuksi selkeyden taloudellisesta tuesta. Jos Kööpenhaminan kokous ei ole täydellinen menestys, emme saa antaa väärää hälytysmerkkiä ja aloittaa nimeämistä ja sormilla osoittamista, vaan meidän pitäisi asettaa selkeä prosessi ja aikaraja, jotta pääsemme tuloksiin. Meidän on osoitettava, että olemme luotettavia ja vastuullisia tavoitteiden asettamisen ja oikeudenmukaisten rahoitusnäkymien suhteen.
Graham Watson
(EN) Arvoisa puhemies, puhumme paljon pysyvän jääpeitteen sulamisesta, mutta pohjoisen napaseudun ja Etelänapamantereen lisäksi on kolmaskin "napa": Himalajan pysyvä jääpeite ja sen jäätiköt, jotka tarjoavat vettä noin kahdelle miljardille ihmiselle, noin kolmasosalle maailman väestöstä Kiinassa, Intiassa ja muualla Etu-Intian niemimaalla.
Nämä jäätiköt vetäytyvät nopeasti pääosin teollisuudesta peräisin olevan mustan hiilen sekä myös maatalouden fossiilisia polttoaineita käyttävien generaattoreiden vuoksi. Tämän vuoksi miljardit ihmiset jäävät ilman juoma- ja kasteluvettä. Euroopan unionin on tunnustettava, että apua tarvitaan käytettävien koneiden laadun parantamiseksi ja niiden saastuttavan vaikutuksen vähentämiseksi.
Minusta tämän asian olisi oltava Kööpenhaminan esityslistalla, mutta sitä olisi käsiteltävä myös seuraavassa Euroopan unionin ja Intian välisessä huippukokouksessa ja muissa huippukokouksissa asianomaisten valtioiden kanssa. Ellemme auta niitä, emme pysty estämään Himalajan jäätiköiden sulamista tai kolmasosalle ihmiskuntaa aiheutuvia vakavia vedensaantiongelmia.
Iosif Matula
(RO) Elämme planeetalla, jossa esiintyy eri ilmastotyyppejä. Kaikkeen tähän vaikuttaa yksi tekijä: ilmastonmuutos. Tosiseikat osoittavat, että tämän muutoksen vaikutukset eivät kunnioita rajoja tai maantieteellisiä alueita. Se vaikuttaa jokaiseen meistä eri tavoilla, olivatpa kyseessä tulvat, kuivuus, tulipalot tai voimakkaat myrskyt.
Näiden katastrofien pääasiallinen syy on luonnollisesti tietynlaisten toimien voimakas kehittyminen, joka on johtanut hiilidioksidipäästöjen kasvuun ja ilmaston lämpenemiseen. Tuoreiden tilastojen mukaan hiilidioksidipäästöt asukasta kohden voivat olla kehittyneissä valtioissa satoja kertoja suuremmat kuin kehitysmaissa.
Tässä tilanteessa minusta on esitettävä seuraava retorinen kysymys: Onko velvollisuutemme tukea kehitysmaita aloitteilla ja tekniikalla, jotta planeettamme pidetään puhtaana? Mielestäni vastaus tähän on ilmeinen. Emme voi sen vuoksi hukata millään tavalla aikaa erityistoimien soveltamiseksi oman ja tulevien sukupolvien tähden.
Liisa Jaakonsaari
(FI) Arvoisa puhemies, oikeudenmukainen siirtyminen vähähiiliseen maailmaan on erittäin tärkeää ja poliittisen järjestelmän toimivuus on erittäin tärkeää, koska markkinat eivät koskaan välitä oikeudenmukaisuudesta. Tämän vuoksi Kööpenhaminan kokous on tärkeä.
Olisin toivonut, että ministeri Carlgren olisi enemmän priorisoinut asioita. Te priorisoitte kaikki ja niinpä oikeastaan mikään ei tullut priorisoitua.
Minusta ilmastopolitiikan on korostettava myös tulonjakovaikutuksia. Miten matalan palkkatason kotitalouksien sopeutumismahdollisuuksia voidaan lisätä myös Euroopassa? Onkohan yksikään Euroopan maa ottanut tätä vielä huomioon? Esimerkiksi rakennerahastojen joustavampaa käyttöä voitaisiin käyttää vihreän rakennemuutoksen edistämiseksi. Ei siis riitä, että pelastetaan maailma, vaan pitää pelastaa myös ihmiset.
András Gyürk
(HU) Arvoisa puhemies, yksi keskeisimmistä aiheista tulevassa Kööpenhaminan ilmastohuippukokouksessa voi olla metsänhoito. Ei ole sattumaa, että haitallisia kaasuja kertyy ilmakehään metsien häviämisen vuoksi enemmän kuin esimerkiksi liikenteen vuoksi. Kyvyttömyyttä ratkaista tämä ongelma osoittaa se, että arvioiden mukaan lähes 40 prosenttia metsänhakkuusta maailmassa tapahtuu laittomasti.
