Krievijas gāzes piegāde Ukrainai un ES (debates)
Priekšsēdētājs. - Nākamais punkts ir Padomes un Komisijas paziņojumi par Krievijas gāzes piegādi Ukrainai un ES
.
Alexandr Vondra
Padomes priekšsēdētājs. - Priekšsēdētāja kungs, Padome vēlas pateikties Eiropas Parlamentam par to, ka šis jautājums ir iekļauts šā gada pirmās sesijas sanāksmes darba kārtībā. Jūs, domājams, man piekritīsiet, ka Čehijas prezidentūra rīkojās ļoti tālredzīgi, nosakot energoapgādes drošības jautājumu par mūsu prezidentūras būtiskāko vai prioritāro jautājumu šajā gadā.
Eiropas Savienība, neapšaubāmi, saskaras ar plašu gāzes piegādes pārtraukumu, kura iemesls ir nesaskaņas starp krieviem un ukraiņiem un uzņēmumiem "Gazprom” un "Naftogaz”. Šā piegādes pārtraukuma apmērs pašlaik ir sasniedzis 30 % no kopējā Kopienas gāzes importa. Tādējādi mēs esam nonākuši situācijā, ar kādu nav nācies saskarties pat Aukstā kara laikā - mēs šodien saskaramies ar pilnīgu gāzes piegādes pārtraukumu.
Padome un Komisija zināja par iespējamo problēmu. Kā jau jūs zināt, mēs saskārāmies ar līdzīgu situāciju trīs gadus atpakaļ - 2006. gadā, un šī vairāk vai mazāk ir problēma, ar ko nākas saskarties katru gadu, jo katru gadu Krievija palielina cenu gāzes eksportam uz tās kaimiņvalstīm, atbilstoši tirgus cenai. Tādēļ, ņemot vērā Kopienas lielo atkarību no Krievijas gāzes, mēs bijām ārkārtīgi piesardzīgi. Dažu dalībvalstu atkarība no Krievijas piegādātās gāzes sasniedz gandrīz 100 %.
Es vēlos īpaši uzsvērt sarežģīto situāciju, kādā ir nonākušas tādas valstis kā Bulgārija vai Slovākija. Tā ļauj mums arī izprast, kādēļ, piemēram, Centrāleiropas un Austrumeiropas valstīs šī ir būtiskākā problēma - cilvēki salst, un šī problēma tiek atspoguļota laikrakstu pirmajās lappusēs. Es zinu, ka dažās citās valstīs, kuras nesaskaras ar šo problēmu tik lielā mērā, situācija vismaz sabiedrisko attiecību ziņā ir citāda.
Šoreiz Krievijas puse, izmantojot ES un Krievijas agrās brīdināšanas mehānismu, 2008. gada 18. decembrī mums nosūtīja oficiālu brīdinājumu, ka var rasties problēma, ja notiekošo sarunu starp Ukrainu un Krieviju laikā nebūs iespējams vienoties par cenām, tranzīta nodevām un parādu segšanas kārtību. Tādēļ mēs nebijām tik pārsteigti par to, kas notika, bet mūs pārsteidza pārtraukumu apmērs un intensitāte.
Tādēļ līdz 2009. gada 1. janvārim notika komunicēšanās augstākajā līmenī, lai novērstu gāzes piegādes pārtraukumu. Čehijas prezidentūra uzraudzīja situāciju jau labi laiku pirms gada sākuma. Es personīgi tikos ar Krievijas amatpersonām Prāgā divas dienas pirms Ziemassvētkiem.
Komisija veica nepieciešamos piesardzības pasākumus, lai sekotu līdzi notikumu attīstībai brīvdienu laikā, un janvāra sākumā nosūtīja tās rīcībā esošo informāciju Gāzes koordinācijas grupai. Gan pirms, gan arī pēc 2009. gada 1. janvāra prezidentūra un Komisija, cieši sadarbojoties ar Andri Piebalgu, saņēma apliecinājumus no abām iesaistītajām pusēm, ka netiks skarta gāzes piegāde ES.
Kā jau jūs zināt, Čehijas prezidentūra kopā ar Komisiju un ar dažu dalībvalstu palīdzību sazinājās gan ar Ukrainas, gan arī Krievijas gāzes uzņēmumiem un vairākas reizes devās uz tikšanos ar abām pusēm.
Šīs sadarbības laikā mēs nemeklējām vainīgo, mēs arī nenostājāmies neviena pusē vai nerīkojāmies kā starpnieki, jo šis ir komerctiesisks strīds. Mēs drīzāk norādījām abām pusēm uz situācijas nopietnību, uzsverot, ka ticamība un uzticamība Krievijai kā piegādātājvalstij un Ukrainai kā tranzīta valstij ir nopietni iedragāta. Tā kā situācija ir kļuvusi nopietnāka, mēs attiecībā uz gāzes piegādi Kopienai veicam arī "koordinatora” pienākumus, un šo mūsu lomu pozitīvi novērtēja abas puses, jo to starpā nebija nekādu kontaktu.
Es jums vēlos sniegt īsu kopsavilkumu par to, kas ir noticis kopš 2009. gada 1. janvāra - Jaunā Gada pirmās dienas - rīta. 2009. gada 1. janvārī Krievija paziņoja, ka tā ir apturējusi gāzes piegādi Ukrainai, pilnībā saglabājot gāzes piegādi ES. Tajā pašā dienā Čehijas prezidentūra un Komisija izdeva paziņojumu, kurā abas puses tika aicinātas rast pieņemamu risinājumu un pildīt līgumsaistības attiecībā pret ES patērētājiem.
2009. gada 2. janvārī, kad kļuva skaidrs, ka ir traucēta arī gāzes piegāde ES, Čehijas prezidentūra ES vārdā pieņēma oficiālu deklarāciju, un agri no rīta tajā pašā dienā Prāgā mēs tikāmies ar Ukrainas delegāciju enerģētikas ministra Yuriy Prodan vadībā. Delegācijas sastāvā bija dažādu Ukrainas politisko spēku pārstāvji, piemēram, prezidenta V. Yushchenko padomnieks, "Naftogaz” pārstāvji un MFA pārstāvji.
2009. gada 3. janvārī notika lietišķa tikšanās Prāgā, kurā piedalījās "Gazexport” direktors Alexander Medvedev; es piedalījos abās šajās tikšanās. Abu tikšanās laikā kļuva zināms, ka ļoti lielā mērā nav nodrošināta pārskatāmība attiecībā uz līgumiem starp "Gazprom” un "Naftogaz” un pastāv uzticamības trūkums, kas liedz abām pusēm vienoties. Abu pušu sniegtā informācija par noteiktiem jautājumiem bija pilnīgi atšķirīga, un tajā brīdī mēs ierosinājām jautājumu par uzraudzības nepieciešamību.
Saistībā ar šo atšķirīgo viedokļu problēmu radās ideja par prezidentūras un Komisijas kopēju faktu vākšanas misiju Čehijas rūpniecības un tirdzniecības ministra Martin Říman un Enerģētikas un transporta ģenerāldirektorāta ģenerāldirektora Matthias Ruete vadībā, un COREPER I ārkārtas sanāksmē, ko mēs sasaucām pirmajā darba dienā pēc brīvdienām - 2009. gada 5. janvārī - tika piešķirts mandāts šīs misijas īstenošanai.
Misijas pārstāvji devās uz Kijevu. Viņi apmeklēja arī nosūtīšanas centru un nākamajā dienā devās uz Berlīni, lai 2009. gada 6. janvārī tiktos ar "Gazprom” pārstāvi. Tā kā tika ievērojami samazināta gāzes piegāde vairākām ES dalībvalstīm, kas radīja būtiskus gāzes piegādes traucējumus, 2009. gada 6. janvārī prezidentūra un Komisija pieņēma ārkārtīgi stingru paziņojumu, aicinot abas puses nekavējoties uz bez nosacījumiem atjaunot gāzes padevi ES. Pēc tam prezidentūra un Komisija mēģināja paātrināt atbilstīga politiska līguma noslēgšanu starp Krievijas Federāciju un Ukrainu, lai bez kavēšanās tiktu atjaunota gāzes piegāde. Gāzes piegāde bija būtiskākais jautājums arī Eiropas Komisijas un Čehijas valdības sanāksmē, kas tradicionāli tiek organizēta kā stratēģiska sanāksme un kas notika 2009. gada 7. janvārī Prāgā, kā arī viens no būtiskākajiem jautājumiem pirmajā neformālajā Padomes sanāksmē - vispārējo lietu neformālajā sanāksmē -, kas notika Čehijas Republikā pagājušajā ceturtdienā. Mēs jau iepriekš bijām plānojuši runāt par energoapgādes drošību, bet, neapšaubāmi, mums bija jārīkojas atbilstoši, un tādēļ prezidentūra ES vārdā pieņēma stingru deklarāciju, ko apstiprināja visi klātesošie.
Pēc pilnīgas gāzes tranzīta cauri Ukrainai pārtraukšanas 2009. gada 7. janvārī, kas būtiski ietekmēja tās dalībvalstis, kurām nebija iespēju mazināt piegādes pārtraukuma sekas, mēs palielinājām spiedienu un pēc ilgstošām un sarežģītām sarunām panācām to, ka abas puses piekrita novērotāju grupas, kuras sastāvā ir neatkarīgi ES speciālisti un abu pušu novērotāji, nosūtīšanai. Šīs grupas uzdevums bija nodrošināt neatkarīgu gāzes tranzīta cauri Ukrainai uz ES uzraudzību, un tā veica savus pienākumus abās valstīs. Krievija noteica uzraudzību par priekšnoteikumu gāzes piegādes atjaunošanai.
Kā jau jūs, iespējams, redzējāt, šīs misijas īstenošana nebija viegls uzdevums. Vispirms bija jāpārvar Ukrainas pretošanās iekļaut novērotāju grupā Krievijas speciālistu, pēc tam Krievija noraidīja pielikumu, kuru līgumam vienpusēji pievienoja Ukraina un saistībā ar kuru kā starpnieks nopietni strādāja mūsu prezidentūra.
Pēc vairākām premjerministra M. Topolánek vizītēm uz Kijevu un sarežģītām sarunām ar prezidentu V. Yushchenko un premjerministri Y. Tymoshenko, kā arī premjerministru V. Putin Maskavā, visbeidzot 12. janvārī tika parakstīts līgums, kas kļuva par tiesisko pamatu novērotāju izvietošanai un kurā tika pausts aicinājums Krievijai atjaunot gāzes piegādi ES. Krievija paziņoja, ka piegāde tiks atsākta 13. janvārī pulksten 8.00 no rīta, bet pēc tam - es neesmu pārliecināts par to, vai tas bija 13. janvāris, - notikumi nerisinājās tā, kā bija plānots.
Pirmdien, 12. janvārī mēs - Čehijas prezidentūrā - sasaucām īpašu enerģētikas ministru padomi, lai panāktu lielāku pārskatāmību attiecībā uz jautājumiem, kas ir saistīti ar tranzītu, identificētu veicamos īstermiņa riska mazināšanas pasākumus līdz pilnīgai piegādes atjaunošanai, kā arī identificētu vidēja termiņa un ilgtermiņa pasākumus, kas ir nepieciešami šādu nozīmīgu piegādes pārtraukumu seku novēršanai nākotnē.
Padome arī pieņēma secinājumus, kas ir iekļauti dokumentā Nr. 5165, kurā pausts aicinājums abām pusēm nekavējoties atjaunot gāzes piegādi ES un rast risinājumus, lai novērstu šādu situāciju atkārtošanos nākotnē. Turklāt, pieņemot šos secinājumu, Padome vienojās steidzami izstrādāt pamatotus vidēja termiņa un ilgtermiņa pasākumus cita starpā saistībā ar pārskatāmību attiecībā uz faktisko gāzes plūsmu, pieprasījumu un uzglabāšanu, reģionāliem un divpusējiem solidaritātes noteikumiem, lai risinātu trūkstošo energoapgādes infrastruktūras starpsavienojumu jautājumu (kas ir ļoti būtiska problēma), turpinātu dažādot piegādes maršrutus un avotus un risinātu ar to saistītos finanšu jautājumus, tostarp, paātrinot Gāzes piegādes drošības direktīvas pārskatīšanu.
Paredzams, ka pirmdien, 19. janvārī notiks vēl viena Gāzes koordinācijas grupas sanāksme.
Energoapgādes regulēšanas padome un Transporta, enerģētikas un telekomunikācijas padome vēlreiz pārskatīs šo jautājumu plānotajā 19. februāra sanāksmē, pieņemot secinājumus par Komisijas paziņojumu par Otro stratēģisko enerģētikas pārskatu.
Šie secinājumi un Komisijas paziņojums tiks izskatīts Eiropadomes marta sanāksmē, kurā, bez šaubām, pienācīga uzmanība tiks pievērsta pagājušo nedēļu notikumiem.
Es vēlos darīt zināmas pāris nobeiguma piezīmes attiecībā uz šo ievada paziņojumu. Pirmkārt, prezidentūras būtiskākais mērķis attiecībā uz nesenajām domstarpībām bija tūlītēja gāzes piegādes atjaunošana līgumā noteiktajā apmērā. Kā jau mēs zinām, domstarpības joprojām nav novērstas. Tādēļ ir ļoti būtiski, lai ES neiesaistītos "Gazprom” un "Neftogaz” divpusējos strīdos.
Otrkārt, gan prezidentūra, gan arī Komisija mudina abas puses iesaistīties dialogā, lai panāktu kompromisa risinājumu gāzes piegādes ES atjaunošanai. 12. janvārī panāktās vienošanās nosacījumu neievērošana no Krievijas vai Ukrainas puses, pēc prezidentūras un Komisijas domām, būtu nepieņemama. Ir izpildīti līgumā noteiktie priekšnosacījumi gāzes piegādes atjaunošanai, un tādēļ nepastāv iemesli, kas liegtu pilnībā atjaunot gāzes piegādi.
Prezidentūra ir labi informēta par vairākām joprojām pastāvošām problēmām. Tās ir jāatrisina, jo pretējā gadījumā turpinās pastāvēt nedrošība saistībā ar Krievijas gāzes tranzītu cauri Ukrainai.
Pirmkārt, ir jārisina jautājums saistībā ar tehnisko gāzi, kas ir nepieciešama Ukrainai, lai nodrošinātu tās tranzīta sistēmas darbību. Abām pusēm ir jāpanāk pārskatāma vienošanās, kurā ir jānosaka, kura no pusēm ir atbildīga par tehniskās gāzes piegādi un kas par to maksā.
Otrkārt, ir būtiski Krievijas un Ukrainas līgumos par gāzes cenām un tranzīta maksām noteikt skaidrus un juridiski saistošus noteikumus, kas nepieļautu šāda veida pārtraukumus nākotnē. Prezidentūra un Komisija ir vairākkārt aicinājusi abas puses parakstīt šādu līgumu. Tomēr ne mēs, nedz arī Komisija neplāno iejaukties sarunās par līguma starp diviem komerctiesību subjektiem noteikumiem.
Prezidentūra ir informēta arī par plašo vienprātību starp dalībvalstīm attiecībā uz to, ka bez kavēšanās ir jāpieņem īstermiņa, vidēja termiņa un ilgtermiņa risinājumi, kas novērstu līdzīgu situāciju rašanos nākotnē. Energoapgādes drošība ir viena no prezidentūras prioritātēm. Prezidentūra ir uzņēmusies vadību diskusijā par iespējamiem risinājumiem "energoapgādes atkarības slazdam” neatkarīgi no tā, vai tie tiek meklēti neoficiālas Padomes, ko es minēju iepriekš, vai Transporta, enerģētikas vai telekomunikāciju padomes sanāksmē par enerģētikas jautājumiem. Es vēlos pieminēt šādus Energoapgādes regulēšanas padomes secinājumos minētus jautājumus.
Pirmkārt, dalībvalstis vienojas, ka funkcionālu un efektīvu solidaritātes mehānismu izveide ir viens no priekšnoteikumiem ES energoapgādes drošībai nākotnē.
Otrkārt, solidaritātes nodrošināšanai ir nepieciešami Eiropas energoapgādes tīklu starpsavienojumi, kā arī energoapgādes infrastruktūras pilnveidošana.
Treškārt, gāzes uzglabāšanas kapacitātes palielināšana ir būtisks priekšnoteikums solidaritātes mehānisma darbībai.
Ceturtkārt, ņemot vērā pašreizējo krīzi, prezidentūra arī aicina līdz 2009. gada beigām vienoties par Direktīvas par pasākumiem, lai nodrošinātu dabasgāzes piegādes drošību, pārskatīšanu.
Turklāt ES ir jādažādo tās gāzes avoti un piegādes maršruti. Šai saistībā prezidentūra 2009. gada maijā organizēs augstākā līmeņa sanāksmi par dienvidu koridoru, kuras laikā tā cer panākt reālus rezultātus attiecībā uz avotu un piegādes maršrutu dažādošanu un ciešāku sadarbību ar Dienvidkaukāza un Centrālāzijas valstīm.
ES energoapgādes drošība nav iespējama, nenodrošinot iekšējā energoapgādes tirgus pabeigtību un funkcionalitāti. Tādēļ prezidentūra cer uz ciešu sadarbību ar Eiropas Parlamentu, panākot kompromisu attiecībā uz trešo enerģētikas tiesību aktu kopumu otrajā lasījumā.
Prezidentūra ir gatava arī turpināt diskusijas par Otro stratēģisko enerģētikas pārskatu un iekļaut to rezultātus Padomes pavasara sanāksmes secinājumos.
Visbeidzot, lai veicinātu energoapgādes drošību, ES ir jāstiprina pārskatāmības mehānisms, kā arī jāveic citi pasākumi.
Es domāju, ka Komisija gan politiski, gan arī tehniski ir sagatavojusies gaidāmajai situācijai. Politiskā ziņā prezidentūra kopā ar Komisiju un citām dalībvalstīm ir veikusi un turpinās veikt nozīmīgu darbu, lai atrisinātu šo situāciju. Tehniskā ziņā šo pēdējo nedēļu laikā mēs esam rīkojušies saskaņā ar Direktīvu par pasākumiem, lai nodrošinātu dabasgāzes piegādes drošību.
