Opfølgning efter gennemgang af Lamfalussyprocessen (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om
mundtlig forespørgsel af Pervenche Berès for Økonomi- og Valutaudvalget til Rådet om opfølgning efter gennemgang af Lamfalussyprocessen - B6-0011/2008) og
mundtlig forespørgsel af Pervenche Berès for Økonomi- og Valutaudvalget til Kommissionen om opfølgning efter gennemgang af Lamfalussyprocessen - B6-0012/2008)
Pervenche Berès
spørger. - (FR) Hr. formand, hr. formand for Rådet! Mange tak, hr. kommissær, for Deres tilstedeværelse, men som De uden tvivl ved eller havde mistanke om, havde vi regnet med at se kommissær McCreevy. De kan sige til ham, at Parlamentet ikke rigtig forstår, hvorfor ikke han er her i dag, under denne debat. Jeg har hørt, at han fandt det uhøfligt at drøfte disse spørgsmål med Parlamentet, inden han havde drøftet dem i Det Europæiske Råd, eller inden Det Europæiske Råd havde drøftet dem. Men dette emne var faktisk på Økofinrådets dagsorden, og i hele Bruxelles og måske også i andre europæiske hovedstæder cirkulerer udkastene til konklusioner.
I morgen holder vi her på plenarmødet en debat med henblik på at forberede dette Europæiske Råd, så hvorfor skulle vi ikke kunne forberede disse spørgsmål med hensyn til de finansielle markeder med Europa-Parlamentet? Det er en ting, vi ikke forstår, medmindre kommissæren er i færd med at agitere for Lissabontraktaten i Irland, men hvis det var tilfældet, kunne han i det mindste fortælle os det. Hvis han er i færd med at forberede sin fremtid, interesserer det også os. Hvis kommissær McCreevy vil gøre sig til talsmand for gennemsigtigheden på de finansielle markeder, mener jeg, at han burde begynde med at sikre gennemsigtigheden i hans egen lommebog!
Finansiel innovation er et vigtigt spørgsmål. Jeg mener også, at tiden er inde til, at vi her i Parlamentet fører behovet for regulering til protokols. Vi får ofte at vide, at hvis vi regulerer de finansielle markeder, vil kapitalen forlade det europæiske marked. Jeg mener, at i dag, som min amerikanske kollega siger, er det eneste, vi ser, ikke, at kapitalen forsvinder, men at konsekvenserne af subprimes forsvinder.
Når vi tager fat på denne debat, vil vi gøre det med tre ting i baghovedet. Velfungerende finansielle markeder, selvfølgelig, men også en reel evne til at finansiere økonomien og en evne til at foregribe de finansielle markeders behov for stabilitet og beskyttelse mod systemiske risici. Det er i den ånd, vi i dag tager fat på forberedelsen af Det Europæiske Råd, ud fra den idé, at den europæiske monetære politik sandsynligvis reagerede fornuftigt i krisens indledende fase, men at den europæiske tilsynsførende i dag på en eller anden måde er blevet gennemskuet - og det er dét, der bekymrer os.
Når vi kigger på de emner, der skal drøftes på Det Europæiske Råds kommende møde, spørger vi os selv, hvor stor vores evne i virkeligheden er på europæisk plan til at foregribe en krise? Man taler om et early warning system, et varslingssystem, men det, vi ser, er, at på markederne hedder dem, der virkelig har evnen til at varsle, Goldman Sachs. Vil vi tage ved lære af dette med hensyn til den måde, Europa fungerer på?
Overalt, hvor jeg kommer, hører jeg en masse om gennemsigtighed. Vi er alle for gennemsigtighed, men hvad sker der med gennemsigtigheden, når alle de store investeringsbanker gennem de seneste otte måneder er blevet opfordret til at offentliggøre deres tal, til at evaluere deres risikotagning? Det kan de ikke, for bag det hele gemmer der sig en udfordring med hensyn til omdømme og uden tvivl med hensyn til vurdering, en udfordring, det er ekstremt vanskeligt at tage op.
Så når jeg hører folk tale om et alternativ, et early warning system, et varslingssystem - jeg har allerede sagt lidt om dette ... Som en af IMF's konsulenter sagde til mig for et par dage siden, er det early warning system lidt det samme, som når der står på en pakke cigaretter, at rygning dræber. Ændrer det Deres adfærd? Ikke synderligt.
IMF og Forummet for Finansiel Stabilitet har naturligvis en rolle at spille i denne forbindelse. Hvem vidste ikke det? Men det må ikke opfattes som et alternativ til vores evne til at se, hvordan vores systemer virker. Og her må jeg sige, at overraskelserne for Parlamentet bliver større og større. Da vi den 13. december sidste år vedtog Ehler-betænkningen om garantiordninger, fik vi at vide, at det var en alt for kompliceret affære, og at det under alle omstændigheder ikke ville give nogen garanti for systemernes funktion.
