Carte verde referitoare la personalul din domeniul sanitar în Europa (dezbatere)
Preşedinta
Următorul punct este Cartea verde referitoare la personalul din domeniul sanitar în Europa.
Androulla Vassiliou
membră a Comisiei -Doamnă preşedintă, sunt foarte încântată că am fost invitată să fac o declaraţie în faţa Parlamentului cu privire la Cartea verde referitoare la personalul din domeniul sanitar în Europa, adoptată de Comisie la 10 decembrie 2008.
Invitaţia survine într-un moment oportun, având în vedere că ne apropiem de încheierea fazei de consultare, prevăzută la sfârşitul acestei luni.
Este clar că sistemele de sănătate din Uniunea Europeană sunt supuse unor presiuni tot mai mari din partea unei populaţii îmbătrânite, a ameninţărilor la adresa sănătăţii, precum şi a costului crescut al noilor tehnologii, precum şi a aşteptărilor tot mai mari ale pacienţilor - şi toate acestea în contextul unei situaţii economice dificile.
Fără o forţă de muncă în domeniul sănătăţii bine instruită şi motivată în întreaga Uniune Europeană, sustenabilitatea financiară a sistemelor de sănătate europene va fi ameninţată, iar inegalităţile în domeniul sănătăţii vor creşte.
Populaţia europeană se confruntă cu un fenomen de îmbătrânire, lucru care este valabil şi pentru forţa de muncă în domeniul sănătăţii, şi nu există un efectiv suficient de noi recruţi care să înlocuiască persoanele care se retrag. Trebuie să reflectăm la motivele pentru care tinerii nu sunt motivaţi să devină lucrători în domeniul sănătăţii.
Acest lucru, alături de mobilitatea lucrătorilor în domeniul sănătăţii în cadrul statelor membre şi între acestea, creează probleme comune legate de forţa de muncă în domeniul sănătăţii pentru majoritatea sistemelor de sănătate europene.
Preconizez că multele organizaţii interesate din domeniul sănătăţii, care şi-au exprimat îngrijorarea cu privire la acest aspect important, vor adresa un mare număr de răspunsuri la Cartea verde.
De asemenea, aştept cu nerăbdare contribuţiile deputaţilor din acest Parlament. Aceste contribuţii ne vor uşura cu adevărat munca şi vor servi obiectivului nostru comun.
Analiza răspunsurilor pe care le primim ne va îndruma în dezvoltarea unor strategii la nivelul Uniunii Europene, în vederea susţinerii statelor membre în abordarea acestor provocări.
Dezbaterea privind forţa de muncă în domeniul sănătăţii este diferită de aspectele reglementate de proiectul de directivă privind drepturile pacienţilor în cadrul asistenţei medicale transfrontaliere.
Într-adevăr, propunerea respectivă se axează pe normele şi dispoziţiile necesare pentru a furniza accesul, în condiţii echitabile, la o asistenţă medicală sigură şi de înaltă calitate, pentru pacienţii care circulă în întreaga Europă.
Obiectivul principal al proiectului de directivă este valorificarea, într-un mod corect şi coerent, a drepturilor pacienţilor, astfel cum au fost recunoscute de Curtea Europeană de Justiţie. Nu vizează să reglementeze prestarea transfrontalieră de servicii de sănătate, libertatea de stabilire sau mobilitatea lucrătorilor din domeniul sănătăţii.
Cu toate acestea, acest lucru nu înseamnă că proiectul de directivă nu ia în seamă siguranţa şi calitatea îngrijirii pentru pacienţii care sunt interesaţi de servicii de asistenţă medicală în altă ţară - ceea ce are o legătură intrinsecă cu contextul în care lucrătorii din domeniul sănătăţii furnizează asistenţa medicală.
În această privinţă, proiectul de directivă prevede foarte clar o normă esenţială, în temeiul căreia, în ceea ce priveşte asistenţa medicală transfrontalieră, se aplică normele ţării în care se efectuează tratamentul.
Permiteţi-mi, de asemenea, să menţionez pe scurt alte dispoziţii, precum cele de la articolul 5 din propunere: Statele membre se angajează să definească standarde naţionale de calitate şi siguranţă, să le pună în aplicare în mod eficient şi să le publice. Furnizorii de asistenţă medicală oferă toate informaţiile relevante pentru a le permite pacienţilor să ia hotărâri în cunoştinţă de cauză - inclusiv detaliile privind asigurarea acestora sau alte mijloace de protecţie personală sau colectivă în ceea ce priveşte răspunderea civilă profesională, care trebuie să fie instituite în toate statele membre, iar pacienţii au posibilitatea de a înainta plângeri şi li se garantează despăgubiri şi compensaţii în cazul unor efecte adverse ale asistenţei medicale pe care o primesc.