Pieņemot šo direktīvu, tika izveidota Gāzes koordinācijas grupa, kas ir attaisnojusi uz to liktās cerības. Direktīva nosaka par pienākumu dalībvalstīm pieņemt ārkārtējās situācijas noteikumus attiecībā uz šāda veida situācijām, nosaka gāzes piegādes drošības standartu obligāto minimumu attiecībā uz klientiem mājsaimniekiem, kā arī paredz to, ka Gāzes koordinācijas grupai ir jānodrošina koordinācija Kopienas līmenī.
Šim mehānismam ir bijusi ļoti liela nozīme krīzes seku mazināšanā. Lai radītu priekšstatu, vēlos jūs informēt par to, ka gāzes krātuvē uzglabātā gāze tika izmantota un pārdota kaimiņvalstīm un pat Enerģētikas kopienas loceklēm, elektroenerģijas ražošanā tika izmantoti alternatīvi kurināmā veidi, tika palielināti gāzes ražošanas apjomi, tostarp iegūstot gāzi no Alžīrijas, Norvēģijas un citiem Krievijas avotiem, un kaimiņvalstīm tika nodrošināta papildu gāzes piegāde.
Pie tā es arī palikšu. Es varu apgalvot, ka tiek darīts viss iespējamais gan politiskā, gan arī tehniskā ziņā, lai mudinātu sarunu dalībniekus no Ukrainas un Krievijas puses atjaunot gāzes piegādi līgumos noteiktā apmērā Eiropai un mazinātu negatīvās sekas mūsu pilsoņiem un ekonomikām līdz gāzes piegādes atjaunošanai. Kā jau jūs zināt, telefoni Parlamentā ir karsti visas dienas garumā, jo laiks rit, un mums ir nepieciešami rezultāti,. Ja netiks nodrošināti rezultāti, neizbēgami cietīs mūsu politiskās attiecības ar abām valstīm.
Andris Piebalgs
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs, salīdzinot ar 1970to un 1980to gadu degvielas krīzēm, mēs šobrīd piedzīvojam vienu no smagākajām enerģētikas krīzēm Eiropas vēsturē. Atšķirība ir tāda, ka degvielas krīzes bija globālas, bet šī enerģētikas krīze pilnīgi noteikti skar tikai ES.
Kur mēs šodien esam? Neskatoties uz solījumiem un protokolu, ko pirmdien, 2009. gada 12. janvārī parakstīja Krievijas un Ukrainas ministri, es un divu iesaistīto uzņēmumu pārstāvji, Krievijas gāze cauri Ukrainai pie ES patērētājiem joprojām neplūst.
Komisija ir izpildījusi savas saistības attiecībā uz šo darījumu, nodrošinot Eiropas novērotāju izvietošanu būtiskākajās vietās Krievijā un Ukrainā, lai tie novērotu veiktās darbības un ziņotu par to atbilstību. Mēs spējām mobilizēt Komisijas pārstāvju un nozares speciālistu komandu 24 stundu laikā, un viņi ieradās Krievijā un Ukrainā pagājušā svētdienā, lai veicinātu gāzes plūsmas atjaunošanu tūlīt pēc protokola parakstīšanas.
Vakar Krievija atjaunoja gāzes piegādi Ukrainai salīdzinoši nelielā apjomā, kas atbilst mazāk kā vienai trešdaļai parastās plūsmas, bet nolēma izmantot gāzes importa punktu, kura izmantošana saskaņā ar Ukrainas uzņēmuma sniegto informāciju ir apgrūtināta, un tādēļ Ukrainai gāzes transports bija jāpārtrauc. Mūsu novērotāju ziņojums apstiprina, ka gāzes transportēšana šādos apstākļos bija tehniski sarežģīta (bet ne neiespējama).
Šodien diemžēl izveidojās tāda pati situācija, un vienīgais risinājums ir abām pusēm nodrošināt pilnīgu tehnisko iespēju saskaņošanu, lai gāzes apjoms un importa punkti atbilstu gāzes transporta sistēmas prasībām.
Ja turpmāk netiks veikta saskaņošana, gāzes piegāde netiks atjaunota, un ES novērotāji un Komisijas pārstāvji uz vietas aicina abas puses vienoties par šiem tehniskajiem jautājumiem.
Tomēr es nenostājos neviena pusē. Es nevēlos vainot vienu vai otru pusi. Bet ir pilnīgi skaidrs, ka abas puses ir zaudējušas savu reputāciju kā uzticami Eiropas Savienības partneri enerģētikas jomā.
(Aplausi)
Atgriežoties pie pagājušā mēneša notikumiem, es vēlos teikt, ka ES rīkojās atbilstoši, izteica bažas, un augstākā līmeņa politiskie līderi nepārtraukti aicināja abas puses nekavējoties atjaunot gāzes piegādi un pildīt savas saistības.
Iepriekšējos gados vispārīgu sarunu laikā ar abām pusēm, no iepriekšējās pieredzes zinot, ka problēmas parasti rodas naktī no 31. decembra uz 1. janvāri, mēs tām vienmēr atgādinājām: "Lūdzu, rodiet risinājumu jūsu divpusējām gāzes problēmām, jo tās ietekmē mūsu tranzītu”.
Diemžēl šajā gadījumā risinājums netika rasts. Mēs zinām, kādā situācijā šodien esam, neskatoties uz visiem šiem centieniem, un es esmu pārliecināts, ka risinājums ir abu pušu rokās. Bet vai tās vēlas rast risinājumu? Prezidentūra un Komisija aicināja un joprojām aicina Krieviju un Ukrainu nekavējoties atjaunot gāzes plūsmu. Mēs no savas puses esam paveikuši visu iespējamo. Mēs patiešām esam pilnībā informēti par to, uz kurieni plūst gāze, - neviens kubikmetrs gāzes neplūst citā virzienā bez mūsu ziņas. Es uzskatu, ka mūsu veiktie pasākumi ir pietiekami.
Bet, ja abas puses uzskata, ka ir nepieciešami citi pasākumi, mēs esam gatavi tos izvērtēt, jo es arī redzu, ka starp abām pusēm pastāv koordinēšanas un komunikācijas trūkuma problēmas.
Šī krīze ir jānovērš nekavējoties. Ko darīt tālāk? Es zinu, ka jebkurš mūsu rasts risinājums ir īslaicīgs, tādēļ, lai atjaunotu šā gāzes transporta koridora uzticamību, mums ir nepieciešams ilglaicīgs risinājums; šā iemesla dēļ komunikācija ar šīm pusēm noteikti turpināsies ne tikai Čehijas prezidentūras laikā, bet diemžēl arī Zviedrijas prezidentūras laikā.
Bet, pēc manām domām, mēs esam sniegušu atbildes attiecībā uz energoapgādes drošību Otrajā stratēģiskajā enerģētikas pārskatā, kā arī Parlamentam un Padomei strādājot pie enerģētikas un klimata pārmaiņu tiesību aktu kopuma. Tie ir mūsu piedāvātie risinājumi, un mēs nevaram paļauties uz ārējiem piegādātājiem, kas diemžēl nepilda savas līgumsaistības un neņem vērā patērētāju intereses.
Bet es vēlos īpaši uzsvērt divus jautājumus, kas ir risināmi nekavējoties.
Pirmais no tiem attiecas uz starpsavienojumu trūkums. Jā, ir īstenots solidaritātes princips, bet daudzos gadījumos tā īstenošanai traucēja atbilstošas infrastruktūras trūkums, kas liedz piegādāt gāzi no glabātavām uz vietām, kur tā ir patiešām vajadzīga. Es uzskatu, ka krājumu atjaunošanas plāns, par kuru notiek debates un kurš attiecas arī uz infrastruktūru, ir patiešām efektīvs instruments problēmu risināšanai šajās vietās, jo bieži vien komerciāla interese nodrošināt šāda veida iejaukšanos nav pietiekama.
Otrkārt, 2004. gadā, diskutējot par Gāzes piegādes drošības direktīvu, mēs pilnīgi noteikti palaidām garām savu iespēju. Pieņemtais instruments bija neefektīvs un neatbilda faktiskajām vajadzībām. Mēs esam izstrādājuši un tuvākajā laikā iesniegsim jaunu priekšlikuma projektu Gāzes piegādes drošības direktīvai; pašlaik notiek darbs pie ietekmes novērtējuma, un tuvākajās nedēļās tas tiks iesniegts Parlamentam.
Pēc manām domām, mums ir jārīkojas nekavējoties un patiešām jāizstrādā saskaņots Kopienas mehānisms šāda veida krīzes novēršanai.
Prezidentūra ir patiešām ļoti smagi strādājusi, un es vēlos paust atzinību prezidentūrai par to, ka tā ar Komisijas pilnīgu atbalstu vienmēr uzņemas vadību. Es uzskatu, ka šajā sarežģītajā laikā Eiropas Savienība ir pierādījusi, ka tajā valda vienprātība. Eiropas Savienību vada prezidentūra un atbalsta Komisija.
Bet es patiešām atzinīgi vērtēju arī Eiropas Parlamenta darbību, jo Parlaments nodrošina pamatu vienošanās panākšanai. Ja divas puses nekomunicē valdību līmenī, ja uzņēmumi mēģina spēlēt spēlītes, kas var nodrošināt politisko stabilitāti? Tieši plašais politisko spēku spektrs Ukrainā un Krievijā pauž vienprātību, un es vēlos pateikties J. Saryusz-Wolski par viņa ieguldījumu, nodrošinot šo viedokļu apmaiņu, un arī priekšsēdētājam H.-G. Pöttering, kurš piedalījās abu pušu samierināšanas procesā. Risinājums būtu ļoti vienkāršs, ja vien šīs puses komunicētu savā starpā.
Tādēļ es uzskatu, ka šie bija ļoti būtiski pasākumi, un es ļoti ceru, ka šodienas sanāksme Parlamentā, kurai seko līdzi abas puses, būs papildu pamudinājums atrisināt šo jautājumu. Puse, kas cieš visvairāk, ir puse, kas nav atbildīga par šo krīzi, tā ir puse, kas iesaistījās, lai veicinātu problēmas atrisināšanu; un par šo veicināšanu maksā Eiropas nodokļu maksātāji un Eiropas patērētāji.
Tādēļ es uzskatu, ka ir pēdējais laiks nodrošināt, lai gāze stabilos apstākļos atkal plūstu uz Eiropas Savienību.
Jacek Saryusz-Wolski
PPE-DE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, šis nopietnais gāzes piegādes pārtraukums būtiski ietekmē Eiropas pilsoņus, Eiropas rūpniecības nozares un darba vietas Eiropā, turklāt tas tiek īstenots ekonomikas krīzes laikā. Mums - šā Parlamenta deputātiem - nākamajās Eiropas Parlamenta vēlēšanās būs jāsniedz atbildes uz jautājumiem par to, ko mēs darījām, lai aizsargātu mūsu nozares, mūsu darba vietas un mūsu pilsoņus.
Pretēji dažiem iepriekš paustiem viedokļiem, es uzskatu, ka šī problēma ir politiska un daudzpusēja, nevis divpusēja un komerciāla pēc būtības. Trīs gadus atpakaļ, kad mēs pieredzējām pirmo gāzes krīzi pēc tam, kad Krievija pārtrauca energoresursu piegādi, Eiropa saprata, cik neaizsargāta un ierobežota tā ir. Jau tad kļuva skaidrs, ka mums ir nepieciešama kopēja ES ārpolitika energoapgādes jomā.
Manis pārstāvētā grupa - PPE-DE grupa - šo ideju atbalstīja jau no paša sākuma. Tieši mūsu grupa uzņēmās vadību un aicināja izstrādāt pašiniciatīvas ziņojumu par kopēju Eiropas ārpolitiku enerģētikas jomā, kuru man bija tas gods prezentēt šajā Parlamentā 2007. gada septembrī un kuru vienbalsīgi atbalstīja visas politiskās grupas, un kuru pieņēma gandrīz vienbalsīgi.
Ziņojumā bija pausts aicinājums izstrādāt visaptverošu stratēģiju un rīcības plānu attiecībā uz kopēju ES ārpolitiku enerģētikas jomā, ierosinot vairākus veicamos pasākumus: īstermiņā - attiecībā uz solidaritātes mehānismiem, vienotību mūsu interešu aizstāvībā, labāk koordinētu diplomātiju enerģētikas jomā; un vidējā termiņā - attiecībā uz dažādošanu, tostarp Nabuko projekta īstenošanu, uzglabāšanu, investīcijām un starpsavienojumiem.
Daži mūsu ieteikumi, lai gan ar novēlošanos, ir iekļauti Komisijas Otrajā stratēģiskajā enerģētikas pārskatā. Mēs to atzinīgi vērtējām, kā arī mēs atzinīgi vērtējam Čehijas prezidentūras centienus atrisināt šo krīzi un būt par starpnieku starp abām pusēm.
Tomēr ar to vien nepietiek, lai mēs spētu izvairīties no līdzīgām situācijām nākotnē, un tas ir iespējams, tikai nodrošinoties ar patiešām kopēju ES energoapgādes drošības politiku un solidaritāti, kas ļautu rast ilglaicīgus, ilgtspējīgus un sistemātiskus risinājumus. Tas nozīmē vienotību dalībvalstīs, ko sarunās pārstāv Eiropas Komisija, un vienotu ES nostāju attiecībā pret mūsu partneriem neatkarīgi no tā, vai tās ir ražotājvalstis vai tranzīta valstis. Turklāt mēs varētu paredzēt arī gāzes iegādi tieši no Krievijas pie Krievijas un Ukrainas robežas.
Es vēlos uzdot divus jautājumus Padomes priekšsēdētājam un Komisijai. Komisār A. Piebalga kungs un ministru prezidenta vietniek A. Vondra kungs, vai jūs pieļaujat iespēju, ka ES varētu iesaistīties un pārņemt no Ukrainas atbildību par tranzītu? Otrkārt, kādi instrumenti spiediena izdarīšanai ir ES rīcībā? Ko mēs varam darīt, reaģējot uz notikušo? Manis pārstāvētā grupa sagaida no prezidentūras un Komisijas tūlītēju un radikālu rīcību un pasākumus attiecībā uz Krieviju un Ukrainu - mūsu partneriem energoapgādes jomā, lai atjaunotu gāzes piegādi. Manis pārstāvētā grupa lūgs Parlamentam nodrošināt iespēju cieši un ilglaicīgi iesaistīties šā jautājuma risināšanā pat vēlēšanu kampaņas laikā un līdz vēlēšanām. Es vēlos jūs informēt, ka mēs esam izveidojuši kontaktgrupu, iesaistot tajā Eiropas Parlamenta, Krievijas Parlamenta un Ukrainas Parlamenta pārstāvjus.
Hannes Swoboda
Priekšsēdētāja kungs, mana grupa prasa, lai saskaņā ar Reglamenta 175. pantu tiktu izveidota pagaidu komiteja, lai atbildētu uz daudziem šiem jautājumiem, ko jau ir izvirzījis arī Saryusz-Wolski kungs; citiem vārdiem, lai mēs apvienotos ar Komisiju un, protams, arī Padomi, un izstrādātu atbilstīgos secinājumus - ko mēs, cerams, varam izstrādāt kopīgi - no situācijas līdz maija sesijai.
Sarunas, kas mums ir notikušas ar Gazprom un Naftogaz, citiem vārdiem, Krievijas un Ukrainas pārstāvjiem, ir apstiprinājušas, ka abas puses izturas bezatbildīgi. Es varu skaidri atkārtot to pašu, ko sacīja komisārs Piebalgs kungs: šobrīd neviena no pusēm nerīkojas nedz atbildīgi, nedz arī kā atbildīga Eiropas Savienības partnere. Tam ir jārada attiecīgās sekas.
Neraugoties uz manu atbalstu īstenotajām iniciatīvām, man jāsaka, ka mēs jau kādu laiku zinājām to, ka Ukraina atsakās būvēt uzraudzības stacijas, ko tā apsolīja izdarīt; Eiropas Savienības piešķirtā nauda netiek izmantota, un mēs uz to neesam reaģējuši. Mēs arī vismaz divus mēnešus zinājām to, ka līdz 1. novembrim - termiņam, kas tika noteikts oktobra sākumā, nav panākta vienošanās. Manā skatījumā 18. decembris, iespējams, bija mazliet par vēlu. Komisijai šai sakarībā būtu vajadzējis izdarīt krietni vairāk, lai sagatavotos sliktākajam scenārijam, tāpat arī pastāstīt dalībvalstīm par to, kas ir iespējams. Jāatzīst, ka tika parādīta liela solidaritāte, taču es būtu gaidījis, lai Komisija paredz nelabvēlīgas jautājuma attīstības iespēju, kā, piemēram, šo.
Taču tagad ir svarīgi nevis tas, lai mēs rādītu ar pirkstu - tas nav mans nolūks - bet tikai tas, lai mēs izdarītu atbilstīgos secinājumus, tādējādi nākamreiz būdami labāk sagatavoti; vai drīzāk - bez šaubām, daudz svarīgāk - spētu novērst šādas situācijas atkārtošanos.
Man jāpiebilst, komisāra kungs, ka, iespējams, mēs esam pārāk maz laika veltījuši liberalizācijas un tirgu apspriešanai - jo īpaši gāzes nozarē, kā jūs labi apzināties. Tas nebūtu devis mums nekādu labumu, un, patiesi, tas nedod mums nekādu labumu šobrīd. Kā mēs vienmēr esam norādījuši, gāzes nozare ir īpaša, to ietekmē - varētu pat teikt, ka nosaka - politika, un nav jēgas attīstīt gāzes nozares liberalizāciju līdz augstākajam principam, ja Ukraina un Krievija joprojām pret to izturas politiski. Šajā sakarībā mums ir vajadzīga stingra kopēja nostāja, un tieši tikpat stingri tā ir jāparāda.