Kun puhumme metsänhakkuusta, tarkoitamme trooppisia metsiä, mutta meidän ei tarvitse katsoa niin kauas kotoa. Äskettäin julkaistun tutkimusten mukaan kolmasosa Unkarissa käytetystä puusta on kaadettu laittomasti. Koska tällä alalla ei sovelleta seuraamuksia, uusiutuvien energialähteiden valtaama osuus itse asiassa kätkee osittain laittoman polttamisen ja puiden kaatamisen. Meidän on mainitsemieni seikkojen vuoksi tiukennettava kestävää metsänhoitoa koskevaa lainsäädäntöä. Kööpenhaminan ilmastokokous voi tarjota mahdollisuuden sille, että metsänhoidosta tulee erottamaton osa ilmastonsuojelutoimia.
Mairead McGuinness
(EN) Arvoisa puhemies, tässä ilmastonmuutosta koskevassa keskustelussa on mainittava erityisesti kehitysmaihin liittyvä elintarviketurvaa koskeva kysymys. On hyvin vaikeaa pyytää ihmisiä tarkastelemaan ilmastonmuutoksen hillitsemistä, jos heidän peruselintarviketarpeitaan ei täytetä. Meidän pitää antaa heidän käyttää parasta mahdollista tekniikkaa elintarvikkeiden tuottamiseksi kestävällä tavalla, jolla ei vahingoiteta ympäristöä, ja ilmastonmuutoksen torjumiseksi.
Olen huolissani Maailman kauppajärjestöstä ja maataloudesta tehdystä sopimuksesta, jossa ei oteta huomioon esimerkiksi Brasilian metsien häviämisen vaikutusta, kun se toimittaa naudanlihaa Euroopan unioniin. Nämä ovat hyvin monimutkaisia kysymyksiä. Voimme ratkaista ongelman yhdessä paikassa ja luoda toisen muualla. Tarvitsemme selvästi maailmanlaajuisen sopimuksen ilmastonmuutoksen torjumisesta, mutta meidän on myös otettava huomioon elintarviketurvaa koskeva vakava kysymys.
Andrew Henry William Brons
(EN) Arvoisa puhemies, ei ole todisteita siitä, että hiilidioksidin lisääntyvä määrä aiheuttaa lämpötilan nousua vaan syy-yhteys on päinvastainen. Emme saa luonnollisesti antaa tosiseikkojen päästä hyvän tarinan tielle.
Meidän olisi kuitenkin tällä hetkellä hyväksyttävä se, että ihmisen aiheuttamat päästöt ovat kielteisiä useasta syystä. Miksi sitten Yhdistyneen kuningaskunnan työväenpuolue tukee aggressiivisia ja laittomia sotia, joissa surmataan brittisotilaita, irakilaisia, afganistanilaisia ja tulevaisuudessa iranilaisia ja jotka lisäävät myös valtavasti maailmanlaajuisia päästöjä?
Edite Estrela
(PT) Kööpenhaminan sopimus merkitsee suurta mahdollisuutta päästä maailmanlaajuiseen sopimukseen ennen kuin se on liian myöhäistä. Yhdysvalloilla on ensimmäistä kertaa hallinto, joka on sitoutunut ratkaisujen aikaansaamiseen, ja myönteisiä signaaleja saadaan muistakin valtioista, kuten Japanista. Tarvitsemme ilmastonmuutosta varten uuden lähestymistavan, jossa otetaan huomioon sen vaikutus turvallisuuteen, talouden elpymiseen, maahanmuuttoon ja jopa terrorismin torjuntaan. Emme saa myöskään unohtaa, että ilmastonmuutos vaatii tieteen, teknologian ja talouden panosta.
Suurin este Kööpenhaminan sopimukselle on rahoituskysymys. Sopimukseen ei päästä, ellei rahoitusta tarjota kehitysmaille. Lisäksi, arvoisa komission jäsen, on syytä korostaa, että tällä hetkellä käytössä oleva rahoitus ei ole riittävää. Kehittyneiden maiden on näytettävä esimerkkiä, asetettava kunnianhimoiset päästövähennystavoitteet vähintään 30 prosenttiin ja autettava kehitysmaita rahoituksen ja tekniikan tarjonnalla.
Milan Zver
(SL) Hyvää iltapäivää, arvoisa puhemies ja komission jäsen Carlgren, hyvät parlamentin jäsenet ja vierailijat, mukaan lukien Sloveniasta tänne saapuneet. Haluaisin muistuttaa teitä lyhyesti yhdestä seikasta: Kööpenhaminan kokous järjestetään mahdollisesti huonona ajankohtana. Elämme kriisiaikaa, minkä vuoksi näin varteenotettavista ja tärkeistä asioista on vaikeaa tehdä päätöksiä Kööpenhaminassa joulukuussa.
Korostan tästä huolimatta, että Kööpenhaminassa onnistutaan ainoastaan, jos vahvistetaan sekä ympäristöllistä että yhteiskunnallista ulottuvuutta edellyttäen, että onnistumme vähentämään päästöjä tai sovimme niiden vähentämisestä. Neuvoston ja komission on vielä päästävä tässä asiassa sopimukseen tavoitteista, jotka on saavutettava vuoteen 2020 mennessä. Lisäksi Kööpenhaminan sopimus menestyy ainoastaan, jos sillä varmistetaan kestävä kehitys, jos siihen sisältyy sosiaalinen ulottuvuus ja erityisesti, jos me maailman kehittynyttä osaa edustavat pystymme rahoittamaan kehitysmaita. Jos näin ei tapahdu, olen sitä mieltä, että tämä sukupolvi on menettänyt poikkeuksellisen historiallisen tilaisuuden.
