Cietumā ieslodzīto sieviešu īpašā situācija un vecāku atrašanās ieslodzījumā ietekme uz sociālo un ģimenes dzīvi (debates) 
Priekšsēdētājs
Nākamais punkts ir Marie Panayotopoulos-Cassiotou ziņojums Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas vārdā par cietumā ieslodzīto sieviešu īpašo situāciju un vecāku atrašanās ieslodzījumā ietekmi uz sociālo un ģimenes dzīvi.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
Priekšsēdētāja kungs, Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komiteja, kas sniedz šo pašiniciatīvas ziņojumu, ir šajā problēmā ieguldījusi gan savus centienus, gan materiālus izdevumus: mūsu komitejas locekļi ne tikai strādāja, sagatavojot šo ziņojumu, bet arī stādīja priekšā apjomīgu ziņojumu par Eiropas cietumos ieslodzīto sieviešu situāciju. Noklausīšanās laikā mēs noklausījāmies, kas par šo tēmu bija sakāms vadošajiem zinātniekiem un pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem. Eiropas Parlamenta iestādes līdz šim ir sniegušas mums dažas interesantas prezentācijas par minēto tēmu. Tajās tika uzsvērts Parlamenta ieguldītais darbs cilvēktiesību aizsardzībā un īpašu tiesību nodrošināšanā sievietēm, kas ir spiestas dzīvot grūtajos ieslodzījuma apstākļos. Ieslodzītās sievietes pieder īpašai kategorijai; tās droši vien pārstāv minoritāti no kopējā ieslodzīto skaita Eiropā - vidēji tikai 5 %. Protams, šis skaitlis svārstās starp 7 % un 0 %.
Man šķiet, ka ziņojumā ieslodzīto sieviešu situācija tiek apskatīta ļoti sīki, jo tiek iztirzāta ikviens iespējamais gadījums. Tajā tiek apskatītas īpašas un vispārīgas veselības aprūpes vajadzības, tai skaitā specifiskas higiēnas problēmas un sieviešu psihes īpašās prasības; ar ieslodzīto sieviešu pagātni saistītu problēmu risināšana; māšu īpašā situācijā - patiesi, statistika liecina, ka pusei personu, kas Eiropā atrodas ieslodzījumā, ir nepilngadīgi bērni - īpaši apstākļi grūtniecības laikā, bērnu dzemdēšana cietumā un bērnu aizsardzība pirmajos dzīves gados, kad tiem jādzīvo kopā ar mātēm cietumos. Šī iemesla dēļ mēs jūtamies tiesīgi lūgt dalībvalstīm ar ES palīdzību garantēt piemērotus materiālos apstākļus, lai panāktu, ka iestādes nodrošina pienācīgas apcietinājuma vietas atbilstoši starptautiskiem un Eiropas noteikumiem un līgumiem. Jānodrošina iespēja modernizēt likumus, mainot spriedumus, lai tos pielāgotu māšu īpašajiem apstākļiem; štata darbinieki regulāri jāpārbauda un īpaši jāapmāca, lai tie ar izpratni izturētos pret sieviešu problēmām. Sieviešu apcietinājuma apstākļi jāiekļauj Eiropas Komisijas ikgadējā ziņojumā par cilvēktiesībām ES.
Šodienas ziņojums izraisīs debates, kuras, ceru, būs auglīgas.
Louis Michel
Komisijas loceklis. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Mans kolēģis komisārs Špidla ir ļoti priecīgs par to, ka Eiropas Parlaments ir pieņēmis lēmumu pārbaudīt ieslodzīto sieviešu situāciju un tās ietekmi uz sociālo un ģimenes dzīvi, un tādēļ vēlas apsveikt referenti Panayotopoulos kundzi par viņas lieliski sagatavoto ziņojumu.
Kaut arī sievietes sastāda tikai nelielu procentu, aptuveni 5 % no Eiropas cietumu iemītniekiem, ir skaidrs, ka to atrašanās ieslodzījumā nopietni ietekmē visu ģimeni. Bez tam, relatīvi augsts ieslodzīto sieviešu procents ir mātes.
Komisija sekmē politiku, kas ir vērsta uz neaizsargātu grupu atstumtības novēršanu, un šo grupu vidū īpaši jāizceļ apcietinājumā esošās personas. Tomēr jāuzsver, ka sociālā iekļaušana galvenokārt ir dalībvalstu atbildība. Būtībā Komisijas loma sociālās iekļaušanas jomā ir palīdzēt dalībvalstīm cīņā pret sociālo atstumtību, izmantojot atvērtās koordinācijas metodes un citus specifiskākus pasākumus. Neraugoties uz to, jaunais Lisabonas līgums - un tas ir interesants punkts - nodrošina iespēju sākt jaunas iniciatīvas saistībā ar tiesiskumu, brīvību un drošību. Šajā konkrētajā sfērā, kas kļūst arvien nozīmīgāka, koplēmuma procedūra tiks piemērota arvien vairākām jomām, un tas acīmredzot paplašinās EP iespējas izskatīt dažus no jūsu ziņojumā izklāstītajiem priekšlikumiem. Panayotopoulos kundzes ziņojumā ir pieņemta līdzsvarota pieeja. Tajā pilnībā tiek ievērots subsidiaritātes princips un atzīta Komisijas atbalsta loma, un mēs pilnīgi piekrītam jūsu metodoloģiskajai pieejai. Mēs apzināmies, ka nolūkā risināt ieslodzīto sieviešu problēmas, dalībvalstīm un Komisijai jāpievērš uzmanība dzīves apstākļiem cietumos, būtiskai ģimenes saišu un sociālu attiecību uzturēšanai un, protams, sociālās un profesionālās integrācijas lomai. Šī pieeja atbilst Komisijas sociālās iekļaušanas stratēģijai, kas aptver trīs plašas jomas: piekļuves pamatpakalpojumiem nodrošināšanu, dažādas iespējas un izdevības, likumdošanas ievērošanas kontroli cīņā pret diskrimināciju, un, ja nepieciešams, mērķtiecīgu metožu izstrādi, lai apmierinātu dažādu grupu īpašās vajadzības.
