Keski- ja Itä-Euroopassa sijaitsevien Euroopan unionin jäsenvaltioiden talouden elvyttämiseksi toteutettavat toimet
Puhemies
(ES) Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma Keski- ja Itä-Euroopassa sijaitsevien Euroopan unionin jäsenvaltioiden talouden elvyttämiseksi toteutettavista toimista.
Joaquín Almunia
Komission jäsen. - (ES) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, talouskriisi on vaikuttanut koko Eurooppaan. Voidaan sanoa, että se on vaikuttanut koko maailmaan, mutta Euroopan unionissa se on luultavasti vaikuttanut erityisesti Keski- ja Itä-Euroopan valtioihin, uusiin jäsenvaltioihin, ja tähän on useita syitä. Ensiksi, koska niillä on selvästi heikommassa asemassa oleva talous kuin kehittyneemmillä, teollistuneemmilla ja vakaammilla Länsi-Euroopan valtioilla ja koska niiden järjestelmä ei ole se taloudellinen järjestelmä, jossa kriisi syntyi. Sen vuoksi ne ovat olleet kasvunsa rahoittamiseksi erittäin riippuvaisia ulkopuolisista suorista investoinneista. Kun kriisi alkoi ja etenkin kun se paheni vuonna 2008, nämä investoinnit päättyivät, ja kyseiset taloudet eivät voineet korvata säästöillä ja sisäisillä resursseilla rahoitusta, jota ne tarvitsivat kasvua varten.
Lisäksi on myös selvää, että vaikutukset eivät ole olleet samat kaikissa Itä- ja Keski-Euroopan talouksissa. Jotkut taloudet olivat valmistautuneet paremmin kriisin vaikutuksiin. Ne olivat toimineet viisaasti ennen kriisiä ja ne olivat toteuttaneet poliittisia uudistuksia, jotka antoivat niiden kasvumallilleen vankemman perustan.
Joka tapauksessa Euroopan unioni ja komissio osana EU:n toimielimiä puuttui kriisiin useilla toimenpiteillä, joilla vastattiin erityisiin huolenaiheisiin, ja nämä toimenpiteet olivat suhteellisesti hyödyllisempiä Keski- ja Itä-Euroopan valtioille.
Vuoden 2008 lopussa hyväksytty Euroopan talouden elvytyssuunnitelma on verotuksellisiin kannustimiin perustuva suunnitelma, joka on toiminut selkeästi paremmin euroalueen suurissa talouksissa Länsi-Euroopassa. Koska nämä kannustimet ovat edistäneet Länsi-Euroopan valtioiden sisäistä tarjontaa, markkinat ovat voineet olla ulkoisen kysynnän ansiosta edelleen kasvunlähde Keski- ja Itä-Euroopan valtioille.
Euroopan talouden elvytyssuunnitelman lisäksi Euroopan toimielinten hyväksymillä päätöksillä on lisätty Euroopan investointipankin luotonantoa. Vuoden 2009 lukuja ei ole luonnollisesti päätetty, mutta voin arvioida ennakolta, että Euroopan investointipankki on myöntänyt luottoja tämän vuoden loppuun mennessä yli 50 prosenttia enemmän kuin vuonna 2007, kriisiä edeltävänä vuonna.
Euroopan investointipankki on asettanut rahoitustoimensa Keski- ja Itä-Euroopan valtioissa erityiseksi painopisteeksi eri toimintalinjoissa ja toiminnoissa. Se on soveltanut tätä varten ennen kriisiä käyttöön ottamiaan välineitä, kuten Jeremietä, Jessicaa ja Jaspersia sekä muita toimia. Lisäksi, vaikka se ei ole varsinaisesti Euroopan unionin toimielin, Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankki on tehostanut toimintaansa pankissa osakkaana olevien EU:n jäsenvaltioiden ja komission ansiosta.
Myös rakennerahastoilla on ollut myönteinen rooli, joka niillä on aina ollut, kun valtio tarvitsee koheesiopolitiikan tukea. Kun kriisi alkoi, tehtiin päätöksiä esimerkiksi sellaisten resurssien lisäämisestä, joita voitaisiin kohdentaa rakennerahastoista niistä hyötyviin valtioihin ja erityisesti Keski- ja Itä-Euroopan valtioihin.
Neuvosto ei valitettavasti tukenut komission aloitetta siitä, että Euroopan sosiaalirahasto myöntää 100 prosenttia rahoituksesta kriisin aikana (vuonna 2009 ja 2010) toimiin, joilla tuetaan työntekijöitä ja aktiivisia toimintalinjoja työmarkkinoilla.
Kuten jo tiedätte, maksutasetuki on väline, jota ei ole käytetty vuoden 1993 jälkeen. Tätä välinettä käytetään rahoituksen tarjoamiseksi valtioille, joilla on vaikeuksia turvata ulkopuolista rahoitusta maksutaseensa vuoksi, tai valtioille, joilla on vaikeuksia rahoittaa määrärahatarpeensa. Sen enimmäismäärää on lisätty 12 miljardista eurosta 50 miljardiin euroon. Tämä oli komission aloite ja neuvosto hyväksyi sen. Kyseisestä 50 miljardista eurosta noin 15 miljardia on käytetty rahoitustukitoimiin kolmelle Keski- ja Itä-Euroopan valtiolle, jotka ovat Euroopan unionin jäsenvaltioita: Unkarille, Latvialle ja Romanialle.
Haluaisin lopuksi mainita niin sanotun Wienin aloitteen, jota EU:n toimielimet ja kansainväliset rahoituslaitokset edistävät ja kannustavat. Sillä on koordinoitu yksityisten rahoituslaitosten toimintaa. Ne ovat monissa kyseisissä valtioissa järjestyneet sellaisten länsieurooppalaisten pankkien yhteyteen, jotka ovat investoineet Keski- ja Itä-Euroopan valtioihin ja joilla on siellä tytäryhtiöitä ja toimistoja.
Wienin aloite on merkinnyt, että toimintaa voidaan koordinoida, mukaan lukien näissä valtioissa toimivien yksityisten pankkien aseman ylläpitäminen ja niiden ottamat riskit. Rahoitusjärjestelmä on voitu pitää mahdollisimman tehokkaana, ja näin on pystytty rahoittamaan kriisistä aiheutuvia vaikutuksia ja investointeja, joita tarvitaan kriisistä irtautumiseksi. Nämä toimet toteutetaan, koska on esitetty, että eräät näihin valtioihin sijoittautuneet länsieurooppalaiset pankit ovat ottaneet liiallisia riskejä. Totuus on se, että tähän mennessä emme ole joutuneet suremaan minkäänlaista "uhria" näiden pankkien joukossa, vaan niiden pääoma ja rahoitustoiminta on pysynyt kohtuullisella tasolla näissä vaikeissa oloissa, joiden vallitessa järjestelmä toimii.
Näemme jo myönteisiä merkkejä. Havaitsemme luonnollisesti myös merkittäviä haasteita. Tämä merkitsee, että emme ole vielä saaneet työtä loppuun. Meidän on edelleen kiinnitettävä tarkasti huomiota siihen, miten sovelletaan parhaiten Euroopan toimielinten käytössä olevia välineitä, jotta näitä valtioita autetaan elpymisen tielle ja irtautumaan kriisistä.
Haluaisin antaa teille myönteisen esimerkin. Voin mainita Puolan, joka on Euroopan unionin ainoa valtio, jossa kasvu on positiivista ja jossa ei ole esiintynyt negatiivista kasvua missään kriisin vaiheessa. Ainoa tällainen valtio Euroopan unionissa on Keski- ja Itä-Euroopan valtio ja yksi uusista jäsenvaltioista.
Lopuksi haluaisin mainita euron merkityksen ankkurina strategioille, joilla kestetään kriisin iskut ja toivutaan siitä. Euro on lähtökohta, jolla ohjataan asianmukaisia strategioita kriisistä toipumiseksi. Alueella sijaitsee valtio, joka liittyi euroalueeseen kriisin keskellä: Slovakia. Slovakian viranomaiset pitivät eilen Bratislavassa kokouksen ja ilmaisivat tyytyväisyytensä siitä, miten euro oli suojellut heitä kriisin pahimmilta vaikutuksilta ja auttanut heitä selviytymään paljon paremmin kuin jos Slovakia ei olisi kuulunut euroalueeseen.
Eräs toinen valtio alueella, Viro, haluaa liittyä euroalueeseen ja liittää valuuttansa euroon vuonna 2011. Tähän mennessä Maastrichtin sopimuksen, nyt Lissabonin sopimuksen, indikaattorit ja sen noudattamista koskevat perusteet osoittavat, että tämä tavoite on mahdollinen. Emme voi taata tätä ennen kuin asianmukainen lähentymiskertomus julkistetaan keväällä, mutta on mahdollista, että Viro on euroalueessa vuonna 2011.
Euroopan unioniin liittyminen on myös Euroopan unionin ulkopuolella sijaitseville kyseiseen alueeseen kuuluville valtioille peruste varmistaa, että niillä on riittävät strategiat ja toimintalinjat.
On totta, että monia ongelmia esiintyy. On totta, että näillä valtioilla on heikommassa asemassa oleva talous. On totta, että tämänhetkisen kriisin vaikutukset ovat kyseisten valtioiden kansalaisille huomattavasti tuskallisempia kuin sellaisten valtioiden kansalaisille, joilla on sosiaalisen suojelun järjestelmiä ja paljon vakiintuneempi, vahvempi ja vakaampi hyvinvointijärjestelmä.
On kuitenkin todettava, että Euroopan unionin käytössä olevat välineet ja se seikka, että nämä valtiot kuuluvat Euroopan unioniin ja että niillä on mahdollisuus osallistua talous- ja rahaliittoon, on myönteinen tekijä eikä este tällä hetkellä kokemamme kriisin torjumisen kannalta.
Arturs Krišjānis Kariņš
PPE-ryhmän puolesta. - (LV) Arvoisat puhemies ja komission jäsen Almunia, Keski- ja Itä-Euroopan jäsenvaltioiden talouksien elvyttämiseen on kaksi mahdollista lähestymistapaa: annetaan kala tai onki. On tietenkin parempi, että annetaan onki. Ongelma on tietää, millaisen ongen pitäisi olla. Elpymisen perustava tekijä ja mittari on uusien työpaikkojen luominen. Jotta tämä tapahtuu, tarvitaan sijoituksia. Yksi suurimmista esteistä alueelle tehtäville sijoituksille on se, että kansallisten valuuttakurssien vakaudesta ja euron käyttöönotosta ei ole selkeyttä. Tällä hetkellä euron käyttöönotto uusissa jäsenvaltioissa on kuin hevoskilpailu, jossa jokainen valtio yrittää irtautua joukosta ja päästä euroalueelle.