Elżbieta Katarzyna Łukacijewska
(PL) Arvoisa puhemies, haluaisin keskustelussamme kiinnittää huomionne kahteen seikkaan. Ensinnäkin, kun tehdään ehdotus hiilidioksidipäästöjen rajoittamisesta ja kehitysmaille tarjottavista varoista, emme saa unohtaa nykyistä maailmanlaajuisen kriisin aiheuttamaa talous- ja rahoitustilannetta. Kunnianhimoisten tavoitteiden asettaminen on erittäin tärkeää, mutta niiden saavuttaminen on vieläkin tärkeämpää.
Toiseksi meidän olisi kiinnitettävä huomiota kysymykseen kansalaisten tietoisuudesta sekä muutoksen tarpeesta ekologisten kysymysten alalla. Poznańin ilmastokonferenssin aikana suoritettu tutkimus osoitti, että yhteiskunta pitää ilmastonmuutosta vakavana ongelmana, mutta sen mukaan ainoastaan viranomaisten olisi vastattava tämän ongelman ratkaisusta. Tämän vuoksi tarvitaan valistusta, tiedotuskampanjaa, jolla muutetaan asenteita ja edistetään sellaisia käyttäytymismalleja, joilla pyritään lisäämään tehokkuutta tai vähentämään kotien energiankulutusta. Tarvitsemme kampanjan, jotta ihmiset ovat tietoisia, että elämäntavoillamme ja työskentelytavoillamme on taloudellisia ja ekologisia vaikutuksia.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Kehitys- ja yhteistyömekanismit sekä huomattavien resurssien jakaminen kehitysmaille ilmastonmuutoksen torjuntaan ovat tärkeitä toimenpiteitä Kioton konferenssin jälkeisen kansainvälisen sopimuksen aikaansaamiseksi.
Kuitenkin paras peruste, jolla muut valtiot voidaan vakuuttaa noudattamaan Kioton jälkeistä sopimusta, tarjotaan toimilla, jota Euroopan unioni ottaa käyttöön aikaisemmin tekemiensä sitoumusten täyttämiseksi.
Kun kyseessä on päästökauppajärjestelmän ulkopuoliset alat, tarkasteltuihin toimiin voi kuulua seuraavaa: energiatehokkuudeltaan huonojen rakennusten kunnostaminen, energiatehokkuutta koskevan rahaston luominen jokaiseen jäsenvaltioon, rakennusten energiatehokkuuteen ja julkisen liikenteen kehittämiseen käytettävän EAKR:n osuuden huomattava lisääminen. Voimme luoda näiden toimien avulla noin seitsemän miljoonaa työpaikkaa Euroopassa vuoteen 2020 mennessä.
Päästökauppajärjestelmään kuuluvien alojen tapauksessa rahoitusmekanismeja tarvitaan vähähiiliseen talouteen. Energiantuotannon tai metalliteollisuuden alalla toimivien eurooppalaisten yritysten käyttämän tekniikan uudenaikaistamisen ansiosta ne voivat hyödyntää ympäristöystävällistä tuotantotapaa.
Seán Kelly
(EN) Arvoisa puhemies, monet puheenvuoron esittäjät ovat maininneet aiheellisesti teollisuuden aiheuttaman ja yksittäisen metsien tuhoutumisen.
Panin itse merkille työskennellessäni vapaaehtoistyössä Afrikassa päivästä toiseen näkemäni ihmiset, jotka kiipesivät vuorille, käyttivät koko päivän hakkaamalla puita pienellä kirveellään ja palasivat sieltä iltapäivällä kantaen pientä määrää puuta päänsä päällä tai kuljettaen sitä polkupyörällään.
On aivan selvää, että tätä ei voida torjua, ellei puututa koko maailmanlaajuista köyhyyttä koskevaan kysymykseen, koska ihmiset eivät lopeta puun pilkkomista yhteiskunnan edun vuoksi, jos se merkitsee, että he itse kuolevat nälkään. Ilmastonmuutosta ja maailmanlaajuista köyhyyttä on torjuttava yhteisesti.
Diane Dodds
(EN) Arvoisa puhemies, parlamentissa on ollut tänä aamuna paljon puhetta siitä, että kehitysmaiden on osaltaan torjuttava ilmastonmuutosta, ja tämä pitää paikkansa. Kuten monet muutkin, haluaisin kiinnittää huomion siihen, että jotta tähän ryhdytään erittäin köyhillä alueilla, Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission on otettava huomioon kustannukset, ja niillä on oltava strategia tämän ongelman torjumiseksi.
En haluaisi kuitenkaan lähteä parlamentista mainitsematta sitä, että kun tarkastellaan ilmastonmuutoksen torjuntaa koskevia kustannuksia, Pohjois-Irlannin alueen kaltaisilla suurten energiakustannusten alueilla on myös otettava huomioon heikommassa asemassa olevat, sillä heillä ei ole tarpeeksi polttoainetta ja alueen talous perustuu pieniin yrityksiin.
Zoran Thaler
(SL) Haluaisin yhtyä strategiamme perustavoitteisiin, eli siihen, että estämme ilmaston lämpenemisen keskimäärin yli kahdella astella. Kyseessä on ensisijaisesti rajoituksiin perustuva strategia: mitä vähemmän kasvihuonekaasuja päästetään, sitä vähemmän lämpötila nousee.
