Spørgetid (spørgsmål til Kommissionen)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er spørgetiden (B6-0138/2007).
Vi behandler en række spørgsmål til Kommissionen.
Del 1
Formanden

Om: Tvangsarbejde i EU
Handelen med mennesker med henblik på tvangsarbejde er i de senere år blevet mere omfattende inden for EU. Ofrene er, uanset om de er europæiske borgere eller indvandrere, underlagt en ny form for slaveri. Hvilke foranstaltninger vil Kommissionen træffe for at standse dette? Eftersom denne handel fremmes af medlemsstaternes manglende overholdelse af lovgivningen om arbejdsmarkedsforhold og arbejdstagernes rettigheder, kan Kommissionen da oplyse, hvilke foranstaltninger den har til hensigt at træffe for at løse dette problem?
Franco Frattini
Fru formand! Tvangsarbejde og menneskehandel med sigte på udnyttelse som arbejdskraft er alvorlige krænkelser af de grundlæggende rettigheder, og vi er fast besluttede på at forhindre og bekæmpe den type kriminalitet.
Ifølge internationale arbejdsorganisationers skøn var der i 2005 på verdensplan mindst 12,3 millioner mennesker, som udførte tvangsarbejde. Ca. en femtedel af disse var ofre for menneskehandel.
Menneskehandel med sigte på udnyttelse som arbejdskraft foregår i de fleste tilfælde som organiseret kriminalitet med en anslået indtjening på 12 milliarder amerikanske dollars årligt. Vi ved også, at menneskehandel stadig er kriminalitet med lav risiko.
Den europæiske strategi tager sigte på at ændre menneskehandel fra at være en forretning med lav risiko og højt udbytte til at være en forretning med høj risiko og lavt udbytte. Der er behov for en integreret strategi mod menneskehandel med sigte på udnyttelse som arbejdskraft, der omfatter forebyggelse, retsforfølgning, beskyttelse og bistand til ofre.
Kommissionen vil spille en rolle som formidler i forbindelse med etableringen af et netværk bestående af alle de interessenter og institutioner, der er involverede i en forebyggende strategi, primært arbejdstilsyn, arbejdsgiverorganisationer og fagforeninger.
I forbindelse med forebyggelse er det hovedmålet at sikre respekten for arbejdsretten på alle arbejdspladser og dermed bekæmpe ulovligt arbejde, navnlig i de mest udsatte sektorer, herunder landbrug, byggeri, levnedsmiddelforarbejdning og husligt arbejde.
Jeg agter også at udarbejde ny lovgivning om bekæmpelse af menneskehandel og udnyttelse af indvandreres arbejdskraft. Det seneste forslag til direktiv om sanktioner over for arbejdsgivere, der beskæftiger tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, er et eksempel. Forslaget tager sigte på at bekæmpe udnyttelse af vandrende arbejdstagere mere effektivt ved hjælp af administrative sanktioner med afskrækkende virkning og ved hjælp af strafferetlige sanktioner i de alvorligste tilfælde, herunder menneskehandel, og når der er tale om særlig udnyttende arbejdsvilkår.
Efterforskning og retsforfølgning bør være mere effektivt. De retshåndhævende myndigheder bør anvende lovgivningen mod menneskehandel med sigte på udnyttelse som arbejdskraft fuldt ud, herunder lovgivning i overensstemmelse med rammeafgørelsen om menneskehandel og direktivet om opholdstilladelse til ofre for menneskehandel.
Som god praksis i medlemsstaterne viser, er foranstaltninger til at yde bistand til ofre for menneskehandel afgørende for at beskytte deres grundlæggende rettigheder og samtidig fremme vellykket retsforfølgning. Bistandsydelse, opholdstilladelse og støtte til at finde et bedre alternativ med hensyn til arbejds- og levevilkår vil sikre, at ofre for menneskehandel samarbejder i straffesager, og gøre det lettere at straffe gerningsmændene.
Til sidst vil jeg sige, at Kommissionen i forbindelse med den første dag for bekæmpelse af menneskehandel den 18. oktober i år vil udarbejde henstillinger sammen med og for medlemsstaterne om identifikation og støtte af ofre - først og fremmest sårbare grupper som børn - baseret på tæt samarbejde mellem retshåndhævende myndigheder, anklagemyndigheder og ngo'er og andre tjenesteleverandører.
Silvia Ciornei
(RO) Fru formand! Jeg takker kommissær Frattini for svaret. Siden jeg stillede mit spørgsmål, har jeg holdt møde med kommissæren, og vi drøftede handelen med mennesker. Jeg værdsætter stærkt Kommissionens og kommissærens engagement i bekæmpelsen af dette fænomen, og det glæder mig, at Kommissionen den 18. oktober forelægger foranstaltninger til at stoppe det, bl.a. de foranstaltninger, som kommissæren nævnte, dvs. indførelse af strafferetlige sanktioner for alvorlige tilfælde af måneskinsarbejde.
Jeg vil gerne spørge, om kommissæren på vegne af Kommissionen vil anmode Rådet om mandat til på vegne af De Europæiske Fællesskaber at undertegne Europarådets konvention om bekæmpelse af menneskehandel, som er et meget effektivt retsinstrument til bekæmpelse af handel med mennesker.
Franco Frattini
Hr. formand, mine damer og herrer! Svaret er naturligvis ja. Vi vil - og jeg vil personligt - sørge for, at Europa kommer til at spille en hovedrolle i alle de internationale instrumenter.
Når det gælder det instrument, som De henviste til, men også de andre konkrete intiativer, kan Kommissionen selvfølgelig ikke gøre det hele selv. Jeg kan godt foreslå et direktiv, som ville straffe bagmændene - eller rettere slaveholderne - der bruger og udnytter menneskehandelens ofre, men hvis medlemsstaterne ikke giver deres samtykke, og hvis det store netværk af små, store og mellemstore virksomheder i Europa ikke støtter os, bliver disse instrumenter ikke nær så effektive. Derfor anmoder jeg om en fælles indsats.
Reinhard Rack
(DE) Til næste år afholdes EURO 2008 i Østrig og Schweiz. Denne begivenhed er menneskehandlerne og kvindehandlerne altså allerede rustet til. Er Kommissionen også rustet?
Franco Frattini
Det er et meget vigtigt spørgsmål. Vi havde en god oplevelse under fodbold-VM 2006 i Tyskland. Vi samarbejdede meget tæt med samtlige medlemsstater, politiet og de tyske myndigheder. Vi var i stand til at forhindre, at mindst 3.000-4.000 unge blev ofre for menneskehandel i Tyskland i den periode. Vi er rede til at gentage succesen.
Vi er ved at udarbejde en rapport, som bliver offentliggjort inden længe, om de meget frugtbare resultater af europæisk samarbejde. De ved måske, at mindst 12 medlemsstater har samarbejdet om at træffe foranstaltninger til ved grænserne at standse og kontrollere mistænkelige personer, som forsøger at bringe unge ofre for menneskehandel ulovligt ind. Vi er rede til at gøre det samme til næste år i samarbejde med Tyskland, Østrig og Schweiz, som også vil være vært for mesterskaberne. Tyskland gjorde et meget godt stykke arbejde på det område.
DanutBudreikait
(LT) Fru formand! Det er ikke noget nyt fænomen, at folk bliver fanget og tvunget til at arbejde og bliver nægtet bevægelsesfrihed og alle andre aktiviteter, og at det er umuligt for dem at forlade deres job, som om de var i fængsel. Det kender vi fra medierne og fra forskellige undersøgelser. Har Kommissionen nogen generaliserede statistiske oplysninger om de lande, hvor det har forekommet, og mener De, at det henhører under strafferetten? En medlemsstat har ingen ret til at undlade at straffe forbrydere, der berøver andre deres frihed.
Franco Frattini
Hr. formand, mine damer og herrer! Vi ved naturligvis godt, hvilke fænomener der er de mest bekymrende. Vi ved også godt, at nogle medlemsstater er i færd med at styrke deres samarbejde, når det gælder forebyggelse og straf. Desuden er der spørgsmålet om, hvordan disse kriminelle handlinger skal identificeres, og det er et spørgsmål, som jeg gerne vil rejse på europæisk plan.
Når man - sådan som De sagde - tvinger mennesker til at arbejde under forfærdelige forhold og spærrer dem inde, kan vi ikke nøjes med at straffe de ansvarlige med de regler, der gælder for sort arbejde, men er nødt til at definere sådanne kriminelle handlinger som slaveri. Kun på den måde kan vi virkelig gøre noget ved det. Jeg vil komme med et eksempel i den forbindelse: Det er kun ved at give disse forbrydelser den alvorlige definition, de fortjener, at vi kan anvende den europæiske arrestordre.
Dette er kun et eksempel, men som De ved, gælder den europæiske arrestordre udelukkende for én kategori af forbrydelser, nemlig de alvorlige, og det viser, at medlemsstaterne - som jeg appellerer til - har viljen til at skærpe de nationale straffelovgivninger og langt om længe betegne disse handlinger som virkeligt alvorlige forbrydelser - sådan som det allerede er tilfældet i nogle medlemsstater - så de europæiske samarbejdsinstrumenter, som vi har indført, endelig bliver taget i brug. Det er en af de nødvendige forudsætninger.
Formanden

Om: Bekæmpelse af international kriminalitet og EU-Domstolen
Udviklingen af Den Europæiske Union bygger på anvendelsen af retsregler, men den seneste tids bekymring med hensyn til bekæmpelse af international kriminalitet har medført, at der er vedtaget afgørelser under tredje søjle, dvs. på grundlag af mellemstatsligt samarbejde, som ikke har været underkastet den nødvendige kontrol fra EU-domstolens side. Er det efter Kommissionens opfattelse muligt at styrke domstolskontrollen med de foranstaltninger, der træffes under tredje søjle, for at øge retssikkerheden i EU?
Franco Frattini
Fru formand! EF-Domstolen spiller en vigtig rolle for beskyttelse af lovligheden, gennemførelsen og anvendelsen af instrumenterne under tredje søjle.
I henhold til EU-traktatens artikel 35 har EF-Domstolen, på anmodning af en medlemsstats ret, kompetence til at afgøre præjudicielle spørgsmål om gyldigheden og fortolkningen af rammeafgørelser og andre afgørelser, om fortolkningen af konventioner, der er udarbejdet i henhold til traktatens afnit VI, og om gyldigheden og fortolkningen af gennemførelsesforanstaltningerne hertil.
Denne kompetence gælder imidlertid kun for medlemsstater, der har erklæret, at de godkender, at Domstolen får kompetence. Desuden kan medlemsstater, der har godkendt kompetencen, begrænse den til de højeste nationale retter. På nuværende tidspunkt er det desværre kun 16 medlemsstater, der har godkendt Domstolens kompetence til at afgøre præjudicielle spørgsmål om instrumenter under tredje søjle, og to af dem har afgivet en begrænsende erklæring. Det er efter min opfattelse helt utilstrækkeligt og giver ikke mulighed for en passende dialog mellem EF-Domstolen og de nationale domstole, der anvender fællesskabsretten til daglig.