2006. gada pavasarī Komisija organizēja publisku apspriedi par nepieciešamību veikt citus ES līmeņa pasākumus, lai sekmētu aktīvu to personu iekļaušanu, kas atrodas visattālāk no darba tirgiem. Rezultāti tika izziņoti 2007. gada oktobra ziņojumā, kas aizsāka arī otru apspriedes posmu. Sociālajiem partneriem prasīja viņu viedokli par iespēju uzlabot atvērto koordinācijas metodi, pieņemot kopīgus principus - īpaši attiecībā uz pabalstiem, aktīvā darba tirgus politiku un kvalitatīvu pakalpojumu pieejamību - par kopīgo principu būtību un, visbeidzot, par to, kā atbalstīt šo principu īstenošanu ar ES līmeņa kontroli un vērtēšanu. Apspriede noslēdzās 2008. gada 28. februārī, un tagad Komisija izskatīs sociālo partneru un citu ieinteresēto pušu priekšlikumus.
Lūdzu, ļaujiet man tagad īsumā komentēt ziņojumu. Tajā ir apskatīta ieslodzīto sieviešu reintegrācija sabiedrībā un darba tirgū. Mēs piekrītam viedoklim, ka mērķtiecīgi īstenošanas pasākumi jāapvieno ar drošības tīkliem, kas pielāgoti, lai novērstu sociālo atstumtību. Ieslodzīto personu reintegrācijai vajadzētu sākties cietuma vidē sadarbībā ar specializētiem sociālajiem dienestiem.
Mēs labi apzināmies, ka pieņemamu un saprātīgu dzīves apstākļu radīšana ievērojami palielina iespējas atkal integrēties sabiedrībā. Jāaicina iestādes, tai skaitā cietumu administrācijas, nodrošināt kvalitatīvu profesionālo izglītību ieslodzītajiem cilvēkiem. Ir acīmredzams, ka reintegrācijas procesā jāveicina sadarbība starp cietumiem un uzņēmumiem, kas specializējas ieslodzīto nodarbinātībā.
Šeit mēs vēlamies uzsvērt Eiropas Sociālā fonda lomu ieslodzīto sieviešu un vīriešu iekļaušanā un integrācijā darba tirgū un vispār sabiedrībā. Domāju, ka jūs saprotat, ka Fonds nodrošina līdzfinansējumu pasākumiem, kas saistīti ar ieslodzīto izglītības un profesionālās izglītības programmām, kamēr iniciatīvas, kas tieši skar ieslodzīto dzīves apstākļu uzlabošanu, piemēram, jaunu ēku būvniecību un jaunu telpu izbūvi, var apmaksāt no citiem struktūrfondiem.
Esmu pienācīgi ņēmis vērā EP prasību Komisijai un Padomei pieņemt pamatlēmumu par ieslodzīto tiesību aizsardzības minimālajiem standartiem un izveidot Eiropas cietumu hartu. Es uzskatu par savu pienākumu atkal atgādināt Parlamentam, ka vairāki ziņojuma elementi ir ekskluzīvā dalībvalstu kompetencē, kaut gan, kā esam jau minējuši, Lisabonas līguma rezultātā koplēmuma procedūra tiks piemērota daudzām jomām saistībā ar tiesiskumu, brīvību un drošību, un pastāv reāla iespēja, ka paplašināsies EP darbības sfēra, kā arī uzlabosies situācija un risinājumi šajā ļoti nopietnajā jautājumā.
Anna Záborská
PPE-DE grupas vārdā. - (SK) Pašiniciatīvas ziņojums par sievietēm cietumos ir lielā mērā simbolisks. No vienas puses, tas apstiprina Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas ļoti pragmatisko nostāju, un, no otras - apstiprina mūsu kolēģes Panayotopoulos-Cassiotou kundzes apbrīnojamo atdevi.
Jāuzsver, ka Marie Panayotopoulos-Cassiotou kundze ir ļoti aktīva manā komitejā, un es izsaku apbrīnu par viņas attieksmi pret darbu, kas ir vienmēr ļoti atbildīga. Strādājot pie šī ziņojuma, mēs paši devāmies apmeklēt sieviešu cietumu Brigē. Šīs vizītes dēļ varu apgalvot, ka ziņojums nepavisam nav tikai teorētisks. Priecājos, ka ziņojums apskata ieslodzīto sieviešu situāciju visā tās sarežģītībā. Personiski es vēlētos uzsvērt, cik svarīgi ir aizsargāt bērnu no psiholoģiska apdraudējuma, tā vecākiem atrodoties cietumā.