Es piekrītu daudz kam no šeit sacītā. Mums vajag vairāk cauruļvadu; mēs piekrītam, ka Nabuko gāzes cauruļvads ir ļoti svarīgs projekts. Jūs pats arī pieminējāt Sahāras gāzes cauruļvadu, par ko mums ir jādomā. Šīs lietas nenotiks vienā dienā, taču ir jādod signāli. Mums vajag daudz vairāk savienotājlīniju un starpsavienojumu. Taču arī tie neuzradīsies paši no sevis. Nedomājiet, ka par to parūpēsies tirgus, jo tā nebūs tādēļ, ka tirgus nav ieinteresēts to darīt. Galu galā šie ir ieguldījumi, kas nenes tūlītēju peļņu, bet tiek veikti, lai būtu rezerve. Tas pats, protams, attiecas uz gāzes rezervēm. Ir pilnīgi nepieņemami, ka daudzām valstīm ir ļoti nelielas gāzes rezerves vai vispār nav gāzes rezervju, vai tās pat atsakās informēt Komisiju par šādām rezervēm. Šajā jautājumā mums ir jārīkojas kopīgi.
Neraugoties uz manu kritisko attieksmi pret atsevišķām detaļām, Parlamentam un Komisijai tiešām ir jāsauc dažas dalībvalstis pie kārtības un jāpieprasa, lai tās beidzot īstenotu kopēju Eiropas enerģijas politiku. Es piekrītu Saryusz-Wolski kungam šādā jautājumā: mēs patiesi esam kopīgi to prasījuši, un saņēmuši pārāk maz atbalsta no Padomes - vai drīzāk - dalībvalstīm. Ja mēs to gribam, es prasu, lai mēs līdz maijam - mūsu pēdējai sēdei - izstrādātu kopēju stratēģiju šajā jautājumā. Galu galā būtu pilnīgi nepieņemami, ja Parlaments dotos brīvdienās vai piedalītos vēlēšanās, nesagatavojot atbilstīgos secinājumus no šiem traģiskajiem notikumiem - cerams, kopīgiem spēkiem.
István Szent-Iványi
ALDE grupas vārdā. - (HU) Mums tagad ir vienošanās un daudz solījumu, bet gāzes joprojām nav. Pietiek vienreiz! Mēs nedrīkstam ļaut, lai Eiropa ir ciniskas varas izrādīšanas nevainīgs upuris. Ja nekavējoties neatsāksies gāzes piegāde, sekām ir jābūt skaidrām un būtiskām. Mēs nevaram pieļaut situāciju, kurā miljoniem Eiropas iedzīvotāju trūkst siltuma, mēs nevaram pieļaut to, ka ir apdraudēti vairāki simti tūkstošu darbavietu.
Līdz šim Eiropa ir izvairījusies no konfliktiem ar iesaistītajām valstīm, izrādot politisku piekāpšanos un žestus. Šī politika ir cietusi neveiksmi. Mēs, liberāļi, jau sen esam prasījuši, lai būtiski tiktu samazināta mūsu atkarība, mūsu atkarība enerģijas jomā, no Krievijas.
Šī krīze ir devusi skaidru mācību, ka Nabuko cauruļvadam ir jākļūst par reālu alternatīvu, un tādēļ tas ir finansiāli jāatbalsta. Mums ir jāizveido kopēja enerģijas politika, nodrošinot stiprāku solidaritāti dalībvalstu starpā, labāku koordināciju, kā arī, savienojot tīklus. Mums jāpaātrina neizsīkstošo un alternatīvo enerģijas avotu attīstība un jāpalielina enerģijas efektivitāte.
Tomēr tas atrisinās mūsu problēmas tikai vidējā termiņā un ilgtermiņā, un līdz ar to mums stingri jāatgādina Kijevai un Maskavai, lai tās pildītu savas starptautiskās saistības, un, tā kā tas līdz šim nav darīts, jāpaziņo, ka sekas skars visus mūsu divpusējo attiecību aspektus.
Krievijai ir jāpierāda, ka tā rīkojas godprātīgi un dara visu, ko spēj, lai gāzes piegāde atjaunotos bez kavēšanās. Arī Ukrainai ir jādara zināms, ka, lai gan šobrīd tā par gāzi maksā politisku cenu, kas ir zemāka par tirgus cenu, faktiski šī cena tai izmaksā vairāk par tirgus cenu, jo tā palielina iespēju Ukrainai tikt iespaidotai vai šantažētai.
Tagad arī Eiropas Savienībai ir jāiztur pārbaude savu pilsoņu priekšā. Vai tā spēj efektīvi aizstāvēt savas intereses? Ja tā neizturēs šo pārbaudi, tad Eiropai nav reālas nākotnes, bet izdošanās gadījumā tā ar optimismu var raudzīties nākotnē.
Hanna Foltyn-Kubicka
UEN grupas vārdā. - (PL) Priekšsēdētāja kungs, gāzes krīze Eiropā ir ilgstoša un daudz dziļāka nekā Eiropas politiskā elite par to runā. Mums neapšaubāmi ir jāuzsver, ka tās raksturs nav tikai ekonomisks. Tā galvenokārt ir politiska krīze, kas pamatojas Eiropas bezspēcībā pret Putin kunga agresīvo politiku.
Nemānīsim sevi - Krievijai nerūp daži dolāri. Dažu pēdējo dienu notikumu pamatā ir bijusi Kremļa agresīvā rīcība, kuras mērķis ir paplašināt tā vadošo pozīciju dienvidaustrumu Eiropā. Ukraina ir stratēģiski svarīga Krievijai ne tikai tāpēc, ka tās teritoriju šķērso gāzes vads uz Eiropu, bet tāpēc, ka Krievijas Melnās jūras flote ir izvietota Sevastopolē. Šīs bāzes nomas līgums beidzas 2017. gadā, bet tikai nedaudzi cilvēki uzskata, ka Krievija brīvprātīgi atstās Krimu. Gazprom prasības atbalsta viss Kremļa politiskais un militārais aparāts, kura mērķis ir diskreditēt un vājināt Ukrainas valdību un nospiest Ukrainu uz ceļiem. Diemžēl Eiropas pasīvā attieksme ir palīdzējusi Putin kungam nokļūt tuvāk savam mērķim.
Rebecca Harms
Priekšsēdētāja kungs, es arī vēlētos sākt, pasakot, ka Padomes Prezidentūras uzsākšana Čehijas Republikai ir bijusi smaga un ka saistībā ar šo jauno gāzes krīzi tā pēdējās nedēļās nav varējusi ieviest lielāku skaidrību Eiropas ārējās enerģētikas politikas jomā nekā tas ir bijis iepriekšējos gados.
Mēs šobrīd redzam, ka bieži citētā frāze "ārējās enerģētikas politika” apzīmē kopīgu stratēģiju, kāda Eiropā nepastāv. Bez šīm debatēm par Krievijas gāzi eiropiešiem kopīgi ir jāatbild uz jautājumu par to, kādas attiecības nākotnē viņi vēlas ar Krieviju. Gāze ir tikai viens jautājums, izejvielu tirdzniecība ir otrs jautājums, bet mēs runājam par fundamentālām Eiropas Savienības attiecībām ar tās lielāko kaimiņvalsti mūsu kontinenta austrumos, un šis jautājums ir jānoskaidro.
Vienlaikus ir jānoskaidro, kā Eiropas Savienība nākotnē izturēsies pret valstīm, kas joprojām svārstās starp Krieviju un ES. Pēc manām domām, mēs būtu varējuši paredzēt to, kas tagad notika Ukrainā. Nevienam, kas interesējas par Ukrainu, nav pārsteigums, ka ne tikai Gazprom un Krievija, bet arī Ukraina pati jauc politiskās un ekonomiskās intereses. Vislielākais drauds Ukrainai pašlaik ir tas, ka noteiktu politisko spēlētāju intereses tagad varētu pārtraukt Ukrainas tuvināšanos Eiropas Savienībai un izraisīt tās reputācijas pasliktināšanos Eiropas Savienībā, ko šī valsts jau ir ieguvusi. Kritiku, kas tiek vērsta pret kompetentām personām Krievijā šī strīda laikā, vienādi pelnījuši Naftogaz, RosUkrEnergo, atbildīgās personas un Ukrainas valdība.
Tas ir daudz vairāk nekā strīds par tirdzniecību, un es domāju, ka Čehijas Prezidentūra šajās pēdējās dienās ir veiksmīgi to kontrolējusi. Es ceru, ka tie plāni, ar kuriem komisāra kungs mūs iepazīstināja, nesīs augļus. Es vēlētos apsveikt Komisiju par tās skaidro nostāju nepiemērotajā mēģinājumā energotīklam no jauna pieslēgt ļoti bīstamo Bohunices atomelektrostaciju. Tas nebūtu lietderīgi, bet drīzāk radītu jaunu Kopienas tiesību aktu apdraudējumu, šoreiz pašā Eiropas Savienības iekšienē.
Esko Seppänen
GUE/NGL grupas vārdā. - (FI) Priekšsēdētāja kungs, komisāri, Padomes priekšsēdētāja kungs, ir uzņēmusies starpnieka lomu strīdā par gāzes piegādi starp Krieviju un Ukrainu, un darījusi visu iespējamo, lai atsāktu gāzes piegādi.
Es parasti neslavēju Komisiju, bet mūsu grupas vārdā tagad es vēlētos tai pateikties. Tā nav rīkojusies kā tiesnesis, bet gan kā ārsts; un nevis kā ķirurgs, bet drīzāk kā psihiatrs. Tagad šāda prasme ir nepieciešama, un tai ir pielietojums.
Cilvēki citās Eiropas daļās salst, kamēr Ukrainā prezidents un premjerministrs cīnās par varu. Šādos apstākļos Saryusz-Wolski kunga, Ārlietu komitejas priekšsēdētāja, vakardienas ierosinājums, ka ES vajadzētu ieviest sankcijas, lai nodrošinātu gāzes padevi, ir bezatbildīgs. Vai mums vajadzētu piekrist, ka ES uzsāk boikotēt Krievijas gāzi? Polijai, protams, vajadzētu būt par piemēru citiem šajā jautājumā un atteikties no Krievijas gāzes.
Mūsu grupa cer, ka Komisija turpinās aktīvi darboties kā starpniece, lai rastu saskaņu.
Gerard Batten
IND/DEM grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, es citēšu runu, ko par šo tēmu teica mans kolēģis Godfrey Bloom kungs 2006. gada 25. oktobrī: "Pati doma, ideja vai koncepcija, ka Apvienotās Karalistes energoresursu piegādi kontrolētu darījums ar tādu gangsteri kā Putin kungs, ir absolūti smieklīga. Uzticēties papīram, kuru parakstījis Putin kungs, ir pilnīgs neprāts. Tas cilvēks ir gangsteris”.
Putin kungs šobrīd rīkojas kā jebkurš pieredzējis gangsteris - pārtrauc piegādi un paaugstina cenu. Eiropai būs divas iespējas: gatavoties maksāt daudz, daudz vairāk par nedrošo gāzes piegādi no Krievijas, vai meklēt alternatīvus piegādātājus, ja tas ir iespējams. AK ir jānodrošina, ka tās izsīkstošie gāzes krājumi tiek glabāti kā valsts resursi, un jārūpējas, lai tie nekļūtu par kopīgiem ES resursiem. Mums ir arī jāsāk darbs ar jaunu atomelektrostaciju būvniecības programmu.
Jana Bobošíková
- (CS) Dāmas un kungi, neraugoties uz visiem pašreizējiem Eiropas Padomes un Komisijas pūliņiem, dažas dalībvalstis palikušas bez Krievijas gāzes piegādes, to ekonomika ir apdraudēta, un cilvēki baidās no nosalšanas. Tā ir augsta cena, kas jāmaksā par Eiropas Savienības tuvredzīgo ārlietu un enerģētikas politiku. Un diemžēl par to maksā vājākie.
Tukši gāzes cauruļvadi, ražošanas apsīkums un aukstas telpas skolās ir cena par rusofobiju, ko uztur tās Eiropas Savienības dalībnieces, kuras bija pret stratēģiskās partnerības pārrunu atsākšanu ar Krieviju. Tā ir cena par mūsu nekritisko atbalstu oranžajam segmentam Ukrainas politiskajā spektrā un par mēģinājumu kontrolēt Austrumeiropas politiku no Briseles. Tā ir cena par mūsu fanātisko atomenerģijas noliegšanu. Turklāt tā ir cena par ilgtermiņa centieniem iejaukties atsevišķu dalībvalstu valsts enerģētikas politikā. Kādu padomu jūs dotu Slovākijas premjeram Fico kungam, kam ir jāizvēlas mazākais no diviem ļaunumiem? Kad gaisa temperatūra ir - 20°C un gāzes piegāde no austrumiem ir pārtraukta, Komisija Briselē draud sodīt Slovākiju, ja tā atkal iedarbinās Jaslovske Bohunice atomelektrostaciju. Vai tiešām mēs neko nedarīsim šajās 20 dienās, kamēr Slovākijai vēl ir gāzes rezerves, ja tiek iznīcinātas rūpnīcas un salst cilvēki?
Dāmas un kungi, tagad mēs redzam, cik svarīga ir enerģijas pašpietiekamība katrai valstij Eiropas Savienībā. Cik patīkami ir uzvilkt siltu pašmāju kreklu nodilušā ES mēteļa vietā. Mums jāgūst no tā mācība un jāizvairās no enerģijas pilnvaru nodošanas Briselei, kā tas paredzēts Lisabonas līgumā.
Giles Chichester
Priekšsēdētāja kungs, ir gandrīz neizskaidrojami, kā vēsture ir atkārtojusies attiecībā uz gāzes piegādes Ukrainā pārtraukšanu šajā gadalaikā. Tomēr mums nevajadzētu justies pārsteigtiem, jo kad vēl labāk var piesaistīt cilvēku uzmanību, ja ne aukstuma periodā?
Nav grūti iedomāties Krievijas nolūku šajā visā, bet jo īpaši mani pārsteidza doma, kas parādījās presē, ka Gazprom steidzami jāpanāk vienošanās uz augstāku gāzes cenu pamata, kas saistītas ar pagājušā gada naftas cenas kāpumu, pirms šīs gāzes cenas ir kritušās līdz ar naftas cenas kritumu.
Lai kā arī būtu, sekas ir tādas pašas kā pirms trim gadiem. ES dalībvalstis ir pakļautas pārmērīgas atkarības riskam gāzes importa jomā no viena dominējoša piegādātāja. Vairs nevar teikt, ka mums vajadzīga Krievijas gāze, un Krievijai vajadzīga mūsu cietā valūta, tādēļ darījums ir drošs. Mums ir jārīkojas, lai aizsargātu piegādes drošību.
Dalībvalstīm ir jāsakož zobi un jābūt gatavām maksāt par piemērotām gāzes krātuvēm un krājumiem. Labs sākums būtu vienošanās par to, cik daudzām dienām pietiekama piegāde ir uzskatāma par pieņemamu rezervi. Otrs acīmredzams solis ir apgādes dažādošana, un SDG terminālu celtniecība visā Eiropā ir labs piemērs. Loģiska šķiet paskatīšanās uz Nord Stream un Nabuko cauruļvadu projektiem labvēlīgākā gaismā. Mums ir jādivkāršo centieni uzlabot efektivitāti un palielināt enerģijas ietaupījumu elektrības patēriņā - gan rūpnieciskā izmantojumā, gan arī iekšzemes patēriņā. Jāpanāk milzīgi ietaupījumi.
Galu galā, mums ir jālīdzsvaro savs enerģijas kopums un tas jādara kā piegādes drošības, tā arī klimata pārmaiņu politikas nolūkā. Palielinot tās elektrības daļu, ko iegūst no neizsīkstošās enerģijas avotiem, kodolenerģijas un tīro ogļu tehnoloģijas, mēs varam sasniegt abus mērķus, bet katras šīs iespējas īstenošanai ir vajadzīgs laiks, un tikmēr mums steidzami un ar iztēli ir jārisina enerģijas efektivitātes palielināšanas jautājums.
Jan Marinus Wiersma
(NL) Priekšsēdētāja kungs, es varu atbalstīt daudzu deputātu viedokli. Tas, kas ir atklājies pēdējās nedēļās, ir izraisījis lielu pārsteigumu. Pat vakar, klausoties, kā Krievijas un Ukrainas partneri šeit apgalvoja, ka viņi nekādā gadījumā nav vainīgi, es jutos ļoti aizkaitināts. Mēs visu laiku saņemam pretrunīgu informāciju par to, kas tad īsti notiek. Mēs dzirdam vienu stāstu, tad otru, un mums, Eiropas Parlamenta deputātiem, ir ļoti grūti noskaidrot precīzos faktus. Mēs ceram, ka turpmākajās pāris dienās šīs neskaidrības tiks atrisinātas, un gāze atkal plūdīs, kā solīts.
Ja gāze atkal plūdīs, vai tas nozīmē, ka mēs atgriezīsimies pie tādas pašas sadarbības kā iepriekš? Es tā nedomāju. Tas pats notika 2006. gadā, taču toreiz ietekme uz Eiropas Savienību ne tuvu nebija tik nopietna; toreiz Maskavas un Kijevas konflikta iemesls bija gāzes cena, un rezultāts bija pārtraukums gāzes piegādē Eiropai. Toreiz mēs brīdinājām, ka pastāv šī scenārija atkārtošanās risks, un tagad tas ir noticis. Mēs zinām, ka sarunas par gāzes piegādi katru gadu notiek no jauna, jo Ukraina un Krievija slēdz līgumus uz vienu gadu. Līdz pagājušajam mēnesim, kad atkal iestājās krīze, Eiropas Savienība neveica nekādas darbības. Daudz no tā, ko mēs jau apspriedām 2006. gadā, acīmredzami nav devis nekādu rezultātu. Pat toreiz mēs zinājām, ka mēs esam pārāk atkarīgi no viena cauruļvada, kas piegādā gandrīz 80 % gāzes cauri vienai valstij. Pat toreiz tika runāts par to, ka mums steidzamā kārtā jāstrādā ar alternatīviem gāzes piegādes ceļiem. Pat toreiz bija skaidrs, ka mēs neesam pārliecināti, ka mēs kā ES valstis spētu palīdzēt viena otrai gadījumā, ja dažās valstīs rastos problēmas, kā tagad tas ir Bulgārijā, Slovākijā un vairākās citās valstīs. Pēdējos gados maz ir darīts šajā jautājumā. Pēdējās nedēļās kļuva skaidrs, cik grūti ir ieviest mehānismu, kas ļautu mums savstarpēji palīdzēt.