Desuden har EF-Domstolen kompetence til at prøve lovligheden af rammeafgørelser og andre afgørelser. Både medlemsstaterne og Kommissionen kan indbringe en klage for EF-Domstolen for at bestride lovligheden af disse foranstaltninger. I praksis har Kommissionen benyttet sig af denne mulighed to gange. Jeg tænker på sagerne vedrørende anmodning om annullering af rammeafgørelsen om anvendelsen af strafferetten i forbindelse med miljøbeskyttelse og forurening fra skibe. Men disse bestemmelser bør efter min opfattelse også forbedres. Især er det sådan, at der i den gældende traktat ikke er fastsat en mekanisme, der svarer til overtrædelsesprocedurerne for fællesskabslovgivning, med henblik på at overvåge gennemførelsen af instrumenterne i medlemsstaternes lovgivning.
Jeg har givet udtryk for mine synspunkter om hullerne i EF-Domstolens kompetence på området med frihed, sikkerhed og retfærdighed i to meddelelser, som jeg sendte til Kommissionen i 2006 og juli 2007, om gennemførelsen af Haag-programmet. Derfor glæder Kommissionen sig over det mandat, som medlemsstaterne har givet til en mellemstatslig konference, der skal fastlægge detaljerne i reformtraktaten. Jeg forventer, at Domstolen bliver fuldt ud ansvarlig for alt inden for frihed, sikkerhed og retfærdighed i henhold til reformtraktaten. Det er vigtigt for at håndtere mangelfuld national gennemførelse af allerede aftalt arbejde.
Manuel Medina Ortega
(ES) Fru formand! Kommissæren har svaret på den måde, jeg havde forventet, for jeg kender hans hengivenhed for retsstatens institutioner.
Problemet er, at forfatningstraktaten stadigvæk befinder sig i en uklar fase, vi ved ikke, om den bliver afsluttet, og i mellemtiden skal vi fungere som et fællesskab, hvor vi på den ene side står over for terrorforbrydelser og på den anden side skal sikre retssikkerheden.
Det, jeg spørger kommissæren om, er, om han synes, at det er hensigtsmæssigt, at vi i lyset af nogle medlemsstaters manglende vilje til at påtage sig deres forpligtelser over for Domstolen, kan fortsætte fremad med vedtagelsen af antiterrorforanstaltninger, hvis disse foranstaltninger ikke samtidig bliver fulgt op af en styrkelse af jurisdiktionen. Det betyder, at hver gang, der vedtages en foranstaltning af denne type, burde medlemsstaterne forpligte sig til at anerkende Domstolen. Hvis de ikke gør det, er der risiko for, at der bliver vedtaget foranstaltninger af autoritær eller bindende karakter, som det ikke er muligt at appellere til Domstolen.
Franco Frattini
Hr. formand, mine damer og herrer! Det er et yderst vanskeligt spørgsmål. På en måde mener jeg, at medlemsstaterne bør stilles til ansvar, og jeg tror, at de først og fremmest har ansvaret for her i oktober under det portugisiske formandskab at fastlægge - når det gælder det forslag, som regeringskonferencen modtog fra Det Europæiske Råd - et meget klart mandat, der omfatter Domstolens nye kompetencer.
Der er ingen tvivl om, at dette vil gøre det muligt for os at tage et meget stort skridt i den rigtige retning, netop når det gælder de vanskeligste spørgsmål og de mest følsomme områder, dvs. dem under den nuværende tredje søjle, hvor Domstolen endelig får jurisdiktion. Vi får endelig mulighed for en fuld vurdering fra Domstolens side.
Jeg vil gerne påpege, at medlemsstaterne i nogle tilfælde endda kvier sig ved at følge Domstolens retningslinjer. Domstolen har fortalt os, at også strafferetten på nogle områder kan være et europæisk instrument. Det har den f.eks. sagt om forureningen, som er følsomt spørgsmål. Nogle medlemsstater siger stadig nej til en sådan aftale, som desværre skal vedtages enstemmigt. Den følger blot Domstolens afgørelse, men de siger alligevel nej.
Den eneste løsning på dette problem er uden tvivl, at det til oktober lykkes det portugisiske formandskab at opnå enighed og at sørge for, at man tager det store skridt, som De nævnte, og som jeg er helt enig i.
Andreas Mölzer
(DE) Fru formand, hr. kommissær! Det er en offentlig hemmelighed, at bagmændene bag den organiserede kriminalitet i nogle nye EU-medlemsstater plejer omgang med de højeste politiske kredse. Hvorvidt og med hvilke midler vil EU hjælpe disse øst- og sydøsteuropæiske lande, som selv har enorme penge- og finansproblemer, med at bekæmpe denne sammenblanding mellem politik og organiseret kriminalitet?
Franco Frattini
Hr. formand, mine damer og herrer! Efter min opfattelse vedrører denne generelle målsætning ikke kun østlandene, eftersom det er en generel målsætning at fremme en stærk, intensiv og vedvarende bekæmpelse af korruption.
Bekæmpelse af korruption må f.eks. ikke ophøre, når et land bliver medlem af EU. Vi har arbejdet med mange kandidatlande, der er blevet medlemsstater i EU. Disse lande har opnået store resultater, og vi er nu interesserede i f.eks. at arbejde med dem, som måske ikke er kandidatlande, men som ganske enkelt er vores naboer, nemlig de vestlige Balkanlande, vigtige partnere som Ukraine og lande, som vi har et vigtigt partnerskab med. Jeg tror, at det altid er i vores interesse at hjælpe disse lande med at udrydde korruption, og korruption opstår, når erhvervslivet er flettet sammen med det politiske liv.
Mit svar på Deres spørgsmål er naturligvis ja. EU er interesseret, og jeg tror, at det er i vores interesse, men sikkert også i disse landes borgeres interesse, for de mennesker, der er udsat for politisk korruption, får deres rettigheder krænket hver eneste dag. Det er noget, som vi skylder Europa og disse landes borgere.
Hubert Pirker
(DE) Fru formand, hr. kommissær! Menneskesmugling og menneskehandel er vigtige grene inden for den organiserede kriminalitet. I EU har vi på Deres initiativ skabt Frontex - en god idé, som har problemer med gennemførelsen. Medlemsstater leverer ikke det, de skal, aktioner bliver afbrudt i juli og først genoptaget i september. Hvad vil De gøre for at gøre instrumentet Frontex funktionsdygtigt, så det hele året rundt kan give medlemsstaterne den nødvendige hjælp, så vi har et effektivt instrument i kampen mod menneskesmuglerorganisationerne, sådan som De også ønsker?
Franco Frattini
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg kan fortælle, at vi allerede har opnået nogle meget store resultater. Hvis De sammenligner de statistiske oplysninger for 2006 med de statistiske oplysninger for de første otte måneder af 2007, dvs. fra januar til slutningen af august, vil De se, at de officielle statistikker viser en nedgang i antallet af illegale indvandrere, der ankommer til det centrale Middelhav, på 40 % i forhold til 2006, og hvad De Kanariske Øer angår, er der tale om en nedgang på 60 % i 2007 sammenlignet med 2006. Det viser, at Frontex begynder at give gode resultater.
Om et par dage starter den anden Frontex-mission, der får navnet Nautilus II, i det centrale Middelhav, men jeg har også foreslået en tredje Frontex-mission i det vestlige Middelhav mellem Balearerne, Spanien, Marokko og Sardinien. Der er tale om operationer, der kræver større samarbejde med hensyn til mandskab, skibe, helikoptere og fly.
Medlemsstaterne samarbejder mere og mere, fordi de er ved at kunne se resultaterne. Som De sikkert allerede ved, er det dog nødvendigt at øge antallet af Frontex-medarbejdere. Frontex arbejder i dag reelt med under 90 persone ansatte, som koordinerer indsatsen i hele de ydre grænsers område. Det er naturligvis en effektivitetsrekord, når man tænker på de foreløbige resultater.
Vi regner med Europa-Parlamentets opbakning, så det bliver muligt at støtte Frontex både økonomisk og med hensyn til de faglige færdigheder, som det allerede har, men som naturligvis stadig ikke er tilstrækkelige.
Formanden

Om: EU-forskningenss rolle med hensyn til europæisk fødevarepolitik
Kan Kommissionen i betragtning af de modstridende holdninger i EU med hensyn til genetisk modificerede fødevarer redegøre for sin egen holdning til den rolle, som forskning skal spille på dette område?
Kan Kommissionen oplyse, om enhver medlemsstat ud fra et videnskabeligt synspunkt kan erklære sig selv for at være et "gmo-frit område"? Ville en sådan benævnelse i bekræftende fald være i overensstemmelse med den relevante EU-lovgivning på dette område, og hvordan ville det være muligt at bevise gyldigheden af denne benævnelse for så vidt angår animalske produkter?
Antydes der med Kommissionens forskning, at det ville være fordelagtigt for EU at vedtage en status som "gmo-fri", og hvilke konsekvenser ville det i bekræftende fald kunne få?
Janez Potočnik
Fru formand! Jeg takker fru McGuinness for spørgsmålet. Jeg vil indlede med at besvare Deres spørgsmål om gmo-forskning i almindelighed. Tidligere finansierede Kommissionen forskningsprojekter om genetisk modificerede fødevarer under femte og sjette rammeprogram med flere projekter, der bidrog til at kaste lys over sikkerhedsvurderingerne af genetisk modificerede fødevarer.
Der blev også finansieret forskningsprojekter om sameksistensen mellem genetisk modificerede afgrøder og konventionelle afgrøder, som også omfattede sporbarhedsforanstaltninger. Disse projekter vil i sidste instans bidrage til at reducere omkostningerne og sikre informerede kundevalg i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen. I år opfordrede Kommissionen i den første indkaldelse af forslag i forbindelse med syvende rammeprogram til indsendelse af forslag om forskning i vurdering af gmo'ers kort- og langsigtede virkninger på menneskers og dyrs sundhed med det formål at støtte udviklingen af forbedrede teknikker til overvågning efter markedsføring og til analyse af deres eventuelle begrænsninger. Evalueringerne er afsluttet, men processen for udvælgelse af finansieringsværdige projekter er stadig i gang.
Desuden har Kommissionen i GD Miljø iværksat en supplerende undersøgelse, der omhandler genetisk modificerede afgrøders langsigtede virkninger på sundhed, biodiversitet og miljø. Hovedmålet med undersøgelsen er at prioritere de potentielle risici ved de vigtigste afgrødekombinationer, der dyrkes verden over, ved at indsamle og analysere oplysninger fra litteratur, der er revideret af fagfolk, og fra relevante organisationer både i og uden for EU. Med den nødvendige ekspertise inden for forskning og dyrkning af genetisk modificerede afgrøder forventes resultaterne at være klar til foråret.
I fremtiden kunne forskning finansieret af Kommissionen omfatte redskaber til sikkerhedsvurdering, vurderinger af fordele og risici, herunder risikokommunikation og risikoopfattelse, detektionsmetoder, metoder til sikring af sporbarhed og sameksistens mellem genetisk modificerede og konventionelle organismer.
Til anden del af Deres spørgsmål om sameksistens har jeg følgende kommentarer: Det skal bemærkes, at tilladte gmo'er frit kan handles og anvendes i EU på de betingelser, der fremgår af godkendelsen. Lovgivningsrammen for tilladelse til markedsføring af gmo'er og udsætning i miljøet i EU giver ikke mulighed for at oprette zoner, hvor dyrkning eller markedsføring af gmo'er generelt er forbudt. Et generelt forbud ville være i strid med fællesskabslovgivningen, navnlig med direktiv 2001/18/EF om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer.
