Revision af traktaterne - Overgangsforanstaltninger vedrørende sammensætningen af Europa-Parlamentet - Beslutning om ikke at indkalde et konvent om revision af traktaterne for så vidt angår overgangsforanstaltninger vedrørende sammensætningen af Europa-Parlamentet (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende:
betænkningen af hr. Méndez de Vigo for Udvalget om Konstitutionelle Anliggender om udkast til protokol om ændring af protokol nr. 36 om overgangsbestemmelser vedrørende Europa-Parlamentets sammensætning for resten af valgperioden 2009-2014: Europa-Parlamentets udtalelse (EU-traktatens artikel 48, stk. 3) (17196/2009 - C7-0001/2010 - 2009/0813(NLE)), og
betænkningen af hr. Méndez de Vigo for Udvalget om Konstitutionelle Anliggender om henstillingen om Det Europæiske Råds forslag om ikke at indkalde et konvent om revision af traktaterne for så vidt angår overgangsforanstaltninger vedrørende sammensætningen af Europa-Parlamentet (17196/2009 - C7-0002/2010 - 2009/0814(NLE)).
Íñigo Méndez de Vigo
Hr. formand! Jeg tillader mig at indlede mit indlæg med et citat fra Rilke: "Herr, es ist Zeit. Der Sommer war sehr groß...". Rilke var det nyligt afdøde medlem, Dimitris Tsatsos', yndlingsdigter. For et stykke tid siden, den 19. november 1997, havde Dimitris Tsatsos og jeg fornøjelsen af at fremlægge betænkningen om Amsterdamtraktaten for Parlamentet.
I netop denne betænkning om Amsterdamtraktaten stillede vi forslag om, at ethvert ændringsforslag til traktaterne skulle udarbejdes på forhånd af et konvent.
Vi benævnte denne metode fællesskabsmetoden. Det var sågar denne konventmetode, der blev anvendt i forbindelse med udarbejdelsen af chartret om grundlæggende rettigheder og frem for alt forfatningstraktaten.
Jeg ønsker især at minde Dimitris Tsatsos i dag, da vi er på vej til at gennemføre den første reform af Lissabontraktaten, som i den sidste analyse, hr. formand, er den forfatningstraktat, som vi har kæmpet så hårdt for.
Grundlaget for den første reform, der kommer til at omfatte forslaget om ændring af protokol (nr. 36) i Lissabontraktaten, er ikke almindelig, da Lissabontraktaten ikke var trådt i kraft, da parlamentsvalget blev afholdt i juni sidste år, som følge af de omskiftelige forhold, som vi alle kender til.
Det sidste parlamentsvalg blev følgelig gennemført i henhold til Nicetraktaten, der var gældende på det tidspunkt, og i denne Nicetraktat bestemmes det, at der skal vælges 736 parlamentsmedlemmer i modsætning til de 751 medlemmer, der bestemmes i Lissabontraktaten.
For at gøre tingene endnu mere indviklede fastslås det i loven fra 1976, at mandatperioden for et medlem er fem år. Dette betyder, at vi nu ikke blot kan anvende det antal, der er fastlagt i Lissabontraktaten, nemlig 751 medlemmer, i lyset af at det i Lissabontraktaten bestemmes, at et bestemt land mister tre medlemmer, der er blevet valgt og derfor ikke kan forlade parlamentet i denne valgperiode.
Dette er årsagen til, at protokol (nr. 36) skal ændres for at gøre det muligt at lade Lissabonaftalerne træde i kraft, og årsagen til, at dette parlament i denne valgperiode, 2009-2014, når ændringen af protokol (nr. 36) er trådt i kraft, undtagelsesvis vil have 754 medlemmer.
Dette er årsagen til, at Det Europæiske Råd har tilsendt Dem et brev, hr. formand, hvori der anmodes om, at parlamentet afgiver en udtalelse om to spørgsmål i henhold til traktatens artikel 48, stk. 2.
Det første spørgsmål, der opstår, er, hvorvidt et konvent er nødvendigt for udarbejdelsen af ændringsforslaget til protokol (nr. 36)). Det andet spørgsmål er, hvorvidt stats- og regeringscheferne kan indkalde til en regeringskonference med henblik på en ændring af protokol (nr. 36).
Begge spørgsmål hører sammen, selv om de behandles i to forskellige betænkninger. Jeg vil indlede med indkaldelsen til en regeringskonference. Som sagt har vi at gøre med det politiske resultat af anvendelsen af Lissabontraktaten, og vi har ligeledes at gøre med en usædvanlig overgangsløsning, hvis varighed kun vil være denne valgperiode. Denne regeringskonference vil derfor begrænse sig selv til noget, der allerede er blevet aftalt, nemlig hvordan disse 18 medlemmer skal fordeles mellem 12 lande.
Følgelig er der ingen forhandlinger. Efter min mening kan den regeringskonference indkaldes meget hurtigt, og den kan sågar løse problemet på en enkelt formiddag, da den politiske beslutning allerede er truffet.
Jeg anmoder derfor om, at medlemmerne stemmer for en regeringskonference, da jeg ikke mener, at det er nødvendigt med et konvent i forbindelse med et problem, der allerede er blevet løst. Vi støtter afholdelsen af regeringskonferencen, og vi er imod indkaldelsen af et konvent.
Diego López Garrido
Hr. formand! Jeg er tilfreds med, at Parlamentet i kraft af min kære kollega og ven, Íñigo Méndez de Vigo, er enig med Det Europæiske Råd i, at det for at foretage den foreslåede ændring af Lissabontraktatens protokol (nr. 36) ikke er nødvendigt at indkalde et konvent, da det drejer sig om en lille ændring, om end det er en ændring, der er nødvendig for, at det antal medlemmer, der skulle have været her, hvis Lissabontraktaten havde været gældende, kan være til stede i Parlamentet, før det næste valg afholdes.
Netop denne situation er ret paradoksal, da både hr. Méndez de Vigo og jeg deltog i det konvent, der udarbejdede et udkast til en EU-forfatning. I dette tilfælde er målet at forsøge at undgå denne procedure, idet det drejer sig om en meget lille ændring, der faktisk bare er en formssag, af Lissabontraktaten.