Haluaisin kuitenkin ottaa esille toisen näkökohdan, ja viittaan tarpeellisiin teknisiin läpimurtoihin. Minä ainakin uskon teknologiaan. Rajoitustoimet eivät yksin auta meitä saavuttamaan tavoitteitamme. Tarvitsemme lisää investointeja teknologian edistämiseen ja erityisesti investointeja ilmakehän kasvihuonekaasujen keinotekoiseen vähentämiseen sekä fuusioreaktorin kehittämiseen. Sen vuoksi kehotan komissiota toimimaan mahdollisimman tehokkaasti ja nopeasti, että tällaiset investoinnit otetaan esille.
Andreas Carlgren
neuvoston puheenjohtaja. - (SV) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää parlamentin jäseniä panoksestaan tässä keskustelussa sekä heidän kauaskantoisesta myötävaikutuksestaan. Euroopan parlamentin laajalla poliittisella tuella on erittäin tärkeä osuus EU:n neuvottelukannasta päätettäessä. Pidän myös todella tervetulleena ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan laatimaa päätöslauselmaa ilmastonmuutoksesta. Parlamentin sitoutuminen on erittäin tärkeää Kööpenhaminan konferenssia edeltävän 48 päivän aikana. Meidän pitää käyttää näitä päiviä hyväksemme mahdollisimman hyvin. Tämä merkitsee, että meidän on keskityttävä muuhun maailmaan ja painostettava muita valtioita. Maailmanlaajuinen uhka edellyttää maailmanlaajuisia toimia. Keskustelussa on mainittu maailmanlaajuinen kumppanuus, ja olen siitä samaa mieltä. On puhuttu myös, että maailmanlaajuisesti on saatava aikaan vähähiilistä kehitystä. Olen siitä samaa mieltä. Uuden ympäristöystävällisen tekniikan maine on myös mainittu, ja olen siitäkin samaa mieltä. Haluaisin todeta myös, että tarvitsemme maailmanlaajuisen solidaarisuussopimuksen.
Lähden nyt Luxemburgin Eurooppa-neuvoston ympäristökokoukseen, jossa määrittelemme myös EU:n valtuudet Kööpenhaminan konferenssissa. Kyseessä ovat EU:n pitkän aikavälin tavoitteet. Sen on vähennettävä päästöjä yli 80 prosentilla vuoteen 2050 mennessä. Puhumme siitä, miten muita valtioita kannustetaan vähentämään päästöjään, jotta päästöjä saadaan vähennettyä 30 prosenttia. Kokous koskee myös sitä, mikä tässä keskustelussa on otettu esille, eli toimia metsien hävittämisen torjumiseksi ja kestävän metsänhoidon aikaansaamiseksi sekä rahoitusta, josta Ecofin-neuvosto tekee päätöksen. Lopuksi käsitellään Eurooppa-neuvoston hyväksymiä valtuuksia. Haluaisin kiittää parlamenttia tuestaan.
Karel De Gucht
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin esittää lyhyesti muutaman näkökohdan. Minusta tämän keskustelun jälkeen, sen jälkeen mitä neuvosto esitti, voimme todeta, että olemme jo valmiita tähän Kööpenhaminan konferenssiin. Panin merkille hyvin laajan tuen ehdotuksillemme, ja tämä koskee myös esitettyjä tavoitteita ja taloudellisia sitoumuksia.
Erittäin tärkeää on myös, että kehitysmaiden kanssa vallitsee yhteisymmärrys, kun kyseessä ovat heitä varten tekemämme sitoumukset. Ehkä ennen kaikkea on tärkeää, että olemme päässeet sopimukseen niiden toimien sisäisestä uudelleenjaosta, joita Euroopan unionin on toteutettava. Jos teemme sitoumuksia ja annamme lupauksia, mutta emme itse pääse sopimukseen, niin emme voi olla kovin tehokkaita näissä toimissa. Voimme siirtyä eteenpäin, jos Eurooppa-neuvosto antaa myöhemmin tässä kuussa tukensa näille ehdotuksille. Minulla ei ole siitä epäilystäkään.
Odotamme, että myös muut tekevät osansa. Sen jälkeen puhumme Yhdysvalloista ja BRIC-maista. Niiden on tehtävä osansa. Minusta me tarvitsemme rehellistä ja avointa keskustelua Kööpenhaminassa. Se ei ole varmaankaan helppoa, se on vähintä, mitään voidaan sanoa, mutta mielestäni siellä on todella kyse yhteisestä tulevaisuudestamme.
Puhemies
(EL) Keskustelu on päättynyt.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 149 artikla)
Elena Oana Antonescu  
Emme saa pitää puhtaisiin energialähteisiin siirtymiseen liittyviä kustannuksia taloudellisena rasitteena, joka lisää yritysten tuotantokustannuksia ja kansallisten talousarvioidemme julkisia menoja, vaan investointeina, joilla tuodaan konkreettista hyötyä, koska niillä luodaan uusia työpaikkoja, teknistä innovaatiota ja puhdasta infrastruktuuria, joilla tuetaan maidemme kestävää kehitystä.