Det er jo kun gmo'er, der ud fra en videnskabelig vurdering betragtes som sikre for miljøet og dyrs og menneskers sundhed, som får tilladelse til at blive markedsført. Et specifikt forbud mod et produkt skal være videnskabeligt begrundet i henhold til direktivets artikel 23, der indeholder den såkaldte beskyttelsesklausul.
I forbindelse med fællesskabsforskningen i sameksistens undersøges der passende foranstaltninger til at adskille tilladte genetisk modificerede afgrøder fra konventionelle og økologiske afgrøder på en realistisk og praktisk måde. Forskningsresultaterne viser, at tilstrækkelig adskillelse er realistisk for de vigtigste afgrøder, der er undersøgt indtil videre, dvs. majs og sukkerroer. Men med stigende kommerciel dyrkning og genetisk modificerede afgrøder i EU og indførsel af genetisk modificerede fødevarer og foder bliver utilsigtet forekomst gennem overførsel af genmateriale og sammenblanding uundgåelig.
I forbindelse med Deres spørgsmål om muligheden for at bevise gyldigheden af en benævnelse som "gmo-fri", for så vidt angår animalske produkter, vil jeg gøre opmærksom på erklæringen i Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritets dokument, der blev offentliggjort den 20. juli 2007, hvor EFSA anførte, at der ikke for øjeblikket findes nogen teknik til at muliggøre en gyldig og pålidelig sporing af animalske produkter som kød, mælk og æg, når dyrene fordres med genetisk modificerede planter eller, sagt på en anden måde, når DNA-fragmenter eller proteiner fra genetisk modificerede planter ikke er fundet i spiselige produkter fra husdyr ved hjælp af de eksisterende tilgængelige teknikker.
Som en tilføjelse fra mine kollegers område kan jeg sige, at Kommissionen fortsat vurderer de foranstaltninger for sameksistens, som medlemsstaterne notificerer som bevis på deres overholdelse af fællesskabslovgivningen. Rådet anmodede Kommissionen om sammen med medlemsstaterne at udarbejde retningslinjer for afgrødespecifikke foranstaltninger for sameksistens på teknisk plan.
Kommissionen er i gang med at oprette et europæisk bureau for sameksistens, som skal udføre dette tekniske arbejde sammen med nationale eksperter og interessenter. Det er planen, at arbejdet påbegyndes i slutningen af 2007. Den første afgrøde, der skal undersøges, er majs.
Med hensyn til yderligere skridt hen imod harmonisering vil Kommissionen opsummere udviklingen i medlemsstaterne, hvad angår udformning af lovgivning og praktiske erfaringer med multidyrkning af genetisk modificerede afgrøder, i en rapport, som vil være klar i 2008. Det bliver grundlaget for beslutningen om de videre skridt på dette område.
Til sidst vil jeg om den sidste del af spørgsmålet om konsekvenser i forbindelse med status som gmo-fri sige følgende: Landbrugere kan helt selv bestemme ikke at dyrke genetisk modificerede afgrøder eller på frivillig basis oprette zoner, hvor der ikke dyrkes genetisk modificerede afgrøder. Disse zoner kan kun oprettes efter en frivillig aftale, som alle de berørte landbrugere i de pågældende områder har indgået enstemmigt, og som giver mulighed for, at enhver landbruger om ønsket kan trække sig ud og dyrke tilladte gmo'er.
Områder eller landbrugere, der ikke ønsker at dyrke genetisk modificerede afgrøder eller ønsker at få status som gmo-fri, kan naturligvis benytte forskningsresultaterne fra rammeprogrammerne for forskning. Indtil videre har resultaterne af vores forskningsprojekter ikke givet nogen begrundelse for, at status som gmo-fri ville gavne folkesundheden eller miljøet.
De økonomiske konsekvenser af frivilligt at afstå fra at dyrke genetisk modificerede afgrøder afhænger af mange faktorer såsom priser på genetisk modificerede afgrøder og afgrøder, der ikke er genetisk modificerede, agronomiske forskelle mellem genetisk modificerede afgrøder og afgrøder, der ikke er genetisk modificerede, forskelle på udbytte, frøpriser osv. Lokale faktorer, belastning fra skadegørere, klimatiske forhold, landbrugs- og produktionsstruktur osv. og lovgivningsmæssige betingelser for at sikre sameksistensen mellem genetisk modificerede afgrøder og konventionel og økologisk produktion.
De økonomiske konsekvenser vil nok variere fra region til region og fra medlemsstat til medlemsstat. Disse forskelle afspejles også i forskellene mellem, hvor hurtigt dyrkning af genetisk modificerede afgrøder indføres i de forskellige europæiske regioner.
EU's animalske produktion er meget afhængig af import af dyrefoder afledt af sojabønner, majs og andre afgrøder. Størstedelen af importen af levnedsmidler afledt af majs og sojabønner er mærket som genmodificeret. Sojabønnemel, der er certificeret som ikkegenmodificeret, er for øjeblikket kun til rådighed for et lille markedssegment. Som følge af den genmodificerede sojabønneproduktions stigende andel på verdensplan kunne det udvides, men naturligvis til en højere pris.
Formanden
Tak, hr. kommissær. Jeg er taknemmelig for Deres svar, men det var temmelig langt, det varede næsten ni minutter.
Mairead McGuinness
(EN) Fru formand! Jeg skal fatte mig i korthed. Selv om De irettesætter kommissæren, vil jeg takke ham, for meget ofte får vi ingen oplysninger, og jeg sætter stor pris på hans klare redegørelse. Jeg vil studere den nærmere. Jeg har to bemærkninger og et spørgsmål, og jeg skal nok passe på tiden.
Bør et land frivilligt beslutte at være gmo-frit? Det bliver foreslået i Irland, indgår i regeringsprogrammet og undersøges. Kan vi som land beslutte, at vi ikke ønsker at indføre fødevarer, der f.eks. er fremstillet af kød fra dyr, som er blevet fodret med genetisk modificerede produkter, eller ikke vil indføre en bestemt fødevare i landet, fordi vi ønsker at vedblive med at være gmo-fri? Er De bekymret over, hvilke konsekvenser en sådan politik ville få for kornpriserne?
Janez Potočnik
Fru formand! Det er rent ud sagt lidt vanskeligt at svare på. De skal naturligvis overholde den gældende fællesskabslovgivning. Det ville være det enkle svar. Hvis spørgsmålet drejede sig om forskning og udvikling, ville det være lettere for mig, men jeg mener, at svaret er enkelt: Det skal være i overensstemmelse med den gældende fællesskabslovgivning.
Jim Allister
(EN) Fru formand! Er det ikke rigtigt, at Kommissionens forhalingstaktik i forbindelse med godkendelse af genmodificerede derivater bidrager til at forhøje priserne på husdyrfoder i EU. F.eks. er den overdrevne forhaling af godkendelsen af brug af biproduktet fra majs Hercules til alvorlig skade for vores kornhandelssektors konkurrenceevne, mens GA 21, et genmodificeret produkt fra Argentina, er godkendt i EU til menneskeføde, men ikke til dyrefoder. Er det ikke på tide at revurdere spørgsmålet, give denne situation lidt mening og løsrive sig fra noget af den opdigtede politiske korrekthed, der er drivkraften bag det?
Janez Potočnik
Fru formand! Jeg vil blot understrege, at vi efter min opfattelse er meget påpasselige med at gøre alt for at forstå situationen vedrørende genmodificerede organismer fuldt ud.
De beslutninger, som Kommissionen træffer, er altid baseret på den foreliggende viden. Vi ignorerer den aldrig, og vi forsøger at fastholde den tilgang. Politiske konsekvenser, som De nævnte, har vi aldrig lagt vægt på.
John Purvis
Fru formand! Jeg vil ligesom fru McGuinness takke kommissæren for det fremragende og interessante svar. Jeg tror, at det bliver et meget nyttigt præcedensskabende dokument for os, for det lader til, at kommissæren går stærkt ind for videnskabelig begrundelse for anvendelse af genetisk modificerede afgrøder i Europa, hvor de er videnskabeligt godkendte og tilladte.
Kommissæren nævnte beskyttelsesklausulen. Hvornår vil Kommissionen basere alle sine beslutninger på den videnskabelige forskning, som kommissærens generaldirektorat udfører, og imødegå den offentlige mening, som modarbejder brug af genmodificerede organismer, hvilket er ugunstigt for vores landbrugssamfund og bestemt også for fødevarepriserne og har negativ indvirkning på Europas økonomi?
Janez Potočnik
Fru formand! Som bekendt er det et komplekst spørgsmål, og det er vigtigt at forstå, at nogle mennesker frygter gmo'er af forsigtighedsgrunde. Det er årsagen til, at det er vigtigt, at vi øger bevidstheden og videnniveauet mest muligt, for det er afgørende, at vi baserer vores beslutninger på den viden, vi har. Jeg vil gøre mit bedste for, at dette videnniveau i fremtiden bliver så højt som muligt.
Formanden
Tak, hr. kommissær. Det var ikke meningen at være skrap, men vi må skabe en balance mellem uddybning og tid, og det er vanskeligt.
Anden del
Formanden

Om: Forvaltningen af EU's budget
Kommissionen bedes redegøre for, hvordan proceduren for vedtagelsen af, hvordan af EU-budgettet gennemføres hvert år efter dens opfattelse kan forenkles og strømlines i fremtiden?
Dalia Grybauskaitė
Fru formand! Jeg vil gerne svare og gentage det svar, som jeg allerede har sendt til hr. Crowley, om de årlige procedurer og budgetprocedurer i almindelighed, og hvordan de kan og kunne forbedres. Mit svar falder i to dele. Den første vedrørende den igangværende behandling drejer sig om, hvad der stadig kan gøres, hvordan vi kan bruge midlerne mere effektivt, og naturligvis de fremtidige forslag i den reviderede traktat, som var resultatet af rådsmødet i juni i år.
I de eksisterende traktatprocedurer kan vi sige, at vi generelt er tilfredse med resultaterne, for i henhold til den gældende traktat har vi mulighed for at forbedre og finde en hurtig løsning, hvis der opstår en nødsituation. Et frisk eksempel er tsunamien sidste år, og i år var der Palæstina og til dels Kosovo. Vi kunne finde løsningen ved at hurtigt at gennemføre en enkelt behandling - men det tager nogen tid, og meget afhænger af konsoliderede trepartsforhandlinger mellem de to budgetmyndigheder og Kommissionen.
Men De har naturligvis ret i, at der allerede i denne traktat er store muligheder for forbedringer, og et af eksemplerne vedrører den pragmatiske tidsplan for den årlige budgetprocedure, der er blevet fulgt siden 1975. Ud over traktatens bestemmelser blev vi - og med vi mener jeg alle budgetmyndighederne og Kommissionen - enige om at lægge to og en halv måned til proceduren, hovedsageligt fordi e-mail ikke fandtes på det tidspunkt. Nu har vi ikke brug for denne tidsplan, men vi har den stadigvæk, og ingen forsøger at løse problemet. Bare dette eksempel viser, at der kan ske produktivitetsforbedringer.
Et andet element, som er meget interessant, som vi forhandlede om med Parlamentet og Rådet, og som Rådet til sidst vedtog, er den nye finansforordning og dens gennemførelsesbestemmelser, som har været gældende siden maj 2007. Allerede her er der nogen forenkling og strømlining i gennemførelsen af EU-budgettet hvert år.