Det glæder mig meget, at vi snarest muligt kan byde velkommen til yderligere 18 medlemmer fra 12 lande, Det Forenede Kongerige, Slovenien, Polen, Nederlandene, Malta, Letland, Italien, Bulgarien, Sverige, Frankrig, Østrig og Spanien, hvis Parlamentet vedtager det forslag, der er stillet af hr. Méndez de Vigo, og efter der er blevet afholdt en regeringskonference, og de nødvendige ratificeringsprocedurer er blevet gennemført i EU's 27 medlemsstater.
Borgerne i disse lande vil derfor sågar blive endnu bedre repræsenteret i Parlamentet. Jeg glæder mig således over, at denne betænkning er blevet udarbejdet af hr. Méndez de Vigo, og at den er blevet vedtaget af Udvalget om Konstitutionelle Anliggender i den form, som han har foreslået. Jeg håber ligeledes, at der på dette plenarmøde vil være stor tilslutning til forslaget, og at disse 18 manglende medlemmer snarest muligt vil være at se her i Parlamentet, og at dette vil være i overensstemmelse med bestemmelserne i Lissabontraktaten.
Maroš Šefčovič
Hr. formand! Jeg takker hr. Méndez de Vigo for en fremragende betænkning. Det glæder mig ligeledes at kunne oplyse Parlamentet om, at Kommissionen vedtog en positiv udtalelse om indledningen af regeringskonferencen, der vil analysere de nødvendige traktatændringer, som vil bane vejen for en godkendelse af de yderligere 18 medlemmer.
Det Europæiske Råd havde på forslag af den spanske regering anmodet Kommissionen om en udtalelse, og eftersom den spanske regerings forslag afspejler den langvarige politiske enighed om omgående at indsætte de yderligere 18 medlemmer, har Kommissionen henstillet, at der snarest mulig indledes en regeringskonference.
I overensstemmelse med det spanske forslag har Kommissionen ligeledes fremhævet i sin udtalelse, at regeringskonferencen bør begrænses til behandlingen af spørgsmålet om de yderligere medlemmer. Det glædede mig meget at se, at betænkningen af hr. Méndez de Vigo blev støttet af et stort flertal i Udvalget om Konstitutionelle Anliggender, og vi håber, at dette også vil blive tilfældet på Parlamentets møde i morgen.
På Kommissionens vegne udtrykker jeg ligeledes håb om, at der hurtigt vil blive opnået enighed om de begrænsede traktatændringer, der skal drøftes på denne regeringskonference, og at medlemsstaternes ratificering heraf vil gøre det muligt for de yderligere 18 medlemmer at påbegynde deres arbejde i Parlamentet så hurtigt som muligt.
Carlo Casini
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gøre det meget kort, da det udvalg, jeg er formand for, nåede til enighed om en meget omfattende aftale i overensstemmelse med det, der allerede er blevet sagt, hvilket overflødiggør alt for langtrukne forhandlinger.
Det problem, der opstod, og som blev drøftet i udvalget, omhandlede det forhold, at det i både valgloven fra 1976 og Lissabontraktaten kræves, at medlemmerne af dette Parlament skal vælges direkte af de forskellige landes befolkninger. Dette giver problemer i de tilfælde, hvor det i henhold til det valgsystem, der anvendes i forbindelse med valget af parlamentsmedlemmer til denne valgperiode, ikke er tilladt at give adgang til Parlamentet til kandidater, der ikke fik nok stemmer til at sikre en plads, men som dog fik nok stemmer til at gøre det muligt at få plads i Parlamentet på et senere tidspunkt.
Nogle valgsystemer åbner mulighed herfor, men tilsyneladende er der andre, der ikke gør. Hvis vi derfor ikke ønsker at forsinke disse medlemmers indtræden i Parlamentet væsentligt, bør vi anvende usædvanlige, midlertidige udnævnelsesordninger, som foreslået af Rådet.
Efter langvarige drøftelser konkluderede mit udvalg, at denne udtalelse er rimelig. Vi tilslutter os derfor det, der allerede er blevet sagt. Jeg bliver nødt til at nævne, at jeg personligt stillede et ændringsforslag om udnævnelse af observatører i en overgangsperiode forud for valget af de nye parlamentsmedlemmer Selv om dette ændringsforslag stadig drøftes, bliver vi nødt til at stemme imod det, selv om det er mit eget ændringsforslag, da kompromisændringsforslaget indeholder bestemmelser om disse parlamentsmedlemmers hurtige og umiddelbare indtræden.
Ramón Jáuregui Atondo
Hr. formand! Indledningsvis vil jeg sige, at den beslutning, vi træffer i denne forbindelse, ikke er let. For det første er vi i færd med at revidere traktaten. Kort tid efter, at den trådte i kraft, foreslår vi for første gang en revision af traktaten. Dette er ikke nogen let opgave.
For det andet er vi imidlertid i færd med at genskabe, bekræfte og give chancen for, at 18 medlemmer, der ville have været berettiget til at indtræde i Parlamentet, hvis traktaten var blevet vedtaget før valget, kan udøve denne ret. Desuden gør vi det muligt for 12 lande, der er berettiget til at justere deres situation i Parlamentet, da de har en aftale med hele EU, om at de bør have et større antal repræsentanter end de hidtil har haft, at udøve denne ret. Det er det, det hele drejer sig om, men det er et vigtigt spørgsmål.
Ikke desto mindre bestemmes det i selve traktaten, at der skal afholdes et konvent, hvis traktaten skal revideres. Rådet har ret og rimeligt spurgt os om, hvorvidt det er nødvendigt at afholde et konvent for at ratificere en aftale, der er indgået med alle EU's medlemsstater. Parlaments svar er, at det ikke er nødvendigt. Det er ikke nødvendigt i dette tilfælde.
Det bemyndiger derfor Rådet til at indkalde til en regeringskonference og til at revidere traktaten og muliggør derved de 27 landes ratificering af revisionen, hvilket således gør det muligt for de 18 medlemmer at indtræde i Parlamentet og for de pågældende 12 lande at blive behørigt repræsenteret i Parlamentet.
