

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er indstilling ved andenbehandling (A6-0249/2005) fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med arbejdstagernes eksponering for risici på grund af fysiske agenser (optisk stråling) (19. særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF) (05571/6/2005 - C6-0129/2005 - 1992/0449(COD)) (Ordfører: Őry).
Jacques Barrot,
    Hr. formand, mine damer og herrer, allerførst vil jeg gerne på Kommissionens vegne takke ordføreren, hr. Őry, for denne fremragende betænkning og det engagement, han har udvist for at nå til vejs ende med den vanskelige sag, som afsnittet om optisk stråling i forslaget til direktiv om arbejdstagernes beskyttelse mod risici på grund af fysiske agenser er. Kommissionen lægger fortsat meget stor vægt på alle de foranstaltninger, der har til formål at sikre en bedre beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed, for dét er væsentlige faktorer for arbejdstagernes livskvalitet på arbejdet. 
Ifølge de seneste videnskabelige oplysninger kan overeksponering for naturlig eller kunstig optisk stråling have alvorlige helbredsmæssige konsekvenser, især for de arbejdstagere, der eksponeres for strålerne som følge af deres erhvervsaktivitet. Da eksponeringens skadelige indvirkning er den samme, hvad enten kilden til den optiske stråling er naturlig eller kunstig, omfatter forslaget samtlige tilfælde for arbejdsrelateret eksponering for optisk stråling. Kommissionen har dog accepteret den tilgang, der blev vedtaget i Rådets fælles holdning, som består i at indføre en differentieret behandling for at mindske risiciene på grund af eksponering for naturlige kilder som f.eks. solen og for kunstige kilder som f.eks. laserlys og UV-lamper. 
Hvad angår eksponering for kunstige kilder, indeholder forslaget eksponeringsgrænseværdier, og der fastsættes en række forebyggende foranstaltninger, herunder en forudgående risikovurdering med henblik på at eliminere eller reducere risiciene til et minimum. For at undgå at påføre virksomhederne unødige omkostninger understreges det i forslaget, at der ved denne vurdering kan tages højde for oplysninger fra fabrikanterne af udstyr, som frembringer optisk stråling, når dette er genstand for et relevant fællesskabsdirektiv. 
Hvad angår eksponering for naturlige kilder, dvs. kilder, hvis tilstedeværelse og styrke mennesket ikke kan styre, er det ikke blevet fundet hensigtsmæssigt at fastsætte eksponeringsgrænseværdier. I dette tilfælde lægges der imidlertid i direktivet vægt på arbejdstagernes oplysning og uddannelse samt på gennemførelsen af en forudgående risikovurdering, hvor der tages højde for enkle beskyttelsesforanstaltninger, der passer til den pågældende situation. 
Hr. formand, jeg skal om et øjeblik forelægge Kommissionens holdning til ændringsforslagene, men det er bedst, at jeg nu giver plads til drøftelserne. Jeg skal i øvrigt understrege, at jeg tager mig af denne sag på vegne af hr. Špidla, som er taget til topmødet mellem EU og Kina. Jeg kan uden problemer træde i stedet for min kollega, især da det drejer sig om arbejdsvilkår, som er et emne, inden for hvilket jeg selv flere gange har haft mulighed for at arbejde. Jeg vil gerne på forhånd takke Parlamentet for at komme med alle de oplysninger og elementer til overvejelse, De er i besiddelse af. 
Csaba Őry (PPE-DE ),
   At skabe en retlig ramme, der sikrer beskyttelsen af de europæiske arbejdstageres sundhed og sikkerhed, har gennem årtier været en ubetinget forpligtelse inden for den europæiske lovgivningsproces. Denne forpligtelse udspringer bl.a. af artikel 137 i Rom-traktaten. Det Europæiske Økonomiske Fællesskabs rammedirektiv blev vedtaget i 1989 og udgør selve basis i retsgrundlaget. I direktivets bestemmelser hedder det, at arbejdsgiverne for at sikre arbejdstagerens sundhed og sikkerhed har en generel forpligtelse til at evaluere alle risici, der kan have skadevirkninger på arbejdstagernes sundhed ved disses udøvelse af deres erhvervsaktivitet. Derefter opstilles der i rammedirektivet en generel forpligtelse til at sikre, at arbejdstagerne kan beskyttes mod alle skadevirkninger. Denne præskriptive tekst indeholder ikke nogen angivelse af specifikke risikotyper, idet mængden af risici konstant ændrer sig og bliver større som følge af ændringer på arbejdspladsen. Arbejdsgiveren skal imidlertid være opmærksom på alle risici uanset dette.
Helt tilbage i 1989 ønskede lovgiverne allerede at udarbejde hensigtsmæssige juridiske bestemmelser, der var skræddersyet til forskellige risici, og dette var grunden til, at der blev udarbejdet en særlig retsakt om fysiske risici. Efter førstebehandlingen i 1992 besluttede Parlamentet at opdele den i fire dele, hvilket førte til de forskellige risikorelaterede direktiver om støj, vibrationer og elektromagnetiske felter. Den sidste komponent om optisk stråling er nu sat på dagsordenen til andenbehandling. I spørgsmål vedrørende stråling fra kunstige kilder nåede man frem til en ret bred enighed i løbet af Parlamentets arbejde og forligsproceduren med repræsentanter for Kommissionen og Rådet. Spørgsmålet om solstråling, med andre ord stråling fra naturlige kilder, viste sig imidlertid at være kontroversielt, så jeg vil gerne knytte et par bemærkninger til det.
Det er et grundprincip, at arbejdsgiveren er ansvarlig for enhver skade, som en arbejdstager kommer ud for i forbindelse med sine erhvervsaktiviteter. Det er et uomgængeligt princip, og dette fremgår klart af de tidligere lovgivningsmæssige bestemmelser, der fortsat gælder. Naturligvis må man skelne mellem forskellige lande, forskellige omstændigheder og ligeledes mellem forskellige strålingsniveauer, og derfor var det nødvendigt med en yderst detaljeret og kompliceret høringsprocedure, før vi nåede frem til et kompromis med et flertal af vores kolleger. Essensen af dette kompromis er, at det på grund af de kolossale variationer i solstrålingens omfang vil være fornuftigt at indføre detaljerede bestemmelser og specifikke foranstaltninger i de enkelte medlemsstater. I subsidiaritetens ånd foreslås det i kompromiset, at opgaven med at udarbejde hensigtsmæssige bestemmelser vedrørende stråling fra naturlige kilder hører under de enkelte landes kompetence. Det er klart, at situationen er meget forskellig i Sverige og i Grækenland, Spanien og Tyskland. Traditionerne er forskellige. Kulturen er forskellig. Derfor er det hensigtsmæssigt at give de enkelte lande lejlighed til at definere de forpligtelser, som arbejdsgiverne forventes at opfylde. Samtidig anser jeg det også for en vigtig sejr, at det lykkedes at skabe bred enighed om talrige spørgsmål vedrørende betænkningen. Rådet tilkendegav f.eks., at det var indstillet på at acceptere det forslag, der havde støtte fra alle politiske grupper i Parlamentet, nemlig at udarbejde en praktisk teknisk vejledning, som vi nu venter på fra Kommissionen. Dette vil hjælpe virksomhederne, navnlig de små og mellemstore virksomheder, med at forstå, anvende og ganske enkelt forvalte de ofte ret komplicerede foranstaltninger, som de skal indføre, navnlig vedrørende stråling fra kunstige kilder. Det vil være et fantastisk resultat, hvis denne vejledning kunne blive en del af direktivet.
Jeg beder mine kolleger og Parlamentet støtte den udgave af direktivet og de stillede ændringsforslag, der skaber balance mellem de europæiske bestemmelser om minimumsforpligtelser og medlemsstaternes praktiske muligheder og ansvarsområder. Derfor beder jeg Dem støtte disse kompromiser. Til sidst vil jeg gerne takke skyggeordførerne fra alle de politiske grupper, mine kolleger og repræsentanterne for Rådet og Kommissionen. Vi har arbejdet meget hårdt i de seneste uger, og jeg synes, at vi har arbejdet fint sammen. 
Ria Oomen-Ruijten,
   Hr. formand, allerførst vil jeg takke Csaba Öry mange gange, for han har måttet arbejde på denne vanskelige sag under et meget stort pres, ikke blot fra kolleger, men også fra medierne. Jeg har mindre respekt for Rådets og Kommissionens repræsentanter. Jeg synes, det er ærgerligt, hr. Barrot, at De ikke er i stand til ved begyndelsen af forhandlingen at oplyse, hvilken holdning Kommissionen har til denne sag, og at De ikke kan sige, om Kommissionen er rede til at forsvare Socialudvalgets holdning. Jeg synes også, det er utilbørligt, at Rådets repræsentanter indtil nu ikke har ladet høre fra sig, især fordi politikerne i medlemsstaterne faktisk siger, at vi skal gå en anden vej i Europa, mens Kommissionens bureaukrater, som beskæftiger sig med dette emne, siger, at vi skal holde fast ved det, vi har.
Det ærgrer mig i allerhøjeste grad. Det, vi har gjort, er at træffe en beslutning om en førstebehandling, som allerede fandt sted i 1992, altså for 13 år siden. Først nu kan vi fortsætte med andenbehandlingen! Der er skrevet meget om dette emne. Hvad angår kunstig stråling, skal man være streng på området arbejdsvilkår. Arbejdstageres sundhed står jo på spil. Men solstråling, den naturlige stråling, vil vi dog behandle anderledes, og det kan også lade sig gøre med de subsidiaritetsklausuler, som vi råder over. Solen skinner ikke lige meget og lige stærkt overalt. Vi synes derfor, det går for vidt at opstille minimumsenhedskrav i Europa.
Det glæder mig derfor meget, at Udvalget om Sociale Anliggender har reageret meget positivt på vores ændringsforslag. Den betænkning, som nu foreligger, bør efter min mening have stor støtte her i Parlamentet.
Hvad vil vi gøre med naturlig stråling? Vi indrømmer, at der er en risiko, men vi siger, at medlemsstaterne, eller arbejdsgiverne sammen med medlemsstaterne, selv skal afgøre, om og hvornår der skal træffes foranstaltninger.
Dette princip er fastlagt i den vedtagne betænkning, og jeg opfordrer indtrængende alle grupper, også Den Socialdemokratiske Gruppe, til at støtte denne betænkning. 
Stephen Hughes,
   Hr. formand, jeg takker hr. Őry for hans flotte indsats som ordfører. Han arbejdede meget tæt sammen med alle skyggeordførerne, forbedrede en allerede temmelig god fælles holdning og udarbejdede et godt betænkningsforslag for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender. Det er en skam, at dette gode arbejde blev bragt i fare på grund af den holdning, hans egen gruppe, PPE-DE, samt i en fraktion af Den Liberale Gruppe indtog med hensyn til bestemmelserne vedrørende erhvervsrisici som følge af naturlig stråling.
Vi er desværre ved at vænne os til helt misvisende og sensationelle pressemeddelelser fra højre, der fordrejer vigtige sundheds- og sikkerhedsmæssige retsakter. Da vi arbejdede med spørgsmålet om støj fra virksomheder, beskyldte man os for at ville forbyde sækkepibespil i Skotland. Og vores arbejde med risici i forbindelse med helkropvibration skulle angiveligt have til formål at forhindre landbrugere i at køre traktor i mere end 3-4 timer selv under høsten. Nu præsenteres vores arbejde med dette forslag så som et forsøg på at tvinge borgerne til at gå med paraplyer. Det er det rene nonsens. Kommissæren sagde selv, at der i det oprindelige forslag blev lagt op til en langt mildere tilgang til naturlig stråling end til kunstige kilder.
Denne gang fornemmer jeg imidlertid noget mere end et forsøg på at vinde formiddagsbladenes overskrifter - noget mere ideologisk funderet. Formentlig tror de personer, der sidder bag hr. Őry og forsøger at undergrave hans arbejde, at de med den træge udvikling i store dele af den europæiske social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden har en chance for at fremme en deregulering samt en renationalisering af vigtige elementer af det sociale retsgrundlag. Hvis det er tilfældet, vil jeg bede dem om at genoverveje det. Vi vil gøre alt, hvad vi kan, for straks at standse dem og fortsat forbedre og ikke undergrave beskyttelsen af arbejdstagerne.
I virkeligheden har vores ændringsforslag om naturlig stråling intet at gøre med de latterlige historier, der er videregivet til medierne. Vi forsøger at gøre tre positive ting. For det første forsøger vi at tydeliggøre det, der allerede ligger implicit i forslaget. Vi taler ikke om dyre afgifter, der pålægges arbejdsgiverne. Hvor arbejdsgiveren finder en risiko i forbindelse med naturlig stråling, vil arbejdstagerne blive informeret herom. I langt størstedelen af de moderne arbejdspladsmiljøer er der ingen risiko.
For det andet anerkender vi med accepten af Rådets dom, der giver medlemsstaterne indflydelse på opstillingen af risikovurderingskriterier i lyset af nationale omstændigheder, det indlysende faktum, at risikoen fra naturlig stråling er noget mindre i Newcastle end i Napoli, sådan som begge talere allerede har sagt.
For det tredje prøver vi at give arbejdsgiverne større retssikkerhed. Selv om højrefløjen prøver at benægte det, pålægger rammedirektivet fra 1999 arbejdsgiverne en klar pligt til at vurdere alle erhvervsrisici. Direktivet fra 1992 om byggepladser er endnu mere vidtgående og nævner helt konkret miljømæssige hensyn. Vi bør bruge dette forslag til at indføre større retssikkerhed. Det er præcis det, vi forsøger at gøre i vores ændringsforslag ved at lægge vægt på information af arbejdstagerne.
Vi taler om en meget alvorlig risiko. Ifølge Cancer Research UK er hudkræft en af de mest almindelige kræftformer i Det Forenede Kongerige. Antallet af hudkræfttilfælde er mere end fordoblet siden 1980'erne, og der er nu flere tilfælde af hudkræft i Det Forenede Kongerige end i Australien. Hvert år diagnosticeres der i Det Forenede Kongerige mere end 69.000 nye tilfælde af hudkræft, og mere end 2.000 dør hvert år af sygdommen.
Det er ikke specifikt for Det Forenede Kongerige. I Tyskland er forekomsten af hudkræft blandt landbrugsarbejderne steget med 15-20 % bare i løbet af det seneste årti. Jeg vil opfordre medlemmerne til at se på statistikkerne for deres egne lande. Det er et globalt og ikke kun et nationalt fænomen. Så lad os bruge EU's lovgrundlag til at give alle arbejdstagerne større beskyttelse.
Elizabeth Lynne,
    Hr. formand, jeg taler på vegne af hele ALDE-Gruppen i modsætning til, hvad hr. Hughes antydede. Jeg vil gerne takke ordføreren for hans samarbejde om dette direktiv. Nu håber jeg, at alle medlemmerne af Europa-Parlamentet, inklusive Socialdemokraterne, vil være fornuftige og enten helt fjerne naturlig stråling fra direktivet eller i det mindste vedtage det kompromis, vi stemte om i udvalget, og lade det være op til medlemsstaterne. Det er helt latterligt at bevare den naturlige stråling i forslaget, og jeg troede, at det var en spøg, da jeg først læste det. Jeg troede ikke, at Rådet og Kommissionen mente det alvorligt. Det vil bringe EU i yderligere miskredit, hvis vi lovgiver mod solskin på arbejdspladsen. Bortset fra det, er det et ganske fornuftigt direktiv, der f.eks. beskytter svejsere imod kunstig stråling, men vi bør ikke medtage naturlig stråling fra solen. Som teksten ser ud i øjeblikket, skal arbejdsgiverne hver dag foretage en risikovurdering på basis af tekniske og organisatoriske foranstaltninger for at beskytte arbejdstagerne. Hvad betyder det? At de skal holdes væk fra solens stråler en stor del af tiden? At der skal udleveres beskyttelsesudstyr i form af f.eks. solbriller, hatte eller solcreme, og at man skal sikre sig, at det bruges? Det er ikke EU's opgave at fortælle arbejdstagerne, at de ikke må arbejde med bar overkrop eller iført shorts. Der er tale om voksne mennesker.
Forestil Dem et ramaskrig, der ville lyde, hvis arbejdstagerne blev bedt om at klæde sig på under solbadning på deres ferier. Og hvordan skulle man kunne bevise et erstatningsansvar? Hvis en arbejdstager får hudkræft, skyldes det så ophold på arbejdspladsen, på stranden eller i baghaven? Efter min mening vil det være et juridisk mareridt. Det er rimeligt at advare alle om farerne ved solens stråler, men det er ikke arbejdsgivernes opgave. Regeringskampagner bør advare alle.
Hvis vi vedtager dette direktiv og medtager naturlig stråling, er "formynderstatsmentaliteten" gået for vidt. Jeg håber virkelig, at alle Europa-Parlamentets medlemmer enten vil stemme for en fjernelse af naturlig stråling fra teksten eller for udvalgets kompromisforslag.
Sepp Kusstatscher,
   Hr. formand, en mediestorm har i de forløbne måneder udbredt latterlige eventyr ved hjælp af halve sandheder og usandheder. Af de såkaldte minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med arbejdstagernes eksponering for risici på grund af fysiske agenser (optisk stråling) - således lyder titlen - er det kun følgende, der er blevet hængende tilbage i den offentlige mening: Bruxelles vil endda forbyde solstrålerne i sin reguleringsiver, de kvindelige tjenere skal fra nu af give afkald på deres dybe nedringning, og fodboldspillerne må sågar ikke længere have shorts på fremover. Jeg behøver vel ikke at gøre opmærksom på her, at det i dette direktiv udelukkende handler om forebyggelse, beskyttelsesforanstaltninger i forbindelse med arbejdet og om en bedre forebyggelse mod hudkræft - også som erhvervssygdom.
Vi ville i grunden slet ikke have brug for nogen regulering eller nogen forskrifter, hvis der eksempelvis - hvad angår den naturlige optiske stråling - stadig fandtes de gamle for de forskellige faggrupper, hvor det var en selvfølge, at enhver, som arbejder i solen, har tøj på, der beskytter hud og hår. Vi ville heller ikke have brug for den, hvis ikke uv-strålerne fra solen blev farligere og farligere på grund af nedbrydelsen af ozonlaget. Det er desværre bevist, at hudkræftsygdomme i de senere år - det har nogle allerede påpeget - er mangedoblet, især hos ansatte i byggebranchen og i landbruget, altså hos faggrupper, som i forvejen ikke hører til blandt de mest privilegerede.
I dag spørger vi os selv, om vi vil beskytte disse arbejdstagere - ligesom mod larm, vibrationer og elektromagnetisk stråling - bedre mod optisk stråling eller ej, og det på samme måde i alle medlemsstater, og om vi vil garantere, at hudkræft anerkendes som erhvervssygdom i alle EU's medlemsstater. Vi må ikke pålægge medlemsstaterne vores egne kompetencer. De er så ansvarlige for gennemførelsen.
Sundhed er et stort gode for den enkelte. Sundhed har også en samfundsøkonomisk dimension. Derfor bør vi vedtage de minimumsforskrifter, som Rådet har fremlagt - det er minimumsforskrifter! - og forkaste artikel 4 og 5, som i mellemtiden er blevet helt udvandet. Vi grønne er principielt enige i Socialdemokraternes holdning og forlanger minimumsstandarder for en god arbejdsbeskyttelse i alle EU-stater. 
Ilda Figueiredo,
   Beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed har allerede været genstand for flere direktiver om f.eks. vibrationer, støj og elektromagnetiske felter. Det er derfor uforståeligt, at der er medlemmer fra Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater og Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa, som er imod at vedtage foranstaltninger, der øger beskyttelsen for arbejdstagere, som eksponeres for naturlige optiske strålingskilder. Arbejdsgiverne pålægges således forpligtelse til at vurdere sikkerheds- og sundhedsrisikoen, så man kan identificere og gennemføre de foranstaltninger, der er nødvendige for at mindske disse risici for arbejdstagernes sundhed og sikkerhed.
Det var som allerede nævnt det, vi så et eksempel på i Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender med artikel 4, stk. 2, og artikel 5, stk. 2, hvor hensigten var, at disse forslag ikke skulle omfatte arbejdstagere, der eksponeres for optisk stråling. Vi for vores part mener selvfølgelig, at beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed er noget helt grundlæggende, og vi finder det derfor vanskeligt at acceptere rådsformandskabets kompromisforslag.
Naturligvis kan medlemsstaterne tage hensyn til, hvilke aktiviteter det drejer sig om, og hvor meget man eksponeres for solens stråler, og fastsætte særlige bestemmelser for, hvordan risikovurderingen skal foregå. Det er imidlertid vigtigt, at der er minimumsværdier, som afspejler data fra WHO, der viser, at tusinder dør i Europa af hudkræft, og at tallet er stigende i hele EU. Ansatte inden for landbrug, byggeri, turisme og offentlig sikkerhed, altså alle, der arbejder i det fri, må følgelig beskyttes. Derfor har vi også stillet forslag om igen at få indført minimumsforskrifter for alle arbejdstagere i EU. 
Roger Helmer (NI ).
   - Hr. formand, hvorfor fortsætter vi med at gøre os selv til grin her i Parlamentet ved at fremme besynderlige foranstaltninger som denne? De tyske medier har hånet den på grund af dens indvirkning på de bayriske barpigers barme. I Storbritannien har pressen gjort grin med den, fordi den begrænser barryggede bygningsarbejderes udfoldelsesmuligheder. Jeg medgiver, at en murers kavalergang ikke er noget smukt syn, men det er ikke vores opgave at indføre regler herom. 
Hvornår begynder vi at behandle EU-borgerne som voksne mennesker, der kan træffe deres egne valg? Hvor længe vil vi fortsat behandle dem som små børn og forsøge at regulere og kontrollere selv de mindste detaljer i deres liv? Hvor længe vil vi fortsætte med at vælte omkostninger, ansvar, usikkerhed og enorme bureaukratiske byrder over på arbejdsgiverne og gøre de europæiske økonomier mindre indbringende og mindre konkurrencedygtige?
Jeg er blevet kontaktet af organisationer som f.eks. National Farmers' Union og Federation of Master Builders, der er dybt bekymrede over indvirkningen på deres virksomhed. Jeg er desværre ikke blevet kontaktet af bayriske barpiger, men min dør er altid åben, hvis de ønsker at besøge mig. 
Der er tale om en unødvendig og skadelig foranstaltning. De eneste, der får glæde af den, bliver kompensationsadvokaterne. Vi bør straks forkaste forslagets aspekter vedrørende naturlig stråling.
Thomas Mann (PPE-DE ).
   - Hr. formand, også for os, hr. Kusstatscher, handler det om forebyggelse og om beskyttelse, ikke i fritiden, men i arbejdstiden. Men hvis det står til Kommissionen og Rådet, skal byggefirmaer i fremtiden konstatere noget: De arbejdere, der er udenfor, har fremover tydeligt brug for dokumentation for, at uv-stråler er ufarlige. Der fastsættes tidsrøvende handlingsprogrammer ved solskoldning. Bademestre skal tildække sig i friluftsbade. Betjeningspersonalet i haverestaurationer skal ikke kun bære bakker, men åbenbart også et par variable parasoller.
Hvad der sammendrages her på 42 sider - man skal overveje det! - belaster virksomhederne, truer arbejdspladserne og sørger fuldt ud med rette for ramaskrig i offentligheden. Ordfører Csaba Őry har udført et meget fint arbejde og fremlagt et kompromis i Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender. Dette kompromis fik flertal, dog et yderst knapt flertal.
Vi vil opnå, at medlemsstaterne selv afgør, hvordan de skal tackle dette solskinsdirektiv. Vi har med dette forslag sendt et signal for realisme og mod bureaukratimonstre. De mislykkede folkeafstemninger i nogle medlemsstater - andre har tøvet med at fremme beslutningsprocessen - skal imidlertid vise, at borgerne først accepterer EU, når vi koncentrerer os om væsentlige ting, og når vi tager emnerne virkelig alvorligt og udnytter vores kompetencer. Elizabeth Lynne har ret: Der er fare for, at EU kommer i miskredit.
Siden førstebehandlingen om optisk stråling er der gået over 10 år. Den daværende tekst har så godt som intet at gøre med den nuværende tekst. Det er og bliver imidlertid forfejlet at sige, at vi vil beskytte arbejdstagerne ens i hele Europa, selv om vi ved, at vi har lande med fuldstændigt forskellige klimazoner. På baggrund af mange års erfaring ved de ansatte selv, hvordan de kan og skal omgås med optisk stråling. Nogle kan sagtens tåle solen og andre slet ikke. De finder deres individuelle løsninger. Det skal vi ikke også blande os i.
Ria Oomen-Ruijten har ret: Vi har oplevet en manglende imødekommenhed fra Rådets side. Rådets holdning også i dette obskure nye forslag er virkelig langt fra det, som er realistisk. Den nuværende tyske regering har naturligvis tilsluttet sig det. Vi, Europa-Parlamentets medlemmer af CDU og CSU, vil konsekvent afvise den fælles holdning, som ikke garanterer subsidiaritetprincippet. Lad os beskytte solen mod EU's reguleringsvandvid! 
Harlem Désir (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, jeg synes, at den polemik, dette direktiv har udløst, er overdreven og på samme tid udtryk for to forskellige tilgange til den politik, Unionen skal føre inden for området beskyttelse af arbejdstagerne. Hr. Mann, jeg mener ikke, at beskyttelsen af arbejdstagernes sundhed hæmmer beskæftigelsen. 
Som hr. Őry nævnte, er dette forslag til direktiv blot det fjerde afsnit i en lovgivningsenhed, som Parlamentet og Rådet allerede har udtalt sig om, og som har til formål at beskytte arbejdstagernes sundhed og sikkerhed mod eksponering for risici på grund af fysiske agenser. Som De ved, har vi allerede vedtaget bestemmelser inden for områderne vibrationer, støj og elektromagnetiske felter. I dette tilfælde skal vi skelne mellem kunstig og naturlig stråling, men der er på samme tid et obskurt punkt - undskyld formuleringen - i Deres indlæg, i Deres ræsonnement vedrørende sundheden og især folkesundhedspolitikkerne. De skelner ikke mellem den risiko, en person, altså en arbejdstager, eksponeres for på grund af naturlig stråling, og den risiko, personen eksponeres for på grund af kunstig stråling.
Selv om der i de bestemmelser, der foreslås i den fælles holdning, rent faktisk tages højde for forskellen mellem det at stå foran en maskine og det at blive eksponeret for solens stråler, fordi man arbejder i det fri, skal vi have en specifik politik på området, medmindre vi mener, at det, Fællesskabet har iværksat i medfør af Fællesaktens artikel 137, er tilstrækkeligt, dvs. at sørge for, at der defineres foranstaltninger til beskyttelse af sikkerheden og sundheden på arbejdspladsen for alle arbejdstagere i EU. Det ville være det samme som at give op. Det kan vi ikke. Der er en ny risiko. Der er oplysninger, vi ikke kan ignorere, oplysninger fra Verdenssundhedsorganisationen, fra vores nationale sundhedsorganer: Antallet af kræfttilfælde som følge af eksponering for solens stråler stiger. Det stiger især inden for de erhverv, hvor arbejdstagerne eksponeres for solens stråler, hvilket betyder, at man ikke blot kan påpege f.eks. fritid og ferier som variabler. Inden for bygge- og anlægssektoren, i turisterhvervene eksponeres folk for solens stråler. Politibetjentene arbejder også tit udenfor. Listen over berørte erhverv kunne forlænges i det uendelige.
Det er vores ansvar, og det foreliggende forslag er fornuftigt, da det tager hensyn til, at virksomhederne skal kunne opfylde sådanne forpligtelser med få omkostninger. Det drejer sig om oplysning, uddannelse, vurdering og forebyggelse. Det drejer sig om at fastsætte forpligtelser for arbejdsgiverne, for arbejdstageren er trods alt afhængig af sin arbejdsgiver. Nogle hævder, at forslaget er for detaljeret, at Fællesskabet og EU vil gøre sig selv til grin. Jeg kan kun konstatere, at man inden for de økonomiske områder aldrig finder en for detaljeret lovgivning. Når det gælder finansforordninger, det indre marked, bankområdet er vi gode til at vedtage detaljerede standarder. Så når det drejer sig om menneskers sundhed, synes jeg også, vi bør gå i detaljer.
Vi er ikke enige i, at standarderne, de europæiske regler, skal være obligatoriske inden for de økonomiske områder, men at man, når det gælder arbejdstagernes sociale rettigheder og sundhedsbeskyttelse, systematisk henviser til subsidiaritet og opt-out. Vi ønsker derfor ikke, at indholdet af denne lovgivning forvanskes, men derimod at alle Unionens arbejdstagere får standarder for oplysning og forebyggelse, som kan være med til at bekæmpe udviklingen af disse former for hudkræft. 
Marian Harkin (ALDE ).
   - Hr. formand, som de fleste andre talere vil jeg også koncentrere mig om naturlig optisk stråling eller solskin. Vi skal primært forsøge at beskytte arbejdstagernes sundhed og sikkerhed og samtidig undgå at indføre unødvendige præskriptive love, tilsidesætte subsidiaritetsprincippet og forsøge at indføre en standardlovgivning for alle.
Under sidste mødeperiode, hvor vi talte om nitratdirektivet, sagde jeg, at ikke engang Europa-Parlamentet kan lovgive om vejret i Europa, og jeg har ikke skiftet mening siden da. I lyset af de meget forskelligartede klimatiske forhold på tværs af Europa finder jeg det i denne sammenhæng mest passende, at beslutninger vedrørende beskyttelse af arbejdstagernes sundhed og sikkerhed mod sollys træffes af de nationale myndigheder.
Man kan ikke sammenligne de sundheds- og sikkerhedsmæssige risici fra sollys for f.eks. en nigeriansk arbejder på en irsk byggeplads og en irsk arbejder på en græsk byggeplads. Det er imidlertid ikke et spørgsmål, der skal ignoreres, og arbejdsgiverne har et reelt ansvar - efter min mening primært gennem bevidstgørelse - med hensyn til praktiske præventive foranstaltninger, så de arbejdstagere, der arbejder udendørs, kan træffe kvalificerede valg vedrørende deres ophold i solen og praktiske beskyttelsesforanstaltninger.
Elisabeth Schroedter (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne minde om endnu en gang, at minimumsforskrifterne for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen allerede er europæisk kompentence i den fælles europæiske akt, og at arbejdsgivere siden 1989 har været forpligtet til at vurdere risici, uddanne og informere arbejdstagere, om nødvendigt stille beskyttelsesudstyr til rådighed og dokumentere disse foranstaltninger.
Med det fagdirektiv, som det handler om nu, fastlægges der ikke noget yderligere end rammerne for disse foranstaltninger, og det på en afbalanceret og passende måde, netop også dér, hvor vi ikke kan kontrollere kilden. Derfor forstår jeg overhovedet ikke, hvorfor arbejdsgiverforbundene protesterer mod denne retssikkerhed. For dem er der jo kun følgende alternativer: enten enkle foranstaltninger som at stille foldere eller aktuelle informationer om sundhedsrisici til rådighed eller at se sig udsat for domme om anerkendelse af erhvervssygdomme. Jeg forstår ikke, hvorfor de ikke vælger de billigste foranstaltninger. Derfor er jeg af den opfattelse, at CSU-anmodningen skaber større retsusikkerhed og netop skader små virksomheder. 
Jiří Maštálka (GUE/NGL ).
   -  Hr. formand, mine damer og herrer, først vil jeg gerne takke hr. Őry for hans store og hårde arbejde. Jeg vil også gerne takke ham for hans samarbejde om denne betænkning, som jeg havde lejlighed til at diskutere med ham som skyggeordfører for vores gruppe. Jeg er enig med fru Oomen-Ruijten i, at diskussionerne om denne betænkning har varet for længe, og at visse kilder i pressen har udbasuneret dette som et resultat af manglende klarhed i Kommissionens og Rådets synspunkter.
Jeg er ikke et øjeblik i tvivl om, at beskyttelsen af arbejdstagerne mod sundhedsrisici fra optisk stråling er et spørgsmål, der bør reguleres på EU-niveau. Når alt kommer til alt, afspejler en sådan fremgangsmåde ligeledes resultaterne i den betænkning, som jeg fremlagde om sundhedsbeskyttelse på arbejdspladsen, og som Parlamentet vedtog for et stykke tid siden.
Som en af de foregående talere bemærkede, har Verdenssundhedsorganisationen rapporteret, at antallet af mennesker, der dør af hudkræft, skal tælles i tusinder. Det betyder, at der findes et klart behov for at yde bedre beskyttelse til arbejdstagere, der er udsat for optisk stråling, navnlig fra naturlige kilder. Jeg kan ikke forstå logikken hos de medlemmer, der ønsker at udelade naturlig stråling, og jeg er ligeledes imod de ændringsforslag, der har til formål at give arbejdsgiverne mulighed for selv at beslutte, hvorvidt de vil øge deres arbejdstageres bevidsthed om optisk stråling og beskytte dem mod den. Det er ikke billigt at beskytte arbejdstagerne, men det er helt nødvendigt, hvis vi virkelig ønsker at forbedre sundhedsbeskyttelsen på arbejdspladsen. 
Anja Weisgerber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, først gælder min tak ordføreren Csaba Őry, der har udført et fremragende arbejde.
Hvor vil vi hen i Europa? Vi har en forfatningskrise. Vi har en økonomisk krise. Folk forstår ikke længere Europa. Vi skal satse alt på at tage borgerne med om bord igen. Med de foreslåede bestemmelser om naturlig stråling i den fælles holdning opnår vi præcis det modsatte. Disse bestemmelser er et klassisk eksempel på overregulering og bureaukratisering. De er ikke i overensstemmelse med EU's dereguleringsbestræbelser. Kommissionen og Rådet taler altid om bedre regulering for mere vækst og flere arbejdspladser i EU. Ved forstår jeg imidlertid noget andet. Netop ved sådanne forskrifter bør vi begynde. Rådet og Kommissionen skyder med deres bestemmelser om beskyttelse mod solen langt over målet.
Der er - alene på grund af de forskellige klimatiske betingelser i EU - også adskillige praktiske overvejelser, som taler imod en sådan regulering i hele Europa. Jeg mener ikke, at beskyttelsen af arbejdstagerne mod solen bør have den samme prioritering i Finland som i Spanien eller Grækenland. Vi tager jo ansvaret fra folk i Europa! Hvor er arbejdstagernes eget ansvar? Hvordan kan man desuden skelne imellem, om en solskoldning stammer fra fritiden eller fra arbejdet? Hvordan forholder det sig med ansvarsproblematikken, hvis arbejdsgivere ville gennemføre omfattende risikovurderinger vedrørende solstråling, som det definitivt ville føre til med dette direktiv?
Jeg vil gerne nævne endnu et lille eksempel for Dem. Jeg har talt med en ansvarlig for sikkerhedsudvalget på en arbejdsplads. Han fortalte mig, at han havde stået ved siden af en arbejdstager, og ved siden af ham var der en meterhøj stikflamme. Han havde spurgt denne arbejdstager, hvorfor han ikke slukkede ilden. Til det havde arbejdstageren svaret: "Du er jo ansvarlig for arbejdssikkerheden." Det er et eksempel på, at vi også skal give arbejdstagerne et passende ansvar.
I morgen har vi i Parlamentet mulighed for at sende et signal til fordel for afbureaukratisering og deregulering, et signal om, at vi har lært af folkeafstemningerne i Frankrig og i Nederlandene. Sammen med Thomas Mann, Philip Bushill-Matthews og mange andre repræsentanter her i Parlamentet har jeg stillet ændringsforslag, hvor solen er taget væk fra direktivets anvendelsesområde. Jeg beder Dem om støtte til vores ændringsforslag eller i det mindste om tilslutning til det kompromis, der er vedtaget i udvalget. Vi skal genvinde tilliden hos folk i Europa. 
Karin Jöns (PSE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, i flere uger har vi i mit land Tyskland oplevet, hvordan CDU/CSU-medlemmer på en virkelig grotesk måde har forsøgt at instrumentalisere direktivet om optisk stråling med henblik på den tyske valgkamp. Denne kampagne når nu sit virkelig triste højdepunkt i hr. Ferber og hr. Nassauers ændringsforslag, hvor den fælles holdning generelt bliver afvist. Jeg havde måske forventet et sådan forslag fra de britiske , men ikke fra CDU/CSU! Dermed går disse kolleger mod hele EU-arbejdsbeskyttelsen. De stiller den fuldstændig til disposition. Og samtidig modsiger de deres tidligere holdning om arbejdsbeskyttelse - også det skal siges.
CDU/CSU har godkendt alle de tre andre arbejdsbeskyttelsesdirektiver. Partiet har været med til at tage ansvaret for dem alle. Er der mon en, der kan forklare mig, hvorfor man vil beskytte arbejdstagerne på arbejdspladsen bedre mod farer som følge af vibrationer, larm og elektromagnetisk stråling, men ikke mod farer som følge af optisk stråling?
Kære fru Weisgerber, den, der i overskriften på sin pressemeddelelse taler om et solskinsdirektiv, ønsker bevidst at misinfomere! De ved, at det primært handler om beskyttelse mod kunstig stråling i dette direktiv. Det spilder De imidlertid ikke et eneste ord på, men opbygger et skræmmebillede i forbindelse med den naturlige stråling og taler skinhelligt om borgernærhed. I den forbindelse handler det alene om at forpligte arbejdsgiverne til at informere deres arbejdstagere om sundhedsrisici ved solstråling. Det understreges endnu en gang meget tydeligt i begge PSE's ændringsforslag. Om og hvordan arbejdstagerne så beskytter sig mod solens stråler i praksis, er fortsat deres helt egen beslutning. Uddelingen af foldere er vel ikke for meget forlangt. Sådanne foranstaltninger har tidligere bidraget med meget i forbindelse med arbejdsbeskyttelse.
Desuden vil vi socialdemokrater tillade medlemsstaterne at definere specifikke kriterier ved gennemførelsen af risikovurderingen. På denne måde tages der reelt højde for subsidiaritetsprincippet på en fornuftig måde. Det, vi socialdemokrater imidlertid ikke vil være med til, er en arbejdsbeskyttelse a la carte i Europa. 
Alyn Smith (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil gentage hr. Hughes' bemærkninger. Denne foranstaltning udnyttes af småtskårne antieuropæiske fraktioner i Europa-Parlamentet til at skabe forvirring i stedet for fornuftig lovgivning, hvilket blev fint demonstreret af hr. Helmer, der leverede et indlæg fuld af nonsens og halve sandheder, hvorefter han gik - formentlig for at sætte sig ud i middagssolen et eller andet sted.
Ingen seriøs person vil sætte spørgsmålstegn ved det ønskelige i at beskytte arbejdstagere mod hudkræft. Skønt Skotland ligger på de nordlige breddegrader, er det også her et alvorligt og uopsætteligt spørgsmål. Spørgsmålet er, om en medtagelse af solskin i denne foranstaltning vil have den ønskede effekt. Medtagelsen af naturligt lys gør det desværre umuligt at gennemføre de fornuftige forslag i pakken, vanskeligt at håndhæve dem samt vanskeligt at forvalte dem i praksis. Jeg er glad for, at ordføreren nævnte subsidiaritet. Hvis alt andet fejler, giver det mulighed for mere sund fornuft i anvendelsen af denne foranstaltning.
Det Skotske Nationalistparti er bange for, at disse foranstaltninger trods deres prisværdige målsætning ikke får det ønskede resultat. Vi er tværtimod bange for, at medtagelsen af sollys i pakken vil være en ekstra belastning for landbrugere, fiskere, skovarbejdere, erhvervslivet i almindelighed og andre, uden at det nødvendigvis har den ønskede indvirkning på sundheden. Vi mener, at det er nødvendigt at lovgive på området. Vi accepterer ikke, at dette er den rigtige måde at gøre det på.
Philip Bushill-Matthews (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg er ked af, at kommissæren ikke kan være her i dag, men jeg kan forstå, at hans tilstedeværelse er påkrævet i Kina. Jeg håber, at solen skinner på ham der, og at han får besked på at dække sig godt til.
Den forrige mødeperiode i juli var den første, hvor Det Forenede Kongerige havde formandskabet for Rådet. Der kom mange løfter. Det nye formandskab ville lette presset på erhvervslivet, mindske bureaukratiet og udvise det fornødne lederskab til at gøre EU mere vedkommende for befolkningen. Hele Parlamentet - også denne side af salen - bør støtte en sådan dagsorden, hvis den kan føres ud i livet.
Dette er første mødeperiode siden da og første chance for, at vi alle kan vurdere, hvorvidt det britiske formandskab lever op til sine løfter. I dag står dommen allerede klar, for der er mere og ikke mindre bureaukrati på dagsordenen. Her er et direktiv, ifølge hvilket erhvervslivet skal registrere, hvor meget solen skinner. Det britiske formandskab forsøger at bagatellisere hele direktivet ved at hævde, at det alt sammen er meget enkelt, og at postyret er helt ubegrundet.
Hvis det var sandt, hvorfor har jeg og mine kolleger så fået rasende henvendelser fra organisationer og individuelle virksomheder af alle størrelser fra så vigtige sektorer som landbrug, gartneri, byggeri, turisme og hotelvirksomhed? De har ikke hentet deres information fra såkaldte "misvisende pressemeddelelser" - trods den forudsigelige snurretur fra hr. Hughes og hans socialdemokratiske kolleger - men direkte fra direktivet. Der er ikke tale om, at de blot muntrer sig med at opstille hypotetiske problemer. De fortæller udførligt om konkrete problemer i den fælles holdning, som Rådet ganske enkelt ikke tænkte på, da det hastede direktivet igennem. Specielt formandskabet bør sidde tilbage med røde ansigter, der nok ikke skyldes solens stråler.
Her i Parlamentet er det vores klare opgave at medvirke til at udforme en hensigtsmæssig og rimelig EU-lovgivning. I den aktuelle udformning opfylder dette forslag ingen af kriterierne. Hvis ikke det britiske formandskab vil tage initiativet, vil vores politiske gruppe gøre det. Vi har stillet ændringsforslag, der kasserer den fælles holdning, fjerner alle henvisninger til naturligt sollys og forsøger at få noget fornuft tilbage i direktivet. Vi er glade for at have opbakning fra mange medlemmer af Den Liberale Gruppe samt fra andre politiske grupper. Hele Parlamentet bør imidlertid tale rent ud af posen. Folk ønsker ikke, at politikerne skal beskytte dem imod sollys - de ønsker i stigende grad at blive beskyttet imod politikere.
Harald Ettl (PSE ).
   - Hr. formand, at beskyttelsen af arbejdstagerne er en nødvendighed, er altid blevet bagatelliseret af arbejdsgiverne. Det varede f.eks. årtier, før man anerkendte erhvervssygdomme, men også iførelsen og tilrådighedsstillelsen af høreværn i virksomheder med lærlinge har i lang tid ikke været en del af sundhedsbeskyttelsen. Og nu er kunstige og optiske stråler, et emne, der er meget vigtigt for arbejdstagere, også kommet i formiddagsbladenes dagspolemik!
Vi bør vende tilbage til Rådets forslag i forbindelse med direktivforslaget om optisk stråling. At sammenligne naturlig solstråling med et solbad er virkelig den reneste polemik. Det gør nu engang en forskel, om en arbejdstager eksponeres for ekstrem solstråling hele dagen, eller om man tager et - fornuftigt nok - kort solbad. Det skal alt sammen ses på baggrund af de beviseligt stærkt stigende hudkræftrisikorater i Europa! Især bygningsarbejdere, skovarbejdere og andre arbejdere, som er eksponeret for stråling udenfor, påtager sig en øget risiko. Arbejdsgivernes og sikkerhedsrepræsentanternes informationspligt ved ekstreme vejrsituationer er helt sikkert ikke noget uforholdsmæssigt dyrt krav og bør tages alvorligt. Desuden giver større retssikkerhed absolut mening for begge parter, for beskyttelsen af arbejdstagerne og for forsikringsselskaberne og er en nødvendighed. I øvrigt bør parlamentsmedlemmer ledes af en bevidsthed om problemerne og ikke af ignorance i deres beslutninger, når det handler om arbejdstagere. 
Alexander Radwan (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, lad mig indledningsvis sige noget om proceduren. Vi har her at gøre med et stykke fra Europa-Parlamentets retshistorie, for i 1992 vedtog Kommissionen dossieret, og i dag diskuterer vi det under andenbehandlingen, og i den forbindelse vil jeg gerne understrege følgende: under andenbehandlingen. Ved afstemningen i morgen er vi bundet til proceduren, ifølge hvilken dossieret skal forkastes eller ændres med flertal. Som parlamentsmedlem, der ikke var til stede i Parlamentet på tidspunktet for førstebehandlingen, mener jeg, at det er uacceptabelt, at Kommissionen og Rådet ikke bindes tilsvarende ved et forslag, hvor en stor del af parlamentsmedlemmerne endnu ikke var til stede. Jeg kunne ikke, selv om den ret tilkommer mig i henhold til forretningsordenen, stille nogen ændringsforslag i udvalget.
Derfor bør vi alle presse på for, at disse kuriositeter stopper. Det er også en af grundene til, at CDU/CSU har stillet forslag om forkastelse af direktivet. Ikke fordi vi afviser berettigede foranstaltninger i forbindelse med ikke-naturlig optisk stråling, men for at opfordre Kommissionen til at stille et seriøst forslag. Seriøst med et blik på emnerne "forfatning" og "Lissabon". Kommissionsformand Barroso og hans kolleger er altid ved at gå bagover, når de skal analysere grundene til den mislykkede forfatning. De proklamerer regelmæssigt Lissabon-målene. Når man så spørger dem konkret om regulering og direktiver, hedder det: solskinsdirektivet? Da var jeg ikke startet. Samtidig har Kommissionen imidlertid ikke få tjenestemænd, som simpelthen og omfattende ignorerer det, deres chefer siger. - hvad vedkommer det forbrugerbeskytterne, dem, som skal handle pasende på området. De udfører .
I Tyskland er det ikke noget ensidigt politisk emne. Jeg vil blot minde fru Jöns om formanden for det tyske "byernes dag". Måske er det forbigået Dem i sommerpausen. I hvert fald har formanden for det tyske "byernes dag", samtidig overborgmester i München og, som De ved, medlem af SPD, sat solskinsdirektivet i gabestokken. I Tyskland er der altså bred enighed om, at vi er for en regulering, som kan anvendes i praksis. Kompromiset ville være en vej derhen. Skulle forslaget til forkastelse, hvor Kommissionen bliver opfordret til at udføre et bedre arbejde, ikke blive vedtaget, opfordrer jeg Dem til i det mindste at støtte kompromisforslaget. 
Ole Christensen (PSE ).
   - Hr. formand. Jeg synes, at den borgerlige del af salen forsøger at slå plat på en i øvrigt alvorlig sag. Beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed er i hjertet af det sociale Europa. Dette direktiv forsøger netop at forbedre arbejdstagernes vilkår ved at fremhæve alle de sundhedsfarer, arbejdstagere udsættes for på arbejdspladsen som følge af optisk stråling. Sollys er en risiko for de mange, som dagligt arbejder udendørs. Antallet af hudkræfttilfælde er syvdoblet de seneste 30 år, og det er hævet over enhver tvivl, at risikoen for at få hudkræft er langt højere, hvis man er ansat inden for f.eks. byggesektoren eller landbruget. Det er den virkelighed, vi skal forholde os til, og det er de tal, som gør det vores pligt at kræve, at arbejdsgivere i fremtiden informerer deres ansatte om, hvordan de skal beskytte sig mod solens farlige stråler. Stråling på arbejdspladsen er farlig, og der er brug for fælles europæiske regler.
Kommissionen har fået til opgave at beskrive alle risici, som arbejdstagere udsættes for i forbindelse med arbejdslivet. Solens skadelige UV-stråling af farlig og skal selvfølgelig stå i direktivet. For arbejdstageren er kræft lige håndgribelig, hvad enten den er forårsaget af naturlig eller kunstig stråling. Arbejdstageren bærer selvfølgelig et ansvar for egen sikkerhed og sundhed. Vi kræver kun, at arbejdsgiverne også skal tage deres del af ansvaret. Vi har fundet en løsning, som ikke overbebyrder arbejdsgiverne, og som tager hensyn til beskyttelsen af arbejdstagerne. Den borgerlige modstand kan vi kun tolke som endnu et forsøg på at renationalisere arbejdsmarkedslovgivningen. Et helt uforståeligt synspunkt, som vil skævvride konkurrencen inden for EU's grænser. Der skal være fælles europæiske regler. Det er den eneste måde, hvorpå vi kan sikre anstændige forhold for alle Europas lønmodtagere. 
Avril Doyle (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kommissæren sagde, at eksponeringsgrænseværdierne for naturlig stråling ikke var gennemførlige, og det punkt vil jeg gerne fremhæve. 
Først vil jeg bede kommissæren om at give klart udtryk for Kommissionens holdninger til denne forhandling, til ændringsforslagene samt til arbejdet i de forskellige udvalg. Det havde været nyttigt, om vi havde kendt Deres holdning, inden vi startede, hr. kommissær, for vi taler i et tomrum. De er måske enig med den ene eller den anden side, men vi vil gerne vide, hvor De står.
Efter min mening er der tale om en god lovgivning. Ifølge rammedirektivet skal arbejdsgiverne reducere de sundhedsmæssige risici for arbejdstagerne. Det er ingen af os uenige i. Vi har allerede behandlet vibrationer, støj og elektromagnetiske felter, og nu er turen kommet til optisk stråling. Det er en udmærket retsakt, og jeg er kun uenig i medtagelsen af solstråling. Der er brug for retssikkerhed på beskæftigelsesområdet - både for arbejdsgivere og for arbejdstagere. Der er ikke nogen retssikkerhed på området for risikovurdering for arbejdstagere, der udsættes for solstråler på arbejdspladsen, hvorimod det er sikkert, at denne retsakt i vores proceslystne tidsalder vil ende som et juridisk dokument og intet andet.
Hvis jeg vælger at tilbringe 10 timer på stranden lørdag eller søndag eller 10 timer i haven med 80 grader i solen, eller hvis jeg går på golfbanen i 10 timer i strålende solskin, vil det ifølge alle sundhedsmyndigheder være alt for længe. Det er helt sandt, hvad kollegerne har sagt om hudkræft. Men hvis jeg vælger at tilbringe for lang tid i solen i min fritid og så går på arbejde mandag morgen og f.eks. arbejder på en byggeplads, på en mark, i en vinmark, på en sportsplads eller ved en swimmingpool, og jeg allerede har fået for megen sol på grund af manglende personlig ansvarlighed i weekenden, er det så arbejdsgiverens pligt at sørge for, at jeg ikke udsættes for yderligere sollys om mandagen? I dette tilfælde kan to timer være for meget - for slet ikke at tale om fire timer.
Hvis jeg er en bleg og rødhåret irer, skal jeg højst være to timer i solen, samtidig med at jeg beskytter mig med tøj, hat og solcreme. Men hvis jeg derimod er en mørklødet, brunøjet og mørkhåret sydeuropæer, kan jeg tilbringe seks eller syv timer i solen uden nogen som helst effekt. Hvad skal arbejdsgiverne gøre - samle arbejdstagerne på en lang række mandag morgen og kontrollere deres hudtype og derefter vurdere, om de har været udsat for overeksponering i weekenden? Eller skal de kontrollere, om de er blevet stegt på begge sider under deres forgangne tougers ferie i Torremolinos, og sige "I kan desværre slet ikke gå ud i solen i denne uge"? Det er umuligt at håndtere.
Vi ønsker retssikkerhed. Vi ønsker at overlade et personligt ansvar til det enkelte individ. Ja, vi ønsker informerede valg ud fra et sundhedsmæssigt synspunkt - alle, ikke blot arbejdstagere, skal informeres om risikoen ved overeksponering - men hils kommissionsformand Barroso fra os alle og sig, at hvis han virkelig ønsker at Lissabon-sikre bestemmelserne og skabe mindre og bedre regulering, så har vi ikke brug for sådanne formynderiske bestemmelser, og solstråler skal fjernes fra direktivet. Det kan ikke overlades til de enkelte medlemsstater, da der vistnok er et juridisk problem forbundet hermed. Risikovurdering kan ikke overlades til de enkelte medlemsstater i henhold til rammedirektiv 89/391, fordi det udelukkende hører ind under Fællesskabets kompetenceområde. Hr. kommissær, jeg vil gerne informeres om valgmulighederne og Deres standpunkt.
Proinsias De Rossa (PSE ).
   - Hr. formand, PPE-DE-Gruppen og De Liberale synes at være blottet for sund fornuft i dette spørgsmål. Striden har drejet sig om et enkelt afsnit med et krav om at informere arbejdstagerne om kræftrisici. Medierne har selvfølgelig haft en stor dag med hjælp fra folk, der burde vide bedre, som f.eks. fru Lynne. Jeg har ikke hørt nogen, der i dag har benægtet, at overeksponering for sollys er farligt og potentielt dødeligt, og alligevel foregår disse spil.
Højre - både eurofile og eurofobe - har brugt dette emne som en kile i deres kampagne for at renationalisere sundheds- og sikkerhedsforskrifterne, og de har samtidig ignoreret det faktum, at man i en åben og konkurrencepræget økonomi ikke har nogen lovgivning, hvis ikke man har en europæisk lovgivning. Det vil uundgåeligt fremme protektionismen, der allerede stikker sit grimme hoved frem efter folkeafstemningerne i Frankrig og Nederlandene.
Information om kræftrisici for folk med udendørs arbejde er ikke en byrde for arbejdsgiverne. Det er en investering i en sund arbejdsstyrke.
Jacques Barrot,
    Hr. formand, Kommissionen og Rådet er bevidst om, at forebyggelsen af risici fra naturlige kilder skal behandles separat, og den fælles holdning afspejler denne forskel. Hr. formand, jeg skal hermed komme med en detaljeret forklaring af Kommissionens holdning til ændringsforslagene. Allerførst vil jeg gerne takke Parlamentet for det udførte arbejde og de forhandlinger, der har fundet sted. Under den lange og vanskelige lovgivningsproces har Kommissionen gjort alt for at fastholde et højt niveau for arbejdstagernes beskyttelse og undgå forskelsbehandling af arbejdstagere, som eksponeres for risici med lignende konsekvenser, under overholdelse af bestemmelserne i rammedirektiv 89/391 og med opretholdelse af den nødvendige proportionalitet. Dette har vi gjort for til slut at kunne nå frem til et acceptabelt kompromis mellem alle de berørte institutioner. Kommissionen kan således ikke acceptere det, der bl.a. er blevet skrevet i flere aviser, hvor det hævdes, at den fælles holdnings tekst er et unødvendigt stykke arbejde, som blot gør, at den europæiske borger får et bureaukratisk og sterilt billede af EU. Kommissionen mener, at den fælles holdning er en velafbalanceret tekst, der reagerer på de reelle farer såsom øjensygdomme og hudkræft - melanomer - som alle borgere stilles over for, og at den er helt på linje med bestemmelserne i Europa-Parlamentets nylige beslutning om fremme af sundhed og sikkerhed. Vi skal naturligvis finde ud af en måde, hvorpå vi kan undgå at tynge vores virksomheder, og især, som mange har understreget, de små og mellemstore virksomheder, unødigt. Ændringsforslagene 1, 8, 9, 10, 11 og 36 understreger på den ene side nødvendigheden af tidlig opdagelse af sundhedsskadelige virkninger og fastlægger på den anden side kompetenceniveauet for de personer, der har ansvar for lægetilsyn. Dem kan Kommissionen acceptere. Kommissionen kan også acceptere ændringsforslagene 2, 3, 6, 12, 14, 15, 16, 17, 34 og 35. De gør teksten bedre og underbygger og tydeliggør betydningen af de pågældende bestemmelser.
Til gengæld kan Kommissionen ikke acceptere ændringsforslagene 5, 7 og 37 i deres nuværende udformning. Heri foreslås det, at afgørelsen af, hvorvidt arbejdsgiverne skal gennemføre en risikovurdering eller ej, hører ind under medlemsstaternes kompetenceområde i tilfælde af eksponering for naturlige kilder til optisk stråling. Ud over at være i modstrid med betragtningerne omkring beskyttelse af arbejdstagernes sundhed, der nævnes tidligere, ville sådanne bestemmelser være i modstrid med den forpligtelse, der i henhold til rammedirektiv 89/391 påhviler arbejdsgiverne, til at tage højde for alle risici og gennemføre en risikovurdering i alle tilfælde. Vedtagelsen af disse ændringsforslag - jeg dvæler lidt ved dette punkt, hr. formand, fordi det er et vigtigt retligt punkt - ville på en måde betyde, at arbejdsgiverens ansvar blev overdraget til den nationale lovgivningsmyndighed. Det ville efter min opfattelse skabe et reelt arbejdsretligt og arbejdsvilkårrelateret problem og ville ikke gøre opgaven let for medlemsstaterne. Derfor fremhæver jeg dette punkt.
På samme måde kan Kommissionen ikke acceptere ændringsforslag 18 om afvisning af den fælles holdning, ændringsforslagene 21 og 24, som bl.a. udelukker hensyntagen til særligt følsomme risikogrupper og virkninger som følge af interaktion med lysfølsomhedsfremmende stoffer, og ændringsforslagene 19-23 og 25-33, som udelukker naturlige kilder til optisk stråling fra direktivets anvendelsesområde, selv om Kommissionen forstår, hvad der kan ligge til grund for disse ændringsforslag. Kommissionen vil sammen med Parlamentet og Rådet arbejde for at finde en løsning, der gør det muligt at få direktivet vedtaget hurtigst muligt.
Hvad angår ændringsforslagene 4 og 13, som indfører en bestemmelse om, at Kommissionen bør udarbejde en praktisk vejledning, er Kommissionen villig til at undersøge, hvordan den bedst muligt kan opfylde dette ønske, samtidig med at den ønsker at undgå procedurer, som skader den redaktionelle kvalitet af fællesskabslovgivning, som er underlagt en interinstitutionel aftale.
Hr. formand, mine damer og herrer, det er således Kommissionens ønske, at de ændringsforslag, der bliver vedtaget i morgen, skal gøre, at teksten i det nye direktiv helt lever op til målene i traktatens artikel 137 med hensyn til arbejdstagernes sundhed og sociale sikkerhed. Jeg vil gerne personligt fremhæve kvaliteten af det kompromis, vi er nået frem til, hvor vi klart skelner mellem kilderne til risiciene og på en, synes jeg, enkel måde, især for de naturlige kilder til risici, åbner op for et vist antal forsigtighedsforanstaltninger, som arbejdstagerne ganske enkelt skal gøres opmærksom på i deres sundheds interesse, og som dermed supplerer bestemmelserne om beskyttelse af de europæiske arbejdstageres sundhed uden at gå for meget i detaljer og komplicere tingene. 
Jeg mener derfor, hr. formand, at dette kompromis virkelig fortjener Parlamentets fulde opmærksomhed. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag kl. 12.00.
Katalin Lévai (PSE ).
   - Øjet står for den største del af menneskers sanseevne, så det er forståeligt, at skader på øjet eller tab af synsevnen er blandt de alvorligste af alle fysiske handicap.
Af hensyn til arbejdstagernes grundlæggende interesser bør dette direktiv træde i kraft hurtigst muligt. Vi har alle interesse i, at denne betænkning vedtages. Efter vores mening er dette et teknisk spørgsmål, og i sådanne tilfælde er der altid gode muligheder for at nå til enighed. I debattens løb er der imidlertid blevet fremført nogle tekniske forbehold.
Viden om risici, brug af værnemidler og nøje overholdelse af sikkerhedsbestemmelserne er af central betydning, ikke blot for beskyttelse af synet, men også for alle andre aspekter af sundhedsbeskyttelsen. Der findes et meget stort antal erhvervsrelaterede risici, og risikoen for skadevirkninger på helbredet og for at udvikle kroniske sygdomme er betydelig.
Solskin er et naturligt fænomen, som det er notorisk vanskeligt at lovgive om, og nogle medlemsstater i EU har ikke gjort særligt meget ud af denne lovgivning.
Vi må også tage hensyn til, at direktivet skal give medlemsstaterne så mange muligheder som muligt for på så mange områder som muligt selv, på nationalt plan - i samråd med arbejdsmarkedets parter og inden for direktivets rammer - at udforme lovgivning, der passer bedst muligt til deres nationale forhold. Der må ikke ske nogen overregulering, men en balance mellem arbejdstagernes sikkerhed og realiteterne ved et givet lands økonomiske og budgetmæssige situation.
Vi kan og vil ændre den overdrevet bureaukratiske indfaldsvinkel, men beskyttelsen af sundheden skal altid være det primære fokus for vores indsats. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0199/2005) af Jöns for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om et fællesskabsprogram for beskæftigelse og social solidaritet - Progress (KOM(2004)0488 - C6-0092/2004 - 2004/0158(COD)).
Jacques Barrot,
    Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne starte med at takke ordføreren, fru Jöns, og Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender mange gange for deres arbejde af høj kvalitet samt ordføreren fra Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling, fru Figueiredo.
Det nye program Progress kommer til at spille en afgørende rolle for udviklingen af det sociale Europa. Det har i denne sammenhæng til formål at samle de fire EF-handlingsprogrammer, som iværksættelsen af den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden frem til 2006 hviler på, samt en række budgetposter vedrørende arbejdsvilkår.
Den foreslåede tilgang vil bidrage til at forenkle instrumenterne, både på det juridiske plan og med hensyn til instrumenternes forvaltning, og til at rationalisere budgetstrukturen. Den vil ligeledes fremme instrumenternes klarhed, synlighed, sammenhæng og ensartethed og undgå overlapninger. Kommissionen har altid lagt stor vægt på, at den reviderede tekst skal bevare denne forenkling, denne rationalisering. Det var tilfældet med det oprindelige forslag, og størstedelen af de ændringsforslag, Europa-Parlamentet har fremsat, går også i den retning.
Det ville glæde mig meget, hr. formand, at høre Parlamentets bemærkninger, igen som stedfortræder for hr. Špidla, der er optaget af topmødet mellem EU og Kina. 
Karin Jöns (PSE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, indledningsvis vil jeg gerne endnu en gang takke mine kolleger for deres konstruktive samarbejde i udvalget. Min tak gælder imidlertid også Det Midlertidige Udvalg om Politikudfordringer og Budgetmidler i det Udvidede EU 2007-2013, for det har bidraget betydeligt til, at vi med Progress nu ikke kun får et godt instrument til bedre gennemførelse af den socialpolitiske dagsorden, men også at vi vil have tilstrækkeligt med midler til virkelig at kunne sørge for større bæredygtighed.
Med Progress tager vi højde for resultaterne af Eurobarometers rundspørge. Borgerne ønsker nemlig et stærkere engagement fra EU, når det handler om bekæmpelse af arbejdsløshed og fattigdom. Også til det formål kræves der imidlertid i første omgang en godt organiseret og struktureret erfaringsudveksling. Hertil tæller især, at vi i langt højere grad skal kræve en gensidig læringsproces, hvad enten det er ved støtte til europæiske netværk eller ved initiering af studier og analyser i hele Europa eller endda ved konferencer. Kun på den måde vil det også i fremtiden lykkes os at bevare et så højt socialt beskyttelsesniveau som muligt i hele Europa, hvilket jo i sidste ende er den grundlæggende forudsætning for opnåelsen af social fred og sammenhold i EU. Medlemsstaterne synes nu endelig også at have forstået det.
Hvad angår Kommissionens forslag, har vi foreslået en række forbedringer og tilføjelser. Forbedringerne vedrører især forøgelsen af de samlede midler og en lidt anden fordeling på de enkelte aktionsområder. Alt i alt har vi nu vedtaget 225 millioner euro mere for Progress end det, Kommissionen oprindeligt havde planlagt. I dette beløb er den forventede inflation i øvrigt inkluderet.
Vi har især stræbt efter et af de fem sektioner under Progress sammen med Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling, og det er ligestilling mellem kønnene. Jeg vil ikke rippe op i de gamle sår igen, men jeg er fast overbevist om, at styrkelsen af princippet om integration af ligestillingsaspektet i alle sektioner og foranstaltninger i sidste ende også burde formilde Kvindeudvalget igen, hvis der fremover ikke længere er et formelt selvstændigt handlingsprogram til fremme af lige muligheder.
Desuden var vores udvalg ikke parat til at acceptere den reduktion i midlerne, som Rådet og Kommissionen stræbte efter, og som egentlig var fastsat til lige muligheder. Vi trækker i det store hele denne reduktion tilbage, men vi tager heller ikke pengene væk fra andre vigtige aktionsområder. Vi har snarere vedtaget en langsom reduktion af den ret store fleksibilitetsmargen på 10 %, og dermed kan andelen til lige muligheder alligevel forhøjes med 4 % og udgør nu 12 % af Progress-budgettet.
Der er desuden fem sektioner i dette program, som er særligt vigtige for udvalget, og jeg satser på, at vi også får støtte fra Kommissionen i denne forbindelse. For det første vil vi gerne styrke synligheden i de enkelte aktionsområder. Derfor skal programudvalget nu også have fem underudvalg. Desuden skal det en gang om året for hvert område organisere en udførlig meningsudveksling om gennemførelsen af programmet, således at man også kan diskutere det i fagudvalgene her i Parlamentet med deres deltagelse.
For det andet skal vi også fremover holde fast ved den transnationale udveksling, for kun på denne måde får vi virkelig den ønskede europæiske merværdi. Og for det tredje skal Progress bidrage til, at erfaringerne fra programmet virkelig formidles hurtigere videre mellem medlemsstaterne, end det er tilfældet i de løbende programmer.
Naturligvis ønsker vi som Parlament også - og det er det fjerde punkt - at blive stærkere integreret i opfølgningen af programmet. Det er efter min mening uundgåeligt alene på grund af programmets syvårige løbetid. Opdelingen af de årlige midler på de enkelte sektioner bør derfor heller ikke efter vores mening foretages af programudvalget, men i den årlige budgetprocedure.
Og jeg er nu kommet frem til det sidste punkt, nemlig hvad angår arbejdsmarkedets parters og ngo'ernes rolle. Her kunne udvalget overhovedet ikke forstå, hvorfor Kommissionen vil begrænse deres rolle til den rene opfølgning på EU-målene. For os er det uomgængeligt, at de også er integreret i videreudviklingen af strategier.
Desuden skal også nationale og regionale ngo'er have mulighed for at deltage i Progress. Det maksimale samfinansieringsbeløb bør derfor igen udgøre 90 % og ikke ca. 80 %, for sidstnævnte ville give store problemer for mange EU-netværk.
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   Et af de mest omstridte punkter ved dette forslag om det nye fællesskabsprogram for beskæftigelse og social solidaritet - Progress - er, at ligestilling mellem mænd og kvinder omfattes af et enkelt, integreret socialt program, når man tager i betragtning, at ligestilling jo ikke kun er et socialt spørgsmål.
I Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling har vi derfor søgt at finde et kompromis mellem behovet for at gøre kampen for reel ligestilling mellem mænd og kvinder mere synlig og Kommissionens forslag ved at etablere snævrere forbindelser mellem konkrete aktioner i delprogrammerne og de eksisterende direktiver. I denne sammenhæng bliver oprettelsen af det fremtidige Europæiske Institut for Kønsforskning særlig vigtig, og det bør få større beføjelser og egne finansielle midler, end Kommissionen foreslår.
De fleste af de forslag, som vi vedtog i Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling, er i det mindste delvist blevet medtaget i Karin Jöns' betænkning, som jeg takker hende for. Jeg fremhæver forhøjelsen af Fællesskabets samfinansieringssats til en grundsats på 90 % i betragtning af de problemer, der opleves af ngo'er og andre sociale organisationer, der arbejder inden for disse områder, forhøjelsen af den finansielle ramme til 854,2 millioner euro for den syvårige periode fra den 1. januar 2007 og ændringen af udgiftsplanen for de forskellige sektioner.
Dette program skal indebære en effektiv indsats med hensyn til social beskyttelse og inddragelse af indvandrere, personer med handicap, arbejdsledige, børn og unge samt ældre, og det skal i særlig grad vedrøre arbejdsvilkår og beskæftigelse, bekæmpelse af forskelsbehandling og fremme af forskelligartethed. Jeg vil imidlertid gerne understrege, at det er helt afgørende, at samtlige sektioner og foranstaltninger under Progress-programmet samt alle programmer, der benytter EU-midler, tager højde for princippet om integration af kønsligestillingsaspektet, så kvinder ikke udsættes for flere forskellige former for forskelsbehandling, og så der ikke sker tilbageskridt i politikken for ligestilling mellem mænd og kvinder på diverse områder. 
Raymond Langendries,
   Hr. formand, jeg vil gerne allerførst takke fru Jöns for hendes fremragende betænkning om Progress. Jeg glæder mig ligeledes over kvaliteten af de drøftelser, vi har haft i udvalget, og af de yderst interessante kompromisændringsforslag, hvoraf jeg gerne specifikt vil holde fast ved følgende. Jeg synes, der er kommet nogle interessante ændringer til Kommissionens tekst, især med hensyn til selve Parlamentets rolle. De må indrømme, hr. kommissær, at Kommissionen i sin oprindelige tekst behandlede os lidt som sorteper med hensyn til vurderingerne af et program, der trods alt strækker sig over syv år (2007-2013). Med hensyn til Parlamentets rolle synes jeg, det er interessant at minde om det, Kommissionen foreslog, nemlig ren og skær fremsendelse til Parlamentet af en efterfølgende evaluering af hele programmet et år efter afslutningen.
Jeg mener, at udvalgets forslag afspejler nødvendigheden af, at Parlamentet skal kunne gribe direkte ind og det i hele den syvårige periode, dette så vigtige program løber over, og disse forslag er særdeles acceptable, også for Kommissionen. 
For det andet har fru Jöns via en række kompromisændringsforslag gjort opmærksom på den særdeles vigtige rolle, ngo'erne og arbejdsmarkedets organisationer spiller. Alle er enige om, at disse organisationer spiller en særdeles vigtig rolle på nationalt og tværnationalt plan i deres specialiserede netværk i Unionen. Det er derfor naturligt, at de deltager i programmets udarbejdelse, gennemførelse og tilsynet hermed. Det er endvidere klart, at fremme af den direkte udveksling af erfaringer kan give bedre viden om de nationale særpræg. Det er i øvrigt kun på den måde, at udvekslingerne om strategier, god praksis og innovative strategiske tilgange kommer til at bære frugt og giver evalueringerne deres nødvendige videnskabelige kvalitet. 
En sidste bemærkning om budget- og finansaspektet, for det er trods alt sagens kerne. Vi må ikke glemme, at beløbet på 628 millioner euro, som Kommissionen foreslår, ligger langt under det anbefalede beløb i Böge-betænkningen om finansierings- og budgetrammen for 2007-2013. Jeg vil især gerne understrege, at Progress-programmets succes i særlig høj grad afhænger af det beløb, programmet får tildelt, og det er klart, at det af Kommissionen foreslåede beløb under ingen omstændigheder kan accepteres. 
Jan Andersson,
   Hr. formand, jeg vil også først takke ordføreren for en som altid rigtig god betænkning. Dette forslag om Progress og sammenlægningen af fire tidligere programmer har vi set positivt på. Det kan betyde en bedre samordning, færre overlapninger og en mere effektiv omkostningsudnyttelse. En sammenlægning er derfor god.
Programmet spiller en rolle i Lissabon-strategien, som jo ikke kun handler om konkurrenceevne, men også om det sociale Europa og om at mindske kløfterne. Arbejdsløsheden er for høj i dag. De sociale tryghedssystemer og den sociale integration fungerer ikke 100 % tilfredsstillende. Der er mangler i forbindelse med ligestillingen, og der finder fortsat diskriminering sted. Dette program er derfor meget vigtigt.
Jeg vil kommentere nogle aspekter, som ordføreren også har taget op. For det første er der erfaringsudveksling og den transnationale erfaringsudveksling. Det er enormt vigtigt at udnytte den innovative karakter så godt som muligt, for på nationalt niveau fører vi nemlig arbejdsmarkedspolitik. Disse programmer skal være nyskabende, innovative og spredes over de nationale grænser, således at alle kan drage nytte af det, der gennemføres gennem forskellige projekter.
For det andet bør ligestilling ikke bare være koncentreret til et afsnit, men den skal gennemsyre alle dele af programmerne og af Progress. Jeg vil også pege på tilgængelighedsaspekterne. Funktionshandicappede står i dag i større udstrækning uden for arbejdsmarkedet. De har sværere ved at blive integreret i samfundet. Det er derfor vigtigt, at tilgængelighedsaspekterne i vid udstrækning integreres og respekteres i alle dele af programmet, således at funktionshandicappede kan deltage i arbejdet. Det samme gælder den sociale integration af mennesker, som kommer fra andre dele af verden, og som står uden for arbejdsmarkedet.
Jeg har selv erfaringer fra Sverige og fra arbejdet dér med det nationale program. Jeg vil understrege det, som ordføreren også tog op, nemlig at arbejdsmarkedets parter og ikke-statslige organisationer burde involveres i hele arbejdet, både i udformningen, gennemførelsen og overvågningen af programmerne. De er en stor ressource i arbejdet for at forankre disse programmer på nationalt og regionalt niveau.
De finansielle aspekter er allerede blevet berørt. I Kommissionens forslag bevilges der alt for få midler, og det er alt for gammeldags. Det sociale Europa er et område, som vi skal koncentrere os om, når vi udarbejder det langsigtede budget. Derfor er forslaget fra det ansvarlige udvalg, som præsenteres her i Parlamentet, og hvor der tales for flere ressourcer, at foretrække.
Nu har det britiske formandskab taget det sociale Europa op. I den forbindelse bør behovet for et Progress-program, som får ordentlige ressourcer, også vurderes. 

