Spørgetid (Kommissionen) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er spørgetiden (B6-0462/2008).
Vi behandler en række spørgsmål til Kommissionen.
Første del

Om: Euroområdets grænse for budgetunderskud
Landene i euroområdet skal i henhold til bestemmelserne i EU's stabilitets- og vækstpagt holde sig inden for budgetunderskudsgrænsen på 3 % af BNP.
Vil Kommissionen give en ajourført vurdering af den aktuelle overholdelse af bestemmelserne?
Mener Kommissionen, at de aktuelle fiskale bestemmelser er fleksible nok til at gøre det muligt for regeringerne at reagere på økonomiske vanskeligheder, men strenge nok til at sikre finanspolitikkens holdbarhed?
I hvilke tilfælde, hvis overhovedet, må landene i euroområdet overskride budgetunderskuddet på 3 %?
Andris Piebalgs
Fru formand! Det første spørgsmål er dækket i detaljer i Kommissionens rapport for 2008 om offentlige finanser i ØMU. Den eneste budgetmæssige udvikling af betydning, som ikke er dækket i denne rapport, er iværksættelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud over for Det Forenede Kongerige.
Da Kommissionen forventer, at budgetunderskuddet i Det Forenede Kongerige vil overskride referenceværdien på 3 % i finansårene 2008-2009 og 2009-2010, har Rådet i henhold til traktatens artikel 104, stk. 6, i år konstateret, at der i Det Forenede Kongerige er et uforholdsmæssigt stort underskud. Ved samme lejlighed og i henhold til traktatens artikel 104, stk. 7, fastsatte Rådet en frist på et år til at rette op på dette uforholdsmæssigt store underskud.
Mere generelt og i overensstemmelse med sit mandat i henhold til traktaten holder Kommissionen konstant øje med den økonomiske og budgetmæssige udvikling i medlemsstaterne og er parat til at gøre brug af budgetovervågningsinstrumenterne, hvor det måtte være nødvendigt.
Svaret på det andet spørgsmål er ja, især med hensyn til korrektionsreglerne. Siden reformen i 2005 er uforholdsmæssigt store underskud blevet korrigeret, og for øjeblikket er det kun Det Forenede Kongerige og Ungarn, der er underkastet proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. Samlet udviste euroområdet i 2007 det laveste strukturelle finansielle underskud siden 1973. Ikke desto mindre har anvendelsen af de forebyggende regler somme tider været ujævn. Derfor forpligtede euroområdets finansministre sig i Berlinerklæringen fra april 2007 til at nå deres mellemfristede budgetmålsætninger senest i 2010. Denne forpligtelse blev i princippet gentaget igen i år. Samtidig indførtes der med 2005-reformen tilstrækkelig økonomisk vægt i pagten til om nødvendigt at muliggøre en fleksibel reaktion på alvorlige forstyrrelser, især gennem den reviderede fleksibilitetsklausul og indføjelsen af holdbarhedsbaserede mellemfristede målsætninger.
Hvordan den reformerede pagt fungerer, er veldokumenteret i Kommissionens rapporter om offentlige finanser i ØMU'en fra 2006, 2007 og 2008 og i den medfølgende meddelelse. I dette års rapport fremlægges ligeledes den metode, der foreslås til at medtage de holdbarhedsbaserede mellemfristede målsætninger i den forebyggende del.
Med hensyn til det tredje spørgsmål er det i henhold til den reformerede stabilitets- og vækstpagt kun under meget begrænsede omstændigheder, at EU-medlemsstaternes budgetunderskud kan overstige 3 % af referenceværdien, uden at det fører til uforholdsmæssigt store underskud. I særdeleshed vil disse underskud altid skulle ligge tæt på grænsen og være midlertidige. Desuden skal det dreje sig om en exceptionel overskridelse af referenceværdien, og/eller at der er tale om et underskud, som er opstået under et alvorlig økonomisk tilbageslag, som defineres som negativ vækst eller et akkumuleret produktionstab.
Hvis underskuddet ligger tæt på grænsen og er midlertidigt, skal der også tages hensyn til forskellige andre faktorer, men det skal ske på en afbalanceret måde. Andre relevante faktorer omfatter f.eks. vækstfremmende udgifter til forskning og udvikling. Det er imidlertid udelukket direkte at trække udgiftsposter fra underskuddet. Og endelig skal man kunne fremvise en årlig strukturel finansiel forbedring på 0,5 % af BNP.
Mairead McGuinness
(EN) Fru formand! Det vil tage tid at fordøje detaljerne i kommissærens svar. Det Forenede Kongerige blev nævnt. Jeg er naturligvis interesseret i den irske situation, og vi forventer at få forelagt et stramt budget i Irland om nogle uger. Jeg vil bede kommissæren kommentere sine drøftelser om vores underskud med den irske minister og fortælle, om vi vil overskride referenceværdien, og hvilke konsekvenser det vil få set ud fra et EU-synspunkt.
Andris Piebalgs
Fru formand! Vi arbejder altid med kendsgerninger. Drøftelser mellem min kollega Joaquín Almunia og irske kolleger har til formål at opnå flere oplysninger, men vi analyserer fakta og tal ved årets udgang. Derfor kan jeg desværre ikke besvare dette spørgsmål, men jeg forstår det godt. Som jeg sagde i dag, pågår der en procedure i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud over for Det Forenede Kongerige og Ungarn.
Richard Corbett
(EN) Fru formand! Vil kommissæren erkende, at de 3 % i henhold til traktaten - i modsætning til stabilitetspagten - ikke er en grænse, men en referenceværdi? I henhold til traktatens artikel 104, stk. 3, skal Kommissionen i sin rapport om en medlemsstat, som overskrider denne referenceværdi, tage hensyn til alle andre relevante faktorer, herunder medlemsstaternes økonomiske og budgetmæssige situation på mellemlang sigt.
Mener kommissæren ikke, at medlemsstaternes økonomiske situation i de sidste dage og uger nødvendigvis har ændret sig og måske fortjener lidt større fleksibilitet?
Andris Piebalgs
Fru formand! Jeg mener, at vi har temmelig gode baggrundsdata, når vi starter procedurerne. De 3 % er en tærskel, som vi virkelig tog i betragtning. Under meget exceptionelle omstændigheder vil vi, hvis den overskrides, ikke indlede procedurerne. Så grundlæggende er de 3 % den tærskel, vi bruger, og jeg tror, at vi vil følge de procedurer, vi altid har fulgt. Vi vil ikke ændre målsætningen, selv i den nuværende situation.
Om: Krisen på det amerikanske subprime-marked og finansiel regulering
I løbet af foråret har der været økonomiske problemer på finansmarkederne og fortsat pres på de globale finansmarkeder, ikke mindst i forbindelse med udbredelsen af krisen på det amerikanske subprime-marked, idet både Fannie Mae og Freddie Mac nu får kapitaltilskud fra den amerikanske stat, rystes realkreditmarkedet grundlæggende. I juli måned mente flere senatorer i Washington, at bunden af krisen på det amerikanske subprime-marked endnu ikke var nået, og at dette først ville ske i 2010.
Hvor længe forudser Kommissionen, at finanskrisen kommer til at fortsætte? Hvordan ser Kommissionen på det signal, der sendes til markedet, ved at man redder kreditinstitutter i knibe, selvom de normalt ikke modtager statsstøtte i USA? Først var det Bear Stearns, og nu er det også Fannie Mae og Freddie Mac.
Endelig anmodes Kommissionen om at tilkendegive sit syn på de nuværende og kommende revisioner af det eksisterende regelsæt, som f.eks. Lamfalussyproceduren og direktiverne om kapitalkrav, idet der er stor risiko for, at ændringerne i disse dage rækker ud over de amerikanske grænser og rammer Europas konkurrencedygtige finansmarked?
Andris Piebalgs
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Der har nu været uro på de internationale finansmarkeder i ca. et år, og samspillet mellem akkumulerede tab i det finansielle system og de forværrede udsigter for den globale økonomi gør det meget vanskeligt at forudsige, hvornår vi vil se en ende på denne uro. Den nuværende situation på finansmarkederne viser, hvorledes et problem, som i første omgang syntes at være begrænset til et bestemt markedssegment, i USA og for subprime-realkreditlån, hurtigt kan påvirke hele det internationale finanssystem.
Efterhånden som tab i forbindelse med de amerikanske subprime-realkreditlån har bredt sig via indbyrdes forbundne markeder og komplekse finansielle produkter, er der opstået forstyrrelser på flere nøglekreditmarkeder. Disse markeder har haft problemer med at fungere, og især har der været store problemer i banksektoren, hvor man har oplevet betydelige tab, og hvor manglende markedslikviditet har nødvendiggjort støtte fra centralbankerne.
Ikke desto mindre er en række finansielle institutioner i USA og Europa blevet reddet fra insolvens efter store vanskeligheder med adgang til likviditet. Disse indgreb fra det offentlige var et udtryk for bekymring over finansstabiliteten, og finansmarkederne har i det store og hele reageret positivt.
I USA forventes det som følge af det uansvarlige salg af subprime-realkreditlån, at justeringen af disse realkreditlån vil fortsætte indtil midten af 2009. De internationale finansmarkeder befinder sig stadig i en stærkt kritisk situation - Parlamentet har allerede diskuteret disse spørgsmål i dag - og dette skyldes dels udviklingen i finanssektoren som sådan, dels konsekvenserne af forværringen i økonomierne.
Investorernes tillid er undermineret af usikkerheden omkring størrelsen og placeringen af kredittabene, og bankernes offentliggørelse af deres hidtidige tab ligger langt under skønnene for finanssektorens samlede tab, som er baseret på forskellige prognoser om fremtidige realkredittab.