Men det mest positive budskab, jeg kan viderebringe til Dem i dag, er nok de reviderede traktatforslag. Her vil jeg påpege fire elementer, som kan forbedre den demokratiske kontrol, ansvarligheden og gennemsigtigheden i budgetproceduren.
Det første nyskabende forslag i den reviderede traktat er, at det foreslås at ophæve sondringen mellem obligatoriske og ikkeobligatoriske udgifter, således at der bliver en enkelt procedure for budgetmyndighedernes vedtagelse af det årlige budget.
For det andet vil den såkaldte maksimalsats for forhøjelser i EF-traktatens artikel 272 - som normalt er kilde til uoverensstemmelser i den årlige forhandlingsproces - ikke længere være i brug og heller ikke være nødvendig, fordi den praktiske erstatning for maksimalsatsen for forhøjelser, den flerårige finansielle ramme, vil indgå i traktaterne, hvilket ikke er tilfældet i dag.
Endelig vil vi i forbindelse med fremtidige finansforordninger have en anden vedtagelsesproces. De vil blive vedtaget ved fælles beslutningstagning med Parlamentet. Indtil 2007 blev de vedtaget enstemmigt af Rådet - altså af medlemsstaterne. Det bliver en enorm forskel.
Alle disse forslag vil derfor sammen med muligheden for årlige og daglige forbedringer give Europa-Parlamentet, som er demokratisk valgt, flere beføjelser og vil demokratisere beslutningsprocessen yderligere.
Brian Crowley
Fru formand! Jeg takker kommissæren for hendes svar og for anledningen til at stille et tillægsspørgsmål.
Det vedrører spørgsmålet om, hvad den nye reformtraktat indebærer med hensyn til den flerårige finansiering og forvaltningen af budgettet. Som bekendt har vi hvert år de sædvanlige diskussioner om visse egne indtægter, der stilles til rådighed, og om, hvilke andre midler vi har stillet til rådighed, og hvordan de penge er blevet fordelt på de forskellige udgiftsområder, hvad enten det nu er landbrug, social struktur, strukturfondsmidler, regionalstøtte eller noget helt andet.
En af de klager, vi altid får her i Parlamentet, er, at folk ikke ved, hvad de europæiske penge bliver brugt til. De ved ikke, hvordan de midler, som de, efter deres egen opfattelse, giver, bliver fordelt mellem de forskellige lande. Jeg ved godt, at medlemsstaterne selv har et ansvar for at informere om det, men findes der en mekanisme, hvorved Kommissionen kunne være mere imødekommende med hensyn til at oplyse om, hvor udgifterne ligger?
Dalia Grybauskaitė
Fru formand! Jeg kan meddele, at vi i forbindelse med vores åbenhedsinitiativ har indgået en aftale med Rådet om netop den nye finansforordning, og at medlemsstaterne har gået ind på at rapportere om og offentliggøre alle oplysninger om alle støttemodtagere - ikke bare inden for landbrugsstøtte, det gælder al støtte. Landbrugsaftalen træder i kraft fra 2009 og de øvrige fra 2008, 2009 og 2010.
Det er et enormt skridt i retning af gennemsigtighed, ansvar, åbenhed og kommunikation med borgerne. Borgerne vil kunne få oplyst, hvem der modtager hver eneste cent og hvorfor, og derfor bliver det også meget lettere for medlemstaterne at svare.
Paul Rübig
(DE) Fru kommissær! Mit spørgsmål vedrører late payment-direktivet. Vi har mange små og mellemstore virksomheder, men også mange forskere, som igen og igen klager over, at der går så lang tid, fra et projekt er godkendt, til der faktisk finder en betaling sted. Mange små og mellemstore virksomheder kan ikke magte at lægge pengene ud. Kan De forestille Dem, at også Kommissionen indrettede sine betalingsbetingelser efter late payment-direktivet, som gælder for hele Europa og er blevet vedtaget af os alle?
Dalia Grybauskaitė
Fru formand! Vi kender problemet og har anvendt nye forordninger og gennemførelsesbestemmelser på disse spørgsmål. Vi håber, at de nye, som har været gældende siden maj i år, vil forenkle proceduren og naturligvis også vil give Kommissionen mulighed for at give et mere pålideligt svar. Vi forstår, at reglerne skal være ens for alle, ikke bare for medlemsstaterne og modtagerne, men også for Kommissionen.
Reinhard Rack
(DE) Fru formand! De nævnte politiske kriser, fru kommissær. Vi har i sommer oplevet mange naturkatastrofer i Grækenland, Storbritannien og andre steder. Her er det særlig vigtigt, at der hurtigt bliver stillet budgetmidler til rådighed. Er de nuværende instrumenter til dette gode nok, eller er der mulighed for at forbedre dem? Er der mulighed for at øge det finansielle volumen generelt, for tallene fra denne sommer viser, at de fonde, vi hidtil har haft, nok ikke er tilstrækkelige?
Dalia Grybauskaitė
Fru formand! For Grækenlands vedkommende undersøger vi mindst tre kilder til mulig ophobning af midler. Blandt fondene til regionalpolitik har vi en særlig fond på over 1 milliard euro årligt, som vi kan anvende. Vi undersøger også mulighederne for omprogrammering - omlægning af tidligere planlagte programmer - og den græske regering vil i næste uge forhandle med vores tekniske eksperter om, hvilke programmer de ønsker at ændre eller erstatte med andre, og hvilke områder der skal prioriteres.
Landbrugsstøtten kan tillige anvendes til at genetablere jorden, navnlig jord, der blev anvendt som landbrugsjord på halvøen. Vi kan altså undersøge 3-4 mulige kilder og samle dem.
Men hvis vi vender tilbage til det oprindelige spørgsmål om det proceduremæssige, tager procedurer af og til lang tid, hvis vi skal være helt ærlige og ikke er bange for at sige det. Vi vil naturligvis modtage en endelig konkret anmodning fra den græske regering ca. 10 dage efter alle beregninger, men svaret og procedurerne vil tage lang tid. Normalt betaler vi gennemsnitligt mellem seks og otte måneder efter, at begivenheden har fundet sted, og det er naturligvis ikke den bedste løsning for medlemsstaterne og for situationens afhjælpning. Selv om de procedurer, vi har i henhold til den gældende traktat, gør det muligt for os at reagere hurtigere, skal alle budgetmyndighederne have den fornødne politiske vilje. Desuden kan den foreslåede nye traktat betyde, at det kan gå hurtigere. Det er imidlertid noget helt andet med beløbene. Vi bliver hele tiden anmodet om at bruge budgettet mere fleksibelt. F.eks. har vi nogle nye udgiftsposter og nogle reserver, som ved årets udgang skal tilbageføres. Denne fleksibilitet er endnu ikke bevilget, hverken af Rådet eller af Parlamentet. Jeg ville være glad for at have den fleksibilitet, og det er jeg sikker på, at mine kolleger i Kommissionen også ville være, for det er rigtigt, at budgettets manglende fleksibilitet nogle gange gør os magtesløse.
Der er altså nogle kilder, nemlig fleksibilitet, generelle beløb og hastighed og hurtig reaktion i alle budgetprocedurer. Det er disse tre kilder, som kan føre til, at det endelige resultat bliver bedre.
Formanden

Om: Planlægning af fagdiscipliner og undervisningsområder som et led i "Uddannelsesprogrammet 2010"
Kan Kommissionen med henblik på etableringen af et solidt grundlag for samarbejde og støtte på undervisningsområdet og som et led i "Uddannelsesprogrammet 2010", hvis mål er at fremme en strategi for livslang læring, oplyse, hvilken stilling de fagdiscipliner og undervisningsområder, som ingen direkte forbindelse har til arbejdsmarkedet, indtager i den generelle planlægning, som f.eks. undervisning i oldgræsk og latin, historie, arkæologi og lingvistik? Hvordan vil man overbevise de europæiske borgere om, hvor vigtigt det er fortsat at videregive og udbrede viden, som ikke har nogen praktisk nytte, især klassiske sprog og klassisk filologi og historiske studier?
Ján Figel'
Fru formand! Som bekendt er indholdet af uddannelsesprogrammet i henhold til EF-traktatens artikel 149 medlemsstaternes ansvar, hvilket betyder, at beslutninger om udformningen af de læseplaner, som uddannelsesinstitutionerne forelægger, og om de fag, der undervises i, alene træffes af medlemsstaterne.
Kommissionen har til opgave at støtte medlemsstaterne i udviklingen af et højt uddannelsesniveau. I forbindelse med arbejdsprogrammet for uddannelse og erhvervsuddannelse 2010 spiller Kommissionen en central rolle for udveksling af bedste praksis mellem medlemsstaterne med henblik på at bidrage til at sikre, at deres uddannelses- og erhvervsuddannelsessystemer er rustet til det 21. århundredes udfordringer.
Eftersom arbejdsmarkedsspørgsmål er en vigtig del af Lissabonstrategien, står det klart, at de dele af uddannelsespolitikken, der vedrører arbejdsmarkedet og konkurrenceevne i almindelighed, spiller en vigtig rolle her.
Dermed er det ikke sagt, at fag som oldgræsk og latin, historie, arkæologi og lingvistik ikke har nogen forbindelse med arbejdsmarkedet. Ud over direkte beskæftigelsesmuligheder på mange af disse områder fører studiet af disse fag til udvikling og formidling af en række grundlæggende færdigheder såsom analyse og ræsonnement.
En af referenceteksterne til arbejdsprogrammet er Europa-Parlamentets og Rådets henstilling af 18. december 2006 om nøglekompetencer for livslang læring. Disse kompetencer omfatter "kommunikativ kompetence i fremmedsprog" og "kulturel bevidsthed og udtryksevne". Sidstnævnte forudsætter bevidsthed om den lokale, nationale og europæiske kulturarv og dennes stilling i verden. Medborgerkompetence, som defineret i henstillingen, omfatter viden om nutidige begivenheder samt de vigtigste begivenheder i den nationale historie, den europæiske historie og verdenshistorien. Så jeg mener, at dette er et meget direkte og klart bidrag til den udvikling, som fru Panayotopoulos-Cassiotou og, antager jeg, mange andre medlemmer af Parlamentet anmoder om og støtter.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Hr. formand, hr. kommissær! Jeg takker for svaret. Jeg kan høre på Dem, at De stadig er interesseret. Men hvilken del af midlerne er afsat til dette formål i Uddannelse 2010-programmet?
De er jo også kulturkommissær. Hvilken del af forskningen inden for det syvende program vil blive anvendt til de områder, De nævnte, til fordybelse inden for sprog, kultur, historie og lingvistik?
Ján Figel'
Fru formand! Der er ingen specifik underopdeling nu, men som De ved ud fra retsgrundlaget, er programmet inddelt i fire hovedgrene vedrørende livslang læring, nemlig Erasmus, Comenius, Leonardo da Vinci og Grundtvig, plus horisontale foranstaltninger eller overførselsudvælgelser. Det samme gælder mere eller mindre forskning og udvikling og samarbejde, men det er meget vigtigt, at partnerne - institutionerne - engagerer sig på områder, som ligger tæt op ad humaniora, kulturel bevidsthed og fremme af værdier. Konkret støtter vi f.eks. derfor i programmet for livslang læring European Standing Conference of History Teachers' Association, og det er vigtigt, at en sådan sammenslutning eksisterer, at den opfylder bestemmelserne, og at den er støtteberettiget, for så kan vi yde støtte.