Cu acest set de principii şi norme, cred că proiectul de directivă defineşte o relaţie clară între pacient şi furnizor, în scopul de a asigura o bună informare şi o asistenţă medicală sigură şi de calitate cetăţenilor europeni care decid să călătorească în alt stat membru pentru tratament.
Permiteţi-mi, de asemenea, să reamintesc că, sub principala răspundere a colegului meu, domnul comisar McCreevy, mai există un act legislativ european important care reglementează recunoaşterea reciprocă a calificărilor medicilor, a asistenţilor medicali, a medicilor stomatologi, a moaşelor şi a farmaciştilor. Mă refer la Directiva 2005/36/CE, care este în vigoare în prezent. Directiva respectivă prevede, de asemenea, obligaţii specifice care le revin statelor membre în ceea ce priveşte schimbul de informaţii în cazul circulaţiei lucrătorilor din domeniul sănătăţii. Aceste fluxuri de date sunt facilitate de utilizarea Sistemului de informare al pieţei interne (IMI), care permite deja schimbul electronic de informaţii cu privire la principalele cinci profesii din domeniul sănătăţii. Mai mult, se prevede o extindere a IMI la toate profesiile reglementate.
În concluzie, abordarea provocărilor legate de forţa de muncă din domeniul sănătăţii în cadrul Uniunii Europene, asigurându-se în acelaşi timp sustenabilitatea financiară a sistemelor de sănătate, va fi una dintre misiunile majore ale Europei în următorul deceniu. Aceasta necesită o abordare cuprinzătoare a politicii, având în vedere că niciun stat membru nu-şi poate găsi în mod realist soluţia de unul singur. Soluţia nu poate fi simpla atragere a lucrătorilor din domeniul sănătăţii din statele în curs de dezvoltare, unde criza forţei de muncă este şi mai pronunţată.
În acest sens, cartea verde va permite discutarea şi definirea suplimentară a problemelor în cauză, conducând la elaborarea unor acţiuni comune, acolo unde va fi cazul. Sunt conştientă că aveţi aşteptări înalte şi contez pe ajutorul dumneavoastră pentru găsirea unor soluţii în vederea sprijinirii contribuţiei nepreţuite pe care lucrătorii din domeniul sănătăţii o aduc în viaţa fiecăruia dintre noi.
Preşedinta
Doamnă comisar, nu mă îndoiesc că veţi primi un răspuns foarte promiţător din partea deputaţilor europeni la invitaţia dumneavoastră de a aduce contribuţii la Cartea verde referitoare la personalul din domeniul sanitar în Europa.
John Bowis
în numele Grupului PPE-DE - Doamnă preşedintă, aş dori să-i mulţumesc doamnei comisar, atât pentru că a preferat să ni se alăture în seara aceasta într-o sală ocupată la capacitate, cât şi pentru că a adus şi a transmis un mesaj important. Este o carte verde importantă şi ar trebui să antreneze o dezbatere majoră în acest Parlament şi în afara acestuia.
Doamna comisar a semnalat una sau două probleme în alocuţiunea prezentată, mai ales cea legată de motivul pentru care nu îşi oferă serviciile mai mulţi asistenţi medicali şi medici. Dacă îmi permiteţi, aceasta e doar o jumătate a întrebării. Cealaltă jumătate este de ce atât de mulţi se retrag din acest domeniu. Cheia problemei va fi găsirea unor modalităţi de recrutare şi de reţinere a lucrătorilor din domeniul sănătăţii. Acest lucru este valabil, probabil, mai ales pentru asistenţi, dar şi pentru medici şi alţi terapeuţi. Cred că este necesar să examinăm structurile carierelor pe care le furnizăm. Trebuie să observăm în ce măsură promovarea este percepută ca un potenţial. Trebuie să eliminăm barierele din cadrul şi dintre profesii. Trebuie să asigurăm că mediul de lucru este plăcut. Demersul va fi dificil, dar poate fi şi liniştitor. Trebuie să ne asigurăm că există centre de cercetare în Europa, pentru a nu pierde oameni în străinătate. Probabil, înainte de toate, este necesar să ascultăm părerile lucrătorilor care întâmpină cele mai mari dificultăţi. Prea frecvent - cunosc acest lucru de când am fost membru al guvernului şi comisar - ascultăm persoanele aflate în poziţii de conducere şi nu coborâm la sursă pentru a asculta asistenţii şi medicii care se confruntă efectiv cu problemele specifice. Dacă am acţiona mai mult astfel, atunci poate am elabora politici mai adecvate.