Det er det, det hele drejer sig om, men der er et problem. For det første anerkender jeg, at det var vanskeligt at beslutte, om dem, der skal indtræde, nødvendigvis skal vælges direkte til disse pladser, eller om de kan vælges på anden måde.
Jeg tror, at dette problem, der er opstået, og som skal undersøges og fremlægges realistisk, er blevet løst tilfredsstillende. Jeg ønsker ikke blot at takke ordføreren, hr. Méndez de Vigo, for betænkningen, men ligeledes hr. Duff for, at vi har formået at nå frem til det, der efter min mening er en meget vigtig aftale mellem de tre grupper.
Vores budskab er, at traktaten bør revideres, men at dette skal ske uden afholdelsen af et konvent, således at denne revision kan sikres en god start. Imidlertid bør Parlamentet samtidig erindre de nationale parlamenter om, at de skal sende medlemmer, der er blevet valgt direkte til Parlamentet, og at vi her i Parlamentet agter at revidere EU's valgsystem for at supplere den europæiske valgmodel med en ensartet overnational ordning til valg af parlamentsmedlemmer.
Det glæder mig meget, at disse to betragtninger har gjort det muligt at sikre en balance, således at dette spørgsmål på ny kan tages op.
Andrew Duff
Hr. formand! Det foreliggende forslag kommer naturligvis før den traktat, der træder i kraft. Hvis traktaten var trådt i kraft, før dette forslag var blevet stillet, ville vi ikke have godkendt det.
Parlamentet kan ikke acceptere, at Frankrig ville søge at udpege to medlemmer af Frankrigs nationalforsamling til Parlamentet. Hvis vi havde vedtaget dette efter traktatens ikrafttræden, og hvis dette forslag ikke var blevet stillet, før den var trådt i kraft, ville vi også have overtrådt traktatbestemmelserne, da dette forslag ikke er i overensstemmelse med princippet om degressiv proportionalitet.
Vi kan acceptere en overgangsløsning, men kontroversen har med al tydelighed afdækket de problemer, der vedrører Parlamentets sammensætning og valgprocedure. Det glæder mig, at alle grupperne nu er enige om, at det nu er nødvendigt med en gennemgribende reform af valgproceduren, og Parlamentet vil snart stille forslag, der vil kræve en regeringskonference, som helt og aldeles vil blive forberedt af et konvent, og hvori de nationale parlamenter vil blive inddraget, og som vil indebære omfattende høringer og inddragelse af de nationale politiske partier med henblik på i det væsentlige at have løst dette problem i god tid inden 2014.
Jeg takker varmt mine kolleger og koordinatorerne i de andre grupper for de konstruktive forhandlinger, der er gennemført med det klare formål at reformere Parlamentets valgprocedure.
Gerald Häfner
Hr. formand, mine damer og herrer! Der er opnået bred enighed om dette spørgsmål. Vi ser frem til udvidelsen af Parlamentet, og vi ser frem til 18 nye medlemmer. Vi ønsker at skabe grundlaget for dette nu, således at de kan komme og samarbejde med os.
Der er blot et punkt, hvor der er uenighed, men dette er faktisk et meget væsentligt punkt, da det vedrører grundlaget for vores arbejde, herunder vores forståelse af princippet for demokrati og vores forståelse af selve Parlamentet. Det drejer sig om, hvem der beslutter, hvem disse nye medlemmer skal være. Dette er ikke et sekundært spørgsmål for os, men derimod et centralt spørgsmål. Ifølge traktaten vælges Parlamentets medlemmer "ved direkte almindelige, frie og hemmelige valg for en mandatperiode på fem år". Det er borgerne, der vælger medlemmerne. Dette er tilfældet i 11 ud af 12 lande.
Et land siger nu, at dette ikke er muligt, og at det vil sende Parlamentet medlemmer, der er blevet valgt af landets borgere, til et helt andet hverv. Vi anser ikke dette for at være en tilfredsstillende behandling af Parlamentet eller for at være i overensstemmelse med borgernes ret til at stemme eller med demokratiets principper.
Vi kunne dispensere fra kravet om et konvent, hvis det blot drejede sig om en teknikalitet, dvs. hvis vi var enige om princippet om overholdelse af traktaterne. På nuværende tidspunkt er der imidlertid fare for, at traktaten falder sammen. Lad os fastholde kravet om, at der skal indkaldes til et konvent, der er en rigtig god metode til at opnå enighed uden for regeringsniveauet i Europa om netop denne type spørgsmål.
Ashley Fox
Hr. formand! Jeg glæder mig over denne betænkning og dens konklusion om, at det ikke er nødvendigt at indkalde et forfatningskonvent. Et sådant konvent ville kun være spild af tid og af skatteborgernes penge. Mine vælgere er bestemt ikke tilhængere af et konvent, der uden tvivl ville drøfte yderligere politisk integration. Der hersker ingen tvivl om, at den generelle holdning i Det Forenede Kongerige er, at den politiske union allerede er gået for vidt.
Selv om jeg glæder mig over de foranstaltninger, som muliggør disse yderligere 18 medlemmers indtræden, mener jeg ikke, at de bør tildeles observatørstatus, indtil overgangsbestemmelserne træder i kraft. Dette skridt ville berettige dem til løn og dækning af udgifter, før de bliver stemmeberettigede, og jeg mener principielt, at dette er forkert.
I denne tid, hvor der ventes omfattende nedskæringer i næsten alle medlemsstaternes offentlige udgifter, bør Parlamentet gå foran med et godt eksempel. Vi bør til enhver tid forvalte de offentlige finanser fornuftigt. Min gruppe stemmer imod denne betænkning, da der ikke er taget højde for dette vigtige princip.
Søren Bo Søndergaard
for GUE/NGL-Gruppen. - (EN) Hr. formand! Vi er uenige om mange ting vedrørende EU. Vi er utvivlsomt også uenige om mange ting vedrørende Europa-Parlamentet. Men jeg tror, at der er bred konsensus om, at det, som giver Europa-Parlamentet legitimitet, det er, at det er demokratisk og direkte valgt af borgerne. Her står vi så i dag med et forslag om reelt at acceptere, at det kan laves om. Der foreligger et forslag, der kan bringe os i en situation, hvor der i de næste fire år kan blive vedtaget ting i dette Parlament af folk, der ikke er demokratisk valgt, men af folk, som er udpeget. Det synes jeg er en rigtig skidt udvikling. Det synes jeg er en rigtig uheldig udvikling.