Krievija un Ukraina ir devušas smagu triecienu pašas sev un savai reputācijai. Manuprāt, mums nav pirmkārt jāvaino viena vai otra valsts. Acīmredzami ir tas, ka abām valstīm ir maz izpratnes par draudzīgumu attiecībā uz klientu. Faktiski šīs valstis tagad rada nopietnu kaitējumu savam galvenajam klientam. Mēs esam viens no Krievijas labiem klientiem, mēs maksājam par šo cauruļvadu cauri Ukrainai, mēs laikā apmaksājam savus rēķinus un mēs par gāzi maksājam pasaules cenu. Es domāju, ka to nevar pietiekami ieskaidrot abām pusēm.
Protams, šī situācija izvirza virkni jautājumu. Kā ir ar interešu konfliktu gāzes nozarē Krievijā, ar Kremļa ietekmi uz Gazprom? Es esmu mazliet vairāk informēts par Ukrainu un es no pieredzes zinu, ka gāzes bizness šajā valstī ir ļoti šaubīgs; es uzskatu, ka mums vajadzētu detalizētāk aplūkot vairākus jautājumus. Tāpat kā Swoboda kungs es atbalstu parlamentāro izmeklēšanu attiecībā uz to, kā šī situācija ir izveidojusies, ko Eiropas Savienība nav izdarījusi no tā, kas tai bija jāizdara pēdējos gados, un kā ir veidotas šīs gāzes nozares Ukrainā un Krievijā, lai tādējādi mēs spētu novērst līdzīgas situācijas atkārtošanos nākotnē vai iegūtu lielāku izpratni par to, kas notiek patlaban.
Janusz Onyszkiewicz
(PL) Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāja kungs, komisār, pagājušā gada oktobrī parakstītajā vienošanās dokumentā Ukrainas premjerministre Yulia Timoshenko un Vladimir Putin kungs apliecināja gatavību trīs gadu laikā gāzes pārvadei un uzglabāšanai piemērot pasaules cenas. Šo vienošanos uzsvēra oficiāla vienošanās starp Gazprom un Ukrainas Naftogaz.
Taču nesen Gazprom izvirzīja prasību pēc milzīga cenas pieauguma nereālā apjomā. Šāda veida šantāža ir iespējama, jo Gazprom ir monopolistiska vara pār Ukrainu. Daudzas Eiropas Savienības valstis ir līdzīgā stāvoklī. Tas nozīmē, ka atšķirībā no naftas Eiropā nav brīva gāzes tirgus.
Amerikas Savienotajās Valstīs nesen gāzes cena ir nokritusies līdz 198 ASV dolāriem par 1000 kubikmetriem, savukārt Gazprom no Ukrainas pieprasa 450 ASV dolārus. Šī situācija ir jāmaina, dažādojot gāzes piegādātājus un izbūvējot piegādes tīklu Eiropā un starp kaimiņvalstīm, lai, tāpat kā tas ir naftai, Eiropā būtu īsts gāzes tirgus, kas ierobežos monopolistiskas cenu noteikšanas šantāžas iespēju.
Marcin Libicki
(PL) Priekšsēdētāja kungs, šī gāzes krīze parāda, cik svarīgi Eiropas Savienībai ir paust vienotu viedokli gāzes piegādes jautājumā, jo īpaši attiecībā uz gāzes piegādēm no Krievijas, kas nav uzticama partnere un piegādātāja.
Pagājušā gada jūlijā Eiropas Parlaments pieņēma Lūgumrakstu komitejas ziņojumu, ko es biju sagatavojis, kurā bija skaidri noteikts, ka enerģijas un gāzes piegādes Eiropai jautājums nav divpusēju attiecību jautājums. Toreiz runa bija par Ziemeļu gāzes cauruļvadu no Krievijas uz Vāciju. Tagad es lūdzu Komisijai, kā arī prezidentūrai nodrošināt, lai Eiropas Savienība paustu vienotu nostāju un lai tas tiktu nostādīts kā ES un Krievijas nevis divpusēju attiecību jautājums. Es aicinu īstenot visas prasības, kas ietvertas pagājušā gada 8. jūlija ziņojumā, kurā ir noteikts, ka Eiropas Savienībai jābūt reāli un patiesi integrētai.
Bernard Wojciechowski
(PL) Priekšsēdētāja kungs, vairāki politiķi debatēs par gāzes piegādi ir izteikušies par labu vienai vai otrai konfliktējošai pusei. Taču mēs nezinām faktus par šo situāciju. ES novērotāji ir bezpalīdzīgi. Viss, ko mēs zinām, ir tas, ka mums ir darīšana ar bezatbildīgām organizācijām.
Šī situācija ir arī pierādījums Eiropas Savienības enerģētikas politikas nepilnībām. Netiek atbalstītas alternatīvas idejas, piemēram, atomelektrostaciju būvniecība. Pret ogļu izmantošanu protestējam, aizbildinoties ar apkārtējās vides aizsardzību. Mēs esam nonākuši situācijā, kad vienīgā alternatīva ir padarīt Centrāleiropu atkarīgu no austrumiem, situācija nabaga Slovākijā tam ir piemērs.
Irena Belohorská
- (SK) Saistībā ar Ukrainas un Krievijas konfliktu par gāzes piegādēm es kā Eiropas Parlamenta deputāte, kas pārstāv Slovākijas Republikas pilsoņus, vēlētos pievērst Eiropas Savienības uzmanību faktam, ka šis interešu konflikts ietekmē ne tikai abas puses, kas viena otru vaino par radušos situāciju, bet arī trešo pusi, kuras pilsoņi ir kļuvuši par upuriem, jo joprojām nav izredžu saņemt Krievijas gāzi caur Ukrainu.
Slovākija ir palikusi bez gāzes astoņas dienas, un šādā ārkārtas situācijā ražošanas sfērā un ar noteikumu, ka uzņēmumi darbojas krīzes režīmā, mēs ar esošajiem krājumiem varam iztikt tikai vienpadsmit dienu. Slovākijai paredzētā gāze atkal ir iestrēgusi kaut kur starp karojošajām pusēm. Īsi sakot, divas puses - divas taisnības, bet gāzes nav.
Es vēlos informēt, ka šodien plkst. 11.45 Ukrainas premjerministre Timoshenko noraidīja Slovākijas prasību atjaunot dabasgāzes piegādi, paskaidrojot, ka: "Ukrainai nav pietiekami daudz gāzes, mums pašiem nav savu rezervju, un jums arī nebūs.” Es arī vēlētos uzsvērt, ka mūsu atkarība no Krievijas gāzes un aizliegums atkal iedarbināt Jaslovske Bohunices V1 atomelektrostaciju arvien vairāk apdraud Slovākijas Republikas energoapgādes drošību.
Komisāra kungs, paldies par jūsu priekšlikumiem un centieniem rast risinājumu. Es zinu vienu pasākumu, kuru jūs varētu veikt - pārtraukt maksājumus Ukrainai kā vienai no bezatbildīgajām pusēm.
Herbert Reul
(DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, mēs zinām, ka šī situācija ir dramatiska. Krievijas un Ukrainas rīcība ir bezatbildīga. Jāsaka, ka Komisija ir vainojama pie tā, ka mēs bijām salīdzinoši lēni savā rīcībā, lai gan komisārs Piebalgs dažu pēdējo dienu laikā teicami ir risinājis šo jautājumu. Doma par ekspertu komandas izveidi bija lieliska, un es uzskatu, ka viņš ir pelnījis pateicību par pēdējo dienu notikumiem.
Taču šajā brīdī ir laiks uzdot jautājumu, kāpēc mūsu reakcija uz šādiem notikumiem vienmēr ir tik īslaicīga. Cik reižu Krievija ir pievērsusi uzmanību šim jautājumam? Šī noteikti nav pirmā reize. Mēs esam pieredzējuši gāzes piegādes periodiskus pārtraukumus jau vairākus gadus, un tāpēc mums ir sev jāuzdod jautājums, vai mēs - Eiropas Parlaments un Eiropas institūcijas - tiešām esam darījuši pietiekoši jautājumā par nepārtrauktu gāzes piegādes nodrošināšanu, vai mēs, iespējams, lielāku prioritāti esam piešķīruši citiem jautājumiem. Es domāju, ka Swoboda kungam bija taisnība, uzdodot šādu jautājumu.
Mēs esam daudz strādājuši pie tā, vai, kam un ar kādiem noteikumiem pārdot un atļaut privatizēt tīklus. Mēs esam nedēļām un pat mēnešiem risinājuši jautājumu par klimata pārmaiņām, bet neesam pietiekami apsvēruši faktu, ka ir vēl arī trešais ļoti nozīmīgais politiskais projekts: piegāžu drošība. Ko mēs esam darījuši, lai nodrošinātu dažāda veida enerģētikas avotu izmantošanu Eiropā un samazinātu savu atkarību? Ko mēs esam darījuši, lai nodrošinātu, ka šajā dažādībā ietilptu arī ogļu spēkstacijas? Savā klimata pārmaiņu politikā mēs faktiski esam diskreditējuši šīs ogļu spēkstacijas un tādējādi palielinājuši savu atkarību no gāzes. Ko mēs esam darījuši, lai palielinātu atbalstu atomenerģijas ražošanai? Atbilde ir - mēs esam darījuši daudz par maz, rīkojušies bailīgi. Ko mēs esam darījuši, lai sakārtotu jautājumu par citu atļauto cauruļvadu izmantošanu? Ko mēs esam darījuši SDG jomā? Ko mēs esam darījuši ārējās enerģētikas politikas jomā? Pēdējo dienu notikumi ir parādījuši, ka ir pēdējais laiks risināt piegādes drošības jautājumu enerģētikas politikā. Ir skaidrs, ka šis ir izšķirošs jautājums.
Reino Paasilinna,
(FI) Priekšsēdētāja kungs, komisāri, Parlaments drīzumā balsos par trīs darba paketēm enerģētikas un gāzes tirgus jomā. Mēs tikko esam apstiprinājuši enerģētikas un klimata paketi, bet tagad ir krīze, mums ir jāorganizē plašāka mēroga tikšanās, piesaistot mūsu partnerus. Mums tam ir politiskā jauda un mums ir nepieciešama sadarbība.
Es atbalstu arī domu par darba grupas izveidi saskaņā ar 175. pantu, kas sniegtu ziņojumu Parlamentam, piemēram, maijā. Šajā grupā būtu jāpiedalās arī Krievijas un Ukrainas delegācijām.
Kā jau ir izskanējis, stāvoklis ir nopietns. Miljoniem cilvēku salst, un tiek slēgtas rūpnīcas. Neļaujot gāzei nonākt ES, Ukraina ir iesaistījusi mūs savās problēmās. Krievija izdarīja to pašu, kad atslēdza gāzes padevi ES.
Taču caur citām tranzītvalstīm gāzes piegāde tiek nodrošināta. Pateicoties ātrai Eiropas Savienības reakcijai, paldies komisāra kungam, skaitītāji ir savā vietā. Krievijas gāze acīmredzot ir sākusi plūst Ukrainas tīkla virzienā, bet tā joprojām nesasniedz Eiropas Savienību. Ir izveidojusies savāda situācija. Gan ES, gan Krievija cenšas uzbūvēt jaunus energopiegādes cauruļvadus jaunās vietās: ES ārpus Krievijas, un Krievija ārpus savām bijušajām padomju republikām. Tas ir darbs cauruļvadu rūpniecībā strādājošajiem.
Es neatbalstu sankciju piemērošanu iesaistītajām pusēm, un es nedomāju, ka sankciju piemērošana būtu lietderīga. Es esmu skeptiski noskaņots pret spēka izmantošanu, jo mums tas var izrādīties sāpīgāk nekā viņiem. No otras puses, par īpaši svarīgu jautājumu es uzskatu Enerģētikas hartas nolīguma sasaistīšanu ar nākamo partnerattiecību un sadarbības nolīgumu. Vēl viena iespēja būtu izveidot sindikātu, kas uzraudzītu gāzes padevi caur Ukrainu: tas būtu ātri un steidzami veicams pasākums. Ir jāiesaista arī neitrāla puse.
Priekšsēdētājs
. - Liels paldies par šo pēdējo viedokli.
Henrik Lax
(SV) Priekšsēdētāja kungs, ES ir pasaules lielākais ekonomiskais spēks. Neraugoties uz to, daudzi cilvēki salst paši savās mājās. Kādēļ ES nespēj garantēt apkuri? Tagad kā vēl nekad iepriekš ir skaidrs, ka ES ir jāsamazina sava atkarība no Krievijas gāzes. ES ir jāizveido kopīgs elektrības un gāzes tirgus, lai aizsargātu iedzīvotāju pieeju enerģijai. Tam vajadzīga solidaritāte Eiropas Savienības iekšienē. Galvenās valstis ir Francija un Vācija. Neviena valsts, pat ne Vācija, nevar paļauties uz lielāku gāzes piegādi no Gazprom daudzu turpmāko gadu laikā. Nord Stream nav risinājums. Starpniecība gāzes karā starp Krieviju un Ukrainu dos ES lielisku iespēju pieprasīt, lai abas puses ievērotu tādus noteikumus, kas atbilst kopīgam enerģijas tirgum Eiropas Savienībā. Mums jāizmanto šīs iespējas priekšrocības.
Inese Vaidere
(LV) Godātie kolēģi! Es vēlētos uz šo problēmu paskatīties plašākā politiskā kontekstā. Būtībā tā saucamais Krievijas - Ukrainas gāzes karš ir viens no posmiem cīņā par ietekmi Eiropā. Gan Ukraina, gan Gruzija ir valstis, kuras mēs labprāt redzētu savā pusē, bet Krievija vēlētos tajās atjaunot iepriekšējo ietekmi. Tāpat kā iebrukumam Gruzijā bija izvēlēts vasaras vidus - olimpiādes sākums un atvaļinājumu laiks, tā arī gāzes karam izvēlēts ziemas vidus - Jaungada atvaļinājumu laiks. Turklāt abām valstīm netika dota gaidītā perspektīva dalībai NATO un Eiropas Savienībā. Jau tad, kad mēs nespējām dot pienācīgu pretsparu Krievijai par agresiju Gruzijā, varēja paredzēt, ka nākošais mērķis būs Ukraina. Krievijas polittehnoloģija ir viena no varenākajām pasaulē, un šī valsts ir pierādījusi, ka var upurēt milzīgus resursus politisku mērķu sasniegšanai. Šai gadījumā - Ukrainas diskreditācijai novilcinot līguma noslēgšanu. Šai polittehnoloģijai ir arī pietiekami daudz līdzekļu, lai ietekmētu procesus interesējošajā valstī, un atšķirībā no mums tā notikumus plāno un prognozē. Kompromiss jāpanāk, gāzes piegādes jāatjauno, ja vien Krievijai ir pietiekami krājumi, ko piegādāt. Paldies!
Dimitar Stoyanov
(BG) Paldies, priekšsēdētāja kungs. Vispārējais viedoklis ir tāds, ka šī gāzes krīze visvairāk ir ietekmējusi Bulgāriju. Ir pašsaprotami, ka vaina joprojām jāuzņemas abām pusēm, lai kura arī būtu vainojama par gāzes padeves pārtraukšanu un lai kura arī būtu vainīga tajā, ka Bulgārijai ir izsīkušas rezerves, kas nebija pietiekamas, lai tā izturētu šo gāzes krīzi. Tomēr tagad pievērsīsimies tam, ko mēs varam izdarīt nākotnē. Viena iespēja ir tikai iekšējās politikas jautājums, kas ietver alternatīva resursu avota atrašanu, kuru Bulgārija varētu izmantot, lai apmierinātu savas vajadzības līdzīgās situācijās. Otra iespēja, kas mums šobrīd pastāv, ir tieši atkarīga no Komisijas gribas.
Mums, vai, precīzāk, Bulgārijai ir milzīgs enerģijas avots, kas tika slēgts politisku iemeslu dēļ. Šis avots ir Kozlodujas atomelektrostacija. Šobrīd Bulgārija izmanto ogļu elektrostacijas, kas piesārņo vidi daudz vairāk nekā atomelektrostacijas. Es esmu pārliecināts, ka kolēģi no Zaļo partijas tam piekritīs. Pirmo četru Kozlodujas atomelektrostacijas bloku slēgšana, kuriem tika veiktas dučiem pārbaudes, kas pierādīja, ka tie ir pilnīgi droši, bija milzīga kļūda. Tas nodarīja milzīgu kaitējumu Bulgārijas iedzīvotājiem, un tagad Bulgārijas iedzīvotāji turpina ciest vēl vairāk, jo mums nav, kur iegūt elektroenerģiju.
Tieši šī iemesla dēļ es izsaku Komisijai šādu lūgumu: ir pēdējais laiks ļaut Bulgārijai un Slovākijai atkal iedarbināt to pilnīgi drošās atomelektrostacijas, lai šīs valstis varētu nodrošināties pret enerģētisko resursu trūkumu.
Charles Tannock
Priekšsēdētāja kungs, gāzes padeves pārtraukšana, ko Krievija izmantoja kā diplomātisko ieroci, vēlreiz parādīja, kāpēc mums ir nepieciešama vienota ES ārējās enerģētikas politika, īstenojot starpvaldību sadarbību. Šāda politika acīmredzami samazinās mūsu ievainojamību pret Krievijas iebiedēšanas taktiku, nodrošinot alternatīvos enerģētikas avotus, tādus kā SDG, un jaunie gāzes pievadi -Nabuko un gāzes pievads pa Sahāru, un integrētas ES energosistēmas izveide.
Tomēr tā dos impulsu arī zaļajai politikai, veicinot neizsīkstošo enerģijas avotu izmantošanu un enerģijas efektivitāti, un kodolenerģijas atdzimšanu. Es atbalstu Slovākijas ārkārtas prasību Komisijai atkal pieslēgt Bohunices reaktoru, kas palīdzēs arī risināt klimata pārmaiņu jautājumu.
Manuprāt, nav šaubu, ka Krievija biedē Ukrainu un mēģina destabilizēt tās valdību pirms prezidenta vēlēšanām, kas notiks Ukrainā nākošajā gadā, un arī apdraud Ukrainas centienus pievienoties Eiroatlantiskajai zonai, tagad pat iesaistot Amerikas Savienotās Valstis šajā procesā.