Luigi Cocilovo,
    Hr. formand, kære kolleger, jeg vil også benytte lejligheden til at takke ordføreren for det glimrende arbejde, hun har udført, samt alle grupperne og kollegerne i udvalget, der med deres ændringsforslag har været med til at forbedre et initiativ, som vi ser med meget positive øjne på.
Efter min mening er den største fordel ved Progress-programmet i forbindelse med et forenklings- og rationaliseringsarbejde, at vi gør en fornyet indsats på punkter, der er afgørende for gennemførelsen af Lissabon-strategiens målsætninger, idet vi opretter instrumenter, som er velegnede, selv om de er ufuldstændige.
Når vi taler om investering i faktorer som menneskelige ressourcer, uddannelse, arbejdsformidling, bekæmpelse af arbejdsløshed, fremme af afgørende kvalitative og kvantitative beskæftigelsesniveauer og samtidig af en dagsorden for social samhørighed, forestiller vi os nogle målsætninger, der ikke udelukkende kan betragtes som kompensation eller erstatning for en skæv Lissabon-strategi set ud fra et økonomisk synspunkt, men som er en integreret del af den.
Netop derfor var det efter min opfattelse vigtigt at foreslå og forestille sig en styrkelse af de finansielle rammer, men vi lægger også stor vægt på dette forslags succes, herunder den del, der tager sigte på at hæve medfinansieringsgrænserne, som er væsentlige for at fremme et af programmets afgørende hovedaspekter, nemlig partnerskabets opprioritering.
Hvis ikke den sociale dimension kommer til at spille en vigtig hovedrolle i planlægningen og gennemførelsen, vil en rent institutionel indsats sandsynligvis ikke nå målsætningerne. Andre parlamentsmedlemmer har allerede været inde på de andre spørgsmål, og derfor vil jeg blot komme ind på nogle punkter, der efter min mening er afgørende for, at denne mulighed - som er af stor betydning for at kunne fremme de europæiske strategier for systemets udvikling og konkurrenceevne - bliver en succes. 
Bairbre de Brún,
Hr. formand, jeg glæder mig over denne betænkning af fru Jöns og takker hende for hendes arbejde. Jeg er specielt glad for, at der er lagt vægt på social integration, integration af ligestillingsaspektet, de handicappede samt ngo-sektorens rolle i dette program. Jeg kan også støtte forslaget om at øge den økonomiske støtte og hæve medfinansieringssatsen fra 80 % til 90 % i forhold til ngo'ernes og arbejdsmarkedsparternes rolle.
Lad os tale rent ud af posen. De aktuelle økonomiske strategier presser stadig flere mennesker ud i fattigdom i EU, og vi håber, at Progress kan komme til at spille en vigtig rolle i kampen mod social udstødelse. Parlamentet bør helhjertet styrke ligestillingen mellem kønnene og i særdeleshed aktioner, der fremmer ligestilling, og som bekæmper forskelsbehandling i adgangen til beskæftigelse, karriereudvikling, løn og uddannelse samt årsagerne til fattigdom og social udstødelse.
Det er et konkret og nærværende emne for specielt kvinder. I Irland er den kønsbetingede lønforskel mellem mænd og kvinder f.eks. steget betragteligt, og den er blandt de største i hele EU. Irske kvinder får 17 % mindre i løn for det samme arbejde end irske mænd, og ifølge den seneste rapport fra det centrale statistiske kontor har aleneforældre 3,5 gange så stor risiko for at opleve fattigdom.
Hvis vi ønsker grundlæggende forandringer i samfundet og grundlæggende ændringer i mentalitet og betingelser, skal vi støtte dette program og denne betænkning, som jeg stemmer ja til.
Derek Roland Clark,
    Hr. formand, beskæftigelse og social solidaritet går hånd i hånd. Beskæftigelse er det største samfundsgode og det største udtryk for solidaritet. Man skaber imidlertid ikke øget beskæftigelse gennem bureaukratiske planer og ordninger som f.eks. Lissabon-aftalen, som ordføreren og andre åbenbart tror på, og som formentlig miskrediteres, nu hvor vi er halvvejs gennem tidsforløbet, og mindre end halvdelen er gennemført.
Beskæftigelsen fremmes ved at fjerne begrænsninger og droppe reguleringer. Jeg vil endnu en gang nævne over for Parlamentet, at de lande, der ikke har indført euroen, har den laveste arbejdsløshed. Det stikker imidlertid dybere endnu. I Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender sagde den britiske minister for beskæftigelse og pensioner, David Blunkett, i juli, at vi ikke må modarbejde medlemsstaterne, at forskellige lande har forskellige løsninger, og at en definition på bedste praksis er det første skridt i den rigtige retning.
Derfor skal vi se, hvad andre gør, og lære af hinanden og bruge det, der passer bedst i den givne situation. Vi skal ikke nødvendigvis fremtrylle nye projekter med stadig større budgetter. Ordføreren sagde med rette, at bureaukratiet skal afskaffes, men han er skeptisk over for EU's evne til at gøre det. David Blunkett sagde også, at der vedtages mange forordninger, der er umulige at gennemføre. Lige præcis! Den første foranstaltning, der skal droppes, er det velmente men kunstige forsøg på at skabe social solidaritet. Jeg stemte nej i udvalget og opfordrer Parlamentet til at gøre det samme.
Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil lige reagere på den sidste taler. PPE-DE-Gruppen er tilhænger af dette program. Hvis vi ønsker, at Lissabon-målsætningerne nås, hvis vi ønsker, at der er arbejde til alle, skal folk også kunne hjælpes, for at vi kan nå dette ideal. Folk kan, hvis de har arbejde, jo bedst opfylde deres egne grundlæggende behov. Derfor er det meget vigtigt, at alle disse ugunstigt stillede grupper ved, at Europa er der, og at Europa for en del kan yde dem støtte til at finde arbejde, til at opnå ekstra kvalifikationer, til at ændre arbejdsvilkårene osv. Derfor giver jeg fru Jöns en kompliment for denne betænkning.
To spørgsmål vil jeg besvare. Hun sendte mig netop en seddel, som jeg nu kan besvare på mit eget sprog. Det første spørgsmål lyder: Hvordan kommer I egentlig frem til det beløb, som er nævnt i jeres ændringsforslag? Det beløb, som i sin tid blev foreslået, var 854 millioner, hvilket dengang stadig var ønsketænkning fra fru Jöns' side. Vi troede dengang stadig, at et sådant beløb ikke kunne opnås. Men derefter forenede vi vores kræfter, og i hr. Böges betænkning nåede vi op på et endeligt beløb på 858 millioner. Derfor har vi forhøjet beløbet fra 854 til 858, og jeg går ud fra, at alle er enige heri. Også procentdelene har vi ændret noget. Vi ville glæde Kvindeudvalget ved at afsætte flere penge til ligestilling mellem mænd og kvinder, og vi ville også afsætte flere penge til arbejdsvilkårene. Jeg tror, at disse spørgsmål er umagen værd, og at det kan gøre Progress noget mere afbalanceret.
Endelig er jeg meget glad for Progress, for alle disse små lejlighedsvise programmer gør ikke livet lettere. Vi kan på denne måde bruge vores penge, vores indsats og vores energi meget bedre. Vi støtter derfor alle, der er involverede i dette Progress-program, og jeg håber, at disse to ændringsforslag fra vores gruppe bliver vedtaget. 
Richard Howitt (PSE ).
   - Hr. formand, jeg giver min varmeste støtte til min gode ven og kollega, ordføreren fru Jöns, og til hendes arbejde med at styrke dette finansieringsforslag. Det støtter vores europæiske arbejde med de vigtige spørgsmål vedrørende diskrimination og social udstødelse, der fortsat hæmmer en masse mennesker i vores samfund.
Hvis Lissabon-strategien skal være mere end blot ord, skal Parlamentet forvente en betydelig stigning i støtten til dette område. Hvis politikerne i Bruxelles virkelig bekymrer sig om manglende engagement og fremmedgørelse, hvilket bl.a. kommer til udtryk gennem afstemningerne om forfatningstraktaten, skal vi med rette insistere på, at Kommissionen styrker både arbejdsmarkedsparternes og ngo'ernes rolle i dette program.
Jeg er en varm fortaler for at bekæmpe alle former for diskrimination. Som mange kolleger ved, er jeg særlig interesseret i arbejdet med handicappede. Jeg vil gerne minde Parlamentet og Kommissionen om, at dette program sikrer en grundfinansiering, så handicappede og andre grupper, der udsættes for forskelsbehandling, kan mødes og blive repræsenteret på EU-plan. Hvis ikke vi sikrer denne mulighed, udelukker vi de dårligst stillede mennesker fra vores arbejde i EU.
Jeg husker udmærket budgetkrisen tilbage i 1998, da der på helt utilbørlig vis blev sået tvivl om finansieringen af sådanne ngo'er. Problemet blev løst på politisk plan af medlemsstaterne i en klar erkendelse af, at disse organisationers arbejde med at bekæmpe forskelsbehandling har afgørende betydning for at fremme EU's dagsorden. Husk lige på det i dag.
Jeg vil gerne gentage, at det er vigtigt, at disse netværk er uafhængige og i stand til at give udtryk for medlemmernes bekymring. Kommissionen betragter dem alt for ofte som agenturer, der skal fremme og gennemføre dens arbejde. De skal tværtimod repræsentere de dårligt stillede menneskers egne synspunkter og erfaringer.
Jeg tror på integration af ligestillingsaspektet, men det skal også gælde for handicappede, og de skal repræsenteres af handicappede og ikke af raske og rørige mennesker. Vores ændringsforslag, der skaber større tilpasning, tilgængelighed og offentlig omtale, er helt afgørende for at sikre handicappedes deltagelse.
Til slut vil jeg udtrykke min støtte til de små handicaporganisationer for blinde og folk med intellektuelle handicap. De har også ret til at mødes på fællesskabsniveau, og vi må ikke glemme dem og forsøge at samle folk i store grupper. Der er plads til alle organisationer, store såvel som små.
Siiri Oviir (ALDE ).
   - Hr. formand, ærede kolleger. Solidaritet er et af de mest grundlæggende principper for den europæiske integration. I den henseende tjener vores skandinaviske nabolande som et godt eksempel for mit hjemland Estland. Finland, Sverige og Danmark har nogle af de højeste indikatortal for menneskelig udvikling i verden. Samtidig indtager de positioner øverst på ranglisten over økonomisk konkurrenceevne. Med henblik på at gennemføre Lissabon-udviklingsmålene og finde en velegnet social model, så vi kan håndtere de udfordringer, som EU kommer til at stå over for, bør vi helt klart huske på deres værdifulde erfaringer. 
Den beslutning, vi drøfter nu, om oprettelse af et program for beskæftigelse og social solidaritet i Unionen, udgør et betydeligt skridt i retning af at skabe en mere ensartet situation på det sociale og arbejdsmarkedsmæssige område i Europa. I den sammenhæng vil jeg gerne fremhæve de ikke-statslige organisationer, der kan fungere som effektive partnere for de nationale regeringer og drivkræfter i det civile samfund, og som ligeledes er gode sociale indikatorer.
Med henblik på at øge og forbedre fremskridtene inden for dette program og ligeledes dets gennemførelse foreslog jeg som en af medordførerne, at samfinansieringsgraden skulle hæves til 90 % af ngo'ernes samlede udgifter. Det er en væsentlig foranstaltning, der navnlig vil hjælpe de 10 lande, der senest er blevet medlemmer af EU, til hurtigere at indhente de øvrige. Et fremgangsrigt Europa er et mål, vi alle stræber efter. I dag har de nye medlemsstater i særlig grad brug for støtte for at kunne arbejde på lige fod med de øvrige medlemsstater uden at gå på hugst i de andre landes budgetter.
Vi må sikre stabiliteten i de demokratiske processer, og dette hænger direkte sammen med social stabilitet. Skridtet med at hæve samfinansieringsgraden er også vigtigt, idet både de associerede kandidatlande til Den Europæiske Union og landene på det vestlige Balkan, der er med i processen, kan deltage i programmet. Til sidst vil jeg gerne takke ordføreren, fru Jöns, for hendes fremragende arbejde, og ligeledes Dem, mine kære kolleger, for Deres opmærksomhed. Tak. 
Kyriacos Triantaphyllides (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, vi er enige med fru Jöns' betænkning, og jeg vil gerne takke hende, da vi mener, det er vores absolutte pligt at sikre en høj social beskyttelse og arbejdstagernes deltagelse i en tid, hvor det er markedskræfterne og profittens love, der hersker.
Da vi mener, at alle arbejdstagere har ret til et arbejde og til at leve under lige forhold og i social samhørighed, vil vi blandt andre ting fremhæve, at indvandrere ikke er andenrangsarbejdere eller -borgere. Det er indiskutabelt, at de bør nyde de samme rettigheder og muligheder og bør have social beskyttelse og integration.
Det samme gælder for personer med et handicap, som også bør have adgang til arbejdsmarkedet, og hvis sociale integration bør fremmes og bekræftes.
Europa-Parlamentet kan og bør spille en væsentlig rolle i overvågningen og gennemførelsen af Progress-programmet. EU-borgere og alle andre personer bør have ret til deltagelse og lige muligheder i det samfund, de lever i, og det er kun noget, der kan opnås, når de sociale politikker ikke tilsidesættes af profitpolitik. Og vi mener, at Progress-programmet med de forbedringer, der er vedtaget som ændringer i de kompetente udvalg, herunder forhøjelsen af budgettet, i det mindste kan være med til at sikre et vist niveau af social samhørighed ved at give de hidtil socialt ubeskyttede arbejde og ved at give alle arbejdstagere social beskyttelse uden at sælge ud og uden forskelsbehandling. 
Maria Panayotopoulos-Cassiotou (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, vi bør ikke tale om Progress-programmet, men om Progress-programmerne, som Europa håber vil blive udviklet gennem Kommissionens forslag. Forsøget på at rationalisere de midler, Kommissionen råder over, er prisværdigt, og vi håber, det vil lykkes at opnå større sammenhæng og undgå overlapninger med indførelsen af dette nye program.
Uden at tilsidesætte medlemsstaternes kompetence er målet at sikre EU's og anvende den åbne koordineringsmetode inden for områder som beskæftigelse, social beskyttelse, tilrettelæggelse og forbedring af arbejdstiden, bekæmpelse af forskelsbehandling og kønnenes ligestilling.
Vi håber, at nedbringelsen af budgetkonti fra 28 til 2 og harmoniseringen af anvendelsesområdet for de fire allerede eksisterende programmer vil være med til at gøre støtten til Lissabon-strategiens sociale og politiske dagsorden mere effektiv.
Jeg vil gerne takke ordføreren for betænkningen, fordi hun med sin evne til at tage alle synspunkter om bord har accepteret alle de positive forbedringer, der er foreslået af de udvalg, som har afgivet udtalelser, navnlig Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling, hvis udtalelse jeg var skyggeordfører for på vegne af Gruppen for Det Europæiske Folkeparti.
Især håber jeg, at de fremtidige bestemmelser, der skal vedtages af programudvalget, bistået af de fire underudvalg, der er foreslået, vil bibringe den ønskede forenkling i anvendelsen og fleksibilitet i finansieringen af programmerne, således at de europæiske netværks samt de nationale og regionale ikke-statslige organisationers deltagelse bliver en realitet, så det tværnationale samarbejde styrkes, og den horisontale indsats for at fjerne alle former for forskelsbehandling og kønsdiskrimination og styrke kvinders og handicappedes deltagelse realiseres, så den europæiske strategi for beskæftigelse, som er nøglen til gennemførelsen af Lissabon-strategien, fremmes via det sociale engagement, som vil styrke Progress-programmerne.
Dette program skal således støtte gennemførelsen af beskyttelsen og af bekæmpelsen af social udstødelse, især af minoritetsgrupper, og forbedringen af arbejdsmiljøet, samtidig med at der gøres en indsats for at kombinere familieliv med arbejdsliv, så kvinderne får mulighed for at deltage på arbejdsmarkedet.
Vi håber desuden på foranstaltninger til bekæmpelse af enhver form for diskrimination af indvandrere og til integration af disse med anerkendelse af sort arbejde, som det foreslås i programmet.
Tak. Vi håber, programmets mål vil blive opfyldt. 
Lissy Gröner (PSE ).
   - Hr. formand, ligebehandling af kvinder og mænd er et grundlæggende princip i fællesskabsretten. Alle relevante direktiver og politikker har bidraget afgørende til at forbedre situationen for kvinderne, som med 52 % udgør flertallet af vores befolkning. Jeg vil gerne takke fru Jöns, fordi hun har styrket dette aspekt i Progress-programmet. Jeg er dog af den opfattelse, at sammenlægningen af de fem sektioner i den socialpolitiske dagsorden er en politisk fejltagelse, og at den ikke skal blive stående sådan. Der bør være et selvstændigt program inden for ligestilling.
Jeg vil nævne seks argumenter i den forbindelse: For det første styrkes ligestillingspolitikken med forfatningstraktaten, for det andet har kompetencen for ligestillingsprogrammet hidtil ligget i Kvindeudvalget, ligesom for budgettet, og det er fint. For det tredje bliver EU og vi som Parlament meget synlige hos kvinderne, hvad angår ligestillingspolitikken, gennem oprettelsen af det fremtidige kønsinstitut, integration af ligestillingsaspektet og et relevant og selvstændigt ligestillingsprogram. Hver kvinde ser, at Europa arbejder aktivt for kvinderne. For det fjerde er Kvindeudvalget fortsat motor for de kvindelige borgeres rettigheder og accepterer ikke en svækkelse som f.eks. den planlagte sammenlægning af antivoldsprogrammet Daphne med antinarkoprogrammet fra 2008. Det er et åbent angreb på kvindepolitikken. For det femte skal integrationen af ligestillingsaspektet anvendes konsekvent i alle søjler af Progress: ved beskæftigelsen, ved den sociale beskyttelse, ved arbejdsbetingelserne, ved antidiskrimineringen, fordi kvinder altid er udsat for mangfoldig diskriminering. Og for det sjette har Barroso-Kommissionen talt for at sætte ligestilling højt på dagsordenen, hvilket er det modsatte af, hvad der sker for nærværende.
Selv om kvinder igen sættes på den socialpolitiske dagsorden, igen grupperes som et socialt emne ved Progress, er ligestilling dog et spørgsmål, der skal løses politisk. Første runde har vi kvinder tabt, men takket være Europa-Parlamentets ændringer - jeg vil endnu en gang sige tak til fru Jöns - er den drastiske reduktion i lige muligheder blevet forhindret.
Jeg advarer imidlertid Kommissionen: Hvis synlighed og seriøsitet i forbindelse med ligestillingspolitikken igen svinder, svinder kvindernes accept. Progress findes kun sammen med kvinderne. 
Anna Záborská (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fællesskabsprogrammet Progress vil fra nu af omfatte det tidligere ligestillingsprogram i form af et afsnit om ligestilling. Jeg vil gerne takke fru Jöns for hendes betænkning. Lissabon-udfordringerne kræver en rationaliseret social- og arbejdsmarkedspolitisk dagsorden med hensyn til udgifter og opfølgning. Men gør den nye europæiske social- og arbejdsmarkedspolitik, at kvinderne bliver fuldt ud anerkendt i alle deres funktioner? Bliver værdien af deres arbejde bedre anerkendt ved at slå ligestillingspolitikken sammen med beskæftigelsespolitikken?
Etymologerne provokerer os. Ordet økonomis oprindelse , hus, og , regel, forklarer, at økonomi er en vilje til at styre huset effektivt. Inden for alle familie- og erhvervsrelaterede områder, i den markedsmæssige og ikke-markedsmæssige sektor, er kvinder i stand til at udnytte de sjældne ressourcer og forarbejde dem. De er i stand til at opfylde de enkeltes behov og ønsker og til at omfordele resultaterne af denne produktion. Ca. 30 % af kvindernes økonomiske aktivitet er ikke engang identificeret. Det har givet den amerikanske økonom Gari Becker en nobelpris. I mit land, bag jerntæppet, ventede kvinderne ikke på at få en lønseddel eller arbejdsløshedsunderstøttelse, før de tog sig af deres nære. De arbejdede bare for deres egen og familiens overlevelse. Lissabon vil kæmpe imod forarmelsen i Europa og for større social retfærdighed. Her drøftes de klart identificerede markedsøkonomiske kriterier i vid udstrækning. Vi må ikke tage fejl af, at der fortsat skal gøres en stor indsats for at identificere kvindernes aktivitet, drivkræfterne bag solidaritetsnetværkene, herunder de økonomiske indikatorer for vores nationers regnskaber. Inden for økonomien opfordrer solidariteten os til at finde en ny måde at føre politik på og til at skabe menneskelige relationer baseret på borgerlig og samfundsmæssig adfærd med respekt for hinandens forskelle. 
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, forhandlingen om det nye EF-program Progress kommer på et meget vigtigt tidspunkt. For det første har det netop udvidede EU sat som sin grundlæggende opgave at nå det vanskelige mål, der hedder økonomisk og social samhørighed, i en situation som den nuværende med lave udviklingsresultater og regionale og sociale skævheder.
For det andet forbereder EU en ny udvidelse mod Sydøsteuropa samt åbningen af optagelsesforhandlinger med Tyrkiet, et stort land med alvorlige problemer på alle områder. Denne udvikling har direkte relation til både vores politiske planlægning og vores finansielle overslag.
For det tredje udgør de europæiske borgeres sociale problemer, som Progress-programmet har til formål at bekæmpe, kernen i problematikken om vores sociale models effektivitet, EU's troværdighed og EU's levedygtighed.
Af disse årsager forventer vi os meget af Progress-programmet, hvad angår dets opbygning, dets kollektive og koordinerende karakter, en tilstrækkelig finansiering, muligheden for at mobilisere sociale og økonomiske instanser og helt konkret muligheden for at give mange instanser på nationalt og regionalt plan mulighed for at deltage, fordi vi ikke må glemme, at vores hidtidige administration har fået europæiske borgere til at udtale, at vi støtter og samarbejder med de professionelle inden for de europæiske programmer og ikke med de virkelige hovedpersoner på gulvet.
Jeg vil især gerne fremhæve nødvendigheden af at inddrage kønsaspektet i alle indsatsområder, i alle evalueringer og revideringer af Progress-programmet, både de årlige og dem, der foregår midtvejs, som det også fremhæves i udtalelsen fra Udvalget om Kvinders Rettigheder.
Vi har stor erfaring i EU i dag med gennemførelse af ligestillingsprogrammer på EF-plan og nationalt plan. Og samtidig har kvinder mange problemer, der har med forskelsbehandling, arbejdsløshed, fattigdom og udstødelse at gøre.
Derfor må vi inden for de nye rammer, vi nu har via Progress-programmet, arbejde med politisk fremsynethed og med hensigtsmæssige administrative mekanismer, så vi kan leve op til kvindernes mål og løse deres problemer. 
Jacques Barrot,
    Hr. formand, jeg vil gerne takke Parlamentet for denne spændende og vigtige drøftelse. Jeg glæder mig over, at udtalelsen fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender udviser den samme vilje som Kommissionen til at forenkle og rationalisere, og jeg vil gerne sige et par ord om Kommissionens holdning til visse mere omfattende ændringsforslag.
Hvad angår ændringsforslag 55 om tilføjelse af ikke-statslige organisationer på regionalt og nationalt plan som potentielle støttemodtagere under programmet, understreger Kommissionen, at denne støtte til de nationale og regionale ngo'er ikke er udelukket. Kommissionen har dog villet give et signal for at vise, at programmet først og fremmest henvender sig til de ngo'er, der er organiseret på EU-plan, da de bibringer en større værditilvækst.
Hvad angår forhøjelsen af programmets finansielle ramme, ændringsforslag 66 og 73, samt fordelingen af midlerne mellem programmets forskellige sektioner og den fastsatte fleksible reserve, ændringsforslag 67 og 74, er Kommissionen ikke imod forhandlinger om disse spørgsmål, men på indeværende tidspunkt ændrer den ikke sit oprindelige forslag, og den afventer global enighed om de finansielle overslag.
Hvad angår ændringsforslag 59, som foreslår en opdeling af udvalget i fem underudvalg svarende til programmets fem sektioner, ændrer Kommissionen ikke sin mening om, at den kun vil bistås af ét udvalg om Progress-programmet, selv om medlemmerne af dette udvalg kan variere alt efter dagsordenen, sådan som det fremgår af betragtning 12a i Rådets ændrede forslag. Jeg konstaterer med tilfredshed, at Europa-Parlamentets holdning ikke ligger langt fra Kommissionens.
Blandt andet ser Kommissionen positivt på de ændringsforslag, der har til formål at styrke Europa-Parlamentets rolle, og ændringsforslagene om mainstreaming - integration på dansk - af kønsdimensionen. Kønsdimensionen risikerer ikke at blive mindre synlig i det nye Progress-program. Tværtimod skal Kommissionen sørge for at sætte fokus på denne dimension, som med integrationen i det nye program styrker mainstreamingprincippet.
Jeg forstår udmærket de bekymringer, der fremgår af Parlamentets udkast til udtalelse. Derfor vil Kommissionen ændre sit forslag mest muligt, så der bliver taget højde for denne udtalelse.
Hr. formand, jeg skal nu komme med numrene på de ændringsforslag, Kommissionen fuldt og helt kan acceptere: 1, 2, 3, 5, 6, 7, 8, 10, 12, 13, 15, 17, 19, 20, 21, 24, 25, 26, 30, 34, 36, 37, 39, 40, 42, 43, 46, 47, 52, 53, 54, 61, 62, 63, 68, 69 og 70.
Kommissionen kan i det store og hele acceptere følgende ændringsforslag, men med forbehold for at de omformuleres: 4, 11, 14, 18, 22, 27, 28, 29, 31, 32, 35, 41, 44, 45, 48, 49, 58, 64, 65 og 71.
Endelig må Kommissionen forkaste ændringsforslagene 9, 16, 23, 33, 38, 50, 51, 55, 56, 57, 59, 60, 66, 67, 72, 73 og 74.
Til slut vil jeg gerne takke Europa-Parlamentet for kvaliteten af dens forhandlinger om dette forslag. Takket være dialogen mellem Kommissionen og Europa-Parlamentet kan jeg med overbevisning sige, at den tekst, dialogen udmønter sig i, kommer til i endnu højere grad at tage højde for Europa-Parlamentets politiske mål og samtidig medvirker til det forenklings- og rationaliseringsarbejde, der kommer støttemodtagerne til gode. Det Progress-forslag, De har fået forelagt, er af afgørende betydning for iværksættelsen af den nye social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden. Dette program vil gøre det muligt at yde finansiel støtte til de instrumenter, vi råder over, f.eks. den åbne koordinationsmetode, udarbejdelsen af og opfølgningen på lovgivningens gennemførelse, udvekslingen af god praksis, de ikke-statslige organisationers handling. Det var alt, hr. formand. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i dag kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0202/2005) af Weber for Kultur- og Uddannelsesudvalget om anvendelsen af artikel 4 og 5 i direktiv 89/552/EØF "Fjernsyn uden grænser", som ændret ved direktiv 97/36/EF, i perioden 2001-2002 (2004/2236(INI)).
Henri Weber (PSE ),
   Hr. formand, kære kolleger, direktivet "Fjernsyn uden grænser" er ubestridt en af EU's succeshistorier. I forbindelse med vedtagelsen af den første tekst i 1989 var der kun omkring 50 tv-kanaler i Europa. I dag er der 50 gange så mange. Satellit-, kabel- og digitalt tv samt internet og mobiltelefon har vendt op og ned på det audiovisuelle landskab. Nye medier, nye udsendelsesmåder og nye tjenester er kommet til. Direktivet skal derfor revideres og udvides hurtigst muligt. Kommissæren har meddelt, at hun kommer med sine forslag til efteråret. Jeg vil gerne benytte lejligheden til at takke hende for hendes engagement til fordel for europæisk tv og for hendes lydhørhed over for sektorens erhvervsdrivende. Jeg opfordrer hende til at være opmærksom på alle tre dele af denne betænkning, på vores overvejelser omkring anvendelsen af artikel 4 og 5, på de veje, vi foreslår i forbindelse med direktivets revision, og på det store problem, mediekoncentrationen udgør.
Hvad angår artikel 4 og 5, er resultaterne gode, og disse bestemmelser skal opretholdes. Det er de minimumsstandarder, der tilfredsstiller flest muligt, og de bør ikke sænkes, heller ikke selv om presset øges for at få slækket på kravene. Vi kan dog foreslå forbedringer, f.eks. vedrørende definitionen af begreberne "uafhængig producent" og "værk" og indførelsen af et mere ensartet skema til kontrol af medlemsstaternes resultater. Det er ikke let at revidere direktivet. Vi skal finde den gyldne mellemvej, så den audiovisuelle sektor ikke bliver en rent markedsmæssig sektor på bekostning af den kulturelle mangfoldighed. På samme tid gælder det imidlertid om ikke at hæmme udviklingen i en sektor med konstante tekniske fremskridt, der er af stor betydning for vores industrier og beskæftigelsen.
Direktivet indeholder standarder, der allerede er minimale, og som ikke altid har været i stand til at forhindre en vis kommerciel, fordummende afdrift i visse medlemsstater. Desværre viser de mange samtaler, jeg har ført, at den generelle holdning går i retning af slækkede krav, under pres fra industrierne og reklamesektoren, men også fra visse medlemsstater. Derfor anmoder jeg sammen med mine kolleger om, at det valgte retsgrundlag gør det muligt at sikre, at denne sag bliver behandlet i Kultur- og Uddannelsesudvalget. Jeg erklærer ikke nogen krig, men jeg er bange for, at andre udvalg vil se sagen ud fra en mere markedsorienteret end kulturel vinkel. Mine forslag fjerner sig ikke fra principperne i det eksisterende direktiv, som i vid udstrækning tager udgangspunkt i selvregulering, og som ikke er for normgivende. De fjerner sig heller ikke fra Parlamentets to tidligere betænkninger, herunder betænkningen fra fru Hieronymi.
Denne revision af direktivet skal stadfæste en række grundlæggende principper: fri bevægelighed for europæiske udsendelser, fri adgang til begivenheder af særlig interesse, fremme af europæiske og nyligt producerede uafhængige programmer, beskyttelse af mindreårige og den offentlige orden, forbrugerbeskyttelse i kraft af identifikation af leverandørerne af indholdet og gennemsigtighed på reklameområdet og retten til svar. Den skal i øvrigt fremme bevægeligheden for nationale værker i de enkelte unionslande. Vi producerer meget, men udvekslingen internt i Europa er for ringe. Det skal der rådes bod på. Derudover skal vi opmuntre til at få europæisk indhold i fjernsynet. Det kan naturligvis ske inden for rammerne af Media Plus-programmet.
Jeg så også gerne, at der blev taget fat på definitionen af, hvad et værk er. I direktivet "Fjernsyn uden grænser" står der, hvad det ikke er. Det er ikke information. Det er ikke reklame. Men er det f.eks. reality-tv? Jeg foretrækker en positiv definition, og det gør flere fagfolk også. Jeg kunne også fremhæve de offentlige tjenesters rolle. De skal være i stand til at udføre deres arbejde. Hvordan kan vi hjælpe dem med det? Jeg beklager, at mine kolleger ikke har fulgt mit forslag om et europæisk charter om offentlige audiovisuelle tjenester.
Jeg vil endvidere gerne opfordre Kommissionen til at finde midler til at beskytte mangfoldigheden af ejerskabet til medierne og forebygge overdreven mediekoncentration. Mediernes mangfoldighed er vigtig i et demokratisk samfund, og eftersom Unionen gentager, at man ikke kan lovgive inden for dette område, må den da i det mindste hjælpe medlemsstaterne med at opstille mere tvingende regler. Tirsdag den 13., altså i næste uge, afholder vi en konference om dette vigtige emne i Manchester. Nu hvor fru Reding lytter til os, vil jeg gerne have hende til at fortælle os lidt om den udvikling, Kommissionen har påtænkt på dette stadie, navnlig med hensyn til reklame, direktivets anvendelsesområde, støtteforanstaltninger til produktion af europæiske uafhængige værker samt reguleringens organisation. Hvordan ser det ud med oprindelseslandsprincippet, mediernes pluralisme? 
Luis Herrero-Tejedor,
   Hr. formand, jeg takker hr. Weber for hans vilje til at opnå dialog og enighed. Jeg mener oprigtigt, at demokrati i bund og grund er en styreform, der bygger på den offentlige opinion, og at dets kvalitet derfor afhænger af kvaliteten af det, vi kalder ytringsfrihed, som er en rettighed, som ikke alle forstår ordentligt. For mig er ytringsfrihed først og fremmest den enkelte borgers ret til at vælge de informationskanaler, han foretrækker. For at sikre denne rettighed skal vi derfor undgå, at mange medier kommer på få hænder, og jeg er helt enig med Dem, hr. Weber, i, at vi skal bekæmpe koncentrationsfænomenet, men vi skal også sikre, at medierne ikke bliver underlagt de kriterier, som den siddende politiske magt dikterer efter forgodtbefindende.
Mine damer og herrer, af disse overvejelser, som efter min mening er meget generelle, kan vi udlede nogle konkrete punkter, som jeg gerne ville virkeliggøre i en ikke alt for fjern fremtid. Vi skal bekæmpe alle de initiativer, som berøver ytringsfriheden dens kvalitet. Det er derfor ikke acceptabelt, at man ønsker at blande sig i programmernes indhold. Det skal vi afholde os fra.
Efter min opfattelse burde vi ikke sige til de kommercielle tv-stationer, hvordan de skal administrere reklamerne på deres kanaler, for reklamerne er fundamentale for kommercielt tv. De skal respektere de grænser, som loven sætter, men vi burde ikke sige til dem, hvordan de skal fordele reklamen, for de ved aldeles udmærket, hvordan de skal sikre deres kommercielle overlevelse.
Hr. Weber, vi skal sætte os det politiske mål - og det er her, vi er uenige - om at gøre op med et begreb, der forekommer mig ret vanskeligt, nemlig public service-begrebet. Dette begreb giver mening i den forstand, at radiorummet er begrænset, og derfor skal regeringerne regulere det ved hjælp af et system med administrative koncessioner, der i sidste ende bliver skræmmende. Men, hr. Weber, De har erkendt, at vi går mod en verden, hvor tv skal omdefineres, hvor tv er det konventionelle tv, som vi kender, men at det også er tv via internet, tv via mobiltelefon og tv via alle de nye teknologier. Det er derfor ikke et knaphedsgode, og vi skal begrænse statens indblanding. Jeg kunne godt tænke mig, at dette begreb om public service i fremtiden ikke gælder kommercielt tv.
Og derfor kunne jeg også godt tænke mig, at vi kunne blive enige, når vi skal omdefinere de offentlige tv-kanalers rolle. De er vigtige, såfremt de henholder sig til subsidiaritetsprincippet, det vil sige, at de laver de programmer, som seerne ønsker at se, og som de ikke kan se på de kommercielle tv-kanaler. Hr. Weber, det er det subsidiaritetsprincip, jeg forsvarer.
Kort sagt, og nu slutter jeg, hr. formand, mener jeg, at teknologierne ændrer sig, og at perspektiverne derfor også ændrer sig, og det er vores ansvar at gøre vores yderste for, at det nye direktiv om "Fjernsyn uden grænser" bliver en lejlighed til at øge demokratiets kvalitet. Derfor vil jeg gerne udtrykke mit ønske om, at vi får succes med det. 
Gyula Hegyi,
    Hr. formand, jeg glæder mig over hr. Webers betænkning om fjernsyn uden grænser, og jeg støtter den fuldt ud. En ordentlig mediepolitik med kulturelle værdier er afgørende for at øge forståelsen mellem vores nationer.
Da den første retsakt om dette emne blev godkendt, var mit hjemland Ungarn endnu ikke medlem af De Europæiske Fællesskaber. Denne lovgivning opfylder imidlertid kravene i vores kulturpolitik. 
Jeg har følgende spørgsmål til dette emne. Hvorfor skal vi indføre bestemmelser vedrørende programmerne på vores fjernsynskanaler? Svaret er ganske enkelt. Fordi vi ønsker at redde vores nationale kulturer og skabe en fælles europæisk identitet. Hvis vi skal fremme den kulturelle mangfoldighed og opbygge en europæisk identitet, skal vi have en stærkere udveksling af vores kulturelle værdier inklusive vores filmiske kulturarv.
Denne nye betænkning repræsenterer endnu et skridt i den rigtige retning. De såkaldte kvoter fungerede generelt godt. Vi bør undersøge de tilfælde, hvor det ikke var tilfældet. Vi bør imidlertid finde et mere præcist svar på spørgsmålet: "Hvad er en europæisk produktion?". Hvordan kan vi sikre os, at den kommer til at bestå af flest mulige film med filmiske værdier? For mig er det et afgørende punkt. Jeg er sikker på, at europæiske film hjælper europæerne - primært de unge - til at forstå hinandens bekymringer og glæder. Det vil måske være en forbedring med en underkvote for spillefilm og dokumentarfilm.
Det andet spørgsmål drejer sig om udenlandske produktioner. I de mindre lande som f.eks. Ungarn er det ikke noget problem. På vores fjernsynskanaler vises der mange europæiske film, der ikke er produceret i Ungarn. I nogle af de større medlemsstater findes der imidlertid stort set ikke europæiske programmer, der ikke er fremstillet i hjemlandet. Som det fremgår af afstemningen om forfatningen, ved indbyggerne i nogle af de store nationer næsten ingenting om værdierne i de central- og østeuropæiske lande eller i de andre mindre medlemsstater. Den europæiske identitet skal også afspejles på de store nationers kanaler. Ofte følger vores lovgivning blot den tekniske udvikling. Jeg håber, at vi i lyset af den digitale revolution kan vedtage en passende lovgivning i rette tid. Derfor hilser jeg hr. Webers udmærkede betænkning velkommen.
Claire Gibault,
   Hr. formand, kære kolleger, jeg vil også gerne have lov til at sige, hvor specielt og vigtigt direktivet "Fjernsyn uden grænser" er i den europæiske konstruktion. Det skaber et stærkt og synligt bånd mellem alle de europæiske borgere, er en af den tværkulturelle dialogs mest fremtrædende faktorer og bidrager til udviklingen af vores europæiske identitet.
I sin betænkning henviser hr. Weber ikke blot til anvendelsen af artikel 4 og 5, men også til spørgsmål om selve direktivets revision og mediernes pluralisme. Med mine ændringsforslag har jeg især ønsket at opmuntre til støtte af den europæiske særegenhed, så mediernes kulturelle mangfoldighed, frihed, pluralisme og uafhængighed forbliver de bærende komponenter i den europæiske audiovisuelle model. Jeg har i øvrigt bestræbt mig på at prioritere de kvalitative analysemetoder, hvad angår det kulturelle indhold, over for de private og kommercielle produktionsselskabers offensiv på de europæiske markeder. Det er således i mine øjne afgørende, at indholdets europæiske særegenhed udvikles ved oprettelse af et bånd til finansieringsmidlerne. Netop dette punkt skulle ikke behandles i betænkningen, men det skal fortsat være det altoverskyggende mål under den overordnede revision af direktivet. Intet kan i virkeligheden være 100 % effektivt, så længe staterne ikke har forpligtet sig til at sikre vedvarende finansiering af det offentlige fjernsyn og til at begrunde midlernes anvendelse for EU.
Man kan naturligvis ikke tale om revisionen af dette direktiv uden at komme ind på det ømtålelige emne, reklame. I denne forbindelse mener jeg, der er behov for en klar definition af indholdet og lovgivningen, navnlig for reklamer for alkohol, som har en skadelig indvirkning på børn og sårbare personer. Efter min mening er det endda af afgørende betydning, at direktivet udvides til at omfatte alle de audiovisuelle tjenester, der stilles til offentlighedens rådighed.
Jeg håber derfor, at det nye direktiv kommer til at indeholde bestemmelser om reel anvendelse af de fastsatte sanktioner med hensyn til kvoter og reklame. Til slut opfordrer jeg Dem derfor til at stemme for den rigtig gode betænkning fra vores kollega, Henri Weber. 
Helga Trüpel,
   Hr. formand, kære kolleger, jeg vil også gerne takke hr. Weber for hans betænkning og især tilslutte mig hans grundlæggende vurdering af, at vi har at gøre med en europæisk succeshistorie i forbindelse med fjernsynsdirektivet. Det er i de senere år lykkedes at reservere størstedelen af sendetiden til europæiske værker, hvilket har været formålet med dette direktiv. Det andet afgørende punkt er, at Europa er i færd med at vokse sammen, og at der skal være mere udveksling af tv-udsendelser i alle europæiske lande. Det skal beklages, at andelen af udsendelser fra uafhængige producenter er gået tilbage i de senere år. Som konsekvens bør der derfor laves flere reklamer og også skabes mulighed for europæiske koproduktioner.
Jeg vil gerne komme ind på to problematiske punkter. Mediekoncentrationen er, især i de nye medlemsstater, tiltaget betænkeligt. Det skal vi være opmærksomme på. Vi kan ikke rent politisk have nogen interesse i en sådan mediekoncentration, fordi mediemangfoldighed betyder frihed og liberalitet, og det skal vi forsvare. Jeg er enig med hr. Weber i, at det skal føre til reguleringer her, således at mediemangfoldigheden kan forsvares.
Det andet afgørende punkt er følgende: Når det handler om tilpasning af direktivet til den nye teknologiske revolution, til de digitale medier, skal vi satse alt på det for at give det offentligt-retlige tv mulighed for også virkelig at deltage i disse nye teknologier ved alle udfordringer fra konkurrenterne, således at der ikke ad bagvejen kan opstå en ulempe for det offentligt-retlige tv. For vi kan kun måle vores succes på baggrund af en mediemangfoldighed også på det offentligt-retlige område. Trods al værdsættelse og engagement i forbindelse med det offentligt-retlige tv skal jeg som tysk repræsentant i Europa-Parlamentet dog sige, at der med de nye muligheder også er bestemmelser, der skal opfyldes, og at der således ikke længere må være sådan noget som skjult reklame i det offentligt-retlige tv. 
Dimitrios Papadimoulis,
    Hr. formand, først vil jeg gerne takke ordføreren, hr. Weber, for den fremragende betænkning, han har fremlagt, og fordi han giver os et bredere billede af de behov og mål, som direktivet om fjernsyn uden grænser skal tjene. Efter min opfattelse er de to store problemer, hvor vi - både Europa-Parlamentet og Kommissionen - bør sætte ind i forbindelse med efterårets revision af direktivet, følgende:
Først og fremmest den voldsomme koncentration af massemedierne, som går ud over mangfoldigheden og i høj grad begrænser demokratiet. Dette understreges helt korrekt af ordføreren. Men vi har også en del erfaring. Indtil nu har spørgsmålet udelukkende hørt under medlemsstaternes beføjelser, og koncentrationen vokser, mens demokratiet skranter i flere medlemslande. Derfor mener jeg, vi er nødt til at kræve af Kommissionen, at vi får en fælles antitrustpolitik i Europa, som beskytter mangfoldigheden og forskelligartetheden og forhindrer illoyal koncentration af ejerskab.
Det andet problem drejer sig om at forsvare den europæiske fjernsynsproduktion, som er en del af vores europæiske identitet og europæiske kultur. Her er vi nødt til at gøre, hvad vi kan, for at styrke den europæiske produktion ved at styrke de nationale produktioners distribution på transeuropæisk plan, styrke fælles europæiske politikker og produktioner og forbedre udnyttelsen og samordningen af det offentlige fjernsyns positive rolle. Og hvis vi vil tale kvalitet, er Kommissionen nødt til at komme med en positiv definition af, hvad et værk er, så vi undgår, at latterlige udsendelser af reality-typen regnes for kvalitet og europæisk produktion.
Jeg håber, Parlamentet kommer til at spille en betydelig rolle i udformningen af det nye direktiv på disse to områder. 
Vladimír Železný,
   . -  Hr. formand, jeg har levet størstedelen af mit liv under kommunistisk styre, og de regler, vi håndhæver i direktivet om fjernsyn uden grænser lyder alt for velkendte for mig. Tilbage under kommunismen var et sovjetisk direktiv af samme art gældende i Den Tjekkiske Republik med henblik på drastisk at reducere antallet af amerikanske film til fordel for europæiske produktioner, bortset fra at det dengang kun gjaldt henholdsvis franske og sovjetiske film.
Ifølge punkt 14 i Weber-betænkningen skal Parlamentet bestræbe sig på at sikre, at tv-programmernes indhold udelukkende er europæisk. Dette fører til spørgsmålet om, hvad "europæisk" betyder i denne sammenhæng. Jeg kan forsikre Dem for, at hvis der findes sådan noget som en universel europæer, er der også en enkel løsning på hans eventuelle problemer i denne henseende. Ved hjælp af sin fjernbetjening, en lille parabolantenne og en modtager til 130 euro kan han se 1.400 tv-kanaler. Det vil være nærmest umuligt at regulere hans tv-vaner.
Det vil ikke lykkes os at skabe et europæisk tv-værk ved hjælp af dette direktiv. Der findes kun nationale kulturer, og det vil altid være disse, der udfylder de europæiske kvoter. For den sags skyld er det mest europæiske program af alle den amerikanske film , da alle seere fra Finland til Portugal kan forstå den fuldt ud. Hollywood-produktioner er forbavsende europæiske i deres universelle appel, og vores vedvarende forsøg på at holde den amerikanske kultur ude af den almindelige europæiske civilisation og de almindelige europæiske værdier er latterlige. Jeg ser frem til tiden efter Tyrkiets indtræden, hvor vi skal bruge kvoter til at nægte europæerne adgang til letforståelige amerikanske film af denne art og tvinges til at sende tyrkiske film i stedet for som led i en fælles europæisk kultur.
Dette er intet andet end den sædvanlige samfundsmodellering baseret på en tro på, at forbud, kvoter, regulering og subsidier kan bruges til at skabe kulturværdier. Den opfattelse er fuldstændig forkert, for det eneste, vi skaber, er forkælede filminstruktører, der er sikre i deres viden om, at de kan lave absurde film, som kun en udvalgt gruppe af slægtninge, elskerinder og venner vil gide klappe ad. Ved at gennemføre dette direktiv skaber vi et levebrød for kæmpestore overvågningsorganer i EU's medlemsstater og yder støtte til talentløse filmskabere, som ellers vil gå bagud af dansen i den almindelige konkurrence om seerne. Vi viderefører også et ineffektivt offentligt tv-system og finansieringen af europæiske tv-stationer, der tiltrækker så få seere, at det er spild af elektricitet, at de tænder for deres sendere. Ægte kultur er ikke afhængig af regulering eller en endeløs strøm af tilskud. Den overlever på nationalt plan, selv uden kunstige forholdsregler fra EU's side. Vi burde afskaffe direktivet og lade kulturværdierne indtage deres retmæssige plads, nemlig i nationalstaterne. 
Ruth Hieronymi (PPE-DE ).
   - Hr. formand, faktisk er fjernsynsdirektivet et direktiv, hvor borgerne umiddelbart oplever fordelen ved Europa og EU. Spørgsmålet om beskyttelse af unge, forbrugerbeskyttelse og kulturel mangfoldighed samt europæisk indhold og europæiske produktioner - disse værdier er garanteret seerne i alle EU's medlemsstater ved direktivet "Fjernsyn uden grænser".
Jeg vil gerne takke hr. Weber mange gange, fordi han har taget fat i denne succeshistorie og stillet de krav, som vi har brug for for at fortsætte succeshistorien. Vi ved alle, at der ikke længere kun er et tv-apparat derhjemme, men at vi i stigende grad også modtager udsendelser via internettet, computeren og mobiltelefonen. Det kan ikke være rigtigt, at de samme udsendelser underkastes forskellige bestemmelser, afhængig af hvor de bliver sendt. Derfor er det rigtigt, at det i høj grad er nødvendigt at revidere dette direktiv.
Kommissionen og det britiske formandskab vil om få uger afholde en store konference i Liverpool i den forbindelse. Jeg appellerer meget til Kommissionen, til medlemsstaterne, men også til selskaberne og radiostationerne om at være parate til at ajourføre dette direktiv.
Jeg har følgende væsentlige krav: For det første skal den digitale kløft forhindres, vi har brug for adgang til alle medier. For det andet skal målene for fjernsynsdirektivet - sikring af den kulturelle mangfoldighed, det duale system, beskyttelsen af unge og forbrugerbeskyttelsen - også sikres for nye medier i en form, der er rimelig for dem. Derfor giver vi vores brede støtte til denne betænkning. 
Nikolaos Sifunakis (PSE ).
   - Hr. formand, fjernsyn har i mange år været et meget betydningsfuldt medie, der har oplyst, undervist og underholdt den europæiske borger.
Vel vidende, at der er mangel på europæiske produktioner af god kvalitet, opstiller EU det hovedmål for direktivet om fjernsyn uden grænser, at der skal ændres på denne foruroligende situation, ved at man sætter kvoter og på denne måde støtter europæiske uafhængige produktioner.
Det er meget positivt, at Kommissionen i sin seneste rapport om perioden 2001-2002 angiver, at den har registreret en stigende fremgang i antal programsatte europæiske programmer, idet udsendelsen af europæiske programmer fra uafhængige producenter ligger over 10 %.
Dette positive billede har dog også nogle negative aspekter. Hvis man ser nærmere på kvoterne, fremgår det f.eks., at de hovedsagelig bliver opfyldt ved hjælp af indenlandske programmer. Dette er selvfølgelig ikke i strid med direktivet, men det fører heller ikke til skabelsen af et europæisk audiovisuelt område, som ikke kan opbygges, når de europæiske seere ikke har tilstrækkelig adgang til audiovisuelle produktioner fra de andre europæiske lande. Det er ganske givet nødvendigt at styrke europæiske samproduktioner.
Hr. Webers betænkning, som han har gjort et grundigt stykke arbejde med og har fået stor ros for af hele Kulturudvalget, kommer også ind på andre vigtige spørgsmål som f.eks. bevarelsen af pluralisme og det store problem, som mange lande har med koncentration af massemedierne.
Kommissionen bør derfor tage betænkningens forslag alvorligt i betragtning. Vi har pligt til at modstå det pres, der er, for at få begrænset direktivets lovbestemmelser, da det ikke er lykkedes at undgå en forringelse af programmernes kvalitet med de få bestemmelser, der findes i direktivet.
Da vi lever i billedkulturens århundrede, bliver vi tvunget til at forsvare den europæiske kultur og sprede den til andre af jordens kontinenter som et konkurrenceprodukt, eftersom borgernes hidtidige forbrug desværre har bestået af alt, hvad der produceres på den anden side af Atlanterhavet.
Dette store problem er af kulturel karakter, men det er først og fremmest politisk. Vi har set, hvor stor en kontrast der er mellem Amerikas glamourproduktion og virkeligheden i New Orleans. 
Giulietto Chiesa (ALDE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, hr. Webers betænkning indeholder en lang række innovative og vigtige aspekter, herunder en fuld anerkendelse af, at medierne har radikal indflydelse på demokratiets måde at fungere på i de enkelte lande, og at det derfor er nødvendigt med et system med demokratisk kontrol for at sikre, at borgernes rettigheder ikke krænkes af statslige eller private monopoler. Det er ikke alene vigtigt, at alle får en korrekt information, men også, at alle har mulighed for at deltage i kommunikationens formidling.
Jeg vil dog gerne understrege, at informations- og kommunikationsproblemerne er meget mere omfattende end det, der bliver omtalt i debatten om konkurrence og pluralisme. En offentlig sektor er ikke tilstrækkelig til at sikre en offentlig kontrol af informationsformidlingen. Det er ikke tilstrækkeligt, hvis den offentlige fjernsynskanal er underlagt regeringen eller partierne, sådan som det er tilfældet i Italien, og sådan som der tilsyneladende er risiko for i Slovenien. Heller ikke en privat sektor er nogen garanti, hvis alle de private fjernsynskanaler er ejet af nogle få mennesker, og hvis reklamerne er afgørende for valget af og indholdet i såvel underholdning som information.
Jeg mener, at Europa og Europa-Parlamentet bør gøre en omfattende indsats for at forstå sådanne problemer. Revisionen af direktivet er nødvendig, men Kommissionen skal huske, at der er flere aspekter i debatten end bare markedsspørgsmålene. Fjernsynet bestemmer nemlig det kulturelle, intellektuelle og etiske miljø i et land, og landet bestemmer det demokratiske niveau. 
Alyn Smith (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg har længe ment, at den audiovisuelle sektor har et stort potentiale for Skotland og Europa. Jeg brugte selv en dag på at følge nogle filmoptagelser i Glasgow i sommer. Jeg vil lykønske ordføreren med en meget fornuftig og ambitiøs betænkning.
Der mangler ikke lovgivning på dette område, tværtimod. Spørgsmålet er, hvor effektiv denne lovgivning er i den mobile digitale internettidsalder.
Jeg vil imidlertid tage afstand fra punkt 21 i beslutningsforslaget. Skotland har selvfølgelig et særligt kulturelt, nationalt og kommercielt potentiale, og jeg mener, at det skotske parlament skal have ansvaret for transmissionerne, selv om der heldigvis ikke er noget til hinder herfor i EU's lovgivning.
Jeg støtter også på det varmeste punkt 10 og 11, der indeholder en opfordring til at udvide Media Plus-programmet. Det har vist, hvilken positiv indflydelse EU kan have. Jeg håber, at Kommissionen vil tage udfordringen op og være lige så ambitiøs, som vi er.
Mario Borghezio (IND/DEM ).
   - Hr. formand, kære kolleger, i denne ret velafbalancerede betænkning sættes der fokus på visse problemer og spørgsmål, som man i stor udstrækning må være enig i, når man ligesom vi uafhængige støtter af befolkningernes Europa kan se den fare, som er tydelig for alle, nemlig en globalisering, der også og ikke mindst har negative konsekvenser på det kulturelle område.
Dette bekræftes af den type budskaber og værdier - eller rettere sagt manglende værdier - der udsendes via fjernsynssystemer, som hæmmer vores produktion og kvæler de uafhængige producenters frie udtryksmuligheder. Derfor er det efter min mening positivt, at man vil revidere direktivet, så vi kan støtte producenterne og de små og mellemstore virksomheder, der bestemt ikke modtager den pågældende støtte. Derved begrænser vi sådanne budskabers indflydelse.
Dette er dog ikke den eneste kritik, der skal rettes mod den sande kultursammenblanding, som vi påtvinges via de globaliserede audiovisuelle budskaber. Det er tværtimod det centrale punkt, for den europæiske identitet er netop truet af udsendelsen af sådanne budskaber. Derfor er dette spørgsmål, som vi skal drøfte, og vi skal være modige nok til at kalde tingene ved deres navn, for vi er reelt vidner til, at alt det, som importeres, forringer den europæiske kultur. Jeg vil blot understrege et enkelt punkt, som netop er omhandlet i punkt 38, nemlig en censur af budskaber fra ikke-europæiske kanaler, der tilskynder til had mod Vesten og mod vores kultur, sådan som det for nylig var tilfældet med den libanesiske tv-station al-Manar, der fra kilder tæt på Hizbollah udbredte budskaber, som er i strid med vores kultur, via en europæisk satellit. 
Manolis Mavrommatis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. Webers erfaring har været med til at gøre dette til en fremragende betænkning, og det vil jeg gerne rose ham for.
Selv om der er sket fremskridt på grund af artikel 4 og 5 i direktivet om fjernsyn uden grænser om fremtiden for europæisk politik for den audiovisuelle sektor, hersker der stadig bekymring over andelen af europæiske programmer i fjernsynet, der fortsat er lav, hvilket gør det vanskeligt, for ikke at sige umuligt, at konkurrere med andre produktioner, først og fremmest fra USA.
Samtidig bemærker jeg, at der har været en nedgang på omkring 4 % i uafhængige produktioner i de seneste fire år, hvilket er i strid med direktivet og indsatsen for at udvide det frie marked inden for audiovisuelle medier, samtidig med at der sker en indskrænkning af producenternes ytringsfrihed, både kvalitativt og kvantitativt, med den monopoltaktik, som andre EU-lande anvender.
Desværre er overtrædelserne af regler, som er vedtaget af EU, og som drejer sig om den samlede reklametid, afbrydelse af et program med reklameblokke, programsætning af uegnede programmer på bestemte tidspunkter og den indirekte reklame for ikke-tilladte produkter, f.eks. tobak og alkohol, under udsendelserne, blot nogle enkelte aspekter af et ukontrolleret fænomen, som medlemsstaterne bærer ansvaret for.
Kulturel mangfoldighed er ikke mulig uden et fjernsyn uden grænser, uden et fælles marked og beskyttelse af forbrugernes, både børns og andre borgeres, menneskelige værdighed. Kun med tankefrihed, frit udbud af tjenesteydelser og beskyttelse af ophavsmændenes intellektuelle rettigheder kan et fjernsyn uden grænser overleve og fungere.
Det er EU's pligt at forsvare de offentlige og private audiovisuelle mediers rolle ved at respektere relevante forordninger og direktiver samt chartret om grundlæggende rettigheder. 
María Badía i Cutchet (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil begynde med at give udtryk for min glæde over revisionen af dette direktiv, for det ajourfører nogle af bestemmelserne i direktivet "Fjernsyn uden grænser", nærmere bestemt de bestemmelser, der vedrører fremme af distribution og produktion af fjernsynsprogrammer.
Markedet kan ikke alene løse sektorens problemer med hensyn til programindholdet, og desuden bør de teknologiske fremskridt være omfattet af den eksisterende lovgivning. Det er derfor nødvendigt, at alle direktivets artikler bliver revideret med jævne mellemrum for at undgå, at den teknologiske udvikling bliver synonym med manglende kontrol, og sikre fastholdelsen af de grundlæggende principper i det nuværende direktiv, hvoraf jeg gerne vil fremhæve beskyttelsen af de mindreårige og kontrol med volden.
Eftersom kvoten for europæiske programmer især dækkes af nationale programmer, støtter jeg fuldt ud ordføreren, når han forsvarer frivillige initiativer til forøgelse af kvoterne for europæiske, ikke-nationale programmer, og jeg støtter forslaget om at fastsætte mere effektive mekanismer til respekt for og kontrol med medlemsstaternes lovgivning.
I betragtning af at de offentlige audiovisuelle tjenester spiller en afgørende rolle for dannelsen af den offentlige mening, at de bidrager til kulturel mangfoldighed og pluralisme og medvirker til at skabe en bevidsthed om det europæiske statsborgerskab, vil jeg gerne fremhæve betydningen af at lære sprog for hermed at få adgang til fælleseuropæiske kanaler og audiovisuelle værker.
Jeg vil også gerne sige, at det reviderede direktiv bør sikre udviklingen af nye teknologier og nye tjenester for at sikre den europæiske økonomis vækst og jobskabelsen i overensstemmelse med Lissabon-strategien.
Endelig er det nødvendigt at sikre pluralismen i medierne og undgå tildeling af licenser, som ikke overholder lovgivningen, samt koncentration, som udgør en trussel mod demokratiet. Den kulturelle mangfoldighed, friheden og mediernes pluralisme bør fortsat være de mest centrale elementer i den europæiske audiovisuelle model. 
Anneli Jäätteenmäki (ALDE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, dette direktiv har visse målsætninger til fælles med Europarådets europæiske konvention om grænseoverskridende fjernsyn. Direktivet dækker næsten alle de spørgsmål, der er truffet beslutning om under Europarådets konvention. Begge har til formål at fastholde og øge mængden af europæiske tv-programmer af høj kvalitet i udsendelserne. Det er en fremragende målsætning, men dette er et eksempel på, at Europarådets arbejde overlapper EU's arbejde. Ved forhandlingerne om dette direktiv bør vi søge at etablere et åbent samarbejde mellem disse to instanser, hvor vi præcist identificerer, hvilke ansvarsområder Europarådet og EU bør have. Det er ikke fornuftigt, at begge instanser behandler de samme spørgsmål på præcis samme måde.
Først vil det imidlertid være en god idé at blive enige om fælles principper for at undgå forskellige fortolkninger af, hvad der udgør et europæisk værk eller en uafhængig producent. Det vigtigste er dog, at ressourcerne lægges sammen. På den måde opnår vi det bedste resultat. 
Thomas Wise (IND/DEM ).
   - Hr. formand, udtrykket "fjernsyn uden grænser" forekommer harmløst, og måske er det relevant for fjernsynsprogrammet . Der er måske nogen, der synes, at det er smart at bruge tidlige fjernsynsbilleder af fælleseuropæisk venskab som et billede på EU's kulturelle integration. Begrebet indeholder faktisk en dybere sandhed, hvilket tilhængerne af dette forslag helt overser eller bevidst fortier.
Fjernsyn er uden grænser. For 20 år siden, kunne kommunistiske regimer forhindre mennesker i at krydse Berlinmuren, men de kunne ikke forhindre, at der blev sendt fjernsynssignaler ind i de østtyske hjem. Teknologien har udviklet sig siden da, og nu kan folk i hele verden se, hvad de vil, og hvor de vil. Ikke desto mindre insisterer EU på denne paranoide og illiberale plan med dens kvoter for europæiske programmer, og vi ved alle, hvilket kaos kvoter kan skabe. Hvis seerne ønsker at se amerikanske programmer eller alle mulige andre programmer dag og nat, så kan intet standse dem, og da bestemt ikke EU - eller er det den skjulte virkelighed?
I Det Forenede Kongerige kaldes for . De europæiske seere og ikke politikerne vil knockoute dette utopiske projekt, fordi almindelige mennesker ved, at hvis EU er svaret, så har spørgsmålet været dumt.
Ivo Belet (PPE-DE ).
   - Hr. formand, vi ser selvfølgelig med interesse frem til det forslag, som Kommissionen forhåbentlig stiller inden årets udgang. Men de meddelelser, som Kommissionens tjenestegrene har forberedt i optakten til konferencen om den audiovisuelle politik i Liverpool i slutningen af denne måned, har ikke rigtig gjort os forventningsfulde.
For det første forstår jeg, at et nyt direktiv selvfølgelig ikke må stå i vejen for udviklingen af en europæisk audiovisuel industri. Men det kan da ikke betyde, at der ikke må træffes foranstaltninger mod ekstreme koncentrationsbevægelser, hvad enten de er horisontale, vertikale, grænseoverskridende eller ej.
Parlamentet har gentagne gange bedt Kommissionen om at stille forslag herom. Alle ved, at det er afgørende, hvis vi ønsker at bibeholde pluralismen inden for medierne. Jeg synes, at Kommissionen alt for let slår det hen med det argument, at dette henhører under medlemsstaternes område, med andre ord, at den ikke vil foreslå noget, og det er i mine øjne uacceptabelt.
Der er også tale om et europæisk overvågningscenter, som skal overvåge markedet og indsamle oplysninger. Undskyld, men det er virkelig en for tynd kop te, et plaster på såret og desuden fuldstændig overflødigt, hvis der ikke kommer ledsageforanstaltninger, som kan gennemtvinges.
For det andet vil jeg sige noget om de offentlige radio- og tv-selskabers stilling. Der står ordret i en undersøgelse, som er foretaget på foranledning af Parlamentet, at de offentlige radio- og tv-selskabers uafhængighed overhovedet ikke er sikret i temmelig mange medlemsstater. Kommissionen går ud fra, at medlemsstaterne er ansvarlige for politikken vedrørende de offentlige radio- og tv-selskaber. Det er selvfølgelig rigtigt. Men jeg spekulerer alligevel på, om vi - hermed mener jeg Kommissionen og Parlamentet - ikke skal tænke over midler og foranstaltninger, som er mulige i de tilfælde, hvor de nationale regeringer næsten har gjort offentlige radio- og tv-selskaber til talerør for regeringspolitikken. Tillad mig at slutte således: Den minimalistiske udgangsposition, som nu foreligger, fører os direkte til amerikanske tilstande. Jeg tror ikke, at der i denne sal, som lidt efter lidt begynder at fyldes, er ret mange medlemmer, som drømmer om det. Det haster, hr. kommissær, tiden er inde til at handle. 
Jacques Barrot,
    Hr. formand, mine damer og herrer, jeg er stedfortræder for fru Reding, som i dag er i London i forbindelse med det britiske formandskab. Allerførst vil jeg gerne takke Parlamentet for denne grundige gennemgang af emnet og for den omfattende støtte, Weber-betænkningen giver udtryk for til fordel for den overordnede tilgang, der afspejles i de sammenfatninger, der blev offentliggjort i starten af juli 2005. Det er en ny, forståelig tilgang, som foreslår gradvis regulering af de lineære tjenester (radiospredning) og de ikke-lineære tjenester som f.eks. video on demand. I betænkningen mindes der netop om, at de eksisterende regler skal tilpasses de strukturelle ændringer og den teknologiske udvikling og samtidig fuldt ud overholde de grundlæggende principper i det nuværende direktiv "Fjernsyn uden grænser". 
Direktivets grundlæggende målsætninger, herunder målene for det indre marked og offentlig interesse, som fortsat gælder, finder man følgende: fri bevægelighed for audiovisuelle programmer på og mellem platformene uanset deres udsendelsesform, fri adgang til begivenheder af særlig interesse, fremme af europæiske programmer, uafhængige produktioner og kulturel mangfoldighed; minimumsstandarder for beskyttelse af tv-seerne mod skjult reklame, værkernes, især filmenes integritet; beskyttelse af mindreårige, den menneskelige værdighed og retten til svar. Høringsprocessen er foregået i fuld gennemsigtighed med deltagelse af Europa-Parlamentets medlemmer. Det bliver også tilfældet med den store audiovisuelle konference i Liverpool, hvor de kommende regler om regulering af det audiovisuelle indhold vil blive drøftet på seks forskellige rundbordsforhandlinger.
Hvad angår den nuværende artikel 4 og 5, har vi noteret os Deres bestræbelser på at opnå en bedre og mere ensartet anvendelse af begreber som f.eks. "uafhængige producenter" og "europæiske værker" ved indførelse af klarere koncepter. Jeg har noteret mig, at hr. Weber ønsker at give konceptet "værk" et mere positivt indhold. Foranstaltningerne til fremme af de europæiske værker og uafhængige produktioner var også omfattet af høringen inden for rammerne af de sammenfatninger, der behandlede de samme punkter som dem, der blev fremhævet i Weber-betænkningen. Høringen har påvist, at de grundlæggende principper fortsat gælder, da artikel 4 og 5 udgør en stabil og effektiv ramme for fremme af den kulturelle mangfoldighed og den europæiske audiovisuelle produktionssektor. Idéen om at afholde et europæisk fjernsynsår, som skal munde ud i udarbejdelsen af en europæisk innovationspagt, fortjener nærmere overvejelser og kræver mere omfattende undersøgelser. Det er dog ikke muligt på nuværende tidspunkt, hvor vi befinder os i tænke- og forhandlingsfasen, at afgive et løfte om et sådant år. 
Jeg noterer mig, at der i Weber-betænkningen gives udtryk for behovet for at bevare mediepluralismen. Under konferencen i Liverpool vil dette afgørende spørgsmål blive taget op på en rundbordsforhandling. Kommissionen anerkender vigtigheden af mediepluralismen og gør inden for sine kompetenceområder meget ud af spørgsmålene om koncentration og ejendomsret. Der er blevet afholdt flere offentlige forhandlinger for at finde ud af, om dette problem skulle behandles på fællesskabsplan. Disse forhandlinger har vist, at der ikke findes noget endegyldigt svar på dette vanskelige spørgsmål. Det, man kan sige, er, at der utvivlsomt er brug for en række foranstaltninger, der indeholder en effektiv regulering på nationalt plan, aktiv fremme af mediepluralismen på nationalt og EU-plan ved at lette bevægeligheden for europæiske værker eller ved at støtte de europæiske producenter inden for rammerne af direktivet "Fjernsyn uden grænser" og MEDIA-programmet samt anvendelse af nationale og europæiske konkurrenceregler.
Det var de punkter, jeg ville understrege på vegne af fru Reding, og jeg vil gerne endnu en gang sige til hr. Weber og alle de parlamentsmedlemmer, der har fulgt disse drøftelser, at Kommissionen har omfattet denne dialog, denne udveksling med Parlamentet, med stor interesse. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i dag kl. 12.00. 