Tässä kriisitilanteessa jotkut jäsenvaltiot voivat aiheuttaa vahinkoa itselleen esimerkiksi vähentämällä nopeasti budjettimenoja, jolloin työttömyys lisääntyy yli tason, jonka niiden talous voi kestää. Voi olla myös, että yksi jäsenvaltio vahingoittaa euroalueeseen liittyessään euroalueen ulkopuolisen naapurivaltion taloutta, koska se houkuttelee investointeja ja lisää työttömyysastetta naapurimaassa. Euroopan unioni perustuu yhteisvastuuperiaatteelle. Kun EU:n jäsenvaltioiden määrää lisättiin vuonna 2004, näiden jäsenvaltioiden vastaanottamiseksi Euroopan unioniin laadittiin ja hyväksyttiin yhtenäinen strategia. Minusta komission pitäisi tarkastella uudelleen euron käyttöönottamista koskevaa menettelyä sekä laatia selkeä strategia sen käyttöönottamisesta, jotta jäsenvaltio ei aiheuta välillisesti ongelmia itselleen tai naapureilleen. Vakauskriteereitä ei tarvitse muuttaa, mutta olisi laadittava yhteinen suunnitelma ja aikataulu koko alueelle, jotta voimme ottaa yhtenäisvaluutan käyttöön EU:ssa kaikille selkeää vakiintunutta menetelmää soveltaen. Tämä olisi onki, joka auttaisi tämän alueen talouksien elpymistä, koska se avaisi ovet investoinneille ja loisi työpaikkoja.
Sergio Gaetano Cofferati
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kuten syystäkin esititte, hyvä komission jäsen Almunia, tämän vakavan rahoitus- ja talouskriisin vaikutukset ovat tuntuneet kaikissa maailman maissa ja luonnollisesti Euroopan valtioissa. Heikoimmassa asemassa olevat valtiot, joista keskustelemme nyt, ovat kärsineet eniten EU:ssa.
Kyseessä ovat valtiot, jotka liittyivät unioniin vasta äskettäin ja jotka ovat euroalueen ulkopuolella. Sen vuoksi on tärkeää muistaa ne ja tunnistaa kaikkein tehokkaimmat toimet, jotta ne voivat olla kokonaisuudessaan osa Euroopan unionia ja myöhemmin osallistua toimintaan EU:ssa tasavertaisesti muiden kanssa. Lisäksi tarvitaan rahapoliittisia toimia ensinnäkin Euroopan keskuspankista, sillä jos emme auta näitä valtioita kasvattamaan bruttokansantuotettaan ja investoi niiden tuotantojärjestelmiin, niin ne eivät pysty korjaamaan epätasapainoa, joka tällä hetkellä hankaloittaa niiden tilannetta, ja ne eivät pysty noudattamaan Maastrichtin kriteerejä ja liittymään euroalueeseen. On myös tärkeää, kuten mainitsitte, että on olemassa muita toimia, kuten helpompi pääsy EU:n rahastojen ja Euroopan investointipankin tarjoamaan rahoitukseen.
Minusta meidän ei pitäisi kuitenkaan unohtaa sitä, että nämä toimet on toteutettava samanaikaisesti niiden toimien puitteissa, joita sovelletaan muihin Euroopan heikossa asemassa oleviin valtioihin. Kyse ei ole ainoastaan tänään käsittelemistämme valtioista, mistä asiasta olemme valitettavasti kaikki tietoisia. Kaikista näistä syistä emme enää voi lykätä sellaisen eurooppalaisen rahoitusjärjestelmän luomista, jolla voidaan tukea investointeja Eurooppaa koskevan laajan näkemyksen perusteella. Viittaan euro-obligaatioiden rahoituksella perustettavaan rahastoon, joka on mielestäni ainoa käytännöllinen ratkaisu jäsenvaltioille ja Euroopan unionille.
Tässä vaiheessa on osoitettava poliittista rohkeutta ja kaukonäköisyyttä sen suhteen, miten kriisi ratkaistaan ja luotava edellytykset Euroopan kilpailukykyiselle kehitykselle. Tällä kehityksellä varmistetaan kaikkien eurooppalaisten hyvinvointi.
Guy Verhofstadt
Arvoisa puhemies, syy, miksi me yhdessä muiden täällä läsnä olevien jäsenten kanssa olemme pyytäneet tätä keskustelua, on talouskriisin myötä tuoma uusi rautaesirippu, arvoisa komission jäsen. Tämä rahapoliittinen rautaesirippu erottaa euroalueen ulkopuoliset valtiot euroalueeseen kuuluvista valtioista.
Monet ongelmat, jotka tällä hetkellä vaikuttavat esimerkiksi suurimpaan osaan Baltian maita - mainitsitte Puolan, mutta voisin myös mainita Bulgarian, Romanian ja Unkarin - aiheutuvat siitä, että ne eivät kuulu euroalueeseen. Sen vuoksi niiden on edelleen käytettävä paikallista valuuttaansa, ja tämä aiheuttaa tällä hetkellä haitallisia ja tuhoisia vaikutuksia. Me voimme puhua talouden elpymisestä, mutta kyseisissä valtioissa ei voida toistaiseksi havaita minkäänlaista talouden elpymistä. Joissain näistä valtioista työttömyysaste on yli 20 prosenttia ja julkisen sektorin palkkoja on pitänyt leikata yli 20 prosenttia. Niiden talouskasvua koskevat luvut ovat todella hyvin negatiiviset.
Tärkeää on, että annamme niiden liittyä euroalueeseen mahdollisimman nopeasti. Ne kärsivät kuitenkin tällä hetkellä tilanteen aiheuttamista haitallisista vaikutuksista. On selvää, että vakaus- ja kasvusopimuksen edellytyksiä ei ole tarkoitus muuttaa, kukaan ei pyydä tätä. Niitä ei pitäisi muuttaa, kuten juuri syystä totesitte, koska euroalue on toiminut puolustusmekanismina talous- ja rahoituskriisille. Meidän on kuitenkin autettava näitä valtioita eri tavalla: ei siten, että muutamme vakaus- ja kasvusopimuksen edellytyksiä, vaan että hyvitämme kielteisen vaikutuksen, josta ne kärsivät, koska ne ovat järjestelmän ulkopuolella. Jos emme tee näin, kestää useita vuosia ennen kuin ne liittyvät euroalueeseen.
Olemme tehneet useita ehdotuksia, olemme laatineet kuuden kohdan suunnitelman ja pyytäneet komissiota ottamaan sen huomioon. Sen vuoksi tarvitaan Euroopan keskuspankin, komission ja Euroopan investointipankin välistä yhteistyötä. Mitä toimia on toteutettava tässä yhteydessä? Ensinnäkin keskuspankin on tarjottava likviditeettiä paikallisille pankeille. Se on tarjonnut likviditeettiä Länsi-Euroopan pankeille. Se on myös epäsuorasti tarjonnut resursseja esimerkiksi ruotsalaisille pankeille, mutta jotkut käsittelemämme alueen pankit eivät ole saaneet mitään Euroopan keskuspankista.
Näihin kuuteen kohtaan sisältyvät muut ehdotukset. Miksi ei esimerkiksi lisätä EU:n rahoituksen osuutta ja vähennetä valtion rahoituksen osuutta sosiaali-, alue- ja koheesiorahastoissa ja niin edelleen? Jäsenvaltioilla ei ole tällä hetkellä määrärahoja rahoittaa tiettyjä hankkeita. Voisimme sen vuoksi esimerkiksi harkita 75 prosentin rahoitusta EU:sta ja 25 prosentin rahoitusta jäsenvaltioista erityisesti Baltian maiden tapauksessa.
Mainitsin ainoastaan kaksi esittämästämme kuudesta hyvin käytännöllisestä ajatuksesta, joista Euroopan keskuspankki tai komissio tai Euroopan investointipankki voi tehdä päätöksen. Tätä nämä valtiot tarvitsevat. En pidä henkilökohtaisesti edistysaskeleena, että Kansainvälinen valuuttarahasto tulee asiassa väliin näissä valtioissa ja sanelee, miten niiden olisi toimittava. Mielestäni sen sijaan EU:n olisi päätettävä, mitä on tehtävä.
Tämä on esittämämme pyyntö. Olen kuitenkin vieraillut näissä valtioissa ja järkytyin siitä, että nämä ihmiset tuntevat itsensä Euroopan unionin hylkäämiksi päivittäisissä ponnisteluissaan. Pyydän, että seuraava komissio palaa asiaan uskottavan Keski- ja Itä-Euroopan valtioita ja erityisesti Baltian maita koskevan suunnitelman kanssa.
Tatjana Ždanoka
Verts/ALE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, olen kotoisin Latviasta, johon rahoituskriisi on vaikuttanut voimakkaasti. Oikeistolaisten hallitusten vastuuttoman politiikan vuoksi Latvia oli vaarassa mennä vararikkoon ilman ulkopuolista rahoitustukea. Nyt puhumme eri rahoitus- ja talousratkaisuista, jotka voisivat muuttaa tilannetta parempaan suuntaan. Meidän on luonnollisesti käsiteltävä kaikkia ratkaisuja, kuten euron nopeaa käyttöönottoa. Tällä välin pelkään, että rahoitukselliset ja taloudelliset näkökohdat ovat vain asian yksi puoli. Meidän on käsiteltävä myös yhteiskunnallista näkökohtaa.
Monet Latvian asukkaat pitävät nyt EU:n toimielimiä "pahantekijöinä": pahantekijöinä, joiden vuoksi köyhät hallituksemme joutuvat leikkaamaan eläkkeitä ja etuuksia, pahantekijöinä, jotka ovat syyllisiä sosiaaliseen syrjäytymiseen ja köyhyyteen. Monet poliitikot vaalivat tätä käsitystä erityisesti hallitsevan koalition keskuudessa, koska jos kansalaiset uskovat, että tämänhetkinen sosiaalinen kriisi on hallituksemme vika, se ei selviä tulevista parlamenttivaaleista.
Uskonko minä, että Latvia ja muut alueen valtiot tarvitsevat kiireellisesti EU:n auttavaa kättä? Kyllä uskon. Uskon kuitenkin vahvasti, että tarvitsemme vakuuttavan valvontamekanismin ja erittäin tiukat edellytykset sosiaalipoliittisella alalla. EU:n varoja olisi ensiksi käytettävä tavallisten kansalaisten eikä pankkien tai valtion byrokratian pelastamiseksi. Käytän sen vuoksi tätä tilaisuutta hyväkseni ja pyydän kaikkia kollegoita ja jäseniä allekirjoittamaan kirjallisen kannanoton 0056/2009, jonka laativat kolmen poliittisen ryhmän edustajat, yhteiskunnallisten etujen sisältymisestä Euroopan unionin apuun.
Roberts Zīle
Arvoisat puhemies ja komission jäsen, kiitos Guy Verhofstadtille tämän kysymyksen esittämisestä. Tämän kysymyksen esittäminen tämäniltaisessa keskusteluissa voi kuitenkin johtaa Euroopan unionin kansalaisia harhaan Länsi-Euroopassa. "Mekin joudumme kärsimään rahoituskriisistä, koska Itä- ja Keski-Euroopan valtiot ovat kömpelön hallintonsa vuoksi aiheuttaneet nämä ongelmat itselleen ja meille." Tällaiset näkemykset huonontavat jo vakavasti kärsinyttä luottamusta Euroopan unionin koheesiopolitiikkaan. Baltian maiden tapaus osoittaa kuitenkin, että me olemme samassa veneessä. Skandinavian maiden pankkialan markkinaosuutta ja suuria voittoja koskevat pyrkimykset johtivat siihen, että Baltian maiden kansalliset valuutat jäivät käytännössä lainamarkkinoiden ja erityisesti asuntolainamarkkinoiden ulkopuolelle. Kiinteän kansallisen valuuttakurssin vuoksi lainanottajien siviilioikeudellinen vastuu lainanantajia kohtaan oli erittäin korkea: lainanottajat kantoivat kaikki valuuttariskit ylihintaisten vakuuksien arvosta.
