Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin perjantaina 14. huhtikuuta 2000 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, haluan antaa lausuman kansainvälisenä lehdistönvapauden päivänä Tunisian tilanteesta ja pyytää, että puututte asiaan. Teen niin sitten, kun katsotte sen sopivaksi.

Puhemies
Kiitos, jäsen Barón Crespo. Otan ehdotuksenne huomioon.

Wurtz
Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron samasta aiheesta. Olemme juuri saaneet kuulla, että Taoufik Ben Brikin veli on tuomittu kolmeksi vuodeksi ehdottomaan vankeuteen. Me kaikki täällä olemme tietoisia siitä, että päätös tekee tilanteesta erittäin kriittisen, sillä tuo tunisialainen toimittaja on ilmoittanut olevansa valmis jopa kuolemaan, jos hänen veljensä tuomitaan.
Olen juuri lukenut liikuttavan vetoomuksen, jossa Taoufikin nuori veli kehottaa tuota tunisialaista toimittajaveljeään lopettamaan nälkälakkonsa. Näin ollen olen sitä mieltä, että seuraavat tunnit voivat olla ratkaisevia, jos haluamme muistuttaa Tunisian johtoa sen vastuusta.
Sen vuoksi minä sekä ystäväni Enrique Barón Crespo toivomme viimeaikaisten tapahtumien vuoksi erittäin painokkaasti, kuten ilmaisin teille eilisessä kirjeessäni, että te käyttäisitte kaiken vaikutusvaltanne ja arvovaltanne oikeudenmukaisen ja pikaisen ratkaisun löytämiseksi tähän järkyttävään ihmisoikeuksien ja lehdistönvapauden rikkomista koskevaan ongelmaan.

Valdivielso de Cué
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron sanan varsinaisessa ja kirjaimellisessa merkityksessä. Kyse on siitä, että parlamentin aikataulut ja esityslistat ovat olleet sekavia ainakin tänä vuonna. Sain esimerkiksi 19. huhtikuuta kvestori Richard Balfelta sähköpostia, jossa hän ilmoitti, että tuo päivä on pyhäpäivä ja että tuoksi päiväksi kaavaillut kokoukset on peruutettu. Olimme 13. huhtikuuta saaneet henkilöstöilmoituksen, jossa sanottiin, mitkä päivät ovat pyhäpäiviä ja mitkä eivät.
Pyydän parlamentin toimivaltaisilta elimiltä, että järjestelyt ja suunnittelut tehtäisiin vuotta etukäteen, vaikka myöhemmin voikin sattua jotakin odottamatonta, jonka takia on pakko tehdä muutoksia. Se, että - kuten tässä tapauksessa - päivämääriä muutetaan henkilöstöilmoituksessa ja pidetään sellaisia pyhäpäiviä, joita ei aikaisemmin ollut olemassa, on kuitenkin osoitus todella huonosta suunnittelusta toimielimessä, jossa työskentelee 600 parlamentin jäsentä ja tuhansia ihmisiä. Pyytäisinkin, että vuotuiseen suunnitteluun kiinnitettäisiin huomiota ja että siihen saataisiin jonkinlainen järjestys.

Puhemies
Jäsen Valdivielso de Cué, vakuutan teille tutkivani kysymystä erittäin huolellisesti, mutta nyt jäsen Banotti haluaa käyttää puheenvuoron vastatakseen teille kvestorina.

Banotti
Arvoisa puhemies, monet kollegat ovat olleet minuun yhteydessä eilisiin läsnäoloihin liittyvien väärinkäsitysten vuoksi. Haluaisin vain sanoa, että ehdotan asian ottamista esille tänä iltana puhemiehistössä. On ilman muuta tapahtunut väärinkäsitys, ja monien kollegojen täytyi lähteä kotoaan eilen, jotta he ehtivät täysistuntoon tänään, mistä aiheutui heille tavanomaiset kulut. Niinpä toivon, että voimme ottaa asian esille puhemiehistön kokouksessa myöhemmin tänään.

Puhemies
Kiitos, kvestori Banotti. Sama pätee helluntaihin, joka on maanantaina. Meidän onkin oltava tarkkoja näissä juhlapyhiä koskevissa kysymyksissä.

Lagendijk
Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää hyväkseni mahdollisuuden ilmoittaa teille ja muille kollegoille, että komission virkamies Paul van Buitenen, jolla oli - kuten tiedätte - merkittävä rooli, kun edellisen komission puutteita paljastettiin, sai viime viikolla Alankomaissa kuninkaallisen kunniamerkin. Joka tapauksessa Alankomaissa - sanon tämän kaikella kunnioituksella - arvostettiin ja arvostetaan edelleen hänen työtään suuresti.

Gorostiaga Atxalandabaso
Arvoisa puhemies, haluaisin mainita, että kaksi viikkoa sitten kidutuksen vastainen eurooppalainen komitea julkaisi varsin tärkeän raportin. Raportti koskee Espanjan hallitusta tuon eurooppalaisen komitean vuoden 1998 lopussa tapahtuneen Espanjan vierailun vuoksi.
Raportti on saatavilla Internetin kautta, samoin kuin Espanjan hallituksen vastaus. Viikko sitten espanjalainen tuomioistuin tuomitsi viisi entistä hallituksen virkamiestä kansalliskaartin kenraali mukaan luettuna 71 vuodeksi vankilaan. Niin kutsutun "likaisen sodan" toinen oikeudenkäynti päättyi näihin tuomioihin, ja samalla niiden väitteiden painoarvo lisääntyi, joiden mukaan Felipe Gonzálezin johtaman entisen sosialistihallituksen ylläpitämää likaista sotaa käytiin 1980-luvun alkupuolella.
Kansainvälisten toimistojen, Associated Pressin ja Reutersin, mukaan 20- ja 21-vuotiaat nuorukaiset vietiin rajan yli Espanjan baskialueelle, jossa heitä kidutettiin useiden päivien ajan. Heidät molemmat surmattiin päähän ampumalla. Kaikki seitsemän syytettyä vapautettiin kidutussyytteistä sekä syytteistä aseistettuun ryhmään kuulumisesta. Toisen uhrin sisar kertoi toimittajille, että oli häpeällistä, ettei heitä tuomittu kidutuksesta. On tärkeää, että tapahtuneesta ollaan tietoisia.

Miller
Arvoisa puhemies, palaan aikaisemmin esille otettuun kysymykseen: kuten tiedätte, toukokuun 9. päivä on Eurooppa-päivä, ja parlamentti on suljettu. Kuitenkin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta kokoontuu sinä päivänä. Onko yleisöllä oikeus osallistua kokoukseen tarkkailijoina vai estetäänkö heiltä pääsy parlamenttiin?

Puhemies
Kiitos, jäsen Miller. Vastaus on myönteinen.

Meijer
Arvoisa puhemies, kun edellisen Strasbourgin istuntojakson viimeisenä päivänä kävi jälleen ilmi, että äänestyksiin ei ollut päätösvaltaisuutta, ehdotin istunnon puhemies Wiebengalle, että tästä lähtien kaikki perjantain äänestykset toimitettaisiin klo 12 kuten muinakin päivinä tai istunnon lopussa ja että läsnäololistat allekirjoitettaisiin vasta jäsenten lähtiessä, jolloin myös lähtöaika mainittaisiin. Puhemies Wiebenga ilmoitti, että tämä asia esitetään puhemiehelle ja puhemiehistölle. Haluisin kysyä teiltä, onko puhemiehistö jo käsitellyt tätä asiaa.

Puhemies
Voin todeta, että olen todellakin saanut kirjeen jäsen Wiebengalta ja että tämä kysymys sisältyy puhemiehistömme tämäniltaiseen esityslistaan. Emme siis ole viivytelleet, kuten huomaatte.
Jäsen Barón Crespo, voin ilmoittaa teille, että jäsen Wurtz on todella kirjoittanut minulle kirjeen, minkä vuoksi olen jo laatinut teidän ja jäsen Wurtzin toiveiden mukaisen kirjeluonnoksen Tunisian viranomaisille. Luulen, että jos teille vain sopii, niin nyt olisi oikea aika ottaa esille lausumanne, jonka voisimme liittää Tunisian viranomaisille lähetettävään kirjeeseen.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, Tunisia on maa, jonka kanssa Euroopan unionilla on assosiaatiosopimus ja erittäin tiiviit suhteet. Tuon sopimuksen 2 artiklassa säädetään yhteisellä sopimuksella ihmisoikeuksien ja demokraattisten periaatteiden kunnioittamisesta. Huhtikuun alusta lähtien tilanne on kuitenkin ollut se, että toimittaja Ben Brickin aloittama nälkälakko on ollut vakava omantunnonkysymys Tunisian hallitukselle, joka on rikkonut assosiaatiosopimusta paitsi kieltämällä toimittaja Ben Brickiä toimimasta ranskalaisen La Croix -sanomalehden kirjeenvaihtajana myös estänyt tätä käyttämästä puhelinta ja passia. Lisäksi Tunisian hallitus on hankaloittanut niiden toimittajien työtä, jotka ovat yrittäneet kirjoittaa tästä tilanteesta, ja kohdellut heitä sietämättömällä tavalla.
Arvoisa puhemies, tästä syystä olen sitä mieltä, että meidän täytyy osoittaa selvästi Tunisian hallitukselle, joka on ystävämme ja kumppanimme, että sen käytös on ristiriidassa assosiaatiosopimuksemme kanssa ja myös se, että - kuten kollegani Wurtz aivan oikein totesi - tällainen tilanne ei saa jatkua ja että toimittaja Ben Brickin perheenjäsenet vaarantavat henkensä puolustaessaan näitä oikeuksia. Arvoisa puhemies, tästä syystä olen sitä mieltä, että koska emme pysty etenemään parlamentaarista tietä riittävän nopeasti, parlamentin täytyy luottaa siihen, että puututte puolestamme asiaan, jotta tämä tilanne ratkeaisi ja jotta Tunisian hallitus tulisi järkiinsä.

Puhemies
Kiitän teitä, jäsen Barón Crespo. On itsestään selvää, että ennen kuin tuo kirje lähetetään Tunisian viranomaisille, otan yhteyttä suhteista Maghreb-maihin vastaavan valtuuskunnan puheenjohtajana toimivaan kollegaamme.

Ribeiro e Castro
Arvoisa puhemies, en osoittanut äsken pyytäväni puheenvuoroa, koska yksi ryhmämme hallintohenkilöistä oli ilmoittanut jo ennen istuntoa puhemiehistölle, että halusin käyttää työjärjestyspuheenvuoron.
Olisikohan mahdollista sisällyttää tämän istunnon esityslistaan sellaista kohtaa, jossa meille tiedotettaisiin euron tilanteesta, sillä se on huolestuttava? Tai sitten voisimme alkaa ponnistella tämän aiheen ottamiseksi seuraavan Strasbourgin täysistuntojakson esityslistalle. Tämänaamuisten uutisten mukaan euron arvo on laskenut jo psykologisesti merkittävän arvon, 0,90 dollaria, alapuolelle, mikä ennustaa sille vielä huolestuttavampaa ja vakavampaa pudotusta. Emme voi sallia, että valuutta on jatkossa näin huonossa tilassa. Jonkun on annettava selitys ja ilmoitettava, millaisin toimin voitaisiin palauttaa edes hiukkanen psykologista luottamusta tähän useiden jäsenvaltioiden yhteiseen valuuttaan. Arvoisa puhemies, haluaisin kiinnittää teidän ja puhemiehistön huomion tähän asiaan, jotta ryhmämme voisi, mikäli se on asianmukaista ja tarpeellista, tehdä aloitteita seuraavan Strasbourgissa pidettävän istunnon esityslistan muokkaamiseksi uudelleen.
Minulle on myös ilmoitettu, että tämänaamuisessa talous- ja raha-asioiden valiokunnan kokouksessa on ollut läsnä myös komission jäsen. Voisikohan tuon valiokunnan puheenjohtaja antaa täysistunnossa oleville tietoa niistä näkemyksistä, joita komissiolla on tästä sangen huolestuttavasta tilanteesta?

Puhemies
Kiitos, jäsen Ribeiro. Kuten tiedätte, olemme suunnitelleet, että Strasbourgin seuraavassa istunnossa keskusteltaisiin Euroopan keskuspankin pääjohtajan Duisenbergin kertomukseen liittyvistä aiheista. Luulen, että tuo laaja keskustelu tulee täysin vastaamaan odotuksianne.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, ryhmäni aikoo pyytää, että rahapolitiikkaa käytävän keskustelun yhteyteen liitettäisiin komission julkilausuma euroa koskevasta tiedotuspolitiikasta.
Haluaisin todeta, ettemme saa antaa pelkoa lietsovien ja toisinaan myös hätiköityjen euron tilannetta koskevien tietojen johtaa itseämme harhaan emmekä saa kiinnittää huomiota ainoastaan euron pariteettiin muihin valuuttoihin, kuten dollariin, nähden. Meidän on otettava huomioon Euroopan talouden tilanne ja myös euron tarjoamat mahdollisuudet.
Minusta tuntuu siltä, että meidän täytyy nyt puolustaa euroa yhtä raivokkaasti kuin Yhdysvaltain kongressissa olevat kollegamme puolustavat dollaria.

Dupuis
Arvoisa puhemies, yhdyn täysin jäsen Barón Crespon viimeistä edelliseen puheenvuoroon Tunisiasta. Olen myös erittäin tyytyväinen voidessani todeta, että sosialistiryhmä on vihdoin päättänyt ottaa aikaisempaa voimakkaammin kantaa Tunisian kysymykseen, jossa ei ole kyse pelkästään Ben Brikin hankalasta tilanteesta. Arvoisa puhemies, en kuitenkaan ymmärtänyt puheenvuoronne sanomaa. Olen täysin samaa mieltä aloitteestanne kirjoittaa Tunisian viranomaisille ja katson, että sen tarkoituksena on ilmaista parlamentin kanta. Sitä vastoin en oikein ymmärrä, miksi kirjeeseen pitäisi liittää jonkin yksittäisen puolueryhmän kanta.

Puhemies
Olette oikeassa, jäsen Dupuis, juuri sen vuoksi sanoinkin ottavani välittömästi yhteyttä suhteista Maghreb-maihin vastaavan valtuuskunnan puheenjohtajaan, jotta voisimme harkita sellaista menettelytapaa, joka olisi sekä tehokas että hyvin koordinoitu.

Le Penin edustajantoimen menettäminen
Puhemies
Ilmoitan teille, että sain Ranskan viranomaisilta 26. huhtikuuta 2000 ulkoministeri Vedrinen ja ulkoasianministeriössä Eurooppa-asioita vastuualueenaan hoitavan ministerin Moscovicin 20. huhtikuuta 2000 päiväämän kirjeen, jonka liitteenä on Le Penin edustajantoimen menettämiseen liittyviä asiakirjoja. Välitin asiakirjat oikeudellisten asioiden valiokunnalle työjärjestyksen 7 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan mukaisesti ja pyysin sitä kiirehtimään asiassa. Lisäksi jäsen Palacio Vallelersundi vahvisti, että oikeudellisten asioiden valiokunta kokoontuu huomenaamuna klo 9.00.
Jäsen Le Pen, haluatteko käyttää puheenvuoron?

Le Pen
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen kenties tämän parlamentin vanhin jäsen, sillä minut valittiin Ranskan parlamenttiin jo 45 vuotta sitten, ja tässä parlamentissa - onneksi oppositiossa - olen ollut jo 16 vuotta.
Toimeenpanovallasta vastaava Ranskan pääministeri on juuri ilmoittanut hallituksen määräyksellä erostani parlamentin jäsenen virasta,

mikä on vastoin vallanjaon perusperiaatteita, joskaan ei Venäjällä. Minun parlamentaarista koskemattomuuttani loukattiin, kun minut tuomittiin siitä, että olin harjoittanut lievää verbaalista väkivaltaa
(Vastalauseita: "Rasisti!") eräässä vaalikampanjan tilaisuudessa,
(Huudahduksia eri tahoilta: "Ulos, rasisti!")ja rangaistukseksi menetin vaalikelpoisuuteni yhdeksi vuodeksi, minkä hallitukseni tulkitsi siten, että menetän neljä vuotta edustajantoimestani, mikä on tietenkin epäoikeudenmukaista. Minulla on kuitenkin kaksi kuukautta aikaa nostaa päätöksestä kanne korkeimmassa hallinto-oikeudessa, ja olen ottanut yhteyttä myös Euroopan ihmisoikeustuomioistuimeen.
Jos kiireellinen parlamentaarinen menettely ei ole perusteltavissa, toivoisin näin ollen voivani esittää näkökantani oikeudellisten asioiden valiokunnalle ja vaadin teitä joka tapauksessa, hyvät parlamentin jäsenet, soveltamaan minuun kollegaamme Tapieen sovellettua oikeuskäytäntöä ja antamaan minulle aikaa, jotta voin nostaa kanteen, ennen lopullisen päätöksen tekoa.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, tämä tilanne on parlamentin valtuuksien kannalta katsottuna täysin säännelty - niin kauan kuin meillä ei ole yhdenmukaista vaalimenettelyä - edustajien valitsemisesta Euroopan parlamenttiin yleisillä, välittömillä vaaleilla vuonna 1976 annetun säädöksen 12 artiklan nojalla, jonka 2 kohdassa - luen sen ranskaksi, koska minulla on kyseinen teksti - sanotaan:
"Lorsque la vacance résulte de l'application des dispositions nationales en vigueur dans un État membre, celui-ci en informe le Parlement européen qui en prend acte." ("Jos edustajanpaikka vapautuu jäsenvaltiossa voimassa olevien kansallisten määräysten soveltamisen vuoksi, jäsenvaltio ilmoittaa siitä Euroopan parlamentille, joka merkitsee sen tiedoksi.") Kyse on näin ollen pelkästään muodollisesta ja täysin säännellystä toimivallasta.
Todellakin, arvoisa puhemies, oikeudellisten asioiden valiokunnan tehtävä on työjärjestyksemme mukaisesti käsitellä näitä kysymyksiä, mutta työjärjestyksessämme säädetään myös, että parlamentti toimii viipymättä oikeudellisten asioiden valiokunnan antaman lausunnon pohjalta. Kyse on selvästikin asiasta, jossa ei sallita viivästyksiä, sillä olisi kaikkien sääntöjen vastaista, jos parlamentissa olisi jäsen, joka ei enää ole parlamentin jäsen, ja jos hän voisi äänestää. Tästä syystä, arvoisa puhemies, heti saatuani toimivaltaisten yksikköjen ilmoituksen kutsuin koolle oikeudellisten asioiden valiokunnan, joka kokoontuu huomenna klo 9.00.

Puhemies
Kiitos, jäsen Palacio Vallelersundi. Kiitän teitä siitä, että te ja valiokuntanne olette käytettävissä.
Jäsen Gollnisch, haluatteko käyttää menettelyä koskevan puheenvuoron, ja mitä työjärjestyksen artiklaa se koskee?

Gollnisch
Arvoisa puhemies, puheenvuoroni koskee ensinnäkin työjärjestyksen 6 artiklaa, ja jos teille vain sopii, käyttäisin puheenvuoron myös työjärjestyksen 7 artiklan 4 kohdan 2 alakohdasta, mutta puhun lyhyesti ja asiaan keskittyen. Puheenvuoroni vaatii kuitenkin luullakseni noin puolitoista minuuttia. Arvoisa puhemies, haluaisin puhtaasti työjärjestyksen määräyksistä muistuttaen ottaa esille joitakin ongelmia, jotka eivät koske asian ydintä, vaan menettelyä tässä asiassa, jonka vakavuudesta me kaikki olemme yhtä mieltä.
Haluaisin ensinnäkin viitata työjärjestyksen 6 artiklaan. Se sisältää parlamentaariseen koskemattomuuteen liittyviä määräyksiä. Haluan vain huomauttaa parlamentille, että oikeusviranomaiset eivät vaatineet Le Penin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä siinä rikosoikeudellisessa menettelyssä, joka johti Ranskan hallituksen mielestäni väärään päätökseen - tosin ongelman ydinhän ei ole tämä - erottaa Le Pen Ranskan rikoslainsäädännön säännösten vastaisesti. Koska käsitettä rikoksesta verekseltään tapaamisesta on tulkittu väärin, päätös rikkoo mielestäni parlamentin erioikeuksista ja vapauksista annettua pöytäkirjaa sekä työjärjestyksemme 6 artiklaa, ja hyvät kollegat, kehotankin teitä tutustumaan tuohon artiklaan. Huomaatte, että kyse on vakavasta asiasta.
Arvoisa puhemies, toiseksi haluaisin muistuttaa erityisesti jäsen Palaciota työjärjestyksen 7 artiklan 4 kohdan 2 alakohdan määräyksistä, jotka hän varmasti tuntee. Kyse on juuri tällaisten tapausten takia - joista edellinen koski kollegaamme Tapieta - työjärjestykseemme palautetusta määräyksestä. Tuossa 7 artiklassa sanotaan:
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Jäsen Gollnisch, ylititte puheaikanne. Te itse sanoitte minulle, että menettelyä koskevaan puheenvuoroonne menee vain puolitoista minuuttia. Jäsen Le Pen selvittää kaikkia näitä kysymyksiä huomenna, kun häntä kuullaan oikeudellisten asioiden valiokunnassa, joten toimimme nyt täysin sääntöjen mukaisesti. En siis todellakaan voi pidentää puheaikaanne. Se ei ole mahdollista.

Jäsen Gollnisch, emme voi nyt keskustella asiasta täällä.

Gollnisch
Arvoisa puhemies, olette antanut kolme kertaa puheenvuoron jäsen Barón Crespolle, vaikka puheenvuoroja ei ole merkitty esityslistaan. Pyydän teiltä muutamaa sekuntia, jotta voisin päättää puheenvuoroni.
(Vaihtelevia reaktioita)
Jos te noudatatte virkaanne liittyviä velvollisuuksia ja parlamentin jäsenten oikeuksia...

Puhemies
Noudatan kyllä täysin virkaani liittyviä velvollisuuksia. Te itse sanoitte tarvitsevanne puolitoista minuuttia menettelyä koskevaan puheenvuoroonne. Tuo aika on nyt mennyt umpeen. Jäsen Le Pen selvittää huomenna kaikkia näitä kysymyksiä oikeudellisten asioiden valiokunnassa.

Rahoitusnäkymien tarkistaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto rahoitusnäkymien tarkistamisesta.

Schreyer
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, kiitän saamastani mahdollisuudesta käyttää puheenvuoro komission rahoitusnäkymien tarkistamista koskevasta päätöksestä. Saanen käyttää ennakolta tilaisuutta hyväkseni ilmoittaakseni teille myös toisesta komission tämänpäiväisestä päätöksestä. Komissio on päättänyt tänään nimittää komission pääsihteerin Carlo Trojanin tämän vuoden syyskuun 1. päivästä lähtien Geneven edustuston päälliköksi, ja David O'Sullivan ryhtyy hoitamaan tämän vuoden kesäkuun 1. päivästä lähtien pääsihteerin tehtäviä.
Komission tähänastinen tiedottaja Ricardo Levi on nimitetty uuden suunnitteluyksikön johtajaksi. Jonathan Faull, joka on toiminut tähän asti lehdistö- ja viestintäpalvelun toimialajohtajana, hoitaa tästä lähtien - myös siirtymäkauden ajan - spokesmanin eli komission päätiedottajan tehtäviä. Kaikki nämä henkilökuntaa koskevat päätökset tehtiin komission uudistamisen yhteydessä, ja olen sitä mieltä, että ne olivat oikeita päätöksiä uusien välttämättömien uudistusaskelten valossa.
Komissio kiitti Carlo Trojania lämpimästi hänen toiminnastaan. Saanen lisätä, että kiitän Carlo Trojania tässä kohdin myös entisenä berliiniläisenä poliitikkona vielä kerran erittäin lämpimästi siitä suuresta sitoutuneisuudesta, jota hän on osoittanut yhdentymisprosessissa. Haluaisin korostaa tässä yhteydessä erittäin selvästi, että se suuri apu, jota Itä-Saksa sai heti Euroopan parlamentilta ja komissiolta, on samoin johdettavissa hänen sitoutuneisuuteensa.
Arvoisa puhemies, siirryn nyt käsittelemään komission rahoitusnäkymien tarkistamista koskevaa päätöstä. Tämä päätös on välttämätön, jotta turvataan myös taloudellisesti uusi poliittinen prioriteetti, uusi poliittisesti erittäin merkittävä tehtävä, nimittäin avun antaminen Länsi-Balkanin alueelle. Myös parlamentti on korostanut useissa päätöksissä, miten tärkeää Euroopan unionin sitoutuminen läntisen Balkanin alueen kehitykseen on eurooppalaisen ulkopolitiikan tulevan muotoilemisen onnistumiselle, ja neuvostokin on tehnyt tämän merkityksen toistuvasti selväksi eri huippukokouksissa. Nyt onkin siksi aika taata tämän tehtävän taloudellinen turvaaminen.
Rahoitusnäkymissä eli Euroopan unionin rahoitussuunnitelmassa, josta neuvosto päätti Berliinissä maaliskuussa 1999, ei ole vielä otettu huomioon sellaisia vaikutuksia Balkanin alueeseen. Saanen muistuttaa siitä, että Agenda 2000 -ohjelmaa koskeva päätös tehtiin Berliinissä juuri sinä päivänä, jona Kosovon sota puhkesi. Kun parlamentti teki yhdessä neuvoston ja komission kanssa Agenda 2000 -ohjelmaa käsittelevää toimielinten välistä sopimusta koskevan päätöksen, toimielinten väliseen sopimukseen sisällytettiin parlamentin aloitteesta seuraava lause: "Kun otetaan huomioon Balkanin ja erityisesti Kosovon tilanteen kehittyminen, budjettivallan käyttäjät kehottavat komissiota sen jälkeen, kun tarpeet on todettu ja arvioitu, esittämään tarpeellisia talousarviota koskevia ehdotuksia, joihin voi tarvittaessa sisältyä rahoitusnäkymien tarkistamista koskeva ehdotus."
Budjettivallan käyttäjät totesivat viime vuoden joulukuun 16. päivänä vuoden 2000 talousarviota koskevan päätöksen yhteydessä vielä kerran, että komissiota vaaditaan esittämään monivuotinen rahoitussuunnitelma läntisen Balkanin alueen avustusohjelmaa varten sekä samanaikaisesti rahoitusnäkymien tarkistamista koskeva ehdotus riippumatta kyseisessä tapauksessa tarvittavasta summasta.
Komissio on noudattanut tämänpäiväisillä päätöksillään tätä parlamentin ja neuvoston toimeksiantoa. Komission tekemän ehdotuksen osalta lähtökysymys on seuraava: mitä varoja suunnittelukauden aikana - siis vuoteen 2006 saakka - tarvitaan läntisen Balkanin alueen tärkeän taloudellisen avuntarpeen kattamiseksi? Kun puhun nyt läntisestä Balkanin alueesta, tarkoitan Albaniaa, Bosniaa ja Hertsegovinaa, Kroatiaa, Serbiaa ja Montenegroa, Kosovoa sekä myös entistä Jugoslavian tasavaltaa Makedoniaa.
Siinä yhteydessä on välttämätöntä esittää integroitu avustusohjelma, jossa tähän ohjelmaan osallistuminen edellyttää tiettyjen kriteerien täyttämistä. Näitä ovat alueen demokraattinen kehitys, oikeusvaltion vallitseminen ja yhteistyöhalu. Ohjelma, jota komissio tässä yhteydessä ehdottaa, on osa alueen vakautus- ja assosiointiprosessia, ja sen on määrä antaa taloudelliset varat alueen jälleenrakentamiseen ja vakauttamiseen, demokratian ja oikeusvaltion tukemiseen, markkinatalouden kehityksen tukemiseen ja alueiden keskinäisen sekä niiden ja Euroopan unionin välisen yhteistyön tukemiseen.
Minun on nyt esitettävä teille muutamia lukuja, sillä luvut on tietysti aina mainittava talousarviosta puhuttaessa. Komission arvion mukaan Albanian, Kroatian, Bosnian ja Hertsegovinan, Makedonian ja myös Montenegron rahoitustarve vuoteen 2006 saakka on 1,5 miljardia euroa, mikä tarkoittaa noin 200-230 miljoonan euron vuosittaista summaa. Kosovoa varten meillä on ollut viime vuoden syksystä lähtien käytettävissä erittäin tarkka jälleenrakentamisen rahoitustarvetta koskeva tutkimus, Maailmanpankin ja komission tutkimus, jossa todetaan, että Kosovon taloudellisen avun tarve on kolmen neljän seuraavien vuoden aikana 2,3 miljardia Yhdysvaltain dollaria, josta komissio tai Euroopan unioni oli luvannut maksaa puolet EU:n talousarviosta eli noin 1,1 miljardia euroa.
Komission ehdotus - mainitsin ja viittasin siihen - käsittelee lisäksi erityisesti alueiden keskinäisen yhteistyön välttämättömyyttä, ja siksi ennakkoarviossa on kaavailtu erityisiä siihen liittyviä varoja.
Komission ehdotuksessa kaavaillaan edelleen, että rahoitussuunnitelmaan sisällytetään jo 2,3 miljardia euroa rahoitusapua Serbialle.
Siinä yhteydessä on tietysti selvää, että tämä apu rahoitetaan ja saadaan rahoittaa Euroopan unionin talousarviosta tässä mittakaavassa vasta sitten, kun Serbiassa tapahtuu demokraattista kehitystä. Komissio on kuitenkin samoin vakuuttunut siitä, että on erittäin tärkeä poliittinen viesti Serbialle, kun taloudellisesta kehyksestä päätetään jo nyt, jotta tehdään selväksi, että kyse ei ole vain lupauksista Serbian oppositiovoimille vaan valmistelujen tekemisestä, jotta - kun muutos on nähtävissä - avustustoimet voidaan myös panna välittömästi toimeen itse paikalla.
Totean lukujen osalta seuraavaa: komissio arvioi, että alueen kokonaistarve Euroopan unionin talousarviosta on noin 5,5 miljardia euroa. Berliinissä päätetyn Agenda 2000 -ohjelman rahoitussuunnitelma sisältää jo noin 1,8 miljardia euroa. Näitä varoja oli kaavailtu Bosniaa ja Hertsegovinaa varten. Komissio on päättänyt tänään ehdottaa, että muista ulkopolitiikan budjettikohdista kohdistetaan uudelleen vielä 1,4 miljardia Balkanin alueen hyväksi. Se esitti ehdotuksen ja päätti siksi ulkoisten toimien budjetin määrärahojen uudelleen kohdistamisesta, jota hetken kuluttua käsittelen vielä yksityiskohtaisesti.
Ulkoisten toimien osalta komissio pitää tarpeellisena tältä osin käytettävissä olevien määrärahojen kasvattamista seuraavina vuosina, nimittäin vuosittain 300 miljoonalla eurolla. Komissio on tehnyt siinä yhteydessä seuraavan ehdotuksen tämän lisätarpeen rahoittamiseksi: vuosina 2001 ja 2002 nämä varat on tarkoitus siirtää ulkopolitiikan alalle tähän asti maatalouspolitiikkaa varten kaavailluista varoista.
Minulla oli jo tilaisuus keskustella tästä ehdotuksesta täällä parlamentissa. Haluaisin toistaa tässä yhteydessä, että tämä toimenpide ei tarkoita Berliinissä sovitun maatalouspoliittisen paketin purkamista. Se ei tarkoita myöskään erityisesti maanviljelijöiden suorien tulotukien pienentämistä. Haluaisin muistuttaa, että maatalousbudjetin kokonaismäärä on yhteensä 44 miljardia euroa, joten on siis selvää, ettei 300 miljoonan euron siirtäminen vaikuta mitenkään koko maatalouspoliittiseen pakettiin. Tämä summa on rahoitettava vuonna 2001 muun muassa säästöillä, joita syntyy euron ja dollarin vaihtokurssista. Euron nykyinen kurssihan merkitsee Euroopan unionin talousarviolle suuria säästöjä viennin rahoittamisessa.
Vuodesta 2003 eteenpäin komissio ehdottaa, että tarvittavien varojen rahoittamisesta päätetään samaan aikaan joka tapauksessa edessä olevan maatalouspolitiikan väliarvioinnin yhteydessä. Muistutan, että komissio ehdottaa lisäksi budjettivallan käyttäjille, että ulkopolitiikan määrärahojen korottamista suunnitellaan todellakin vasta sitten, kun Serbialle tarkoitettuja varoja voidaan myös käyttää. Siten tämä on siis päätös, joka luo kehyksen tuleville vuosille.
Sanon ulkopolitiikan määrärahojen mainitusta uudelleenjärjestelystä tiivistäen seuraavaa: komission ehdotuksissa otettiin koko ajan huomioon alueen geopoliittinen merkitys. Supistamisehdotuksia ei tehty ohjelmiin, joita käytetään erityisesti köyhyyden lievittämiseen maailmassa, ja ehdotuksissa otettiin huomioon, oliko tiettyjen ohjelmien kohdalla esiintynyt aiemmin vajaatehoista käyttöä eli miltä hallinnollisten tehtävien hoitaminen tai hallinnon toimeenpano näytti näillä aloilla.
Tarvittava määrärahojen uudelleenjärjestely rahoitetaan pääasiassa entisen Neuvostoliiton maiden Tacis-ohjelmaan tehtävistä vastaavanlaisista leikkauksista. Haluaisin kuitenkin muistuttaa, että Välimeren alueen osalta komission ehdotuksessa kaavaillaan, että Meda-ohjelmassa käytettävissä olevia määrärahoja korotetaan tänä tulevana kautena - siis vuoteen 2006 saakka - yhteensä 13 prosentilla edelliseen kauteen verrattuna.
Viittaan lopuksi vielä seuraavaan: rahoitusnäkymien tarkistamista koskeva päätös noudattaa eräässä toisessa kohdassa myös parlamentin toista toivetta. Te ehdotitte vuoden 2000 talousarvion yhteydessä, että Kyprokselle ja Maltalle myönnettäviä varoja ei suunniteltaisi jatkossa enää ulkopolitiikan talousarvion yhteydessä vaan liittymistä edeltävän avun talousarvion yhteydessä, jotta tehdään selväksi, että on olemassa kiinteä suunnitelma ja määrärahoja, joita käytetään Kyproksen ja Maltan tavoitellun Euroopan unioniin liittymisen yhteydessä. Uskon, että myös rahoitussuunnitelmasta tulee siten vieläkin avoimempi.
Komission tämänpäiväiset päätökset ovat noudattaneet useammassa kohdassa parlamentin tärkeitä vaatimuksia. Me olemme noudattaneet näitä vaatimuksia. Esitän siksi toiveeni ja pyyntöni siitä, että komission rahoitusnäkymien tarkistusta koskeva ehdotus saa myös teidän tukenne!

Wynn
Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsentä tästä tiedonannosta. Siihen ei sisältynyt kovinkaan paljon yllätyksiä, ja olen tietyssä määrin iloinen siitä. Kuitenkin eräs menoluokkaan IV kuuluvien varojen uudelleen osoittamista koskeva kysymys askarruttaa edelleen. Kuulin teidän sanovan, ettei köyhyyden torjuntaan tarkoitettuihin budjettikohtiin tehdä leikkauksia. Te mainitsitte ne budjettikohdat, joissa varoja on jäänyt käyttämättä, sekä Tacis-ohjelmaan tehtävät menoleikkaukset. Voisitteko selkeyttää ajatuksiamme siitä, onko yleisleikkauksia odotettavissa? Viime vuonna neuvosto ehdotti, että menoluokkaan IV tehtäisiin 10 prosentin yleisleikkaus. Onko komissio tekemässä mainitsemianne valikoivia supistuksia vai ryhtyykö se menoluokkaa IV koskeviin yleisleikkauksiin? Minulle on yhä epäselvää, mitä tapahtuu vuodesta 2003 eteenpäin. Jos te aiotte irrottaa varoja menoluokasta I kahden seuraavan vuoden ajan, mistä luulette saavanne rahat vuodesta 2003 lähtien?

Schreyer
Arvoisa parlamentin jäsen Wynn, ensimmäiseen kysymykseenne, suunnitteleeko komissio yleisleikkauksia ulkopolitiikan alalla, erittäin selvä vastaus: ei, se ei suunnittele niitä. Pitäisin sellaista menettelyä vääränä. Meillä on riittävästi kriteereitä, joiden perusteella voidaan arvioida yksityiskohtaisesti, missä määrin on perusteltavissa määrärahojen uudelleen kohdistaminen Agenda 2000 -ohjelmaan verrattuna. Tässä yhteydessä on siis suunniteltu hyvin konkreettisesti perusteltuja ehdotuksia eikä mitään yleisleikkauksia.
Toiseen kysymykseenne: komissio ehdottaa, että määrärahoja siirretään vuosia 2001 ja 2002 varten maatalouspolitiikasta ulkopolitiikkaan, ja haluaisin muistuttaa vielä kerran, että tässä on kyse vain ulkopolitiikan kasvun supistamisesta, ei siis leikkauksesta nyt käytettävissä olevaan budjettiin verrattuna. Vuodesta 2003 eteenpäin komission ehdotus on seuraavanlainen: komissio suunnittelee ulkopolitiikan määrärahojen korottamista, mikä johtaisi laskuopillisesti tietysti koko budjetin enimmäismäärän kasvamiseen. Komissio ehdottaa kuitenkin, että molemmat budjettivallan käyttäjät sitoutuvat suunnittelemaan vuosittaisessa budjettiprosessissa tietyissä kohdissa säästöjä säästääkseen nämä 300 miljoonaa. On myös mahdollista, että vuonna 2003 edessä olevan menoluokan I väliarvioinnin yhteydessä tehdään ehdotus näiden ylimääräisten määrärahojen rahoittamisesta kokonaiskauden aikana.
Haluaisin korostaa vielä kerran erityisesti, että tämä ulkopolitiikan määrärahojen korottaminen voidaan mielestäni rahoittaa Berliinissä päätetyn talousarvion enimmäismäärän sisällä, ja Serbialle kaavaillut varat pitäisi antaa käyttöön vasta sitten, kun Serbiassa tapahtuu todellakin demokraattista kehitystä.

Bourlanges
Arvoisa puhemies, kuuntelin erittäin kiinnostuneena komission jäsenen hetki sitten käyttämää puheenvuoroa. Minun on sanottava, että olisimme pitäneet kirjallista tekstiä parempana, mutta ymmärtääkseni komission jäsenen esityksestä on keskusteltu komissiossa, ja saamme myöhemmin käyttöömme selkeän tekstin, johon voimme perehtyä rauhassa. Näin ollen en oikein ymmärrä, kuinka te voitte olla sitä mieltä, ettei maatalousmäärärahoja käytetä kokonaan, kuten pitäisi, ja kuinka summia, joita te kutsutte minimaalisiksi, voidaan muka irrottaa ulkopolitiikkaa ja kansainvälisiä toimia koskevan menoluokan hyväksi.
Markkinakustannuksiin on itse asiassa kohdistunut suuria paineita edellisen varainhoitovuoden aikana, joten en oikein näe järkeviä perusteluja sille, että maatalous saisi liikaa määrärahoja, ellei perusteluna pidetä sitä, että ulkopolitiikkaa koskeva menoluokka tarvitsisi lisää määrärahoja.
Toiseksi toteaisin, että sama pätee menoluokassa IV tehtäviin leikkauksiin. Te olette sanonut, että kyse on alueiden välisestä solidaarisuudesta. Hyvä on, olen samaa mieltä, mutta millä perusteella - olette puhunut erittäin täsmällisistä kriteereistä, joten kertokaa meille, mitä ne ovat - millä perusteella te ajattelette, että muille alueille olisi myönnetty liikaa määrärahoja, ellei perusteluna voida pitää sitä, että Kosovon alue tarvitsee noita määrärahoja?
Tässä on mielestäni ongelma.
Esitän nyt kolmannen kysymykseni, johon päätän puheenvuoroni. Haluaisin tietää, maksammeko me Yhdysvaltain dollareissa vai euroissa sitä tukea, johon avunantajille järjestetyssä konferenssissa on sitouduttu. Jos tuki maksetaan Yhdysvaltain dollareissa, haluaisin tietää euron nykytilanteen huomioon ottaen, kuinka te aiotte kohdata tämän tilanteen ja kuinka te aiotte taata, että Euroopan unionin ja kansainvälisen yhteisön muiden avunantajien lahjoitukset vastaavat täysin toisiaan?

Schreyer
Arvoisa parlamentin jäsen, viimeisestä kysymyksestä: Maailmanpankin arvio Kosovon rahoitustarpeesta oli ilmaistu todellakin dollareina. Meillähän on ollut tilaisuus puhua myös siitä erittäin intensiivisesti vuoden 2000 talousarviota koskevien keskustelujen yhteydessä. Komissio on kaavaillut nyt ehdotuksessaan 1,1:tä miljardia euroa vuosiksi 2000-2006. Siinä ei ole siis otettu huomioon varoja, jotka voitiin antaa Kosovolle jo vuonna 1999.
Toteamuksestanne, jonka mukaan te tarvitsette kirjallisen asiakirjan analysoidaksenne ehdotusta: te löydätte huomenna Internetistä rahoitusnäkymiä ja määrärahojen uudelleen kohdistamista koskevan ehdotuksen. Komissio päättää Cards-ohjelmasta ensi viikolla, koska siltä osin on selvitettävä vielä erilaisia kysymyksiä oikeudellisen yksikön kanssa, joten nämä tärkeät luvut ovat käytettävissänne huomisesta lähtien.
Maatalousmenoja koskevien esitystenne osalta viittaan seuraavaan: maatalousmenoissa käytetään tänä vuonna määrärahoja noin 500 miljoonaa vähemmän muuttuneen vaihtokurssisuhteen vuoksi, ja seuraavaa vuotta koskevat arviot ovat sellaiset, että säästöjä kertyy noin 650 miljoonaa, jolloin euron ja dollarin kurssi on tasa-arvoinen. Te tiedätte myös, että komissiota vaaditaan tekemään vuonna 2001 jälleen eri markkinajärjestelyjä koskevia ehdotuksia, erityisesti sokerin markkinajärjestelyä varten, ja kollegani Fischler on todennut, että hän aikoo tehdä tätä alaa koskevan ehdotuksen, joka johtaa 300 miljoonan euron vuosittaiseen säästöön.
En tietenkään sano, että jossakin on käytettävissä liikaa rahaa, vaan talousarviosta vastaavana komission jäsenenä minulle on selvää, että rahasta on aina tiukkaa, mutta rahat ovat tiukoilla niilläkin, joiden on rahoitettava Euroopan unionin talousarvio. Komission piti mielestäni lisävaroja pyytämättä tehdä siksi uuden prioriteetin rahoittamista koskeva ehdotus ja harkita mahdollisuutta kohdistaa varoja uudelleen talousarvion sisällä ja tehdä vastaava ehdotus, ja tätä vaatimusta se on noudattanut.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Schreyer, te olitte maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan kokouksessa, esititte perustelunne ja saavutitte kunnioitusta. Haluaisin kuitenkin antaa vielä kerran yhden neuvon ja kysyä teiltä myös jotakin. Te puhutte siitä, että maatalousalalla on tapahtunut kasvua ja että tässä olisi kyse sen kasvun leikkaamisesta. Se tosiasia, että maatalouden prosentuaalinen kasvu on niin suurta, on seurausta aiemmin Berliinissä tehdyistä määrärahojen leikkauksista. Siltä osin nämä määrärahat ovat ehdottoman välttämättömiä! Mielestäni ei saa syntyä sellaista vaikutelmaa, että maatalousbudjettia voitaisiin käyttää lähteenä aina silloin, kun muilla aloilla on tiukkaa rahasta. Kysynkin teiltä siksi nyt: eikö ole välttämätöntä kohdistaa määrärahat, joita ei mahdollisesti tarvita vientipolitiikassa, uudelleen maaseudun yhtenäisen kehittämisen budjettikohtaan? Siellä tarvitaan huomattavia määrärahoja, koska näillä maaseutualueilla syntyy valtavia ongelmia unionin laajentuessa Keski- ja Itä-Euroopan valtioihin!

Schreyer
Arvoisa parlamentin jäsen, annan täyden tukeni teidän sitoutumisellenne maaseudun kehittämiseen. Se ilmaistaan erittäin selvästi myös vuoden 2001 talousarviota koskevassa ehdotuksessa, jonka esitän komissiolle ensi viikolla. Kyse on ehdotuksesta, jonka mukaan näitä maaseudun tukemiseen käytettäviä määrärahoja korotetaan ensi vuonna 10 prosentilla tähän vuoteen verrattuna, jolloin niiden määrä kasvaa aivan selvästi eniten alustavassa talousarvioesityksessä.
Takaan teille, että komissio ei ole käsitellyt kysymystä siitä, miten tämä uusi prioriteetti, tämä uusi tehtävä voidaan rahoittaa, kysymällä itseltään, mistä nämä varat voidaan ammentaa, vaan se on tehnyt vain erittäin konkreettisen vuosia 2001 ja 2002 koskevan päätöksen.

Virrankoski
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan lausua suuren pahoitteluni siitä, että me käsittelemme rahoitusnäkymien tarkistamista ja meille ei ole esitetty ensimmäistäkään kirjallista dokumenttia. Kun parlamenttiin tuodaan tällainen asia, niin siitä pitäisi mielestäni olla mustaa valkoisella, jotta tiedettäisiin, mistä puhutaan.
Toteaisin ensinnäkin tämän huonon hallinnon lisäksi, että komission näkemyksen mukaan sotaa voidaan käydä ja maksuja aiheuttaa, mutta rahoitusnäkymiä ei voida tarkistaa. Ainoa keino, millä sotaa ja sen seurauksia voidaan rahoittaa, näyttää olevan maatalous. Kysyisinkin arvoisalta komission jäseneltä, miten tämä komission esitys on linjassa sen parlamentin päätöksen kanssa, jossa todetaan ensi vuoden suuntaviivoista, että maatalous ei saa olla ensisijainen rahoituslähde, koska näyttää siltä, että maataloudesta otetaan enemmän kuin esimerkiksi uudelleen kohdentamisesta. Toisaalta kysyisin, onko komission mielestä mahdollista käyttää joustovälinettä uudelleen tähän rahoittamiseen, koska säännöt kieltävät joustovälineen käyttämisen useammin kuin yhden kerran?

Schreyer
Arvoisa parlamentin jäsen Virrankoski, kysymykseenne siitä, otetaanko komission ehdotuksessa huomioon parlamentin päätös, jonka mukaan Länsi-Balkanin alueen apuun tarvittavia varoja ei pitäisi ottaa ensisijaisesti maatalousbudjetista: tämä päätös on otettu huomioon. Ehkä vielä kerran pari hyvin karkeaa lukua: tarpeellisena pidetään 5,5:tä miljardia euroa, joista yhteensä 3,3 miljardia tulee ulkopolitiikan otsakkeesta. On siis aivan selvää, että painopiste on ulkopolitiikan alalla tehtävässä määrärahojen uudelleen kohdistamisessa. Komission ehdotus sisältää konkreettisesti sen, että maatalouspolitiikasta otetaan 600 miljoonaa euroa vuosia 2001 ja 2002 varten.
Toinen on joustovälineen käyttäminen. Toimielinten välisessä sopimuksessa sanotaan, että joustovälinettä voidaan käyttää yhden vuoden aikana aina vain yhtä tarkoitusta varten, eli sitä ei voida käyttää jatkuvasti yhtä pitkäkestoista tehtävää varten. Komissio ehdottaa, että vuotta 2001 varten Serbialle kaavaillaan aluksi vain ne 40 miljoonaa, jotka ovat talousarviossa myös tänä vuonna, esimerkiksi Energiaa demokratiaa vastaan -ohjelman rahoittamista varten. Jos Serbiassa tapahtuu poliittinen käänne vuoden 2001 aikana, myös joustovälinettä voitaisiin käyttää.
Kysymykseenne siitä, milloin asiakirjat ovat käytettävissä: ne ovat Internetissä huomenaamulla.

Manisco
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komission jäsentä hänen tiedonannostaan, vaikka eräät seikat eivät todellakaan ole selkeitä, sanoisin, että ne ovat päinvastoin hyvin epäselviä.
Mikäli ymmärsin oikein, Serbialle osoitetut määrärahat olisivat suuruudeltaan 2,3 miljardia euroa. Kyse ei ole kuin puhtaasti nimellisistä määrärahoista, yksinkertaisesti paperiin kirjatuista määrärahoista, siihen asti, kunnes Miloseviæin hallituksen tilalle asetetaan uusi tai se hajotetaan.
En halua tässä tilaisuudessa puhua kyseisestä hallituksesta, mutta haluan kysyä komission jäseneltä, onko komissio tehdessään puhtaasti poliittisista syistä päätöksen lykätä määrärahojen luovuttamista ottanut huomioon, että Serbian väestö ei ole ainoa, joka joutuu maksamaan päätöksestä liian kalliin hinnan, vaan myös sen naapurimaat joutuvat tekemään niin. Miten komissio aikoo ilman määrärahoja ja suoraa apua ratkaista ongelmat, jotka koskevat teollisuusmyrkkyjä, Tonavan kulkukelpoisuutta ja Yhdysvaltojen pommitusten jäljiltä tuhoutuneita Tonavan siltoja, pommitusten, jotka ovat jyrkästi vähentäneet jopa viiden naapurimaan jokiliikennettä? Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä ei kolmen vuoden päästä vaan seuraavien kuukausien aikana ratkaistakseen sen valtavan saasteongelman, joka syntyi, kun Pancevon petrokemian laitoksia pommitettiin ja niiden myrkkykaasut saastuttivat erittäin laajojen alueiden viljelmät ja sadot? Yhdistyneiden Kansakuntien viimeisimmän raportin mukaan näiden saasteiden mukana myös pohjaveteen on tunkeutunut dioksiinia, elohopeaa ja muita myrkyllisiä aineita.
Haluankin kysyä komission jäseneltä, onko olemassa sellaista mahdollisuutta tai tulevaisuuden suunnitelmaa, että myös Serbian alueella toimittaisiin suoraan ja välittömästi, mikä olisi myös naapurimaiden etujen mukaista. Toistan, myös naapurimaiden ja lähialueiden etujen mukaista.

Schreyer
Arvoisa parlamentin jäsen, komissio pitää hyvin olennaisena valtioiden tai alueiden välisen yhteistyön tukemista Euroopan unionin talousarviosta teidän avullanne. Rahoitusnäkymien tarkistamista koskevassa ehdotuksessa on kaavailtu siksi vuosittain yhteensä noin 80-90:tä miljoonaa euroa nimenomaan yhteistyöhankkeita varten. Toinen asia on se, että - viittasinkin siihen - talousarvioon sisältyy tänäkin vuonna Serbialle annettavaa apua varten 40 miljoonaa euroa, jotka käytetään kuitenkin tavoitteellisesti vain siellä, missä opposition demokraattiset voimat yrittävät tällä hetkellä saavuttaa demokraattisen hallinnon ja vastaavan vallitsevan oikeusvaltion.
Talousarviossa on varattu koko aluetta varten täksi vuodeksi 540 miljoonaa euroa. Komission jäsen Patten antoi suostumuksen vakaussopimuksen yhteydessä järjestetyssä rahoituskonferenssissa tietyille hankkeille ja teki selväksi, että komissio voi ryhtyä toimeen paikan päällä konkreettisten avustustoimien myötä. Nämä 540 miljoonaa euroa sisältyvät budjettiin ennen kaikkea muun ohella Euroopan parlamentin erittäin intensiivisen tuen sekä sen ansiosta, että parlamentti on pyrkinyt käsittelemään tätä tehtävää nyt todella myös asianmukaisessa laajuudessa. Kiitän tässä yhteydessä vielä kerran Euroopan parlamenttia, joka on huolehtinut erittäin intensiivisesti siitä, että tarvittavat määrärahat ovat käytettävissä vuoden 2000 talousarviossa.