Bankerne bliver i stigende grad tvunget til at rekapitalisere, ofte til en høj pris og under vanskelige markedsforhold. Derudover kommer bankernes problemer i stadig højere grad til udtryk i en stramning af lånebetingelserne og en reduktion af deres udlånsaktiviteter.
De implicitte højere finansieringsomkostninger og mindsket adgang til kredit vil sandsynligvis komme til at spille sammen med andre problemer, som f.eks. høje oliepriser og stigende inflation i den globale økonomi.
Set på den baggrund er de økonomiske udsigter for EU's og euroområdets økonomier blevet yderligere forringet siden Kommissionens 2008-forårsprognose. De økonomiske udsigter varierer fra land til land. I takt med at den økonomiske situation forværres, vil presset på bankernes balancer fortsætte.
Den skrøbelige markedssituation kræver konstant agtpågivenhed fra de offentlige myndigheders side, især centralbankerne, tilsynsmyndighederne og finansministrene, med henblik på at holde øje med markedsudviklingen. Man kan ikke udelukke, at det bliver nødvendigt med yderligere indgreb i tilfælde af systemiske kriser.
I en bredere sammenhæng arbejder man med konkrete tiltag for at rette op på svaghederne i finansmarkedernes struktur. I forlængelse af drøftelserne i Det Finansielle og Økonomiske Råd i oktober 2007 er der udarbejdet en køreplan for regulerende tiltag.
Denne køreplan gælder kun for EU, men der er udviklet tilsvarende initiativer på globalt plan. Formålet med køreplanen er at øge gennemsigtigheden, håndtere værdiansættelsesspørgsmål, styrke forsigtighedstilsynet med bankerne og behandle strukturelle markedsspørgsmål ved at analysere relevante svagheder i de regulerende bestemmelser og udarbejde relevante politiske svar. Kommissionen arbejder for øjeblikket på at sikre, at denne køreplan foreligger til tiden, herunder også konkrete initiativer til at øge gennemskueligheden for investorer, markeder og regulerende myndigheder, reviderede kapitalkrav for bankerne og regulering af kreditvurderingsinstitutter.
I den forbindelse har Kommissionen afsluttet sin eksterne høring om de foreslåede ændringer til direktivet om kravene til kapitalgrundlag, og det er vores hensigt at fremlægge et forslag i løbet af de kommende måneder.
Kommissionen overvejer ligeledes en lovgivning om kreditvurderingsinstitutter. Med det for øje startede vi en offentlig høring i slutningen af juli 2008.
Der er ligeledes gjort fremskridt med hensyn til et grænseoverskridende tilsynssamarbejde i EU med ikrafttrædelsen af et nyt "memorandum of understanding" i begyndelsen af juli 2008.
Mere generelt kan det siges, at formålet med Lamfalussyrevisionen er at forbedre den nye tilsynsordning, hvor Kommissionen f.eks. har planer om at revidere EU-tilsynsudvalgenes beslutninger.
Kommissionen er i sit arbejde fuldt bevidst om, at problemerne kræver en global løsning, og vi koordinerer vores løsninger med vores partnere.
Olle Schmidt
(EN) Fru formand! Somme tider flyver et spørgsmål væk, og dette her er måske lidt forældet, må jeg indrømme, men jeg takker Kommissionen for at have givet et så godt svar. Men jeg er bekymret for, at vi overreagerer, og det vil jeg bede Kommissionen om at overveje. Jeg er enig i, at vi skal handle og reagere, men vi bør ikke overdrive, for vi har brug for en afbalanceret tilgang. Ellers kunne vi skade væksten i Europa, og jeg mener, at det er noget, vi bør tænke over på længere sigt. Vi har altså brug for en afbalanceret løsning, og jeg stoler på, at Kommissionen vil sikre, at disse foranstaltninger gennemføres på den bedste måde.
Andris Piebalgs
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Jeg mener virkelig, at Kommissionen har indtaget en afbalanceret holdning. Vi har haft en times drøftelse, hvor mange medlemmer af Parlamentet krævede meget hurtig handling, men Kommissionen indtager en yderst afbalanceret holdning i dette spørgsmål.
DanutBudreikait
(LT) Fru formand! Vi har i dag haft en forhandling om den globale finanskrise og konsekvenserne for vores økonomi. Et medlem nævnte, at en bank i hendes land allerede var gået fallit. Har kommissæren kendskab til, om der er overhængende fare for, at banker vil gå fallit i vores lande, EU-landene?
Paul Rübig
(DE) Fru formand! Det ville interessere mig at høre, hvordan det forholder sig for øjeblikket med reelle køb - i modsætning til finansielle transaktioner - i energisektoren. Agter Kommissionen klart at tilkendegive i statistikkerne, hvad der er reelle køb af energi, og hvad der blot er handel på finansmarkederne, og har man planer om at vedtage regler for de såkaldte "short sales"?
Andris Piebalgs
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Mit land, Letland, har mange banker, og vi kunne helt klart få problemer med insolvens. Jeg mener, at vi har et ret avanceret marked. Men centralbanken fører tilsyn med det, og vi har ikke oplevet uro på de lettiske finansmarkeder. Jeg kan derfor forsikre Dem om, at Letlands finansmarked er meget stabilt, og der har ikke været forstyrrelser. Men det er meget vigtigt at understrege banktilsynets rolle og at sikre, at de kommercielle banker opfylder alle tilsynets betingelser.
Med hensyn til spørgsmålet om køb af energi vil jeg med hr. Rübigs samtykke sende et skriftligt svar, da det er et meget specifikt spørgsmål, og jeg vil ikke kunne give konkrete tal nu.
Om: luftfartssikkerhed
Flykatastrofen for nylig i Madrid med et fly fra Spanair, der krævede mange dødsofre, samt nødlandingen af et Boeing 737-fly i Limoges, der tilhørte Ryanair, hvor 26 mennesker blev såret, stiller endnu engang spørgsmålstegn ved, om lovgivnings- og kontrolinstrumenterne på fællesskabsplan inden for luftfartssikkerhed gennemføres tilstrækkeligt og effektivt. I forordning (EF) nr. 1899/2006/ fastlægges det udtrykkeligt, at det er luftfartsselskabernes pligt at gennemføre programmer for forebyggelse af havarier og for flyvesikkerhed, og at luftfartsselskaberne skal opfylde de krav, der stilles i forbindelse med operationer af alle civile fly (certificering, overvågning, vedligeholdelse, instrumenter, udstyr, sikkerhed osv.).
Mener Kommissionen, at disse bestemmelse er tilfredsstillende og tilstrækkelige, eller skal der efter dens opfattelse fastlægges en strengere kontrolramme for luftfartsselskaberne? Hvorledes vurderer Kommissionen den hidtidige gennemførelse af direktiv 2003/42/EFom indberetning af hændelser inden for civil luftfart? Mener den, at de kontrolforanstaltninger og varslingssystemer, der anvendes i forbindelse med selskaber, hvis sikkerhedsniveau er tvivlsomt, er tilstrækkeligt udbygget, og at de overholdelseskontroller, som foretages af Det Europæiske Agentur for Luftfartssikkerhed hos medlemsstaternes luftfartsmyndigheder, er tilstrækkelige? Mener den endvidere, at de oplysninger, som offentliggøres med henblik på udarbejdelsen af en sort liste, er tilstrækkelige?
Andris Piebalgs
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Med hensyn til anvendelsen af fællesskabsreglerne for luftfartsoperationer har Kommissionen ikke modtaget tilkendegivelser om svagheder eller sikkerhedsrelaterede lakuner i den gældende luftfartssikkerhedslovgivning, som trådte i kraft i Fællesskabet den 16. juli 2008. Listen over tekniske krav til flyveoperationer bliver konstant revideret under hensyntagen til den seneste videnskabelige viden. Dette gøres ved konstant overvågning af operatørerne og deres virke. Derfor mener Kommissionen på nuværende tidspunkt ikke, at det er nødvendigt med en strengere kontrolramme.
Med hensyn til anvendelsen af fællesskabsreglerne for indberetning af hændelser bemærker Kommissionen tilfredshed med, at alle medlemsstater har oprettet et obligatorisk indberetningssystem, og at de indsamler oplysninger i en national database. Disse regler omfatter også udveksling og videreformidling af oplysninger. Informationsudvekslingen fungerer endnu ikke fuldt ud, da den kræver aftale om individuelle protokoller mellem hver enkelt medlemsstat og Kommissionen med henblik på en ajourføring af den centrale database i overensstemmelse med Kommissionens forordning. Medlemsstaterne og Kommissionen arbejder aktivt med dette spørgsmål, men oplysninger er allerede tilgængelige på nationalt plan på dette stadie.
Videreformidlingen af oplysninger er korrekt gennemført på grundlag af Kommissionens forordning af 24. september 2007. Gennemførelsen af informationsbeskyttelse er blevet omsat til national lovgivning, men først efter en vis tid vil vi kunne vurdere, om disse bestemmelser, som udgør hjørnestenen i en god indberetningskultur ved at sikre indberetternes nødvendige tillid, er effektive.