Formanden.
   - Vi går nu over til afstemning.

Etelka Barsi-Pataky (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg vil gerne stille et mundtligt ændringsforslag vedrørende en lille teknisk justering. Ordene "i 2004-priser" bør slettes i ændringsforslag 6, 7, 8 og 19.


Lívia Járóka (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg har to ændringsforslag til den oprindelige tekst, og de vedrører begge romanibefolkningen i Europa. For det første er der betragtning 7, ændringsforslag 6, hvor jeg gerne vil have følgende ord indsat i teksten "... samt romaernes særlige situation".
Den anden ændring, som jeg vil foreslå, handler om vigtigheden af positive foranstaltninger. I dette punkt foreslår jeg, at følgende sætning indsættes: "Opmærksomheden bør især rettes mod de traditionelt dårligt stillede grupper som f.eks. romanibefolkningen og handicappede mennesker."
Karin Jöns (PSE ),
   Som ordfører vil jeg gerne gøre opmærksom på, at Kommissionens forslag dækker alle kategorier, som nævnes i artikel 13, altså også de grupper, som diskrimineres på grund af deres etniske oprindelse. Dermed står det egentlig klart, at man også vil beskæftige sig med den særlige problematik med hensyn til romaer i Progress. Jeg synes, at det er en skam, at det aldrig er blevet nævnt i udvalget, om man ønsker at inddrage romaerne udtrykkeligt eller ej. Så havde vi kunnet drøfte det i ro og mag i udvalget.
Det er problematisk at inddrage en gruppe på ny nu, for så burde vi egentlig også nævne alle andre berørte grupper særligt igen. Hidtil har vi kun nævnt mennesker med handicap. Det bør vi også blive ved og ikke begynde at inddrage enkelte grupper. Artikel 13 bør fortsat gælde. I øvrigt vil jeg gøre opmærksom på, at det var min gruppe, der under afstemningen i juni påpegede, at vi som noget helt særligt vil beskæftige os med problematikken med hensyn til sintier og romaer i forbindelse med dette program. For så vidt vil jeg undlade at stemme. 

Karin Jöns (PSE ),
   Jeg vil gerne takke kollegerne i Det Midlertidige Udvalg om Politikudfordringer og Budgetmidler i det Udvidede EU 2007-2013 mange gange, for de har gjort det muligt, at vi har fået de fornødne midler her og således får et godt instrument til at gennemføre den socialpolitiske dagsorden. 

Pedro Guerreiro (GUE/NGL ).
   - På anmodning fra flere medlemmer, der ville vedtage ændringsforslaget, hvis det blev formuleret lidt anderledes, foreslår jeg - selv om vi mener, at den nuværende ordlyd er bedre - at vores ændringsforslag 9 får følgende udformning: "konstaterer, at afskaffelsen af kvoterne i tekstil- og beklædningssektoren kan få fatale følger i de ugunstigt stillede regioner og evt. medvirke til et fald i det regionale BNP pr. indbygger, hvilket taler for en passende reaktion". 

Formanden. -
   Afstemningen er afsluttet.

Maria Carlshamre, Lena Ek og Cecilia Malmström (ALDE ),
    Jeg mener, at det er af største betydning, at EU's landbrugspolitik inklusive den fælles markedsordning for råtobak reformeres. Det nuværende system koster mange penge, og desuden betyder de høje landbrugssubsidier i dag, at EU-produkter dumpes på verdensmarkedet, hvilket giver alvorlige konsekvenser for udviklingslandene.
I dag har Europa-Parlamentet stemt om en ændring af forordningen om den fælles markedsordning for råtobak. Jeg valgte at stemme for, da ændringen indebærer, at den påbegyndte reform af markedet for råtobak kan fortsætte. Jeg mener ikke, at EU skal støtte tobaksdyrkning. Jeg bifalder følgelig de fortsatte reformer, som betyder, at halvdelen af den totale støtte til tobakssektoren (484 millioner euro) fra og med 2010 vil blive afsat til omstruktureringsprogrammer i de tobaksproducerende regioner inden for rammerne af udviklingen af landdistrikter. 
Duarte Freitas (PPE-DE ),
    Kommissionens forslag imødekommer behovet for en ændring af forordning (EØF) nr. 2075/92, der er blevet forældet efter vedtagelsen af Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003. Den nye forordning er en følge af gennemførelsen af den anden reformpakke vedrørende den fælles landbrugspolitik, som blev vedtaget i april 2004.
Flere bestemmelser og bilaget skal af hensyn til juridisk klarhed og gennemsigtighed således fjernes, fordi præmie- og produktionskontrolordningerne ophæves, og fordi indholdet i visse bestemmelser og bilaget overføres til de detaljerede gennemførelsesbestemmelser, der skal vedtages for råtobaksektoren.
Jeg mener, at Europa-Parlamentet ud fra et ønske om juridisk konsistens bør støtte Kommissionens forslag og Landbrugsudvalgets positive udtalelse hertil. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren og Lars Wohlin (IND/DEM ),
    Vi stemmer nej til denne betænkning, da vi ikke mener, at der skal være en fælles markedsordning for råtobak overhovedet.
Vi mener, at der så hurtigt som muligt bør tages en beslutning i Unionen om, at tobaksproducenterne så snart som muligt skal virke på et frit marked og tilpasse sig til dette.
Det er også utroligt inkonsekvent, at man i EU på den ene side subventionerer tobaksdyrkning, mens man på den anden side arbejder for helbredsfremmende kampagner og foranstaltninger. Hvor længe skal denne absurditet fortsætte? 
David Martin (PSE ),
    Jeg glæder mig over disse tiltag til regulering af den internationale handel med råtobak.
Jeg ser imidlertid frem til den dag, hvor denne handel helt elimineres. 
Neil Parish (PPE-DE ),
    De britiske Konservative afstod i dag fra at stemme om denne betænkning. Vi glæder os over de hårdt tiltrængte tiltag for at afslutte EU's tobaksordning, der hvert år koster 1 milliard euro, men vi mener ikke, at de reformer, der blev vedtaget i 2004, går langt nok hurtigt nok. Vi fordømmer på det kraftigste det faktum, at tobaksdyrkende medlemsstater fik mulighed for at bevare 60 % af den eksisterende tobaksstøtte som en sammenkoblet betaling indtil 2010. De fleste andre sektorer under den fælles landbrugspolitik er fuldt ud afkoblet, og vi ser ingen grund til, at der gøres en så skærende undtagelse for tobakken, der hvert år er skyld i hundredtusindvis af EU-borgeres død.
Anders Wijkman (PPE-DE ),
    Jeg mener, at det er af største betydning, at EU's landbrugspolitik inklusive den fælles markedsordning for råtobak reformeres. Det nuværende system koster mange penge, og desuden betyder de høje landbrugssubsidier i dag, at EU-produkter dumpes på verdensmarkedet, hvilket giver alvorlige konsekvenser for udviklingslandene.
I dag har Europa-Parlamentet stemt om en ændring af forordningen om den fælles markedsordning for råtobak. Jeg valgte at stemme for, da ændringen indebærer, at den påbegyndte reform af markedet for råtobak kan fortsætte. Jeg mener ikke, at EU skal støtte tobaksdyrkning. Jeg bifalder følgelig de fortsatte reformer, som betyder, at halvdelen af den totale støtte til tobakssektoren (484 millioner euro) fra og med 2010 vil blive afsat til omstruktureringsprogrammer i de tobaksproducerende regioner inden for rammerne af udviklingen af landdistrikter. 

Duarte Freitas (PPE-DE ),
    Kommissionen foreslår at ændre forordning (EØF) nr. 2092/91 om økologisk produktionsmetode for landbrugsprodukter og om angivelse heraf på landbrugsprodukter og levnedsmidler.
Da Kommissionen i sin meddelelse om den europæiske handlingsplan for økologiske fødevarer og landbrug foreslår at erstatte de nuværende nationale importundtagelser med en permanent ordning, der gør brug af teknisk benchmarking gennemført af instanser udpeget af Fællesskabet, er der behov for en vis periode til at udvikle den nye permanente ordning.
Den foreslåede ændring er således fornuftig, og Europa-Parlamentet bør støtte Landbrugsudvalgets positive udtalelse hertil. 
Christa Klaß (PPE-DE ),
    Det handler om fremstilling af gelatine og biogelatine.
Begge gelatinetyper fremstilles efter den samme produktionsmetode, der er blot forskel i måden at registrere og kontrollere råvaren på. Råstoffer til fremstilling af biogelatine stammer udelukkende fra kontrolleret økologisk opdrættede svin. I den forbindelse skal alle forskrifter om økologisk dyrehold respekteres og overholdes.
I henhold til bilag 6, del C, i den foreliggende forordning frigives råstofferne til fremstilling af konventionel gelatine, for landbrugsmæssigt ikke-økologisk fremstillede produkter må op til en vis procentsats forarbejdes i økoprodukter.
Det er også rigtigt på denne måde, for efterspørgslen efter gelatine er for nærværende endnu større end udbuddet af biogelatine.
Vi har i Tyskland adskillige virksomheder, der fremstiller biogelatine. 
For at produktionen af biogelatine også fremover er tilladt, bør følgende bearbejdningshjælpestoffer optages i bilag 6, del B, i forordningen:
Luís Queiró (PPE-DE ),
    Betydningen af, at handelsreglerne er forudsigelige og stabile og især ikke rummer juridiske tomrum til skade for ordentlig handelspraksis, begrunder til fulde, at jeg stemmer for denne betænkning. Uanset mulige overvejelser om den forsinkede udarbejdelse af den ajourførte liste eller vores mening om dens indhold, som vi vil tilkendegive, når vi får den forelagt, drejer det sig lige nu om at sikre de nødvendige - og ud fra de givne forudsætninger mulige - betingelser for, at den internationale handel kan fortsætte. 

Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
    Vi gentager vores principielle holdning, nemlig at vi er imod militariseringen af rummet og dets anvendelse til militære formål.
Vi er derfor også imod, at det europæiske program for satellitbaseret radionavigation, Galileo, benyttes til militære eller sikkerhedsmæssige formål, sådan som det i øjeblikket er hensigten.
Ud fra disse principper mener vi, at systemet bør benyttes som alternativ til det USA-styrede GPS-system . Det skal erindres, at USA har blokeret adgangen til dette system for fuldt ud at kunne benytte det i sine militære aggressioner mod Jugoslavien og Irak.
Det skal bemærkes, at lande som Kina og Indien ser med interesse på Galileo-systemet, og at de således kan blive partnere i projektet, hvilket kan medvirke til GPS-monopolets ophør og skabe et alternativt projekt, der bygger på et bredt internationalt samarbejde.
Et projekt af denne karakter skal tjene fredelige formål inden for rammerne af et internationalt samarbejde og respektere borgernes rettigheder, friheder og sikkerhedsgarantier, og det skal i sine forskellige anvendelser have almenvellets interesser som overordnet målsætning. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
    Galileo-programmet er langtfra blot et forskningsprojekt. Det har i dag stor strategisk betydning for Europa, da det er det første satellitbaserede positionerings- og navigationssystem i verden, som specifikt har et civilt formål.
Jeg har stemt for Etelka Barsi-Patakys betænkning (A6-0212/2005) om gennemførelse af etablerings- og ibrugtagningsfasen samt driftsfasen af det europæiske program for satellitbaseret radionavigation.
Betænkningens retningslinjer sigter på tilfredsstillende løsninger, hvad angår finansiering, ophavsrettigheder og demokratiske kontrolmekanismer.
Det er overordentlig vigtigt, at programmet gennemføres inden for klart afstukne rammer, fordi det som noget nyt realiseres via et offentlig-privat partnerskab.
Jeg mener endelig, at programmet kan få særdeles positive følger for borgernes daglige tilværelse, da det indfrier nogle af Lissabon-strategiens mål ved at kunne skabe et betydeligt antal arbejdspladser i Europa og styrke den europæiske konkurrenceevne takket være den teknologi og den viden, som opbygges på dette område.

Luís Queiró (PPE-DE ),
    Jeg har stemt for Paolo Costas betænkning om forslag til Rådets afgørelse om indgåelse af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Den Libanesiske Republik om visse aspekter af lufttrafik.
De forskellige bilaterale aftaler om lufttrafik er de vigtigste instrumenter til at sikre smidige forbindelser med tredjelande, især med hensyn til luftsikkerhed. Da det forholder sig sådan, og da Domstolen har fastslået Fællesskabets enebeføjelser på dette område, har Rådet bemyndiget Kommissionen til at indlede forhandlinger med tredjelande med henblik på at ændre visse bestemmelser i de eksisterende bilaterale aftaler gennem fællesskabsaftaler.
I tilfældet med Den Libanesiske Republik korrigerer Parlamentets ændringsforslag enkelte punkter som beskatning af flybrændstof, udpegningsbestemmelser og takster, hvilket vi ikke har nogen indvendinger imod. 

Luís Queiró (PPE-DE ),
    Jeg har stemt for Paolo Costas betænkning om forslag til Rådets afgørelse om indgåelse af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Georgien om visse aspekter af lufttrafik.
De forskellige bilaterale aftaler om lufttrafik er de vigtigste instrumenter til at sikre smidige forbindelser med tredjelande, især med hensyn til luftsikkerhed. Da det forholder sig sådan, og da Domstolen har fastslået Fællesskabets enebeføjelser på dette område, har Rådet bemyndiget Kommissionen til at indlede forhandlinger med tredjelande med henblik på at ændre visse bestemmelser i de eksisterende bilaterale aftaler gennem fællesskabsaftaler.
I tilfældet med Georgien korrigerer Parlamentets ændringsforslag enkelte punkter som beskatning af flybrændstof, udpegningsbestemmelser og takster, hvilket vi ikke har nogen indvendinger imod. 

Duarte Freitas (PPE-DE ),
    Kommissionens forslag er i det store og hele udmærket og følger op på en række foranstaltninger, der er blevet gennemført for at modernisere overvågningssystemet for fiskerfartøjer i EU.
Jeg mener, at det arbejde, som Parlamentets Fiskeriudvalg har udført, har bidraget væsentligt til den endelige teksts udformning. Jeg vil særlig fremhæve, at gennemførelsen af de foranstaltninger, som Kommissionen foreslår, udskydes til 2008, fordi visse pilotprojekter endnu ikke er afsluttet.
Jeg mener endvidere, at anvendelse af FOS-systemerne og indførelse af en elektronisk logbog er foranstaltninger, der vil gøre såvel overvågningen af fiskerizonerne som forvaltningen af fiskebestandene bedre og nøjagtigere og dermed lette de procedurer, der er forbundet med indsamling og udveksling af fiskeriinformationer.
Såfremt de afstemmes med forholdene i de forskellige medlemsstater, støtter jeg de af Parlamentet foreslåede ændringer. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren og Lars Wohlin (IND/DEM ),
    Vi har valgt at stemme nej til denne betænkning. Vi er stærkt kritiske over for EU's fælles fiskeripolitik. Det er dog vigtigt at kunne se, at EU's fartøjer følger de regler, der findes, og at det sker på en tilforladelig måde. Vi støtter derfor princippet om elektronisk registrering og rapportering af fiskerivirksomhed. Vi mener dog, at de omkostninger, der opstår i forbindelse med registreringen af fartøjer, ikke skal bekostes af EU. Finansieringen skal de respektive medlemslande afgøre. Den naturlige løsning er, at alle omkostningerne lægges på fiskeindustrien. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
    Kommissionens forslag har til formål at indføre pligt til elektronisk at registrere og indberette oplysninger vedrørende fiskeriaktiviteter, hvilket betyder, at medlemsstaterne skal udstyre deres fiskeriovervågningscentre med den nødvendige teknologi for at udnytte teledetektionsteknologi, og at fartøjer med en længde på over 15 meter skal være udstyret med en automatisk lokaliseringsanordning, der gør det muligt at overvåge deres fiskeriaktiviteter via et satellitbaseret fartøjsovervågningssystem (FOS). Hensigten er at nå de kontrol- og forvaltningsmål, der blev opstillet ved reformen af den fælles fiskeripolitik i 2002.
Vi har hele tiden været skeptiske over for at indføre dette system både med hensyn til respekt for suveræniteten og systemets omkostninger og effektivitet.
Resultaterne af gennemførelsen af pilotprojektet IMPAST på nationalt niveau bestyrker os i vores betænkeligheder vedrørende systemets effektivitet og nytteværdi trods Kommissionens samlede vurdering. I alle tilfælde skal systemet indføres under hensyntagen til de forskellige fiskerflåders og økonomiske zoners særlige forhold, ligesom Fællesskabet skal kunne finansiere støtte til kompensation for de omkostninger til investeringer og uddannelse, som måtte følge. 
Ian Hudghton (Verts/ALE ),
    De urimeligt komplicerede regler, som fiskerne skal overholde, er blevet stadig mere byrdefulde for erhvervet og for håndhævelsesagenturerne, efterhånden som den fælles fiskeripolitik har udviklet sig.
For nylig blev et skotsk fartøj uretmæssigt beskyldt for at bruge ulovlige fangstredskaber, fordi håndhævelsesagenturet fejlfortolkede de gældende regler.
Jeg støttede hr. Casacas betænkning, fordi brugen af ny teknologi i teorien kan lette noget af skrivebordsarbejdet, men for Skotland ville det være bedst, om man droppede den fælles fiskeripolitik og overlod forvaltningen af fiskeriet til lokal kontrol.
Sérgio Marques (PPE-DE ),
    Jeg takker Paulo Casaca for den fremragende betænkning om forslaget til Rådets forordning om elektronisk registrering og indberetning af fiskerioplysninger og om teledetektionsmetoder, som jeg støtter.
Dette initiativ bør nemlig støttes, fordi det vil gøre det muligt at forbedre oplysningernes kvalitet og effektiviteten af forvaltningen af fiskeressourcerne. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
    Dette forslag til forordning fra Rådet er så nyttigt og vigtigt, at enhver, der mener, at beskyttelse af havenes ressourcer er i alles interesse, især for fiskerne og de af fiskeriet afhængige økonomier, bør støtte det. Det er imidlertid ikke nok, at et forslag er nyttigt. Det skal også være fornuftigt og gennemførligt. Det er mange af de ændringer, som ordføreren og andre medlemmer har foreslået, og som begrunder støtten til denne betænkning, hvis udformning af forslaget er klart mere rimelig, fornuftig og gennemførlig end den udformning, som Rådet har givet det. Derfor har jeg ikke mindst af hensyn til portugisiske interesser stemt for denne betænkning. 
Catherine Stihler (PSE ),
    Da der ikke var nogen forhandling om denne betænkning, vil jeg understrege vigtigheden af data om fiskeri. Med faldende fiskebestande er indsamlingen af præcise data helt afgørende for en bæredygtig fælles fiskeripolitik.

Carlos Coelho (PPE-DE ),
    De tilbagetagelsesaftaler, som Det Europæiske Fællesskab undertegner med tredjelande, er af afgørende betydning i den europæiske strategi for bekæmpelse af ulovlig indvandring.
Denne tilbagetagelsesaftale, der er forhandlet og afsluttet mellem Det Europæiske Fællesskab og Albanien, er den fjerde i rækken efter aftaler med Hongkong, Macao og Sri Lanka og skal træde i kraft fra årsskiftet.
Aftalen fastsætter, at Albanien skal tage de statsborgere tilbage, der er bosiddende uden tilladelse på medlemsstaternes område, ligesom EU-landene skal tage de statsborgere tilbage, der er bosiddende uden tilladelse på albansk område.
Jeg har stemt for denne betænkning, der henstiller til, at aftalen undertegnes, og jeg er enig med ordføreren, Ewa Klamt, hvis fremragende arbejde jeg gerne vil takke for, i hendes forudseende påpegning af de problemer, som Albanien givetvis vil stå over for, når aftalen skal gennemføres, og af det behov, der vil være for at støtte landet i dets bestræbelser hermed.
Vi må ligeledes være særlig opmærksomme på, at støtten bør sigte mod reintegration med henblik på, at de albanske borgeres tilbagevenden kan ske på en bæredygtig måde. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
    Indvandringsspørgsmålet er det vigtigste i dag, og som sådan kræver det vores største opmærksomhed både som politikere og som almindelige borgere. Det er indlysende, at en økonomisk og social model, der trods vanskeligheder udviser ganske stor succes, må have stor tiltrækningskraft, sådan som det altid har været gennem migrationernes historie. At stræbe efter et bedre liv er noget dybt menneskeligt, som vi må respektere, hvilket dog ikke betyder, at et succesfuldt økonomisk og socialt system kan holde til ethvert indvandringspres. Derfor må der være regler, og disse regler må nødvendigvis kunne håndhæves. I modsat fald vil vi befordre organiseret overtrædelse af dem og ulovlige økonomiske organisationer, der tilbyder ulovlige tjenesteydelser.
Indvandringsspørgsmålet må løses med humanisme og realisme. Den foreliggende betænkning fremlægger en realistisk og human løsning, der også bør være et signal, og jeg har derfor stemt for. 

Luís Queiró (PPE-DE ),
    Tanken om afbinding af Fællesskabets eksterne bistand er sund, og Parlamentet har da også støttet den. En sund tanke bør dog ikke føre til dårlige resultater. Vi støtter de ændringer, der er foreslået til den foreliggende betænkning, fordi det simpelthen ikke er logisk kun at fremme konkurrencen for dens egen skyld - og endnu mindre, når den er unfair eller ikke overholder de efter vores opfattelse grundlæggende regler - og fordi formålet med at yde bistand bør være at fremme udvikling, men ikke de udviklede økonomier eller vores konkurrenter. Der er en god pointe i at knytte udviklingsbistanden til den - indirekte - finansiering af regionale udviklingsøkonomier, hvorved vi vil kunne gøre den ydede bistand endnu mere effektiv. Hvis det derimod kun er til fordel for udviklede økonomier eller vores konkurrenter, er vi selvfølgelig kun med til at finansiere dem, der ikke har behov for finansiering.
På dette grundlag og i anerkendelse af betænkningens essentielle indhold har jeg stemt for. 

Brian Crowley (UEN ),
    Jeg glæder mig over dette forslag fra Rådet og Europa-Parlamentets betænkning som en mulighed for at få juridisk klarhed inden for affaldsudvinding, men også som en logisk måde til bekæmpelse af de meget store mængder affald fra udvindingsindustrierne.
Jeg har noteret mig betydningen af balance under dagens afstemning. Det er helt afgørende, at EU og dets medlemsstater fokuserer på denne type affaldsproblemer og beskytter miljøet via krav til medlemsstaterne og deres industrier om at udarbejde affaldshåndteringsplaner, lave lister over nedlagte affaldsfaciliteter, give finansiel sikkerhed til kompetente nationale myndigheder for rehabilitering og aktioner efter en oprydning og gennemføre overvågnings- og forvaltningskontroller for at forhindre forurening af vandet og jorden, hvilket alt sammen er i overensstemmelse med "forureneren betaler-princippet".
Det er imidlertid nødvendigt med balance, når der stemmes om et vist antal ændringsforslag, der vil lægge et stort og urimeligt antal uberettigede byrder over på den samlede industri, uden at det gavner miljøet eller samfundet.
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
    Vi har stemt for de fleste af forslagene i denne betænkning, der er andenbehandling af det direktiv, som har til formål at indføre en solid miljølovgivning for - som ordføreren skriver - at fremme mere bæredygtig produktion, lavere affaldsproduktion og langsigtede investeringer og motivere virksomheder til en positiv tilgang til miljøet. Hensigten dermed er at afklare den retlige situation for den EU-lovgivning, der dækker udvindingsindustrien, hvilket har betydelig interesse for Portugal.
Rådet accepterede flere af de forslag, som Parlamentet vedtog under førstebehandlingen. Nu er nogle af de forslag, som Rådet ikke accepterede, blevet genfremsat, og andre er blevet tydeliggjort. Jeg finder det vigtigt, at der også sker en historisk registrering af affald, og at der træffes foranstaltninger med henblik på at håndtere det i de tilfælde, hvor det skaber miljøproblemer.
Vi håber så, at Rådet vil være imødekommende over for de fleste af disse forslag. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren og Lars Wohlin (IND/DEM ),
    Vi har valgt at støtte denne betænkning, da håndtering af affald fra mineindustrien til dels er et grænseoverskridende miljøspørgsmål. Vi er dog kritisk indstillet over for at anvende strukturfondsmidler til at udarbejde fortegnelser over nedlukkede affaldsanlæg. Der er normalt ingen grund til, at skatteyderne i andre lande skal betale for sådanne foranstaltninger. Strukturfondsmidler bør kun anvendes, når det handler om fattige medlemslande med et usædvanligt stort behov for at udarbejde fortegnelser. Vi har derfor stemt imod ændringsforslag 8. Princippet skal være, at berørte virksomheder skal stå for de omkostninger, som opstår ved gennemførelsen af den foreslåede lovgivning. 
David Martin (PSE ),
    Jeg glæder mig over denne betænkning, der skal sikre, at vores lovgivning omfatter mineaffald. I øjeblikket omfattes mineaffald af rammedirektiverne om affald, men nogle alvorlige hændelser i forbindelse med stenbrudsdrift og mineaffald fik Rådet til at bede om et særligt direktiv om mineaffald.
Det eneste kontroversielle spørgsmål handler om, hvorvidt der for dette direktiv skal skabes en ny kategori af affald, der f.eks. omfatter kalk. Denne kategori findes ikke i direktivet om deponering af affald, men alt i alt mener jeg, at det vil være fornuftigt at indføre denne nye kategori.

Hynek Fajmon (PPE-DE ).
   -  Jeg vil gerne afgive en kort stemmeforklaring vedrørende afstemningen om Sjöstedt-betænkningen om håndtering af affald fra udvindingsindustrien. Efter min mening vil minedrift blive betydeligt dyrere for virksomhederne i denne branche, hvis vi vedtager betænkningen. Det vil medføre stigende udgifter til anlæggelse af offentlig infrastruktur som veje og jernbaner samt alle andre offentlige bygninger, hvor der anvendes aggregerede data. Der vil også ske en dramatisk stigning i staternes udgifter til tilsyn med materialer, der er udvundet, men endnu ikke er taget i brug. Slutresultatet af alt dette bliver en tungere byrde på skatteyderne overalt i EU, uden at der opnås noget positivt. Derfor stemte jeg imod størstedelen af ændringsforslagene. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren og Lars Wohlin (IND/DEM ),
    Betænkningen om et fællesskabsprogram for beskæftigelse og social solidaritet (Progress) er helt fin, men den bygger på den fejlagtige forestilling, at Kommissionen kan og bør udarbejde tværgående strategier og forslag til, hvordan disse spørgsmål skal løses for 25 meget forskellige lande. I stedet for at EU regulerer ovenfra, bør medlemslandene lære af hinanden gennem sund institutionel konkurrence.
Der er ikke truffet nogen beslutning om programmets finansielle rammer, da EU's langtidsbudget er blevet forkastet af Det Europæiske Råd. At forsøge at presse Progress-programmet igennem, som overstiger 1 milliard euro fra 2007 til 2013, viser, at man ikke respekterer Rådets beslutning. 
Ian Hudghton (Verts/ALE ),
    Jeg glæder mig over denne betænkning fra Karin Jöns, der understreger det fortsatte behov for at finansiere og støtte foranstaltninger, der skal afskaffe forskelsbehandling inden for beskæftigelsesmuligheder, social beskyttelse og arbejdsvilkår.
Jeg støtter specielt ordførerens planer om en bedre anerkendelse af ngo'ernes betydning på lokalt og nationalt plan for en vellykket gennemførelse af disse målsætninger.
Jeg håber, at Kommissionen regelmæssigt vil rådføre sig med de personer, der er mest involveret i planerne om bekæmpelse af forskelsbehandling, og at den vil sørge for, at samfinansieringsniveauerne ikke bliver så høje, at de afskrækker de lokale netværk fra at deltage.
Sérgio Marques (PPE-DE ),
    Det Europæiske Råd i Lissabon opstillede et nyt strategisk mål for Unionen, nemlig at blive den mest konkurrencedygtige og dynamiske videnbaserede økonomi i verden, en økonomi, der kan skabe en holdbar økonomisk vækst med flere og bedre job og større social samhørighed. Den Social- og Arbejdsmarkedspolitiske Dagsorden angiver EU's målsætninger på det sociale og beskæftigelsesmæssige område som led i den overordnede Lissabon-strategi.
I denne sammenhæng har Kommissionen fremhævet behovet for at forenkle og rationalisere den eksisterende situation, til hvilket formål den har foreslået et enkelt, integreret program for beskæftigelse og social solidaritet (Progress).
Progress-programmet er et nyt fællesskabsprogram, der omfatter fire handlingsprogrammer, som på nuværende tidspunkt er i kraft i gennemførelsen af den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden, samt en række budgetposter, der er forbundet med arbejdsvilkår.
Hvad angår de ændringsforslag, som ordføreren har stillet, bifalder jeg, at den finansielle ramme forhøjes, og at Europa-Parlamentets rolle i forbindelse med kontrol og gennemførelse af programmet styrkes, samt at arbejdsmarkedsparternes og de ikke-statslige organisationers inddragelse styrkes. 
David Martin (PSE ),
    Jeg glæder mig over Progress, der vil bidrage kraftigt til at nå målene på Lissabon-strategiens socialpolitiske dagsorden. Forslaget indeholder primært nogle hårdt tiltrængte forsøg på forenkling og rationalisering gennem kombinationer af konkrete handlingsprogrammer. Man skal imidlertid sørge for, at der faktisk spares omkostninger, undgås overlapning og skabes mere forvaltningsteknisk klarhed og gennemsigtighed.
Jeg støtter også ordførerens ønske om at styrke Parlamentets rolle i forbindelse med kontrol af programmet og øget indflydelse på programmets gennemførelse gennem f.eks. regelmæssige drøftelser med Europa-Parlamentet og en interimsrapport om evaluering af de opnåede resultater og de kvalitative og kvantitative aspekter af programmets gennemførelse.

Alexander Stubb (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne afgive en kort stemmeforklaring. Jeg påskønner min kollegas arbejde om tekstilspørgsmålet. Det glæder mig også, at EU og Kina er nået til enighed, men jeg kan ikke støtte Europa-Parlamentets politik i denne sag for slet ikke at nævne EU's. Årsagen er ligetil: Det gældende princip her bør være frihandel, ikke kvoter. Efter min mening har EU's politik på dette område været alt for protektionistisk, og det går hårdest ud over forbrugerne i form af højere priser. Jeg støtter med andre ord Kommissionen og de lande, der er parate til at åbne deres tekstilmarkeder og ikke blokere for dem. 
Jörg Leichtfried (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne bede om ordet i forbindelse med Saïfi-betænkningen. Principielt vil jeg gerne gratulere ordføreren med denne betænkning. Det er en indholdsmæssigt meget fin betænkning. Alligevel må man give udtryk for nogle bekymringer. I betragtning af de aktuelt opståede og kendte problemer med tekstilimport fra Kina kunne man sige, at betænkningen allerede er forældet. Imidlertid mener jeg, at det er vigtigt, at vores hidtidige krav endnu en gang også fastholdes i en sådan betænkning.
Det handler om fortsat at imødegå det problem, der har manifesteret sig her. Jeg er af den opfattelse, at Europa ville have en stor chance, nemlig verdens mest myndige forbrugere. Det ville dog være meget interessant, i det mindste at stille det krav for fremtiden, at der skal skabes en ensartet etikette , som der skulle gælde strenge kriterier for. Dermed skulle det kunne sikres, at det, som forbrugerne køber, er fremstillet på fornuftige betingelser, uden massive skader på miljøet og uden børnearbejde og lignende. Med etableringen af en sådan etikette ville de europæiske politikere på en gang også kunne reagere anderledes på disse udfordringer. 
Jan Andersson, Anna Hedh, Ewa Hedkvist Petersen og Inger Segelström (PSE ),
    Vi stemte ja til betænkningen om tekstil og beklædning efter 2005. Vi er ikke fuldkommen enige i forslaget, specielt ikke i punkt 11, hvor man opfordrer til at udvide aftalens dækning til andre tekstilgrupper end dem, der findes i aftalen mellem EU og Kina fra juni. Vi mener, at kvotesystemet bør afskaffes på lang sigt, og at EU bør åbne for handelen med den øvrige verden. 
Laima Liucija Andrikienė (PPE-DE ),
    Betænkningen om tekstil og beklædning efter 2005 er et meget vigtigt dokument for mit land, Litauen, som har en lang tradition inden for tekstil- og beklædningsfremstilling og et bemærkelsesværdigt højt antal ansatte inden for denne sektor. Jeg stemte derfor for opfordringen til Kommissionen og Rådet om at tage seriøse skridt og gennemføre effektive foranstaltninger for at imødegå de udfordringer, som EU's tekstil- og beklædningssektor står over for i 2005.
I betragtning af at Unionens tekstil- og beklædningssektor består af små og mellemstore virksomheder og er meget arbejdskraftintensiv, og eftersom medlemsstaterne ikke må træffe selvstændige foranstaltninger, fordi de har givet EU enekompetence på det handelspolitiske område, stemte jeg for beskyttelsen af de europæiske forbrugere mod plagiater af tekstil- og beklædningsprodukter og indførelsen af obligatorisk oprindelses- og virksomhedsmærkning af produkter inden for denne sektor samt kravet om, at alle virksomheder, der ønsker at eksportere til EU, skal erklære, at de respekterer de internationale sociale og miljømæssige rettigheder og standarder.
Vi bør også give tilsagn om at støtte tekstil- og beklædningsvirksomhederne via EU's strukturfonde efter 2005 i overensstemmelse med Lissabon-strategiens mål. 
Roberta Angelilli (UEN ),
    Det skal understreges, at tekstilsektoren kun er toppen af isbjerget. Problemet med de kinesiske produkters invasion af det europæiske marked berører alle sektorer, lige fra skotøjssektoren til fødevaresektoren. Det er nødvendigt at træffe passende modforanstaltninger.
Her tænker jeg på indførelsen af en obligatorisk oprindelsesmærkning af varer fra tredjelande, også når det gælder råvarer.
Jeg tænker også på bekæmpelsen af kopivarer, som går ud over produktionen af kvalitetsvarer, og som ligeledes går ud over sektorens tekniske og håndværkmæssige viden.
Desuden ville det være hensigtsmæssigt at føre informationskampagner, der fremmer et bevidst forbrug, idet man hjælper de europæiske forbrugere i deres valg af produkter ved at gøre etiketterne klare og gennemskuelige.
Endelig må vi ikke glemme, at hvert kinesisk produkt, som sælges til lavpris, er ensbetydende med tusindvis af tabte arbejdspladser i Europa og med krænkede menneskerettigheder, dødsstraf, undertrykkelse og børnearbejde i Kina.
Kommer Lissabon-strategien tids nok til at finansiere forskning og innovation?
Og er vi sikre på, at det er en god idé at opgive tanken om - sådan som man gør i USA - at opkræve told for at beskytte vores produkter og vores arbejdstagere, når der finder et egentligt handelsangreb sted, ligesom det er tilfældet med den abnorme stigning i den kinesiske eksport? 
Charlotte Cederschiöld, Christofer Fjellner, Gunnar Hökmark og Anna Ibrisagic (PPE-DE ),
    Vi moderate stemte nej til ovennævnte betænkning i dag. Afskaffelsen af kvoter for handel med tekstiler og Kinas indtræden i WTO har gjort spørgsmålet højaktuelt. Vi er både imod de protektionistiske foranstaltninger, som blev indført i foråret, og dem, som foreslås i denne betænkning.
De, der betaler prisen for den type protektionisme, som der tales til fordel for i betænkningen, er forbrugerne gennem højere priser, andre brancher gennem dyrere varer og hele regioner gennem forspildte strukturændringer og derigennem tabt konkurrenceevne - konsekvenser, som blev tydelige for flere og flere europæere i løbet af sommeren.
I Nordeuropa blev handelen med tekstiler allerede dereguleret i 1970'erne og 1980'erne, hvilket har givet store fordele for flere lande i Sydeuropa. Det var en smertefuld proces for mange regioner i Nordeuropa, men det har skabt en ny konkurrenceevne. Det er beklageligt, at de lande, som var de store vindere i forbindelse med denne deregulering, ikke selv er parate til at gennemgå samme proces.
At vi i 2005 skulle få en ny ordning for verdenshandel med tekstiler, uden kvoter, har vi vidst i 10 år. Tekstilindustrien har haft gode muligheder for at forberede sig. Flere år med handelshindringer hjælper ikke den europæiske tekstilindustri. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren og Lars Wohlin (IND/DEM ),
    Formålet med Saïfi-betænkningen er at modvirke den øgede import af tekstiler fra Kina til Europa. Denne import er øget markant, efter at kvoterne blev afskaffet den 1. januar 2005, hvor verdenshandelsaftalen om tekstiler udløb. EU's ledere burde kunne have forudsagt den opståede situation og i tide tilpasset sig denne, men protektionistiske skyklapper har i lang tid tilsløret EU's vision i handelspolitikken.
En øget protektionisme kan ikke i længden beskytte europæisk industri og beskæftigelse fra en stadig hårdere international konkurrence. Den bedste måde at møde denne konkurrence på er ved at satse på uddannelse, forskning og innovationer samt at gøre det lettere for virksomhederne at agere på det globale marked. Efter den inkompetente håndtering af tekstilkvoter hidtil kan der dog være en grund til at udarbejde en tydelig plan for overgangen til frihandel med tekstil- og beklædningsprodukter for at mildne belastningen for de ansatte i Sydeuropas tekstil- og beklædningsindustri.
Junilisten støtter generelt set en øget liberalisering af verdenshandelen og kan derfor ikke stemme for betænkningen i sin helhed. Vi kan heller ikke støtte forslaget om en "etikskat" på internationale virksomheder, da vi modsætter os, at EU får ret til at beskatte. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
    Den seneste udvikling på tekstil- og beklædningsområdet i EU har bekræftet vores kritik af den måde, som Rådet og Kommissionen har ført forhandlingerne på. Den viser også, at vores forslag for at sikre denne for ikke mindst Portugal så vigtige produktionssektor har været og stadig er rigtige.
Det såkaldte aftalememorandum fra den 10. juni med henblik på en begrænsning af tekstilimporten har haft som funktion at undgå at tage beskyttelsesklausulerne i anvendelse, efter at Kommissionen har gjort alt for at begrænse virkningerne af disse foranstaltninger til et minimum.
De store multinationale detailkæder og importørgrupper tager forskud på aftalen og dens ikrafttræden ved hurtigt at forsøge at afspore den. De har straks fået støtte fra (Barroso-)Kommissionen, der med sit forslag om at frigive millioner af stykker tøj, som er holdt tilbage i tolden, ikke efterlever det, som den selv havde fastsat.
Vi beklager, at Parlamentet har forkastet vigtige forslag, som vi har stillet for at sikre denne produktionssektor i EU.
Selv om beslutningen indeholder forslag fra Regionaludviklingsudvalgets udtalelse, som vi har udarbejdet - f.eks. om at oprette et fællesskabsprogram til støtte for tekstil- og beklædningssektoren - er den stadig præget af ønsket om at liberalisere denne sektor. Derfor har vi stemt imod. 
Ian Hudghton (Verts/ALE ),
    Den aktuelle tvist med Kina sætter fokus på en tendens, som i stigende grad gør livet besværligt for vores egne tekstil- og strikvareindustrier.
Jeg støttede ændringsforslag med krav om overvågning af arbejdsmarkedsnormerne på arbejdspladser uden for EU-landene inklusive arbejdspladser, der udliciteres af virksomheder i EU.
Den fortsatte tendens mod billig import bør ikke være en undskyldning for fortsat brug af substandard produktionsfaciliteter med uacceptabelt dårlige arbejdsvilkår og lønninger.
Carl Lang (NI ),
   Den franske tekstilindustri er blevet et offer for euromondialismen. I min region, Nord Pas de Calais, falder beskæftigelsen inden for disse industrier støt. I 2004 faldt antallet af job med 13 %, mens importen fra tredjelande eksploderer.
Betænkningen indeholder ingen nye forslag til, hvordan vi kan redde vores job. Tværtimod er de løsninger, der anbefales i dette festfyrværkeri af EU-fanatisk tom snak, uhørte, naive og skizofrene. Vi kritiserer den amerikanske protektionisme, vi foreslår små sociale foranstaltninger, og samtidig tilbyder vi i punkt 44 at hjælpe Maghreb og Tyrkiet!
Mondialismens ultraliberale ekstremister graver graven for vores økonomi og knowhow, mens piratkopiering og ulovlig efterligning er et monstruøst fænomen i Asien, mens fabrikken Kina, denne såkaldt markedssocialistiske stat, praktiserer illoyal konkurrence med sine arbejdslejre og underbetalt arbejdskraft.
I den økonomiske krig beskytter de bilaterale aftaler og WTO os ikke. Vi for vores vedkommende vil producere fransk i Frankrig med franskmænd. Vi vil have beskyttelse og national præference i Frankrig. Og vi vil have beskyttelse og fællesskabspræference i Europa. 
Marine Le Pen (NI ),
   Denne betænkning er et symbol på den udbredte selvoptagethed, der har ramt eliten og den økonomiske og politiske intelligens i Europa.
Unionens tekstil- og beklædningsindustri er af stor betydning for økonomien og egnsplanlægningen. Som følge af den verdensomspændende deregulering oplever denne sektor voldsomme vanskeligheder med virksomhedsflytninger, mange konkurser og dermed afskedigelser.
Hvad foreslår Europa for at forsvare og beskytte denne sektor? En flugt ind i den mondiale liberalismes blindgyde! Amerikanerne har imidlertid lige vist os, at uden grænser er al beskyttelse umulig. Men de ventede ikke på, at tusindvis af husholdninger blev tvunget ud i armod og på at få udfærdiget endnu en af de utallige formålsløse betænkninger, før de greb ind. De greb hurtigt og konsekvent ind, som det var deres pligt at gøre for først at tilgodese deres egne interesser.
Efter afstemningen den 29. maj er denne betænkning og den ideologi, der ligger til grund for den, en fornærmelse for alle dem, der har mistet eller står for at skulle miste deres job. Den er i modstrid med princippet om fællesskabspræference og erklærer sektoren konkurs på mellemlang sigt. 
Marie-Noëlle Lienemann (PSE ),
   Jeg har undladt at stemme om denne betænkning, som ikke indeholder nogen offensiv strategi, der tager højde for situationens alvor. Jeg vil også gerne straffe udvalgets tilbagegang, der blev ført til protokols i går på et møde med den kinesiske regering. Det er uacceptabelt at fravige aftalen om de nye kvoter, der blev undertegnet i juli, og som gælder fra og med 2005. Løfter er til for at blive holdt, og den fait accompli-politik, de store distributører fører, vil ikke blive godkendt og ville sætte tusindvis af job på spil. Udvalget har tøvet med at iværksætte de importkontrolforanstaltninger, der er nødvendige for at lancere WTO's beskyttelsesklausuler, og det har ikke mobiliseret sig for at få gennemtrumfet sociale og miljømæssige mindsteregler i verdenshandelen. I dag vægrer det sig ved at foreslå en tekstilplan, som er på højde med udfordringerne: utilstrækkelige bevillinger til forskning og innovation, manglende reel støtte til den teknologiske og sociale omstilling og til uddannelse, ingen relancering af Euro-Middelhavsområdet med fælles toldafgifter. Det er millioner af job og en lovende industriel sektor, der er offer for EU's forsømmelige politik. 
Kartika Tamara Liotard, Erik Meijer og Eva-Britt Svensson (GUE/NGL ),
    Konflikten omkring importen af kinesisk tekstil til EU gør det krystalklart, hvilke konsekvenser den globale frie markedsøkonomi har. Konkurrencen fører til et meget stærkt kapløb mod bunden, hvad angår arbejdsvilkår. Kinesiske arbejdstagere arbejder seks lange dage om ugen. Under disse nedværdigende omstændigheder er det ikke mærkeligt, at de overgår den europæiske beklædningsproduktion. Europæiske arbejdstagere bliver derefter arbejdsløse, hvilket resulterer i en tab-tab situation. Dertil kommer, at 70-80 % af arbejdstagerne i beklædningssektoren i de fattigste lande er kvinder.
Frihandel er kun acceptabel, hvis lande socioøkonomisk er nogenlunde ligeværdige. Indtil da vil den stærke kamp mellem virksomheder stadig kræve nye ofre i form af masseafskedigelser og uacceptable arbejdsvilkår. Derfor skal Kina, men også FN og WTO, kraftigt opfordres til at forbedre arbejdsvilkårene i landet.
Undertegnede vil understrege, at de høje standarder inden for miljø og sikkerhed er vigtigere end konkurrenceevnen. Det er derfor uacceptabelt, hvis der slækkes på de høje Reach-standarder for kemiske stoffer for fortsat at være konkurrencedygtig. Menneskers velvære er til enhver tid vigtigere end økonomisk succes. 
David Martin (PSE ),
    Dette er en betimelig betænkning om tekstilindustriens situation efter fjernelsen af eksportkvoter og om dens fremtidsudsigter.
Jeg er overbevist om, at de europæiske tekstilproducenter ikke har nogen langsigtet fremtid, hvis de skjuler sig bag en mur af beskyttelse. Foranstaltningerne for at begrænse importen fra Kina skal være midlertidige og bruges af industrien til at omstrukturere og hæve kvaliteten.
De europæiske tekstilproducenter fortjener imidlertid lige konkurrencevilkår, og en åben adgang til vores markeder skal afspejles af en lignende adgang til tredjelandenes markeder. Hvis EU-producenter investerer i nyt design og nye materialer, skal deres intellektuelle ejendomsrettigheder også beskyttes fuldt ud.
Luís Queiró (PPE-DE ),
    Liberaliseringen af tekstilmarkedet fra den 1. januar har haft dybt skadelige følger for ikke mindst den portugisiske tekstilindustri.
Selv om jeg går ind for kapitalismen som økonomisk system og det åbne marked, mener jeg, at vi bør indse, at hvis vi ikke beskytter vores konkurrencedygtige virksomheders interesser - og der er i den portugisiske tekstilindustri flere konkurrencedygtige virksomheder - kommer vi snart til at se et land af forbrugere, der ingenting producerer. Men hvis man ikke producerer, kan man heller ikke forbruge. Det er i den sammenhæng, vi skal forholde os til de spørgsmål, som åbningen af tekstilmarkedet rejser. Hvis konkurrencen påvirkes af metoder, som i vores økonomi anses for ulovlige - som f.eks. tilsidesættelse af arbejdstagernes grundlæggende rettigheder - kan vi ikke lade som ingenting og åbne markederne for sådan en konkurrence. Hvis vi ikke tillader, at det foregår på vores eget marked, kan vi heller ikke tillade, at det sker, når konkurrencen kommer udefra. Det er den holdning, som jeg har fremført, og som jeg i forsvar for både de portugisiske og de europæiske interesser agter at fastholde. 
Catherine Stihler (PSE ),
    Vi ser gerne, at der i dag kommer en løsning på handelstvisten mellem EU og Kina. 