Vuoden 2008 loppupuolella Latvian hallituksen, Kansainvälisen valuuttarahaston, komission ja Ruotsin hallituksen välisissä kireissä neuvotteluissa tehtiin päätös ostaa toiseksi suurin liikepankki käyttäen ainoastaan Latvian veronmaksajien varoja ja pitää kansallinen valuuttakurssi vahvana. Siten me latvialaiset, jotka olemme useiden vuosien ajan menettäneet tulojamme, kilpailukykyämme ja mahdollisesti yhteiskunnallista laatua, pelastimme skandinaavien ja muiden sijoittajien pankkisektorin ainakin Baltian maissa, koska ketjureaktio vararikon tehneistä pankeista ulottuisi kauas Latvian rajojen ulkopuolelle ja saavuttaisi esimerkiksi Skandinavian maiden eläkerahastot, koska ne ovat pankkien osakkeenomistajia. Kyllä, komissio auttoi meitä ja Kansainvälinen valuuttarahasto rahoitti tämän valinnan, mutta leijonanosa lainasta käytetään pankkisektorin vakauttamiseen.
Koska emme sallineet laiminlyöntiä ja pidimme yllä vahvaa valuuttakurssia, devalvoimme talouttamme 20 prosentilla bruttokansantuotteesta. Todellisuudessa autamme naapureitamme virolaisia saamaan euron käyttöön jo vuonna 2011. Heidän etu on luonnollisesti se, että heidän julkinen taloutensa on ollut tasapainossa monien vuosien ajan. Vaikuttaa vieläkin oudommalta, että Viron kaltainen esimerkki Euroopan rahaliittoa varten on edes todella tarpeellinen. Tämä osoittaa, että Maastrichtin kriteerit euron käyttöönottamiseksi ovat voimassa myös kriisiaikoina. Kyse ei ole siitä, ettemmekö olisi tyytyväisiä virolaisten puolesta, mutta meidän uhrauksemme, kun ostimme pankin, oli eräänlainen solidaarisuuden osoitus siitä, että emme aiheuta epäonnea naapureillemme tai aggressiivisille sijoittajille. Halusimme ainoastaan nähdä tietynlaista solidaarisuutta Euroopan rahoitusmarkkinoiden päättäjiltä esimerkiksi uusille euroalueen valtioille asetettujen esteiden osalta.
Latvian poliitikkojen oli tehtävä erittäin vaikeita päätöksiä, joita monien vanhojen jäsenvaltioiden parlamentin jäsenistä ei olisi tarvinnut tehdä edes kauheimmissa painajaisissaan. Meidän vallassamme ei ole kuitenkaan poistaa kansalaisten yksityisen velan valuuttariskiä emmekä halua käyttäytyä kuin huligaanit ja yksipuolisesti ottaa käyttöön euroa tai sallia euron käyttöä kotimaisen valuuttamme rinnalla. Kuitenkaan väestöltään ikääntyvän yhteiskuntamme päämäärä ei voi olla se, että käytämme monta vuotta jokaisen ansaitun latin vaihtamiseksi euroihin, jotta maksamme takaisin pankeille ja illalla rukoilemme, että lati pysyy kiinteästi sidottuna euroon.
Alfreds Rubiks
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (LV) Kiitos, arvoisa puhemies, mielestäni Keski- ja Itä-Euroopan valtioiden sosiaalipolitiikan uudistamista ja avustamista koskevasta asiasta pidetään paljon puheita, mutta paljon ei itse asiassa tapahdu. Uutta sosiaalipolitiikkaa ei ole täysin sisällytetty Euroopan unionin makrotalouteen. Talousarvio on suppea ja se ei riitä vastaamaan laajentuneeseen Euroopan unioniin. Vaikutusalueensa laajentamisen vuoksi Euroopan unioni usein auttaa EU:n ulkopuolisia valtioita enemmän kuin EU:n uusia jäsenvaltioita. Sen vuoksi ei ole sattumaa, että esimerkiksi Latviassa suurin osa asukkaista on tällä hetkellä huonommassa tilanteessa kuin ennen Euroopan unioniin liittymistä. Yli 90 prosenttia eläkeläisistä elää tuloilla, jotka ovat toimeentulorajan alapuolella.
Työttömyys on saavuttanut Latviassa 20 prosentin rajan, bruttokansantuote on heikentynyt 19 prosentilla, valtion velka ylittää vuotuisen talousarvion ja eläkkeet ovat pienentyneet 10 prosentilla. Kansalaiset protestoivat ja lähtevät pois Latviasta, ilmoittavat määrättömän ajan pituisista nälkälakoista tai tarjoavat myytäväksi sisäelimiään, jotta he saavat rahaa perheillensä. Itsemurhien lukumäärä nousee. Euroopan unionin uusliberaalista sosiaaliturvapolitiikkaa on muutettava. Kapitalismi aiheutti kriisin, mutta työntekijöiden ja eläkeläisten on maksettava keinot, jolla siitä päästään pois. Merkittävien kapitalististen monikansallisten yritysten ja pankkien investoinnit kriisin aiheuttamien ongelmien ratkaisuun ovat minimaaliset. Euroopan unioni sallii, että ylemmät luokat ja pankit pelastetaan valtion verovaroilla, eli kansalaisten rahoilla.
Itä-Euroopan valtiot haluavat saman määrän maataloustukia, sillä tällä hetkellä tuet keskittyvät enemmän vanhoihin jäsenvaltioihin. Tämä vääristää lisäksi työmarkkinoiden vapautta. Epätasa-arvoinen lähestymistapa suorien tukien laskemiseen ja maksamiseen sekä näiden tukien erottamiseen tiettyjen tuotteiden valmistamisesta on lopetettava. Komission ja parlamentin on demokraattisella tavalla annettava säännöksiä, joilla suojellaan suurten tuottajien ja pankkimiesten lisäksi puutteenalaisia rikkaassa ja demokraattisessa Euroopan unionissa.
Jaroslav Paška
Talous- ja rahoituskriisillä on ollut huomattavasti ankarampi vaikutus muuttuviin Keski- ja Itä-Euroopan valtioihin kuin vakaisiin Länsi-Euroopan demokratioihin. Sen vuoksi on oikein tarkastella tapoja tämän epäsuotuisan taloudellisen kehityksen torjumiseksi. Emme saa kuitenkaan unohtaa, että ihmeitä tapahtuu vain saduissa. Sen vuoksi ensisijainen ja tärkein edellytys tilanteen parantumiseksi on hallituksen vastuullinen raha- ja talouspolitiikka ja moderni toimiva oikeistolainen lainsäädäntöelin jokaisessa kriisistä kärsivässä valtiossa. Ainoastaan sen jälkeen on mahdollista, että kohdennetuilla teollisuuspoliittisilla toimenpiteillä edistetään vähitellen taloudellista kehitystä.
Jos tällainen apu on tehokasta, varoja ei saa käyttää sosiaalietuuksiin tai kulutukseen eikä keinotekoisesti luotuihin turhiin työpaikkoihin. Ei saisi olla mahdollista, että esimerkiksi tietty hallitus käyttää tätä apua jatkaakseen sellaisen vanhan lämpövoimalan toimintaa, joka tuottaa enemmän päästöjä kuin sähköenergiaa, ainoastaan sen vuoksi, että tällä mahdollisesti luodaan muutama uusi työpaikka.
Jos haluamme todella auttaa kriisistä kärsiviä valtioita, meidän on tuettava ainoastaan niitä taloudellisia hankkeita, joiden innovaatiotaso on korkea ja joilla suojellaan ympäristöä. Meidän on huolehdittava siitä, että näihin tukiohjelmiin sijoitetuilla varoilla edistetään yritysten rakenneuudistusta ja luodaan pitkän aikavälin vaikutus kriisistä kärsiviin valtioihin ja siten koko Eurooppaan.
Zoltán Balczó
(HU) Ensiksi meidän pitäisi löytää ratkaisu, jotta samankaltainen kriisi vältetään tulevaisuudessa. Kansainvälisen rahoitusjärjestelmän aiheuttama sotku leviää kaikkialle maailmaan ja se vaikuttaa suoraan reaalitalouteen, koska yritykset eivät saa luottoa, mikä on talouden elinehto. Tämä opetus on selvä. On selvää, että meidän on päästävä eroon markkinoiden itsesääntelyn ja ylivallan uskosta ja hyväksyttävä ja pidettävä voimassa valtion sääntelevä tehtävä.
Me puhumme talouden elpymisestä, mutta on selvää, että lopullisena pyrkimyksenämme tässä asiassa on työpaikkojen suojeleminen. Tämä merkitsee, että painopiste asetetaan pienten ja keskisuurten yritysten tukemiseen myös Euroopassa, koska ne tosiasiallisesti tarjoavat suurimman osan työpaikoista. Edellytykset luottojen saamiseksi on olennainen kysymys. Pankit ovat varmasti toimineet järkevästi, kuten komission jäsen Almunia totesi. Tämä koskee myös Unkaria, jossa kaikki liikepankit ovat ulkomaisessa omistuksessa olevien pankkien tytäryhtiöitä. Ne ovat harjoittaneet varovaisuutta ja yrittäneet kieltäytyä luotoista tavalla, joka on halvaannuttanut kotimaisen talouden.
EU:n sallimia suoria tukia tarvitaan luonnollisesti, mutta niitä ei pitäisi antaa hallituksille, kuten Unkarin nykyiselle hallitukselle, joka tukee ensisijaisesti monikansallisten yritysten sijoittautumista pienten ja keskisuurten yritysten sijaan. Tänään keskustelimme Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta, kun käsittelimme muutosta komission vuoden 2009 talousarvioesitykseen. Luonnoksessaan komissio on toteuttanut merkittäviä ja jyrkkiä toimia näiden varojen pidättämiseksi, vaikka ne nimenomaan varattiin maaseutuväestön säilyttämiseen.
Miksi me keskustelemme tästä alueesta erikseen? Syy on se, että siitä on tullut paljon haavoittuvampi kuin Euroopan länsiosasta. Meidän on palattava ajassa 1990-luvulle, jolloin kävi selväksi, että toiveemme siitä, että Unkarin talous olisi myös itsenäinen tässä demokratiassa, oli turha. Tämä alue kärsi yhä suuremmasta perittyjä velkoja koskevien maksuerien taakasta sekä sen edullisten luonnonvarojen ja inhimillisten voimavarojen riistosta samalla, kun kaikki nämä tarjosivat huomattavia taloudellisia tuloja läntisille valtioille. Siksi katson velvollisuudekseni sanoa nyt asianmukaisin perusteluin, että tämän alueen olisi saatava enemmän tukea, sillä kyse on osittaisen korvauksen saamisesta.
Enikő Győri
(HU) Hyvät kollegat, kriisi on osoittanut, että euroalueen ulkopuoliset Keski- ja Itä-Euroopan valtiot ovat paljon heikommassa asemassa kuin ne, joissa käytetään yhtenäisvaluuttaa. Koska ne ovat riippuvaisia vahvasta viennistä ja ulkomaisesta pääomasta ja koska niiden väestöllä on suuri ulkomainen valuuttavelka, elpymisaste on myös hitaampi kuin valtioissa, jotka nauttivat euroalueen turvasta. Jos jäsenvaltioiden solidaarisuus ei toimi käytännössä vaan pelkkänä iskulauseen osana, Euroopan unionin sisäinen yhtenäisyys heikkenee ja haittaa siten koko EU:n toimintakykyä.