Dette synes i dag i henhold til Økofinrådets hovedkonklusioner at være en vej ud af krisen eller i hvert fald en sag, der hurtigst muligt skal genoptages. Hvis De genoptager denne sag, hr. kommissær, eller nærmere hvis Deres kollega kommissær McCreevy genoptager den, står vi i næste række til at gennemgå den. Og på et eller andet tidspunkt skulle De måske lytte lidt mere til det, Parlamentet siger om emner som dette.
På samme måde kan vi med hensyn til kreditvurderingsinstitutterne kun henvise Dem - eller igen henvise kommissær McCreevy - til det, vi sagde tidligere. Vi ved, at Kommissionen vil stille forslag om ændring af kapitalkravsdirektivet eller det såkaldte CRD-direktiv. Vi vil gennemgå disse forslag nøje, men vi mener ikke, at dette er nok til at give EU det tilsynssystem, det har brug for, hvis ikke vi tager højde for alle de forslag, der nu har ligget på bordet i flere måneder.
Det vedrører også tilsynsudvalgenes situation, de tre niveau 3-udvalg, som vi normalt kalder dem. For disse tre niveau 3-udvalg har vi brug for et lovgivningsmæssigt forslag, som giver dem et solidt retsgrundlag for at handle og styrke deres beføjelser, herunder i dialogen med de øvrige tilsynsmyndigheder, for idéen om, at vi inddrager de øvrige tilsynsmyndigheder uden selv at have et solidt tilsynssystem, finder vi ikke særlig tilfredsstillende.
Vi håber, at Rådet og Kommissionen sammen vil gennemgå de forslag, der ligger på bordet, uden naturligvis at glemme de forslag, som den italienske finansminister, hr. Padoa-Schioppa, stillede på Økofinrådets møde i december. I samme ånd vil vi gerne under overholdelse af subsidiaritetsprincippet indlede mere proaktive overvejelser om vores reguleringssystem.
Vi mener heller ikke, at idéen om en lead supervisor vil være tilfredsstillende for samtlige medlemsstater. Derfor bør Parlamentet forsvare en løsning, som omfatter samtlige medlemsstater, og som giver hver især mulighed for at føle sig godt tilpas med tilsynssystemet.
Jeg ville være Dem meget taknemmelig, hr. rådsformand og hr. kommissær, hvis De ville komme med Deres kommentarer til alle disse spørgsmål, idet jeg naturligvis blot stiller de spørgsmål, der er kommet frem i Økonomi- og Valutaudvalget, da vi endnu ikke har stemt om nogen egentlig betænkning.
Janez Lenarčič
formand. - (SL) Hr. formand! Jeg ønsker at gentage Rådets udtalelse om, at den vigtigste foranstaltning, der skal træffes i den nuværende situation på det finansielle marked, er konsekvent gennemførelse af de tre arbejdsprogrammer, som allerede er vedtaget af Rådet under det portugisiske formandskab.
Som De nok husker, vedtog Økofin-Rådet i oktober sidste år en rapport og en række konklusioner som nævnt i den mundtlige forespørgsel fra fru Berès. Der er vedlagt et tillæg til de pågældende konklusioner.
Jeg ønsker at komme med en kort bemærkning vedrørende de principper, som skal lede vores indsats. Den første retningslinje vedrører procedurer og principper for fremme af samarbejde og adfærd i internationale finansielle kriser. En af de vigtigste målsætninger på dette område er at færdiggøre og undertegne den nye hensigtserklæring, hvori de fælles principper og retningslinjer til forstærket samarbejde inden for risikostyring er defineret. Formandskabet forventer, at hensigtserklæringen færdiggøres på det uformelle møde i Økofin-Rådet, som skal finde sted i Slovenien i næste måned.
Den anden retningslinje vedrører fremme af finansiel stabilitet gennem redskaber til forebyggelse, styring og afhjælpning af kriser. Oktobertillægget omhandler alle de anerkendte tiltag, der ikke har fungeret tilfredsstillende, især bestemmelserne om statsstøtte, ordningen med garanterede indskud, reglerne om afviklingsprocedurer og begrænsninger vedrørende overførsel af midler, alt sammen på internationalt plan.
Jeg ønsker kort at berøre de konklusioner, der blev fastlagt efter gennemgangen af Lamfalussyprocessen, og som blev vedtaget på mødet i Økofin-Rådet i december, samt det vedlagte tillæg. Selv om spørgsmålet i nogen grad vedrører bestræbelserne på at opnå finansiel stabilitet, har de langsigtede spørgsmål forbundet med tilsyn med internationale finansielle grupper ikke meget at gøre med den nuværende markedssituation. Spørgsmålene vedrører hovedsageligt de nationale tilsynsmyndigheder, som skal tilpasse sig betingelserne for finansielle markeder, der er under konstant udvikling.