Jan Andersson, Anna Hedh, Ewa Hedkvist Petersen og Inger Segelström (PSE ),
    Vi stemte for betænkningen om anvendelsen af artikel 4 og 5 i direktivet "Fjernsyn uden grænser". Det er vigtigt, at vi viser, at vi støtter mulighederne for at udvikle public service. Public service er af stor betydning for demokratiet og mangfoldigheden, og det er vigtigt, at EU værner om dette. Desuden ser vi med bekymring på den voksende mediekoncentration i EU. Principielt er vi dog imod regler for, hvor stor en del af sendetiden der skal udgøres af europæiske produktioner. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren og Lars Wohlin (IND/DEM ),
    Vi mener, at sendekvoter for europæiske produktioner og programmer af uafhængige producenter er meget tvivlsomme. Frem for alt skal disse kvoter ikke besluttes på EU-niveau.
Vi vil fremme produkter, som fremhæver særlige kulturelle egenskaber, men vi tvivler på, om sendekvoter er et passende middel til dette formål.
Vi har med ovenstående motivation valgt at stemme imod denne betænkning. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
    Det er velkendt for alle, at fjernsynet har stor betydning for vores samfund. I denne sammenhæng er det vigtigt at overveje, hvorvidt den liberale økonomis regler blindt skal følges, eller om der i stedet kan være faktorer, der begrunder regulerende indgreb for at beskytte fællesskabets interesser.
Sproget er utvivlsomt med til at definere et samfund, og kulturproduktionen, de kulturelle goder, er blandt de synligste udtryk for et samfund. Af disse grunde bør man overveje en form for regulering - som ikke er det samme som statslig intervention, der styrer folks valg og præferencer - der sikrer råderum for alle samfundets kulturelle udtryk.
Derimod bør man ikke begå den begrebslige og analytiske fejl at tro, at man ved at begrænse adgangen til kultur fremmer den nationale kultur. Det rette balancepunkt for at sikre tilstrækkeligt råderum til, at kulturproduktionen kan udbredes, ligger ikke i at påtvinge et kulturforbrug eller - endnu værre - at begrænse valgmulighederne. Ved ikke at overskride den grænse sikrer vi, at der værnes om et samfunds interesser, men uden at begrænse hverken den individuelle eller den kunstneriske frihed. 


Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forelæggelse ved Rådet af forslaget til det almindelige budget - Regnskabsåret 2006.
Iwan Lewis,
   Hr. formand, ærede medlemmer af Europa-Parlamentet, mine damer og herrer, det er mig en stor ære og et stort privilegium på Rådets vegne at kunne forelægge Dem et forslag til De Europæiske Fællesskabers budget for 2006 som udarbejdet af Rådet den 15. juli 2005.
Først vil jeg gerne sige til medlemmerne, at vi i Det Forenede Kongerige har været meget taknemmelige og meget rørte over Deres støtte- og solidaritetstilkendegivelser efter de skrækkelige terrorangreb i London. Jeg tror, at vi alle ved en sådan lejlighed vil gentage EU's beslutsomhed med hensyn til på internationalt plan at bekæmpe den moderne terrorisme som en af de største trusler, verden står over for. Jeg mener, at EU har en vigtig rolle med hensyn til at sikre, at vi går direkte efter at bekæmpe truslen fra den internationale terrorisme. Endnu en gang mange tak for Deres støtte- og solidaritetstilkendegivelser i forbindelse med disse angreb.
Med hensyn til budgettet vil jeg gerne gøre opmærksom på den historiske betydning af 2006-budgetproceduren. Som den sidste procedure under de nuværende finansielle overslag har den en særlig opgave som brobygger mellem tidligere prioriteringer og fremtidige målsætninger. Den skal naturligvis også skabe en vis kontinuitet og et grundlag for sammenhæng mellem to finansielle overslag, men den skal også skabe udsigt til reform og fornyelse, således at kommende budgetter virkelig kan opfylde de europæiske borgeres behov og forventninger i det 21. århundrede. Dette giver de to institutioner, der udgør budgetmyndigheden - Parlamentet og Rådet - et helt specielt ansvar. Vi skal bygge videre på den samarbejdets ånd, som har udviklet sig mellem os, og udarbejde et 2006-budget, der indeholder en fælles vision for en bedre fremtid.
I den korte periode, hvor jeg har varetaget dette ansvarsområde, har jeg lært at sætte pris på det forhold, jeg har kunnet opbygge med Budgetudvalgets formand, ordfører og medlemmer samt med kommissæren. Selv om det realistisk set er vanskeligt at nå til nogen form for aftale på dette tidspunkt i en proces af denne art, opbygges der en atmosfære, et miljø og nogle relationer, der er sunde, og forhåbentlig lægges fundamentet til en proces, der vil blive afsluttet på en måde, der er tilfredsstillende for alle parter.
For i dag at give et bredere publikum et eksempel på dette samarbejde lykkedes det at nå til enighed om to meget vigtige spørgsmål på forligsmødet mellem Rådet (budget) og en delegation fra Europa-Parlamentet den 15. juli. For det første en strategi for finansiering af et betydeligt EF-bidrag til rehabilitering og genopbygning af tsunami-ramte lande, og for det andet frigivelse af midler fra Den Europæiske Unions Solidaritetsfond til Slovakiet for at afhjælpe virkningerne af et alvorligt stormvejr. Det var praktiske, håndgribelige og yderst synlige foranstaltninger, der er vigtige for alle de mennesker, vi repræsenterer og for ofrene for tsunamien. Vi nåede desuden til enighed om revisionen af lofterne for de finansielle overslag for 2006, således at der bliver mulighed for modulering inden for landbruget.
I dag erkender jeg, at der fortsat mangler 13 millioner euro til tsunami-ofrene, men i den samarbejdets og fremskridtets ånd, som vi nåede frem til i juli, ser jeg stadig optimistisk på mulighederne for, at vi kan få lukket hullet forholdsvis hurtigt.
Det var en meget lovende begyndelse på vores samarbejde. Det giver mig en tro på, at vi, hvis vi kan bevare en konstruktiv og løbende dialog, og med bistand fra kommissæren, vil kunne nå frem til en hensigtsmæssig aftale om et afbalanceret og tilfredsstillende budget for 2006 ved slutningen af budgetproceduren.
Før jeg fremlægger de nærmere detaljer om budgetudkastet, som Rådet udarbejdede den 15. juli 2005, vil jeg gerne benytte lejligheden til at erindre om de hovedprincipper, der har fungeret som ledetråd for vores forslag. De er i fuld overensstemmelse med Rådets budgetretningslinjer for 2006, som blev vedtaget i marts i år. Efter min mening er det meget vigtigt, at vi er klar over de prioriteringer og principper, der ligger til grund for de finansielle beslutninger. Det er lige så relevant i forbindelse med 2006 som i enhver diskussion om den fremtidige finansiering i forbindelse med de næste finansielle overslag. Det er vigtigt, at vi er fuldstændig klar over principperne, politikkerne og de udfordringer, der ligger forude for EU.
For det første tages der i Rådets budgetudkast behørigt hensyn til den gældende interinstitutionelle aftale fra 1999 om budgetdisciplin og forbedring af budgetproceduren. Det er noget, der er værd at gentage.
For det andet lagde Rådet særlig vægt på at holde sig under det årlige udgiftsloft, som fastsættes i de nuværende finansielle overslag, og på - hvor det er muligt - at indføre tilstrækkelige margener under lofterne, så der er plads til at finansiere uforudsete begivenheder i løbet af 2006.
For det tredje vedrørende betalingsbevillinger har Rådet fortsat lagt vægt på en begrænset og kontrolleret vækst med en forsvarlig og stringent finansforvaltning. I budgetforslaget tages der behørigt hensyn til gennemførelsesprocenterne i tidligere år og de forventede fremtidige gennemførelsesprocenter. Rådet anerkender desuden fuldt ud de dramatiske og velkomne forbedringer af gennemførelsen, som vi har set på det seneste.
At sikre det rette niveau for betalingsbevillinger på EF-budgettet er særligt vigtigt, og jeg er sikker på, at medlemmerne er klar over, at de nationale budgetter er meget stramme. Alle offentlige udgifter skal begrundes og prioriteres for at sikre befolkningens fortsatte tillid og støtte.
Ved udarbejdelsen af budgetforslaget anlagde Rådet en overordnet synsvinkel, hvor man holdt fast i disse grundprincipper, men samtidig stræbte mod at sikre en tilstrækkelig og realistisk finansiering af EU's forskellige budgetprioriteringer. Rådet erindrede f.eks. om behovet for budgetdisciplin og hævede margenerne for forpligtelser under udgiftsområde 3, interne politikker og udgiftsområde 5, administration, og oprettede en margen under udgiftsområde 4, eksterne forbindelser, men uden anvendelse af fleksibilitetsinstrumentet. Efter vores mening er det helt i overensstemmelse med artikel 12 i vores interinstitutionelle aftale. Ved at målrette ændringsforslagene omhyggeligt nåede vi frem til budgetforslaget på en måde, så vi fortsat imødekommer de virkeligt prioriterede behov.
Rådet har ligeledes anlagt en tilsvarende og nøje målrettet indfaldsvinkel vedrørende betalingsbevillinger i hele budgettet, der påvirker såvel obligatoriske som ikke-obligatoriske udgifter. I budgetforslaget begrænses den samlede stigning i betalingsbevillingerne, men samtidig gives der fortsat mulighed for en stigning på omkring 12 % til forskning som følge af prioriteringen af Lissabon-strategiens målsætninger og en forhøjelse på 9,8 % for strukturfondene, hvilket er udtryk for forbedrede gennemførelsesprocenter.
Når man taler om "nedskæringer", er der undertiden ikke tale om "nedskæringer", men om betydelig vækst i budgetposterne, blot i en anden størrelsesorden, og alligevel er Rådet undertiden blevet beskyldt for at foreslå nedskæringer. Vi foreslår ikke nedskæringer for langt størstedelen af budgetposterne. Vi taler om vedvarende og stabil vækst, men ikke nødvendigvis i det omfang, som andre anser for at være den bedste vej frem.
Nu vil jeg gå videre til en mere detaljeret gennemgang af budgetforslaget for 2006. Budgetforslaget for 2006 indeholder forpligtelsesbevillinger på 120,8 milliarder euro, en forøgelse på 3,7 % i forhold til 2005-budgettet, og betalingsbevillinger på 111,4 millioner euro, 4,9 % mere end 2005-budgettet, og betalingerne svarer til 1,01 % af Fællesskabets BNI. De har forhåbentlig alle modtaget en omfattende begrundelse til budgetforslaget. Jeg har ikke til hensigt at kede Dem med at gennemgå de enkelte budgetposter - medmindre De ønsker, at jeg gør det, og det har jeg på fornemmelsen, at De ikke gør. Men jeg vil gerne henlede Deres opmærksomhed på de centrale spørgsmål vedrørende de forskellige udgiftsområder i de finansielle overslag.
Jeg starter med udgiftsområde 1, landbrugsudgifterne. Jeg vil gerne understrege min tilfredshed med den aftale, vi nåede frem til, om at justere loftet for de finansielle overslag for 2006. Dette giver mulighed for at overføre 655 millioner euro fra markedsudgifter i underudgiftsområde 1a til udvikling af landdistrikter i underudgiftsområde 1b. 
Med hensyn til bevillinger har Rådet foretaget en overordnet reduktion af forpligtelser og betalinger på 150 millioner euro, hvilket påvirker de budgetposter i underudgiftsområde 1a, der er større end 50 millioner euro. Formålet med denne reduktion er at tage højde for den manglende gennemførelse i de senere år. Men Rådets holdning vil blive ændret - og dette er vigtigt - i lyset af de ajourførte prognoser i efterårets ændringsskrivelse til FBF. Jeg skal understrege, at denne beskedne reduktion er i overensstemmelse med Rådets overordnede metode for kontrolleret vækst i betalingsbevillingerne, som skal gælde for såvel obligatoriske som ikke-obligatoriske udgifter. Rådet har fuldt ud accepteret det beløb, som Kommissionen foreslår i underudgiftsområde 1b, hvor man mener, at gennemførelsen er mere effektiv.
Nu til udgiftsområde 2, strukturforanstaltninger, hvor Rådet har vedtaget de forpligtelsesbevillinger, som Kommissionen har foreslået i overensstemmelse med Det Europæiske Råds konklusioner fra marts 1999 i Berlin og fra december 2002 i København. Betalingsbevillingerne er samlet set blevet reduceret med i alt 150 millioner euro, hvilket afspejler Rådets syn på den forventede gennemførelsesprocent og er baseret på tidligere eksempler på manglende gennemførelse, idet man også fuldt ud tager hensyn til de betydelige og velkomne forbedringer, der er opnået for nylig. Reduktionen gælder både strukturfonde og fællesskabsinitiativer.
Under udgiftsområde 3, interne politikker, accepterede Rådet de beløbsstørrelser, der foreslås for bevillingerne til flerårige programmer under den fælles beslutningsprocedure, og som blev aftalt efter udvidelsen, samt de specifikke beløb i forbindelse med forpligtelserne fra København. Men Rådet begrænsede forpligtelsesbevillingerne for nogle budgetposter, der ikke er baseret på flerårige programmer, såsom dem, der er baseret på Kommissionens beføjelser, pilotprojekter og forberedende foranstaltninger.
Disse beslutninger fulgte efter Rådets gennemgang af aktivitetserklæringer, som hastigt er på vej til at blive et meget vigtigt analyseværktøj. Desuden begrænsede Rådet stigningen i bevillinger til tilskuddene til visse decentraliserede agenturer. Det er rigtigt, at etablerede agenturer bør være omfattet af den samme budgetdisciplin, som vi forventer af centrale institutioner og ligeledes af vores egne hjemlige organisationer. Det er imidlertid også rimeligt at tillade større forhøjelser for nye agenturer og agenturer i udvikling. I budgetudkastet forsøger man at sondre på den måde.
Da Rådet skulle tage stilling til størrelsen af betalingsbevillinger i udgiftsområde 3, tog man fuldt ud hensyn til behovet for at øge betalingerne, navnlig til vigtige budgetposter vedrørende forskning, der vil bidrage til at understøtte den meget vigtige - den helt centrale - reformdagsorden fra Lissabon.
Men Rådet kunne ikke bare se bort fra de tidligere gennemførelsesprocenter for denne budgetpost. Efter vores mening er der en begrænset evne til at optage forhøjelser effektivt og omkostningseffektivt. I denne situation mener Rådet, at det vil være uansvarligt at budgettere med store stigninger på næsten 12 % for hele denne budgetpost, således som det foreslås i FBF. Rådet har reduceret den samlede stigning til mere realistiske 5 %, hvilket er lettere at administrere. Men det er meget vigtigt, at vi er klar over, at budgetforslaget fortsat giver mulighed for en meget betydelig forhøjelse - og det vil jeg gerne gentage - på næsten 12 % for budgetposter vedrørende forskning, hvilket er udtryk for vores prioritering af dette meget vigtige politikområde.
Rådet har godkendt tilstrækkelig finansiering af udgiftsområde 3 og indført en fornuftig margen på 210 millioner euro under loftet. Jeg er sikker på, at Parlamentet vil holde fast i de samme principper for budgetdisciplin, når det behandler prioriteringerne for denne budgetpost.
Nu vil jeg gerne gå fra udgiftsområde 3 til udgiftsområde 4: Foranstaltninger udadtil. Rådet lagde vægt på at respektere lofterne i de finansielle overslag. I overensstemmelse med den interinstitutionelle aftale indtog Rådet den holdning, at alle muligheder for omfordeling skal udtømmes, inden fleksibilitetsinstrumentet tages i anvendelse. Det vil ikke overraske Dem at høre, at Rådet ikke delte Kommissionens synspunkt om, at mulighederne for omfordeling var udtømt i FBF. Rådet støttede fuldt ud Kommissionens løfter og tilhørende budgetforslag vedrørende behovet for genopbygning i tsunami-ramte lande og i Irak, og det respekterede referencebeløbene for programmer, der er omfattet af den fælles beslutningsprocedure. Det godkendte også beløbet for FUSP som foreslået i FBF.
Men Rådet indtog den holdning, at der fortsat er mulighed for at bringe de samlede udgifter ind under budgetloftet, og gennemførte dette ved en meget beskeden, generel reduktion af forpligtelserne for de resterende kapitler, herunder f.eks. til internationale fiskeriaftaler. Der blev foretaget en lidt mindre reduktion for Afghanistan, som fortsat giver Fællesskabet mulighed for at opfylde sine flerårige løfter om bistand til genopbygningen. 
Efter disse justeringer er margenen under udgiftsområde 4 på 41,65 millioner euro, hvilket bør give mulighed for at finansiere konsekvenserne af de kommende sukkerreformer i henhold til de retningslinjer, som vi forventer, at Kommissionen vil foreslå. Også her har vi en fælles tro på, at det er af absolut central betydning, at sukkerreformen bliver en succes. Jeg håber, at vi vil kunne nå til enighed om det endelige beløb til FUSP-budgettet og de internationale fiskeriaftaler i løbet af andenbehandlingen af 2006-budgettet i henhold til den interinstitutionelle aftale. De kan være forvisset om, at vi - formandskabet - vil gøre alt, hvad der står i vores magt, for at stille relevante oplysninger om FUSP til rådighed for Europa-Parlamentet i tide og i en hensigtsmæssig form. Jeg er sikker på, at De er enige i, at der på det seneste er sket store fremskridt i netop dette spørgsmål.
Og nu videre til udgiftsområde 5, administrative udgifter, hvor budgetforslaget endnu en gang sigter mod at overholde loftet i de finansielle overslag og indføre en tilstrækkelig margen for uforudsete begivenheder. Med dette in mente indførte Rådet en margen på 130 millioner euro, som skal nås gennem besparelser på driftsudgifterne ved internationale samarbejdsprojekter og gennem budgetnedskæringer med henblik på at afspejle den nuværende ledighedsgrad i de forskellige institutioner. Rådets metode var objektiv og pragmatisk, selv om vi aldrig kan forvente, at alle institutioner er fuldt tilfredse med resultatet af vores analyse.
Rådet accepterede det overvejende flertal af nye stillinger, som institutionerne har bedt om som følge af aktiviteter vedrørende udvidelse, førudvidelse og nye opgaver. Det er imidlertid korrekt, at vi gennemførte en beskeden reduktion for at tage højde for den betydelige forsinkelse ved besættelse af stillinger, der er tildelt i de foregående år. Rådet udtrykte dyb bekymring over forsinkelserne ved besættelse af stillinger og lagde stor vægt på den helt centrale nødvendighed af at sikre en geografisk balance efter udvidelsen. Jeg ved, at Parlamentet deler disse ønsker. Det er beklageligt, at vi på grund af tidnød ikke kunne blive enige om en fælles erklæring om dette spørgsmål den 15. juli, men jeg har al mulig grund til at tro, at vi stadig kan nå en sådan aftale, hvor vi vil slå det helt fast, at Parlamentet og Rådet taler med én stemme i forbindelse med nyansættelser og bevarelse af stillinger, politikken for menneskelige ressourcer. Vi har for nylig modtaget et dokument fra kommissæren, som vi vil gennemgå i løbet af de næste par uger, med flere oplysninger vedrørende spørgsmålet om administration og nærmere betegnet om stillinger.
Videre til udgiftsområde 7, førtiltrædelsesstrategien, hvor Rådet godkendte de forpligtelsesbevillinger, Kommissionen har foreslået. Men vi begrænsede stigningen i betalingsbevillingerne for nogle budgetposter, igen under hensyntagen til tidligere gennemførelsesprocenter.
Endelig med hensyn til udgiftsområde 8, kompensationer, hvor Rådet godkendte de beløb, Kommissionen har foreslået i FBF, som vil bidrage til at sikre, at konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i København vedrørende de nye medlemsstater opfyldes på korrekt vis.
Vi mener, at dette budgetforslag udgør en hensigtsmæssig reaktion på EU's forskellige prioriteringer, idet der stilles økonomiske midler til rådighed, men samtidig overholder vi de vigtige principper for budgetdisciplin og forsvarlig forvaltning, som vi - Rådet og Parlamentet - i fællesskab vogter over. Vi mødes i dag i en situation, hvor det mere end nogensinde er vigtigt, at vi genskaber, at vi styrker forholdet mellem Den Europæiske Union, Unionens institutioner og Europas befolkning. 
Et centralt aspekt af dette forhold er, at vi udfører vores opgaver på en troværdig måde. Nøglen til den troværdighed er vores måde at forvalte finanserne på, at vise, at vi er effektive, at vi er forsigtige, men også, at vi i fællesskab bruger penge på en måde, der bidrager til den daglige livskvalitet for de mennesker, der bor i EU. Vi skal lukke hullet mellem retorik og virkelighed, for en af vores største udfordringer - de af os, der tror lidenskabeligt på EU's betydning - er, at folk ofte ikke ser det, Parlamentet, Kommissionen og Rådet gør, som noget, der gør en forskel eller er relevant for deres hverdagsønsker om livskvalitet og levestandard.
Derfor er det meget vigtigt, ikke kun i forbindelse med 2006, men også i forbindelse med diskussionen om de finansielle overslag for de kommende år, at vi hele tiden er opmærksomme på betydningen af at sammenkæde vores handlinger, vores ord og de beslutninger, vi træffer, med det meget vigtige aspekt, at vi sikrer os, at vi genopretter og styrker befolkningens tillid og støtte til hele den mekanisme, det arbejde og den vision, der danner grundlaget for EU.
Et meget godt sted at begynde ville være at udvise modenhed og nå til enighed om 2006-budgettet. Der ligger store udfordringer foran os, men vi kan slå bro over kløfterne på det område - der er tale om betydelige kløfter i nogle af budgetposterne, hvilket vil fremgå af eftermiddagens forhandlinger, og meget kraftige meningsforskelle om den bedste vej frem.
Jeg mener imidlertid, at vi inden for de kommende par uger bør forsøge at slå bro over disse kløfter. Vi bør forsøge at nå en grad af enighed, hvilket uvægerligt vil kræve kompromiser. Hvis det lykkes for os, vil det blive en meget vigtig byggesten i forbindelse med de udfordringer, der ligger foran os, med hensyn til de nødvendige reformer af vores måde at budgettere og træffe beslutninger om fremtiden på.
Mange af Dem var til stede, da Det Forenede Kongeriges premierminister holdt sin tale til Parlamentet lige i begyndelsen af formandskabet. Jeg tror, at der herskede almindelig enighed blandt alle de tilstedeværende - uanset deres politiske ideologi, uanset deres holdninger - om, da han skitserede reformdagsordenen og sin faste beslutning om, at vi skal gennemføre dette i fællesskab, at han fremlagde en rimelig analyse af, hvor Europa står nu, og at tiden nu er inde til at fatte om nældens rod og gå i gang med nogle af de grundlæggende spørgsmål om, hvordan fremtidens Europæiske Union skal se ud, og om Unionens forhold til sine borgere.
Set i sammenhæng med den diskussion om de store linjer kan 2006-budgettet forekomme som et spørgsmål af ret begrænset betydning. Men hvis vi kan nå til en form for enighed, hvis vi kan vise, at vi kan nå frem til et kompromis med henblik på at fortsætte fremskridtene på disse områder, vil det blive meget vel modtaget. Det vil blive meget vel modtaget hos dem, der holder meget nøje øje med, hvordan vi varetager vores opgave.
Hr. formand, ærede medlemmer, mine damer og herrer, jeg vil nu afslutte mit indlæg og med stor fornøjelse anbefale budgetforslaget for Europa-Parlamentet i eftermiddag. 
Formanden.
   - Jeg vil på vegne af alle tilstedeværende gerne takke hr. Lewis, som på Rådets vegne har forelagt forslaget til det almindelige budget for regnskabsåret 2006.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er almindelig forhandling om Den Europæiske Unions almindelige budget for 2006. 
Janusz Lewandowski (PPE-DE ),
   . -  Hr. formand, hr. Lewis' fremlæggelse af 2006-budgettet i dag har bekræftet det indtryk, som Parlamentets delegation tog med sig fra mødet i Forligsudvalget den 15. juli. Stik imod sit navn mindede dette møde mere om en opremsning af forskelle end en forligsprocedure. Det er korrekt, at ingen forventer, at vi når til enighed på dette tidspunkt af året, men man kan ikke benægte, at synspunkterne hos EU's to budgetmyndigheder vedrørende 2006-budgettet ligger lysår fra hinanden. Selv det forhold, at vi er nået til enighed om vigtige, men sekundære spørgsmål, såsom modulering, eller med andre ord overførslen af 655 millioner euro fra udgiftsområde 1 til udvikling af landdistrikter, kan ikke skjule dette faktum. Det er vores målsætning at nå til enighed om budgettet, men det bliver langtfra nogen let opgave.
Europa-Parlamentet er et politisk organ, hvis medlemmer er bevidste om deres forpligtelser, fordi de har indgået en kontrakt med deres vælgere. Der blev sagt meget dengang, og der siges stadig meget, om behovet for at færdiggøre EU's udvidelse og investere i samhørighed for at opnå dette samt behovet for at puste nyt liv i Lissabon-strategien og finansiere EU's nye ambitioner på den internationale scene. Samtidig kan man jo ikke komme udenom, at vi også har forpligtet os til stram budgetdisciplin for et år siden. Vælgerne fordømmer entydigt udisciplineret og dermed overflødig brug af penge, men politiske ambitioner og mål, der savner et finansieringsgrundlag, er ikke andet end tomme ord.
Parlamentet skal vurdere 2006-budgettet ud fra de erfaringer, vi høstede sidste år. Så at sige med ryggen mod muren accepterede vi udgiftsniveauer, der ikke opfylder vores behov i 2005, hvilket allerede fremgår klart af det hidtidige udgiftsniveau i år. 2006-budgettet skal desuden ses som et skridt i retning af de nye finansielle overslag. Det var med disse to faktorer i baghovedet, at vi besluttede, at Kommissionens oprindelige forslag på 1,02 % af BNI, hvilket svarer til næsten 7 milliarder euro under loftet for de finansielle overslag for 2006, var utilfredsstillende. Der findes et stort hul mellem disse budgetforslag for 2006 og Kommissionens forslag til betalinger i 2007, som bliver det første år under de nye finansielle overslag. Dette betyder, at det er endnu vanskeligere at forstå eller acceptere de nedskæringer, som Rådet har foretaget, og som bringer betalingerne ned på lige over 1 % af BNI.
I år har vi set Rådet indtage en mere selektiv og mindre mekanisk holdning til budgetnedskæringer, og jeg vil gerne ganske kort komme ind på de forskellige udgiftsområder. Moduleringen, der er aftalt for udgiftsområde 1, kan ses som en fælles succes. Samtidig forventer vi imidlertid, at Kommissionen fremsætter forslag vedrørende landbrugsudgifterne på længere sigt som et grundlag for yderligere drøftelser.
Parlamentet har ikke været sent til at bemærke, at samhørighedsområdet slap forholdsvis uskadt fra Rådets nedskæringer, men de foreløbige rapporter, vi har modtaget om strukturfondene, viser, at udnyttelsen af fondene i 2005 ikke vil svare til det niveau, der foreslås i Rådets udkast, men til Kommissionens oprindelige forslag, ja, måske højere end det. Presset begynder at blive tydeligt i udgiftsområde 3, dvs. interne politikker, hvor man har foretaget de forholdsmæssigt største nedskæringer på mere end 500 millioner euro. Det gør målene i Lissabon-strategien, som omfatter investering i forskning og i små og mellemstore virksomheder, meningsløse, og det vil også gøre det umuligt for Parlamentet at gennemføre sine prioriteringer. Hvad angår udgiftsområde IV, gælder konflikten ikke så meget Parlamentets prioriteringer som det britiske formandskabs egne udtalelser.
De vilkårlige nedskæringer på omkring 4 %, som er foretaget på alle områder, med undtagelse af den meget begunstigede fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, vil gøre det umuligt for os at håndtere den konstante strøm af nye udfordringer. Dette vil ikke kun berøre de tsunami-ramte lande eller Irak og Afghanistan, idet der vil opstå behov for at finansiere bistand til andre regioner, der rammes af naturkatastrofer. Godtgørelser til sukkerproducenter giver os et yderligere problem, og Kommissionen har også rejst spørgsmålet om administrative udgifter med mulighed for en fastfrysning af ansættelserne af medarbejdere fra de nye medlemsstater.
Sammenfattende finder forhandlingen om 2006-budgettet sted på en generelt pessimistisk baggrund. Alligevel har EU et stort behov for gode nyheder, og enighed om både 2006-budgettet og fornuftige tal for de finansielle overslag vil lige være de nyheder, pressen har håbet på. En sådan aftale vil kunne forny folks tillid til EU, og vi har et fælles ansvar for at sikre, at vi får en sådan aftale. 
Giovanni Pittella (PSE ),
    Hr. formand, hr. minister, fru kommissær, kære kolleger, selv om vi ser med sympati på det britiske formandskab, er vi nødt til at give udtryk for vores skuffelse over det budgetforslag, som vi er blevet præsenteret for.
Som hr. Lewandowski mindede om, gav vi allerede i juli i Forligsudvalget meget klart og ærligt udtryk for vores skuffelse. Derfor må vi i dag også gentage - selv om vi satte pris på hr. Lewis' tale, hans åbenhed og hans udsøgte væremåde - at alt dette skal give sig udslag i nogle konkrete beslutninger.
Desværre står rådsformand Blairs lidenskabelige ord i den sammenhæng i skærende kontrast til de beslutninger, som Rådet har truffet med hensyn til budgettet.
Budgetnedskæringerne - eller Deres budgetforslag, om De vil - for landbrugssektorens og strukturfondenes vedkommende er ganske vist mere begrænsede end sidste år, men bekræfter tendensen til en uberettiget strenghed. Hvis de vedtages, vil de bane vejen for ændringer undervejs, hvilket vil øge afstanden mellem forventningerne - der i øvrigt underbygges af en god evne til at anvende midlerne - og selve midlernes utilstrækkelighed.
Hvad de interne og eksterne politikker angår, bliver bekymringerne til frygt. Hr. minister, vi bryder os ikke om symmetrien mellem forpligtelsesbevillingerne, hvis reduktion er mere begrænset end betalingsbevillingernes, og en analyse af de mere omfattende nedskæringer kan heller ikke give en forklaring på det politiske budskab, som vi i fællesskab ønsker at sende. Tallene ser ud som følger: 21 millioner mindre til virksomhederne, 33 millioner mindre til transport, 279 millioner mindre til forskning, 131 millioner mindre til information, 20 millioner mindre til undervisning og kultur og 8 millioner mindre til frihed, sikkerhed og retfærdighed.
Der er ingen sammenhæng mellem udtalelserne om, at man vil fremme vækst, beskæftigelse og aktioner til fordel for de unge, og reduktionen af beløbene på de budgetposter, der er væsentlige for at nå disse målsætninger. Jeg vil gerne spørge Dem, hvad alt dette betyder, hr. minister.
Betyder det, at disse politikker er vigtige, men at de først og fremmest skal gennemføres af nationalstaterne? Det er mit indtryk. Hvis det er rigtigt, er der et skarpt modsætningsforhold mellem os, for disse politikker skal også gennemføres af EU, da de indeholder en europæisk merværdi. Dette er efter min mening det grundlæggende politiske spørgsmål, som vi først skal løse, inden vi kan handle derefter.
Når det gælder udgiftsområde 4 - det famøse område for foranstaltninger udadtil - kræver vi en anvendelse af fleksibilitetsinstrumentet. Et udgiftsområde 4 med overslag, der ligger under loftet, sådan som De beder om, gør det ikke muligt at gennemføre EU-institutionernes traditionelle prioriteringer og millenniummålsætningerne eller at tage højde for de nødsituationer, der har været en lang række af i årenes løb, f.eks. Irak, Afghanistan, tsunamien samt de horisontale og geografiske programmer. Hertil ønsker vi nu med rette at føje sukkersektoren. Hvordan skal vi kunne gøre alt dette? Og hvad med de mange andre interventioner, som - og det vil jeg gerne gentage - med rette er medtaget blandt foranstaltningerne udadtil? Hvordan skal vi kunne gennemføre disse foranstaltninger med en reduceret finansieringsramme uden overhovedet at anvende fleksibilitetsinstrumentet?
Sagt med en kendt talemåde er det mit indtryk, at De med Deres krav både vil blæse og have mel i munden. Vi er bekymrede og skuffede. Vi beder Dem om at gøre Dem nogle flere overvejelser, og vi forventer, fru kommissær, at De lægger et større pres på Kommissionen. Her i Parlamentet ønsker vi i stadig større grad en omvæltning og en handling, som ikke er impulsiv, men gennemtænkt, og som får alle til at lukke øjnene op og huske deres pligter.
Vi har ikke fået nogen betryggende signaler om de finansielle overslag - vi har faktisk ikke fået nogen signaler overhovedet. Dette giver naturligvis næring til vores bekymring og gør borgernes skepsis mere udbredt. De sagde med rette, at borgerne så at sige er det endelige mål for vores handlinger, men borgerne er meget skeptiske, eftersom EU ikke sættes i stand til at gennemføre sine politikker. Har det britiske formandskab måske besluttet at opgive de finansielle overslag uden overhovedet at gøre et forsøg?
Eftersom vi kender hr. Blairs beslutsomhed, når han kæmper for sine mærkesager, havde vi ventet os nogle andre signaler, og det gør vi stadig. Men når der skal træffes beslutninger, er der ingen, som går fri. Som Blair udmærket ved, er en kneben overlevelse ensbetydende med undergang. Parlamentet - og det samme gælder forhåbentlig for hr. Blair og det britiske formandskab - kan ikke være passive tilskuere til Europas forfald. 
Valdis Dombrovskis (PPE-DE ),
    Hr. formand, hr. Lewis, fru Grybauskaitė, mine damer og herrer, jeg vil gerne takke hr. Lewis for hans fremlæggelse af de andre EU-institutioners budget for 2006. Det er tydeligt, at Europa-Parlamentet og Rådet har forskellige fremgangsmåder til visse spørgsmål i forbindelse med at udarbejde budgettet, men der er også visse fællestræk.
Begge institutioner med budgetmæssig beslutningskompetence støtter principperne om budgetdisciplin og en fornuftig anvendelse af EU-borgernes skattepenge. Rådet foreslår at reducere EU-institutionernes forvaltningsudgifter med 120 millioner euro i forhold til institutionernes oprindelige anmodning. Det skal dog siges, at denne reduktion i mange tilfælde er gennemført på en mindre velovervejet måde uden en grundig gennemgang af den specifikke form for og problemer i forbindelse med institutionernes arbejde. Derfor foreslår Europa-Parlamentet en gennemgang af reduktionen i institutionernes udgifter, hvor den enkelte institutions budgetanmodninger og nye opgaver i 2006 vurderes på basis af den enkelte institutions egne forudsætninger. Det er vigtigt at sikre den fornødne finansiering til en af prioriteringerne i EU's budget for 2006, nemlig forberedelse af den næste runde af EU's udvidelse, når Bulgarien og Rumænien skal tiltræde. Jeg mener, at EU-institutionerne skal vedtage en harmoniseret fremgangsmåde til at ansætte personale fra de nye medlemsstater. Med hensyn til Europa-Parlamentets budget bør vi notere os, at Europa-Parlamentets Præsidium i morgen vil vedtage en beslutning om Europa-Parlamentets budgetforslag for 2006, som det vil fremsende til behandling i Budgetudvalget. Som budgetordfører mener jeg, at Budgetudvalget får brug for yderligere oplysninger om forskellige forhold for at kunne træffe den enkelte afgørelse ud fra egne forudsætninger, især i relation til Europa-Parlamentets oplysnings- og kommunikationspolitik. Jeg vil gerne endnu en gang understrege princippet om, at niveauet for fællesudgifter i Europa-Parlamentets budget burde fastsættes i overensstemmelse med behov, der er anerkendt efter nøje evaluering. At få et loft på 20 % for de fælles forvaltningsudgifter er ikke et mål i sig selv. 
Til slut vil jeg gerne sige lidt om EU's generelle budget for 2006. Rådets forslag om at reducere betalingsbevillingerne til EU's strukturfonde for 2006 med 150 millioner euro er uforståeligt. En sådan fremgangsmåde er tegn på Rådets manglende vilje til fuldt at finansiere de forpligtelser, som EU har indgået i henhold til rammen for de nuværende finansielle overslag. Da 2006 er det sidste år i de nuværende finansielle overslag, er det vigtigt at sikre en vellykket afslutning på de nuværende programmer og fastsætte en række forpligtelser og betalingsbevillinger for budgettet for 2006, der svarer til de forpligtelser, som EU har indgået. 
Dalia Grybauskaitė,
    Hr. formand, hr. formand for Rådet, mine damer og herrer, jeg vil gerne takke Dem for at give mig mulighed for at redegøre for min holdning til Rådets første forslag, især eftersom vi allerede i juni efter førstebehandlingen havde mulighed for at udveksle synspunkter med Parlamentet og Rådet såvel som repræsentanterne for Europa-Parlamentets politiske grupper. Jeg er enig med de fleste talere i, at 2006-budgettet er af særlig betydning, eftersom det er det sidste under de nuværende finansielle overslag udarbejdet af Kommissionen i et forsøg på i så vid udstrækning og så realistisk som muligt at tilgodese EU's mest akutte behov, afslutte alle vigtige projekter og forberede den nye finansielle periode på bedste vis. Derfor vil jeg som svar på Rådets forslag umiddelbart definere tre områder, som efter Kommissionens opfattelse indebærer de største udfordringer. 
Efter at have gjort rede for vigtigheden af EU's budget for 2006 vil jeg koncentrere mit indlæg om tre hovedområder, som efter Kommissionens opfattelse skal håndteres af alle tre institutioner og især af budgetmyndighederne.
Vores væsentligste bekymring vedrører udgiftsområde 3, hvor vi mener, at de nedskæringer, Rådet foreslår, ikke er berettigede og ikke kan støttes af Kommissionen, især fordi Kommissionens krav og beløb var baseret på igangværende projekter, der allerede er indgået forpligtelser for. Vi mener, at den slags nedskæringer kommer til at skabe mange problemer for medlemsstaterne med hensyn til betaling af regninger vedrørende igangværende fællesskabsprojekter. 
Halvdelen af de foreslåede nedskæringer i betalingsbevillinger er desuden koncentreret om aktiviteter, der kun repræsenterer omkring 10 % af det samlede budget. Overraskende nok gives der ingen begrundelse for, at nedskæringerne er koncentreret på denne måde.
Under udgiftsområde 4 vil Rådets nedskæringsforslag skabe mindst tre alvorlige problemer. For det første er nedskæringen i strid med de beslutninger, som Rådet (almindelige anliggender) selv har truffet, især vedrørende genopbygningen i Asien efter tsunamien og den fornyede forpligtelse til at opfylde millenniumudviklingsmålene. For det andet forventer vi i relation til den seneste udvikling i verden, at Europa, hvilket vi allerede har set tegn på, vil blive bedt om at hjælpe med ved tilbagetrækningsprocessen fra Gaza. Det tredje problem vedrører forhandlingerne om fiskeriaftalen med Marokko. Alle disse tre elementer gør det vanskeligere at acceptere eller se positivt på Rådets forslag.
Udgiftsområde 5 blev taget op og drøftet indgående på mødet mellem de tre institutioner den 15. juli. Som lovet sendte jeg i fredags supplerende oplysninger til de to budgetmyndigheder om ansættelserne fra EU-10 og EU-15. Den 31. juli i år var 90 % af ansættelsesmålene for de nye medlemsstater opfyldt. Vi mener, at de nedskæringsforslag, som Rådet har fremsendt, er et resultat af en misforståelse mellem os, og at de meget vel kan skyldes en teknisk fejl.
Vi forventer i høj grad, at vi før andenbehandlingen vil kunne indlede samtaler med Rådet for at få løst dette spørgsmål. Det forslag, vi drøfter i dag, betyder, at vi for 2006 ikke alene ikke vil være i stand til at ansætte fra EU-10, men at vi vil stoppe alle ansættelser i Kommissionen og mangle ressourcer til at betale løn til det eksisterende personale.
Under hensyntagen til alt dette og som svar på fru Pittellas anmodning om, at Kommissionen forholder sig meget håndfast til dette problem, vil jeg sige, at vi er opsat på at løse alle mulige spørgsmål i samarbejde med budgetmyndighederne. Jeg opfordrer alle til at udvise god vilje i disse bestræbelser, for det bliver der brug for, hvis vi skal finde en løsning for dette år. 
Laima Liucija Andrikienė,
   ( Hr. formand for Rådet, hr. kommissær, den 15. juni 2005 deltog jeg i forligsmødet mellem Europa-Parlamentet og Rådet i Bruxelles, forud for hvilket Europa-Parlamentet havde vedtaget en beslutning, hvori det klart tilkendegav denne EU-institutions holdning til og prioriteringer for udarbejdelsen af 2006-budgettet. Til trods for den kritik, Europa-Parlamentet dengang fremsatte vedrørende utilstrækkelige bevillinger til forpligtelser og betalinger, vedtog Økofin-Rådet den 15. juli 2005 at foreslå en reduktion af betalingsbevillingerne med 1,1 milliard euro og forpligtelsesbevillingerne med 478 millioner euro i forhold til det foreløbige budgetforslag. Dette forslag viser efter min opfattelse, at Rådet reelt ignorerer EU's aktuelle behov og forpligtelser. Jeg skal erindre om, at ifølge førnævnte beslutning fra Europa-Parlamentet er Kommissionens foreløbige budgetforslag utilstrækkeligt og afspejler budgetmæssigt hverken de fælles politiske ambitioner, der er fastlagt især som led i Lissabon-strategien, eller behovet for at støtte små og mellemstore virksomheder.
Vi opfordrede også Rådet til at indgå i en seriøs og konstruktiv dialog med Europa-Parlamentet vedrørende mulighederne for at opfylde disse politiske forpligtelser. Det vil være umuligt for os at nå de politiske mål, vi har opstillet i form af øget økonomisk vækst og øget konkurrencedygtighed, hvis ikke vi forhøjer bevillingerne til forskning, nyskabelser og de små og mellemstore virksomheder, der udgør omkring 90 % af alle virksomheder i EU. Europa-Parlamentet har tidligere understreget og ønsker endnu en gang at påpege, at de omfattende programmer for ekstern bistand ikke kunne forudses under udarbejdelsen af de nuværende finansielle overslag, f.eks. programmerne til fordel for Afghanistan og Irak og det seneste forslag til en genopbygningspakke efter tsunamien. Der var efter vores opfattelse allerede opført for få bevillinger i det foreløbige budgetforslag under udgiftsområde 4 - foranstaltninger udadtil. Og nu foreslår Rådet en yderligere reduktion af bevillingerne under dette udgiftsområde. Jeg skal ligeledes henlede opmærksomheden på andre alarmerende reduktioner i forhold til specifikke tematiske og geografiske foranstaltninger. Jeg mener, at budgettets beløb og indtægter bør afstemmes på ny. Jeg ønsker ligeledes at understrege betydningen af den europæiske naboskabspolitik, herunder støtten til den demokratiske udvikling i nabostaterne.
Lad mig endnu en gang understrege, at de 10 nye medlemsstaters tiltrædelse i 2004, som kun markerer starten på en langvarig samhørighedsproces, udgør en ny udfordring for samhørighedspolitikken, hvilket betyder, at samhørighedspolitikkens gennemførelse især bør tage udgangspunkt i regionerne, således at vi undgår, at der opstår konflikter mellem de nye medlemsstater og de mindre udviklede regioner i de 15 gamle medlemsstater. Jeg skal afslutningsvis endnu en gang opfordre Rådet til at følge Europa-Parlamentets prioriteringer i forbindelse med udarbejdelsen af 2006-budgettet. Jeg er overbevist om, at det ikke er nødvendigt at erindre Dem om, at Europa-Parlamentet er den eneste europæiske institution, der er valgt direkte af EU's borgere, og som i henhold til EU-lovgivningen er tildelt beføjelser i forbindelse med udarbejdelsen og gennemførelsen af EU's budget. 
Constanze Angela Krehl,
   Hr. formand, kære kolleger, som ordfører for Regionaludviklingsudvalget kan jeg ikke være tilfreds med det budget, som Rådet har forelagt. Især reduktionen i forbindelse med bevillingerne på 150 millioner - jeg opfatter det faktisk som en reduktion - kan ikke være tilfredsstillende. Vi har bestræbt os på at knytte udgifterne meget stramt til forpligtelserne i de seneste år ved at indføre N+2-bestemmelserne og rent faktisk også at udbetale pengene. I grunden bliver vi straffet for disse bestræbelser på den måde, at vi får 150 millioner mindre i forbindelse med bevillingerne.
Alt i alt straffer vi imidlertid os selv i EU, for på en eller anden måde kræves forpligtelserne tilbage. Det har altid været vores politik ikke at lade kløften mellem bevillinger og forpligtelser blive for stor. Kommissionen har i det foreløbige budgetforslag virkelig kun afsat det nødvendigste minimum af budgetmidler til strukturpolitikken. Det vil vi genetablere, og jeg opfordrer indtrængende Rådet til at følge det. 
István Szent-Iványi,
   Rådet ønsker at beskære EU's budget med en halv milliard euro sammenlignet med Kommissionens forslag. Dette er uacceptabelt i sig selv, men hvad der er særligt uacceptabelt, er, at mere end en tredjedel af disse nedskæringer drejer sig om forbindelser med tredjelande og eksterne anliggender. Den foreslåede nedskæring i udgifterne til eksterne anliggender er 10 gange større end på noget andet område. EU's hidtidige succeser og resultater har i vid udstrækning drejet sig om eksterne anliggender. Vi er stolte af udvidelsen og af vores bistandspolitik. Vi er stolte over, at vi er verdens største donor. Disse prioriteringer mangler ikke desto mindre i forslaget, og dette er særligt tydeligt i Rådets forslag. Ikke blot mangler de, nedskæringerne vil også ramme disse programmer hårdest af alle. Men jeg mener, at vi i dag i høj grad har brug for at kunne fremvise succeser. Europa, Den Europæiske Union råber på sådanne succeser.
Men der er også et andet problem. Vi tager ikke vores egne principper alvorligt. Det har vi ikke gjort hidtil, og det gør vi stadig ikke i dette forslag. Rådet har rent faktisk aldrig påberåbt sig menneskerettighedsklausulen. Vi støtter en række lande, der ser stort på demokrati og menneskerettigheder. Og alligevel har vi et værktøj til vores rådighed, som vi kan bruge til noget, idet menneskerettighedsklausulen giver mulighed for at fjerne støtten fra lande, der ikke respekterer menneskerettighederne og retsstatsprincippet, og det giver os ligeledes mulighed for at øge støtten til lande, der overholder disse regler. Et eksempel på dette er landene på det vestlige Balkan. De foreslår på den anden side endnu større nedskæringer i vores støtte til landene på det vestlige Balkan end i de samlede udgifter til udenrigsanliggender. Og dog er det i vores grundlæggende interesse at stabilisere regionen Vestbalkan. Det er uforståeligt, at Rådet ønsker at give 5 % mindre til denne region og f.eks. 8 % mindre til Serbien end året før. Samtidig er det meget generøst over for EU's særlige udsendinge, hvis budget er blevet fordoblet i løbet af to år. Med andre ord sker der en stigning inden for områder, hvis nytteværdi er tvivlsom, mens der samtidig foretages nedskæringer, der rammer områder, som vi virkelig har brug for. 
Helga Trüpel,
   Hr. formand, kære kolleger, hr. Lewis, når vi vægter budgetforslaget for 2006, skal vi først slå fast, at vi har at gøre med et overgangsbudget. Derfor er det også så afgørende for de fortsatte prioriteringer og ambitioner, som vi har til fælles eller i det mindste burde have. Derfor kritiserer jeg også Rådets forslag tydeligt: Det er alt for tilbageholdende, og der fastsættes - målt i forhold til Kommissionens forslag - kraftige reduktioner.
Lad os, for at understrege horisonten for det, jeg forstår ved overgangsbudget, kaste et kort blik på Böge-betænkningen og forventningen til de finansielle overslag. Der er en stor forskel mellem os og Rådet, nemlig 106 milliarder i de finansielle overslag. Efter vores mening skal vi, for at gøre Europa virkelig fit til fremtiden, fremme helt bestemte vigtige områder: forskning, uddannelse, unge mennesker, kulturel udveksling i et Europa, der er blevet større, miljø, alternativ energi - og det siger jeg også med hentydning til det, der er sket i New Orleans.
Når man betragter budgettallene i Europa-Parlamentets finansielle overslag og nu i Rådets forslag for 2006, ser man tydelige forskelle: I henhold til de finansielle overslag er der fastsat 10 milliarder til forskning, hos Rådet er det imidlertid kun 4 milliarder, 2 milliarder til uddannelse, kultur og ungdom, hos Rådet kun 0,8 milliarder for samme periode. Ved energi og transport anslår Europa-Parlamentet 2,5 milliarder, Rådet dog kun 1,3 milliarder. Heraf kan man allerede se, hvor spagt og tilbageholdende og hvor lidt fremadrettet Rådets forslag for budgetåret 2006 er.
Efter min mening burde budgetforslaget for 2006 imidlertid netop være ligesom en bro og række ud over de næste år, fra 2007 til 2013. Derfor er det forkert at være så spag nu og foreslå så små budgettiltag, som De har gjort. Der er ikke nogen overensstemmelse med de fromme udtalelser om fornyelse via Lissabon og de store økonomiske potentialer, som vi skal opbygge på ny, og så de tal, som De har nævnt for os her.
Med hensyn til kommunikationsstrategien skal vi netop efter de mislykkede folkeafstemninger have en interesse i at gøre mere i 2006 og ikke reducere bevillingerne eller foretage reduktioner i forbindelse med fleksibilitetsinstrumentet. Rent politisk forstår jeg ikke, hvordan Rådet målt på de mange udfordringer, som vi møder globalt, igen og igen kan være så spagt og tilbageholdende i forbindelse med fleksibilitetsinstrumentet i stedet for at vise, at EU vil være en her og også er imødekommende over for mange kriseregioner i verden. 
Esko Seppänen,
   Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, jeg har nu gennem mange år repræsenteret min gruppe og Europa-Parlamentet ved forligsproceduren om budgettet i juli måned, som gennemføres sammen med medlemsstaterne efter førstebehandlingen i Rådet. Det har altid været vanskeligt at nå til enighed om noget om sommeren, men i år var det særligt vanskeligt. I praksis blev vi ikke enige om noget som helst, og dette betyder, at Parlamentet kan gennemføre sin egen førstebehandling uden forpligtelser over for Rådet.
Min gruppe har den holdning, at de største problemer er det lave niveau for betalingsbevillingerne og budgettets væsentligste fokusområder. I Rådet findes der en gruppe af såkaldte nettobidragydere, som ikke er interesserede i den merværdi, det giver at finansiere Unionen gennem forskellige fælles projekter. Stort set det eneste, som Rådet synes at være aktivt interesseret i, er at finansiere militariseringen af EU. Selv om krigsførelse ikke falder inden for EU's kompetenceområde, ønsker medlemsstaterne at finansiere fælles militariseringsprojekter med EU-midler. Så vidt jeg har forstået, finansieres politioperationen i Congo og missionen i Sudan over udviklingsbevillingerne, og finansieringen af militariseringsaktiviteterne er derfor ikke gennemsigtig.
Selv om forfatningen, der blev afvist ved to folkeafstemninger, ikke er lige om hjørnet, gennemfører den politiske elite i medlemsstaterne nogle af artiklerne i den, f.eks. et agentur for våben, strategisk forskning og militær kapacitet. Medlemsstaterne opfører sig dermed udemokratisk, og det er helt tydeligt, at mange af EU's fælles militære aktiviteter ikke har noget retsgrundlag i traktaterne. I stedet for militariseringen af EU burde vi tale om at opbygge et socialt Europa. Kun på den måde vil Unionens arbejde kunne opnå legitimitet, hvilket vil sige befolkningernes almindelige accept.
På vegne af et socialt Europa har vores gruppe konstant kritiseret de snævre visioner i Lissabon-strategien, fordi den kun fremmer de store virksomheders Europa. For nylig kritiserede vi, at Rådet har lukket både øjne og ører tæt i og beskåret udgifterne, selv i forhold til Kommissionens budgetforslag, med henblik på at reducere budgetbevillingerne til 1 % af EU-staternes bruttonationalindkomst. Stram budgetdisciplin er en god ting, men i dette tilfælde går Rådet ind for en ordentlig dragt prygl.
Et strategisk mål er tydeligt for os alle. Hvis vi ikke når til enighed om de finansielle rammer, og spørgsmålet henvises til budgetproceduren i henhold til artikel 272 i traktaten, skal det samlede beløb på 2006-budgettet set fra Rådets synspunkt være så lille som muligt. Denne strategiske målsætning kan vi ikke acceptere.
Vores gruppe er også bekymret over strategien, hvorved pludselige og uventede udgifter, som f.eks. i forbindelse med tsunamien, skal dækkes ved at omfordele midler, der allerede er afsat til formål, der er godkendt af Parlamentet, til andre formål. Hvis der opstår nye, eksterne behov, skal vi være parate til at afsætte nye og "friske" midler til dem.
Endelig vil jeg gerne sige, at vi er nødt til at sikre betalingerne til strukturfondene og øge bevillingerne til menneskelige ressourcer i forbindelse med udvidelsen. Det er meget svært for os i Parlamentet at forstå konflikten mellem Kommissionen og Rådet med hensyn til holdningerne til personalebehovet og behovet for øgede menneskelige ressourcer som følge af udvidelsen. 
Lars Wohlin,
   Hr. formand, jeg indgik i Det Midlertidige Udvalg om Politikudfordringer og Budgetmidler og argumenterede da for, at vi skulle holde os til 1 % af BNP. På den baggrund mener jeg ikke, at vi skal beslutte, at overskuddet fra budgettet for 2004 skal anvendes til udgifterne i budgettet for 2005.
Jeg mener ikke, at den strukturfond, som allerede vokser i størrelse på grund af disse udgifter, behøver at blive større. Den beløber sig allerede til mere end 8 milliarder. Jeg er derfor ikke enig i, at jeg udtrykker min misfornøjelse over, at der ikke spenderes penge. Der er naturligvis en grund til, at der ikke spenderes penge, og der er derfor intet at miste ved at prøve at undersøge meget præcist, når det handler om nye udgifter.
Jeg er derimod ikke parat til at tilbageføre disse overskud til medlemsstaterne, men jeg mener, at disse midler skal anvendes til en fleksibilitetsmargen, som efter min opfattelse er alt for lille. Ellers vil vi ofte havne i situationer, hvor vi må konstatere, at vi ikke kan yde den nødvendige indsats. Vi kan ikke forudse fremtiden. Jeg mener derfor, at disse midler bør anvendes til at udbygge fleksibilitetsmargenen og ikke til at opbygge strukturfonde. 