Emme tarvitse kuitenkaan mitään uusia EU:n välineitä tämän yhteenkuuluvuuden saavuttamiseksi emmekä varsinkaan almuja. Olemassa olevia mahdollisuuksia ja resursseja on käytettävä järkevästi. Tältä osin Euroopan keskuspankki voi auttaa ylläpitämällä jatkuvasti alueen pankkien likviditeettiä. Euroopan investointipankki voi myös auttaa tarjoamalla kohdennuttuja luottoja alueen pienille ja keskisuurille yrityksille, ja EU:n toimielimet voivat auttaa mukauttamalla sääntöjä koheesio- ja rakennerahastojen varojen käytöstä äärimmäisiä tilanteita varten. Haluaisin erityisesti kiinnittää huomionne siihen, että monet henkilöt haluavat käsitellä Keski- ja Itä-Euroopan valtioita kokonaisuutena, vaikka nämä valtiot ovat hyvin erilaisia ja niillä on erilaisia kriisistä irtautumista koskevia strategioita.
Esimerkiksi lähes kahdeksan vuoden epäpätevän sosialistisen hallinnon jälkeen Unkari on käyttänyt melkein kaikki varantonsa. Tällä hetkellä sen on pakko olla varovainen, mikä on jyrkässä ristiriidassa muissa Euroopan valtioissa kriisin hallitsemiseksi hyväksyttyihin käytännön toimiin, jotka perustuvat talouden elpymiseen. Vaikka Länsi-Euroopan hallitukset harkitsevat jo laativansa irtautumisstrategioita, eräät Keski- ja Itä-Euroopan valtiot, joihin kriisi on vaikuttanut eniten, kärsivät merkittävästi lamasta vielä vuonna 2010. Sen vuoksi irtautumisstrategioiden suunnittelussa on erittäin tärkeää ottaa jollain tavalla huomioon valtioiden väliset erot.
EU:n johtajien ei pitäisi laatia vakiomenettelyjä, jotka pahentaisivat tilannetta entisestään tietyissä valtioissa ja niiden väestön keskuudessa. Kun laaditaan uusia rahoitusjärjestelmiä koskevia säännöksiä, on pyrittävä varmistamaan, että pääomavaatimuksien kiristämisellä ei aiheuteta epäoikeudenmukaista kilpailua pankkien välillä. Hyväkuntoisiksi osoittautuneet Keski- ja Itä-Euroopan pankit eivät ole saaneet minkäänlaista pääomanlisäystä mistään. Tämä merkitsee, että niiden olisi ainoastaan vaikeampaa selviytyä tiukemmista pääomavaatimuksia koskevista säännöksistä kuin Länsi-Euroopassa pelastetut pankit. Tämä johtaisi siihen, että niiden jo alun perin vähäinen halu myöntää luottoja vähenisi, jolloin pienet ja keskisuuret yritykset lopulta päätyisivät tämän tilanteen uhreiksi. Meidän on vältettävä tämä mahdollisuus kaikin tavoin.
Ivari Padar
(ET) Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi onnitella komission jäsentä Almuniaa hänen tähän saakka tekemästään hyvin tehokkaasta työstä. Kaikilla Euroopan unionin jäsenvaltioilla on monia yhteisiä ongelmia ja samalla jokaisella valtiolla on oma talouspolitiikkansa ja omat erityisongelmansa. Meidän on kaikkien harjoitettava itsekritiikkiä tässä asiassa. Väite siitä, että kriisi on vaikuttanut erityisen voimakkaasti ainoastaan Euroopan unionin uusiin jäsenvaltioihin ei ole totta. Katsokaa valtioita, joissa pankit ovat tarvinneet taloudellista tukea: kyseessä ovat pääasiassa vanhat jäsenvaltiot eivätkä uudet. Lisäksi julkisen talouden ongelmat ovat suurempia euroalueella kuin sen ulkopuolella.
Samalla on selvää, että rajojen yli toimivat pankit eivät luoneet ylimääräistä riskiä. Tilanne oli täysin päinvastainen. Pankit, jotka toimivat useissa valtioissa olivat turvallisimpia ja ne pystyivät vakauttamaan tilanteen monissa vastaanottavissa kumppanivaltioissa. Pankit, joilla oli ongelmia, olivat pankkeja, jotka olivat yksinkertaisesti tehneet huonoja kaupallisia päätöksiä, kuten esimerkiksi Royal Bank of Scotlandin tapauksessa.
Kristiina Ojuland
(EN) Arvoisa puhemies, haluaisin yhtyä edellisen puheenvuoron esittäjään ja kiittää komission jäsentä Almuniaa. Hänellä on selkeä näkemys eri Keski- ja Itä-Euroopan valtioiden eroista ja niiden talous- ja rahatilanteen nykyisestä tilasta.
Komission jäsen mainitsi Viron. Olen kotoisin Virosta, ja ei ole ollut helppo tehtävä täyttää toiveitamme liittyä euroalueeseen, mutta yksi asia, minkä jaamme ympärillämme olevien muiden valtioiden kanssa, on omavastuu. En ole kuullut sanaa "omavastuu" parlamentin tässä keskustelussa tähän saakka, vaan siinä mainitaan vaan "solidaarisuus". Kuinka voimme edellyttää solidaarisuutta, kun meillä on suuria Kiinan ja Intian kaltaisia kansainvälisiä kilpailijoita, jotka pyrkivät eteenpäin? Minusta meidän pitäisi olla Euroopan unionissa käytännöllisempiä ja ajatella, mistä omat kansalliset hallituksemme ovat vastuussa.
Näinä aikoina on vaikeaa tehdä leikkauksia. Virossa on ollut erittäin hankalaa vähentää valtionhallinnon menoja, mutta olemme tehneet tätä jo vuosien ajan. Hyvien vuosien, nousukauden, aikana saimme aikaan varantoja. Siitä ovat vastuussa jäsenvaltioiden hallitukset eikä kukaan muu.
Ryszard Czarnecki
(PL) Arvoisa puhemies, edustan Puolaa, valtiota, jonka ei tarvitse olla ehkä niin huolissaan kriisistä kuin esimerkiksi Unkarin tai Latvian, mutta työttömyys kasvaa selkeästi maassani hallituksen propagandasta huolimatta. Tänään Varsovassa järjestetyssä mielenosoituksessa protestoivat telakan työntekijät, jotka saivat juuri viimeisen osuuden irtisanomiskorvauksistaan.
Puolan kansallispankin tekemän tutkimuksen mukaan laman kehitys yhdeksässä Keski- ja Itä-Euroopan valtiossa oli selvästi merkittävämpi kuin Länsi-Euroopan valtioissa. Vielä pahempaa on, että alueemme eri valtioiden väliset erot ovat suurempia kuin "vanhassa" EU:ssa. Tämä aiheutuu osittain "vanhan" 15 jäsenvaltion talouksien laajemmasta vakaudesta mutta myös suoraan sanottuna niiden paremmasta kyvystä käyttää tai muokata tiettyjä rahoitusvälineitä, jotka Euroopan unioni on teoriassa kieltänyt.
Komissio ja komission jäsen Kroes ummistivat silmänsä Berliinin hallinnon Saksan telakoille antamalta avulta, mutta tuomitsivat Puolan, kun se teki samoin, ja määräsivät palauttamaan Puolan telakoille myönnetyn EU:n avun. Käytännössä on käynyt ilmi, että jotkut ovat toisia tasa-arvoisempia ja että käytetään eri mittapuita. Ranskan autoteollisuus voi saada hallitukselta enemmän tukea kuin uusien EU:n jäsenvaltioiden autoteollisuus. Tämä ainoastaan lisää epäsuhtaisuutta.
Komission jäsen puhui euron hyödyllisestä tehtävästä, mutta se oli varmasti vitsi. Puolalla ei ole euroa, ja kriisi on vaikuttanut meihin vähemmän kuin Slovakiaan, joka on ottanut käyttöön euron ja jossa kriisin vaikutukset ovat vakavammat kuin Puolassa. Vetoan solidaarisuuteen, josta Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraattien) ryhmän edustaja puhui, mutta minusta tuntuu, että hän on tässä asiassa tekopyhä. Tässä yhteydessä tekopyhyys ei ole kunnianosoitus ansioille.
Joe Higgins
(EN) Arvoisa puhemies, oletin, että komission jäsen Almunia ja Guy Verhofstadt voisivat ehkä antaa meille selvityksen ja analyysin suurinta osaa Keski- ja Itä-Euroopan valtioita talouden alalla kohdanneen katastrofin syistä. Kaksikymmentä vuotta sitten näissä valtioissa oli urhea työntekijöiden liike, joka kaatoi stalinistisen monoliitin. Valitettavasti, sen sijaan, että tästä tilanteesta olisi edetty todelliseen demokraattiseen sosialismiin, kapitalismi palautettiin. Se oli juuri sitä, mitä koko poliittisen Euroopan kapitalistinen järjestelmä määräsi: EU ja suurpääoman tiedotusvälineet lupasivat kaikki, että kapitalismi merkitsee uutta aikakautta Keski- ja Itä-Euroopan kansalaisille.
Markkinoiden piti olla jumala ja kilpailun kuningas. Meille on tyrkytetty komission jäsenen niin vaalimaa uusliberalistista toimintaohjelmaa: yksityisen omaisuuden täysimittainen yksityistäminen, itse asiassa julkisen omaisuuden ryöstäminen, ja näiden valtioiden talouksien saattaminen kansainvälisten rahoitusmarkkinoiden petkuttajien armoille. Me perustimme jopa erityisen pankin valvomaan tätä kehitystä, ja tämä on ollut täydellinen katastrofi. Baltian maat ovat vapaassa pudotuksessa: Latvia on mennyt 18 prosenttia alas kolmannella vuosineljänneksellä, ja sen työttömyys on 20 prosenttia.
Mitä EU:n komissio ja Guy Verhofstadt tarjoavat? Kansainvälisen valuuttarahaston ja Länsi-Euroopan pankkien määräyksiä. Työntekijöiden elintason ja julkisten palveluiden tuhoamista. Sen vuoksi Latviassa on vaara, että puolet sairaaloista suljetaan ennen tämän vuoden päättymistä.
EU:n vallassaolijat merkitsevät painajaista näiden valtioiden tavallisille ihmisille: uhkaa barbaarisista oloista tavallisille kansalaisille. Suosittelen sen vuoksi, että Keski- ja Itä-Euroopan kansalaiset torjuvat tämän kohtalokkaan EU:n vallassaolijoiden määräyksen, kansallistavat pankkinsa ja saattavat ne demokraattisen valvonnan alle, jotta ne voivat sijoittaa kansalaisiin ja työpaikkoihin, kansallistavat taloutensa merkittävät alat, mutta tällä kertaa työntekijöiden valvonnassa, jotta he voivat suunnitella taloutensa kansalaisille eikä olla petkuttajien, yritysten Euroopan ja rahapolitiikan Euroopan armoilla, koska ne ovat aiheuttaneet tämän katastrofin tämän alueen kansalaisille. Voitte nauraa, komission jäsen, mutta odotan vastaustanne.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Arvoisa puhemies, kiitos paljon puheenvuorosta ja kiitos myös komission jäsenelle Almunialle erittäin yksityiskohtaisesta selvityksestä, jonka hän esitti parlamentille. Olin erityisen iloinen siitä, että komissio suostui löyhentämään vakaussopimusta ja tunnustamaan, että tiukat Maastrichtin perusteet, kuten 3 prosentin kriteeri, on hankala saavuttaa tällä hetkellä kokemassamme vaikeassa talouskriisissä.