Turpmāk minētais pamatatojas uz manu personisko pieredzi. Komunisma režīma laikā, kad man bija pieci gadi, manu tēvu arestēja un piesprieda viņam ilgu cietumsodu safabricētu politisku iemeslu dēļ. Skolotāji skolā man bieži vaicāja, kur viņš ir un kāpēc viņš nekad neierodas uz vecāku sapulcēm, kaut arī visi zināja, ka viņš ir cietumā. Tas bija sāpīgi. Bērniem nevajadzētu ciest traumas no bezjūtīgas apkārtējo attieksmes, kas palielina ciešanas, ko izraisījis vecāku ieslodzījums. Regulāra saskarsme ar ieslodzītajām mātēm ir vitāli nepieciešama viņu dzīvei nākotnē un savstarpējām attiecībām ar citiem.
Noslēgumā es vēlētos pievērst jūsu uzmanību ziņojuma 22. punktam un akcentēt uzsvaru, ko Panayotopoulos-Cassiotou kundze liek uz ģimenes saišu saglabāšanu.
Teresa Riera Madurell
PSE grupas vārdā. - (ES) Priekšsēdētāja kungs! Vispirms es vēlos apsveikt referenti par viņas lielisko darbu un atvērto pieeju, kas ļāva panākt svarīgu vienošanos par manas grupas sagatavotajiem grozījumiem.
Šis ir ļoti plašs ziņojums, kurā neizpaliek neviena problēma, kas ir saistīta ar grūto situāciju, kura rodas sociālajā un ģimenes dzīvē tēva vai mātes ieslodzījuma rezultātā. Ziņojumā ir apskatīti daudzi jauni aspekti, tai skaitā izturēšanās pret ieslodzītajiem tēviem un mātēm, kas ir atbildīgi par bērniem.
Mērķis bija atrast risinājumu, kas garantētu bērnu tiesību ievērošanu, saglabājot drošības pasākumus, kas jāpiemēro cilvēkiem, kam ir atņemta brīvība. Tiek ieteikts veidot izolētus objektus, kas atrodas nomaļus no parastās cietuma vides, ar bērnu vajadzībām piemērotiem dzīves apstākļiem, un kur ir ņemta vērā viņu integrācija kopienā.
Tas pats attiecas uz ieslodzītajiem, kam ir apgādājamie; tā ir situācija, kas arī galvenokārt ietekmē sievietes. Šādā gadījumā atkal tiek ieteikts ieslodzījuma vietā biežāk izvēlēties alternatīvus spriedumus. Šai sakarā ziņojumā ir skaidri norādīts, ka attiecībā uz ieslodzītiem vīriešiem, kuriem ir mazi bērni vai citi ģimenes pienākumi, jāpiemēro tādi paši pasākumi kā sievietēm.
Bez tam, ieviešot šos pasākumus, jānodrošina, lai būtu ņemta vērā seksuālā orientācija un citi ģimenes uzbūves veidi, kas atbilst likumam. Ieslodzītajām sievietēm jānodrošina pieeja profilaktiskām kampaņām un vienlīdz lielā mērā ģimenes plānošanas programmām.
Ziņojums ietver arī aicinājumu uzsākt programmas, lai samazinātu ieslodzīto pakļautību varmācīgām situācijām, psiholoģiski rūpējoties par sievietēm, kas ir bijušas seksuālās vardarbības upuri. Ziņojumā ir arī ieteikums apmācīt un vairāk informēt cietuma personālu par šo problēmu.
Mūsu grupa cieši sadarbojās ar referenti, sagatavojot šos un citus grozījumus, un es uzskatu, ka kopumā esam ieguvuši ziņojumu, ar kuru Parlaments var lepoties. Vēlreiz apsveicu referenti!
Marios Matsakis
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, es runāšu par šo tēmu no personīgā viedokļa. Panayotopoulos-Cassiotou kundze ar savu parasto gudrību un lielo darbu ir lieliski pastrādājusi un sagatavojusi ziņojumu, kurā ir ļoti efektīvi apskatītas ieslodzīto sieviešu problēmas.
Lielākā daļa no informācijas, ko Panayotopoulos-Cassiotou kundze izklāsta savā ziņojumā, protams, ir pareiza. Tomēr es šaubos, vai ziņojums tomēr neattiecas uz pasauli, kas ir nevis reālistiska, bet ideāla, uz pasauli, kurā cietumu mērķis nav vienīgi sodīt ieslodzītās personas, bet galvenokārt tās rehabilitēt? Skarbā realitāte šajā jautājumā ir tas, ka Eiropā un visā pasaulē vairākums gan sieviešu, gan vīriešu cietumu funkcionē neadekvāti. Tas, protams, nenozīmē, ka mums nav jācenšas ieviest izmaiņas. Tas arī nenozīmē, ka mums nevajadzētu rūpēties par ieslodzīto sieviešu īpašajām vajadzībām. Gluži pretēji, mūsu pienākums ir vienmēr censties panākt uzlabojumus, un mums nekad nevajadzētu aizmirst turpmāk minētos vienkāršos faktus.