Ilmastonmuutos uhkaa ympäristömme tasapainoa ja elinympäristöämme. EU:n on osoitettava rohkeutta ja toimittava johdonmukaisesti ilmaston lämpenemistä koskevien torjuntatoimien johdossa. Oikeudenmukaisuuden ja historiallisen vastuun mukaisesti köyhiä valtioita on autettava vahvistamaan ja mukauttamaan talouksiaan uusiin haasteisiin sekä suojautumaan niiltä ilmaston lämpenemisen vaikutuksilta, joille ne ovat eniten alttiita.
Toivon, että konferenssiin joulukuussa osallistuvat ymmärtävät, että saastuttavien päästöjen vähentämiselle ei ole mitään vaihtoehtoja ja että kaikenlaisen päätöksen lykkääminen Kööpenhaminan konferenssissa pakollisista tavoitteista merkitsee konferenssin epäonnistumisen lisäksi myös umpikujaa monenkeskiselle vuoropuhelulle maailmanlaajuisista aiheista, jotka vaikuttavat meidän jokaisen tulevaisuuteen.
Nessa Childers  
Neuvottelut uudesta maailmanlaajuisesta ilmastosopimuksesta ovat nyt veitsenterällä. Vaikuttaa siltä, että Yhdysvallat ei pysty ottamaan käyttöön lainsäädäntöä liiallisten hiilidioksidipäästöjensä hillitsemiseksi. Kiina näyttää olevan haluton hyväksymään sitovia tavoitteita. Kehitysmaat väittävät aiheellisesti, että ne eivät ole aiheuttaneet tätä kriisiä.
Eurooppalaisilla on historiallinen vastuu korjata ilmasto-ongelmat, joita autoimme luomaan. Oikeastaan se, että jätimme vastuuntunnottomasti ympäristön oman onnensa nojaan, on johtanut vaarallisiin muutoksiin ilmastossamme. Kyse ei ole ainoastaan ympäristöstä tai taloudesta, vaan myös kansainvälisestä sosiaalisesta oikeudenmukaisuudesta. Yhdyn kollegoideni tukeen sille pyynnölle, että EU tekee todellisen tarjouksen kehitysmaiden rahoittamisesta, jotta niitä autetaan torjumaan ilmastonmuutosta ja jotta parhaillaan käytävissä neuvotteluissa päästään umpikujasta.
Tämän rahoituksen on oltava uutta ja täydentävää (nykyisiin lupauksiin 0,7 prosentista ei pitäisi kajota) ja tarpeeksi riittävää, jotta kehitysmaat voivat torjua ilmastonmuutosta tarvittavilla hillintä- ja sopeutumistoimilla. Jotkut sanovat, että meillä ei ole varaa tällaiseen rahoittamiseen. Kuitenkin, kun pankit tulevat kerjäämään, suurin osa hallituksista Irlannin hallitus mukaan lukien myönsi niille miljardeja veronmaksajien varoista. Taloutemme elpyy, mutta ympäristömme ei.
Vasilica Viorica Dăncilă  
Ilmastonmuutos on yksi vakavimmista ympäristölle sekä taloudelle ja yhteiskunnalle aiheutuvista vaaroista. Sadot vaihtelevat vuodesta toiseen, ja niihin vaikuttavat voimakkaasti äärimmäisten ilmasto-olosuhteiden vaihtelu. Tällä on vaikutusta kaikkiin talouden aloille, mutta maatalous on edelleen kaikkein heikoimmassa asemassa.
Minusta tähän ongelmaan olisi vastattava kahdella tavalla:
kaikkein heikoimmassa asemassa oleville alueille tarvitaan toimintasuunnitelma, johon sisältyy seuraavaa: uusia ilmasto-olosuhteita kestävien kasvilajikkeiden käyttäminen, maataloustoiminnan kalenterin mukauttaminen uusiin olosuhteisiin, metsitys, kasvihuoneiden rakentaminen, maatalouden vesivarojen hoito ja saastuneen maaperän muokkaaminen ympäristöystävällisemmäksi;
toisen toimen on oltava tulevaisuussuunnitelma ilmastonmuutoksen syiden poistamiseksi, jolla edistetään vähähiilisempää maailmantaloutta ja energian toimitusvarmuutta.
Minusta on myös tärkeää laatia strategioita, joilla ehkäistään ja hallitaan kuivuuden ja tulvien kaltaisia luonnonkatastrofeja, joita on esiintynyt usein edellisen kymmenen vuoden aikana ja jotka vaikuttavat haitallisesti sekä maataloustuotantoon että kasvistoon ja eläimistöön.
Kannatan voimakkaasti sitä, että Euroopan unionin on säilytettävä johtava asemansa ilmastonmuutoksen vastaisessa taistelussa. Se ei saa jäädä toiseksi nykyisten taloudellisten vaikeuksiensa vuoksi.
Adam Gierek  
Viiden vuoden ajan olen päässyt todistamaan täällä Euroopan parlamentissa, miten tietty ryhmittymä, joka on peräisin kaikista poliittisista ryhmistä ja lähinnä vihreistä ja sosialisteista, on lietsonut ennennäkemätöntä hysteriaa ilmaston vuoksi. Tätä hysteriaa ylläpidetään ovelasti komission puheenjohtajan ja parlamentin aiemman puhemiehen puheiden vuoksi, sillä niissä esitetään meille uskomattomia luonnonmullistuksia, joiden väitetään johtuvan ilmastonmuutoksesta.