Haluaisin aivan ensiksi korostaa sitä seikkaa, että viime päivinä ja viikkoina maa, josta olen kotoisin, Kreikka, on joutunut tietyn luottoluokituslaitoksen, konsulttiyrityksen, uhriksi luottokelpoisuutensa suhteen. Herää kysymys, pitäisikö meidän vakavasti harkita Euroopan unionin viraston perustamista tätä tehtävää varten, jotta kuka tahansa ei voi suorittaa tätä tehtävää, ja siten, että tällä ei ole mitään tekemistä salailtua kaupankäyntiä tai muunlaista kilpailua koskevien asioiden kanssa.
Olen tyytymätön siihen, että Euroopan unioni auttaa useita kolmansia maita enemmän kuin omia jäseniään. Haluaisin myös, että osoitetaan solidaarisuutta, jota kotimaani Kreikka tarvitsee omien ongelmiensa ratkaisemiseksi.
Iliana Ivanova
(BG) Kiitos, arvoisa puhemies, hyvät kollegat, uskon, että järkevän politiikan kriisin torjumiseksi Keski- ja Itä-Euroopan valtioissa on perustuttava sosiaalisen markkinatalouden periaatteeseen toisin, mitä juuri puheenvuoron esittänyt henkilö ehdotti. Siksi ainoastaan vahva talous, jossa kunnioitetaan yksityisomistuksen vapautta, oikeusvaltioperiaatetta ja henkilökohtaista vastuuta, voi kattaa yhteiskuntamme ansaitseman kestävän sosiaalipolitiikan kustannukset.
Uskon vakaasti, että työmme ja vastuun on keskityttävä useisiin peruspilareihin, ensinnäkin vakaaseen julkiseen talouteen. Huolestuttavan monella jäsenvaltiolla on korkea valtionvelka. Meidän on oltava hyvin valppaita ja kurinalaisia. Meidän on pyrittävä siihen, että budjettivaje on 3 prosentin rajoissa bruttokansantuotteesta ja sen lisäksi meidän on tehtävä kaikkemme tasapainoisen talousarvion saavuttamiseksi.
Komission ja neuvoston on osana vakaus- ja kasvusopimusta valvottava tarkasti jäsenvaltioita makrotalouden epätasapainolta.
Toiseksi meidän on tuettava pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Syy ei ole ainoastaan se, että ne tarjoavat yli 65 prosenttia työpaikoista Euroopassa vaan myös se, että ne tarjoavat kaikkein joustavimman ja dynaamisimman kasvupotentiaalin erityisesti kriisin aikana.
Kolmanneksi on tärkeää, että tuemme työttömiä ja yhteiskuntamme heikoimmassa asemassa olevia ryhmiä sekä tarjoamme riittäviä investointeja koulutukseen, ammattitaidon hankintaan ja tutkimukseen. Viimeinen kohta ja keskeinen painopistealue juuri liittyneille jäsenvaltioille on euroalueen laajentaminen.
Haluaisin pyytää tukeanne ja kiittää jäseniä sekä kehottaa Euroopan komissiota ja jäsenvaltioita tarkistamaan kantaansa alueen laajentamiseksi. Tarvitsemme ymmärtämystänne ja yhteisvastuullisuuttanne erityisesti kotimaani Bulgarian kaltaisessa valtiossa, joka on ponnistellut Maastrichtin kriteerien noudattamiseksi ja jolla on yksi pienimmistä budjettialijäämistä Euroopan unionissa sekä erittäin kurinalainen finanssipolitiikka.
Hyvät kollegat, uskon, että on tärkeää jatkaa yhteisiä koordinoituja toimia, jotta edistämme talouksiemme toipumista ja irtaudumme kriisistä entistä vahvempana.
Edit Herczog
(HU) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin aloittaa minuutin puheenvuoroni kiittämällä kollegoitani euroalueen maista, koska he pitivät tärkeänä osallistua tähän keskusteluun. Heidän pelkkä osallistumisensa tähän keskusteluun on se, mistä solidaarisuus alkaa.
Kuten kollegani sanoi, unohtamatta jäsenvaltioiden omaa vastuuta, uudet jäsenvaltiot kohtaavat yleisiä vaikeuksia, jotka vaikuttavat meistä todellisille vaikeuksille. Yksi tällainen ongelma on kahdenkymmenen vuoden pakollinen liittymisprosessi, joka aiheutti vakavia taloudellisia ongelmia näille valtioille ja edellytti todellista yhteiskunnallista solidaarisuutta niiden asukkailta. Toinen on se, että näillä valtioilla ei ole euroalueen tarjoamaa puolustusmekanismia, minkä vuoksi ne olivat paljon haavoittuvammassa asemassa, kun kriisi iski niihin. Lopuksi on esitettävä kysymys suhteesta, joka koskee pk-yrityksiä ja niiden työllistämiä ihmisiä näissä valtioissa verrattuna Euroopan unionin lukuihin.
Kaiken kaikkiaan olen vakaasti sitä mieltä, että jotta talous elpyy Euroopan unionissa ja Keski- ja Itä-Euroopan valtioissa, meidän on yhdistettävä voimamme ja edistettävä kolmiosaista tavoitetta, johon sisältyy työllisyys, rahoituksen tasapaino ja talouskasvu. Uskon, että pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevaan pakettiin sisältyi jotain näistä tekijöistä. Meidän pitäisi joka tapauksessa jotenkin voittaa pienten ja keskisuurten yritysten alan rahoitusongelmat. Tarvitsemme ehdottomasti Euroopan keskuspankin tukijärjestelyitä tämän aikaansaamiseksi. Mitä pienempi yritys on, sitä vaikeammin EU voi saavuttaa sen.
(Puhemies keskeytti puhujan)
Vilja Savisaar
(ET) Arvoisa puhemies, haluaisin ennen kaikkea kiinnittää huomionne kolmeen Baltian valtioon, joiden tilanne on ehkä kaikkein vakavin tällä alueella. Mainitsen joitain esimerkkejä: Viron taloudellinen tuotanto on laskenut yli viidellätoista prosentilla, kun Euroopan unionin keskiarvo on -4,1 prosenttia. Missään muussa Euroopan maassa kolmea Baltian valtiota lukuun ottamatta taloudellinen tuotanto ei ole laskenut yli kymmenen prosenttia. Jokaisessa kolmessa Baltian maassa työttömyys on kasvanut tähän mennessä yli 15 prosenttiin.
Toivon todella, että komissio kiinnittää konkreettista huomiota asiaan ja vastaa Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän ehdotuksiin talouden elvyttämiseksi ja rahoitustilanteen parantamiseksi. Viron oli leikattava talousarviotaan viime vuonna kolmesti ja vähennettävä julkisen sektorin menoja, joten täydentävät leikkaukset pahentavat jo ennestään huonoa sosiaalista tilannetta. Toivon hartaasti, että Viro liittyy euroalueeseen 1. tammikuuta 2011, jotta luodaan talouskasvun alue ja taloudelliset vaikeudet ratkaistaan.
Paul Rübig
(DE) Arvoisat puhemies ja komission jäsen, hyvät kollegat, olemme tällä hetkellä keskellä rahoitus- ja talouskriisiä, ja uskon, että maksuvalmius on kaikkein tärkein tekijä kriisissä pankkien ja yritysten lisäksi erityisesti työntekijöiden kannalta. Luottokelpoisuus on tietenkin aina edellytys maksuvalmiudelle ja sen vuoksi keskustelu yritysten, pankkien ja työntekijöiden luottokelpoisuudesta on erityisen tärkeä.
Luottokelpoisuus perustuu luonnollisesti ansioihin, olipa kyseessä sitten työntekijä, yritys tai pankki. Jos ei ole ansioita, ei ole luonnollisesti luottokelpoisuutta ja maksuvalmiutta, ja tästä alkaa kielteinen kierre.
Tämän vuoksi on erittäin tärkeää varmistaa, että hyödykekaupalle ei määrätä mitään uusia veroja tulevaisuudessa. Meidän pitäisi sen sijaan tarkastella, miten voimme periä rahoitustoimiin sovellettavan maksun pelkästään sellaisista rahoitustoiminnoista, jotka eivät perustu palveluihin tai hyödykekauppaan. Tätä maksua voitaisiin käyttää pankkien ja kansallisten talousarvioiden jälleenrahoittamisessa ja se voisi siten muodostaa perustan uusien työpaikkojen luomiselle.
Työttömyyttä ei voida todellisuudessa hyväksyä ollenkaan. Se on loppujen lopuksi tärkein syy rahoitus- ja talouskriisin synnylle.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Lissabonin sopimuksen mukaan Euroopan unionin talous on sosiaalinen markkinatalous. Tärkein huolenaihe on luoda uusia työpaikkoja, vähentää työttömyyttä ja irtautua talouskriisistä. Kaakkois-Euroopan jäsenvaltioita kohtaa valtava vaje. Niiden on edistettävä uusien työpaikkojen luomista ja ylläpidettävä pitkän aikavälin kestävää finanssipolitiikkaa. Koulutus, terveys, maatalous ja liikenne- ja energiainfrastruktuurin kehittäminen ovat näiden jäsenvaltioiden tärkeimpiä painopisteitä. On tärkeää, että näille jäsenvaltioille myönnetään maataloustukia samassa suhteessa kuin vanhoille jäsenvaltioille. EU:n tarjoama tuki yli viiden vuoden aikavälille maksutasetta varten voidaan myöntää, jos tukea saavat jäsenvaltiot sitoutuvat uudistamaan vero- ja maksujärjestelmäänsä tai jos ne toteuttavat toimia hallinnollisen suorituskykynsä parantamiseksi, jotta lisätään yhteisön varojen käyttöä ja saavutetaan mahdollisimman korkea käyttöaste. Näitä jäsenvaltioita on tuettava myös niiden voimakkaasti saastuttavien teollisuudenalojensa uudenaikaistamisessa, jotta päästöjä vähennetään, mutta siten, että työpaikat säilytetään ja varmistetaan taloudellinen kehitys. Lopuksi uskon näille jäsenvaltioille annettavan tuen edellyttävän, että ajanjakson 2014-2020 koheesiopolitiikkaa käytetään auttamaan edelleen Euroopan alueita, jotka ovat taloudellisesti vähemmän kehittyneitä.
Diogo Feio
(PT) Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää tämän keskustelun vetäjiä, koska on erittäin tärkeää, että käsittelemme taloudellisesti heikompien valtioiden ja euroalueen ulkopuolisten valtioiden tilannetta. Tämä on erityisen tärkeää, kun keskustelemme strategioista kriisistä irtautumiseksi, jolloin on pidettävä mielessä eri mailla edessään olevat tilanteet. Tilanne on vaikea monissa Itä- ja Keski-Euroopan talouksissa, mutta tilanne on nyt muuttumassa vaikeammaksi monissa talouksissa Länsi-Euroopassa ja euroalueen sisällä. Oma maani Portugali on yksi esimerkki. Strategiassa on otettava huomioon erilaiset tilanteet, jotka vaihtelevat maittain.