Pirmkārt, mūsu sodu sistēmā kopumā ir nepieciešamas izmaiņas.
Otrkārt, nedrīkst būt diskriminācijas starp vīriešiem un sievietēm, izņemot vienīgi vajadzības, ko rada bioloģiskās atšķirības, ieskaitot mātes stāvokli vai īpašus tā aspektus.
Treškārt, cietumi nav viesnīcas. Tāpat tie nav dzemdību nodaļas vai bērnudārzi.
Ceturtkārt, vairums ieslodzīto - vīrieši un sievietes - ir notiesāti noziedznieki, un daudzi no tiem ir vainīgi nežēlīgos noziegumos pret citiem cilvēkiem.
Piektkārt, lai cik skarbi tas neizklausītos, daudzas notiesātās sievietes nav piemērotas mātes lomai, un ir jāatrod alternatīvas iespējas izaudzināt viņu bērnus.
Sestkārt, attiecībā uz jautājumu, vai ieslodzītajām sievietēm vajadzētu ļaut cietumā uzsākt grūtniecību, jāsaka, ka šī tēma katrā ziņā ir pretrunīga.
Neraugoties uz iepriekšminēto, es tomēr noslēgumā izteikšu savu atbalstu šim ziņojumam.
Ewa Tomaszewska
UEN grupas vārdā. - (PL) Priekšsēdētāja kungs, es vēlos pievērst uzmanību divām ziņojumā minētajām problēmām.
Pirmā attiecas uz apstākļiem, kādos tiek izpildīts brīvības atņemšanas sods. Pieeja atbilstošām personiskās higiēnas telpām un īpašiem, sievietēm nepieciešamiem medicīniskiem pakalpojumiem ir īpaši svarīgi. Kad es biju politiskā ieslodzītā komunistiskajā Polijā, man iedeva ceturtdaļu pelēku ziepju gabaliņa, ar kuru vajadzēja iztikt sešus mēnešus. Reizēm vairākas nedēļas no vietas bija liegtas likumā paredzētās tiesības nomazgāties. Tas nav pieļaujams. Jānodrošina tekoša ūdens pieejamība, karsts ūdens mazgāšanās vajadzībām, iespēja iziet apskati pie ginekologa un iegūt mamogrammas, neatkarīgi no sprieduma veida un termiņa.
Otrā problēma attiecas ieslodzījuma ietekmi uz mātēm un sievietēm, kas ir grūtniecības stāvoklī, kā arī uz viņu bērnu dzīvi un veselību. Īpaši sievietēm bieži ir liegtas tiesības piedalīties tiesas procesos par vecāku tiesībām. Apcietinātajām personām tiek liegta iespēja piedalīties uzklausīšanā. Bērniem, kuru mātes atrodas ieslodzījumā, ir tikai ierobežotas tiesības sazināties ar tām. Jaundzimušie mazuļi bieži tiek atņemti mātēm īsi pēc dzemdībām, kā rezultātā nav iespējams tos barot ar krūti. Jāpatur prātā, ka tad, kad sievieti soda ar brīvības atņemšanu, sods tiek netieši piemērots arī bērnam un visai ģimenei. Šādi spriedumi tādēļ jāpiemēro tikai izņēmuma kārtā. Es vēlētos nobeigumā apsveikt referenti.
Hiltrud Breyer
Verts/ALE grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, šis pašiniciatīvas ziņojums ir svarīgs, jo beidzot ir pienācis laiks pievērst uzmanību ieslodzīto sieviešu situācijai un identificēt problēmas. Sieviešu tiesības jāievēro arī cietumā, un jo īpaši cietumā. Par laimi, Eiropas Savienībā vēl nav tāda pati situācija kā ASV, kur cietumi un cilvēku ieslodzīšana ir kļuvusi par ienesīgu biznesu, taču ieslodzīto sieviešu skaits Eiropā pieaug un tāpēc jāņem vērā viņu īpašā situācija.
Pirmkārt, pastāv veselības aprūpes problēma, par kuru tikko jau runājām. Ieslodzītās sievietes ir bijušas pakļautas vardarbībai, bieži seksuāla rakstura vardarbībai cietumā vai pirms ieslodzījuma, un tām ir nepieciešams adekvāts psiholoģiskais atbalsts un terapija, bieži tāpēc, ka tām ir atkarības. Pastāv arī risks, ka sievietes cietumā tiks seksuāli izmantotas. Māšu situācija ir pelnījusi īpašas mūsu rūpes. Mēs nevaram pieļaut, ka atkārtojas tāda situācija kā, piemēram, Vācijā, kur tikai dažus mēnešus veci bērni tiek atņemti mātēm, jo cietumos nav bijis vietu mātēm ar bērniem, tādējādi novedot pie vairāku mēnešu atšķirtības. Mums ir nepieciešams arī vairāk naudas sieviešu reintegrācijai pēc atbrīvošanas no ieslodzījuma.
Viena no problēmām, par kurām man ir īpašas rūpes, ir imigrējušo meiteņu un sieviešu īpašās situācija. Ir svarīgi pievērst uzmanību to sieviešu situācijai, kas ir ieradušās Eiropā un tiek turētas aizturēšanas centros. Daudzas no šīm bēglēm patvēruma meklētājām vai nelegālajām imigrantēm tiek turētas šajos aizturēšanas centros cietumam līdzīgos apstākļos, un pašreiz nav ES tiesību aktu, kas nosaka maksimālo laiku, cik ilgi tās var tikt aizturētas šajos centros.