Med hensyn til kontrol af luftfartsselskaber med en tvivlsom sikkerhedshistorie kan Kommissionen forsikre fru Kratsa-Tsagaropoulou om, at den nøje anvender fællesskabsreglerne om, at luftfartsselskaber, som ikke overholder sikkerhedskravene, pålægges driftsforbud. I Europa i dag vedrører 54 % af alle rampeinspektioner af fly europæiske operatører. Det viser, at Kommissionen er lige så opmærksom på sikkerhedsoverholdelsen i europæiske som i ikke-europæiske luftfartsselskaber. Takket være et konstant og tæt samarbejde øger civilluftfartsmyndighederne i medlemsstaterne deres kontrol med flyselskaberne. Resultatet af rampeinspektionerne har vist sig at være et særlig nyttigt forebyggende instrument til at undgå, at flyselskaberne bliver underkastet driftsrestriktioner i Fællesskabet.
I forbindelse med EASA's standardinspektion af de civile luftfartsmyndigheder kan Kommissionen forsikre fru Kratsa-Tsagaropoulou om, at det er takket være det tætte samarbejde og den gensidige tillid, som er kommet i stand mellem medlemsstaternes civile myndigheder og EASA, at EASA og de inspicerede myndigheder kan udarbejde og blive enige om bæredygtige løsninger. Det er et bevis på dette gode samarbejde, at EASA har kunnet fordoble antallet af inspektioner siden vedtagelsen af de pågældende regler i 2006, og de sikkerhedsforanstaltninger, der blev pålagt en medlemsstat ved slutningen af det år, blev ophævet i denne uge.
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou
(EL) Fru formand! Jeg er Kommissionen taknemmelig for dens svar, men jeg har stadig visse tvivl. Flyulykker sker ikke særlig ofte sammenlignet med antallet af flyvninger, men det er stadig ulykker, der forvolder mange dødsfald, vækker frygt i offentligheden og underminerer tilliden til vores politik og vores inspektioner.
Jeg har ikke set, at Kommissionen foreslår flere foranstaltninger, eller at den giver sikkerhedsorganisationen nye ansvar og opgaver. Dette vedrører ikke kun flyselskaberne, men også de civile agenturer, der er ansvarlige for inspektionerne i medlemsstaterne. Det vedrører også den sorte liste og spørgsmålet om, hvilke kriterier den er baseret på. Vil kommissæren støtte den? Jeg har ikke fået et svar, der er på højde med følgerne af disse ulykker og de problemer, der opstår, udover de tragiske konsekvenser for menneskeliv.
Andris Piebalgs
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Jeg kan forsikre om, at sikkerhedssystemet i Europa er på allerhøjeste niveau. Det bliver helt klart gennemført, og alle foranstaltningerne er på plads.
Men det forhindrer beklageligvis ikke, at der sker ulykker. Jeg er meget ked af, at mennesker er blevet dræbt, men det skyldes ikke, at sikkerhedsniveauet i EU er utilstrækkeligt.
Så snart vi kender årsagen til ulykken, vil vi foretage undersøgelser, og hvis der viser sig at være behov for at styrke nogle af disse foranstaltninger, vil det blive gjort.
Men jeg kan i dag forsikre Dem om, at den europæiske flyvesikkerhed lever op til de højeste standarder i verden.
Jörg Leichtfried
(DE) Fru formand! Vi har en situation, hvor Det Europæiske Agentur for Luftfartssikkerhed (EASA) får flere og flere beføjelser til at garantere ensartede sikkerhedsstandarder i Europa, og det er vi meget glade for. Dets beføjelser udvides nu for anden gang. Men vi ser ingen stigning i EASA's budget, og man prøver heller ikke at finde andre finansieringskilder. Vi har to muligheder. Den første mulighed er ikke at behandle alle agenturer ens. Jeg vil ikke gå så langt som visse kolleger, der mener, at ingen ville bemærke, hvis visse agenturer holdt op med at fungere. EASA er anderledes. Hvis EASA ikke har penge, er det menneskeliv, der står på spil.
Den anden mulighed er tredjepartsfinansiering, hvilket betyder en forøgelse af EASA's midler via en eller anden form for billetbaseret afgift. Mit spørgsmål er, hvilke af disse to muligheder kommissæren ville foretrække?
Fru formand! Med Deres tilladelse vil gerne fremsætte en kort kommentar uden for dagsordenen. Jeg er fuldstændig enig i det, det polske medlem sagde om ledelsen af mødet.
Andris Piebalgs
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Det er min opfattelse, at direkte finansiering af agenturer via skatteydernes penge er bedst, for hvis et agentur har egen indtægt, er det ikke garanteret, at den offentlige tjenesteydelse bliver leveret. Jeg mener derfor, at det er bedst, hvis agenturerne bliver finansieret over budgettet, men hvis der er mulighed for at rejse ekstra midler, bør det undersøges. Under alle omstændigheder diskuteres alle budgetter i henhold til den europæiske lovgivnings procedurer og strenge bestemmelser.
Anden del
Om: Driftssikkerhed i kernekraftanlæg
Alle er bekendt med, at EU snarest må afhjælpe vanskelighederne i forbindelse med den stadigt stigende efterspørgsel på energi. Eftersom olie- og naturgasreserverne samt de vedvarende energikilder kun dækker en del af dette behov, er en løsning bestående af tilbagevenden til kernekraft endnu en gang kommet i fokus. Samtidig bekymres EU-borgerne stærkt over spørgsmålet om driftssikkerheden i kernekraftanlæg og den korrekte håndtering af nukleart affald, navnlig efter de nylige tilfælde med udslip af radioaktive stoffer i Frankrig og Slovenien.
Det er derfor naturligt, at dette rejser en række spørgsmål. Hvor høj er driftssikkerheden i kernekraftanlæg i alle medlemsstaterne og i de nye kernekraftanlæg, der skal bygges i Tyrkiet og andre Balkanlande? Hvilke garantier kan der stilles for, at driften bliver sikker? Har Kommissionen undersøgt, om det er nødvendigt at bygge nye kernekraftanlæg? Hvad var resultaterne af disse undersøgelser? Har Kommissionen beregnet, hvor stort EU's behov for kernekraft bliver i den nærmeste fremtid?
Andris Piebalgs
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! For øjeblikket kommer 30 % af EU's elektricitetsproduktion fra atomkraft, og den udgør to tredjedele af EU's kulfrie elektricitet. Inden 2030 forventes EU's efterspørgsel på energi at stige med 20 % og efterspørgslen på elektricitet med 38 %.
Som følge heraf vil elektricitetens andel af den samlede energiefterspørgsel stige fra 20 % til 23 %. Det vurderes, at elektricitetsproduktionskapaciteten vil vokse med 31 %, men i medfør af PRIMES-modellens antagelser, som Kommissionen har set på, vil andelen af atomkraft i elektricitetsproduktionen falde fra 30 % til 20 %.
Det Internationale Energiagentur har ligeledes i sin nyligt offentliggjorte revision af EU's energipolitik konkluderet, at EU's atomkraftproduktionskapacitet fra nu af vil falde betydeligt, medmindre der i den nærmeste fremtid foretages betydelige investeringer for at forlænge anlæggenes levetid og udskifte faciliteter, der har nået slutningen af deres operationelle levetid.
Det er op til de enkelte medlemsstater at afgøre, om de vil bruge atomkraft til elektricitetsproduktion og starte nye projekter, eller om de vil gå i gang med en afvikling af atomkraft. Hvis medlemsstaterne beslutter at investere i nye atomkraftanlæg, vil Kommissionen bruge sine beføjelser til at sikre, at de nye projekter på dette område lever op til de højeste sikkerheds- og ikkespredningsstandarder, således som Euratomtraktaten kræver det.
Et højt sikkerhedsniveau og omfattende sikkerhedsforanstaltninger i et atomkraftanlægs hele levetid er også en prioritet i forbindelse med udvidelse af EU og i samarbejdet med tredjelande gennem instrumentet for samarbejde om sikkerhed på det nukleare område (INSC).
Kommissionen holder øje med det samlede billede af de fortsatte investeringer i atomenergisektoren i EU. I 2007 vedtog Kommissionen det vejledende kerneenergiprogram (PINC), som giver et overblik over situationen i EU's nukleare sektor. For øjeblikket er Kommissionen i færd med at ajourføre sin meddelelse, som er en del af Kommissionens samlede strategiske energirevision. Den skulle foreligge før udgangen af 2008.
Derudover har Kommissionen iværksat to initiativer med henblik på en yderligere drøftelse af atomenergiens fremtid og for at klarlægge kravene til dens udvikling. Det første drejer sig om den europæiske gruppe på højt plan om nuklear sikkerhed og affaldshåndtering, der skal koncentrere sig om at identificere sikkerhedsspørgsmål i forbindelse med pioritetshåndtering, og udarbejde henstillinger om EU-aktioner.
Det andet initiativ er det europæiske atomenergiforum. Hensigten hermed er at tilbyde et forum for en bred og gennemsigtig drøftelse blandt de involverede parter om mulighederne og risiciene ved atomenergi.
Emmanouil Angelakas
(EL) Fru formand, hr. kommissær! Jeg forstår at vi må vente til slutningen af året, før vi får resultaterne af disse undersøgelser og kan drage bedre konklusioner.
Jeg vil gerne høre kommissærens kommentarer til nogle oplysninger, som vi har kendt siden sidste år. Rusland er i færd med at bygge et flydende atomkraftanlæg, som skal stå færdig i 2010 og dernæst sendes til en fjerntliggende egn af Rusland. Der er planer om at bygge yderligere seks anlæg til salg til lande, som måtte ønske dem, og som allerede har udtrykt interesse herfor.
Hvad mener kommissæren om det set ud fra et sikkerhedssynspunkt?
Andris Piebalgs
Fru formand! Rusland er også med i Det Internationale Atomenergiagentur, og den russiske nukleare teknologi er på højde med internationale standarder. Hvis et land ønsker at købe russisk nuklear teknologi, er der visse regler, som Rusland skal følge.