Voidaan noudattaa monia erilaisia toimintatapoja. On erittäin tärkeää, että on käytössä sopiva raha- ja finanssipolitiikka. Jos mahdollista, se olisi yhä enemmän määriteltävä poliittisilla kriteereillä, joissa otetaan huomioon yhtiöiden ja pienten ja keskisuurten yritysten maksuvalmiuden tarve ja joilla ei luoda tai säilytetä esteitä, joita euroalueen ulkopuolisten valtioiden on hankala voittaa. Sen pitäisi painostaa kansallisia hallituksia toteuttamaan tarvittavia keskipitkän ja pitkän aikavälin uudistuksia. Lopuksi meidän on siirryttävä sanoista tekoihin. Yhteenkuuluvuuden on oltava tehokasta.
Elena Băsescu
(RO) Euroopan talouden elvytyssuunnitelman onnistuneen toteutuksen vuoksi voimme havaita Euroopan unionin jäsenvaltioissa ensi vuonna, vuonna 2010, että tilanne kohentuu jonkin verran.
Talouskriisi on vaikuttanut eri tavoilla Keski- ja Itä-Euroopan valtioihin. Puolan talous on kasvanut hieman ja välttänyt siten kriisin, kun taas se on vaikuttanut huomattavan kielteisesti Romaniaan ja Unkariin.
Romania on kokenut ennennäkemättömän talouskriisin tänä vuonna. Sitä on pahentanut vakava poliittinen epävakaus, jota ovat lietsoneet sosialistit, jotka halusivat lähteä hallituksesta vaalisyistä tulevien presidentinvaalien vuoksi. Presidentinvaalit ovat vain kahden kuukauden kuluttua. Sosialistien lähtö hallituksesta sekä epäluottamuslauseen esittäminen parlamentissa jätti Romaniaan kahdeksi kuukaudeksi väliaikaisen hallituksen, jolla oli rajoitettu toimivalta ja joka ei pystynyt viimeistelemään talousarvioesitystä ja saamaan sitä hyväksyttyä parlamentissa.
Tämän vuoksi Kansainvälinen valuuttarahasto lykkäsi kolmannen osuuden antamista lainasta, jonka arvo oli 1,5 miljardia euroa. Sveitsin hallitus kuitenkin päätti myöntää meille 120 miljoonan euron suuruisen lainan, jolla ei ole takaisinmaksuvelvollisuutta. Kotimaani talouskasvu painui kahdeksan prosenttia negatiiviseksi ja työttömyystaso on kaksi prosenttia alle Euroopan unionin keskiarvon. EU tarvitsee tulevaisuudessa strategian, jolla hallitukset saadaan perääntymään kansantalouksiensa tukemisesta. Tämä ei ole kuitenkaan mahdollista Romaniassa ennen vuotta 2010, koska emme voi tehdä tätä Kansainvälisen valuuttarahaston kanssa allekirjoittamamme sopimuksen vuoksi.
Petru Constantin Luhan
(RO) Olen samaa mieltä sen sananlaskun kanssa, että jos tulet kalaretkeltä ja tapaat henkilöitä matkalla, sinun pitäisi opettaa heitä kalastamaan sen sijaan, että annat heille kalan. Meidän on kuitenkin tiedettävä, että meidän on opetettava heitä kalastamaan. Viittaan tässä yhteydessä valtioihin, jotka ovat juuri liittyneet EU:hun ja joiden on edelleen saatava opastusta. Ne eivät voi kuitenkaan oppia ilman apua. Meidän on myös tarjottava niille rahoitusta tähän. Uskon henkilökohtaisesti, että terve talous rakentuu pääasiassa keskisuurista yrityksistä. Tämän vuoksi taloudelliset, sosiaaliset ja alueelliset koheesiopolitiikat on kohdistettava ensisijaisesti siihen, että Euroopan koheesiorahastoista myönnetään varoja tälle taloudenalalle. Haluaisin lisätä, että EU:n taloudellista, sosiaalista ja alueellista koheesiopolitiikkaa on laiminlyöty viime aikoina Euroopan unionin painopistealojen määrittelemisen osalta.
(Puhemies keskeytti puhujan)
Victor Boştinaru
(RO) Kuunnellessani Elena Băsescua en voi kuin todeta: "O, les pauvres! Mikä pyhä yksinkertaisuus Euroopan parlamentissa".
Palatakseni itse asiaan, Keski-Euroopan valtioiden talouden supistuminen on saavuttanut jyrkät mittasuhteet. Näiden valtioiden ja Länsi-Euroopan rikkaiden valtioiden väliset erot kasvavat. Lisäksi näiden valtioiden valmiudet luoda taloudellisia ja rahoituksellisia kannustimia pysyvät niin alhaisella tasolla, että ne ovat lähes olemattomat. Haluan kiinnittää komission huomion siihen seikkaan, että sosiaalisten kustannusten, työttömyyden huomattavan kasvun ja rajujen talousarvioleikkausten vuoksi näiden valtioiden valmius tarjota yhteisrahoitusta EU:n rahoittamille hankkeille, on myös vähentynyt. Kaikki nämä tekijät voivat asettaa huonoon asemaan Keski-Euroopan valtiot...
(Puhemies keskeytti puhujan)
Lajos Bokros
(ES) Haluaisin esittää muutamia hyvin yksinkertaisia kysymyksiä komission jäsen Almunialle ilman käännösongelmia. Mitä mieltä olette Maastrichtin sopimuksen kriteerien muuttamisesta siten, että siihen mahdollisesti sisällytetään uusi maksutaseita koskeva kriteeri enimmäismäärästä vaihtotaseen alijäämälle ja ulkoiselle velalle?
Mitä mieltä olette valuuttakurssipolitiikasta? Onko taantuman aikana parempi pitää yllä kiinteää vai kelluvaa valuuttakurssia?
Lisäksi tiedustelen niiden valtioiden osalta, jotka käyttävät euroa ilman, että ne ovat Euroopan unionin jäseniä, onko tämä niille etu tai haitta neuvotteluissa euroaluetta koskevan vastuun ottamisesta tulevaisuudessa?
Csaba Sógor
(HU) Arvoisa puhemies, influenssa iskee niihin, joilla on heikko kunto. Sen vuoksi Keski- ja Itä-Euroopan valtiot tarvitsevat "rokotteen" lisäksi jotain, joka parantaa niiden kuntoa. Tiedätte, mitä tarkoitan. Järjestelmän muuttamista olisi tuettava, eikä kyseessä ole ainoastaan talousjärjestelmä, vaikka tätäkin olisi luonnollisesti tuettava. Syy on se, että useassa Keski- ja Itä-Euroopan valtiossa talous, tiedotusvälineet ja politiikka ovat edelleen niiden käsissä, jotka ovat järjestelmällisesti tuhonneet tätä aluetta yli 40 vuoden ajan.
Meidän pitäisi sen vuoksi tukea sitä, mitä kutsumme eurooppalaisiksi arvoiksi, jotta - monikielisessä Euroopassa - yhdessä valtiossa ei keskustella kielilain tarpeesta ja toisessa valtiossa ei pyritä salakähmäisesti saamaan kollektiivista syyllisyyttä pelkästään perustamissopimuksen alaviitteeksi sen sijaan, että näitä asioita pidetään eurooppalaisena arvona. Sen vuoksi Keski- ja Itä-Eurooppa tarvitsevat...
(Puhemies keskeytti puhujan)
Zigmantas Balčytis
(LT) Kiitos, arvoisat puhemies ja komission jäsen, jossain vaiheessa vuonna 2006 me liettualaiset yritimme myös ottaa euron käyttöön, mutta valitettavasti jäimme kriteereistä jälkeen yhden sadasosan. Haluaisin kuitenkin kiittää komission jäsentä edellisestä kaudesta, tehdystä työstä ja hyvästä yhteistyöstä.
Tämänpäiväisen ongelman osalta uskon todella, että olosuhteet ovat muuttuneet. Lisäksi esitettiin todella hyviä ehdotuksia tarkistaa joitain asioita. En tarkoita suinkaan Maastrichtin kriteereitä, vaan joitain yksinkertaisia seikkoja, joilla annetaan jokaiselle valtiolle jotain mahdollisuuksia säännellä hintoja. Nämä ovat eri valuuttakurssimekanismit ja monet muut seikat.
Haluaisin, että komissio pitää tämän ehdotuksen mielessään ja kiittää Guy Verhofstadtia, joka ehdotti, että voisimme tulevaisuudessa keskustella rauhassa, miten voimme auttaa Itä-Euroopan ja Baltian valtioita, koska työttömyys todella...
(Puhemies keskeytti puhujan)
Joaquín Almunia
Arvoisa puhemies, kiitos paljon Guy Verhofstadtille, joka aloitti tämän keskustelun sekä jokaiselle puheenvuoron esittäjälle. Olen erittäin kiitollinen osallistumisestanne ja ajatuksistanne.
Haluaisin aloittaa Guy Verhofstadtin käyttämällä lauseella. Hän sanoi, että koska Keski- ja Itä-Euroopassa on valtioita, jotka eivät kuulu euroalueeseen, tämä merkitsee rautaesiripun (rideau de fer) olemassaoloa. En ole samaa mieltä, koska eräät Keski- ja Itä-Euroopan valtiot, jotka eivät ole vielä euroalueessa, ovat erittäin vaikeassa taloudellisessa tilanteessa, mutta joidenkin toisten taloudellinen tilanne ei ole vaikeampi kuin kypsemmissä kehittyneemmissä talouksissa. Nämä kehittyneemmät taloudet ovat kuuluneet Euroopan unioniin kauemmin, ne ovat saaneet rahoitusta Euroopan investointipankista ja rakennerahastoista paljon kauemmin ja ovat euroalueessa, ja niillä on yhtä vakavia ja joskus vieläkin vakavampia ongelmia kuin monissa Keski- ja Itä-Euroopan talouksissa.
Ongelma ei ole sen vuoksi rautaesirippu, joka ei ole ollut olemassa kahdenkymmenen vuoden ajan, eikä se, etteikö Euroopan unionin käytössä olevia välineitä käytettäisi kyseisellä alueella, koska niitä käytetään, kuten totesin aloituspuheenvuorossani. Jotkut teistä viittasivat tähän ja jotkut toiset eivät näytä olevan tietoisia, että välineitä käytetään paljon laajemmin, mitä olisimme voineet kuvitella tämän kriisin alkaessa vuonna 2007.
Ongelma ei ole kaikella kunnioituksella se, miten euroon liittymistä koskevia perusteita tulkitaan, ja me olemme keskustelleet tästä monesti täällä parlamentissa. Tämä ei ole ongelma. Parlamentissa on esitetty kritiikkiä niistä, jotka kyseisellä ajankohdalla päättivät sallia joidenkin euroalueen nykyisten jäsenten liittymisen, vaikka ei ollut selvää, olivatko edellytykset täyttyneet. Voimme nyt nähdä, että taloudet, jotka eivät ole hyvin valmistautuneita vastaamaan tällaiseen kriisiin, kärsivät eniten sekä euroalueen sisällä että sen ulkopuolella. Tämä on ongelma, johon meidän olisi puututtava.