Taču ES ir ievilkta šajā strīdā kā netiešs Kremļa gāzes piegādes politikas upuris. Es nevaru nedomāt, ka Krievijas rīcība tika plānota saskaņā ar Čehijas prezidentūras sākumu, tomēr premjers un Padomes priekšsēdētājs Topolánek kungs ir parādījuši lielisku prasmi šīs ārkārtas situācijas risināšanā.
Ukraina, iespējams, ir vainojama par Krievijas gāzes piesavināšanos, par ko to apsūdz, bet tas, iespējams, ir izskaidrojams ar abpusēji nesakārtotajām attiecībām šo valstu starpā.
Šobrīd Ukrainas saistības ir maksāt starpniecības uzņēmumam papildus 500 miljonus ASV dolāru gadā. Ņemot vērā to, ka Ukrainas parāds par gāzi Krievijai ir 2.4 miljardi ASV dolāru, parādu var dzēst apmēram piecos gados, sadalot šo maksājumu, kas, iespējams, saskaņā ar Ukrainas premjerministra vietnieka teikto, nonāktu korumpētu politiķu kabatās.
Mums ir jāpretojas jebkuram mēģinājumam iedzīt ķīli starp Ukrainu un tās nākotni rietumos, un it īpaši tās nākotni pilnvērtīgas Eiropas Savienības dalībvalsts statusā. Vislabākais veids, kā nodrošināt, lai Krievija vairs nevarētu apdraudēt Ukrainu vai izdarīt uz to spiedienu, vai pat provocēt ES apdraudēt Ukrainu, ir cīnīties par vienotu ES ārējo enerģētikas politiku, kas demonstrēs solidaritāti starp dalībvalstīm krīzes un energoresursu trūkuma brīžos.
Adrian Severin
Priekšsēdētāja kungs, šī problēma, ko mēs risinām, nav tikai Krievijas un Ukrainas strīds. Ir Eiropas un Krievijas strīds, kura priekšmets ir Ukrainas ģeopolitiskais stāvoklis, Eiropas Savienības un Ukrainas strīds, kura priekšmets ir Ukrainas perspektīvas saistībā ar Eiropu, Eiropas Savienības un Krievijas strīds, kura priekšmets ir Krievijas monopolstāvoklis gāzes piegādes jomā, un Eiropas Savienības un Ukrainas strīds, kura priekšmets ir Ukrainas monopolstāvoklis gāzes tranzīta jomā.
Visu šo strīdu apvienojuma rezultātā mēs atrodamies enerģijas kara vidū, un karš ir par varas dalīšanu. Šajā karā mēs neesam ķīlnieki, bet karotāji. Mēs neesam starpnieki, bet viena no pusēm, kam ir likumīga interese. Šī kara sekas sniedzas no vienas krīzes līdz nākamajai. Vai mēs varētu beigt cīņu un organizēt miera konferenci?
Mums ir vajadzīgi noteikumi brīvam enerģijas tirgum, kura dalībnieki ir mūsu Krievijas un Ukrainas partneri. Mums ir vajadzīgas garantijas un mehānismi, lai uzlabotu šos noteikumus un šķīrējtiesas sistēmu strīdu izšķiršanai, kā arī institūcija, kas iedarbinātu šos mehānismus. Mums ir vajadzīga kopīga Eiropas enerģijas politika, ko īsteno ar atbilstīgiem juridiskiem un politiskiem instrumentiem un ko konsolidē integrēta vienošanās ar piegādes un tranzīta valstīm, attiecīgi - Krieviju un Ukrainu. Sankcijas nevar dot labumu. Arī konfrontācija nav risinājums. Būsim vienoti un risināsim sarunas stratēģiski un visaptveroši. Šajā saistībā mums ir jāorganizē starpparlamentāra ad hoc darba grupa, kurā ietilpst Eiropas Parlamenta, Krievijas Domes un Ukrainas Radas pārstāvji, lai pastāvīgi ievērotu vienprātības un stratēģijas izveides procesu tik ilgi, cik tas būs vajadzīgs.
Toine Manders
(NL) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, mūsu sabiedrība nevar funkcionēt bez enerģijas, kā šobrīd tas ir uzskatāmi redzams. Gāzei ir jāturpina plūst, un īstermiņā, manuprāt, īpaši svarīgi ir tas, lai tiktu apspriesti visi diplomātiskie ceļi. Tieši to patlaban Komisija un Padome ļoti atzinīgi vērtējamā veidā dara, lai nodrošinātu, ka gāzes piegādes tiek atjaunotas iespējami ātri; draudēšana ar tiesisku darbību, protams, nav ļoti efektīva rīcība.
Es domāju, ka vidējā termiņā ļoti svarīgi ir izveidot Eiropas enerģijas tirgu, nodrošinot, lai tiktu veikti tie pasākumi, ko mēs līdz šim neesam veikuši. Ir laiks rīcībai. Es varu redzēt, ka dalībvalstīm ir svarīga loma šajā jautājumā, kā, piemēram, Nabuko un North Stream gāzes vadu paātrinātā ierīkošanā. Galu galā, mums ir jānodrošina, lai tiktu izveidots viens Eiropas tīkls gan gāzei, gan elektrībai, kas samazinās mūsu atkarību un ļaus mums radīt pienācīgi funkcionējošu tirgu, kā arī izrādīt lielāku solidaritāti un labāk paredzēt trūkumus. Taču mums būs jāuzloka piedurknes, un es brīnos, kādēļ dalībvalstis līdz šim nav veikušas nekādus pasākumus.
Dariusz Maciej Grabowski
(PL) Priekšsēdētāja kungs, Eiropas Savienība ir veiksmīgi risinājusi globālās sasilšanas problēmu: priekšlikuma pieņemšana bija pietiekams solis, lai gūtu tūlītējus panākumus. Mums izdevās pazemināt temperatūru Eiropā un izturēt ziemu, kas ir ietekmējusi visu kontinentu. Tas ir pierādījums Eiropas Savienības spēkam un spējai saskaņā ar principu "gribēt nozīmē gūt sekmes”. Taču mūsu sekmes ir pārvērtušās sakāvē, jo tagad mums vajag stiprāku apkuri mūsu mājām un darbavietām. To amatpersonas neparedzēja.
Enerģijas politikas jomā Eiropas Savienība sāk līdzināties ārstam Hašek stāstā "Krietnā kareivja Švejk piedzīvojumi”, kurš visām slimībām nozīmēja vienu ārstniecības līdzekli - klizmu. Eiropas Savienība ir ierobežojusi pati sevi līdz mutiskiem paziņojumiem, konferencēm un, jo īpaši, flirtēšanai ar Krieviju, tādējādi iedrošinot Krieviju izmantot enerģijas resursus kā politiska spiediena instrumentu. Lai visu padarītu vēl ļaunāku, tā atrada sabiedroto Vācijas personā, ar ko tā būvē gāzes cauruļvadu zem Baltijas jūras.
Secinājums ir skaidrs mums visiem: mums jāveic steidzami pasākumi, lai iegūtu neatkarību no Krievijas gāzes piegādēm, paturot prātā sentenci "vājākais noslīkst pirmais”, kas nozīmē to, ka pirmkārt mums jāatbrīvo tās valstis, kas robežojas ar austrumiem un ir pilnīgi atkarīgas no gāzes piegādēm no austrumiem, piemēram, Polija un Baltijas valstis, ja vien Eiropas Savienība neuzskata privātās intereses un to intereses, kas pārstāv Krieviju, par svarīgākām.
Nickolay Mladenov
(BG) Paldies, priekšsēdētāja kungs. Šobrīd 18 dalībvalstu pilsoņi tiek turēti par ķīlniekiem politiskā strīdā starp Ukrainu un Krieviju. Es lietoju terminu "politisks strīds”, jo mēs visi bijām liecinieki tam, kā Gazprom un enerģijas piegādes no Krievijas tiek izmantotas par politisku ieroci, lai pastiprinātu spiedienu uz suverēnu valsti. Eiropas pilsoņi tiek turēti par ķīlniekiem. Gāzi piegādā no Krievijas. Vārsts ir aizgriezts Krievijā. Jā, arī Ukraina ir zināmā mērā vainojama, un tādēļ es lūdzu gan Padomi, gan Eiropas Komisiju ļoti skaidri pavēstīt mūsu Ukrainas draugiem, ka, ja opozīcija un valdība nepieņems vienotu nostāju galvenajos jautājumos, kas ietekmē Ukrainas attīstību, viņi nespēs tikt galā ar šo spiedienu, kurš tiek pastiprināti izdarīts uz viņiem un, attiecīgi, arī uz mums. Tieši tāpat, kā mums mūsu valstīs ir vienprātība galvenajos jautājumos, arī viņiem ir jābūt vienprātībai galvenajos jautājumos.
Otrkārt, Gazprom ir jāsamaksā soda nauda mūsu valstīm, jo šobrīd Bulgārijai, kas ir vissmagāk cietusī valsts Eiropā un kas ir pilnīgi atkarīga no gāzes enerģijas piegādēm Krievijā, ir jāpieprasa savu tiesību īstenošana un jāvērš šī prasība pret piegādātāju, kas šajā gadījumā ir Krievija.
Treškārt, attiecībā uz enerģiju Eiropā ir jādod viens un tas pats vēstījums. Mums ir skaidri jāsaka "jā” kodolenerģijai Eiropā, "jā” alternatīvajiem enerģijas avotiem, "jā” dažādiem gāzes cauruļvadiem, kas padara mūs mazāk atkarīgus no viena piegādātāja, "jā” lielākām uzglabāšanas iekārtām un "jā” vairāk savienojumiem starp dalībvalstīm, lai mēs varētu izvairīties no līdzīga veida krīzes.
Visbeidzot, es vēlos teikt, ka mūsu gadījumā arī Bulgārijas valdība ir pelnījusi bargu kritiku. Visu šo gadu laikā, kad tā bija pie varas, valdība ir slēpusi gāzes piegādes līgumus ar Krieviju un nav darījusi neko, lai dažādotu mūsu valsts piegādes avotus.
Atanas Paparizov
(BG) Priekšsēdētāja kungs, ministra kungs, komisāra kungs, kā visvairāk cietušās valsts pārstāvis es aicinu jūs un tās iestādes, ko jūs pārstāvat, veikt tūlītēju darbību, lai atjaunotu piegādes, izmantojot visus politiskos līdzekļus un visus pamatojumus saskaņā ar starptautiskajiem tiesību aktiem. Es ceru, ka, pamatojoties uz solidaritātes principu, Padome un Komisija pieņems Bulgārijas priekšlikumus kā daļu no neizlietotajiem 5 miljardiem eiro iekļaut projektus pārrobežu savienojumu izveidei starp Bulgāriju un Rumāniju, un Bulgāriju un Grieķiju, un uzglabāšanas iekārtu paplašināšanai Čirenā, lai varētu apmierināt vissteidzamākās vajadzības, kā arī projektus, kuru mērķis ir izveidot iespējas kopīgi lietot sašķidrinātās gāzes termināļus.
Būdams referents vienam no dokumentiem trešajā enerģijas paketē, es uzskatu, ka jautājums par to, lai pirmkārt nodrošinātu pārredzamību un noteikumu ievērošanu, ir svarīgāks par visiem pārējiem jautājumiem, kas attiecas uz trešo valstu klauzulu. Es arī ceru, ka Komisija iespējami ātri atbildēs uz to prasību, ko mēs nosūtījām ar Podimata kundzi attiecībā uz ilgtermiņa pasākumiem, kas tiks pieņemti, lai mums patiešām līdz pavasara Eiropadomei būtu kopīga politika un efektīvi pasākumi, atrisinot tās problēmas, kas līdzinās šī brīža problēmām un ko Barroso kungs šodien raksturoja kā nepieredzētas, nepamatotas un neaptveramas problēmas.
Metin Kazak
(BG) Neraugoties uz Krievijas un Ukrainas vienošanos atjaunot Krievijas gāzes piegādes Eiropai, mūsu cerības saņemt gāzi atkal ir sagrautas. Vienalga, vai iemesli ir tehniska, finansiāla vai politiska rakstura, šim nepieredzētajam gāzes embargo nevar būt attaisnojuma. Ir bezatbildīgi un necilvēcīgi nolemt miljoniem Eiropas pilsoņu salšanai ziemā ar rekordzemu gaisa temperatūru. Bulgārijai, ES visvairāk cietušajai valstij, ir īpaši svarīgi, lai tiktu ievērots princips Pacta sunt servanda un lai nekavējoties tiktu atjaunotas gāzes piegādes. Būtu jāapsver taisnīga kompensācija par cilvēkiem nodarīto kaitējumu un ciešanām, un vienošanos pārkāpšanu.
Es vēlos apsveikt Čehijas prezidentūru, kas aktīvi veica šīs krīzes atrisināšanā iesaistīta starpnieka lomu. Tagad vairāk kā jebkad Eiropas Savienībai praksē ir jāīsteno vecais solidaritātes moto, ko ieviesa musketieri: "Visi par vienu un viens par visiem”, un jāsniedz finansiāla palīdzība valstīm, kuras ir cietušas, piemēram, Bulgārijai, būtiski nozīmīgiem projektiem, kas tai sniegs energoapgādes drošību. Ir pēdējais laiks parādīt mūsu savienības spēku un vienotību, pieņemot ilgtermiņa enerģijas stratēģiju.
Eugenijus Maldeikis
(LT) Ir skaidrs, ka šī gāzes piegādes krīze ir politiska problēma, nevis komerciāls strīds. Gan Gazprom, gan Naftogaz veic galveno uzdevumu šajā konfliktā - cenšas pierādīt visiem mums un sabiedrībai, cik tranzīts ir neiespējams tehniskā, tehnoloģiskā un ekonomiskā nozīmē. Tas pastāvīgi tiek atkārtots. Tas vēl jo vairāk ir tā, jo šos mūsu partnerus, Eiropas Savienības partnerus, nevada ne elementāra biznesa prakse, ne arī Enerģētikas harta. Šķiet, ka mūsu partneriem nekas tāds nepastāv. Diemžēl es nevaru saskatīt nekādu vēlēšanos vienoties no Kijevas vai Maskavas puses. Man šķiet, ka viņu mērķis šajās sarunās ir novilcināt laiku, un es uzskatu, ka tikai politiski pasākumi palīdzēs atrisināt šo politisko problēmu, līdz tiks atrisināti tehniskie jautājumi saistībā ar tranzītu. Es domāju, ka mums jācenšas panākt politisku vienošanos un politiskas garantijas starp Eiropas Savienību, Krieviju un Ukrainu, kamēr vidējā termiņā vai ilgtermiņā tiks sasniegti mūsu mērķi. Vēl viena lieta par enerģētikas solidaritāti. Bulgārijas premjerministrs un Slovākijas premjerministrs dodas uz Maskavu un Kijevu, lai vienotos. Šai enerģētikas solidaritātes nedēļai nevajadzētu beigties ar to, ka atkal tiks panākta divpusēja vienošanās; es domāju, ka šajā situācijā Bulgārijai un Slovākijai enerģētikas solidaritāte būtu kodolenerģijas darbību atjaunošana. Tā būtu patiesa enerģētikas solidaritāte.
John Purvis
Priekšsēdētāja kungs, es no šī strupceļa ar Krieviju un Ukrainu izdaru trīs diezgan acīmredzamus secinājumus.
Pirmkārt, mums jāsamazina atkarība no gāzes, ko aizvien vairāk nāksies importēt. Tas nozīmē palielināt mūsu uzticēšanos vietējai enerģijai, tostarp jo īpaši neizsīkstošajiem enerģijas avotiem un kodolenerģijai.
Otrkārt, mums jāpalielina ES solidaritāte ar savstarpēju atbalstu starp dalībvalstīm elektroenerģijas, gāzes un naftas piegāžu jomā. Tas nozīmē būtiski uzlabotus un paplašinātus tīklus un cauruļvadus. Kādēļ Bulgārijai būtu jāpaliek bez gāzes, ja Rumānijai Donavas otrā krastā ir gāze? Kādēļ Slovākijai nav gāzes, ja kaimiņvalstīm - Austrijai, Polijai un Čehijas Republikai tā ir? Šie robi gāzes tīklā ir steidzami jānovērš. Kāds tam ir termiņš, komisār Piebalgs kungs?
Treškārt, mums ir jādažādo gāzes un naftas piegādes avoti un uzglabāšanas iekārtas. Kādēļ mēs pilnīgāk neizmantojam izsīkušās dienvidu Ziemeļjūras gāzes atradnes uzglabāšanai?
Mums ir lielā mērā jāpaplašina mūsu sašķidrinātās gāzes infrastruktūra un jāizstrādā cauruļvadu sistēmas no alternatīviem avotiem un pa alternatīviem maršrutiem. Mums vajag labākus un vairāk savienojumus ar Norvēģiju, Ziemeļāfriku un Rietumāfriku, ar Kaspijas jūras un Kaukāza reģioniem, ar Levantu un Persijas līča valstīm Tuvajos Austrumos.
Tādēļ noslēgumā es aicinu Komisiju un Padomi, lai tās pietiekami steidzamā kārtā veicina neizsīkstošos energoresursus un kodolenerģiju, veic pietiekamus ieguldījumus cauruļvadu un SDG termināļu būvniecībā, un tādu politisko attiecību izveidošanā, kuras nodrošinās piegādes nepārtrauktību un dažādību.
Ir skaidrs, ka mēs nevaram atļauties būt atkarīgi no Krievijas vai Ukrainas tādā mērā, kā tas ir šobrīd. Mums ir priekšplānā jāizvirza mūsu pašu, Eiropas, intereses, un tas jādara bez kavēšanās.
Dariusz Rosati
(PL) Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs, Krievijas rīcība, atslēdzot gāzes padevi klientiem Eiropas Savienībā ir neciešama no to līgumsaistību viedokļa, ko Krievija ir parakstījusi. Eiropas klienti noteiktā laikā maksā par gāzes piegādēm no Krievijas, un viņiem ir tiesības gaidīt, lai piegādes tiktu veiktas paredzētajā laikā neatkarīgi no jebkādiem strīdiem starp Krieviju un Ukrainu. Premjerministra Putin kunga lēmums apturēt piegādes TV kameru priekšā ne tikai ir parakstīto līgumu pārkāpums, bet tas arī parāda, ka Gazprom nav uzņēmums, kas darbojas saskaņā ar tirgus principiem, bet gan firma, kas īsteno Kremļa politiskās prasības. Šīm debatēm jāraida skaidrs signāls Krievijai un Ukrainai nekavējoties atjaunot gāzes piegādes.