Tästä asiasta järkevästi ajattelevia syytetään moraalisten periaatteiden puutteesta ja heille ei yksinkertaisesti, kuten minulle tänään, anneta minkäänlaista mahdollisuutta esittää puheenvuoroa "demokraattisella" tavalla. Ilmasto- ja energiapakettiin sisältyvät taloudelliset päätökset, jotka tehtiin ei kovinkaan uskottavan ilmastonmuutoksen syitä koskevan oletuksen mukaan, eivät ole ainoastaan kyyninen ja järjenvastainen pilkkapuhe, vaan enne tulevasta talouskatastrofista ja sivilisaation mullistuksesta. Meidän pitäisi vaatia rehellistä keskustelua, joka perustuu koko tieteen maailman objektiivisiin näkökohtiin nykyisestä ilmastonmuutoksesta ja sen vaikutuksista sekä erityisesti sen vaikutuksen torjumista koskevista menettelyistä.
Zita Gurmai  
Jotta ilmastonmuutoksen torjumisen menestyminen varmistetaan, Kööpenhaminassa on tehtävä kunnianhimoinen ja kattava sopimus. Rahoitusta koskevasta kysymyksestä on tullut Kööpenhaminan sopimuksen kulmakivi. Jokaisen maan on osallistuva ilmastonmuutoksen torjunnan rahoittamiseen voimavarojensa ja taloudellisten mahdollisuuksiensa mukaisesti. Euroopan unionilla on tärkeä tehtävä ilmasto-ohjelman rahoituksessa ja se sitoutuu siihen. Kehitysmaille tarjottavaa tukea koskevien arvioiden mukaisesti ja ajanjaksolle 2010-2012 koskeviin laskelmiin perustuen joka vuosi tarvittava 5-7 miljardin euron tuki aiheuttaa EU:lle ja kansallisille talousarvioille merkittävää rasitetta.
Tämän viimeisen näkökohdan osalta minusta on kuitenkin tärkeää, että kun Euroopan unioni tarkastelee, miten tulevia kansainvälisiä ilmastopolitiikan rahoitussitoumuksia jaetaan, se ottaa huomioon eri jäsenvaltioiden taloudelliset mahdollisuudet ja niiden tuotantokapasiteetin rajoitukset. Olen myös sitä mieltä siitä, että jokaisen Euroopan kansalaisen on osallistuttava ilmastonmuutoksen torjuntaan, ja tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarvitaan monipuolisia energiansäästökampanjoita.
Edit Herczog  
kirjallinen. - (HU) Meille on jo nykyään selvää, että maapalloa uhkaavien vaarojen joukossa kaikkein eniten ongelmia aiheuttavat kasvihuonekaasut, pääasiassa hiilidioksidipäästöt. Vaikka tämä asia saattaa tuntua tällä hetkellä johtavissa poliittisissa piireissä ideologiselta keskustelulta, sillä määritellään rajat talouden ja kehityksen mahdollisuuksille sekä tulevat investoinnit näille aloille. Kun käsittelemme Euroopan parlamentissa ilmastonmuutosta ja valmistelutyötä Kööpenhaminan konferenssiin, emme saa unohtaa, että hyväksymässämme energia- ja ilmastopaketissa luotiin perusta Euroopan energiapolitiikalle, jolla edistetään kilpailukyvyn lisäämistä ja toimitusvarmuuden vahvistamista sekä myös energiatehokkuutta, ympäristöystävällistä energiantuotantoa ja kuluttajien etujen puolustamista. Kolmannessa energiapaketissa luotiin markkinoiden ja ilmastopaketissa sääntelyn näkökulmasta mahdollisuus sille, että uudet sijoittajat ja toimijat pääsevät EU:n energiamarkkinoille. Tämä on avain EU:n ilmastonmuutospolitiikkaan ja sen omiin Kööpenhaminan tavoitteisiin. Tarvitsemme uusia investointeja energiaan, uutta innovatiivista tekniikkaa ja uusia toimijoita. Hiilidioksidipäästöjä saadaan rajoitettua EU:n ja kansainvälisellä tasolla ainoastaan, jos me kehitämme ja sovellamme uutta tekniikkaa. EU:n hiljattain tekemät päätökset helpottavat tätä. Meidän on jatkettava eteenpäin tällä tiellä.
Marian-Jean Marinescu  
Sopimuksen aikaansaaminen Kööpenhaminassa antaa uusia virikkeitä ilmastonmuutoksen torjumista koskevien toimien koordinoimiseksi maailmanlaajuisella tasolla. Ilmastokriisi on erottamattomasti sidoksissa talouskriisiin. Tämä tarjoaa mahdollisuuden siirtyä rajoitettuihin luonnonvaroihin perustuvasta kestämättömästä taloudesta kestävään talouteen. EU:n on energian toimitusvarmuutta ja energiatehokkuutta koskevan strategian edistämisen lisäksi luotava suunnitelma investoinneista uuteen energiatekniikkaan. Ympäristöystävällisen tekniikan edistämisessä yhteisön tasolla ei ole kyse ainoastaan vaihtoehtoisen ratkaisun löytämisestä energiakriisiin vaan myös talouskasvun vauhdittamisesta ja uusien työpaikkojen luomisesta. Toisaalta sopimuksen aikaansaaminen Kööpenhaminassa tarjoaa mahdollisuuden edistää tulevia yhteyksiä EU:n päästöoikeuksien kauppaa koskevan järjestelmän ja Yhdysvaltojen sekä muiden sellaisten valtioiden alueellisten tai liittovaltioiden päästökauppajärjestelmien välillä, joissa on tällainen järjestelmä tai samankaltaisia järjestelmiä. Lopuksi EU:n on hyväksyttävä yhteinen kanta, jotta se säilyttää johtavan aseman neuvotteluissa. Sen on osallistuttava aktiivisesti ilmaston alan nykyisten kumppanuuksien vahvistamiseen sekä uusien kumppanuuksien luomiseen, jos niitä ei vielä ole.