Jeg ønsker at understrege, at vi efter Rådets opfattelse skal styrke konvergensen for tilsyn for at sikre lige konkurrencevilkår. Vi fokuserer i denne sammenhæng mest på tilsynspraksis og ikke nødvendigvis på konvergensen for tilsynsmyndigheder. Hvad angår reaktionen fra de politikere, der er involveret i den økonomiske politik, på den nuværende situation for de finansielle markeder ønsker jeg at gøre opmærksom på Rådets synspunkt om, at det primære ansvar for afhjælpning hviler på den pågældende sektor. Vi skal kun tage lovgivningsmæssige initiativer, hvis sektoren ikke er i stand til at træffe effektive foranstaltninger.
Økofin-Rådet drøftede spørgsmålet om finansiel stabilitet på sit seneste møde den 4. marts. Det Europæiske Råd vil i slutningen af denne uge tage problemet op til behandling og forhåbentlig være positivt indstillet over for de fremskridt, der er opnået. Økofin-Rådet vil fortsat følge situationen opmærksomt. Jeg har allerede nævnt, at det uformelle møde i Økofin-Rådet skal afholdes i Slovenien i april. Vi vil naturligvis meget gerne høre, om der også er forslag fra Europa-Parlamentet.
Joaquín Almunia
Fru formand! Fru Berès' mundtlige forespørgsel på vegne af Økonomi- og Valutaudvalget giver mig - på vegne af hr. McCreevy og samtlige medlemmer af Kommissionen - mulighed for at informere Dem om det igangværende arbejde med gennemgangen af Lamfalussyprocessen.
Sidste år blev den europæiske tilsynsmodel inden for området for finansielle tjenesteydelser undersøgt på højeste politisk plan. Undersøgelsen og drøftelserne viste, at der er stor politisk vilje til at styrke den nuværende tilsynsmodel baseret på Lamfalussyudvalgsstrukturen. Sidste år fremlagde Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen deres vurderinger af funktionen af den nuværende proces. Det er nu på tide at komme videre og stille konkrete forslag.
Dette er resultatet af Økofin-Rådets konklusioner og den tilhørende køreplan, der blev vedtaget i december. Køreplanen indeholder en beskrivelse af de foranstaltninger, der skal træffes for at styrke Lamfalussyprocessen, især de nationale udvalg om tilsynsmyndigheder, de såkaldte niveau 3-udvalg.
Kommissionens indsats er koncentreret om tre hovedområder efter aftalen om køreplanen, der blev vedtaget i december. For det første blev Kommissionen anmodet om at overveje, hvordan rollen for niveau 3-udvalgene skal klarlægges og styrkes, og foreslå konkrete muligheder på det uformelle møde i Økofin-Rådet, der skal afholdes i april i Ljubljana.
Den vigtigste målsætning er at fokusere på det bidrag, som niveau 3-udvalgene skal yde i forhold til samarbejde og konvergens på tilsynsområdet og eventuel kriseforebyggelse og -styring. I øvrigt vil arbejdet for en taskforce med fokus på krisestyring af tværnationale institutioner blive drøftet på det uformelle møde i Økofin-Rådet.
For det andet arbejder en af Kommissionens arbejdsgrupper på en gennemgang af tilsynsbeføjelser, frivillig uddelegering af opgaver, samarbejde på tilsynsområdet og udveksling af oplysninger. Vi samarbejder med de tre niveau 3-udvalg om at skabe resultater inden udgangen af året. På grund af det enorme omfang af gennemgangen er det imidlertid for tidligt i dag at sige noget om resultatet af dette arbejde.
For det tredje undersøger Kommissionen muligheden for at bidrage økonomisk til aktiviteterne i niveau 3-udvalgene. Det er et presserende problem, da disse udvalg generelt - og især Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg - har brugt alle midler, der var til rådighed i budgettet. Kommissionen vil undersøge muligheden for en stabil lovgivningsmæssig løsning, der sikrer kontinuitet i EU-finansieringen. Efter vores opfattelse opnås dette bedst ved at fastlægge en plan for EU-støtten i en afgørelse vedtaget af Europa-Parlamentet og Rådet.
Jeg har ikke tid til at oplyse Parlamentet om detaljerne i den køreplan, der blev vedtaget af Økofin på mødet i december, men lad mig bruge et halvt minut på at nævne nogle af de henstillinger, der blev fremlagt for Kommissionen. Vi fokuserer på alle disse punkter. Inden udgangen af april 2008 skal Kommissionen foretage en vurdering af udvalgenes rolle og de forskellige muligheder for at styrke funktionen af disse udvalg.