Desigur, aş dori să mă refer - la fel cum a făcut-o şi doamna comisar - la raportul meu, examinarea de către Parlament a sănătăţii transfrontaliere. Am afirmat încă de la început că au fost importante cele două măsuri care nu au apărut în acelaşi timp. Una dintre acestea a fost siguranţa pacientului, pentru care avem o măsură care este supusă unei proceduri accelerate ca să ajungă la noi. Aceasta este oarecum întârziată. Se referă la lucrătorii din domeniul sănătăţii. Trebuie să-i determinăm pe lucrătorii din domeniul sănătăţii care furnizează serviciul respectiv - asistenţa respectivă - să ofere servicii de sănătate transfrontaliere pentru a le permite pacienţilor să circule în siguranţă şi cu încredere. Într-adevăr, stând aici în Strasbourg, ne gândim la Strasbourg, Liège, Luxemburg ca exemple de locuri în care conceptul de reţea de referinţă poate fi de mare valoare în ceea ce priveşte pacienţii, formarea profesională şi cercetarea.
Doamna comisar s-a referit la circulaţia lucrătorilor din domeniul sănătăţii, iar noi trebuie să căutăm modalităţi de a o concretiza, fără a pune în pericol siguranţa pacientului. Cred că aceasta presupune cu siguranţă problema testelor de limbă, care nu reprezintă un obstacol, dar trebuie să fie o măsură de protecţie pentru pacienţi. Doamna comisar s-a referit la recunoaşterea calificărilor. În mod clar, recunoaşterea calificărilor este importantă, fie că pacientul este tratat acasă de către un medic venit din altă ţară, fie că pacientul călătoreşte în altă ţară pentru a fi tratat de un medic din ţara respectivă. Există unele profesii - chiropractica fiind una dintre acestea - care sunt recunoscute doar în unele ţări. Trebuie să căutăm căi de a aduce aceşti lucrători secundari în centrul planurilor noastre.
De asemenea, trebuie să ne asigurăm că siguranţa pacientului nu este afectată, şi anume ca pacientul să fie ferit de medici care au primit măsuri disciplinare sau cărora li s-a ridicat dreptul de liberă practică - medici, asistenţi, orice lucrători în domeniul sănătăţii - iar în raportul meu solicit Comisiei să faciliteze acest lucru. Cred că acest lucru trebuie analizat mai mult.
Doamna comisar s-a referit pe bună dreptate la exodul de creiere. Este tragic că noi nu furnizăm un număr suficient de lucrători în domeniul sănătăţii, ci îi aducem din ţările care îşi permit cel mai puţin acest lucru. Dacă vom privi cifrele, vom observa că, în medie, 1 din 4 medici şi 1 din 20 de asistenţi s-au specializat în Africa şi lucrează în ţările OCDE. Această situaţie se datorează pe de o parte faptului că ţările noastre sunt zgârcite cu ei, iar, pe de altă parte, faptului că ONG-urile noastre, care îi folosesc şi îi recrutează în ţara în cauză, îi plătesc mai bine decât ar fi plătiţi în propriile lor ţări. Astfel, aceştia nu se mai întorc să lucreze în ţările lor.
Toate acestea sunt importante, doamnă comisar. Trebuie să avem în vedere siguranţa lucrătorilor din domeniul sănătăţii. Trebuie să integrăm leziunile accidentale cu ace şi infecţiile dobândite în spitale pe agenda noastră, precum şi agresiunile împotriva personalului. Din discuţiile purtate recent cu moaşele, am aflat despre dificultatea de a beneficia de asigurarea pentru răspundere profesională. Acestea sunt unele dintre problemele care sper că vor fi în prim planul discuţiilor privind această carte verde foarte binevenită.
Jules Maaten
Doamnă preşedintă, aş dori să susţin ceea ce a spus deja domnul Bowis. Doamnă comisar, cartea verde pe care am primit-o din partea dumneavoastră este un document foarte bun. Se înţelege de la sine că aşteptăm cu nerăbdare reacţiile la aceasta, cum se întâmplă de obicei în cazul unei cărţi verzi. Desigur, acestea sunt parţial previzibile, dar, în orice caz, este util să le primim, pentru a putea fi încorporate într-o eventuală legislaţie viitoare.