Keppelhoff-Wiechert
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, voin oikeastaan sanoa sanottavani lyhyesti, koska kaikki kysymykset koskivat viime kädessä yhtä asiaa. Me siis kuulimme, että Berliinissä päätettiin 1,8 miljardista, tänään päätettiin 1,4 miljardista, kuten te sanoitte, ja yhä uudelleen mainitaan ne maatalousbudjetista, siis maatalouden vuosien 2001-2002 määrärahoista otettavat 300 miljoonaa.
Arvoisa komission jäsen, teillähän oli tilaisuus esitellä tämä meille maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa, mutta kysymykseni kuuluu hyvin yksinkertaisesti: miten minä selitän sitten maatalousalan sisällä vallitsevan levottomuuden? Kun te sanotte tänään, että me säästämme erittäin paljon rahaa vaihtokurssimekanismien ansiosta, kun te tai komission jäsen Fischler sanotte kuitenkin samaan aikaan myös, että me voimme säästää rahaa sokerin markkinajärjestelyssä, levottomuuden täytyy johtua kaiketi siitä, että aihetta ei ole esitetty oikein eivätkä maatalouden ammattiliitot ole ymmärtäneet sitä oikein! Vai pitääkö asioiden sujua politiikassa periaatteessa niin, että me vaihdamme ensin iskuja muutaman viikon ajan? Jos me siis voimme todellakin rauhoittaa maanviljelijöitä, olisin siitä hyvin onnellinen, mutta se ei näytä minusta olevan vielä totta tällä hetkellä!

Schreyer
Arvoisa parlamentin jäsen, vakuutan teille, että olen käyttänyt viime viikkoja erittäin intensiivisesti valottaakseni komission ehdotusta ja keskustellakseni perusteellisesti siitä myös maatalouden ammattiliittojen ja eturyhmien kanssa. Kuten todettua, esitän komissiolle ensi viikolla vuoden 2001 talousarviota koskevan ehdotuksen, josta käy selväksi, että maatalouden määrärahat tulevat kasvamaan merkittävästi Berliinissä tehtyjen päätösten mukaisesti. Uskon siksi, että konkreettisten lukujen avulla voidaan tehdä todellakin selväksi, ettei maatalousalalla tarvitse pelätä sitä, että komission päätös ei koske niitä tärkeitä päätöksiä, jotka tehtiin Berliinissä erityisesti maanviljelijöiden suorista tulotuista.

Puhemies
Esityslistan tätä kohtaa koskeva keskustelu on päättynyt.

ÄÄNESTYKSET
Thyssen
Arvoisa puhemies, voin antaa äänestyskehotuksen kaikista neljästä tarkistuksesta. Esittelijänä en voi muuta kuin vastustaa niitä, koska kaikkia näitä tarkistuksia on käsitelty talous- ja raha-asioiden valiokunnassa ja ne on hylätty siellä. Siksi kehotan äänestämään niitä vastaan.

Puhemies
Paljon kiitoksia tästä selvennyksestä.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
ÄÄNESTYSSELITYKSET
Pesälän mietintö (A5-0081/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, teidän neuvoanne kuunnella mielenkiintoisia äänestysselityksiä ei valitettavasti kuunnella, mutta olen siitä kuitenkin tyytyväinen ja mielissäni.
Äänestin sen Pesälän mietinnön puolesta, joka koski ehdotusta neuvoston asetukseksi maito- ja maitotuotealan yhteisistä markkinajärjestelyistä annetun asetuksen muuttamisesta, sillä tämä on varmastikin myönteinen tekninen näkökohta. Komissiolle ei voida antaa mahdollisuutta puuttua tämänkaltaisiin näin puhtaasti teknisiin asioihin. Käytän kuitenkin äänestysselityksen tuomaa tilaisuutta hyväkseni ja muistutan, että parlamentin ja myös neuvoston olisi hyvä muuttaa täydellisesti maidon määriä koskevia sääntöjä ja maataloustuotteiden jakamista koskevia sääntöjä, tuotteiden, joiden tuotannon ja kaupallistamisen määrää säännellään Euroopan yhteisössä. Maidon määrää koskeva järjestelmä on hutera joka kohdasta: sitä olisi tosiaankin hyvä muuttaa!
Maatin mietintö (A5-0074/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, olen pahoillani siitä, että annan vain kaksi äänestysselitystä tässä asiassa, mutta teen sen kuitenkin mielelläni, sillä jäsen Maatin ehdottama toimenpide on hyvin merkittävä: kuten kaikki tiedämme, hän on määrätietoisesti toiminut sen asian puolesta, että tuettua maitoa ja maitotuotteita myönnetään edelleen koulua käyville oppilaille ja opiskelijoille. Pikkupoikana työskentelin isäni baarissa, ja muistan, kun kerran eräs vanhus astui sinne ja pyysi maitoa ja sanoi, että hän oli syntymästään asti juonut maitoa ja että hän joisi sitä kuolemaansa asti. Niinpä ehdottaisin äänestin muuten mietinnön puolesta että ei ainoastaan opiskelijoille vaan myös vanhuksille annettaisiin joka päivä lasi Euroopan unionin kustantamaa maitoa.

Caudron
Minun ei tarvitse muistuttaa teitä koulumaidon toimittamiseen tarvittavien varojen säilyttämiseksi käydyn taistelun rajuudesta. Euroopan komission huhtikuussa 1999 esittelemässä alustavassa talousarvioesityksessä ehdotettiin kyseiselle budjettikohdalle tarkoitettujen määrärahojen puolittamista! Leikkaus merkitsi kyseisten tukien loppumista tietyksi ajaksi. Tämä tieto synnytti välittömästi voimakkaita reaktioita sekä Euroopan parlamentissa että sen ulkopuolella.
Lasten ravinnon asiantuntijat ja spesialistit ovat nimittäin sitä mieltä, että maito on elintärkeä ravintoaine lasten - kaikkien lasten - kunnollisen henkisen ja fyysisen kehityksen kannalta. Näin ollen vähävaraisten perheiden lapset, jotka eivät saa tiettyjä ravintoaineiden kannalta elintärkeitä maitotuotteita, voivat korvata tuon puutteen koulujen ruokaloissa heille tarjottavilla aterioilla. Määrärahojen puolittamista koskevassa ehdotuksessa on kyse lastemme terveydestä. Ehdotusta ei voitu tuolloin hyväksyä sen vuoksi, että kansanterveyttä koskevat kysymykset saivat vahvistusta Amsterdamin sopimuksen uudessa osastossa XIII.
Leikkauspäätös oli kaiken lisäksi täysin ristiriidassa "maatalousneuvoston" 14. ja 15. kesäkuuta 1999 tekemien päätelmien kanssa. Ministerimme korostivat tuolloin, että on tärkeää edistää varsinkin lasten ja nuorten maidon kulutusta sen korkean ravintoarvon takia. Euroopan komissio ehdotti vasta pitkien keskustelujen jälkeen kyseisen budjettikohdan määrärahojen nostamista 31 miljoonalla eurolla, joka on se kokonaissumma, joka varattiin koulumaidon toimittamisen tukemiseen, joten budjettikohdan määrärahat nousivat tuolloin 84 miljoonaan euroon. Tämä on siis tilanne vuonna 2000.
Euroopan komissio ehdotti yhteisrahoitusjärjestelmän perustamista tulevaisuudessa. Euroopan unionin olisi tarkoitus rahoittaa noin puolet maidon toimittamiseen tarkoitetusta tuesta, jolloin toinen puoli jäisi jäsenvaltioiden maksettavaksi. Tämä on järjetön ehdotus! Ehdotuksesta kävi ilmi, että komission tavoitteena oli purkaa jossakin vaiheessa koulumaidon toimittamista koskeva tukijärjestelmä!
Euroopan parlamentin ehdotus, jolle annan varauksettoman tukeni, on se, että yhteisö maksaisi 95 prosenttia koulumaidon toimittamiseen tarkoitetun eurooppalaisen tuen kustannuksista! Tämä on ainoa keino taata järjestelmän säilyminen. Hyväksyn niin ikään päätöksen, jonka mukaan asetukseen sisällytetään myös jogurttijuomat ja maitopohjaiset juomat. Se on välttämätöntä, jotta voidaan ottaa huomioon ruokatottumuksissa ja -mieltymyksissä tapahtuneet muutokset ja jotta koulumaito-ohjelma näyttäisi mielekkäältä kuluttajien silmissä.
Nykyään voin sanoa olevani tyytyväinen siihen, että lähdin mukaan tähän taisteluun ja että asianosaisille ministereille osoitetut lukuisat viestit, Euroopan komissiolle osoitetut kyselyt sekä lehdistötiedotteet ovat kantaneet hedelmää!

Darras
. (FR) Koulumaidon toimittamiseen tarkoitettua yhteisön tukea koskeva kysymys on peräisin vuodelta 1997, ja se herättää kasvavaa mielenkiintoa kaikissa jäsenvaltioissamme varsinkin siksi, että se koskee Euroopan kansalaisia lähellä olevia kansanterveyteen ja kansantalouteen liittyviä kysymyksiä. Tämän vakuudeksi meidän tarvitsee vain tutustua niihin lukuisiin viesteihin, joita olemme saaneet sen jälkeen, kun kävi ilmi, että Euroopan komissio haluaa keskeyttää koulumaito-ohjelman!
Sen vuoksi voin vain kehottaa teitä noudattamaan esittelijämme neuvoa, sillä hän haluaa sekä jatkaa ohjelmaa että nousta vastustamaan Euroopan komission esittämää ehdotusta yhteisrahoituksesta (jossa unionin osuus olisi 50 prosenttia ja jäsenvaltioiden osuus niin ikään 50 prosenttia). Näin raju jako saattaisi nimittäin johtaa siihen, että jotkin jäsenvaltiot kieltäytyisivät oman kansallisen osuutensa rahoituksesta, mikä saattaisi aiheuttaa eriarvoisuutta unionin alueella.
Vaikka kyseisen budjettikohdan hallintaa on kieltämättä parannettava, olen kuitenkin sitä mieltä, että järjestelmää voidaan parantaa - ja sitä on parannettava - varovaisesti, joten kehotan hyväksymään mietinnön ja siten tukemaan Euroopan parlamentin maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokuntaa sekä sen esittelijää.

Figueiredo
. (PT) Kannatamme tätä mietintöä, sillä meistä on tärkeää, että ne miljoonat lapset, jotka käyvät koulua Euroopan unionissa, saavat jatkossakin juodakseen maitoa, jota Euroopan unioni tukee 95-prosenttisesti.
Kuten tiedetään, Euroopan yhteisö alkoi antaa tukea maidon jakamiselle kouluissa vuonna 1977. Vuonna 1999 komissio päätti kuitenkin, että tämä ohjelma oli syytä asettaa kyseenalaiseksi. Kävi kuitenkin niin, että komissio esitti erityisesti parlamentin esittämän voimakkaan vastustuksen vuoksi uuden ehdotuksen, jossa ohjelmaa jatkettiin, mutta yhteisön yhteisrahoitusta pienennettiin 50 prosenttiin. Tarkoituksena oli, että jäsenvaltiot rahoittaisivat kokonaan tai osittain jäljelle jäävät 50 prosenttia.
No niin, tähän asti yhteisön on suunniteltu rahoittavan tässä järjestelmässä 95 prosenttia maidon tavoitehinnasta, minkä takia esittelijä ehdottaa laatimassaan maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietinnössä, että tämä rahoitusosuus säilytettäisiin. Hän hylkää ehdotuksen 50 prosentista, mitä pidämme erittäin tärkeänä, sillä emme kannata yhteisen maatalouspolitiikan kulujen uudelleen kansallistamista.

Malmström, Paulsen ja Olle Schmidt
. (SV) Olemme äänestäneet Maatin EU:n koulumaito-ohjelman tukemista koskevaa mietintöä vastaan.
Monissa kouluissa kaikkialla Euroopassa tarjotaan maitoa maksuttomasti oppilaille eri ravintoaineiden tarpeen tyydyttämiseksi. Tuemme täysin sitä, että lapsille ja nuorille tarjotaan koulussa maitoa, jopa ruokaa, kuten Ruotsissa. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että koulumaidon tukeminen ei kuulu Euroopan unionin toimivaltaan. Toissijaisuusperiaatteen mukaan koulumaidon tuki pitää vähentää nollaan. Pidämme siksi komission ehdotusta yhteisrahoituksesta askeleena oikeaan suuntaan.
1950-luvulta alkaen on Ruotsin kouluissa tarjottu maitoa ja kouluruokaa oppilaille. Tähän on pystytty ilman EU:n tukia. Ruotsin jäsenyys EU:ssa toi mukanaan sen, että myös Ruotsi osallistuu yhteiseen koulumaito-ohjelmaan, ja nyt Ruotsi käyttää noin kymmenesosan yhteisestä koulumaitoon tarkoitetusta talousarviosta. Jo muutama vuosi sitten alettiin monissa Ruotsin kouluissa tarjota kulutusmaitoa kevytmaidon sijasta ainoastaan siksi, että täytettäisiin maitotuen vaatimukset. Tämä osoittaa selvästi järjestelmän viat, kuten sen, että monilla nyt tukia käyttävistä maista ei oikeastaan ole lisäresurssien tarvetta.
Mielestämme yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuuluvat vienti- ja tuotantotuet pitää poistaa. Maatalous on tehtävä samanarvoiseksi muiden elinkeinoelämän alojen kanssa ja sen on kilpailtava vapailla markkinoilla. Euroopalla on nyt edessään joukko haasteita, jotka vaativat sijoittamaan enemmän rahaa. Ne rahat, jotka nyt käytetään maatalouspolitiikkaan, pitäisi pikemminkin sijoittaa Kosovon jälleenrakentamiseen, unionin laajentumiseen Keski- ja Itä-Eurooppaan ja kolmannen maailman tukemiseen.

Wyn
. (EN) Puheenvuoroni tarkoituksena on tehdä selväksi, miksi parlamentin olisi vastustettava komission ehdotuksia koulujen maito-ohjelmalle annetun tuen puolittamisesta. Olen iloinen siitä, että parlamentin maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta torjui tällaiset ehdotukset esittämällä nämä tarkistukset, joilla pyritään välttämään kaikki tukeen tehtävät leikkaukset, ja pyytäisin kovasti kaikkia antamaan tukensa näille tarkistuksille. Tällaisille toimille on useita perusteita. Huolehtimalla koululaistemme ravinnosta tuemme myös maidontuottajiamme, jotka tarvitsevat tukemme. Kuitenkin olemme myös ehkäisemässä menneisyydestä tuttua maidon ylituotantoa.

Euroopan laajuiset verkot (vuosikertomus 1998)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Hatzidakisin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0076/2000) komission kertomuksesta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle - Euroopan laajuiset verkot - Vuosikertomus 1998 - Euroopan laajuisten verkkojen alaan liittyvän yhteisön rahoitustuen myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä annetun asetuksen 2236/95 16 artiklan mukaisesti (KOM(1999) 410 - C5-0010/2000 - 2000/2004 (COS)).

Hatzidakis
Arvoisa puhemies, aivan ensiksi haluan sanoa, että ilahduin suuresti kuunnellessani jäsen Fatuzzon äänestysselitystä, ja olen hänen kanssaan täysin samaa mieltä. No niin, itse asiaan.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, vuoden 1994 Essenin huippukokouksen päätös Euroopan laajuisista liikenneverkoista yhdistyneenä - haluan korostaa tätä - neuvoston ja Euroopan parlamentin yhteispäätökseen 23. kesäkuuta 1996 Euroopan laajuisia verkkoja koskevista yhteisön suuntaviivoista on merkinnyt yhtä tärkeimmistä edistysaskelista Euroopan todellisen yhdentymisen tiellä.
Esteettä ja suurella vauhdilla useimpia jäsenvaltioita halkovien nykyaikaisten moottoriteiden ja suurnopeusjunien rakentamisen sekä henkilöiden, tavaroiden ja palveluiden liikkuvuutta jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välillä helpottavien nykyaikaisten kansainvälisten lentoasemien ja satamien rakentamisen on katsottu aivan oikein olevan tarpeellinen täydennys mutta myös välttämätön edellytys silloin juuri voimaan tulleiden sisämarkkinoiden tasaiselle ja menestykselliselle toiminnalle. Ilman kattavaa Euroopan laajuisten verkkojen järjestelmää sisämarkkinoita ei voi tosiasiassa olla olemassa.
Kuitenkin nyt, noin viisi vuotta tämän prosessin käynnistymisen jälkeen, käytännössä käy ilmi, että tähän kunnianhimoiseen tavoitteeseen pääsemisen tiellä on monia ongelmia, joista ensimmäinen ja tärkein on tietenkin riittämätön rahoitus. Kuten mietinnössäni totean, on erittäin huolestuttavaa, että Essenin 14 hankkeen joukossa on seitsemän hanketta, joilla on vaikeuksia ja joiden rahoitusta ei vielä ole täysin varmistettu eikä toteuttamisaikataulua vahvistettu. Tietenkin tiedetään, että yhteisön rahastoista saatava rahoitus on selvästi vähäisempää kuin todelliset tarpeet, eikä se missään tapauksessa riitä hankkeiden loppuun viemiseen. Se ei olekaan myönnetyn rahoituksen päätavoite. Yhteisön välitön tuki hankkeille on varsin pieni osa yhteisön talousarviosta. Tämän tuen päätavoitteena on edistää toteutettavuustutkimuksia ja teknisiä tutkimuksia, ja se on tarkoitettu myös korkotukiin sekä lainojen vakuuksiin. Sen tehtävä on siis tukea ja täydentää toimia, joihin ryhtyvät jäsenvaltiot, joiden päävastuulle kuuluu myös Euroopan laajuisten verkkojen rakentamisen rahoitus, sen tehtävä ei ole varsinaisesti saattaa hankkeita päätökseen.
Toisaalta jäsenvaltioiden hallitusten ongelmat ja vaikeudet ovat kuitenkin ymmärrettäviä, varsinkin jos lasketaan mukaan ne julkisten menojen leikkaukset, joihin jäsenvaltioiden oli lähes pakko turvautua 1990-luvulla täyttääkseen Maastrichtin kriteerit ja voidakseen liittyä EMUun. Ongelma on kuitenkin olemassa. Arvoisa puhemies, meidän onkin myönnettävä, että ilman rahoitusta Euroopan laajuisia verkkoja ei synny. Tästä syystä mietintöni kenties tärkein ehdotus onkin, että julkisia varoja Euroopan laajuisten verkkojen rakentamiseen on lisättävä. Tämä seikka on sekä komission että ennen kaikkea jäsenvaltioiden sisäistettävä.
Toinen tekemämme ehdotus on julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyön lisääminen Euroopan laajuisten verkkojen rakentamiseksi, koska uskomme, että antaessaan käyttöön omia pääomiaan julkinen sektori voi saada enemmän aikaan, kun se tällä tavoin aktivoi yksityisen sektorin pääomia. Tässä kohden haluan korostaa, kuinka tärkeä on Euroopan investointipankin rooli.
Kolmas ehdotus on, että yhteisön talousarviosta Euroopan laajuisiin verkkoihin osoitettu osuus pudotettaisiin 47 prosentista 30 prosenttiin, jotta tällä tavoin jäisi varoja verkkojen rakentamiseen käytettäviin vakuuksiin ja lainoihin.
Neljäs ehdotus on, että ryhdyttäisiin toimenpiteisiin ja kehitettäisiin kannustimia seitsemän ongelmallisen hankkeen edistämiseksi ja varsinkin se, että vahvistettaisiin aikataulu niiden saattamiseksi päätökseen, ja tästä syystä kehotamme komissiota työskentelemään yhdessä asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa.
Viides ehdotus on, että komission pitää antaa suurempi merkitys tulevalle Euroopan laajuisten verkkojen suuntaviivojen uudistamiselle, jotta voitaisiin parantaa Euroopan saarien ja syrjäisten alueiden yhteyksiä keskuksiin. Ehkä minulle sallitaan herkkyys tässä asiassa, koska olen kotoisin saarelta ja syrjäiseltä alueelta.
Mietinnössäni ehdotetaan myös, että komissio, Saksa, Itävalta ja Italia olisivat tiiviissä yhteistyössä Brennerin tunnelihankkeessa, joka on ratkaisevan tärkeä yhteisön yhteistyöhanke ja kuuluu tietenkin Euroopan laajuisiin verkkoihin.
Lisäksi mielestämme pitää painottaa tehokkuusperiaatetta, on rohkaistava vaihtoehtoisia ratkaisuja uusien sijoitusten asemesta, on edistettävä uutta tekniikkaa ja älykkäitä liikennejärjestelmäsovelluksia, kuten tieverkoston käyttäjien telematiikkaa ja rautatieverkkojen uusia signaalijärjestelmiä.
Lopuksi pyydämme komissiolta, että se tulevissa vuosikertomuksissaan antaa enemmän tietoja jäsenvaltioiden rahoitustuesta alueille sekä yksityisestä sektorista. Koska jäsenvaltioilla ja alueilla on varmastikin velvollisuus antaa näitä tietoja, pyydämme niitä, siis jäsenvaltioita ja alueita, antamaan komissiolle vastaavia tietoja.

Sbarbati
. (IT) Arvoisa puhemies, arvoisa kollegat, ELDR-ryhmä puoltaa Hatzidakisin mietintöä. Euroopan laajuisia verkkoja koskeva yhteisön politiikka on hyvin tärkeä, koska ei ole itsestään selvää, että on olemassa yhteistä liikennepolitiikkaa ilman samansuuntaista infrastruktuuripolitiikkaa, kuten käy ilmi Maastrichtin sopimuksesta. Tehokas liikenteen infrastruktuuri on välttämätön talouden ja työllisyyden kasvun kannalta, samoin kuin niiden yritysten kilpailukyvyn kannalta, jotka ovat sidoksissa ihmisten, tavaroiden ja välineiden liikkuvuuteen.
Tänään lausuttujen sanojen mukaan Eurooppa on ennen kaikkea poliittinen Eurooppa, jonka eteen teemme työtä, mutta se on myös taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden hedelmä. On totta, että Euroopan unionin budjettivarat eivät ole tässä asiassa riittäviä ja että niitä pitää lisätä; on myös totta, että julkisten elinten rahoitusosuutta pitää lisätä, mutta samoin on lisättävä julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuussopimusten kautta tulevaa rahoitusosuutta. Tämän asian osalta ryhmäni tähdensi komissiolle, että mietintö ei sisällä tietoja yhteisön talousarvion ja Euroopan investointipankin ulkopuolisista rahoituslähteistä, samoin kuin se tähdensi olevansa huolissaan siitä, että peräti seitsemän Essenin hankkeen toteutuminen suunniteltuna ajankohtana ei ole varmaa.
Myös me kannatamme Brennerin tunnelihanketta, ja myös me kannatamme uuden tekniikan hyödyntämistä. Jäsenvaltioiden pitää kuitenkin pitää kiinni sitoumuksistaan, ja myös komission pitää ottaa huomioon budjettikohdan B5-700 merkittävä budjettikohta, josta päätettiin vuonna 1998 mukaiset ohjeet ja rohkaista siirtymään ympäristöystävällisempiin liikennemuotoihin ja ennen kaikkea ottaa huomioon sellaisen tilanteen tuomat edut, jossa Euroopan laajuinen verkko halkoo tiheään asuttuja seutuja alueita tai pitkälle teollistuneita alueita.
Tästä syystä me myös sanomme, että hankkeisiin käytettävien määrärahojen osuus saa olla enintään 50 prosenttia ja että kun asia on mahdollisesti hyväksytty, ne varat, jotka ovat edelleen käytettävissä toteuttamattomia hankkeita varten, voidaan ottaa käytettäväksi muita sellaisia hankkeita varten, joilla tavoitellaan näitä samoja asioita myös ympäristönsuojelun osalta.

Ebner
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, kuten molemmat puhujat - esittelijä Hatzidakis ja lausunnon valmistelija Sbarbati - kertoivat jo esityksissään, sekä asiassa toimivaltainen valiokunta että budjettivaliokunta ovat sanoneet selvästi kyllä Brennerin tunnelihankkeelle, hankkeelle, joka asetettiin etusijalle Essenin Eurooppa-neuvoston kokouksen prioriteettiasteikossa. Silloinen konsepti ei kuitenkaan merkitse sinällään mitään prioriteettiluetteloa, mikä oli suuri puute. Pidän ehdottoman välttämättömänä, että myös komissio hyväksyy tässä muodossa tässä mietinnössä selvästi esitetyt ja mietinnön esittelijän valottamat asiat.
Meillä on Brennerissä seudulla, joka koskee kolmea valtiota, erittäin herkkä ekologinen alue, joka vaatii erityistä huomiota. Brennerin solan kautta kulkee nykyään vuosittain 1,2 miljoonaa raskasta ajoneuvoa. Tavaroiden kuljetusta koskeva kehitys on paljon aiempia kasvulukuja nopeampaa. Henkilöliikennettä yhtenä Euroopan unionin vapauden ilmauksena ei voida myöskään enää harjoittaa järkevässä muodossa. Pitkäperjantaina liikenne Brennerin akselilla pysähtyi tuntikausiksi.
Me, kollega Jarzembowski, kollega Swoboda ja minä, olemme - ja se esitettiin asianomaisen tarkistuksen perusteluissa aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnassa - esittäneet tarkistusta, jossa me esitämme perusteluna tälle aloitteelle uudenlaisen mallin toteuttamisen ja hankkeen kehittämisen. Tältä osin lähdettiin uudelle tielle, joka voi toimia esimerkkinä Euroopan unionille. Italiassa suunniteltiin ja myös hyväksyttiin vielä Prodin hallituksen aikana lainsäädännöllisellä tasolla teiden - siis tiemaksujen - ja rautateiden ristikkäisrahoituksen mahdollisuus. Uskon, että se voi olla yksi mahdollinen lisämalli ja mahdollisuus astua tältä osin uudelle maaperälle. Se on ehdottoman välttämätöntä ennen kaikkea ekologisesti herkällä alueella, ja toivon komission osoittavan myös vastaavaa herkkätunteisuutta.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin onnitella ensin mietinnön esittelijää, kollega Hatzidakisia, hänen erittäin hyvästä mietinnöstään. Mietintö on yhtä hyvä ja harkitsevainen kuin jäsen Hatzidakis myös toimiessaan valiokunnan puheenjohtajana, ja siitä hän ansaitsee täyden tunnustuksen ja kiitoksen. Haluaisin antaa tässä yhteydessä myös tukeni sille, mitä hän sanoo, nimittäin että Euroopan laajuisten verkkojen kehittämisen määrärahat eivät riitä. Hän esittää talousarvion määrärahojen korottamista. Sen jälkeen, mitä komission jäsen Schreyer sanoi tänään, sen saavuttaminen ei tule olemaan niin helppoa. Kollega Hatzidakis on esittänyt siksi valiokunnassa täysin perustellusti ehdotuksen, että varoja hankitaan myös yksityisistä tai muista julkisen ja yksityisen sektorin yhteisomistuksessa olevista instituutioista.
Komission jäsen Schreyerin edeltäjä Kinnock on jo antanut työryhmän kehitellä sitä koskevia erilaisia ideoita, ja toivon, että komission jäsen Schreyer voi tältä osin tarttua niihin ja kehittää joitakin niistä edelleen, sillä ilman kannustinmallin avulla myös yksityiseltä sektorilta saatavia lisävaroja ei onnistuta saavuttamaan sitä, mitä kollega Hatzidakis, valiokunta nyt ja huomenna toivottavasti myös parlamentti ehdottaa. On aivan ilmeistä: kun otetaan huomioon ne lisätehtävät, joita meidän hoidettavaksemme tulee myös liikenteessä, kun ajattelen Itä-Eurooppaa ja laajentumisen piiriin kuuluvia maita, ei ole mahdollista saavuttaa sitä, mitä kollega Ebner juuri vaati, nimittäin liikenteen siirtämistä maanteiltä rautateille erityisesti pullonkaula-alueilla. Se ei ole mitään tievastaista politiikkaa, koska sitä kauttahan tie vasta vapautuu liikenteelle, joka käyttää teitä järkevästi. Siksi tämän liikenteen uudelleenjärjestelyn on toteuduttava.
Muutamia asioita saavutettiin, erityisesti Sveitsin kanssa tehdyn sopimuksen yhteydessä, mutta muita asioita ei vielä saavutettu. Haluaisin sanoa vielä muutaman sanan Brennerin tunnelista: Euroopan yhteisöjen komissio on jo rahoittanut hankkeen toteuttamismahdollisuuksia koskevan tutkimuksen, jonka rahoitus oli jopa suurempi kuin muissa hankkeissa. Tunnelia ei kuitenkaan saada aikaan pelkästään tutkimuksilla! Sen vuoksi ei vielä ole olemassa mitään lisäliikennevälinettä, autojen määrä ei vähene tai liikennettä ei voida siirtää rautateille. Hankkeet ja investoinnit on pantava siksi käyntiin. Valiokunnan yhteisen pyynnön vuoksi me olemme esittäneet tässä yhteydessä myös tätä tarkistusta.
Niitä kolmea hallitusta, joita tämä asia koskee, sekä komissiota vaaditaan nyt todellakin ryhtymään sanoista tekoihin, tekemään ensimmäisen lapionpiston ja aloittamaan tunnelin rakentaminen sekä takaamaan sen ohella tietysti myös vastaava rahoitus. Uskon, että yksi tärkeimmistä eurooppalaisista hankkeista on se, johon on ryhdyttävä Brennerin tunnelin osalta, jotta pohjoisen ja etelän välistä liikennettä harjoitetaan ekologisesti järkevästi ja tehokkaasti. Jos me yhdistämme sen laajentumisen piiriin kuuluvien maiden kanssa toteutettaviin lisätoimiin, Euroopassa voisi syntyä 5-10 vuoden kuluessa tehokas liikennejärjestelmä, ja sitä me tarvitsemme kipeästi!

Pohjamo
Arvoisa puhemies, ensiksikin haluaisin kiittää esittelijä Hatzidakista erinomaisesta mietinnöstä. Esittelijä on paneutunut huolella asiaan ja nostanut esille olennaisen tärkeitä asioita. Ryhmämme tukee esittelijää muun muassa unionin jäsenvaltioiden alueiden ja yksityisen rahoituksen yhteensovittamisessa. Haluaisin kuitenkin vielä painottaa muutamaa seikkaa. Vuosikertomus osoittaa, että Euroopan laajuisten verkkojen kehittämiseen käytettyjen rahojen valvonnassa on puutteita eikä varojen käytön tuloksista ole riittävän tarkkoja selvityksiä. Tarvitsemme tarkempia selvityksiä muun muassa siitä, miten aluekehitysrahaston, koheesiorahaston ja myös unionin talousarvion ulkopuolisten rahoituslähteiden sekä jäsenvaltioiden varoja on käytetty Euroopan laajuisten liikenneverkkojen parantamiseksi. Selvitystä kaivataan myös toimivien liikenneverkkojen vaikutuksesta kestävään talouteen ja työllisyyteen.
Esittelijä on aivan oikein huomauttanut, että Essenin neljäntoista erityishankkeen joukossa on seitsemän kohdetta, joiden rahoitusta ja toteuttamisaikataulua ei ole vielä vahvistettu. Sitä paitsi Essenin hankkeet nielaisivat unionin liikennerahoituksesta suuremman osuuden kuin oli sovittu. Jatkossa näiden ensisijaishankkeiden valinnassa pitää olla tarkempi. Samalla on varmistettava, että jäsenvaltiot sitoutuvat niihin, varaavat riittävän rahoitusosuuden ja pitävät ne omissa suunnitelmissaan etusijalla. Vuosikertomus osoittaa, että liikenteen kehittämiseen ja liikenneturvallisuuteen tarvitaan lisää rahaa myös unionin budjetin kautta, koska liikenneyhteydet ovat niin tärkeitä talouden, työllisyyden ja myös sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta.
Jatkossa eri liikennemuotojen yhteensovittamiseen on kiinnitettävä kasvavaa huomiota. Samalla on huomattava myös aluepolitiikan ja liikenteen välinen yhteys. Tasapainoisella alueellisella kehityksellä voidaan hidastaa keskittymistä ja vähentää ruuhkautumisen tuomia ongelmia. Ruuhkautuvien alueiden liikenneongelmien korjaamisen ohella on huolehdittava myös siitä, että Euroopan laajuiset verkot ulottuvat ja niitä kehitetään myös ohuempien liikennevirtojen alueilla - alueilla, jossa on vähemmän liikennettä, syrjäseuduilla ja luonnonolosuhteiltaan vaikeilla alueilla. Hyvät liikenneyhteydet ovat näille alueille suoranainen elinehto.

Schroedter
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olemme samaa mieltä yhdestä asiasta: Euroopan laajuisten verkkojen konsepti tarvitsee pikaista uudistamista! Euroopan laajuiset verkot kuljetusalalla, mutta ennen kaikkea ne 14 ensisijaista hanketta eivät ole saavuttaneet yhtään niistä tavoitteista, joita varten ne oli oikeastaan ajateltu, vaikka niihin on investoitu jo melkoinen määrä rahaa. Kaksi näistä tavoitteista ovat kuitenkin todella keskeisiä Euroopan unionille. Toinen näistä keskeisistä tavoitteista on Euroopan unionin taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus. Näiden hankkeiden pitäisi voittaa köyhien ja rikkaiden toisistaan loittoneminen tai sen vaara. Sitä ne eivät ole tehneet. Nämä hankkeet ovat päinvastoin edistäneet juuri alueiden loittonemista toisistaan uudelleen, juuri nämä 14 valittua hanketta, ja ne ovat myötävaikuttaneet kehityssuuntaukseen, jossa taloudellinen toiminta lisääntyy kukoistavilla talousalueilla niiden välisten yhteyksien ansiosta, kun taas köyhien alueiden yhteyksiä kukoistaviin alueisiin vähennettiin entisestään.
Toiseksi on edelleen olemassa harhakuva siitä, että Euroopan laajuiset verkot edistävät joukkotyöttömyyden poistamista. Päinvastoin! Työttömyys on lisääntynyt - kymmenen köyhimmän alueen työttömyys oli vielä vuonna 1995 seitsemän kertaa korkeampi kymmeneen rikkaimpaan alueeseen verrattuna, kun se on nyt kahdeksan kertaa korkeampi, eli suuntaus on nouseva.
Kysyn todellakin itseltäni: onko meillä varaa kaataa eurooppalaisten veronmaksajien rahoja edelleen Kankkulan kaivoon ilman merkittävien työllisyysvaikutusten syntymistä? Ovatko lisämäärärahat ja niiden vaatiminen todellakin tältä osin järkeviä? Eikö se ole rakenteellisesti väärä vastaus, koska näillä rahoilla voitaisiin tehdä työllisyyden alalla erittäin paljon järkevämpiäkin asioita? Kysyn itseltäni myös, onko näiden hankkeiden aiheuttama ympäristön tuhoutuminen sen arvoista, mitä niillä on saavutettu. Niillä ei ole saavutettu mitään. Niillä on tuhottu erittäin paljon Euroopan kansalaisten elintilaa, ja meidän pitäisi suhtautua vakavasti moottoriteitä vastustavien erittäin voimakkaisiin vastalauseisiin, sillä näissä kansalaisten vastalauseissa esitetään usein järkevämpiä ja vähemmän tuhoa aiheuttavia vaihtoehtoja.
Kysymys on siitä, eivätkö tätä vastustavat kansalaiset ole oikeassa. Eurooppa tarvitsee huomattavasti älykkäämpää ja kestävämpää liikennepolitiikkaa, joka perustuu nykyaikaiseen ajatteluun ja jossa otetaan huomioon seuraava sukupolvi sekä tietoisuus luonnon voimavarojen rajallisuudesta. Euroopan parlamentin vaatimusta kriittisestä kustannus-hyöty-analyysista ei noudatettu näiden 14 hankkeen kohdalla. Vaatimusta koko hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista ei noudatettu, hankkeissa tehtiin vain osittaisia ympäristövaikutusten arviointeja, mikä on ristiriidassa asianomaisen direktiivin kanssa. Meidän on uskoakseni parannettava tältä osin todellakin tavaraliikennettä, joka on siirrettävä rautateille ja joka on sitä kautta kestävän kehityksen mukaista. Meidän on ryhdyttävä tarkistamaan tätä konseptia, joka yhdistää liikkuvuuden ja kestävän kehityksen.

Meijer
Arvoisa puhemies, Euroopan laajuisia verkkoja ylistetään yhtenä Euroopan yhdentymisen suurimmista menestyksistä. Tämä pitää yhtäältä paikkansa, mutta toisaalta verkot tekevät yhteiskunnastamme myös haavoittuvamman. Ne vaikuttavat siihen, että Euroopan unionin jäsenvaltioiden taloudet punoutuvat tiukemmin yhteen. Kaikki maat tulevat yhä riippuvaisemmiksi tuontienergiasta, ja energiaa käytetään runsaasti myös neuvotteluihin ja oikeuden päätöksiin.
Mikä merkitys tällä on eurooppalaisille? Ehkä sen, että työpaikkojen määrä kasvaa lyhyellä aikavälillä. Hieman pitemmällä aikavälillä saattaa tahattomana seurauksena olla se, että yrityksistä tulee haavoittuvampia kalliin kuljetusjärjestelmän teknisten häiriöiden vuoksi ja että työpaikkoja voidaan siirtää nopeasti sellaisille alueille, missä palkat ovat matalampia, työolot heikompia ja ympäristövaatimukset löyhempiä. Tämän vuoksi ei ole toistaiseksi syytä pelkästään riemuita.
Myös suurten liikennehankkeiden tilanne on vähemmän suotuisa kuin vuosikertomuksessa annetaan ymmärtää. Pohjois-eteläsuuntaisen Berliinin ja Veronan välisellä suurnopeusjunan radalla vain muutaman lyhyen osuuden rakentaminen on todettu turvalliseksi. Englannin kanaalin alitse kulkevan suurnopeusjunan radan liittäminen on ollut pysähdyksissä jo vuosien ajan maan rautatieyhtiöiden yksityistämisen ja pilkkomisen vuoksi. Espanja on hylännyt eurooppalaisen vakioraideleveyden käyttämisen Madridin ja Barcelonan välisellä suurnopeusjunan radalla, vaikka sitä käytettiin aikaisemmin Madridista Sevillaan johtavalla radalla.
Rotterdamista Saksaan johtava tavaraliikenteen rata, jota Alankomaat on rakentamassa, on yhä kiistanalaisempi asia. Talousasiantuntijat ovat laskeneet, että tästä kalliista radasta ei tule koskaan menestystä. Kustannukset kasvavat yhä, ja sisävesiliikenteen edustajat pitävät tätä rataa kilpailun vääristämisen välineenä. Tavarankuljetukset maanteillä eivät tunnu vähenevän sen myötä, ja ympäristöaktivistit pysäyttävät rakennustyöt päivittäin. Kaiken kaikkiaan hyviä syitä luopua kyseisestä radasta.
Vieläkin käydään liian vähän laajaa yhteiskunnallista keskustelua asetetuista painopisteistä ja tehdyistä valinnoista. Euroopan kansalaisilla on oikeus saada tietoa Euroopan laajuisten verkkojen vaikutuksista, siis vaikutuksista heidän toimeentuloonsa, sekä verkkojen kustannuksista, ympäristönäkökohdista ja nopeudesta toimeenpanna verkot.

Collins
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä ja ylistämällä vilpittömästi kollegaani Hatzidakisia hänen tänään parlamentille esittelemänsä varsin hienon mietinnön vuoksi. Komission Euroopan laajuisia verkkoja koskevassa vuoden 1998 vuosikertomuksessa annetaan selkeä yleiskuva tiettyjen erityishankkeiden saralla saavutetusta kehityksestä, ja lisäksi se sisältää arvokasta tietoa siitä panostuksesta, jota monista eri yhteisön rahoituslähteistä on näihin infrastruktuurihankkeisiin tehty.
On selvää, että resurssien lisääminen on kerta kaikkiaan välttämätöntä näiden Euroopan laajuisten verkkojen kehittämisessä. Tällä hetkellä rahoitus on täysin riittämätöntä, mikäli yritämme tosissamme suoriutua Essenissä vuonna 1994 pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa sovituista sitoumuksista. Yhdyn esittelijän ilmaisemiin huoliin siitä, että Essenissä sovituista 14 hankkeesta seitsemän on yhä vaikeuksissa, koska niiden rahoitus ei ole täysin taattu, eikä aikataulua niiden täytäntöönpanoa varten ole laadittu. Olisi hyödyllistä, jos komissio tulevissa vuosikertomuksissaan tarkentaisi, millaista rahoitusta on saatu kansallisten, alueellisten, paikallisten toimijoiden tai yksityisen sektorin taholta unionin myöntämän rahoituksen ohella Euroopan laajuisten liikenneverkkojen luomista silmällä pitäen.
Komissio aikoo pian ryhtyä tarkistamaan Euroopan laajuisia verkkoja (TEN) koskevia suuntaviivoja. Toivon, että näissä uusissa suuntaviivoissa pyrittäisiin selvemmin parantamaan Euroopan saarialueiden ja syrjäisten alueiden mahdollisuuksia hakea rahoitusta Euroopan laajuisia verkkoja koskevista ohjelmista. On tärkeää antaa erityisen paljon painoarvoa kestävien liikenneyhteyksien edistämiselle näiden epäsuotuisten alueiden kohdalla, jos päämääränä on, että ne pääsevät hyötymään tasavertaisesti yhtenäismarkkinoiden mukanaan tuomista eduista.
Jos TEN-hankkeiden suuntaviivojen tarkistamisessa painopiste on vain "nykyisten pullonkaulojen avaamisessa", kuten komission työohjelmassa vuodelle 2000 todetaan, se tarkoittaisi rahoituksen keskittämistä taloudellisesti kehittyneemmille unionin keskusalueille, ehkäpä syrjäisimpien alueiden kustannuksella. On pantava täytäntöön integroitu rahoituspaketti, jotta verkkojen toteuttamisessa edistyttäisiin. Komission ja Euroopan investointipankin olisi siksi toimittava yhdessä jäsenvaltioiden hallitusten kanssa TEN-toimenpiteiden täytäntöönpanemiseksi lainan vakuuksien ja muiden taloudellisten investointien avulla.

Dupuis
Arvoisa puhemies, myös minä haluan onnitella lämpimästi esittelijä Hatzidakisia varsinkin siksi, että hänen mietintönsä on todella realistinen, mutta jotkin siihen sisältyvät, lähinnä arveluttavat lopputulokset huolestuttavat meitä varmasti erityisesti.
Meidän on syytä muistaa, että näiden 14 laajan hankkeen valintaan johtaneet päätökset juontavat juurensa Essenissä vuonna 1994 järjestettyyn huippukokoukseen, josta on nyt siis kulunut jo kuusi vuotta. Nyt, kun päätöksen teosta on kulunut kuusi vuotta, vain puolessa hankkeista on saavutettu jonkinasteista edistymistä, ja niistä suurin osa on Pohjois-Euroopassa toteutettavia hankkeita. Tämä on ihan myönteinen asia, mutta se on erityisen haitallista muille hankkeille ja varsinkin syrjäseutualueille, kuten kollega Collins ennen minua jo totesi. Tarkoitan erityisesti eteläisiä liikenneyhteyksiä, joiden olisi määrä yhdistää Ranska ja erityisesti Lyon, Torino ja Trieste muuhun Balkanin alueeseen, jonka me haluamme liittää kiinteästi Eurooppaan, sekä muuta Eurooppaa, kuten Itävaltaa, johon liittyy muiden kollegoiden esille ottamia erityisongelmia, sekä Unkaria ja muita Keski-Euroopan maita.
Kun asiaa tarkastellaan tältä näkökannalta, haluan muistuttaa, ettei kyse ole ainoastaan jonkin tietyn epämääräisen Piemonten osan, Alppien kainalossa sijaitsevan Piemonten alueen liittämisestä Euroopan laajuisiin verkkoihin, vaan koko alueen, eli Balkanin alueen ja Keski-Euroopan liittämisestä Etelä-Eurooppaan, siis Ranskaan, Italiaan, Espanjaan ja Portugaliin. Tämä hanke ei ole käytännössä edennyt vielä millään tavoin.
Näin ollen toteaisin vastauksena kollega Schroedterin puheenvuoroon, että olen sitä mieltä, ettei meidän pidä unohtaa, että nämä laajat hankkeet edellyttävät ennen kaikkea rautatieinfrastruktuurin kehittämistä. Kehittäminen koskee varsinkin tuota eteläistä akselia, jonka ansiosta Pariisin ja Milanon välinen matka taittuisi kolmessa ja puolessa tunnissa. Päänvaivaa aiheuttavat paitsi Itävallassa myös Italiassa ja Saksassa ajankohtaisten ja vaikeiden saasteongelmien välttämiseksi tehtävät valinnat. Meidän on tehtävä valintoja ja investoitava, mutta vaikka Essenissä tehdystä päätöksestä ja valinnasta on jo kuusi vuotta, päätöksen toteutumisesta ei ole vieläkään minkäänlaista konkreettista näyttöä.
Tämä asia koskee tietenkin jäsenvaltioita ja ennen kaikkea Italiaa, joka ei ole tukenut hanketta tarpeeksi voimakkaasti. Se koskee kuitenkin myös komissiota, kuten esittelijä on erittäin hyvin huomannut korostaa. Komission velvollisuutena on keksiä sellaisia toimia, joilla voidaan kannustaa sekä viranomaisia että yksityisyrityksiä investoimaan Euroopan laajuisiin verkkoihin. Näin ollen komission olisi mielestäni pikaisesti tehtävä uusia ehdotuksia, jotta nämä edelleen keskeneräiset kysymykset saataisiin mahdollisimman pian ratkaistua.

Esclopé
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tehokkaan liikenneinfrastruktuurin kehittäminen Euroopassa on elintärkeää sekä Ranskan että monien muiden valtioiden eristyksissä olevien alueiden ja maaseutualueiden kannalta. Sen vuoksi me tuemme Hatzidakisin mietintöä, ja haluankin onnitella esittelijää siitä, että hänen mietintönsä on teknisestä luonteestaan huolimatta selkeä.
On tärkeää, että Euroopan laajuisten verkkojen alaan liittyvän yhteisön rahoitustuen myöntämistä koskevia yleisiä sääntöjä noudatetaan tiukasti. Euroopan laajuisia verkkoja koskeva liikennepolitiikka vaikuttaa nimittäin merkittävästi paikallisten talouksien kestävään kehitykseen ja työllisyyden elpymiseen. Toivomme myös, että julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyösopimusten tekemisen yhteydessä annettavat tarjouspyynnöt olisivat avoimia, jotta kaikki voisivat käytännössä osallistua liikenneverkkojen kehittämiseen. Hyväksymme mietinnön 9 kohdan, jossa todetaan, että komission on noudatettava huolellisesti Euroopan laajuisia verkkoja koskevien hankkeiden suuntaviivoja talousarviossa. Mietintö edustaa loogista jatkoa vuosikertomukseen sisältyvälle kriittiselle arviolle, jotta yhteisön myöntämää rahoitustukea yhteisten etujen mukaisiin hankkeisiin voitaisiin valvoa.
Edellä todetun vuoksi ihmettelemmekin nyt, miksi toteutettavuustutkimuksen kustannusten ja teknisten tukitoimenpiteiden osuus talousarviosta on 47 prosenttia eli lähes 223 miljoonaa euroa. Yhteisön Euroopan laajuisille liikenneverkoille myöntämä rahoitus on vain pieni osa kokonaiskustannuksista, sillä suurin osa rahoituksesta lankeaa jäsenvaltioiden maksettavaksi. Miksi meillä on käytettävissä vain arvioita? 14 hankkeen joukossa on nimittäin seitsemän hanketta (eli puolet hankkeista), joiden rahoitusta ei ole vieläkään täysin varmistettu ja joiden toteuttamisaikataulua ei ole vielä lyöty lukkoon. Komission on ehdotettava konkreettisia toimenpiteitä ja kannustimia näiden ensisijaisten hankkeiden pikaiseksi edistämiseksi sekä vahvistettava yhdessä hankkeisiin osallistuvien jäsenvaltioiden kanssa niiden toteuttamisaikataulu.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, neuvoston Essenissä päättämistä liikennehankkeista seitsemässä on huomattavia ongelmia. Olen huolissani siitä mietinnön esittelijän tavoin. Yksi näistä hankkeista on pohjoisen ja etelän välisen yhteyden kehittäminen ja siinä yhteydessä erityisesti Brennerin tunneli. Tässä hankkeessa Euroopan unioni voisi osoittaa, että kauttakulkuliikenteen siirtämisessä maanteiltä rautateille ei ole kyse vain tyhjistä lupauksista. Se merkitsee mahdollisuutta vähentää asianomaisen alueen ja sen väestön ympäristöhaittoja. Tämä hanke vaikuttaa lisäksi myönteisesti koko unionin kilpailukykyyn.
Hankkeen toteuttaminen on kuitenkin valitettavasti hyvin kaukana. Vasta viime vuoden lopussa perustettiin itävaltalaisen Brenner-rautatieyhtiön ja Italian rautateiden tytäryhtiö, jonka on määrä laatia hankkeen suunnitelma 18 kuukaudessa. Siten pöydällä ei ole mitään konkreettista suunnitelmaa yli viisi vuotta Essenin Eurooppa-neuvoston kokouksen jälkeen. Alueen ihmiset eivät ymmärrä sitä. Heidän on nimittäin elettävä jatkuvasti kasvavan liikennevyöryn kanssa. Nykyinen säännös, jonka mukaan unioni voi maksaa enintään 10 prosenttia kokonaisinvestoinneista, on yksinkertaisesti riittämätön ja epäoikeudenmukainen sellaisen hankkeen kannalta, jolla on valtavat vaikutukset koko eurooppalaisen talousalueen tulevaisuuteen.
Jäsenvaltiot, jotka hyötyvät Brennerin tunnelin toteuttamisesta, eivät voi livahtaa vastuusta ja jättää taloudellista kuormitusta pelkästään valtioille, joihin tunnelihanke vaikuttaa suoraan, kuten Saksan liittotasavallalle, Itävallalle ja Italialle. Sellaisella menettelyllä ei ole loppujen lopuksi mitään tekemistä solidaarisuuden kanssa.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, hyvää päivää teille, komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, haluaisin aluksi torjua jyrkästi kollega Schroedterin Euroopan laajuisiin verkkoihin kohdistaman yksilöimättömän kritiikin. Hän teki sitä paitsi vääryyttä meitä itseämme kohtaan, sillä parlamentti ja neuvosto päättivät vuoden 1996 suuntaviivoista yhteispäätösmenettelyssä komission ehdotuksesta. Jos se kaikki olisi niin hirveää, vihreidenhän olisi pitänyt vastustaa asiaa silloin. Sitä he eivät tehneet. Haluaisin mainita kaksi hanketta, jotka ovat olleet menestyksellisiä.
Mielestäni rautatieyhteys Juutinrauman kautta on ympäristön kannalta juuri oikea. Me haluamme rautatien ja me haluamme kaukaisten alueiden välisen yhteyden. Myös uudet rautatieyhteydet Englannin ja Irlannin välillä ovat suuri etu ympäristölle ja alueelle. Tämä vihreiden riveistä esitetty kritiikki, että Euroopan laajuiset verkot olisivat kaikki vain jotakin keskusvaltioita ja runsasväkisiä valtioita varten, on yksinkertaisesti perusteeton!
Toiseksi olen samaa mieltä kollega Ebnerin ja muiden kollegoiden kanssa siitä, että meidän on löydettävä uusia ideoita Brennerin tunnelin osalta. Me valiokuntana ehdotamme neljän osapuolen välistä sopimusta asianomaisten kolmen valtion ja unionin välillä. Brennerin tunneli on mittasuhteiltaan poikkeuksellinen hanke, mutta myös hanke, jolla on poikkeuksellisen paljon merkitystä ympäristön kannalta, sillä Alppeja ei voida verrata hollantilaiseen tai friisiläis-saksalaiseen alankoon. Ympäristötilanne Alpeilla on erityisen vaikea. Melu ja autoista lähtevä katku jäävät yksinkertaisesti leijumaan laaksoihin aivan eri tavalla kuin tasaiseen maastoon. Sikäli tältä osin on tehtävä jotain.
Meidän on päästävä ennen kaikkea siihen, että hallitukset lopettavat syyllisyyden vierittämisen toistensa niskoille. Italialaiset sanovat, että me aloitamme rakentamisen sitten, kun itävaltalaiset rakentavat. Saksalaiset sanovat aloittavansa rakentamisen, kun itävaltalaiset rakentavat. Itävaltalaiset sanovat aloittavansa, kun saksalaiset ja italialaisetkin aloittavat. Meillä on siis oltava nyt selkeät kriteerit ja päivämäärät, kuka maksaa mitä ja milloin, ja yhteisön on tehtävä huomattavalla tavalla jotakin sen hyväksi, että koko hanke käynnistetään.
Sallikaa minun tehdä kaksi huomautusta tähän loppuun. Arvoisa komission varapuheenjohtaja, antakaa itsellenne aikaa Euroopan laajuisten verkkojen tarkistamiseen! Tarkastelkaa koko hankkeita vielä kerran tämänpäiväisen keskustelun jälkeen. Me emme halua enää uusia näytöshankkeita, 14:ää tai 15:tä näytöshanketta, joiden rahoitusta ei ole turvattu. Meidän pitäisi suunnitella tarkistamisen yhteydessä ensisijaisiksi toimiksi vain niitä, joiden rahoitus on turvattu 10-15 vuodeksi. Muuten kansalaiset eivät enää luota meihin, jos me julistamme ensisijaiseksi hankkeita, joita ei kuitenkaan rakenneta. Meidän on muistutettava jäsenvaltioita siitä, että ne ovat varanneet itselleen oikeuden rahoituksen turvaamiseen ja suunnittelun toteuttamiseen. Meidän on tartuttava silloin myös aivan konkreettisesti niiden lupauksiin ja sanottava, että me toteutamme ensisijaisia hankkeita vain, jos ne ovat todellakin hanke- ja rahoituskypsiä. Varatkaa itsellenne aikaa ja käykää jäsenvaltioiden kanssa vielä kerran tätä vaikeaa keskustelua, jotta te komissiona ette ehdota hankkeita, joiden kohdalla me kaikki nolaamme itsemme jälkeenpäin kansalaisten silmissä, vaan toteuttamiskelpoisia hankkeita!