Visbeidzot - un Eiropas Parlaments ir veicis pētījumu par šo tēmu - mēs aicinām steidzami uzlabot īpaši apdraudētu grupu, īpaši sieviešu, kas ir bijušas pakļautas seksuālai vardarbībai, aizsardzību.
Věra Flasarová
GUE/NGL grupas vārdā. - (CS) Dāmas un kungi, savā klasiskajā grāmatā "Disciplinēt un sodīt” franču filozofs Mišels Fuko, cita starpā, min trīs ieslodzījuma aspektus. Šie aspekti ir saglabājušies cauri ilgajai sodu vēsturei līdz pat šai dienai.
Pirmkārt, ir sākotnējais mērķis izolēt likumpārkāpēju no sabiedrības; otrkārt, sods nodrošina iespēju atbrīvoties no vainas (katarse); un, treškārt, modernais aspekts ir nodrošināt rehabilitācijas un reintegrācijas sabiedrībā iespēju. Pēdējais aspekts civilizētās valstīs tiek uzskatīts par vissvarīgāko.
Sabiedrība neatriebjas likumpārkāpējam un nevēlas pazemot tā cieņu. Gluži pretēji, tā mēģina, reizēm ļoti riskējot, mainīt notiesātā ieslodzītā uzvedības modeli, kas izraisīja minētās personas konfliktu ar likumu. Ieslodzījums nav domāts, lai kaitētu notiesātajiem, nerunājot nemaz par viņu ģimenes locekļiem.
Referente ļoti skaidri definēja vienu no ieslodzījuma problēmām: uzmanība tiek pievērsta indivīda vainai un sodīšanai, kamēr fakts, ka sods ietekmē arī tos, kas ir atkarīgi no notiesātās personas, tiek ignorēts. Šie atkarīgie parasti ir ieslodzīto sieviešu bērni.
Vairāk nekā puse visu ieslodzīto sieviešu Eiropā ir mātes, kam ir viens bērns. Precīza statistika dažādās valstīs ir atšķirīga, tāpat kā apstākļi cietumos. Piemēram, manā valstī - Čehijas Republikā, cietumu pārapdzīvotība ir nopietna problēma. No otras puses, atbildīgās iestādes cenšas mazināt sieviešu soda izciešanas negatīvo ietekmi uz viņu ģimeņu locekļiem un atvieglot šīm sievietēm atgriešanos normālā dzīvē. Un tomēr centienus palīdzēt integrēt ieslodzītos sabiedrībā kavē nepieciešamā finansējuma trūkums, piemēram, sociālajiem darbiniekiem.
Es piekrītu referentei, ka ir svarīgi uzlabot iespējas saglabāt ģimenes saites, jo atšķirtība no ģimenes, apvienojumā ar vainu un soda izciešanu, rada atsvešināšanos, kas savukārt padara atgriešanos no cietuma vēl grūtāku. Protams, es nerunāju par gadījumiem, kad ģimenes saites jau bija sarautas pirms ieslodzījuma.
Noslēgumā minēšu vēl vienu svarīgu punktu: psiholoģiski pētījumi liecina, ka ieslodzītajām sievietēm ir grūti pielāgoties dzīvei cieši kopā ar citām ieslodzītajām. Vīrieši daudz vieglāk pielāgojas piespiedu mijiedarbībai un konfliktu risināšanai.
Zita Pleštinská
(SK) Referentes Panayotopoulos-Cassiotou kundzes ziņojums ir sagatavots tieši laikā, kad daudzās dalībvalstīs tiek gatavotas cietumu infrastruktūru izmaiņas, ieskaitot tikai sievietēm domātu cietumu veidošanu. Ģeogrāfiskā atrašanās vieta ir nozīmīgs faktors: tā var, piemēram, atvieglot ieslodzītajām sievietēm ģimenes saišu un draudzības saglabāšanu, kā arī piedalīšanos dievkalpojumos.
Nošķirtība un ciešanas ieslodzītajām sievietēm, īpaši mātēm un sievietēm grūtniecības stāvoklī, kaitīgi ietekmē ne tikai pašu māti, bet arī bērnu un tā attīstību. Tāpēc līdzdalība dievkalpojumos var ieviest pozitīvas pārmaiņas šo ieslodzīto dzīvē.
Cilvēciska cieņa un pamattiesību ievērošana ir vērtības, kas noteikti jāpiemēro dalībvalstu cietumu politikai. Kārtības uzturēšanai cietumos ir nepieciešams kvalificēts personāls, kas spēj apturēt vardarbību pret sievietēm un jaunu, nenobriedušu sieviešu izmantošanu. Tāpat nevajadzētu aizmirst, ka personālam būtu jāspēj piedāvāt psiholoģisko atbalstu, jo daudzas sievietes pagātnē ir guvušas psiholoģiskas traumas.