Jeg vil ikke tilskynde til forskelle eller for stor adskillelse af ikkeeksakte og eksakte videnskaber. Medborgeruddannelse omfatter grundlæggende kompetencer samt de meget horisontale elementer af færdigheder, viden og holdninger, som ikke bare er nødvendige for arbejdsmarkedet, men også for at leve sammen i et mere og mere heterogent Fællesskab og på lokalt, regionalt og europæisk plan.
Formanden

Om: Frafaldsprocent inden for uddannelse
Ifølge de officielle statistikker offentliggjort af Eurostat for 2006 ligger frafaldsprocenten inden for uddannelse for unge europæere mellem 18-24 år på 15,3 %.
I 14 medlemsstater overstiger denne procent imidlertid det europæiske gennemsnit. Den højeste frafaldsprocent findes i Malta (41 %), Portugal (39,2 %), Spanien (29,9 %), Island (26,3 %), Italien (20,8 %), Letland (19 %) og Rumænien (19 %).
Den Europæiske Union har foreslået at hæve beskæftigelsesprocenten til 70 % inden 2020 gennem Lissabonstrategien. På baggrund af stigningen i arbejdsproduktiviteten kræver arbejdsstyrken imidlertid stadig mere uddannelse.
Hvilke foranstaltninger agter Europa-Kommissionen at træffe for at mindske frafaldsprocenten inden for uddannelser?
Ján Figel'
Fru formand! I 2000, millenniumåret, forlod 17,6 % af de unge i aldersgruppen 18-24 skolen med en uddannelse, der højst var på folkeskoleniveau. Sidste år, i 2006, var niveauet faldet til 15,3 %. Seks nye medlemsstater har allerede slået vores benchmark for 2010 på 10 %. I henhold til EF-traktatens artikel 149, som jeg nævnte tidligere, er dette udelukkende medlemsstaternes ansvar. Ansvaret for undervisningsindhold og tilrettelæggelse af uddannelserne ligger hos medlemsstaterne. Det er vores opgave at støtte og supplere medlemsstaternes tiltag. Det har vi gjort på en række måder, hvoraf jeg vil nøjes med at nævne nogle få. Kommissionen har navnlig støttet udviklingen af det dokumentationsgrundlag, som politiske foranstaltninger kan bygge på, ved at sponsorere en række undersøgelser af dette problem.
Desuden understregede Kommissionen i sin meddelelse fra 2006 om effektivitet og lige muligheder for alle i de europæiske uddannelsessystemer betydningen af førskoleundervisning som et effektivt middel til at mindske skolefrafald, og den advarede imod for tidlig niveaudeling af eleverne.
Kommissionen har også for nylig iværksat en offentlig høring om modernisering af skoleuddannelsen, hvor man bl.a. ønsker at høre, hvordan interessenterne mener, at det bedst kan forhindres, at unge forlader skolen for tidligt. I forbindelse med vurderingen af de nationale reformprogrammer under Lissabonstrategien gav Kommissionen i påkommende tilfælde medlemsstaterne specifikke henstillinger om skolefrafald.
Gennem arbejdsprogrammet for uddannelse og erhvervsuddannelse 2010 har den gjort brug af den åbne koordinationsmetode for at udvikle god praksis og peer learning vedrørende skolefrafald.
Medlemsstaterne er også blevet opfordret til at anvende strukturfondene til målrettede tiltag med henblik på at forhindre særligt høje frafaldsprocenter og til deltagelse i projekter finansieret under programmet for livslang læring, der beskæftiger sig med dette problem.
Kort sagt har fremskridtene været synlige og målelige, men ikke store nok, så vi må bare fortsætte og forbedre dynamikken.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Fru formand! Tak for Deres svar, hr. kommissær. Selv om uddannelse er medlemsstaternes ansvar, bør Kommissionen involvere sig i at sikre EU's fremtid. Henstillinger er blød lovgivning. Kommissionen må udtrykkeligt anmode medlemsstaterne om at udarbejde handlingsplaner for bekæmpelse af frafald inden for uddannelse.
EU har brug for dygtige menneskelige ressourcer. Det er uacceptabelt, at unge mennesker fra fattige familier eller fra landdistrikter er tvunget til at forlade skolen på grund af deres økonomiske situation. EU's befolkning bliver gammel, og der kræves stigende arbejdsproduktivitet for at sikre, at de sociale velfærdsordninger er bæredygtige.
Her er mit spørgsmål: Hvilke foranstaltninger træffer De for at støtte medlemsstaterne i at yde finansiel bistand til disse børn, som fortjener at fortsætte deres studier, navnlig børn fra fattige familier eller fra landdistrikter? Det er virkelig et problem, og det er Europas fremtid, der står på spil.
Ján Figel'
Fru formand! Det kan der siges meget om, men jeg vil blot nævne, at vi forsøger at samarbejde og samle ressourcer og politikker for at skabe bedre vilkår for de unge.
I morgen vedtager Kommissionen f.eks. et arbejdsdokument - et politisk oplæg om unges beskæftigelse. Vi mener, at de unge er vores fremtid, og at fremtiden begynder nu. Vi tilskynder navnlig de nye medlemsstater til at bruge flere strukturfondsmidler til støtte for mobilitetsfremmende uddannelsespolitikker. Når vi siger, at medlemsstaternes grundlæggende ansvar er systemet og indholdet, mener vi naturligvis, at det vil føre til mere konkrete og bedre betingelser for borgerne, herunder de unge, hvis medlemsstaterne sørger for kvalitet, effektivitet og lige muligheder.
Jeg er sikker på, at investeringer i menneskelige ressourcer, navnlig gennem uddannelse og erhvervsuddannelse, er den mest værdifulde og effektive investering i samfundets samhørighed og fremtidig konkurrenceevne. Det siger jeg ikke kun som kommissær med ansvar for disse områder, men også som politiker og far. Vi er altså ikke i tvivl om, at vi skal gøre mere sammen.
Kathy Sinnott
(EN) Fru formand! De nævnte strukturfondene flere gange, hr. kommissær. Hvad kan De som kommissær gøre for at tilskynde lande til at bruge strukturfondsmidlerne på deres borgere, på sociale programmer osv.? Jeg ved, at langt størstedelen af disse midler i Irland blev brugt til veje og store infrastrukturprojekter. Der blev praktisk talt ikke brugt noget på borgerne.
Ján Figel'
Fru formand! Vi er et frit folk, frie samfund, og det er en opfordring til at bruge friheden med fornuft. Jeg sagde, at investeringer i menneskeligt potentiale er det bedste.
Jeg er ikke modstander af investeringer i moderne infrastruktur, i transport og i miljøet, for det er vigtigt. Men selv i den meddelelse, som jeg nævnte i mit indledende svar, siger vi - og det er der videnskabeligt belæg for - at investeringer i førskoleundervisning af børn fra fattige kår er den mest effektive måde at forbedre deres forværrede samhørighedsvilkår på. Afkastningsgraden fra uddannelse i førskolealderen er f.eks. højere end afkastningsgraden ved at investere de samme beløb på længere sigt i finansielle institutioner.
Dette er altså en opfordring til, at ministre og parlamentsmedlemmer optræder som fornuftige forældre og tænker på de fremtidige generationer, ikke bare på morgendagen, på den nærmeste fremtid eller på stemmetal ved kommende valg. Jeg mener, at der er hårdt brug for en sådan generationsorienteret og langsigtet tilgang, som er meget effektiv selv set i et økonomisk perspektiv, men nogle gange handler vi udelukkende ud fra kortsigtede og endog snæversynede tilgange.
Europa er fuldt af eksempler, det er en mosaik, og nogle medlemsstater giver eksempler, som der nu refereres til på verdensplan. Se på PISA-undersøgelsen, og jeg opfordrer Dem til at se på den næste undersøgelse, som OECD offentliggør i september. Vi får at vide, hvor vi står efter tre år, og nogle europæiske lande er førende på verdensplan. Vi har brug for disse førende lande, og vi må have flere.
Formanden

Om: ETI
Fællesskabsinstitutionerne har i forbindelse med oprettelsen af Det Europæiske Teknologiske Institut forhandlet om projektets finansiering. Det er meningen også at opnå finansiering fra den private sektor. Hvordan kan Kommissionen sikre, at der ikke sker det samme med ETI som med Galileo-programmet, nemlig at den private sektor alligevel ikke deltog i projektets finansiering?
Ján Figel'
Fru formand! Dette spørgsmål drejer sig om finansiering af ETI fra den private sektor. Vi mener, at offentlige og private partnerskaber er afgørende for at bringe oplysninger ind i den videnbaserede økonomi. Ellers vil det ikke lykkes for os.
Den private sektor tilvejebringer ikke blot yderligere finansielle midler, men kan også, hvilket er vigtigere, ændre innovations strategiske retning. Derfor mener jeg ikke, at det drejer sig så meget om penge, men om den måde vi samarbejder på, hvordan vi kombinerer partnere og interesser.
Mange af EU's medlemsstater har taget skridt til at lette de strukturelle forbindelser mellem den offentlige og den private sektor med henblik på at fremme videnoverførsel mellem universiteter og industrien. I den forbindelse vil ETI's og navnlig viden- og innovationssamfunds aktiviteter blive inddraget gennem offentlig-private partnerskaber og finansieret gennem forskellige offentlige og private midler. De nøjagtige ordninger for deres finansiering kan ikke fastlægges på forhånd og vil naturligvis udvikle sig med tiden, men målet er at maksimere andelen af bidrag fra den private sektor.
Fællesskabsbidraget, som blev aftalt til 308 millioner euro for de kommende finansielle overslag, skal fungere som en katalysator for tiltrækning af midler fra den private sektor. Kommissionen har været særligt omhyggelig med at forsøge at lette og tiltrække den private sektors deltagelse i finansieringen af ETI og viden- og innovationssamfund.
F.eks. vil et vigtigt kriterium for udvælgelse af viden- og innovationssamfund være deres evne til at sikre langsigtet og bæredygtig finansiering, herunder et betydeligt bidrag fra den private sektor. Det bliver vigtigt for bestyrelsen at kortlægge områder for potentielle viden- og innovationssamfund, som kan have interesse for en lang række deltagere, herunder deltagere fra den private sektor.
Desuden vil ETI få beføjelse til at oprette en ETI-fond med det specifikke formål at mobilisere og skaffe midler fra både individuelle donorer og selskaber.
Esko Seppänen
(FI) Fru formand! Det er blevet sagt, at der også ville komme privat finansiering fra USA, og Microsoft er blevet nævnt som ETI-sponsor. Er det ikke foruroligende, at den slags store selskaber fra USA vil forsøge at drage fordel af resultaterne af forskning udført ved Det Europæiske Teknologiske Institut? Samtidig vil jeg spørge om følgende: Kan det tænkes, at disse private sponsorer knytter betingelser til den støtte, de yder?
Ján Figel'
Fru formand! Jeg vil sige, at det ville være kedeligt, hvis det kun var amerikanske virksomheder, der var interesserede i dialog og samarbejde og evt. investeringer. Der er mange flere, og der er også mange flere fra Europa. Mange af disse virksomheder foretager allerede store investeringer i Europa, uanset om de er europæiske, amerikanske eller internationale.