For EU's vedkommende kan man bruge russisk teknologi, forudsat at Kommissionen ser positivt på den, og at den russiske teknologi opfylder samme standarder som andre teknologileverandører og kan konkurrere med dem.
Blot fordi en teknologi er russisk, betyder det ikke, at den nødvendigvis er mindre sikker.
Justas Vincas Paleckis
(EN) Fru formand! Jeg vil gerne stille kommissæren et spørgsmål om vores berømte Ignalina-atomkraftanlæg.
For nylig mødtes vores premierminister med formanden for Kommissionen, hr. Barroso, og i vores aviser er der blevet fremsat formodninger om, at der er en mulighed for at forlænge dette anlægs arbejde.
Hvad er kommissærens opfattelse, og hvad vil han anbefale Litauens regering at gøre i denne situation?
Zita Pleštinská
(SK) Fru formand! Atomkraftanlæg og nukleare faciliteter hører til blandt de mest kontrollerede installationer, når det gælder sikkerhed.
Udsigterne for brug af atomkraftteknikker i Slovakiet, som kræver opførelse af den tredje og fjerde reaktor i Mochovce, og den Slovakiske Republiks løfte om at nedlægge reaktorerne i Jaslovské Bohunice i 2006 og 2008 er vanskelige opgaver for Slovakiet.
Kan kommissæren fortælle, hvorfor Kommissionen udviser så stor politisk forsigtighed i forbindelse med opførelsen af atomkraftanlægget i Mochovce? Har Kommissionen reelle forbehold med hensyn til dets sikkerhed?
Andris Piebalgs
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Jeg vil starte med Ignalina, da det er et spørgsmål, jeg har talt om mange gange.
Under tiltrædelsesforhandlingerne blev Litauen og forhandlingspartnerne - de andre medlemsstater - enige om, at anlægget af sikkerhedshensyn skulle lukkes ved slutningen af 2009. Denne traktat er primærret, og den er blevet ratificeret af alle medlemsstater. Kommissionen er ikke en del af denne proces. Kommissionen er traktatens vogter, og dens rolle er at sørge for, at lovgivningen overholdes.
Derfor kan jeg ikke give Dem positive nyheder om ændringer i holdningen, fordi Kommissionens holdning afgøres af traktaten. Hvad kunne der gøres? Jeg mener også, at traktaten indeholder generelle bestemmelser til støtte for Litauens omlægninger inden for energisektoren - hvis jeg ikke tager fejl, en samlet pakke på 1,3 mia. EUR - og dette skulle kunne hjælpe til at styrke områder, der kan øge Litauens energiressourcer, ved f.eks. at forbedre sammenkoblinger, ved at finansiere energieffektive foranstaltninger, ved at finansiere alternative forsyninger. Det er i den retning, man skal arbejde, men det er min opfattelse, at det ikke kan lade sig gøre at ændre traktaten, for det er kun en regeringskonference og efterfølgende ratificering, der kan ændre den primære EU-ret.
Med hensyn til Mochovce er det Kommissionens opfattelse, at situationen er den samme som for Ignalina. Der er ingen forskel i holdningen. Men vi har undersøgt situationen for Mochovce, og i verden i dag står vi over for nye udfordringer, som skaber nye behov. Det er ikke kun et spørgsmål om anlæggenes driftsmæssige sikkerhed, men der er andre sikkerhedsbekymringer at tage hensyn til, som f.eks. anvendelse af fly til angreb på atomkraftanlæg. Den foreslåede teknologi for disse nye reaktorer tog ikke i tilstrækkelig grad højde for dette spørgsmål. Derfor bad vi operatøren om sammen med de slovakiske atomenergikontrolmyndigheder at træffe yderligere foranstaltninger til sikring af, at et atomkraftanlæg, der blev angrebet på denne måde, ikke ville lide permanent skade.
Om: Investeringer i første generation prioriteres frem for anden generation
Claude Turmes' forslag til betænkning (2008/0016/COD) om det forslag til direktiv om fremme af anvendelsen af vedvarende energikilder, der for øjeblikket behandles i EP's udvalg, tages Rådets og Kommissionens bindende mål for biobrændstoffer og vedvarende energi på transportområdet op til fornyet overvejelse, eftersom forskningen i og udviklingen af biobrændstoffer af anden generation ikke har givet resultater.
Burde der imidlertid ikke udarbejdes klar lovgivning for investorer i forbindelse med biobrændstoffer af første generation, fordi det er de samme investorer, der investerer i anden og tredje generations forskning og udvikling, som vil bygge anlæg,der let kan ombygges efter kravene forbundet med anden og tredje generations teknologi? De har ikke råd til at undlade at investere i forskning i og udvikling af næste generations anlæg, idet deres anlæg ellers kommer til at være umoderne.
Andris Piebalgs
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Kommissionen er enig med hr. Aylward i, at det er nødvendigt med en klar lovgivning for investorer i første generations biobrændstoffer for at komme videre til anden generations brændstoffer.
Kommissionen opfatter første generations brændstoffer som en bro til anden generations brændstoffer, der som råmateriale bruger lignocellulose.
Uden en god hjemlig produktionsbase for første generations biobrændsler, vil det være vanskeligt for innovative og effektive produkter at komme ind på markedet. Når det er sagt, må det understreges, at en klar lovgivningspolitik er altafgørende, ikke bare for at tilskynde til vækst i biobrændstofsindustrien, men også for at undgå negative indvirkninger på miljøet. Udviklingen af biobrændstoffer må ikke ske på bekostning af fødevaresikkerheden, og den må heller ikke påvirke fødevarepriserne.
Der bør samtidig ikke herske tvivl om, at Kommissionen ønsker at fremskynde udviklingen af anden generation af biobrændstoffer.
Det foreslåede direktiv om fremme af anvendelse af vedvarende energikilder fastlægger klart, at andelen af biobrændstoffer, der fremstilles af affald, restprodukter og celluloseholdigt materiale, som ikke kan bruges til fødevarer, skal være dobbelt så stor som andre biobrændstoffers andel i bestræbelserne på at opfylde de nationale biobrændstofsforpligtelser.
Derudover vil medlemsstaterne skulle indberette om, hvorledes deres støtteordninger er struktureret til fordel for anden generations biobrændstoffer.
EU yder ligeledes en omfattende støtte til den igangværende forskning med henblik på at udvikle anden generations produktionsteknikker. I EU's syvende forskningsrammeprogram lægges der stigende vægt på anden generations biobrændstoffer, herunder især biomass-to-liquid-processen.
Forskningen skal omfatte teknisk og økonomisk baserede pilotprojekter ikke blot for at sikre en attraktiv nytteværdi, men også for at sikre nettofordele for Fællesskabets målsætninger om at begrænse klimaforandringerne og for at sikre overkommelige fødevarepriser for alle borgere i verden.
Kommissionens politik og forslag var således reelt skræddersyet til behovet for at udvikle anden generations biobrændstoffer, og behovet for om nødvendigt at bruge første generation, men gøre det på en bæredygtig måde.
Liam Aylward
(EN) Fru formand! Kan jeg spørge kommissæren, hvorfor han mener, at EU er i færd med at tabe informationskampen om fordelene ved stærke og konsekvente målsætninger for biobrændstoffer, især i en verden med mindre forsyninger. Det vil jeg gerne spørge om i forbindelse med biobrændstoffer, som ville kunne være et betydeligt bidrag til at øge EU's energiforsyningssikkerhed. Man kan fremstille biobrændstoffer i overensstemmelse med bæredygtighedsprincipperne uden at bringe fødevareforsyningerne i fare, som kommissæren var inde på, og biobrændstoffer er den eneste vedvarende energi, hvor Europa indtager en stærk og bred førerstilling.
Andris Piebalgs
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Kommissionens forslag modvirker ikke en udvikling af biobrændstofsindustrien og dens anvendelse i transportsektoren, især da raffineringssektoren lider under mangel på dieselfremstilling i EU. Vores forslag modvirker altså ikke denne industri, men jeg mener, at hvis der ikke fastlægges klare bæredygtighedskrav, vil den skade, der forvoldes af et mislykket projekt, komme til at gå ud over hele industrien, for for øjeblikket fokuseres der så stærkt på biobrændstoffer, at vi ikke har råd til mislykkede projekter, for det ville betyde enden for hele industrien.
Jeg vil gerne forklare, hvorfor jeg er så interesseret i biobrændstoffer. Hvad ser vi inden for transport? Vi ser for det første mere effektive biler - og i Parlamentet har vi haft nogle meget hårde forhandlinger om biler. For det andet har vi ændringer i transportmidlerne, men folk foretrækker stadig væk i en rækketilfælde at bruge bilen, og for det tredje har vi anvendelse af alternative brændstoffer. Et af disse alternative brændstoffer er biobrændstoffer, men vi må også tage med i betragtning, at de produceres på jord, som også kan frembringe fødevarer. Derfor mener jeg, at selv om denne foranstaltning er positiv - og den er klart positiv - må man træffe alle de nødvendige sikkerhedsforanstaltninger.
Teresa Riera Madurell
(ES) Fru formand! Når det drejer sig om biobrændstoffer, blander man ofte fakta og fiktion på en sådan måde, at det forvirrer befolkningen, skader forskning, fornyelse og industriens investeringer i denne sektor.
Har Kommissionen overvejet at starte en informationskampagne i hele EU, hvor man giver rigoristiske og objektive oplysninger med henblik på at få klarlagt situationen?