Es vēlos arī pateikt, ka Ukrainas rīcība sagādā vilšanos. Saprašanās trūkums ar Krieviju, neskaidri noteikumi attiecībā uz starpniecības maksājumiem par gāzi un politiskās cīņas valdības augstākajos līmeņos kompromitē Ukrainu sabiedrības acīs un neļauj šai valstij īstenot savus nodomus iekļauties Eiropā. Man tas ir ļoti sāpīgi, jo Ukraina mums ir svarīgs kaimiņš un stratēģisks partneris.
Pašreizējā gāzes krīze beidzot ir apstiprinājusi to, ka Eiropai ir jāparūpējas pašai par savu energoapgādes drošību. Mēs vairs nevaram paciest bezdarbību. Es prasu, komisāra kungs, lai Eiropas Komisija nekavējoties izstrādā likumdošanas iniciatīvas, kas padarīs iespējamu nepieciešamo energoresursu piegāžu dažādošanu, kas nodrošinās patiesu un nevis liekuļotu enerģētikas solidaritāti, un kuru rezultātā savstarpēji tiks savienotas atsevišķu dalībvalstu valsts gāzes pārvades sistēmas.
Bilyana Ilieva Raeva
(BG) Dāmas un kungi, ņemot vērā smago ekonomisko krīzi un šī gāzes konflikta nopietnās sekas, nepieciešama sinerģija starp visām valstu un Eiropas iestādēm. Šīs problēmas apjoms prasa, lai mēs koncentrēti virzītu savus centienus un Eiropas pilsoņu un viņu interešu un tiesību vārdā veidotu savienības ES līmenī ārpus iesaistītas puses robežām.
Alternatīvie enerģijas avoti un jaunas tehnoloģijas samazinās mūsu atkarību no izejmateriālu un energoresursu importa. Tagad tām ekonomiskajām un sociālajām problēmām, ko izraisīja gāzes krīze, seko ekoloģiskas problēmas. Pāreja no gāzes izmantošanas uz kurināmo mazutu visās rūpniecības nozarēs, kā tas notika Bulgārijā, kavē Eiropas Savienības plānus samazināt siltumnīcefektu izraisošo gāzu emisijas. Mēs atzinīgi vērtējam Eiropas iestāžu tūlītējo iejaukšanos, bet mums ir vajadzīgas priviliģētas partnerattiecības, lai palielinātu mūsu neatkarību enerģētikas jomā. Tādēļ Eiropas ekonomiskās atjaunošanas plānā finansiāla atbalsta veidā ir jāņem vērā pašreizējās vajadzības izveidot alternatīvu enerģētikas infrastruktūru, jo īpaši visvairāk atkarīgajām valstīm, tādām kā Bulgārija.
Mēs aicinām Eiropas Parlamentu pieņemt skaidru nostāju, atbalstot saskaņotas darbības, ko veic visas iestādes, lai atrisinātu šo gāzes krīzi un novērstu šādas krīzes atkārtošanos nākotnē.
Romana Jordan Cizelj
(SL) Krievijas gāzes transportēšana caur Ukrainu nav tikai divpusēju attiecību jautājums vai komerciāls strīds. Liela šīs problēmas sastāvdaļa ir daudzpusējas attiecības, jo gāzes tirdzniecība un tranzīts var būt komerciāla darbība tikai tad, ja ir izpildīti nepieciešamie nosacījumi. Obligātie nosacījumi šajā saistībā, manuprāt, ir pārredzamība, skaidri noteikumi, konkurence, uzticamība un kontrole.
Mans jautājums un bažas ir par to, kurš maksās kompensāciju tiem uzņēmumiem, kas jau ir pārtraukuši darbību? Kurš atlīdzinās cietušajiem pilsoņiem? Ar to es domāju, ka Eiropai kāds ir jāsauc pie atbildības.
Ko mēs tagad varam darīt? Pastiprināsim savus diplomātiskos centienus. Mums jārīkojas ātrāk un efektīvāk, izstrādājot kopējo enerģētikas politiku. Trešā joma, kam es vēlētos pievērst jūsu uzmanību, ir dažādošana: avotu, piegādes maršrutu un to valstu, no kurām mēs importējam enerģētikas produktus, dažādošana.
Attiecībā uz gāzi es gribētu pieminēt divas prioritāras jomas, jo īpaši sašķidrinātās gāzes izmantošanu un Nabuko cauruļvada projektu. Abos gadījumos tas ļaus mums dažādot piegādes ceļus un eksportējošās valstis. Nabuko projektam jāpiešķir prioritāte pār North Stream un South Stream projektiem ne tikai Eiropas līmenī, bet arī katras dalībvalsts līmenī.
Šī iemesla dēļ es vēlos lūgt, lai Komisija sniedz mums vismaz pamatinformāciju par Nabuko projekta norises gaitu. Es vēlos arī pajautāt, kādu papildu darbību Komisija ir veikusi, lai novērstu šāda veida grūtību atkārtošanos 2010. gadā, kā arī lūgt Komisiju sniegt mums kādu informāciju par to, kad atkal atsāksies gāzes padeve Eiropas Savienībai.
Szabolcs Fazakas
(HU) Priekšsēdētājas kundze, tagad, kad ir gaidāms, ka gāzes piegāde tiks atsākta sākotnēji nogaidošas, bet galu galā koordinētas, izlēmīgas Eiropas Savienības iejaukšanās rezultātā un par spīti dažādām tehniskajām un citām iespējamajām problēmām, mēs varam atviegloti uzelpot, bet mēs nedrīkstam gulēt uz lauriem.
Un viena iemesla dēļ - Krievijas un Ukrainas strīda iemesls nav atklāts un atrisināts, un tādējādi tas jebkurā brīdī var uzliesmot atkal. Turklāt gāzes krīze vēlreiz parādīja mūsu atkarību un ievainojamību. Šī fakta atzīšana varētu likvidēt šķēršļus vienotas Eiropas enerģētikas politikas izstrādei, kuras pirmais solis visai Eiropai ir uzņemties kopīgu atbildību par piegādes nepārtrauktību.
Lai to paveiktu, mums ir jāizveido jauni resursu avoti un piegādes ceļi, kā arī savienojumi starp dalībvalstu tīkliem. Tomēr mēs nevaram gaidīt, ka šādi notikumi notiks uz tirgus ekonomikas pamata; drīzāk Eiropas avoti ir jāpadara pieejami, pamatojoties uz kopīgām Eiropas interesēm.
Nabuko cauruļvads ir ilgtermiņa risinājums, turpretim tīklu izveide, kas savienotu jaunās dalībvalstis, var sākties jau šodien, izmantojot 5 miljardus eiro, kas paredzēti šim mērķim ekonomikas stimulēšanas programmā. Tas nozīmētu divu zaķu nošaušanu ar vienu šāvienu, jo šī infrastruktūra stimulētu Eiropas ekonomiku un nodrošinātu darba vietas, kā arī vienlaikus mazinātu līdzīgu krīžu ietekmi.
Ivo Belet
(NL) Priekšsēdētājas kundze, komisāra kungs, dāmas un kungi, šī nav jauna problēma: tā ir bijusi debašu objekts jau gadiem šeit plenārsēdē un Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komitejā. Nekad Maskava nebija tik acīmredzami parādījusi, cik ievainojami mēs esam kļuvuši un cik viegli ir mūs piekukuļot. Tagad ir laiks rīkoties.
Komisāra kungs, jūsu secinājums par starpsavienojumu trūkumu patiesi bija precīzs. Mums ar šo jautājumu ir jāstrādā, jo tieši šo jautājumu mēs varam ietekmēt. Mums ir jāsavieno gāzes tīkli Eiropas Savienībā. Viens no galvenajiem iemesliem, kāpēc tas nav izdarīts, ir tas, ka licences ir nacionālas. Mums tās ir efektīvāk jāsaskaņo, jo tās ir atšķirīgas katrā dalībvalstī. Mums ir jārod risinājumi, lai labāk racionalizētu valstu procedūras. Es apzinos faktu, ka Komitejai šajā jomā ir neliela autoritāte, bet mums tomēr vajadzētu mēģināt atrisināt šo jautājumu. Risinājums varētu būt - un tas ir minēts Komisijas piedāvājumā - koordinētāja nozīmēšana katram pārrobežu projektam, kas varētu risināt starpsavienojuma jautājumus un virzīt tos uz priekšu. Šāda koordinēšana varētu būt fundamentāli svarīga, un šeit patiešām jāņem vērā vēja enerģijas iespējas. Es priecājos uzzināt, ka otrajā pārskatā jūs nepārprotami norādījāt, ka koordinēšana būs paredzēta piekrastes vēja turbīnu tīkla plānotās attīstības ietvaros, īpaši attiecībā uz savienojumiem ar sauszemes tīkliem.
Otrkārt, mums vajadzētu vairāk pievērst uzmanību sašķidrinātajai dabas gāzei, jo šī resursa pieejamība ir elastīgāka un padara mūs mazāk atkarīgus. Treškārt, tīkliem ir jārada nepārtraukta enerģijas padeve, kas, kā mēs zinām, tiks ražota lokāli, un mums ir jānodrošina, ka pieslēgumam pie tīkla tiek garantēta prioritāte.
Dāmas un kungi, komisāri, mums ir skaidrs, kas ir jādara. Es pieņemu, ka mums tagad ir politiskā griba sākt rīkoties un ka šajā pavasara samitā tiks pieņemti fundamentāli un specifiski lēmumi.
Zbigniew Zaleski
(PL) Priekšsēdētājas kundze, klients, kas maksā nolīgto cenu, ir izpildījis saistības. Krievija ir atbildīga par šo krīzi un tā ir jāsoda, komisāra kungs. Ukraina nepārprotami ir iejaukta pa vidu šajā konfliktā. Ja Krievija nespēj pieņemt Ukrainas politisko virzību, tai ir jāsamierinās tāpat kā tā samierinājās ar politiskās ietekmes zaudēšanu pār padomju bloka valstīm. Pasaule mainās, un Krievijai ir jāpieņem šis fakts.
Krievijas teatrālā uzvešanās, pārtraucot gāzes padevi, parādīja, ka tai nerūp sava produkta pārdošana mums. Vismaz tā tas izskatījās. Es domāju, ka savas ekonomikas un tautas labā Krievijai vajadzēja pievērst uzmanību tirgum un savam uzticama partnera tēlam. Divu pušu atkarība vienai no otras, es uzsveru, ir iespējams vissvarīgākais šī līguma un sadarbības aspekts.
Es domāju, ka Krievija galu galā izpratīs šo patiesību, Eiropa rēķināsies ar Krieviju un kļūs par labu starpnieku.
Zita Pleštinská
- (SK) Gazprom un Naftagas riskē ar Eiropas patērētāju uzticību. Simtiem uzņēmumu Slovākijā ir bijuši spiesti pārtraukt ražošanu, un cilvēki salst savās mājās Bulgārijā. Eiropas pilsoņiem nebūtu jāmaksā šāda cena par komerciālām un politiskām spēlēm.
Grūti spriest, kura puse ir vairāk vainojama, bet viena lieta ir skaidra - Slovākijai un Bulgārijai steidzami vajadzīga palīdzība. Tām vajadzīgs tūlītējs risinājums, tām vajadzīga tūlītēja gāzes piegāžu atjaunošana, un tām ir jāzina, kas notiks ar to kodolspēkstacijām.
Es uzskatu, ka, neraugoties uz visu notikušo, mēs neuzgriezīsim muguru bijušā padomju bloka valstīm, tai skaitā Ukrainai, kuras vēlas atbrīvoties no Krievijas ietekmes. Ukrainas pilsoņiem nebūtu jācieš tikai tāpēc, ka Ukrainas politiķi ir cietuši neveiksmi.
Evgeni Kirilov
Priekšsēdētājas kundze, vispārīgi runājot, es varētu piekrist tiem kolēģiem, kuri uzslavēja Čehijas prezidentūras aktīvo lomu.
Tomēr es nevaru piekrist tam politiskajam tonim, kādā premjera vietnieks Vondra kungs izteica savas ievada piezīmes. Viņa politiskais tonis ir pārāk vēss. Jā, mēs esam runājuši, un mēs runājam vienoti, bet mūsu teiktais neskan pietiekami spēcīgi. Jo, ņemot vērā to miljonu Eiropas iedzīvotāju grūto stāvokli, kas cieš šajā aukstajā ziemā, mēs nevaram pret to izturēties vēsi. Es vēlētos uzzināt, kādēļ tas tā ir. Mums būs jārīkojas, un es piekrītu vairumam kolēģu, kas prasīja veikt izmeklēšanu, jo mums jānoskaidro, kura no abām pusēm ir bezatbildīgāka. Jāatbild ir abām pusēm! Iespējams, ka iemesls šai politiski vēsajai runai ir fakts, ka tagad tas attiecas ne tikai uz Krieviju, bet arī uz Ukrainu, un tas nav pareizi.
Es tiešām domāju, ka ne tikai Parlamentam, bet arī prezidentūrai būtu jāpaaugstina balss to pilsoņu vārdā, kuri cieš.
Fiona Hall
Priekšsēdētājas kundze, šī krīze izceļ to, cik svarīgi ir panākt lielāku ES neatkarību enerģētikas jomā, taču, apspriežot enerģijas piegādi, mēs nedrīkstam aizmirst par to, cik svarīgi ir arī kontrolēt enerģijas pieprasījumu.
Mums ir mērķis līdz 2020. gadam uzlabot enerģijas efektivitāti par 20 %, kā arī virkni tiesību aktu par enerģijas taupīšanu. Šīs uz enerģijas efektivitātes palielināšanu vērstās darbības ne tikai palīdzēs risināt klimata pārmaiņu un degvielas nepietiekamības jautājumus: tās arī ievērojami palielinās Eiropas energoapgādes drošību.
Protams, ir pamatots iemesls, kādēļ Komisijas rīcības plānā par energoefektivitāti ir ietverts starptautisks elements un atzīts, cik svarīgi ir veicināt energoefektivitātes paaugstināšanu valstīs ārpus Eiropas, ne tikai tajās valstīs, kas piegādā un veic enerģijas tranzītu uz Eiropu. Fakts ir tāds - ja viņi lietos mazāk, iespējams, ka mēs saņemsim vairāk. Tas ir svarīgāk par šīs krīzes pašreizējo politisko aspektu.
András Gyürk
(HU) Priekšsēdētājas kundze, es ierosinu, lai mēs runātu skaidri. Eiropas Savienība nav mācījusies no savas pieredzes 2006. gada gāzes krīzē starp Krieviju un Ukrainu, un ir cietusi smagu neveiksmi pašreizējā krīzē. Lēmumu pieņēmēji reaģēja uz gāzes padeves atslēgšanu tā, it kā tā būtu pilnīgi negaidīta. Šī enerģijas piegādes krīze, līdz šim visnopietnākā krīze, varētu būt pēdējais trauksmes signāls dalībvalstīm, un mums ir jāveic pasākumi, lai samazinātu mūsu atkarību enerģētikas jomā.
Es uzskatu, ka tagad ikvienam ir skaidrs, ka šis konflikts, kas izcēlies starp Krieviju un Ukrainu, nav tikai personīgs divpusējs juridisks strīds, jo tas ietekmē simtiem miljonu Eiropas Savienības pilsoņu. Pašreizējā krīze ir ne tikai mūsu kopīgās enerģētikas politikas pārbaude, bet arī ES solidaritātes pārbaude.
Tagad izšķiras tas, vai dalībvalstis spēj virzīties tālāk par tādu politiku, kuras pamatā līdz šim bijuši atsevišķi darījumi. Izšķiras tas, vai Eiropas Savienība spēj vienoti runāt un rīkoties tik izšķirošā jautājumā.
Eluned Morgan
Priekšsēdētājas kundze, es priecājos, ka Vondra kungs ir atgriezies. Es pateicos viņam par šīs situācijas nopietnības izskaidrošanu, bet kad Padome sapratīs to, ka tikmēr, kamēr ES nebūs vienota nostāja enerģētikas jautājumos, jo īpaši saistībā ar Krieviju un Ukrainu, mūsu pozīcija būs vāja?
Es minēšu piemēru, kurā Padome to nedara. Drīz mēs sāksim sarunas par enerģētikas liberalizācijas paketes otro lasījumu. Komisija nāca klajā ar ļoti rūpīgi izstrādātu nostāju attiecībā uz trešām valstīm, kas iegulda ES, ierosinot, ka Komisija par šiem jautājumiem runās ES vārdā. Ko jūs esat izdarījuši Padomē? Jūs esat atkāpušies pie valstu nostājas un pateikuši - nē, mēs, dalībvalstis, gribam, lai pēdējais vārds ir mums, nevis Komisijai.
Tas ir "skaldi un valdi” princips - vecais, labais paņēmiens, uz kura jūs un jūsu kolēģi esat uzķērušies. Kamēr jūs nesapratīsiet, ka jūsu varas apvienošana, lai iegūtu stiprākas sviras starptautiskā līmenī, ir īstais ceļš, mēs vienmēr atradīsimies tādā stāvoklī, kurā mēs esam viegli ievainojami. Jums ir jāatbild Eiropas pilsoņiem uz jautājumu, kādēļ viņi tagad sēž aukstumā. Jums jāmaina sava nostāja šajā jautājumā. Vai jūs to darīsiet?
Alexandr Vondra
Padomes priekšsēdētājs. - Priekšsēdētājas kundze, vispirms es vēlos jums atvainoties. Es šeit esmu pirmoreiz, un, iespējams, es veltīju tik ilgu laiku ievadam, ka esmu aizkavējis sēdes gaitu. Taču es domāju, ka šis mūsu rīcības kopš 1. janvāra agra rīta kopsavilkums bija vērtīgs.
Vienotas nostājas paušana ir tieši tas, ko mēs cenšamies darīt šajā situācijā. Es domāju, ka pašlaik mums tas izdodas diezgan labi.