Wojciech Michał Olejniczak  
Puolitoista kuukautta ennen Kööpenhaminan huippukokousta ja vääjäämättömän ilmastonmuutoksen vuoksi maailma odottaa, että toteutamme erityistoimia. Kyseisissä toimissa osoitetaan vastuuta ja huolellista tarkastelua ihmisten ja heidän turvallisuutensa puolesta tehtävästä yhteistyöstä. Olemme kaikki tietoisia Kansainvälisen ilmastonmuutospaneelin raporteista, joissa ilmoitetaan selkeästi, että suurin osa edellisen 50 vuoden aikana havaitusta lämpenemisestä aiheutuu ihmisen toiminnasta. Ilmastoasioista on tullut 21. vuosisadan geopoliittinen ja taloudellinen painopiste, ja se edellyttää rohkeita ja pitkän aikavälin toimiin perustuvia päätöksiä.
Maailmanlaajuisen yksimielisyyden aikaansaamiseksi on tarpeen määritellä ilmastosopimukset, joilla luodaan uusia malleja kasvihuonekaasujen vähentämiseksi vuoden 2012 jälkeen. Kioton pöytäkirja oli ensimmäinen askel, jolla maailman hallitusten ajattelutapaa ympäristönsuojelua koskevasta kysymyksestä muutettiin. Meidän pitäisi jatkaa tätä ajattelutapaa. Lähtökohtana on kuitenkin, että emme voi tyytyä kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseen kehittyneissä valtioissa, kuten Yhdysvalloissa ja Kiinassa.
On välttämätöntä tukea pienempiä ja köyhempiä valtioita, joilla on ongelmia vaihtoehtoisten ympäristöystävällisten energialähteiden käyttöönotossa. Kyse ei ole ainoastaan taloudellisesta tuesta vaan myös koulutuksesta ja ympäristöystävällisen talouden rakentamista koskevan kokemuksen jakamisesta. Päätöksiä tehtäessä olisi myös ajateltava kansalaisia. Meidän olisi tiedotettava heille asiasta ja koulutettava heitä sekä vakuutettava heidät ympäristönsuojeluun sijoittamisesta. Kuten jokaisen turvallisuuden alan poliittisen toimen kanssa, kansalaisten tuki ja yhteistyö on välttämätöntä.
Sirpa Pietikäinen  
Arvoisa puhemies, arvoisat komission ja neuvoston edustajat, hyvät kollegat, uusia tutkimustuloksia ilmastonmuutoksen etenemisestä saadaan päivittäin ja ne kertovat, että muutos etenee koko ajan aiempia arvioita nopeammin. Jotta maapallo voitaisiin säilyttää sellaisena, mihin elämä täällä on sopeutunut, olisi meidän päästävä jo vuonna 2050 hiilineutraaliin talouteen. Näiden tutkimusten valossa EU:n ilmastotavoitteita ei voikaan kutsua ainakaan liian kunnianhimoisiksi. Ongelman vakavuus on tiedossa. Silti edelleen aikaa kuluu väittelyyn siitä onko meillä sataprosenttinen varmuus ihmisen aiheuttamasta ilmastonmuutoksesta vai ei. Haluttomuus ryhtyä oikeisiin toimiin on käsittämätöntä - varsin, kun keinot ja tekniikat ovat jo pitkälti tiedossa, joilla muutos voidaan toteuttaa ja samalla uuden teknologian avulla parantaa myös elämänlaatua. Selitys toimettomuudelle löytyy psykologiasta. Osa käyttäytymismalleistamme vastustaa sitkeästi muutoksia ja loputkin muuttuvat vain hitaasti. Ongelma on vain siinä, että meillä ei enää ole aikaa. Yksi loppuvuoden suurimmista kysymyksistä on EU:n valmius työskennellä määrätietoisesti sen puolesta, että Kööpenhaminassa tehtävä sopimus on ilmastohaasteen mittainen. Unionin tulee selkeästi sitoutua 30 prosentin päästöleikkauksiin vuoteen 2020 ja 80 prosentin päästöleikkauksiin vuoteen 2050 mennessä. Osa sopimusta on EU:n antama uskottava lupaus auttaa kehitysmaita tieto- ja teknologiasiirroin sekä riittävillä avustussummilla.
Rovana Plumb  
Seuraavan 50 vuoden kuluessa ilmastonmuutoksella on merkittäviä vaikutuksia tärkeille talouden aloille, kuten maatalouteen, energiaan, liikenteeseen, ekosysteemeihin, matkailuun ja terveydenhuoltoon.