Această carte verde este importantă, având în vedere că se referă la o temă care trebuie luată în considerare. Cartea verde este rezultatul unei controverse care a apărut în legătură cu propunerile prezentate de domnul Bolkestein şi salutăm faptul că Comisia a făcut acest demers, cu mare grijă, cu o carte verde şi cu un spaţiu amplu pentru discuţii, întrucât, înainte de toate, această chestiune a provocat multă nelinişte, în opinia mea. De aceea nu doresc să-mi limitez contribuţia doar la subiectul lucrătorilor din domeniul sănătăţii, deoarece cred că vom descoperi aceeaşi teamă de necunoscut la nivel european şi în alte domenii ale asistenţei medicale.
S-au înregistrat multe realizări în ultimii ani în domeniul sănătăţii publice la nivelul Uniunii Europene, atât în timpul predecesorilor dumneavoastră, cât şi în mandatul dumneavoastră, doamnă comisar; Prin urmare, aş dori să profit de această ocazie pentru a vă felicita, doamnă comisar, pentru accentul pe care l-aţi pus pe această politică într-un timp relativ scurt. Nu am crezut că este posibil într-un timp atât de scurt şi cred că putem fi cu toţii mândri de modul în care aţi realizat acest lucru.
S-au realizat multe în ultimii ani, de exemplu, în domeniul medicamentelor de uz pediatric, despre care publicul nici nu cunoştea că ar exista o problemă, dar pentru care o soluţie europeană este pe agendă, întrucât statele membre nu pot rezolva problema singure. Tocmai economiile de scară îşi demonstrează adevărata lor valoare în acest caz. Sunt de părere că acest lucru se aplică şi în alte domenii: în cel al politicii privind tutunul şi descurajarea fumatului, de exemplu, domeniu în care Uniunea Europeană este un deschizător de drumuri, nu doar în cadrul Uniunii, ci şi dincolo de graniţele acesteia. Şi în acest caz, tocmai economiile de scară ne conferă eficienţă. De asemenea, suntem foarte implicaţi în asistenţa medicală transfrontalieră şi protecţia drepturilor pacienţilor în Europa, sub ochiul atent al domnului raportor Bowis, şi sper şi preconizez că vom înregistra un rezultat pozitiv şi în acest domeniu.
Cu toate acestea, cu fiecare ocazie în care se discută un subiect, se observă că nu doar miniştrii, ci şi colegii noştri din parlamentele naţionale manifestă reticenţă faţă de intensificarea cooperării europene în domeniul asistenţei medicale. Cu 27 de sisteme diferite în întreaga Uniune Europeană, toţi suntem convinşi că propriul nostru model de asistenţă medicală este cel mai bun. Orice interlocutor vă va convinge că sistemul ţării sale este superior. Lucrul acesta este, desigur, imposibil. Nu este posibil să existe 27 de sisteme diferite care sunt toate cele mai bune în acelaşi timp.
Este de la sine înţeles că fiecare ţară şi-a gândit foarte bine sistemul. În fiecare caz, este vorba despre oameni şi interese bine intenţionate. Când s-a ajuns în sfârşit la un compromis dificil, Uniunea Europeană vine brusc cu o idee pe care noi o considerăm a fi cea mai bună. Pot înţelege foarte bine că acest lucru va întâmpina rezistenţă.
Cu toate acestea, în câteva domenii, tocmai aceste economii de scară - de exemplu, în cazul bolilor rare - pot aduce beneficii pacienţilor şi sistemelor deopotrivă. Sunt o mulţime de motive pentru o implicare europeană mai amplă în domeniul sănătăţii publice. Aproape 40 000 de pacienţi din Europa aşteaptă organe şi aproape zece persoane de pe listele de aşteptare decedează în fiecare zi.
În fiecare an, alcoolismul curmă 195 000 de vieţi şi produce, la nivelul economiei europene, costuri de 125 de miliarde de euro. Aceasta este o chestiune care, probabil, este tratată în mod optim nu la nivel naţional, ci local. Dar există şi tendinţe europene, de exemplu în cazul alcoolismului în rândul tinerilor. Trebuie să analizăm dacă acest aspect nu ar fi mai bine abordat la nivel european în cele din urmă. Cu toate acestea, suntem constrânşi pe baza prezentelor tratate să abordăm aceste probleme.