Jūs pieminējāt iekšējās enerģētikas paketi. Tā nav šo debašu tēma; mēs apspriežam ārkārtas stāvokli. Taču es varu jums pateikt, ka, ciktāl man zināms no diskusijām Padomē, dažās valstīs dažādās bailes par pilnīgas nošķiršanas ieviešanu tika vienkārši izskaidrotas ar stratēģiskiem apsvērumiem. Šīs ir debates par trešo valstu klauzulu, utt. Taču savā paziņojumā šeit es minēju, ka Čehijas prezidentūra to uzskata par vienu no savām prioritātēm, un mēs darīsim visu, ko spējam, lai rastu risinājumu un kompromisu starp Padomi un Parlamentu.
Bet negaidiet, ka tas mums dos brīnumainu risinājumu kā gāzes spēlēs Centrālajā un Austrumeiropā. Atrasties uz salas, kur iespējams brīvi piegādāt enerģiju uz jebkuru ostu pēc jūsu izvēles, ir atšķirīgi no atrašanās tādās vietās, kā, piemēram, Slovākija vai Bulgārija. Jā, jums ir taisnība, ka dažas valstis pat šajā konkrētajā reģionā ir labāk aprīkotas šāda veida ārkārtas situācijai. Tomēr, es domāju, mums vajadzētu arī apzināties faktu, ka, piemēram, nav iespējams uzbūvēt gāzes glabāšanas iekārtas jebkurā vietā. Tam ir vajadzīga pareizā ģeoloģiskā vide.
Piemēram, manā valstī mums ir veicies, ka visas uzglabāšanas iekārtas ir izvietotas valsts austrumu daļā. Mēs varam sūknēt no šīm krātuvēm un izplatīt gāzi pat tad, ja gandrīz nav piegādes no ārpuses. Mēs varam izdzīvot dažas nedēļas vai mēnešus, bet ne ilgāk. No otras puses, Slovākijā diemžēl šī ģeoloģiskā vide ir valsts rietumu daļā, un mainīt gāzes plūsmas virzienu nav viegli. Tam ir vajadzīgi kompresori uz cauruļvadiem, un, ja tādu nav, tas rada problēmas.
Tiem, kas apstrīd, ka šī ir politiska problēma: attiecībā uz vienotas nostājas paušanu es no savas pieredzes varu apgalvot, ka, bez šaubām, šī ir politiska problēma. Tā ir politiska problēma, jo cilvēki salst, tādēļ tā ir politiski sarežģīta situācija. Protams, es piekrītu tiem kolēģiem, piemēram, Jacek Saryusz-Wolski un István Szent-Iványi kungiem, kuri apgalvo, ka šī ir ciniska spēle un faktiski šīs cīņas būtība ir par to, kurš kontrolēs infrastruktūru attiecīgajā valstī. Citi, piemēram, Hannes Swoboda un Jan Marinus Wiersma kungi uzsver, ka mums nevajadzētu ieņemt "melns un balts” nostāju šajā jautājumā, un ka Ukrainai pienākas zināma uzmanība - arī jums ir taisnība: protams, ka Ukraina nepadara šo lietu vienkāršāku. Vismaz tāds ir mans viedoklis. Bet tad mums būtu jāapzinās fakts, ka Bulgārija un Slovākija atrodas šausmīgā stāvoklī, jo pēkšņi parādījusies valsts, kas grib izmantot šo sarežģīto situāciju un iesaistīt šīs valstis konfliktā ar Ukrainu. To mēs varam redzēt tieši tagad, piemēram, no šodienas notikumiem. Tādējādi, tas ir sarežģīti - ko mēs varam darīt?
Un tad vēl ir tie, kas vispār baidās iesaistīties spēlē, jo viņi to saredz kā kāršu spēli "Melnais Pēteris”, kurā rēķinu maksās tas, kura rokās paliks melnā kārts. Es nedomāju, ka tas , kurš baidās spēlēt, ir drosmīgs. Es domāju, ka drosmīga persona ir tāda, kas grib riskēt.
Kādēļ nepirkt gāzi uz Ukrainas un Krievijas robežas? Lielisks piemērs! Mēs to esam apsprieduši, bet kas ir līgumslēdzēji no ES puses? Tie ir privāti uzņēmumi, kas baidās, jo viņiem nav kontroles pār ienākošo gāzi. Acīmredzami ir jābūt risinājumam, taču tas prasītu Ukrainas vēlmi atteikties no ieguldījuma cauruļvadā. Kā jūs zināt, Ukrainas Parlaments to aizliedz, un viņi nav gatavi to darīt. Eiropas uzņēmumiem būtu jāuzņemas zināma loma, un neko nevar izdarīt dažu nedēļu vai pat mēnešu laikā. Tādēļ mums ir jāpastiprina spiediens. Taču šodien, piemēram, mēs teicām, ka šajā jautājumā ir jāseko tiesiskai darbībai. Es domāju, ka tas ir svarīgi abās pusēs.
Es negribu atkārtoties un vēlreiz izmantot ilgāku laiku nekā man vajadzētu. Es gribu galvenokārt pateikties jums par interesi un jūsu aktīvo attieksmi - Jacek Saryusz-Wolski kunga (PPE-DE grupa) vārdā - visiem klātesošajiem. Mums vajadzīga jūsu palīdzība un jūsu uzmanība. Mums vajadzīga jūsu palīdzība, lai pievērstu uzmanību šim jautājumam tajās Eiropas valstīs, kur šī nav aktuālākā problēma. Tas galvenokārt ir šajā Eiropas daļā, kurā nav ārkārtas situācijas. Tas palīdzētu mums aktīvāk pieņemt vienotu nostāju.
Pēdējais, kas nav mazāk svarīgi, - es piekrītu lielākajai daļai no jums, kas pamatoja vajadzību pēc stratēģiskākas pieejas, vajadzību pēc vidēja termiņa un ilgtermiņa risinājumiem - tieši to Čehijas prezidentūra plāno darīt. Mūsu rīcībā ir seši mēneši - un mums varbūt ir četri mēneši, lai kopīgi ar jums ar to nodarbotos, - bet mēs esam pilnīgi vienisprātis ar Komisiju un dalībvalstīm jautājumā par darba kārtības attīstīšanu, lai padarītu šo par marta Eiropadomes darba kārtības galveno punktu, kā arī, protams, maijā organizētu Dienvidu koridora samitu, kura mērķis būs veicināt piegāžu dažādošanu, tādu kā Nabuko projekts un citi.
Benita Ferrero-Waldner
Komisijas locekle. - Priekšsēdētājas kundze, mēģināšu izteikties īsi. No ārpolitikas viedokļa ir daudz seku, un mēs sākām ieskatīties šajās sekās 2006. gadā, kad mēs saņēmām pirmo trauksmes signālu. Vissvarīgākais ir tas, ko mēs kopā varam izdarīt turpmāk. Ir viena problēma, un tā, protams, ir Līgums. Līgumā nav nekādas kopējas ārējās drošības politikas. Lisabonas līgumā mums būs solidaritātes klauzula, ko varētu izmantot, lai panāktu labāko koordināciju, kāda ir tikusi izmantota un visur pieminēta. Otrkārt, divus gadus mēs esam nodarbojušies ar diplomātiju enerģijas jautājumā. Ir tikuši parakstīti daudzi memorandi. Mēs esam strādājuši pie tā, bet liela daļa no tā ir vēl teorija vai atrodas sagatavošanas posmā. Ir ļoti grūti savākt kopā uzreiz visus dalībniekus. Mēs normāli varam izveidot tikai pamatnostādnes, piemēram, attiecībā uz Nabucco. Mēs mēģinājām savākt vajadzīgo gāzes apjomu, lai Nabucco tiktu apgādāts un uzbūvēts. Manuprāt, šeit ir vajadzīga valsts un privātā partnerība. Tas man ir otrais punkts. Trešais, protams, kā mēs visi zinām un kā tas tik bieži ir sacīts, ir tas, ka šis gāzes konflikts ir komerciāls, bet ar spēcīgām politiskām nokrāsām.
Mēs arī redzam ļoti slikto stāvokli Krievijas un Ukrainas attiecībās, bet mūsu galvenais mērķis ir stabilizēt situāciju, cik vien tas iespējams. Viena no iespējām būs mūsu jaunā Austrumu partnerības ideja, un saskaņā ar šo ideju mēs gribēsim, lai mūsu austrumu partneri strādā kopā. Attiecībā uz Ukrainu, mēs marta beigās organizēsim kopīgu starptautisku ieguldījumu konferenci par Ukrainas gāzes tranzīta sistēmas rehabilitāciju un modernizāciju. Es domāju, ka šis pasākums ir ļoti laicīgs. Attiecībā uz divpusējām attiecībām - ES un Krievija vai ES un Ukraina -, manuprāt, ir skaidrs, ka šo jauno nolīgumu enerģijas piegādes un tranzīta aspekti pašreiz notiekošajās sarunās ir ieguvuši jaunu nozīmi un tajās būs.
Beidzamais punkts ir tas, ka mēs raugāmies ne tikai uz austrumiem, bet arī uz dienvidiem. Mums jau ir bijis darbs ar daudzām arābu valstīm par iniciatīvām saņemt gāzi, cerams, caur Turciju Nabucco gāzes vadam. Tas nozīmē, ka gāzes vadu, avotu un, protams, dažādu enerģijas veidu diversifikācija - kā jau te ir ticis minēts - būs ceļš, kas ejams nākotnē. Lai tas tā būtu, mums ir vajadzīgs arī pareizs tiesiskais pamats, un tas ir grūti.
Andris Piebalgs
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētājas kundze, cienījamie deputāti, es pateikšu tikai pāris lietu. Pirmkārt, mūsu uzdevums ir atjaunot piegādes nekavējoties, jo cieš cilvēki, cieš rūpniecība, cilvēki zaudē darbu, tāpēc galvenais uzdevums ir neradīt papildu šķēršļus.
Bet pēc tam ir jānotiek analīzei un ir jāveic arī pasākumi. Mums ir jāpārskata vairāki mūsu stereotipi, tāpēc ka, ja 2006. gadu mēs varētu saukt par brīdinājuma signālu, šis ir īsts trieciens.
Īstenībā mēs nepietiekami novērtējam to, kas patiesībā notika. Ja divu valstu valdības ir apvainojušas viena otru par gāzes vada atslēgšanu, tad vienīgais secinājums, ko es varu izdarīt - jo es ticu valstīm un valdībām -, ir tāds, ka kāds bija pieslēdzies gāzes vadiem, un tam ir ļoti grūti noticēt.
Tādēļ notikušais patiešām ir kaut kas ārkārtējs, un es uzskatu, ka tam ir jāatstāj milzīgs iespaids uz enerģijas politiku, ko mēs mēģinām radīt. Tieši tāpēc es domāju, ka nevienam jautājumam vairs nav jābūt tabu. Mums patiešām ir jāapspriež, kā garantēt piegādes drošību visos iespējamos apstākļos.
Un, godīgi sakot, es nekad nebiju gaidījis pilnīgu piegādes pārtraukumu. To es nekad nebiju gaidījis: arī man tas bija šoks. Jūs varat vainot mani kā enerģētikas komisāru un teikt: "Tev tas bija jāparedz.” Bet to nekad nevarēja iedomāties. Tas ir kaut kas jauns, kas nekad iepriekš nav noticis, un mums nākotnē ir jābūt gataviem šāda veida pasākumiem.
Priekšsēdētāja
. - Debates tiek slēgtas.
Balsojums notiks rīt, ceturtdien, 2009. gada 15. janvārī.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 142. pants)
Cristian Silviu Buşoi  
Eiropas Savienība atkārtoti saskaras ar dabasgāzes piegādes krīzi. Nav skaidrs, kas ir vainīgie. Krievija? Ukraina? Abas? Es rosinu Eiropas Komisiju publicēt informāciju, norādot iemeslus, kas ir izraisījuši šo situāciju. Eiropas Savienībai ir jāuzņemas atbildība un jānosaka, kas patiesībā ir vainojams.
Krīze diemžēl ir parādījusi, ka daudzas Eiropas Savienības valstis ir ievainojamas ar enerģijas šantāžu un var tikt pakļautas ciešanām vairāk politiska nekā ekonomiska rakstura pārpratumu rezultātā, kas rodas starp bijušās Padomju Savienības valstīm. Ir klaji redzams, ka mums ir jāpasteidzina Eiropas vienotas enerģētikas politikas radīšanas process, pamatojoties arī uz kopēju ārējo pieeju. Mums ir jāveic dabasgāzes piegādes avotu un tranzīta ceļu diversifikācijas process. Patiesībā Nabucco projekta paātrināšana ir būtiski svarīga.
Es domāju, ka enerģētikas komisāram ir jāsniedz ziņojums ar sīku izklāstu par veiktajām darbībām vai, precīzāk sakot, par to, ko Komisija NAV darījusi, lai atbalstītu Nabucco projektu pagājušajā gadā.
Sylwester Chruszcz  
rakstiski. - (PL) Šodienas debatēs daudz ir runāts par gāzes piegādēm un saiknēm, savstarpējām saistībām un Eiropas ekonomikas atkarību. Mums ir jāmācās no pašreizējās krīzes.
Mums arī ir jāuzskata Yamal 2 projekts par kaut ko tādu, kas ir racionāls un mūsu interesēs. Tas ne tikai ir labāks par Baltijas jūras gāzes vadu uz Vāciju, kurš apiet Polijai, bet arī palielinās mūsu energoapgādes drošību. Ja tas tiks būvēts, Yamal 2 nozīmēs ievērojami lielāku gāzes tranzītu caur Poliju uz Eiropu, kā arī rentablāku un lietderīgāku risinājumu nekā Ziemeļu gāzes vads, un turklāt to var uzbūvēt ātrāk.
Manuprāt, tieši šajā virzienā mums jāvirza savi centieni nodrošināt energoapgādes drošību visām ES dalībvalstīm.
Corina Creţu  
Gāzes krīze spilgti izgaismo divas galvenās problēmas, kas Eiropas Savienībai ir jārisina.
Enerģētikas jomā mums vēl joprojām nav kopējas stratēģijas tāpēc, ka mums trūkst tai nepieciešamās kohēzijas. Pašlaik 11 no 27 ES valstīm ir izjutušas ietekmi sakarā ar piegāžu pārtraukumu. Tomēr atkarība no Krievijas gāzes ir kopējās drošības problēma, paturot prātā, ka enerģijas ierocis var tikt izmantots jebkurā brīdī, it sevišķi pret Krievijas bijušajām satelītvalstīm. Šajā situācijā tieši ES pienākums ir atrast risinājumu drošas enerģijas zonas radīšanai jaunajām dalībvalstīm. Reālā problēma Eiropai ir gāzes avotu diversifikācija, nevis tranzīta ceļi starp Krieviju un ES.
Otrkārt, gāzes krīze parāda sašķeltas, neizlēmīgas Eiropas Savienības politisko vājumu. Vienu no spilgtākajiem trūkumiem rada ES prezidentūra. Īpaši krīzes laikā mums ir vajadzīga reprezentatīva balss, kas runā ES vārdā. Daudzbalsīgs koris riskē izsaukt izsmieklu par apvienotās Eiropas ideju, nemaz nerunājot par tās starptautisko tēlu un ietekmi. Tieši tāpēc ir nepieciešams izveidot Eiropas prezidentūru ar ilgāku darbības laiku, kas ir arī neatkarīga no dalībvalstu politiskajām struktūrām.
Daniel Dăianu  
rakstiski. - Vēl viens brīdinājuma signāls.
Pašreizējā gāzes krīze vēlreiz parāda, cik vāja un neefektīva ir ES enerģētikas politika. Atrodoties zem liela spiediena, ES valstu valdības pamatā paļaujas pašas uz saviem resursiem un avotiem. Tas nav pārsteigums šajos apstākļos, bet tas parāda vēl vienu ES solidaritātes trūkuma aspektu. Šī krīze parāda arī to, kas ir obligāti turpmāk jādara enerģētikas politikā, ja mēs patiešām tādu vēlamies. Mums, kā tas noticis attiecībā uz naftu, ir jāattīsta gāzes krātuves. Mums ir jādiversificē gāzes piegādātāji, piegādes ceļi un realizācijas mehānismi (tāpat kā šķidrinātās dabasgāzes gadījumā). Nabucco projekta celtniecība ir jāpaātrina, un nauda šim projektam ir jāpalielina, iesaistot finansēšanā EIB. Arguments, ka nebūs pieejams pietiekams gāzes daudzums tur, kur ir jāattīsta jaunās transportēšanas līnijas, neiztur kritiku. Mums ir jāattīsta atjaunojamās enerģijas resursi ātrākā tempā un jātaupa enerģija. Visbeidzot, bet ne mazāk svarīgi, mums ir jāattīsta pārrobežu enerģijas starpsavienojumi, lai tādējādi ES dalībvalstis varētu palīdzēt cita citai, ja rastos nepieciešamība.
Dragoş Florin David  
rakstiski. - (RO) Priekšsēdētājas kundze, komisār, dāmas un kungi!
Enerģētikas nozare pārstāv svarīgu ekonomisku un ģeopolitisku faktoru. Mūsdienās gandrīz puse ES enerģijas ir atkarīga no importa, turklāt prognozes norāda, ka līdz 2030. gadam imports būs 70 % no dabasgāzes apgādes un 100 % naftas apgādes. Šiem ir jābūt galvenajiem faktoriem, lai motivētu mūs izveidot kopēju enerģētikas politiku kā neatliekamu uzdevumu. Tas no mums prasa balstīt kopējo enerģētikas politikas īstenošanu uz trim pīlāriem: uz valstu tīklu pilnīgu savstarpēju savienošanu ES līmenī, uz mūsu avotu diversificēšanu un uz aktīviem pasākumiem enerģijas taupīšanas nolūkos.