I midten af 2008 skal niveau 3-udvalgene for første gang fremlægge udkast til arbejdsprogrammer for Kommissionen, Europa-Parlamentet og Rådet og derefter rapportere årligt om arbejdet. Udvalgene skal endvidere undersøge muligheden for at styrke den nationale anvendelse af retningslinjer, henstillinger og standarder. Deres charter skal omfatte muligheden for at anvende afstemning med kvalificeret flertal sammen med en procedure, hvor man retter sig efter en beslutning eller afgiver forklaring. Udvalgene skal undersøge muligheden for at indføre fælles retningslinjer for driften af kollegier af tilsynsførende og overvåge konsekvensen mellem de forskellige kollegiers aktiviteter. Niveau 3-udvalgene og Kommissionen skal - også i midten af 2008 - foreslå en tidshorisont for indførelsen af et europæisk rapporteringsformat for krav til data og rapporteringsdatoer.
I slutningen af 2008 har Kommissionen endvidere forpligtet sig til at foretage en sektorundersøgelse af konsekvens, ækvivalens og reel anvendelse af sanktioneringsbeføjelser blandt medlemsstaterne. Kommissionen bør overveje økonomisk støtte under EU-budgettet - ligeledes i slutningen af 2008. Og som jeg nævnte tidligere, skal Kommissionen undersøge muligheden af at yde EU-støtte til udviklingen af redskaber til fastlæggelse af en fælles tilsynsplan for niveau 3-udvalgene. Kommissionen og udvalgene skal gennemgå direktivet om finansielle tjenesteydelser for at udvide direktivet til også at omfatte bestemmelser om muligheden for at anvende frivillig uddelegering af opgaver og undersøge mulighederne for frivillig uddelegering af kompetencer osv. Vi arbejder derfor med mange ting, også i de kommende uger og inden udgangen af 2008.
Men vi fokuserer samtidig på den finansielle uro ved at følge køreplanen, som Økofin vedtog i oktober 2007. Der er sendt en rapport om de foranstaltninger, som er truffet i forbindelse med køreplanen, med henblik på at afhjælpe konsekvenserne af den finansielle turbulens, til Det Europæiske Råd til drøftelse om et par dage i Bruxelles. Vi har som bidrag til rapporten udarbejdet en meddelelse. Endvidere fremlagde Økonomi- og Valutaudvalget forleden en rapport for Økofin. Vi har drøftet begge rapporter på Økofin-plan, og rapporterne vil blive drøftet af stats- og regeringsledere næste torsdag og fredag.
Rapporterne indeholder et meget enkelt budskab. For at afhjælpe de betænkeligheder, som EU's borgere og investorer nærer, skal vi reagere hurtigt og konsekvent. Vi skal genoprette tillid og stabilitet hurtigst muligt efter nøje overvejelse af alle muligheder og i tråd med principperne for bedre lovgivning.
Jeg tror, at alle er enige i, at køreplanen, som blev vedtaget for et par måneder siden af Økofin, er den rette tilgang med henblik på at løse de identificerede problemer. Foranstaltningerne i relation til køreplanen er klar. I de kommende måneder vil det så være afgørende at følge tidsplanen og vise, at EU reagerer effektivt på krisen.
Vores retsgrundlag og rammer for tilsyn skal fortsat være solide og i tråd med markedsudviklingen. Selv om Basel II-reglerne først trådte i kraft den 1. januar 2008, er der allerede planlagt yderligere forbedringer i direktivet om kapitalkrav. Betydningen af dette arbejde er steget i lyset af turbulensen for nylig, og der vil muligvis også være andre aspekter af Basel II, som vi vil være nødt til at håndtere i den kommende tid. Vi har til hensigt at vedtage et nyt forslag til det pågældende direktiv i oktober, således at Parlamentet og Rådet kan drøfte spørgsmålet inden vedtagelsen af et nyt direktiv i april 2009.
Vi bifalder Parlamentets deltagelse i alle disse drøftelser samt dette bidrag. Vi har brug for Parlamentets bidrag, og vi glæder os over Parlamentets deltagelse og bidrag. Den 1. april - et par dage før det næste uformelle Økofin-møde - vil hr. McCreevy henvende sig til Økonomi- og Valutaudvalget. Og, som alle ved, er jeg som kommissær for økonomiske og monetære anliggender ud fra synspunktet om makrofinansiel stabilitet altid rede til at fortsætte drøftelserne i Økonomi- og Valutaudvalget og Parlamentet.
Endelig er det i forbindelse med makrofinansielle spørgsmål korrekt, at vi skal styrke rammerne for tilsyn og retsgrundlaget - det er helt korrekt på EU-plan og globalt plan - men vi kan ikke løse problemerne, den overdrevne likviditet, risikoen for at ryste den finansielle stabilitet, medmindre vi fokuserer på håndtering af globale ubalancer. Disse forhold er hovedårsagerne til ubalancerne. Vi kan ikke løse de nuværende eller tidligere problemer og måske heller ikke håndtere de kommende udfordringer for den globale økonomi uden at løse problemerne omkring de stadigt eksisterende globale ubalancer.