Mastorakis
Arvoisa puhemies, tällä kertaa yritän puhua hieman hitaammin, koska edellisellä kerralla aiheutin tulkeille hankaluuksia puhumalla välimerellisellä rytmillä.
Hyvät kollegat, tulen maasta, jolla on sen maantieteellisen aseman vuoksi suuria liikenneongelmia, suuria vaikeuksia saada ihmiset ja tuotteet kuljetettua keskuksiin ja Euroopan markkinoille ja toisinpäin. On siis helppo käsittää, että tämä maa ja sen edustajat ovat suuresti kiinnostuneita Euroopan laajuisista liikenneverkoista, joista puhun tänään. Mutta ei vain kreikkalaisina vaan ennen kaikkea eurooppalaisina meidän on suhtauduttava näihin verkkoihin merkittävänä välineenä, jolla vahvistetaan sosiaalista ja taloudellista yhteenkuuluvuutta, työllisyyttä ja kestävää kehitystä kamppailussa Euroopan yhdistymisen puolesta, ja olen tietysti eri mieltä kuin aiemmin puhunut jäsen Schröder.
On siis tunnustettava käytännössä Euroopan laajuisten verkkojen tärkeys niiden ansaitsemalla tavalla. Meidän on huolehdittava niihin osoitettujen budjettivarojen lisäämisestä. Sallittakoon minun lisäksi sanoa, että me olemme velkaa tämän lisäyksen, koska edellisellä vuosikymmenellä tarve leikkauksiin, jotka johtuivat velvoitteista vastata talous- ja rahaliiton kriteereihin ja tavoitteisiin, aiheutti seuraamuksia myös verkkojen rahoittamiselle. On parannettava hankkeiden valmistumisvauhtia parantamalla menettelyjä, helpottamalla niiden rahoitusta joustavien julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuussopimuksien avulla. Meidän on huolehdittava siitä, että voitetaan ne esteet, jotka viivästyttävät seitsemää Essenin 14 hankkeesta ja saattavat meidät huonoon valoon. Ja tietenkin arvioitaessa uudestaan Euroopan laajuisten verkkojen suuntaviivoja on painotettava yhteyksiä saarille ja vaikeuksia, jotka liittyvät niiden yhteyksiin merellisiin alueisiin.
Vuoden 1998 vuosikertomuksessa komissio antoi meille selkeän kuvan edistymisestä verkkojen rakentamisessa, kuvan, johon aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta kaipaisi lisää yksityiskohtaisuutta ja lisävalaistusta, ja tässä käsiteltävänä olevassa mietinnössä tämä valiokunta hakee lisää tehokkuutta verkkojen rakentamisen kokonaisponnistukseen. Tärkeintä roolia tässä Euroopan tulevaisuudelle tärkeässä ponnistuksessa esittää komissio, jota pyydämme yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa antamaan tehtävälle ehdottoman ensisijaisen aseman kaikin tavoin ja osallistumaan näiden liikenteen valtimoiden rakentamiseen Eurooppaan, jotta Eurooppa toimisi sillä tavoin kuin kaikki haluamme, ja antaisi jokaiselle Euroopan kansalaiselle sen, mitä tämä toivoo.
Lopuksi haluan onnitella ja kiittää valiokuntamme puheenjohtajaa ja mietinnön laatijaa, maanmiestäni ja kollegaani Kostis Hatzidakisia kattavasta työstä, jota pitää tietenkin kannattaa.

Nogueira Román
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, me kaikki tiedämme, että Euroopan unionissa vallitsee alueellisella tasolla kiinteä kytkös henkilöä kohden alhaisten tulojen, korkean työttömyysasteen ja maantieteellisen etäisyyden tai syrjäisyyden välillä. Tämä kytkös on nyt pahentunut, vaikka se onkin kulkuyhteyksien jälkeenjääneisyyden takia ollut olemassa 1800-luvun teollisesta vallankumouksesta lähtien. Kyse on noidankehästä, joka voidaan katkaista ainoastaan sellaisen taloudellisen ja poliittisen yhteistoiminnan avulla, joka vaikuttaa kaikkiin jälkeenjääneisyyttä aiheuttaviin tekijöihin.
Euroopan laajuisten verkkojen mukaisen politiikan noudattaminen ei kuitenkaan vie meitä tämän erittäin tärkeän ongelman ratkaisemisen kannalta oikeaan suuntaan, vaikka sen nimenomaisena tavoitteena onkin yhdistää unionin syrjäisemmät maat sen keskusalueisiin. Euroopan laajuisten verkkojen puitteissa toteutettavien erityishankkeiden ja -talousarvioiden pääasiallisena tavoitteena samoin kuin niiden rakenne- ja koheesiorahastojen rahoittamien hankkeiden tavoitteena, jotka ovat tulosta jäsenvaltioiden toivomasta politiikasta ja ikävä kyllä komission hyväksymiä tai tukemia oli yhdistää alueet, joiden tulot asukasta kohden olivat suurimmat, jopa piittaamatta voimassa olevista asetuksista, minkä kielteiset seuraukset tunnetaan hyvin.
Nyt käytävä keskustelu Hatzidakisin mietinnöstä, jonka laatijaa onnittelen, tarjoaa meille oivallisen tilaisuuden tiedostaa tämä tilanne poliittisesti ja yrittää etsiä siihen parannusta ajatellen Euroopan laajuisia verkkoja koskevan politiikan lopullista uudistusta, jonka pitäisi tapahtua kaudella 2000-2006.
Tämän takia poliittisen ryhmämme pyrkimyksenä on varmistaa, kuten esittämistämme tarkistuksista käy hyvin ilmi, että verkot sopisivat yhteen kestävän kehityksen kanssa, ja taata, että uudistus vastaa tavoitetta yhdistää koko yhteisö siten, että etusija annetaan tähän asti unohdetuille syrjäisimmille alueille. Viimeiseksi tarkoituksemme on voimistaa rautatieliikennettä ja verkkojen hajauttamista, aivan erityisesti lentoasema- ja satamaverkkojen. Maantie-, lentoasema- ja satamaverkkojen keskittyminen aiheuttaa haitallisia ruuhkia ja vakavia ympäristöongelmia, joita meidän on vältettävä.
Arvoisat kollegat, toivon, että voimme mahdollistaa ne muutokset, joita Euroopan unioni tarvitsee kuuluttamamme alueellisen tasapainon ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden aikaansaamiseksi.
Meidän on oltava tietoisia siitä, että aluekehityssuunnitelmat kaudelle 2000-2006 ovat hyväksyttävinä juuri nyt. Niissä eristetään vielä lisää tavoitteen 1 alueita, jotka tarvitsevat aivan ehdottomasti paitsi nykyaikaista yhteyttä Eurooppaan myös suurnopeusjunia. Näiden alueiden joukossa on myös oma kotialueeni, Galicia, samoin kuin koko Pyreneiden niemimaan, Espanjan ja Portugalin, luoteisosa, joka on koko Euroopan kannalta keskeinen Atlantin rannikkoalue.

Vachetta
Arvoisa puhemies, vuosikertomuksesta käy selkeästi ilmi Euroopan laajuisia verkkoja koskevan eurooppalaisen politiikan puutteet. Pelkkien talousarviota ja rahoitusta koskevien yleisten huomioiden lisäksi komission yleiset suuntaviivat tällä alalla antavat aihetta kritiikkiin. Hyväksymme tietenkin periaatteen, jonka mukaan Euroopan kansalaisia varten on tarpeen kehittää Euroopan laajuisia verkkoja, joiden tarkoituksena on edistää henkilöiden ja tavaroiden liikkuvuutta, taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta sekä tarjota mahdollisuus käyttää rautateitä moottoriteiden sijasta. Emme kuitenkaan voi hyväksyä ehdotettuja menetelmiä tai ratkaisumalleja.
Ovatko nuo 14 valittua hanketta täysin järkeviä tai ensisijaisia kansalaisten tarpeiden kannalta? Onko hankkeita yhdistetty ja onko niistä sovittu yhteisesti, vai vastaavatko Euroopan laajuiset verkot ainoastaan vapaamarkkinoiden logiikkaan, kuten mietinnöstä voidaan rivien välistä lukea? Ei ole nimittäin mikään sattuma, että niiden 14 hankkeen joukossa olevat seitsemän hanketta, joiden toteuttamisaikataulua ja rahoitusta ei ole vieläkään lyöty lukkoon, ovat juuri niitä, jotka eivät vastaa ainoastaan kannattavuusvaatimuksiin.
Rahoitus on kuitenkin mielestämme kaikkein kielteisin kohta kertomuksessa. Rahoituksessa lähdetään periaatteesta, jonka mukaan julkisia varoja ei voida nostaa, mikä on kyseenalainen väite. Näin ollen kertomuksessa ehdotetaan yksityisten varojen käyttöä kumppanuussopimuksia tekemällä, ja tämä onkin välttämätöntä hankkeiden onnistumiseksi. Tällainen rautatieliikennettä koskeva lähestymistapa vaarantaa yleiset palvelut. On selvää, että rahoitukseen osallistuvat yksityiset toimijat pyrkivät maksimoimaan hankkeiden hyödyn. Näin ollen on käytettävä yksityisten yritysten palveluja, koska ne hyödyntävät liikenneinfrastruktuuria ja saavat siitä voittoa verojen muodossa, eivät siten, että investoisivat omaa pääomaansa rautatieyrityksiin. Meidän on kehitettävä yleisten eurooppalaisten rautatiepalvelujen käsitettä, mutta emme hyväksy julkisten yritysten yksityistämistä emmekä niiden pääoman avaamista, ja tämä koskee myös uusia hankkeita. Eurooppa vastaa jälleen kerran voitontavoittelulla kansalaisten todelliseen tarpeeseen saada käyttöön sekä käyttäjien että henkilökunnan kannalta tehokas ja laadukas Euroopan laajuinen liikenneverkko.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat parlamentin jäsenet, haluaisin kiittää aluksi erittäin lämpimästi esittelijäämme hänen mietinnöstään. Euroopan komission Euroopan laajuisia verkkoja koskevassa vuosikertomuksessa esitellään jälleen kerran useissa liikennehankkeissa saavutettua edistystä sekä korostetaan myös Euroopan laajuisten verkkojen merkitystä ympäristönsuojelulle. Olen sitä mieltä, että Essenin 14 hankkeella on hyvin oleellinen rooli eurooppalaisten liikenneverkkojen kehittämisessä ja viittaan - kuten jo muutamat ennen minua puhuneet - Brennerin tunnelin valtavaan merkitykseen.
Alppien ylittäminen on ymmärrettävä kokonaisongelmana, ja on nähtävä myös kaikki siihen liittyvät ongelmat. Pääasianomaiset jäsenvaltiot ovat varmaankin Itävalta ja Ranska sekä naapurivaltiot. Ilmoittaakseni teille tilanteen vakavuuden tai selventääkseni sitä voin sanoa, että noin 30 prosenttia Sveitsin kiertoliikenteestä kulkee Brennerin kautta ja että Itävalta kantaa siitä siksi suurimman taakan. Siinä yhteydessä on vielä huomattava, että Itävallassa kuljetetaan 80 prosenttia tavaroista maanteitse ja vain 20 prosenttia rautateitse, kun taas Sveitsissä suhde on juuri päinvastainen. Kun monet nyt ihmettelevät, mistä levottomuus Itävallassa johtuu - onhan muuallakin, esimerkiksi Ruhrin alueella, tämän mittaluokan liikennemääriä - niin minun on sanottava, että se kyllä pitää paikkansa. Tirolin ja Inntalin topografinen tilanne on kuitenkin erilainen kuin muilla alueilla, esimerkiksi alankoalueilla. Inntal kuuluu sitä paitsi Itävallan tiheimmin asuttuihin alueisiin.
Alppien kauttakulkuliikenteen ongelma on kokonaisvaltainen ongelma, ja sitä on myös tarkasteltava kokonaisuutena. Brenneriä, tiemaksuja ja Alppien kauttakulkuliikennettä ei voida erottaa toisistaan. Rakennusvaiheiden toteuttamisesta voin sanoa, että Unterinntalissa on jo käynnissä konkreettisia rakennusvaiheita. Lisäksi on saatava aikaan selkeä poliittinen tahto, eikä pelkästään jäsenvaltioissa. Pyydän ennen kaikkea komissiota nyt viimeinkin käynnistämään tämän hankkeen. Me tarvitsemme ristikkäisrahoitusta. Sen oikeusperustaksi voisin kuvitella infrastruktuurikustannuksia koskevan direktiivin. Uskon sen johtavan vakaaseen rahoitukseen.
Kannatan julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyötä, sillä yhteistyö on mielestäni paras tie. Meillä on tältä osin valtava ongelma pohjoisen ja etelän välisessä kauttakulkuliikenteessä. Vastustan uusia Brennerin solaa koskevia tutkimuksia, sillä niitä on jo tarpeeksi. Me tarvitsemme Brennerin tunnelin nopeaa toteuttamista väestön ja ympäristönsuojelun kannalta sekä kestävän, tulevaan kehitykseen joustavasti mukautuvan liikennepolitiikan hengessä.

Torres Marques
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin ensinnäkin onnitella puheenjohtaja Hatzidakisia hänen loistavasta mietinnöstään. Sen lisäksi, että Euroopan laajuiset verkot ovat keskeisiä sisämarkkinoiden toteutumisen kannalta, ne ovat sitä myös Euroopan unionin taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta. Komission kertomuksessa Euroopan laajuisten verkkojen toteuttamisesta vuonna 1998 kerrotaan yleisesti rahoituksen toteutumisesta, ja siitä käy ilmi, että ensisijaisiksi määritellyillä alueilla, kuten rautatieliikenteessä, ennakoidut vähimmäiskulut on ylitetty jopa 50 prosentilla. Tämä on hyvä merkki. On kuitenkin tärkeää tietää, mitkä nämä luvut ovat yksittäisten maiden kohdalla eikä vain yhtenä nippuna, sillä tämän logiikan mukaan on toimittava jatkossakin kaikilla alueilla.
Jos investointien soveltaminen alakohtaisesti tuntuukin meistä asianmukaiselta, samaa ei voida sanoa joistakin muista näkökohdista, joita on syytä painottaa ja joista haluaisin kuulla komission jäsen Loyola de Palacion mielipiteen.
Ensiksikin tarpeesta korvata 1990-luvulla tapahtunut Euroopan laajuisiin verkkoihin kohdistuneiden investointien väheneminen, mutta ei ainoastaan maksuosuuksia kasvattamalla vaan myös yksityissektorin osallistumisen ja euro-obligaatioiden avulla.
Toiseksi: sellaisten keskeisten toimien toimeenpanosta, joiden avulla kannustettaisiin ja edistettäisiin seitsemää vielä vaikeuksissa olevaa hanketta, jotta näille voitaisiin laatia toteutumisaikataulu ja ne voitaisiin toteuttaa käytännössä.
Kolmanneksi siitä, että tulevassa Euroopan laajuisten verkkojen tarkistuksessa syrjäisimpien alueiden yhdistämistä keskusalueisiin, samoin kuin saarialueita, pidettäisiin tärkeämpänä asiana.
Lopuksi haluaisin painottaa, että komission tätä alaa koskevat työehdotukset vuodelle 2000 eivät edistä sosiaalista ja taloudellista yhteenkuuluvuutta. Samalla kun toteutettavien investointien painopisteenä pidetään jäljellä olevien pullonkaulojen avaamista, annetaan etusija Euroopan keskusalueille syrjäisimpien alueiden, kuten Portugalin vahingoksi, vaikka selvästikin juuri nämä tarvitsisivat eniten liikenneverkkoja, jotka yhdistäisivät ne kehittyneempiin alueisiin.

Messner
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, muutama täydennys siihen, mitä tänään on sanottu Brennerin tunnelista, mistä voin olla jossain määrin samaa mieltä: Brennerissä käy nyt erityisesti ilmi se, mikä Euroopan laajuisessa liikenteessä on vikana. Rautatiet ainakaan Brennerin eteläpuolella eivät toimi, eikä kansainvälinen yhteyskään toimi. Meillä on siksi nyt suuria ongelmia, ja jos me tarvitsemme näiden virheiden ja ongelmien vuoksi myös tunnelin, kannatan sitä, että osoitamme siinä yhteydessä erittäin paljon myötätuntoa eli toimimme varovasti, sillä kyse on vuosisadan hankkeesta. Jos tunneli tehdäänkin, se tarvitsee ekologisesti puhtaimman, taloudellisesti järkevimmän ja toimivimman ratkaisun. Olen esittänyt siksi pienen tarkistusehdotuksen 7 kohtaan. Uutta tutkimusta ei ehkä tarvitse tehdä, mutta meidän pitäisi harkita eri vaihtoehtoja ja ottaa paras hankemalli.
Annoin yhden näistä hankkeista liikenneasioita käsittelevän valiokunnan jäsenten käyttöön. On olemassa muutamia parempia tai yhtä hyviä. Meidän on valittava paras, sillä liikennepolitiikkaa ja siten EU:ta arvioidaan myös tämän pienen hankkeen perusteella.

Cauquil
Arvoisa puhemies, kannatamme Euroopan laajuisten liikenneverkkojen sellaista kehittämistä, jossa suositaan rautatieliikennettä tieliikenteen sijasta. Ehdoksi asetamme kuitenkin sen, ettei Euroopan laajuisten verkkojen kehittäminen tapahdu lähiöliikenteen eikä niin sanottujen toissijaisten linjojen kustannuksella. Sitä vastoin rautatieliikenteen pitkien ja lyhyiden linjojen on oltava osa julkisia palveluja, joiden tarkoituksena on kansalaisten tarpeiden tyydyttäminen, ei yksityisten voittojen synnyttäminen. Investointeihin osallistuminen yksityisen pääoman avulla merkitsee aina voitontavoittelua sekä liikenteen käyttäjien että alan työntekijöiden kustannuksella. Aivan liian monet hiljattain epäonnistuneet hankkeet - kuten erityisesti Paddingtonin asema Isossa-Britanniassa - osoittavat, etteivät hyödyn tavoittelu ja liikenneturvallisuus ole yhteensovitettavissa. Julkiset investoinnit vähenevät kuitenkin jatkuvasti, sillä niiden osuus Euroopan unionin BKT:stä väheni vajaassa 20 vuodessa 1,5 prosentista 0,9 prosenttiin, kuten mietinnön perusteluosasta käy ilmi. Tämä on johtanut kollektiivisen rautatieliikenteen rappeutumiseen ja henkilökunnan karsimiseen, mikä puolestaan pahentaa työttömyyttä.
Jos Euroopan unionin jäsenvaltiot eivät muuta politiikkaansa, eli jos ne eivät suosi investoimista julkisiin palveluihin niiden valtiontukien sijasta, jotka kaikki päätyvät lopulta mahtavien työnantajien taskuun, kaikki sellaiset valinnat jäävät vain aikomuksiksi, joiden tarkoituksena on todellisten ja mahdollisimman turvallisten julkisten liikennepalvelujen tarjoaminen Euroopassa.

Sudre
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, komission kertomuksessa todetaan, että Euroopan laajuisia verkkoja parannettiin vuonna 1998, ja siinä kerrotaan liikenteen, energian, televiestinnän ja telematiikan alaan kuuluvien hankkeiden edistymisestä. Minun on kuitenkin pakko todeta, ettei Euroopan unionin budjettivaroilla hoidettava rahoitus riitä vastaamaan Euroopan laajuisen liikenneverkon rakentamisen haasteisiin.
Alalla ei saavuteta merkittävää edistystä kohtuullisessa ajassa, jollei kansallisten, alueellisten ja paikallisten julkisten elinten sekä yksityisen sektorin rahoitusosuutta lisätä.
Haluan kuitenkin korostaa, että yksityisen rahoituksen käyttö ei saa missään tapauksessa estää liikenneyhteyksien kehittämistä alueilla, joilla nykyinen tulotaso asukasta kohti on selvästi yhteisön keskitason alapuolella. Kun otetaan huomioon Euroopan laajuisia verkkoja koskevien suuntaviivojen tuleva tarkistaminen, minusta on jälleen kerran välttämätöntä kiinnittää Euroopan komission huomio tarpeeseen antaa suurempaa painoa yhteyksien parantamiselle Euroopan syrjäisillä alueilla ja eristyksissä olevilla alueilla ja keskittyä erityisesti kestävien liikenneyhteyksien parantamiseen.
Tällaisten investointien vaikutuksella alueiden talouteen ja työllisyyteen on ratkaiseva merkitys näiden alueiden sosioekonomiselle kehitykselle. Komission työohjelmassa vuodeksi 2000 esitetään, että Euroopan laajuisia verkkoja koskevien suuntaviivojen tarkistaminen koskisi liikenteen pullonkaulojen purkamista liikenteen joustavuuden ja järkiperäistämisen edistämiseksi. Tämä tavoite tarkoittaa käsittääkseni sitä, että suunnitteilla oleva tarkistaminen koskisi erityisesti Euroopan unionin keskusalueita, joita liikenneruuhkat koettelevat eniten.
Rohkenen toivoa, ettei oletukseni merkitse sitä, ettei tarkistamisessa kiinnitettäisi riittävästi huomiota syrjäisiin alueisiin ja syrjäisimpiin alueisiin. Tämä pelko, jonka monet kollegoistani ovat useaan otteeseen tuoneet esille, sai minut jättämään tarkistuksen, jonka aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta hyväksyi ja joka sisältyy esittelijä Hatzidakisin erinomaiseen mietintöön.
Arvoisa komission jäsen, olisin kiitollinen, jos voisitte jo tänään hälventää pelkoani.

Blak
Arvoisa puhemies, Euroopan kasvu ja työllisyys riippuvat suurelta osin Euroopan infrastruktuurin tehokkaasta hyödyntämisestä. Sen vuoksi meidän pitäisi saada käyntiin ne TEN-hankkeet, jotka ovat edelleenkin toteuttamatta. Ei ole mikään salaisuus, että kannatan lämpimästi Tanskan ja Saksan välistä kiinteää yhteyttä, ja olen iloinen siitä, että myös Tanskan uusi liikenneministeri kannattaa hanketta. Sen sijaan olen hieman pahoillani siitä, että saksalaiset poliitikot suhtautuvat asiaan hieman varauksellisemmin. Aiemmin on ollut epäilyksiä siitä, onko kiinteä yhteys Femer Belt -salmen yli oikea ratkaisu, mutta nämä epäilykset on nyt todellakin kumottu. Kaikki Tanskan ja Saksan liikenneministeriöiltä saadut tutkimuskertomukset osoittavat, että sillan rakentaminen ei aiheuta ongelmia ympäristölle tai taloudelliselta kannalta katsottuna. Nopeampi ja helpompi yhteys Tanskan ja Saksan välillä voi toimia siltana myös idän uusiin demokratioihin. Emme rakenna vain käytännöllistä, fyysistä siltaa. Rakennamme sillan maiden välille teollisuuden käyttöön, mutta myös inhimillisiä, poliittisia, sosiaalisia ja kulttuurillisia tarkoitusperiä varten. Kiinteän yhteyden rakentaminen Saksan ja Tanskan välille luo useita uusia työpaikkoja, joita alueella tarvitaan. Lähes aina on niitä ihmisiä, jotka suhtautuvat automaattisesti kielteisesti johonkin uuteen. Kaikki, mistä aiheutuu muutosta, on hieman pelottavaa, olipa kyse sitten EMUsta, eurosta, ekologiasta tai sillasta. Emme kuitenkaan saa pelätä hyviä asioita. Yhteys Femer Belt -salmen yli ei ole pelottava vaan jännittävä asia. Lopuksi haluaisin tukea kehotusta, jonka mukaan Euroopan laajuisten verkkojen määrärahoja pitäisi lisätä, sillä ne ovat täysin riittämättömät. Kasvun ja työllisyyden parantaminen vaatii aivan toisenlaisia summia.

Stenmarck
Arvoisa puhemies, kun Essenin huippukokouksessa päätettiin välttämättömistä ja kattavista infrastruktuurisijoituksista, niillä tarkoitettiin ennen kaikkea valtioiden rajat ylittäviä moottoriteitä ja pikajunia Euroopassa, jossa sijoitukset on perinteisesti tehty omiin maihin. Juuri tästä syystä päätös oli niin tavattoman tärkeä. Hyvin toimivat sisämarkkinat eivät koskaan toteudu ilman kattavia sijoituksia tällä alueella.
Tänään käsiteltävässä mietinnössä nostetaan esiin kuitenkin joukko kysymyksiä siitä, kuinka päätöksiä oikeastaan noudatetaan käytännössä. Vain muutama näistä TEN-hankkeista on toteutettu kohtuullisen ajan kuluessa. Itse olen erityisen iloinen yhden hankkeen toteutumisesta, nimittäin kiinteästä yhteydestä Ruotsin ja Tanskan välisen Juutinrauman yli. Se vihitään aikataulun mukaisesti käyttöön muutaman kuukauden kuluttua. Suhtaudun kuitenkin epäilevämmin joihinkin muihin hankkeisiin.
Useat näistä hankkeista etenevät erittäin hitaasti, kuten monet ovat sanoneet. Esittelijä, joka muuten on tehnyt aivan erinomaista työtä, ilmaisi huolensa tästä. On erittäin huolestuttavaa, että näitä sijoituksia ei oteta vakavasti. Saanen esittää asiasta yhden esimerkin. Se koskee Pohjolan kolmiota, joka on tarkoitettu yhdistämään Pohjolan pääkaupungit pikajunilla ja moottoriteillä. Tämän toteuttamisen asianosaiset maat ovat ottaneet tehtäväkseen, mutta se edistyy erittäin hitaasti. Rahoja siirretään koko ajan muihin hankkeisiin, joiden katsotaan olevan tärkeämpiä kuin tämä suuri eurooppalainen hanke. Syynä on se, että sellaisten siirtojen tekeminen on täysin mahdollista, koska ei ole kunnollista aikataulua sille, milloin hankkeen on oltava valmis. Siten eivät tiet eivätkä rautatiet valmistu kohtuullisessa ajassa.
Haluaisin siis esittää täällä tänään muutamia kysymyksiä komission edustajalle: koska komission mielestä Pohjolan kolmion ja muiden TEN-projektien tulisi olla valmiita? Mitä komissio oikeastaan tekee, jotta tämä todella voi toteutua? Onko komissio valmis vaikuttamaan siihen, että asetetaan todellisia aikatauluja sille, milloin näiden jäljellä olevien hankkeiden on oltava valmiita, ja pitämään huolta siitä, että näin myös tapahtuu?

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, haluan ensiksikin erittäin vilpittömästi kiittää siitä työstä, jonka aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan puheenjohtaja Konstantinos Hatzidakis on tehnyt käsitellessään Euroopan laajuisten verkkojen tarkistamista, joka minun on lähikuukausina esiteltävä parlamentille. Uskon, että panoksenne tulee olemaan ratkaiseva komission laatimissa asiakirjoissa. Haluan lisäksi kiittää budjettivaliokunnan lausunnon valmistelijaa Sbarbatia hänen panoksestaan sekä tähän keskusteluun osallistuneita puhujia heidän puheenvuoroistaan.
Olen sitä mieltä, että minun on paitsi arvioitava tilannetta myös katsottava tulevaisuuteen, mikä on kaikkein tärkeintä. Tässä mielessä minun kannattaa käyttää hyväkseni tätä tilannetta ja täsmentää paria asiaa komission puolesta. Ensiksikin olen puheenjohtaja Hatzidakisin kanssa täysin samaa mieltä siitä, että Euroopan laajuisia verkkoja koskeva yhteisön politiikka on tärkeä, ja yhdyn myös siihen parlamentin näkemykseen, jonka paitsi hän myös budjettivaliokunnan lausunnon valmistelija ja muut parlamentin jäsenet toivat esille, että tähän politiikkaan on varattava riittävästi määrärahoja.
Tässä mielessä haluan kiittää parlamenttia siitä, että se tuki 4 600 miljoonan euron kokonaismäärärahoja vuosiksi 2000-2006 tähän otsakkeeseen. Minun on kuitenkin muistutettava teille, että komissio saa vuosittain hakemuksia hankkeista, joiden arvo on yli kolme kertaa vuotuisia määrärahoja suurempi. Samalla kaikki osapuolet ovat yksimielisiä siitä, että talousarviota ei saa kasvattaa, ja olette myös kuulleet kollegani, komission jäsen Schreyerin puhuvan siitä, millaisia vaikeuksia talousarviolle aiheutuu uusista tarpeista ja uusista velvoitteista, kuten siitä, että unionin täytyy Kosovon sodan jälkeen selviytyä antamistaan ensisijaisista poliittisista sitoumuksista. Tässä mielessä yhdyn Euroopan parlamentin huoleen liikenneverkkojen määrärahojen riittävyydestä, mutta mielestäni meillä on tiettyjä velvollisuuksia, jotka meidän on hoidettava.
Haluan muistuttaa teille, että olemme näinä vuosina saaneet selville, että yhteisön tuen osuus vuosina 1996, 1997 ja 1998 toteutetuissa hankkeissa on ollut 30 prosenttia, toisin sanoen sen osuus on erittäin merkittävä. On totta, että tähän on sisältynyt tavoitteen 1 alueilla ja koheesiomaissa toteutettuja hankkeita, jolloin yhteisrahoituksen prosenttiosuus on voinut olla suurempi. Haluan kuitenkin sanoa teille, ettemme pysty antamaan teille kokonaistietoja, koska kyse ei ole ainoastaan yhteisön rahoituksesta vaan myös maiden ja yksityisen sektorin ja joissakin tapauksissa alueiden ja paikallisten hallitusten rahoituksesta. Näin ollen pystymme antamaan teille ainoastaan käytettävissämme olevia tietoja ja tekemään arvioita niiden pohjalta.
Näin ollen korostamme sitä, mitä jäsen Jarzembowski sanoi - sitä, että komissiossa on useita vastuuhenkilöitä, ja unionin eri jäsenvaltioiden tahto on ilman muuta olennainen ja ratkaiseva näiden hankkeiden edistämisessä ja toteuttamisessa.
Sanotaan, että useat hankkeet ovat viivästyneet. Haluan sanoa tähän, että takarajana on vuosi 2010. Niinpä meillä on vielä aikaa saattaa ne päätökseen määräajassa. Lisäksi joihinkin hankkeisiin liittyy jokin erittäin merkittävä tekninen hankaluus. Pysähdyn hetkeksi yhteen useimmin mainituista hankkeista: Brennerin tunneliin. Kyseinen tunneli on Euroopan unionin teknisten edellytysten ja toimintakapasiteetin kannalta vertauskuvallinen hanke. Kyse on vuoristossa olevasta ensiluokkaisesta 54 kilometrin pituisesta tunnelista, johon liittyvät epävarmuustekijät edellyttävät suuria vakuuksia, ennen kuin Brennerin tunneliin voidaan investoida.
Englannin kanaalin hankkeen toteuttamiseksi tarvittiin useita merkittäviä tutkimuksia, ennen kuin piirustukset viimeisteltiin ja hanketta tarkennettiin ja se aloitettiin. Brennerin tapauksessa on kyse samasta asiasta. Ehkäpä on parempi, että aloitamme hieman myöhemmin mutta niin, että kaikki vakuudet on saatu, kuin että huomaamme kesken kaiken, ettemme ole tutkimusten perusteella osanneet varautua joihinkin vaikeuksiin, mikä viivästyttäisi meitä vielä enemmän.
Haluan sanoa teille, että on totta, että erään sopimuksen mukaisesti, jossa eräs eturyhmä on osallisena, on aloitettu uusia tutkimuksia, jotta Brennerin tunnelin lopulliset piirustukset saataisiin valmiiksi. Hanketta ei suinkaan ole haudattu, vaan kyse on erittäin monimutkaisesta hankkeesta, hyvät jäsenet, ja meidän on ymmärrettävä, että nämä tutkimukset valmistuvat todennäköisesti vasta viiden vuoden kuluttua. Sanon tämän selvästi. Puhumme hyvin kaukaisista ajankohdista, mutta se ei suinkaan tarkoita, etteikö tahtoa olisi. Se ei ole totta. Tahtoa on paljonkin. Asia vain on niin, että tahdon perustana on oltava varmuus siitä, että hanke voidaan toteuttaa, ettei uskottavuutemme kärsisi.
Lisäksi haluan sanoa, että 14 tärkeimpään TEN-hankkeeseen osoitettujen kokonaismäärärahojen rahoitustaso on ollut 60 prosenttia. Katsoitte tämän prosenttimäärän olevan riittävä parlamentin viimeksi antamissa päätöslauselmissa. Se on kompromissi alkuperäisen ehdotuksen ja neuvoston ehdotuksen välillä.
Vastaan joihinkin esitettyihin kysymyksiin ja haluan sanoa teille viime vuonna hyväksyttyjen Euroopan laajuisten verkkojen rahoitusasetuksen tarkistusten osalta, että julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyösopimukset ovat synnyttäneet uusia rahoitusmahdollisuuksia. Näitä kumppanuussopimuksia edistetään useilla tavoilla: ensiksikin monivuotinen ohjeellinen suunnittelu, jotka voivat entistä turvallisemmin mahdollistaa yksityisen sektorin panoksen, takaavat hankkeiden edistäjille yhteisön rahoituksen useiksi vuosiksi, ja nuo ohjelmat toteutetaan vuosina 2001-2006; toiseksi Euroopan laajuisten verkkojen budjettikohta vaikuttaa riskipääomarahoitukseen, mikä voi edistää - toivon niin - TEN-hankkeita koskevien sijoitusrahastojen syntymistä, ja olemme jo pyytäneet halukkaita ilmoittamaan kiinnostuksestaan.
Tarkistamme lähiaikoina Euroopan laajuisten liikenneverkkojen suuntaviivat. Annan lähiaikoina tarkistamista koskevan kertomuksen ja alustavan ehdotuksen. Minun on kuitenkin sanottava, että Euroopan laajuisten verkkojen tavoitteita ovat yhtenäismarkkinoiden kehittäminen sekä taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus - tehtäköön tämä selväksi. Näin ollen syrjäisten, syrjäisimpien ja heikommin kehittyneiden alueiden täytyy olla yhteisön toimien keskipisteenä. Pullonkaulojen avaaminen ei kuitenkaan haittaa syrjäisiä alueita. Annan tästä erittäin selvän esimerkin: vaikuttaako Bordeaux'n rautateiden pullonkaula Ranskaan? Kyllä, se vaikuttaa epäilemättä jonkin verran mutta vain suhteellisesti Ranskan lounaisosaan; sen sijaan se vaikuttaa olennaisesti koko Pyreneiden niemimaan keski- ja länsiosaan, toisin sanoen suureen osaan Espanjaa ja Portugalia. Kun siis avaamme yhden pullonkaulan Bordeaux'ssa, edistämme kehitystä Pyreneiden niemimaan yhdellä alueella. Haluan sanoa, että keskeisellä alueella toimiminen ei aina vaikuta haitallisesti syrjäisten alueiden etuihin, vaan päinvastoin, kaikki asiat liittyvät usein toisiinsa.
Arvoisa puhemies, haluan lopuksi viitata kysymykseen, joka koskee älykästä liikenteen hallintaa. Tämäkin asia on yksi keskeinen osatekijä Euroopan laajuisten verkkojen tarkistamisessa.
Haluan toistamiseen onnitella esittelijä Hatzidakisia ja kiittää häntä ja muita puhujia heidän työstään.

Puhemies
 Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen de Palacio.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Euroopan lentoliikenne
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Sterckxin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0075/2000) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: Euroopan lentoliikenne: yhtenäismarkkinoilta maailmanlaajuisiin haasteisiin (KOM(1999) 182 - C5-0110/1999 - 1999/2113(COS))

Sterckx
. (NL) Arvoisa puhemies ja arvoisa komission jäsen, kysytte tiedonannossanne oikeastaan, miltä Euroopan lentoliikennealan tulevaisuus näyttää. Tämä on suuri kysymys nyt noin kymmenen vuotta sen jälkeen, kun alan vapauttaminen alkoi. Toteatte tiedonannossanne, että tämän vapauttamisen myötä on alkanut kasvuprosessi, on syntynyt uusia yrityksiä, on avattu uusia reittejä, tariffit ovat oikeastaan uudistuneet, ja uudet ihmisryhmät ovat alkaneet käyttää lentoliikennettä. Olemassa olevista suurista ja pienistä kansallisista lentoyhtiöistä on tullut kannattavampia, ja ne ovat alkaneet toimia paremmin ilman valtiontukia. Nämä kaikki ovat oikeastaan asioita, jotka osoittavat, että vapauttaminen on pannut markkinat liikkeelle. Voimme sanoa, että yleisesti ottaen matkustajille on koitunut etuja vapauttamisesta, mutta ei kuitenkaan kaikille. Voi havaita, että esimerkiksi liikemiesluokassa edut ovat paljon pienemmät kuin muissa matkustusluokissa.
Herää kysymys, kuinka vahvalla pohjalla Euroopan lentoliikenneala on. Toteatte tiedonannossanne, että sirpaloituminen on vieläkin pahempaa meillä kuin Yhdysvalloissa. Meillä on suunnilleen yhtä monta lentoyhtiötä, mutta Yhdysvaltojen osuus maailmanmarkkinoista on 38 prosenttia ja meidän 27 prosenttia. Ero on siis valtava. Toteatte tiedonannossanne, että kannattavuus, siis yhtiöidemme tuotto, on huomattavasti heikompi kuin amerikkalaisten. Myös uusien markkinoille tulevien yhtiöiden elinkelpoisuus herättää kysymyksiä, sillä kuinka kauan ne pysyvät hengissä ja kuinka vahvoja ne ovat? Olisi mielenkiintoista tietää, kuinka moni toimii vielä kymmenen vuoden kuluttua Euroopan markkinoilla. Kuinka pysyvää ja kestävää on tämän alan kasvu, jota olemme nähneet kymmenen viime vuoden aikana? Ilmatilamme on ylikuormitettu, vai onko ilmatilamme huonosti hallittu?
Lentoasemamme ovat ylikuormitettuja, ja siksi, arvoisa komission jäsen, on erityisen tärkeää, että teette lopultakin ehdotuksen lähtö- ja tuloaikojen hallinnasta lentoasemilla. Tämä on mielestäni elintärkeä asia erityisesti pienyrityksille, jotka tulevat markkinoille. Meillä on ollut kysymyksiä sosiaalisesta kehityksestä ja matkustajien oikeuksista. Siksi haluaisin kysyä teiltä, miten hiljattain aikaansaatu Gibraltaria koskeva sopimus vaikuttaa tähän asiaan. Onko sillä jotakin tekemistä lentoliikenteen kanssa? Tässä ovat ne kysymykset, jotka meillä vielä on tästä asiasta.
Vapauttamisen jälkeen tarvitaan vielä merkittäviä askelia. Ensimmäinen askel on luonnollisesti lennonjohdon eurooppalaistaminen. Sitä käsitellään kollega Atkinsin mietinnössä, ja aion esittää huomenna suullista tarkistusta siitä, että sana "yksityistäminen" vaihdettaisiin sanaksi "vapauttaminen". Olemme sopineet siitä suurten ryhmien kesken. On selvää, että myös eräs toinen asia täytyy eurooppalaistaa, ja se on turvallisuus. Eurooppalainen turvallisuusvirasto täytyy saada pikaisesti perustettua. On selvää, että jäsenvaltioiden täytyy ottaa askel taaksepäin näissä kahdessa asiassa. Sitten tulen oleelliseen kohtaan tiedonannossanne: Euroopan lentoliikenteellä ei ole ulkopolitiikkaa, joten kolmansille maille myönnettävistä oikeuksista neuvotellaan kahdenvälisesti. Tämä luonnollisesti määrää koko ilmailuteollisuuden rakenteen Euroopassa. Vapauttamisen jälkeen on tavallista, että yritykset alkavat mukautua vapautetuille markkinoille. Lentoliikenteessä siitä näkyy oikeastaan hyvin vähän merkkejä. Fuusioita ei ole ollut. KLM:n ja Alitalian välillä oli sellainen yritys, joka on nyt rauennut oikeastaan muutamien kansallisuuksiin liittyvien vaikeuksien vuoksi, jos saan sanoa niin. Swissair ja Sabena neuvottelevat vieläkin, mutta siinä olemme riippuvaisia Sveitsin kanssa tehtävästä sopimuksesta, josta myös neuvottelemme vielä tällä viikolla ja josta Sveitsissä myös täytyy pian järjestää kansanäänestys. On tavallista, että eurooppalaiset yhtiöt kuitenkin liittoutuvat amerikkalaisten kumppaniensa kanssa, mutta niillä on oikeastaan heikompi rooli verrattuna amerikkalaisiin. Siksi minulla on esittelijänä muutama kysymys ehdotuksestanne transatlanttisen yhteisen ilmailualueen perustamiseksi. Pidän sitä periaatteessa hyvänä asiana. Herää kuitenkin kysymys, eikö se ole ennenaikaista ja eikö se ole liian suuri askel, jos Euroopan ilmailuteollisuuden rakenne ei ole ennen sitä vahva. Muutamia hyvin mutkikkaita ongelmia täytyy ratkaista, ennen kuin voimme ottaa tämän toisen askeleen. Suhtaudun esittelijänä henkilökohtaisesti vieläkin hieman epäluuloisesti amerikkalaisten nationalismiin, kun on kysymys liikenteestä, siis myös lentoliikenteestä. On neuvoteltava hyvin avoimesti ja vastavuoroisesti, kuten sitä nimitetään, ja eurooppalaisilla yhtiöillä täytyy olla täsmälleen samat oikeudet kuin amerikkalaisilla, sillä muuten emme onnistu. Vasta silloin Euroopan lentoliikenne kykenee nykyisessä tilassaan kilpailemaan avoimilla markkinoilla amerikkalaisten kanssa.
Tärkeä kysymys on se, mitä teemme, jos emme onnistu amerikkalaisten kanssa. Mitä teemme sitten yksinämme? Kuinka elinkelpoinen on Euroopan teollisuus, jos se rajoittuu Euroopan rajoihin ja kahdenvälisiin sopimuksiin. Lisäksi - en ole käsitellyt tätä juurikaan mietinnössäni, mutta tämä asia tulee esille Lucasin ympäristöä koskevassa mietinnössä - meidän täytyy todeta, että on olemassa rajat. Myös ympäristöllä on rajansa, ja tämä on tärkeä, oleellinen kysymys, jota meidän ei ehkä tule esittää minun mietintöni vaan Lucasin mietinnön perusteella. Sitten toinen asia. Minunkin mietinnössäni painotetaan yhteentoimivuutta. Mielestäni komissionkin täytyy toimia selkeästi ja tehdä ehdotuksia sen edistämiseksi. Juna ja lentokone voivat toimia joissakin tapauksissa oikein hyvin yhdessä.
Arvoisa puhemies, joka tapauksessa johtopäätöksenä voi sanoa, että vapauttaminen on ollut tärkeä asia. Myös minä tunnustan sen, mutta emme ole vielä edes puolivälissä. Meidän täytyy saada komissiolta hyvin pikaisesti ehdotuksia, konkreettisia toimintasuunnitelmia ja lakitekstejä, joista voimme keskustella tämän alan tilanteen parantamiseksi. On myös selvää, että jäsenvaltioilla on hyvin suuri vastuu, ja niistä riippuu hyvin paljon; kuinka paljon ne haluavat tehdä todellisen Euroopan lentoliikenteen ja todellisen Euroopan ilmailuteollisuuden aikaansaamiseksi? Mielestäni myös parlamentin, yhdessä komission ja neuvoston kanssa, täytyy toimia nopeasti tässä asiassa, koska maailma ei odota meitä. Meidän täytyy siis toimia nopeasti, koska muuten meitä ei kuunnella.

Foster
Arvoisa puhemies, teollisuusvaliokunnan lausunnon valmistelijana haluaisin vain ottaa esiin muutaman alan, jotka tänään olisi mielestäni tarpeen mainita. Lentoliikenne on epäilemättä yksi kaikkein mielenkiintoisimmista ja jännittävimmistä aloista. Alan liiketoiminnalle ja työpaikkojen luomiselle tarjoamat mahdollisuudet ovat tulleet viimeisen vuosikymmenen aikana näkyvästi esiin Euroopan maiden ja koko maailman talouselämässä.
Esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa lentoliikenteen vuosittainen osuus Yhdistyneen kuningaskunnan bruttokansantuotteesta on 10,2 miljardia Englannin puntaa, ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa se on luonut suoraan tai siitä riippuu epäsuorasti 380 000 työpaikkaa. Sen avulla kuljetetaan vientituotteita Yhdistyneestä kuningaskunnasta 35 miljardia Englannin punnan arvosta, ja se tarjoaa kiistatta parhaat yhteydet kokonaismarkkinoille, jotka ovat kymmenkertaistuneet Euroopan yhteisössä. Aloittaessani uraani lentoliikenteen alalla 30 vuotta sitten hyvin harvoilla ihmisillä oli varaa lentää. Kuitenkin tällä hetkellä markkinoiden vapautumisen myötä lentämisestä on tullut useimmille ihmisille elämäntapa.
Tiedonannossa käsitellään useita aloja, ja siinä hahmotellaan melko tarkasti lentoliikenteessä 10 viime vuoden aikana tapahtunutta kehitystä. Joillakin aloilla komissio ei kuitenkaan ole juurikaan myöntänyt lentokoneteollisuuden tuomia etuja, ilmatila mukaan luettuna, ja olen pettynyt siihen, että asiakirjassa suhtaudutaan kielteisesti tähän teollisuuteen.
Yksi avaintekijä 20 viime vuoden aikana saavutetussa menestyksessä on ollut valtion omistamien kansallisten yhtiöiden 1980-luvulla alkanut yksityistäminen. Suhtaudun myös myönteisesti komission ilmoitusta tukiaisten lopettamisesta.
Kun tarkastelemme reittitarjontaa ja muuta kuluttajien kannalta, huomaamme, että lentojen hinnat ovat alentuneet huomattavasti viime vuosina. Lentojen hinnat Yhdistyneessä kuningaskunnassa ovat kaikkein alhaisimpien joukossa, ja se osoittaa, mikä vaikutus kilpailuun ja hinnoitteluun on sillä, että maassa toimii kolme suurta lentoyhtiötä. Siitä on koitunut todellista hyötyä, ja muiden maiden kannattaa panna se merkille. Mietinnössä käsitellään jossain määrin Euroopan lentoliikenteessä varsinkin Pohjois-Atlantin yli suuntautuvien lentojen kohdalla tapahtunutta kapasiteetin lisääntymistä, mutta sehän on ilmiselvästi melko hankala aihe.
Yhdyn täysin siihen, että joihinkin haasteisiin on vastattava, kuten ruuhkautumisongelmaan, varsinkin lennonjohdon osalta. Mielestäni komission velvollisuutena on kuitenkin esittää tasapuolisempia käsityksiä, jotka eivät vaaranna sellaisen teollisuuden merkitystä ja menestystä, joka on osaltaan vaikuttanut valtavasti koko maailmaan, eikä ainoastaan Euroopan maihin.