Wojciech Roszkowski,
   . -  Fru formand, da fundamentet til De Europæiske Fællesskaber blev lagt for mere end et halvt århundrede siden, var Polen og de øvrige nye medlemsstater en del af Sovjetblokken. Vi kunne kun se misundeligt til, mens fortidens konflikter blev bilagt gennem økonomisk samarbejde. Dengang mente vi, og det mener vi stadig, at udvikling og solidaritet er hovedformålet med EU, som Polen for nylig er blevet medlem af.
Men uanset den tilfredshed dette giver anledning til, skæmmes den af en udvikling, som nu bliver stadig tydeligere hos visse nettobidragydere. Denne udvikling er ikke blot resultatet af en nedgang i økonomien, men også af de principper, der er bestemmende for foranstaltningerne. Uforholdsmæssigt store arbejdsmarkedsudgifter nedsætter konkurrenceevnen i disse økonomier, og overregulering fører til budgetunderskud. Dette sidste gør så disse lande mere tilbøjelige til at skære ned i deres betalinger til EU.
Den nuværende situation i forhandlingerne om EU-budgettet for 2006 giver anledning til stor bekymring. Rådet har endnu en gang foretaget nedskæringer i Kommissionens forslag og reduceret det med over 1 milliard euro til 1,01 % af BNI. Dette er et dårligt tegn, så meget desto mere som dødvandet i forhandlingerne om de finansielle overslag for 2007-2013 heller ikke er blevet brudt. Hvis ikke de finansielle overslag vedtages inden næste forår, kan det reducerede 2006-budget komme til at tjene som grundlag for fremtidige budgetter, og den bekymrende udvikling, jeg nævnte lige før, kan vare ved i mange år frem.
I øjeblikket er der to indfaldsvinkler til spørgsmålet om EU's finanser. I den første ønsker man at bruge penge på udvikling på bekostning af landbrugsstøtten, mens man i den anden giver EU-projektets sociale dimension forrang frem for Lissabon-strategien. Tilsyneladende fremme den første af disse indfaldsvinkler udvikling på bekostning af solidaritet, mens den anden fremmer solidaritet på udviklingens bekostning, men det vil være forkert at tro, at udvikling og solidaritet er alternativer til hinanden. En sådan opfattelse vil udelukkende fremme egoistiske, nationale interesser og derved føre til et katastrofalt kompromis, der hverken skaber udvikling eller solidaritet. Desuden ville det gøre utopien om "mere Europa for færre penge" til virkelighed.
Den væsentligste årsag til, at det vækker så stor bekymring, at visse nettobidragydere er fast besluttede på at reducere deres betalinger, er, at det udgør en trussel mod EU's grundlæggende mål, nemlig udvikling og solidaritet. 
Sergej Kozlík (NI ).
   - Til forskel fra tidligere år har Kommissionen fremlagt et fornuftigt forslag til Den Europæiske Unions budget for 2006. Sammenlignet med 2005 har Kommissionen foreslået en stigning på 4 % i forpligtelsesbevillingerne og en stigning på 5,9 % i betalingsbevillingerne. Beregnet som en procentdel af BNP svarer det kun til 2 % for betalingsbevillingerne, hvilket er langt under det imaginære loft i de langsigtede finansielle overslag. Budgetforslaget for 2006 betød en endnu større forskel mellem forpligtelses- og betalingsbevillinger samt mellem de tilgængelige ressourcer på nationale budgetter og EU-budgettet.
Manglen på midler til at dække de centrale EU-politikker er derfor blevet kritiseret i første fase af drøftelserne af budgetforslaget i Europa-Parlamentet. Dette er grunden til, at Rådets budgetforslag var en spand koldt vand i hovedet på os, da det ikke giver nogen manøvremargen mellem Kommissionens og Rådets forslag.
En mere detaljeret analyse af justeringerne af Kommissionens budget viser, at man i et overvældende flertal på 51 punkter, hvor Det Europæiske Råd har grebet ind, sammenlignet med 2005 (46 punkter), fastholder tendensen i Kommissionens budgetforslag. Rådets indgriben giver derfor indtryk af at være en teknokratisk reduktion af udgifterne under mottoet "lad os halvere stigningen i de udgifter, der overstiger dem fra 2005", og mottoet "lad os skære mere, hvor udgifterne er lavere end i 2005".
Denne fremgangsmåde fra Det Europæiske Råds side undergraver atmosfæren af gensidig tillid til den nuværende budgetprocedure og kan føre til en langtrukket stillingskrig mellem EU's institutioner. 
Margrietus van den Berg (PSE ).
   - Fru formand, budgetter drejer sig om prioritet, og for Udviklingsudvalget og Socialdemokraterne kommer millenniummålene i første række. En ud af fem verdensborgere har ikke adgang til grundlæggende skolegang og grundlæggende sundhedspleje, og kløften bliver større for hver dag til trods for alle regeringschefers tilsagn. Europa er verdens største donor og kan gøre en forskel. Derfor anmoder vi ikke i første række om flere penge, men beder om, at millenniummålene prioriteres inden for EU's bistandsbudget. Mindst 35 % af budgettet skal anvendes til disse, og mindst 20 % heraf skal anvendes til grundlæggende skolegang og grundlæggende sundhedspleje. Inden for de forskellige geografiske budgetposter har vi afsat 20 % til disse to sektorer, og vi vil først give dem til Kommissionen, når den har forelagt specifikke planer for sektorerne grundlæggende skolegang og grundlæggende sundhedspleje i disse regioner.
I 2003 blev blot 2,3 % af udviklingsbudgettet anvendt til undervisning og 5,2 % til sundhedspleje. Det er uacceptabelt. I dag vil vi med støtte fra medlemmerne af Budgetudvalget bringe millenniummålene nærmere. (gør fattigdom til historie).
Anne E. Jensen (ALDE ).
   - Fru formand, fru kommissær, hr. minister Lewis. Bortset fra udenrigsbudgettet, så burde det jo egentlig være en enkel sag at blive enig om budgettet i 2006, for der er rigelig plads til de stigninger, Kommissionen har bedt om under loftet i de finansielle overslag. Men næsten rituelt har finansministrene sat sig sammen og skåret løs på alle mulige områder, først og fremmest inden for udenrigspolitikken, men også betalingerne til strukturfonde og intern politik må holde for, og det kan jo undre i lyset af den langt bedre gennemførelse bl.a. af strukturfondsprogrammerne, som vi har set de senere år. Der er skåret i forskningen og i midlerne til støtte til andre projekter under Lissabon-processen, som EU's statsledere vel fortsat ønsker at holde liv i. I ALDE-Gruppen skal vi særlig beklage spareknivens hærgen i programmerne til udvikling af små og mellemstore virksomheder, programmer der bl.a. udvikler bankernes kreditformidling til små virksomheder i de nye medlemslande, hvor der med små midler er opnået en stor spredningseffekt til gavn for den økonomiske udvikling. Vi må også stærkt beklage besparelser inden for transportområdet, herunder på de nye agenturer for flysikkerhed og søfartssikkerhed. Ja, intet er åbenbart for småt til sparekniven. Selv tilskuddet til det succesfulde program for udvikling af medicin mod sjældne sygdomme må holde for. Hr. Lewis talte om dialog, og jeg håber, vi kan få dialog og samarbejde, men desværre vil vi jo nok opleve, at budgettet skal forhandles, uden at der er enighed om rammerne for budgettet 2007-2013. 
Georgios Karatzaferis (IND/DEM ).
   - Fru formand, en af det gamle Athens største talere, Demosthenes, sagde: "penge ligger til grund for alt". Jeg beklager, hvis De ikke kender udtrykket, og det er svært at oversætte til Deres eget sprog, men det betyder, at intet lader sig gøre uden penge. Uden penge kan vi ikke gøre noget som helst. Der kan ikke laves politik med 1 % af BNP, som er afsat til budgettet. Europa er på fallittens rand.
Vi har flere fattige husstande end vi nogensinde før har haft. Vi importerer citroner fra Chile, hvidløg fra Tunesien, hasselnødder fra Tyrkiet og tøj fra Kina. Der er ingen udvikling. Vi kan ikke bringe Europa ud af fattigdommen. Og det er katastrofalt. Europa er på fallittens rand. Vi er nødt til at ændre politik, men i stedet for at ændre politik følger vi hr. Blair, som siger, at vi ikke kan give penge til 4 % af befolkningen, nemlig landmændene, selv om det er de 4 %, der forsyner de øvrige 96 % med mad. Skal vi kun give penge til computere?
Dette er en forkert politik. Vi opstiller budget for befolkningerne, ikke for computere, vi opstiller ikke budget for tal. Tænk på befolkningerne. Det er dem, der vælger os, dem der har det sidste ord. 
Véronique De Keyser (PSE ).
   - Fru formand, Udenrigsudvalget er bekymret over Rådets indskrænkninger inden for områder, der er vigtige for Europas eksterne indflydelse.
Naturkatastrofer som tsunamien kan ikke lindres ved at gøre indhug i de politisk vigtige poster. Dette budget reducerer beløbene til det europæiske initiativ for demokrati og menneskerettigheder og til Latinamerika og yder utilstrækkelig finansiel støtte til naboskabspolitikken i Meda og til landene i øst. Det kan vi ikke acceptere. Vi foreslår klart, at Rådet i denne forbindelse gør brug af fleksibilitetsinstrumentet.
Derudover stiger antallet af Unionens eksterne repræsentanter voldsomt - på trods af at tiden er til besparelser - uden at Parlamentet holdes underrettet om disse udnævnelsers relevans. Vi skal bede Rådet om supplerende oplysninger, før vi udtaler os om disse udgifter.
Endelig understreger vi over for Rådet - ligesom vi gjorde over for Kommissionen - at budgettet til genopbygningsarbejdet i Irak udelukkende skal forvaltes af FN og ikke delvist af Verdensbankens trust, hvilket Parlamentet allerede har anmodet om to gange tidligere. 
Annemie Neyts-Uyttebroeck (ALDE ).
    Fru formand, hr. Szent-Iványi og jeg har stillet et ændringsforslag om at reducere beløbet til FUSP med 3,87 %. En sådan nedskæring vil bringe dette beløb på linje med alle de andre eksterne komponenter, som Rådet har reduceret med - ja, De har allerede gættet det - 3,87 %.
Min gruppe forstår ikke, hvorfor Rådet vælger at lade alle nedskæringerne gå ud over de eksterne aktiviteter, og påpeger det inkonsekvente i at mindske beløbene til forebyggelse, stabilisering og opbygning af demokrati, samtidig med at man opretholder beløbene til selve sikkerhedspolitikken.
Jeg gør Dem opmærksom på vores ændringsforslag i håbet om at provokere Rådet til at komme med en udtømmende redegørelse for disse nedskæringer i bevillingerne til eksterne aktiviteter, der er alt for drastiske. Ministeren sagde, at Rådet mente, at der stadig er plads til at omfordele bevillingerne, og at det er, hvad det har gjort. Sagt med al respekt for ministeren finder vi ikke denne forklaring overbevisende.
I mangel af en seriøs begrundelse er jeg tilbøjelig til at mene, at disse nedskæringer er et udtryk for medlemsstaternes halvhjertede ønske om at give EU sin egen stærke udenrigspolitik, for ikke at nævne den manglende klarhed i rollefordelingen mellem Kommissionen, Rådet, Det Europæiske Råd og den højtstående repræsentant i disse spørgsmål. 
David Martin (PSE ).
   Fru formand, alle anerkender den rolle, som bistand kan spille for at forbedre udviklingen, og hr. Barroso lovede selv på G8-topmødet i år at afsætte yderligere 300 millioner euro som støtte til handel. Som budgettalsmand for Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi spurgte jeg Kommissionen om, hvor meget vi for indeværende bruger på støtte til handel, og det tog dem over to uger at regne det ud, fordi støtten er spredt over omkring 120 forskellige budgetposter. Faktisk bruger vi allerede nu omkring 700 millioner euro.
Handelsudvalget mener, at vi har brug for mere synlighed med hensyn til støtten til handel, at vi har brug for at gøre det lettere at mobilisere støtte til handel, og at vi har brug for at sende de rigtige signaler forud for WTO-ministerkonferencen, der finder sted i Hongkong i december om, at vi tager støtte til handel alvorligt.
Vi foreslår derfor, at der oprettes en ny budgetpost med titlen "Støtte til handel". Et meget beskedent forslag, fordi vi for 2006 rent faktisk ikke beder om flere penge, men bare om en budgetpost med et pm og etablering af et retsgrundlag. I de kommende år vil vi derfor, hvis den politiske vilje er til stede, have et retsgrundlag for at samle den støtte, vi allerede nu giver til handel, under en enkelt budgetpost. Det vil være et vigtigt skridt i retning af at kunne mobilisere disse midler i fremtiden. 
Nathalie Griesbeck (ALDE ).
   - Fru formand, kære kolleger, jeg vil allerførst gerne komme med et par bemærkninger til to punkter, hvor jeg tilslutter mig Anne Jensens udtalelser.
Som Budgetudvalgets stående ordfører for strukturfondene vil jeg gerne henlede Deres opmærksomhed på, at beløbet til betalingsbevillinger under udgiftsområde 2 (strukturforanstaltninger) er faldet gennem flere på hinanden følgende regnskabsår.
I en periode med tillidskrise over for et Europa, som ikke længere skulle være i stand til at tilbyde sine medborgere en renoveret økonomisk model, en konkurrencedygtig model, en model, som kan løfte det 21. århundredes store udfordringer, har stats- og regeringscheferne fundet det hensigtsmæssigt at reducere det af Kommissionen foreslåede beløb til betalingsbevillinger med 150 millioner euro. Disse investeringsudgifter, som bruges via strukturfondene, er en afgørende udfordring for vores fællesskabsøkonomi. Det ved vi, og vi gentager det. Europa har mere end nogensinde før behov for at investere i infrastrukturer for at opretholde sin konkurrencedygtighed og bevare sine job, såvel i de nye medlemsstater som i de øvrige. Denne reduktion på 150 millioner euro er i modstrid med de konstateringer, Parlamentet har gjort inden for rammerne af de nye udfordringer, vi står over for.
Jeg vil i øvrigt gerne henlede Deres opmærksomhed på den store miljørisiko, budgetforslaget indebærer for vores kontinent, for budgettet for alle agenturerne fastholdes på det tidligere niveau, herunder budgettet for Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed, som efter - og -katastroferne har fået tildelt den ekstremt vigtige opgave at sikre bedre tilsyn med udtømninger i havet og at chartre forureningsforebyggende skibe i tilfælde af ulykker ud for vores kyster. Rådet har på uforklarlig vis foreslået at reducere fra 29 til ...
Katerina Batzeli (PSE ).
   - Fru formand, jeg vil gerne på vegne af Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter og Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling understrege, at Kommissionen og Rådet med deres forslag til budgettet for 2006 ikke har levet op til situationen.
Hvad landbrugspolitikken angår, og navnlig Garantisektionen, har Kommissionen skåret budgettet ned med næsten 1,9 milliarder euro, så det ligger under den finansielle grænse, og det er sket ud fra urealistiske overslag for markederne for landbrugsprodukter i 2006.
Samtidig har Rådet af Landbrugsministre foretaget en lineær og uforklarlig beskæring af udgifterne med yderligere 150 millioner euro. Denne samlede reduktion, der er på næsten 2,2 millioner euro, har skabt en stemning af usikkerhed hos producenterne i en tid, hvor de både skal gennemføre den nye EF-landbrugspolitik og leve under de nye konkurrencevilkår i den internationale handel.
Hvordan vil Kommissionen og Rådet løse mælkeproducenternes, de små kornproducenters og vinproducenternes problemer, når de ser deres kvalitetsprodukter og -produkter blive udkonkurreret fra markedet. Hvad med rosinproducenternes og frugtproducenternes problemer og de unge landmænds problemer? Er jeres svar "ved at styrke forskning og teknologi"? Men det område er der også blevet skåret ned på nu med Rådets forslag, og det blev allerede reduceret i forbindelse med de finansielle overslag. Bevillingerne til landbrugsudvikling er måske opbrugt, men de er ikke tilstrækkelige til, at de kan dække de reelle behov for landbrugsudvikling i betragtning af udvidelsen.
Hvad angår de bevillinger, der er foreslået til lige muligheder, er de utilstrækkelige og slet ikke i stand til at dække de reelle behov, som den konkurrenceprægede situation skaber. Forslagene til budgettet for 2006 skal svare til det moderne Europas og i langt højere grad til dets borgeres forventninger og krav, når der er tale om det endelige budget, et budget, som er direkte knyttet til de finansielle overslag. 
Jan Mulder (ALDE ).
   - Fru formand, på ét punkt er jeg enig i de udtalelser, som rådsformanden har fremsat i eftermiddag, og det er, at vi skal bruge pengene så sparsommeligt som muligt, og at vi skal have et realistisk budget. Hvad angår denne sparsommelighed, kender rådsformanden sandsynligvis også de statistikker, som viser, at de europæiske udgifter, som falder ind under Europa-Parlamentets ansvar, over en 10-års periode er steget med 8 %, mens medlemsstaternes udgifter er steget med omkring 23 %. Jeg synes derfor ikke, at det er Rådets opgave at give os en lærestreg, hvad angår forsvarlig budgetforvaltning.
Så er der rabatterne, der som sædvanlig er forudsigelige. Der vil altid blive skåret ned på landbrug. Jeg har forstået, at der i år skæres ned, fordi visse budgetposter er høje og derfor godt kan reduceres. Siden Amsterdam-traktaten har vi ad hoc-proceduren. Vi får et realistisk skøn - det siger Rådet også selv - i oktober. Hvorfor afventer vi ikke det?
Rådet vil også nedskære pilotprojekter og forberedende aktioner. Hvorfor? Nogle af dem er fortræffelige, og netop nu, hvor der er fuglepest, er vi nødt til at foretage os mere på dette område.
Til sidst vil jeg spørge rådsformanden, om Rådet efter hans opfattelse overholder de aftaler, som blev indgået i 2004 vedrørende Rådets regelmæssige information af Parlamentet om den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, navnlig på højt plan. Jeg synes ikke, at Rådet har holdt ord. 
Teresa Riera Madurell (PSE ).
   - Fru formand, i de seneste måneder har vi i Udvalget om Industri, Forskning og Energi i anledning af den umiddelbart forestående behandling af det syvende rammeprogram og andre vigtige initiativer haft nogle intense drøftelser, der har afklaret vores behov og vores mål i forbindelse med videnskab, teknologi og innovation.
Vi må ikke forsømme at udnytte hele denne bagage, når vi skal arbejde med vores budget for 2006, som skal være kendetegnet af den politiske linje og de prioriteringer, som vi har fastsat, uden at modsige dem på noget tidspunkt. Hvis vi ønsker at følge Lissabon-strategien og anbefalingerne i Locatellis betænkning, kan Parlamentet ikke under nogen omstændigheder acceptere de nedskæringer, der er foreslået for alle poster vedrørende forskning og fremme af innovation i de små og mellemstore virksomheder.
I denne henseende er den betydelige nedskæring af posterne til forskning i systemer til bæredygtig energi og bæredygtig overfladetransport i modstrid med det, vi har hørt og forsvaret gentagne gange i vores udvalg, og Den Socialdemokratiske Gruppe ønsker heller ikke at acceptere det drastiske fald i posterne til bekæmpelse af alvorlige sygdomme. 
Jamila Madeira (PSE ).
   - Fru formand, vi har at gøre med et budget, hvor der er en helt åbenbar uoverensstemmelse mellem målene, Unionens erklæringer på beskæftigelses- og socialområdet samt midtvejsevalueringen af Lissabon-strategien og de midler, der afsættes.
Mens jeg bifalder, at Kommissionen har besluttet at fremskynde pilotprojektet om et europæisk år for arbejdstagernes mobilitet, beklager jeg, at Rådet ved førstebehandlingen beskærer de bevillinger, der foreslås i udkastet, med 2 millioner euro. Med et allerede beskedent budget betyder denne reduktion, at der ikke er politisk vilje til at gøre dette pilotprojekt til en reel succes, men blot en løsrevet kampagne.
Jeg mener ligeledes, at bevillingerne til EURES, som har afgørende betydning for et fælles europæisk arbejdsmarked, er beklageligt lave, hvilket også er ude af harmoni med det beløb, som Parlamentet har anmodet om og har opnået i år. Også de midler, der går til den sociale dialog, er skåret ned i forhold til udkastet, hvilket heller ikke modsvarer Europa-Parlamentets holdning. Den Europæiske Socialfond har også fået reduceret sine forslag.
Hvordan kan vi på den måde håbe på et mere socialt og konkurrencedygtigt Europa? Det er vist umuligt! 
Kyösti Tapio Virrankoski (ALDE ).
   - Fru formand, først vil jeg gerne takke alle for deres positive indstilling. Rådets budgetforslag for 2006 er baseret på betalingsbevillinger på 1,01 % af EU's bruttonationalindkomst, hvilket vil sige ca. en milliard euro over grænsen på 1 %. Dette tal blev tilmed nået efter en selvfølgelig nedskæring i udgifterne på en halv milliard euro. Da de nye medlemsstater først lige er ved at blive involveret i EU-budgettet, viser Rådets forslag, at det bliver umuligt at håndhæve udgiftsloftet på 1 %, som antydet af visse stater. Budgettet for 2006 bliver det sidste, der bliver udarbejdet med henvisning til de nuværende finansielle overslag. Hvis ikke der opstilles nye finansielle overslag, vil der ikke være enighed mellem institutionerne, hvilket vil medføre total økonomisk usikkerhed og stagnation i EU. 
Jutta D. Haug (PSE ).
   - Fru formand, kære kolleger, da Kommissionen fremlagde det foreløbige budgetforslag i juni, var Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed ikke begejstret. Vi synes simpelthen ikke, at midlerne til en ordinær gennemførelse af den europæiske miljø- og sundhedspolitik og vores politik for fødevaresikkerhed er tilstrækkelige. Vi er i mellemtiden blevet 25 medlemsstater. Tilvæksten på miljøområdet skal kun ligge under 1 %. Inden for folkesundhed er niveauet for 2005 endda bevaret. Det er ifølge nogle kolleger latterligt. Men nu har Rådet sat krone på det hele og igen reduceret den i forvejen lave beregning.
Alle medlemmer af Rådet taler i tv-taler eller i taler ud af vinduet konstant om at ville skabe et borgernes Europa. Vi har her i plenarforsamlingen netop hørt, at livskvaliteten for folk i Europa fortsat skal stige. Rimelige finansielle midler til en sådan politik nægtes imidlertid. Det kalder jeg i sandhed en tillidsskabende foranstaltning! 
Catherine Guy-Quint (PSE ).
   - Fru formand, kære kolleger, jeg vil blot sige, at jeg synes, at dette improviserede, usædvanlige møde i budgetproceduren er mærkeligt, og at det ikke har nogen mening i mine øjne. Jeg vil også gerne på vegne af Økonomiudvalget give udtryk for vores skuffelse over den kraftige udrensning i de programmer, der ligger Parlamentet på hjerte, bl.a. Prince-programmet om borgernes oplysning, og især over de indhug, der er blevet gjort i posterne til fordel for nye ressourcer til SMV'erne. Endelig skal vi for at få en holdbar europæisk politik give udvalget de personalemæssige midler, det har brug for. Det finder vi ikke i det budgetforslag, vi har fået forelagt, og det vil jeg gerne på mit udvalgs vegne udtrykke vores dybe skuffelse over. 
Bogusław Liberadzki (PSE ).
    -  Fru formand, på vegne af Udvalget om Transport og Turisme vil jeg gerne informere Parlamentet om, at udvalget tog tre hensyn under udarbejdelsen af dette forslag. Det første var transportpolitiske projekter, det andet var rapporten om europæisk turisme og det tredje var det faktum, at vi er i gang med de nuværende finansielle overslags sidste år.
Udvalget om Transport og Turisme har vedtaget følgende holdning. For det første ønsker vi at øge finansieringen til gennemførelsen af de planlagte transeuropæiske transportnet med 120 millioner euro, og vi er imod besparelser på dette område. For det andet ønsker vi for første gang i historien at introducere en budgetpost for turisme. For det tredje forkastede udvalget enstemmigt Rådets forslag - specielt med hensyn til foranstaltninger til forebyggelse af havforurening.
I denne henseende var det vores ledende princip, at vi er hjælpeløse over for de luft- og landbaserede katastrofer, som vi er vidne til. Vi skal sikre os, at vi ikke er hjælpeløse over for katastrofer til søs, og vi skal kunne forholde os til sådanne katastrofer. 
Martine Roure (PSE ).
   - Fru formand, I Haag-programmet fastsættes det, at vores vigtigste prioritet inden for området retlige og indre anliggender er at skabe fuldgyldige politikker til fremme af de grundlæggende rettigheder for alle og politikker, som styrker borgerskabet. Vi må i dag konstatere, at Unionens budget fortsat privilegerer de sanktionerende politikker. Vi vil gerne finde den rette balance mellem frihed og sikkerhed. Budgettet skal også være i balance, og vi ville forfærdeligt gerne kunne omsætte de store ord til handling. Det er ikke nok, at vores ledere hævder, at de vil fremme borgerskabet og lige muligheder. Vi skal handle og give os selv midlerne til at føre denne erklærede politik. EU står over for en stor udfordring, lige muligheder for alle. Vi ved, at al vold udspringer af uretfærdighed, og det er i vores egen interesse, at vi giver os selv midlerne til at bekæmpe denne uretfærdighed. 
Lissy Gröner (PSE ).
   - Fru formand, ønsker Europa at nå borgerne, skal vi arbejde mærkbart for dem. I udgiftsområde III bliver det mest tydeligt, og dér har Rådet reduceret mest. At gøre Europa til den mest konkurrencedygtige, videnbaserede og dynamiske region i verden betyder at øge budgettet her. Til orientering for Parlamentet anvendes i den forbindelse Böge-betænkningen. Investering i uddannelse, forskning og unge, konsekvent anvendelse af princippet - vi er lysår derfra!
De vedtager koncepter, Lissabon-strategien, ungdomspagten, ambitiøse handlingsprogrammer på områderne forskning, kultur og medier, og så annullerer De midlerne til at gennemføre det. Hvis vi ønsker at opnå folks accept af vores politik, skal vi handle derefter. Jeg takker hr. Pittella, fordi han har lagt denne modsigelse i Rådet åbent frem, og jeg opfordrer Kommissionen til at følge en vej i fællesskab med Parlamentet, således at vi får et godt budget, der er tydeligt for borgerne. 
Heinz Kindermann (PSE ).
   - Fru formand, med fastsættelsen af en bæredygtig, fælles fiskeripolitik bliver opgaverne ikke mindre på dette område. Uden tilsvarende finansielle midler er det yderst vanskeligt at gennemføre fællesskabsbestemmelserne. Jeg vil blot nævne et par eksempler her: omstrukturering af fiskerisektoren i de nye medlemsstater, forbedring af kontrolvirksomheden på fiskeriområdet, internationale fiskeriaftaler - f.eks. den fremtidige fiskeriaftale med Marokko - forskning i fiskeri, der leverer forbedrede data til forvaltning af bestandene. Vi støtter derfor Kommissionens foreløbige budgetforslag, og vi er imod Rådets.
Joseph Muscat (PSE ).
   - De fleste af os vil hævde, at det indre marked er EU's politiske og økonomiske grundpille, og at vi derfor ikke kan tillade os næste år at reducere bevillingerne til denne vigtige sektor med mere end en tredjedel fra 12 millioner euro til 7,66 millioner euro.
En sådan nedskæring går imod alt, hvad vi har diskuteret her i de seneste måneder. Vi skal også sikre os, at forbrugerbeskyttelsen, der er et af sektorens mest positive og synlige elementer, får de nødvendige ressourcer til fortsat at kunne fungere. Det kan ikke være rigtig, at der bevilges færre midler til denne sektor end i 2004, nu hvor vi har et langt større EU med mange flere forbrugere. Vi skal også lære af det, der skete for nogle få år siden, og vi skal sørge for at informere og forberede forbrugerne, så krænkelser reduceres til et minimum, når de nye medlemsstater indfører euroen.
Det er disse forslag, som Socialdemokraterne i Europa-Parlamentet og i Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse er blevet enige om.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om betænkning (A6-0255/2005) af Garriga Polledo for Budgetudvalget om forslag til Den Europæiske Unions ændringsbudget nr. 4/2005 for regnskabsåret 2005 (Tsunami) (11220/2005 - C6 0239/2005 - 2005/2079(BUD))
og betænkning (A6-0254/2005) af Böge for Budgetudvalget om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om anvendelse af fleksibilitetsinstrumentet til finansiering af rehabiliterings- og genopbygningsstøtte til de tsunami-ramte lande i overensstemmelse med punkt 24 i den interinstitutionelle aftale af 6. maj 1999 (SEK(2005)0548 - C6-0127/2005 - 2005/2083(ACI)).
Salvador Garriga Polledo (PPE-DE ),
   Fru formand, hr. formand for Rådet - som ikke længere er her - fru kommissær, normalt burde vi ikke afholde en forhandling om et ændringsbudget. Der forelægges faktisk andre ændringsbudgetter i plenarforsamlingen, som vi ikke holder en forhandling om, selv om de involverede beløb er større.
Men dette ændringsbudget om tsunami-støtten har været igennem to forskellige triloger, det har lagt beslag på en betydelig del af forligsproceduren den 22. juni, og det har desuden givet anledning til lange og vanskelige diskussioner mellem de tre institutioner. Jeg vil gerne anerkende den indsats, som rådsformanden i sin tid gjorde, især da han tilhørte nogle forhandlere, der plejer at være hårde, nemlig de britiske forhandlere. Jeg er nødt til at indrømme, at han til sidst reelt har udvist en fleksibilitet, uden hvilken det ikke ville have været muligt at få aftalen på plads.
Det er altid blevet tilstræbt at finde en løsning med udgangspunkt i Rådets oprindelige holdning, der var helt uacceptabel for de to øvrige institutioner.
Kommissionen kom i sin tid med et indledende forslag til finansiering af støtten til genopbygningen af de lande, der blev ramt af tsunamien, som vi fra Parlamentets side synes, er acceptabelt og fornuftigt. Jeg indrømmer, at hvis Rådet fra begyndelsen havde udvist en større fleksibilitet, ville vi i dag være parat til at stemme om det oprindelige forslag fra Europa-Kommissionen, for Europa-Parlamentet havde tillid til Kommissionens forslag til trods for, at det indebar en omplacering, som også har en negativ side, som vores kolleger fra Udviklingsudvalget påpeger. Vi mente fra Budgetudvalgets side, at omplaceringen var uundgåelig, men vi krævede, at den ikke måtte påvirke Asien-programmerne, eller at varigheden af den planlagte bistand i det mindste blev forlænget.
Imidlertid hed det sig i såvel den erklæring, som Europa-Parlamentet kom med, som i den erklæring, som Rådet kom med i januar i år, at det under alle omstændigheder ikke var muligt at finansiere en del af disse 350 millioner euro, som udgør hovedparten af genopbygningsbistanden, med de budgetposter, der allerede var indgået forpligtelser om. Med andre ord - og det er de ord, som Budgetudvalget og jeg som ordfører har sagt i løbet af den forgangne tid - de nye finansielle ressourcer er nødvendige for at finansiere nye forpligtelser på udenrigsområdet.
Dette var det vigtigste stridspunkt, vi havde med Rådet, og årsagen til de mange mislykkedes forhandlinger, som har udvidet perioden til vedtagelsen af en endelig beslutning til ni måneder. Vi har desværre været meget længe om at træffe en beslutning om mobilisering af hele denne bistand med henblik på at forelægge den til Parlamentets godkendelse.
Rådet ønskede at finansiere en del af genopbygningsstøtten ved at ofre programmer, som EU allerede havde fastsat.
Den opnåede aftale skal nu finansieres af reserven til nødhjælp, som var den løsning, som Kommissionen mere beskedent havde foreslået for at opnå Rådets enighed.
Vi insisterede som Parlament især på mobilisering af fleksibilitetsinstrumentet, men til sidst besluttede vi at acceptere et forslag, der mobiliserer reserven til nødhjælp ud over, hvad fornuften tilskriver os.
Lad os håbe, at der i de resterende måneder af 2005 ikke bliver brug for at mobilisere reserven til nødhjælp ud over det beløb, vi har til rådighed i dag.
Rådsformanden sagde ved den tidligere forhandling, at han er optimist med hensyn til de yderligere 13 millioner euro, vi har til at finansiere 2005. Jeg er også optimist, i den forstand, som det fremgår klart af betænkningen, at vi stadig kan mobilisere 293 millioner euro fra fleksibilitetsinstrumentet. Jeg er derfor sikker på, at vi vil være i stand til at finde disse 13 millioner i fleksibilitetsinstrumentet, for at tro på, at vi kan opnå disse 13 millioner i forbindelse med den endelige budgetgennemførelse for 2005, forekommer os naturligvis praktisk taget utænkeligt på nuværende tidspunkt - og jeg tror ikke, at jeg ville være i stand til at forelægge et sådant forslag i Parlamentet.
Afslutningsvis vil jeg gerne understrege, at EU sandsynligvis er verdensmester i lynhurtigt at komme med vigtige og højtidelige erklæringer, der berører alle institutionerne og betyder en forpligtelse på udenrigsområdet, men at vi ligger på en sidsteplads blandt verdens institutioner, når det gælder om at forvandle disse erklæringer, som vi så højtideligt underskriver, til finansielle forpligtelser. Jeg håber, at vi drager alle de nødvendige konklusioner og lektioner i forbindelse med denne proces, og at vi fremover bliver meget hurtigere til at få bistanden til andre lande igennem. 
Reimer Böge (PPE-DE ),
   Fru formand, fru kommissær, det britiske rådsformandskab udtalte sig tidligere meget statsmandsagtigt om kravene til udenrigspolitikken og opererede også med nogle virtuelle tal. Men med hensyn til det kompromis, som vi desværre skal forhandle om her i dag, kan jeg helt og holdent tilslutte mig det, som hr. Garriga Polledo allerede anførte som ordfører for ændringsbudgettet, nemlig at det egentlig er i modstrid med disse statsmandsagtige formuleringer, og det er også i modstrid med det, som eksempelvis Rådet stillede i udsigt i sine konklusioner af 7. januar 2005 som reaktion på denne store katastrofe.
Heraf følger, at det, som vi desværre skal forhandle om her, er et fremragende eksempel på den troværdighed, på den lejlighedsvise diskuteren frem og tilbage og på de tvivlsomme tidsskalaer, som undertiden kun giver de europæiske institutioner mulighed for at reagere på uundgåelige og aktuelle udfordringer. Dette bør være en lektion for os alle, når vi skal forberede os på forhandlingerne om de fremtidige budgetrammer fra 2007 og også med hensyn til de nødvendige fremtidige instrumenter.
Kommissionen stillede indledningsvis et forslag, hvori man stillede i udsigt, at der f.eks. bør anvendes et fleksibilitetsinstrument i en størrelsesorden af 98 millioner. Ud af de i alt 170 millioner dukkede der 15 millioner frem i dette ændringsbudget. Samtidig skal der skaffes 13 millioner i løbet af de næste par måneder, som vi endnu ikke har fundet. Man skal ligeledes være opmærksom på, at der vil blive gennemført relevante reallokeringer fra budgetposter, som allerede var tiltænkt netop denne region. Her skal det britiske rådsformandskab og Rådet spørge sig selv, hvordan alt dette stemmer overens med de store millenniummål, som de forpligtede sig til i deres erklæringer igen og igen.
Jeg vil godt minde Dem om, at sådan som vi fortolker situationen, ser Rådet ikke ligefrem ud til at have stirret som en kanin, der konfronteres med en slange, for derefter at sige: Nej - vi kan ikke allokere mere end 15 millioner, da vi så allerede ville have opbrugt de 200 millioner i fleksibilitetsinstrumentet for 2005. Ved anvendelse af N+2-reglen ville der være rigeligt med margen til dette.
I denne sammenhæng skal det endnu en gang påpeges, at det var Parlamentet, der allerede i starten af forhandlingerne om det, som stats- og regeringscheferne besluttede i 1999 med Agenda 2000, sagde, at kategori IV var kronisk underfinansieret, og at udenrigs- og sikkerhedspolitikken samt naboskabspolitikken sandsynligvis ville være underfinansieret, hvis Luxembourg-kompromiset for de nye finansielle overslag blev vedtaget. Med det værst tænkelige scenario in mente insisterede vi på fastsættelsen af et fleksibilitetsinstrument, og vi havde også til dels succes med at forhandle os frem til et. Udviklingen gav os ret, for det er en kendsgerning, at uforudsete foranstaltninger gjorde det nødvendigt at gribe til dette fleksibilitetsinstrument hvert år. Derfor vil jeg godt sige, at vi på grund af den prekære situation med hensyn til tid og finansielle midler, som vi befinder os i, vil stemme for dette kompromis.
Jeg vil gerne bruge disse forhandlinger til endnu en gang at præcisere, at vi - også under forhandlingerne om de efterfølgende finansielle overslag og de dermed forbundne instrumenter - vil sætte alt ind på at opnå mere fleksibilitet og større bevægelighed. Jeg vil godt gentage det, som plenarforsamlingen sagde i den pågældende betænkning, nemlig at oparbejdelsen af reserver til nødsituationer vil være at betragte som den del af Parlamentets holdning, der ikke står til forhandling. De vil være bekendt med de tal, som vi nævnte i den sammenhæng. En gang imellem får man indtryk af, at Kommissionen og især Rådet helst ikke vil forhandle om tal overhovedet. Ved dagens afslutning skal vi imidlertid være enige om tallene og finde en vej, således at vi kan reagere hurtigere, mere konsekvent og med større troværdighed, end vi gjorde under disse forhandlinger.
Nirj Deva (PPE-DE ),
   Fru formand, tsunamien ramte store dele af befolkningen i Indonesien, Sri Lanka, Thailand og Maldiverne. Reaktionen fra Europas befolkning, de europæiske regeringer, Europa-Kommissionen og medlemsstaterne var overvældende. Alene i Sri Lanka udgjorde de institutionelle og offentlige forpligtelser omkring 5,8 milliarder euro. Der er indgået forpligtelser for omkring 8 milliarder euro i Indonesien.
Men løfter og indfrielse, ord og handling er helt forskellige ting. Jeg er netop vendt hjem fra Sri Lanka og Indonesien. I Indonesien talte jeg med Kuntoro Mangkusubroto, der er leder af det indonesiske genopbygningsagentur. Han fortalte, at de ikke kan bruge pengene så hurtigt, som vi tror, at de kan. Han mente, at han ville kunne bruge dem på fire år, mens Indonesiens præsident ønsker at bruge dem over en femårig periode.
Jeg må med beklagelse sige, at der ikke er sket særlig meget i Sri Lanka. Intet er forandret. Regeringen skyder skylden på de internationale ngo'er, og ngo'erne skyder skylden på regeringen. Jeg er budgetordfører for Udviklingsudvalget. Vi vedtog denne udtalelse i mit udvalg i går. Jeg forsøgte at forklare, at jeg, selv om Kommissionens behov er af stor betydning, erkender, at den er nødt til at indgå forpligtelser, afsætte midler til fonden og så begynde at bruge disse midler til de projekter, vi nu engang har fastlagt.
Sri Lankas og Indonesiens kapacitet til at absorbere disse enorme pengebeløb på en gennemsigtig, korrekt måde, er minimal. Srilankanerne nusser stadig rundt med papirer, mens befolkningen bor i telte. Intet har ændret sig i løbet af de seneste syv måneder siden den 26. december 2004. Det er en tragedie og en skandale. Men vi er nødt til at forstå, at uanset hvor meget vi ønsker at give og hjælpe de mest trængende, er absorptionskapaciteten og evnen til at handle hurtigt i krisesituationer begrænset. Som vi har set i New Orleans, kan end ikke den mest magtfulde nation i verden klare tragedier af dette omfang. Det har lært os, at vores kontor for humanitær bistand, ECHO, har mere ekspertise og er bedre udrustet til at klare disse nødsituationer end nogen anden institution i verden. Det mest positive bidrag, vi kan komme med, er at lære folk det, vi selv har lært ved mange lejligheder. En af de ting, vi kan gøre efter tsunamien og i New Orleans, er at give råd og vejledning. 
Ingeborg Gräßle,
   Fru formand, fru kommissær, kære kolleger, vi brugte ni måneder på at få finansieringen af genopbygningen på plads efter denne katastrofe. Der er ikke noget at glæde sig over, men derimod snarere en grund til at gøre status over vores egne muligheder og evner. Hvis man tager i betragtning, hvad der var grunden hertil, så kan det, som Rådet og medlemsstaterne bedrev, helt og aldeles betragtes som kængurupolitik, dvs. store spring med tom pung.
Et af problemerne med den lange varighed var, at Parlamentet med rette krævede af Rådet, at det skulle overholde tilsagn, hvilket Rådet imidlertid kun gjorde halvt og meget modstræbende. Det beklager jeg meget. Rådet afgav tilsagn og overlod så ellers bare ansvaret for opfyldelsen heraf til Parlamentet. Forhandlingerne om finansieringsteknikken har et langt stykke af vejen skullet erstatte pengene. Det fungerer ikke, men det passer dog meget godt til mange medlemsstaters adfærd. 22 medlemsstater har givet tilsagn til et genopbygningsprogram. Ifølge Kommissionens internetside er der kun ni af landene, som indtil nu også har stillet pengene til rådighed herfor. Kun tre medlemsstater er tæt på at have opfyldt deres tilsagn helt. I øvrigt er den seneste opdatering af internetsiden gennemført den 20. maj 2005. Kommissionen har altså ikke særlig travlt med at kommunikere sine bedrifter på dette område ud til befolkningen. Da jeg fik at vide, at det er den mest opdaterede information om udviklingen i forhandlingerne, vil jeg godt lykønske rådsformandskabet med at være langt forud med hensyn til at holde dets løfter i henhold til de statistikker, som er tilgængelige på internetsiden.
Hvad er Europas tilsagn om hjælp værd i forbindelse med sådanne katastrofer? Det er et spørgsmål. som vi skal stille os selv. Jeg husker godt den iranske by Bam. Jordskælvet her fandt sted et år før tsunami-katastrofen, og indtil nu er - det siger organisationen Røde Halvmåne i hvert fald - 17 % af de globale tilsagn rent faktisk blevet indfriet.
Vi gav dem vores ord, og hvis det ikke lykkes for os at overholde det, som vi giver tilsagn om, er det bedre ikke at afgive tomme løfter til folk i nød.
Catherine Guy-Quint,
   Fru formand, kære kolleger, jeg tager ordet i dag for at tale om det ændringsbudget, vi har ventet på så længe. Det vedrører de foranstaltninger, vi har forpligtet os til at finansiere for at støtte genopbygningen af de lande, der blev ramt så hårdt af tsunamien i december 2004. Også jeg beklager Rådets holdning. budgetmyndigheden har brugt så lang tid på at få frigjort de lovede midler. I januar, ja faktisk allerede i december, lovede Unionen 350 millioner euro i støtte. Ni måneder senere har vi de største problemer med at få givet 170 millioner for 2005. Den 27. april forelagde Kommissionen et udkast til et budgetforslag og anmodede om den nødvendige mobilisering af fleksibilitetsinstrumentet med et beløb på 98 millioner euro.
Men Rådet ville ikke høre tale om denne mobilisering. Det er forfærdeligt, men Rådets slogan er "Hold dig væk fra mine euro". Det er forfærdeligt at have en budgetmyndighed, som har ansvar og forpligtelser, men som nægter at påtage sig dem. Parlamentet har derfor måttet kæmpe hårdt de seneste måneder for at få frigivet 15 millioner euro via fleksibilitetsfonden. Derfor har vi måttet foretage en omfordeling og tage 60 millioner fra de øvrige humanitære hjælpeforanstaltninger for at opnå balance og nå frem til de 170 millioner euro. Jeg må sige, at for os er det en skandale, for ingen af de fattige lande er blevet rigere, tværtimod. Elendigheden breder sig i alle disse lande. Der er 70 millioner tilbage i reserven til nødhjælp. Lad os håbe, vi ikke får brug for dem inden årets udgang.
Vi støtter selvfølgelig denne aftale, for det haster for de tsunami-ramte befolkninger og borgere. Men sikken parodi! Mine herrer fra Rådet, jeg skal anmode om to ting: For det første at De ikke afgiver flere løfter, da De aldrig er i stand til at holde dem. For det andet må jeg sige, at De har advaret os, men hvad er Rådets engagement værd i forbindelse med de finansielle overslag? Jeg vender mig mod hr. Böge for at sige, at vi skal tage højde for denne begivenhed, dette problem, når vi forhandler de kommende finansielle overslag på plads. Selv når Rådet har taget noget til efterretning, holder det hverken sit ord eller sine løfter. Ja, Den Europæiske Union er syg. Borgerne kan se det, men fejlen ligger generelt hos medlemsstaterne, som glemmer, at vi skal bygge EU op sammen, for de europæiske borgere, men også for Europas position og storsind, for vi har en pligt over for alle verdens lande, og især over for de tsunami-ramte befolkninger. 
Kyösti Tapio Virrankoski,
   Fru formand, ændringsbudget nr. 4 og brugen af fleksibilitetsinstrumentet vedrører tsunami-katastrofen i Sydøstasien. EU ønsker at bidrage med 350 millioner euro i form af rehabiliterings- og genopbygningsstøtte til de katastroferamte områder. Ud af dette beløb vil 170 millioner blive tildelt i år, og heraf er ca. 85 millioner euro "nye" midler. Det er et stort beløb - det største næst efter tilsagnet fra Australien og USA. Det viser, at EU stræber efter at spille en ansvarlig rolle i forbindelse med store katastrofer. I december formåede EU at afsætte 123 millioner på dette års budget. Fødevarehjælpen tegnede sig for 23 millioner euro og nødhjælpsreserven for 100 millioner euro. Nu handler det om genopbygningsstøtte.
Genopbygning er et enormt projekt. Det handler om at rydde op i hele regioner, om at reparere og genopbygge hjem og om at puste nyt liv i økonomien. Med dette mål for øje er det f.eks. vigtigt at få gang i fiskeriet som levebrød.
Det er et positivt tegn, at Europa-Parlamentet og Rådet skulle være nået til enighed om finansforordninger i juli. På det seneste har samarbejdet mellem Rådet og Parlamentet ikke ligefrem været fremragende i budgetmæssige anliggender, og det blev tilspidset i forbindelse med hårdknuden i forhandlingerne om de finansielle rammer i juni. Det faktum, at der blev skabt konsensus om selv dette vigtige emne, viser, at der kan skabes positive resultater i EU's arbejde, hvis blot vi erkender vores fælles ansvar.
Helga Trüpel,
   Fru formand, kære kolleger, fru Grybauskaitė, kære repræsentanter for Rådet, jeg vil godt starte med at takke hr. Böge og de andre talere for deres klare udmeldinger, især set i lyset af den voldsomme uenighed mellem vores tre institutioner i de seneste ni måneder.
Jeg vil godt minde Dem om endnu en gang, at Rådet efter denne skrækkelige tsunami-katastrofe og til gavn for verdensoffentligheden bebudede, at Europa ville stille 350 millioner til rådighed som hjælp til tsunami-ofrene. Det blev annonceret i begyndelsen af året for årene 2005 og 2006. Vi havde andel i løftet, men vi skal naturligvis også måle Rådet på dette.
Vi hørte allerede om de massive uoverensstemmelser, især hvad angår det såkaldte fleksibilitetsinstrument. Jeg vil også godt tilslutte mig nogle af de forrige taleres vurdering af de uoverensstemmelser, som vi havde med Rådet i de seneste ni måneder, der til dels havde beskæmmende karakter, og jeg må også på det kraftigste kritisere Rådet for dets måde at håndtere dette på.
Jeg mener fortsat, at de penge, som man stillede til rådighed til andre hjælpeprogrammer i Asien, og som man nu vil bruge til katastrofehjælp, under alle omstændigheder bør anvendes igen på grund af millenniummålene. Efter min opfattelse er det et spørgsmål om EU's troværdighed. Hvis man fremsætter sådanne løfter og også vil anerkendes i verdensoffentligheden, skal man også have den politiske kraft til virkelig at gennemføre disse beslutninger og allokere tilsvarende ressourcer hertil.
Som andre talere før mig allerede var inde på, anser jeg det, som blev resultatet af vores forhandlinger, for et meget vanskeligt kompromis. Jeg mener dog, at EU under hensyntagen til ofrene ikke kan vente længere med at træffe en beslutning om endelig at stille disse midler til rådighed, da det ellers vil have negative konsekvenser for EU's troværdighed.
Jeg vil dog ikke undlade at kritisere Rådet for den smålighed og obstruerende stil, som det anlagde i forbindelse med forhandlingerne herom, især i betragtning af det, som De forkyndte over for verdensoffentligheden.
Til trods herfor vil jeg godt endnu en gang opfordre til - da der venter os hårde forhandlinger i 2006 - at vi sikrer os, at forhandlingerne forløber anderledes i 2006, og at vi også kan udnytte fleksibilitetsinstrumentet således, som det var planen, nemlig til brug i sådanne nødsituationer. Man bør ikke reagere så snæversynet på en sådan udfordring.
Alessandro Battilocchio (NI ).
   - Fru formand, kære kolleger, jeg taler på vegne af det nye PSI. Som medlem af Udviklingsudvalget besøgte jeg sammen med udvalgsformanden Luisa Morgantini, ordføreren hr. Deva og andre parlamentsmedlemmer de tsunami-ramte områder, navnlig i den indonesiske region Banda Aceh.
Skadernes omfang er særdeles omfattende. Hele samfund er blevet ødelagt og skyllet bort af naturens voldsomme kræfter. Selv om lokalbefolkningerne endnu er ikke kommet sig over tabet af materielle goder og menneskeliv, smøger de nu ærmerne op og forsøger at skabe betingelserne for en fremtid. Europa gjorde sin pligt og undlod ikke at opfylde sine solidariske forpligtelser. Ikke alene gjorde institutionerne en hurtig indsats, der var også rigtig mange almindelige borgere, som anså det for nødvendigt at hjælpe, og som derfor gav et bidrag.
Når det gælder denne overordnede, rimelige og hensigtsmæssige indsats, kan man kun være enig i ordførerens forslag om, at der i 2005 skal sættes 100 millioner euro af til rehabilitering og genopbygning, hvortil kommer de 123 millioner euro, som allerede er ydet til humanitær støtte, og pligten til i 2006 og 2007 at udbetale det resterende beløb på 250 millioner euro.
Som repræsentanter for de europæiske borgere er det dog også vores ansvar at bede de ansvarlige myndigheder, navnlig i Indonesien, Maldiverne og Sri Lanka, om at sørge for, at hjælpen hurtigt når frem til befolkningen, og at man herefter foretager de arbejder og indgreb, der er nødvendige for at sikre en reel, synlig og konkret forbedring af disse befolkningers leveforhold. 
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk (PPE-DE ).
    -  Fru formand, jeg har taget ordet for at tale i denne forhandling om ændringsforslagene til 2005-budgettet og anvendelse af fleksibilitetsinstrumentet, fordi jeg tror, at forslagene i betænkningerne af Garriga Polledo og Böge vil sætte EU i stand til at overholde sine forpligtelser over for de tsunami-ramte lande.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at gøre medlemmerne opmærksomme på tre problemer af mere generel karakter. For det første er det desværre et faktum, at forskellige naturkatastrofer, der alle giver enorme menneskelige og materielle tab, bliver stadig hyppigere. Tsunami-katastrofen i Asien, orkanen i Slovakiet, oversvømmelserne i Østrig, Rumænien og Tyskland, brandene i Spanien og Portugal og den nylige katastrofe i USA er blot nogle af dette års katastrofer. Det betyder, at vi fremover skal afsætte betydeligt flere midler på EU-budgettet for at kunne give støtte til de lande, der rammes af naturkatastrofer.
For det andet er det let nok at love støtte, men det er langt vanskeligere at føre det ud i livet. Et godt eksempel herpå er bevillinger til de områder, der blev ramt af den asiatiske tsunami, hvilket allerede har været debatteret i dag. EU gav tilsagn om et bidrag på 350 millioner euro, men det forsøger fortsat at finde midlerne til at leve op til denne forpligtelse, der trods alt ikke er overdrevent stor.
For det tredje vil jeg gerne gøre Parlamentet opmærksom på de alt for lange procedurer for at skaffe finansiering til afhjælpning af eftervirkningerne af naturkatastrofer. Et godt eksempel herpå er støtten til Slovakiet, hvor en orkan ødelagde store skovområder i det slovakiske Tatra-område. Orkanen ramte landet i efteråret 2004, men det er først nu - et år senere - at vi sender penge til Slovakiet for at hjælpe landet med følgerne af denne naturkatastrofe.
Til trods for denne kritik glæder jeg mig over, at EU er så aktivt involveret i foranstaltninger over hele verden, der skal afhjælpe følgerne af naturkatastrofer. Jeg er helt sikker på, at Parlamentets vedtagelse af de betænkninger af Garriga Polledo og Böge, som vi forhandler om i dag, vil medvirke til hurtigere at sikre støtte til sådanne opgaver.
Anders Wijkman (PPE-DE ),
   Fru formand, dette spørgsmål er blevet diskuteret igennem meget lang tid. Det er naturligvis godt, at vi nu har fået en beslutning og en aftale. Samtidig er jeg på Udviklingsudvalgets vegne skuffet over resultatet. Vi har hele tiden modsat os, at midler, som allerede var afsat til reelle udviklingsformål i Asien-budgettet, nu til dels omprogrammeres til denne katastrofe. Vi har også hele tiden hævdet, at vi så meget som muligt skulle værne om reserverne til nødhjælp og snarere benytte os af fleksibilitetsinstrumentet. Vi har kun 53 millioner euro tilbage i reserven til nødhjælp nu, hvor der er knap fire måneder tilbage af året. Hvad gør vi, hvis der indtræffer en ny stor katastrofe i verden?
Vi har ikke haft held med vores argument. Det betyder ikke, at vores argument savner relevans eller tyngde, tværtimod. Vi vil støtte dette forslag, men fortsætter med at arbejde for, at indsatsen i forbindelse med store katastrofer som denne i første omgang skal bekostes med nye midler og gennem fleksibilitetsinstrumentet. Vi håber desuden, at vi så meget som muligt står vagt om reserven til nødhjælp, således at vi kan yde en indsats i tilfælde af nye store lidelser.
Til sidst vil jeg håbe og tro på, at de midler, som afsættes nu til genopbygning og efterfølgende tilpasning, anvendes klogest muligt, og at man frem for alt indbygger så mange katastrofeberedskabsaspekter heri som muligt, således at vi ikke forstærker en sårbarhed, som allerede findes hos de mennesker, der bor i denne region. 
Dalia Grybauskaitė,
    Fru formand, vi havde allerede truffet en beslutning, før vi tog på ferie. Det var ikke let, og beslutningen lå ret langt væk fra Kommissionens oprindelige forslag. Det var en smertefuld erfaring for os alle, især fordi vi var langsomme til at holde vores løfter, og de respektive budgetmyndigheder var ikke tilstrækkelig lydhøre over for hinandens synspunkter. Denne erfaring viser, hvor vanskeligt det er at løse vores interne problemer og samtidig hjælpe mennesker i nød i resten af verden.
Men vi nåede langt om længe frem til en beslutning, og jeg håber, at De vil stemme for mobiliseringen af 15 millioner euro fra fleksibilitetsinstrumentet i denne mødeperiode. Vedrørende de 142 millioner euro, som der allerede er truffet beslutning om, kan jeg meddele, at der er indgået forpligtelser for dette beløb. Vi mener derfor, at vi har gjort det så godt, vi kan.
Som svar på Deres bemærkninger vil jeg understrege, at vi har gjort alt, hvad der stod i vores magt, men vores viden om, hvordan vi forbedrer den administrative kapacitet til at absorbere hjælp, skal naturligvis deles med andre. Det vil Kommissionen gøre på den bedst mulige måde.
Kommissionen forstår, at spørgsmålet om finansieringen af de resterende 13 millioner euro for i år stadig er uløst. Kommissionen vil kunne stille forslag om dette inden månedens udgang. 
Formanden.
   - Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er spørgetiden (B6-0330/2005).
Vi behandler en række spørgsmål til Kommissionen.
Formanden.
På Det Europæiske Råd i Thessaloniki (juni 2003) blev der som del af den europæiske strategi for Balkan lagt op til en udvidelse af den europæiske ordning for diagonal kumulation af oprindelsesreglerne til også at omfatte landene på det vestlige Balkan med det formål at styrke den økonomiske vækst gennem fremme af eksporthandel. Kommissionen er med henblik herpå i færd med at oprette et område for kumulation af oprindelsesreglerne, der i første omgang kommer til at omfatte EU, Kroatien og FYROM. Sidstnævnte har faktisk allerede indgået en bilateral frihandelsaftale med EU.
Hvilke tiltag har Kommissionen allerede truffet for at sikre, at produkter, som FYROM eksporterer til EU-medlemsstaterne, ikke transporteres under landets konstitutionelle navn, men under det navn, som FN og EU har anerkendt?
Hvis myndighederne i FYROM ikke desto mindre holder fast ved at anvende deres konstitutionelle navn i ledsagedokumenter, certifikater eller anden form for dokumentation, der vedrører eksportprodukterne, hvilke foranstaltninger agter Kommissionen i så fald at iværksætte for at overholde EU's fælles afgørelser på dette område?
László Kovács,
    Jeg vil gerne takke det medlem, der har stillet dette spørgsmål, for det er et meget relevant spørgsmål.
På Det Europæiske Råds møde i juni 2004 blev Kommissionen opfordret til at forberede udvidelsen af den paneuropæiske diagonale kumulation af oprindelser til landene i regionen i overensstemmelse med alle relevante fællesskabspolitikker og i henhold til deres administrative kapacitet.
Kommissionen er i øjeblikket i færd med at analysere forskellige muligheder for at kunne foretage en diagonal kumulation med de pågældende lande. Under alle omstændigheder vil alle yderligere muligheder for kumulation for landene på det vestlige Balkan blive etableret på grundlag af de stabilitets- og associeringsaftaler, der indgås under stabilitets- og associeringsprocessen.
I den nuværende stabilitets- og associeringsaftale mellem EU og Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, som trådte i kraft i 2004, og navnlig dennes protokol 4, præciseres krav og procedurer for indrømmelse af fortrinsbehandling af produkter med oprindelse i dette land, herunder transportcertifikater og andre oprindelsesbeviser. I aftaleteksten henvises der til Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien som den eneste betegnelse for landet, og dermed er dette det eneste navn, der kan benyttes som oprindelsesland på transportcertifikater og anden dokumentation, hvis der skal indrømmes fortrinsbehandling. Derfor må medlemsstaternes toldmyndigheder ikke indrømme fortrinsbehandling til varer, der ikke opfylder de relevante bestemmelser i stabilitets- og associeringsaftalen. 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   - Fru formand, jeg vil sige mange tak til kommissær Kovács for hans svar, som var fyldestgørende. Jeg vil blot påpege, at Kommissionen i henhold til traktaten har pligt til at forsvare EU's . EU's omfatter EU's beslutninger om den midlertidige betegnelse for Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien.
Jeg vil gerne spørge, om det svar, han gav, og Kommissionens engagement i problemstillingen, som han gjorde opmærksom på, vil indgå i teksten til den udtalelse, Kommissionen er ved at udarbejde om Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedoniens egnethed til at blive optaget i EU. 
László Kovács,
    Jeg mener desuden, at det er vigtigt, at der skabes mulighed for administrativt samarbejde og gensidig bistand i aftalen mellem toldmyndighederne i Fællesskabets medlemsstater og i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien for at sikre en korrekt gennemførelse af protokollen og sikre, at oplysningerne på transportcertifikater eller fakturaer er korrekte. Dette supplerer den første del af mit svar. 
Formanden.
Ifølge verdens største softwarevirksomhed på sikkerhedsområdet står verden over for en trussel af gigantiske dimensioner i form af virus fra de nye 3G- mobiltelefonder og stadigt mere sofistikerede PC-spywareprogrammer.
De amerikanske myndigheder har besluttet at anvende en "get tough"- tilgang til computerhackere og pirater, som nu truer med at påføre verdensøkonomien massiv skade.
Vil Kommissionen meddele, hvilke konkrete foranstaltninger den tager eller agter at tage for at standse denne form for kriminalitet?
Viviane Reding,
    Cookies, adware og spyware samt lignende former for software reguleres ved artikel 5, stk. 3, i direktivet om databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation. I henhold til denne bestemmelse er det kun tilladt at skaffe sig adgang til en brugers terminaludstyr, såsom en personlig computer eller mobiltelefon, eller lagre oplysninger på dette udstyr, hvis brugeren gives præcise oplysninger om formålet med sådanne aktiviteter og får mulighed for at afvise dem.
Dette er hovedreglen, når denne software er beregnet til lovlig brug, men sagen stiller sig anderledes, hvis formålet er ondsindet, og man har til hensigt at skade et computersystem eller dettes bruger. Disse typer af malware er klart forbudt ved direktivet om databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation.
Som det normalt er tilfældet med EU's direktiver, er det op til medlemsstaterne at vælge afhjælpeforanstaltninger, sanktioner og værktøjer til håndhævelse. Men i februar 2005 gik de 25 medlemsstater videre end direktivet om databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation og vedtog rammeafgørelsen om ulovlige angreb på informationssystemer. I henhold til denne rammeafgørelse kan spyware-relaterede aktiviteter, herunder ulovlig adgang til og indblanding i informationssystemer, straffes med ikke mindre end et til tre års fængsel og ikke mindre end to til fem års fængsel, hvis der er tale om organiseret kriminalitet.
Men lovgivning er ikke tilstrækkeligt i sig selv og vil kun føre til de forventede resultater, hvis den kombineres med andre foranstaltninger som supplerende håndhævelsesforanstaltninger, branchesamarbejde, herunder forskning i standardisering samt øget bevidsthed hos brugerne.
Hvad angår håndhævelsesforanstaltningerne, har EU et kontaktnet af spam-myndigheder - CNSA, der har til opgave at lette samarbejdet om håndhævelse mellem de nationale myndigheder, hvad angår spam og lignende spørgsmål. På det seneste møde i dette netværk beskæftigede man sig hovedsagelig med spyware, som ofte spredes via spam, og den udfordring, dette udgør for de håndhævende myndigheder og branchen.
Spam, spyware og adware er blot eksempler på de mange sikkerhedstrusler, der risikerer at undergrave fordelene ved internettet og elektronisk kommunikation. Kommissionen planlægger derfor at fremlægge en strategi for et sikkert informationssamfund, der omfatter forskellige foranstaltninger, der skal sikre de elektroniske kommunikationsnet mod svindel, skadeligt indhold og tekniske fejl samt skabe øget tillid.
I 2004 tog Kommissionen et andet stort skridt i retning af at forbedre sikkerheden på internettet gennem oprettelsen af ENISA, Det Europæiske Agentur for Net- og Informationssikkerhed. Agenturet har allerede ansat sine første medarbejdere og udarbejdet sit arbejdsprogram, og i august 2005 - for bare få dage siden - flyttede det ind i sit hovedkvarter i Heraklion i Grækenland, og det vil snart være fuldt operationelt.
ENISA vil hjælpe Fællesskabet, medlemsstaterne og dermed erhvervslivet med at forebygge, afhjælpe og reagere på alvorlige risici for netværks- og informationssikkerheden. 
Seán Ó Neachtain (UEN ).
   - Jeg takker kommissær Reding for hendes omfattende svar. Jeg blev opmuntret af at høre, at der allerede er truffet foranstaltninger for at afhjælpe denne trussel. Det er efter min mening den mest lumske og afskyelige trussel, verden og især verdens økonomier står over for. Vil Kommissionen træffe yderligere foranstaltninger over for den sandsynlige udvikling? Situationen ændrer sig konstant og indebærer mange og store farer. Derfor vil jeg gerne vide, hvad man planlægger med hensyn til fremtiden. 
Viviane Reding,
    Lad mig svare det ærede medlem kort og påpege, at etableringen af ENISA, Det Europæiske Agentur for Net- og Informationssikkerhed, vil udgøre et værktøj, der giver os mulighed for at reagere meget hurtigt på eventuelle krisesituationer eller nye udviklingstendenser, der måtte opstå. Desuden vil strategien for et sikkert informationssamfund, som jeg meget snart vil fremlægge, og som da helt klart vil blive drøftet i Europa-Parlamentet, blive et yderligere værktøj, der giver os mulighed for at reagere på det lovgivningsmæssige niveau, hvis det er nødvendigt, og hvis der bliver tale om nye teknologiske opfindelser og nye former for misbrug af disse teknologiske opfindelser. 
Formanden.
   - Da spørgeren ikke er til stede, bortfalder spørgsmål nr. 40.
Formanden.
Første modsigelse: I hvidbogen om EU's udsigter for 2005 anfører Det Forenede Kongerige, at de finansielle overslag skal dække behovene i de nye medlemsstater. I dokumentet "Finansielle overslag - hvorfor 1 % ikke er realistisk" forklarer Kommissionen, at en sats på 1 % af BNP vil betyde en voldsom nedskæring af finansieringerne til både Bulgarien og Rumænien samt til den fulde integration af de 10 nye medlemsstater, samt at der med 1 % ikke kan nås frem til en aftale, der sikrer budgetmæssig ligevægt mellem de 25. Anden modsigelse: Den forbedrede støtte til konkurrenceevnen, som det britiske formandskab går ind for, er ikke i overensstemmelse med forslaget om 1 %.
Hvordan agter Kommissionen at samarbejde med det britiske formandskab og Europa-Parlamentet for at komme ud af det nuværende dødvande vedrørende de finansielle overslag, uden at dette går ud over nye og gamle medlemsstater og konkurrenceevnen? 