ETI skulle gerne skabe endnu flere incitamenter og gode betingelser for innovation i Europa. Jeg vil ikke se bort fra interesser udefra, men jeg vil opfordre til, at Parlamentet, Rådet og Kommissionen bestræber sig på at finde det endelige svar og bliver enige om hele forslaget med henblik på at mobilisere europæiske investeringer i internationalt samarbejde. Men alle positive og konstruktive signaler både indenfor og udenfor er meget velkomne.
John Purvis
(EN) Fru formand! Hr. kommissær, kan jeg udlede af Deres svar til hr. Seppänen, at De rent faktisk har bevis på, at virksomheder virkelig er interesserede i at investere i ETI? For hvis det ikke sker, hvis De ikke opnår betydelige eller tilstrækkelige midler fra den private sektor, vil De da afholde Dem fra at gå til angreb på EU-budgettet, og vil De drage den konklusion, at der måske ikke er så stor interesse for at finansiere ETI?
Kan De garantere, at De har fået disse seriøse interessetilkendegivelser?
Ján Figel'
Fru formand! Vi oplevede og vi oplever stadig en stigende interesse, især nu hvor vi er er nået frem til selve forslaget, for i begyndelsen var dette mere en idé eller et begreb, og nu er det en konkret tekst.
Det er endnu ikke formelt aftalt - det bliver det forhåbentlig inden årets udgang - men signalerne fra individuelle virksomheder og erhvervsorganisationer har været mere og mere konkrete og positive med hensyn til evt. større engagement i fremtiden.
Vi har ført forhandlinger med European Round Table of Industrialists, Business Europe, Eurochambers og mange andre sammenslutninger, f.eks. European Association of Research and Technology Organisations (EARTO). Jeg kan forsikre Dem for, at udsagnene var mere og mere konkrete. Der er selvfølgelig ingen, der udsteder en blankocheck eller giver tilsagn på forhånd, og det, vi gør, bør ikke erstatte det positive, der foregår i visse centre eller i partnerskaber, men ETI bør skabe yderligere dynamik, incitamenter og spillerum for et mere innovationsvenligt EU. Det er hensigten, og det er et fælles ansvar.
DanutBudreikait
(LT) Fru formand! Idéen med Det Europæiske Teknologiske Institut er at skabe innovationer, som kan bidrage til at forbedre EU's konkurrenceevne. Ville innovationer blive tilgængelige for andre markedsdeltagere, hvis store private selskaber deltog i instituttets aktiviteter? Hvad med medlemsstaterne? Bør medlemsstaterne og Det Europæiske Fællesskab ikke være en europæisk institutions vigtigste finansieringsorganer?
Ján Figel'
Fru formand! Vi må definere ETI's rolle. ETI er en institution, der skal foretage udvælgelsesprøven, evalueringen, overvågningen og tilrettelæggelsen af rammerne for samtlige viden- og innovationssamfund. Men med hensyn til innovation er det centrale partnerskab at finde blandt viden- og innovationssamfundene. På det niveau kan man forestille sig betydeligt samarbejde med SMV'er, og den interne ordning er ikke bare deres ret, men fungerer også til deres fordel, fordi de skal skabe tillid for at forbedre eller indlede nyt samarbejde under ETI's paraply, og hvad angår grundlæggende forbindelser omkring intellektuelle ejendomsrettigheder, henvises der i forslaget til principperne for det syvende rammeprogram.
Jeg er sikker på, at der er tilstrækkelig frihed og fleksibilitet til at fordele de intellektuelle ejendomsrettigheder mellem partnerne til gavn for deres samarbejde og for forbindelserne mellem viden- og innovationssamfundene, over for eller med ETI, og naturligvis også til gavn for yderligere anvendelse af innovation.
Vi har mange modeller i Europa. Jeg mener, at vi kan bruge en masse inspiration til tilskyndelse, og ETI kunne blive en slags isbryder, der skaber bedre betingelser for et videnorienteret Europa, herunder en positiv indstilling til intellektuel ejendomsret, EF-patenter eller politikker, som er meget tiltrængte og vigtige for reel videnoverførsel mellem partnere.
Formanden
Spørgsmål nr. 38 og 39 vil blive besvaret skriftligt.
Om: Absolut forbud mod ændring af tidsbegrænsede kontrakter til tidsubegrænsede kontrakter i det offentlige i Grækenland
Seks år efter, at direktiv 1999/70/EF er trådt i kraft, dvs. siden 2001, er man i Grækenland stadig ikke begyndt at anvende det. Til trods for de definitive afgørelser til fordel for arbejdstagere med tidsbegrænsede kontrakter har den græske Højesteret omgået den hidtidige retspraksis og fastslået, at det er absolut forbudt at ændre tidsbegrænsede kontrakter til tidsubegrænsede kontrakter i den græske stat, idet den har påberåbt sig den græske forfatning. Denne afgørelse er i total modstrid med ånd og bogstav i direktiv 1999/70/EF og med EF-domstolens afgørelse i sag nr. C-212/04, hvori det understreges, at direktiv 1999/70/EF "er til hinder for anvendelsen af nationale regler, hvorved det alene i den offentlige sektor ubetinget forbydes at ændre flere på hinanden følgende tidsbegrænsede kontrakter til en tidsubegrænset kontrakt, hvilke tidsbegrænsede kontrakter rent faktisk har haft til formål at dække arbejdsgiverens "faste og varige behov" og derfor må anses for misbrug".
Hvad mener Kommissionen om Grækenlands åbenlyse nægtelse af at anvende direktiv 1999/70/EF? Vil den lægge sag an mod Grækenland ved Domstolen?
Vladimír Špidla
Fru formand, mine damer og herrer! Rådets direktiv 1999/70/EF om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse kræver, at medlemsstaterne træffer foranstaltninger, der forhindrer misbrug hidrørende fra anvendelsen af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter. Men medlemsstaterne er ikke forpligtede til at erstatte tidsbegrænsede kontrakter med tidsubegrænsede kontrakter, forudsat at der er truffet andre effektive foranstaltninger, der kan forhindre eller sanktionere et sådant misbrug.
EF-Domstolen bekræftede denne fortolkning i sin dom af 4. juli 2006 i sag C-212/04 (Adeneler) vedrørende græsk lovgivning.
EF-Domstolen erklærede også, at fortolkningen af den relevante lovgivning ikke henhører under dens kompetenceområde. Det er helt op til de græske domstole at give en fortolkning af den relevante græske lovgivning og afgøre, om denne lovgivning overholder kravene i direktivet vedrørende eksistensen af effektive foranstaltninger, der kan forebygge og sanktionere misbrug hidrørende fra anvendelsen af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter.
Grækenland gennemførte ovennævnte direktiv gennem præsidentiel anordning 164/2004 om den offentlige sektor. Kommissionen foretog en grundig analyse af denne anordning og konkluderede, at den var forenelig med kravene i direktivet.
Eftersom direktivet blev gennemført på et sent tidspunkt, den 19. juli 2004, indeholdt den præsidentielle anordning en midlertidig undtagelsesbestemmelse, som gør det muligt på visse betingelser at ændre på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter indgået før datoen for anordningens ikrafttrædelse til tidsubegrænsede kontrakter.
Jeg er klar over, at den retlige situation vedrørende misbrug af tidsbegrænsede ansættelseskontrakter i den græske offentlige sektor har været genstand for tvister i de senere år. Det blev bekræftet af den seneste dom fra den græske højesteret af 11. juni 2007, hvor retten annullerede sin tidligere retspraksis.
Som allerede nævnt er det i henhold til EF-Domstolens dom de nationale domstoles ansvar at fortolke den relevante græske lovgivning, herunder forfatningen, i forbindelse med forholdene vedrørende de konkrete sager, de bliver forelagt. Men når domstolene gør det, skal de henholde sig til den relevante EU-lovgivning, navnlig direktiv 1999/70/EF.
Kommissionen overvåger nøje situationens udvikling i Grækenland. Den vil granske den græske højesterets seneste dom og overvåge de efterfølgende foranstaltninger, som de græske myndigheder træffer.
Til sidst skal det siges, at flere græske domstole ifølge Kommissionens oplysninger allerede har fremsendt præjudicielle spørgsmål vedrørende dette til EF-Domstolen. EF-Domstolen får således lejlighed til at udtale sig om fortolkningen af den relevante fællesskabslovgivning.
Dimitrios Papadimoulis
(EL) Hr. formand, hr. kommissær! De ved jo udmærket, at Grækenland er det eneste land, som stadig ikke har gennemført et direktiv, der har været gældende i seks år. Mange tusind indehavere af ansættelseskontrakter plages af en regering, som, De siger, efterlever domstolenes afgørelser, men som vedtager love, der forbyder efterlevelse af domstolenes endelige domme og EF-Domstolens praksis.
En stor del af de folk, der døde under sommerens brande i Grækenland, var kontraktansatte brandslukningsfolk, som havde arbejdet i over 10 år som midlertidigt ansatte uden uddannelse. Og De har nu i flere måneder gentaget, at De undersøger sagen. Agter De at gøre noget i egenskab af den europæiske lovgivnings vogter?
Vladimír Špidla
Fru formand! Kommissionen er naturligvis de europæiske traktaters og den europæiske lovgivnings vogter, og derfor er vi selvfølgelig rede til at tage alle de fornødne skridt.
Kommissionen har påpeget mange problemer vedrørende den første præsidentielle anordning, bl.a. de, der blev behandlet i Adenelersagen. Disse problemer fik Kommissionen til at kontakte de græske myndigheder i 2004. Derfor kan jeg bekræfte, at vi er opmærksomme på denne sag. Vi undersøger den græske højesterets seneste domme meget nøje, og hvis vi mener, at Kommissionen bør skride ind, vil vi ikke tøve med at gøre det.
Der opstår naturligvis mange spørgsmål vedrørende misbrug af tidsbegrænsede ansættelseskontrakter, der er indgået før datoen for direktivets vedtagelse, også de, der allerede var gældende den 10. juli 2002, som var den dato, hvor direktivet skulle være gennemført, medmindre en midlertidig bestemmelse fandt anvendelse på disse kontrakter.
Kort sagt er vi tilstrækkeligt opmærksomme på denne sag, og vi vil tage de skridt, der er nødvendige for at beskytte traktaterne.
Formanden

Om: Lige muligheder
Er Kommissionen overbevist om, at der i det europæiske år for lige muligheder rent faktisk bliver gjort fremskridt i såvel "nye" som "gamle" medlemsstater for så vidt angår ligestilling af borgere med anden etnisk oprindelse eller seksuel orientering?
Hvilke specifikke initiativer har Kommissionen taget i lyset af de vedvarende homofobiske aktioner i visse EU-lande og lande uden for EU som f.eks. forbuddet mod en parade for homoseksuelle i Vilnius og forsøget på at standse en demonstration om ligestilling i Rumænien?
Hvilke foranstaltninger har Kommissionen truffet for at sikre, at EU-institutionerne og EU-landene opfylder deres forpligtelser med hensyn til racemæssig ikkediskrimination og beskyttelse af mindretal, navnlig hvad angår roma-folket, i lyset af den foruroligende valgmæssige succes for ekstremistiske og intolerante partier?
Vladimír Špidla
Fru formand, mine damer og herrer! 10 år efter inddragelsen af artikel 13 i EF-traktaten har vi gjort store fremskridt med at sikre, at alle EU's borgere er beskyttet mod forskelsbehandling på grund af bl.a. race, etnisk oprindelse og seksuel orientering. Denne beskyttelse er imidlertid ikke fuldført endnu, og vi har heller ikke opnået den reelle "ligestilling", som medlemmet nævner.