Schmitt
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä antoi jo tukensa kollega Sterckxin mietinnölle aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnassa ja se antaa sille tukensa myös täysistunnossa. Keskeinen sanoma on se, ja sen kollega Sterckx on tehnyt selväksi vielä kerran, että vapauttaminen on periaatteessa pääosin onnistunut. Olemme saavuttaneet kilpailun oleellisen lisääntymisen. Tämä kilpailu on johtanut siihen, että myös hintatasolla on tapahtunut liikehdintää syntyneen kilpailun seurauksena, ei varmaankaan kaikilla markkinatasoilla, mutta kuitenkin monilla aloilla. Lisäksi sitä, mitä monet pelkäsivät - että vapauttaminen johtaisi työpaikkojen vähenemiseen ja työskentelyolojen huonontumiseen - ei ole tapahtunut, vaan työllisyyslukumme kasvavat edelleenkin.
Työntekijäluvut ovat kasvaneet noin kahdeksan vuoden aikana lähes 50 000:lla, eikä meillä ole myöskään työskentelyolojen osalta tilannetta, jossa olisi tapahtunut todella pitkäaikaisia huononnuksia, ellei siihen haluta sitten liittää sitä, mikä on tapahtunut kansallisesti, nimittäin että valtiolliset lentoyhtiöt muutetaan niin sanotusti nykyaikaisiksi palveluyrityksiksi, ja siten muutetaan ja nykyaikaistetaan samalla tietysti myös työskentelyoloja.
Siitä huolimatta olen kiitollinen, kun mietinnössä käsitellään sitä, että me - vaikkakin toisesta syystä, nimittäin turvallisuusnäkökohdasta käsin - odotamme tietysti yhtenäisiä sääntöjä esimerkiksi työ- ja lentoaikojen osalta, koska koulutus ja vastaava konkreettinen työtilanne tulevat viime kädessä vaikuttamaan pitkällä aikavälillä siihen, miten turvallisesti Euroopan lentoliikennettä voidaan muotoilla jatkossa.
Kollega Sterckx on tehnyt kuitenkin myös selväksi, että vapauttaminen voi koskea vain hyvin pientä osaa eurooppalaisesta lentoliikenteestä, jota voidaan pitää laajalti onnistuneena, mutta meillä on monia muita aloja, jotka ovat meille tällä hetkellä suurempi taakka, olipa kyse sitten vanhoista, vielä ratkaisemattomista ongelmista tai uusista ongelmista. Me emme voi vielä pitkään aikaan puhua periaatteessa siitä, että meillä on yhtenäiset, yhteisölliset ja eurooppalaiset lentoliikennemarkkinat. Minun nähdäkseni jatkossa pitäisi tarttua neljään oleelliseen asiaan. Kollega Sterckx käsittelikin jo joitakin niistä, ja minä haluaisin mielelläni tarttua tähän aiheeseen vielä kerran. Jäsenvaltioiden lentoyhtiöille on mielestäni annettava tietysti mahdollisuus saada samanlaiset pääsyedellytykset kansainvälisille markkinoille kuin muilla maailman lentoyhtiöillä on. Meidän on huolehdittava samalla siitä, että lentoyhtiöitä vakautetaan myös taloudellisesti, eli meidän on yritettävä turvata vastaavan maassa tapahtuvan kilpailun kautta, että valtavia kustannusrasitteita lentokenttämaksuista maakäsittelyn kuluihin alennetaan myös tasolle, joka on tavallinen muissa maailman valtioissa.
Toiseksi: sanon selvästi, että lentoliikenteen määrän kasvu on toivottavaa. Se lisää yksilöllistä liikkuvuutta. Me emme saa toisaalta kuitenkaan sivuuttaa siinä yhteydessä myöskään ympäristön edellytyksiä. Tältä osin minulla on kuitenkin suhteellisen selvä kanta. Kiellot eivät ole oikea tie, vaan on annettava sykäyksiä ja tukea, kun lentoyhtiöt lähtevät omalta osaltaan päästöjen vähentämisen tielle ottamalla käyttöön nykyaikaisia koneita ja kuluttamalla siten vähemmän lentobensiiniä sekä tuottamalla viime kädessä vähemmän meluhaittoja.
Kolmanneksi: minun nähdäkseni kuluttajansuojaa on kehitettävä, koska kasvavien asiakaslukujen myötä syntyy tietysti myös lisää ongelmia, ja asiakas on tällä alalla paremman suojelun arvoinen kuin lentoyhtiö. Neljäs ja viimeinen, mutta mielestäni tärkein asia on: meidän on varmistettava, että meillä on viimeinkin myös taivaalla yhteisöllinen Eurooppa, että lentovalvonta järjestetään yhtenäisesti ja siten vähennetään viivästymisiä ja ruuhkia.

Wiersma
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää jäsen Sterckxiä hänen mietinnöstään. Se on ensimmäinen lentoliikennettä koskeva mietintö, jota käsittelemme tänä vuonna. Me kannatamme sellaisen Euroopan lentoliikennealueen perustamista, jossa otetaan huomioon kaikki lentoliikenteen näkökohdat myöhästymisistä ympäristövahinkoihin. Olemme lisäksi sitä mieltä, että unionin täytyy voida puhua maailmassa yhdellä äänellä tästä asiasta. Myös me pidämme kyseenalaisina kansallisia reaktioita ja kansallisia esteitä, jotka ovat vieläkin merkittäviä Euroopan lentoliikenteessä. Haluan tässä yhteydessä viitata esimerkiksi lennonjohtoon. Nämä kansalliset reaktiot ja kansalliset etuoikeudet jarruttavat myös yhteistyömuotoja, kuten olemme nähneet KLM:n ja Alitalian yhteistyön valitettavasti epäonnistuessa hiljattain. Emme vastusta vapauttamista, sikäli kuin se voi auttaa saamaan aikaan tehokkaampaa politiikkaa, mutta tämä on käytännöllinen lähestymistapa, ei dogmaattinen, koska silloin, kun julkisten palvelujen tai ympäristön edut vaativat, emme epäröi vaatia aktiivisia toimia viranomaisilta.
Pyydämme myös kiinnittämään huomiota lentoliikenteen kehityksen inhimilliseen puoleen. Tähän liittyy kolme ensisijaista asiaa. Ensimmäinen on turvallisuus. Me kannatamme sellaisen Euroopan turvallisuusviraston perustamista, jossa olisi mukana mahdollisimman monta maata. Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta on hyväksynyt tarkistuksemme, joka koskee tätä laajennusta. Yhteiset standardit ja tarkastussopimukset parantavat turvallisuutta. Se ei saa rajoittua EU:hun. Me voimme ja meidän täytyy olla mukana auttamassa turvallisuussopimusten parantamista koko Euroopassa. Syntyy sellainen vaikutelma, että vapauttamisen mukanaan tuomasta kustannusten alenemisesta on pelkästään etua. Niin on ehkä joidenkin matkustajien tapauksessa. Kun tarkastelee suurten lentoyhtiöiden tuoreimpia vuosikertomuksia, tämä päätelmä ei olekaan enää johdonmukainen. Myös henkilöstö on kokenut kustannusten alenemisen sosiaalisia vaikutuksia. Emme halua päästää tilannetta karkaamaan käsistämme varsinkaan silloin, kun kyseessä voi olla myös turvallisuus, kun esimerkiksi lentäjät joutuvat lentämään liian kauan.
Sitten lopuksi, lippujen hinnat saattavat kyllä olla alhaiset, mutta muuten matkustajien etuja ei usein oteta juurikaan huomioon. Ei ole mukavaa, jos joutuu odottamaan tunteja myöhästymisen vuoksi, jolloin ehkä myöhästyy jatkolennolta. On vielä ikävämpää, jos joutuu ylivarauksen uhriksi. Edessämme olevassa Sterckxin mietinnössä sanotaan hieman ponnettomasti, että matkustajille on annettava tietoja sellaisista tilanteista. Siitäpä heille vasta hyötyä olisi. Matkustajilla on oikeuksia, ja heillä on ennen kaikkea oikeus saada tietoja silloin, kun on ongelmia. Olen ymmärtänyt, että lentoasemat asennuttavat tänä kesänä ilmoitustauluja, joissa kerrotaan matkustajien oikeuksista esimerkiksi myöhästymistapauksissa. Se on askel hyvään suuntaan. Vielä parempi olisi, jos Euroopan parlamentti lisäksi hyväksyisi PSE-ryhmän tarkistuksen, joka koskee matkustajien oikeutta saada tietoja. Me puhumme aina kovasti kuluttajien eduista, ja tässä on nyt yksi sellainen.

Lucas
Arvoisa puhemies, minulla on puheaikaa vain muutama minuutti, niinpä haluan keskittyä vain yhteen tiettyyn seikkaan komission tiedonannossa. Palauttakaamme mieliimme, että tämän tiedonannon nimi on "Euroopan lentoliikenne: yhtenäismarkkinoilta maailmanlaajuisiin haasteisiin". Kuitenkin yksi silmiinpistävä asia tässä tiedonannossa on, että siinä ei näytetä otettavan huomioon sitä, että yksi koko maailmaa koskettavista haasteista on, kuinka lentoliikenteessä pystytään vastaamaan lisääntyviin ympäristötarpeisiin ja samalla ympäristölainsäädäntöön. Tämän tiedonannon monista näkökohdista vain yhdessä lyhyessä kappaleessa puhutaan tästä asiasta.
Komission lentoliikennettä ja ympäristöä koskenutta sangen onnistunutta tiedonantoa käsitelleenä esittelijänä tiedän, että ympäristö- ja kilpailukykyä koskevat kysymykset ovat varsin hankalia ja että keskustelun molemmilla osapuolilla on asiassa vahvat mielipiteet. Tiedonanto esimerkiksi alkaa sillä, että todetaan, että lentoliikenteen kasvu on kestämätöntä ja että sitä on hillittävä, koska sillä on vaikutuksia ilmastoon ja Euroopan kansalaisten elämän laatuun ja terveyteen, ja siinä sanotaan varsin selvästi, että jatkaminen tavalliseen tapaan ei ole mahdollista. On melkoisen selvää, että sillä, että lentoliikenteessä otetaan huomioon ympäristönäkökohdat, on vaikutusta kilpailukykyyn, sillä jotkin niistä ovat myönteisiä ja toiset kielteisiä.
Älkäämme aliarvioiko myöskään lentoliikenteen ympäristövaikutuksia. Vasta eilen joukko ympäristöalan kansalaisjärjestöjä, joiden joukossa myös Maan ystävät -järjestö, julkaisivat Yhdistyneessä kuningaskunnassa raportin, jossa korostettiin painokkaasti sitä, että yksi lento Yhdysvaltoihin ja sieltä pois synnyttää enemmän saasteita kuin keskimääräinen autoilija synnyttää Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuodessa. Se tarkoittaa sitä, että maailman 16 000 kaupallista suihkukonetta tuottaa yli 600 miljoonaa tonnia hiilidioksidia vuodessa melkein yhtä paljon kuin kaikki Afrikan maat yhdessä. Lisäksi lentomatkustajien määrä tulee lähes kaksinkertaistumaan 15 seuraavan vuoden aikana.
Siksi pyytäisinkin ottamaan ympäristöseikat hieman paremmin huomioon kaikessa toiminnassa. Sen sijasta, että rajaisimme lentoliikenteen ympäristönäkökohdat ainoastaan asiaa nimenomaisesti käsitteleviin selvityksiin, meidän olisi sisällytettävä ympäristökysymykset kaikkiin lähestymistapoihin tällä alalla ja varsinkin pyrittäessä käsittelemään kilpailukykyä. Esittelijä Sterckx on sisällyttänyt ympäristökysymykset omaan mietintöönsä. Olen siitä varsin iloinen, mutta toivoisin myös, että ympäristökysymykset otettaisiin automaattisesti huomioon kaikissa komission mietinnöissä ja tiedonannoissa.

Meijer
Arvoisa puhemies, viime vuosisadan ensimmäisellä puoliskolla monet mielipiteenmuokkaajat väittivät, että ilmatila tarjoaa rajattomasti tilaa kansainvälisen liikenteen kasvulle. Maassa oli kaikki täynnä, ja uusi infrastruktuuri oli kallista, mutta ilmassa oli vielä kaikki mahdollista. Samalla Euroopan unionin sydämessä sijaitsevat maat ovat törmänneet odottamattomiin ongelmiin. Vapaan kilpailun, polkumyynnin ja halvan verottoman
polttoaineen vuoksi ilmatila on liian täynnä. Pariisiin, Lontooseen, Frankfurtiin ja Amsterdamiin on syntynyt valtavat lentoasemat, joissa Euroopan ulkopuolelta tulevat matkustajat vaihtavat usein konetta. Nämä lentoasemat vain kasvavat ja aiheuttavat ympäristölleen pahaa ylikuormitusta. Sen lisäksi että ympäristön asukkaat valittavat, myös matkustajat ovat tyytymättömiä. He joutuvat yhä enemmän tekemisiin myöhästymisten kanssa. Mainitsemillani alueilla ilmatila on pikkuhiljaa täynnä. Uusien navigointitekniikoiden ja hiljaisten lentokoneiden avulla lentojen määrän voidaan antaa ehkä vielä jonkin aikaa kasvaa, mutta se tapahtuu väistämättä ympäristön, turvallisuuden ja palvelujen luotettavuuden kustannuksella.
Kasvun rajat on saavutettu. Jatkossa henkilö- ja tavaraliikenteen kasvun täytyy tapahtua muulla tavalla: rautateillä tai vesiliikenteessä. Samalla kuitenkin viranomaisten politiikallaan edistämä lentoliikenne kilpailee kivenkovasti junaa ja laivaa vastaan. Siksi kansainvälinen junaliikenne sekä jokia ja kanavia pitkin kulkeva tavaraliikenne on vähentynyt jyrkästi. Suoria kansainvälisiä junayhteyksiä on Euroopan unionissa hieman vähemmän kuin 20 vuotta sitten. Euroopan unionin syrjäisillä alueilla vaikuttaa sitä vastoin siltä, että siellä olisi aika pysähtynyt. Siellä valitetaan yhä, kuinka vaikea on päästä syrjäisille alueille tai saarille. Uusien pienten lentoasemien rakentamiselta odotetaan ihmeitä, koska ne voisivat houkutella rikkaita liikemiehiä ja valtavasti matkailijoita. Nyt muuten myös Välimeren turistirantojen ympäristössä on yhä enemmän onnettomuuksia, meluhaittoja ja ilman saastumista, ja siellä tuhotaan luonnonsuojelualueita.
Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnassa Sterckxin mietinnöstä käydyssä keskustelussa ja esitetyistä tarkistuksista on jo käynyt ilmi, että parlamentissa esiintyy kaksi hyvin erilaista näkemystä. Ensimmäisen näkemyksen mukaan tarvitaan yhä enemmän lentokoneita liikennöimään, kaikki lailliset lentoliikenteen esteet täytyy poistaa, ja lentolippujen täytyy halventua vielä uudelleen. Kuulen tämän näkemyksen ennen kaikkea niiden edustajien suusta, jotka aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnassa yhä uudelleen valittavat, että heidän lentonsa oli jälleen tänään myöhässä, ja jotka antavat näkemyksensä liikennepolitiikasta riippua vahvasti näistä omakohtaisista kokemuksista. Toisen näkemyksen mukaan lentoliikenne on kasvanut kymmenen viime vuoden aikana jo aivan liian jyrkästi. Luonnollisen elinympäristön säilyttäminen ja suojelu ovat paljon tärkeämpiä asioita kuin nopea ja halpa liikenne, ja lentoliikenne on syrjäyttänyt jo aivan liian suuren osan junaliikenteestä. On korkea aika, että matkustajien, henkilöstön ja asukkaiden turvallisuus ja terveys saavat todellisen etusijan.
Ryhmäni valitsee painokkaasti tämän toisen näkemyksen, jossa painotetaan ympäristöä, turvallisuutta ja henkilöstön etuja. Emme voi enää jatkaa lentoliikenteen rajoittamatonta kasvua ja uhrata sen vuoksi kaikenlaisia muita asioita. Pidämme Sterckxin mietintöä riittämättömänä todellisten ongelmien ratkaisemiseksi, mutta se on kuitenkin ensimmäinen askel hyvään suuntaan. Olen iloinen siitä, että esittelijä osoitti jo aikaisessa vaiheessa olevansa valmis hyväksymään joitakin tarkistuksia, jotka koskevat turvallisuutta ja ympäristöä.

Speroni
Arvoisa puhemies, Sterckxin mietintö on todella hyvin laadittu, ja siinä syvennetään erittäin tärkeää ja kiinnostavaa aihetta. Ehkä joku ei kykene ymmärtämään tätä, mutta lentoliikenne ei ole itsetarkoitus: lentoliikenne liikuttaa pääomia, se liikuttaa teollisuutta, sekä matkailuteollisuutta että muun kaltaista teollisuutta, ja se luo ihmisten välisiä yhteyksiä ei ainoastaan virkistysmielessä vaan myös kaupantekomielessä: se kasvu, jonka lentoliikenne siis tarjoaa Euroopan ja koko maailman taloudelle, on todellakin huomattava tekijä, ja sitä pitää näin ollen edistää ja samanaikaisesti säännellä. Näin siitä syystä, että tiedämme, että liian usein puuttuu suunnitelmallisuutta, liian usein lentoasemia ei ole sijoitettu asianmukaisille alueille, ja liian usein lentoyhtiöllä on kasvuvaikeuksia nimenomaan sotilaallisten ilmakäytävien ja rajoitusten takia.
Pitää tietenkin muistaa, että lentoliikenne on ehkä kaikkein voimakkaimmin maailmanlaajuistunut ala, koska erityisesti nykyään varsinkin ne lentokoneet, joiden lentosäde on suuri, voivat vaivatta lentää koko maailmassa. Niinpä jos nykyään on helppoa siirtää teollisuuslaitos, vielä helpompaa on siirtää lentoyhtiö, koska tuotantoväline on itsessään liikkuva.
Tämän lisäksi meillä on kilpailuongelma ennen kaikkea Yhdysvaltojen kanssa sellaisten suurten ilmakulkuneuvojen tähden, joita varten on luotu yhtenäiset säännöt, jollaiset valitettavasti vielä puuttuvat Euroopan unionilta. Haluaisinkin korostaa sitä, että Euroopan unionista puuttuvat tällaiset yhtenäiset säännöt sekä lentoliikenteen valvonnan osalta meiltä ei siis puutu ainoastaan yhtenäisiä sääntöjä vaan yhtenäinen toiminta että ammattinimikkeiden tunnustamisen osalta. Vielä nykyäänkään italialainen lentäjä ei voi harjoittaa esimerkiksi Belgiassa ammattiaan Italiassa hankitun koulutuksen pohjalta.
Toinen ratkaistava kysymys koskee ikää. Eräissä Euroopan unionin maissa lentäjänä voi toimia 65 ikävuoteen saakka, muissa maissa työt on pakko lopettaa 60 vuoden iässä.
Niinpä esitän komissiolle kehotuksen hyväksyä mahdollisimman pian yhtenäiset koko Euroopan unionia koskevat säännöt.

Van Dam
Arvoisa puhemies, lentoliikenne on joutunut turbulenssiin. Kollega Sterckxin mietinnössä kiinnitetään huomiota alan vahvan kasvun seurauksiin. Alan valtavan kilpailun seurauksena on alkanut hintasota tietyillä osa-alueilla. Matkustajien ja siten myös lentojen määrä kasvaa hälyttävästi. Esittelijä etsii ratkaisua ruuhkautumiseen yhteisestä ilmatilasta ja eurooppalaisesta lennonjohdosta. Kannatan häntä tässä asiassa.
Kilpailu johtaa myös kustannusten alenemiseen. Alan henkilöstöön kohdistuvat paineet kasvavat sekä sosiaalisesti että taloudellisesti. On välttämätöntä taata henkilöstön oikeudet. Olen samaa mieltä esittelijän huomautuksista, jotka koskivat toivottavia ehdotuksia sosiaalisista näkökohdista.
Myös matkustajat joutuvat kärsimään kovasta kilpailusta. Sen vastakohtana, että hinnat ovat laskeneet joillakin osa-alueilla, on tilanteita, että matkustajien oikeudet - muun muassa ylivarausten tapauksessa - ovat pahasti uhattuina. Myös se vaatii toimenpiteitä.
Tämän kehityksen seuraukset ympäristölle ovat hyvin tärkeä asia. Päästöarvoihin, meluun ja haitallisiin aineisiin liittyvien innovaatioiden tulokset eivät voi korvata lentoliikenteen vahvan kasvun aiheuttamia ympäristövahinkoja. Ei vaikuta myöskään siltä, että se olisi mahdollista lähitulevaisuudessa.
Siksi on välttämätöntä harkita, millaisen aseman haluamme antaa lentoliikenteelle ja millainen asema meidän täytyy antaa sille. Osa liikenteestä on mahdollista hoitaa ainoastaan lentokoneella. Kasvava liikenteen kysyntä esimerkiksi lomailua varten voidaan suurelta osin hoitaa myös muilla tavoin.
Tässäkin mietinnössä tulee kiinnittää huomiota maailmanlaajuisten lentoliikennemarkkinoiden varjopuoleen. Yhteinen lennonjohtojärjestelmä, moottoreihin liittyvien teknisten innovaatioiden edistäminen sekä matkustaja- ja tavarakuljetusten muiden muotojen - ajatellaan erityisesti matkustajakuljetuksia rautateitse ja tavarankuljetuksia käyttäen rannikkomerenkulkua - edistäminen ovat tässä yhteydessä ratkaisuja, joita ajattelen.
Lentopalvelujen arvonlisäveron ja lentobensiinin valmisteverojen periminen, tarvittaessa Euroopan sisäisesti, samalla tavalla kuin muilta liikennemuodoilta muodostaisi mielestäni tasapainoisemman kuvan kustannuksista, joita eri liikennemuodot aiheuttavat.
Lyhyesti sanottuna, lentoliikennealalla on levottomat ajat edessään. Meidän kuuluu hoitaa tätä asiaa yhteiskunnan etujen mukaisesti. Mielestämme esittelijä antaa mietinnöllään siihen hyvän suunnan.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, haluan valottaa vielä kerran yhtä Sterckxin mietinnön näkökohtaa, nimittäin lentotilan valvonnan eli lennonjohdon kysymystä. Uskon, että Sterckxin mietinnön 8 kohdassa on valittu erittäin hyvä lähtökohta, meidän on nähtävä se keskipitkällä ja lyhyellä aikavälillä. Aloitan keskipitkästä aikavälistä. Keskipitkällä aikavälillä meidän on siirrettävä lennonjohdon sääntelyä koskeva toimivalta Euroopan yhteisölle. Se on myös mahdollista! Siinä yhteydessä ei pidä tulla sanomaan, että kyllä, Eurocontrolissa on paljon enemmän jäseniä, ja se on paljon parempi. Eurocontrol ei toimi, se on todistettu. Yksi syistä on nähtävissä siinä, että päätöksenteko tapahtuu yksimielisyysperiaatteen mukaan ja todella hitaasti.
Uskon, että eurooppalaisen talousalueen esikuva on hyvä esikuva. Sääntelyä koskeva toimivalta on 15 jäsenen yhteisöllä, ja kun seuraavien vuosien aikana yhteisöön haluaa liittyä 12 maata, silloin meitä on jo 27. Jos me otamme eurooppalaisen talousalueen esimerkin Norjan ja Islannin kohdalla, ei ole mikään ongelma liittää myös Sveitsi samaan järjestelmään. Me tarvitsemme siis unionin toimivaltaa näissä kysymyksissä, jotta päätökset voidaan tehdä enemmistöllä ja yhteisön oikeuden pohjalta ja jotta järjestelmä ei ole riippuvainen yksimielisyydestä ja kansainvälisestä sopimusoikeudesta. Me tarvitsemme lisäksi konkreettista toimintaa harjoittavia yksityisiä palveluyrityksiä. Huomaan, että kollega Sterckx olisi mielellään korvannut sanan "yksityistäminen" sanalla "vapauttaminen". Uskon meidän tekevän mielellämme samoin.
Me tarvitsemme kuitenkin - ja myös siltä osinhan hän on samaa mieltä meidän kanssamme - kilpailua. Meidän on päästävä eroon monopolitilanteesta ja me alamme pohtia sitä, että - vaikka se ei olekaan mikään vallankumous - jos meillä on yhtenäismarkkinat maassa, meillä voisi olla yhtenäismarkkinat myös ilmassa ja että eri yhteistyötä tekeville tai kilpaileville palveluyrityksille pitää antaa ehdottomasti mahdollisuus tarjota palveluja lentoyhtiöille sekä valvoa tiettyjä väyliä Euroopan ilmatilassa kansallisten rajojen yli ja pikkuvaltioihin jakaantumisen aiheuttamasta poliittisesta hajanaisuudesta huolimatta. Sitä meidän on syvennettävä. Mehän tulemme keskustelemaan siitä vielä kerran Atkinsin mietinnön yhteydessä.
Nyt lyhyen aikavälin näkökohtiin. Me kaikki olemme kiitollisia komission varapuheenjohtajalle siitä, että hän on asettanut korkean tason työryhmän, jotta menestystä saavutetaan myös lyhyellä aikavälillä. Voin vain vedota 15 jäsenvaltion hallitukseen, että ne määräävät siviili- ja sotilaalliset neuvonantajansa todellakin toimittamaan komission varapuheenjohtajalle ratkaisuja kuukauden loppuun mennessä, jotta meillä on kesäkuussa jotain konkreettista ja jotta komission varapuheenjohtajalla on mahdollisuus saada aikaan konkreettisia vaatimuksia ja ryhtyä konkreettisiin toimiin, esimerkiksi antaa siviililentokoneille mahdollisuus käyttää satunnaisesti sotilasalueita. Meidän on siis päästävä eteenpäin käytännöllisissä ratkaisuissa, sillä ei voi käydä päinsä, että meillä on tänä kesänä sama tilanne kuin viime kesänä: ruuhkainen ilmatila, odotuskaarrokset, järjetön lentobensiinin loputon polttaminen ilmassa, siis äärimmäisen merkittävä ympäristön saastuttaminen! Antakaa meidän toivoa, että komission varapuheenjohtaja, jos jäsenvaltiot toimittavat hänelle todellakin sen, minkä hän haluaa, voi tehdä meille hyvän ehdotuksen jo kesällä vaikuttavia lyhyen aikavälin toimia varten.

Simpson
Arvoisa puhemies, haluaisin aivan ensiksi kiittää esittelijä Sterckxiä hänen mietinnöstään, jossa käsitellään erästä tärkeää osa-aluetta siviililentoliikenteen alalla. Ei ole epäilystäkään siitä, etteikö siviililentoliikenne olisi kasvanut huomattavasti 10 viime vuoden aikana, ja sen ennustetaan kasvavan lähitulevaisuudessakin. Jotkut väittävät sen johtuvan ainoastaan alalla tapahtuneesta vapauttamisprosessista. Vaikka minä ja ryhmäni myönnämme, että sillä on ollut huomattavaa merkitystä lentoliikenteen kasvun kannalta, myös muut tekijät ovat vaikuttaneet. Vapauttamisen alkuvaiheessa monet ihmiset menettivät työpaikkansa, jäljelle jääneiden täytyi tehdä pitempää päivää ja joidenkuiden työolosuhteet huonontuivat. Myös hinnat joillakin reiteillä nousivat, ja toisilla ne olivat niin edullisia, että lentoyhtiöitä meni nurin, tai ne joutuivat kestämään raskaita tappioita.
Toinen seuraus vapauttamisesta on ollut yhteislentojen, lentoyhtiöiden liittoutumien ja joissakin tapauksessa yhtiöostojen yleistyminen. Nyt alamme nähdä, kuinka EU:n ulkopuolelle rekisteröityjen lentokoneiden määrä kasvaa, kuten kävi merenkulun alalla mukavuuslippulaivojen kohdalla. Kotikentälläni Manchesterissä on Islantiin rekisteröity lentokone, ja olen itse käynyt Islannissa sitä useammin.
Syy näiden seikkojen mainitsemiseen on juuri keskustelun tasapuolistaminen. On varsin helppoa sanoa, että lentoliikenteen vapauttaminen on ollut häikäisevä menestystarina tunnustamatta koskaan sitä, että asialla on negatiivisetkin puolensa. Ryhmässäni myönnämme, että asteittainen vapauttaminen on tie eteenpäin, mutta ainoastaan, jos turvallisuus, työolosuhteet ja matkustajien oikeudet turvataan ja jos niitä lujitetaan. Myönnämme, että kasvava määrä EU:n kansalaisia vaatii yhä parempaa palvelua. Ryhmäni kannattaa komission äskeistä päätöstä sellaisen tiedotuskampanjan aloittamisesta, jolla matkustajille tiedotetaan heidän oikeuksistaan, sillä varsinkaan tässä lentoyhtiöt eivät ole vuosien saatossa saaneet mitään aikaan.
Mielestämme tarvitaan enemmän sen varmistamiseksi, että matkustajien suoja on myöhästymis- ja peruutustapauksissa parempi. Olemme kaikki kuulleet lentoyhtiöiden esittämät selitykset, joista yksi kuuluu "lentokoneessa teknisiä ongelmia", mikä alan kielellä tarkoittaa, että valitettavasti ei ole riittävästi asiakkaita, ja niinpä lentoja on yhdistettävä. Lentoliikenteen myöhästymiset on seuraava selitys, mutta tietysti tämä on helppo selitys, koska lennonjohdosta kukaan ei ole koskaan paikalla sanomassa, että siitä ei olekaan kyse. Sitten on tietenkin mahdollisuus "ota ne koneeseen", jonka yhteydessä ei välitetä siitä, nouseeko kone ilmaan vai ei. On sanomattakin selvää, että lentoliikenteessä on tapahtunut huomattavaa edistystä, mutta mielestäni lentoliikenteessä ollaan vastuussa matkustajien, henkilöstön sekä myös ympäristön eduista.
Lopuksi toteaisin, että ryhmäni odottaa innokkaasti saavansa komissiolta sen lähtö- ja saapumisaikojen jakamista lentoasemilla koskevat uudet ehdotukset, joskin ne ovat jo pitkään olleet tulossa. Toivon, että tässä asiakirjassa kannatetaan sitä, että kilpailun on oltava markkinoilla tasapuolista, ja varsinkin sitä, että siinä selvennetään nykyistä lainsäädännöllistä tilannetta lähtö- ja saapumisaikojen jakamisen osalta.

Ortuondo Larrea
Arvoisa puhemies, tänään käsittelemämme mietinnön aiheena on vuonna 1993 alkaneen Euroopan unionin lentoliikenteen vapauttamisen lopputulos. Olemme tukeneet tätä vapauttamiskehitystä, jotta kahdenväliset esteet poistettaisiin, omistusrajoituksia muutettaisiin, tekniset standardit yhdenmukaistettaisiin ja asianmukaiset turvallisuusnormit otettaisiin käyttöön ja jotta vapauttaminen lisäisi lentoliikenteen kehittämispolitiikan avoimuutta ja mahdollistaisi ennen kaikkea ympäristönäkökohtien huomioimisen ilmailuteollisuudessa, hintapolitiikassa ja ilmaliikenteen hallinnassa.
Esittelijän keskeinen näkökohta on nykytilanne, jossa ilmailuteollisuus vapautuu ja toimii avoimilla eurooppalaisilla markkinoilla, mutta viranomaiset, jotka valvovat ilmatilaa, lentoasemia ja sääntelyelimiä, sekä lentoliikennealalle palveluja tarjoavat yritykset toimivat vieläkin liian paikallisesta näkökulmasta.
Esittelijä mainitsee keskeneräisistä asioista myös sen, että tietyt valtiot ovat edelleenkin mukana lentoyhtiöiden omistuksessa.
Kun tarkastellaan erityisesti lennonjohtoa, yhtenäisen lentoturvallisuusjärjestelmän kehittäminen on hyvä tulevaisuuden haaste. Ei saa unohtaa, että eurooppalainen ilmatila on mosaiikki, joka koostuu 15 suvereenista jäsenvaltiosta, joiden on useista, lähinnä sotilaallisista syistä vaikea osittain luopua suvereeniudestaan tässä asiassa. Tässä mielessä lennonjohdosta vastaavien elinten yksityistämispolitiikan täytyy olla yksi ratkaistava huolenaihe.
Maksujen osalta olemme komission kanssa samaa mieltä siitä, että niiden kustannusten, jotka eivät ole lentoyhtiöiden päätettävissä - maahuolintamaksujen, lentokenttäverojen ja lennonjohtokustannusten - täytyy olla avoimia eivätkä ne saa olla syrjiviä.
Palaan Sterckxin mietintöön ja totean, että panoksemme keskittyi siihen liittyviin ympäristönäkökohtiin. Kritiikkimme kohdistuu lähinnä siihen, että komissio pyrkii kokonaisarviossaan tekemään ilmailualan ympäristöön, turvallisuuteen ja terveyteen liittyvistä näkökohdista erillisen keskustelun erillisen tiedonannon myötä, kun todellisuudessa näillä tekijöillä on keskeinen vaikutus alan tulevaisuuteen.
Haluan lopuksi mainita joitakin perusasioita. Lentoyhtiöiden hintapolitiikkaan on sisällytettävä lentoliikenteen ulkoiset ympäristökustannukset, lähtö- ja saapumisaikojen jakoa koskevaa asetusta on tarkasteltava uudelleen erityisten ympäristönäkökohtien mukaisesti lentomelu ja päästöt huomioon ottaen, ja on ryhdyttävä erityistoimiin liikennemuotojen yhdistämisen edistämiseksi muiden Euroopan laajuisten verkkojen ja erityisesti rautateiden osalta, kun muistetaan ilmailua ja ilmakehää koskevan kertomuksen johtopäätökset, joiden mukaan yli 10 prosenttia Euroopan lyhyiden matkojen lentoliikenteestä voitaisiin siirtää rautateille.

Korakas
Arvoisa puhemies, ensimmäinen esittelijä Sterckxin omaksuma komission ehdotuksessa julistettu tavoite on lentoliikenteen vapauttaminen entisestään ja sen täydellinen alistaminen valvomattomien markkinoiden säännöille. Komissio sanoo, että - ja esittelijä on samaa mieltä - näin voidaan pienentää lentoyhtiöiden kuluja, matkustajille saadaan parempia palveluita ja innovaatiot lisääntyvät. Ehdotetaan siis maan turvallisuuden kannalta strategisen tärkeiden lentoasemien luovuttamista monikansalliselle pääomalle huolimatta kielteisistä seurauksista, jotka liittyvät esimerkiksi lentoasemien yksityisomistajien pyrkimyksiin maksimoida voittonsa. Ehdotetaan, että Euroopan unionissa kaikki jäsenvaltiot luovuttavat yhtenäisen ilmaturvallisuusjärjestelmän luomisen nimissä suvereenit oikeutensa valvoa lentoliikennettä ilmatilassaan, mutta samaan aikaan vaaditaan, että ilmaliikennettä valvovat yritystahot yksityistetään ja että ne voivat toimia kaikkialla Euroopan unionin ilmatilassa ja kilpailla keskenään.
Sen lisäksi, että tässä säädöksessä poistetaan kultakin valtiolta suvereeni oikeus omaan ilmatilaansa, se aiheuttaa hämmennystä, ja sillä on erityisen kielteiset ja vaaralliset seuraukset lentoturvallisuudelle, koska kilpailukyvyn edistäminen, jota täälläkin pidetään valttikorttina, tarkoittaa automaattisesti voiton maksimointia, mutta ei lentoturvallisuuden maksimointia. Lisäksi väitetään, että kaikella tällä vähennetään lentojen viivästymisiä ja että näin ollen pienennetään lentoyhtiöiden kuluja. Tämä on ehkä totta. On kuitenkin kiistatonta, kuten kokemus muista vastaavista tapauksista osoittaa, että voittojen lisääntyminen ei samalla tarkoita lippujen hintojen laskemista tai tarjottujen palveluiden parantumista. Päinvastoin, mennään huonompaan suuntaan.
Lisäksi ehdotetaan lentoyhtiöiden valtiontukien lakkauttamista, mutta tällä on kuitenkin synkät seuraukset ongelmallisten alueiden lentoyhteyksille. Kuvaavaksi esimerkiksi voidaan ottaa Kreikka. Ehdotuksessa ohitetaan se kiistämätön tosiseikka, jonka virallisten järjestöjen ja lentoliikennealan ammattiyhdistysten kansainvälinen kokemus osoittaa todeksi, eli että lentokoneiden toimintaan ja maanpäällisiin palveluihin liittyvien kustannusten jatkuva vähentäminen yhdessä kaiken yksityistämisen sekä yksityisen pääoman harjoittaman suurimman mahdollisen voiton tavoittelun kanssa on syypää lento-onnettomuuksien jatkuvaan lisääntymiseen. Arvoisa puhemies, kaikista näistä syistä me äänestämme mietintöä vastaan.

Esclopé
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olemme panneet merkille, että kollegamme mietinnön tavoitteena oli turvallisuuden, kuluttajansuojan, reilun kilpailun ja ympäristönsuojelun varmistaminen. Olemme yhtä mieltä näistä tavoitteista, mutta emme voi hyväksyä suunnitelmaa perustaa yksi yhteinen lentoturvallisuusviranomainen. Haluaisimme saada lisätietoja erityisesti tällaisen viranomaisyksikön koostumuksesta, viranomaisen valvonnan suorittavista henkilöistä sekä valvontamenetelmistä.
Mietinnön 8 kohdassa kehotetaan - lainaan nyt tuota kohtaa - "yksityistämään lennonjohdon operationaaliset yksiköt". Meidän mielestämme tämä ei ole suotavaa. Vastustamme täysin kaikkia sellaisia vapauttamisen lisäämiseen perustuvia periaatteita, jotka saattavat pahentaa entisestään matkustajien turvallisuuteen liittyviä työolosuhteita, jotka ovat jo muutenkin heikentyneet. Yksityistäminen johtaisi useiden työpaikkojen häviämiseen, ja sillä olisi eittämättä haitallisia vaikutuksia matkustajien turvallisuuteen. Euroopan ilmaliikenne on turvallinen monien muiden maiden ilmaliikenteeseen verrattuna, ja me haluamme säilyttää tuon turvallisuuden.
Lopuksi toteaisin, että jos me haluamme varmistaa, että turvallisuusmääräykset ylittävät kaikki muut näkökohdat, lennonvalvonnan on pysyttävä julkisena ja kansallisena palveluna.

Van Hecke, Johan
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää kollega Sterckxiä hänen erinomaisesta mietinnöstään. Se tulee uskoakseni hetkellä, jolloin lentoliikenneala on esillä Swissairin ja Sabenan välisen ostosopimuksen, KLM:n ja Alitalian liiton rikkoutumisen ja Malpensan hankaluuksien vuoksi. Alalla on siis liikehdintää, mikä tekee tästä mietinnöstä vieläkin ajankohtaisemman.
Kollega Sterckxin kuvaamista monista eduista huolimatta lentoliikenteen vapauttaminen ei ole vielä tuonut meille taivasta maan päälle. Juuri samalla tavalla kuin Eurooppaa ja EMUa täytyy korjata ekologisesti ja sosiaalisesti myös vapauttamiseen täytyy puuttua toimenpitein, jotka kohdistuvat ilmatilan parempaan hallintaan, turvallisuuden parantamiseen ja parempaan kuluttajansuojaan ja ympäristönsuojeluun.
Kaksi viikkoa sitten Strasbourgissa käydyssä yölentoja koskeneessa keskustelussa kävi jo ilmi, että yhteisön lentoliikennettä koskevat säännökset ovat ehdottomasti riittämättömiä. Vapauttaminen ilman yhteistä lentoliikennepolitiikkaa ja ilman yhdennettyä ilmatilaa johtaa väistämättä ongelmiin. Arvioiden mukaan lentoliikenne kasvaa 15 seuraavan vuoden aikana vielä 100 prosenttia. Ilman tuntuvia toimenpiteitä tilanne ei pysy sellaisena, että lennoista myöhästyy vain kolmasosa ja että vuodessa menee hukkaan 450 000 lentotuntia.
Mikä meitä oikeastaan estää ryhtymästä joihinkin lisätoimenpiteisiin, paitsi että lentoyhtiöiden edunvalvonta on tehokasta ja että joissakin maissa, jotka eivät halua luopua oman kansallisen ilmatilansa hallinnasta, on vallalla väärin ymmärretty käsitys riippumattomuudesta. Meillä on yhteismarkkinat. Meillä on henkilöiden vapaa liikkuvuus. Meillä on yhteinen raha. Miksi emme voi toimia nopeammin Euroopan yhteisen ilmatilan toteuttamiseksi? Muuten kannatan täysin ajatusta transatlanttisesta yhteisestä ilmailualueesta mutta sillä ehdolla, että se ei vaadi Euroopalta yksipuolisia myönnytyksiä tässä asiassa. Tämä on kaikin puolin asia, jossa meidän täytyy ottaa oppia melunvaimennussarjoihin (hushkit) liittyneistä hankaluuksista.
Uskon, että lähtö- ja tuloaikojen jakamisessa täytyy ottaa paremmin huomioon ympäristökriteerit, kuten melu ja pakokaasut. Lisäksi viranomaisten täytyy sijoittaa enemmän toimenpiteisiin, joilla parannetaan lentoasemien ympäristössä asuvien elämänlaatua. Se on usein tarpeellisinta pienten alueellisten lentoasemien tapauksessa.
Yhteenvetona ja johtopäätöksenä haluaisin vaatia pax avianauticaa. Yhteinen ilmatila, yhteinen lentoliikennepolitiikka, kelvolliset lentoasemat, joiden ympäristö on kelvollinen, parannettu turvallisuus ja vahvat eurooppalaiset lentoyhtiöt kuuluvat tähän pax avianauticaan, johon meidän täytyy pyrkiä. Ainoastaan jos toteutamme tämän, minun kotipaikassani Oostendessa, missä on meluisa ja vaarallinen paikallinen lentoasema, ymmärretään täysin Euroopan unionin järkevyys.

Savary
Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin kiittää kollegaamme Dirk Sterckxia, joka on tehnyt valtavan työ erittäin tärkeän mietinnön laatimisessa, sillä tämä mietintö toimii meille oppijärjestelmänä, joka poikii myös monia muita keskusteluja. Itse kannatan täysin tässä aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietinnössä esitettyä ajatusta, jonka mukaan Euroopan lentoliikenteen avaaminen ja yhtenäistäminen on välttämätöntä, koska siten on toimittu tieliikenteen kohdalla. Sitä vastoin rautatie-, meri- ja lentoliikenne on vielä yhtenäistämättä. Mielestäni on tärkeää, että toimimme tämänsuuntaisesti. Siinä ei kuitenkaan pidä rajoittua uusien markkinoiden luomiseen.
Itse olen sitä mieltä, että mietinnön yleissävystä käy ilmi liiallinen tyytyväisyys aikaisemmin toteutettuun vapauttamiseen. Mielipiteelleni on olemassa montakin syytä. Ensinnäkin nykyinen kilpailu on kuin onkin johtanut kahden suuren ilmailualueen syntymiseen: toista, suurten lentoyhtiöiden hallitsemaa aluetta, koettelevat nykyään sellaiset ongelmat kuten ruuhkat, lentojen myöhästyminen, pitkät odotusjonot, suuret puutteet kuluttajien oikeuksissa ja tietenkin myös hintojen laskeminen. Sitten on vielä pienten lentoyhtiöiden muodostama ilmailualue, jota koskevat markkinat ovat mielestäni vielä kovin puutteelliset, mikä tulee kalliiksi. Asun Bordeaux'ssa, mutta minulle tulee paljon kalliimmaksi lentää tänne Lissabonista kuin matkustaa New Yorkin ja Pariisin kautta, ja jos haluan matkustaa muihin Ranskan kaupunkeihin, minun on lennettävä Pariisin kautta. Emme voi mielestäni sivuuttaa tällaisia lentoliikenteen vapauttamisen vaikutuksia.
Toinen syy on se, että olisi erittäin tärkeää muistuttaa, kuten jotkut kollegat ovat tehneetkin, ettei turvallisuudesta voida tinkiä ja että Euroopassa toteutettavaan lennonvalvonnan yhdenmukaistamiseen on sisällytettävä turvallisuuden ulottuvuus, eikä yhdenmukaistamista pidä jättää yksistään markkinamiesten armoille. Tämä on erittäin tärkeää. Minä kuulun niihin, joiden mielestä on syytä ottaa käyttöön eurooppalaiset normit ja kenties myös syytä perustaa ilmailuvirasto. En kuitenkaan kannata yksityistämistä enkä nykyisten lennonjohtojärjestelmien välistä kilpailua.
Kolmas perusteluni on se, ettei unionin aluepolitiikasta tai sen toisesta talousarviosta ole mitään hyötyä ilman aluesuunnittelupolitiikkaa. Lentoyhtiöillä on kuitenkin ratkaiseva merkitys toimien, korkeiden virkojen, esimiesten ja siten myös työpaikkojen alueille saamisessa. En oikein ymmärrä, miksi pitää tuomita sekä lentoyhtiöiden että infrastruktuurien tukeminen sen vuoksi, että jotkin syrjäiset alueet ovat ilman lentoyhteyksiä. Tämä aluesuunnittelua koskeva näkökohta on mielestäni otettava huomioon.

Vachetta
Arvoisa puhemies, parlamentille jätetty lentoliikennettä koskeva päätöslauselma sisältää suuria vaaroja, joita haluan korostaa. Sen ytimen muodostaa ehdotus, jonka mukaan jäsenvaltioiden pitäisi siirtää lennonjohdon sääntelyä koskeva toimivalta Euroopan unionille ja jossa kehotetaan yksityistämään lennonjohdon operationaaliset yksiköt ja jopa luomaan kilpailua niiden välille. Lentoliikenne on kaksinkertaistunut vuoden 1986 jälkeen. Se kaksinkertaistuu jälleen vuoteen 2015 mennessä.
Päätöslauselmassa kannatetaan lentoliikenteen sääntelyn purkamista, ja lentoyhtiöiden enemmistön yksityistäminen ja vilkkaan kilpailun kehittäminen onkin mielestäni myönteinen kehityssuunta. Jokainen voi kuitenkin havaita, että kehittäminen on täysin ristiriidassa Euroopan kansalaisten liikennettä koskevien tarpeiden kanssa. Euroopan lentoyhtiöt kilpailevat samoista linjoista ja paisuttavat kukin tahollaan maailmanlaajuisia liittoutumia, jolloin niiden ainoana tavoitteena on välitön taloudellinen hyöty, johon ne pyrkivät lisäämällä pienten matkustajakoneiden lentoja kilpaillen samasta lentoajasta.
Sen asemasta, että Euroopan unioni olisi jouduttanut eri liikennemuotoja koskevan kokonaisvaltaisen liikenteen kehityssuunnitelman laatimista rautatie- ja lentoliikenteen yhdistämisen mukaisesti, se on päinvastoin kannustanut yksityistämiseen ja lentoliikenteen sääntelyn purkamiseen. Tämä aiheuttaa markkinoiden paisumista, ympäristö- ja meluhaittoja sekä samaan aikaan lentoliikenteen työntekijöiden työolosuhteiden ja aseman heikkenemistä, kun lentoyhtiöt pyrkivät siirtämään toimintaansa mahdollisimman paljon tytäryhtiöihin sosiaalikustannusten alentamiseksi. Päätöslauselma taipuu niiden lentoyhtiöiden määräysvaltaan, jotka haluavat vastedes yksityistää myös lennonjohdon yksiköt. Lentojen myöhästymiset ja ruuhkat eivät ole johdon syytä.
Ilmaliikenteen hallintaa (ATM) vuonna 2000 koskevassa selvityksessä esitellään lyhyesti tämän hyökkäyksen taloudelliset tavoitteet, mikä on jo aika kauheaa. Lentoturvallisuutta koskevien tavoitteiden toteuttamismenetelmien taloudellisuus on arvioitava, niillä on voitava estää se, että turvaudutaan liikaa liikennevirtojen tai liikenteen rajoittamiseen, eikä uusien järjestelmien toteuttaminen saa johtaa kustannusten aiheettomaan nousuun. Lennonjohdon työntekijöiden - joiden päätavoitteena on lentojen ja lentomatkustajien turvallisuus - ammatillinen tinkimättömyys on peittelemättä kyseenalaistettu. Siksi vastustamme tätä päätöslauselmaa, jossa pyritään itse asiassa sysäämään lennonjohto suurten lentoyhtiöiden taloudellisten etujen armoille matkustajien turvallisuuden kustannuksella.

De Palacio
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää esittelijä Sterckxiä sekä kaikkia puheenvuoron käyttäneitä jäseniä heidän aktiivisesta yhteistyöstään keskustelussa, jonka tuloksena syntynyttä mietintöä käsittelemme tänään. Mietintö vahvistaa suurelta osin sen arvion, joka esitettiin Euroopan lentoliikenteen maailmanlaajuisia haasteita käsittelevässä komission tiedonannossa, sillä alan vapauttamisen ansiosta on pystytty luomaan paljon aikaisempaa kilpailukykyisemmät markkinat, ja vapauttamisen merkityksen toteamiseksi tarvitsee vain tarkastella lentoyhtiöiden lukumäärän lisääntymistä tai - kenties vähemmän silmiinpistävää mutta niin ikään merkittävää - useamman kuin kahden kilpailijan liikennöimien reittien lukumäärän lisääntymistä. Tämä antaa käsityksen siitä, miten kilpailu on lisääntynyt näinä vuosina. Markkinoiden avautuminen johtaa alalla hyvin monenlaiseen kehitykseen. Lentoyhtiöt ovat kehittäneet innovatiivisia strategioita sopeutuakseen markkinoiden kasvuun ja kilpailun tuomiin haasteisiin, mutta niiden rakennemuutospyrkimyksistä huolimatta ne kärsivät edelleenkin pirstoutumisesta ja heikosta rahatilanteesta tärkeimpiin kansainvälisiin kilpailijoihinsa ja erityisesti yhdysvaltalaisiin lentoyhtiöihin verrattuna.
Hyvät jäsenet, monet teistä ovat puhuneet transatlanttisesta yhteisestä lentoalueesta, ja haluan sanoa teille, että tämä on erittäin merkittävä ongelma. Nykytilanne on seurausta siitä, että useat unionin jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet kahdenvälisesti Yhdysvaltojen kanssa niin sanottuja "open skies" -sopimuksia, joiden takia Euroopan markkinat pirstoutuvat entisestään ja eurooppalaisten yritysten on mahdotonta tehdä rakennemuutoksia ja päästä sellaisiin mittasuhteisiin, että niillä olisi kansainvälisillä markkinoilla riittävä kilpailukyky.
Kuten hyvin tiedätte, komissio vastustaa ehdottomasti näitä kahdenvälisiä "open skies" -sopimuksia. Se on saattanut ne Luxemburgin tuomioistuimen käsiteltäväksi, ja toivon, että pystymme tuomioistuimen päätöksen ansiosta ratkaisemaan tämän tilanteen ja tekemään sen, mitä meidän täytyy tehdä: Yhdysvaltojen kanssa tehtävän kahdenvälisen sopimuksen, jossa Euroopan unioni katsotaan yhdeksi yhtenäiseksi kokonaisuudeksi eikä eri maihin jakautuneeksi sisämarkkina-alueeksi. Päinvastainen tilanne saattaa epäilemättä olla hyvä Yhdysvaltojen kannalta, mutta se ei missään nimessä ole hyvä eurooppalaisten lentoyhtiöiden eikä eurooppalaisten etujen kannalta. Yhtenä transatlanttisen yhteisen lentoalueen neuvottelutavoitteista on nimenomaan ratkaista yhteisellä sopimuksella Yhdysvaltojen kanssa nykytilanne, joka on seurausta näitä sopimuksia allekirjoittaneiden maiden yksipuolisista toimista.
Minun on todettava, hyvät jäsenet, että tämä tilanne vaikuttaa erittäin kielteisesti Euroopan siviili-ilmailun sisämarkkinoihin. Jotkut teistä viittasivat äskettäin KLM:n ja Alitalian tapaukseen. Tähän tapaukseen liittyy toki muitakin kysymyksiä, mutta jos näiden kahden yhtiön välinen fuusio olisi jo toteutunut, meillä ei nyt olisi tällaisia ongelmia.
On totta, että Euroopan lentoliikenteen vapauttamiseen liittyy Yhdysvaltoihin verrattuna sellainen piirre, että joidenkin lentoyhtiöiden rakennemuutosten tukemiseksi on voitu myöntää valtiontukia. On totta, että komissio salli julkisen pääoman antamisen - yhden ainoan kerran ja ankarien ehtojen mukaisesti - yhtiöiden auttamiseksi, jotta nämä pystyvät siirtymään asianmukaisesti säännellyistä markkinoista avoimiin markkinoihin. Voimme nyt olla tyytyväisiä, koska valtaosa eurooppalaisista yhtiöistä on saanut siirtymäprosessin päätökseen ja siirtymävaiheen voidaan katsoa päättyneen.
Minun on sanottava niille, joiden mukaan tämä vähentäisi alan työpaikkoja, että näin ei ole käynyt ja että myöskään työpaikkojen laatu ei ole huonontunut, työpaikat ja vauraus ovat päinvastoin lisääntyneet. Yritykset ovat kyenneet selvittämään tilanteen, ja vapautuminen on hyödyttänyt merkittävällä tavalla kuluttajia, vaikka se ei olekaan hyödyttänyt kaikkia kuluttajia samalla tavalla; se on esimerkiksi hyödyttänyt vähemmän lyhytaikaisilla liikematkoilla, joissa alimmat hinnat eivät epäilemättä ole asianmukaiset ja joissa niitä ei voida hyödyntää.
Hyvät jäsenet, haluan lopuksi viitata joihinkin esitettyihin kysymyksiin. Gibraltarin tapaus ja tätä kysymystä selvittävien maiden välillä äskettäin solmitut sopimukset eivät vaikuta liikenteeseen. Tältä osin kaikki kysymykset ovat siis niin kuin ne olivat ennen tuota kahden unionin maan kahdenvälistä sopimusta.
Toisaalta haluaisin sanoa, että liikennemuotojen yhdistäminen, jota on jo käsitelty, on keskeinen tekijä liikkuvuuden ja lentoliikenteen tasapainoisessa kehityksessä. Toisaalta komission täytyy tehdä ehdotus lähtö- ja saapumisaikojen jakoa koskevasta kysymyksestä, sillä emme enää voi sallia nykytilannetta, jossa monia lähtö- ja saapumisaikoja menetetään, niitä ei aina käytetä asianmukaisesti ja lisäksi, sanokaamme se selvästi, näistä lähtö- ja saapumisajoista on olemassa musta pörssi. Teemme sensuuntaisen ehdotuksen, että lähtö- ja saapumisaikojen jako olisi luvallinen hallinnollinen oikeus. Pyrimme siihen, että jako olisi entistä joustavampaa ja ettei se aiheuttaisi yhtiöille ongelmia.
Hyvät jäsenet, haluan sanoa Islannin osalta, että se kuuluu Euroopan talousalueeseen ja näin ollen kaikki lainsäädäntö koskee myös sitä.
Olen jättänyt loppuun kaksi kysymystä, en siksi, että ne olisivat vähäisimmät, vaan siksi, että halusin hetkeksi pysähtyä niihin. Ympäristö on keskeinen kysymys ilmailun kehittämisessä, ja polttoainetehokkuus matkustajaa kohden lisääntyy päivä päivältä, vaikka onkin totta, että lentoliikenne kasvaa nopeammin kuin saavutettu tehokkuus. Tästä syystä meidän täytyy yrittää uudenaikaistaa lentokoneita. Myös lentomelu on vakava ongelma.
Haluaisin lopuksi tehdä selväksi sen, että tärkein huolenaiheemme, vaikka jätinkin sen puheenvuoroni loppuun, on turvallisuus. Se on kaikkein tärkein tavoitteemme, ja sen alapuolella ovat kaikki ilmaliikennettä, yhteistä ilmatilaa, ilmaliikenteen hallintaa ja ilmaliikenteen sääntelyä koskevat aloitteet; kaiken on oltava alistettu turvallisuutta koskevalle perustavoitteelle. Komissiolla ei ole minkäänlaista periaatteellista kantaa ilmaliikenteen käyttöpalvelujen yksityistämiseen tai yksityistämättä jättämiseen. Olemme sitä mieltä, että ensin voitaisiin yksityistää joitakin oheispalveluja, kuten esimerkiksi meteorologian osalta, jolloin saisimme lisää joustoa.