Det er naturligvis i strid med traktaten. Derfor bliver man nødt til at lave traktaten om. Men det er også i strid med praksis. Sagde man til Rumænien og Bulgarien, da de tiltrådte i 2007, at de ikke behøvede at afholde valg? At disse landes medlemmer kunne sidde to og et halvt år, uden at der blev afholdt valgt? Nej, man pålagde dem at afholde valg. Det skal man også gøre med de nye medlemmer. Også selv om der kun skal afholdes valg i et land, nemlig i Frankrig.
Morten Messerschmidt
for EFD-Gruppen. - (EN) Hr. formand! Det er noget bizart over den situation, vi befinder os i netop nu. I årevis har vi hørt om, hvordan Lissabontraktaten skulle være det instrument, der sikrede demokrati, gennemsigtighed og borgernes medindflydelse på lovgivningen i EU. Og så er noget af det første, Europa-Parlamentet vælger at gøre efter at have fortalt borgerne dette i årevis, at sige nej til direkte valg, at sige nej til at bruge et konvent og at sige nej til alle de instrumenter, som man har brugt til i de foregående at overbevise borgerne om, hvorfor denne traktat var nødvendig. Det er der da noget bizart over.
Det naturlige ville selvfølgelig være, at man tager de løfter, man har givet vælgerne, alvorligt. At man tager det alvorligt, at dette hus skal sammensættes af folk med et direkte folkeligt mandat. At man tager det alvorligt, at det ikke er regeringer, men folkevalgte, som ændrer traktaterne. Begge disse grundlæggende elementer - og i øvrigt grundlæggende løfter - bliver brudt, hvis de to betænkninger bliver vedtaget. Hele tanken, ja hele argumentet for at få Lissabon-traktaten - alt det, der skulle overbevise borgerne om, hvorfor de skal give endnu mere magt til EU - det vender man ryggen netop i dag, hvor man har fået sin vilje. Derfor må jeg sige som tidligere ordfører, at min gruppe heller ikke kan støtte disse betænkninger.
Bruno Gollnisch
(FR) Hr. formand! Jeg går direkte til sagens kerne. Det fremhæves med rette i punkt 2 i hr. Méndez de Vigos betænkning, at et af Rådets forslag direkte er i strid med filosofien bag 1976-loven. Dette gælder de nationale parlamenters udnævnelse af parlamentsmedlemmer, der i medfør af 1976-loven skal vælges ved direkte almindelige valg.
Med al behørig respekt for ordføreren beklager jeg, at han ikke i højere grad har taget højde for dette og har behandlet dette mere konkret, mere tydeligt og mere kompromisløst i punkt 5. Det er slet ikke umuligt at fastholde kravet om et valg. Hvis medlemsstaterne ikke ønsker at afholde suppleringsvalg, bør de ganske enkelt tage udgangspunkt i resultatet af det valg, der blev afholdt i 2009, og anvende dette valgresultat proportionelt på det nye antal medlemmer, der lige er blevet valgt.
Enhver anden løsning er udemokratisk, og dette gælder især i mit land, Frankrig, hvor det nationale parlament udnævnes på et ikke-proportionelt grundlag uden forholdstal. Der ville faktisk være tale om en form for regeringsudnævnelse, hvilket er i modstrid med traktaternes ånd.
Mario Mauro
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Det er stadig et mysterium, hvordan Rådet har kunnet behandle et emne som dette så overfladisk. Jeg håber, at der ikke komme problemer i kølvandet på denne beklagelige vanskelighed, og at vores institutioners og vores projekts troværdighed ikke vil blive undermineret. Jeg kan give et konkret eksempel, idet Italien skal vælge et parlamentsmedlem ved et eventuelt suppleringsvalg, men spørgsmålet er, om vi bør være mest bekymrede over, om vi ville få et valg med en sandsynlig stemmeprocent på kun 5 %, eller om vi skulle anvende resultaterne fra det seneste valg i 2009 for at bekræfte valget af et parlamentsmedlem, der under alle omstændigheder er valgt ved direkte almindelige valg?
Vi må under ingen omstændigheder forværre situationen. Aldrig før har det været vigtigere for Europa at undgå institutionelle hindringer og forsinkelser af integrationsprocessen. Jeg ønsker ligeledes at understrege, hvor vigtigt det er, at alle disse 18 medlemmer indtræder i Parlamentet samtidig for at undgå at forrykke den skrøbelige balance mellem de nationaliteter, der er repræsenteret i Parlamentet. Dette spørgsmål skal, og jeg gentager, omgående afklares. Jeg finder det utænkeligt, at de nye medlemmer ikke kan vælges til Parlamentet for den resterende del af valgperioden 2009-2014.
Det haster derfor med at vedtage den pågældende henstilling og betænkning, således at der bliver givet grønt lys for ændringen af protokol nr. 36 til Lissabontraktaten, uden at der skal indkaldes til et konvent, men ved at der direkte indkaldes til en regeringskonference som foreslået af ordføreren. Vi skal så afgjort vælge den hurtigste vej, da der på nuværende tidspunkt ikke er meget at drøfte. Vi skal i stedet se at komme videre og konstruktivt begynde på en frisk efter det, der desværre har været en meget negativ episode.
Matthias Groote
(DE) Fru formand! Jeg ønsker først og fremmest at takke ordføreren, hr. Méndez de Vigo. Jeg ser ingen grund til at indkalde til et konvent. Det er en detalje, der skal afklares. Siden 1979 er Parlamentets medlemmer blevet valgt ved et direkte og hemmeligt valg, og sådan skal det også fortsætte i fremtiden. Det ville være klogt af Parlamentet og Rådet at behandle dette problem så hurtigt som muligt på en regeringskonference, da 16 af de 18 medlemmer befinder sig i et vakuum, hvilket er temmelig uudholdeligt. Sorteper ligger derfor på ny hos Rådet. Jeg anmoder Rådet om ikke at give efter i denne sag, fordi en medlemsstat har undladt at fastlægge tydelige bestemmelser med den begrundelse, at den havde forventet, at Lissabontraktaten var trådt i kraft tidligere. Jeg glæder mig over, at traktaten nu er på plads, men nu skal vi læse på lektien.