Ar trebui totuşi să realizăm mai multe, de exemplu - şi în aceasta rezidă valoarea unei cărţi verzi - în domeniul liberei circulaţii a serviciilor de sănătate. Dacă am înfrunta cu hotărâre toate problemele, fiindcă în mod cert sunt câteva, şi am găsi soluţii, de exemplu, pentru a preveni erorile medicale sau a spori certitudinea juridică a pacienţilor, dar şi cea a lucrătorilor în domeniul sănătăţii, sunt convins că, în cele din urmă, ar exista beneficii pentru toată lumea, cu condiţia ca libera circulaţie să fie organizată într-un mod responsabil, dar să devină totuşi posibilă.
Dacă nu se realizează o cooperare mai bună în domeniul donării de organe şi o cooperare mai eficientă în sfera protecţiei contra pandemiilor - despre care eu vorbesc mereu - la nivel european, sunt convins că ne vom confrunta cu probleme majore, dacă, în viitor, o epidemie de gripă se va extinde spre zona noastră dinspre Thailanda. De fapt, în asemenea situaţii, Comisia ar trebui să fie în măsură să adopte măsuri de criză în 24 de ore.
În sfârşit, în opinia mea, articolul 152 nu corespunde cerinţelor în ceea ce priveşte organizarea unei acţiuni europene eficiente în viitor. Dacă am lua în considerare modificarea tratatului într-un anumit moment în viitorul îndepărtat, sunt de părere că ar trebui să avem în vedere extinderea temeiului juridic pentru sănătatea publică într-un nou tratat.
Bart Staes
Doamnă preşedintă, aş dori să mă alătur domnului Bowis şi domnului Maaten şi să o felicit pe doamna comisar pentru cartea verde, cu puţină întârziere, după părerea mea. Doamna comisar a afirmat că creşterea populaţiei îmbătrânite va supune sistemele de sănătate, dar şi, în principal, lucrătorii, unei presiuni mai sporite. Într-adevăr, cine ascultă părerile celor care lucrează în sector vor şti că condiţiile generale de lucru sunt extrem de aspre, atât la nivel fizic, cât şi, adesea, la nivel mintal.
Munca în acest sector este foarte solicitantă şi este adesea subevaluată în ceea ce priveşte plata. Prin urmare, nu ar trebui să fie o surpriză că mobilitatea lucrătorilor în acest sector este foarte ridicată. De asemenea, este o realitate frecvent întâlnită că contractele sunt foarte precare, ceea ce determină retragerea timpurie a multor persoane din acest sector. În opinia mea, Uniunea va trebui să urmărească mai multe aspecte în politica sa: ocuparea durabilă a forţei de muncă, un mediu de lucru bun, muncă în condiţii de siguranţă, evitarea exodului de creiere şi o muncă decentă.
Doamna comisar a făcut în mod just trimitere la directiva la care lucrează în prezent domnul Bowis, directiva privind asistenţa medicală transfrontalieră. Cu toate acestea, în contactele pe care le-am avut cu oamenii din cadrul sectorului, aceştia au dorit să sublinieze, de asemenea, relaţia dintre munca în calitate de lucrător în domeniul sănătăţii şi directiva privind timpul de lucru. În directiva privind timpul de lucru, se folosesc în prezent contractele, şi nu oamenii, pentru a determina durata de muncă.
Am aflat că există medici polonezi care muncesc în spitale din Polonia pe baza unor contracte normale în timpul săptămânii şi călătoresc în Regatul Unit pentru a face o tură de 48 de ore la sfârşit de săptămână. Lucrul acesta este, desigur, nemaiauzit. Directiva privind timpul de lucru ar trebui cu siguranţă să ia în considerare această stare de fapt. Prin urmare, sper că acest subiect va fi, de asemenea, abordat în momentul în care vom dezbate cartea verde.
Konstantinos Droutsas
Doamnă preşedintă, Cartea verde referitoare la personalul din domeniul sanitar în Europa dezvăluie planurile mediului capitalist şi ale Uniunii Europene de a privatiza sănătatea şi bunăstarea, cu consecinţe dureroase pentru familiile lucrătoare şi fundamentale din sectorul sănătăţii.
Aceste schimbări fac parte din curentul mai general de răsturnare a intereselor locale în domeniul asigurărilor sociale şi al serviciilor sociale care se promovează în toate statele Uniunii Europene, cu sprijinul activ şi complicitatea forţelor de centru-stânga şi centru-dreapta, care tratează sănătatea ca pe o marfă, o sursă de rentabilitate a capitalului, iar pe pacienţi şi pe familiile acestora ca pe nişte clienţi.