Ilmastonmuutos vaikuttaa myös kotitalouksiin, yrityksiin ja tiettyihin yhteiskuntaryhmiin, erityisesti vanhuksiin, vammaisiin ja pienituloisiin perheisiin. EU on päättänyt ryhtyä kiireellisiin toimiin kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi. Kasvihuonekaasupäästöjen vähentäminen ei kuitenkaan riitä lieventämään ilmastonmuutoksen vaikutusta. Lisätoimia tarvitaan tämän ongelman lieventämiseksi lyhyellä aikavälillä.
Ilmastonmuutoksen vaikutukset ovat todennäköisesti ennakoitua suuremmat ja ne esiintyvät tulevaisuudessa niiden lieventämiseksi toteutetuista toimista riippumatta. Tämän vuoksi tarvitaan toimia luonnollisten ja ihmisten luomien järjestelmien kestävyyden vahvistamiseksi, jotta ilmastonmuutoksen vaikutukseen vastataan, eli tarvitaan sopeutumistoimia.
Näitä toimia toteutetaan EU:ssa, mutta niitä tarvitaan myös kansainvälisellä tasolla. Sen vuoksi Kööpenhaminan konferenssin on oltava kansainvälinen menestys. Tarvitsemme maailmanlaajuista solidaarisuussopimusta kehittyvälle vihreälle taloudelle, joka aikaansaadaan edistämällä tiettyä ympäristöystävällistä tekniikkaa, jolla varmistetaan työpaikat sekä suojellaan ympäristöä ja väestön terveyttä.
Pavel Poc  
EU on ilmastonmuutoksen torjunnan kansainvälisessä johtoasemassa. Tämän aseman vuoksi meillä on vastuu kehitysmaiden auttamisesta. Kun tarjoamme tukea, meidän on oltava yhä enemmän vastuussa sen seurauksista. Jos kehitysmaille myönnetään ilmastonmuutoksen vaikutuksen lieventämistä koskeviin pyrkimyksiin 30 miljardia euroa, niin tämän toimen tavoitteena on oltava ilmastoa koskeva oikeudenmukaisuus ja solidaarisuus. Emme voi sallia tavoitetta tai tulosta, joka aiheuttaa uutta jännitettä sosiaalisen ja poliittisen kehityksen uusilla vääristymillä. Kehitysmaiden ja kehittyneen maailman väliset yhteydet ovat monimutkaisia. Kun tarjoamme voimavaroja, meidän on tarkasteltava kehitysavun kaikkia mahdollisia vaikutuksia mukaan lukien poliittiset ja väestöön liittyvät vaikutukset. Suurin osa varoista pitäisi osoittaa koulutuksen ja tietoyhteiskunnan tukeen. Jopa Euroopan parlamentissa kaikki eivät ole vakuuttuneita siitä, että ilmastonmuutos on todellinen uhka. Jos ilmastonmuutoksen todellisuudesta ja vaikutuksesta kohdemaihin ei ole mitään tietoa, apumme merkitsee pelkästään lahjusta omasta vauraudestamme sellaisten maiden hallituksille, joiden asukkailla ei ole tällaista vaurautta. Jos muut tärkeät osapuolet, Yhdysvallat, Kiina, Intia ja Etelä- ja Keski-Amerikan valtiot eivät ota asianmukaisesti huomioon EU:n kunnianhimoisia tavoitteita, EU:n on pyrittävä vahvistamaan sisäisiä sopeutumistoimiaan ja -mekanismejaan varsinkin terveyden ja EU:n asukkaiden turvallisuuden osalta.
Daciana Octavia Sârbu  
Kööpenhaminan neuvottelut kehitysmaiden rahoittamisesta ovat ratkaisevassa asemassa, jos huippukokouksen halutaan onnistuvan. Jo nyt jotkut Afrikan valtiot ovat todenneet, että ne eivät voi sitoutua Kööpenhaminassa tällaiseen tarvitsemaamme sopimukseen, ellei siihen sisälly asianmukaisia toimia kehitysmaiden lievennys- ja sopeutumistoimien rahoittamiseksi. Asiassa on kaksi keskeistä näkökohtaa. Ensimmäinen on se, että julkisista varoista kehitysmaille tarjottavan tuen on oltava uutta ja täydentävää, eikä sen pitäisi olla peräisin nykyisistä kehitysavun talousarvioista. Toinen on se, että tässä yhteydessä käytettävien varojen ei tarvitse olla pelkkää julkista tukea. Suoran tuen myöntämisen lisäksi voidaan toteuttaa toimia, joilla yksityistä sektoria kannustetaan sijoittamaan vähähiilisiin talouksiin. Se, missä määrin yksityinen sektori on valmis investoimaan kehitysmaihin, on riippuvainen päästökauppajärjestelmiä koskevista kansainvälisistä sopimuksista. Tämä alan sopimuksilla tarjotaan toimintaperiaatteellista johdonmukaisuutta, joka antaa yksityiselle sektorille luottamusta sijoittaa kunnolla kehitysmaihin. Neuvotteluilla on sen vuoksi pyrittävä julkisen rahoituksen kattaviin sitoumuksiin ja konkreettisiin toimiin yksityisen sektorin investointien varmistamiseksi.
(Istunto keskeytettiin klo 11.55 ja sitä jatkettiin klo 12.00)