Onko meidän tehtävä enemmän yhteistyötä? Luonnollisesti on. Pitääkö meidän vahvistaa EU:n välineitä? Tietenkin pitää. Komissio pyytää neuvostoa ja parlamenttia toimimaan näin. Parlamentti pyytää myös komissiota toimimaan näin, ja toivon parlamentilta, että se pyytää neuvostoa toimimaan samoin, koska komission ehdotusta siitä, että Euroopan sosiaalirahaston toimet vuosina 2009 ja 2010 rahoitetaan sataprosenttisesti EU:n varoista Euroopan sosiaalirahastosta hyötyvissä valtioissa, ei ole hyväksytty neuvostossa. Olisin erittäin kiitollinen, jos voisitte esittää tämän neuvostolle.
(FR) Tämä on viimeinen kerta, kun olen täällä talous- ja raha-asioista vastaavan komission jäsenen asemassa, ja haluan välittää kantanne, joka on myös omani, Ecofin-neuvostolle. Uskon, että näinä aikoina on tärkeää käyttää rakennerahastoja ja koheesiorahastoa eri tavalla, mitä suunniteltiin normaaleissa olosuhteissa. Jatkan omalla äidinkielelläni.
(ES) Olen samaa mieltä. Olen samaa mieltä monesta ajatuksesta, jonka Guy Verhofstadt mainitsi kuuden kohdan suunnitelmassa, jonka hän sisällytti kirjeeseen komission puheenjohtajalle ja Euroopan investointipankin pääjohtajalle. Olemme monessa suhteessa samaa mieltä. Monessa suhteessa me jo toimimme hänen esittämiensä kohtien mukaisesti. Mainitsin tämän heti, kun puhuin ensimmäisen kerran.
Kuitenkin jos ajatellaan, että EU:n välineiden käytöllä olisi mahdollista välttää tämänhetkisen kriisin vaikutuksista aiheutuvat vaikeat mukautustoimet, osoitetaan tietämättömyyttä tämän kärsimämme kriisin syvyydestä euroalueen sisällä ja sen ulkopuolella, Keski- ja Itä-Euroopassa sekä Länsi-Euroopassa. Kriisi on ollut niin syvä, että voimme ymmärtää, miksi esimerkiksi Irlanti on toteuttanut erittäin vaikeita mukautustoimia. Syy ei ollut se, että Kansainvälinen valuuttarahasto vaati tätä tai että kukaan Brysselissä olisi määrännyt tätä vaan koska Irlannin viranomaiset katsoivat, että tämä oli paras tapa mukauttaa mahdollisimman nopeasti taloutta ja jatkaa eteenpäin samaa vauhtia kuin ennen kriisiä.
Näiden mukautustoimien yhteiskunnalliset vaikutukset huolestuttavat meitä ja itseäni aivan yhtä paljon kuin ne huolestuttavat parlamenttia. Voin kertoa teille, koska tämä on julkista tietoa, että komissio on maksutasejärjestelyä käyttämällä karsinut lukuisia mukautustoimia, joita näistä resursseista hyötyvien valtioiden hallitukset ovat ehdottaneet. Jatkamme tällä tiellä. Olemme myös yrittäneet pitää mahdollisimman pitkälle kansallisten talousarvioiden määrät ennallaan, jotta EU:n rahastoja voidaan rahoittaa yhteisesti. Muussa tapauksessa Euroopan rahastojen yhteisrahoitukseen käytettäviin investointeihin tehdyillä leikkauksilla olisi erittäin kielteisiä vaikutuksia kyseisiin valtioihin.
Voimme kuitenkin havaita myönteisiä merkkejä, mikä on myös tärkeää todeta tällaisessa keskustelussa. Emme olisi voineet sanoa tätä samanlaisessa keskustelussa lokakuussa 2008. Joulukuussa 2009 on todettava, että on myönteisiä merkkejä ja että alamme nähdä valoa tunnelin päässä myös niissä valtioissa, jotka kärsivät eniten tämän kriisin vuoksi, kuten Latviassa, Liettuassa, Virossa ja Irlannissa.
Vielä on paljon epävarmuutta ja esteet, jotka meidän on raivattava, ovat hyvin merkittävät, mutta tunnelin päässä on valoa.
Joten kun lamasta on selvitty, palaammeko samaan, mitä teimme ennen sitä? Toivottavasti emme. Koska tämä on viimeinen puheenvuoroni parlamentissa talous- ja raha-asioista vastaavana komission jäsenenä, haluaisin antaa teille viisi kohtaa, jotka eivät kuulu Guy Verhofstadtin kuuteen kohtaan, ja meidän pitäisi kaikkien keskustella niistä.
Ensinnäkin, kun otetaan huomioon kokemuksemme tästä kriisistä, Keski- ja Itä-Euroopan valtiot tarvitsevat paljon tasapainoisemman kasvumallin. Ne eivät voi olla täysin ja pelkästään riippuvaisia ulkomaisista investoinneista saatavasta rahoituksesta. Monet teistä ovat puhuneet pienistä ja keskisuurista yrityksistä, ja olen samaa mieltä kanssanne. Nekään eivät voi olla ainoastaan ja yksinomaan tai melkein yksinomaan riippuvaisia ulkomaisista pankeista, koska rahoitusjärjestelmän toimien valvonnan osalta on hankala järjestää valvontaviranomaisia ja finanssipolitiikkaa, jotka toimivat kunkin valtion edun vuoksi, jos käytännössä kaikki pankit ovat peräisin valtion ulkopuolelta ja ne tekevät kotivaltioidensa etuun perustuvia strategisia päätöksiä. Tämän sanottuani on todettava, että näissä valtioissa toimivat ulkomaiset pankit käyttäytyvät erittäin hyvin, kuten jo totesin.
Meidän on lisättävä rakennerahastojen käyttöastetta. Olemme tämänhetkisissä rahoitusnäkymissä ehdottaneet erittäin suurta määrä resursseja hyväksyttäväksenne ja sitä voidaan kanavoida rakennerahastojen välityksellä näiden rahoitusnäkymien aikana. Monissa tapauksissa valtiot eivät pysty käyttämään näitä resursseja, ja joissakin valtioissa on mahdollisuuksia toimiin, joiden osuus on 4 prosenttia vuotuisesta BKT:sta. Kyseessä on neljä prosenttia vuotuisesta BKT:sta, ja tätä määrää ei käytetä riittävästi.
Meidän on annettava paljon enemmän tukea infrastruktuurien yhteenliittämiseksi, ja meidän on jatkettava keskustelua siitä, miten toteutamme tämän. Tämän alueen osissa on pullonkauloja, joita ei ole selvitetty infrastruktuuritoimilla, jotta niiden talousalue ja tuotanto yhdennettäisiin riittävän hyvin Länsi-Eurooppaan.
Lisäksi kriisin vaikutukset tuntuvat enemmän yhteiskunnalliselta kannalta valtioissa, joissa ei ole riittävää sosiaalisen suojelun järjestelmää tai hyvinvointia. Tämä aiheutuu osittain siitä, että niillä ei ole riittävää kasvua, tuloja tai varallisuutta, mutta on todettava, että myös osittain siitä, että kriisiä edeltävinä vuosina joissain näissä valtioissa harjoitettiin "vähemmän on enemmän" -veropolitiikkaa ja kun rahaa tarvitaan julkisen toiminnan rahoittamiseksi, sitä ei ole, koska ei ole tuloja. Tämä on myös jotain, jota olisi tarkasteltava tulevaisuutta varten.
Puhemies
(ES) Keskustelu on päättynyt.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 149 artikla)
Elena Oana Antonescu  
Tällä hetkellä, jolloin maailmanlaajuisen talouskriisin vaikutus tuntuu edelleen Euroopassa, Keski- ja Itä-Euroopan valtiot tuntevat sen vaikutukset voimakkaammin, koska vanhojen jäsenvaltioiden ja viime laajennuskierroksilla liittyneiden valtioiden talouskehityksessä on eroja. Talouskriisi lisää näitä eroja ja asettaa lisää painetta näiden valtioiden hallituksille. Niiden on toimittava tiukoissa makrotaloudellisissa oloissa kriisin sosiaalisten seurauksien vaikutusten vuoksi ja niiden on myös ratkaistava ongelmat, jotka aiheutuvat rahoitusjärjestelmän haavoittuvuudesta, julkisen terveydenhuollon kestävyydestä ja sosiaaliturvajärjestelmistä. Kun otetaan huomioon nämä taloudelliset ja sosiaalipoliittiset rajoitteet, toivon, että komissio hyväksyy yhdennetyn suunnitelman, jossa keskitytään tämän alueen erityisongelmiin. Kyseessä on oltava suunnitelma, jolla tuetaan näiden valtioiden toteuttamia pyrkimyksiä taloudellisen ja sosiaalisen tasapainon ylläpitämiseksi. Keski- ja Itä-Euroopan valtiot ovat ottaneet Kansainvälisen valuuttarahaston, Maailmanpankin ja Euroopan unionin lainoja, jotta ne voisivat ratkaista kotimaiset ongelmat. Taloudellisia voimavaroja ei kuitenkaan myönnetä suhteessa määrään, jota tarvitaan näiden hallitusten hyväksymien toimien tukemiseksi. Tästä syystä pyydän, että nämä voimavarat olisi saatava käyttöön nopeammin ja että hyväksytään suunnitelma, jolla tuetaan tämän alueen talouksia.
Sebastian Valentin Bodu  
Romania ja Bulgaria tuntevat kahtena viimeksi Euroopan unioniin liittyneenä valtiona maailmantalouden taantuman kaikki vaikutukset sitä taustaa vasten, että ne eroavat muiden jäsenvaltioiden kehittyneistä talouksista. Viimeisimmässä Eurobarometri-tutkimuksessa korostetaan, että kummankin valtion kansalaiset ilmoittavat, että he ovat erittäin huolestuneita maansa taloudellisesta kehityksestä sekä tavasta, jolla kriisi vaikuttaa jokaiseen kansalaiseen henkilökohtaisesti. Eurobarometri-tutkimuksen lisäksi kriisin vaikutus, keskellä talvea, vain pahenee. Kansallisilla hallituksilla on velvollisuus toteuttaa parhaita mahdollisia toimenpiteitä, jotta ne selviävät talvesta ilman mitään vakavia yhteiskunnallisia seurauksia. Kansainvälinen valuuttarahasto ja komissio ovat osallistuneet Romanian ja Bulgarian auttamiseen taloudellisesti ja ne ovat tarjonneet asiantuntemusta tiettyjä makroekonomisia indikaattoreita asettamalla. Komission tiiviimpi osallistuminen Romanian ja Bulgarian talouden vakauttamiseen vaikuttaa myönteisesti koko Euroopan unioniin, jolla ei ole varaa epätasapainoon tällä hetkellä. Kriisin eri tekijät vaikuttavat kaikkiin Euroopan unionin jäsenvaltioihin. On kuitenkin selvää, että uusilla jäsenvaltioilla on enemmän vaikeuksia kuin hyvässä kunnossa olevilla vanhoilla jäsenvaltioilla. Solidaarisuus on yksi Euroopan unionin perusarvoista, ja talouden taantuma on hyvä ajankohta osoittaa sitä.