Alexander Radwan
Fru formand, hr. kommissær! I 1999 søsatte vi projektet med et indre europæisk marked for finansielle tjenesteydelser - vi har arbejdet på det siden, og vi er på rette vej.
Nu skal vi sørge for, at markedsudviklingen ikke overhaler den politiske udvikling yderligere. Lamfalussyprocessen var et skridt i denne retning, level 3 kunne være en måde at bringe tilsynsmyndighederne i Europa lidt tættere på hinanden. Men jeg vil holde mig til, hvad kommissær Almunia sagde, nemlig hurtig og effektiv handling.
Vi oplever en subprimekrise eller subprimeturbulens. Amerikanerne - SEC, Det Hvide Hus, det politiske niveau og statsadvokaterne i New York og Washington - er for længst i gang med at drage konklusionerne og overveje, hvilke tiltag der er behov for, mens finansministrene i Europa stadig grunder over, hvilken retning man mon kunne vælge.
Finansministrene vægrer sig ved fremme en europæisk tilsynsstruktur, og her taler jeg ikke for en europæisk tilsynsmyndighed. Men finansministrene har ansvaret for - og det er især rettet til Rådet - at Europa ikke er med i den internationale diskussion om, hvordan man håndterer dette problem. Det ender med, at vi blot må overtage andre nationers regler, f.eks. USA's.
Jeg vil minde om Katiforis-betænkningen. Efter Parmalat og Enron opfordrede vi i 2003-2006 Kommissionen og Rådet til at udtale sig om rating agencies. Kommissionen analyserer jo hvad som helst i Europa, kun når der opstår kriser, bliver der ikke analyseret. Der finder f.eks. ikke nogen analyse sted i Europa af spørgsmålet om hedgefonde. Derfor opfordrer jeg Dem indtrængende til at komme ud af dødvandet, opgive den nationale egoisme og fortsat arbejde for, at det europæiske finansmarked ikke kun bliver en succes i Europa, men at det, der har vist sin værdi her, også bliver reglen i hele verden.
Ieke van den Burg
Fru formand! Jeg ønsker at komme med to indledende bemærkninger. For det første ville jeg godt have drøftet disse globale ubalancer og monetære foranstaltninger osv. med hr. Almunia, men det vil vi gøre med hr. Trichet i en anden sammenhæng.
Men jeg ønsker at understrege, at den nuværende turbulente situation ville være langt værre, hvis vi ikke havde ECB-strukturen med de europæiske bankers indgriben. Jeg mener, at der er balance i pengepolitik - vi har oplevet det på EU-plan, men ikke i forbindelse med tilsynsaspekter. Det er nødvendigt for at forebygge løbende i stedet for at træffe foranstaltninger.
For det andet er det efter min opfattelse uacceptabelt, at Charlie McCreevy ikke er til stede og ikke ønsker at drøfte situationen med os. Måske koncentrerer han sig om sine egne personlige fremtidsplaner, men jeg ønsker i forbindelse med Kommissionen i 2009 at understrege, at det vil være hensigtsmæssigt at have en særlig kommissær med ansvaret for de finansielle markeder, som udelukkende vil koncentrere sig om dette, for jeg tror, at det er et uhyre vigtigt spørgsmål for Europa og Europa-Kommissionen.
Angående spørgsmålet om tilsyn - den nævnte køreplan - tror jeg ikke, at vi er uenige om de forskellige foranstaltninger, men jeg havde forventet - og det gjorde jeg udtrykkeligt opmærksom på under den årlige samling for niveau 3-udvalgene, der fandt sted i november - at de pågældende foranstaltninger også skulle have haft karakter af et klart forslag om lovforanstaltninger fra Kommissionen. Kommissionen har initiativret, de kan stille forslag, og vi kunne have reageret hurtigt og konsekvent, hvis vi havde modtaget et konkret forslag. Nu er mange af foranstaltningerne udelukkende frivillige. Foranstaltningerne er anmodninger til udvalg, som ikke rigtigt har de nødvendige beføjelser, mandater, kompetencer og redskaber til at gøre det, vi ønsker, da de styres af medlemsstaterne og ikke har det pågældende europæiske mandat. I denne sammenhæng kunne dette have været emnet for et forslag fra Kommissionen.
Hvorfor er Kommissionen så længe om at reagere? En af grundene er efter min opfattelse, at de ønsker, at niveau 3-udvalgene kun skal være rådgivende udvalg og ikke centrale redskaber med henblik på europæisk tilsyn. Vi skal erkende, at de spiller en vigtig rolle, og at vi ligesom Den Europæiske Centralbank er nødt til at have en reel og uafhængig tilsynsstruktur, der kan håndtere disse spørgsmål. Det skal ikke kun være Kommissionen - Generaldirektoratet for Konkurrence - der håndterer disse spørgsmål, for Kommissionen er for svag i denne sammenhæng.