Avril Doyle
(EN) Fru formand! De to spørgsmål kunne næsten have været behandlet under et, men jeg tror, at det underliggende budskab i min irske kollegas spørgsmål, hvis jeg yder det retfærdighed, er, at han gerne ville se - eller at lovgivningen kunne begunstige - investeringer i første generation, eller at vi i det mindste ikke undskylder for lovgivning, der begunstiger investeringer i første generation, da det fører videre til anden og tredje generation.
Jeg vil gå til det fra en lidt anden vinkel, og jeg vil gerne spørge kommissæren, om ikke al lovgivning på dette område principielt skulle være teknologineutral.
Andris Piebalgs
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Måske skulle jeg begynde med det andet spørgsmål. Vi må være klar over, at ligesom med olie kan vi komme til at stå i en situation med en uforudsigelig vækst i efterspørgslen i andre sektorer, og fødevarer er virkelig et grundlæggende behov for mennesker. Derfor har vi brug for teknologier, der giver os bredere muligheder. Bredere muligheder får vi, når vi bruger ting, som normalt går til spilde. Med det formål for øje mener jeg helt klart, at vi skal fremme anden generation. Men måske er selv det ikke tilstrækkeligt, for det er ikke der, risiciene ligger. Vi har brug for nye teknologier. Vi ønsker ikke kun at skifte olie ud med biobrændstoffer, men vi må have en teknologi, som virkelig sikrer, at vi ikke får denne konkurrence eller begrænsede konkurrence. Derfor er jeg stadig af den opfattelse, at anden generation fortjener særlig opmærksomhed, selv om alle teknologier i teorien bør være ligeværdige.
Med hensyn til uddannelse mener jeg, at dette er en bredere del af uddannelse. Der er uddannelsesprogrammer, for generelt drejer dette sig ikke om uddannelse i biobrændstoffer, men om bæredygtighed, energieffektivitet, en helt anden holdning til miljøet og viden om, at det man bruger, kommer et sted fra, og at det altid forvolder skade. I debatten om biobrændstoffer glemmer vi somme tider, at olie også fremstilles, og somme tider fremstilles den på basis af tjæresand. For nylig blev der offentliggjort nogle billeder af, hvor det produceres. Det er ikke et landbrug, og det er i virkeligheden også en udfordring. Jeg mener, at vi hver især, når vi bruger energi, skal gøre det så effektivt som muligt og følge tendensen med at bruge grønnere energi og gøre det, selv om det koster lidt mere.
Om: Biobrændstoffer
Bør biodiesel ikke prioriteres højere end bioethanol i forbindelse med fastsættelse af mål for biobrændstoffer?
Andris Piebalgs
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Kommissionen erkender, at der i EU er større efterspørgsel på biodiesel til erstatning af diesel end på bioethanol, som kunne begrænse benzinforbruget.
I lyset heraf kan det forventes, at biodieselforbruget i de kommende år fortsat vil være højere en bioethanolforbruget. Men det er ikke Kommissionens opfattelse, at der er behov for teknologispecifikke målsætninger, da både biodiesel og bioethanol kan spille en vigtig rolle i mindskelsen af den europæiske transportsektors olieafhængig.
Når dette er sagt, vil jeg gerne påpege, at det er anden generation, som fremmer både biodiesel og bioethanol, men efterspørgslen på EU-markedet er klart størst for diesel. Jeg mener ikke, at vi skal gøre forskel på ethanol og diesel, men vi bør fremme anden generation i stedet for første generation..
Avril Doyle
(EN) Fru formand! Vil kommissæren kommentere og fremlægge sine synspunkter om hele spørgsmålet om livscyklusbæredygtigheden for biobrændstoffer, eller brændstoffer til transport i almindelighed, i forbindelse med hr. Turmes' betænkning? Med andre ord kan han kommentere den samlede CO2 -reduktion fra begyndelse til ende, herunder afgrødens produktion, produktionsmetode, transport, raffinering og anvendelse. Hvordan forholder han sig til spørgsmålet om den procentuelle andel af CO2-reduktionen? Hører han til i 40-45 %- eller 35 %-lejren?
Andris Piebalgs
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Jeg hører til i 35 %-lejren, fordi det er vigtigt at understrege, at hvis vi fastsætter krav, som ville betyde fuldstændig fjernelse af biobrændstoffer fra markedet, og der er risiko for problemer, vil vi gå over til olie og måske kul og flydende teknologi..
Det er efter min opfattelse værre end at holde fast ved tærsklen på 35 %, da en sådan tærskel klart sparer CO2..
Jeg vil altså holde fast ved de 35 %. Det skal nu forhandles af Parlamentet og Rådet, og hvis man når frem til et andet tal, vil jeg leve med det tal. Jeg mener imidlertid, at 35 % er et ret svært mål, for da spørgsmålet blev diskuteret i kollegiet, var der også forskellige lejre, og dette tal er allerede et kompromis mellem de to lejre, hvor den ene lejr tror på biobrændstoffer, og den anden er bange for dem. De 35 % var således et kompromis.
Zita Pleštinská
(SK) Fru formand! Vi prøver i dag på at finde ud af, hvordan vi kan komme videre med de alternative energikilder. Jeg var sammen med min kollega hr. Rack i New Zealand i juli, og her blev jeg interesseret i anvendelsen af geotermisk energi. Min region, Stará Ľubovňa, i Slovakiet har lignende geotermiske kilder, men det kræver store finansielle ressourcer at udvikle dem.
Hvordan forholder Kommissionen sig til anvendelse af geotermiske kilder til energiproduktion?
Reinhard Rack
(DE) Fru formand! Jeg vil gerne rejse et spørgsmål, som endnu ikke har figureret særlig meget i debatten. Biobrændstoffer, biodiesel og bioethanol har alle forskellige effektivitetsværdier og forskellige klassificeringer, også hvad angår deres CO2-emissioner. Der er et spørgsmål, som ikke er blevet behandlet særlig indgående, nemlig det faktiske energiindhold i produktionen af disse forskellige brændstoffer. Kan kommissæren kommentere det?
Andris Piebalgs
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Vi forholder os meget positivt til udviklingen af geotermisk energi, og det forslag til direktiv, som er under forhandling, vil sammen med klima-energipakken fremme anvendelsen af vedvarende energi, herunder geotermisk energi.
Hvorfor bruges den ikke nu? Det skyldes delvist, at det ikke er tilstrækkeligt at koncentrere sig om vedvarende energi. Det er meget lettere at lægge omkostningerne ved fossile brændstoffer over på forbrugeren, eftersom det kræver kapitalinvesteringer at bruge vedvarende energi, som f.eks. geotermisk energi, og hertil er der brug for et særligt miljø for og fokus på vedvarende energi. Det er min opfattelse, at vedvarende energi, som f.eks. geotermisk energi, vil blive meget mere udbredt i EU ikke blot til elektricitetsproduktion. I København f.eks. bruges det til fjernvarme. Denne teknologi har altså forskellige anvendelsesmuligheder, og den vil vokse i EU.
Med hensyn til energiindholdet er det rigtigt, at biobrændstoffer har et lavt energiindhold, og man behøver større mængder, og jeg tror ikke, der skal være tvivl om, at vi vil udskifte olie med biobrændstoffer. Men her har jeg i det mindste en bil, der kører på biobrændstof, og den eneste ulempe er, at jeg oftere skal lægge vejen forbi en tankstation, men det har jeg ikke noget imod. Jeg vil derfor sige, at det er anderledes, men ikke anderledes nok til, at jeg vil ændre adfærd.
Det vil være et problem med en el-bil. For øjeblikket er den meget langsommere, i det mindste på dette stadie - biler i byerne. Der er måske behov for en slags hybrid, for når man rejser over lange afstande, er el-biler måske ikke tilfredsstillende, men for køretøjer, der kører på biobrændstof, er der ingen problemer.
Formanden
Spørgsmål nr. 41 er erklæret uantageligt, og spørgsmålene 42 til 45 vil modtage skriftlig besvarelse. Da spørgsmålene. 46, 47, 48 og 49 drejer sig om samme emne, vil de blive behandlet under ét.

Om: Prissætningspolitik i telekommunikationssektoren
I forlængelse af Kommissionens indgreb med henblik på at regulere taksterne for roamingsamtaler, har kommissæren med ansvar for informationssamfundet planer om at indføre et prisloft for mobildataroaming, som træder i kraft fra sommeren 2009 i mobiltelefonsektoren, og hvis hovedformål er at reducere de eksisterende forskelle i taksterne for sms-tjenester.
Hvad er Kommissionens svar på branchens anklager om, at den fører en populistisk politik og forsøger at kontrollere markedet ved at indføre et prisloft i stedet for at skabe forudsætninger for en sund konkurrence i telekommunikationssektoren? Hvordan agter Kommissionen at reagere på branchens åbenlyse modvilje mod de ovennævnte planer? Agter Kommissionen også at indføre prislofter på andre områder i det indre marked?
Om: Lavere priser for sms-beskeder på tværs af medlemsstater (roaming)
De Europæiske Tilsynsmyndigheders Gruppe, der består af repræsentanter for de relevante myndigheder fra de 27 medlemsstater, har det seneste år anmodet Kommissionen om at fastsætte en øvre grænse for priserne på sms-beskeder, der sendes eller modtages i en anden medlemsstat end den, hvor nummeret er hjemmehørende. Kommissionen gav teleudbyderne en frist indtil 1. juli 2008 til at sænke priserne på sms- og internetbeskeder, der sendes eller modtages under rejse inden for EU. Udbyderne har imidlertid ikke reageret på dette, og opererer stadig med høje takster til skade for forbrugerne.