Obiectivul fundamental este extinderea activităţii comerciale şi elaborarea unui sistem în care serviciile publice de sănătate să funcţioneze conform criteriilor sectorului privat, în concurenţă cu sectorul privat.
Primele victime ale acestui sistem de sănătate supus regulilor comerţului sunt chiar persoanele care lucrează în cadrul sectorului. Reprezentând 10% din forţa de muncă a Uniunii Europene, aceşti lucrători muncesc adesea în condiţii inacceptabile, care sunt periculoase pentru pacienţi. Încălcarea constantă a programelor de muncă este probabil regula şi nu excepţia. Cel puţin în sectorul public, retribuţia lucrătorilor este redusă, la fel ca eficienţa lor, din cauza alegerilor societăţilor de asigurare private. Tema centrală a cărţii verzi este mobilitatea lucrătorilor şi aplicarea normelor Directivei Bolkestein în sectorul sănătăţii.
Sănătatea este o valoare socială, nu o marfă comercială. Lucrătorii din domeniul sănătăţii prestează un serviciu social şi nu sunt un mijloc de generare a profitului. Doar prin eforturi asidue vor reuşi lucrătorii acestui domeniu să asigure servicii gratuite de înaltă calitate, furnizate doar de guvern, şi care să excludă orice activitate comercială privată.
Kathy Sinnott
în numele grupului IND/DEM - Doamnă preşedintă, în domeniul sănătăţii muncesc mai mulţi oameni decât în orice alt sector. Lucrătorii în domeniul sănătăţii la care ne gândim imediat sunt medicii, asistenţii, farmaciştii şi medicii stomatologi, care sunt asistaţi de radiologi, tehnicieni de laborator, terapeuţi, biochimişti şi o armată de administratori şi funcţionari care asigură buna funcţionare a serviciilor de sănătate.
Mai există un alt grup de lucrători: medicii naturişti, chiropracticienii, osteopaţii, homeopaţii şi nutriţioniştii, care se axează pe o abordare mai naturală a sănătăţii.
În cele din urmă, sunt îngrijitorii familiali, cel mai numeros şi singurul grup de lucrători care muncesc zi şi noapte, fără a fi remuneraţi, în domeniul sănătăţii.
Întorcându-mă la primul grup, în acest raport, Comisia îşi exprimă neliniştea că numărul lucrătorilor din domeniul asistenţei medicale de bază nu este suficient pentru a îndeplini exigenţele unei cereri crescânde. Comisia subliniază în plus necesitatea de a atrage tinerii să aleagă aceste profesii. Cu toate acestea, în unele ţări, acest lucru nu reprezintă o problemă.
Luna trecută, în Irlanda, 3 500 de tineri au participat la un examen, în speranţa de a obţine unul dintre cele câteva sute de locuri la o şcoală de medicină. În mod similar, mult mai mulţi tineri vor urmări o carieră ca asistenţi medicali, ca terapeuţi etc. decât intenţionează universităţile să instruiască.
Doamnă comisar, nu se pune problema atragerii tinerilor. Este vorba despre a le permite acestora să se instruiască. Liceenii din Irlanda se pregătesc pentru o carieră în medicină, dar, din păcate, sunt împiedicaţi de un sistem de raţionalizare care nu ţine seama de cerere, ceea ce provoacă o criză gravă de lucrători calificaţi.
Ştiu că şi în alte ţări europene există desincronizări similare între formarea profesională şi cerere. Aş spune că, prin eforturile de atragere a tinerilor spre această profesie, nu vom face decât să îi frustrăm până când le vom oferi ocazia de a dobândi competenţele necesare.
Din cauză că nu le-am permis acestor studenţi să se instruiască, creând astfel o criză artificială a lucrătorilor, angajăm, din necesitate, personal medical din ţări terţe - chiar din cele mai sărace - lăsând propria lor populaţie fără asistenţă medicală şi cauzând un exod de creiere.
Al doilea grup de lucrători în domeniul sănătăţii pe care l-am menţionat, precum medicii naturişti, au fost, din păcate, complet ignoraţi de acest raport. Prin ignorarea acestui grup, nu recunoaştem valoroasa contribuţiei pe care o aduc aceştia la păstrarea sănătăţii europenilor şi nu ţinem seama de dorinţele multor europeni care caută ajutorul acestora.