Angående Rådet håber jeg virkelig, at det vil prioritere spørgsmålet og hurtigst muligt drøfte yderligere foranstaltninger om tilsynsstrukturen.
Josu Ortuondo Larrea
Fru formand, hr. kommissær, hr. minister! Den europæiske økonomis stabilitet og vores konkurrenceevne på den internationale arena har brug for en dynamisk og sund økonomisk sektor. Det er af afgørende betydning for forbrugerne og virksomhederne.
Derfor er vi alle enige i behovet for, at de økonomiske institutioner bliver ordentligt forvaltet og overvåget. Vi indledte derfor i 2001 den såkaldte Lamfalussyproces med det formål at indføre en effektiv mekanisme af hensyn til konvergensen mellem de forskellige medlemsstater og associerede medlemmer, for så vidt angår overvågningspraksisser og økonomisk regulering. Nu beder Kommissionen os om, at vi vedtager en række nye initiativer vedrørende vedtagelse af lovgivning, overvågningskonvergens og styrkelse af samarbejdet mellem overvågningsinstitutionerne i de forskellige stater.
Vi er enige i alt dette, for vi har brug for en stærk og sund finansiel sektor, der er i stand til at støtte vores økonomi over for turbulensen på de internationale markeder, men vi ønsker endnu mere. Vi ønsker, at opsparingsdirektivet, der har været i kraft siden 2005, bliver undersøgt nærmere for at undgå skandaler som den i Liechtenstein, som ser ud til at dække over skattesnydere.
Der bør ikke være medlemsstater eller tilknyttede områder eller lande, som er associerede medlemmer af Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, der under henvisning til bankhemmeligheden ikke udveksler information om de renter, der udbetales til residenter fra andre medlemsstater inden for dette økonomiske samarbejdsområde.
Den fri konkurrence forbyder statsstøtte som en måde til at fremme sin egen økonomi. Og beskatning af opsparingen bør ikke være en mulighed, der forvrider udøvelsen af fair konkurrence. Spillereglerne bør være de samme for alle, og derfor skal vi fjerne skatteparadiserne, fordi de er i modstrid med konkurrencereglerne og antisociale.
Piia-Noora Kauppi
(EN) Fru formand! To minutter er ikke længe nok til at fremlægge alle punkter. Jeg vil derfor være meget kortfattet. Jeg er enig i mange af mine kollegers kommentarer, især kommentaren fra fru van den Burg om Kommissionens tøvende holdning til at lade niveau 3-udvalgene spille en større rolle.
Jeg mener, at det vil være hensigtsmæssigt, at niveau 3-udvalgene har to forskellige roller. Udvalgene har givet udmærket rådgivning om de nye direktiver. Den rådgivende rolle er en succes, men vi har endnu ikke fundet en måde, hvorpå der kan opnås ægte konvergens i Europa. Der er stor ubalance mellem europæisk konvergens og national ansvarlighed. Selv om vi går helhjertet ind for Økofins forslag, køreplanen og alle de andre punkter, er vi i tvivl om, hvorvidt problemerne i Europa vil blive løst. Er det virkelig muligt at opnå fuldt ud integreret forvaltning med den nuværende tilsynsordning? Det tror jeg ikke på. Vi mener endvidere, at der for at konsolidere tilsynsmodellen i direktivet om kapitalkrav er brug for langt større forbedringer end de forbedringer, der er foreskrevet i køreplanen. Det er ikke nok at have gode uddelegeringsbeføjelser, fornuftige oplysningskrav eller at løse nogle problemer i værtslandene. Niveau 3-udvalgene skal have større muligheder for at træffe beslutninger. De skal være mindre afhængige af Kommissionen og danne grundlag for Europas netværksbaserede tilsynsordning.
Endelig ønsker jeg at rejse et spørgsmål, som også blev rejst af min kollega, hr. Radwan, om konvergens i forhold til USA og globale konsekvenser. Vi mister efter min opfattelse dyrebar tid i Europa. Hvis vi ikke tager os sammen, vil vi ikke blive taget alvorligt af vores internationale kolleger. Selv om dialogen om finansielle tjenesteydelser har været positiv, skal vi styrke vores indsats yderligere for at opnå konvergens og vise USA, at vi har en tilsvarende ordning og kan regne med gensidig anerkendelse og endog ligeværdig overensstemmelse. Det er derfor meget vigtigt at tage højde for dette globale aspekt.