Kommissionen bedes svare på følgende: Hvilke skridt har den i sinde at tage for at tvinge udbyderne til at sænke de meget høje priser, som forbrugere, der rejser inden for EU, afkræves for sms- og internetydelser, og har Kommissionen i sinde at opretholde de i 2007 indførte maksimalpriser for mobilkommunikation efter 2010?
Om: EU-forordning om roaming
Hvilke fremskridt er der helt nøjagtigt sket i forhold til EU-forordningen om roaming, og er det lykkedes at få mobilbranchen til frivilligt at nedsætte roamingpriserne for tekstbeskeder og mobile datatjenester?
Om: Roamingafgifter
I lyset af Kommissionens tilsagn om at fastsætte maksimumsgrænser for roamingafgifter for grænseoverskridende tekst- og dataoverførsel, hvilke skridt har Kommissionen da taget for at sikre, at mennesker, der bor i og rejser til grænseområder i et bestemt land, ikke uforvarende rammes af roamingafgiter?
Viviane Reding
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! De vil vide, at Kommissionen i går traf afgørelse om et forslag til den anden roamingpakke, denne gang om sms- og dataroaming. Parlamentet vil huske, at denne markedsanalyse blev udført på Parlamentets anmodning i forbindelse med taletelefoniroamingpakken i juni sidste år. Parlamentet fik her indført i forordningens artikel 11, at Kommissionen skulle vende tilbage til sms- og dataroaming i løbet af 2008. Det var, hvad Kommissionen gjorde, og vi har foreslået prislofter.
Det bringer mig til spørgsmålet om prissætning. Nej, vi fastsætter ikke priser. Vi fastsætter lofter, og under dem har udbyderne den nødvendige fleksibilitet til at konkurrere og innovere, enten ved at tilbyde roaming under loftet for taletidstakster, eller ved at tilbyde andre pakker, som forbrugerne kan vælge imellem. Udbyderne har altså fleksibilitet.
Med hensyn til sms har priserne været mere eller mindre statiske i det sidste år, og de er stadig på et niveau, som ikke kan begrundes med de grundlæggende omkostninger, og der er stort set de samme problemer på sms-markedet som på taletelefoniroamingmarkedet.
I februar i år deltog jeg i GSM-sammenslutningens verdenskongres i Barcelona, hvor jeg advarede industrien. Jeg talte personligt med ledere inden for industrien og fortalte dem, at de havde tid til selv at sætte priserne ned, og fristen var den 1. juli 2008. Vi har dog ikke set nogen forskel i sms-roamingpriserne for i år og sidste år. Vores forslag er at fastsætte et loft på 11 cent for detailtaksten og 4 cent for engrostaksten.
Jeg vil dernæst komme ind på dataroaming. Vi har truffet foranstaltninger til at løse det famøse problem med chokerende regninger, hvor kunderne skal betale flere tusinde euro, når de kommer hjem efter nogle uges ophold i udlandet, fordi de har brugt deres mobiltelefon til datadownloading på samme måde som hjemme, hvor downloading af data pr. megabyte koster mellem 5 og 15 cent. I udlandet kan prisen pr. megabyte komme helt op på 16 EUR, og De kan forestille Dem, hvilke regninger man kan få, hvis man ikke ved, hvad der sker.
Det er grunden til, at vi har foreslået flere foranstaltninger. Den første vedrører gennemsigtighed, således at borgere, der krydser en grænse, kan være underrettet om, hvad dataroaming koster. Den anden foranstaltning går ud på, at forbrugeren sammen med sin udbyder kan fastlægge et loft for, hvor meget han vil betale, og hvor forbindelsen afbrydes, hvis loftet er nået. Den tredje foranstaltning er affødt af, at vi har konstateret, at problemet skyldes de alt for høje engrospriser, som en udbyder pålægger en anden. Derfor foreslår vi et engrosloft på en euro pr. megabyte i håb om, at man således vil udvikle normale prisstrukturer, som kan tilbydes forbrugerne.
Georgios Papastamkos
(EL) Fru formand! Før jeg stiller mit tillægsspørgsmål, vil jeg gerne gratulere fru Reding med afstemningen i dag om den elektroniske kommunikationspakke. Fru kommissær! Det er endnu et initiativ, som bærer Deres præg, lige som den politik om roamingtakster, som De så konsekvent har arbejdet for.
Men måske risikerer denne roamingpolitik at føre til, at de europæiske mobiltelefonselskaber vil følge tredjelandes praksis, ifølge hvilken forbrugerne ikke bare betaler, når de foretager opkald, men også når de modtager dem.
Marian Harkin
(EN) Fru formand! Jeg vil først gerne gratulere kommissæren med roamingpakken. Det er positive nyheder for mange telefonibrugere i EU. Mit spørgsmål drejer sig om uforvarende roamingtakster, når folk rejser i nærheden af en grænse, og det har jeg selv mange erfaringer med. Jeg hørte, hvad kommissæren sagde om gennemsigtighedsinitiativet, nemlig at forbrugerne skal underrettes om priserne, når de rejser over grænserne. Det var ikke i forbindelse med telefonsamtaler, men jeg ville blot spørge, om der er taget initiativer på det område, og hvis det ikke er tilfældet, vil kommissæren overveje det gennemsigtighedsinitiativ, som hun lige nævnte i sit svar?
Viviane Reding
Fru formand! Jeg vil først gerne takke hr. Papastamkos for hans lykønskninger, men jeg vil gerne videregive disse lykønskninger til Parlamentet, eftersom Parlamentet har udført et virkeligt godt stykke arbejde i en meget vanskelig situation med fem direktiver om meget komplicerede spørgsmål. Jeg er måske ikke 100 % enig i alt det, Parlamentet har vedtaget, men Parlamentet har i dag sat det indre marked for telekommunikation på dagsordenen. Nu må Rådet se på Parlamentets forslag og prøve at nå frem til en fælles holdning, således at denne telekommunikationspakke kan blive en realitet for industrien og forbrugerne..
Med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt vi ikke løber en risiko for, at udbyderne vil forhøje priserne ad anden vej, hvis vi nedsætter roamingpriserne, hørte vi allerede sidste år, da vi forelagde taletelefoniroamingpakken, at udbyderne ville være tvunget til at forhøje priserne for mobiltelefonsamtaler, men det stik modsatte skete. I stedet for at lukke deres telefoner, når de er i udlandet, bruger borgerne dem nu. Omfanget af mobiltelefonsamtaler er således steget kraftigt, med 34 % på kun et år.
På grund af konkurrencen på de nationale markeder er de nationale priser ikke steget, men de er derimod faldet med 10-12 %. De vil huske den polemik, vi havde på et vist tidspunkt, om "bill and keep". Det tilkommer udbyderne at afgøre, hvilket faktureringssystem de ønsker at bruge. I Europa bruger man ikke "bill and keep". Det er den amerikanske måde at gøre det på. Jeg har lige set, at priserne i USA er lavere end her, og jeg fortalte helt klart udbyderne, at de skulle vælge deres forretningsmodel. Det tilkommer ikke Kommissionen at gøre dette, men de må finde ud af det med deres kunder. Det eneste, der interesserer mig, er gennemsigtighed, at priserne ikke overskrider uacceptable grænser, og at alle europæiske forbrugere kan føle sig hjemme, når de rejser i Europa, og når de kommunikerer i Europa.
Spørgsmålet om uforvarende roaming er vi bekendt med. Jeg kommer fra Luxembourg, og De kan sikkert forestille Dem, hvor mange klager jeg modtager fra forbrugere om dette spørgsmål, eftersom nogle luxembourgere, der bor i et grænseområde, har én udbyder i stuen, en anden i køkkenet og en tredje i soveværelset. Jeg kender derfor dette problem grundigt. Vi har følgelig rejst spørgsmålet over for de nationale tilsynsmyndigheder og holder øje med problemet sammen med Den Europæiske Tilsynsmyndigheders Gruppe. Og vi vil også gøre det sammen med de nationale tilsynsmyndigheder. Vi har ligeledes øget gennemsigtighedsinitiativerne for sms og data i den pakke, der nu ligger på Parlamentets bord. Vi har allerede set en vis positiv udvikling vedrørende uforvarende roaming f.eks. i Irland, hvor man har udført et godt stykke arbejde på begge sider af grænsen. Det er en positiv måde at opfatte det på, og udbyderne bør også være meget opmærksomme på problemet med uforvarende roaming. Selv om det kun er en lille andel af befolkningen, der lider under dette problem, er det udbydernes ansvar at prøve at løse problemet.
Paul Rübig
(DE) Fru formand! Jeg vil også gerne sige tillykke med resultatet af afstemningen i dag. Det ville interessere mig at høre, om kommissæren har planer om at udarbejde et forslag til et arbejdsprogram for BERT (Sammenslutningen af Europæiske Reguleringsmyndigheder inden for Telekommunikation) med aftalte målsætninger og en aftalt tidsplan, således at der klart kan gøres fremskridt med hensyn til samarbejdet mellem staterne. Vi læste jo for nylig i New Europe, som er nyhedskilden for Europa, at roaming skulle have kostet de europæiske forbrugere 30 mia. EUR.
Jeg vil gerne takke kommissæren for hendes proaktive holdning til roamingspørgsmålet. Mener hun også, at det er nødvendigt at udarbejde et handlingsprogram for medlemsstaterne til behandling af de opgaver, som Europa-Parlamentet har peget på. Er der behov for en ny institution?
Reinhard Rack
(DE) Fru formand! Kommissæren er med rette blevet rost for, at telekommunikation er blevet billigere i Europa, hvor priserne sandsynligvis vil falde yderligere i fremtiden. Det er borgerne hende taknemmelig for.