Puhemies
- Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Komission korkeiden virkamiesten nimittäminen
Puhemies
- Esityslistalla on seuraavana Pomés Ruizin Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja eurooppalaisten demokraattien (PPE-DE) ryhmän puolesta esittämä suullinen kysymys (B5-0218/2000) komission korkeiden virkamiesten nimittämisestä.
Muistutan teitä, että äänestys aiheesta toimitetaan 17. toukokuuta 2000.

Pomés Ruiz
Arvoisa puhemies, komission nimityspolitiikka on epäilemättä avainkysymys siinä uudistuskehyksessä, johon puheenjohtaja Prodi on sitoutunut. Se on avainkysymys siksi, että parlamentti haluaa uudistuksesta vastaavan varapuheenjohtaja Kinnockin tavoin tehdä nimityksiä ansioiden eikä kansallisten kiintiöiden perusteella. Tästä syystä haluan sanoa nyt, kun parlamentti ei vielä ole ottanut kantaa hallintouudistukseen - jota me seuraamme erittäin tarkasti, ja me kaikki parlamentin jäsenet toivomme, että tällä kertaa uudistus todellakin onnistuisi - että tässä vaiheessa on asiaankuuluvaa tarkastella, miten komissio käytännössä toteuttaa näitä hyviä pyrkimyksiä ja uudistussuunnitelmia nimityspolitiikassaan. Sitä paitsi olen sitä mieltä, että avoimuus on erittäin hyvä asia paitsi parlamentin välttämättömän valvontatehtävän kannalta myös itsessään. Uskomme, että nimityspolitiikka sekä lisää että vähentää motivaatiota, ja se suosii joitakin virkamiehiä toisten kustannuksella, ja tämän politiikan antaman esimerkin myötä voidaan ratkaista yhteisön rakennelman tärkein ongelma, nimittäin - ilahduin siitä, että puheenjohtaja Prodi oli samaa mieltä tästä arviosta, kuten myös varapuheenjohtaja Kinnock - virkamiesten vähäinen motivaatio. On siis erittäin tärkeää, että havaitsemme, että hyvät pyrkimykset johtavat hyviin käytäntöihin.
Olemme kaikki samaa mieltä siitä, että kansalliset kiintiöt on poistettava ja että nimitykset on tehtävä ansioiden perusteella, mutta niillä ei saa perustella alueiden välistä epätasapainoa. Saamiemme tietojen mukaisesti - olen niistä kiitollinen ja pidän avoimuuskehitystä erittäin hyvänä asiana - komission jäsenen maanmiehillä on kaikkein eniten korkeita A1- tai A2-virkoja, paljon enemmän kuin esimerkiksi saksalaisilla. Epätasapaino on ilmeinen. Ansioilla ei voida perustella myöskään sitä, että espanjalaisilla on 22 A1- tai A2-virkaa ja belgialaisilla 16.
On tärkeää, että ansiot ovat helposti selitettävissä ja ymmärrettävissä menettelyssä, jonka on ehdottomasti oltava avoin. Ansioilla ei voida perustella yleistä epätasapainoa tai epätasapainoa joissakin pääosastoissa, joissa on selvä enemmistö tiettyä kansallisuutta edustavia virkamiehiä.
On niin ikään tärkeää, että sukupuolten välisessä tasa-arvossa saavutetaan tuloksia. Ei kukaan, enkä myöskään minä, väitä, että naisten vähyyttä A1- tai A2-viroissa voidaan perustella ansioilla. Päinvastoin, ympärillämme on naisia, jotka ovat paljon meitä itseämme vaikutusvaltaisempia, esimerkiksi oma vaimoni. Minun on sanottava ystävilleni, että huomattavan naisen takana on huomattava mies, koska kaikki sanovat, että vaimoni on minua huomattavampi. Olen kiitollinen sosialistiryhmän tiedottajalle, joka tuntee vaimoni, koska hän on samaa mieltä kanssani. On tärkeää täyttää lupaus, joka koskee naisten nimitysten määrän kaksinkertaistamista. Seuraamme tiiviisti tätä nimityspolitiikkaa, jonka on oltava avointa ja päättäväistä.
Olemme tyytyväisiä komissiossa tehtyihin uusiin nimityksiin, tarkemmin sanottuna pääsihteerin nimitykseen. Monet ovat sitä mieltä, että uudet politiikat edellyttävät toisinaan uusia kasvoja, ja tässä mielessä uuden pääsihteerin valintaa on kenties syytä tukea. Ainakin minä olen sitä mieltä.
Haluan sanoa lopuksi, että luotan siihen, että kun tulette heinäkuussa selvittämään meille ansioihin perustuviin nimitysmenettelyihin tehtäviä muutoksia, teillä on takananne kaikkien parlamentin ryhmien yksimielisyys ja tuki.

Kinnock
Arvoisa puhemies, voinen aluksi kiittää arvoisaa parlamentin jäsentä hänen esittämästään kysymyksestä. Olen pääosin samaa mieltä hänen sangen selkeästi ilmaisemistaan seikoista.
Itse asiassa olisin eri mieltä ainoastaan yhdestä seikasta. Hän saattaa olla oikeassa siinä, että jokaisen huomattavan naisen takana on huomattava mies siitähän väitellään. Sen todenmukaisuudesta olen kuitenkin varma, että jokaisen huomattavan miehen takana on hyvin, hyvin hämmästynyt anoppi.
Tiedän, että arvoisalle jäsenelle on varsin selvää, että komissiolla itsellään on vastuu komission työhönottopolitiikoista ja -malleista, koska komissio on erillinen toimielin. Kuitenkin toivon välittäväni hyödyllistä tietoa parlamentille ja kansalaisille laajemmin, ja olen iloinen voidessani vastata niihin kahteen kysymykseen, jotka arvoisa jäsen on esittänyt.
Antaakseni tyhjentävän ja yksityiskohtaisen vastauksen hänen ensimmäiseen kysymykseensä ja säästääkseni samalla parlamentin aikaa olen lähettänyt arvoisalle parlamentin jäsenelle asiakirjan, jossa kerrotaan kaikki komissiossa tällä toimikaudella tehdyt korkeiden virkamiesten nimitykset ja myös kaikkien asianosaisten nimet, kansallisuus ja aiemmat toimet. Jotta tiedot olisivat yksityiskohtia myöten kattavia, asiakirjassa kerrotaan myös korkeiden virkamiesten kokonaismäärä komissiossa kansallisuuden mukaan sekä komissiossa työskentelevien kunkin maan A-virkamiehiin kuuluvien henkilöiden kokonaismäärä. Asiasta kiinnostuneille sanon, että myös parlamentin pääsihteeristölle on toimitettu kopio tästä asiakirjasta, ja luonnollisesti se on yleisesti ottaen arvoisien jäsenten saatavilla.
Tässä suullisessa vastauksessani käsittelen näin ollen yhteenvedonomaisesti nykytilannetta korkeiden virkamiesten nimitysten osalta torstaihin 27. huhtikuuta asti. Nykyisen komission toimikaudella on tehty kuusi nimitystä, jotka merkitsivät ylentämistä A1-virkoihin. Ne koskivat virkamiehiä, joista kolme on Saksan kansalaisia, kaksi Italian kansalaisia ja yksi Irlannin kansalainen. Pääjohtajien tai varapääjohtajien tasolla on tehty 14 muuta sellaista siirtoa, jotka eivät merkinneet virkatason nostamista, vaikka neljässä tapauksessa, espanjalaisen, ranskalaisen, saksalaisen ja brittivirkamiehen kohdalla, muutos merkitsikin vastuualueen lisäämistä täysin pääjohtajan vastuun tasolle.
Samaan aikaan on tehty 19 sellaista nimitystä, jotka koskevat ylentämistä A2-virkaan. Nämä koskivat sellaisten virkamiesten nimittämistä, jotka olivat seuraavien maiden kansalaisia: viiden britin, neljän italialaisen, kolmen belgialaisen, kahden saksalaisen, yhden hollantilaisen, yhden ranskalaisen, yhden espanjalaisen, yhden irlantilaisen ja yhden Itävallan kansalaisen nimittämistä. Myös 11 sellaista johtajatasoista siirtoa on tehty, jotka eivät merkinneet virkatason nostamista. Lisäksi tänä aikana on tehty kaksi nimitystä ulkopuolelta: yhden Saksan kansalaisen pääjohtajatason nimitys ja yhden Itävallan kansalaisen johtajatason nimitys.
Näin ollen lopputuloksena on, että nykyisen komission toimikaudella on tehty kaiken kaikkiaan 25 ylennystä johtavaksi virkamieheksi. Kuusi virkamiehistä on italialaisia, viisi saksalaisia, viisi brittiä, kolme belgialaista, kaksi irlantilaista, yksi hollantilainen, yksi ranskalainen, yksi itävaltalainen ja yksi espanjalainen. Nämä kuvaavat tilannetta 27. huhtikuuta 2000.
Kuten parlamentti tietää, komission kaltaisessa kansainvälisessä ja monikansallisessa toimielimessä on olennaisen tärkeää, kuten arvoisa parlamentin jäsen sanoikin, että työpaikkojen jakautuminen heijastaa laajasti ottaen palvelemamme unionin monimuotoisuutta ja että kykyjä käytetään siinä tehokkaasti. Nämä tasapainon ja laadun periaatteet on asetettu selkeästi henkilöstösäännöissä, ja komissio on sitoutunut noudattamaan niitä täysimääräisesti kaikilla tasoilla. Kuten kaikissa suurissa organisaatioissa, komissiossakin henkilöstö vaihtuu jatkuvasti ihmisten muuttaessa, jäädessä eläkkeelle, tullessa rekrytoiduksi tai saadessa ylennyksen. Tuloksena on, ettei pysäytyskuva henkilöstöstä jollain tietyllä hetkellä anna, eikä voikaan antaa, täydellistä kuvaa.
Jotta arviointi olisi asianmukaista, tasapainoon on sen vuoksi pyrittävä ja se on säilytettävä keskipitkällä aikavälillä, ja komissio on myös aktiivisesti sitoutunut takaamaan sen.
Vastauksena arvoisan jäsenen toiseen kysymykseen, joka liittyi johtavien virkamiesten nimitysten yhteydessä sovellettaviin sääntöihin ja kriteereihin, kiinnitän parlamentin huomion niihin asiassa tehtyihin päätöksiin, jotka komissio hyväksyi ja julkisti viime syyskuussa ja joulukuussa. Näistä päätöksistä muodostuvat erityiset oikeudelliset säännöt toimielimelle, eivätkä niinkään yleiset menettelysäännöt. Kopiot näistä säännöistä on lähetetty arvoisille jäsenille, ja ne ovat saatavilla Internetin kautta.
Tätä taustaa vasten seuraavat tiedot voivat olla parlamentin kannalta hyödyllisiä: johtava periaate komission käyttämässä järjestelmässä on, että kaikki nimitykset johtaviksi virkamiehiksi määräytyvät hakijoiden ansioiden perusteella johtajakyvyt ja muut asiaankuuluvat taidot mukaan luettuina. Jotta maantieteellinen tasapaino otettaisiin riittävässä määrin huomioon, mihin viittasin aiemmin, ja jotta niin tehtäisiin samalla noudattaen perusperiaatetta ansioihin perustuvista nimityksistä, asiasta huolehditaan parhaillaan erityisohjein.
Komissiossa on hylätty ajatus kiintiöistä, sillä niihin liittyy haitallista jäykkyyttä, ja myös siksi, että ne olisivat henkilöstösääntöjen vastaisia. Kuitenkin on tehty päätös sen takaamisesta, että kaikilla jäsenvaltioilla olisi oltava ainakin yksi pätevä henkilö kaikkein korkeimmassa virassa pääjohtajana tai vastaavana, ja sen mukaisesti komissio on painottanut vastikään sitä, että osoitettavien ansioiden tehokas arviointi on ehdoton edellytys nimitettäessä korkeimpiin virkoihin. Sen vaikutuksina voidaan pitää korkeiden laatustandardien ylläpitämistä niiden virkamiesten keskuudessa, jotka johtavat henkilöstöä komissiossa sen politiikkojen avainalueilla, sopimusten soveltamisessa ja johtotehtävissä, ja sitä, että toimitaan niin, että samalla taataan laaja maantieteellinen tasapaino, joka on keskeistä toimielimen koko unionia palvelevan luonteen kannalta.
Se järjestelmä, jolla ylennyksiä korkeimpiin virkoihin tehdään, helpottaa ansioiden ja tasapainon painottamista koskevien tavoitteiden saavuttamista, ja aion esittää järjestelmän toiminnasta yhteenvedon parlamentin tiedoksi.
Johtavista virkamiehistä koostuva paneeli haastattelee A1- ja A2 -virkoja hakevat henkilöt. Paneelia on nykyisen komission aikana avustanut ulkopuolinen neuvoa-antava asiantuntija, jolla on asianmukainen kokemus johtajien valinnasta. Tässä paneelissa arvioidaan objektiivisesti ne ammatilliset ja toisaalta johtamistaidot ja -kyvyt, jotka ovat viran kannalta olennaisia, ja paneeli suosittelee listaa jatkoon päässeistä. Sen jälkeen se komission jäsen, jonka alaa virka välittömimmin koskettaa, haastattelee jatkoon päässeet hakijat, ja A1-virkamiesten tapauksessa myös henkilöstöstä vastaava komission jäsen, tällä hetkellä minä, haastattelee heidät. Sen jälkeen henkilöstöstä vastuussa oleva komission jäsen ehdottaa kollegiolle virallisesti sitä ehdokasta, jonka valitsemisesta sovittiin asiasta vastaavan komission jäsenen ja komission puheenjohtajan kanssa.
Johtajia nimitettäessä on myös saatava hyväksyntä asianomaiselta pääjohtajalta. Paneeli, komission jäsenet ja kollegio ovat jatkuvasti tietoisia sitoutumisestaan laadun ja tasapainon kehittämiseen, ja siksi ne soveltavat tätä sitoumusta johdonmukaisesti komission ja unionin etujen mukaisesti. Voin vakuuttaa, että tämän komission tekemät nimitykset on tehty näiden sääntöjen mukaisesti, ja ne puolestaan perustuvat henkilöstösääntöjen 29 artiklaan, ja menettely on oleva jatkossakin tällainen.
Olen pahoillani puheenvuoroni pituudesta, mutta olihan selvää, että halusin antaa parlamentille mahdollisimman kattavat tiedot.

Harbour
Arvoisa puhemies, saatuani siihen tilaisuuden kollegani Pomés Ruizin esittämän kysymyksen myötä olen iloinen voidessani aloittaa keskustelun siitä, millaisia monia seikkoja liittyy komission varapuheenjohtajan Kinnockin uudistukseen. Haluaisin kiittää häntä kovasti siitä varsin perusteellisesta ja avoimesta vastauksesta, jonka hän antoi tähän kysymykseen.
Tänään olemme oikeutetusti keskittyneet niihin nimityksiin, jotka ovat ehdottomasti kaikissa organisaatioissa huipputason avainnimityksiä. Komission varapuheenjohtaja Kinnock, loppujen lopuksi uudistustanne on johdettava ylhäältä käsin, ja suhtaudumme varsin myönteisesti siihen, miten vakuutitte huippunimityksiä hoidetun.
Sillä, mihin suuntaan haluaisin jäsen Pomés Ruizin kysymystä kehitellä, tarkoitan muutamien muiden sellaisten seikkojen esittämistä teille, jotka liittyvät joihinkin valkoisen kirjan yksityiskohtaisempiin näkökohtiin sekä ehdottamaanne organisaatiomuutokseen. On selvää, että asiakirjaanne sisältyvä varsin kunnianhimoinen uudistussuunnitelma on valtava tehtävä nimittämillenne johtajille. Saavuttaaksenne tavoitteenne komission muuttamisesta maailmanlaajuisesti johtavassa asemassa olevan kansainvälisen julkisen palvelulaitoksen suuntaan on selvää, että työryhmäänne koskevat nimitykset ja sen kyvyt ovat ratkaisevan tärkeitä.
Te sanotte valkoisessa kirjassanne, että on todellinen tarve nostaa johtamisen taitotasoa ja luoda koko komission kattava yhteinen johtamiskulttuuri. Haluaisin aivan ensiksi tietää, miten pitkälle olette sitä mieltä, että teidän uuden johtoryhmänne myötä johtamiskulttuuri on nyt muuttumassa, ja missä määrin muutos on alkanut välittyä eri puolille komission organisaatiota. Tänään meille kerrottu tärkeä ja myönteinen uutinen uuden pääsihteerin, David O' Sullivanin, nimityksestä herättää kysymyksen siitä, onko hän ollut jo mukana ja onko asialla vaikutusta alulle panemanne kehityksen kannalta.
Toinen kohta, jonka halusin ottaa esiin, liittyy siihen, mitä te kutsutte valkoisessa kirjassanne ja olen asiasta muuten täysin samaa mieltä todelliseksi haasteeksi kaikille sellaisille palveluorganisaatioille, jotka hajauttavat ja jakavat vastuualueita raportoiville johtajille ja valtuuttavat nämä tekemään päätöksiä ja valtuuttavat heidät hoitamaan olennaisen tärkeää talousarvion valvontatehtävää.
Haluaisin teidän vakuuttavan, että uudella aloittavalla työryhmällä on nämä taidot ja että tämä on erityisen tärkeää se on myös sitoutunut kehittämään ryhmätyöskentelyä komissiossa. Tästähän on tulossa yhä tärkeämpi asia, koska meitä koskettavat ratkaisut ovat yhä useammin tietotekniikkaan perustuvia ja ryhmätyöskentely on yhä useammin sellaista horisontaalista ryhmätyöskentelyä, jonka tiedän olevan ajamassa itseään läpi tietoyhteiskunnan kaltaisilla aloilla. Voitteko vakuuttaa meille, että johtavat virkamiehenne ovat mieleltään avoimia ja että he ottavat nämä uudet ratkaisut huomioon?
Lopuksi valkoisessa kirjassanne aivan oikeutetusti todetaan, että toimiin on ryhdyttävä, kun johtajat eivät suoriudu tehtävistään odotetun standardin mukaisesti. Ei liene yllättävää muutokset huomioon ottaen, että jotkut suhtautuvat asiaan epäluuloisesti. Voitteko vakuuttaa, että koeajat on sisällytetty sopimuksiin uusia nimityksiä tehtäessä, kuten valkoisessa kirjassanne todetaan, sekä että nimityksiin on sisällytetty järjestelmällinen suoritusten arviointi, ja lisäksi tiedustelen, kuinka pitkiä nämä koeajat ovat?

Van den Berg
Arvoisa puhemies, kiitokset myös arvoisalle komission jäsenelle hänen vastauksestaan. On selvää, että Euroopan parlamentti on tässä asiassa esittänyt pyynnön komissiolle ja tukenut myös jo ajatusta korkeiden virkojen kierrosta. Olemme myös pyytäneet välttämään sitä, että korkeat virat jaettaisiin maittain. Me haluamme ansioita ja laatua, ja Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmänä suhtaudumme erityisen myönteisesti toimiin, joihin komissio on tähän mennessä ryhtynyt vastauksena siihen, mitä parlamentti on pyytänyt. Samalla olemme myös todenneet - minun täytyy sanoa, että joissakin juuri esitetyissä kysymyksissä asiat alkavat sujua mukavasti - että komissio on vastuussa nimityksistään ja että me parlamenttina emme halua ottaa komission roolia, emmekä varmasti mahdollisissa nimityksissä, koska silloin sekoitamme koko tilanteen uudelleen, ja jotkin kysymykset ovat mielestäni menneet jälleen hieman siihen suuntaan. Haluaisin mennä vielä pitemmälle tämän koko keskustelun syihin. Oliko tarkoituksena saada nämä luvut? Uskoakseni meillä jo oli ne. Jos kysymys oli jostakin muusta, kuulimme sen ilmeisesti jo epävirallista lähteistä, koska viime viikkoina liikkui huhuja, että jotkin asiat olivat pielessä, että tiettyjä nimityksiä tai tiettyjä henkilöitä ei siirretty, että jotkut heistä eivät kelvanneet, mutta nyt emme kuule tästä mitään. Nyt on vain muutamia täysin harmittomia käytännön kysymyksiä. Kun on kysymys sisäisistä uudistuksista kokonaisuutena, sanotaan vain, että hyvä, on olemassa valkoinen kirja ja että olemme sopineet menettelyistä. Tämä on todella jännittävää, sillä haluamme yhdessä valtavan suuria uudistuksia, joissa vuoro on nyt komissiolla. Meillä on tarkkoja tietoja. Komission täytyy tehdä ehdotuksia näissä asioissa. Onko tahti liian hidas, ja onko komissiossa jotakin vialla? Annoimme muistaakseni noin seitsemän kuukautta sitten täällä suurella enemmistöllä tukemme komissiolle ja nimitimme sen, ja nyt sitten nämä kysymykset. Pitääkö tämä katsoa hyökkäykseksi komissiota vastaan? Eikö komissio enää kelpaa, vai onko tämä jälleen Euroopan kansanpuolueen ryhmältä jonkinlaista käänteistä tuen osoitusta komissiolle näiden kysymysten muodossa? Siltä tämä hieman kuulosti, mutta sitten sellainen tunne taas katosi. Euroopan kansanpuoluetta edustavat kollegamme ovat todellakin saaneet meidät hieman ymmällemme, koska olemme tärkeimmistä kohdista täysin samaa mieltä. Kierrosta on tehtävä selkeämpää. Tästä asiasta saamamme tilastotiedot eivät anna mitään syytä ajatella, että jotakin olisi vialla. En ole myöskään kuullut, että sovittelussa olisi pidetty jotakin vääränä, päinvastoin. Tämä ei luonnollisestikaan muuta sitä tosiasiaa, että - jos sanotaan, että haluamme kiintiön pois - kaikki meistä täällä myös haluavat, että kokonaisuudessa on jonkinlainen maantieteellinen tasapaino. Myös komissio on tunnustanut sen puuttumatta yksittäisiin henkilöihin ja virkoihin sekä kiinnittämättä asiaan uudelleen kysymystä kansallisesta identiteetistä, sillä muuten olemme jälleen kaukana lähtökohdasta, ohitamme ansiot ja menemme jälleen siihen, että kansallisuuskiintiö on meille taas tärkeä asia. Alankomaalaisena minäkin teen nykyisin niin. Tästä huolimatta olen sitä mieltä, että meidän ei pidä liikkua sillä tasolla vaan laajemmalla tasolla. Ajattelen sitten uudelleen, että se on selkeä linja.
Haluan sanoa vielä yhden asian, jota ei ole käsitelty täällä, mutta haluan yksinkertaisesti ottaa sen esille. On kysytty, täytyykö jonkun, joka on ollut korkeassa virassa, voida palata takaisin virkaansa muualle julkiselle sektorille. Tätä kysymystä pohdittiin alun perin, mutta se on nyt luonnollisesti unohtunut, ja sitä on välillä käsitelty kuitenkin runsaasti lehdistössä. Onko se huono asia? Olemme sitä mieltä, että tarvitsemme todellakin uusia vaatimuksia. Olemme pyytäneet niitä komissiolta. Komissio on sanonut, että se haluaa saada aikaan nämä uudet vaatimukset. Ei ole mahdollista arvioida yksittäisiä ihmisiä, jotka eivät ole vielä sitoutuneet niihin vaatimuksiin. Silloin mielestäni tehdään haittaa komissiolle ja samalla vielä enemmän haittaa meille itsellemme, mikä ei auta meitä. Lyhyesti sanottuna, kannatamme vahvasti uudistuksia ja toivomme kovasti, että aikataulussa pysytään. Nyt kun komission jäsen Kinnock on täällä läsnä, on mukavaa kuulla jälleen, onko hän sitä mieltä, että hän pysyy aikataulussa henkilöstönsä kanssa. Tämä on valtava tehtävä. Tehtävämme on seurata toisiamme hyvin kriittisesti mutta on myös huolehdittava siitä, että tehtävä toteutuu, mutta emme voi ymmärtää sitä, että nämä käytännön kysymykset, joista ei mitenkään käy ilmi, mikä on väärin, vaikuttavat tähän keskusteluun, jollei sitten alun perin ole ollut muunlaisia tarkoituksia komission suuntaan. Ymmärrän, että Euroopan kansanpuolueen uroteko voitaisiin nyt tulkita niin, että se oli oikeastaan tarkoitettu tuen osoitukseksi.

Sterckx
Arvoisa puhemies ja arvoisa komission jäsen, olisi luonnollisesti vaikea asia, jos parlamentti ryhtyisi hoitamaan Euroopan komission henkilöstöpolitiikkaa. Mielestäni olisimme silloin kaukana siitä tehokkuudesta, jota komissiossa tarvitaan, sillä kun teitte tammikuussa ehdotuksenne, jota tarkastelimme perusteellisesti, oli selvää, että komission nimityspolitiikka - me myös sanoimme niin - on komission asia ja että meidän ei pidä puuttua siihen enempää, paitsi jos siihen on selkeitä syitä tai perusteita. Kannatamme edelleen tuolloin antamianne henkilöstöpolitiikan ja nimityspolitiikan suuntaviivoja. Nimityksen tulee ensisijaisesti perustua ehdokkaan ansioihin. Se mainittiin asiakirjassanne, ja sen täytyy mielestäni jäädä siihen. On selvää, että kannatamme edelleen sitä. Soveltuvuus viran hoitamiseen on yksi tärkeistä asioista, ja kuulin juuri vastauksestanne, että painotitte taas sitä, ja teitte jälleen selväksi sen, mitä menettelyjä sitä varten käytetään nimitettäessä korkeita virkamiehiä.
Mainitsitte jo toimintasuunnitelmassannekin, että siinä yhteydessä täytyy ottaa huomioon maantieteellinen tasapaino, josta oikeastaan olikin kysymys. Sekin vaikuttaa mielestäni johdonmukaiselta, mutta eihän olisi kuitenkaan hyvä, jos alkaisimme käyttää sitä liikaa perustana ja tuijottaa siihen liikaa, koska jos niin tehdään ja jos sitä tulkitaan todellakin hyvin tiukasti, henkilöstöpolitiikka on mielestäni pitkällä aikavälillä mahdotonta, ja silloin ollaan hyvin kaukana tehokkuudesta, jota tällaisissa asioissa tarvitaan. Olen oikeastaan ryhmäni nimissä jossakin määrin sitä mieltä, että tämä kysymys on jossakin määrin tarpeeton. Voidaan käydä kokonainen keskustelu päätöksistä, joita olette tänään tehneet siirrettävien, nimitettävien ja eroavien henkilöiden kansallisuudesta. Sellainen keskustelu ei johtaisi mihinkään. Täytyykin kysyä, onko tämä hyvä asia komission toiminnan kannalta vai ei ja onko niitä menettelyjä, joista te olette päättäneet komissiossa, noudatettu. Tämä on se kysymys, joka täytyy esittää. Tässä on oikeastaan hyvin vähän merkitystä sillä, onko kysymys alankomaalaisesta vai muunmaalaisesta. Arvoisa komission jäsen, pidän kuitenkin hyvänä asiana sitä, että antamienne tietojen perusteella osoitatte merkkejä avoimesta politiikasta. Mielestäni on myös hyvä, että antamistanne tiedoista käy ilmi, että pahaa epätasapainoa ei ole. Haluan myös todeta, että olemme saaneet tärkeitä tietoja, ja haluan sanoa johtopäätöksenä, että emme saa jarruttaa komission uudistusprosessia. Meidän täytyy päinvastoin tukea sitä, emmekä saa vaikeuttaa sitä - etenkään henkilöstöpolitiikan tapauksessa, sillä se on yksi vaikeimmista asioista - edelleen kysymyksillä, jotka eivät oikeastaan ole oleellisia.

Hautala
Arvoisa puhemies, komissio hyväksyi syyskuussa erittäin hyvät periaatteet henkilöstöpolitiikkaansa ja nimenomaan korkeiden virkamiesten nimittämiseen, mutta tarkastellaanpa nyt tämän päivän nimityksiä niiden kauniiden periaatteiden valossa. Mieleen tulee kysyä, haastatteliko paneeli todellakin ehdokkaita, joista valittiin tulevaisuudentutkimuksen yksikön johtaja. Minä vähän epäilen, että tällaista laajaa haastattelua ei ehkä ole tapahtunut siinä virantäytössä, jossa herra Leville kävi varsin hyvin. Haluaisin myös ottaa puheeksi sen, että kaikkien toimielinten pitäisi itse asiassa hyväksyä tällaiset säännöt korkeiden virkamiesten nimityksistä, ja kerrankin voi sanoa, että myös Euroopan parlamentti on hyväksynyt hyvät periaatteet koskien korkeiden virkamiesten nimityksiä, joiden täytyy siis tapahtua erittäin avoimesti.
Eräs huomio maantieteellisestä edustavuudesta: on aivan oikein, että pyritään pois kansallisista kiintiöistä, mutta sehän ei saisi tarkoittaa sitä, että tulee tällainen piilokriteeri, joka itse asiassa suosii suurten jäsenvaltioiden ja suurten kielialueiden edustajia korkeissa viroissa. Tämä on tiedostettava.
Lopuksi tasa-arvosta: komission jäsen Kinnock luetteli uskollisesti kaikki uuden komission tekemät korkeat nimitykset ja ylennykset, mutta arvoisa komission jäsen, te ette kertonut kuinka monta naista näihin korkeisiin virkoihin tuli nimitettyä tai ylennettyä. Minä pyytäisin, että te katsotte tätä teidän luetteloanne tällaisten "sukupuolisilmälasien" läpi ja kerrotte meille sen, koska komission on todella asetettava tasa-arvotavoite paljon korkeammalle kuin se on tehnyt.

Dell' Alba
Arvoisa komission varapuheenjohtaja Kinnock, tässä istuntosalissa vallitsee merkillinen ilmapiiri. PPE-ryhmän suullisen kysymyksen piti olla yksi istuntokauden erityisen tärkeistä aiheista sen esittämistä pyydettiin sitä paitsi hyvin innokkaasti jo huhtikuussa - mutta nyt en tiedä, missä PPE-ryhmä on, ainakaan en näe ryhmän edustajia istuntosalissa läsnä. En tiedä, vähensivätkö teidän tämänaamuiset päätöksenne jotenkin tuon ryhmän tiedonjanoa, mutta minusta vaikuttaa siltä, että tämä istuntosali on harvinaisen tyhjä, kun otetaan huomioon aiheen tärkeys.
Olin samaa mieltä kysymyksen esittämisestä. Arvoisa varapuheenjohtaja, olen jo pitkään miettinyt erästä asiaa, jo syyskuussa mietin tätä asiaa: miten on mahdollista, että nämä arviointiperusteet jotka ovat niin asiallisia ja täydellisiä ja jotka kuka tahansa allekirjoittaisi, eli pätevyys, ansiot jne. sopivat yksinomaan, ihme ja kumma, juuri niihin virkamiehiin, jotka asuivat eräässä saarivaltiossa tai ovat kotoisin sieltä, kun taas muista maista, hiukan vinoista, sanotaan vaikkapa saappaanmallisista maista kotoisin olevilla virkamiehillä ei olekaan näitä ominaisuuksia? Sivuutetaan luvut ja pohditaan tehtäviä. A1 on hyvin epämääräinen käsite: joku voi kuulua A1:een ja toimia hyvin tärkeissä tehtävissä, kuten kehityksestä tai lehdistöstä vastaavan pääosaston tai muiden pääosastojen pääjohtajana, tai apulaisjohtajana. Miten ihmeessä ja tämä on kysymys, jota pohdin edelleen näitä ansioita koskevia arviointiperusteita sovellettiin, ihme ja kumma, ainoastaan eräiden kansallisuuksien hyväksi? Tämä käy ilmi asiakirjan huolellisen, ei ainoastaan numeerisen lukemisen jälkeen.
Arvoisa varapuheenjohtaja, tämä on se asia, jota edelleen pohdin, samoin kuin pohdin komission sisäisiä nimityksiä koskevan aiheen lisäksi myös sellaisten komission korkeiden virkamiesten tai vaikkapa kabinettipäälliköiden nimittämistä, jotka yhtäkkiä lähtevät lentomatkalle ja lentävät sitten jonkin Euroopan lentoaseman kautta, pikemminkin Lontoon kuin Malpensan, ja siirtyvät sitten yksityispuolelle. Tämä kysymys ei ole suullisen kysymyksemme aiheena, mutta myös sitä kannattaisi käsitellä toisessa tilaisuudessa. Tämä on minulle henkilökohtaisesti hyvin tärkeä kysymys.
Lopuksi sanoisin, että uskon komission erehtyvän sen antaessa liikaa valtaa itse virkamiehille henkilökunnan valitsemisessa: komission pitäisi pitää kiinni omasta poliittisesta arvostelukyvystään, eikä siirtää sitä virkamiehille.

Morgan
Arvoisa puhemies, aivan ensiksi toteaisin, että jäsen Dell' Alba on varmasti oikeassa kysymyksensä ensimmäisessä osassa. Kysymyksen sävy, kun se laadittiin, vaikuttaa varsin erilaiselta verrattuna siihen sävyyn, jonka kuulemme nyt parlamentissa.
Aivan ensiksi on todettava, että valkoisen kirjan muutokset etenevät. Ne etenevät hitaasti, mutta Roomaakaan ei rakennettu yhdessä päivässä, ja meidän on muistettava se.
Tiedämme kaikki, että aikataulu on olemassa, koska olemme kaikki sopineet siitä ja siitä on pidettävä kiinni. Haluaisin puhua nimenomaan tämän kysymyksen taustalla olevista kysymyksistä, ennen kuin siirryn varsinaiseen asiaan. Sitähän meidän olisi täällä tosiasiassa tarkasteltava. Minua hämmästyttää, enkä aio olla yhtä hienovarainen kuin jäsen van den Berg, että tämän kysymyksen sävy näyttää olevan sama kuin Staunerin mietinnön sävy. Talousarvion valvontavaliokuntahan hylkäsi mietinnön täysin. Siis sävy on sama kuin niissä perusteluissa, jotka parlamentti hylkäsi kokonaisuudessaan.
Haluamme kaikki kiihkeästi uudistuksen toteutuvan, mutta siihen menee aikaa. Uusi komissio on ollut virassa vasta seitsemän kuukautta, ja syntyessään se sai Euroopan parlamentin suuren enemmistön tuen. Kysymys, joka meidän olisi nyt esitettävä, ei ole suunnattu komissiolle vaan PPE-ryhmälle, ja se liittyy kysymyksen taustalla piileviin syihin. Ilmeiset poliittiset tarkoitusperät hämmästyttävät minua, niillähän yritetään horjuttaa uudistuksen hyväksi tehdyn työn perustaa ja ampua uudistus alas, ennen kuin se on edes päässyt käyntiin. Tämä johtuu siitä, että PPE-ryhmässä on sellaisia tahoja, enkä laske jäsen Pomés Ruizia mukaan niihin, jotka pyrkivät ajamaan karille komission valitseman taktiikan ja samalla komission ajaman uudistuksen ja Euroopan unionin. PPE-ryhmän sisällä on tahoja, jotka yrittävät jyrätä tätä linjaa väkisin läpi.
Uskoakseni nykyinen komissio on valmis käsittelemään varsin auliisti joitakin vaikka toivoisinkin, että kaikkia parlamenttia askarruttavia seikkoja ja sen esittämiä arvostelun aiheita, sillä meillä on esittää myös arvostelua. Kuitenkin sitä varten on olemassa aika ja paikka, eli silloin, kun ryhdymme käsittelemään Pomés Ruizin valkoista kirjaa koskevaa vastausta. PSE-ryhmä haluaa aloittaa rakentavan keskustelun asiassa, sillä olemme kiinnostuneita uudistuksen tuloksista, enkä tarkoita tällä lyhyen aikavälin poliittisia tavoitteita, joista on ainoastaan haittaa Euroopan unionille.
Palaisin varsin nopeasti kysymysten pääsisältöön: komission kuulemistilaisuuksissa Euroopan parlamentti esitti kiertoa A1- ja A2 -virkoihin ja kansallisuuksien unohtamista johtavia virkamiehiä valittaessa. Valtaan tulonsa jälkeen komissio on ryhtynyt myönteisiin toimiin sen takaamiseksi, että nimitykset tehtäisiin ansioiden perusteella. Monikansallisessa toimielimessä meidän on tietenkin otettava kansallinen näkökulma huomioon, mutta siihen on pyrittävä keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. Kuten komission jäsen kertoi, ei ole mahdollista ottaa kattavaa pysäytyskuvaa kesken kaiken. Meidän olisi keskityttävä järjestelmien valvontaan eikä yksilöiden valvontaan. Euroopan parlamentin roolina on komission pitäminen varuillaan. Haluamme nimitysten olevan ansioperusteisia, mutta se ei tarkoita sitä, että joka ikiseen johtavan virkamiehen nimitykseen puututtaisiin tai että siitä kyseltäisiin.
Haluaisin kommentoida lyhyesti komission uudistusehdotusten yhtäläisten mahdollisuuksien parantamista. Jäsen Hautalan kysymyksen sanamuoto oli osuva, ja mekin haluaisimme siihen vastauksen. Tällä hetkellä emme ole sitä mieltä, että ehdotuksissa mentäisiin riittävän pitkälle sukupuolinäkökohtien huomioon ottamisessa kaikissa asioissa eikä yhtäläisissä mahdollisuuksissakaan.
Tämän suullisen kysymyksen osista 3 ja 4 toteaisin, että ymmärtääkseni puheenjohtajakonferenssissa sovittiin 6. huhtikuuta näiden kahden kysymyksen poistamisesta. Arvoisa puhemies, jos näin on asia, haluaisin pyytää teitä selvittämään, miksi yksiköissä ei ole vielä tänäänkään poistettu näitä osia. Tämä on vakava ongelma. Komission uudistuksen eteneminen on tosiasia. Puheenjohtaja Prodi on tänään toimielimen johtajana antanut joitakin lausuntoja. Ne koskevat jälleen kerran pääasiassa liikkuvuutta, mutta haluaisin kysyä komission jäseneltä, miksi talousasioista ja poliittisista asioista vastaavan uuden suunnitteluyksikön johtajan virasta ei ilmoitettu. Olisimme halunneet, että tällaisesta virasta olisi ilmoitettu.
Lopuksi haluaisin pyytää PPE-ryhmää pidättymään nyt edessämme olevien kysymysten kaltaisista poliittisesti värittyneistä ja hajottavista kysymyksistä. Luotan siihen, ettei jäsen Pomés Ruiz aio omaksua tällaista asennetta valkoista kirjaa koskevassa vastauksessaan. Pyytäisin, ettei vähemmistön anneta jyrätä ajatuksiaan väkisin läpi.

Puhemies
Paljon kiitoksia, jäsen Morgan. Olen pahoillani, ettei minulla ole tietoja esittämästänne kysymyksestä, mutta välitän sen joka tapauksessa eteenpäin, jotta siihen vastattaisiin asianmukaisesti.

Dybkjær
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää komission jäsentä vastauksesta, ja muiden naisten tavoin haluaisin kuulla miesten ja naisten väliseen jakaumaan liittyviä lukuja. Koska komissio käsitteli asiaa erittäin yksityiskohtaisesti 27. huhtikuuta, voimme nyt ehkä saada tietoja siitä, kuinka monta miestä ja naista toimii A-viroissa, eikä vain heidän kokonaismäärästään vaan myös siitä, kuinka miehet ja naiset ovat jakautuneet virkoihin A1, A2 ja A3 ja niin edelleen, koska tällainen tarkastelu tekee asiasta kiinnostavan. Yleensä käy ilmi, että johtajatason viroissa ei ole lainkaan naisia. Ja tässä yhteydessä voisimme ehkä saada tietoja siitä, millainen on paneelin - jonka pitää olla objektiivinen paneeli - sukupuolijakauma. Voisimme ehkä saada tietoja myös siitä, millainen jako on valtioiden osalta, mutta joka tapauksessa voimme varmaan saada tietoja sukupuolijakauman osalta. Kuka arvioi lopulta keskustelun aiheena ollutta suositusta jatkoon päässeistä? Useimmiten viimeisten arvioiden laatijat ovat yksinomaan miehiä.

Kinnock
. (EN) Arvoisa puhemies, voinen kiittää arvoisia parlamentin jäseniä eri puolilla parlamenttia heidän tämän keskustelun aikana tekemistään rakentavista huomioista. Voinen ottaa sen riskin, että lankean pinnallisuuksiin ajan puutteen vuoksi yrittäessäni vastata esitettyihin erityiskysymyksiin.
Ensiksi jäsen Harbourin kysymykset, jotka olivat tyypilliseen tapaan sekä tarkkanäköisiä että rakentavia ja liittyivät siihen, missä määrin katsoimme sitoutumisen johtamistaitojen ja johtamiskulttuurin kehittämiseen tuottavan tuloksia. Aion vain esittää muutamia seikkoja, jotka kertovat saavutetusta kehityksestä. En väitä, että ne olisivat täydellisiä, eikä tämä luettelo ole täydellinen.
Mitä tulee koulutukseen, jonka jäsen Harbour tietää olevan olennaisen tärkeää tavoittelemiemme muutosten kannalta, tässä kuussa alkaa kaikille komission johtajille suunnattu perusteellinen koulutusohjelma, jonka pitäisi kestää kaksi vuotta. Toiseksi olemme jo käynnistäneet prosessin toiminta-ajatusten keräämiseksi jokaisesta pääosastosta. Useimmat ovatkin toimittaneet ne meille. On vireillä myös tehtävien arviointi, jonka aiomme tehdä sellaisten koehankkeiden avulla, jotka koskettavat ensimmäisessä vaiheessa noin neljäsosaa pääosastoista, ja toisena on työnkuvausten laadinta, johon ryhdymme tämän vuoden heinäkuun loppuun mennessä.
Henkilöstön arviointiprosessia ollaan parhaillaan hiomassa, ja se aiotaan ottaa käyttöön, ja siihen otetaan tietenkin mukaan johtajat kaikilta tasoilta. Kuten jäsen Harbour sanoo, pääsihteerin rooli ja toiminta kaikissa näissä toimissa ja oikeastaan monissa muissakin toimissa on ratkaisevan tärkeää. Uskoisin, että pääsihteeri O'Sullivan on varsin sitoutunut valkoisessa kirjassa asetettuun linjaan ja osoittautuu hänen erittäin pystyvän ja sitoutuneen edeltäjänsä Carlo Trojanin työn huomattavaksi jatkajaksi. Jälkimmäinenhän siirtyy uusiin tehtäviin tämän kuun lopusta alkaen.
Paras näyttö, jonka voimme antaa johtajien valtuuttamisesta, on, että 1. toukokuuta otimme käyttöön uuden sisäisen tilintarkastusyksikön ja yhteisen varainhoitoelimen ja että kohta sisäisen tarkastuksen komitea aikoo pitää ensimmäisen kokouksensa. Nämä ovat ensimmäiset ratkaisevan tärkeät askeleet varainhoidon valvonnan hajauttamisessa, mikä on tietenkin ratkaisevan tärkeää johdon valtuuttamisen kannalta sen kaikilla tasoilla rahaa käsittelevässä instituutiossa. Jäsen Harbourille on varmaan tuttu se näkemykseni, jonka mukaan tämän alati tarkkailtavan, keskeisen ja mitattavissa olevan muutoksen toteuttaminen heijastuu kulttuurin muutoksena talon yleiseen johtamistyyliin ja toimintaan.
Lopuksi sanoisin hänen olevan oikeassa siinä, että ryhmäjohtajuus, ryhmätyö ja ryhmänmuodostus ovat kaikki ratkaisevan tärkeitä uudenaikaisten johtamistaitojen tehokkaassa soveltamisessa. Olemme edistämässä tätä pyrkimystä yhdistämällä rakenteellisen muutoksen, lisäkoulutuksen, arvioinnin ja nimitysjärjestelmän. On selvää, että myös sopimuksiin sisällytettävien koeaikojen harkitseminen johtajia nimitettäessä olisi jatkossa tehokas lisä pyrkimäämme suuntaan. Kuitenkin sen tekeminen perusteellisesti edellyttää muutoksia henkilöstösääntöihin, ja odotan innokkaasti parlamentin ja neuvoston tekevän yhteistyötä jotta yhteisön lainsäädäntöön saadaan ne muutokset, jotka ovat välttämättömiä myöhemmän kehityksen helpottamiseksi.
Jäsen van den Berg oli oikeassa ja oikeastaan ystävällinen ja suurpiirteinen painottaessaan jälleen sitä, että komission on oltava vastuussa omista nimityksistään ja henkilöstöpolitiikastaan. Oletan, että hän aikoo toteuttaa selvityksensä tämän kysymyksen esittämisen taustalla olevista syistä. Voin vain sanoa, että olen tyytyväinen voidessani toimittaa perusteellisia tietoja.
Minua on muistutettu siitä, että kuulemistilaisuuksissa useat parlamentin jäsenet esittivät oikeutetusti ja painokkaasti kysymyksen, oikeastaan tiukkoja vaatimuksia siitä, ettei kansallisuudesta välitettäisi johtavia virkoja täytettäessä ja että luovuttaisiin kokonaan muodollisista tai epämuodollisista kiintiöistä ja että virkamiesten kiertoon ryhdyttäisiin A1- ja A2-viroissa. Minä en silloin ainoastaan yhtynyt näihin periaatteisiin komissiossa istuvien kollegojeni kanssa vaan olen myös aktiivisesti yrittänyt toteuttaa niitä siitä lähtien.
Jos voin siirtyä uusiin vaatimuksiin ja ulkopuolisiin työtehtäviin liittyvään seikkaan - tämän seikanhan jäsen Dell' Alba otti aivan oikeutetusti esille, ja hänhän on esittänyt tästä asiasta kysymyksen, ja pyrin vastaamaan siihen samalla kiinnittäisin parlamentin huomion siihen, että keskittyessäni erityistapaukseen, joka liittyi oman kabinettipäällikköni, Andrew Cahnin, lähtöön, minulle kävi varsin selväksi, että nykyiset järjestelyt, jotka liittyvät siihen, että vakinaisille ja määräaikaisille virkamiehille annetaan lupa siirtyä ulkopuolisiin toimiin, eivät ole riittävän selkeitä eivätkä johdonmukaisia. Käytännössä toimintamallit ja tarkka valvonta, jonka soveltamista vaadin, tarkoittivat Andrew Cahnin kohdalla sitä, että hänen tapauksensa käsiteltiin varsin perusteellisesti ja täysin asianmukaisesti. En kuitenkaan usko, että komission tai oikeastaan muidenkaan toimielinten olisi luotettava virkamiesten tai komission jäsenten yksilöllisiin perusteluihin tai periaatteiden jokseenkin tilapäisiin soveltamiskeinoihin, jotka ovat suoraan sanottuna melko yleisiä.
Siksi pyysin henkilöstöstä ja hallinnosta vastaavaa pääjohtajaa laatimaan sääntöehdotuksen, jossa otettaisiin huomioon parhaat käytännöt jäsenvaltioiden ja muiden kansainvälisten julkisten hallintoelimien hallinnoissa, sekä täsmentämään menettelyjä. Näiden sääntöjen laatiminen olisi ilman muuta paras keino avoimuuden, johdonmukaisuuden ja käytännön ohjauksen takaamiseksi, mikä olisi kaikkien osapuolten edun mukaista varsinkin, kuten jäsenet ovat meitä keskustelujen aikana muistuttaneet, kun jäsenvaltiot ja toimielimet pyrkivät lisääntyvässä määrin edistämään vaihtoa kansallisten ja EU:n hallintojen välillä sekä julkisen ja yksityisen sektorin välillä. Kun minulla on esittää ehdotus uusista ja paremmista järjestelyistä, aion tietenkin toimittaa ne kollegoilleni komissiossa ja samalla raportoida niistä parlamentille ja muille toimielimille harkintaa varten.
Voinen tarttua jäsen Sterckxin puheenvuoron tarjoamaan tilaisuuteen painottaakseni erästä aiemmin esittämääni seikkaa, jonka arvon hän viisaasti myöntää ja joka liittyy siihen, ettei kenenkään, jos komission tavoittelema laaja maantieteellinen tasapaino otetaan huomioon, pitäisi yrittää ottaa pysäytyskuvaa komission henkilöstöstä, eikä esittää sitä missään mielessä pysyvänä asiaintilana. Ainoastaan liikkuva kuva kertoo koko tarinan, ja komissio on kaikin tavoin sitoutunut sen takaamiseen, että ansiot ovat ensisijaisia, ja siihen, että maantieteellinen tasapaino otetaan asianmukaisesti huomioon, mikä on olennaisen tärkeää komission kaltaisessa monikansallisessa palvelevassa toimielimessä.
Jäsen Hautalan huomiosta sanoisin vain, ettei yksikään tänään ilmoitetuista nimityksistä antanut aihetta paneeliin ja että siihen on varsin yksiselitteinen oikeudellinen syy. Esimerkiksi David O' Sullivan ryhtyy hoitamaan virkaansa kierron perusteella henkilöstösääntöjen mukaisesti, ja samoin henkilöstösääntöjen nojalla Ricardo Levi on määräaikainen virkamies ja siirtyy toimensa mukana uuteen asemaansa. Näin ollen oikeudellisista, menettely- ja työhönottonäkökulmista katsottuna voimassa oleva laki ei edellyttänyt paneelijärjestelmän käyttämistä ylennys- ja nimitystarkoitusta varten tällaisissa nimitystapauksissa. Mielestäni samalla vastaan myös jäsen Morganin asiasta esittämään kysymykseen.
Myös kysymys naisten nimittämisestä otettiin esille. Komission viime syyskuun jälkeen tekemästä 25:stä johtavien virkamiesten nimityksestä 4 on koskenut naisia. Minusta se on vaatimaton luku. Jäsen Hautala ja muut tietänevät pyrkimyksistäni tällä saralla. Sanoisin ainoastaan, koska määrä on lähes 20 prosenttia nimitysten kokonaismäärästä, että olemme tälle vuodelle asettamamme tavoitteen tasolla, joka tarkoittaa sen varmistamista, että saavutamme ainakin 20 prosentin lisäyksen nimitettyjen naisten määrissä. Loppuvuoden tahdista voin sanoa varmasti, että ainakin tämä tahti jatkuu. On ilmeistä, että haluaisin tahdin olevan nopeampaa, sillä komissiossa on, kuten jäsen Dybkjær tähdensi meille, paljon erittäin päteviä naisia, ja haluamme nähdä, että heidän pätevyytensä tunnustetaan asianmukaisesti.
Mitä tulee jäsen Dell' Alban maantieteelliseen pistäytymiseen saarten ja saappaanmallisten maiden puolella kuten sanoin, odotan voivani vastata hänen lisäkysymykseensä ja voivani tehdä niin varsin perusteellisesti on merkille pantavaa, että saarivaltioon, siihen suurempaan saarivaltioon, ei näiden kuukausien ja nykyisen komission aikana ylennyksen perusteella osunut yhtään uutta A1-tason virkanimitystä. Saappaanmallinen valtio sai kaksi tällaista nimitystä. Tänä aikana saapasvaltio sai neljä ylennystä A2-tasolla ja suuri saari viisi, joista minun tietääkseni yksikään ei osunut Walesiin. Toivon, että tämä rauhoittaa jossain määrin jäsen Dell'Alban mieltä.
Jäsen Morganin väistämätön kysymys Walesin sydänmailta kuuluu "Miksi mukana ei ollut ketään walesilaista?" Jäsen Morgan, se johtuu siitä, että vaikka olenkin kaikin tavoin sitoutunut maantieteellisen tasapainon saavuttamiseen, tämä tarkoittaisi Walesin kohdalla sitä, että mukana olisi oltava sekä pohjoiswalesilainen että eteläwalesilainen tai aiheuttaisin vieläkin enemmän närää eniten rakastamassani maassa. Kuitenkin jäsen Morgan esitti mielenkiintoisia kysymyksiä esitetyistä kysymyksistä; epäilemättä niiden tavoitteisiin pyritään.
Haluaisin sanoa jäsen Dybkjærille, että pyrkiessämme jatkamaan kaikin tavoin yhtäläisten mahdollisuuksien politiikkaamme saamme näyttöä seuraavien kuukausien ja vuosien myötä siitä, että keskitämme huomiomme käytännön soveltamiseen liittyvistä kehotuksista suoraan siihen, että pääsemme ensimmäisiin nimityksiin ja ylennyksiin, jotta voimme näyttää, että ponnistelemme vakavissamme pyrkiessämme takaamaan merkittävän lisäyksen komission palveluksessa olevien kaikenikäisten ja kaikilla tasoilla työskentelevien naisten määriin. Voin vain pyytää arvoisaa jäsentä odottamaan, kunnes konkreettinen näyttö on saatavilla. Kuitenkin sanoisin, että saavutamme varmasti menestystä joka suhteessa, jos nykyisen kollegion jäsenten luja ja aktiivinen sitoutuminen merkitsee jotakin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona 17. toukokuuta 2000.