Elisa Ferreira
(PT) Fru formand! Turbulensen for nylig på de finansielle markeder viste, at tendensen til øget effektivitet også kunne medføre større risici og påvirke sundheden for den finansielle ordning og realøkonomien. Revideringen, planlagt til 2007, blev dermed endnu vigtigere og fik større politisk relevans. I dag anmodes Europa om at træffe omhyggelige og effektive foranstaltninger, der er i tråd med markedernes stigende kompleksitet.
Det er endvidere velkendt, at der kan opnås fremskridt uden at ændre den centrale struktur i Lamfalussyprocessen, men, som mange af mine kolleger har nævnt, involverer et af de mest oplagte og væsentlige redskaber til at opnå forbedringer styrket og mere effektiv koordinering mellem nationale retlige myndigheder og tilsynsmyndigheder ved hjælp af større effektivitet i niveau 3-udvalgene, der skal have flere beføjelser og større kompetence, samt styrkelse af mekanismerne til håndtering af turbulente situationer og kriser og sikring af ensartede principper og former for praksis.
En sådan koordinering er kompliceret og opstår ikke af sig selv. Koordinering kræver, at Kommissionen tager specifikke og kompetente initiativer som reaktion på de henstillinger, som helt korrekt er nævnt i dag, og som løbende er udarbejdet af Parlamentet og Økofin-Rådet og beskrevet i køreplanen, hvortil der er henvist mange gange i dag.
Nu, hvor Det Europæiske Råds møde nærmer sig, er den tilsyneladende mangel på gennemsigtighed for de initiativer, som Kommissionen har planlagt, overraskende. Den manglende tilstedeværelse af kommissær McCreevy er endnu mere overraskende, da Parlamentet udtrykkeligt har anmodet ham om en statusrapport.
Endelig ønsker jeg endnu en gang at takke kommissær Almunia for hans tilgængelighed, selv om jeg mener, at vi har behov for en klarlæggende drøftelse med den ansvarlige kommissær i overensstemmelse med spørgsmålets specifikke og tekniske karakter og Kommissionens forpligtelse til at forelægge et specifikt initiativ.
Antolín Sánchez Presedo
. - (ES) Fru formand! Lamfalussyprocessen blev etableret med det formål, at fællesskabsretten på det finansielle område kan komme med et hurtigt og fleksibelt svar på udviklingen på markedet og fremme konvergensen mellem overvågningspraksisserne. Aktiviteterne har, på alle fire niveauer, gjort det muligt at sikre en bedre koordinering af EU's institutioners og overvågningsmyndigheders aktioner.
Vi skal gå længere endnu.
For at øge deres legitimitet, kvalitet og kohærens er det nødvendigt at blive ved med at styrke principperne om bedre regulering og demokratisk kontrol, at forbedre integrationen af de forskellige niveauer og fremme en større konvergens mellem sektorerne for at undgå arbitrage. Der er brug for et europæisk perspektiv og nye skridt for at leve op til disse behov og i særdeleshed for på passende vis at håndtere overvågningen af de grænseoverskridende koncerner og komme videre med forebyggelse og styring af internationale kriser.
Harald Ettl
(DE) Fru formand! Finansstabilitet gennem krisehåndtering må nu være standard ved udvidelsen af den tilsynsretlige konvergens. Det handler om at tage ved lære af finanskriserne og overdrevne udviklinger i finansindustrien, som ikke er forenelige med en passende makroøkonomi. Det betyder, at der i 2008 må skabes et varigt fundament for Lamfalussyprocessen. Markedsaktørernes behov forudsætter en fleksibel reguleringsprocedure. Her må det være en forudsætning, at tilsynets arbejde er sikret parlamentarisk kontrol, og at Parlamentets rettigheder bliver overholdt. En gennemsigtig kontrol uden parlamentarisme findes ikke.
Vores vej fører direkte via lead supervisor til et system med europæiske tilsynsmyndigheder. Kun i et europæisk system af tilsynsmyndigheder kan man finde en balance mellem de europæiske finansmarkeder indbyrdes under hensyntagen til alle politiske og økonomiske interesser. Kommissionen skal være aktør i de mellemliggende skridt på vejen, ikke kun ordstyrer.
Reinhard Rack
(DE) Fru formand, hr. kommissær! Lamfalussyprocessen har i årevis fulgt os frem til dette særlige centrale punkt i de finansielle mekanismer. På den anden side har vi også i forbindelse med den generelle forfatningsdiskussionen hele tiden forsøgt at holde en demokratisk lovgivning i gang på de områder, hvor vi har delegeret lovgivning fra europæiske institutioner. I begge tilfælde støder vi hele tiden på det samme problem, nemlig at sikre, at vi på den ene side kan sikre et minimum af gennemsigtighed, og at Parlamentet på den anden side er involveret i denne kontrol på passende vis.