Alle medlemsstater skal overholde direktivet om racelighed og direktivet om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse, og det er EU's opgave at overvåge den korrekte omsætning af de to direktiver i national lovgivning og deres praktiske anvendelse. Som følge heraf udstedte Kommissionen den 27. juni 2007 begrundede udtalelser til 14 medlemsstater, som ikke har omsat direktiv 2000/43/EF korrekt.
Jeg vil gerne sige, at de faktuelle grunde, der gav anledning til disse begrundede udtalelser, naturligvis varierer fra land til land, og det samme gælder alvoren af dem. I hvert fald har 14 stater modtaget disse begrundede udtalelser.
2007 er Det Europæiske År for Lige Muligheder for Alle, og det har givet de offentlige myndigheder og det civile samfund anledning til at tilrettelægge aktioner og kampagner med fokus på fordelene ved mangfoldighed og ikkeforskelsbehandling.
Kampen mod forskelsbehandling skal altid ligge os på sinde. I 2008 vil Kommissionen stille forslag til opfølgningsprogrammer i forbindelse med Det Europæiske År for Lige Muligheder for Alle. De vil muligvis indeholde foranstaltninger til fuldførelse af rammerne for lovgivning om bekæmpelse af forskelsbehandling. En onlinehøring, der blev indledt i juli og varer til midten af oktober, indgår i forberedelserne til vurderingen af den dermed forbundne virkning.
Jeg vil også sige, at Kommissionen fordømmer alle former for homofobi og fremmer et samfund baseret på tolerance og respekt. Kommissionen bifaldt Europa-Parlamentets beslutning af 26. april 2007 om homofobi i Europa. I den forbindelse beklager Kommissionen, at lokale myndigheder ikke gav de nødvendige tilladelser til, at den lastbil, der fremmer mangfoldighed i Europa, kunne besøge Vilnius den 25. maj som planlagt, og forbød det ledsagende optog for homoseksuelle. Kommissionen beklager også, at deltagerne i optoget for mangfoldighed under den rumænske GayFest 2007-festival den 11. juni (som fik moralsk støtte og benyttede logoet for Det Europæiske År) blev truet af ekstremistiske grupper og måtte have politibeskyttelse.
Det tidligere nævnte direktiv om racelighed forebygger forskelsbehandling på grund af race eller etnisk oprindelse. Jeg vil gerne understrege, at dette også fuldt ud gælder romaerne.
Endvidere mener Kommissionen, at EU's lovgivning for at blive anvendt korrekt skal suppleres med oplysningskampagner, der informerer romaerne om deres rettigheder, og med begivenheder, der informerer den almindelige offentlighed om de rettigheder og forpligtelser, som lovgivningen om bekæmpelse af forskelsbehandling medfører. I 2007, Det Europæiske År for Lige Muligheder for Alle, finder der begivenheder med fokus på romaerne sted i Bulgarien, Tjekkiet, Grækenland, Spanien, Frankrig, Irland, Italien, Litauen, Polen, Rumænien, Finland og Slovakiet.
Aktioner, som tager sigte på at bekæmpe forskelsbehandling af romaerne, bliver også finansieret under Den Europæiske Socialfond og Progress 2007-2013, et program for beskæftigelse og social solidaritet, som støtter kapacitetsopbygning blandt romaerne.
Sarah Ludford
(EN) Fru formand! Selv om det er beklageligt, at det har været nødvendigt at sende begrundede udtalelser til 14 medlemsstater, glæder det mig, at Kommissionen resolut indleder overtrædelsesprocedurer, for der har hidtil været en enorm forskel på det, der står i lovgivningen, og det, der faktisk foregår. Kommissær Špidla har nævnt nogle af problemerne vedrørende den ligestillingslastbil, der blev nægtet adgang til Vilnius. Halvdelen af det litauiske parlament mener åbenbart, at homoseksualitet er en perversitet. De har store problemer i den offentlige og statslige sektor.
I sidste uge udtalte Agenturet for Grundlæggende Rettigheder, at mange medlemsstater ikke håndhævede lovgivningen om forskelsbehandling på grund af race korrekt, så jeg håber, at den hårde linje fortsætter, for den er helt påkrævet. Vil De i overtrædelsesprocedurerne tage hensyn til ministres og embedsmænds forskellige udtalelser og tolerance over for ekstremisme?
Vladimír Špidla
Fru formand! Jeg tror ikke, at medlemmets tale indeholdt noget spørgsmål, men jeg støtter i hvert fald hendes holdning.
Begge direktiver om bekæmpelse af forskelsbehandling er grundlæggende europæisk lovgivning. Vi må sørge for, at de bliver omsat fuldt ud, og vi må sikre, at ikkeforskelsbehandling, lige muligheder og tolerance fortsætter med at være grundlæggende værdier, som håndhæves aktivt. Det er grunden til, at Kommissionen har indledt overtrædelsesprocedurer mod 14 medlemsstater.
Jeg vil imidlertid også sige, at de enkelte medlemsstater generelt accepterer disse ædle værdier, og at de fleste af de problemer, som vi har drøftet, og som gør det nødvendigt at indlede overtrædelsesprocedurer, er af lovgivningsmæssig og dermed af teknisk/administrativ art. De er ikke udtryk for en tendens til, at medlemsstaterne forkaster traktaterne.
Formanden
Vi har nu en gruppe på fem spørgsmål om handicappede. Jeg forstår, at spørgerne forventer et samlet svar. Jeg vil ikke unddrage nogen et individuelt svar, men hvis De vil besvare spørgsmålene samlet, hr. kommissær, er De velkommen til det. Før vi fortsætter, vil jeg dog høre, hvad en af spørgerne har at sige.
Proinsias De Rossa
(EN) Fru formand! Jeg har ikke noget imod, at kommissæren svarer på spørgsmålene samlet, hvis det er muligt. Hvis det ikke er muligt, tillader De måske, at kommissæren læser svarene på alle fem spørgsmål op, hvis han har fem forskellige svar, og at vi tager alle tillægsspørgsmålene bagefter.
Formanden
Det er i orden for mig. Kommissæren kan tilrettelægge det, som han vil, således at medlemmerne alle sammen får et svar på deres spørgsmål, men jeg er klar over, at spørgsmålene hænger sammen, og at vi ellers kunne risikere at gå i ring. Men det er op til kommissæren.
Formanden

Om: Konkret indsats til sikring af uafhængigt liv for handicappede (Independent Living)
Vil Europa-Kommissionen slutte sig til mig og tage imod en række personer med alvorlige og multiple handicap fra European Network for Independent Living (ENIL) i Strasbourg i denne uge?
Hvilke fremskridt har Kommissionen, jf. Parlamentets beslutning (P6_TA(2006)0527) om Kommissionens meddelelse om handicappedes situation, gjort i retning af at fremme begrebet "uafhængigt liv" for handicappede, herunder retten til finansiering af personlig støtte ved rejser eller flytning mellem EU-medlemsstater i beskæftigelses- eller uddannelsesøjemed? Har Kommissionen til hensigt at fremsætte forslag om en europæisk politik for personlig støtte?
Om: Fremme af handicappedes selvstændighed i dagligdagen
Deinstitutionalisering og fremme af selvstændighed for handicappede i dagligdagen hører til en af prioriteterne i Den Europæiske Unions strategi for handicappede. Hvilke fremskridt har Kommissionen gjort i forbindelse med henstillingerne i den undersøgelse, som den har foretaget af handicappedes deinstitutionalisering? Er Kommissionen enig i, at et stigende antal handicappede fortsat anbringes i institutioner, og hvilke yderligere foranstaltninger agter den at træffe for at tage denne udfordring op?
Om: Handicappedes rettigheder
Kan Kommissionen, der med meddelelsen fra 1996 forpligtede sig til at behandle handicappedes rettigheder med udgangspunkt i menneskerettighederne, i betragtning af European Network for Independent Living's tilstedeværelse i Strasbourg acceptere, at handicappedes rettigheder krænkes både i Den Europæiske Union og i resten af verden? Hvilke yderligere skridt vil Kommissionen tage for at bekæmpe disse krænkelser i EU?
Om: Handicapmainstreaming
Kan Europa-Kommissionens på baggrund af dens prisværdige tilslutning til princippet om handicapmainstreaming oplyse, hvor mange møder, der er afholdt i 2007 i den koordineringsgruppe på tværs af tjenestegrenene, der er nedsat af GD for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Ligestilling, og hvilke af Kommissionens generaldirektorater der ikke har deltaget i disse møder? Kan Kommissionen på baggrund af det besøg, som European Network for Independent Living aflægger i Strasbourg i denne uge, og Kommissionens tilsagn om at øremærke en fast procentdel af sin udviklingsbistand til sundhed, uddannelse og sociale ydelser oplyse, hvordan den har til hensigt at sikre, at EU-udviklingsprojekter til fordel for handicappede nyder godt af disse bevillinger?
Om: Handicappedes repræsentation
Kan Kommissionen redegøre for, hvilke foranstaltninger, der er truffet for at sikre, at handicappede og handicaporganisationer er repræsenteret i EU's strategier for social integration? Hvilke yderligere skridt agter Kommissionen at tage i denne retning for at overholde det "Intet om os uden om os"princip, som den selv støtter?
Vladimír Špidla
Fru formand! Da jeg vil forsøge at give et meget kort svar på alle spørgsmålene samlet, vil jeg fokusere på de vigtigste ting.
Der er siden 2006 blevet udviklet et program med fokus på aktiv integration af handicappede som led i den europæiske handlingsplan for handicappede. Kernen i dette program er handicappedes ret til en uafhængig tilværelse.
Eftersom Kommissionen går ind for deinstitutionalisering, og eftersom den generelle holdning på dette område er tilsvarende, undersøger Kommissionen også alternativer til pleje i beskyttede institutioner. Kommissionen støtter forskning i passende metoder til deinstitutionalisering. En uafhængig tilværelse for handicappede skal støttes gennem kollektive tjenester af høj kvalitet for disse mennesker, ikke bare af fysisk art, men også hvad angår respekt for den menneskelige værdighed.
Jeg ved af egen erfaring, at uddannelse af de mennesker, der leverer disse tjenester til personer, som er afhængige af dem, er meget vigtig for kvaliteten af de sociale tjenester. Den måde, hvorpå handicappedes grundlæggende rettigheder overholdes, og kvaliteten af deres liv afhænger i høj grad af uddannelse.
Som allerede nævnt udnytter Kommissionen sin ret til aktivt at støtte udviklingen af kollektive tjenester, og jeg vil sige, at Kommissionen altid i denne proces fokuserer på den enkeltes livskvalitet. Deinstitutionalisering garanterer jo ikke automatisk bedre livskvalitet og selvstændighed. Det sker kun, hvis deinstitutionalisering erstattes med kollektive tjenester af en tilsvarende kvalitet og standard. I den forbindelse har Kommissionen anmodet om en undersøgelse om social integration med det formål at vurdere situationen for handicappede i store beskyttede institutioner, hvor standarder og levevilkår som bekendt i mange tilfælde ikke lever op til de standarder og den kvalitet, som folk helt klart fortjener. Vi må altså overvåge denne situation for at sikre, at den bliver bedre.