Acest sector este foarte important. Încercările aparente ale Comisiei de a-l suprima prin directive, precum Directiva privind suplimentele de vitamine şi minerale, adâncesc mai mult această prăpastie dintre politica Uniunii Europene şi alegerile zilnice ale oamenilor privind sănătatea.
În final, aş dori să mă refer la al treilea şi cel mai mare grup de lucrători din domeniul sănătăţii. îngrijitorii familiali. Sunt persoanele care îngrijesc vârstnicii în întreţinere şi persoanele cu handicap. Avem tot mai multă nevoie de ei de la un an la altul. Pe măsură ce Europa îmbătrâneşte şi numărul persoanelor cu handicap creşte, nu putem neglija contribuţia acestora. Singura modalitate prin care îi putem păstra pe aceşti îngrijitori importanţi este să le acordăm sprijin în munca pe care o desfăşoară.
În final, sănătatea noastră este mai importantă ca niciodată. Comisia afirmă pe bună dreptate că apar ameninţări noi şi reemergente la adresa sănătăţii, cum ar fi bolile transmisibile. Cu toate acestea, Comisia ar trebui să ia notă că fiecare afecţiune cronică legată de disfuncţia sistemului imunitar se află pe o pantă crescătoare, de exemplu astmul, alergia, scleroza multiplă, autismul, diabetul, epilepsia, fibromialgia şi multe altele.
Aş recomanda Comisiei să examineze fiecare dintre bolile amintite a căror incidenţă este în creştere şi să încerce să înţeleagă care este cauza acestor epidemii, deoarece să permitem răspândirea acestora în mod necontrolat şi îmbolnăvirea tot mai multor persoane este o atitudine atât cinică, cât şi neviabilă.
Nicodim Bulzesc
Doamnă preşedintă, salut cartea verde a Comisiei şi obiectivul acesteia de a spori vizibilitatea chestiunilor referitoare la forţa de muncă din domeniul sanitar din Uniunea Europeană şi de a identifica provocările şi acţiunile ce se pot întreprinde.
Cu toate acestea, doresc să profit de ocazie pentru a evidenţia un aspect al cărţii verzi, şi anume formarea profesională a forţei de muncă din domeniul sanitar. Am iniţiat Declaraţia scrisă nr. 0095/2008 în privinţa acestei chestiuni, care se află în curs de elaborare. Susţin cu tărie ideea că este absolut esenţial să se elaboreze cursuri de formare în comunicare destinate lucrătorilor din domeniul sănătăţii pentru o informare mai clară şi mai completă a pacienţilor. Abilitatea pacienţilor de a înţelege aspectele şi instrucţiunile medicale şi sanitare este strâns corelată de claritatea comunicării. În ciuda variatelor iniţiative de îmbunătăţire a calităţii şi disponibilităţii informaţiilor referitoare la sănătate, studiile indică faptul că pacienţii doresc mai multe informaţii decât primesc în prezent şi că lucrătorii sanitar tind să supraestimeze volumul de informaţii pe care îl furnizează.
Ewa Tomaszewska
(PL) Doamnă preşedintă, criza personalului din domeniul asistenţei medicale este un fenomen global. Simţim acest lucru cel mai acut în propria noastră curte. Absenţa asistenţei medicale specializate, lipsa experienţei clinice în anumite specialităţi şi a anumitor servicii medicale determină oamenii să apeleze la ajutor medical în alte ţări.
Prin urmare, este foarte important să se reglementeze principiile îngrijirii medicale transfrontaliere. Pacientul are dreptul să ştie ce standarde au serviciile oferite de centre specifice, cum se va finanţa asistenţa medicală, cât va plăti sistemul de sănătate al ţării pacientului pentru tratament sau recuperare şi cât va trebui să plătească pacientul. Este esenţială o directivă în acest sens.
O chestiune suplimentară se referă la sporirea calificărilor personalului medical, inclusiv a ajutorului legat de cursurile de limbă, care ar trebui să faciliteze mobilitatea. Consider că propunerea de a stabili o reţea de referinţă pentru lucrătorii din domeniul sănătăţii este avantajoasă. Doamnă comisar, vă mulţumesc pentru cartea verde prezentată.
Colm Burke
Doamnă preşedintă, promovarea unei forţe de muncă durabile în domeniul sănătăţii în Europa este esenţială pentru continuarea îmbunătăţirii serviciilor şi centrelor de sănătate în toate cele 27 de state membre.