I denne sammenhæng vil jeg gerne med Deres tilladelse viderebringe et spørgsmål, som jeg ofte får stillet. Jeg ved ikke, om kommissæren er ansvarlig for dette område, så hvis ikke, vil jeg om nødvendigt bede hende om at viderebringe det. På telekommunikationsområdet kan Kommissionen og kommissæren sikre, at konkurrencen fungerer effektivt, og at tjenesterne bliver billigere via lofter og andre foranstaltninger. Hvorfor er det samme ikke tilfældet for olie og beslægtede produkter? Hvorfor har vi en situation, hvor priserne almindeligvis kun bevæger sig i en retning, nemlig opad?
Viviane Reding
Fru formand! Det er i virkeligheden kommissær Piebalgs, der bør svare på dette spørgsmål. Jeg vil sende det videre til ham. Et roamingsystem for olieprodukter: Det ville være noget af en bedrift!
For så vidt angår den tidsplan, som hr. Rübig spurgte til: Vi har nu den anden roamingpakke på bordet. Jeg kan forestille mig, at Parlamentet vil afgive udtalelse om denne roamingpakke inden for meget kort tid, således at den kan vedtages hurtigt inden udløbet af det franske formandskab.
Jeg har også talt med det franske rådsformandskab her til eftermiddag, og formandskabet vil behandle emnet og sikre, at Rådet udarbejder en analyse af Kommissionens forslag så hurtigt som muligt, således at de nye bestemmelser kan træde i kraft efter planen den 1. juli 2009. Dette er, hvad borgerne - forbrugerne - forventer af Parlamentet og Rådet.
Brian Crowley
(EN) Fru formand! Jeg beklager, at jeg ikke var til stede, da kommissæren besvarede mit spørgsmål. Jeg havde et andet møde.
Formanden
Tak fordi De ikke insisterede på et tillægsspørgsmål.

Om: Sendestop for den kinesiske tv-station NTDTV
Den 16. juni 2008 standsede teleselskabet Eutelsat pludselig udsendelserne fra New Tang Dynasty Television (NTDTV) til det kinesiske fastland. Årsagen hertil skulle angiveligt være en "forstyrrelse i satellittens energiforsyning". Bagefter kunne Eutelsat ikke give nogen tilfredsstillende forklaring på, hvad årsagen var. NTDTV er ikke orienteret om, hvorvidt der arbejdes på at udbedre de tekniske fejl. NTDTV er den største uafhængige kinesisksprogede tv-station og den eneste, der indtil den 16. juni 2008 ucensureret kunne modtages i Kina. NTDTV har udsendelser på kinesisk og engelsk. Allerede i 2005 ville Eutelsat ikke mere forlænge sendekontrakten med NTDTV for Asien, hvilket blev forhindret efter indgreb på internationalt plan.
Hvad agter Kommissionen at gøre for at sikre, at uafhængige tv-stationer fortsat kan sende til Kina?
Viviane Reding
Fru formand! Jeg vil være til rådighed for hr. Crowley, hvis han ønsker at tale med mig senere og har et tillægsspørgsmål.
For så vidt angår spørgsmålet om sendestoppet for den kinesiske tv-station NTDTV, var Kommissionen i høj grad bevidst om problemet og anmodede derfor Eutelsat om at gøre rede for situationen.
Vi modtog en svarskrivelse fra Eutelsat, som oplyste, at det varige tab af en af V5's to solpaneler er blevet bekræftet både af Eutelsat og satellitfabrikanten, Thales Space.
Med henblik på at sikre satellittens drift slukkede Eutelsat de fire transpondere til direkte tv-modtagelse, mens de resterende 20 transpondere til telekommunikation blev holdt i drift.
Da Eutelsat ikke driver andre satellitter med dækning af Asien, har de sendt deres kunder, herunder NTDTV-udbyderen, en liste over konkurrerende satellitter med egnet dækning og kapacitet.
Eutelsat påpegede også, at deres satellitter transmitterede stationer, der repræsenterede samtlige kanaler, kulturer og politiske synspunkter. De oplyste, at de afholder sig fra på nogen måde at tage stilling til stationernes ideologiske og politiske holdninger. Eutelsat bekræftede på ny over for Kommissionen, at de ikke havde truffet foranstaltninger over for NTDTV på foranledning af Kinas regering eller andre. NTDTV sendes faktisk stadig fra en af deres europæiske satellitter.
Eutelsat forelagde også tekniske oplysninger, der viste, at der var behov for forholdsvis store paraboler for at modtage NTDTV, og at det derfor var usandsynligt, at en større del af den kinesiske befolkning kunne modtage stationen.
Paul Rübig
(DE) Fru formand! Kan kommissæren oplyse, hvornår det forventes, at sendekapaciteten vil være genoprettet? Mit andet spørgsmål hænger sammen med dette: Mener kommissæren, at vi også vil være i stand til at skabe et "Europa uden grænser" for tv, hvor alle de nationale tv-stationer kan modtages i hele Europa?
Viviane Reding
Fru formand! For så vidt angår medlemmets første spørgsmål, har Eutelsat meddelt os, at sendestoppet er permanent, og at transmissionen af tv-stationerne ikke kan genoptages. Det er således et rent teknisk spørgsmål. Desværre er kapaciteten kun på 50 %, og derfor kan den anvendte energi kun være på 50 %. Det er et teknisk problem, der desværre ikke kan løses.
Jeg vil nu gå over til det ærede medlems mere principielle spørgsmål om, hvorvidt vi en dag vil opnå et "Europa uden grænser" for tv. Vi er ikke nået dertil endnu. Direktivet om fjernsyn uden grænser er nu omfattet af et direktiv om audiovisuelle tjenester uden grænser, og jeg nærer store forhåbninger om, at video-on-demand kan blive en fælleseuropæisk tjeneste. Håbet er naturligvis, at der en dag ikke længere vil være nogen grænser, og at borgere i hele Europa vil kunne modtage de tv-kanaler, som de ønsker at modtage. Vi er endnu ikke nået til dette punkt, da rettighederne stadig sælges i et nationalt system. På et tidspunkt vil vi i Europa stå i en situation, hvor rettighederne også kan sælges på europæisk plan. Det er mit ønske. Jeg kan ikke fremtvinge denne situation, men så gerne, at vi nåede dertil, og jeg tror, at vi langsomt, men sikkert vil bevæge os fra en situation med nationalt salg af rettigheder frem mod en situation med europæisk salg af rettigheder.
Formanden
Jeg beklager over for de to resterende spørgere, der havde spørgsmål til kommissær Reding, men spørgsmål nr. 51 og 52 vil blive besvaret skriftligt.

Om: Irsk som et officielt sprog i EU
Hvordan agter Kommissionen at gennemføre sin nye strategi for flersprogethed, navnlig med hensyn til styrkelsen af det irske sprog som et officielt sprog i EU?
Leonard Orban
Fru formand! Kommissionens nye strategi om flersprogethed, "Flersprogethed - et aktiv for Europa og en fælles forpligtelse", blev vedtaget den 18. september 2008. Strategiens hovedemne er sproglig mangfoldighed og anvendelse og udvikling heraf med henblik på at fremme tværkulturel dialog, stimulere europæiske selskabers konkurrenceevne og forbedre de europæiske borgeres kvalifikationer og evne til at finde arbejde.
Strategien fokuserer på at fremme indlæring og anvendelse af fremmedsprog i medlemsstaterne, ikke på den sproglige situation i de europæiske institutioner. Vi bekræfter vores engagement i at udvikle borgernes evne til at kommunikere på to sprog ud over deres modersmål, og samtidig understreger vi behovet for at tilbyde undervisning i et større udvalg af sprog, som borgerne kan vælge imellem ud fra interesse. Kommissionen vil anvende eksisterende fællesskabsprogrammer, navnlig programmet for livslang læring, med henblik på at støtte medlemsstaternes bestræbelser på at fremme fremmedsprog ved hjælp af denne strategi.
Rådets forordning nr. 1 af 15. april 1958 som ændret ved artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 920/2005 af 13. juni 2005 gjorde irsk til et officielt sprog i EU-institutionerne pr. 1. januar 2007. Forordningens artikel 2 og 3 giver imidlertid ret til en delvis fravigelse, der kan fornyes hvert femte år, for så vidt angår EU-institutionernes anvendelse af irsk. Denne fravigelse betyder i bund og grund, at det på nuværende tidspunkt kun er forslag til forordninger under den fælles beslutningsprocedure og visse relaterede dokumenter samt direkte meddelelser til offentligheden, der oversættes fra eller til irsk.
Ifølge disse bestemmelser har Kommissionen således foretaget alle de oversættelser til og fra irsk, der er relevante for lovgivningsprocessen, og indgivet dem rettidigt. Der blev endvidere afgivet svar på irsk på spørgsmål stillet til Kommissionen af borgere eller juridiske enheder. Kommissionen er endvidere begyndt at gøre irske versioner af sine vigtigste websider tilgængelige på irsk med fokus på indhold, der har særlig interesse for irsktalende.
For så vidt angår tolkning, opfylder GD Tolkning alle tolkningsbehov fra og til irsk i Rådet, Kommissionen og udvalgene, og direktoratet vil bestræbe sig på også at gøre dette fremover, idet det skal sikres, at det har de nødvendige ressourcer hertil.