Kommissionen kan imidlertid ikke bekræfte, at antallet af mennesker i beskyttede institutioner er stigende. Vi har ikke tallene til rådighed, men som sagt er deinstitutionalisering et princip, vi følger og vil vedblive med at følge.
Jeg vil gerne understrege, at vi bifalder initiativer, hvor der fokuseres på de grundlæggende principper om høj kvalitet af plejetilbud på europæisk plan. Jeg vil også understrege, at det efter min mening er et enormt fremskridt, at handicappedes rettigheder er blevet bragt op på internationalt plan takket være FN's konvention om handicappedes rettigheder. Kommissionen tilskynder medlemsstaterne til at ratificere denne konvention og til at reagere konkret på den hurtigst muligt.
Kommissionen har givet tilsagn om at tage hensyn til handicappedes behov og rettigheder og om at inddrage dem i alle relevante EU-strategier. Tilfredsstillelsen af handicappedes behov varetages på EU-plan af Kommissionens tjenestegrenes fællesgruppe for handicapspørgsmål og gennem samarbejde med medlemsstaterne og de berørte parter, herunder handicappede, i EU's Gruppe på Højt Plan vedrørende Handicapspørgsmål.
Siden 2000 har Det Europæiske Fællesskab medfinansieret ca. 160 projekter for handicappede i udviklingslande, som beløber sig til 100 millioner euro. Disse projekter yder støtte til Østeuropa, Mellemøsten og AVS-lande og fokuserer på mennesker med mentale og fysiske handicap, kapacitetsopbygning, social rehabilitering, handicappedes rettigheder, social inddragelse, fattigdomsbekæmpelse, deinstitutionalisering osv.
Der hersker ingen tvivl om, at Kommissionen gennemfører aktive politikker for handicappede, og at vi har gjort betydelige fremskridt inden for EU. Men som jeg sagde, da jeg besvarede et tidligere spørgsmål, er der stadig lang vej igen. Vi har arbejdet med mulige ændringer af den gældende fællesskabslovgivning. Det var det, jeg talte om, da jeg svarede på spørgsmålet om direktiverne om bekæmpelse af forskelsbehandling.
Jeg har forsøgt at berøre de vigtigste spørgsmål, og på grund af denne debats forholdsvis improviserede karakter har jeg måske overset nogle spørgsmål, mens der er andre, som jeg ikke har forklaret godt nok. Derfor foreslår jeg - hvis det er acceptabelt - at jeg nu lytter til Deres tillægsspørgsmål og besvarer dem. Jeg vil imidlertid besvare de spørgsmål skriftligt, som jeg nu har besvaret mundtligt, så de får den opmærksomhed, de fortjener.
Richard Howitt
(EN) Fru formand! Jeg takker kommissæren for hans fleksibilitet. En række af os, der er aktive i den tværpolitiske gruppe vedrørende handicap, har valgt at stille disse spørgsmål for at markere, at der i Strasbourg befinder sig ca. 200 alvorligt handicappede og multihandicappede mennesker, som bor på institutioner rundt omkring i Europa og er medlemmer af noget, der hedder European Network on Independent Living. Jeg ved, at de vil være meget stolte over, at Parlamentet behandler deres problemer og behov under denne spørgetid.
Mon ikke kommissæren og De, fru formand, sammen med mig vil byde deres repræsentanter velkommen i Parlamentet. Jeg spekulerer på, om kommissæren kan bekræfte, at European Network on Independent Living som en brugerorganisation, der drives for og af handicappede, repræsenterer en meget betydningsfuld interessegruppe for handicappede i Europa, og at De ligesom jeg håber, at de i fremtiden kan benytte sig af den støtte til samordning af handicaporganisationer over hele Europa, som organisationer såsom Den Europæiske Blindeunion og European Union of the Deaf for øjeblikket benytter sig af.
For det andet sagde De noget meget fint om uafhængig tilværelse og lokal pleje for handicappede, og det takker jeg Dem for. Den del af mit spørgsmål, der drejer sig om en europæisk strategi for personlig støtte, der giver personale, som handicappede har ansat og sætter i arbejde, mulighed for at dække deres plejebehov, er et meget vigtigt mål med European Network on Independent Livings "freedom ride", og jeg håber, at De vil love, at De vil tale deres sag på dette område.
Vladimír Špidla
Fru formand, mine damer og herrer, ærede repræsentanter for handicaporganisationer! I næsten alle europæiske strategier er det helt afgørende at føre en dialog med dem, der bør sidde rundt om bordet, dem, der har en direkte interesse i sagen. Jeg kan ikke forestille mig, at vi skulle udarbejde nogen strategi, nogen plan, uden en sådan dialog. Denne dialog er omfattende og værdifuld, men jeg mener, at vi bør søge efter endnu bedre metoder og løsninger.
Kommissionen ønsker at bidrage til fremskridt på dette område ved at samordne den gensidige meningsudveksling og andre tiltag, der støtter informationsudveksling. Den vil også understrege nødvendigheden af at udvikle retningslinjer for udarbejdelsen af nye strategier, som medlemsstaterne godkender i fællesskab, og som forelægges i efteråret 2008. Vi har med andre ord en masse arbejde at gøre i fællesskab.
Evangelia Tzampazi
(EL) Hr. formand, hr. kommissær! Et stort antal handicappede er tvunget til at bo på institutioner uden muligheder for selv at bestemme over deres liv som enhver anden europæisk borger. Da handicappedes aktive integration i det økonomiske og sociale liv afhænger af, at de kan leve et selvstændigt liv, vil jeg gerne spørge, om De i Kommissionen agter at vedtage lovforanstaltninger for at sikre denne ret.
Vladimír Špidla
Fru formand, mine damer og herrer! Jeg er af den opfattelse, at den gældende europæiske lovgivning er af høj kvalitet sammenlignet med resten af verden. Vedtagelsen af FN's konvention om handicappedes rettigheder er også overordentligt vigtig.
Det står også klart, at deinstitutionalisering indgår i alle europæiske strategier på dette område, også de, der finansieres gennem vores finansielle instrumenter.
Denne omstilling er mulig. Der findes lande, som helt har afskaffet institutionel pleje til fordel for de handicappede - der er måske kun nogle få, men de findes - og de beviser, at dette mål kan nås. På den anden side er det et mål, der skal nås gradvist og på en meget organisk måde, for som sagt kan deinstitutionalisering uden de relevante sikkerhedsforanstaltninger tværtimod forværre handicappedes situation, hvilket er blevet demonstreret i mange lande rundt omkring i verden. Jeg tænker især på tilfælde af deinstitutionalisering i USA, hvor denne fremgangsmåde, fordi der ikke blev sørget for de relevante sikkerhedsforanstaltninger, har været meget omdiskuteret.
Proinsias De Rossa
(EN) Fru formand! Det er rigtigt, at der er sket fremskridt, men det skal siges, at de er sket meget langsomt. Faktisk ville en stor del af fremskridtene ikke være sket uden de kampagner, som handicappede selv har ført.
Jeg vil gerne i forbindelse med den undersøgelse om integration i samfundet, som De nævnte, spørge om følgende: Behandles uafhængig tilværelse i undersøgelsen? Det er selvfølgelig meget vigtigt, at der findes lokale tjenester af høj kvalitet for at sikre, at de handicappede kan komme ud af institutionerne. Men disse lokale plejetjenester skal tage sigte på at sætte handicappede i stand til at føre en uafhængig tilværelse, hvilket er et meget vigtigt krav for handicappede.
I den forbindelse bør vi i EU f.eks. undersøge, hvordan handicappede, uanset hvor de rejser rundt i EU, kan få personlig støtte. Jeg vil gerne vide, om det aspekt af uafhængig tilværelse indgår i undersøgelsen, og hvis det ikke gør det, vil De så sørge for, at der udføres en undersøgelse om tilgængeligheden af personlig støtte og indføring af en sådan ordning over hele EU samt om overførselsmuligheder?
Vladimír Špidla
Fru formand, mine damer og herrer! Jeg synes, at De har berørt nogle meget alvorlige problemer forbundet med handicapspørgsmålet.
For det første vil jeg sige, at vi desværre endnu ikke råder over sammenlignelige oplysninger, der kan være et godt udgangspunkt for en pålidelig europæisk strategi. Det er et af Kommissionens mål at indhente oplysninger, der kan fortolkes som sådan. Vi må også erkende, at den debat, De indledte, og det spørgsmål, De nævnte, er meget tæt forbundet med debatten om tjenesteydelser, om generelt fordelagtige sociale tjenester. Det er også et relateret emne. Jeg vil også understrege, at der er gennemført et direktiv om luftfart og arbejdstageres mobilitet eller personers mobilitet inden for EU, og at der naturligvis er planer om at udvide disse forordninger til andre transportformer, hvilket er logisk.
Der er også spørgsmålet om mulighederne for at overføre og få adgang til sociale tjenester eller forskellige sociale foranstaltninger for handicappede. Det spørgsmål behandles inden for rammerne af forordning (EØF) nr. 1408/71 om samordning af sociale sikringsordninger og direktivet om retten til at overføre supplerende pensionsrettigheder.
Formålet med alle disse instrumenter er i bund og grund at styrke værdien af og mulighederne for en uafhængig tilværelse med en passende grad af sikkerhed over hele EU.
Kathy Sinnott
(EN) Fru formand! Jeg kan gøre det kort, for mange af mine spørgsmål er allerede blevet stillet.
Nogle medlemsstater i EU vil være proaktive med hensyn til at anerkende deres handicappede borgeres rettigheder. Andre modsætter sig desværre forbedring af standarder og skaber eller tolererer ligefrem hindringer. Vi har udmærkede strategier og handlingsplaner, men kun et handicapdirektiv, der kan håndhæves, vil kunne få vildfarne stater som Irland til at makke ret. Hvornår kan vi forvente et sådant direktiv?
Kan De bekræfte, at De vil besvare de fem spørgsmål skriftligt?
Vladimír Špidla
Fru formand, mine damer og herrer! I mit første svar om direktiverne om bekæmpelse af forskelsbehandling nævnte jeg en undersøgelse udarbejdet inden for rammerne af processen med at vurdere gennemførelse og effektivitet, hvor det undersøges, om det vil være hensigtsmæssigt at ændre den europæiske lovgivning, og hvordan det bedst kan gøres. En af de ting, der skal undersøges, er naturligvis muligheden for at udarbejde et særskilt direktiv om handicappede.
Det bliver drøftet, og vi anvender de relevante europæiske midler til at fastslå, hvilken metode der er den mest effektive til at nå det pågældende mål.
Som tidligere nævnt vil jeg naturligvis besvare alle spørgsmålene skriftligt i tilfælde af, at nogle spørgsmål ikke blev besvaret tilstrækkeligt på grund af arten af dette lidt improviserede møde. Det står klart. Jeg vil give yderligere skriftlige svar på alle de spørgsmål, der er blevet rejst under debatten.
Formanden
Tak, hr. kommissær, og tak for den måde, De behandlede disse sidste spørgsmål på. Jeg synes, at det har været nyttigt og forhåbentlig tilfredsstillende.
Spørgsmål, der på grund af tidnød ikke er blevet besvaret, vil blive besvaret skriftligt, bortset fra spørgsmål 58, som er trukket tilbage, og spørgsmål 73, som er afvist (se bilag).
Spørgetiden er afsluttet.