Elektronista kaupankäyntiä koskevat oikeudelliset näkökohdat
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0106/2000) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista ("Direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä") (14263/1/1999 - C5-0099/2000 - 1998/0325(COD)) (Esittelijä: Palacio Vallelersundi)

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, suosituksessa, joka minulla on kunnia esitellä oikeudellisten asioiden valiokunnan puolesta, ehdotetaan, että yhteinen kanta hyväksyttäisiin täysistunnossa ilman tarkistuksia. Minun on sanottava, että eri poliittiset ryhmät ovat omaksuneet saman asenteen.
Arvoisa puhemies, haluan korostaa, että jos parlamentti hyväksyy huomenna sähköistä kaupankäyntiä koskevan neuvoston yhteisen kannan, se käyttää vastuutaan tavalla, jolla on erittäin suuri poliittinen sisältö ja institutionaalinen merkitys. Hyväksymällä tämän direktiivin parlamentti lisäksi ottaa ratkaisevan askeleen eurooppalaisten yritysten kilpailukyvyn puolesta online-taloudessa ja saavuttaa rajapyykin, jotta niin kuluttajat kuin yrityksetkin voisivat toimia sisämarkkinoilla samanlaisin takuin ja yhtä helposti kuin kotimaansa markkinoilla.
Direktiivi antaa yrityksille ja kansalaisille mahdollisuuden tarjota ja ottaa vastaan tietoyhteiskunnan palveluja koko Euroopan unionissa, josta tulee näin aidosti alue, jolla ei ole rajoja. Eurooppalaisilla yrityksillä on mahdollisuus tarjota tavaroita, palveluja tai tietoja unionissa noudattamalla sen jäsenvaltion säännöksiä, johon ne ovat sijoittautuneet, ja näin ollen normaalioloissa ilman, että ne olisivat 14 erilaisen oikeusjärjestelmän vankeja.
Jotta näihin tuloksiin päästäisiin, direktiivissä yhdenmukaistetaan tiettyjä alueita, erityisesti - tärkeimmät mainitakseni - toimijoiden sijoittautumispaikka, niiden avoimuutta koskevat velvoitteet, kaupallisen viestinnän läpinäkyvyyttä koskevat vaatimukset, sähköisessä muodossa tehtyjen sopimusten tekemistä ja lainvoimaa koskevat edellytykset, Internet-välittäjien vastuu, riitojen ratkaisu sekä kansallisten viranomaisten toimivalta.
Muilla alueilla direktiivi nojautuu nykyisiin säädöksiin, joilla pyritään edistämään kansallisten lainsäädäntöjen yhdenmukaistamista ja vastavuoroista tunnustamista.
Arvoisa puhemies, direktiivi kattaa - tämä on tärkeää - kaikki tietoyhteiskunnan palvelut, niin yritykseltä yritykselle kuin myös yritykseltä kuluttajalle tarjottavat palvelut sekä ne palvelut, jotka mahdollistavat sähköisten operaatioiden toteutuksen: tavaroiden ja palvelujen interaktiivisen etämyynnin, esimerkiksi online-kaupat, ilmaiseksi tarjottavat palvelut, esimerkiksi mainostuloilla tai sponsorivaroilla rahoitetut palvelut, online-lehdet, online-tietokannat, online-rahoituspalvelut, ammattimaiset online-palvelut - asianajajien, lääkäreiden ja muiden ammattikuntien palvelut - ajanvietepalvelut, kuten tilausvideot, suoramarkkinoinnin ja kaikki verkkoliittymäpalvelut.
Direktiivi on myös - kuten olen jo sanonut - loistava esimerkki toimielinten välisestä yhteistyöstä. Tämä direktiivi on parlamentin, komission ja neuvoston loistavan ryhmätyön tulosta. Niinpä parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä hyväksymä kanta, erityisesti alkuperämaan periaatteen päättäväinen tukeminen, oli neuvostossa ratkaiseva, jotta tekstin tasapaino ei vaarantuisi.
Yleisesti ottaen yhteinen kanta noudattelee parlamentin määrittelemiä linjoja, ja liitteeseen, joka sisältää poikkeukset edellä mainitusta periaatteesta, ei yhtä pientä tapausta lukuun ottamatta ole tehty merkittäviä tarkistuksia, ja myös kuluttajansuojaa ja välittäjien vastuuta koskevien säännösten välinen tasapaino on säilytetty.
Haluan esittelijänä kiittää yhteistyöstä kaikkia oikeudellisten asioiden valiokunnan kollegojani ja erityisesti eri poliittisten ryhmien - kiitän tuesta erityisesti jäsen Bergeriä ja ryhmäni jäsentä Harbouria - ja muiden toimielinten vastuuhenkilöitä.
Yhteisessä kannassa on näin ollen säilytetty erilaisten yleisten tavoitteiden ja etujen välinen tasapaino, ja tästä syystä emme ole esittäneet siihen tarkistuksia. Se ei missään nimessä ole täydellinen teksti, mutta katsomme, että se on järkevä ja hyväksyttävä teksti ja että on kiireellistä hyväksyä se mahdollisimman pian. En aio toistaa - mutta se on totta - että Internetissä aika on paljon lyhyempi kuin tähän asti tuntemamme aika.
Meidän täytyy myös ymmärtää, että tämä direktiivi on ensisijaisen tärkeä, jotta sähköisen kaupankäynnin kehitys voidaan taata. Meidän täytyy ottaa huomioon talouden maailmanlaajuistuminen ja yhdysvaltalaisten yritysten kilpailu, sisämarkkinoiden lainsäädäntö, jonka tarkoituksena on Internetin tavoin luoda sisäisiä rajoja vailla oleva alue... Kaikki nämä asiat ovat yhteisössä tärkeitä eurooppalaisten yritysten kilpailukyvyn kannalta.
Lopuksi uuden teknologian kehityksen ja markkinoihin liittyvien uutuuksien takia on välttämätöntä luoda kaupan kehittämistä koskevaa lainsäädäntöä samalla, kun, kuten myös tässä direktiivissä, itsesääntelylle ja erityisten käytännesääntöjen kehittämiselle jätetään tilaa.
Lisäksi tämä direktiivi rohkaisee merkittävästi pieniä ja keskisuuria yrityksiä ryhtymään viipymättä rajattomaan kaupankäyntiin, minkä eurooppalaisten järjestelmien moninaisuuden aiheuttama oikeudellinen epävarmuus on toistaiseksi estänyt.
Lopuksi useat jäsenvaltiot ovat jo ryhtyneet lainsäädäntötoimiin tällä alalla, joten ilman tätä direktiiviä sisämarkkinat voisivat todellakin pirstoutua.
Arvoisa puhemies, tämä direktiivi on lisäksi rajapyykki, joka vaikuttaa kaikkiin sähköiseen kaupankäyntiin liittyviin yhteisön aloitteisiin. Tässä direktiivissä luodut lainsäädännölliset puitteet helpottavat muiden yhteisön direktiivien, kuten tekijänoikeusdirektiivin ja rahoituspalvelujen etämyyntiä koskevan direktiivin, hyväksymistä tai tuomioistuimen toimivaltaa koskevan kiistellyn Brysselin yleissopimuksen hyväksymistä sekä epäilemättä ehkäisevät osaltaan sitä vaaraa, että nämä aloitteet ja sisämarkkinoiden periaatteet ovat keskenään ristiriidassa.
Parlamentti pyrkii seuraamaan tiiviisti direktiivin siirtämistä osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sen soveltamista, ja sen vuoksi olen sisällyttänyt mietintöön komissiota varten kaksi suositusta, kaksi viestiä, jotka toivottavasti hyväksytään huomenna, ei direktiivin vaan lainsäädäntöpäätöslauselman yhteydessä; toinen liittyy laittoman sisällön löytämistä ja poistamista koskeviin menettelyihin ja toinen käytännesääntöjen laatimiseen.
Arvoisa puhemies, totean lopuksi - ja päätän tähän - että on vertauskuvallista, että parlamentti hyväksyy tämän direktiivin lähes 50 vuotta sen jälkeen, kun Robert Schuman sanoi julistuksessaan, että Eurooppaa ei luoda silmänräpäyksessä vaan konkreettisilla saavutuksilla, jotka todella lujittavat kansalaisten ja yritysten välistä solidaarisuutta. Konkreettiset saavutukset viittasivat 50 vuotta sitten Euroopan hiili- ja teräsyhteisöön; nykyisin, kuten tässä direktiivissä todetaan, ne viittaavat tietoyhteiskuntaan. Arvoisa puhemies, tästä syystä uskon, että parlamenttia on huomenna syytä onnitella ja toivottavasti myös muita yhteisön toimielimiä.

Lehne
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, haluaisin kiittää aluksi mietinnön esittelijää, joka on mielestäni tehnyt aivan erinomaista työtä tässä erittäin vaikeassa aiheessa. Direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä on erityisen vaikea aihe ennen kaikkea siksi, että meillä on tässä tyypillinen esimerkki siitä, miten lainsäädäntö on jäänyt jälkeen teknologisesta ja markkinoiden kehityksestä. Lainsäädäntömenettelyt juuri Euroopan tasolla ovat erityisen monimutkaisia, ja markkinoiden kehitys on nopeampaa. Toinen ongelma, joka meillä oli käsitellessämme tätä direktiiviä sekä ensimmäisessä että toisessa käsittelyssä, oli sen oivaltaminen, että yhdenmukaistaminen Euroopan unionin sisällä ei ole ilmeisesti edennyt monilla aloilla toistaiseksi riittävän pitkälle, sillä monet asiat, jotka koskivat tästä direktiiviehdotuksesta käytävää keskustelua, osoittivat oikeastaan, että tältä osin on ollut suuria puutteita ja suuria ongelmia.
Haluan mainita vain esimerkinomaisesti sijoittautumisvaltioperiaatetta tai vaihtoehtoisesti määränpääperiaatetta koskevan keskustelun. Me liikuimme lainsäätäjinä molemmissa tapauksissa eli molemmissa vaihtoehdoissa hieman kuin Skyllan ja Kharybdiksen välissä, kuten vanha Odysseus antiikissa, aivan yksinkertaisesti siksi, että me luomme molemmissa tapauksissa epäoikeudenmukaisuutta, toisessa tapauksessa palvelun toimittajalle ja toisessa sen vastaanottajalle. Sitä paitsi me saamme siten ehkä myös aikaan ongelmia, joita on vaikea käsitellä jälkeenpäin oikeuskäytännön piirissä, kun esimerkiksi portugalilaisen tuomarin on yhtäkkiä sovellettava saksalaista oikeutta tai toisinpäin myös yksinkertaisemmissa, painoarvoltaan vähäisemmissä asioissa ehkä espanjalaisen tuomarin on sovellettava yhtäkkiä italialaista oikeutta, vain koska asetelmat voivat yksinkertaisesti olla sellaiset.
En halua siksi kiistää sitä, että tämä nyt käsiteltävänä oleva yhteinen kanta ei välttämättä tyydytä minua kaikilta osin. Siinä on monia kohtia, joita kritisoin edelleen. Me emme toisaalta tarvitse tällä hetkellä kuulemista toisessa käsittelyssä emmekä ainakaan välitysmenettelyä. Kyse on siitä, että saamme nopeasti aikaan päätöksen ja annamme markkinoilla oleville käyttäjille viimeinkin käyttöön oikeudellisen säännöksen siinäkin tapauksessa, että se, kuten mietinnön esittelijä oikein huomautti, ei ole ehkä kaikilta osin täydellinen ja sisältää monissa kohdissa vielä puutteita.
Odotan siksi kuitenkin myös Euroopan komissiolta, että se valvoo tarkasti tämän direktiivin toimeenpanoa ja tekee meille mahdollisesti vielä tällä vaalikaudella tämän direktiivin uudistamista koskevia konkreettisia ehdotuksia, jos uudistaminen näyttäisi olevan tarpeen. Uskon myös, että me olemme päässeet sitten ehkä eteenpäin monien oikeudellisten alojen yhdenmukaistamisen kysymyksessä. Haluan mainita esimerkkinä vain edessä olevan siviilioikeuden yhdenmukaistamisen. Tältä osinhan komissio on jo jakanut vastaavia toimeksiantoja. Tampereella kokoontunut Eurooppa-neuvosto vaati lausuntoja ja päätti niistä, ja myös Euroopan parlamentti käsittelee lähitulevaisuudessa tätä kysymystä uudelleen, ja tästä prosessista syntyvät päätökset voivat olla mielestäni sitten ehkä myös perusta tämän sähköistä kaupankäyntiä koskevan direktiivin kehittämiselle edelleen.

Berger
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aluksi myös minun ja poliittisen ryhmäni kiitos esittelijälle tästä mietinnöstä ja hänen ehdottamastaan strategiasta, jonka mukaan meidän on määrä hyväksyä tämä yhteinen kanta sellaisena kuin se on edessämme. Tämä strategia oli meistä vakuuttava, joten myös me voimme suositella parlamentin täysistunnolle, että neuvoston direktiiviä sähköisestä kaupankäynnistä koskeva yhteinen kanta hyväksytään muuttamattomana. Me teemme sen ennen kaikkea siksi, että uskomme, että tämä kuitenkin niin keskeinen osa eurooppalaista tietoyhteiskunnan oikeudellista kehystä on toteutettava pikaisesti. Sellaisenaan hyväksyminen, ja myös sitä haluaisin korostaa tässä yhteydessä, on tullut mahdolliseksi myös siksi, että neuvosto on - ja tunnen suurta halua sanoa poikkeuksellisesti - ottanut huomioon erittäin monia Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä tekemiä tarkistuksia. Se ei kuitenkaan tarkoita, etteikö meillä olisi suuri määrä parannusajatuksia ja vielä muutamia toiveita jäljellä - se sanottiin myös jo aiemmin.
Jos me olemme valmiita lykkäämään näitä toiveita nyt tämän direktiivin nopean hyväksymisen ja toimeenpanon nimissä, me odotamme kuitenkin myös jäsenvaltioilta tämän direktiivin toimeenpanossa komission asianmukaisen valvonnan ohella sitä, että kaikkia kysymyksiä, joita ei ole säännelty nyt sataprosenttisen yksiselitteisesti, ei ratkaista sellaisten asioiden vahingoksi, jotka ovat meille tärkeitä, kuten on erityisesti kuluttajansuoja. Ajattelen tässä yhteydessä ennen kaikkea hyvin ristiriitaisesti muotoillun 1 artiklan 3 kohdan tulkitsemista. Haluaisin ilmaista toiveen siitä, että tätä artiklaa ei käytetä kansallisten terveydensuojelua koskevien määräysten kiertämiseen, esimerkiksi tiettyjen lääkkeiden postimyynnin kiellon kiertämiseen.
Me saamme mielestäni odottaa myös oikeutetusti, että suunnitellut käytännesäännöt, joiden myötä me avaamme sähköiseen kaupankäyntiin osallistuville erittäin laajan itsesäätelyn alan, laaditaan mahdollisimman nopeasti, erittäin kattavasti kuluttajansuojajärjestöjen myötävaikutuksella sekä mahdollisimman sitovasti ja toteuttamiskelpoisesti. Olen sitä mieltä, että myös meidän hyväksymiämme palvelun tarjoajan vastuuta koskevia sääntöjä voidaan pitää suurpiirteisinä. Voin vain toivoa, että ne osoittautuvat hyviksi eikä meidän tarvitse tehdä tältä osin parannuksia käytännön kokemuksen perusteella kolmen vuoden kuluttua.
Sähköistä kaupankäyntiä koskevan direktiivin hyväksymisen myötä nyt on tosin otettu erittäin, erittäin tärkeä askel, mutta meiltä puuttuu kuitenkin edelleen joitakin muita keskeisiä eEurope-aloitteen rakennuskiviä, ja mietinnön esittelijä viittasikin jo siihen, että neuvosto vitkastelee rahoituspalveluiden etämyyntiä ja tekijänoikeutta tietoyhteiskunnassa käsittelevän yhteisen kannan valmistelussa. Me tarvitsemme myös nopeampaa edistymistä tuomioistuinten ulkopuolisten sovittelumenettelyjen perustamisessa ja vähäisiä rikkomuksia koskevassa menettelyssä. Lopuksi toivon, että nyt hyväksyttäväksi tuleva direktiivi on myös hyvä perusta sille, että maailmanlaajuisesti päästään yhtä hyviin ratkaisuihin.

Wallis
Arvoisa puhemies, tämän direktiivin eteneminen toisessa käsittelyssä lienee ollut historiallinen. Ei tarkistuksia! Onnittelen koko sydämestäni esittelijää hänen omaperäisestä strategiastaan ja toivottavasti myös siitä, että hän onnistuu saamaan aikaan pysyvän yksimielisyyden.
En usko, että kenellekään meistä poliitikkoina on ollut helppoa olla toteuttamatta luontaista taipumustamme joko parantaa tai muuttaa jonkun toisen tekstiä. Kuitenkin päätös oli huolellisesti harkittu. Tiedämme, ettei ehdotus ole joka suhteessa täydellinen, mutta yleinen palaute sekä valiokunnassa pidetyssä äskettäisessä kuulemistilaisuudessa että niiden taholta, jotka ovat lobanneet parlamentin jäsenten suuntaan, kuuluu: "pidetään mieluummin kiinni direktiivistä ja tarkastusmahdollisuudesta, vaikka direktiivi olisikin epätäydellinen, kuin menetetään koko direktiivi". Tässä nopeasti etenevässä uudenlaisessa maailmassa nopeus yhdistettynä varmuuteen on olennaista.
Nyt meillä on alustava menettelyohje, kiinnekohta verkossa kauppaa käyville liikeyrityksille Euroopassa ja sellainen menettelyohje, jossa on selvästi tukeuduttu sijoittautumisvaltion periaatteeseen ja samalla turvattu myös kuluttajien edut. Hyvä tasapaino on saavutettu. Tämän olisi todella avattava sisäiset markkinat niille monille lisääntyville mahdollisuuksille, joita sähköisen kaupankäynnin odotetaan tarjoavan kaikenkokoisille liikeyrityksille ja varsinkin pk-yrityksille. Meidän on oltava koko ajan tietoisia siitä, ettei verkko rajoitu vain Eurooppaan. Sehän on tunnetusti maailmanlaajuinen. Merkittävä osa kuluttajien kaupankäynnistä verkossa suuntautuu Euroopassa amerikkalaisiin osoitteisiin, ja tulevaisuudessa ne voivat hyvinkin suuntautua aasialaisiin osoitteisiin. Eurooppalaisten yritysten on pysyttävä vauhdissa mukana, ja luottamus on avainasemassa. Meidän on pyrittävä mahdollisimman korkeatasoisen sähköisen kaupankäynnin syntymiseen Euroopassa. Niiden yhtiöiden, jotka aloittavat tällaisen liiketoiminnan tai siirtyvät tällaiseen liiketoimintaan, on tarkasteltava huolellisesti toimintatapaansa ja heidän asiakkaille tarjoamaansa tietoa ja palvelua, jos ne aikovat pysyä pystyssä. Meidän olisi myös huolehdittava johdonmukaisen lainsäädännön tarjoamisesta.
Luottamus on olennaista. Mahdollisuuksia on monia, mutta entäpä uhat? Viime viikonloppuna saimme Lontoossa huomata, mikä on sen tiedonvälitys- ja tietovallankumouksen ikävä puoli, joka on syntynyt verkon myötä, kun on saatettu keskenään kosketuksiin yhteiskunnan eri tahoja, jotka aiheuttivat sen jälkeen väkivaltaisuuksia Lontoon kaduilla. Tämä voi olla äärimmäinen esimerkki, mutta sellaisia häikäilemättömiä ihmisiä tulee olemaan, jotka yrittävät huijata verkon välityksellä. Yksi ikävä uutinen saattaa viedä vuosiksi luottamuksen sähköiseen kaupankäyntiin. Sähköinen kaupankäynti on alkutaipaleellaan. Meidän on lainsäätäjinä oltava valppaina. Meidän ei tarvitse välttämättä puuttua liikaa, mutta meidän on alan kasvaessa tarkkailtava seurauksia.
Esittelijämme on antanut meille erittäin hyvän pohjan. ELDR-ryhmä aikoo kannattaa hänen omaperäistä "ei tarkistuksia" -linjaansa.

MacCormick
Arvoisa puhemies, parlamentissamme on tapana kiittää ja onnitella esittelijöitä, ja minun täytyy tunnustaa, että joskus se on mielestäni liiallista. Kuitenkin tässä tapauksessa sanoisin, ettei se ole liioiteltua, jos minäkin, itseni ja ryhmäni puolesta, osoitan erityiset kiitokset ja onnittelut esittelijälle hänen tekemästään työstä. Ehkä voisin myös uutena parlamentin jäsenenä ja siksi uutena valiokunnan jäsenenä kiittää häntä siitä, miten erinomaista työtä hän tekee valiokuntamme puheenjohtajana hänen kohteliaisuutensa ja ystävällisyytensä, mutta myös hänen työssään osoittamansa lujuuden vuoksi.
Tunnen jonkin verran sympatiaa komission jäsen Bolkesteinia kohtaan täällä tänään. Hurja into ei ole aina leimallista parlamentissa käydyille keskusteluille, mutta pelkäänpä, että tänään nousemme vain kukin vuorollamme ylös sanomaan, että olemme samaa mieltä. Voimme kysyä itseltämme, onko tämä ideologian loppu? Olettaisin, että voimme perustella asian itsellemme sillä, että keskustelemme nyt enemmän välineestä kuin itse viestistä. Käsiteltävänämme on uuden tiedotusvälineen syntyminen, ja siksi siitä johtuu sääntelyn ja yhteisen lainsäädännön suurten linjojen välttämättömyys ja kiireellisyys. Siksi on elintärkeää, ja arvelen meidän kaikkien olevan siinä oikeassa, saada lainsäädännön osalta jotakin aikaan ja ilman sitä riskiä, että aiheutamme tarpeettomia viivästyksiä pannessamme sääntelyn täytäntöön.
Kuitenkin olin varsin kiitollinen kollegalleni Ahernille -joka toimii myös valiokunnassa - siitä, että hän aikoi tänä iltana ottaa esiin joitakin edelleen huolestuttavia seikkoja, ja haluaisin kiittää vielä kerran esittelijää siitä keinosta, jonka hän keksi välittäjinä toimivia palveluntarjoajia ja käytännesääntöjä käsitelleiden kohtien sisällyttämiseksi tekstin liitteeseen. Tämä on tärkeää, ja toivon, että komissio ottaa tämän huomioon.
Koska tulen Euroopan näkökulmasta varsin syrjäiseltä alueelta, on jännittävää pohtia, onko mahdollista, että näiden uusien medioiden avulla korjataan vääjäämättömältä näyttävää painetta kohti keskusalueita sekä kaikkien meidän maidemme ja yhteiskuntiemme syrjäisten osien taantumista. Tässä tilanteessa meidän olisi iloittava mahdollisuudesta luoda toimiva sähköistä kaupankäyntiä koskeva lainsäädäntö.
Meidän on myös muistettava, että syrjäytyminen ei ole ainoastaan maantieteellistä. Näiden tekniikoiden alalla on puutetta osaavista henkilöistä. Haasteenamme on myös sen varmistaminen, vaikka tämä ei kuulukaan direktiivin piiriin, ettemme sulje pois ihmisiä siksi, etteivät he tiedä tästä tiedotusvälineestä tai siksi, ettei heillä ole sitä käytettävissään. Näin ollen varmistukaamme siitä, että saamme direktiivin aikaan, mutta älkäämme unohtako muita ongelmia.

Harbour
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kertoa suhtautuvani varsin myönteisesti kollegani Palacio Vallelelersundin lähestymistapaan ja kiitän häntä siitä innosta ja sitkeydestä, jota hän on osoittanut puhuessaan tämän direktiivin ja omaksumamme lähestymistavan puolesta. Tämä antaa myös osviittaa siitä lähestymistavasta, joka valiokunnassa aiotaan omaksua kaikkeen myöhempään lainsäädäntöön.
Haluaisin käsitellä direktiiviä ehkäpä erilaisesta näkökulmasta. Olen yksi harvoista insinööreistä parlamentissa puhumattakaan lakimiesvaltaisesta oikeudellisten asioiden valiokunnasta ja joskus voin esittää aika erilaisia näkemyksiä. Minusta vaikuttaa siltä, että tätä direktiiviä voitaisiin verrata tekniikan maailmassa sähköisen kaupankäynnin alalla Euroopan unionissa täytäntöön panemaamme oikeudellisen kehyksen käyttöjärjestelmään. Tämän käyttöjärjestelmän sisään tullaan sovittamaan paljon muuta, esimerkiksi tekijänoikeuksia, tietoyhteiskuntaa ja rahoituspalvelujen etämyyntiä koskevaa tärkeää lainsäädäntöä. Kaikki nämä asiat sovitettiin tämän direktiivin kokonaiskehyksen sisään.
Joten tämä on ytimekkäästi sanottuna pääperiaate. Minua arveluttaa kutsua sitä nimellä Windows, sillä se nostaa näinä päivinä esiin melko ikäviä kilpailukysymyksiä, mutta ne teistä, jotka olette ohjelmistoasiantuntijoita tietänevät, mitä tarkoitan, kun käytän sanaa "Linux". Niille teistä, jotka eivät ole teknisesti niin päteviä, kerron, että Linux on käyttäjien omistama ja päivittämä kilpaileva järjestelmä Windowsille. Siitä tässä on oikeastaan kyse. Meillä on järjestelmä, jota käyttäjät soveltavat, ja jatkoa ajatellen haluaisin sanoa tänä iltana komissiolle, koska uskomme direktiivin menevän läpi, että tarvitsemme käyttäjiltä varsin perusteellista ja varsin nopeaa palautetta heidän tätä direktiiviä soveltaessaan kohtaamistaan ongelmista ja hankaluuksista. On selvää, että Internet on tulevaisuutta ajatellen erittäin sopiva ala komissiolle tällaisen toteuttamiseksi.
Haluamme tietää niistä tapauksista, joissa jäsenvaltioiden hallitukset ovat estäneet liiketoimia. Haluamme tietää, missä asiassa direktiiviä ollaan parhaillaan tuomioistuimissa testaamassa. Haluamme tietää, missä asioissa kuluttajilla on ollut ongelmia ja missä asioissa he katsovat, ettei heidän oikeuksiaan ole turvattu. Haluamme tietää eräissä erityistapauksissa, joita emme voineet tällä kertaa sisällyttää mukaan, esimerkiksi rahapeleistä vaikutus kansallisiin arvontoihin sekä lääketeollisuuden tuotteista ja kirjoista, mitkä ovat kuluttajien todelliset ongelmat. Katsoisinkin, että kaikkein näiden kohdalla tarvitaan palautetta.
Viimeinen seikka, jonka haluan ottaa esille, koskee nopeutta. Esittelijä Palacio viittasi puheensa alussa Internetin aikaan ja käsittelyn nopeuteen. Komissio ja neuvosto kehottivat meitä viemään tämän direktiivin läpi mahdollisimman nopeasti. Sanon molemmille toimielimille ja varsinkin täällä oleville neuvoston edustajille, että olemme pystyneet siihen ja että odotamme nyt jäsenvaltioiden toimivan yhtä nopeasti, jotta tämä lainsäädäntö otettaisiin osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä. Kannustamme komissiota ja neuvostoa saattamaan jäljelle jäänet lainsäädännön rippeet käsiteltäviksemme mahdollisimman nopeasti, sillä Eurooppa tarvitsee sitä.

McCarthy
Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella omasta puolestani esittelijää. Ei voi olla epäselvää, etteikö parlamentin kiistaton tehtävä tulevaisuudessa olisi hyväksyä mietintö yksimielisesti.
Komissiolla, parlamentilla ja neuvostolla on ollut runsaasti aikaa keskustella ja väitellä sekä ensimmäisen että toisen käsittelyn aikana, ja kuten esittelijä sanoi, useimmat parlamentin näkemyksistä on tällä hetkellä sisällytetty neuvoston yhteiseen kantaan. Ehdotus on näin ollen tasapainossa.
Palauttakaamme mieliimme, että maaliskuussa Lissabonissa pidetyssä EU:n huippukokouksessa asetettiin uudet tavoitteet ja määräajat Internetin tehokkaammalle hyödyntämiselle ja Euroopan kilpailukyvyn lujittamiselle tietoon pohjautuvassa taloudessa. Sen vuoksi meidän on tarpeen luoda selkeä, yksinkertainen, ennustettavissa oleva ja johdonmukainen oikeudellinen kehys sähköistä kaupankäyntiä varten. Tämä on tällä hetkellä taloudellinen ja poliittinen välttämättömyys. Direktiivi merkitsee huomattavaa edistystä sellaisen kehyksen luomisessa, jota tarvitaan herättämään luottamus, jota sekä talouselämä että kuluttajat kaipaavat sähköisen kaupankäyntiin sisältyvän potentiaalin mahdollisimman tehokkaaksi hyödyntämiseksi.
Oikeudellisten asioiden valiokunnan jäsenenä saamieni kirjeiden ja kommenttien runsaudesta päätellen tiedän, ettei ole mahdollista miellyttää kaikkia asianosaisia. Huolenaiheita on yhä, mutta uskoisin neuvoston, komission ja parlamentin päässeen sopivaan tasapainoon yleisen järjestyksen ja kuluttajansuojan turvaamisen tarpeen ja samalla sähköisen kaupankäynnin kasvun edistämisen ja tukemisen tarpeen välillä.
Näin ollen suosittelen lujasti sitä, että parlamentti tukee esittelijä Palacion yhteistä kantaa edustavaa mietintöä ja hyväksyy sen. Toimimme näin samalla täysin tietoisina siitä, että sähköinen talous on kehittymässä kovaa vauhtia. Olemme 2000-luvun ensimmäisellä vuosisadalla todistamassa teollisen vallankumouksen veroista vallankumousta. Tämä tarkoittaa sitä, että poliittisina päättäjinä ja toimieliminä raivaamme yhä tietämme tutkimattomalla maaperällä. Kuten jäsen Harbour sanoi, meidän on siksi tarpeen jatkaa kuulemista ja keskustelua täysimääräisesti liike-elämän ja kuluttajien kannalta ratkaisemattomien ja askarruttavien kysymysten saralla. Näin varsinkin sähköisen kaupankäynnin maailmanlaajuisen luonteen huomioon ottaen. Tähän direktiivin sisältyy sellainen artikla, joka tekee meille mahdolliseksi toimia niin. Yhteisen kannan 21 artiklaan sisältyy direktiivin tarkistaminen, ja meidän olisi käytettävä väliin jäävä aika tietämyksemme syventämiseen ja lisäämiseen tällä Euroopan talouden kriittisellä sektorilla.
Haluaisin varoittaa liiasta tyytyväisyydestä. Meidän on tarpeen tämän keskustelun aikana jatkossakin kuulla asianosaisia ja varmistaa, että tuloksena on kansallinen lainsäädäntö ja että saamme aikaan selkeän ja asianmukaisen lainsäädännön ripeästi.

Plooij-Van Gorsel
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, sähköinen kaupankäynti tarjoaa Euroopan unionille loistavan mahdollisuuden edistää talouskasvua, parantaa teollisuuden kilpailukykyä ja luoda uusia työpaikkoja. Sisämarkkinoiden oikeudellisella kehyksellä on tässä yhteydessä keskeinen asema. Nyt edessämme olevalla lakiehdotuksella poistetaan monia nykyisiä esteitä ja epävarmuustekijöitä, joita yritykset vielä kohtaavat sähköisen kaupankäynnin alalla. Epävarmuustekijät ovat jatkuneet jo aivan liian pitkään, koska neuvosto tarvitsi lähes vuoden kantansa määrittelemiseksi.
Myös tekijänoikeusdirektiivi on viipynyt neuvostossa jo helmikuusta 1999 lähtien eli yli vuoden ajan. Kehityksen nopeuden vuoksi liike-elämä ja käyttäjät eivät ole hyötyneet tällaisesta hidastelusta. Parlamentti toimii huomattavasti nopeammin.
Alkuperämaan periaate on osa sisämarkkinoiden perustaa. Siksi on itsestään selvää, että sen täytyy koskea myös rajat ylittävää sähköistä kaupankäyntiä. Tässä yhteydessä on kuitenkin huolenaiheena, että se alkaa toistaiseksi koskea ainoastaan yritysten välistä kaupankäyntiä. Kansainvälisen yksityisoikeuden muuttaminen on käynnissä kuluttajien kanssa käytävän sähköisen kaupankäynnin osalta. Siinä on oleellista, että riitojen sovittelu tapahtuu mahdollisimman usein muualla kuin tuomioistuimissa. Oikeusprosessit ovat nimittäin pitkiä ja kalliita. Siksi pyydän komissiota tukemaan tämänsuuntaisia aloitteita.
On harmillista, että nyt käsiteltävänämme olevaa direktiiviä ei käsitellä samanaikaisesti tekijänoikeusdirektiivin kanssa, koska palveluntarjoajien vastuussa on ristiriitaisuuksia. Kuinka arvoisa komission jäsen aikoo luoda palveluntarjoajille yksiselitteisen aseman, jossa oikeusvarmuus on hyvä? Haluaisin mielelläni vastauksen tähän kysymykseen.

Ahern
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijää hänen tekemästään työstä. En kuulunut niihin, jotka sopivat valiokunnassa yksimielisesti siitä, ettei tarkistuksia esitetä. Tämä ei tarkoita sitä, etten arvostaisi hänen ansiokasta työtään. Haluaisin myös kiittää häntä sangen lämpimästi siitä, että hän otti erityisesti huomioon ne valiokunnassa esittämäni näkökohdat, jotka koskivat varsinkin välittävien palveluntarjoajien vastuuta, käytännesääntöjä ja kuluttajien osallistumista.
Ilman kuluttajien luottamusta sähköisessä kaupankäynnissä ei päästä pitkälle. Kyseessä on perusluonteinen horisontaalinen lainsäädäntö, joka koskee koko Internetiä ja sen kaupallista toimivuutta. Ellemme nauti kuluttajien luottamusta ja ellemme voi puuttua nopeasti laittomaan sisältöön ilman pitkiä oikeusjuttuja, meillä ei ole kansalaisten ja kuluttajien tarvitsemia ja vaatimia perussääntöjä.
Täällä on tänään jo viitattu tarkistamisen tarpeeseen. Ennen kuin olemme edes hyväksyneet direktiivin, olemme keskustelemassa sen tarkistamisesta, ja mielestäni se on varsin viisasta. Ennen kuin hyväksymme täysimääräisesti direktiivin yhteisön direktiiviksi, komission on tarpeen pyrkiä ottamaan huomioon jo nyt tietyt täällä tänään ilmaistut huolenaiheet, varsinkin laittomaan sisältöön ja kuluttajien hyväksyntään liittyvät seikat.
Lopuksi haluaisin vielä kiittää esittelijää siitä, että hän on ottanut käsiteltäväkseen meidän valiokunnassa ilmaisemamme vakavat huolenaiheet.

Fiori
Arvoisa puhemies, kun Euroopan parlamentti hyväksyy mietinnön ilman tarkistuksia neuvoston yhteiseen kantaan, se vastaa käynnissä olevan muutoksen tuomiin haasteisiin ja uuden talouden (new economy) tuomiin haasteisiin antaen samalla vihdoinkin säännöt siitä, miten Internetiä käytetään kaupankäynnin ja palvelujen tarjonnan välineenä. En puhu sen enempää teknisistä tai oikeudellisista yksityiskohdista, joista mietinnön esittelijä Palacio jo puhuikin tutuksi tulleella kyvykkäällä tavallaan, ja haluan kiittää häntä siitä, että hän osasi hyvin taidokkaasti viedä eteenpäin tätä direktiiviä koskevaa lainsäädäntömenettelyä.
Haluaisin pohtia erästä toista asiaa. Uusi talous on tosiasia, joka Euroopan talous- ja sosiaalimallissa pitää kohdata, ja on osattava samalla hyödyntää kaikkia niitä mahdollisuuksia, joita tämä uusi talous voi tarjota kehitykselle ja uudelle työllisyydelle. Elämme parhaillaan uutta teollisuusvallankumousta, siksi Euroopan talouden materiaalinen rakentuminen edellyttää oikeudellisia perusrakenteita, ja pian me vastaamme tähän vaatimukseen. Näiden rakenteiden puuttuminen hidastaa kehitystä. Pitää paikkansa, että sisämarkkinat ovat tosiasia ja että ne perusvapaudet, jotka Rooman sopimuksen mukaisesti piti asettaa tavoiteltaviksi päämääriksi, on nyt saavutettu, mutta jos sisämarkkinoiden rakentaminen oli aikaisemmin suora itsetarkoitus talouskehityksen mahdollistamiseksi, nyt markkinat kohtaavat uusia haasteita, ja talouden maailmanlaajuistuminen asettaa ne vastakkain koko muun maailman kanssa.
Eurooppalainen talous- ja sosiaalimalli, joka perustuu sosiaali- ja markkinatalouteen, kykenee varsin hyvin pärjäämään maailmanlaajuisessa vertailussa edellyttäen, että sitä osataan uudistaa poistamalla kaikki tarpeeton joustamattomuus, joka osittain tekee siitä edelleen heikon. Enää ei riitä, että rakennetaan markkinat välittämättä niiden luonteesta: markkinoiden pitää olla kilpailukykyiset, eli niillä pitää olla säännöt, jotka antavat yrityksille mahdollisuuden tuottaa ja myydä laadukkaita tavaroita ja palveluja, joiden hinnat soveltuvat yhteen kilpailijoiden asettamien hintojen kanssa. Tässä on sähköisen kaupankäynnin historiallinen käänne: sen laajuutta tai sitä, mihin se meidät vie, emme kaiketi kokonaan käsitä. Ajatellaanpa vain niitä seikkoja, joiden eteen olemme tehneet työtä menneinä vuosina: riskipääomia koskevaa ongelmaa, korkean ammattitaidon palveluita, välineitä innovaatioiden luomiseksi ja teollis- ja tekijänoikeuksien suojaamista. Kaiken tämän pitää pakostakin uudistua ja monessa tapauksessa jopa muuttua täysin.
Minulla on pahansuopa ajatus: mitä tapahtuukaan niille kansallisille suojelutoimenpiteille, jollaisia viime vuosien aikana on käytetty? Nyt, kun edessämme on tämä vallankumous, pitää arvioida uudelleen monia asioita, jotka ovat tärkeitä Euroopan kansanpuolueen ajatusmaailmalle. Markkinoiden sosiaalitalous merkitsee myös solidaarisuutta ja huomion kiinnittämistä yhteiskunnan heikompiosaisiin, jotka Internetin synnyttämän teollisen vallankumouksen keskellä ovat nyt niitä, jotka eivät osaa käyttää tietokonetta. Tämä kasvumahdollisuus on haasteemme tulevaisuudessa!

Cederschiöld
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä lämpimästi esittelijää ja komissiota erinomaisesta tavasta käsitellä tätä vaikeaa, mutta erittäin tärkeää kysymystä. Uusi tekniikka on kovaa vauhtia muuttamassa elämäämme, ja se voi yhdessä uuden valuutan kanssa luoda kokonaan uuden Euroopan. Emme ole kuitenkaan yksin maailmassa - sähköinen kauppa tarkoittaa kilpailua, ei ainoastaan yrityksille vaan myös poliitikoille. Väärä säännöstö, vanhat tai uudet esteet voivat johtaa siihen, että emme onnistu käyttämään hyväksemme tätä historiallista mahdollisuutta uuteen vapauteen ja menestykseen.
Tietotekniikan kehitys antaa uusia mahdollisuuksia levittää tietoa ja viestiä helposti ja edullisesti. Ilmoitustaulujärjestelmien, sähköpostin ja Internetin kautta tulevalle kasvaneelle tietovirralle ei pidä asettaa suurempia rajoituksia kuin perinteiselle tietovirralle ja viestintämahdollisuuksille. Uuden tekniikan perusperiaatteena pitää olla, että kaikilla on vapaus hyödyntää sitä ja sen tarjoamia etuja ja että kaikilla on myös vastuu siitä, mitä he tekevät.
Lähtökohtana demokratiassa täytyy olla sananvapauden turvaaminen, ei sen rajoittaminen. Televiestintää on pidettävä samanlaisena viestintävälineenä kuin muitakin välineitä.
Yhdessä perustelun kohdassa, 48 kohdassa, sanotaan, ettei direktiivi koske jäsenvaltioiden mahdollisuutta vaatia niitä palvelun tarjoajia, jotka tallentavat palvelun saajilta tulevaa tietoa, estämään tietynlainen laiton toiminta. Ehdotin, että lause poistettaisiin, koska sillä ei ole mitään tekemistä rajoitusmahdollisuuksia koskevien kriteerien kanssa. Ei ole sopivaa, että jäsenvaltiot ratkaisevat tämän tai vaativat, että palveluntarjoajat vastaavat tiedon sisällöstä. Se olisi yhtä absurdia kuin se, että kahvilanpitäjä määrättäisiin vastuuseen siitä, mitä kahvilan pöydässä puhutaan. Haluaako joku utilitaristisen valvontayhteiskunnan? Sitä en usko. Siksi tuen myös tarkistusta 1, joka on mielestäni valtavan tärkeä ja jossa otetaan esiin juuri tämä kysymys.
Internet-rikollisuuteen, niin sanottuun kyberrikollisuuteen (cyber crime), on mielestäni puututtava parantamalla poliisin työskentelytapoja, ei laatimalla perustavia demokraattisia arvoja vaarantavia lakeja.
On aika toteuttaa päätökset laatumerkinnästä ja yhteistyössä palveluntarjoajien kanssa löytää käytännössä toimivia menettelytapoja korottamatta kuluttajille koituvien kustannusten tasoja ja ottamatta käyttöön kustannuksia vaativaa byrokratiaa. Vastuullisen vapauden pitää olla tunnuslauseena alan tulevalle kehittämistyölle.

Niebler
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, myös minä haluaisin onnitella aluksi esittelijää hänen mietinnöstään ja strategiastaan. Pidän myönteisenä esittelijän suositusta olla esittämättä tarkistuksia yhteiseen kantaan. Kaikki tämänhetkiset mielipidetutkimukset todistavat, miten suuri voimavara sähköinen kaupankäynti on taloudelle. Ennen minua puheenvuoron käyttäneet ovat jo viitanneet tähän selvästi. Minun ei tarvitse enää toistaa tätä aihetta tai näkökohtaa.
Eurooppa on edelleenkin USA:ta jäljessä sähköisessä kaupankäynnissä. Meillä on kuitenkin konkreettinen mahdollisuus kuroa umpeen tämä etumatka. Eurooppa on parhaillaan keskellä Internet-yritysten perustusaaltoa. Meidän on tuettava tätä kehitystä myös poliittisesti. Meidän on huolehdittava myös paikallisilla puhelinmarkkinoilla vielä vahvemmasta kilpailusta, jotta Internet-yhteyksistä tulee vieläkin edullisempia. Haluaisin kiittää tässä yhteydessä lämpimästi myös komissiota, komission jäsen Bolkesteinia sekä hänen kollegaansa Liikasta, joka on tehnyt myös tältä osin erinomaista työtä informaatio- ja viestintäteknologiapaketin myötä, jonka hän toimitti meille parlamenttiin muutama kuukausi sitten. Suuret kiitokset! Siltä osin myös tällä alalla harjoitetaan uskoakseni erittäin hyvää politiikkaa.
Eurooppalaisten sisämarkkinoiden luominen ja euron käyttöönotto ovat tosin ratkaisevia tekijöitä sähköisen kaupankäynnin edistämiselle Euroopan tasolla. Sähköistä kaupankäyntiä tuetaan edelleen siten, että me hyväksymme huomenna Euroopan unionissa harjoitettavaa sähköistä kaupankäyntiä koskevan oikeudellisen kehyksen. Se on selkeä viesti. Eurooppa osoittautuu tätä kautta avoimeksi ja päteväksi Internetin edistämisessä uutena viestintä- ja kaupankäyntimuotona. Uskon sen olevan hyvä viesti myös ulkomaisille investoijille.
Haluaisin nostaa esille direktiivin sisällöstä vain yhden asian, joka on keskeinen ja jota minua ennen puhuneet jo osaksi käsittelivät. Kyse on siitä kysymyksestä, mitä sääntöjä web-kauppiaan on noudatettava rajat ylittävissä kaupoissa. Direktiivissä kaavaillaan tältä osin niin sanotun sijoittautumisvaltioperiaatteen noudattamista. Sillä tarkoitetaan, että palveluntarjoaja kuuluu vain sen jäsenvaltion valvonnan ja oikeusjärjestelmän piiriin, johon hän on sijoittautunut. Näin on tarkoitus välttää se, että palveluntarjoajan pitää käsitellä useissa eri maissa asuvien asiakkaidensa kohdalla erilaisia oikeudellisia määräyksiä. Lopputuloksena kaupassa säästetään siten huomattavia kustannuksia.
Siten luodaan kuitenkin myös uusi tilanne, johon talouden ja myös kansallisten lainsäätäjien on varauduttava. Jäsenvaltioiden erilaiset säännökset esimerkiksi mainosalalla johtavat siihen, että Internet-palvelun tarjoajia kohdellaan Euroopan unionissa eriarvoisesti. Tämä edellyttää lakimuutoksia ja osittain pitemmälle menevää yhdenmukaistamista. Esimerkiksi Saksassa on kaiketi kumottava alennuslaki ja ilmaislahja-asetus.
Olen iloinen siitä, että direktiiviin sisältyy myös uudelleentarkastelulauseke. Pyydän tässä yhteydessä komissiota suhtautumaan siihen erittäin vakavasti. Myös me parlamentissa tulemme tietysti seuraamaan tarkkaavaisesti sähköisessä kaupankäynnissä tapahtuvaa kehitystä ja tukemaan vastaavasti komission direktiivin uudelleentarkastelua koskevia ehdotuksia parin vuoden kuluttua.

Inglewood
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa vähäiset huomioni toistamalla muiden puhujien esittelijä Palaciolle osoittamat kiitokset sen työn vuoksi, jota hän on tämän mietinnön parissa tehnyt. Eikä se johdu pelkästään siitä, ettei hän esitä mitään tarkistuksia, vaikka joidenkin esittelijöiden kannattaisikin seurata tätä esimerkkiä, vaan pikemminkin siitä, että hän on myöntänyt, miten äärettömän tärkeää on viedä tätä lainsäädäntöä eteenpäin ja kirjata se säännösten joukkoon.
Kuten tänään on mainittu, sähköinen kaupankäynti ja sähköiset palvelut kehittyvät varsin nopeasti, ja on varsin tärkeää, että panemme Euroopassa täytäntöön sellaisen oikeudellisen kehyksen, jossa se voi kehittyä ja kukoistaa. Kuten jäsen Wallis kertoi, teidän on muistettava, ettei toiminta rajoitu vain Eurooppaan. Kyseessähän on maailmanlaajuinen ala, ja haluamme, että koko maailmaa varten luodaan asianmukainen kehys.
On aina helppoa viisastella jälkikäteen, eikä ole epäilystäkään siitä, että mahdollisesti emme saavuta sataprosenttisesti tyydyttävää tulosta, jos etenemme todella vauhdikkaasti. Yksi yhteisön lainsäädäntöjärjestelmän mielenkiintoisista piirteistä on, että on suhteellisen helppoa tehdä lainsäädäntöön muutoksia. Kuten jäsen Lehne painotti, niitä voidaan tarvittaessa tehdä nopeasti. Näin ollen ei ole syytä viivytellä. Tässä tapauksessa nopeus on olennaista. On tärkeää, ettemme kadota tavoitetta sellaisen kehyksen luomisesta, jonka puitteissa sähköinen kaupankäynti voi kehittyä sekä liike-elämän että kuluttajien hyödyksi.
Professori MacCormick sanoi, että näyttää siltä, että varsin suuri yksimielisyys vallitsee siitä, että on tarpeen edetä niin, ettei tähän ehdotukseen tehdä tarkistuksia. Eräs kollegoistani toisessa parlamentissa etuoikeutenani on olla sen jäsen sanoo aina, että "kun olet väärässä, yksi tapa tajuta tilanne on se, että kaikki ovat siitä yksimielisiä". Tässä tapauksessa en usko, että olemme väärässä käsitellessämme tätä asiaa tällä tavalla, ja toivon, että parlamentin valtaenemmistö on samaa mieltä kanssani.