Er der konkrete bestræbelser i gang for at bringe de generelle diskussioner i forbindelse med udvalgsproceduren og Lamfalussyprocessen i særdeleshed tættere på hinanden, så vi ikke skal blive ved med at have så mange procedurer, som fratager os en del af gennemsigtigheden?
Joaquín Almunia
medlem af Kommissionen. - (ES) Fru formand! Jeg vil forsøge at fatte mig i korthed, men jeg vil gerne komme med et par korte kommentarer til nogle af de indlæg, vi har hørt.
For det første er det tydeligt, at der er asymmetri mellem den nationale overvågningsstruktur, strukturerne for den finansielle overvågning og de overstatslige institutioners voksende betydning og finansmarkedernes og den finansielle aktivitets ikke kun europæiske, men globale dimension. Denne asymmetri giver anledning til spændinger og kræver et svar fra de europæiske institutioner, såvel Kommissionen som Rådet og Parlamentet. Det behøver vi ikke at diskutere, for det tror jeg, at vi alle er enige om.
For det andet er jeg ikke helt så enig i nogle af de indlæg, der antyder, at overvågningsstrukturerne og reaktionsmekanismer i forbindelse med diverse hændelser i det finansielle system i USA er bedre end dem, vi har i Europa. Det synes jeg oprigtigt taget ikke, at kendsgerningerne viser, og vi kunne snarere argumentere til fordel for de europæiske regulerings- og overvågningsstrukturer og den måde, som markederne fungerer på i Europa inden for en række områder i sammenligning med strukturerne i USA.
For det tredje er Lamfalussyudvalgene på niveau 3 særdeles vigtige. To af de tre udvalg på niveau 3, Bankudvalget og Udvalget for Forsikring og Arbejdsmarkedsorienterede Pensioner, blev først oprettet i 2005, selv om Lamfalussyprocessen begyndte i 1999. Vi skal indhente den forspildte tid, men der blev spildt meget tid, før den nuværende kommission trådte til.
For det fjerde er der spørgsmålet om, hvordan vi skal komme videre? Det lader til at fremgå af nogle af indlæggene, at der er nogle medlemmer, der mener, at ansvaret for, hvorvidt vi kommer videre tilstrækkeligt hurtigt - eller ikke kommer videre - påhviler Kommissionen. Jeg vil ikke lægge skjul på Kommissionens ansvar, den har sit ansvarsområde ligesom Parlamentet og Rådet, for ikke at tale om medlemsstaterne.
Min erfaring som deltager i mange drøftelser i den seneste tid i Økofin og i Eurogruppen om udviklingen inden for overvågnings- og reguleringsområdet og om, hvordan vi skal tackle uroen på finansmarkederne og komme med et svar på usikkerheden, mistilliden og de problemer, vi observerer i systemet, er - og det vil jeg gerne dele med Dem, og så kan De tro det eller lade være - at de største forhindringer for at komme videre ligger i nogle af medlemsstaternes holdninger. Det er imidlertid ikke i medlemsstater, der ikke lider under følgerne af den finansielle uro.
Der er sat meget i gang. Jeg forstår, at Parlamentet ønsker, at arbejdet skal gå hurtigere, men jeg synes, at Parlamentet råder over den samme information som Kommissionen og Rådet, så det ved, at der arbejdes hårdt og i flere retninger samtidig, og vi befinder os på et område, hvor improvisationer plejer at føre til fejltagelser, og hvor man, hvis man forsøger at lave tingene, før man ved, hvad det er for nogle ting, der skal laves, opnår lige det modsatte af det ønskede. Og der foreligger erfaringer i Europa og USA i forbindelse med tidligere problemer med overvågning, regulering og finansielle problemer, som viser, at det bedre kan betale sig at vente et par måneder og være sikker end at fremskynde et muligt svar og forværre de problemer, man søger at løse, endnu mere.
Og en sidste kommentar. Det er Kommissionen, der i EU har retten til at tage lovgivningsinitiativer. Kommissionen vil aldrig give afkald på sin initiativret, den vil aldrig overdrage denne initiativret til Lamfalussyudvalgene. Den tager hensyn til dem, men den vil aldrig overveje at overdrage Kommissionens initiativret til Lamfalussyudvalgene, og det mener jeg naturligvis heller ikke, at Parlamentet og Rådet gør. Det er dog korrekt, og det har jeg sagt, at vi alle, herunder Kommissionen, mener, at koordinationen mellem Lamfalussyudvalgene på niveau 3, muligheden for at vedtage kriterier og beslutninger ved hjælp af flertalsafstemninger og muligheden for at reagere med næsten bindende beslutninger, bliver mere og mere åbenlys og mere og mere nødvendig i betragtning af den særdeles vigtige opgave, som disse udvalg skal løse. Men det må ikke få os til at tro, at de har retten til at tage lovgivningsinitiativer i Europa.
Formanden
Forhandlingen under ét er afsluttet.