Apsveicu referenti ar aktuālu analīzi, kas satur vairākus nozīmīgus konstatējumus. Ziņojumā ir sniegti arī vairāki priekšlikumi un ieteikumi ieslodzīto sieviešu dzīves apstākļu uzlabošanai, īpaši vientuļām mātēm un gados jaunām ieslodzītajām. Priecājos, ka referente pievērsusi īpašu uzmanību sievietēm grūtniecības stāvoklī.
Ieslodzītās sievietes bieži ir bijušas vardarbības upuri. Šai jomai jāpievēršas ļoti delikāti, nebaidoties ieviest jaunus novatoriskus pasākumus attiecībā uz cietumu politiku. Pēc atbrīvošanas no cietuma sievietēm jāpiedāvā visa iespējamā palīdzība, lai sekmētu to netraucētu iekļaušanos sabiedrībā.
Zita Gurmai
(HU) Pateicos, priekšsēdētāja kungs. Komisār, dāmas un kungi! Vienādas iespējas jādod arī cilvēkiem cietumā. Cietumniecēm arī jādod pienācīgas veselības aprūpes un higiēnas iespējas, kas atšķiras no iespējām, ko piedāvā vīriešiem. Iespējas saglabāt ģimenes attiecības ir jo īpaši svarīgas sievietēm cietumā, jo tās palīdzēs viņām no jauna iekļauties sabiedrībā, kā daži no maniem kolēģiem jau minējuši. Narkomānijas un dažos citos gadījumos psiholoģiskais atbalsts ir būtisks, un vairākas dalībvalstis ir izstrādājušas daudzpusīgas, uz dzimumu orientētas programmas, lai risinātu šo jautājumu. Jaunajām dalībvalstīm jāseko to piemēram. Bijušajām notiesātajām ir lielākas grūtības dabūt darbu. Mācību programmu īstenošana cietumos var atvieglot šo problēmu, tādējādi mazinot recidīvu risku. Ziņojums ir lielisks, un es iesaku to pieņemt.
Bairbre de Brún
(GA) Priekšsēdētāja kungs! Es atzinīgi vērtēju Panayotopoulos-Cassiotou kundzes pašiniciatīvas ziņojumu par sieviešu stāvokļa pētījumu cietumos. Manuprāt, ziņojumu varētu uzlabot ar pāris grozījumiem.
Vairāk jāuzsver pārvietošanas jēdziens kā precīzāks sagatavošanās procesa apraksts, kad sievietēm tuvojas atbrīvošanas diena. Lai tām palīdzētu, ir jāizveido "pusceļa mājas”, kurās ir piemērota atbalstoša apkārtne.
Es mudinu atbalstīt grozījumus, kas ierosina izbeigt meiteņu ieslodzīšanu pieaugušu sieviešu cietumos. Personālam sieviešu cietumos jābūt pēc iespējas sievietēm, tai skaitā medicīnas darbiniecēm.
2004. gadā tika publicēts ziņojums un pagājušā gadā - vēl viens, kas visos sīkumos aprakstīja vidusmēra ieslodzītās šausmīgos apstākļus manā vēlēšanu apgabalā Ziemeļīrijā. Es mudinu Komisiju izlasīt ieteikumus šajā ziņojumā, kā arī ieteikumus pašreizējā ziņojumā.
Kathy Sinnott
Priekšsēdētāja kungs! Daudzas sievietes pagātnē ir pieredzējušas vardarbību un ļaunprātīgu izmantošanu, kas var traucēt viņām veidot stabilas attiecības, kuras, galu galā, ir patiešām tas, kas viņām vajadzīgs..
Mūsu mērķim nav jābūt tikai ieslodzīto sociālajai integrācijai, bet viņu personības attīstībai. Un šajā sakarā jārunā par bērniem. Bērna nošķiršana no mātes cietumā notiek jau dažas stundas pēc viņa dzimšanas. Tas nenovēršami ietekmē abu izredzes uz veselīgām attiecībām. Lai beidzot izveidotu to īpašo mātes un bērna saikni, abiem ir jāaug kopā. Un vienīgais veids, kā abiem augt kopā veselīgā un normālā veidā, ir, ļaujot tiem būt kopā, kur vien iespējams, un izveidojot tiem atbalstītu un drošu dzīves vidi.
Izšķirot māti un bērnu, nozīmē nolemt viņu attiecības neveiksmei. Kāpēc mums tas jādara, ja tas, kas visvairāk šīm sievietēm vajadzīgs, ir stabilas, mīlošas attiecības?
Corina Creţu
(RO) Apspriežamais ziņojums atklāj vairākas problēmas dalībvalstīs šajā jomā.
Saskaroties ar paaugstinātu noziedzības līmeni konkrētā vidē, jo īpaši nelabvēlīgā vidē, kurā valda nabadzība, analfabētisms un ģimenes pamestība vispārējās sociālās nodrošināšanas sistēmas sabrukuma apstākļos, dalībvalstu valdības, manuprāt, ir izvēlējušās nepiemērotu reakciju - bargāku sodu.
Sabiedriskā doma Rumānijā nesen tika pievērsta trim sievietēm, kas pieder pie vienas ģimenes - meitai, mātei un vecmātei, kuras ieslodzīja vienlaicīgi par nenozīmīgu pārkāpumu. Tas nav vienīgais tāds piemērs. Tāpēc es uzskatu, ka viens no vissvarīgākajiem ieteikumiem ziņojumā ir tāda soda izvēlēšanās, kas nav saistīts ar ieslodzījumu un kas ir vēl jo vairāk nepieciešams, ja tas attiecas uz bērna dzīvi. Īpaša situācija rodas mazgadīgu bērnu gadījumā, kuriem abi vecāki ir cietumā.
