Erklæringer fra formanden
Formanden
Mine damer og herrer! Jeg vil afgive en erklæring i anledning af den femte europæiske dag til minde om ofre for terrorisme. Det er en dag, som vi skal huske på, og en dag, hvor vi mindes alle de uskyldige ofre for terrorisme. I denne weekend blev to soldater i Antrim i Nordirland myrdet af Real IRA, og i mandags blev en politibetjent skudt i Armagh. Den myrdede politibetjent var gift og havde børn. En barbarisk terrorhandling har endnu en gang ødelagt en familie og påført utrolige lidelser. I går døde mindst 10 mennesker ved et selvmordsbombeangreb i det sydlige Sri Lanka, og over 20 blev alvorligt såret.
På Europa-Parlamentets vegne vil jeg give udtryk for min harme over disse afskyelige angreb på uskyldige mennesker og udtrykke min dybe medfølelse med ofrenes familier. Vi vil altid mindes ofrene.
I dag vil vi i Europa-Parlamentet klart og tydeligt fordømme vilkårlige terrorhandlinger. Vi fordømmer på det stærkeste den meningsløse ødelæggelse af menneskeliv og udryddelsen af hele familier som følge af blind fanatisme, der får mennesker til at dræbe deres medmennesker og træde den menneskelige værdighed under fode. Terrorisme er et direkte angreb på frihed, menneskerettigheder og demokrati. Terrorisme er et forsøg på ved hjælp af vilkårlig vold at nedbryde de værdier, der forener os i EU og i medlemsstaterne.
Disse terrorhandlinger chokerer os alle. De påfører os dyb og hjerteskærende smerte, men de kan og vil ikke ødelægge grundlaget for det demokratiske samfund, som bygger på vores fælles værdier.
Terrorisme er en forbrydelse uden formildende omstændigheder. Terrorisme er en af de største farer for det internationale samfunds sikkerhed, stabilitet og demokratiske værdier. Den er et direkte angreb på borgerne, på os alle sammen. Europa-Parlamentet deltager aktivt i bekæmpelsen af terrorisme og støtter ofrene for terrorangreb. Det kan ikke siges for ofte, at der ikke er nogen begrundelse for terrorisme. Derfor skal vi fortsat samarbejde om at bekæmpe terrorisme ved hjælp af retsstatsprincippet og med alle lovlige midler. I dag går Europa-Parlamentets tanker til ofrene for terrorisme, uanset hvor i verden de døde. Vi udtrykker vores solidaritet med dem. Jeg anmoder Dem om at iagttage et minuts stilhed til minde om ofrene for Real IRA og selvmordsbombeangrebet i Sri Lanka.
(Parlamentet iagttog stående et minuts stilhed)
Den store europæer Jean Monnet, som var en af den europæiske integrations grundlæggere, døde for 30 år siden den 16. marts 1979. I anledning af 30-års-dagen for hans død vil jeg ved begyndelsen af dette plenarmøde i Europa-Parlamentet kort hædre og anerkende hans arv og hans livsværk i den europæiske integrations tjeneste.
I dag tænker vi på den uvurderlige arv efter en mand, der sammen med Robert Schuman, som var en af arkitekterne bag forsoningen mellem Tyskland og Frankrig, tog det første skridt til oprettelsen af et fællesskab med en fælles skæbne baseret på fred, forståelse, demokrati og samarbejde mellem Europas befolkninger. Her i begyndelsen af det 21. århundrede er de principper, som Jean Monnet fremhævede, og de metoder, som han anvendte til at gennemføre dem, ikke blevet mindre relevante. Tværtimod er deres betydning klar for enhver. De største udfordringer, som globaliseringen, den økonomiske og finansielle krise og den globale opvarmning repræsenterer, vil få europæerne til at arbejde endnu tættere sammen for at beskytte vores fælles værdier og vores interesser i verden effektivt. Jean Monet ville naturligvis have bifaldet Lissabontraktatens fremskridt hen imod et demokratisk EU, der er handlekraftigt og i stand til at klare det 21. århundredes udfordringer.
Endelig er det vigtigt at nævne, at det var Aktionsudvalget for Europas Forenede Stater, som Jean Monnet oprettede, der bl.a. foreslog indførelse af direkte valg til Europa-Parlamentet. I de sidste 30 år efter Jean Monnets død er denne drøm blevet en imponerende virkelighed med skabelsen af EU's parlamentariske dimension. Vi er alle sammen arvtagere efter den store europæer Jean Monnet, og hans arbejde har fortsat varig indflydelse. Det har ført til grundlæggende ændringer af forbindelserne mellem de europæiske stater, og det har stadig indflydelse på alle europæiske borgeres liv i dag.
I anledning af 30-års-dagen for Jean Monnets død synes jeg, at vi skal tænke på den opgave og de forpligtelser, der venter os, nemlig at fortsætte det store arbejde med at forene vores kontinent, som Jean Monnet indledte.
José Manuel Barroso
Hr. formand, mine damer og herrer! "For adskilte lande er det enkelte lands fordele begrænset til resultatet af dets indsats alene, de fordele, det opnår på bekostning af naboen, og de problemer, som det lykkes at overføre til ham. Inden for vores Fællesskab er hver medlemsstats fordel resultatet af helhedens fremskridt." Det sagde Jean Monnet i 1954. De ord er ikke blevet mindre relevante, tværtimod.
Som hr. Pöttering netop sagde, er det i marts i år 30 år siden, at Jean Monnet døde i 1979. Derfor synes jeg, at vi skal mindes denne grundlægger af det Europa, som vi alle sammen elsker, denne store europæer, hvis arv kun kan inspirere os i disse krisetider.
For nylig besluttede vi, også for at markere Kommissionens 50-års-dag, at opkalde samlingslokalet - Kommissionens største mødelokale - efter Jean Monnet ved en meget enkel, men betydningsfuld ceremoni, hvor jeg havde fornøjelsen og æren af at være i selskab med ikke blot Europa-Parlamentets formand, Hans-Gert Pöttering, men også formanden for Rådet, Nicolas Sarkozy.
Det siger noget om, hvor stolte vi i Kommissionen er af Jean Monnets umådelige arv. Som den første formand for Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab var han faktisk den første formand for den institution, der gik forud for vores institution, Europa-Kommissionen. Kommissionen gør sit bedste for at leve op til hans idealer, som er idealerne for alle europæere, der elsker fred, demokrati og solidaritet.
(Bifald)
José Ribeiro e Castro
(PT) Hr. formand! Jeg vil også hylde Jean Monnet, men jeg bad om ordet for at lykønske formanden for Parlamentet med hans erklæring om den europæiske dag til minde om ofre for terrorisme. Det var på mit forslag, at vi for fem år siden vedtog denne holdning, som Rådet godkendte på et møde den 25. marts efter de tragiske terrorangreb i Madrid. Mit indlæg er imidlertid en appel. Parlamentet har altid trofast markeret denne dag, men desværre har den endnu ikke fået den plads i de europæiske institutioner og medlemsstaterne, som den fortjener. Jeg mener, at markeringen af denne dag er en af de vigtigste måder, hvorpå vi kan mindes ofrene, som formanden gjorde det, men også øge offentlighedens bevidsthed. Jeg ved, at der er nogle markeringer i Madrid i dag, men ikke ret mange andre steder.
Derfor opfordrer jeg Kommissionen og det tjekkiske formandskab til at sikre, at alle medlemsstaterne markerer denne dag på behørig vis i fremtiden.