Méndez de Vigo-betænkningen udgør et godt grundlag for en styrkelse af denne proces. Rådet ville gøre klogest i at undlade at falde for fristelsen til at acceptere, at der indtræder medlemmer i Parlamentet, som sendes hertil fra et nationalt parlament. Dette ville danne præcedens, og jeg håber ikke, at det sker. Ordføreren kan derfor regne med min støtte under forudsætning af, at Parlamentet ikke godkender medlemmer fra de nationale parlamenter, der måtte blive sendt hertil.
Sandrine Bélier
(FR) Fru formand! Frankrig er den eneste medlemsstat, der ikke havde forudset Lissabontraktatens ikrafttræden, og som afviser at tage resultatet af parlamentsvalget i juni 2009 til efterretning. Hvis vi godkender det tredje alternativ, den franske undtagelse, som indebærer udnævnelse af to nye medlemmer, er det ensbetydende med, at vi anmodes om at godkende en alvorlig overtrædelse af EU's primære lovgivning, nemlig at Parlamentets medlemmer vælges ved direkte almindelige valg, som er den bestemmelse, der har ligget til grund for vores legitimitet i 31 år.
Skal vi rette os efter Rådets afgørelse under pres fra en medlemsstat, der udviser en vis mangel på respekt for EU og EU's borgere? Parlamentet skal ikke blåstemple denne alvorlige overtrædelse af princippet for det europæiske demokrati. Vi skal afvise at underminere vores legitimitet og vores troværdighed som valgte repræsentanter for de europæiske borgere. Det er de europæiske borgere, der vælger, hvem de ønsker, der skal repræsentere dem i Parlamentet, ikke medlemsstaternes regeringer.
Denne franske undtagelse begrunder vores krav om, at Parlamentet skal inddrages i tilfælde af et konvent om revision af traktaterne, og om at Parlamentet skal afvise en regeringskonference.
Trevor Colman
(EN) Fru formand! Den forsinkede ratifikation af Lissabontraktaten resulterede i, at der blev udnævnt 736 parlamentsmedlemmer i stedet for de nu foreslåede 751. Dette høje antal skal opnås ved, at 18 pladser fordeles mellem 12 medlemsstater, og Tyskland mister tre pladser, men ændringen kan ikke gennemføres, da det er ulovligt at begrænse de tre tyske parlamentsmedlemmers valgperiode for tidligt.
Sagen kompliceres yderligere af, at det i traktaten bestemmes, at det samlede antal parlamentsmedlemmer ikke må overstige 751. Hvis de yderligere 18 medlemmer skulle indtræde, uden at de tre tyske pladser blev inddraget, ville dette kræve en revision af Lissabontraktatens protokol 36. Denne revision ville skulle foretages af et konvent, der skulle udarbejde forslag, som medlemsstaterne skulle nå til enighed om, og som skulle indarbejdes i traktaten som ændringsforslag. Hvis man undlader at gøre dette, ville enhver handling iværksat af det 754 mand store Parlament, som ville være tre over grænsen på 751 medlemmer, være ulovlig.
Det forslag, der er forelagt Parlamentet, går ud på at håndtere problemet ved at indkalde til en regeringskonference, men det drejer sig om en væsentlig revision og ændring af Lissabontraktaten, som forudsætter ratifikation i alle medlemsstaterne og åbner mulighed for afholdelse af individuelle nationale folkeafstemninger. Jeg opfordrer kraftigt Parlamentet til at stemme imod dette forslag.
Rafał Trzaskowski
(EN) Fru formand! Jeg er dybt uenig med den forrige taler. Parlamentet skulle besvare et spørgsmål om, hvorvidt der skulle indkaldes til et konvent, som skulle afgøre denne sag, og vi har truffet beslutning om ikke at gøre det, men vores beslutning er begrundet i vores respekt for dette instrument, dette nye instrument, som faktisk gør alle vores beslutninger mere legitime. Det siger sig selv, at dette ikke danner præcedens for fremtidige situationer, da alle de virkelig væsentlige emner, der vedrører traktatændringer, som f.eks. valgproceduren, ville kræve, at der blev indkaldt til et konvent.
Jeg takker Íñigo Méndez de Vigo og koordinatorerne for den beslutning, de har truffet. Det var ikke nogen nem beslutning. Det voldte os problemer at udnævne yderligere 18 parlamentsmedlemmer, da visse medlemsstater faktisk ikke havde planlagt en procedure, men vi besluttede, at repræsentativitet er vigtigst og udgør det princip, som er vores rettesnor, og at Parlamentet bør få en afbalanceret repræsentation så snart som muligt. Vi valgte derfor en pragmatisk løsning og tilskyndede medlemsstaterne til at færdiggøre deres valgprocedurer snarest muligt, idet det naturligvis forudsættes, at alle de parlamentsmedlemmer, der skal indtræde i Parlamentet, vælges direkte.
Sylvie Guillaume
(FR) Fru formand, mine damer og herrer! Spørgsmålet om udnævnelse af yderligere parlamentsmedlemmer er ikke nyt. Vi må ikke glemme, at vores kolleger hr. Severin og hr. Lamassoure allerede arbejdede med denne sag i den forrige valgperiode. Hvordan kan man så undgå at blive overrasket over, at et land, som tilfældigvis er mit hjemland, Frankrig, er fuldstændig uforberedt med hensyn til udnævnelsen af sine to nye parlamentsmedlemmer? Kunne man ikke rimeligvis have antaget, at Lissabontraktaten en dag ville træde i kraft, og at spørgsmålet om de nye parlamentsmedlemmer ville blive taget op? Hvad er da begrundelsen for denne manglende forudseenhed, denne afslappede attitude?
Det forholder sig faktisk sådan, at vi ved at give Frankrig mulighed for i medfør af protokol nr. 36 at udnævne parlamentsmedlemmer blandt de nationale parlamentsmedlemmer og derved undgå at tabe ansigt for en lille pris faktisk risikerer at overtræde den grundlæggende bestemmelse om, at Parlamentets medlemmer vælges ved direkte almindelige valg. Dette er i strid med filosofien bag 1976-loven om valg af medlemmerne til Parlamentet ved direkte almindelige valg og ville underminere selve Parlamentets legitimitet og troværdighed.