Es atbalstu prasību, kas ietverta ziņojumā un adresēta Komisijai, izstrādāt kopēju Eiropas cietumu hartu, kas ļautu saskaņot apstākļus apcietinājumā dalībvalstīs un nodrošinātu to cilvēku integrāciju sabiedrībā, kas jau izcietuši sodu, kas atņēma viņiem brīvību. Es apsveicu referenti par viņas pūlēm.
Zuzana Roithová
(CS) Priekšsēdētāja kungs! Kā mēs dzirdējām, sievietes ir tikai ap 5 % no Eiropas cietumu iemītniekiem. Puse no tām ir mātes ar maziem bērniem, Un vairākums no tām ir pagātnē cietušas no vardarbības un ļaunprātīgas izmantošanas.
Es no visas sirds apsveicu šo ziņojumu, un es pateicos visiem, kas to sagatavoja.. Ziņojumā uzsvērts, ka dalībvalstīm jāveicina īpašu apstākļu radīšana sievietēm aizturēšanas centros. Jāuzsver cilvēka cieņa, kas, manuprāt, ir galvenais jautājums, lai cilvēks sekmīgi atkal iekļautos sabiedrībā. Draudzīga vide jārada bērnu apciemojumu reizēs, un sievietēm jāmāca saprast cilvēka cieņas nozīmi.
Tāpēc es esmu ļoti pārsteigta par liberāļu prasību pēc atsevišķa balsojuma par 19. punktu, kurā ierosināts dot sievietēm tiesības piedalīties dievkalpojumos. Mani uztrauc tas, ka sievietēm cietumos atkarībā no rītdienas balsojuma iznākuma varētu būt citādas tiesības nekā sievietēm ārpus cietuma sienām.
Louis Michel
Komisijas loceklis. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Es vēlos pateikties visiem runātājiem par ārkārtīgi bagātinošajām un interesantajām debatēm. Es neesmu atbildīgais komisārs par šo jautājumu. Es tomēr nenoliegšu, ka mani šīs debates ārkārtīgi uzmundrināja un ieinteresēja. Man pašam radās daudz ideju, un tas ir nenoliedzams pierādījums, ka jūs esat pievērsušas manu uzmanību tematam, kas ir acīmredzot ārkārtīgi svarīgs.
Lai pārvarētu šķēršļus bijušo ieslodzīto sieviešu iekļaušanai sabiedrībā un darba tirgū no jauna, mums acīmredzot jāuzsver vajadzība savienot īstenošanas pasākumus ar pielāgotu drošības tīklu. Tas prasīs visu ieinteresēto pušu iesaistīšanos, tai skaitā sociālo partneru iesaistīšanos.
Komisija ir iecerējusi turpināt pētīt sociālās integrācijas jautājumus kopā ar dalībvalstīm saskaņā ar koordinācijas atvērto metodi. Patiešām, daudzi no šeit iesniegtajiem ieteikumiem - kurus es, protams, nodošu komisāram Špidla - ir piesaistījuši manu uzmanību. Piemēram, ideja, kas jau ir iemiesota vairākās valstīs - censties piemērot, kur iespējams, alternatīvu soda mēru, ja cietumā ieslodzītā persona nerada nekādus draudus sabiedrībai - ir ļoti interesanta pieeja. Es domāju arī - lai gan šeit es runāju brīvi - par elektroniskajām birkām, kas ļautu cilvēkiem pamest cietumu un dzīvot kopā ar savu ģimeni Ir daudz jautājumu, kas jāizpēta šajā sakarā, jo tam, ko es šeit dzirdēju, arī ir taisnība: ieslodzījums, protams, ir galvenokārt sociālās samierināšanas akts, un tāpēc jācenšas šo sociālās integrācijas aktu padarīt par pozitīvu pieredzi. Mani ļoti interesēja arī Záborská kundzes komentāri - kurus dažādos veidos atkārtoja vairāki runātāji - par ģimenes saišu jautājumu un saikni ar bērniem, kas vispār prasa ārkārtīgi specifisku pieeju.
Higiēna cietumos, veselības aprūpe, seksuālā orientācija, seksuālā izmantošana un seksuālā vardarbība arī ir temati, kas man zināmi, protams, no sastapšanās ar tiem darbā kā attīstības komisāram, lai gan es neesmu atbildīgs par šo īpašo jautājumu. Protams, es regulāri apmeklēju cietumus jaunattīstības valstīs. Tāpēc varu apliecināt jums, ka es, noteikti spēju novērtēt šos jautājumus,
Katra ziņā es noteikti ziņošu komisāram Špidla par šīm lieliskajām debatēm un lieliskajām idejām, ko dzirdēju šeit; es zinu, ka viņš ļoti interesējas par šīm lietām.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
Priekšsēdētāja kungs! Pateicos jums par to, ka palikāt nomodā tik vēlu. Es vēlos pateikties arī komisāriem Michel un Špidla par viņu konstruktīvo piedalīšanos ziņojuma, ko mēs sniedzam, sagatavošanā, un es vēlos pateikties arī jums, dāmas un kungi, un Matsakis kungam, kas ir vienīgais vīriešu kārtas kolēģis, kurš piedalījās šajās debatēs.