Ridruejo
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää ja onnitella niin esittelijä Palaciota kuin myös tämän asian parissa neuvostossa ja komissiossa työskennelleitä henkilöitä. On ilman muuta välttämätöntä saada mitä pikimmin aikaan sääntelypuitteet. Haluaisin kuitenkin esittää pari huomautusta, joista saattaa olla hyötyä tässä niin välttämättömässä toisessa vaiheessa. Emme saa unohtaa, että Internet on maailmanlaajuinen. Kyseessä on sisämarkkinadirektiivi, mutta, kuten verkon englanninkielisestä nimestä World Wide Web käy hyvin ilmi, verkko on maailmanlaajuinen, ja meidän täytyy näin ollen pitää sitä lähtökohtanamme etenkin siksi, että verkko määrää tulevaisuudessa Euroopan taloudellisen aseman ja myös sen poliittisen aseman ja sen maailmanlaajuisen, sosiaalisen ja kulttuurisen vaikutusvallan.
Sen vuoksi meidän on mielestäni pakko ajatella, että suuri osa tästä menestyksestä on peräisin uusien yritysten perustamisesta, pienten ja keskisuurten yritysten perustamisesta. Niinpä tarkistamisessa lienee keskeistä se, että pääsemme sopimukseen paitsi kuluttajista - joiden täytyy joka tapauksessa tehdä itse päätöksensä ja käyttää lakien ja teknologian mukaisia salaus- ja tietosuojamekanismeja - myös pk-yrityksistä, koska muuten Euroopassa on tulevaisuudessa hyvin vähän sähköistä kaupankäyntiä.
Sen vuoksi on todellakin pyrittävä yhdenmukaistamaan sisämarkkinalainsäädäntöä ja samalla toimittava erittäin aktiivisesti sähköistä kaupankäyntiä koskevien maailmanlaajuisten normien yhtenäistämiseksi. Hyvästä säännöksestä ei ole mitään hyötyä sisämarkkinoillemme, jos unohdamme yleisen lähtökohdan.
Tämän tuloksen saavuttamiseksi on niin ikään tärkeää pitää alkuperämaan lainsäädäntöä keskeisenä, sillä muuten pienet ja keskisuuret yritykset joutuvat hankalaan asemaan ja niiden on vaikea saavuttaa tavoitteitaan, koska niillä ei ole käytössään samanlaisia resursseja kuin suurilla yrityksillä.

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa mietinnön esittelijä, arvoisat parlamentin jäsenet, sanon "kyllä" direktiiville ja "kyllä" esittelijän strategialle, jonka tulosta on kiittäminen siitä, että myös minä peruutin tarkistusehdotukseni. Sähköiset markkinat ovat kasvu-, työllisyys- ja tulevaisuudenmarkkinat numero 1 eikä vain Euroopassa. Meidän on siksi käytettävä hyväksemme kaikkia mahdollisuuksia, ja on tärkeää, että olemme raivanneet käsiteltävänä olevan sähköistä kaupankäyntiä koskevan direktiivin myötä tieltä ne esteet, jotka aiheuttavat oikeusturvattomuutta erilaisten oikeudellisten määräysten kautta.
Mietinnön esittelijä analysoi yhteistä kantaa hyväntahtoisen kriittisesti. Haluaisin nostaa esille kaksi yksityiskohtaa, jotka ovat hyvin lähellä sydäntäni ja joiden kohdalla olisin toivonut yhteiseltä kannalta selvempää muotoilua. Ensinnäkin lääkkeiden postimyynnin kysymys ja toiseksi kulttuurihyödykkeen, kirjan, suojeleminen kirjojen nykyisen kiinteiden hintojen järjestelmän yhteydessä.
Ensimmäisestä asiasta mainittakoon lyhyesti, että lääkkeiden postimyynti on kielletty kotimaassani Itävallassa. Siksi on olemassa huoli, että sellaisissa jäsenvaltioissa, joissa lääkkeiden postimyynti on sallittua, toimivat yritykset voisivat kehottaa myös itävaltalaisia potilaita ostamaan lääkkeitä tilaamalla ne Internetin kautta. Kun otetaan aivan erityisesti huomioon terveysriskit, pyydän siksi tänään yhteistä kantaa täydentävää selvennystä siitä, että mainostoimet ja sopimukset, joiden tavoitteena on lääkkeiden postimyynti, on jätetty tai jätetään direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle.
Toinen kysymys on kulttuurihyödyke, kirja. Direktiivin tekstissä 1 artiklan 6 kohta on ainoa määräys, jossa kulttuuriala, kulttuurisen monimuotoisuuden suojeleminen ja tukeminen, mainitaan, ja vain hyvin yleisesti. Se ei riitä minulle. Pyydän siksi myös selvennystä, että direktiivi ei koske joissakin jäsenvaltioissa lakiin kirjattujen tai sopimuspohjaisesti toimivien kirjojen kiinteiden hintojen järjestelmien soveltamista. Lisäksi johonkin muuhun kuin asianomaiseen maahan sijoittautuneiden kaupanharjoittajien ei pitäisi kyetä kiertämään tätä järjestelmää myynnissä loppukuluttajalle.
Lääkekaupalla ja kulttuurisen monimuotoisuuden suojelemisella on minulle tärkeä rooli kolmen vuoden kuluttua tapahtuvassa ja myönteisenä pitämässäni arvioinnissa. Pyydän komissiota kiinnittämään erityistä huomiota myös molempiin aloihin.

Kauppi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät neuvoston edustajat, minulle tuli melkein kiire, kun huomasin sähköisiä välineitä hyväksikäyttäen tuolla työhuoneessani kahdennessatoista kerroksessa, että täällähän puhujalista etenee varsin viuhaa tahtia. Näytti siltä, että juuri meidän poliittisen ryhmämme edustajat ovat tässä keskustelussa vauhdissa, enkä ollut sitä huomioinut. Vähän olen hengästynyt. Toivottavasti se ei kuitenkaan vaikuta tähän asiasisältöön.
Oli helppo yhtyä esittelijä Palacio Vallelersundin kohdassa 6 esittämiin perusteluihin siitä, miksi parlamentti haluaa hyväksyä käsiteltävänä olevan direktiivin yhteisen kannan mukaisesti. Kuten jo niin monet aikaisemminkin, olen samaa mieltä siitä, että asia on kiireellinen. Etenkin uudelleentarkastelulausekkeen merkityksen korostaminen on tällaisissa nopeaa aikataulua vaativissa lainsäädäntöhankkeissa järkevää. Olenkin tyytyväinen, että kuten esittelemässäni sähköisen rahan direktiivissä myös nyt on päädytty käyttämään review-lauseketta.
Käsillä oleva direktiivi on keskeisessä asemassa EU:n kilpailukyvyn kannalta. On turhaa väittää, ettei eri maanosien välillä käytäisi todellista kilpajuoksua sähköisen kaupan alalla. Kilpaa käydään sekä nopeudesta että innovatiivisuudesta. Edelleen korkeana pysyttelevän eurooppalaisen työttömyyden näkökulmasta on muistettava, että an early bird catches the worm. Uudet työpaikat syntyvät sinne, missä uusi teknologia on otettu ensimmäisenä käyttöön. Emme voi katsella sivusta, kun Eurooppa jää jatkuvasti jälkeen Yhdysvalloista ja muista globaaleista haastajistaan.
Toisaalta parlamentti ei omalla voimakkaalla väliintulollaan ja sääntelyllään ratkaise sähköisen kaupan haasteita. Viisaus ei aina ole poliitikkojen päässä, olivat he sitten komissiossa, neuvostossa tai tässä salissa. Liika sääntely jäykistää verkossa tapahtuvaa kauppaa ja estää sen mukautumisen uusiin olosuhteisiin ja tekniikan kehitykseen. Tämä tulee muistaa myös erityisesti kohta käsittelyyn tulevan tekijänoikeusdirektiivin toisen käsittelyn yhteydessä. Sähköisen kaupan etujen täysimääräinen hyödyntäminen edellyttää, että todellinen kilpailu televiestintäverkoissa toteutuu. Kuten jäsen Niebler, myös minä haluaisin antaa kiitokseni herra Liikaselle ja sille työlle, jota komissio on tässä määrätietoisesti tehnyt. Vain kilpailulla me voimme alentaa kustannuksia, lisätä näin ihmisten Internetissä käyttämää aikaa ja kasvattaa sähköisen kaupan volyymia. Jos jäämme keskustelemaan yksityiskohdista, emme saa aikaan edes alkeellista ajantasaista normistoa sähköiselle kaupalle. Miten voimme kuvitella, että olisimme valmiita seuraavalle askeleelle, m-commercelle eli langattomalle kaupankäynnille, jos sähköisen kaupan edellytykset pysyvät puutteellisina? Siksi kannatan aikaisempia puhujia siinä, että yhteinen kanta hyväksytään muuttamattomana.

Bolkestein
. (NL) Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi esittää kiitokseni esittelijä Palaciolle siitä, kuinka hän on tarttunut tähän asiaan. Hän on ottanut huomioon tämän direktiivin tärkeyden ja kiireellisen tarpeen. Hän on avannut tietä sen pikaiselle ja lopulliselle hyväksymiselle. Haluaisin komission nimissä ilmaista arvostavani suuresti parlamentin ja erityisesti esittelijän oleellista roolia tätä direktiiviä koskeneissa neuvotteluissa. Palacio puhui virstanpylväästä Euroopan unionin kehityksessä. Mielestäni hän on oikeassa, ja on oikeastaan onnellinen sattuma, että tämä virstanpylväs toteutetaan muutamaa päivää ennen 50:ttä Eurooppa-päivää, jota vietetään ensi tiistaina.
Parlamentin osallistumista tämän direktiivin laatimiseen ja parlamentin vaikutusta yhteisen kannan muotoutumiseen siinä yhteydessä voitaisiin pitää mallina toimielinten väliselle tulevalle yhteistyölle. Palaan pian tähän asiaan, mutta sallinette minun ohimennen kiittää myös parlamentin jäseniä niiden virkamiesteni nimissä, jotka ovat komissiossa omistautuneet tälle asialle. Haluaisin kiittää niitä parlamentin jäseniä, jotka ovat puolestaan kiittäneet komissiota sen tekemästä työstä. Virkamieheni pitävät sitä suuressa arvossa, ja olen parlamentin jäsenille kiitollinen huomautuksista.
Minun ei tarvinne painottaa, että Euroopan unionissa tarvitaan kiireellisesti sähköistä kaupankäyntiä koskevaa selkeää ja joustavaa lainsäädäntöä, joka tarjoaa oikeusturvan yrityksille ja kuluttajille. Tämän direktiivin pikainen hyväksyminen on oleellisen tärkeää tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Hallitusten päämiehet painottivat tätä vielä hiljattain Lissabonin huippukokouksessa, kuten muun muassa jäsen McCarthy mainitsi. Direktiivin avulla täytyy huolehtia siitä, että sisämarkkinoiden periaatteet koskevat myös tietoyhteiskunnan palveluja ja että erityisesti pienet ja keskisuuret yritykset voivat tuntea koko Euroopan markkinat kotimarkkinoikseen. Monet tämän parlamentin jäsenet ja erityisesti esittelijä Palacio ovat painottaneet tätä pienten ja keskisuurten yritysten hyödyksi koituvaa asiaa.
Siksi komissio on sitä mieltä, että tämä direktiivi edistää Euroopan yhdentymistä ja johtaa siten nopeampaan talouskasvuun, innovaatioihin tehtävien investointien kasvuun ja työpaikkojen lisääntymiseen Euroopassa. Direktiivi vaikuttaa myös suotuisasti Euroopan teollisuuden kilpailuasemaan maailmanmarkkinoilla, ja myös tätä asiaa ovat jotkut tämän parlamentin jäsenet painottaneet.
Lisäksi tässä direktiivissä on hyvin tarkka tasapaino kaikkien yksityisten ja julkisten etujen välillä. Monet parlamentin jäsenet ovat myös tunnustaneet tämän. Jäsen Wallis puhui oikeasta tasapainosta, joka on saavutettu, ja tuo huomautus sai vastakaikua, kun jäsen McCarthy käytti puheenvuoronsa.
Jotkut parlamentin jäsenet eivät ole täysin tyytyväisiä, mikä on ymmärrettävää. Kun oikea tasapaino saavutetaan, se tarkoittaa useimmiten, että jokin osapuoli joutuu luopumaan ihanteistaan. Jäsen Lehne puhui siitä, että hän ei ole täysin tyytyväinen, ja myös jäsen Wallis sanoi, että on parempi saada epätäydellinen direktiivi kuin ei lainkaan direktiiviä. Se pitää luonnollisesti paikkansa. Ymmärrän sen, ja toistan, että kun oikea tasapaino saavutetaan, se tarkoittaa, että kaikki eivät voi olla tyytyväisiä. Kuten ranskaksi sanotaan, on ne peut pas contenter tout le monde et sa belle-mère (kaikkia ei voi miellyttää.).
Parlamentti ei ole esittänyt lainkaan tarkistuksia ja avaa siten tien pikaiselle hyväksymiselle. Se on järkevä ja hyvin arvostettava askel, johon kaikki suuret poliittiset ryhmät ovat sitoutuneet. Haluan ilmaista arvostavani myös sitä. Parlamentti on toiminut tässä asiassa erityisen järkevästi, jos sallitte minulle tämän huomautuksen. Tämä askel ei ole perusteltu pelkästään direktiivin kiireellisen tärkeyden vuoksi vaan myös siksi, että yhteinen kanta tarjoaa hyvän ja - vielä kerran - tasapainoisen kompromissin. Tässä kompromississa säilytetään sisämarkkinoiden suora lähestymistapa, joka sai runsaasti tukea ensimmäisessä käsittelyssä ja johon parlamentti teki vielä lisäyksiä.
Yhteiseen kantaan vaikuttivat myönteisesti muutamat tarkistukset, joita parlamentti esitti ensimmäisessä käsittelyssä ja jotka selkeyttivät ja vahvistivat komission alkuperäistä ehdotusta. Nämä tarkistukset on sisällytetty komission muutettuun ehdotukseen ja sitten vastaavasti yhteisen kantaan. Lisäksi täytyy painottaa, että esittelijän, puheenjohtajana toimineen Suomen ja Euroopan komission erinomainen yhteistyö ovat mahdollistaneet sen, että parlamentti voi hyväksyä tämän direktiivin pikaisesti ilman lisätarkistuksia. Esittelijä on painottanut myös tätä, ja komissio on siitä kiitollinen.
Yhteinen kanta heijastelee siis täysin sitä tukea, jota parlamentti antoi yhteismarkkinalähestymistavalle ensimmäisessä käsittelyssä. Mielestäni meidän kaikkien täytyy ja me voimme ottaa opiksemme tästä parlamentin, puheenjohtajavaltion ja komission tiiviistä yhteistyöstä huolehtiaksemme loppujen lopuksi siitä, että päätöksentekoprosessi sujuu nopeammin sellaisilla politiikan osa-alueilla, joilla käytetään yhteispäätösmenettelyä. Mielestäni tarvitaan lisää neuvotteluja, jotta voimme selvittää, kuinka voimme parantaa tätä lähestymistapaa tulevaisuudessa.
Kaikkien näiden ponnistelujen tärkeänä seurauksena komissio aikoo nyt - kuten myös parlamentti pyytää - velvoittaa siihen, että direktiivi sisällytetään kansalliseen lainsäädäntöön nopeasti ja tunnollisesti ottaen huomioon tasapainon, joka tässä asiassa on saavutettu kaikkien eri etujen välillä, ja että direktiivi pannaan täytäntöön oikealla tavalla. Tämä koskee erityisesti alkuperämaan periaatetta, joka on mainittu monta kertaa tänä iltana, ja välittäjien vastuuta, joka sekin on hyvin tärkeä näkökohta tässä direktiivissä. Tässä yhteydessä komissio tarkastelee mielellään parlamentin pyyntöä siitä, että annettaisiin suuntaviivat käytännesäännöistä, päätettäisiin tehokkaista ilmoittamis- ja poistamismenettelyistä ja edistettäisiin niitä.
Haluaisin sanoa nyt vielä jotakin erityiskysymyksistä, joita parlamentin jäsenet ovat esittäneet. Ensiksi jäsen Harbourin huomauksesta, joka koski palautetta. Haluaisin vastauksena jäsen Harbourin huomautuksiin sanoa, että komissio aikoo seurata hyvin tarkasti, kuinka täytäntöönpano tässä asiassa sujuu jäsenvaltioissa. Komissio aikoo varmasti kannustaa kaikkia kiinnostuneita osapuolia ilmoittamaan komissiolle kaikista mahdollisista ongelmista, joita saattaa esiintyä. Komissio avaa www-sivuston tätä varten, jotta interaktiivinen tiedonvaihto olisi mahdollista kaikkien osapuolten kanssa, jolloin tarkoituksena on, että kolmen vuoden kuluttua tätä direktiiviä tarkistettaessa tarkastellaan näitä esitettyjä huomautuksia.
Jäsen Lehne on huomauttanut direktiivin tarkistamisesta toivovansa, että tarkistaminen tapahtuisi nykyisen komission toimikaudella. Nykyinen komissio toimii vielä kolmen vuoden kuluttua, ainakin jos tämä parlamentti pitää sitä hyvänä, sillä kuten tiedetään, komissio on luonnollisesti täysin riippuvainen tämän parlamentin hyväksynnästä.
Tulen sitten jäsen Plooijin esittämään kysymykseen. Hän puhui siitä, millä tavoin eri direktiivien täytyy olla sopusoinnussa keskenään. Haluaisin sanoa jäsen Plooijille, että direktiivistä, joka koskee tekijänoikeuksia tietoyhteiskunnassa, keskustellaan tulevassa sisämarkkina-asioiden neuvoston kokouksessa 25. toukokuuta. Puheenjohtajavaltio Portugali tekee kaikkensa - sanon tämän jäsen Plooijille - saadakseen aikaan yhteisen kannan kyseisessä sisämarkkina-asioiden neuvoston kokouksessa. Yksi tärkeimmistä asioista, joista vielä keskustellaan, on poikkeukset, joita saadaan tehdä tekijänoikeusasioissa ja erityisesti poikkeukset teknisiä kopioita varten, jotka ovat välttämättömiä sen takaamiseksi, että vapaa tietovirta pysyy mahdollisena Internetissä. Erityisesti tämä asia on luonnollisesti hyvin tiukasti sidoksissa sähköistä kaupankäyntiä koskevan direktiivin määräyksiin, jotka koskevat palveluntarjoajien vastuuta. Haluaisin vakuuttaa jäsen Plooijille, että komissio on päättänyt varmistaa, että molemmat direktiivit ovat sopusoinnussa keskenään näissä tärkeissä asioissa, kun tavoitteena on sellaisen oikeusturvan luominen, jota sekä vaatimuksen esittäjät että palveluntarjoajat tarvitsevat tietoyhteiskunnassa.
Sitten lopuksi huomautus jäsen Karasille, joka puhui lääkkeiden kaupasta. Haluaisin viitata siihen, että lääkkeiden tuominen markkinoille käyttäen mainontaa, myyntiä jne. on tiukasti säänneltyä sekä yhteisön tasolla että kansallisella tasolla. Erityisesti lääkkeiden etämyynti on tiukasti rajoitettua tai jopa kiellettyä joissakin jäsenvaltioissa. Näitä rajoituksia sovelletaan nyt myös Internetin kautta tapahtuvaan myyntiin. Koska Internet on kuitenkin maailmanlaajuinen, on olemassa tosiaankin vaara, että Euroopan unionin ulkopuolella toimivat yritykset kiertävät yhteisön lainsäädäntöä, joka koskee lääkkeiden mainontaa ja myyntiä Internetin kautta. Tämä riski on olemassa. Siksi komissio tekee nyt yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa, jotta tähän ongelmaan löydettäisiin ratkaisu ja jotta tutkittaisiin, missä asioissa yhteisön sääntely on välttämätöntä.
Tässä olivat ne huomautukset, jotka halusin esittää komission nimissä tämän keskustelun lopussa. Haluaisin vielä kerran kiittää sydämellisesti ennen kaikkea esittelijä Palaciota ja lisäksi kaikkia muita tähän keskusteluun osallistuneita heidän rakentavasta asenteestaan, kun tarkistukset on jätetty pois toisesta käsittelystä, mikä olettaakseni mahdollistaa tämän direktiivin nopean hyväksymisen, sillä äänestys toimitetaan huomenna, jotta voimme siirtyä pikaisesti normaaliin päiväjärjestykseen ja toteuttaa käytännössä sähköisen kaupankäynnin kaikkien Euroopan unionin talouksien hyväksi.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen. Mielestäni minun on syytä kiittää teitä parlamentin puolesta tyhjentävästä panoksestanne tässä keskustelussa.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Elintarvikeapu 1999
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Schierhuberin laatima kehitysyhteistyövaliokunnan mietintö (A5-0105/2000) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi elintarvikeapua koskevan vuoden 1999 yleissopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta (KOM(1999) 308 - C5-0148/1999 - 1999/0131(CNS)).

Schierhuber
. (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat parlamentin jäsenet, haluaisin kiittää ensin lämpimästi kaikkia niitä parlamentin jäseniä, jotka ovat tukeneet minua tämän mietinnön laatimisessa, ja aivan erityisesti valiokunnan jäseniä tämän mietinnön yksimielisestä hyväksymisestä. Olemme voineet nähdä muutamien viikkojen ajan päivittäin kaikissa tiedotusvälineissä kuvia Etiopian järkyttävästä nälänhädästä. Samaan aikaan, kun me kaikki istumme nautinnollisesti ja kylläisinä iltapalalla, uutisissa välkkyvät ahdistavat uutiset kuivuuden ja nälän piinaamasta kansasta. Tänään iltapäivällä hyväksyttiin Euroopan parlamentin Etiopian nälänhätää koskeva päätöslauselma juuri tähän tilanteeseen reagoimiseksi.
Euroopan parlamentilla, joka on yksi Euroopan unionin tärkeimmistä poliittisista elimistä, on velvollisuus ottaa asiaan kantaa, ja on tärkeää, että me emme vaikene sellaisissa katastrofeissa vaan annamme poliittista, moraalista ja taloudellista apua, myös koska EU lukeutuu suurimpiin avunantajamaihin. Elintarvikeapua koskevalla kansainvälisellä yleissopimuksella, josta keskustelemme tänään täysistunnossa, ei voisi olla ajankohtaisempaa taustaa, eikä sen merkitystä ja välttämättömyyttä voitaisi havainnollistaa paremmin. Tällä kansainvälisellä yleissopimuksella on määrä myötävaikuttaa maailman elintarvikehuollon turvaamiseen, mutta järjestää myös mahdollisuus elintarvikkeiden alan hätätilanteiden ja muiden elintarviketarpeiden kohtaamiseen.
Pidän uutta sopimusta pääasiassa myönteisenä, koska se sisältää mielestäni pari erittäin hyvää lähtökohtaa eli tuotteiden laajennetun luettelon. Sallikaa minun kuitenkin lisätä muutama yleinen huomautus.
Ensinnäkin: elintarvikkeiden toimittaminen on taattava edelleenkin aina hätätapauksissa, kuten kuivuuden tai muun ilmastollisen katastrofin tapauksessa. Tältä osin tarvitaan nopeaa ja joustavaa avun toteuttamista, sillä apu voi pelastaa henkiä vain, jos se tulee nopeasti ja ajoissa hätää kärsivälle väestölle. Myös sitovan strategian avulla tapahtuva avun parempi koordinointi avunantajamaiden välillä myötävaikuttaa siihen, että apu on todella tehokasta.
Toiseksi: meidän pitäisi nähdä elintarvikepolitiikassamme pitkän aikavälin tavoite, koska elintarvikehuolto on turvattava kaikissa maailman osissa ja elintarvikeapua tarvitaan siten jatkossa enää vain hätätapauksissa. Elintarviketoimitukset pitäisi vähitellen korvata elintarvikehuollon parantamiseen tarkoitetuilla toimilla näissä maissa.
Kolmanneksi: yksi erittäin tärkeä elintarvikepolitiikan näkökohta on sen huomioon ottaminen, mitä vaikutuksia elintarvikeavulla on paikalliseen elintarviketuotantoon ja -markkinoihin. Elintarviketuen vaikutusta on tarkkailtava, eikä se saa vaarantaa paikallista tuotantoa - kuten jo sanottua - sillä se olisi mielestäni näiden maiden etujen vastaista.
Neljänneksi: komissiolle on annettu tehtäväksi arvioida elintarvikeapua, jotta varmistetaan sen täysimääräinen yhtenevyys muiden kehitysyhteistyöalojen ja niiden periaatteiden kanssa. Arvion tulosten on tietysti löydettävä tiensä myös tulevaan työhön, muutenhan siinä ei olisi mitään mieltä.
Viidenneksi: on varmistettava kaikissa tapauksissa, että apu saapuu myös perille sitä todella tarvitsevalle väestölle. Tässä yhteydessä minusta on erityisen tärkeää, että me nivomme ennen kaikkea naiset tämän ohjelman suunnitteluun ja toteuttamiseen, sillä se olisi mielestäni askel oikeaan suuntaan.
Kuudenneksi: haluaisin viitata vielä yhteen asiaan, nimittäin elintarvikkeiden luottokauppaan perustuvien elintarviketoimitusten ongelmiin. Pidän siksi myönteisenä uuden sopimuksen rajoituksia, sillä meidän pitkän aikavälin tavoitteenamme pitää olla yleensäkin luottojärjestelmän purkaminen. Tavoitteena on pikemminkin oltava elintarvikeavun kehittäminen lahjoituksin. Haluaisin sanoa tässä yhteydessä nyt myös, että annan täyden tukeni jäsen Fiorin tarkistusehdotukselle, joka esitettiin täysistunnolle.
Lopuksi pari sanaa edessä olevista WTO-neuvotteluista. Haluaisin ilmaista tältä osin vakavan epäilykseni maailmankaupan vapauttamisen ja elintarvikeaputoimitusten välisestä kytkennästä, sillä se koituisi nälkää näkevien ihmisten vahingoksi, eikä se voi olla kenenkään etujen mukaista.

Maes
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, arvoisa esittelijä, olette jo ilmoittaneet Etiopiaa koskevasta päätöslauselmasta. Se kuvaa tarkalleen elintarvikeavun ajankohtaisuutta ja välttämättömyyttä jopa tähän päivään saakka. Meidän on vaikea kieltäytyä hyväksymästä tämän elintarvikeapusopimuksen muuttamista. Emme kuitenkaan saa antaa tätä hyväksyntää pelkästään siksi, että kansainvälinen solidaarisuus on välttämätöntä myönnettäessä lainoja nälänhädän voittamiseksi, sillä tämä muutos sisältää joitakin parannuksia verrattuna aikaisempiin versioihin. Arvostelua on esitetty ja esitetään oikeutetusti sitä kohtaan, missä muodossa ja millä tavoin elintarvikeapua on annettu tämän sopimuksen puitteissa tähän saakka.
Sopimus tarjoaa puitteet sille, että Euroopan ja Yhdysvaltojen viljaylijäämiä muutetaan rahaksi ja poistetaan markkinoiltamme. Siten paikallista elintarviketuotantoa usein vääristetään, ja se lannistetaan perusteellisesti. Sopimusta käytetään ikään kuin voiteluaineena liiketoimissa, ja se on usein ollut ristiriidassa sosiaalisten ja kulttuuristen käytäntöjen kanssa, tässä tapauksessa sen tärkeän roolin kanssa, joka naisilla on ruuanhankinnassa, kuten esittelijämme jo mainitsi. Köyhien kustannuksella ansaitaan usein runsaasti rahaa laskuttamalla kalliita kuljetus- ja toimintakustannuksia. Euroopan unionilla on käytännesäännöt, joissa poiketaan tästä käytännöstä ja joissa pyritään kunnioittamaan heidän omaa avustustoimintaansa. Nämä säännöt sisällytetään nyt myös tähän elintarvikeapua koskevaan kansainväliseen sopimukseen. Siksi sopimusta parantaa mielestämme huomattavasti se, että pelkän viljan lisäksi myös muut tuotteet, myös paikalliset tuotteet, kala ja vihannekset voivat tulla kysymykseen ja että kuljetus- ja toimintakustannusten täytyy olla suhteessa tuotteiden arvoon ja että erityisesti vähiten kehittyneiden maiden täytyy voida hakea tätä apua. Mielestäni on hyvin tärkeää, että aiotaan edistää paikallista maatalouden kehittämistä. Uusi sopimus ei kuitenkaan ole tahraton. Eurooppalaiset neuvottelijat ovat onnistuneet rajoittamaan lainojen muodossa myönnettävän yhdistelmätuen 20 prosenttiin. Yhdysvallat pitää kuitenkin edelleen kiinni tästä tukimuodosta, joka aiheuttaa pahiten kärsiville maille toistuvasti velkataakan, vaikka korkoa on alennettu ja vaikka se pitää maksaa takaisin vasta 30 vuoden kuluttua. Mitä 30 vuotta on kansan elämässä?
Kannatamme täysin sopimuksia, joilla pitäisi välttää väärinkäytöksiä ja jotka koskevat esimerkiksi avun liiketoimiin kytkemättä jättämistä sekä varoittamista paikallisten markkinoiden vääristymisestä. Vääristymistä voi tapahtua hyvin helposti sekä ostettaessa tuotteita että myytäessä elintarvikeapua paikallisilla markkinoilla, koska spekulointi ja hintojen nousu uhkaa hyvin nopeasti. Etiopian esimerkki osoittaa, että ei pelkästään myyntiä vaan myös kuljetuksia, jakelua, säilytystä ja muuta toimintaa täytyy valvoa huolellisesti. Arvoisa puhemies, haluankin kysyä seuraavaa. Olimme läsnä Etiopiassa, tilaukset oli tehty, ja kaikki oli varastoissa mutta ei oikeassa paikassa eikä oikealla hetkellä, kun nälänhätää esiintyi. Siksi haluan kysyä, eikö meidän pitäisi parantaa toimintatapojamme.

Corrie
Arvoisa puhemies, olen varsin tyytyväinen siihen, että elintarvikeapua koskevaa yleissopimusta jatketaan ja muutetaan, ja kiitän esittelijää hänen tämän mietinnön hyväksi tekemästään työstä.
Komission ehdotus herätti budjettivaliokunnassa jossain määrin arvostelua siinä mielessä, ettei siihen sisälly täydellistä rahoitusselvitystä. Minun on sanottava, että elintarvikeavun vaihtelevan luonteen vuoksi tarkkojen rahoituslaskelmien esittämisen täytyy olla äärettömän vaikeaa. Nyt kun apua on laajennettu pelkästä viljasta muihin elintarvikkeisiin, mielestäni varsin oikeutetusti, sellainen olisi vieläkin vaikeampaa.
Olen erityisen tyytyväinen lukiessani uudesta yleissopimuksesta, että vähiten kehittyneille ja alhaisen tulotason maille annetaan etusija elintarvikeapua jaettaessa. Olen myös tyytyväinen siihen, että sopimukseen on sisällytetty vankat määräykset paikallisen maatalouden kehittämisen edistämisestä sekä paikallisten ostojen edistämisestä, sillä tällä tavalla autetaan paikallisia talouksia ja edistetään paikallista maataloutta. Tällä hetkellä Saharan eteläpuolisessa Afrikassa on paljon sellaisia alueita, joilla on epätodennäköistä, että ruokaa voitaisiin koskaan enää tuottaa, ellei tuntuvaa ilmaston paranemista tapahdu. Tarkoitan varsinkin niitä alueita, joilla aavikko on kirjaimellisesti sanottuna hautaamassa tuottavaa maata alleen. Voimme tällä hetkellä huomata, että Etiopiassa tilanne on vielä epätoivoisempi, sillä siellä ei ole vettä, jolla valmistaa sinne toimitetusta elintarvikeavusta ruokaa. Tähän asiaan on tulevaisuudessa puututtava. Tulevaisuudessa vesi on kehitysmaissa öljyä arvokkaampaa.
Hyvä uutinen on myös se, että uusi yleissopimus kattaa kuljetus- ja muut toimintakustannukset. Jälleen kerran todettakoon, vaikka se herättikin arvostelua budjettivaliokunnassa, että ei ole juuri itua toimittaa elintarvikeapua kohdemaan satamaan, jos sitä ei voida sen jälkeen toimittaa maa- tai ilmateitse niille syrjäisille seuduille, joilla ihmiset näkevät nälkää ja ovat avun tarpeessa.
Ei ole epäilystäkään siitä, etteikö aiemmilla ohjelmilla olisi ollut edullista vaikutusta siellä, missä ne on voitu panna täytäntöön, ja se, että Saharan eteläpuolisessa Afrikassa on huolestuttavia ja pahenevia ongelmia, heijastaa luultavasti sodan monissa näissä maissa aiheuttamaa epävakautta. Tämän vuoksi pakolaisten määrä on lisääntynyt jyrkästi ja myös elintarvikeavun toimittaminen on vaikeutunut. On ilmeistä, että jatkuvasti tarvitaan kansainvälisiä ja oikeudellisesti sitovia puitteita, joissa määritellään ja asetetaan sitoumukset ja välineet elintarvikeavun toimittamiseksi kehitysmaihin. Meidän on siksi syytä suhtautua myönteisesti yleissopimuksen jatkamiseen ja omaksumiimme uusiin sääntöihin.

Kinnock
Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin onnitella esittelijää.
On selvää jo kuulemiemme huomioiden perusteella, että ne maailmanlaajuiset institutionaaliset järjestelyt, joiden tarkoituksena on lisätä elintarviketurvallisuutta, vaativat osakseen vakavaa huomiota, kuten äskeiset kokemukset varsin selvästi osoittavat. Tällä hetkellä on oikeastaan luottamuspula kaikenlaista elintarvikeapua kohtaan hätäelintarvikeapua lukuun ottamatta. Mielestäni kansainvälisesti neuvoteltuja sitoumuksia elintarviketurvallisuuteen liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi ei ole ymmärretty kunnolla. Institutionaalista vastustusta on yhä havaittavissa elintarvikepolitiikkojen radikaalia uudistamista kohtaan. Ytimekkäästi sanottuna marginaalisten asioiden parissa puuhastelu on ollut tyypillistä uudelleen neuvotellun yleissopimuksen yhteydessä. Mielestäni institutionaaliset, perustamissopimusperusteiset järjestelyt elintarvikeapua varten ovat hieman vanhanaikaisia, ja ne on luotu sellaista maailmaa varten, jossa elintarvikeavun katsottiin olevan pääosa kehitysapua ja humanitaarista apua ja avustustyötä.
Tänä iltana täällä on jo kuultu puheenvuoroja korvaavan rahoituksen, maatalouden kehittämisavun, vientiluottojen ja paikallisten hankintojen puolesta; kaikki nämä kriteerit ja kaikki nämä painopisteet ovat varsin hyvin tiedossa. Sitä puhujat eivät ole kuitenkaan maininneet, että itse asiassa Euroopan unioni on päässyt kaikkia muita avunantajia - esimerkiksi käy varsinkin Yhdysvallat - pitemmälle siinä, missä määrin se on muuttanut näiden asioiden tajuamisen teoiksi. Olemme tyytyväisiä siihen, että elintarvikeapua koskevassa budjettikohdassamme otamme elintarviketurvallisuuskysymykset huomioon ja että raha-apu elintarviketurvallisuuden edistämiseksi on sisällytetty budjettiin.
On selvää, että haastavinta on se, kuinka täytämme nälkäisten tarpeet paikallisuuden parhaiten huomioiden. Elintarvikevarantoja koskevien suunnitelmien on perustuttava tietoon ja avoimuuteen. Meidän on tiedettävä, missä elintarvikevarannot ovat, meidän on arvioitava, missä ne ovat, ja meidän on kyettävä käsittelemään niitä, kun olemme tunnistaneet ne. Meidän on myös tarkkailtava kaikkia maailman elintarvikevarantoja, sekä julkisia että yksityisiä varantoja.
Lopuksi toteaisin, että Maailman kauppajärjestön neuvottelujen yhteydessä meidän on myös tarpeen saada takeet kaikkien ihmisten laillisesta oikeudesta ruokaan. Tämä tarkoittaa sitä, ja monet meistä sanoivat tämän Seattlen keskusteluissa, että me vaadimme muun muassa elintarviketurvallisuutta koskevaa turvalauseketta sovittaessa kaikista Maailman kauppajärjestön tulevista maataloussopimuksista. Tämä merkitsisi varsinaista ja todellista kehitystä niiden ponnistelujen saralla, joita teemme elintarviketurvallisuuden hyväksi.

Van den Bos
Arvoisa puhemies, tästä sopimuksesta tulee menestys vasta sitten, kun se tekee itsestään tarpeettoman ajan myötä. Rakenteellinen elintarvikeapu on luonnollisesti välttämätöntä niin kauan kuin niin monet kärsivät pahasta aliravitsemuksesta. Tämän ennaltaehkäisyn tavoitteena on kehitysmaiden oman elintarviketuotannon turvaaminen ja se, että saadaan lopultakin riippuvuus avustuksista päättymään. Toisin sanoen tavoitteena ei siis ole se, että Eurooppaa autetaan pääsemään eroon maatalousylijäämistään tai että rikkaiden maiden vientiä edistetään halvoilla lainoilla. Euroopan maatalouden ylituotantoon täytyy puuttua tuntuvin uudistuksin, jotka kohdistuvat markkinoiden mukautukseen, eikä maailman köyhimpiä alueita pidä käyttää eurooppalaisen itsepäisen ja huonon politiikan luomien tuotteiden polkumyyntipaikkana, eikä vienninedistämisessämme pidä suuntautua maailman köyhimpiin ja haavoittuvimpiin maihin. Fiorin tarkistuksessa nähdään vain Euroopan oma etu ja mennään siksi täysin harhaan. Sen vaikutus on juuri päinvastainen siihen nähden, mitä todella tarvitsemme, eli strategiaa, joka johtaa omillaan toimeen tulemiseen. Tämä tarkoittaa, että täytyy painottaa paikallisen tuotannon edistämistä. Jos näin ei tapahdu, avulla on vääränlainen vaikutus. Paikalliset tuottajat syrjäytetään silloin etukäteen pois pelistä ilmaisilla tai hyvin halvoilla tuotteilla, ja kyseiset maat jäävät riippuvaisiksi näistä niin jalomielisistä antajista.
Oikeaan strategiaan kuuluu myös se, että halpoja lainoja ei kytketä pakollisiin ostoihin niiden antajamaista. Sallittu 20 prosentin osuus luottoja on lisäksi epätoivottava, koska se voi johtaa kilpailun vääristymiseen. Päinvastoin kuin on sovittu, elintarvikeavussa täytyy rajoittua rahoitustukeen ja konkreettisiin elintarvikkeisiin. Kanadasta tulevat vitamiinitabletit eivät kuulu siihen.
Arvoisa puhemies, onko komissio kanssani samaa mieltä siitä, että Euroopan elintarvikeapua tulee tehostaa ja että täytyy päästä eroon aikaa vievästä järjettömästä byrokratiasta. Pitääkö komissio sitä mahdollisena, ja eikö apua voitaisi myöntää yhdestä kehitysavun budjettikohdasta? Arvoisa puhemies, elintarvikeongelma on periaatteessa mahdollista ratkaista, jopa Afrikassa. Edellytyksenä on johdonmukainen kehityspolitiikka, jonka tarkoituksena on vähentää siellä köyhyyttä sen sijasta, että lisätään rikkautta täällä. Meidän ei pidä nähdä harvojen lompakkojen täyttyvän vaan monien suiden täyttyvän. Vain jos onnistumme siinä, apua ei pian enää tarvita.

Fiebiger
Arvoisa puhemies, yhdyn painokkaasti jäsen Schierhuberin elintarvikeapua koskevassa mietinnössä esitettyihin ajatuksiin. Itse Berliinissä tehtyjen päätösten - joista on myös käyty julkisuudessa laajaa keskustelua - ehdoilla tapahtuvan elintarviketuotannon harjoittajana tiedän EU:n eri tuotannonsupistamiskeinojen ja maailmassa olevan nälän välillä vallitsevan ristiriidan järjettömyyden. Mihinkään ei ole kirjattu, että se maailman väestönosa, joka elää tuhotussa ympäristössä, koska luonnonkatastrofit tai sodat tekevät elämän mahdottomaksi, ei saa syödä mitään. Yksi euro päivässä riittää hengissä selviämiseen ja on siten mahdollisuus tulevaisuutta varten. Se on mahdollista toteuttaa joka tapauksessa. Euroopan unionin, jäsenvaltioiden, politiikan, teollisuuden ja tieteen on kannettava siinä yhteydessä vastuunsa poistaakseen pysyvästi muurin hyvinvoinnin ja nälän väliltä. Millä perusteilla, kysyn itseltäni, tulevat sukupolvet arvioivat meitä? Ylitsemme vyöryvien yhä suurempiin, valvonnan ulottumattomissa oleviin jättiläisyrityksiin johtavien megafuusioiden perusteella vai sen mukaan, onnistummeko tulevana vuosikymmenenä tarttumaan ensimmäisenä, mutta välttämättömänä askeleena määrätietoiseen köyhyyden lievittämiseen antamalla kehitysmaiden velkoja anteeksi?
Mietinnössä viitataan perustellusti lukuisiin köyhyyden lievittämistä koskeviin suuntaviivoihin. En voi käsitellä niitä lähemmin ajan rajallisuuden vuoksi. Tarkkaavaiselle lukijalle pistää kuitenkin tässä yhteydessä silmään, että eri painotuksia verrataan keskenään. Ne käyvät ilmi lauseista kuten: "tukea ennen kaikkea vähiten kehittyneitä maita" tai "kaikkein huono-osaisimpien köyhyyden ja nälän lievittämiseksi". Olen iloinen, ettei minun tarvitse kuulua niihin, jotka tekevät päivittäin eron "vähäisen nälän" tai "nälkään kuolemisen" välillä, kuten nykyään julkisuudessa tehdään, ja tässä ei, surullista kyllä, tapahdu paljoakaan edistystä.
Mietinnön perusteluosassa viitataan oikein siihen, että tavoitteena on oltava elintarvikeavun tekeminen tarpeettomaksi. Se tulee mahdolliseksi kuitenkin vasta sitten, kun poliitikot voivat sopia, että nälkä ei ole poliittinen ase, ja kun vastuunkantajat kaikilla yhteiskunnallisilla aloilla - myös Euroopassa - voisivat sopia, että me olemme saaneet maapallon tiettävästi vain lainaksi lapsiltamme. Me olemme jälkeläistemme edunvalvojia maapallomme hyödykkeiden osalta. Jos menetellään niin, ja olen siitä vakuuttunut, köyhyyttä voidaan todellakin lievittää!

Laguiller
Arvoisa puhemies, kannatan tietenkin elintarvikeavun myöntämistä aliravituille kansoille huolimatta avun taustalla ilmenevistä kaupallisista toimista ja eturistiriidoista, jotka asettavat rikkaat maat vastakkain tässä kysymyksessä.
Haluan ensinnäkin avun tarpeen huomioon ottaen kiistää väitteen, jonka mukaan avun merkitys olisi vähäistä. Euroopan unioni väittää, että se sitoutuu toimittamaan 1 320 000 tonnia vehnää (vehnäekvivalentti), mutta samaan aikaan mietinnöstä käy ilmi, että aliravittujen määrä köyhissä maissa on 791 miljoonaa. Heitä on 180 miljoonaa pelkästään Saharan etelänpuoleisessa Afrikassa, jonka auttamiseen Euroopan oletetaan erityisesti osallistuvan. Pienen laskutoimituksen mukaan Euroopan toimittama elintarvikeapu on vain hieman yli seitsemän kiloa vehnää (vehnäekvivalentti) henkilöä kohti vuodessa, eli alle 20 grammaa päivässä. Mietinnössä kehdataan vielä korostaa, ettei elintarvikeapu saa haitata paikallista tuotantoa.
Monien Afrikan maiden maataloustuotantoa ei ole pilannut elintarvikeapu, vaan se, että Afrikka on jäänyt sellaisten Euroopan ja Yhdysvaltojen suurten teollisuus- tai maatalousyritysten jalkoihin, jotka ovat pakottaneet kumipuu-, kahvi-, maapähkinä-, puuvilla- ja jopa varhaisvihannesviljelmät Euroopan markkinoille kasvukauden ulkopuolella Afrikan maiden omaan käyttöön tarkoitetun elintarviketuotannon kustannuksella. Afrikan kansoille on tyrkytetty jopa eurooppalaiseen elintarviketuotantoon liittyviä menetelmiä, ja ihmiset on pakotettu kuluttamaan riisiä tai vehnäperäisiä tuotteita, joita he voivat saada vain maailmanmarkkinoilta, jolloin tietyt suuret länsimaiset yritykset käärivät voitot välistä.
Mietinnössä asetutaan toisinaan "hyväntekijän" rooliin, ja elintarvikeapua pidetään osoituksena Euroopan armeliaisuudesta. Eurooppa, tai tarkalleen ottaen sen etuoikeutettu luokka, on kuitenkin vastuussa Afrikan perikadosta, myös siitä, että Afrikka olisi omavarainen elintarvikkeiden suhteen. Näin ollen Afrikka ei kaipaa hyväntekeväisyyttä. Se kaipaa sitä, että Euroopan ja Yhdysvaltojen monikansalliset yritykset lopettavat sen ryöväämisen ja että Eurooppa palauttaa Afrikan kansoille yksinkertaisten koneiden, vesipumppujen ja teollisuustuotteiden muodossa kaiken sen, jonka se on siirtomaavallan aikana ja sen jälkeen siltä ryövännyt. Siten Afrikka kykenisi kehittämään riittävästi maatalouttaan, jolla kansalaisten ravinnontarve voitaisiin kohtuullisesti tyydyttää.
En tietenkään ole niin naiivi, että uskoisin Euroopan parlamentin päätöslauselman riittävän tuon tavoitteen saavuttamiseen. Tavoitteen toteutuminen edellyttää suurten pääomien otteen heltymistä sekä Euroopasta että Afrikasta, joten puoltavan ääneni ainoana tarkoituksena on olla asettamatta esteitä tuon avun toimittamiselle.

Fiori
Arvoisa puhemies, kun teemme työtä elintarvikeavun parissa, emme voi unohtaa, että vielä tälläkin hetkellä aliravittujen ihmisten määrä on satoja miljoonia. Edeltäjiemme, eli yhteisön toimielinten jäsenten, tekemät ponnistelut edesauttoivat sitä, että 30 vuoden aikana aliravittujen ihmisten kokonaismäärä laski yli 20 prosenttia. Viimeisten vuosien aikana olemme olleet todistamassa vastakkaista suuntausta, joka on hyvin merkillinen, kun ottaa huomioon länsimaiden sitoumukset: eräillä maapallomme alueilla aliravittujen ihmisten määrä kasvaa jatkuvasti, ja tilannetta pahentavat ympäristökatastrofit, tai vielä pahemmat sodan aiheuttamat katastrofit, jotka ovat viime aikoina edelleen olleet kunniapaikalla uutisissa.
Meidän pitää siis olla ylpeitä siitä, että tämä aihe saa jatkuvasti huomiota Euroopan parlamentilta ja Euroopan unionin jäsenvaltioilta. Panin tyytyväisenä merkille, että samoin kuin yleissopimuksessa, josta äänestämme, yhteisön lainsäädännöllä on aina haluttu varmistaa elintarvikehuolto, eikä niinkään toimeentulo. Juuri tämä elintarvikehuolto on avunantomme merkittävin tavoite: tämä on avunantoa, joka pitää vuosien kuluessa korvata konkreettisilla toimenpiteillä ja kestävillä välineillä, joiden tarkoituksena on vahvistaa tuota huoltoa, jotta lopulta kaikki avunannon muodot ja toimenpiteet olisivat tarpeettomia.
Olen varma, että kansalaisemme ovat täysin samaa mieltä ja tukevat jokaista yhteisön toimielinten tekemää aloitetta avun antamiseksi, tai pikemminkin tuen antamiseksi meitä epäonnisemmille kansoille. En voi puheenvuorossani unohtaa yhtä näkökohtaa ja periaatetta, joka mielestäni on suuressa vastuussa tässä asiassa nimenomaan kansalaistemme kannalta. Mielestäni eurooppalaiselle tuotannolle pitää antaa sen ansaitsema merkitys. Lukiessani yleissopimusta en havainnut yhtäkään kriteeriä, jolla eurooppalaisten tuotteiden ensisijainen asema olisi tunnustettu, erityisesti maataloustuotteiden, joita jaetaan humanitaarisina avustuksina.
Eurooppa on aina ollut yksi niistä maanosista, joiden maataloustuotanto on ollut mittavinta. Kun ajatellaan esimerkiksi viljatuotteita, jotka ovat ravitsemuksen kannalta välttämättömiä, Euroopan unioni on yksi niiden suurimmista tuottajista koko maailmassa. Tätä tuottavuutta ei voi aliarvostaa ja aliarvioida sellaiseen tuottavuuteen nähden, jota maailman markkinoilla on tarjolla, ei edes siinä vaiheessa, kun apua annetaan kaikkein heikompiosaisille. Tästä syystä esitin tarkistuksen, en niinkään yleissopimusehdotuksesta, koska tiedän, että siitä ei voi esittää tarkistusta, vaan kollega Schierhuberin päätöslauselmasta. Tuota tarkistusta ei pidetä hyväksyttävänä, mutta esittäessäni sen tavoitteeni oli herättää istuntosalissa vastuullista keskustelua aiheesta, jota pidän elintärkeänä viljelijöidemme kannalta, erityisesti tämän vaikean vaiheen aikana, joka heillä on meneillään yhteisön maatalouspolitiikan uudistuksen jälkeen.
Lopuksi vahvistan sen, että tarkistukseni päämäärä, ja nyt tämän puheenvuoroni päämäärä, on tukea yhteisön tuotteita, erityisesti maataloustuotteita, myös sillä hetkellä, kun kansainvälisiä sopimuksia allekirjoitetaan, ja kehottaa Euroopan toimeenpanevia elimiä olemaan unohtamatta miljoonia eurooppalaisilla tuotteilla eläviä ihmisiä, ei niinkään kuluttajia vaan erityisesti tuottajia.