Dalia Grybauskaitė,
    Spørgsmålene har haft stor politisk betydning for os, herunder det spørgsmål, som jeg modtog fra hr. Vakalis, men på nuværende tidspunkt er det meget vanskeligt at garantere præcise resultater i løbet af forhandlingsprocessen. Derfor vil jeg gerne gøre opmærksom på, at jeg har udarbejdet et svar på et mere overordnet politisk plan, og jeg vil gerne læse dette svar op officielt.
Som det ærede medlem antyder, har den blindgyde, som de finansielle overslag er havnet i, kun gjort det endnu mere påtrængende at nå frem til en aftale. Der er en reel risiko for, at de nødvendige foranstaltninger ikke vil være på plads, så Unionens politikker kan gennemføres effektivt efter 2006.
Vi skal bevare fokus på målsætningen om et mere afbalanceret budget med et godt kompromis mellem de eksisterende udgifter til vores velafprøvede politikker og vores nye politiske dagsorden for vækst og beskæftigelse.
Kommissionen vil yde fuld støtte til det britiske formandskab og ser frem til at arbejde for at kunne fremme en aftale i rette tid. Kommissionen ser ligeledes frem til, at formandskabet for Rådet bestræber sig på at føre an i diskussionen og tager de nødvendige initiativer med henblik på at nå frem til et kompromis. Når der er tale om betydelige forskelle mellem medlemsstaterne hvad angår EU-budgettets funktion og fokus, er behovet for et kompromis indlysende for alle.
Kommissionen vil fortsat yde en aktiv indsats for at nå frem til et kompromis, der kan opnå den nødvendige støtte blandt medlemsstaterne, og vil give aftalen mellem Parlamentet, Rådet og Kommissionen under den interinstitutionelle aftale mulighed for at munde ud i de nye finansielle overslag. 
Nikolaos Vakalis (PPE-DE ).
   - Jeg vil gerne sige til kommissæren, at jeg læste interviewet med hende i den 18. februar 2005. Det var et meget overraskende interview. Jeg vil gerne have, at alle Parlamentets medlemmer hører en del af dette fantastiske interview, og bagefter vil jeg bede Dem svare mig på, om De har ændret synspunkt eller vil ændre synspunkt i dag med hensyn til nogle af Deres udtalelser.
Jeg læser op, for denne tekst bør gå over i historien: Jeg tror ikke, siger kommissæren, at de seks landes forslag kan gennemføres. Jeg tror, vi skal op over 1 %. Vi støtter fortsat Prodis forslag på 1,4 %, fordi det simpelthen udgør summen af finansieringen af de politikker, Rådet har vedtaget, herunder landbrugspolitikken, Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse, Lissabon-strategien, de transeuropæiske net og de øgede midler til forskning og udvikling. Alle disse politikker, også udvidelsen, er vedtaget på topplan, ikke af Kommissionen. Hvis Rådet ikke vil betale, må det fortælle os, hvor det vil skære ned. Hvad ville De ændre i dag, fru kommissær?
Dalia Grybauskaitė,
    Tak for Deres venlige ord. Hvis det sidste spørgsmål er, om jeg skifter holdning, er svaret nej. Jeg fastholder mit hidtidige synspunkt. 
David Martin (PSE ).
   - Bortset fra Det Forenede Kongeriges holdning som nation er De så enig i, at det som formandsland yder en kæmpemæssig indsats for at skabe enighed i denne sag ved at rejse rundt i medlemsstaterne og drøfte de forskellige mål med dem? Der findes en række forskellige synspunkter på den fremtidige finansiering, men som jeg forstår det, forsøger Det Forenede Kongerige som formandsland at fungere som en ærlig mægler og samle disse forskellige synspunkter. Er De enig i, at Det Forenede Kongerige gør en reel indsats i den henseende? 
Dalia Grybauskaitė,
    Der var en masse opfattelser og håb. Jeg deler Deres håb om, at det er formandskabets ønske at nå frem til en aftale. Hvis det bliver tilfældet, vil den få vores fulde støtte. 
Formanden.
   - Da de vedrører samme emne, behandler vi under ét 
Efter folkeafstemningerne i Frankrig og Nederlandene er der såvel i medierne som i samfundet stadig oftere tale og debat om spørgsmål som "Europas demokratiske krise", "de borgerfjerne bureaukrater" og "uvidenheden om, hvordan folk virkelig lever". Der er for det meste tale om populistiske sloganer med henblik på politisk at udnytte bølgen af eurospeksis. Som resultaterne af de nævnte folkeafstemninger har vist, findes der imidlertid virkelig en kløft mellem EU's og dens medlemsstaters officielle holdning og borgerens mening. På dette signal skal der reageres resolut. Og det så meget mere som det ikke er sjældent, at EU-medlemsstaternes regeringer bryster sig af de positive initiativer (herunder dem, Kommissionen sørger for), mens de tilskriver "bureaukraterne i Bruxelles" de negative, upopulære eller frugtesløse beslutninger.
Hvad er Kommissionens holdning i dette spørgsmål, og hvilke planer har den i den sammenhæng? Hvilke nærmere visioner har kommissærerne i denne forbindelse? Er der planer om at gennemføre nye aktioner for at udbrede tanken om et forenet Europa og fremvise EU's konkrete landvindinger? Hvordan agter Kommissionen at koordinere sine aktioner på dette område med EU-landenes regeringer? 
Kommissionen har for nylig bebudet sin såkaldte Plan D, for demokrati, debat og dialog, i erkendelse af, at dette er nødvendigt for at forklare EU-borgerne, hvorfor EU er involveret i vigtige spørgsmål, som optager dem, såsom job, økonomi, pensioner osv.. Kan Kommissionen forud for sin hvidbog, som efter planen skal præsenteres senere i år, antyde nogle af de nye initiativer, den vil foreslå for at forbedre kommunikationen med EU-borgerne?
Margot Wallström,
    For denne Kommission har kommunikationen med EU's borgere været en central strategisk målsætning lige fra begyndelsen. Det er grunden til, at vi har været i gang med en langvarig og omfattende intern analyse og høring og en lige så omfattende dialog om dette spørgsmål med mange af de berørte aktører, navnlig Parlamentet.
Som et resultat af dette har Kommissionen udviklet en ny metode for europæisk kommunikation baseret på tre strategiske principper, hvor det for dem alle gælder, at borgerne placeres i centrum af de europæiske politikker. For det første vil Kommissionen yderligere forbedre sine bestræbelser på at lytte til borgerne og tage hensyn til deres synspunkter og ønsker. For det andet vil den være bedre til at formidle budskabet om, hvordan dens politikker påvirker borgernes dagligdag - et aspekt, som de ærede medlemmer har nævnt. For det tredje vil den operere på lokalt plan og tilpasse sin kommunikation til de forskellige ting, som borgerne lægger vægt på afhængigt af deres land, region, sprog, alder, køn erhverv osv.
Den 20. juli 2005 udmøntede dette sig i vedtagelsen af den interne handlingsplan, der skal forbedre den måde, som Kommissionen kommunikerer om Europa på. Formålet med denne plan er at forbedre tilrettelæggelsen af Kommissionens løbende kommunikationsindsats på grundlag af tre principper. Helt konkret indeholder planen nærmere detaljer om 50 meget pragmatiske foranstaltninger - de fleste skal udføres straks, dvs. inden for de kommende 12 måneder - for at gøre Kommissionens nuværende omfattende kommunikationsindsats mere professionel og effektiv. Kommissionen vil f.eks. udnytte de kommunikationsværktøjer, som de fleste mennesker foretrækker - dvs. audiovisuelle medier og internettet - bedre og det på et sprog, folk forstår. Den vil tilbyde sine medarbejdere specifikke kurser i kommunikationsfærdigheder og ligeledes ansætte kommunikationsspecialister. Den vil indarbejde kommunikationsaspekter i alle formuleringer af politikker lige fra udgangspunktet, og den vil styrke sine repræsentationskontorer i medlemsstaterne og hjælpe disse med at fokusere bedre på at fungere som vores ører og talsmænd på stedet ved at forenkle og mindske deres administrative byrder.
Men kommunikationen med Europas borgere er en opgave, der går langt ud over Kommissionens ansvarsområde. Derfor bliver næste skridt en hvidbog om kommunikation, der skal inddrage alle interessenter og alle institutioner. I dette dokument vil Kommissionen udstikke sine politiske visioner og initiativer, som efter dens opfattelse skal gennemføres på mellemlang og lang sigt i samarbejde med andre aktører. Blandt disse aktører finder vi de europæiske institutioner. Især Parlamentet har en vigtig rolle at spille. Både Kommissionen og Parlamentet har allerede et godt samarbejde på dette område, som strækker sig langt tilbage i tiden, og som har taget endnu mere fart i de seneste måneder. Men hvis vi virkelig ønsker at opnå grundlæggende ændringer af kommunikationen i de europæiske institutioner, er det korrekt, at det haster endnu mere med at styrke samarbejdet og samordningen med medlemsstaterne for at oprette et stærkt partnerskab med deres regeringer og regionale myndigheder, det civile samfund og medierne. Hvidbogen kommer til at omhandle alle interessenternes rolle og bliver startskuddet til en bred høringsproces, hvor de får mulighed for at definere og tilrettelægge deres bidrag. På grundlag af resultaterne af denne dialog kan vi så definere fælles foranstaltninger.
God kommunikation er vigtig for et sundt demokrati. Men den offentlige debat om Europa i dette første halvår har vist, at der i øjeblikket ikke er enighed om eller forståelse for, hvad Europa skal bruges til, og hvor vi er på vej hen. Derfor behøver vi ikke blot en ny tilgang til kommunikationen, men også en god diskussion om Europas fremtid som sådan.
Derfor er Kommissionen i færd med at udarbejde en plan D - som jeg har kaldt den - hvor D står for dialog, debat og demokrati. Dette er også i overensstemmelse med stats- og regeringschefernes erklæring på Det Europæiske Råds møde i juni, hvor man fastslår, at der er behov for en tænkepause for at kunne tilrettelægge en bred debat. Med henblik på igen at koble Europas borgere på det europæiske projekt skal de og deres organisationer have en kraftigere stemme, og vi, beslutningstagerne, skal blive bedre til at lytte til deres ønsker og forventninger.
Kommissionens rolle i denne proces skal være som formidler, hvor vi yder støtte til medlemsstaterne og civilsamfundene for at få gennemført denne plan D. Det er imidlertid vigtigt i videst muligt omfang at undgå en topstyret procedure, eftersom demokratier pr. definition er ikke-hierarkiske. Igen er det ikke noget, som Kommissionen eller for den sags skyld EU-institutionerne kan klare selv. Hvis det skal lykkes os at skabe et mere borgerstyret Europa, der kan klare udfordringerne i dagens stadig mere globaliserede verden, skal de europæiske politikker samtidig være solidt forankrede i de enkelte medlemsstaters regeringer og parlamenter. 
Justas Vincas Paleckis (PSE ).
   - Tak for Deres udmærkede og detaljerede svar. Jeg vil gerne føje til det, kommissæren har sagt, at vi sandsynligvis burde tilføje Deres blog, som jeg læste på internettet, og som jeg er en stor tilhænger af, til det, der er blevet opført her. Og nu til spørgsmålet: Forskning i meningsmålinger viser, at når upopulære regeringer aktivt fremmer en god idé, er resultatet i reglen ikke i overensstemmelse med forventningerne, fordi folk ikke bakker idéen op. Jeg vil derfor halvt i spøg og halvt i alvor spørge, om det ikke ville være hensigtsmæssigt at henstille, at upopulære regeringer afstår fra så at sige aktivt at søge at fremme tanken om et forenet Europa? 
Margot Wallström,
    En del af den problemanalyse, vi er gået i gang med, viser, at der bruges for meget energi på at skyde skylden på andre. Institutionerne skyder skylden på hinanden. Kommissionen vil naturligvis bruge det argument, at medlemsstaterne ikke vil gøre det ene eller det andet eller ikke gennemfører politikkerne. Medlemsstaterne eller deres regeringer er ivrige efter at tage æren for noget, der går rigtig godt, men hvis der sker noget, hvor de er nødt til at gå på kompromis, siger de, at det er Bruxelles' fejl. Parlamentet deltager undertiden også i dette spil med at skyde skylden på andre. Vi er for det første nødt til at skabe en moderne historie om, hvorfor vi har brug for det europæiske samarbejde. Når folk f.eks. bliver spurgt i forbindelse med Eurobarometer-undersøgelserne, siger de fleste, at det er en god idé at samarbejde. De ser værdien ved at arbejde sammen om at imødegå mange af de problemer, som et enkelt land ikke længere kan klare alene. Men vi er også nødt til at henvende os til de unge for at få dem med. Vi er nødt til at have et eller andet fælles budskab om, hvorfor vi har brug for EU. Argumentet om fred gælder naturligvis stadig, men det er ikke nok. Den unge generation har brug for argumenter, som forklarer, hvordan vi vil løse både nuværende og kommende problemer - de problemer, de står over for og påvirkes af nu.
Vi må også bede medlemsstaternes regeringer, uanset deres politiske farve, om at være loyale over for projektet og kunne forklare fordele og ulemper, problemer og udfordringer ved at deltage i et sådant samarbejde. Men først og fremmest skal vi levere resultater, så folk kan se, at dette skaber merværdi for Europa. Vi arbejder sammen, og vi er i stand til at løse flere problemer for borgerne ved at samarbejde om dette europæiske projekt. 
Gay Mitchell (PPE-DE ).
   - Jeg glæder mig over kommissærens generelle svar og hilser ligeledes hvidbogen velkommen, men jeg er ikke enig med hende. Jeg mener, at folk skal have at vide, at EU er en succes uden fortilfælde sammenlignet med alt, hvad der er gået forud gennem hele historien, efter en høringsproces uden fortilfælde. Der er høringsgrupper og borgergrupper. Hvis man havde placeret en gruppe uden for Pilatus' palads, ville de stadig havde bedt om at få løsladt Barabas. Derfor har vi brug for en plan "L", ikke en plan "D". Vi har brug for lederskab til at gå ud og fortælle, at 60 millioner mennesker døde i den første halvdel af sidste århundrede, og dette projekt - med en succes uden fortilfælde - drejer sig om at sikre, at det aldrig sker igen. Man kan ikke have fremgang uden fred og stabilitet. 
Margot Wallström,
    Jeg kan kun erklære mig enig. Der er helt klart også behov for lederskab. De europæiske ledere er nødt til at gå ud og anbefale det, vi er i færd med, og kunne forsvare det. Jeg kunne ikke være mere enig. 
David Martin (PSE ).
   - Jeg støtter det, kommissæren har sagt om informations- og kommunikationspolitikken, som er udformet som et meget klart og konsekvent forsøg på at skabe en bedre kommunikation med Europas borgere. Gad vide, om hun har haft mulighed for at kigge på det foreløbige budgetforslag for at se, hvilken indvirkning det kan få på hendes ambitioner. For uden at ville begynde at skyde skylden på andre ser det for mig ud til, at Rådet vil klage over, at borgerne ikke forstår Europa, men er det parat til at stille midler til rådighed for Kommissionen, så den kan gennemføre en ordentlig informationskampagne? 
Margot Wallström,
    Mange tak, fordi De vil støtte mig i mit ønske om at få ressourcer stillet til rådighed. Naturligvis er det udmærket med smukke ord, men vi har også brug for ressourcer for at få dem omsat i praksis. Det er det, vi beskæftiger os med lige for tiden, med diskussionerne af 2006-budgettet og de kommende finansielle overslag. Det er meget vigtigt, at vi lader de nødvendige ressourcer følge disse foranstaltninger.
Det glæder mig at kunne meddele, at jeg har sikret Kommissionens støtte til yderligere 50 stillinger for at kunne styrke repræsentationskontorerne. Disse kontorer fungerer i alle medlemsstater og er fortrolige med diskussionen. Vi skal udstyre dem bedst muligt, så de kan kommunikere med deres egne borgere, på deres eget sprog, hvor de forstår forholdene, de centrale emner og selve debatten.
Jeg takker for Deres støtte. 
Paul Rübig (PPE-DE ).
   - Fru formand, fru kommissær, jeg vil gerne spørge, hvad der reelt gøres ved den desinformation, der udbredes om Europa og de europæiske institutioner. Kommer denne desinformation fra europæiske borgere, eller kommer den fra personer uden for Europa? Og frem for alt vil jeg godt vide, hvem der betaler for den? Ville det bedste modtræk til det ikke være at uddanne journalister? Lad os dog forsøge at få nogle hundrede unge journalister til Bruxelles hvert år, hvoraf de bedste tildeles en pris, som er internationalt anerkendt. Jeg mener, at opgaven med at kommunikere Europa ud til omverdenen skal prioriteres højt, og især vi medlemmer af Parlamentet med over 700 specialister står gerne til rådighed i den sammenhæng.
Margot Wallström,
    For det første investerer vi langt mere i at kunne tilbagevise forkerte påstande. Det er også en metode til at kunne reagere på de løgne, der cirkulerer om beslutninger, der træffes her eller i institutionerne. Det er naturligvis en reaktion, men vi er også nødt til at være proaktive for at undgå, at der cirkulerer alle disse løgne eller halve sandheder om, hvad der foregår.
Derfor er vi også nødt til at beskæftige os med f.eks. teoretiske og praktiske uddannelser for journalister. Hvert år inviterer vi således en række journalister fra medlemsstaterne, og disse kurser er meget populære. Det er præcis denne type af proaktive aktiviteter, vi ønsker at gøre bedre for at kunne forbedre kommunikationen.
Vi samarbejder med Parlamentet og Rådet om at styrke vores mulighed for at kunne tilbagevise forkerte påstande. Det kommer ofte fra medierne. Jeg ved selvfølgelig ikke, hvor meget der kommer fra kilder uden for Europa - det er umuligt at sige - men meget af det stammer fra vores egne medier, og vi vil samarbejde med de andre institutioner om at blive bedre til at tilbagevise de forkerte påstande og blive hurtigere og skarpere i vores reaktioner. 
Elmar Brok (PPE-DE ).
   - Fru kommissær, forholder det sig ikke således, at Parlamentet og Kommissionen laver en fejl i deres nuværende informationsarbejde, fordi de ofte koncentrerer sig om firfarvede tryksager, som ingen læser, og som kun ligger på lager hos informationsbureauerne?
Vi må konstatere, at misforståelserne om Europa kan føres tilbage til, at de nationale regeringer siger det, som netop er godt for dem, i stedet for at fremlægge alle fakta. I Tyskland havde vi en offentlig debat om, at vi er Europas betalingsmestre. I andre lande fremføres der helt andre argumenter. Ville det ikke være hensigtsmæssigt, hvis en organisation, et regeringsmedlem eller en kommissær tager ordet og giver pressen de rigtige fakta i det øjeblik, dvs. selv samme dag, hvor der udbredes en usandhed eller halv sandhed i et land? Det koster nemlig ikke noget. På den måde ville der opstå en vis angst i de nationale hovedstæder for at sige usandheder eller halve sandheder. Kommunikation med pressen er det, som det faktisk kommer an på, og indtil nu er der ikke sket noget. Måske skyldes det også, at Kommissionen ikke har modet til at sætte sig op imod visse nationale regeringer.
Margot Wallström,
    Jeg er enig med Dem i, at vi i for høj grad forlader os på skriftligt materiale, på dokumenter og brochurer. Vi fremstiller tusindvis af disse brochurer hvert år, men hvor ender de? Hvor mange af disse brochurer bliver rent faktisk læst, og hvor meget investerer vi i internettet, for det er her de unge og den unge generation leder efter oplysninger om stort set alt.
Vi er nødt til at investere og skabe større ligevægt i vores reaktioner og med hensyn til, hvor vi placerer vores information, idet vi også tager hensyn til de moderne traditioner. Vi er nødt til at gøre begge dele, men balancen skal forbedres. Dette er en af foranstaltningerne i den handlingsplan, jeg fremlagde før sommerferien. Vi skal have den mest avancerede teknologi. Vi er f.eks. nødt til at lette adgangen og blive mere læservenlige i det, vi gør på internettet. Det drejer sig også om at bruge de værktøjer, vi har til rådighed, mere effektivt. Vi er nødt til konstant at lede efter de bedste metoder.
Men det, den ene kalder løgn, kalder den anden sandhed. Der vil altid foregå en diskussion, men vi skal blive mere effektive til at fremkomme med fakta og tal. Det er Kommissionens rolle, og det gælder også for de øvrige institutioner. 
Formanden.
Kommissionen har tidligere hævdet, at EU's manglende legitimitet i borgernes øjne og den udbredte skesis over for forslaget om en EU-forfatning skyldes manglende kommunikation. Fejlen lå således ikke hos EU eller i forslaget til forfatning, men problemet skyldtes borgernes uvidenhed. Efter folkeafstemningerne i Frankrig og Nederlandene har Kommissionen lanceret plan D, der står for demokrati.
Betyder det, at Kommissionen har ændret sin vurdering? Betyder det, at EU-institutionerne efter Kommissionens opfattelse allerede har fået for meget magt på medlemsstaternes bekostning, og i henhold til den foreslåede forfatning ville få endnu mere magt? Eller betyder demokrati kun, at mere kommunikation, dvs. politisk propaganda fra Bruxelles, skal kunne bevæge borgerne til at ændre deres holdning og acceptere EU, som det er, og som det skal forblive ifølge forslaget til forfatning?
Margot Wallström,
    Fru formand, kære medlemmer, Kommissionen skal formidle fakta om EU-spørgsmål og give borgerne mulighed for at træffe deres egne beslutninger og valg - ikke sprede politisk propaganda. At informere borgerne er en del af vores opgave i offentlighedens interesse. Det handler om åbenhed og ansvarlighed. Det er et område, hvor Kommissionen har haft et langt og godt samarbejde med Europa-Parlamentet.
Den 20. juli vedtog Kommissionen en handlingsplan for bedre kommunikation. Med den vil vi på en tydelig og pragmatisk måde vise, hvordan vi kan forbedre dialogen med borgerne i hele EU. Den er også et bevis på vores engagement i forbindelse med mere dialog, samråd og debat om Unionens rolle.
Vores foranstaltninger er baseret på tre principper: at lytte bedre, at beskrive, hvordan EU's politik påvirker borgernes hverdag, og at give budskabet en lokal tilknytning. Især det første princip, at lytte, er et udtryk for, at vi er parate og har viljen til at fortsætte med en yderligere demokratisering. Det handler om mere aktivt at bede om at få borgernes hensigter at vide og allerede fra begyndelsen tage hensyn til disse, når der udformes en ny politik og lovgivning.
Nils Lundgren spurgte mig, om jeg mener, at EU-institutionerne allerede har fået for meget magt på medlemsstaternes bekostning og vil få endnu mere i henhold til forslaget om oprettelse af en forfatning for Europa. Mit svar er nej! For det første er det således, at hver beslutning om at give EU-institutionerne beføjelser er en selvstændig beslutning fra medlemsstaternes side. For det andet er formålet jo ikke at svække de nationale regeringers rolle, men at øge deres muligheder for at opnå mål af fælles interesse. 
Nils Lundgren (IND/DEM ).
   - Det lyder rigtig godt, når fru Wallström siger, at man skal lytte, og når hun understreger, at demokrati handler om vilje, og at de opfattelser, som befolkningen har, når frem til dem, som har fået magten til at regere. Men hele den debat, som vi hører her i Parlamentet, ikke bare i dag, men også ellers, viser jo, at det er præcis det modsatte.
Vi skal huske på det, der er sket. Vi har præsenteret et forslag om oprettelse af en forfatning for Europa. Dette har man stemt om ved en folkeafstemning i to grundlæggerlande, hvor befolkningerne sagde nej. Det kan man vel ikke behandle som et problem, som skal løses ved flere propagandakontorer, flere penge til information osv.? Skal vi ikke respektere dette som en beslutning nedefra, dvs. at forfatningen er underkendt? 
Margot Wallström,
    Disse to nejer i to vigtige grundlæggerlande i EU har sat hele Unionen om ikke i en krisesituation, så har nejresultatet i hvert fald sendt en slags chokbølger gennem institutionerne. Det er også grunden til, at vi stiller os selv spørgsmålene: Hvad er forklaringerne på disse nejer? Hvad er det, som udtrykkes i nejresultatet i Nederlandene og i Frankrig? Den analyse er vigtig at foretage, netop at lytte til, hvilke argumenter der er blevet brugt.
Vi ved meget vel, hvad disse argumenter var i både Frankrig og Nederlandene, og hvad forklaringerne til disse nejer var. Det afspejler også en situation og et problem, som strækker sig længere og ikke bare eksisterer dér, men rundt omkring i Europa. Efter min mening har for meget af dette projekt været forbeholdt en meget lille politisk elite, hvilket vi skal ændre på.
Mennesker i dag kræver mere af de demokratiske systemer. De er bedre uddannet, bedre informeret, de vil være med og føle, at de kan påvirke tingene. Det er på det område, vi skal forbedre vores måde at fungere på. Som jeg ser det, er der også to "veje": en rettighed og en forpligtelse. Rettigheden betyder for mig som person at få information om, hvad der foregår, hvordan beslutningsprocessen foregår, hvad det er, der besluttes om mig og min hverdag og min fremtid. Det andet er forpligtelsen for disse demokratiske institutioner til at informere borgerne om, hvad der sker, hvilke beslutninger der træffes, og hvordan de kan være med og påvirke tingene. Man kan ikke lade, som om vi ikke har denne forpligtelse til også at informere. Nogle kalder det propaganda, men for mig er dette en meget vigtig del af vores opgaver. At informere bør være en af vores grundlæggende opgaver. Her skal det gøres professionelt og effektivt.
Kan De forestille Dem nogen anden institution af denne størrelse, som ikke skulle være involveret i opgaven at kommunikere eller at have public relation, dvs. et forhold til de mennesker, som De i Parlamentet skal repræsentere, og som vi skal have en udveksling og en diskussion med? 
Elmar Brok (PPE-DE ).
   - Fru formand, jeg er enig med Dem i dette punkt, fru kommissær. Af de 13 lande, som ratificerede traktaten, var der to, som lagde det ud til folkeafstemning. Disse stemmer er lige så værdifulde som de to landes stemmer, der ikke har ratificeret traktaten. Parlamentet er legitimeret ved at være direkte og demokratisk valgt. Kommissionen har sin legitimitet fra Europa-Parlamentet og de regeringer, som de nationale parlamenter har valgt. Kommissionen har dermed ret til at argumentere politisk for flertalsmålene i Kommissionen. Derfor vil jeg gerne spørge Dem endnu en gang, om det ikke er hensigtsmæssigt, at dette også inddrages i de dagspolitiske uenigheder? Hvis der eksempelvis fremsættes en påstand i et givent land, som åbenlyst er forkert, burde Kommissionen så ikke selv samme dag dementere eller korrigere dette via nationale pressekonferencer eller på anden måde, således at sådanne holdninger ikke får lov til at slå rødder hos folk?
Margot Wallström,
    Hr. Brok, et eksempel, jeg kan nævne, er, hvis der anføres påstande, gøres udtalelser eller føres en debat i et enkelt medlemsland, som indeholder åbenlyse fejl. Her burde repræsentationskontoret så reagere og sørge for at korrigere det eller umiddelbart sige, hvad der er fakta i sagen.
Jeg mener, at vi skal være meget mere opmærksomme i forbindelse med sådanne tilfælde, og det skal ske lokalt. Det er ikke altid, at en sådan debat kan føres centralt fra Bruxelles eller Strasbourg, men man skal reagere på den debat, som føres lokalt og i medlemslandene. Jeg mener ikke, at vi har været særligt effektive på det område. Jeg mener, at der er meget mere at gøre med henblik på at sørge for, at borgerne får fakta forklaret, især når det handler om dagsaktuelle debatter. 
Jan Andersson (PSE ).
   - Jeg bifalder initiativet, hvad angår planen for debat, dialog og demokrati. Det er en selvfølge, at forskellige institutioner skal informere om deres virksomhed. Det er klart, at vi politikere skal gå hjem og informere om, hvad der sker her i Parlamentet, og føre en dialog om de beslutninger, vi træffer.
Foruden det lokale synspunkt, som jeg tror er meget vigtigt, vil jeg dog også tage et aspekt op, som jeg ikke har hørt berørt her i dag, nemlig at politikken på EU-niveau skal integreres, ikke bare i den nationale politik, men også i den lokale og regionale politik. Miljøspørgsmål og arbejdsmarkedsspørgsmål er jo f.eks. aktuelle på alle niveauer. Arbejder De med at integrere politikken på forskellige niveauer, således at borgerne igen kan føle mere og se merværdien af den europæiske dimension? 
Margot Wallström,
    Dette er måske en af vores sværeste opgaver, nemlig at sørge for, at de nationale politikere også får dette aspekt med i politikken.
Jeg udførte det eksperiment, at jeg kiggede på dagsordenen for lokale kommunalfuldmægtige. Jeg så på forskellige kommuner i mit hjemland for at se, hvad det er, der i selve regelsættet hører sammen med de beslutninger, som Europa-Parlamentet træffer. I alle disse eksempler var der mindst 3-4 spørgsmål, som direkte kunne henføres til den debat, som føres, og de beslutninger, som træffes her, og som naturligvis er fælles, såsom miljøspørgsmål, handels- eller konkurrencespørgsmål. Her er det vigtigt, at de lokale politikere kan forklare, at dette er en bekymring, som vi har sammen med andre lande i Europa. Derfor har vi også et regelsæt, som er europæisk. Det er sådan, vi må forsøge at løse problemerne og tilpasse reglerne, således at de stemmer overens på alle niveauer.
Det er sikkert det, der kommer til at tage længst tid, inden det er blevet en naturlig del af den politiske debat på alle niveauer, men det er det, vi skal stræbe efter. Den debat skal vi tage med medlemslandene, med regeringerne og de politiske partier. Ikke mindst De spiller en vigtig rolle med henblik på at sørge for, at der hos folk er viden på alle niveauer. 
Formanden.
Der er store forskelle mellem medlemsstaterne og endog mellem regioner inden for samme medlemsstat, når det gælder håndhævelsen af affaldslovgivningen. Også selve affaldslovgivningen varierer stærkt i Den Europæiske Union. Dette afstedkommer omfattende affaldstransporter over grænserne, og retsvæsen og politi afslører med jævne mellemrum tilfælde af svig begået af kriminelle på affaldsområdet.
Planlægger Kommissionen - på baggrund af udtalelsen fra generaladvokaten ved De Europæiske Fællesskabers Domstol i sag C-176/03 - at tage skridt til at udarbejde en retlig ramme for at bekæmpe affaldskriminalitet på EU-plan, og hvad er Kommissionens prioriteringer, når det gælder bekæmpelse af affaldskriminalitet?
Franco Frattini,
    Som De ved, har Kommissionen forelagt et forslag til direktiv den 15. marts 2001 om bekæmpelse af miljøskadelige lovovertrædelser. I dette forslag fastsættes det bl.a., at de enkelte medlemsstater skal tilse, at der rejses tiltale i forbindelse med visse aktiviteter, der udøves forsætligt eller ved grov uagtsomhed i modstrid med fællesskabslovgivningen. Det gælder bl.a. den ulovlige transport af affald over grænserne, som parlamentsmedlemmet henviser til i sit spørgsmål.
Den 27. januar vedtog Rådet imidlertid i stedet for dette forslag til direktiv en rammeafgørelse med udgangspunkt i afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union. Ifølge denne tekst kan der rejses tiltale og indledes strafferetlige sanktioner mod forskellige former for miljøskadelig adfærd, der udøves forsætligt eller ved grov uagtsomhed. Blandt disse former for adfærd finder man bortskaffelse, håndtering, opbevaring, transport samt ulovlig eksport og import af affald, herunder af farligt affald, som er eller kan være livsfarligt for mennesker. 
Medlemsstaterne skulle iværksætte de nødvendige foranstaltninger for at overholde denne rammeafgørelse før den 27. januar 2005. Kommissionen undersøger for øjeblikket de nationale overgangsforanstaltninger, medlemsstaterne har underrettet Kommissionen om, med henblik på i overensstemmelse med rammeafgørelsen at forelægge en rapport for Rådet, som giver Rådet mulighed for inden den 27. januar 2006 at kontrollere, hvorvidt medlemsstaterne har truffet de nødvendige foranstaltninger for at overholde rammeafgørelsens bestemmelser.
Det skal også siges, at Kommissionen, som for De Europæiske Fællesskabers Domstol med Parlamentets støtte har gjort indsigelse mod det af Rådet påberåbte retsgrundlag, afventer den dom, der snart vil blive afsagt, den 13. september tror jeg nok. Som hr. Staes nævnte, fremlagde generaladvokaten den 26. maj 2005 en række påstande, som var yderst favorable over for Kommissionens holdning, idet hr. Ruiz-Jarabo Colomer foreslog Domstolen at ophæve de pågældende bestemmelser i rammeafgørelsen af 27. januar 2003. Såfremt Domstolen tager generaladvokatens påstande til følge, vil der skulle vedtages et nyt retligt instrument - på fællesskabsplan denne gang - med henblik på miljøbeskyttelse via strafferetten, herunder mod ulovlig transport af affald over grænserne. 
Bart Staes (Verts/ALE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, jeg takker kommissæren for hans udførlige og korrekte fremstilling af kendsgerningerne i kronologisk rækkefølge. Jeg tror, dette spørgsmål lige kommer i rette tid. Hvis Domstolen afsiger en dom den 13. september, er Kommissionen faktisk nødt til at handle hurtigt. Jeg synes, det drejer sig om alvorlig kriminalitet. Hr. kommissær, De er ansvarlig for retsvæsen og politi. Dette vedrører alvorlig kriminalitet, en risiko for miljøet, meget ofte også en risiko for fødevaresikkerheden, folkesundheden, der ofte også er i hænderne på kriminelle, som har forbindelser med mafiaen, i ordets traditionelle forstand. Jeg vil derfor bede Dem om som kommissær øjeblikkeligt at gribe ind, så snart der er afsagt en dom, og sørge for, at vi kan skabe en god retsramme. 
Franco Frattini,
    Ja selvfølgelig, jeg er helt enig. Hvis Domstolen den 13. september tager Kommissionens holdning, som også er Parlamentets holdning, til følge, vil Kommissionen meget hurtigt komme med et initiativ i den retning. 
Formanden.
   - Da spørgeren ikke er til stede, bortfalder spørgsmål nr. 46.
I juni oplyste generaldirektøren for JLS-generaldirektoratet over for LIBE-udvalget, at en liste over uønskede passagerer simpelthen er en liste over personer, som USA ikke ønsker at give adgang til sit territorium. Det betyder ikke, at de nødvendigvis er mistænkt for at have gjort noget forkert, de (de amerikanske myndigheder) har blot besluttet, at de ikke ønsker at give dem adgang til deres territorium ud fra en række temmelig generelle kriterier, og vi er i gang med at finde ud af fra de amerikanske myndigheder, hvad disse kriterier består i.
Hvad har Kommissionen fundet ud af?
Franco Frattini,
    Kommissionen vil gerne understrege, at der i øjeblikket ikke findes noget krav om, at luftfartsselskaberne skal stille API-oplysninger om passagerer til rådighed for USA i forbindelse med overflyvninger.
Som De sikkert ved, overvejer de amerikanske myndigheder en såkaldt hasteændring, hvorved luftfartsselskaberne vil skulle kontrollere, om passagerer står på en amerikansk liste over uønskede passager i forbindelse med alle overflyvninger af USA. Kommissionen vil prøve at få mulighed for at drøfte alle sådanne forslag, som vil få mere generelle konsekvenser for den internationale lufttrafik. EU har en streng politik for flysikkerhed, men den omfatter ikke en liste over uønskede personer.
Medtagelsen af personer på listen over uønskede personer betyder imidlertid ikke, at de er skyldige i eller mistænkes for at være indblandet i kriminelle aktiviteter eller andre overtrædelser. Der er snarere tale om, at de amerikanske myndigheder på grundlag af en lang række oplysninger har besluttet, at de pågældende personer ikke skal have lov til at flyve til eller overflyve amerikansk territorium, enten fordi deres tilstedeværelse i USA anses for uønsket, eller fordi de ved at rejse med fly kan udgøre en sikkerhedsrisiko. Sådanne beslutninger og kriterierne for dem hører under den amerikanske regerings enekompetence, og den alene har ansvaret for dem.
Selv om flyvninger kun omdirigeres i ret få tilfælde, erkender vi, at det kan forårsage bekymring og være ubelejligt. Kommissionen vil derfor fortsat presse på for at få en præcisering af De Forenede Nationers liste over uønskede personer i sine samtaler med USA som lovet tidligere på sommeren. Det er f.eks. et væsentligt aspekt, at luftfartsselskaberne tidligt og på en effektiv måde får tilsendt en ajourført liste over uønskede personer. Kommissionen er i færd med at opnå yderligere præciseringer fra de amerikanske myndigheder på grundlag af dette kriterium med henblik på fremover at kunne undgå tilfælde med falske positiver. Jeg vil drøfte dette og andre spørgsmål på mit næste møde med minister Chertoff i Washington først i oktober. 
Sophia in 't Veld (ALDE ),
   Hr. kommissær, grundlæggende siger De, at De endnu ikke har svar på dette spørgsmål. De siger, at vi ikke ved, hvordan man havner på en sådan liste over uønskede personer, så derfor ved vi ikke, hvordan man kan blive slettet af en sådan liste.
Jeg vil også gerne spørge Dem, om De ved, hvem der har adgang til disse lister. Er det de amerikanske myndigheder? Luftfartsselskaberne? De europæiske myndigheder? Hvis en borger er havnet på en liste af en helt forkert grund, hvad kan vedkommende så gøre for at blive slettet af listen igen?
Jeg synes ikke, at Deres svar er tilfredsstillende. Vi spurgte, hvad kriterierne var for at blive anbragt på en sådan liste. Jeg mener stadig, at det er et relevant spørgsmål. 
Franco Frattini,
    Fru formand, mine damer og herrer, mit svar bliver meget kort. Jeg vil gerne gentage, at det ligger fast, at disse beslutninger udelukkende er den amerikanske regerings ansvar.
Jeg kan endnu en gang sige - og det er en kendsgerning - at Europa og EU ikke har kompetence til automatisk at opnå eller at kræve et svar med hensyn til de kriterier, der ligger til grund for optagelsen på denne flyveforbudsliste. Vi mener ikke, at udleveringen af flyveforbudslisten er nødvendig for Europa, men vi har rettet henvendelse til USA for at få belyst de spørgsmål, der endnu ikke er blevet belyst. Som sagt vil jeg personligt tage til Washington for bl.a. at få svar på dette spørgsmål. 
Paul Rübig (PPE-DE ).
   - Fru formand, Delegationen for Forbindelserne med De Forenede Stater var i USA for nogle få uger siden. Og nu melder spørgsmålet sig så, om det ikke ville være muligt at udvikle et fælles katalog over personer, som udgør en sikkerhedsrisiko? Jeg mener, at det netop ville være vigtigt med et gennemsigtigt kriteriekatalog på begge sider af Atlanterhavet. Har Kommissionen allerede på nuværende tidspunkt gjort sig nogen forestillinger i den forbindelse? 
Franco Frattini,
    Fru formand, mine damer og herrer, der er efter min mening tale om et forslag, man godt kunne se nærmere på. Som jeg sagde før, kunne man først og fremmest sørge for, at luftfartsselskaberne blev underrettet om navnene på de personer, der er medtaget på flyveforbudslisten, i passende tid i forvejen inden flyets afgang, så man netop undgår tilfælde som de fejl, der først er blevet opdaget, når flyet var i luften, og som således har tvunget det til at ændre kurs.
Der er desuden mulighed for at opnå en væsentlig dialog om kriterierne for medtagelse på flyveforbudslisten, naturligvis med de begrænsninger, der er forbundet med USA's nationale suverænitet, som hidtil ikke har gjort det muligt at få præcise oplysninger i den forbindelse. Der er udelukkende tale om en overflyvning af USA's område og ikke om flyvninger til og fra USA. 
Dimitrios Papadimoulis (GUE/NGL ).
   - De havde et møde med den pågældende amerikanske minister om disse spørgsmål i juni 2005. Og i Kommissionens skriftlige svar på min forespørgsel desangående siger De, at ministeren, hr. Chertov, anmodede Dem om mere kontrol af passagerer og gods, bedre udnyttelse af teknologisk udstyr til denne kontrol og fjernelse af hindringer for, at mekanismer til indførelse af kontrol kan træde i kraft.
Jeg vil stille et konkret spørgsmål og vil bede Dem undlade at svare i almene vendinger: Hvori består de konkrete amerikanske forslag til Kommissionen, og hvilke forslag kan Kommissionen acceptere? Hvilke siger den ja til, og hvilke siger den nej til? Nu er der gået flere måneder. 
Franco Frattini,
    Fru formand, mine damer og herrer, der er ikke stillet specifikke forslag i den forbindelse. Man har kun gentaget nødvendigheden af, at det ved hjælp af en forudgående kontrol undgås, at personer, der er mistænkt for alvorlige forbrydelser og navnlig for terrorisme, befinder sig på fly, som overflyver USA.
Vores anmodning til USA skulle naturligvis ikke forstås som en indblanding i et nationalt amerikansk sikkerhedsanliggende, men havde til formål at opnå sikkerhed for, at fortroligheden overholdes ved behandlingen af personoplysninger.
Som svar herpå blev det besluttet at oprette et kontor og en myndighed, der er ansvarlig for beskyttelsen af personoplysninger, under USA's ministerium for intern sikkerhed. I henhold til USA's lovgivning bliver denne myndighed ansvarlig for ethvert tilfælde af overtrædelse af personoplysningers korrekte behandling. Jeg vil gerne gentage, at der er tale om et resultat, som er opnået efter anmodning fra EU.
Hvad andre eventuelle konkrete forslag angår - og det vil jeg gerne sige endnu en gang - er den eneste effektive måde efter min mening et direkte og personligt møde med hr. Chertoff, og det er, hvad jeg agter at holde i anden uge af oktober. 
Formanden.
Hvordan er den øjeblikkelige situation, hvad angår to af de centrale projekter på området indre sikkerhed, som jeg nævnte i min betænkning fra 1998, et EU-politiakademi og fælles kontrol ved de ydregrænser?
Franco Frattini,
    Som parlamentsmedlemmet foreslog i sin betænkning fra 1998, blev Parlamentets beslutning om betydningen af Unionens udvidelse for samarbejdet inden for området retlige og indre anliggender netop brugt som udgangspunkt for oprettelsen af et europæisk politiakademi og af en fællesskabstjeneste for kontrol ved de ydre grænser.
Jeg synes godt, vi i dag kan være stolte af, at disse to forslag allerede er blevet til virkelighed. Hvad angår det første forslag, er Det Europæiske Politiakademi (CEPOL), som De ved, blevet indført ved Rådets afgørelse af 22. december 2000, og jeg mener godt, vi kan sige, at det nu er i stand til at udføre sine opgaver. To rådsafgørelser fra 2004 gav det status af juridisk person og et hjemsted i Bramshill i Det Forenede Kongerige. Et forslag fra Kommissionen fra oktober 2004 med det formål at forbedre CEPOL's lovramme afventer Rådets formelle godkendelse. Jeg mener godt at kunne sige, at der allerede blev opnået politisk enighed i Rådet i juni 2005. Da Parlamentets forbehold alle er blevet ophævet, tror jeg, afgørelsen vil blive godkendt formelt i løbet af september 2005.
Også forslaget om oprettelse af en europæisk særtjeneste for kontrol ved de ydre grænser har udmøntet sig i oprettelse af et europæisk agentur for forvaltning af det operative samarbejde ved EU-medlemsstaternes ydre grænser ved Rådets forordning af 26. oktober 2004. Dette agentur, som har hjemsted i Warszawa, er trådt i kraft og råder allerede over et budget på over 6 millioner euro for 2005.
Bernd Posselt (PPE-DE ).
   - Fru formand, tak hr. kommissær for dette fremragende og glædelige svar. Jeg vil gerne have lov til at stille et supplerende spørgsmål om, hvordan det går med overvejelserne om at institutionalisere politiakademiet yderligere og især overvejelserne om at underlægge det fællesskabskontrollen samt finansieringen af fællesskabsbudgettet. Hvor langt er man nået i dette spørgsmål? Hvad angår kontrollen ved de ydre grænser, vil jeg gerne spørge, om man også allerede har planer om fælles enheder ved de ydre grænser, eller om dette ikke er tilfældet i øjeblikket?
Franco Frattini,
    Fru formand, mine damer og herrer, jeg tror, at de forslag, der er stillet om en forbedring af Cepol, dvs. Det Europæiske Politiakademi, går i retning af en større kontrol fra EU-institutionernes side, og at de så afgjort går i retning af en mere omfattende finansiering. Efter min mening er en af de vigtigste målsætninger og opgaver at uddanne personalet i de 25 medlemsstaters politistyrker.
Hvad Det Europæiske Grænseagentur angår, har vi naturligvis endnu ikke fastlagt dets opgaver i den retning, som De netop omtalte. Personligt har jeg altid erklæret mig positivt indstillet over for en fælles uddannelse af alt grænsepersonale i medlemsstaterne, således at vi - hvis betingelserne for det er til stede i fremtiden - kan skabe en europæisk styrke af grænsevagter og grænsepoliti. Der er stadig divergerende holdninger på dette område, og efter min mening er det nødvendigt, at agenturet med det samme kan hjælpe medlemsstaterne med de operative grænsekontrolaktioner.
I den forbindelse kan jeg sige, at den første opgave, jeg har givet agenturet, vedrører Middelhavet og navnlig støtten til visse vigtige aktioner i forbindelse med kontrollen af søgrænserne i Middelhavet, også med henblik på at styrke forholdet til landene på Middelhavets sydlige bred. Der er med andre ord tale om en yderst vigtig opgave for Europa. 
Formanden.
Kommissionen forelagde den 10. maj 2005 Rådet en handlingsplan, der skal udgøre instrumentet til gennemførelse af Haag-programmet for perioden 2005-2010. Samtidig har Rådet oprettet et agentur for forvaltning af det operationelle samarbejde ved EU-medlemsstaternes ydre grænser (forordning (EF) nr. 2007/2004).
Kan Kommissionen oplyse, hvordan dette operationelle samarbejde vil blive organiseret mellem medlemsstaterne? Vil agenturet organisere fælles aktioner med henblik på udsendelse af indvandrere (artikel 2 i forordning (EF) nr. 2007/2004) til trods for Europa-Parlamentets erklærede modstand imod dette? Har Agenturet i overensstemmelse med artikel 16 i forordning (EF) nr. 2007/2004 truffet beslutning om oprettelse af særlige afdelinger i medlemsstaterne? I hvilke områder?
Franco Frattini,
    Som De sikkert vil vide, skal Agenturet for de Ydre Grænser i sine årlige arbejdsprogrammer på grundlag af resultaterne af risikoanalyser identificere en række operationelle aktiviteter, som medlemsstaterne hvert år skal gennemføre i samarbejde med Agenturet. Medlemsstaterne kan desuden fremsætte forslag til fælles operationer og pilotprojekter, som Agenturet så kan beslutte at medfinansiere. Agenturet skal evaluere resultaterne af alle operationelle aktiviteter, som udføres under dets ledelse. Hvis medlemsstaterne udfører operationer ved de ydre grænser uden for Agenturets rammer, skal de indberette sådanne aktiviteter til Agenturet.
Hvad angår fælles tilbagesendelsesaktioner, fremgår det af artikel 2 i Rådets forordning (EF) nr. 2007/2004, at Agenturet skal yde medlemsstaterne den nødvendige støtte i forbindelse med tilrettelæggelsen af fælles tilbagesendelsesaktioner. På nuværende tidspunkt vil Agenturet ikke selv udføre tilbagesendelsesaktioner, men udelukkende yde teknisk bistand til medlemsstaterne. I den forbindelse skal det også bemærkes, at Agenturet skal identificere bedste praksis om anskaffelse af rejsedokumenter og tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere, der opholder sig ulovligt på Fællesskabets område.
En troværdig europæisk immigrationspolitik forudsætter, at man anvender tilbagesendelsesaktioner til at opretholde integriteten og effektiviteten i medlemsstaternes asyl- og indvandringssystemer. Sådanne aktioner skal imidlertid altid udføres i fuld respekt for de tilbagesendtes menneskerettigheder og sikkerhed. Kommissionen forventer, at Agenturet kommer til at spille en vigtig rolle med hensyn til at udvikle og udbrede de højest mulige standarder i denne henseende på europæisk plan.
I Haag-programmet anmoder man om, at der udarbejdes fælles standarder, således at mennesker kan tilbagesendes på human vis og med fuld respekt for deres menneskerettigheder og værdighed. Man bad Kommissionen om at udarbejde et forslag.
Den 1. september 2005 vedtog Kommissionen et forslag til et direktiv, der skaber mulighed for klare, gennemsigtige og retfærdige fælles regler for tilbagesendelser, udsendelse, midlertidig tilbageholdelse og genindrejse, hvori der fuldt ud, det vil jeg gerne gentage, tages hensyn til de pågældendes menneskerettigheder og grundlæggende friheder.
Med hensyn til den interne organisation af Agenturet kan Kommissionen endelig informere Dem om, at Agenturets bestyrelse den 30. juni 2005 besluttede at iværksætte en evaluering af behovet for at oprette særlige afdelinger på grundlag af resultaterne af denne evaluering. Bestyrelsen vil beslutte, om og hvor Agenturet skal oprette særlige afdelinger. 
Dimitrios Papadimoulis (GUE/NGL ).
   - Tak for Deres svar, fru kommissær. Som bekendt har Kommissionen og Europa-Parlamentet forskellige holdninger til det konkrete spørgsmål om imødegåelse af indvandrerstrømmene, og i Europa-Parlamentet er man meget bevidst om, at det ikke må gå ud over de grundlæggende menneskerettigheder.
Jeg vil spørge Dem direkte: Vil De tage højde for Europa-Parlamentets synspunkt? Tidligere er De nemlig ved flere lejligheder gået i den modsatte retning. 
Franco Frattini,
    Fru formand, mine damer og herrer, efter min opfattelse er ordet "respekt" for Parlamentet ensbetydende med en loyal og gennemskuelig debat.
Jeg bekræftede her til morgen, at jeg er villig til allerede i næste uge at forelægge hele den pakke af forslag, som Kommissionen vedtog så sent som i sidste uge, for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender.
Jeg mener, at jeg hurtigt har stillet mig til rådighed, og at Parlamentets ansvarlige udvalg er det rette forum til at give udtryk for alle de holdninger, der bliver vedtaget. 
Formanden.
Efter udnævnelsen af en ny direktør for Europol, hans positive møde med EP-medlemmerne i Udvalget for Borgernes Rettigheder i juni 2005 og EP-medlemmernes positive besøg i EUROPOLs hovedsæde i april 2005 kan Kommissionen da oplyse, hvordan den ser på det fremtidige samarbejde mellem Europol og EU-institutionerne?
Hvad er Kommissionens mening om ordningerne vedrørende ansvarlighed mellem Europol og EU-institutionerne, herunder Kommissionen?
Hvad er Kommissionens mening om medlemsstaternes manglende ratificering af Rådets rammeafgørelse af 13. juni 2002 (2002/465/JHA) i forbindelse med Europol, som ville tillade, at der oprettes fælles undersøgelseshold med henblik på at behandle spørgsmål som f.eks. ulovlig menneskehandel, narkotikahandel og andre former for organiseret kriminalitet?
Franco Frattini,
    Som De ved, fastsætter flere bestemmelser i protokollen til Europol-konventionen fra november 2003, som i dag er blevet ratificeret i 16 medlemsstater, at Parlamentet i højere grad skal inddrages i Europols arbejde: fremsendelse af en rapport om Europols og Den Fælles Kontrolinstans' arbejde samt af den femårige finansplan, høring om alle medlemsstaters og Kommissionens initiativer vedrørende Europol, mulighed for, at Rådets formand kan tale for Parlamentet, evt. bistået af Europols direktør. Derfor presser Kommissionen så ofte som overhovedet muligt medlemsstaterne til hurtigst muligt at ratificere denne protokol.
Europols deltagelse i fælles undersøgelseshold nævnes udtrykkeligt i protokollen til Europol-konventionen af 28. november 2002, som endnu ikke er trådt i kraft. Den mangler fortsat at blive ratificeret af fem medlemsstater. Denne protokol kan kun give Europol yderligere operationelle beføjelser, hvis medlemsstaterne selv har gennemført rammeafgørelsen af 13. juni 2003 om fælles undersøgelseshold. I denne forbindelse er Kommissionen enig med Parlamentet i, at resultatet af rammeafgørelsens overgangsbestemmelser er skuffende. Da området desværre - det kan jeg vist godt sige - ikke hører ind under Fællesskabets kompetenceområde, kan Kommissionen ikke indlede en overtrædelsesprocedure mod de medlemsstater, der ikke har gennemført rammeafgørelsen. Europol har dog deltaget i flere tværnationale undersøgelser, som ikke falder ind under de stramme rammer for fælles undersøgelseshold, og har af og til samordnet sådanne, f.eks. -operationen den 13. juni 2005 vedrørende børnepornografi på internettet, hvor der blev foretaget 153 ransagninger på samme tid i 13 forskellige lande. Deltagelsen i denne undersøgelse har styrket Europols stilling.
Endelig forsvarede Kommissionen i sin meddelelse om udøvelse af demokratisk kontrol over Europol fra 2002 idéen om et fælles udvalg bestående af medlemmer af de nationale parlamenter og Europa-Parlamentet, som skulle have til opgave at undersøge spørgsmål om Europol. Denne idé kunne med fordel fremsættes én gang til. I denne forbindelse er Kommissionen helt indstillet på at deltage i denne type parlamentariske møder. Som De måske ved, er der i oktober afsat to halve dage i Bruxelles til møder mellem Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter vedrørende den parlamentariske kontrol med samarbejdet i straffesager og politisamarbejdet. Der er fire underemner på programmet: den europæiske arrestordre, Eurojust, Europol og udvekslingen af følsomme oplysninger. 
Claude Moraes (PSE ).
   - Hr. Frattini, selv om De ikke har formelle beføjelser til at indlede overtrædelsesprocedurer, sådan som De ganske rigtigt sagde, kan De så ikke bruge Deres indflydelse til at skabe større gennemsigtighed mellem Europol og institutionerne? I en nylig rapport om Europol gav alle politiske grupper i Europa-Parlamentet udtryk for, at der var en eklatant mangel på gennemsigtighed. Vi følte imidlertid, at Europols arbejde var meget værdifuldt, og at det er en effektiv organisation med en ny direktør, der forsøger at styrke organisationen.
I lyset af betydningen af de emner, som organisationen behandler, kan De så bruge Deres indflydelse til at styrke gennemsigtighedsordningerne, hvilket kun vil gøre organisationen mere effektiv?
Franco Frattini,
    Ja, jeg er helt enig med Dem på det punkt. Jeg vil gøre mit yderste for at lægge politisk pres på medlemsstaterne for at styrke gennemsigtigheden og forsøge at gøre forholdet mellem Europol og Europa-Parlamentet og andre EU-institutioner mere gennemsigtigt.
James Hugh Allister (NI ).
   - Med hensyn til ansvarlighed har Kommissionen så udbedt sig en rapport fra Europol om dens åbenlyse fiasko med at afsløre og bremse de tre internationale terrorister, der flygtede fra retfærdigheden i Colombia, inden de i sidste måned dukkede frem i offentligheden i EU, nærmere bestemt i Dublin? Hvis kommissæren ikke kan give mig disse oplysninger i dag, vil han så sende mig et skriftligt svar?
Franco Frattini,
    Vi har ikke fået oplysningerne endnu, men jeg kan forsikre Dem om, at jeg vil videregive alle nødvendige oplysninger til Dem, så snart jeg modtager dem.
Formanden.
   - Da spørgeren ikke er til stede, bortfalder spørgsmål nr. 51. 
John Purvis (PPE-DE ).
   - Fru formand, jeg har en bemærkning til forretningsordenen. Hr. Frattini har besvaret spørgsmål i godt 20 minutter. Skal vi ikke gå videre til tredje del af spørgetiden?
Formanden.
Kommissionen vil i slutningen af juli forelægge en evaluering af de tyske visumreglers forenelighed med EU-retten.
Hvilke foranstaltninger skal Tyskland træffe, for at den tyske behandling af visumansøgninger igen kan blive i overensstemmelse med EU's bestemmelser.
Er det Kommissionen bekendt, om der er truffet sådanne foranstaltninger? Agter Kommissionen evt. at indlede en traktatbrudsprocedure?
Franco Frattini,
    Fru formand, mine damer og herrer, Kommissionen har undersøgt dette spørgsmål nærmere efter en skriftlig forespørgsel fra hr. Wuermeling, der blev besvaret skriftligt for nylig.
Som mange af Dem sikkert ved, drejer det sig om overensstemmelsen af to basiscirkulærer - det ene blev vedtaget i 2000 og det andet i 2004 - om udstedelsen af visum og de to basiscirkulærers specifikke gennemførelsescirkulærer. Kommissionen var af den opfattelse, at det første cirkulære af 3. marts 2000 - det såkaldte Völlmer-cirkulære - ikke er i overensstemmelse med de principperne for de fælles konsulære instrukser, der er gældende i øjeblikket.
Vi undersøgte derefter det efterfølgende cirkulære, nemlig cirkulæret af oktober 2004, som erstattede det tidligere cirkulære af 2000. Efter den første indgående undersøgelse kunne vi drage den konklusion, at der i cirkulæret af 2004 rettes op på det generelle spørgsmål om overensstemmelsen med de gældende fælles konsulære instrukser. Vi meddelte dog også de tyske myndigheder - som vi sendte et svar, ligesom vi naturligvis også har svaret på hr. Wuermelings forespørgsel - at selv om cirkulæret af 2004 i det store og hele lader til at være i overensstemmelse med de fælles konsulære instrukser, er det nødvendigt med belysninger, specificeringer og forbedringer af redaktionel karakter i teksten til det gældende cirkulære, der som sagt blev vedtaget i 2004.
Vi har desuden bedt den tyske forbundsregerings myndigheder om oplysninger om de nævnte nødvendige specificeringer, og jeg kan forsikre Dem for, at dialogen med de tyske myndigheder er i gang. Jeg vil naturligvis give Dem yderligere information, lige så snart svarene er blevet fremsendt til Kommissionens tjenestegrene. 
Ewa Klamt (PPE-DE ),
   Hjertelig tak hr. kommissær for den detaljerede skriftlige besvarelse af forespørgslen, som nu foreligger. De anførte netop, at der med hensyn til de tyske visumudstedelsesregler af 26. oktober 2004 stadig er et behov for en yderligere præcision heraf, især med hensyn til visumansøgeres forkerte angivelser og falske dokumenter.
Da De også anførte meget tydeligt, at de fælles konsulære instrukser ikke tillader noget spillerum for nationale bestemmelser, går mit spørgsmål på, om dette en gang for alle vil være elimineret med den nye lov fra 2006?
Franco Frattini,
    Fru formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne takke fru Klamt for dette tillægsspørgsmål.
Det, man efter vores mening kan lære af denne sag, er, at det er nødvendigt med en yderligere harmonisering af EU-medlemsstaternes visumudstedelsessystem.
Vi mener desuden, at hvis dokumentationen er ufuldstændig på et område som visumudstedelse, hverken kan eller må der være plads til tvivl og usikkerhed, heller ikke om fortolkningen.
Derfor vil det forslag til en revidering af de fælles konsulære instrukser, som vi stiller i starten af 2006, være endnu mere klart i tilfælde af ufuldstændige oplysninger fra ansøgeren. Såfremt det konstateres, at der er afgivet usande oplysninger, gælder den helt bindende regel, at visummet hverken kan eller må udstedes. 
Manfred Weber (PPE-DE ).
   - Jeg vil godt takke kommissæren hjerteligt for de klare udtalelser om Vollmer-bestemmelsen, som jo netop ikke var retskonform. Jeg vil gerne understrege endnu en gang, at det ikke kun handler om et internt tysk anliggende her, men at der derimod er mange mennesker, som i kraft af de tyske visumregler er indrejst i Tyskland og dermed EU for derefter at rejse videre til andre medlemsstater. Derfor vil jeg godt bede ministeren om at forklare endnu en gang, hvor stor "skaden" vurderes til at være, og hvilke negative konsekvenser det har haft for Europa? 
Franco Frattini,
    Fru formand, mine damer og herrer, på nuværende tidspunkt har vi ingen præcise oplysninger til rådighed, men jeg kan sige, at den virkning, som en generel anvendelse af reglerne i de fælles konsulære instrukser har på visumudstedelsen, er yderst betydningsfuld for EU, eftersom den vedrører tusindvis af mennesker, der beder om indrejse og ansøger om visum.
Desuden er der, sådan som De selv sagde, ikke tale om et tysk spørgsmål i egentlig forstand, men om nødvendigheden af at sikre, at alle konsultater i alle EU's medlemsstater forhindrer indrejse med et visum, der regulært er udstedt til personer, som ikke beviser, at de opfylder de juridiske betingelser, der er taget højde for i de fælles instrukser. Hvis fortolkningen er elastisk - også selv om der ikke er tale om overtrædelser i egentlig forstand - kan dette under alle omstændigheder have en betydelig virkning. 
Formanden.
   - Da spørgeren ikke er til stede, bortfalder spørgsmål nr. 53.
Genbosættelse af flygtninge er et vigtigt instrument til at finde bæredygtige løsninger på alvorlige og mere eller mindre permanente flygtningesituationer. I dag modtager kun få lande i verden flygtninge gennem såkaldt genbosættelse.
EU kunne spille en vigtig rolle ved at indføre en fælles flygtningekvota. Flere medlemstater end i dag burde deltage, således at EU i tæt samarbejde med UNHCR kan arbejde mere strategisk og samordne genbosættelsen med andre langsigtede interesser, som f.eks. målrettet bistand til tilbagevenden og genintegration.
I Haag-programmet har Rådet opfordret Kommissionen til at udforme regionale beskyttelsesprogrammer i samarbejde med tredjelande og UNHCR. Heri indgår bl.a. et fælles genbosættelsesprogram for de stater, der vil deltage.
Har Kommissionen kunnet indlede noget fælles genbosættelsesprogram indtil nu? Hvordan ser Kommissionen på et fælles genbosættelsesprogram inden for rammerne af EU-samarbejdet? Og hvordan ser Kommissionen på medlemsstaternes vilje til at deltage i et sådant fælles genbosættelsesprogram?
Franco Frattini,
    De regionale beskyttelsesprogrammer, som Kommissionen vedtog i sidste uge, skal i en ånd af samejerskab og medansvar forsøge at hjælpe tredjelande med store flygtningesamfund eller mange asylansøgere, der rækker ud over deres beskyttelseskapacitet. Frivillig genbosættelse er et vigtigt element i ethvert regionalt beskyttelsesprogram med hensyn til at finde en varig løsning for flygtninge og demonstrere partnerskabselementet over for de involverede tredjelande. Genbosættelse kan være med til at lette hjemregionernes byrde og dermed forbedre deres beskyttelseskapacitet.
Med hensyn til udviklingen af en genbosættelsesordning på EU-plan finder Kommissionen det mere hensigtsmæssigt at følge en trinvis tilgang, da genbosættelse er en ny politik for de fleste medlemsstater. I øjeblikket ønsker Kommissionen at maksimere beskyttelsesfordelene og den samlede effekt af de genbosættelsesaktiviteter, der gennemføres under de regionale beskyttelsesprogrammer.
Målet er derfor i størst muligt omfang at fremme og lette medlemsstaternes deltagelse i EU's genbosættelsesindsats. For at nå dette mål arbejder Kommissionens tjenestegrene på et ændringsforslag til Rådets beslutning fra 2004 om oprettelse af Den Europæiske Flygtningefond for perioden 2005-2010, hvilket vil kræve en betydelig fællesskabsfinansiering af genbosættelsesaktiviteterne fra 2007.
Dette forslag skal præsenteres til vedtagelse af Kommissionen i oktober, hvilket er meget snart. Da en af hindringerne for ethvert nyt politisk initiativ ligger i den budgetmæssige støtte til dets gennemførelse, forstår De sikkert, at den finansielle afstivning af en sådan ny politik er helt afgørende.
Kommissionen tror, at muligheden for at bidrage til en reel løsning af langvarige flygtningesituationer ved hjælp af genbosættelse inden for rammerne af regionale beskyttelsesprogrammer kombineret med en stærk finansiel understøttelse af genbosættelsesaktiviteter vil tilskynde medlemsstaterne til at deltage i EU's genbosættelsesinitiativer. Kommissionen har noteret sig, at adskillige medlemsstater i øjeblikket overvejer at indføre egne nationale genbosættelsesprogrammer. Der hersker ingen bred enighed blandt medlemsstaterne om behovet for en koordineret og systematisk tilgang til løsning af beskyttelsesmæssige spørgsmål i hjemregionerne, og der er en stigende erkendelse af det faktum, at en målrettet genbosættelse har potentialet til at skabe omfattende og effektive løsninger på langvarige flygtningesituationer.
Endelig vil Kommissionen på baggrund af en vurdering af pilotprogrammerne for regional beskyttelse og med hensyntagen til operationelle og logistiske behov for forvaltning af genbosættelsen på EU-plan undersøge det hensigtsmæssige i at stille et forslag om en mere struktureret tilgang til genbosættelse på EU-plan, hvilket på lang sigt kan resultere i udviklingen af en permanent EU-genbosættelsesordning, hvilket jeg meget håber på.
Inger Segelström (PSE ).
   - Jeg vil takke hr. Frattini for denne glædelige beslutning. Jeg kommer jo fra Sverige, som er et af de lande, der har følt et stort engagement i dette spørgsmål. I den generelle flygtningedebat, som vi har haft hidtil, har vi ikke talt om dette som en vigtig løsning. Jeg ser derfor frem til at læse de forslag, som vil blive stillet, og takker endnu en gang for svaret. 
Franco Frattini,
    Vi vil arbejde i denne retning.
Formanden.
   - Da den tid, der er afsat til spørgetiden, er udløbet, vil spørgsmål nr. 55-94 blive besvaret skriftligt(1).
Spørgetiden er afsluttet.