András Gyürk  
kirjallinen. - (HU) Vuoden alussa panimme tyytyväisenä merkille, että yli 3 miljardia euroa oli varattu energia-alan parannuksiin osana tuolloin käyttöön otettua talouden elvytyspakettia. Komissio totesi perustellusti, että tukea tarvittiin vaihtoehtoisten toimitusreittien luomiseksi sekä energiaverkkojen yhteenliittämiseksi. Tyytyväisyyteemme on vaihtumassa pettymykseksi. Jos tarkastelemme näitä tukimääriä, voimme todeta, että tukipaketissa laiminlyödään Keski- ja Itä-Eurooppaa, aluetta, joka on energiahuollon osalta kaikkein heikoimmassa asemassa. Ranskan ja Belgian välinen kaasuliitäntä saa enemmän tukea kuin Keski- ja Itä-Euroopan yhteenliitännät. Ranskan ja Belgian välinen yhteenliitäntä on seitsemäs olemassa olevan kuuden lisäksi, mutta tällainen infrastruktuuri usein puuttuu uusissa jäsenvaltioissa. Tämän seikan lisäksi olimme tyytymättömiä, että energiatehokkuuden parannukset jätettiin kokonaan pois tukipaketista. Tämä oli kuitenkin nimenomaan ala, jolla paketin pääasiallinen tavoite, työpaikkojen luominen, olisi voitu saavuttaa helpoiten. Mainittujen puutteiden vuoksi katsomme, että kaksi asiaa on erittäin tärkeää. Ensinnäkin tulevissa suunnitelmissa on keskityttävä alueisiin, joilla energiainvestoinneilla on suurin lisäarvo. Toiseksi energiatehokkuutta, joka mainitaan usein EU:ssa, ei voida unohtaa tulevissa talousarviota koskevissa päätöksissä erityisesti, kun tiedämme, että tehokkaampi energiankäyttö voi tuottaa myönteisiä tuloksia lyhyellä aikavälillä.
Tunne Kelam
kirjallinen. - (EN) Kiitän komissiota työstä, mitä se on tehnyt Euroopan talouksien auttamiseksi. Tieto siitä, että EU tarjoaa toimia niitä kaikkein eniten tarvitseville vahvistaa ja varmistaa sitä, että me kaikki irtaudumme tästä talouskriisistä entistä vahvempana. Haluaisin korostaa, että on tärkeää poistaa kaikki nykyiset taloudelle, kaupankäynnille ja työmarkkinoiden vapaalle liikkuvuudelle asetetut esteet. Euroopan yhtenäismarkkinoiden loppuun saattamisen on oltava pääasiallinen tavoite lyhyellä aikavälillä. Vain tämä auttaa meitä vastaamaan tehokkaasti tuleviin kriiseihin. Yksi EU:n tärkeimmistä kannustimista on jäsenyys euroalueessa. Euro on tärkeä kannustin investoinneille ja talouskasvulle ja se vähentää haavoittuvuutta. Toivon todella, että kotimaani Viro onnistuu täyttämään euroalueeseen liittymiseen tarvittavat kriteerit. Virolla on yksi pienimmistä ulkomaanveloista Euroopassa ja se pystyi panemaan talteen tarpeeksi säästöjä talouskasvun aikana, joten se selviytyy nyt kriisistä omin varoin. Olen lisäksi vakuuttunut, että EU:n rahastoista saatavien nykyisten resurssien ja euroalueeseen liittymistä koskevien näkymien ansioista voimme vähentää tehokkaasti työttömyyttä ensi vuonna.
Wojciech Michał Olejniczak  
Hyvät kollegat, yli vuosi Lehman Brothers -pankin konkurssin jälkeen, joka on suurin Yhdysvaltoja koetellut kriisi sitten syyskuun 11. päivän tapahtumien, olemme uusien kokemuksien ansioista viisaampia. Se, mitä viimeisten 12 kuukauden aikana on tapahtunut, on selkeä osoitus uusliberalistisen politiikan virheellisistä päätelmistä ja kuten 11. syyskuuta tapauksessa, se on saanut meidät tarkastelemaan maailmaa uudella tavalla. Talouskriisi on vaikuttanut periaatteessa koko maailmaan, mutta minulle on tärkeintä, että se on vaikuttanut miljooniin eurooppalaisiin. Maailmanpankin useita päiviä sitten julkaisema raportti ei jätä mitään epäilystä siitä, että EU:n Itä-Euroopan jäsenvaltiot tarvitsevat tukea eivätkä ainoastaan niiden sisäisten asioiden alalla. Jos kriisi ajaa 11 miljoonaa Itä-Euroopan ja Keski-Aasian kansalaista köyhyyteen ja heitä seuraa vielä 23 miljoonaa vuoden 2010 loppuun mennessä, emme missään nimessä voi olla tyytyväisiä. Taloudellinen tuki on välttämätöntä, mutta niin on myös henkinen tuki, jotta luodaan asianmukaisia sosiaalialan ohjelmia valtioille, joihin kriisi vaikuttaa eniten. Edellisten kriisien aikana perheet pystyivät pelastautumaan muuttamalla ulkomaille tai käymällä useassa työssä. Nykyisellä kriisillä on maailmanlaajuinen vaikutus, minkä vuoksi tällainen ratkaisu on mahdoton. Jos emme halua nähdä enempää sellaisia tapauksia, joita sattui vuosi sitten, meidän olisi saatava käyttöön huomattavasti enemmän yhteisön varoja ja otettava tavoitteeksemme työllisyyden edistäminen ja kansainvälisen yhteistyön vahvistaminen. Kaikkien näiden toimien olisi keskityttävä yhteen kysymykseen: sosiaalipolitiikkaan.
Czesław Adam Siekierski  
kirjallinen. - (PL) Keski- ja Itä-Euroopan valtiot ovat joutuneet tuntemaan talouskriisin vaikutukset poikkeuksellisen ankarasti. Laskusuuntaiset taloudelliset indikaattorit olivat tosiasia viime vuonna monessa valtiossa eikä ainoastaan meidän alueellamme. On kuitenkin korostettava, että eri valtiot vastasivat kriisiin onnistuen siinä eri tavoin. Alueen valtioiden selvä voittaja, jonka tulokset olivat myönteisiä, oli Puola. Kuten komission jäsen Almunia totesi keskustelussa, Puola on ainoa valtio, joka vältti taantuman ja säilytti positiivisen dynaamisen kasvun koko kriisin ajan. Huolimatta siitä, että taloudellinen tilanne alueella on hitaasti vakaantumassa, on syytä miettiä, mitä toimia olisi toteutettava talouskasvun palauttamiseksi ja samanlaisen myllerryksen välttämiseksi tulevaisuudessa. Näiden valtioiden hallitusten olisi lyhyellä aikavälillä otettava käyttöön määrätietoisempia strategioita kriisistä irtautumiseksi. Niiden on tasapainotettava budjettimenoja, torjuttava aktiivisesti työttömyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä sekä luotava edellytykset yritysten kehittämiselle sekä kysynnän kasvulle. Yhtä tärkeä toimi kansallisella tasolla on ulkoinen tuki. Eurooppalaisten ja kansainvälisten rahoituslaitosten olisi perustettava erityinen luottomekanismi pienille ja keskisuurille yrityksille ja infrastruktuurihankkeiden tuelle. Näillä toimilla lisättäisiin varmasti työllisyyttä ja parannettaisiin sosiaalista tilannetta. Pitkällä aikavälillä paras ratkaisu näyttäisi olevan euroalueelle pääsy ja edellytysten luominen tasapainoiselle ja vakaalle kasvulle.
Csaba Sándor Tabajdi  
Viime vuoden aikana kriisiä torjuttiin pääasiassa jäsenvaltioiden tasolla käyttäen jäsenvaltioiden välineitä. Kun oli kyse talouden elpymisestä, tuen tarjoamisesta yrityksille ja työpaikkojen säilyttämisestä, EU:n jäsenvaltiot päättivät ryhtyä toimiin ennemmin kansallisella kuin EU:n tasolla. Joissain tapauksissa puuttui jopa oletettu matalin taso koordinoinnille, sopimusten tekemiselle ja yhteistyölle. Vanhat jäsenvaltiot, joilla on vahvempi talous ja enemmän liikkumavaraa talousarvion kannalta, kokosivat paketteja, joilla keskityttiin ensisijaisesti kotimaiden markkinoihin, ja monessa tapauksessa käytettiin protektionistisia välineitä. Yksi räikeä esimerkki tästä oli Ranskan presidentin Nicolas Sarkozyn Peugeotille tarjoama tuki, jonka edellytyksenä oli työpaikkojen säilyttäminen Ranskassa, kun taas irtisanomiset oli tehtävä yhtiön tehokkaammassa tehtaassa Sloveniassa.
Samanlaista syrjintää voi havaita Keski-Euroopan ja Itämeren alueen rahoitusalan yhteydessä, koska Länsi-Euroopan emoyhtiöt ovat jatkaneet tähän päivään saakka tytäryhtiöistä saatujen voittojen siirtoja. Luottokriisillä on erityisen vahva vaikutus pienten ja keskisuurten yritysten alalle, joka tarjoaa pääosan työpaikoista ja joka irtisanoo huomattavia määriä työntekijöitään vientimarkkinoiden supistumisen ja kehitysmahdollisuuksien vähentymisen vuoksi. Tämä merkitsee, että talouskriisistä on väistämättä tulossa työllisyyskriisi ja sosiaalinen kriisi. Tämän vuoksi pyydän 15 EU:n jäsenvaltion hallitusta jälleen kerran tekemään kaikkensa protektionististen toimien estämiseksi sekä ottamaan kantaa kotimaisten pankkiensa soveltamien sisämarkkinoiden periaatteiden vastaisten toimien vuoksi.
Iuliu Winkler  
Maailmanlaajuisella talouskriisillä on ollut erilaisia vaikutuksia Euroopan unionin eri jäsenvaltioihin. Keski- ja Itä-Euroopan jäsenvaltiot ovat osoittautuneet olevansa kaikkein heikoimmassa asemassa. Tilanteen tosiasiat ovat osoittaneet, että jäsenvaltioilla ei ole ollut tasa-arvoista mahdollisuutta Euroopan talouden elvytyssuunnitelman välineisiin. Olemme myös panneet merkille, että euroalueen jäsenvaltioilla on ollut paras suoja kriisiä vastaan. Ei ole sattumaa, että kriisin vaikutukset tuntuivat enemmän niissä valtioissa, jotka eivät voineet hyötyä elvytykseen käytettävistä välineistä ja jotka eivät kuuluneet euroalueeseen. Lissabonin sopimuksen voimaantulo on merkinnyt loppua Euroopan unionin toimielinuudistuksen aikakaudelle.
Nyt tarvitaan yhteisiä ponnisteluja Euroopan unionin yhteenkuuluvuuden vahvistamiseksi. Tämä on välttämätön edellytys, jotta EU irtautuu kriisistä uudistuneena ja tärkeänä maailmanlaajuisena toimijana. Sosiaali- ja työllisyyspolitiikan kriisi tuntuu eniten vuonna 2010. Uudet jäsenvaltiot ovat varmasti sen pääasiallisia uhreja. Tarvitsemme talouden elvytyssuunnitelmaa, jota sovelletaan tasapuolisesti kaikkiin jäsenvaltioihin. Lisäksi euroalueeseen liittymisen ehdoista on tehtävä joustavampia. Näillä itsestään selvillä toimilla saadaan aikaan vahvempi Eurooppa ja luodaan puolen miljardin henkilön yhteisö, jossa tunnustetaan samat arvot ja jota ohjaavat samat ajatukset.