Es uzskatu, ka ģimenes saišu saglabāšana ir kopsaucējs, un ikviens ir uzsvēris, cik svarīga tā ir. Ir arī būtiski aizsargāt bērnus, pirmkārt mazus bērnus, un ieviest piemērotus apstākļus, kas pielāgoti sieviešu īpašajām vajadzībām. Galvenajam jautājumam tomēr ir jābūt cilvēktiesību aizstāvēšanai, jo īpaši sieviešu tiesību aizstāvēšanai, vienalga, vai viņas ir cietumā, vai nav. Tāpēc, kas piemērojams sievietēm, kuras nav cietumā, tam jābūt piemērojamam arī sievietēm, kas ir cietumā.
Attiecībā uz sociālo atstumtību, ļaujiet man īpaši pateikties komisāram Špidla, kas ar jūsu palīdzību, komisār Michel, uzsvēra atbalsta pasākumu svarīgumu jau aizturēšanas stadijā: pasākumi profesionālajām mācībām, integrācijai darba tirgū un sadarbībai ar privāto sektoru. Tādā veidā mēs varam praksē izmantot to, ko jūs, komisār, teicāt, ka mums jārūpējas, lai cietums kļūtu par izdevību un nevis par atriebības veidu. Attiecībā uz Matsakis kunga viedokli, ka ir vērojamas arī bīstamas tendences, jāsaka, ka tās ir gan cietumā, gan ārpus tā, un mums jānodrošina iespējas un ārstniecības līdzekļi, lai tās risinātu un novērstu cilvēku marginalizāciju. Marginalizācija ir pretrunā ar mūsu idejām par indivīda pašcieņu un iespēju to aizstāvēt, lai sabiedrība no tā kaut ko iegūtu.
Es ceru, kā komisārs teica, ka jaunais Lisabonas līgums dos mums iespēju vairāk rīkoties. Tā kā šī ziņojuma sniegšana un Līguma ratifikācija nav tālu viena no otras, daudzi no ierosinājumiem ziņojumā var kļūt par realitāti.. Es tomēr atgriezīšos pie temata, kas netika minēts, proti, ka Komisijas gada ziņojumā par cilvēktiesībām ir jāiekļauj arī sieviešu stāvoklis ES cietumos..
Priekšsēdētājs
Lai gan Matsakis kungs bija vienīgais vīriešu kārtas runātājs, Michel kungs runāja Komisijas vārdā, un es klausījos ar lielu uzmanību šajās interesantajās debatēs.
Kā tas bieži notiek, sieviešu ir vairāk nekā vīriešu šajās vēlajās vakara debetēs, bet tas nemazina viņu ieguldījumu. Pateicos referentei un citiem, kas runāja, par viņu teikto, jo, galu galā, šādās debatēs jūs runājat to sieviešu vārdā, kas pašas nevar sevi aizstāvēt.
Debates ir slēgtas.
Balsošana notiks ceturtdien, 13. martā..
Rakstiski paziņojumi (142. pants)
Katalin Lévai  
iesniegts rakstveidā. - (HU) Es vēlos vērst jūsu uzmanību uz faktu, ka sieviešu īpatsvars cietumos daudzās Eiropas valstīs aug daudz straujāk nekā vīriešu īpatsvars, lai gan sievietes ir tikai 4-5 % no cietumu iemītniekiem Eiropā, bet pašus cietumus vēl arvien projektē galvenokārt vīriešiem, ignorējot palielinātā cietumu iemītnieču skaita īpašās problēmas.
Jomas, par kurām ir vislielākās bažas, ir veselības aprūpe, to māšu, kam ir bērni, stāvoklis un sociālā un profesionālā integrācija pēc atbrīvošanas no ieslodzījuma. Statistika par cietumniecēm parasti liecina par sieviešu zemo izglītības līmeni un profesionālo prasmju trūkumu. Ja mēs gribam, lai ieslodzītās varētu atgriezties sabiedrībā un dzīvot morāli noturīgu dzīvi pēc atgriešanās no cietuma, mums jānodrošina visiem ieslodzītajiem iespējas iegūt profesionālās pamatprasmes. Daudzos Eiropas cietumos var ievērot starpību starp profesionālo mācību līmeni, ko piedāvā sievietēm, un darba tirgus prasībām. Vairākums cietumu piedāvā feminizētu profesionālo izglītību, kas aprobežojas ar tādu prasmju un spēju attīstību, kas saistītas ar kultūras un sociālajām lomām, ko tradicionāli piedēvē sievietēm. Darba tirgus parasti nevērtē augstu šīs zemi apmaksātās profesionālās prasmes, un tas var sekmēt sociālās nevienlīdzības turpināšanos un mazināt sociālo un profesionālo integrāciju. Cietumu administrācija tāpēc jāmudina piedāvāt, varbūt sadarbojoties ar ārējiem izglītības iestāžu darbiniekiem, augstas kvalitātes profesionālās izglītības pasākumus un dažādas nodarbinātības iespējas, kas atbilst darba tirgus prasībām un ir brīvas no dzimumu stereotipiem.