Europa se confruntă cu mai multe provocări în ceea ce priveşte sprijinirea şi îmbunătăţirea serviciilor noastre de asistenţă medicală. Demografia statelor membre ridică o problemă majoră pentru lucrătorii din domeniul sănătăţii, pe măsură ce populaţia Europei îmbătrâneşte, iar speranţa de viaţă creşte cu 2,5 ani în fiecare deceniu. Forţa de muncă este supusă unor presiuni crescute, deoarece tendinţa de îmbătrânire a populaţiei se regăseşte şi în rândul lucrătorilor. Soluţia pentru menţinerea unei forţe de muncă adecvate care să compenseze această pensionare iminentă este asigurarea disponibilităţii unui număr suficient de recruţi tineri care să-i înlocuiască pe cei care se pensionează.
Subliniem neîncetat importanţa îmbunătăţirii cercetării şi datelor din domeniul asistenţei medicale în Europa. În prezent, statele membre nu realizează un schimb de date şi informaţii comparabile actualizate cu privire la o serie de aspecte cheie privind asistenţa medicală, cum ar fi formarea şi angajarea lucrătorilor, vârsta, genul şi fluxul internaţional de lucrători în domeniul sănătăţii. Disponibilitatea informării la nivel european este extrem de importantă pentru planificarea şi furnizarea viitorilor lucrători şi pentru toate autorităţile din domeniul sanitar.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Doamnă preşedintă, este în interesul nostru să asigurăm că sistemul nostru de sănătate funcţionează cât se poate de eficient. Prin urmare, este necesar, în conformitate cu orientările cărţii verzi, să se asigure calificări înalte personalului medical şi să i se ofere confort şi condiţii de lucru corespunzătoare. Nu le putem permite medicilor să fie de serviciu o perioadă prea lungă.
Aş dori să atrag atenţia asupra chestiunii promovării sănătăţii. Promovarea unui stil de viaţă sănătos este o bună metodă profilactică, care poate preveni o varietate de boli şi afecţiuni. De aceea, ţinând seama de faptul că prevenirea este mai bună decât tratarea, trebuie să se susţină toate tipurile de publicitate şi de campanii de promovare a sănătăţii. Să reţinem că investirea în orice fel de metodă de tratament inovatoare, aparatură clinică şi noi tehnologii înseamnă să investim în noi înşine.
Androulla Vassiliou
membră a Comisiei -Doamnă preşedinte, doresc să le mulţumesc tuturor vorbitorilor pentru contribuţiile lor valoroase. Acest lucru arată că contribuţiile dumneavoastră pot fi foarte folositoare, deoarece s-au prezentat puncte foarte importante.
De exemplu, este vorba de felul în care putem crea mediul de lucru adecvat pentru a păstra lucrătorii în ţările proprii şi, de asemenea, felul în care tratăm problema foarte serioasă a exodului de creiere.
Am fost în Liberia săptămâna trecută şi am fost şocată să aud că, la o populaţie de trei milioane de locuitori, au doar 150 de medici. Restul medicilor lor sunt toţi în Statele Unite ale Americii. Aceasta este o problemă foarte însemnată - nu doar în ţările Lumii a Treia, ci şi în Uniunea Europeană, întrucât are loc un exod de creiere foarte important dinspre est spre vest. Trebuie să găsim o modalitate de a încuraja lucrătorii şi specialiştii din domeniul sănătăţii să rămână în ţările lor natale. În acest scop, trebuie să creăm condiţii de muncă mai bune pentru aceştia.
Îngrijirea formală nu poate fi abordată fără a lua în seamă nevoia şi capacitatea de îngrijire informală, pe care le reconciliem în cartea verde.
Doamna Sinnott a ridicat importanta problemă a modalităţii de a forma mai multe persoane şi de a oferi oamenilor mai multe oportunităţi de a se instrui. Acesta este reversul monedei. Pe de o parte, dorim mai mulţi lucrători în domeniul sănătăţii, dar, pe de altă parte, nu avem capacitatea de a-i forma. Toate acestea sunt întrebări foarte importante la care trebuie să putem răspunde şi la care să găsim soluţii, de îndată ce vom colecta toate comentariile importante pe care dumneavoastră şi celelalte părţi interesate le adresaţi cu privire la cartea verde. La sfârşitul procesului, sperăm să găsim soluţii la problemă înainte de a deveni cu adevărat insurmontabilă.
Preşedinta
Dezbaterea este închisă.