Visu šo pasākumu rezultātā jārod iespēja izvairīties no tādām enerģijas krīzēm kā pašreizējā krīze sakarā ar Krievijas piegādāto gāzi caur Ukrainu, kas rada lielas problēmas ES iedzīvotājiem un traucējumus ekonomikā. Vai patiešām ir iespējams izzagt gāzi no tīkla kā kabatas portfeli no kabatas? Vai patiešām ir iespējams atslēgt piegādi vienkārši tāpat, pāris minūtēs, iepriekš par to nebrīdinot lietotāju? Es domāju, ka, pirms sākam pārbaudi par neatbilstību starptautiskiem līgumiem un nolīgumiem un par to, ka piegādātājs, kas savu ieņēmumu vislielāko daļu saņem no gāzes eksporta, vienaldzīgi un neieinteresēti izturas pret eiropiešiem, kuri kārtīgi maksā par šo gāzi, mums jāizskata risinājumi ES energoapgādes drošībai.
András Gyürk  
rakstiski. - (HU) Eiropas Savienība nav guvusi mācību no pieredzētā 2006. gada gāzes krīzē starp Krieviju un Ukrainu. Lēmumu pieņēmēji reaģēja uz gāzes vada noslēgšanu tā, it kā tas būtu noticis pavisam negaidīti. Šī enerģijas piegādes krīze, kas ir līdz šim visnopietnākā, var būt pēdējais brīdinājuma signāls dalībvalstīm: mums jāveic pasākumi, lai mazinātu savu atkarību enerģijas piegādes jomā. Konflikts, kas ir izraisījies starp Krieviju un Ukrainu, nav tikai privāts divpusējs juridisks strīds, jo tas ietekmē simtiem miljonu ES pilsoņu.
Pašreizējā krīze ir pārbaude ne tikai mūsu kopējai enerģētikas politikai, bet arī ES solidaritātei. Tagad izšķiras, vai dalībvalstis spēj iet tālāk par politiku, kas līdz šim ir pamatojusies uz atsevišķiem darījumiem. Tagad izšķiras, vai Eiropas Savienība spēj runāt un rīkoties vienoti šādā ārkārtīgi svarīgā jautājumā.
Iepriekšējo dienu pasivitāte ir īpaši sāpīga, ņemot vērā, ka Eiropas Komisija bija padarījusi labu darbu, nosakot pasākumus, kas var mazināt Eiropas atkarību. Mēs varam tikai piekrist tam, kas ir paredzēts Energoapgādes drošības un solidaritātes rīcības plānā. Pēc iespējas drīz ir jāveic ieguldījumi alternatīvu piegādes ceļu attīstīšanā un jau esošo tīklu sasaistē. Atbalsts energoefektivitātes infrastruktūrām ir jāpaplašina, un mums jāstiprina enerģijas dimensija ES ārpolitikā, kas pašreiz veidojas.
Es uzskatu, ka pašreizējai krīzei nebūtu bijusi tik skarba ietekme, ja dalībvalstis nebūtu atjēgušās tikai pēdējā brīdī, bet būtu nodarbojušās ar kopējo Eiropas enerģētikas politiku ne tikai vārdos vien.
Filip Kaczmarek  
Liekas, ka pašreizējai krīzei gāzes piegādēs Ukrainai un Eiropai ir daudz lielākas sekas nekā iepriekšējām krīzēm, kas radās tieši tāpat Krievijas monopolstāvokļa dēļ ES gāzes piegādē. Tas ir palīdzējis mums izprast mūsu bieži lietoto, bet ne vienmēr līdz galam aptverto jēdzienu un terminu patieso nozīmi, tādu jēdzienu kā energoapgādes drošība, ES solidaritāte, kopējā enerģētikas politika un apgādes avotu un gāzes un citu kurināmo līdzekļu piegādes diversifikācija. Mums pat nav jāzina Krievijas izturēšanās patiesie iemesli, lai izdarītu savus secinājumus. Motīvu zināšana acīmredzot ir svarīga, lai dotu morālu un politisku vērtējumu tam, kā atsevišķas valstis un uzņēmumi izturas, bet neapgāžams paliek fakts, ka, neskatoties uz nolīguma atsevišķu pušu motīviem, daži Eiropas Savienības pilsoņi ir tikuši pakļauti sāpīgajām sekām, ko rada gāzes trūkums. Patiesība ir svarīga, bet tā nepiegādās gāzi. Izmantosim šo izdevību gūt nopietnas atbildes uz vairākiem jautājumiem. Vai mēs spēsim izdarīt pareizos secinājumus no pašreizējās situācijas? Vai mēs spēsim pacelties pāri tuvredzīgajai perspektīvai, ko izmanto politiskās partijas, kuras pašlaik ir opozīcijā un ciniski izmanto situāciju, lai nepamatoti uzbruktu savu valstu parlamentiem? Vai Nabucco tiks būvēts? Vai mēs palielināsim savas obligātās kurināmā rezerves? Vai atomenerģijas ideoloģiskie pretinieki mainīs savus uzskatus? Cerēsim, ka jā.
Janusz Lewandowski  
Priekšsēdētājas kundze, pašreizējās gāzes krīzes dotā mācība ir pārliecinoša, un Eiropas Savienībai ir no tās jāmācās. Tas ir vēl viens pagrieziena punkts, un tam ir jābūt pēdējam, kas klaji parāda 27 valstu pārvaldes trūkumu. Tieši to tauta sagaida no Eiropas pat tajās valstīs, kuras gāzes blokāde tiešā veidā neietekmēja un kuras mazāk paļaujas uz gāzes piegādēm no Gazprom.
Solidaritātes mehānisms, kas iezīmēts 2004. gada direktīvā, ir pilnīgi nepiemērots šodienas problēmām. Mums ir jāvienojas par praktisku kopēju politiku attiecībā uz solidaritāti, drošību un enerģijas diversifikāciju. Mums nav vajadzīgi saukļi. Mums ir vajadzīgs ieguldījums infrastruktūrā. Mums ir jānodrošinās pret nākamo krīzi, palielinot mūsu gāzes krātuvju uzkrāšanas spēju. Energoapgādes solidaritāte prasa pārrobežu savienojumus, kas savieno atsevišķu valstu pārvades tīklus. Polija tam ir labs piemērs: lai gan to apgādā Krievija galvenokārt pa gāzes vadiem, kas apiet Ukrainu un tāpēc ir mazāk pakļauti pašreizējai krīzei, tomēr tā ir atdalīta no Rietumeiropas pārvades un uzglabāšanas sistēmas.
Mēs esam nobažījušies, ka viens no pašreizējās krīzes iznākumiem ir tāds, ka tā ir samazinājusi paļaušanos uz Ukrainu, nevis tikai uz Krieviju. Gāzes kara ietekme ir tikpat svarīga kā pagaidu problēmas, ko izjūt patērētāji bargā ziemā.
Marusya Ivanova Lyubcheva  
rakstiski. - (BG) Mums ir ļoti grūti diskutēt par gāzes krīzi, ja tās beigās Padome, EP un Eiropas Komisija bija ar sasietām rokām. Bet debates ir ļoti svarīgas, lai arī neadekvātas. Es gribu pateikties visiem kolēģiem deputātiem no dažādām politiskajām grupām un dalībvalstīm par viņu izteikto atbalstu Bulgārijai un pārējām valstīm, kas cieta šajā krīzē.
Tomēr tas neliek parādīties gāzei un nerada normālus eiropeiskus dzīves apstākļus mūsu līdzpilsoņiem. Šīs krīzes rezultātā Bulgārija no energocentra Balkānos ir pārvērtusies par krīzes galvaspilsētu.
Tāpēc ir nepieciešama tūlītēja rīcība. Šai krīzei ir humanitāras un ekonomiskas sekas. Tā destabilizē mūsu valsti papildus finanšu un ekonomiskajai krīzei. EP ir jāpieņem rezolūcija, kas noteic tās nostāju un pasākumus, kuri palīdzēs mums pārvarēt krīzi. Šeit un tagad. Šajos pasākumos ir jāiekļauj kodolenerģija un jaunu gāzes avotu izpēte. Mums ir vajadzīgs jauns rīcības mehānisms un rīku komplekts.
Ja EP nekļūs par problēmas risinājuma daļu šodien, tas kļūs par daļu no pašas problēmas. Tas beigsies ar negatīvu politisku rezultātu Eiropas Savienībai.
Marian-Jean Marinescu  
Pašreizējā krīze ir vēlreiz parādījusi to, ka galvenā problēma ir atkarība no energoresursiem, kas atrodas Krievijas Federācijā, un ka šo stāvokli Krievijas Federācija izmanto tādā veidā, kas ir ārpus starptautisko procedūru standartiem.
Deklarācijas, ko Eiropas Komisijas priekšsēdētājs un Padomes priekšsēdētājs sniedza laikā, kad krīze bija Gruzijā, atsaucoties uz izmaiņām ES attiecībās ar Krieviju, ir jāīsteno dzīvē.
Lisabonas līgums ir jāratificē, lai mēs varam radīt vienotu Eiropas enerģētikas politiku.
Mums nekavējoties jāsāk būvēt Nabucco gāzes vads.
Ir pilnīgi nepieciešams veicināt enerģētikas projektus, kas paaugstina Melnās jūras reģiona profilu un izmanto Kaspijas jūras reģiona enerģijas avotus.
Eiropas Enerģijas kopienas paplašināšanās uz austrumiem un enerģijas kā prioritāra temata iekļaušana jaunajās pamatnostādnēs ar Austrumu partnerības starpniecību arī var dot ieguldījumu pašreizējās situācijas atrisināšanā.
Katrin Saks  
rakstiski. - (ET) Priekšsēdētājas kundze, godājamais priekšsēdētāj!
Diemžēl Čehijas prezidentūra sākās nevis tā, kā iepriekš bija plānots, bet ar rezolūciju, ko uzspieda Krievijas un Ukrainas gāzes konflikts, tāpat kā iepriekšējā prezidentūra bija spiesta sākt, meklējot veidu, kā izbeigt Krievijas un Gruzijas karu.
Tomēr visam ir arī sava labā puse. Pateicoties šim karam par gāzes piegādi, energoapgādes jautājumi ir nonākuši priekšplānā, it īpaši izpratne par vienotas enerģētikas politikas nepieciešamību.
Kopējo enerģētikas politiku tomēr nevar Briselē izveidot, ja dalībvalstis nebalstās uz kopējām interesēm, bet, gluži pretēji, noslēdz divpusējus nolīgumus ar nosacījumiem, kas ir labvēlīgi tikai tām. Šajā ziņā kopējai politikai ir jānāk no dalībvalstu galvaspilsētām, nevis no varas gaiteņiem Briselē, kā to varētu sagaidīt.
Es ceru, ka pārstāvis gūs panākumus šīs sapratnes stiprināšanā.
Toomas Savi  
rakstiski. - Krievija bloķēja gāzes piegādes Eiropas patērētājiem ārkārtīgi nepiemērotā laikā, un ir būtiski, lai gāzes piegādes tiktu atjaunotas bez turpmākām nesaskaņām. Bet pēc krīzes atrisināšanas mums ir pamatīgi jāizvērtē sava atkarība no Krievijas gāzes, un ir divi aspekti, kas ir jāņem vērā.
Pirmkārt, Krievijai ir jāapliecina spēja pildīt savas saistības pret ES. Novecojušas tehnoloģijas un infrastruktūras traucējumi var apdraudēt stabilu gāzes plūsmu uz ES. Ir arī jāatzīmē, ka, neskatoties uz vērienīgajiem plāniem attiecībā uz Nord Stream gāzes vadu, nav pārliecības, ka Krievijas dabasgāzes atradņu jauda ir pietiekama saistību izpildei.
Otrkārt, Kremlis daudzreiz ir izmantojis ekonomisko instrumentu kā politisku ieroci. Eiropas Savienībai nekad nav jākļūst par šādas politiskas uzvedības upuri. Es rosinu ES diversificēt enerģētikas paketi, lai novērstu atkarību no viena vienīga dabasgāzes piegādātāja.
Daniel Strož  
rakstiski. - (CS) Manuprāt, ir divi aspekti gāzes piegādei no Krievijas uz Ukrainu un tad tālāk uz ES. Pirmais ir tas, ka daudzi cilvēki ķeras pie ieročiem ar izsaucieniem: "Kā Krievija iedrošinās to darīt!” Es prasu: "Kāpēc lai tā to nedarītu?” Ja ES pati ir vispirmām kārtām neoliberāls projekts, kurā tirgus it kā atrisina visu, kāpēc lai Krievijai nebūtu atļauts uzvesties komerciāli un pieprasīt no parādnieka parāda naudas samaksu? Gāzes krīzi izraisīja nevis Krievija, bet Ukraina, un tā ir nevis politiska problēma, bet ekonomisks jautājums. Tas ir jāpasaka pavisam skaidri! Otrs aspekts ir tas (ko es esmu vairākkārt kritizējis iepriekš), ka ES iestādes un struktūras - un Parlaments nav izņēmums - koncentrējas uz problēmām, kas ir nebūtiskas un tikai novērš uzmanību no patiesi steidzamiem jautājumiem. To vēlreiz apstiprināja reakcija uz Krievijas likumīgo lēmumu aizturēt gāzes piegādes. ES vajadzēja nevis būt kaitinoši pieļāvīgai pret Ukrainas vadību kā sava veida "aizsargfiltru” starp Krieviju un ES valstīm un sapņot par gurķa formas pilnveidošanu, bet būt gatavai šāda veida krīzei jau sen. Kā ES ir palīdzējusi, piemēram, slovākiem vai bulgāriem, kas gāzes krīzē cieta vissmagāk? Vai tā spēja viņiem vispār palīdzēt? Ja nespēja, tad kaut kas nav kārtībā ar integrāciju.
Kristian Vigenin  
rakstiski. - (BG) Gāzes karā starp Krieviju un Ukrainu tie, kas galu galā cieta visvairāk, bija visnevainīgākie. Pašreizējā situācija skaidri parāda, cik liela ir Eiropas atkarība ne tikai no resursu avota, bet arī tranzīta valstīm. Tā arī parāda, cik netaisna ir bijusi kritika pret tādiem alternatīviem gāzes vadiem kā Nord Stream un South Stream. Tā diemžēl arī izgaismo, cik bezpalīdzīga ir Eiropas Savienība atbalsta sniegšanā dalībvalstīm, kuras cieta visvairāk, un pilsoņu drošības garantēšanā.
Mūsu pamatuzdevums tagad ir atjaunot gāzes piegādes. ES ir arī jāizmanto visi politiskie resursi, lai pārliecinātu Krieviju un Ukrainu atbrīvot 18 dalībvalstis, ko tās ir paņēmušas ķīlā.
Otrajam pasākumam jābūt atbalsta sniegšanai valstīm, kas ir visnopietnāk cietušas. Ekonomiskās krīzes un tirgu sašaurināšanās apstākļos trieciens, ko dod gāzes trūkums, var izrādīties liktenīgs daudziem uzņēmumiem manā valstī, un tūkstošiem cilvēku zaudēs darbu. Kurš par to būs atbildīgs?
Trešais un vissvarīgākais pasākums ilgtermiņa plānā ir alternatīvu gāzes vadu izbūve, it sevišķi Nabucco, ieguldījumi dalībvalstu gāzes piegādes tīklu savienošanā un uzglabāšanas iekārtu celšana, lai nodrošinātu lielākas rezerves.
Vienīgais secinājums ir tāds, ka mums ir vajadzīga vienota Eiropas politika, bet žēl, ka mēs to vienmēr saprotam pēc dziļas krīzes.
Andrzej Tomasz Zapałowski  
Priekšsēdētājas kundze, jautājums par krīzi gāzes piegādēs Eiropas Savienībai Ukrainā un Balkānos būtu jāaplūko galvenokārt kā daļa no cīņas par politisku un ekonomisku ietekmi bijušajās padomju republikās.
Valsts, par kuru tagad notiek cīņa, ir Ukraina. Krievija ir iesaistījusies vēlēšanu cīņā, kas tur ir sākusies. Tā gribēja to izmantot, lai parādītu Ukrainas sabiedrībai, ka Ukrainai būs lēta gāze un nafta, ja tā uzticīgi paliks kopā ar Krieviju.
Pašreizējais konflikts arī parāda to, ka šāda veida ģeopolitiska ietekme Krievijai ir svarīgāka par labām attiecībām ar ES. Krievija ir paredzējusi gāzes piegādes pārtraukšanas ekonomiskās izmaksas savās darbībās. Tāpēc mums nevajag sevi maldināt - tas ir tikai sākums cīņai par ietekmi Ukrainā.
Sev piemītošajā aklumā Eiropas Savienība grib joprojām paļauties uz gāzes un naftas importu energoapgādei. Vienlaikus paliek neizmantoti pašas ogļu un brūnogļu (arī Polijā) resursi. Es nezinu, vai tā ir politiska muļķība vai vienkārši energoapgādes spiediena uzturēšana attiecībā uz atsevišķām Kopienas valstīm.
Marian Zlotea  
Jautājums par Ukrainu un Krievijas gāzes piegādi Eiropas Savienībai ir jāatrisina pēc iespējas ātrāk. Eiropas Savienībai ir nepieciešama energoapgādes drošības politika, kā arī tās resursu diversifikācija un solidaritāte enerģētikas nozarē, lai novērstu šādas krīzes, kurās cieš pilsoņi.
Vairāk nekā puse ES dalībvalstu cieš Krievijas pārtrauktās gāzes piegādes dēļ. Bulgārijā gāzes piegāde rūpniecībai ir samazināta vai pārtraukta, jo šī valsts ir par 90 % atkarīga no Krievijas gāzes.
Es atbalstu gan prezidentūras, gan Komisijas nostāju, mudinot abas puses iesaistīties dialogā, lai panāktu kompromisu. Ja nav tehniskas koordinācijas starp abām pusēm, gāzi nevar piegādāt. Nākotnē mums ir jāuztur atklāts dialogs ar abām pusēm, lai izvairītos no nonākšanas līdzīgās situācijās.
Padome un Parlaments ierosina enerģētikas paketē, kas ir apspriešanā, virkni pasākumu, kuri ietver vairāku enerģijas piegādātāju izmantošanu patērētāju labā. Mēs ceram, ka šis tiesību aktu kopums tiks pieņemts otrajā lasījumā.
Krīze ir jāatrisina pēc iespējas ātri, jo tā ietekmē gan Eiropas pilsoņus, gan rūpniecību. Mums ir nepieciešama kopēja ārpolitika enerģētikas nozarē.