Seán Ó Neachtain   -
(GA) Fru formand! Jeg sætter pris på Kommissionens støtte og på de fremskridt, som Kommissionen har gjort i forhold til det irske sprog. Man siger i Irland, at sproget skal bruges, hvis det skal overleve. Jeg har kun 30 sekunder tilbage, så jeg kan ikke tillade mig at spilde tiden. Normalt får jeg højst et minut til at udtrykke mig på mit eget sprog i Parlamentet.
Jeg vil gerne spørge Kommissionen, om den ønsker at se en udvikling af det irske sprog, og om det ville være muligt at bruge det i større udstrækning her i Parlamentet og i de andre institutioner, især på udvalgsniveau, hvor der er mulighed for at tale sproget i længere perioder. Et sprog kan ikke overleve med blot et par sekunders taletid.
Leonard Orban
Fru formand! Når vi ser på de krav, der stilles til Kommissionen på dette område, er vi glade for at kunne konstatere, at Kommissionen ikke blot lever op til dem, men rent faktisk gør mere end krævet. Kommissionen har virkelig gjort en indsats. Der er dog behov for en fælles indsats for yderligere at fremme det irske sprog over en bredere kam. Denne indsats bør komme fra både EU-institutionerne, de irske myndigheder og det irske samfund generelt. Der er f.eks. brug for flere irske tolke og oversættere, og dette mål er svært at nå, hvis der ikke stilles væsentlige midler til rådighed på nationalt plan, dvs. i Irland.
Jeg arbejder derfor tæt sammen med de irske myndigheder for at skabe incitamenter for dem, der ønsker at uddanne sig og opnå de nødvendige kvalifikationer til at udføre sprogligt arbejde for fællesskabsinstitutionerne.
Jeg vil også gerne understrege, at vi arbejder tæt sammen med de irske myndigheder, når det gælder de forskellige udviklingsmuligheder for det irske sprog og ikke blot dets institutionelle aspekter. Vi vil gøre vores bedste for at fremme terminologisk arbejde med det irske sprog og indgår som sagt i et tæt samarbejde med alle interesserede parter.
Formanden
Spørgsmål nr. 54 fra Higgins er taget tilbage.

Om: Flersprogethed i de europæiske institutioner
Kommissionen har praktikantprogrammer, som den kun reklamerer for på engelsk, fransk og tysk. Desuden offentliggør den kun indkaldelse af forslag i forbindelse med det europæiske initiativ for demokrati og menneskerettigheder på engelsk, fransk og spansk og anmoder om, at europæiske organisationer, uanset deres nationale tilhørsforhold, kun indgiver deres forslag til projekter på disse sprog. Endelig registrerer Kommissionen kun webstedet for sin stop diskriminationen-kampagne, i lighed med mange andre websteder, på engelsk og viser kun logoer på dette sprog på indgangssiden.
Hvilke politikker agter Kommissionen at iværksætte for at sikre, at der, begyndende med dens egne daglige aktiviteter, virkelig sker gennemførelse af flersprogethed, som den altid forsvarer i offentlige sammenhænge og udtrykkeligt går ind for i sine egne dokumenter?
Leonard Orban
Fru formand! Kommissionens praktikantprogram er rettet mod universitetsuddannede, der ikke har deltaget i et europæisk praktikantprogram før, og som taler mindst ét af Kommissionens arbejdssprog: tysk, engelsk eller fransk. Dette er en praktisk nødvendighed, der gør det muligt for en praktikant at deltage i aktiviteterne i vores tjenestegrene og få fuldt udbytte af sit praktikophold. Alle de praktiske oplysninger og forklaringer til ansøgerne er kun tilgængelige på disse tre sprog. Reglerne for praktikantprogrammet er til gengæld tilgængelige på alle de sprog, der er officielle EU-sprog på tidspunktet for vedtagelsen af Kommissionens beslutning.
Med henblik på at nå målet i traktatens artikel 177 skal antallet af sprog, der er tilladt for forslag under Det Europæiske Instrument for Demokrati og Menneskerettigheder, begrænses til de sprog, der på det pågældende tidspunkt anvendes og forstås i de respektive tredjelande. De dokumenter, der indsendes af ngo'er til støtte for deres ansøgninger om ekstern bistand, accepteres dog nu på alle EU's officielle sprog via PADOR, onlinesystemet for ngo'er.
For så vidt angår oplysnings- eller samordningsforanstaltninger, som er begrænset til EU og udelukkende rettet mod europæiske borgere, vil vi vurdere ansøgningerne på de respektive medlemsstaters sprog. På forsiden i onlinekampagnen "stop diskriminationen" anvendes da heller ikke et logo på engelsk, og der linkes til websteder på næsten alle EU's officielle sprog.
I overensstemmelse med handlingsplanen for bedre kommunikation med borgerne etablerede Kommissionen i 2006 en weboversættelsestjeneste under GD Oversættelse og øgede hermed sin kapacitet til flersproget kommunikation. I lyset af den hastige udvikling af internettet samt behovet for i henhold til forordning nr. 1 først og fremmest at sikre oversættelse af lovtekster må Kommissionen hele tiden bestræbe sig på at sikre ligevægt mellem behovet for at levere relevant og opdateret information til interesserede parter i EU og for at sikre, at alle Kommissionens websteder er fuldt ud flersprogede.
Det overordnede princip for anvendelse af sprog på webstederne er, at hvert websteds sprog skal tilpasses målgruppen. Kommissionen oversætter derfor de websteder eller webstedssektioner, der har interesse for alle borgere, til så mange sprog som muligt, hvorimod mere tekniske emner, der har interesse for specialister, enten er tilgængelige på et begrænset antal sprog eller udelukkende på deres originalsprog. Indhold, der forventes at gælde i længere perioder, er endvidere tilgængeligt på flere sprog end efemert indhold.
Kommissionens forpligtelser i medfør af forordning nr. 1 omfatter oversættelse af alle forordninger, direktiver, lovforslag og officielt vedtagne meddelelser, som Kommissionen sender til institutionerne, til alle de officielle sprog. Svar på skrivelser fra borgerne gives imidlertid på den eller de pågældende borgeres sprog. Ud over at udføre disse opgaver og i overensstemmelse med princippet om flersprogethed og multikulturalisme bestræber Kommissionen sig på at sikre ligebehandling af borgere, kulturer og sprog.
Marco Cappato
(IT) Fru formand, mine damer og herrer! Lad mig først og fremmest sige, at Kommissionens foreslåede sondring mellem dokumenter af teknisk karakter og - hvis jeg har forstået fortolkningen korrekt - dokumenter af offentlig interesse forekommer mig særlig farlig og vag, da dokumenter af teknisk karakter rent faktisk kan have betydelig offentlig interesse.
Problemet er ret indlysende. Tekster, der udelukkende er arbejdsdokumenter, er underlagt sproglige begrænsninger, men alle dokumenter, der potentielt skal offentliggøres, skal, selv hvis de er af teknisk karakter, håndteres flersprogligt, De skal således oversættes til alle sprog. Jeg finder det især fuldstændigt uforståeligt, at udbudsbekendtgørelser vedrørende projekter til fremme af demokrati og menneskerettigheder kun skal være tilgængelige på engelsk, fransk og spansk. Webstederne bør ikke blot være flersproglige, men være tilgængelige på alle sprog. Endelig forstår jeg ikke, hvorfor det interne nyhedsbrev Commission en direct stort set kun udarbejdes på engelsk.
Leonard Orban
Fru formand! Som sagt er Kommissionen dels bundet af lovgivningskrav i henhold til forordning nr. 1 af 1958, og der er ingen tvivl om, at den lever op til disse krav; dels er der visse tilfælde - som de tilfælde, som medlemmet henviser til - i forbindelse med de oversættelser, der er tilgængelige på Kommissionens websteder, hvor Kommissionen og de andre fællesskabsinstitutioner står over for et væsentligt dilemma.
På den ene side kan der ikke i fuld udstrækning leveres flersproget indhold på disse websteder. Det er ganske enkelt ikke muligt at sikre fuld flersprogethed for samtlige dokumenter på Kommissionens websteder på grund af de begrænsede økonomiske og menneskelige ressourcer, som Kommissionen har til rådighed.
På den anden side gør vi nu det, at vi øger det antal dokumenter, der kan oversættes til så mange EU-sprog som muligt, uden at tilsidesætte vores lovbestemte forpligtelser og inden for de nævnte ressourcemæssige rammer. Vi har i forbindelse med forskellige forespørgsler til Kommissionen bevist, at vi er fleksible, og i det omfang det er fysisk muligt, er vi klar til at udvise samme fleksibilitet fremover.
Formanden
Jeg må desværre skuffe de andre spørgere, men den tid, der er afsat til spørgetiden, er udløbet.
Spørgsmål, der på grund af tidnød ikke var blevet besvaret, ville blive besvaret skriftligt (se bilag).
Robert Evans
(EN) Fru formand! Det en lidt besynderlig bemærkning til forretningsordenen. Hr. Orban og jeg har kendt hinanden længe, så jeg håber, at han ikke vil tage det på den forkerte måde, når jeg siger, at et af hans svar faktisk tog seks minutter. Eftersom vi skal forsøge at få besvaret så mange spørgsmål som muligt, håber jeg, at han fremover vil forsøge at gøre sine svar lidt mere fokuserede og præcise til gavn for alle medlemmer.
Formanden
Vi har drøftet spørgsmålet med næstformand Wallström. Vi ved, at Kommissionen forsøger at give os svar, der er så grundige, som vi ønsker det, men dette betyder naturligvis, at et mindre antal medlemmer kan få taletid. Jeg er sikker på, at de resterende medlemmer vil modtage fyldestgørende skriftlige svar.
(Mødet udsat kl. 19.15 og genoptaget kl. 21.00)