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0244/2005) af De Sarnez for Kultur- og Uddannelsesudvalget om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets henstilling om beskyttelse af mindreårige og den menneskelige værdighed og om berigtigelsesretten i forbindelse med den europæiske industris konkurrenceevne inden for audiovisuelle tjenester og informationstjenester (KOM(2004)0341 - C6-0029/2004 - 2004/0117(COD)).
Viviane Reding,
   Hr. formand, jeg vil gerne takke fru De Sarnez for hendes betænkning og det arbejde, hun har udført. Når det drejer sig om problemer, der er direkte forbundet med vores samfund og selve essensen af vores samfund, er det ikke let at samle hele Parlamentet omkring én tekst med de forskellige visioner, ideologier og kulturer, der er repræsenteret her. Det er sandelig fornemt, at det er lykkedes fru De Sarnez at opnå enighed i Parlamentet og derefter blandt institutionerne om de mål, Kommissionen har fremsat. 
 Som det vil fremgå af min redegørelse om Kommissionens holdning til denne betænkning, kan vi acceptere de fleste ændringsforslag enten fuldt ud eller i princippet. Inden jeg kommer ind på detaljerne, vil jeg imidlertid gerne høre, hvordan medlemmerne ser på denne betænkning.
Jeg har følgende grundlæggende bemærkninger. Ønsket om en bedre lovgivning er grundlæggende for vores indsats. Derfor skal vi stræbe efter at være så kortfattede som muligt i lovgivningen og lade de berørte parter og medlemsstaterne tage sig af detaljerne vedrørende deres gennemførelse. Som kommissær har jeg forsøgt at sikre, at alle samfundsniveauer tager deres ansvar alvorligt. Det gælder f.eks. også vores medieindustrier.
En række af Parlamentets ændringsforslag er uacceptable for Kommissionen i deres nuværende form enten på grund af deres indhold, eller fordi de er for detaljerede eller for præskriptive. Det er imidlertid muligt, at denne forhandling kan få mig til at ændre mening, så jeg ser frem til at høre medlemmernes bidrag til dette meget vigtige sociale spørgsmål. Vores arbejde er meget vigtigt. Vi er ikke politikere bare for stillingens skyld. Vi arbejder med politik for at hjælpe vores samfund. Når jeg taler om vores samfund, så mener jeg de 25 medlemsstaters forskelligartede kulturer, der skal forenes i en europæisk politik på højt plan. Jeg ved, at Parlamentet formår at gøre det. Derfor vil jeg lytte til, hvordan Parlamentet ønsker, at Kommissionen skal præsentere sit grundlæggende forslag for Rådet. Jeg har stor tillid til, hvad Parlamentet i sin visdom har at sige. Bagefter vil jeg forsøge at konkludere på baggrund af de forslag, der er blevet stillet. Jeg vil lytte meget opmærksomt, når fru De Sarnez præsenterer Parlamentets holdning.
Marielle De Sarnez (ALDE ),
   Hr. formand, det primære formål med denne henstilling er at beskytte mindreårige på internettet. Internettet er et formidabelt værktøj uden grænser, som er åbent for alle, og som stiller en mængde viden og oplysninger og en informationsudvekslingskapacitet, der endnu aldrig er set mage til i menneskehedens historie, til rådighed for alle. På få år har internettet ændret verdens ansigt.
Men det er den lovgivende myndigheds pligt at tilse, at dette formidable kommunikationsværktøj ikke bliver et skadeligt eller endda farligt værktøj, især for de mindreårige, der bruger det i stadig stigende omfang. Små børn bruger i dag mere tid foran computeren end foran fjernsynet. De ved det ikke, men de er ikke altid i sikkerhed på nettet. De udsættes for nye farer, der kan påføre dem dybe, uoprettelige traumer.
Jeg skal komme med et par tal om denne situation, som bliver mere og mere bekymrende. Mere end hvert tredje barn udsættes ufrivilligt for voldelige, pornografiske eller pædofile billeder på internettet. På internettet findes der for øjeblikket ca. 260 millioner pornografiske sider og 470 pædofile sider. Antallet af identificerede billeder på nettet af børn, helt små børn, der udnyttes eller misbruges seksuelt, er talt op til over 1,5 millioner. Fra 2003 til 2004 steg børnepornografien på nettet med 70 %. I gennemsnit er 30 sekunder nok til, at et barn, der "chatter", får en seksuel henvendelse fra et rovdyr, dvs. en voksen, som giver sig ud for en ung med det ene formål at få et foto, en adresse og et møde i stand med den unge internetbruger. Hvert år genererer handelen med pædofile produkter 20 milliarder dollars i hele verden. Alene i Frankrig er omsætningen på 50 millioner euro om året.
Vi må ikke, vi kan ikke se igennem fingre med disse tal. Tiden er inde til at beskytte børn og de mest sårbare personer mod alt dette skadelige indhold, hvad enten det er lovligt eller ulovligt. Tiden er inde til at ansvarliggøre alle aktører med hensyn til virkeligheden på internettet. Dette nødvendiggøres endvidere af, at de nye teknologier findes overalt. Oftest er der fri adgang til dem i skolerne, hjemme, på cybercaféer og snart også på mobiltelefonerne. Så mange nye instrumenter, som giver de unge mulighed for at undgå enhver kontrol. I dag er selvregulering ikke længere nok. Vi skal gå endnu længere og appellere til samtlige aktørers ansvarsfølelse, hos politikerne, industrivirksomhederne og lærerne.
Først politikernes ansvar. Det påhviler regeringerne og undervisningsministrene at iværksætte specifikke undervisningsprogrammer om internettet for alle børn, undervisere og forældre. Det er ligeledes deres opgave at gennemføre oplysningskampagner for at advare offentligheden mod internettets farer. Derudover skal de udbrede telefontjenesterne for at gøre det muligt at anmelde skadeligt indhold og fremme indførelsen af et gratis europæisk telefonnummer, alle kan ringe til. Endelig foreslår vi, at Kommissionen indfører et domænenavn som f.eks. ".kid", der udelukkende er bestemt til indhold for børn.
Dernæst industrivirksomhedernes ansvar. De eksisterende chartre, adfærdskodekser og kvalitetskrav er ikke længere tilstrækkelige. Tiden er inde til, at udbyderne tilbyder brugervenligt software til forældrekontrol, abonnementer på tjenester, der er specifikt forbeholdt børn, med automatisk frafiltrering. Tiden er inde til, at designerne og producenterne forpligtes til at udfærdige en beskrivelse af deres websteder i klassificeringsøjemed.
Til slut lærernes ansvar, dvs. forældrenes og undervisernes ansvar. Børnene konfronteres i stadig stigende grad med de oplysninger og billeder, der findes på nettet. Kun en tilgang, der er indarbejdet i skolernes programmer, vil gøre det muligt at bruge internettet bedre. Det kræver naturligvis, at underviserne uddannes og informeres, men det samme gælder forældrene.
Det var de væsentligste af vores forslag. Men denne henstilling har også til formål at give mulighed for at gøre brug af en berigtigelsesret i alle onlinemedier. Denne berigtigelsesret findes allerede i tilstrækkeligt omfang i den skrevne presse og de audiovisuelle medier, men ikke for onlinemedierne. På indeværende tidspunkt har de fleste medlemsstater ingen bestemmelser herom. Der skal derfor fastsættes minimumsprincipper på europæisk plan for udøvelsen af denne berigtigelsesret for alle nye elektroniske kommunikationstjenester.
Henstillingen gør det således takket være Parlamentets støtte muligt at forbedre brugen af internettet og vil forhåbentlig kunne genskabe tilliden til nettet. Jeg vil gerne takke Parlamentet for kvaliteten af dets arbejde. Europa befinder sig i dag i en alvorlig krise. En krise, som rammer institutionerne, Europas funktion, Europas budget samt Europas identitet og værdier. Men når det gælder vores børns fremtid, håber jeg, at vi i det mindste kan genfinde evnen til at handle og til at gennemføre de ændringer, der er nødvendige for at beskytte dem. Det er da det mindste, vi kan gøre for dem. 
Roberta Angelilli (UEN ),
    Hr. formand, kære kolleger, dette forslag til henstilling er så afgjort et fremskridt for beskyttelsen af mindreårige og den menneskelige værdighed, navnlig når det gælder om at gøre det mere sikkert for børn af bruge internettet og at sikre berigtigelsesretten i tilfælde af forkerte oplysninger, som udbredes via et hvilket som helst medie.
Det er dog en skam, at det valgte retsgrundlag for denne henstilling er traktatens artikel 157, som har til formål at sikre den europæiske industris konkurrenceevne, i stedet for den mere passende artikel 153 om beskyttelse af forbrugernes interesser. Det er også en skam, at retsaktformen er en henstilling, der som bekendt ikke har nogen bindende juridisk værdi.
På trods heraf er det af stor vigtighed, at denne betænkning tager sigte på at forbedre beskyttelsen af mindreårige ved hjælp af uddannelsesprogrammer om medier, som også er rettet mod voksne, forældre, undervisere og lærere, og som netop skal lære mindreårige at bruge medierne og ikke mindst internettet rigtigt.
Særdeles vigtig er også indsatsen mod faren for børnepornografi - navnlig på internettet - der skal bekæmpes ved hjælp af informations- og forebyggelseskampagner.
Som ordføreren også fastslår, er internettet nemlig en fantastisk måde at kommunikere med hele verden på, men det skal være sikkert og troværdigt. Netop derfor er det vigtigt, at Kommissionen indvilliger i at oprette et gratis europæisk nummer, hvor man kan få oplysninger om de eksisterende filtreringsmetoder, og som ligeledes kan forenkle indgivelsen af klager til de ansvarlige myndigheder og anmeldelsen af skadelige websider.
Endelig kunne det være nyttigt at fremme vedtagelsen af et kvalitetsmærke for udbydere, der gør det muligt at konstatere, om en udbyder følger en adfærdskodeks eller ej.
Det ville ligeledes være vigtigt, at der blev mulighed for at oprette filtre, som ved kilden forhindrer adgang til oplysninger på internettet af børnepornografisk karakter, eller som krænker den menneskelige værdighed.
Til sidst vil jeg gerne takke ordføreren og alle de parlamentsmedlemmer, der har bidraget til udarbejdelsen af denne betænkning. 
Vasco Graça Moura,
   Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, Marielle de Sarnez' fremragende betænkning forelægger Parlamentet et problem, der på ingen måde er løst, og som det vil tage lang tid at finde en tilfredsstillende løsning på, om end en vedtagelse af den foreslåede beslutning nok vil indebære et meget betydeligt fremskridt på området.
Beskyttelsen af mindreårige og den menneskelige værdighed giver stadig flere problemer og fordrer stadig mere såvel fast indgriben som hensigtsmæssig pædagogisk indsats over for de mest forskelligartede aktører på området. Ligeledes kræves det, at de forskellige relevante instanser påtager sig deres ansvar, udveksler erfaringer om god praksis og arbejder tæt sammen.
Alligevel bør vi spørge os selv, om det rækker med dét. Om vi eksempelvis kan forvente, at selvregulerings- og samreguleringsmekanismerne virkelig kan give en tilfredsstillende løsning. Det forudsætter en veritabel mental revolution med hensyn til konkurrencen og indholdssproduktionen med henblik på at afvise ulovlige og skadelige produkter, der i stigende omfang invaderer alle typer audiovisuelle medier og de såkaldte onlinetjenester.
Der er tale om en problematik, der omfatter så forskellige områder som beskyttelse af menneskerettighederne, personlighedsdannelse, opdragelse og uddannelse samt opbygning af borgerbevidsthed, altså selve demokratiets og frihedens kerne. Netop derfor burde den foreliggende beslutnings problematik på forskellige niveauer og ud fra forskellige synsvinkler vedkomme de europæiske og nationale myndigheder, den audiovisuelle industri, udbyderne og brugerne af internettet og i det hele taget dem, der har det mest direkte ansvar for de mindreårige, altså forældre, pædagoger og lærere.
Teknologien skal dog også udvikles og forbedres, så de foranstaltninger, som beslutningen omtaler, kan få den fornødne effekt, hvad enten det er mærkning af indhold eller filtrering, klassifikation ved kilden eller konkret bedømmelse af en given handlings lovlighed. Derudover drejer det sig om at nå de mindreårige direkte, stille muligheder for beskyttelsesmekanismer til deres rådighed, mobilisere børneværnsforeninger med videre og igangsætte uddannelsesprogrammer, der omfatter denne problematik. Endelig bør forsigtige og nuancerede selvreguleringsprocedurer befordres for at fremme kritisk ånd og samfundssind hos institutioner og erhvervsliv.
Det er efter min opfattelse det vanskeligste punkt, fordi det forudsætter en dybtgående mentalitets- og adfærdsændring i en periode præget af hård konkurrence og profithunger. Endelig også fordi der skal ske ændringer i medlemsstaternes lovgivning, så alle de faktorer, som jeg har nævnt, kan bringes til at virke i et harmonisk samspil, og i hvert fald nogle af de opstillede mål nås. Det håber jeg så kan blive til virkelighed i en ikke alt for fjern fremtid.
Alt dette mener jeg, hr. formand, må give anledning til, at vi takker Marielle de Sarnez og stemmer for hendes betænkning. 
Christa Prets,
   Hr. formand, fru kommissær, Lissabon-strategien resulterede i introduktionen af EU's handlingsplan om e-Europe. Formålet hermed er at nå informationssamfundets mål hurtigere, især dem, der involverer internettet, og det inden 2010. Handlingsplanen omfatter også foranstaltninger, der skal gennemføres af medlemsstaterne med henblik på at opnå internetsikkerhed.
Sikkerhed på internettet er imidlertid ikke kun ensbetydende med anvendelse af intelligente chipkort og virusbeskyttelse, men også beskyttelse imod skadeligt og illegalt indhold. Jeg anmoder derfor Kommissionen om ubetinget at medtage dette aspekt i de fremtidige EU-handlingsplaner i form af konkrete foranstaltninger.
Eksempelvis bruger 80 % af de unge i Østrig internettet, og heraf benytter 50 % næsten dagligt internettet. Antallet af pornografiske sider på internettet skønnes i øjeblikket at ligge på omkring 260 millioner sider. Handelen med sex på internettet boomer, og det gælder især børnepornografi. Parlamentet kan således ikke ofte nok kræve beskyttelse af mindreårige og unge. Desuden skal man også være opmærksom på, at grænserne for menneskeværdighed ikke overskrides med henblik på at forbedre konkurrenceevnen.
Der skal kræves og gennemføres foranstaltninger på politisk, erhvervsmæssigt og pædagogisk plan. Forældrene skal ligeledes inddrages. Det skal være målet at opnå sammenlignelige niveauer med hensyn til ungdomsbeskyttelse og beskyttelse af menneskeværdigheden for at forbedre konkurrenceevnen for de audiovisuelle medier samt for informations- og onlinetjenesterne. Filtersystemer skal udbredes yderligere. I fremtiden bør mindreårige ikke have mulighed for at få adgang til materiale med børnepornografisk, racistisk og voldeligt indhold. Informations- og bevidstgørelseskampagner, fortsat efteruddannelse af lærere og pædagoger samt indførelsen af et kvalitetstegn for de udbydere, som holder sig til et bestemt adfærdskodeks, er presserende krav. Det er ganske vist godt med frivillig selvkontrol, men det giver ikke nogen tilstrækkelig beskyttelse af børnene imod skadeligt indhold, hvilket skal ses i lyset af strømmen af tilbud.
Et lige så vigtigt krav er retten til dementi, som også bør gælde for alle nye elektroniske kommunikationsmidler, altså de audiovisuelle medier og onlinetjenesterne, hvor der naturligvis skal tages hensyn til ytringsfriheden og den pågældende tjenestes særlige egenskaber.
Det er beklageligt, at vi udelukkende har at gøre med en anbefaling her og kun kan stille krav til medlemsstaterne. Jeg kunne godt ønske mig en regelmæssig kontrol, hvormed vi ville kunne udøve et offentligt pres og dermed være i stand til at skelne fårene fra bukkene.
Alfonso Andria,
    Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, først vil jeg gerne lykønske fru De Sarnez med hendes effektive og nyskabende måde at behandle et emne på, som er yderst delikat.
Internettets store udbredelse fik for nylig institutionerne til at være opmærksomme på nødvendigheden af at beskytte mindreåriges rettigheder. Mindreårige bør særligt beskyttes, fordi de hører til de største brugere af internettet.
Jeg er helt bevidst om, hvor vanskeligt det er at finde den rette balance mellem to krav, nemlig kravet om at sikre de mindreårige mulighed for at udnytte den store mængde information, der findes på nettet, og pligten til at bekæmpe faren for, at internettet bliver et instrument, der fremmer afvigelser og dårlig opdragelse.
Derfor er det af afgørende betydning at bekæmpe formidlingen af indhold, der krænker den menneskelige værdighed og er skadeligt for mindreåriges samfundsmæssige og kulturelle udvikling.
På den anden side er det selvfølgelig vigtigt, at vi ikke standser - men tværtimod øger - sektorens udvikling ved at fremme nye audiovisuelle medier og informationstjenester, men på en sådan måde, at der skabes klarhed og tillid.
Hvis vi ikke hurtigt finder og anvender effektive instrumenter til at beskytte den offentlige interesse, risikerer vi nemlig ikke at kunne udnytte hele disse nye mediers og tjenesters potentiale set ud fra et socialt, kulturelt og økonomisk synspunkt.
Jeg er enig med ordføreren i, at det for at sikre beskyttelsen af mindreårige ved brugen af den nye informationsteknologi er nødvendigt med foranstaltninger, der finder sted på tre ansvarsniveauer på samme tid, nemlig på politisk niveau, på virksomhedsniveau og på undervisnings- og forældreniveau. Derfor støtter jeg De forslag, som hun har stillet, og navnlig dem, der tager sigte på at iværksætte informationskampagner blandt borgerne for at oplyse dem om de farer, der er forbundet med en ukorrekt brug af internettet, fremme den såkaldte uddannelse af underviserne ved hjælp af initiativer, der specifikt er rettet mod undervisere og lærere, om nettets risici for mindreårige samt uddelingen af informationsmateriale til studerende og forældre.
Endelig vil jeg opfordre Kommissionen til at arbejde for oprettelsen af et fælles gratisnummer for hele EU, indhentning af informationer og anmeldelsen af skadelige websider. På denne måde kunne man nemt opstille en liste over disse webdomæner, også med henblik på en evt. retsforfølgelse af ophavsmændene. Dette ville ligeledes gøre det muligt at give de medlemsstater, som ikke har noget sådant i øjeblikket, et system til registrering af data og nyttige oplysninger, hvilket ville være en fornuftig del af strategien for at beskytte mindreårige. 
Michael Cramer,
   Hr. formand, fru kommissær, som næsten alle ting her i livet har internettet både gode og dårlige sider, og det gælder ikke kun for mindreårige, men også for voksne. Jeg taler af erfaring, og der er også mange ting, som bekymrer mig, selv om jeg ikke er mindreårig. Det problem, som vi står over for, består i at finde en balance mellem informationsfrihed, som vi alle anser for at være godt, og beskyttelsen af de mindreårige.
Vi skal dog passe på, at vi ikke skyder over målet. I USA havde man intentioner om at anvende bestemte filtre, men disse filtre blokerede f.eks. samtlige informationer om brystkræft, fordi ordet "bryst" var bandlyst som pornografisk, og alle informationer herom blev således bortfiltreret. Vi skal imidlertid advare imod disse farer, og et sådant scenario er derfor uacceptabelt.
Det perspektiv, som vi forestiller os, er en selvbestemt og selvbevidst medieadfærd fra både børnenes og de voksnes side. Derfor behøver vi - fordi en særlig beskyttelse af mindreårige børn selvfølgelig er påkrævet - børnevenlige internetsider, hvor man fra børnene er helt små og tidligt kan opøve en hensigtsmæssig adfærd, nemlig at man kan genkende de positive internetfremstillinger og udelukke de negative.
Vi har naturligvis brug for effektive filtersystemer, som ikke skyder over målet. Vi har brug for internetfiltre imod pornografi, og vi har brug for filtre imod racistisk og voldeligt indhold, hvilket jeg især ønsker mig for de voksne. I skolerne og på uddannelsesinstitutionerne har vi brug for efteruddannelse af lærere og pædagoger, således at vi bliver i stand til at videreformidle de informationer til børnene, som de har brug for.
Derudover har vi brug for at indføre et kvalitetsstempel, som man f.eks. kan anvende positivt i reklameøjemed, og som man kan anvende i bekæmpelsen af de negative eksempler. Vi vil stille et ændringsforslag, således at der ikke er for mange strikte filtre, men at disse ikke desto mindre er effektive nok til at kunne beskytte vores børn.
Konrad Szymański,
    Hr. formand, grænserne mellem tv-, internet-, og telefontjenester udviskes i stigende grad, hvilket giver os nye udfordringer. Den nuværende EU-lovgivning er utilstrækkelig over for sådanne udfordringer, når det f.eks. handler om at beskytte de yngste medieforbrugeres mentale og moralske udvikling.
Direktivets mest problematiske aspekt er den måde, hvorpå medlemsstaterne absolveres for ansvar for indholdet af de programmer, der spredes ud over deres grænser. Begreber som statsgrænser eller det faktum, at EU består af nationalstater, er en anakronisme i dagens medieverden, og det er uansvarligt at ignorere programmer, blot fordi de spredes uden for de nationale grænser.
De obligatoriske tekniske beskyttelsesforanstaltninger for programmer, der udgør en trussel mod børns moralske udvikling, er både forældede og ineffektive i dag, og de tjener kun til at styrke egoerne hos dem, der fik dem medtaget i direktivet. Vi overser også det faktum, at artikel 22 både indeholder bestemmelser om programtyper, der overhovedet ikke skal spredes, samt om programmer, som børn ikke skal have adgang til. Ifølge direktivet må programmer ikke indeholde uanstændigheder eller pornografi, og de må ikke spredes, hvis de udgør en fare for børns mentale udvikling. Til trods herfor er vi ikke i stand til at håndtere problemet med, at skadelige programmer leveres som en del af en pakkeløsning til familier, der ikke ønsker dem.
Det er let at se, at vi her støder på det grundlæggende princip om ytringsfrihed, og at det er en kamp, som vi taber til pornoindustrien. Det er desværre et faktum, at vi ikke kan løse denne enkle konflikt til fordel for sund fornuft og almenvellet.
De mange smuthuller og fritagelser i direktivet vil anspore medlemsstaterne og EU til at undgå at behandle de emner, der er omfattet af direktivet - og i særdeleshed dem, der falder ind under artikel 22. Et godt eksempel herpå er Kommissionens manglende behandling af klager vedrørende Det Øverste Audiovisuelle Råds registrering af en pornokanal i Frankrig. Denne registrering er ikke blot en krænkelse af direktivet i Frankrig men den giver samtidig mulighed for, at der kan sendes ansøgninger om automatisk godkendelse af kanalen i f.eks. Polen.
Vi er dårlige til at udnytte muligheden for at give seerne bedre beskyttelse gennem den nationale lovgivning. De Sarnez-betænkningen tilgodeser størstedelen af disse udfordringer og problemer, og derfor fortjener den vores støtte. Det skal imidlertid siges, at de hyppige henvisninger til den døde forfatningstraktat er et stort minus for betænkningen.
Manolis Mavrommatis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, jeg vil indlede med at komplimentere betænkningens ordfører for det omfattende arbejde, hun har gjort, og rose medlemmerne for deres indlæg til forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets henstilling, der handler om beskyttelse af mindreårige og den menneskelige værdighed og berigtigelsesretten i forbindelse med den europæiske industris konkurrenceevne inden for audiovisuelle tjenester og informationstjenester, og er fremsat ved betænkningen af De Sarnez.
Der konstateres mange ting i betænkningen, men den vigtigste konklusion er og bliver, at EU er ude af stand til at gennemføre den påkrævede effektive overvågning af gennemførelsen af de enkelte direktiver.
Og via de ændringsforslag, vi har haft mulighed for at stille og stemme for, konkluderer vi, at en nødvendig forudsætning for at nå vores mål inden for medierne, med fjernsyn uden grænser og de nye informationsteknologier som f.eks. internettet som det primære, er et samarbejde mellem politikere, den audiovisuelle industri og forældre, ansvar, som vedrører kvaliteten af det produkt, der tilbydes, af uddannelsesprogrammer for unge, beskyttelsen af værdigheden og af berigtigelsesretten, når moralen og borgeres persondata krænkes.
Til sidst vil jeg opfordre til direkte og ensartet anvendelse i medlemsstaterne af landbaseret digitalt fjernsyn, som giver forældre mulighed for at kontrollere programmerne, især de programmer, som millioner europæiske borgere, herunder mindreårige, har adgang til på grund af de hurtige teknologiske fremskridt. Og til sidst vil jeg anbefale produktion af informerende udsendelser med kampagner mod vold mod mindreårige og støtte til ofrene i form af psykologisk, moralsk og materiel bistand. 
Nikolaos Sifunakis (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, udviklingen af nye teknologier på informationsområdet og internettets udbredte anvendelse har givet meget store fordele med hensyn til udbredelse af viden og information og har i meget høj grad fremmet kommunikationen mellem mennesker.
Imidlertid kommer der ofte også negative resultater ud af teknologien, når den anvendes til de forkerte formål, og især når der ikke findes en fornuftig lovramme for anvendelsen. Der er således i dag millioner af websteder med pornografisk indhold på internettet, og som ordføreren, fru De Sarnez, også påpegede før, tilbringer de unge flere timer på internettet end foran fjernsynet.
Derfor har lovgiverne pligt til at sørge for, at dette redskab til ytringsfrihed ikke bliver et farligt medie for de mindreårige.
Dette er netop, hvad denne henstilling tager sigte på. Den indeholder forslag til nyskabende, konkrete foranstaltninger til kontrol af websteder på internettet med et ulovligt og skadeligt indhold.
Jeg tror, at disse foranstaltninger i høj grad vil imødegå borgernes bekymringer. Og her bør vi komplimentere - og jeg vil også selv komplimentere hende - fru De Sarnez, som vi har haft mange drøftelser med i vores udvalg, og naturligvis bør vi også rose Kulturudvalgets medlemmer for den indsats, de har gjort, og alle disse bidrag forelægges nu til afstemning i plenum. Dette er en tekst, der er mærkbart bedre end Kommissionens oprindelige forslag.
Endelig er det, hvad berigtigelsesretten angår, nødvendigt med ens principper i alle medlemsstater, så man sikrer en effektiv beskyttelse af folks værdighed, ære og omdømme.
Hvis vi fortsætter med at have forskellige betingelser for udøvelse af berigtigelsesretten i de forskellige medlemsstater, risikerer vi, at personer, som udsættes for bevidst urigtige anklager, ikke er i stand til at gøre korrekt brug af denne ret. 
Ljudmila Novak (PPE-DE ).
   - Jeg hilser betænkningen velkommen, og jeg går ind for beskyttelse af unge, der i medierne og i særdeleshed på internettet udsættes for farer, som deres lærere og forældre nok ikke er helt opmærksomme på. Der er derfor et presserende behov for at informere og undervise forældre, lærere og hele samfundet og advare dem imod disse nye farer.
Der findes imidlertid ikke en form for voksenopsyn, der kan forhindre alle farer. Volden i samfundet og volden blandt unge vokser, og visse dele af medierne og de elektroniske spil må også bære noget af ansvaret herfor, da det er gennem dem, at de unge stifter bekendtskab med voldelig adfærd og identificerer sig med negative rollemodeller og dermed bliver immune over for andres lidelser eller måske ligefrem kommer til at nyde sådanne lidelser og betragte dem som noget normalt.
I en tid, hvor vi bekæmper terrorismen i alle dele af verden, er sådanne billeder af vold medvirkende til at støtte og styrke den her.
Da den vigtigste ting i forretningsverdenen sædvanligvis udelukkende er profit, skal landene bruge bestemmelser og love til at indføre restriktioner og sikre sig, at sådanne restriktioner respekteres, og at der træffes passende foranstaltninger i forbindelse med overtrædelser. På den anden side skal alle dem, der tjener deres penge via medierne eller de unge mennesker, påtage sig et ansvar for deres handlinger. Industrien skal beskrive indholdet af det, de ønsker at sælge, hvilket vil lette klassificeringen af websider og gøre det muligt at udarbejde forkortelser og advarselsmeddelelser og levere en relevant filtrering.
Jeg spekulerer på, om det kun er voldeligt indhold, der skaber profit, når der er så mange andre vigtige ting i livet, der skal viderebringes til de unge på en interessant og informativ måde, og som samtidig kunne medvirke til at skabe et bedre samfund og bedre forbindelser mellem folk.
Aloyzas Sakalas (PSE ).
   - Jeg takker ordføreren for det meget grundigt forberedte dokument, som efter min opfattelse vil bidrage væsentligt til beskyttelsen af børn mod udbredelsen af skadelige budskaber via massemedierne, herunder internettet. Jeg ønsker at påpege, at internettet og især internetcaféerne er de mindst kontrollerede af alle informationsmedier. Ifølge en Gallup-undersøgelse surfer hele 63 % af alle litauiske børn på internettet, og heraf er hele 33 % mellem 7 og 10 år, mens kun halvdelen af forældrene udviser interesse for, hvordan det foregår. 90 % af de adspurgte mener, at det mest skadelige indhold på internettet er pornografi, mens 54 % pegede på voldsrelateret information. 36 % af de adspurgte henfører et sådant indhold til pædofili og 13 % til religiøse sekter. Jeg tilslutter mig fuldt ud de forslag og ændringer, der præsenteres i dokumentet. De litauiske myndigheder har haft ret stor succes med forvaltningen af lokalt producerede internetsider, og vi har ingen problemer i denne forbindelse. Men vi har store problemer i forhold til materiale fra udlandet, eftersom det reelt er unddraget enhver kontrol. Jeg mener derfor, at Kommissionen bør følge op på denne henstilling og udarbejde et passende direktiv. Børnene bør beskyttes mod enhver form for skadeligt materiale, og det er en opgave og et ansvar, der påhviler os alle, herunder Kommissionen. 
Luis Herrero-Tejedor (PPE-DE ). -
   Hr. formand, tro mig, fru De Sarnez, når jeg siger til Dem, at Deres betænkning virkelig er god. Vi skal dog passe på ikke at blive selvtilfredse og i stedet sætte os høje mål, så lad mig påpege tre ting, hvor jeg mener, at vi kunne komme lidt længere.
Betænkningens indhold omfatter områder, der er så indbyrdes forskellige, at det er vanskeligt at finde en fællesnævner. Den taler om beskyttelse af mindreårige på internettet, men også om berigtigelsesretten og diskrimination. Jeg synes også - og nu retter jeg mig mod Dem, fru Reding - at vi burde gøre det muligt for hvert af disse områder at blive genstand for en specifik henstilling.
For det andet savner jeg en specifik henvisning - og her er jeg enig i det, hr. Sifunakis har sagt - til den nødvendige respekt for ytringsfriheden, eftersom beskyttelsen af de mindreårige, som vi har skitseret i denne henstilling, kan føre til tilfælde, hvor begrænsningerne omfatter myndige, og det ville være en krænkelse af bestemmelserne i artikel 10 i menneskerettighedserklæringen. Af samme årsager, og fordi der ikke findes ubegrænsede rettigheder, forkastede USA's højesteret loven om anstændig kommunikation, . Jeg synes ikke, at vi skal begå den samme fejl, og vi bør være forsigtige.
For det tredje vil jeg gerne afslutningsvis påpege, at denne henstillings mål efter min mening bliver unødigt restriktivt, for vi har talt meget om de mindreårige, der kan se uønsket audiovisuelt indhold, men vi har ikke fæstnet os ved de mindreårige som forurettede. Når vi taler om pædofili, glemmer vi, at det er børnene, de mindreårige, der er genstand for denne slags ulovlige informationer, og jeg savner en henvisning til dette punkt i betænkningen. 
Laima Liucija Andrikienė,
    Vi behandler i dag et virkelig vigtigt emne, der vedrører alle familier og hver enkelt af os, nemlig beskyttelsen af mindreårige, vores børn og børnebørn, mod skadeligt pornografisk, voldeligt og narkotikarelateret internetmateriale. Det er uden tvivl en yderst vigtig opgave, der kræver øjeblikkelige foranstaltninger. Det er også et internationalt problem, der rækker langt ud over EU's grænser og følgelig kræver en indsats fra hele det internationale samfunds side.
De seneste statistiske oplysninger viser, at børn bruger mere tid på internettet end foran fjernsynet. Det skal i denne forbindelse påpeges, at der findes omkring 260 millioner pornografiske websider og derudover en mængde andre med instruktioner i, hvordan man begår forbrydelser eller fremstiller narkotika. I Litauen har vi konstateret, at websider, der reklamerer for narkotikamisbrug, og som er registreret på europæiske servere, øjeblikkeligt overføres til Amerika, så snart der opstår en trussel, hvilket gør det endnu vanskeligere. Vores erfaringer fra forsøg på at beskytte mindreårige mod skadeligt indhold på internettet viser, at internetudbydernes selvregulering ikke længere er tilstrækkelig. Det er, for så vidt det er teknisk muligt, nødvendigt gennem lovgivningen at forpligte tjenesteudbyderne til at installere filtre, der screener sådanne sider, og forpligte dem til at blokere disse på serveren.
Jeg er overbevist om, at det er absolut nødvendigt at harmonisere EU-medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse af mindreårige mod internettets skadelige virkninger. Jeg støtter forslaget om at afholde kurser på skoler for børn og forældre om risici ved brug af internettet og muligheder for at beskytte sig imod dem såvel som forslaget om at oprette gratis telefonlinjer til indberetning af internetsider, der er skadelige for børn. Et andet berettiget forslag er tanken om at oprette et domæne specifikt til børn og regelmæssigt lade indholdet af de sider, der er registreret herpå, kontrollere af en uafhængig myndighed. Jeg vil som konklusion sige, at jeg er helt overbevist om, at vi kun kan undgå yderligere problemer, hvis vi i fremtiden i hele EU erklærer nultolerance over for enhver form for skadeligt internetmateriale, der fremmer pornografi, vold eller narkotikamisbrug, og især materiale, der tager sigte på børn og mindreårige. 
Viviane Reding,
    Hr. formand, Parlamentet er kommet med en række forslag, jeg uden forbehold kan tilslutte mig. Vi har virkelig det samme mål for øje, nemlig at beskytte vores børn.
Guderne skal vide, at de nye teknologier, fordi de muliggør kommunikation uden grænser på verdensplan, stiller os, lærerne, de politisk ansvarlige, over for større problemer, end det var tilfældet med de teknologier og medier, vi havde tidligere. Når noget negativt udgives i den skrevne presse, er det muligt at forhindre, at det bliver udgivet igen. Når en negativ udsendelse vises på fjernsynet, kan man stoppe den. På internettet, som er et , er disse muligheder begrænsede. Vi skal derfor forstå, at vi med udviklingen af de nye medier er trådt ind i en teknologisk virkelighed, som påfører os langt større reguleringsproblemer end de traditionelle medier. Under disse omstændigheder har vi et ansvar som politikere, men også som forældre, for jeg tror, de fleste af os her også er forældre: Hvad gør vi for at beskytte vores børn mod den teknologiske virkelighed, der ikke længere lader sig kontrollere på samme måde som tidligere?
Jeg vil gerne sige, at vi ikke ser igennem fingre med dette problem. Vi har igennem flere år arbejdet med programmet for et mere sikkert internet, , og vi har kunnet konstatere, at f.eks. telefontjenesterne, de såkaldte hotlines, fungerer særdeles godt. Vi har kunnet se resultaterne af disse hotlines, når de vedrører de retshåndhævende myndigheder. Jeg skal blot nævne -netværket, som virkelig har sat gang i tingene. Man skal ikke tro, at internettet ikke kontrolleres. Det kontrolleres bare på en anden måde. Tidligere, med de traditionelle medier, kom kontrollen udefra. På internettet kommer kontrollen indefra, fra brugerne selv. Det er nemlig internetbrugerne, der via vores hotlines, vores portaler, gør os opmærksom på negativt indhold. De fleste oplysninger herom kommer således fra lærerne, forældrene, de hyppige brugere af internettet, og dét er en ny situation for vores politikere. Vi har sammenslutninger af internetbrugere, der fungerer ved at forsøge at kontrollere det negative indhold. Som lovgivende myndighed skal vi derfor tænke anderledes og i højere grad ansvarliggøre disse sammenslutninger.
Det betyder dog ikke, hr. formand, at vi skal glemme politikernes ansvar, lærernes ansvar og især forældrenes ansvar. Her er jeg helt enig med Parlamentet. Vi skal give de forældre, der ønsker det, mulighed for at beskytte deres børn. I denne forbindelse er filtrene ekstremt vigtige, og programmet vil afsætte bevillinger til at få testet filtrenes effektivitet, for de er ikke alle lige effektive, det må vi indrømme. En eller anden fortalte en anekdote, og man kunne fortælle mange flere. Så der skal virkelig investeres i at få gjort filtrene mere effektive.
Nogle spørger sig selv, og det forstår jeg godt, hvorfor ikke vi vælger en mere tvingende lovgivning, hvorfor vi foretrækker en let lovgivning frem for en tungere lovgivning. Det er der flere grunde til. For det første gælder henstillingen fra 1998 stadig. I dag udtaler vi os om en tilføjelse, en forbedring, et supplement af foranstaltninger i forhold til det, der allerede er blevet vedtaget. For det andet befinder vi os inden for subsidiaritetsprincippet, det skal vi huske. I henhold til direktivet "Fjernsyn uden grænser" hører definitionen af skadeligt indhold og foranstaltningerne til bekæmpelse heraf ind under medlemsstaternes kompetenceområde. Jeg svarer allerede delvist på et andet spørgsmål, der er blevet stillet: Hvorfor ikke bare stille sig tilfreds med den kommende revision af direktivet "Fjernsyn uden grænser"? Tjah, fordi ændringen af direktivet "Fjernsyn uden grænser" til direktivet "Audiovisuelt indhold uden grænser" ikke vil ramme alle medier. Og det er ekstremt vigtigt, at vi får fat i alle medier inden for det område, vi beskæftiger os med. Så det er altså ikke kun de audiovisuelle tjenester, internettet, men også den skrevne presse.
Der er blevet rejst et andet spørgsmål om berigtigelsesretten. Med hensyn til denne ret har vi i medlemsstaterne - for også her befinder vi os inden for subsidiaritetsprincippet - gode erfaringer med samregulering. Jeg mener derfor, vi skal bevare samreguleringen.
Jeg vil dog gerne understrege, hr. formand, at det primære mål med alle de foranstaltninger, der iværksættes inden for rammerne af , "Fjernsyn uden grænser" som kommer til at hedde "Audiovisuelt indhold uden grænser", alle de lette og mindre lette bestemmelser, vi kommer til at gennemføre, er og bliver at beskytte vores børn og unge. Jeg vil derfor gerne sige til Parlamentet, at jeg blev meget glad for fra alle hjørner af salen at høre, at ud over pædofilien, som er en forbrydelse, at ud over pornografien, som fortsat er forbudt i de forskellige lande efter forskellige kulturelle bestemmelser, er det også og især volden, der er et problem.
Jeg har nu været medieansvarlig i fem år, og jeg siger det igen og igen: Det er ikke kun pornografien, men også volden, der er yderst skadelig for vores børn og unge. Mine damer og herrer, De skal have tak for at have anerkendt dette og for at ville hjælpe mig med at gå i denne retning, for volden har hidtil ikke været anerkendt i de nationale og internationale lovgivninger som værende lige så skadelig som pornografi. Vi har derfor gjort et stort skridt i den rigtige retning.
Men jeg tror, hr. formand, at det, Parlamentet især gerne vil høre, er, at Kommissionen vil foretage Parlamentets ændringer, der her til aften er blevet kommenteret af forskellige talere. Der er en lang række ændringsforslag, som Kommissionen kan acceptere i deres nuværende udformning eller med små ændringer. Det er sent, og jeg skal ikke gennemgå dem alle sammen. Jeg vil gerne starte positivt. Kommissionen accepterer stort set samtlige ændringsforslag, selv om der er et par ændringer til teksten, som vi kan komme tilbage til senere.
Jeg er enig med Parlamentet med hensyn til telefontjenester og filtrering. Jeg har i øvrigt lovet og sørget for, at en del af vores forskningsbevillinger investeres i at forbedre filtrene, for det, vi har for øjeblikket, er helt ærligt ikke optimalt. Fru De Sarnez, i denne forbindelse er ændringsforslag 33 om telefontjenester og filtre et af de ændringsforslag, Kommissionen accepterer. Vi vil støtte det i alle vores politikker.
Vi har til gengæld problemer med ændringsforslag 3 og 5, især fordi de henviser til forfatningstraktaten, som vi desværre ikke råder over. Vi kan ikke påtage os forpligtelser ud fra en tekst, som vi ønsker os af hele vores hjerte, men som vi endnu ikke har rådighed over.
Hvad angår ændringsforslag 13, ved De, at Kommissionen har foreslået datoer for overgangen fra analogt til digitalt tv, men dette aspekt er ikke berettiget i henstillingen som sådan. Desuden ligger datoerne langt ude i fremtiden, da overgangen er fastsat til 2010, og afbrydelsen af den analoge tjeneste til 2012. Jeg skal ikke til at spå om fremtiden.
Hvad angår ændringsforslag 27, som har til formål at begrænse fødevarereklamer, der er specifikt rettet mod børn, er det, selv om jeg principielt er enig, et subsidiaritetsspørgsmål, og jeg må sige, at industriens selvregulering fungerer ganske godt for øjeblikket. Det, Parlamentet, Kommissionen og medlemsstaterne skal gøre, er at presse på for at sikre, at selvreguleringen virkelig er effektiv på alle områder.
Hvad angår ændringsforslag 28, mener vi ikke, det bibringer noget nyt, og at det risikerer at skabe forvirring, da der er industri, og så er der industri, så hvorfor ikke bare alle industrier? Hvad angår ændringsforslag 29, skal man være opmærksom på, at de lokale, regionale og nationale kulturelle forskelle også skal tages i betragtning i forbindelse med evalueringssystemerne. Disse kulturelle forskelle, som jeg, som De ved, kæmper indædt for, havde jeg gerne været foruden i denne forbindelse, men de findes, og der skal tages højde for dem. Hvad angår ændringsforslag 32, forskelsbehandling som følge af falske og stereotype billeder, skal vi, som flere også har sagt her i salen, finde en balance mellem beskyttelsen af børn og unge og ytringsfriheden. Med hensyn til ændringsforslag 34 synes vi, at det oprindelige forslag er mere effektivt.
Hvad angår ændringsforslagene 23, 37 og 38 om berigtigelsesretten, som stort set har været nævnt i samtlige taler i Parlamentet, har jeg forstået budskabet. Jeg ved, at De lægger stor vægt på denne berigtigelsesret, men overgangen fra vejledende retningslinjer til minimumsprincipper, inddragelsen af alle audiovisuelle tjenester og onlineinformationstjenester, udskiftningen af "påstand" med "fejlagtige oplysninger", alt dette er forbundet med meget ømtålelige juridiske problemer. Jeg hælder derfor til forklaringen fra Kommissionens Juridiske Tjeneste, som advarer mod mulighederne for fejlagtig fortolkning af disse koncepter. Derfor foretrækker jeg at gå lidt længere i retning af juridisk sikkerhed. Med hensyn til ændringsforslag 39 foretrækker jeg også Kommissionens tekst.
Mine damer og herrer, hr. formand, jeg tror, vi er enige i 95 % af de elementer, vi har fået forelagt, og vi er 100 % enige i de værdier, vi står for, som er de værdier, der skal gælde for det fremtidige samfund, og som bygger på respekt, og den måde, vi beskytter nutidens børn og unge på. Dét er det vigtigste. At vi anvender de bedst mulige metoder til at opnå disse resultater er efter min mening et element af denne , som kommissærerne - og parlamentsmedlemmerne - kender godt, fordi de er i kontakt med de ansvarlige på regionalt og nationalt plan, som skal føre en stor del af det, vi har besluttet i dag, ud i livet. Så ja til værdierne, og ja til stort set alle Kommissionens forslag. Tak til ordførerne, og tak for aftenens meget engagerede taler på vegne af det europæiske samfund. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0228/2005) af Becsey for Økonomi- og Valutaudvalget 
1. om forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 77/388/EØF med henblik på at forenkle de momsmæssige forpligtelser (KOM(2004)0728 - C6-0024/2005 - 2004/0261(CNS)) 
2. om forslag til Rådets forordning om ændring af forordning (EF) nr. 1798/2003 med hensyn til indførelse af foranstaltninger til administrativt samarbejde i sammenhæng med étsteds- (one-stop-) ordningen og tilbagebetalingsproceduren for moms (KOM(2004)0728 - C6-0025/2005 - 2004/0262(CNS)).
László Kovács,
    Hr. formand, først vil jeg gerne takke ordføreren hr. Becsey for hans objektive analyse af Kommissionens forslag. Jeg er glad for at bemærke, at hans betænkning fuldt ud svarer til Kommissionens synspunkter.
Jeg vil gerne sige nogle få ord om Kommissionens forslag. I den meddelelse om momsstrategien, der blev præsenteret i 2003, blev en forenkling af de momsmæssige forpligtelser identificeret som et centralt område for det fremtidige arbejde. Et direktivforslag blev planlagt til 2004. Målsætningen om at forenkle virksomhedernes forpligtelser på momsområdet er i tråd med Det Europæiske Råds anmodninger fra den 25. og 26. marts om at identificere områder, der skal forenkles.
Som hr. Becsey med rette skriver i betænkningen, skal grænseoverskridende virksomheder indrette sig efter skattereglerne i alle de medlemsstater, hvor de har aktiviteter. Det betyder, at sådanne virksomheder står over for enorme administrative byrder, der afskrækker specielt de små og mellemstore virksomheder fra grænseoverskridende virksomhed. Disse byrder hindrer et velfungerende indre marked i EU.
Målene fra Lissabon-dagsordenen - og specielt målet vedrørende fremme af den økonomiske vækst - kan f.eks. nås ved at reducere de grænseoverskridende administrative byrder og opfyldelsesomkostninger for dermed at fremme virksomhedernes EU-dækkende aktiviteter. Kommissionens forslag lever fuldt ud op til målsætningen om at reducere sådanne administrative byrder.
Kommissionen foreslår, at der oprettes en valgfri étstedsordning, hvormed afgiftspligtige personer kan opfylde deres momsforpligtelser i etableringsmedlemsstaten. Den vil harmonisere anvendelsesområdet for de varer og tjenester, for hvilke medlemsstaterne kan anvende restriktioner i fradragsretten. Den vil udvide brugen af de obligatoriske ordningerfor visse -transaktioner, der gennemføres af ikke-etablerede afgiftspligtige personer. Den gennemgår og opdaterer også ordningen for små og mellemstore virksomheder og forenkler fjernsalgsarrangementerne. Endelig vil den sikre udveksling af informationer mellem medlemsstaterne, hvilket vil blive lettet af det elektroniske system for informationsudveksling.
Jeg kan oplyse, at forslaget har fået en positiv modtagelse i Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg. Udvalget har erkendt, at enstemmighedsreglen for beslutningstagning gælder i det aktuelle miljø. Kommissionen bør vælge en pragmatisk tilgang. Det britiske formandskab har tilkendegivet, at det vil prioritere disse forslag højt, og diskussionerne om forslaget startede i Rådet i juli måned. Der vil blive afsat endnu to møder til behandling af dette emne i september. Hidtil har Rådet koncentreret diskussionerne om et generelt overblik over Kommissionens forslag. Jeg er glad for, at Rådets tilgang generelt har været positivt.
Zsolt László Becsey (PPE-DE ),
   Jeg befinder mig i en gunstig position på tidspunktet for forslaget om en étstedsordning for momsangivelser. Denne pakke af forslag kan helt sikkert blive et vigtigt skridt i retning af et samlet indre marked. Med indførelsen af denne ordning - hvilket forhåbentlig er muligt i starten af 2007 - er det muligt for små erhvervsdrivende, for hvem det ikke har været umagen værd at ansætte eller hyre en skatterådgiver til at hjælpe sig med deres momsanliggender i andre medlemsstater, at ordne deres momsangivelser uden en skatterådgiver. Det vil sætte dem i stand til at få refunderet moms, som de hidtil ikke har kunnet gøre krav på. Manglen på sådanne refusioner har skadet deres konkurrenceevne, og de har været dårligt stillet i forhold til større virksomheder. Vi ved, at mere end halvdelen af virksomhedernes udestående moms i øjeblikket ikke refunderes (ifølge en kommissionsundersøgelse).
Det er et positivt aspekt af forslaget, at alle kan håndtere disse sager på deres eget sprog og med hjælp fra de lokale myndigheder, og at de kan få den moms, de har ret til, eller foretage momsindbetalinger direkte. Efterhånden som Økonomi- og Valutaudvalget forsøger at omsætte ændringsforslagene i praksis, vil den elektroniske administration fremskynde registreringen og opførelsen af eventuelle dataændringer. En anden fordel for erhvervslivet er muligheden for at afkorte momsrefusionsfristen.
Ordningen ændrer ikke den aktuelle praksis, hvor momsen skal betales i forbrugslandet. Den er med andre ord neutral med hensyn til forskellige momssatser. Jeg er enig i Kommissionens tilgang med hensyn til hurtigst muligt at iværksætte den forenklede ordning. Den ønsker med andre ord ikke at starte en debat om det grundlæggende spørgsmål om, hvorvidt moms skal betales i henhold til leverandørens eller varens hjemsted eller i henhold til forbrugsstedet, hvilket er gældende praksis. Jeg håber, at Rådet og medlemsstaterne også vil være principfaste nok til ikke at udnytte dette positive initiativ til at starte en sådan grundlæggende filosofisk debat.
En anden fordel ved programmet er, at det baner vejen for fremskridt på en række områder på baggrund af fælles principper, og dette fremskridt vil netop ske som følge af étstedsordningen. Et typisk tilfælde er den første fælles liste over udelukkelser fra momsfradrag. Den vil indføre fælles bestemmelser for alle varer, der er udelukket i alle medlemsstater - dvs. primært luksusforbrugsvarer. Dermed undgår man at binde virksomhedernes hænder, men man søger ikke at sammenkæde retten til fremover at fratrække moms til virksomhedsadressen - snarere end til forbrugsstedet - hvormed man også letter de små virksomheders informationsindsamling og planlægning og eliminerer unødvendige konkurrencesituationer. Jeg vil imidlertid også bemærke, at det skaber mulighed for lettere inspektion af en virksomheds omsætning i forbindelse med fjernsalg, hvilket med andre ord forenkler fjernsalgsordninger op til en rimelig grænse fastsat for hele EU snarere end for de enkelte medlemsstater. Op til en grænse på 150.000 euro kan virksomhederne vælge, om de vil betale moms af indtægterne fra fjernsalg i forbrugslandet eller etableringslandet.
Det elektroniske system - der for øvrigt bliver frivilligt for de berørte medlemsstater og virksomheder - vil også hjælpe os med at opstille en ensartet maksimumsmomsfritagelsestærskel for små virksomheder. Økonomi- og Valutaudvalget vedtog også mit forslag om at indføre en minimumsmomsfritagelsestærskel for nyetablerede virksomheder i de første tre år. Dermed giver vi de nye virksomheder et fornuftigt incitament og stimulerer familieansættelser i overensstemmelse med Lissabon-strategien.
Der er også gjort fremskridt på en række andre områder. For det første accepterer jeg den forsigtighed, som Kommissionen udviser i sin beslutning om ikke at vurdere erfaringerne med ordningerne for elektronisk gennemførte handler før efter 2006. Samtidig kan den også vurdere, om systemet kan udvides til den aktuelle étstedsordning. Den vil i særdeleshed overveje, om virksomhederne også skal have lov til at indsende momsangivelser og refusionsansøgninger elektronisk via det relevante skattekontor i forhold til virksomhedsadressen.
Et andet vigtigt fremskridt er forslaget om at undersøge, hvordan man kan opbygge et ensartet elektronisk system, der muliggør et samarbejde mellem de nationale skattemyndigheder, så man kan eliminere misbrug og fremskynde inspektioner. I retssikkerhedens interesse bør man afkorte det tidsrum, i hvilket skattemyndighederne kan stille yderligere spørgsmål eller bede om yderligere oplysninger inden en refusionsudbetaling, da det vil styrke virksomhedernes likviditet.
For at gøre systemet mere virksomhedsvenligt har jeg foreslået, at hele étstedsordningen og de ændringer, der nu gennemføres i forbindelse hermed, skal gøres til genstand for en grundig gennemgang af Kommissionen fire år efter dens vedtagelse, så man kan analysere erfaringerne med ordningen og foreslå nødvendige ændringer. Jeg mener også, at det vil være en rimelig mulighed for, at medlemsstaterne kan vurdere anvendelsen af en momsbetalingsordning, der er baseret på oprindelsesstedet.
Til slut vil jeg takke alle kollegerne og eksperterne fra Europa-Kommissionen for deres gode arbejde og konstruktive tilgang.
Antolín Sánchez Presedo,
   Hr. formand, hr. kommissær Kovács, mine damer og herrer, momsen er den mest relevante indirekte skat i de forskellige medlemsstater og et afgørende element i det europæiske skattesystem, der bidrager betydeligt til EU's budgetter. Virkeliggørelsen af Lissabon-strategien kræver en forbedring af skattereglerne, der fremmer vækst og beskæftigelse. Reduktionen af de administrative byrder kan give det indre marked et skub og stimulere iværksætterånden og fremme især de små og mellemstore virksomheders deltagelse på markedet, hvilket er til gavn for forbrugerne.
Den Socialdemokratiske Gruppe går ind for forenkling, modernisering, harmoniseret anvendelse og en styrkelse af bekæmpelsen af skattesnyd. For at komme videre med disse mål synes vi, at vi skal lære af erfaringerne og benytte os af de muligheder, som de nye teknologier giver os. Vi hilser derfor forslagene fra Kommissionen om en forenkling af forpligtelserne og de grænseoverskridende tilbagebetalinger, harmonisering af de fradragsberettigede udgiftskategorier og administrativt samarbejde inden for rammerne af étstedsordningen hjertelig velkommen.
Slutresultatet af hr. Becseys betænkning går i denne retning, og det er prisværdigt, til trods for at den er blevet ødelagt af indføjelsen af ændringsforslag 9, som ændrer forslaget fra Kommissionen om at anerkende medlemsstaternes ret til at tilstå afgiftsfritagelse for små og mellemstore virksomheder, hvis årlige omsætning ikke overstiger 100.000 euro. Den alternative formulering har efter vores opfattelse ført til en konflikt om, hvorvidt den var velegnet eller korrekt, og det har formindsket konsensussen i de forskellige grupper.
Jeg håber, at vi snarest muligt bliver enige om dette punkt, så vi kan tage yderligere faste skridt til gavn for EU's mål på et så følsomt område som det, der rejses i Kommissionens forslag. 
Margarita Starkevičiūtė,
   Jeg vil gerne tilkendegive min støtte til det umiddelbart meget tekniske dokument, der er blevet forelagt, og understrege, hvilket fremragende arbejde hr. Becksey har udført, eftersom det er yderst vigtigt at forenkle momsforvaltningsordningen ikke blot for at fremme den økonomiske udvikling, men også fordi det vil lette samordningen af medlemsstaternes skattepolitik, hvilket igen vil forbedre den gensidige forståelse og styrke Europas rolle som en samlet enhed på det internationale marked. Jeg finder det dybt beklageligt, at alle disse vigtige emner, det foregående punkt og flere andre, herunder punktet om lægemidler til pædiatrisk brug, bliver behandlet så sent på aftenen, eftersom disse emner vedrører alle. Folk er ikke altid opmærksomme på disse spørgsmål, og alligevel bliver vi overraskede, når de spøger, hvad Parlamentet beskæftiger sig med.
Momsordningen vil få positiv betydning for de små og mellemstore virksomheder, eftersom den vil fremme udvidelsen af deres aktiviteter på tværs af de nationale grænser. Den er også af stor betydning for virksomhederne i mit land, især transportvirksomhederne, der fortsat ikke har indgået aftaler med andre lande vedrørende en passende momstilbagebetaling. Men selv om jeg forholder mig positivt til de forslag, der er forelagt, ønsker jeg at henlede Kommissionens og Rådets opmærksomhed på visse andre forslag og ændringsforslag, som Parlamentet og ALDE-Gruppen har stillet. Først og fremmest bør alle virksomheder have ret til at udarbejde deres dokumenter på deres hjemlands sprog, eftersom det er vanskeligt at forestille sig, at en lille virksomhed skal være i stand til at udarbejde dokumenter på 21 sprog, som her i Parlamentet. For det andet er det nødvendigt at hjælpe de små og mellemstore virksomheder med at undgå tab i forbindelse med valutafluktuationer, eftersom ikke alle stater har alle valutaer, og vekselkurserne kan fluktuere, inden momsen refunderes, og således påføre de små og mellemstore virksomheder betydelige tab. Som konklusion vil jeg påpege, at det er meget vigtigt at sikre, at denne udgave af direktivet implementeres mere effektivt end den tidligere udgave, og jeg anmoder Kommissionen om at sikre streng kontrol med direktivets implementering. 
László Kovács,
    Tak, mine damer og herrer. Jeg vil gerne takke hr. Becsey for betænkningen og alle talerne for Deres indlæg. Jeg vil også takke Økonomi- og Valutaudvalget for dets bidrag til vores fælles arbejde. Jeg glæder mig over, at Parlamentet i det store og hele støtter Kommissionens forslag.
Jeg kan desværre ikke støtte ændringsforslagene. Det har ingen grundlæggende principielle årsager, og det er bestemt ikke, fordi jeg betvivler de gode hensigter bag ændringsforslagene. Jeg kan ganske enkelt ikke støtte dem, fordi de er uberettigede og overflødige, da de på den ene side gentager løsninger, der allerede er indeholdt i forslaget, mens de på den anden side omhandler meningsløse detaljer. Nogle af ændringsforslagene er uacceptable for mig, fordi de nævner tidsrum eller tidsfrister, der er for lange i forhold til det elektroniske skatteangivelsessystems formåen.
Jeg vil specielt henlede opmærksomheden på ændringsforslag 9, hvori der foreslås en minimumstærskel på 50.000 euro for afgiftsfritagelse for små og mellemstore virksomheder. Det er en overdrevent stor stigning, der vil virke konkurrenceforvridende. Med hensyn til antagelsen bag ændringsforslag 10 om, at direktivet kan have negative budgetmæssige virkninger for medlemsstaterne og virksomhederne, tror Kommissionen ikke, at denne fare eksisterer, da forslaget ikke ændrer bestemmelserne om beskatning men blot forenkler dem.
Jeg vil gerne understrege vigtigheden af at sikre en hurtig ikrafttrædelse af dette forslag. Som hr. Becsey skrev i betænkningen, og som andre talere også har påpeget, vil dette direktiv i høj grad forenkle aktiviteterne for de grænseoverskridende virksomheder, forbedre konkurrenceevnen og medvirke til at fremme væksten og skabe job. Det vil med andre ord medvirke til en opfyldelse af Lissabon-målene.
Jeg håber virkelig, at plenarforsamlingen i Europa-Parlamentet i denne uge vil vedtage Kommissionens forslag. Jeg håber også, at Europa-Parlamentets beslutning vil have en positiv indflydelse på Rådets holdning.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.
John Whittaker (IND/DEM ).
   - De bedste skattesystemer har letforståelige, enkle og uforanderlige regler. Hvis skatterne ikke ændres, kan virksomhederne bedre trygt planlægge fremtiden. Vi har ikke desto mindre haft en uafbrudt strøm af direktiver og forordninger om moms. Mens de aktuelle forslag påstås at forenkle systemet for specielt de mindre virksomheder, er tendensen ellers altid gået i retning af en harmonisering - for at forhindre såkaldt "skadelig skattekonkurrence", for at skabe en ensartet minimumsrate for moms og for at afskaffe undtagelser som f.eks. de momsfritagelser, vi har i Det Forenede Kongerige.
Hvorfor har vi brug for harmoniserede momssatser? For at hjælpe det indre marked? Men vi får aldrig en fælles momssats, og da der ikke gøres den store indsats for at harmonisere de langt større forskelle i punktafgifterne, skal man lede efter andre motiver. Jeg har en mistanke om, at Kommissionen i sidste ende ønsker at få momsen administreret og indsamlet centralt, hvilket vil sikre en fortsat indtægtskilde til EU-budgettet, der ikke er genstand for kævl mellem EU's medlemsstater. Vi skal være opmærksomme på denne mulighed og ikke tillade noget sådant.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0247/2005) af Grossetête for Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om lægemidler til pædiatrisk brug og om ændring af forordning (EØF) nr. 1768/92, direktiv 2001/83/EF og forordning (EF) nr. 726/2004 (KOM(2004)0599 - C6-0159/2004 - 2004/0217(COD)).
Günther Verheugen,
    Hr. formand, mine damer og herrer, det glæder mig meget at kunne præsentere Dem for Kommissionens forslag til en forordning om lægemidler til pædiatrisk brug her i aften. Det er et ekstremt vigtigt forslag, som vil forbedre de europæiske børns sundhed, og hvormed man vil kunne undgå sorg i mange familier på grund af børn, som dør for tidligt.
I øjeblikket er 50 % af de lægemidler, som anvendes til børn i EU, hverken testet på børn eller godkendt til pædiatrisk brug. Det betyder, at vi ikke altid kan være sikre på, at disse lægemidler er effektive eller sikre. Det er en risiko, som ingen af os - efter min mening - er parat til at acceptere længere. Kommissionens forslag tager direkte fat på dette aspekt af folkesundheden. Den vil skabe et incitament for en højkvalitativ forskning og udvikling og godkendelse af lægemidler til pædiatrisk brug med høj kvalitet, høj grad af sikkerhed og stor effektivitet. I forslaget tales der ikke kun om det vigtige aspekt med hensyn til folkesundheden, men derimod også om, hvordan det vil stimulere innovation og konkurrence og bidrage til vækst og beskæftigelse i EU.
Jeg vil gerne takke ordføreren for Miljøudvalget, fru Grossetête, for hendes arbejde og bestræbelser på at færdiggøre denne betænkning og samtidig ønske hende tillykke hermed. Hun ydede virkelig et fremragende stykke arbejde! Denne tak gælder ligeledes ordføreren for Industriudvalget, fru Toia, samt alle medlemmerne af de to udvalg, som jeg takker for deres støtte til forslaget.
Jeg vil nu komme direkte ind på det specifikke punkt, som jeg ved, at der var yderst intensive forhandlinger om her i Parlamentet. Jeg tænker på Kommissionens forslag om en fast, seks måneder lang forlængelse af det supplerende beskyttelsescertifikat for de produkter, som det her drejer sig om. Det er en af de mest grundlæggende bestemmelser i vores forslag. Uden denne bestemmelse er forslaget ikke meget værd.
Lad mig starte med at forklare, hvorfor vi ønsker en fast forlængelse frem for en variabel forlængelse af det supplerende beskyttelsescertifikat. En fast forlængelse er nem at anvende og kan forudsiges nøjagtigt. Herved skabes der kun en mindre administrationsbyrde, og den er forenelig med den eksisterende patentlovgivning. I modsætning hertil ville en variabel forlængelse af det supplerende beskyttelsescertifikat være i modstrid med principperne i patentlovgivningen, og den ville ikke fremme innovationen. En sådan bestemmelse ville næppe være gennemførlig i praksis, fordi det ville forudsætte en nøjagtig økonomisk analyse af ethvert lægemiddel.
Jeg tvivler også på, at en variabel løsning er fair, for den er jo baseret på salgstal. I den forbindelse er der én ting, som vi skal tage med i betragtning: Et medikaments salgsmæssige succes siger ikke noget om den innovation, der er afledt af dette medikament, og det siger heller ikke noget om de forskningsomkostninger, der er medgået hertil. Jeg vil godt understrege, at Kommissionen er meget determineret, og jeg mener ikke, at Kommissionen er parat til at indgå nogen form for kompromiser i den henseende.