Desuden skal de valgte repræsentanter for de 11 øvrige medlemsstater, der er blevet behørigt valgt, ikke betale prisen for sådan et stykke amatørarbejde. Denne situation har simpelthen stået på for længe for dem og for deres hjemlande, og det er kun ret og rimeligt, at disse valgte repræsentanter får lov til at indtræde i Parlamentet så snart som muligt og komme i gang med arbejdet. Vi mener derfor, at dette problem bør løses på en regeringskonference, der hurtigt kan godkende udnævnelsen af disse medlemmer.
Vi skal imidlertid insistere på, at Frankrig opfylder sine forpligtelser, som landets europæiske partnere har gjort det. Arrangementer af denne art er uacceptable i netop det parlament, som er samlingspunktet for repræsentanterne for de europæiske borgere. På trods af alt har disse forhandlinger underforstået gjort det klart, at det for fremtiden er nødvendigt at fastlægge bestemmelser om en ensartet metode til valg af parlamentsmedlemmer ved direkte almindelige valg. Denne reform skal gennemføres af et konvent. Jeg ønsker at gentage, at det er borgernes, og ikke regeringernes, stemme, der skal veje tungest her i Parlamentet.
Zita Gurmai
(EN) Fru formand! Jeg ønsker at takke hr. Méndez de Vigo for hans store stykke arbejde og alle de kolleger, der bidrog, for deres samarbejde. Efter mange års arbejde og ret alvorlige ratificeringsproblemer er Lissabontraktaten endelig trådt i kraft. Den indebærer en meget tiltrængt styrkelse af Parlamentets rolle.
Vi skal tage denne mulighed seriøst og basere vores tiltag på disse indarbejdede institutionelle reformer. Vi bliver nødt til at koncentrere os om en progressiv beslutningstagning, der vil gavne alle EU's borgere. Vi bør ikke bruge så meget tid på sager af administrativ karakter. Jeg hører til dem, der er hurtige, effektive, men gode beslutningstagere. De europæiske borgere forventer med rette, at vi skal udføre vores arbejde effektivt og gennemsigtigt.
Jeg støtter fuldt ud balancen og det gode samarbejde mellem de europæiske institutioner, selv om jeg er overbevist om, at det foreslåede kompromis afspejler en levedygtig løsning. På denne måde kan vi udføre vores arbejde mere effektivt. Vi vil derfor komme til at styrke Parlamentet og tjene de europæiske borgere godt.
Sidst, men ikke mindst, kender jeg personligt nogle af de allerede valgte fremtidige kolleger, og jo hurtigere, de kan påbegynde deres arbejde, jo bedre. Jeg er fuldt ud overbevist om, at deres ekspertise vil tilføje vores institutioner merværdi.
Constance Le Grip
(FR) Fru formand! Jeg ønsker ligeledes at følge andre taleres eksempel og takke vores kollega, hr. Méndez de Vigo. Han har udført et fremragende stykke arbejde under til tider ophedede, men altid spændende, omstændigheder. Forhandlingerne i Udvalget om Konstitutionelle Anliggender har været langvarige. De har svaret til udfordringen og til den intensitet og betydning, som parlamentsmedlemmerne naturligvis og med rette har forbundet med et vigtigt emne, der har umiddelbare konsekvenser for dem, nemlig Parlamentets sammensætning og metoderne til udnævnelse af parlamentsmedlemmerne.
Ordføreren har igen været i stand til at samle de til tider forskellige meninger og bidrag og koge dem ned til en, vil jeg sige, utrolig afbalanceret tekst. Dette vil jeg gerne takke ham for. Efter min mening er henstillingerne i disse to betænkninger, dvs. både i den om indkaldelse til en regeringskonference og den om overgangsforanstaltninger vedrørende sammensætningen af Parlamentet, kendetegnet ved realisme, pragmatik og effektivitet. Jeg mener, at dette i det store og hele er det, som EU's borgere forventer af EU i både denne og andre situationer.
Karin Kadenbach
(DE) Fru formand! Jeg ønsker ligeledes at rette en stor tak til ordføreren og også til alle skyggeordførerne. Som Parlament bør vi i dag sende et klart signal om, at vi ser meget frem til, at de nye medlemmer indtræder i Parlamentet, og at Rådet bestemt har nølet. Det bør igen fremhæves, at vores klokkeklare opgave består i hurtigst muligt at finde en løsning, således at frit valgte medlemmer, faktisk 18 medlemmer, snarest muligt kan tage fat på deres arbejde.
Som Parlament er det ikke blot vores meget generelle opgave at repræsentere borgerne bedst muligt, men ligeledes at udføre vores arbejde så kompetent og effektivt som muligt i udvalgene, og for at gøre dette forventer vi også at kunne trække på ekspertise og viden fra de kolleger, der i det store og hele allerede er blevet frit og behørigt valgt. Som østriger ser jeg meget frem til Joe Weidenholzers indtræden i Parlamentet, og jeg håber, at vi vil kunne byde ham velkommen som parlamentsmedlem så snart som muligt.
Franz Obermayr
(DE) Fru formand! Blækket er knap tørt i den fejlslagne Lissabontraktat, før de næste ændringsforslag allerede stilles, og det kaos, der præger vores nye medlemmer, som i folkemunde kaldes fantommedlemmer, danner virkelig en perfekt ramme. Dette skyldes naturligvis bl.a. vores forskellige valgsystemer, der giver anledning til demokratirelaterede problemer. I Frankrig, hvor kandidaterne opstilles regionalt, og hvor der ikke er nogen lister, er det f.eks. ikke særlig vanskeligt at gøre det muligt for medlemmerne at flytte opad. Vi bør klart og tydeligt slå til lyd for et valg og ikke en parlamentsudvælgelse.
For det andet ville det også give perfekt mening, hvis vi tilvejebragte konkrete oplysninger om medlemmernes aktiviteter og indtægter i observationsperioden, og dette forventer borgerne. Denne "fantomsituation" vil bestemt ikke øge borgernes tillid til EU. Vi bliver også nødt til snarest muligt at afklare, hvornår de nye medlemmer bør indtræde, og hvilken status de skal have. Desuden er der stadig ikke skabt klarhed over, hvorvidt Lissabontraktaten vil blive taget op til fornyet behandling, hvilket ville være ønskværdigt, eller hvordan situationen er med hensyn til Kroatiens tiltræden. Borgerne forventer, at Rådet hurtigt træffer en beslutning herom.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Fru formand! I henhold til Lissabontraktatens bestemmelser er Parlamentets sammensætning blevet ændret. På trods af at den trådte i kraft for nu seks måneder siden, er der stadig ikke indkaldt til en regeringskonference med henblik på at gennemføre disse ændringer. Medlemsstaterne skal ratificere en særlig protokol vedrørende det ekstra antal parlamentsmedlemmer. Dette er en omfattende procedure, men det ændrer ikke ved det faktum, at traktaten skal gennemføres fuldt ud og omgående. Jeg er enig i den udtalelse, som ordføreren har afgivet om dette emne.
Der erindres om, at det vil være til fordel for de medlemsstater, der i medfør af traktatens bestemmelser får udvidet deres nationale delegation, hvis deres nye medlemmer kan komme til at repræsentere deres vælgere snarest muligt. Dette er i overensstemmelse med de grundlæggende demokratiske principper, som EU bygger på. Det er vigtigt, at de ekstra medlemmer indtræder i Parlamentet samtidig, således at Parlamentet kan undgå at blive beskyldt for at fungere uhensigtsmæssigt.
Milan Zver
(SL) Fru formand! Jeg vil også slutte mig til dem, der ønsker at fremhæve nødvendigheden af, at Parlamentet er fuldt ud repræsentativt og tager fat på arbejdet på basis af den samlede medlemsskare så snart som muligt. Jeg mener ikke, at vi endnu er fuldt ud repræsenteret i lyset af ændringsforslaget til Lissabontraktaten, der er vores forfatning. Jeg synes ligeledes, at regeringskonferencen ville være den rette løsning og den hurtigste metode, der vil gøre det muligt for os at konsolidere vores retsgrundlag og give Parlamentet mulighed for at opnå fuld repræsentation. Jeg vil gerne lykønske ordføreren, hr. Méndez de Vigo, der har foretaget en grundig undersøgelse af retsgrundlag, og jeg mener, at beslutningen i dag bestemt afspejler disse. Endvidere tilslutter jeg mig dem, der ser frem til at byde velkommen til nye medlemmer af Parlamentet, a jeg mener, at der er behov for disse medlemmer. Til de medlemmer, der i deres nationale valg, det seneste valg til Parlamentet, ikke forudså, at det ville være nødvendigt at udnævne eller rettere at vælge yderligere medlemmer, må jeg sige, at Parlamentet ikke på nogen måde mister legitimitet, blot fordi to medlemmer vil komme fra nationale parlamenter.
Seán Kelly
(EN) Fru formand! I lighed med andre kolleger mener jeg, at personer, der vælges til Parlamentet, er berettiget til at indtræde på samme måde, som de 736 medlemmer, der er indtrådt inden for de seneste 12 måneder. Det drejer sig om et kortvarigt problem, der nødvendiggør en kortvarig løsning, da alt vil være faldet til ro om fem år og fungere normalt.
Jeg mener også, at det er forkert at bebrejde medlemsstater, at de ikke har truffet forhåndsforanstaltninger for 12 måneder siden, da det for 12 måneder siden var yderst sandsynligt, at Lissabontraktaten ikke ville blive ratificeret, og dette var bestemt en holdning, som var udbredt blandt mange mennesker i mit hjemland og i andre lande. Nu, da alt er blevet ratificeret, er det imidlertid vigtigt, at de personer, der er blevet valgt, får lov til at indtræde, således at de kan bidrage til Parlamentet, og vi kan køre videre indtil næste valg om ca. fire år, hvor alt vil være, som man siger, "tip top".
Diego López Garrido
Fru formand! Jeg ønsker blot at tilføje, at jeg er enig i indlæggene fra de medlemmer, der har udtrykt, hvor vigtigt det er at løse dette udestående problem, for så vidt angår Lissabontraktaten, nemlig spørgsmålet om de 18 parlamentsmedlemmer, der stadig ikke er indtrådt i Parlamentet, fordi det seneste valg blev afholdt lidt før, Lissabontraktaten trådte i kraft.
Denne revision af protokol (nr. 36) er derfor umagen værd. Jeg er også fuld ud enig med dem, der mener, at denne revision bør gennemføres snarest muligt, og at den manglende tilstedeværelse i Parlamentet af 18 medlemmer, der repræsenterer borgerne i 12 medlemsstater, skal afhjælpes så hurtigt som muligt. Derfor er jeg i den sidste analyse enig med hr. Méndez de Vigo, som foreslår, at et konvent ikke er nødvendigt, at der snarest muligt indkaldes til en regeringskonference, at de 27 medlemsstaters parlamenter hurtigst muligt ratificerer beslutningen, og at de 18 parlamentsmedlemmer følgelig indtræder i Parlamentet, da de burde have været her fra begyndelsen af denne valgperiode.
Maroš Šefčovič
Fru formand! Efter min mening er disse forhandlinger et tydeligt bevis på, at vi forsøger at finde en løsning på en usædvanlig situation, at vi søger en praktisk løsning, og at denne løsning skal være en løsning for overgangsperioden. Jeg glæder mig derfor meget over hr. Méndez de Vigos pragmatiske tilgang og den betænkning, som han har udarbejdet, og så vidt, jeg kan fornemme af forhandlingerne, er der også meget stor tilslutning til denne i forsamlingen. Jeg synes, at det er meget klart, at vores fælles mål er at få 18 nye parlamentsmedlemmer så snart som muligt.
For at vende tilbage til Kommissionens udtalelse synes jeg, at der er blevet stillet meget konkrete spørgsmål til os om, hvordan denne ændring bør forvaltes, og hvilket instrument der skal anvendes. Kommissionen har meget klart tilsluttet sig forslaget om en regeringskonference som følge af den drøftede ændrings anvendelsesområde og art.