Dernæst vil jeg gerne forklare, hvorfor Kommissionen foreslog en seksmåneders forlængelse af det supplerende beskyttelsescertifikat. På basis af vores konsekvensvurdering, som er meget grundig, mener vi, at denne periode sikrer balance mellem målsætningerne i forslaget på den ene side og omkostningerne og fordelene for folkesundheden, industrien og de offentlige budgetter inden for sundhedsvæsenet på den anden side. Kommissionen kan i princippet støtte ændringsforslaget, hvori der plæderes for en kontrol med forordningen om lægemidler til pædiatrisk brug, således at følgerne heraf, især de finansielle indvirkninger af bonusordninger, kan evalueres ordentligt. Vi skal sikre, at hver kontrol også tager hensyn til de fordele, som man ønsker at opnå for folkesundheden. Endelig skal der ikke gennemføres nogen evaluering af forordningens finansielle indvirkninger, før der er tilstrækkelige data til rådighed herfor.
Af forståelige årsager udtalte jeg mig ikke om hvert enkelt ændringsforslag, men Kommissionens holdning til alle ændringsforslagene blev imidlertid videreformidlet til Parlamentets tjenestegrene(1). Forslaget til en forordning om lægemidler til pædiatrisk brug er et vigtigt forslag for børnesundheden, for innovation og for konkurrenceevnen. Jeg er sikker på, at dagens forhandlinger vil vise, at vi er på rette vej her. Afslutningsvis vil jeg med al eftertrykkelighed betone, at det handler om ve og vel for de børn, som ikke havde adgang til hjælp tidligere. Det er i hvert fald vigtigere end at varetage de interesser, som en eller anden lobbygruppe fra den farmaceutiske industri måtte have.
Françoise Grossetête (PPE/DE ),
    Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, jeg har ventet længe på dette øjeblik, for Parlamentet har gennem flere år gjort krav på denne specifikke europæiske forordning om lægemidler til pædiatrisk brug.
Hr. kommissær, De kom med en rigtig god forklaring. Det er ufatteligt, at vores børn i dag ikke har adgang til terapi, der er tilpasset deres behov. Men sådan er det. I 2005 er et stort antal lægemidler, som udskrives til børn, ikke udviklet specifikt til brug hos børn. Ofte er de produkter, der anvendes til børn, de samme som de produkter, der udskrives til voksne. Ved anvendelse på børn er doseringerne blot mindre. Men børn har imidlertid et andet stofskifte end voksne. Børn har derfor brug for specifikt tilpassede lægemidler, ikke blot for at sikre en bedre tolerance, men også for at sikre, at medicinen virker. Det er formålet med denne forordning, og jeg vil gerne takke alle de kolleger, der har deltaget i arbejdet. 
Min betænkning indeholder store fremskridt, som mange af Parlamentets medlemmer er enige i. De har bl.a. til formål at synliggøre foranstaltningerne i Det Pædiatriske Udvalg, som nedsættes under Det Europæiske Lægemiddelagentur, at undgå, at der udføres kliniske undersøgelser på børn, når sådanne ikke er nødvendige, at fremme mekanismernes gennemsigtighed, at reducere de administrative forsinkelser, at styrke lægemiddelovervågningen, at indføre en forpligtelse til forskning i pædiatrisk brug af alle nye lægemidler, der udvikles til voksne, uden at denne ordning dog forsinker markedsføringen af det nye lægemiddel, at anmode Det Pædiatriske Udvalg om at udarbejde en liste over særlige behov inden for pædiatrien, og endelig at oprette en europæisk forskningsfond til finansiering af undersøgelser af lægemidler, der ikke længere er patentbeskyttet, men som kunne være yderst gavnlige for børn.
Det vigtigste i teksten er dog punktet om incitamenter. Jeg har arbejdet meget med dette spørgsmål. Jeg har lyttet meget, og efter at have drøftet sagen med Dem, synes jeg, at forslaget om faste incitamenter i form af en forlængelse af patentets gyldighedsperiode med seks måneder er den bedste løsning. Denne periode er den mest retfærdige og den mest effektive, vi kan finde. Og jeg sagde seks fulde måneder, ikke fem måneder. I USA har man indført et anerkendt system med en periode på seks måneder. Hvorfor skulle Europa ikke gøre det samme?
Jeg må indrømme, at jeg ikke helt forstår dette ændringsforslag fra hr. Maaten. Hr. Maaten, vi anmoder altid Europa-Parlamentet om at finde de bedst mulige løsninger ved hjælp af . Og i USA har man en god praksis på området. Efter at denne forordning er blevet vedtaget, har de amerikanske børn kunnet nyde godt af omkring 100 lægemidler til pædiatrisk brug. Hvorfor skulle vi ikke være i stand til at give den samme støtte til farmaceutisk forskning i Europa? Jeg har indtryk af, at vi står på en markedsplads og prutter om tingene, og det beklager jeg, for det er børnenes folkesundhed, der står på spil. Det er en skam, hr. Maaten, at vi ikke kan blive enige om denne periode på seks måneder.
Forskning er pr. definition vilkårlig, og hvis EU, som De alle ønsker, vil udvikle denne strategiske sektor, kan vi ikke oprette et udvandet system eller gennemføre vage foranstaltninger. Nogle af mine kolleger har fremsat et forslag baseret på proportionelle belønninger. Dette system er imidlertid forbundet med alt for stor snæverhed. Jeg har stillet vigtige spørgsmål til mine kolleger, spørgsmål om folkesundheden. Jeg afventer stadig svarene fra dem, der slår til lyd for denne proportionalitet. Da jeg fortsat venter på informationer, der aldrig kommer, fra stillerne af disse ændringsforslag, er jeg begyndt at overveje, hvad grundene kan være til denne larmende tavshed. Det handler om at redde børneliv og ikke om at føre regnskab. Men proportionaliteten afvejer kolonnen "reddede liv" efter kolonnen "solgte produkter".
Inden for proportionalitetssystemet med tre måneder plus tre eller fire måneder plus fire ville den anden del blive tildelt alt efter, om lægemidlet har opnået en bestemt salgsvolumen eller en bestemt omsætning eller ej. Faren ved dette system er i mine øjne følgende: Vi går fra sundhedslogik til markedslogik. Hvorfor? Der findes ingen europæisk pris for lægemidler. Priserne fastsættes i de enkelte medlemsstater, og prisforskellene er meget store, det ved vi. Med omsætningslogikken vil laboratorierne tage deres lommeregnere frem og vælge landene alt efter de praktiserede priser og ikke efter sundhedsbehovene. Og hvem skulle i øvrigt kontrollere salgstallene? Enkelte kolleger foreslår en uafhængig audit, men uden at oplyse, hvilke procedurer der skulle anvendes. De har hverken evalueret omkostningerne eller de yderligere forsinkelser, denne bureaukratiske procedure ville medføre, eller klagemulighederne i konfliktsituationer. Det Europæiske Lægemiddelagentur siger selv, at dette system er urealistisk, at den ikke har midlerne til det. Og hvor er så fordelen ved dette forslag?
Mine kære kolleger, proportionalitetssystemet er ikke godt, det er ikke anvendeligt. Det system, jeg foreslår, er i øvrigt ikke baseret på selve lægemidlet, men på de undersøgelser, der er blevet gennemført under Det Pædiatriske Udvalgs ledelse. De bedes venligst kigge nærmere på denne betingelse.
Hvad angår denne foranstaltnings indvirkning på medlemsstaternes folkesundhedsbudgetter, viser en undersøgelse, Rådet har fået forelagt, at med seks måneder ville sundhedsudgifterne stige minimalt, mellem 0,7 og 1 %. Endelig har jeg villet indføre en revisionsbestemmelse vedrørende incitamenterne i ændringsforslagene. Kommissionen skal inden for de kommende seks år gøre status og angive nøjagtigt, under hvilke vilkår de seks måneder er blevet tildelt, med hvilke omkostninger og hvilken fortjeneste. Denne tekst giver os mulighed for at omsætte ord til handling. Vi skal holde op med altid at være så filosofiske. Lad os være pragmatiske i stedet. Vi må ikke tage fejl. Hvis vi undlader at fastsætte en stabil ramme for at fremme forskningen i Europa, favoriserer vi den amerikanske og asiatiske industri. Og det ville sandelig være en politisk, videnskabelig og sundhedsmæssig absurditet.
Hvad skal Europa bruges til? Denne forordning kan lige præcis vise vores medborgere, hvor brugbart Europa er. Denne sag, som berører alle, kan kun løses på fællesskabsplan. Ingen medlemsstat kan alene støtte forskningspolitikken inden for den farmaceutiske industri. Deres stemme bliver afgørende. Hvis De siger ja til et fast incitament på seks måneder, vil vores børn snart kunne nyde godt af tilpassede og sikre lægemidler - takket være EU. 
Patrizia Toia (ALDE ),
    Hr. formand, kære kolleger, Europas børn og spædbørn har brug for og ret til at nyde godt af ad hoc-lægemidler, dvs. lægemidler, man specifikt har forsket i og fremstillet til denne modtagergruppe.
Ud fra dette synspunkt er vi alle klar over, at den aktuelle situation i Europa viser en meget ringe civilisationsgrad. Derfor er denne forordning positiv, vigtig og tvingende nødvendig. Den bygger på nogle hovedpunkter, som jeg kort vil komme ind på.
Nedsættelsen af Det Pædiatriske Udvalg er af stor vigtighed, og det samme gælder dets sammensætning, som skal være af høj kvalitet og bestå af kompetente og uafhængige personer, eftersom de bliver pålagt nogle yderst vanskelige opgaver. De skal nemlig vurdere de pædiatriske forskningsplaner, godkende dem og bedømme resultaterne af dem.
Det Pædiatriske Udvalg skal sørge for, at der bliver oprettet en database og et vidennetværk, så man kan - hvilket man også skal - undgå overlapninger af disse forsøg, og så man skaber forudsætningerne for også at tage forskningens etiske og menneskelige aspekter op for en så sårbar befolkningsgruppe som syge børn og deres familier.
Et andet hovedpunkt er mekanismen med incitamenter og ansvar samt incitamenter og forskrifter.
Udvalget om Industri, Forskning og Energi, som jeg er ordfører for, har som bekendt vedtaget et forslag om forholdsmæssighed. Jeg vil således gerne opfordre fru Grossetête og de andre parlamentsmedlemmer, der har foreslået en anden løsning, til ikke at betragte vores forslag som dårligt, men forsøge at forstå, at vi alle sammen repræsenterer os selv og vores egne idéer og derfor har foreslået den løsning, vi anså for at være bedst egnet til at fremme lægemidler til pædiatrisk brug og dermed børns sundhed.
En forholdsmæssighedsløsning, der varer i over seks måneder, kunne nemlig også give de lægemidler, som er meget dyre på grund af den forskning, de kræver, og som der ikke er så stort et marked for, en større rækkevidde.
Jeg vil under alle omstændigheder - og uanset den holdning, som Parlamentet vedtager - bede kommissæren om at overtage dette forslag og afgive positiv udtalelse, så der indføres et vurderingssystem, som efter en vis tid gør det muligt for os at finde ud af, hvilket forslag der er det bedste på baggrund af kendsgerningerne.
Dette er det vigtigste, for vores børn - Europas børn - har ret til at få deres behov og krav opfyldt. 
John Bowis,
   Hr. formand, 20 % af vores borgere er under 19 år. Med andre ord er 100 millioner af vores medborgere i EU børn. Det er dem, vi taler om i dag. Vi taler om, at halvdelen af de lægemidler, vi giver dem for at hjælpe dem gennem deres unge liv, ikke er blevet ordentligt undersøgt, afprøvet eller godkendt. Vi lider under det, som jeg kalder "den-halve-aspirin-syndromet", hvor man giver barnet halvt så meget, som man ville give en voksen, fordi man synes, at det ikke skal have den fulde dosis. Det kan være uskadeligt, det kan være virkningsløst, eller det kan ligefrem skade barnet, fordi det måske slet ikke skulle have haft medicinen, eller fordi det skulle have haft mere eller mindre. Derfor glæder jeg mig meget over Kommissionens forslag og ordførerens betænkning.
Det er vigtigt, hvordan vi fremmer forskningen. Det er det, vi ønsker, og det, som vores børn har brug for. Vi skal bevare en balance mellem behovet for mere forskning og behovet for at holde udgifterne under kontrol.
Ordføreren har nævnt eksemplet med USA. Siden systemet blev introduceret der i 1990'erne, er der blevet sat mere end 100 nye børnespecifikke lægemidler i produktion. Det vil vi gerne nå op på siden af.
Den forhandling, vi har haft, og som vi måske stadig har, handler primært om patentforlængelsen. Nogle ønskede et variabelt antal måneder, mens andre ønskede længere eller kortere tid. Kommissionen foreslog seks måneder. Rådet - eller 22 medlemsstater i Rådet - foreslog seks måneder. Ordføreren foreslog seks måneder. Udvalget enedes om seks måneder. Det må siges, at seks måneder er rigtigt. Det er enkelt, og der er tale om en enkelt forlængelse.
Det ligger mig også på sinde at undgå dobbelte forlængelser og dobbelte krav. Derfor var hensigten med mit ændringsforslag til artikel 36 at præcisere, at vi ikke skal have dobbelte belønninger for den samme pædiatriske formulering. Vi skal sikre os, at det er korrekt formuleret. Det er noget, som Rådet og Kommissionen nu vil kunne se på. Men når jeg nu på den ene side hører virksomhederne sige, at det er for vidtgående, mens andre siger, at det ikke er vidtgående nok, så har vi måske ramt rigtigt.
Vi glæder os i høj grad over Mice-programmet for forskning i lægemidler til Europas børn. Betænkningen som helhed og Kommissionens forslag er gode, og de vil hjælpe de to millioner børn, der i øjeblikket har helbredsmæssige problemer, ligesom de fremover kan få hjælp takket være denne foranstaltning.
Dagmar Roth-Behrendt,
   Hr. formand, selv om det allerede har været nævnt, at denne lovgivning er en succes, er det noget, som vi bør fremhæve igen og igen. Jeg skal straks komme tilbage til, hvorfor jeg væmmes ved det pedanteri og undertiden også den simpelhed, som præger disse forhandlinger.
Vi stillede ændringsforslag i udvalget - jeg stillede dem endda selv - hvori det tilkendegives, at der er et behov for en hurtigere ikrafttræden af denne lovgivning. Vi har ventet så længe på den, på vegne af børnene i EU, og derfor skal lovgivningen træde hurtigere i kraft, og den rolle, som pædiatriudvalget skal spille i henhold til lovgivningen, skal styrkes. Det siger jeg henvendt til fru Toia. Vi har interesse i at få et stærkt pædiatriudvalg, som også kan tage føringen.
Jeg er enig med hr. Bowis, fru Grossetête og alle andre i, at vi har brug for forskningsprogrammet Mice, som er endnu et EU-initiativ. Vi skal forankre dette lovgivningsmæssigt, men også korrekt, og det hører hjemme i det syvende forskningsrammeprogram. Jeg anmoder hr. Verheugen om at slå kraftigt til lyd for, at der stilles midler og muligheder til rådighed herfor i det syvende forskningsrammeprogram.
Jeg sagde, at dette var en stor succes, og derfor er jeg ked af, at de forhandlinger, som vi fører her, ikke fremhæver denne succes i tilstrækkelig grad. Jeg mener, at det er billigt, patetisk og beskæmmende, at vi i disse forhandlinger næsten udelukkende fokuserede på forlængelsen af patentbeskyttelsen. Det er interessant at kunne konstatere, at der ikke var forhandlinger om en 10 års forlængelse af databeskyttelsen for medicinalprodukter, hvor patentbeskyttelsen er udløbet, som er bedre kendt under betegnelsen "PUMA".
Vi bør spørge os selv, hvorfor man ikke diskuterer dette spørgsmål? Fordi det så at sige skaber en balance mellem generiske lægemidler og de lægemiddelproducenter, som bedriver forskning. Det forlyder der intet om. Selv om dette går meget længere - 10 års databeskyttelse - synes der at være bred opbakning hertil. Nu har der imidlertid udviklet sig en strid, som jeg sjældent har set mage til i Parlamentet, om en seks måneders periode, som skal gives til de lægemiddelproducenter, som bedriver forskning, og som stadig har et patent, eller som ansøger om et patent. Jeg spørger alle dem, som har en fast mening, om de har talt med patientrepræsentanter. Det gjorde jeg. Jeg talte med forældre, som har syge børn. De kunne ikke forstå det. De kunne ikke forstå forhandlingerne i Miljøudvalget, som de til dels fulgte med i. De sagde blot: Vi ønsker denne medicin til vores børn.
Hvis det, som hr. Verheugen sagde, sker, og der er et incitament til at fremskaffe flere medicinalprodukter hurtigere, er det vidunderligt og lige præcis det, som vi ønsker. Det interesserer os ikke, om der er nogen, som tjener en halv million mere eller mindre i den forbindelse. Forskningen skal høste fordele, og børnene skal ligeledes profitere heraf. Det er det, som patient- og forældrerepræsentanter siger.
Jeg har været medlem af Parlamentet relativt længe, og jeg ønsker ikke at opleve, at det deles op i to lejre, hvor de lande og repræsentanter fra lande, som ikke har nogen forskende lægemiddelindustri, men kun generikaindustri, siger nej, fordi de mener, at seks måneder er for lang tid, og de andre siger det modsatte. Det eneste mål, som vi bør forfølge, er at opnå det bedste for patienterne, og det er lige præcis det, som Kommissionen foreslog. Flertallet i min gruppe vil støtte dette, og det agter jeg også at gøre personligt.
Jules Maaten,
   Hr. formand, denne forordning er naturligvis yderst vigtig for forbrugerne. Den er også et godt eksempel på, hvad Europa kan betyde for borgerne, netop på et tidspunkt, hvor mange borgere ser ud til at have deres tvivl, hvad det angår, og den fortjener derfor al mulig støtte.
Forordningen er så vigtig, fordi der i øjeblikket for ofte til børn anvendes lægemidler, som ikke er udviklet for børn eller testet på børn. De positive eller negative følger af børns anvendelse af lægemidlet er derfor ofte ikke kendt, med alt hvad deraf følger. Det er derfor nødvendigt, at der investeres mere i udviklingen af lægemidler, som specifikt er bestemt for børn. Forslaget forsøger med rette at stimulere udvikling af gode og sikre lægemidler til børn ved at forpligte lægemiddelproducenter til at undersøge, om lægemidler er egnede for børn, hver gang de ansøger om markedsføringstilladelse.
Et andet godt eksempel, som tidligere er nævnt, er nedsættelsen af et udvalg om lægemidler til børn, som skal være ansvarligt for vurdering og godkendelse af planer om pædiatrisk forskning. Ligeledes vil ordførerens forslag i forbindelse med forskningsprogrammet for pædiatrisk forskning, Mice, til finansiering af forskning i lægemidler til pædiatrisk brug, som ikke beskyttes af et patent eller et supplerende beskyttelsescertifikat, være et stort incitament til at producere lægemidler til børn. Jeg tror også generelt, at der med henblik på innovation snarere er brug for investeringer end for patentbeskyttelse, som vi i øjeblikket taler om.
Naturligvis skal man gå forsigtigt til værks, når det gælder forskning i børn. Dobbeltundersøgelser skal undgås, og der skal træffes alle mulige foranstaltninger for at hindre disse. Det glæder mig også, at en række ændringsforslag herom allerede er vedtaget i Udvalget om Folkesundhed.
Jeg er enig med alle dem, som siger, at det er ærgerligt, at vi åbenbart ikke tager hensyn til barnets interesse i denne diskussion, som fokuserer på, hvem i industrien der skal tjene mest. Jeg synes i øvrigt, at begge sider kan bebrejdes dette, og det er faktisk yderst frustrerende.
Principielt synes jeg, at en sådan patentforlængelse skal være så kort som muligt, for det er jo i sidste ende brugerne eller borgerne, som betaler omkostningerne. Det er deres penge, vi sidder og fordeler her. Et patent er et midlertidigt monopol, som gives for at tilskynde til innovation, men i dette forslag er forskning en forpligtelse og patentet en omkostningsgodtgørelse, og det er den egentlige forskel med USA.
Jeg vil derfor sige, at vi ikke skal lægge hovedvægten på patentbeskyttelse. Vi foretrækker fem måneder, mens ordføreren meget indtrængende opfordrede til seks måneder. Jeg har selv skiftet mening, idet jeg først gik ind for en fleksibel periode på fire måneder, og jeg har nu foreslået fem måneder. De har altså ikke argumenteret uden resultat. Jeg er imidlertid alligevel bange for, at vi ikke rigtig har nærmet os hinanden, men jeg har dog stor respekt for ordførerens arbejde. 
Hiltrud Breyer,
   Hr. formand, vi hilser denne forordning velkommen. Den kendsgerning, at over 50 % af de lægemidler, som anvendes til behandling af børn i Europa, hverken er testet på børn eller godkendt til pædiatrisk brug, er en uskik, og det er ikke længere acceptabelt. Hvorfor anså den farmaceutiske industri, som til stadighed prædiker personligt ansvar, det ikke for at være nødvendigt at gennemføre disse undersøgelser tidligere? Det er en anklage rettet mod den farmaceutiske industri, for den vil nemlig gerne opnå fede fortjenester.
Derfor anser jeg det for at være passende, at vi her i Parlamentet helt klart og åbent drøfter, hvordan vi skal sikre, at denne forordning ikke bliver til en selvbetjeningsbutik, hvor nogle få interessenter meler deres egen profitkage. Derfor skal vi også bestræbe os på at fastlægge helt klare betingelser. Det handler ikke om et par millioner her - nej - det handler om million- og milliardbeløb.
Jeg er enig med de kolleger, som siger, at patenter skal beskyttes i en kortere periode. Vi stillede på ny et ændringsforslag om kun at udvide patentbeskyttelsen til fire måneder. Jeg beder endnu en gang om støtte til dette ændringsforslag.
Der er imidlertid behov for at præcisere betingelserne yderligere. Disse medicinalprodukter skal have terapeutiske fordele. Det er meningsløst at lade børn være forsøgskaniner i forbindelse med test, som ikke har nogen terapeutiske fordele. Det er ikke acceptabelt. Det skal helt klart handle om, at der rent faktisk kun er en belønning til dem, der gennemførte kliniske forsøg, som viste sig at være succesfulde. Kun hvis vi virkelig gør dette i fællesskab, vil vi reelt kunne tale om en succes her. Vi bør imidlertid ikke tillade, at det bliver et spørgsmål om at virkeliggøre industriens ønskeliste. Børnenes interesser skal være i centrum.
Adamos Adamou,
    Hr. formand, jeg vil gerne takke fru Grossetête for hendes indsats. Vi var nødt til at præcisere og konkretisere Det Pædiatriske Udvalgs opgaver, præcisere det relevante system og sikre overvågning af de pædiatriske forskningsprogrammer, samtidig med at dette udvalg skulle overdrages den vigtige opgave at identificere de særlige behov på det pædiatriske område. Samtidig bør de forskellige administrative tidsfrister og tidsplaner imidlertid reduceres og præciseres.
Efter min opfattelse - og jeg er tilfældigvis læge - er det nødvendigt at reducere den forlængede frist på seks måneder, som producenter af pædiatriske lægemidler har ret til, når deres produkter allerede er beskyttet af lægemiddelpatenter.
En sådan belønning er ude af proportioner, hvis vi tager den høje indtjening i betragtning, som virksomhederne har på grund af denne eksklusive ret, idet ingen andre kan fremstille lægemidlet. Og vigtigere endnu er det forbrugerne, og som følge heraf staten, der betaler dyrt for mærket, indtil andre for lov til at sælge lægemidlet.
Fru Behrendt sagde før, at vi måske skulle spørge de syge, spædbørnene og forældrene. Jeg vil gerne spørge fru Behrendt, om hun har talt med en mor eller far med børn, som de ikke har råd til at købe medicin til. Det er også noget, vi skal tænke på.
Vi går ind for at reducere tidsfristen til tre plus tre måneder. Her vil jeg også gerne tilføje, at der ikke bør ske misbrug - og her er jeg enig med John Bowis - af det nye belønningssystem med gentagelser af tidligere belønninger. Det skal fremgå helt klart af lovgivningen, at den nye ekstra beskyttelse, som kompenserer for pædiatriske forsøg, ikke vil blive ydet igen via en anden form for beskyttelse af markedet mod konkurrence. Ændringsforslag 75 tager sigte på at præcisere dette, og jeg vil opfordre Dem til at stemme for det. Formålet med Europa-Parlamentets betænkning bør være at etablere en reel dialog mellem de involverede parter.
Til sidst vil jeg gerne protestere over det tidspunkt, der var afsat til forhandlingen om dette så alvorlige emne.
Johannes Blokland,
   Hr. formand, jeg vil gerne takke ordføreren for hendes glimrende betænkning. Også de ændringsforslag, som er vedtaget i Miljøudvalget, kan jeg for størstedelens vedkommende støtte. Alligevel har jeg i Miljøudvalget stemt imod den ændrede betænkning, fordi jeg var skuffet over, at patentforlængelsens varighed ikke blev ændret.
Det er jo klart for enhver, at en forlængelse på seks måneder ikke er nødvendig for mange lægemidler. De ekstra udgifter til den forskning, som er nødvendig for at opnå godkendelse til pædiatrisk anvendelse, er forholdsvis ringe. Men det gælder ikke for alle lægemidler. For nogle lægemidler med en lille omsætning er forlængelsen på seks måneder alligevel nødvendig for at tjene udgifterne ind igen. Det er også kernen i vores gruppes ændringsforslag. Som standard ønsker vi en forlængelse på tre måneder, og for lægemidler, hvor det ikke er nok, er en yderligere forlængelse på tre måneder mulig. Det er rimeligt for alle og udgiftsbesparende for de nationale sundhedssystemer.
Det ville være uansvarligt af os at godkende en forlængelse på seks måneder for alle produkter. Sygeforsikringer er jo dyre nok i forvejen. Jeg vil derfor gerne bede alle om at støtte ændringsforslag 89 af Breyer, McAvan og Corbey eller min gruppes ændringsforslag 91 til og med 93. 
Irena Belohorská (NI ).
   - Ligesom de foregående talere vil jeg også takke ordføreren fru Grossetête for hendes arbejde med dette vigtige dokument. Formålet med betænkningen er at forbedre den aktuelle situation, der er uholdbar fra et medicinsk synspunkt, og som fra et etisk synspunkt mildest talt er unfair over for børnene.
Efter min mening behøver man ikke at være læge for at forstå, at et barn ikke bare er en miniaturevoksen. Børn er individer, hvis stofskifte er meget forskelligt fra de voksnes. Man kan ikke blot reducere dosen af et givet lægemiddel for at behandle et barn i forhold til dets vægt, da lægemidlerne ofte har bivirkninger, som voksne kan tåle, men som kan give alvorlige sundhedsmæssige komplikationer for et barn.
Jeg er klar over, at det ikke har været let at anerkende lægernes medicinske synspunkter, krav og anbefalinger, samtidig med at man respekterer lægemiddelindustriens ofte legitime krav. Jeg finder det imidlertid mere bekymrende, at Parlamentets drøftelser om dette direktiv primært handlede om, hvorvidt patentbeskyttelsen skulle vare seks måneder, tre plus tre måneder eller fire plus to måneder. Fra en prioriteringsmæssig synsvinkel er det ikke vigtigt eller afgørende. Det er vigtigt og uopsætteligt, at børnene får slutproduktet - et lægemiddel der er tilpasset barnets særlige behov og status.
Det ultimative mål er et sundt barn. Hvis vi som et biprodukt får en lykkelig lægemiddelvirksomhed, når vi det, som vi har ønsket, og som vi har været nødt til at arbejde hen imod.
Miroslav Mikolášik (PPE-DE ).
   - I dag har vi en mulighed for og en pligt til at træffe beslutninger vedrørende vores børns sundhed. Under drøftelserne skal vi fokusere på de lægelige overvejelser og ikke udelukkende lade os påvirke af økonomiske overvejelser om, hvem det vil gavne eller skade.
Som læge kan jeg fuldt ud støtte synspunktet om, at forskning i lægemidler til børn altid skal være tvungen, sikker, meget professionel og under konstant kontrol, om ikke andet så fordi der fortsat er mangel på lægemidler til børn, og fordi der fortsat skal udvikles nye stoffer. Vi skal også indse, at udviklingen af lægemidler til børn ikke skal baseres på den antagelse, at et barn blot er en mindre udgave af en voksen - hvilket også er nævnt adskillige gange under forhandlingen. Børn har deres egne særlige karakteristika, et anderledes stofskifte og en anderledes følsomhed over for lægemidler, sådan som dr. Belohorská lige har sagt. EU skal vedtage bindende forordninger for alle medlemsstater, der ikke vil skade børns sundhed, men som vil sikre kvalitetslægemidler til børn inden for optimale tidsfrister.
Blandt andet af denne grund blev der under udvalgsforhandlingen lyttet til mange forskellige synspunkter og faglige argumenter fra de vigtigste aktører og interessenter, og derfor vil jeg med fuld opbakning fra min politiske gruppe foreslå, at der i incitamenterne for producenterne tages hensyn til deres udgifter til udvikling af lægemidlerne, og at der fastsættes en minimumsperiode, i hvilken et nyudviklet lægemiddel ikke må fremstilles af den generiske lægemiddelindustri.
Ansvarligheden lærer os efter en periode på seks år at kontrollere effektiviteten af de trufne foranstaltninger og om nødvendigt at justere de fastlagte parametre. Afslutningsvis, hr. formand, vil jeg gerne tilslutte mig ordføreren Françoise Grossetêtes tanke om at indføre et såkaldt Mice-agentur for forskning i lægemidler til Europas børn (Medicines Investigation for the Children of Europe). På denne måde kan vi sikre, at alle børn i EU har samme adgang til førsteklasses lægemidler, og jeg opfordrer Dem til at påtage Dem dette ansvar.
Anne Ferreira (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, den tekst, vi skal udtale os om, har vi håbet og ventet på i meget lang tid, og vi er alle glade for at vide, at den snart vil gøre det muligt at behandle børn bedre. Men vi skal alligevel stille krav. Vi får i morgen mulighed for at forbedre dette forslag til forordning, så det på bedst mulig vis tilgodeser børnene og folkesundheden, og vi kommer til at forbedre det, hvis vi vedtager de ændringsforslag, der vedrører forskning og markedsføring af lægemidler med større værditilvækst, som giver en veritabel terapeutisk fortjeneste. Men hvordan skal man kunne nå målet om at begrænse de kliniske undersøgelser på børn uden at begrænse det antal lægemidler, der markedsføres? 
Hvis værditilvækstkriteriet for lægemidlet blev taget i betragtning, ville det netop være muligt at undgå unødvendige undersøgelser på børn. I morgen vil vi også kunne forbedre teksten ved at vedtage de ændringsforslag, der går ud på, at oplysningerne om lægemiddelovervågning og offentlighedens adgang dertil skal gøres til genstand for en større grad af gennemsigtighed. Det økonomiske spørgsmål er ligeledes vigtigt for at bevare balancen i vores socialsikringsordninger og garantere alle adgang til sundhed. Det er vigtigt i opadgående retning, når det drejer sig om at finde det rigtige økonomiske incitament til at få de farmaceutiske industrier til at interessere sig mere for lægemidler til pædiatrisk brug. Det er vigtigt for alle de europæiske borgere, for det er offentlige midler, der indirekte finansierer disse økonomiske incitamenter i form af en forlængelse af markedseneretten.
I lyset af resultaterne af vurderingerne af indvirkningen, i lyset af de enorme forskelle på mellem 1 og 4 millioner euro burde vi efter min mening i det mindste være i stand til at tilbyde industrierne et totrinssystem: Et fast incitament på tre måneder og en forlængelse på tre måneder alt efter den fortjeneste, det markedsførte lægemiddel genererer. Vi vil alle det bedste for vores børn, så hurtigt som overhovedet muligt. Men vi skal ikke være dobbeltmoralske. Dem, der siger, det haster, har ikke villet støtte forslaget om at reducere fristen for at markedsføre produktet, som er på to år efter udstedelsen af markedsføringstilladelsen. Derfor vil vi skulle afholde flere møder, og vi kommer virkelig til at se, hvad det er, vi gør for de europæiske børns sundhed. 
Mojca Drčar Murko (ALDE ).
   - Efter min mening bør vi indføre et system med en passende belønning for lægemiddelpatenthavere, der skal gennemføre obligatoriske kliniske forsøg med brugen af lægemidler til børn. Vi skal imidlertid træffe foranstaltninger for at undgå akkumulering af belønninger under denne forordning og andre områder af EU-lovgivningen.
En stor del af forhandlingen har drejet sig om spørgsmål, der allerede er overflødiggjort gennem oprettelsen af en følsom balance mellem producenterne af originale lægemidler og producenterne af generiske lægemidler i den seneste revision af EU's lægemiddellovgivning. Der har været tale om spørgsmål som f.eks. "hvem får mere?".
Når vi også tager hensyn til de nationale sundhedsbudgetter, ændres billedet. Når producenterne af generiske lægemidler træder ind på markedet, øges konkurrencen, lægemiddelpriserne falder, og presset på sundhedsbudgetterne lettes.
Hvis vi skal nå dette mål, og hvis producenterne af originale lægemidler skal have godtgørelse for deres faktiske ekstraomkostninger som følge af kliniske forsøg, bør EU-lovgivningen bygge på efterprøvede oplysninger om sådanne omkostninger. En ubegrundet kortfristet forlængelse af markedsmonopolet for lægemidler skaber store profitter og lægger uberettigede nye byrder på sundhedsressourcerne.
Carl Schlyter (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, børn skal have sikker medicin, der er tilpasset efter deres behov. Det er et selvfølgeligt lovgivningskrav. Med seks måneders patentforlængelse betaler vi imidlertid en unødig høj pris for, at medicinalvirksomhederne opfylder selvfølgelige krav.
Medicinalvirksomhederne er blevet beskyttet igennem mange år og har 100 milliarder euro i deres pengekasser til opkøb. De tåler en stigning i omkostningerne på 1 % meget bedre end allerede udarmede offentlige budgetter. Vi skal ikke overflytte endnu flere penge til virksomhederne. Så ville det ende med, at vi til sidst havde sikker medicin til både børn og voksne, men at ingen havde råd til at købe den.
Vi i Verts/ALE-Gruppen har stillet et kompromisændringsforslag om maksimalt fire måneder med de yderligere begrænsninger, som Hiltrud Breyer beskrev. Hvis det ikke kan accepteres, viser Parlamentet, at det lytter mere til medicinalvirksomhedernes lobbyister end til børns behov. 
Jiří Maštálka (GUE/NGL ).
    -  Mine damer og herrer, jeg er enig i bemærkningerne fra de foregående talere, der sagde, at forslaget til forordning ikke kun er meget betydningsfuldt men også særdeles påkrævet, og at det skal have størst mulig værdi for de yngste EU-borgere. Som læge mener jeg, at forslagets vigtigste element er forsøget på at give større beskyttelse af børnepatienter, da de udgør en særlig sårbar patientgruppe.
Blandt andre kærkomne landvindinger er det faktum, at støtten til oplysninger om lægemidler gøres tilgængelig for flest mulige, samtidig med at bestemmelser sikrer bedre beskyttelse af børnepatienter inden for den kliniske forskning. Jeg er også glad for indførelsen af Mice-programmet for forskning i visse lægemidler.
Med hensyn til det afsnit i artikel 36, der har givet anledning til voldsom debat, mener jeg, at en tremåneders forlængelse af patentbeskyttelsen er tilstrækkelig i øjeblikket. Jeg vil gerne lykønske ordføreren med hendes arbejde med dette dokument, der langtfra har været let. Jeg er overbevist om, at der bliver et positivt resultat af afstemningen om dette forslag til en forordning, hvilket vil give sociale, sundhedsmæssige og etiske fordele.
Kathy Sinnott (IND/DEM ).
   - Hr. formand, vi skal til at stemme om en betænkning om bestemmelser vedrørende lægemidler til børn. Bestemmelserne i betænkningen bygger på den indlysende sandhed, at børn ikke er små voksne, og at de skal have skræddersyede lægemidler, der er afprøvet netop til deres brug. Der er en anden mindre indlysende sandhed bag betænkningen, som jeg har behov for at nævne under denne forhandling.
Det er sandheden om, at der er et alarmerende antal syge børn, og at stadig flere børn lider af kroniske, akutte og livsfarlige sygdomme. Mens man i vid udstrækning har dæmmet op for de smitsomme sygdomme blandt Vestens børn, er alle andre former for sygdomme stigende, og nogle har nået et epidemisk niveau.
I mit land virker det, som om hvert andet barn er sygt. Hvor mange børn har inhalatorer eller skal undgå bestemte næringsmidler eller husdyr på grund af allergi? Uddannelsesbudgetterne belastes af det stigende antal indlæringsvanskeligheder, adfærdsvanskeligheder og kommunikationsforstyrrelser. Eksem, invaliderende autisme, spastisk lammelse, diabetes, epilepsi og artritis er alle stigende, og det samme gælder livstruende leukæmi og svulster - listen synes endeløs. Hvorfor er børn blevet en så profitabel markedsplads for lægemidler, at magtfulde lobbyer finder det værd at kæmpe for nogle få måneders patentforlængelser her og der?
I Vesten skulle vi have de sundeste børn i verdenshistorien. Vi har velstand, gode sanitære forhold og de nødvendige midler til god eller tilmed særdeles god ernæring. Vores børn burde trives, men de gør det ikke.
Hvad gør vi ved børnene? Vi skal gennemføre en alvorlig selvransagelse og forskning - ikke kun i lægemidler og lignende profitabel forskning, men i børns vækst og udviklingen af deres immunsystem - og identificere de nye faktorer i vores miljø, fødevarer, forplantning, opfostring, lægepraksis og levevis og finde de syndere, der gør vores børn syge og tilmed dræber dem.
Jan Tadeusz Masiel (NI ).
    -  Hr. formand, dette forslag til en forordning om pædiatriske lægemidler er en kærkommen landvinding for os alle. Det er et udtryk for, at vi bekymrer os om europæiske børns sundhed samt på længere sigt om sundheden for børn i ikke-europæiske lande. Man må imidlertid ikke glemme, at den negative økonomiske effekt af forordningen vil være større for nogle lande end for andre.
Som tidligere kommissær for udvidelsen ved hr. Verheugen sikkert mere end nogen anden om de væsentligste økonomiske problemer i den polske sundhedssektor. Urimeligt lange beskyttelsesperioder for patenter og registreringsdata har særligt barske konsekvenser for de mindre velhavende lande, hvis markedsøkonomier, der tjener som en garanti for normale økonomiske vilkår, kun har været på plads i kort tid. Vi skal gøre en fælles indsats for at sikre, at lægemiddelsektoren ikke tjener alt for meget på bekostning af det offentlige i medlemsstaterne, da denne sektor ikke har grund til at klage over manglende profit.
Jeg er modstander af, at lægemiddelsektoren får andet og mere end minimale belønninger, og jeg går ind for, at det hurtigst muligt skal være muligt at fremstille generiske lægemidler. Men som fru Roth-Behrendt konkluderede, er kvaliteten af børns sundhedspleje vigtigere end besparelser.
Frederika Brepoels (PPE-DE ).
   - Hr. formand, allerførst vil jeg takke vores ordfører, fru Grossetête, for den begejstring og den udholdenhed, hvormed hun har kæmpet for alle børns sundhed i EU. Endelig får forskning i og udvikling af lægemidler til børn den opmærksomhed, den fortjener. Virksomheder, som investerer i denne forskning, kan og skal belønnes for det. Kun dette incitament vil sikre, at de fortsat investerer i nye lægemidler til børn. Glem ikke, at de i mellemtiden også beskæftiger i tusindvis af mennesker. En fast periode på seks måneders supplerende certifikat bør foretrækkes af alle mulige grunde. Gennemsigtighed og gode aftaler er imidlertid nøgleord. Vi skal også lægge vægt på virkninger, som en patentforlængelse kan have for alle børn i verden. I Belgien var det f.eks. dr. Janssens, som frivilligt stillede sit antiskimmelprodukt Sporanox til rådighed for udviklingslandene. Men nu, hvor dr. Janssens virksomhed Farmaceutica er overtaget, er det spørgsmålet, om de nye ejere stadig følger samme politik. Foruden at lægge vægt på forskning skal myndighederne naturligvis også fortsat sikre adgangen til lægemidlerne. Jeg giver Dem et eksempel: I Belgien forhøjede producenten af Rilatine ensidigt prisen på en æske piller fra 2,60 euro til den europæiske vejledende pris, 6,52 euro. Merprisen for forældre til et barn med ADHD er enorm, især når man ved, at der er børn, som har brug for et par æsker om dagen. Lægemiddelindustrien må og skal derfor tilskyndes til at forske, men den må samtidig ikke glemme de mennesker, som skal betale for disse lægemidler. Jeg har endnu et spørgsmål til kommissæren: Jeg har ladet mig fortælle, at produkter, som ikke har et supplerende certifikat, herunder visse aidslægemidler, ikke kan få en ekstra frist, hvis forskningen foretages i patentbeskyttelsesperioden. Kan kommissæren bekræfte dette, og i bekræftende fald, kan dette ændres? 
Genowefa Grabowska (PSE ).
    -  Hr. formand, forordningen om lægemidler til pædiatrisk brug er nødvendig for alle og specielt for børn eller med andre ord for EU's yngste borgere. Formålet med forordningen er at skaffe bedre lægemidler til fornuftige priser, som enhver mor kan overkomme.
Jeg vil gerne lykønske ordføreren med hendes arbejde med denne forordning, der giver os mulighed for at sende et positivt budskab til vælgerne. Den viser, at Parlamentet støtter udviklingen af lægemidler til børn, og at vi lægger stor vægt på behandlingen af vores børn og deres sundhed. Skønt vi lavede en række fejl ved udarbejdelsen af dette forslag til en forordning, har vi heldigvis stadig mulighed for at rette dem under morgendagens afstemning.
For det første er jeg imod de såkaldte dobbelte belønninger, hvor der to gange gives finansiel bistand til de samme undersøgelser eller investeringer. For det andet finder jeg det forkert at opgive kravet om, at lægemidler til børn skal registreres i alle medlemsstater, inden der kan opnås ekstra patentbeskyttelse. Lægemidler til børn bør registreres og være tilgængelig i alle medlemsstater og ikke blot i nogle få af dem.
Jeg kan ikke acceptere, at visse EU-borgere skal berøves muligheden for behandling med nye og forbedrede lægemidler, og jeg finder det utåleligt, at producenterne af sådanne lægemidler belønnes uden hensyn til udgifterne. Det er urimeligt ud fra en social og juridisk synsvinkel, og det er i strid med ligestillingsprincippet. Parlamentet bør ikke acceptere det. For det tredje er jeg meget skeptisk over for spørgsmålet om at udvide patentbeskyttelsen af lægemidler til børn, da alle nye lægemidler under alle omstændigheder er beskyttet af et patent, uanset om de bruges til behandling af børn, kvinder eller ældre.
Der kan ikke herske nogen tvivl om, at en udvidet patentbeskyttelse vil begrænse de generiske lægemidlers markedsadgang. Det bør vi ikke tillade. Enhver mor vil betale enhver pris for at beskytte sit barns sundhed, men jeg vil gene spørge, hvorfor mødre skal betale mere, når Parlamentet kan vedtage ændringsforslag, der sikrer, at de ikke betaler mere end nødvendigt.
Marios Matsakis (ALDE ).
   - Hr. formand, det har været en skamplet på det 21. århundredes civilisation, at vi helt frem til i dag finder mange lægemidler, der ikke er afprøvet til pædiatrisk brug, og at mange lægemidler, der kunne redde børns liv, ikke anvendes, fordi de aldrig er afprøvet til pædiatrisk brug.
I en verden, hvor det måske synes uundgåeligt, at økonomisk fortjeneste i vid udstrækning er hjørnestenen for vores eksistens, har Kommissionen endelig præsenteret os for et afhjælpende forslag, der primært er baseret på finansielle betingelser og skikke. Medicinalfirmaerne skal nu måle et barns sygdom på en økonomisk vægt og kun videreudvikle et pædiatrisk lægemiddel, hvis det betaler sig. Jeg bebrejder dem ikke nødvendigvis noget. De fremstiller lægemidler for at tjene penge, og hvis ikke de tjener penge, kan de ikke fremstille lægemidler. Det er desværre de barske realiteter, som de af os, der har mere romantiske fantasier, blot må acceptere.
Trods de mange ideologiske mangler vil denne retsakt medvirke til udviklingen af flere og mere sikre lægemidler til børn. Den er derfor et vigtigt skridt i den rigtige retning, og den fortjener vores fulde støtte, selv om dens anvendelse skal overvåges nøje - specielt med hensyn til en ordentlig etisk prøvelse af pædiatriske kliniske forsøg.
Vittorio Agnoletto (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, kære kolleger, vedtagelsen af denne forordning er et vigtigt fremskridt. Selv i dag tager størstedelen af Europas mindreårige lægemidler, hvis effektivitet og sikkerhed ikke er dokumenteret til børn og unge, og de er dermed udsat for større risici end de voksne. Forordningens gennemførelse vil dog afhænge af indsatsen i og ansvaret hos det videnskabelige udvalg, der ganske vist arbejder under EMEA, men som skal sikre sin egen uafhængighed af medicinindustrien i de syge børn og unges interesse.
Dette udvalgs kontrolaktiviteter skal være offentlige, så alle borgere kan få kendskab til og information om, hvad man gør for at forbedre deres sundhed.
Afgørende bliver oprettelsen af et register over kliniske og farmakologiske forsøg, som omfatter børn, og indførelsen af en europæisk pædiatrisk formular, der skal ajourføres regelmæssigt.
Desuden bliver det med hensyn til iværksættelsen af Mice-programmet, der er taget højde for i forordningen, nødvendigt at fastlægge finansieringsformerne under hensyntagen til Fællesskabets rammeprogrammer.
Patentets forlængelse på seks måneder er endnu en gave til de multinationale medicinalvirksomheder. Med forlængelsen tænker man overhovedet ikke på børns sundhed, og den er i strid med selve forordningens målsætninger. Medicinalindustrien er den industrielle sektor, hvor aktionærerne i de seneste par år har fået det største udbytte, og den har bestemt ikke brug for yderligere profit! 
Thomas Ulmer (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, der kan ikke herske tvivl om behovet for en forordning om medicinalprodukter til pædiatrisk brug. Jeg vil godt starte med at takke ordføreren, fru Grossetête, hjerteligt for hendes dybt engagerede tale og for en fair drøftelse af sagen. Det er selvfølgelig svært at fremkomme med nye synspunkter her ved afslutningen af forhandlingerne, så derfor vil jeg udtrykke min pointe symbolsk. 120 sekunders taletid her i Parlamentet er meget lidt i betragtning af betydningen af denne milepæl i den europæiske lægemiddellovgivning, men 120 sekunder er dog ekstremt meget - det ved jeg fra min årelange erfaring som ledende vagtlæge - når det handler om at redde børn. Disse 120 sekunder kan for os også være et symbol på, at det er på tide, at Europa endelig får en hensigtsmæssig forordning om lægemidler til pædiatrisk brug.
Jeg kunne godt tænke mig, at vi når til enighed allerede under førstebehandlingen, således at EU kan genvinde sin plads i den internationale konkurrence på det vigtige marked for lægemiddelforskning og fremstilling af lægemidler. Jeg stemmer for forslaget om en fælles forlængelse af patentbeskyttelsen. Jeg har ladet mig overbevise af fru Grossetête og nu også af hr. Verheugen om, at det er den rette, enkle, gennemførlige og gangbare vej. Vi inkluderede en revisionsklausul, som giver os ret til at foretage forbedringer, hvis overskuddene skulle vise sig at blive så eksorbitante, som man forventer. Vi skal være yderst forsigtige, når vi diskuterer dette emne, for det handler om børn, som er vores dyrebareste eje, og det handler om menneskeliv på den ene side, og på den anden side handler det også om økonomiske interesser. Man kan dog ikke opveje disse to ting over for hinanden.
Evangelia Tzampazi (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, der hersker ingen tvivl om, at folkesundhed hører blandt de mest værdifulde sociale goder. Efter at have komplimenteret fru Grossetête vil jeg gerne gøre opmærksom på ikke kun de grove linjer, men især detaljerne vedrørende folkesundhed, adgang til ydelser af høj kvalitet og skabelsen af pålidelige kontrolmekanismer.
Særlig opmærksomhed fortjener spørgsmålet om fremstilling, testning og markedsføring af medicinske præparater, især på grund af det åbenlyse behov, der er for større gennemsigtighed, idet der er knyttet indirekte og direkte økonomiske interesser til produktionen og markedsføringen af disse, men også fordi en hel del lægepraksis og lægelige aktiviteter er afhængige af deres anvendelse, enten på forskningsplan eller på anvendelsesplan.
Vi har brug for denne betænkning for at sikre den vigtige ret, som børnepatienter har til beskyttelse mod både formålsløs indtagelse af medicin og mod, at de underlægges medicinske protokoller eller forskningsprotokoller af ukendt værdi og effektivitet.
Medicinske og pædiatriske forskningsprogrammer, licenskrav for præparater og undersøgelser efter markedsføringen bør blive nyttige midler for både patienterne og for medicinske og farmaceutiske forskningscentre, så vi sikrer størst mulig medicinsk effektivitet.
Skabelse af et stærkt risikostyringssystem, udarbejdelse af en fortegnelse, der skal udleveres til alle involverede instanser, virksomheder og personale, og mulighed for at informere patienterne om den behandlingsprotokol, de vil blive underlagt, og om det forventede behandlingsmæssige udbytte heraf, udgør, sammen med ovenstående, et stærkt system til beskyttelse og forbedring.
Børns sundhed og økonomiske interesser kan på ingen måde vejes op mod hinanden.
Frédérique Ries (ALDE ).
   - Hr. formand, også jeg vil gerne have lov til at takke fru Grossetête for, at hun har anvendt den samme filosofi som den, der var fremherskende i forbindelse med de sjældne sygdomme, nemlig mobiliseringen mod den uretfærdighed, visse patienter udsættes for, i dette tilfælde børnene.
For nylig har den belgiske pædiatrisammenslutning ringet med alarmklokkerne. 50 % af de lægemidler, der udskrives til børn, og knap 90 % af dem, der bruges til intensivpleje, er ikke godkendt til pædiatrisk brug. Det betyder med andre ord, at denne forordning er yderst presserende. Forskning og udvikling koster dyrt, og vi skal støtte den indsats, de farmaceutiske virksomheder vil blive tvunget til at yde og dermed også støtte den faste periode på seks måneder, i hvilken de ikke vil blive udsat for konkurrence fra branchen.
På samme tid skal vi fremme den mindre omkostningstunge pædiatriske forskning, bestemmelsen om revision om seks år, Mice-programmet for pædiatrisk forskning og - og det er af afgørende betydning, når man taler om børn - foranstaltningerne til undgåelse af, at undersøgelser, der lever op til dette krav, gennemføres flere gange.
Det er denne hårfine balance, vi skal forsøge at bevare i morgen under afstemningen. En balance, der lever op til pædiaternes, familiernes og millioner af små europæiske patienters forventninger. 
Richard Seeber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, indledningsvis vil jeg gerne takke ordføreren, fru Grossetête, for hendes fremragende arbejde. Efter min mening er det imidlertid særdeles kritisabelt, at Kommissionen først fremlagde dette forslag om lægemidler til pædiatrisk brug så sent. Der er immervæk 100 millioner børn, som er berørt heraf. Netop i dette tilfælde er det ikke kun vigtigt med en koordineret europæisk fremgangsmåde, men uomgængeligt. Hvorfor?
Vi kan få øje på tre problemområder. For det første er de nationale markeder for lægemidler alt for små til at være interessante for de farmaceutiske virksomheder. Det er kun fællesskabsmarkedet, der har den nødvendige, væsentlige størrelse. For det andet bør og skal kliniske test på børn så vidt muligt undgås. Hvor de er ubetinget nødvendige, skal de opfylde de strenge pålæg i direktivet om kliniske test. Derfor er det endnu mere nødvendigt at gøre testresultaterne tilgængelige centralt for at undgå unødige dobbelttest.
For det tredje må den obligatoriske undersøgelse af medicinalprodukters potentielle indvirkninger på børn, som forslaget lægger op til, ikke hindre udviklingen af nye medikamenter til voksne. Pædiatriudvalget, som man forventer skal udgøre en del af EMEA i London, spiller derfor en vigtig rolle med hensyn til at finde hurtige løsninger på disse spørgsmål for hele Unionen.
Desuden skal udvalget blive bedre til at vurdere behovet for lægemidler og undersøgelser i forbindelse med bedømmelse af pædiatriske testkoncepter, dispensationer og udsættelser og tjene som pålidelig informationskilde for sundhedsvæsenets ansatte og patienter. Kun således kan man opnå en bedre organisatorisk styring af de etiske og økonomiske problemer med hensyn til lægemidler til børn.
Vi skal skabe et fælles og funktionsdygtigt europæisk marked for endelig at kunne give vores børn de lægemidler, som de fortjener, nemlig de bedste.
Dorette Corbey (PSE ).
   - Hr. formand, det er virkelig vigtigt, at børn får den rette medicin i den rette dosis og i den rigtige form. Kommissionens forslag er meget vigtigt for børn, for forældre og for industrien. Lægemiddelfabrikanter skal have en rimelig godtgørelse for den forskning, som de udfører i lægemidler til børn. Efter min mening må det også godt være en rundhåndet godtgørelse, men seks måneders forlængelse af patentbeskyttelsen er i mange tilfælde ekstremt generøs. Jeg har forhørt mig hos en velrenommeret britisk innovativ virksomhed, og forskning i pædiatrisk indikation koster for det meste omkring 8 millioner euro. Indtægterne fra seks måneders patentforlængelse andrager meget mere, omkring 200-300 millioner, og der nævnes meget højere beløb for kæmpesucceser.
Jeg opfordrer derfor til proportionalitet, nemlig tre måneder, men hvis omsætningen er lavere end 100 millioner, kan der føjes yderligere tre måneder til. Tre plus tre er også seks, men kun for virksomheder, som virkelig har brug for det. Disse ændringsforslag har jeg stillet sammen med Linda McAvan, og de er undertegnet af 44 medlemmer af vores gruppe, fra Belgien, Estland, Frankrig, Portugal, Grækenland, Polen, Ungarn, Det Forenede Kongerige og Nederlandene. Vi synes, at belønningen skal være proportional med de afholdte udgifter. Det er et meget enkelt og normalt princip. Det ville være usømmeligt at inkassere enorme fortjenester på bekostning af syge børn. Det er altid godt lige at tænke over, hvem der betaler. Det er brugerne af medicin og forsikringstagerne.
Udgifterne til sygesikring stiger. Medicin udgør omkring 10 % af de samlede udgifter til folkesundhed. Medicinpriserne behøver ikke blive unødig høje. Pengene kan bedre anvendes til pleje end til små ekstra ting til industrien. Naturligvis lobbyer lægemiddelindustrien kraftigt for seks måneder. Alt det andet ville angiveligt være bureaukratisk og indviklet. Men der er intet bureaukratisk i at opgive omsætningstal, som under alle omstændigheder er kendt.
Når jeg betragter lægemiddelindustrien, ser jeg store problemer. Der er for lidt innovation i Europa. Denne innovation kommer ikke ved at give lægemiddelvirksomhederne ekstra penge. Tværtimod, virkelig innovation er mulig, hvis vi forlanger en terapeutisk merværdi, og derfor støtter jeg også Anne Ferreiras og De Grønnes ændringsforslag. 
Holger Krahmer (ALDE ).
   - Hr. formand, forordningen om sikkerhed inden for medicinalprodukter til pædiatrisk brug er et nødvendigt og hensigtsmæssigt alternativ. Den udgør afslutningen på en lang periode med usikkerhed i omgangen med medikamenter i pædiatrien. Kommissionens forslag var afbalanceret og baserede sig på konsekvensanalyser. Forlængelsen af patentbeskyttelsen med seks måneder som incitament for lægemiddelproducenterne er rimelig. Tidsrummet beroede på resultater af konsekvensanalysen, og det udgør et klart og fair kalkulationsgrundlag for alle producenter.
Det glæder mig, at der kan samles et flertal i Parlamentet for dette faste tidsrum. En variabel patentbeskyttelse lader sig ikke praktisere, og det betyder en stor administrationsbyrde. Desuden må et patents løbetid aldrig afhænge af et produkts salgstal. Den internationale konkurrencesituation for den forskningsudøvende farmaceutiske industri kræver af os, at der kastes et blik på forskningsområdet Europas attraktivitet. Også på den baggrund ser jeg ikke nogen saglige argumenter for den til stadighed omdiskuterede reduktion af den faste seks måneders periode.
Alexander Stubb (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg er hverken børnelæge eller ekspert i lægemiddelindustrien, men jeg besidder alligevel nogen ekspertise, da vi har to små børn - Oliver på tre et halvt år og Emilie på 18 måneder. Til fru Grabowska vil jeg i øvrigt gerne sige, at fædre faktisk også køber lægemidler til deres børn. Jeg gjorde det selv i lørdags på apoteket i Genvall.
Jeg støtter både forordningsforslaget og fru Grossetêtes udmærkede betænkning, og jeg har tre korte bemærkninger hertil. For det første ved vi alle, at forskning i lægemidler til børn ikke er nogen god forretning. Det er ikke særligt indbringende, og derfor er indsatsen utilstrækkelig. Efter min mening er dette forslag til en forordning et incitament til yderligere forskning, og det fortjener vores støtte. For det andet er jeg positiv over for forslaget fra Kommissionen og Françoise Grossetête om seks måneders supplerende beskyttelse, da vi i øjeblikket i alt for høj grad er nødt til at bruge voksenlægemidler til vores børn. Det er ikke godt. Endelig mener jeg, at det i sidste ende er et spørgsmål om at gennemføre klinisk forskning eller at lære af vores fejl, når børn har fået forkerte lægemidler. Jeg går ind for den første fremgangsmåde. Af samme grund fortjener Kommissionen og betænkningen af Françoise Grossetête vores fulde støtte.
Gyula Hegyi (PSE ).
   - Hr. formand, der er en hel forhandling om dette emne. Jeg er sikker på, at begge sider har de rette argumenter i mange spørgsmål, da både den innovative og den generiske industri spiller en vigtig rolle i lægemiddelsektoren. Jeg forstår udmærket innovationens betydning, men som socialist og ungarsk medlem af Europa-Parlamentet synes jeg, at det sociale aspekt bør komme i første række. For pensionister og børnefamilier i Ungarn udgør udgifterne til lægemidler en stor del af leveomkostningerne. Ved overgangen til kapitalisme blev omkostningerne til lægemidler ekstremt høje i Ungarn sammenlignet med folks indtægter. Jeg kan ikke acceptere yderligere stigninger.
Ordføreren må forstå, at den ekstra pris for forlængelsesperioden skal betales af de mest sårbare samfundslag, nemlig de fattige og deres børn. Derfor støtter jeg en forlængelsesperiode på "tre plus tre måneder". De ungarske socialdemokrater støtter alle ændringsforslagene fra fru Corbey og fru McAvan, som mange af os har underskrevet. 
Mia De Vits (PSE ).
   - Hr. formand, det er hævet over enhver diskussion, at dette forslag til direktiv indeholder gode punkter, men som andre medlemmer sagde, synes jeg, vi betaler en for høj pris. Jeg har lyttet til alle, men jeg synes, at Parlamentet frem for alt skal være i stand til at finde en balance mellem patienternes, myndighedernes og lægemiddelindustriens interesser. Forskellen med USA, fru Grossetête, er, at vi har et godt socialt sikringssystem, som også skal være i balance. De, som her i Parlamentet argumenterer for seks måneders beskyttelse, er også dem, som i deres egne lande for det meste siger, at budgettet til socialsikring skal holdes under kontrol, og at der skal spares. Hvis dette budget skal holdes i balance, skal alle yde et bidrag, også lægemiddelindustrien. Forlængelse på seks måneder fører efter vores mening til unødige merudgifter. Derfor støtter jeg fortsat de ændringsforslag, som fru Corbey har stillet. 
Lasse Lehtinen (PSE ).
   - Hr. formand, et barn er ikke en lille voksen. En pille til et barn er ikke halvdelen af en voksendosis, og en børnefrakke er ikke en skrumpen version af en voksenfrakke. På mange områder i samfundet får børn den opmærksomhed, de fortjener, men jeg er meget forbavset over, at der endnu ikke findes tilstrækkeligt mange lægemidler, der er afprøvet og udviklet specielt til børn.
Mange sygdomme har deres egen pædiatriske form, og derfor skal der også være en pædiatrisk tilgang til behandlingen heraf. Det er imidlertid mindre end 30 % af de medikamenter, der er registreret i Finland, der har doseringsvejledninger for børn i alle aldre. Jeg vil gerne betale prisen for at overholde en seksmåneders frist, for at mine børnebørn kan få bedre medikamenter og en bedre behandling af deres sygdomme, end nutidens børn gør.
Günther Verheugen,
    Hr. formand, mine damer og herrer, først vil jeg gerne tanke alle talere for deres principielle støtte. Der synes at være et bredt flertal i Parlamentet for, at der skal ske noget på området for lægemidler til pædiatrisk brug. Jeg lyttede meget opmærksomt og vil nu komme ind på det spørgsmål, som nogle parlamentsmedlemmer stillede. Spørgsmålet gik på, om Kommissionen kan sørge for, at der stilles de nødvendige midler til rådighed i det syvende forskningsrammeprogram med henblik på at sikre den nødvendige videnskabelige og forskningspolitiske afsikring af dette lovforslag. Ja, det kan jeg forsikre Dem om. Jeg har allerede indgået en lignende aftale med hr. Potočnik. Det syvende forskningsrammeprogram indeholder en klar henvisning til børns sundhed, og jeg går ud fra, at Kommissionen som planlagt vil træffe afgørelse om de pågældende programmer om nogle uger.
Lad mig sige det endnu en gang helt principielt - og at høre dette fra den, der er ansvarlig for industrien og virksomhederne i Europa, vil måske nok overraske Dem: Jeg er hverken interesseret i virksomhedernes eller industriens interesser, og ej heller de statslige sundhedsmyndigheders interesser, nej det, der interesserer mig i den forbindelse, er udelukkende de børns interesser, som det handler om her.
Jeg hørte en række argumenter i aften, som overraskede mig, fordi jeg bagved dette kunne registrere en helt klar, kold og økonomisk interesserepræsentation. Jeg kan sige Dem klart og tydeligt, at Kommissionen ikke vil indlade sig på det. Vi agter ikke at afvige fra det afgørende punkt i vores forslag, nemlig varigheden af beskyttelsescertifikatet. Det er fundamentet i hele forslaget, uden hvilket den nu privatorganiserede farmaceutiske industri i Europa ikke vil betale de nødvendige midler til forskning.
De kan være ked af, at den farmaceutiske industri i Europa skal opnå overskud. Men sådan er det, og hverken jeg eller nogen anden her i Parlamentet kan ændre på det. Derfor har vi en interesse i, at den farmaceutiske industri i Europa indtjener overskud. Den vil kun bruge mange penge til forskning dér, hvor den kan opnå overskud. Der er ikke nogen vej uden om dette.
Jeg hørte noget her, som i bedste fald er naivt. Hvor det drejer sig om økonomisk overskudstænkning, hjælper appeller overhovedet ikke, men kun klare markedsøkonomiske incitamenter. Sådanne incitamenter skaber vi, og derfor beder jeg endnu en gang meget indtrængende om Deres støtte hertil - ikke i industriens, i sundhedssektorens eller myndighedernes interesse, men ene og alene i børnenes og deres forældres interesse.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.
Bilag - Kommissionens holdning
Kommissionen kan acceptere følgende ændringsforslag: 4, 5, 7, 10, 15 (første del), 17, 18 (første del), 19 (artikel 2b, første del), 22 (første del), 33, 34, 35, 39, 40 (fristen på 60 dage og "eller anmode om udsættelse eller dispensation"), 44 (første del), 45, 46 (anden del), 58, 62, 77, 80.
Kommissionen kan i princippet acceptere følgende ændringsforslag: 1, 2, 6 (første del), 6 (tredje del), 8, 9, 19 (artikel 2b, anden del og artikel 2c, første del), 20, 21, 22 (anden del), 26, 27, 28, 31, 42, 43 (første del og anden del), 50, 52 (anden del vedrørende databeskyttelse), 55, 56, 57, 63, 64, 66, 67, 69, 76, 79.
Kommissionen kan ikke acceptere følgende ændringsforslag: 3, 6 (anden del), 11, 12, 13, 14, 15 (anden og tredje del), 16, 18 (anden del), 19 (nej til at flytte artikler), 19 (artikel 2a, artikel 2c anden del og artikel 2d), 23, 24, 25, 29, 30, 32, 36, 37, 38, 40 (sidste del), 41, 43 (tredje del), 44 (anden del), 46 (første og tredje del), 47, 48, 49, 51, 52 (første del vedrørende patenter), 53, 54, 59, 60, 61, 65, 68, 70, 71, 72, 73, 74, 75, 78, 81, 82, 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 91, 92, 93. 