For så vidt angår spørgsmålet om, hvordan de yderligere parlamentsmedlemmer skal vælges, er jeg sikker på, at dette vil blive taget op i forbindelse med en regeringskonference, men lad mig tilføje, at jeg synes, at det stod temmelig klart, at Rådet, da Det Europæiske Råd behandlede dette emne, forsøgte at finde en balance mellem det naturlige ønske om, at de ekstra parlamentsmedlemmer blev valgt på en måde, der lå så tæt op ad selve parlamentsvalgsmetoden som muligt, og at det var nødvendigt at overholde de nationale forfatningsbestemmelser. Dette er grundlaget for de tre alternativer, der dækker de faktiske forhold i den situation, som vi står i i dag, og som naturligvis vil blive reguleret ved næste valg.
Afslutningsvis glæder jeg mig ligeledes over de interne overvejelser i Parlamentet om eventuelle fremtidige ændringer af parlamentsvalget, men jeg mener, at vi skal understrege, at disse overvejelser er og fortsat bør være et helt andet kapitel. I dag drøfter vi, hvordan 18 ekstra parlamentsmedlemmers indtræden kan lykkes. Næste gang vil vi drøfte eventuelle ændringer af afstemningsbestemmelserne.
Íñigo Méndez de Vigo
Fru formand! Når personer med så vidt forskellige og fjerne holdninger, som det er tilfældet for hr. Mauro, hr. Gollnisch og hr. Colman, når til den konklusion, at der er problemer med hensyn til valgproceduren og ordningerne for valg af parlamentsmedlemmer, betyder det, at vi har brug for en ensartet valgprocedure.
Romtraktaten indeholdt allerede beføjelser hertil. Vi koordinatorer, og her ønsker jeg at benytte lejligheden til at takke dem alle og især hr. Jáuregui og hr. Duff, er derfor blevet enige om ændringsforslag 2, der vil blive sat til afstemning i morgen. Jeg håber, at Parlamentet vil støtte denne afstemning, navnlig fordi vi så snart kan løse dette problem med en ensartet valgprocedure for parlamentsvalg. På denne måde vil vi, som jeg ser det, have fundet svaret på denne type spørgsmål.
I sit indlæg talte hr. Trzaskowski om den nødvendige repræsentativitet i Parlamentet, og hovedparten af talerne, herunder bl.a. hr. næstformand Šefčovič, har ligeledes fremhævet dette.
Jeg er enig. Vi siger faktisk så meget i punkt 1 i betænkningen, som at de 18 medlemmer bør indtræde samlet, da vi ellers vil miste repræsentativitet.
For at medlemmerne kan indtræde samlet i overensstemmelse med denne gestus af politisk retfærdighed, altså Lissabontraktaten, skal vi tænke praktisk, da en midlertidig og usædvanlig situation også kræver midlertidige og usædvanlige situationer og løsninger.
Derfor er jeg ret åben om, at jeg ikke bryder mig om muligheden for, at medlemmer, der ikke blev valgt i 2009, indtræder i Parlamentet, og dette anfører jeg i øvrigt i punkt 2 i betænkningen. Hvis jeg ikke desto mindre skal vælge mellem dette, og at de 18 medlemmer ikke indtræder, eller at der findes en praktisk løsning, og de 18 medlemmer indtræder, hvilket således ville betyde, at vi overholder Lissabontraktaten, anmoder jeg, som allerede gjort i betænkningen, Parlamentet om at vælge den løsning, dvs. en midlertidig og pragmatisk løsning, men vigtigst af alt en retfærdig løsning.
Jeg ønsker at takke alle for deres samarbejde og for de interessante bidrag til denne betænkning.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag den 6. maj 2010 kl. 11.00.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
John Attard-Montalto  
Jeg mener ikke, at det er retfærdigt, at de lande, der har fået tildelt ekstra pladser i Parlamentet, endnu ikke er repræsenteret. Jeg taler ikke blot på vegne af Malta, der har fået tildelt sin sjette plads, men ligeledes alle de andre lande, der befinder sig i samme situation. Det er korrekt, at der er juridiske og forfatningsmæssige hindringer, der skal forceres, før de nye europæiske parlamentsmedlemmer kan indtage deres retmæssige pladser. På den anden side illustrerer den tid, der er forløbet fra parlamentsvalget i juni 2009, at EU er blevet en tung institution, der tager måneder, hvis ikke år, om at aktivere dele af Lissabontraktaten, som endelig blev vedtaget for under seks måneder siden. Bortset fra den manglende repræsentation af de pågældende lande er der et andet aspekt, som efter min mening bør håndteres omgående. Jeg tænker på det menneskelige aspekt. 18 kommende parlamentsmedlemmer må føle det som en meget vanskelig periode i deres liv fra et psykologisk perspektiv. Jeg er sikker på, at der ikke er et eneste medlem til stede, som ikke har forståelse for disse 18 politikeres kvaler.
Krzysztof Lisek  
Efter min mening er Parlamentet forpligtet til hurtigst muligt at træffe en afgørelse herom, således at vores fremtidige kolleger, der er blevet demokratisk valgt, kan indtræde. Dette er utrolig vigtigt for ikke blot dem, men principielt af respekt for deres vælgeres beslutning. Vi må ikke tvinge dem til at vente længere.
Alle vores nye kolleger bør vælges ved demokratiske valg. Jeg er klar over, at der for øjeblikket er betydelige forskelle mellem valgreglerne i de forskellige medlemsstater. Jeg ønsker derfor at udtrykke håb om, at den aktuelle situation vil motivere os til at indlede en dialog om harmonisering af valgprocedurerne i EU's medlemsstater.
Indrek Tarand  
Vi ønsker at takke ordføreren for et fremragende stykke arbejde. Vi er imidlertid skuffede over den franske beslutning om at ændre de europæiske vælgeres oprindelige vilje ved at udnævne nye medlemmer af Parlamentet fra den franske nationalforsamling. I øvrigt mener jeg følgende: Frankrig har besluttet at sælge et krigsskib i Mistral-klassen til Rusland, og vi mener, at Frankrig bittert vil fortryde denne handling.