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, haluaisin kiittää aluksi lämpimästi esittelijää, jäsen Schierhuberia, hänen mietinnöstään ja ehdotuksestaan hyväksyä neuvoston elintarvikeapua koskevaa yleissopimusta käsittelevä päätös. Kuten te tiedätte, kansainvälinen viljayleissopimus koostuu kahdesta erillisestä oikeudellisesta tekstistä, nimittäin viljakauppaa koskevasta yleissopimuksesta ja elintarvikeapua koskevasta yleissopimuksesta. Viljakauppaa koskevaa yleissopimusta muutettiin perusteellisesti jo vuonna 1995, joten uudessa sopimuksessa ei tarvinnut kaavailla mitään muutoksia. Komissio pyysi siksi jatkamaan tämän yleissopimuksen voimassaoloaikaa 30.6.2001 asti.
Sen sijaan elintarvikeapua koskevan yleissopimuksen kohdalla elintarvikeapukomitea päätti neuvotella tämän sopimuksen uudelleen ja noudattaa siinä yhteydessä ennen kaikkea Singaporen konferenssin suosituksia. Uuden elintarvikeapua koskevan vuoden 1999 yleissopimuksen tavoitteena on myötävaikuttaa maailman elintarvikehuollon turvaamiseen ja parantaa kansainvälisen yhteisön valmiuksia kohdata elintarvikkeiden hätätilanteet ja muut kehitysmaiden elintarviketarpeet.
Uudessa yleissopimuksessa pannaan erityistä painoa seuraaville asioille. Ensinnäkin: vastaanottajamaiden paikallisiin ruokailutottumuksiin on kiinnitettävä enemmän huomiota. Toiseksi: elintarvikeapua antavat maat voivat ilmaista sitoumuksensa nyt tonneina, arvona tai tonnin ja arvon yhdistelmänä. Kolmanneksi: elintarvikeapua koskevan yleissopimuksen jäsenet antavat etusijan vähiten kehittyneille maille ja alhaisen tulotason maille elintarvikeapua antaessaan. Neljänneksi: uuteen elintarvikeapua koskevaan yleissopimukseen sisältyvät vankat määräykset paikallisen maatalouden kehityksen edistämisestä, mukaan luettuina mahdolliset "toimet kolmannen maan kautta" ja "paikalliset ostot". Yli puolet komission asiaankuuluvista varoista kohdistuu tämäntyyppisiin toimiin.
Viidenneksi: vähiten kehittyneille maille annettava elintarvikeapu on annettava avustuksina. Yhteensä vähintään 80 prosenttia elintarvikeavusta on annettava sellaisina avustuksina, ja jäsenet pyrkivät vielä kasvattamaan tätä prosenttimäärää. Kuudenneksi: jotta voidaan selvittää, kattavatko tulevat elintarvikeapua koskevat yleissopimukset edelleenkin elintarvikeavun antamisen pitkäaikaisin, tavallista edullisemmin lainaehdoin, jäsenet ottavat huomioon elintarvikeapuun vaikuttavien monenvälisten neuvottelujen tulokset. Euroopan unioni ja muutamat muut jäsenet ovat vahvistaneet tässä yhteydessä vakuuttuneisuutensa siitä, että lainaehdoilla myönnettävän elintarvikeavun ei pitäisi enää kuulua elintarvikeaputoimintojen luetteloon. Meidän kantamme kuuluu: elintarvikeapu on erotettava selvästi kaupallisia toimia koskevista kauppasäännöksistä.
Seitsemänneksi: uudella elintarvikeapua koskevalla yleissopimuksella on tarkoitus valvoa paremmin elintarvikeaputoimintojen tehokkuutta ja vaikutusta sekä parantaa elintarvikeavun antajien, vastaanottajien ja muiden asianomaisten yhteistyötä. Kahdeksanneksi: tämän yleissopimuksen mukaista elintarvikeapua ei saa sitoa millään tavalla tavaroiden tai palveluiden kaupalliseen vientiin.
Lopuksi haluaisin, koska useammat parlamentin jäsenet ovat käsitelleet sitä keskustelussa, kiinnittää vielä huomiota siihen, minkälaisia määriä apua me annamme tällä hetkellä Etiopialle. Komissio ja yhteisö pystyvät mobilisoimaan vuoden 2000 huhtikuun ja vuoden 2001 maaliskuun välillä, siis välittömästi tänä vuonna, 542 526 tonnia viljaa. Haluaisin vielä muistuttaa, että me olemme ylläpitäneet jatkuvasti neuvottelujen aikana yhteyttä elintarvikeapua saaviin maihin, joten me olemme koko ajan tietoisia niiden tilanteesta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komission jäsen Fischler.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Siirtymään joutuneiden väestöryhmien avustaminen Aasian ja Latinalaisen Amerikan kehitysmaissa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Devan laatima kehitysyhteistyövaliokunnan mietintö (A5-0065/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi siirtymään joutuneiden väestöryhmien avustamista Aasian ja Latinalaisen Amerikan kehitysmaissa koskevista toimista annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 443/97 voimassaolon pidentämisestä (KOM(1999) 443 - C5-0146/1999 - 1999/0194(COD)).

Deva
Arvoisa puhemies, on suuri etuoikeus esitellä tämä mietintö tänään parlamentille. Se on ensimmäisten yhteispäätösmenettelyn nojalla kehitysyhteistyövaliokunnassa tehtyjen mietintöjen joukossa. Olen erityisen kiitollinen kaikille niille kollegoilleni, jotka ovat tulleet sankoin joukoin paikalle kuullakseen minun puhuvan ja esittelevän ensimmäisen mietintöni parlamentille ja malttamattomalle yleisölle. Kaikki odottavat henkeään pidätellen kuulevansa puheenvuoroni.
Tämä on varsin kiireellinen asia. Esittäisin toiveen siitä, että voisimme hyväksyä tämän mietinnön ilman merkittäviä tarkistuksia menettelyä koskevia tarkistuksia lukuun ottamatta, sillä mietintö käsittelee sen nykyisen asetuksen jatkamista vuodella, jolla avustetaan 4:ää miljoonaa pakolaista pahiten sodan repimillä ja eniten tuhoa kärsineillä maailman alueilla. Jos tämän mietinnön hyväksyminen täysistunnossa mahdollisimman nopeasti viivästyy tai epäonnistuu, sillä on maailman haavoittuvimpien ihmisten kannalta kaikkeen lisäapuun, ruokatoimituksiin, asuntoihin, suojiin, vesihuoltoon, puhtaanapitoon ja koulutukseen kohdistuvia ankaria vaikutuksia, koska siinä tapauksessa Euroopan unionilla ei olisi oikeusperustaa avustaa heitä ja toimittaa heille rahoitusta.
Tänään siis käsittelemme komission ehdotusta siirtymään joutuneiden väestöryhmien avustamista Aasian ja Latinalaisen Amerikan kehitysmaissa koskevan 31. joulukuuta päättyneen asetuksen voimassaolon pidentämisestä. Ehdottamamme pidentäminen merkitsisi asetuksen jatkamista vuodella 31. joulukuuta 2000 asti. Asetuksen pidentäminen mahdollistaa sen, että voimme tämän vuoden loppuun mennessä antaa lisää tukea 40 miljoonan euron arvosta.
Vuosien 19971999 aikana parlamentti on antanut hyväksyntänsä 240 miljoonalle eurolle. Tämä asetus lakkasi olemasta voimassa 31. joulukuuta 1999. Jos pidennämme tämän asetuksen voimassaoloaikaa tänään vuodella, annamme myös komissiolle aikaa valmistella uutta asetusta, josta toivon monivuotista, nykyisen asetuksen korvaavaa asetusta. Tässä myöhäisessä vaiheessa hyväksyttävässä uudessa asetuksessa olisi kehitettävä nykyistä asetusta ja otettava se huomioon, samoin kuin olisi otettava huomioon sekä vuosikertomus että komission parlamentille ja neuvostolle lähitulevaisuudessa ja syyskuun loppuun mennessä lupaama vuosiarvio.
Nykyistä asetusta käsittelevä Euroopan parlamentin alkuperäinen, Howittin laatima mietintö oli esimerkillinen siinä, miten parlamentti sen laati. Mietinnöllä onnistuttiin parantamaan olemassa olevaa ehdotusta huomattavasti, ja sillä oli siten tärkeä osa lopulta hyväksytyn tekstin tukemisessa ja parantamisessa. Parlamentin onnistui erityisesti vahvistaa asetusta ympäristönäkökohtien huomioon ottamisen, täydentävän tuen ja yhteistyön sekä sijoitusalueen paikallisen väestön avustamisen ja naispakolaisille annettavien ja erityisesti raiskauksen uhreiksi joutuneille naisille kohdistettujen tukiohjelmien osalta. Lisäksi parlamentti onnistui siinä, että selkeä viittaus "non-refoulement" -periaatteen - eli pakolaisten suojelemisen karkotukselta - voimassa pitämiseen sisällytettiin asetukseen.
Jäsen Howitt aloitti silloin varsin myönteisen vuoropuhelun puheenjohtajavaltio Irlannin sekä komission kanssa olemassa olevan ehdotuksen parantamiseksi. Lisäksi, ja mikä vielä tärkeämpää, yli 50:tä kansalaisjärjestöä kuultiin. Siksi parlamentilla oli mietinnön myötä tärkeä rooli asetuksen laatimisessa.
Siirtymään joutuneiden väestöryhmien (pakolaiset, kotiinsa palaavat ja kotimaan hätäsiirtolaiset) avustaminen Latinalaisen Amerikan ja Aasian kehitysmaissa on ollut mukana yhteisön budjetissa vuodesta 1984 lähtien. UNHCR (Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaisjärjestö) arvioi, että tällaisia ihmisiä on Aasiassa 4,8 miljoonaa ja Latinalaisessa Amerikassa 88 000. Nykyisen asetuksen avulla ja sillä, että asetusta pidennetään vuodella, mitä tämänpäiväisessä mietinnössä vaaditaan, voidaan jatkaa niiden 2,9 miljoonan afgaanipakolaisen avustamista, joista noin 40 prosenttia on Pakistanissa ja Iranissa ja 60 prosenttia yrittää selviytyä Afganistanissa. Kaiken kaikkiaan afgaanipakolaisille myönnettiin 24,3 miljoonaa euroa, Thaimaalle myönnettiin 960 000 euroa, Sri Lankalle 6 miljoonaa euroa, Burmalle 11,8 miljoonaa euroa ja Nepalille 1,8 miljoonaa euroa. Afganistanissa avustettiin noin 2:ta miljoonaa ihmistä miinanraivausohjelman avulla, mikä on ratkaisevan tärkeää palautettaessa maata takaisin normaalitilaan.
Siksi tietyssä mielessä ehdotuksen välitön hyväksyminen lykkäisi pitkän aikavälin ratkaisun löytämisen tarvetta. Vaikka näin olisikin, hyväksyminen mahdollistaisi kuitenkin sen, että toimielimet voisivat aloittaa perusteellisemman vuoropuhelun tällä alalla ja sen, että voisimme toivottavasti löytää pysyvämmän ratkaisun vuoteen 2001 mennessä.
Tämä on myös varsin ajankohtainen mietintö turvapaikanhakijoita ajatellen. Parlamentti ja eurooppalaiset toimielimemme ovat nyt esittäneet meille ratkaisua, jonka mukaan haluamme auttaa ja pystymme auttamaan ihmisiä siellä, missä ongelmia on. Voimme pysäyttää ne ihmiset, joilla on tarvetta tulla tänne tai jotka haluavat tulla tänne, jos voimme auttaa heitä siellä, missä ongelmia on ilmennyt. Mietinnössäni keskeisintä on auttaa ihmisiä palaamaan normaalitilaan sotien repimillä alueilla ja maailman tuhoa kärsineillä alueilla ja taata heille asianmukaiset lähtökohdat, puhtaanapito sekä asianmukainen infrastruktuuri ja lopettaa se, että näiden ihmisten on matkustettava turvapaikan hakijoina ja pakolaisina.

Howitt
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa sanomalla, että on outoa, että keskustelemme tänään, toukokuussa 2000, sellaisen asetuksen pidentämisestä, joka lakkasi olemasta voimassa viime joulukuussa ja joka komission ehdotuksen nojalla menisi umpeen jälleen seitsemän kuukauden päästä. Koska olin neljä vuotta sitten parlamentin esittelijä alkuperäisen ratkaisun yhteydessä, en voi muuta kuin sanoa, että tämä tarkoittaa unionin epäonnistuneen siinä poliittisessa sitoutumisessa, joka koski niiden 5 miljoonan pakolaisen auttamista, joista osa kuuluu Aasian ja Latinalaisen Amerikan kaikkein köyhimpään väestönosaan.
Olemme nyt kuitenkin taas tässä, ja sosialistiryhmä kannattaa esittelijän suositusta tämän asetuksen hyväksymisestä mahdollisimman vähin tarkistuksin, mistä neuvoston kanssa jo sovittiin periaatteellisella tasolla, jotta menettely nopeutuisi, jotta pidentäminen hyväksyttäisiin yhdessä käsittelyssä ja jotta pakolaisten avustusohjelmat voisivat tosiasiassa jatkua tämän vuoden ajan sen sijasta, että ne jouduttaisiin peruuttamaan. Tarve tähän toimintaan on yhä yhtä suuri kuin neljä vuotta sitten. Ei ole mitään hyötyä siitä, että keskustelemme parlamentissa konfliktin ratkaisemisesta, jos huomaamme sen jälkeen, että ainoa väestön avustuskeino onkin täysin laiminlyöty aseiden laskemisen jälkeen tai sen jälkeen, kun välitön humanitaarinen apu lakkaa.
Tämän asetuksen ansiosta olemme voineet toimia sellaisissa maissa, joissa on paha konfliktitilanne ja joissa tehdään vakavia ihmisoikeusrikkomuksia. Esimerkiksi käy Afganistan, jossa on tähän päivään mennessä rikottu kaikki maailman ennätykset pakolaisten määrässä, sillä 6 miljoonaa ihmistä on joutunut lähtemään maasta vuoden 1992 jälkeen, minkä seurauksena maailmaan on syntynyt määrältään suurin ja ajallisesti pisin yksittäinen pakolaisten keräytymä, tai esimerkiksi käy myös Burmasta pakenevien terrorin kohteeksi joutuneiden alkuperäisväestöjen suojelu. Kun yksi konflikti päättyy, toinen alkaa, mistä on osoituksena se, että puolen miljoonan ihmisen odotetaan palaavan kotiin Itä-Timoriin tämän vuoden joulukuun loppuun mennessä.
Tästä asetuksesta tiedämme, että neuvoston käsitykset eivät ole tasapuolisia. Arvoisa komission jäsen Patten, minun on sanottava, että olen pahoillani siitä, että komissiossakin on näin. Vaikka komissio on tukenut hankkeita Aasiassa varsin suuresti, se on epäonnistunut siinä, että Latinalaisen Amerikan pakolaisten ja kotimaan hätäsiirtolaisten ongelmat olisi otettu huomioon asianmukaisesti ja riittävän ponnekkaasti.
Tiedätte minun viettäneen paljon aikaa Kolumbiassa vieraillessani siellä ja ottaessani selvää maan väkivaltaiseen, aseelliseen konfliktiin liittyvistä ongelmista. Yksistään Kolumbiassa on vuoden 1996 jälkeen 800 000 ihmistä joutunut siirtymään kodeistaan; viime vuoden tammikuun ja kesäkuun välillä uusia hätäsiirtolaisia oli 123 000. On hävettävää, että Euroopan komissio ei ole pystynyt tämän asetuksen avulla takavuosina hoitamaan ongelmaa. Samanlaisen Kolumbiassa nähdyn pakkosiirtymisen olen nähnyt tapahtuvan myös Chiapasin alueella Etelä-Meksikossa, jossa kansainvälisten avustustyöntekijöiden läsnäolo on olennaisen tärkeää ihmisoikeuksien turvaamiseksi.
Lopuksi haluaisin onnitella esittelijä Devaa hänen mietinnöstään ja kiittää häntä hänen puheeseensa sisältyneistä ystävällisistä sanoista sekä yhtyä siihen, mitä hän sanoo. Tiedän hänen kuuntelevan tarkkaavaisesti komission jäsentä tämän kertoessa, voiko hän panna tämän lupauksen muistiin sen takaamiseksi, että tulevaisuudessa monivuotinen asetusehdotus ja vuosiraportti laaditaan. Arvoisa komission jäsen Patten, esitän yhdessä esittelijä Devan kanssa teille nämä kysymykset, ja jos emme saa tyydyttäviä vastauksia, sosialistit tällä puolella parlamenttia aikovat tukea esittelijä Devaa siinä, että suhtaudumme varsin eri tavalla koko tähän asiaan.

Dybkjær
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijä Devaa erittäin hyvästä mietinnöstä, jonka voidaan sanoa olevan yhtä pitkä kuin komission teksti on lyhyt. Se, että käsiteltävänämme on hyvin kiireellinen teksti, joka on sen vuoksi hyvin lyhyt ja hyvin yksinkertainen, kertoo jotakin parlamentin ja komission tämänhetkisistä suhteista. Kuten jäsen Howitt mainitsi, tämä ei tietenkään ole kovin tyydyttävää neljä, viisi kuukautta sen jälkeen, kun asetuksen voimassaolo on todellakin päättynyt, mutta näinhän asiat yleensä etenevät, enkä suinkaan epäile, että komission jäsen Pattenilla olisi ikäviä taka-ajatuksia. Näin asiasta on tapana keskustella parlamentissa. Asiasta laaditaan mietintö, jossa sanotaan, että meidän on nyt pidennettävä asetuksen voimassaoloaikaa. Tämä tapahtuu neljä kuukautta sen jälkeen, kun sen voimassaoloaika on päättynyt. Se pakottaa parlamentin todellakin antamaan hyväksyntänsä, koska joudumme oikeastaan hyväksymään pidennyksen sen vuoksi, että muuten entistä useammat ihmiset kuolevat nälkään ja puutteeseen. Tämä ei ole reilu tapa käsitellä asioita, ja sen vuoksi haluan esittelijä Devan ja muiden tavoin kuulla, mitä komission jäsen Pattenilla on sanottavanaan. Tämän sanottuani haluan myös todeta, että meidän on mahdollisimman pian toteutettava tämä ehdotus, koska meidän on yritettävä antaa mahdollisimman paljon apua, ja voimme vain toivoa, että tulevaisuudessa löydetään parempi toimintatapa. Eräs yksittäinen pieni asia, jota myös esittelijä Deva korostaa ja josta meidän mielestäni pitää myös keskustella tulevaisuudessa, on naisten ja lasten tilanne, joka on tietenkin erittäin vaikea ja tulee aina olemaan vaikea tällaisissa tapauksissa. Sen vuoksi on välttämätöntä, että panostamme erittäin voimakkaasti tähän asiaan ja laadimme joitakin kunnollisia panostuksen toteuttamiseen liittyviä toimintatapoja, joihin sisällytetään kansalaisjärjestöt ja muut henkilöt, jotka voivat olla avuksi.

Maes
Arvoisa puhemies, haluan yhtyä tiukkaan arvosteluun, jota talousarvion valvontavaliokunta ja kehitysyhteistyövaliokunta ovat esittäneet ja joka on saanut vastakaikua esittelijä Devan silti hyvin rakentavassa mietinnössä. Valiokunnat valittavat, että komissio ei ole toimittanut vuosikertomuksia, ja mikä vielä pahempaa, myös riippumattomat arvioinnit ovat jääneet puuttumaan, vaikka ne ovat luonnollisesti välttämättömiä, jotta meille voidaan tehdä selväksi, että on varmasti olemassa perusteet asetusten voimassaolon pidentämiselle. Kuinka voimme tehdä sen, jos meillä ei ole käytössämme asianmukaisia kertomuksia?
Ehkä tässä on myös kysymys suorittamattomista maksuista, varainhoidon valvonnan tarpeettoman mutkikkaista menettelyistä ja ponnistelujen hajanaisuudesta, kuten on tavanomaista jo muussakin arvostelussa. Myös se, että käytetyt rahasummat eivät ole oikeassa suhteessa siirtymään joutuneiden henkilöiden määrään nähden, herättää kysymyksiä. Arvoisa komission jäsen, 240 miljoonasta eurosta 40 prosenttia myönnetään Latinalaiseen Amerikkaan, missä on alle yksi prosentti maailman pakolaisista, ja 60 prosenttia Aasiaan, missä on 40 prosenttia siirtymään joutuneista henkilöistä. Jos ei kävisi niin, että pysäyttämällä ohjelmat yhtäkkiä aiheutettaisiin ei-toivottuja vaikutuksia ja aiheutettaisiin kärsimyksiä viattomille uhreille, noudattaisimme talousarvion valvontavaliokunnan lausuntoa, mutta nyt noudatamme Devan suosituksia. Hän pyytää meitä pidentämään ohjelmaa vuodella, mutta samalla Howitt kiinnitti jo huomiota siihen, että asia oikeastaan raukesi jo puoli vuotta sitten. Toivomme, että silti todellakin toimitetaan kertomus sekä kunnollinen arviointi. Arvoisa puhemies, tässä ei ole kysymys humanitaarisesta avusta vaan toteuttamiskelpoisista hankkeista, joissa keskitytään omillaan toimeen tulemiseen sekä pakolaisten, siirtymään joutuneiden henkilöiden, sotilaiden ja muiden uudelleen sopeuttamiseen. Silloin meidän täytyy toki voida esittää tuloksia ja todeta, että riippuvuus on todellakin vähentynyt avun myötä.
Arvoisa puhemies, olemme valmiit antamaan komissiolle vielä hieman armonaikaa, koska tiedämme, että hyvin monet ihmiset ponnistelevat kovasti, ja koska myöskään parlamentti ja neuvosto eivät ole täysin syyttömiä, eikä neuvosto anna teille riittävästi henkilöstöä, mutta mielestäni meidän täytyy joka tapauksessa antaa komission noudattaa sitoumusta, joka sillä on parlamentin arvovaltaa kohtaan, koska muuten tässä yhteistyössä ei ole mitään järkeä.

Belder
Arvoisa puhemies, tämä vaikuttaa yksinkertaiselta asialta. Vaihdetaan vain vuosiluvuksi 2000 vuoden 1999 sijaan, niin Euroopan unioni voi tukea vuoden pitempään toimia asuinsijoiltaan riistettyjen väestöryhmien auttamiseksi Latinalaisessa Amerikassa ja Aasiassa. Kysymyksessä on kuitenkin enemmän. Budjettivaliokunnan ja talousarvion valvontavaliokunnan lausunnot osoittavat sen.
Komissio ei ole näyttänyt parhaita puoliaan suorittaessaan tämän ohjelman arviointia. Tämän ohjelman toimintaa ei ole juurikaan tarkasteltu tähän mennessä. Hyvät vuosittaiset arviointikertomukset puuttuvat. Lisäksi tämän ohjelman pitkän aikavälin näkymät puuttuvat yhä. Siksi minusta olisi oikein, että tämän ohjelman pidentämisen hyväksyminen riippuisi kertomusten saatavuudesta. Parlamentin tulee tällä tavoin painostaa komissiota tekemään tiliä kehitysyhteistyörahojen käytöstä.
Tämä kaikki ei kuitenkaan poista sitä tosiasiaa, että edunsaajamaat ovat joskus tuskallisessa tilanteessa. Euroopan unionin täytyy auttaa siinä, missä se voi. Jäsenvaltioiden rooli on tässä asiassa kuitenkin vähintään yhtä tärkeä. Yhteisötasolla meillä on itse asiassa jatkuvasti vaarana antaa lupauksia, joita emme voi toteuttaa budjettirajoitusten vuoksi. Näiden kuvailtujen ongelmien ratkaisu pitkällä aikavälillä vaatii ennen kaikkea jäsenvaltioiden ponnistelujen hyvää koordinointia, ei sen enempää eikä vähempää.

Paisley
Arvoisa puhemies, ei ole ainoastaan Euroopan unionin poliittinen velvollisuus vaan myös moraalinen velvollisuus auttaa sen rajojen ulkopuolella ahdinkoon joutuneita mahdollisimman tasapuolisesti. Koska tämä on mietinnön tavoite, onnittelen siitä esittelijä Devaa.
Se, että autamme apua tarvitsevia, kun auttaminen riippuu meistä, merkitsee loppujen lopuksi sitä, että autamme tosiasiassa itseämme. Raamattu on oikeassa, kuten aina, kun siinä todetaan, että antaminen ei aina köyhdytä. Vaikka asian kääntöpuolikin on totta. Valtava muuttovirta köyhdyttää. Olisi autettava niitä maita, joissa on vakavaa sisäistä vihamielisyyttä ja joissa korjataan sen hirvittävää satoa, kun viattomia ihmisiä pannaan selkä seinää vasten, sekä niitä maita, joissa siirtymään joutuneita ihmisiä kannustetaan palamaan kotiin. Tosiasia on, että nämä siirtymään joutuneet ihmiset ovat pääasiassa naisia ja lapsia. Tämän vuoksi on entistä välttämättömämpää ryhtyä toimiin. Tietenkin myös elintarvikkeet, vesihuolto, puhtaanapito, asunnot ja suojat sekä koulutus ovat ensisijaisia painopisteitä. Olen iloinen siitä, että tämä myönnetään.
Mielestäni komission olisi hyväksyttävä kehitysyhteistyövaliokunnan esittämät neljä tarkistusta, ja toivon, että komission jäsen Patten, joka ei aiemmassa toimessaan kovinkaan usein antanut minulle toisten asioiden yhteydessä myönteisiä vastauksia, voisi ehkä tänään luvata minulle hieman kannustusta toiveiden toteutumisesta. On olennaisen tärkeää, että komissio toimittaa vuosiraportit parlamentille ja neuvostolle, mitä tähdennettiin. Jos tällaisia raportteja ei toimiteta, en voi äänestää asetuksen voimassaolon pidentämisen puolesta. Mielestäni komission on vastattava tähän ja kerrottava meille, mitä se aikoo tehdä.
On otettava käyttöön jo sovittujen ohjeiden mukainen rahoituskehys. Näitä ohjeita on noudatettava tiukasti, ja tällainen muutos on täysin välttämätön. Tarvitaan myös uutta tekstiä komitologiasta, ja arvioitaessa tämän asetuksen pitkän aikavälin tulevaisuutta parlamentin on saatava käsiteltävikseen riippumattomat arviointikertomukset, eli niissä komissiota voidaan painostaa tekemään tehtävissä olevat parannukset. Jos kertomuksissa katsotaan, että näitä menoja voidaan tehostaa vastaamaan paremmin näiden asetusten päämäärää ja tavoitetta, meidän olisi saatava tiedot käsiimme, jotta voimme käydä asiasta hyvää, tervettä ja asianmukaista keskustelua.

Blak
Arvoisa puhemies, komissio ehdottaa olemassa olevan asetuksen voimassaoloajan pidentämistä. Asetuksessa edellytetään, että komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuosittain arvioinnit, mitä se ei ole tehnyt, mutta ohjelmaa ei saa missään tapauksessa lakkauttaa, sillä se olisi väärin. On tärkeää, että ohjelman voimassaoloaikaa pidennetään, mutta vasta sen jälkeen, kun olemme saaneet arvioinnit. Komissio lupasi antaa meille arvioinnit ensin maaliskuussa, sitten huhtikuussa, sitten toukokuussa, mutta missä ne oikein viipyvät? Riippumaton arviointi on ehdottomasti tarpeen, sillä muuten meillä ei ole minkäänlaisia takeita siitä, että rahat on jaettu oikein. Arvioinnin tarkoituksenahan on parantaa tulevia ohjelmia. Kaikki, mikä käsittelee kehitysapua, mukaan luettuna pakolaisten kuntoutus, pitää antaa kehitysyhteistyön pääosaston hoidettavaksi. Tällä pääosastolla on asiantuntemusta ja sen pitäisi sen vuoksi olla asiasta vastuussa. Tilintarkastustuomioistuin on myös arvostellut eri aloitteiden välisen selkeyden puutetta. Ohjelman kannalta on huonoa ja haitallista, että kyse ei ole yhtenäisestä panoksesta. Olen iloinen siitä, että erityisesti budjettivaliokunnassa tuetaan tarkistustani, jonka mukaan ohjelman voimassaoloaikaa pidennetään vasta sitten, kun komissio on täyttänyt oman osansa sopimuksesta ja esittänyt vuosikertomuksen ja arvioinnit. Ilman tätä tarkistusta komissio voisi selvitä ilman rangaistusta siitä, että se ei ole esittänyt ainoatakaan arviointikertomusta sen jälkeen, kun asetus tuli voimaan vuonna 1997. Olen myös kiinnittänyt huomiota siihen, että rakas ystäväni jäsen Dell'Alba on saanut eriävän mielipiteensä painetuksi lausuntoni liitteeksi. Se on kuitenkin täysin hänen omalla vastuullaan. Hän ei joka tapauksessa saanut minkäänlaista tukea valiokunnassa, koska hän oli ainoa, joka vastusti asiaa.

Patten
. (EN) Arvoisa puhemies, voinen aivan ensiksi kiittää kunnianarvoisaa ystävääni hänen erittäin syvällisestä mietinnöstään sekä siitä välittämisestä ja huomiosta, jota hän on osoittanut tälle Aasian ja Latinalaisen Amerikan siirtymään joutuneiden väestöryhmien avustamista koskevassa asiassa. Kaikki puhujat istuntosalissa ja muut ulkopuolella tietävät, että mietintö on erinomainen, mutta omasta puolestani voin sanoa, etten olisi odottanut arvoisalta ystävältäni yhtään tämän vähempää.
On selvää, että siirtymään joutuneista väestöryhmistä annettu asetus 443/97 on tärkeä väline sellaisen avun toimittamisessa, joka ei sisälly humanitaariseen apuun, ja arvoisa jäsen Maes toi tämän eron esille erittäin selvästi. Asetuksella tuetaan kansainvälisten järjestöjen, kuten YK:n, UNHCR:n ja kansalaisjärjestöjen toteuttamia hankkeita, ja näiden toimien tarkoituksena on parantaa niiden yhteisöjen elinolosuhteita, joihin pakolaiset sijoittuvat, eikä ainoastaan pakolaisten elinolosuhteita. Tässä mielessä erityisen tärkeänä pidetään miinanraivausta, mihin arvoisa ystäväni viittasikin, viljelyjärjestelmien jälleenrakentamista, turvallisen elannon tukemista ja vastaamista avainasemassa oleviin terveys- ja koulutushaasteisiin.
Monet arvoisista jäsenistä tekivät selväksi sen, että tämän asetuksen pohjalta on tehty hyvää ja käytännönläheistä työtä. Panin merkille varsinkin sen, mitä arvoisa jäsen Howitt totesi maantieteellisestä tasapainosta, ja siihen muutamat muutkin jäsenet viittasivat.
Panin myös merkille sen, mitä arvoisa jäsen Paisley sanoi meidän moraalisista velvollisuuksistamme siirtymään joutuneita ihmisiä kohtaan. Jäsen Paisley ja minä emme ole aina olleet kaikista asioista samaa mieltä, mutta toivon, että tässä asiassa voimme olla yksimielisiä ja jopa yhtyä sekä Vanhasta että Uudesta testamentista tehtyihin lainauksiin.
Komissio aloitti tämän asetuksen uudistamisen valmistelun keväällä 1999. Kuitenkin viime vuonna tapahtunut edellisen komission eroaminen viivästytti näitä keskusteluja. Väliaikaisena toimena päätettiin ehdottaa nykyisen asetuksen voimassaolon pidentämistä vuoden 2000 loppuun asti. Asetuksen kolmea täytäntöönpanovuotta eli vuosia 19971999 koskeva komission toimintakertomus esitettiin alustavassa muodossaan parlamentin kehitys- ja yhteistyövaliokunnan puheenjohtajalle Mirandalle ja tietenkin esittelijälle.
Samanaikaisesti toimitettiin luettaviksi myös asetuksen täytäntöönpanoa koskevan käynnissä olevan ulkoisen arvioinnin alustavat tulokset. Lopullinen arviointikertomus toimitetaan parlamentille tämän vuoden syyskuuhun mennessä.
Nyt siirryn tarkistuksiin: komissio voi laajasti ottaen hyväksyä neljään parlamentin esittämää tarkistusta. Kuitenkin ensimmäisen tarkistuksen osalta haluaisin painottaa vielä sitä, että kehitysyhteistyövaliokunnan käyttöön on jo annettu luonnos toimintakertomuksesta ja että virallinen toimittaminen tapahtuu viimeistään ensi kesäkuussa.
Komissio hyväksyy tarkistukset 1 ja 2, sillä ne heijastavat toimielinten välisen yhteistyön olemassa olevaa kehystä talousarvion kurinalaisuuden ja komitologian osalta.
Nyt voinen käsitellä neljättä tarkistusta. Myönnän, että parlamentti haluaisi saada riippumattoman arviointikertomuksen erittäin nopeasti. Arvoisista jäsenistä monet ovat esittäneet sen toimittamista kesäkuuhun mennessä. Jos otetaan huomioon myöhäinen sopiminen vuoden 1999 ohjelmasta, mikä tarkoittaa sitä, että jotkin toimet on vasta nyt pantu käyntiin, olemme kuitenkin sitä mieltä, että olisi parempi saattaa kertomus joka on laadittava perusteelliseksi ja kattavaksi asiakirjaksi päätökseen kuukautta tai paria myöhemmin, sanottaisiinko syyskuussa. Tämä antaisi meille kohtuullisen ajan arvioida vuoden 1999 toimintaa.
Kuitenkin arviointi on jo käynnissä, kuten tiedätte, ja aion toimittaa väliaikaisia raportteja tutustuttaviksenne sitä mukaa kuin niitä tuotetaan. Haluan antaa tämän sitoumuksen yksiselitteisesti. Toivon, että parlamentti on halukas suostumaan tähän lähestymistapaan. On viitattu myös uuteen asetukseen. Voin vakuuttaa, että uutta asetusta valmistellaan. Arvioinnin tulokset on tarpeen ottaa siinä huomioon, ja ennen kuin esittelemme tuloksia lainsäädännöstä vastaaville tahoille, meidän on tietenkin komissiossa varmistettava, että pystymme irrottamaan riittävästi henkilöresursseja arvioinnin tehokasta täytäntöönpanoa varten.
Kokemukseni seitsemän kuukauden ajalta osoittavat, että ryhdymme liian usein toimiin varmistamatta ensin, että meillä on resursseja niiden toteuttamiseksi, ja on tärkeää, että olemme rehellisiä siinä, mitä haluamme tehdä ja kuinka voimme saavuttaa sen.
Ennen kuin lopetan, saanen jälleen kerran kiittää parlamenttia sen antamasta tuesta tämän tärkeän välineen käyttöajan pidentämisessä. Voin vakuuttaa arvoisille parlamentin jäsenille, että olen ottanut arvostelun huomioon samoin kuin tämän keskustelun aikana esitetyt tavoitteet. Olen riittävän vanha ja kokenut politiikassa myöntääkseni, että raikuvien aplodien ja buuauksen tai amerikkalaisittain "Bronx cheerin" (ulosvihellys) välillä on eroa, enkä toivoisi joutuvani seuraamaan toista sellaista keskustelua näin tärkeästä asiasta , jossa hyvää tarkoittava arvostelu on pääosassa. Niinpä toivon, että suoriudumme paremmin, kun seuraavan kerran keskustelemme tästä tärkeästä aiheesta.
Käsittelemme tärkeitä teknisiä yksityiskohtia, mutta ennen kaikkea käsittelemme, kuten arvoisat jäsenet tähdensivät, niitä inhimillisiä tragedioita, jotka ovat näiden toimien tarpeellisuuden taustalla, ja siksi meidän on varmistettava, että oma vastauksemme on mahdollisimman nopea ja tehokas.

Puhemies
Julistan keskustelun päättyneeksi.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Euroopan yhteisön ja Sveitsin sopimukset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Carraron laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0118/2000) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi sopimusten tekemisestä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton välillä (7260/2000 - KOM(1999) 229 - C5-0204/2000): I. henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskeva sopimus (9748/1999 - C5-0197/2000 - 1999/0103(AVC)); II. lentoliikennettä koskeva sopimus (9749/1999 - C5-0198/2000 - 1999/0104(AVC)); III. rautateiden ja maanteiden tavara- ja henkilöliikennettä koskeva sopimus (9750/1999 - C5-0199/2000-1999/105(AVC)); IV. Euroopan yhteisön ja Euroopan atomienergiayhteisön sekä Sveitsin valaliiton välinen tiede- ja teknologiayhteistyötä koskeva sopimus (9751/1999 - C5-0200/2000 - 1999/0106(AVC)); V. tiettyjä julkisiin hankintoihin liittyviä näkökohtia koskeva sopimus (9752/1999 - C5-0201/2000 - 1999/0107(AVC)); VI. maataloustuotteiden kauppaa koskeva sopimus (9753/1999 - C5-0202/2000 - 1999/0108(AVC)); VII. Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välinen vaatimustenmukaisuuden arvioinnin vastavuoroista tunnustamista koskeva sopimus (9755/1999 - C5-0203/2000 - 1999/0109(AVC))

Carraro
. (IT) Arvoisa puhemies, tämän suositusluonnoksen myötä päättyy se poliittinen ja institutionaalinen taival, jonka aloitti noin kymmenen vuotta sitten silloinen komission puheenjohtaja Delors, joka jo 1990-luvun alussa ennusteli Sveitsin valaliiton liittymistä silloiseen yhteiseen Euroopan alueeseen.
Kuten hyvin tiedetään, tämä hanke pysähtyi joulukuussa 1992, koska Sveitsin kansalaiset päättivät kansanäänestyksen tuloksena estää Sveitsin valaliiton liittymisen Euroopan yhteisöön, vaikka tämä tapahtuikin hyvin niukalla enemmistöllä.
Siitä alkoi aikakausi, jota luonnehtivat epävarmuus ja hyvin pitkälle alakohtaiset sopimukset ja jonka päättää nyt näiden seitsemän sopimuksen paketti, jotka liittyvät tiiviisti talouteen ja jotka ovat kuitenkin laajoja ja koko maailman kannalta kiinnostavia. Nämä seitsemän sopimusta koskevat henkilöiden vapaata liikkuvuutta, lentoliikennettä, rautateiden ja maanteiden tavara- ja henkilöliikennettä, tiede- ja teknologiayhteistyötä, julkisia hankintoja, maataloustuotteita sekä vaatimustenmukaisuuden arvioinnin vastavuoroista tunnustamista. Sopimuksia luonnehtii täsmällinen yhtäaikaisuutta koskeva lauseke siinä merkityksessä, että tämä oli Euroopan yhteisön taholta oikea ehdotus nämä sopimukset tulevat voimaan ainoastaan, jos ne hyväksytään kaikki yhdessä, tai muuten ne hylätään yhtäaikaisesti.
Vaikka luonnokset lainsäädäntöpäätöslauselmiksi laaditaan teknisistä syistä erillisinä, juuri tästä syystä ne esitellään tai hyväksytään yhtä aikaa, koska yhtäaikaisuudessa piilee niiden tehokkuus.
Sopimukset allekirjoitettiin uudelleen kesäkuussa 1999, Sveitsin parlamentti ratifioi ne 8. lokakuuta 1999, ja nyt huomisen äänestyksen myötä ne tulevat Euroopan parlamentin ratifioitaviksi. Haluaisin kuitenkin nyt myös ilmoittaa kollegoilleni, että 21. toukokuuta pidettävässä kansanäänestyksessä Sveitsin kansa kutsutaan jälleen ottamaan kantaa tähän sopimuspakettiin ja siten Sveitsin suhteisiin Euroopan unioniin. Tämä äänestys on muodollisesti ja sisällöllisesti erilainen kuin vuoden 1992 äänestys, ja tätä asiaa on syytä täsmentää epäselvyyksittä. Tuona ajankohtana Sveitsin kansa kutsuttiin lausumaan mielipiteensä Sveitsin liittymisprosessista Euroopan unioniin; 21. toukokuuta sveitsiläiset kutsutaan lausumaan mielipiteensä siitä, hyväksyvätkö he seitsemän sopimuksen paketin, jonka sisältö on tiukasti taloudellinen, vai eivätkö he hyväksy sitä, eikä tällä päätöksellä varmastikaan ole vuoden 1992 sopimusten kaltaisia luonteeltaan poliittisia seurauksia.
Mielestäni olisi kuitenkin erittäin tärkeää, että parlamentti äänestäisi tästä, hyväksyisi sen jos parlamentti siis haluaa päätyä tähän ratkaisuun, kuten teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta päätyi lähes yksimieliseen ratkaisuun samoin kuin kaikki ne parlamentin valiokunnat, jotka antoivat asiasta lausuntonsa - ja siten antaisi puoltavan lausuntonsa asiasta ennen kansanäänestystä, joka järjestetään Sveitsissä 21. toukokuuta. Tätä ei tehtäisi siksi, että Sveitsin kansan äänestysvapautta haluttaisiin vähentää, vaan päinvastoin näin antaisimme lisäluottamusta ja osoittaisimme olevamme vakuuttuneita siitä, että Euroopan yhteisen talousalueen kehitys sekä markkinoiden ja eri talouksien yhä lisääntyvä yhdentyminen Euroopassa - jonka sydäntä Sveitsi luonnollisesti edustaa ja on varmasti yksi sen keskeisimmistä maista - ovat kaikkien mielestä yhteinen etu, joka ylittää myös menettelytapoja koskevat kiistat.
Lisäksi mielestäni merkittävä ja myönteinen poliittinen asia on juuri se, että ja tästä minun pitää kiittää teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan puheenjohtajaa ja niitä yksiköitä, jotka mahdollistivat tämän parlamentti antaa äänensä ennen 21. toukokuuta ja antaa siten Sveitsin kansalaisille mahdollisuuden ilmaista mielipiteensä varmojen ja täsmällisten ehdotusten pohjalta. Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan lausunnossa puolletaan mietintöä, ja näin ollen se kehottaa parlamenttia hyväksymään sen huomisessa istunnossa.

Andersson
. (SV) Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä asiasta vastaavan valiokunnan esittelijää hyvin eheästä esityksestä. Haluaisin myös kiittää komissiota hyvin tehdystä työstä neuvottelujen yhteydessä.
Oman valiokuntani alalla, kansalaisvapauksien ja -oikeuksien alueella, tätä sopimusta pidetään myönteisenä. Haluan myös korostaa, että on tärkeää nähdä asia kokonaisuutena. Valmistellessani lausuntoa kuulin Sveitsissä työskentelevien EU:n kansalaisten kohtaamista monista ongelmista ja vaikeuksista; joissakin tapauksissa on kyseessä ollut selvä syrjintä. Ei ole mitään epäilystä siitä, että käsiteltävänä oleva sopimus antaa hyvät mahdollisuudet ratkaista olemassa olevia ongelmia ja estää uusien ongelmien syntyminen. Tässä yhteydessä haluan mainita esimerkiksi maahantulo-oikeuden, sijoittautumisoikeuden, mahdollisuuden päästä työmarkkinoille, sosiaaliturvajärjestelmän yhtenäistämisen, opiskelijoiden ja niiden ihmisten sijoittautumisvapauden, jotka eivät ole ansiotyössä, sekä uudet mahdollisuudet rajatyöntekoon.
Kuten asiasta vastaavan valiokunnan esittelijä, myös minä haluan korostaa, että on tärkeää, että meidän lausuntomme tulee ennen Sveitsin kansanäänestystä - ei siksi, että olisi Sveitsin kansalaisten asia sanoa "kyllä" tai "ei", vaan siksi, että se osoittaa haluamme yhteistyöhön, lisäyhteistyöhön Sveitsin kanssa. Me valiokunnassamme olemme viitanneet mahdollisiin tuleviin yhteistyöalueisiin, esimerkiksi panostuksiin naiskaupan torjumiseksi, panostuksiin järjestäytyneen rikollisuuden ja talousrikollisuuden torjumiseksi. Näemme nämä sopimukset, erityisesti sopimuksen vapaasta liikkuvuudesta, erittäin tärkeinä EU:n ja Sveitsin yhteistyön kannalta.

Grosch
Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin kiittää ja onnitella esittelijää hänen mietinnöstään. Koko liikenneasioita käsittelevä valiokunta iloitsee tästä sopimuksesta, koska erityisesti kuljetuksen alalla oli tiedossa, kuinka vaikeaa on päästä sopimukseen, jonka pitäisi luoda hyvä tasapaino kilpailun ja ympäristön välille sekä saada aikaan molempia osapuolia tyydyttävä ratkaisu.
Molemmat sopimukset, jotka koskivat meitä suoraan ja joita olemme analysoineet, koskevat lentoliikennettä, maanteitä ja rautateitä. Siinä yhteydessä on todettava, että lentoliikenteen osalta Sveitsi on tietysti jo lukuisten kansainvälisten konferenssien ja myös järjestöjen jäsen ja on siten sisällyttänyt lainsäädäntöönsä muutamia asioita, mitä pidetään Euroopan tasolla yhteisön säännöstönä. Suurin käytännön merkitys on vapauttamispaketteja koskevan asetuksen hyväksymisellä. Liikenneasioita käsittelevä valiokunta pitää pienenä heikkoutena sitä, että tax free -sopimusta ei voida soveltaa Sveitsin kohdalla tässä tapauksessa.
Vaikeampi ja myös mielenkiintoisempi on maanteistä ja rautateistä käytävä keskustelu, jonka kohdalla meidän on todettava, että tältä osin ehdotettava kokeilu on erittäin mielenkiintoinen. Sveitsi nostaa toisaalta asteittain raskaiden ajoneuvojen suurinta sallittua ajoneuvopainoa. Se sallii 34-40 tonnia vuoteen 2004 saakka ja purkaa toisaalta sen mukaisesti myös kiintiöitä. Tämä järjestelmä korvataan lopuksi maksulla, siis tiemaksuilla, jotka ovat keskimäärin noin 200 euroa. Ymmärtänette, että kuljetusyritykset tulevat tietysti esittämään jonkin verran kritiikkiä.
Kritiikki on minun silmissäni myös oikeutettua, koska näissä maksuissa ei oteta meidän nähdäksemme riittävästi huomioon kuljetusyritysten mahdollisia investointeja ympäristöystävällisiin raskaisiin ajoneuvoihin. Vieläkin tärkeämpää liikenneasioita käsittelevälle valiokunnalle oli kuitenkin se, että tässä sopimuksessa sovitaan kehityksestä, joka vastaa sinällään täysin EU:n liikennepolitiikkaa: toisaalta maanteiden kuormituksen vähentäminen ja toisaalta rautateiden tukeminen. Se, mitä EU:n ja Sveitsin välillä tapahtuu tältä osin, on meille eräänlainen kokeilu, ja se koskee myös mahdollisuuksien analysoimista, jotta se, mitä me pidämme teoreettisena liikennepolitiikkana, sitten myös toteutetaan.

Bösch
Arvoisa puhemies, sosiaalidemokraattien ryhmä ja minä itse pidämme tätä Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välistä sopimusta erityisen myönteisenä. Se on askel oikeaan suuntaan. Sveitsihän sijaitsee keskellä Eurooppaa, mutta se ei ole vielä unionissa. Sveitsin kanssa käytävien kahdenvälisten neuvottelujen saaminen päätökseen asettaa unionin suhteen Sveitsiin uudelle perustalle, ja me kaikki toivomme, että Sveitsin kansa antaa muutaman viikon kuluttua hyväksyntänsä käsiteltävinä oleville sopimuksille.
On kuitenkin joitakin asioita, jotka on vielä selvitettävä. En ajattele sitä, mitä ajattelen useimmiten tässä yhteydessä, nimittäin parempaa yhteistyötä torjuttaessa eurooppalaisia veronmaksajia vahingoittavia veropetoksia. Haluaisin keskittyä käsittelemään tänä iltana kokonaan vapaan liikkuvuuden aihetta ja tässä yhteydessä ennen kaikkea rajatyöntekijöitä. Sveitsissä on yhteensä 140 000 rajatyöntekijää, jotka tulevat Saksasta, Ranskasta, Italiasta ja Itävallasta. Sveitsin eläkesäännösten viimeisimmät huononnukset ovat vaikuttaneet valtavasti näihin rajatyöntekijöihin. Tämän eläke- ja perhevakuutuksen kymmenenteen tarkistamiseen asti oli olemassa niin sanottu avioparieläke, jonka laskemisessa aviopuolison asuinpaikalla ei ollut merkitystä.
Tämä säännös jäi pois äskettäin voimaan tulleen vakuutuksen 10. tarkistuksen myötä. Sen tilalle tulivat kasvatushyvitykset, jotka kuitenkin sidottiin asuinpaikkaan Sveitsissä. Siitä seurasi, että Euroopan unionista käsin Sveitsissä työssä käyvien rajatyöntekijöiden oli toisaalta maksettava samat maksut kuin Sveitsissä asuvien, mutta he saavat toisaalta jopa 30 prosenttia vähemmän eläkettä. Nyt käsiteltävässä 11. tarkistuksessa kaavaillaan jopa, että leskeneläkettä voivat vaatia vain lesket, jotka asuvat myös Sveitsissä, mikä merkitsee tietysti jälleen EU:n rajatyöntekijöiden tilanteen huonontumista.
Valitettavasti myös Euroopan unionin hallitukset ovat olleet tästä aiheesta toistaiseksi liian vähän huolissaan. Toivon tämän asian muuttuvan lähitulevaisuudessa. Eläke- ja perhevakuutuksen nykyinen järjestelmä on ristiriidassa yhtäläisen kohtelun ja tasa-arvon periaatteen kanssa. Rajatyöntekijät maksavat yhtä paljon eläkevakuutusmaksuja kuin heidän sveitsiläiset kollegansa, mutta saavat olennaisesti vähemmän eläkettä. Sveitsin hallituksen yksipuolinen syrjintä puretaan toivottavasti tämän kahdenvälisen sopimuksen seurauksena. Olen erittäin kiitollinen esittelijälle siitä, että hän on tuonut esille tämän kysymyksen ja tarttunut siihen mietintönsä perusteluissa.
Katsahdus karttaan osoittaa, että nämä eivät olleet todennäköisesti viimeiset neuvottelut ja sopimukset unionin ja Sveitsin välillä. Siksi on sitäkin tärkeämpää, että ei täytetä vain sopimuksen, joka meillä on hyväksyttävänä huomenna, kirjainta vaan myös tämän sopimuksen henki. Se on myös palvelus tuleville neuvotteluille ja tuleville sopimuksille, joista neuvottelemme ja sovimme kahdenvälisesti.

Väyrynen
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin ja Sveitsin kahdenväliset sopimukset vastaavat niitä monenkeskisiä sopimusjärjestelyjä, jotka on toteutettu Euroopan talousalueen puitteissa. Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän mielestä Euroopan parlamentin tulee omalta osaltaan tukea niiden hyväksymistä. Sveitsin asema osoittaa havainnollisesti Euroopan nykyisten integraatiojärjestelyjen omituisuuden ja tarpeen pyrkiä muuttamaan niitä etenkin nyt, kun Euroopan unioni on laajentumassa pan-eurooppalaisiin mittoihin. Yhdentyvä Eurooppa on järjestäytynyt samankeskisiksi kehiksi, jonka ytimenä ovat olleet Euroopan unionin perustajajäsenet. Ensin syntyi Strasbourgin Euroopan neuvosto, joka jakaantui kahtia, kun Ranska, Saksa, Italia ja Benelux-maat muodostivat Euroopan hiili- ja teräsyhteisön. Yritys poliittisen ja puolustusyhteisön muodostamiseksi raukesi, mutta talousyhteisö saatiin aikaan. Kuutosten ulkopuolelle jäänyt ulkoseitsikko muodosti Euroopan vapaakauppaliiton Eftan.
Kuutosten laajeneminen aluksi yhdeksän ja sittemmin kahdentoista maan yhteisöksi sujui suhteellisen helposti. Näiden laajentumisten jälkeen on käynnistynyt keskustelu eriytyvästä yhdentymisestä. 80-luvun lopulla Euroopan komissiossa laadittiin suunnitelma, jonka mukaan silloinen EY olisi syventynyt liittovaltioksi ja muut Euroopan maat olisivat tulleet sisämarkkinoille mukaan Euroopan talousaluejärjestelyjen kautta. Ensimmäistä ETA-sopimusta tarjottiin Efta-maille. Tuolloin puhuttiin ensimmäisen kerran samankeskisistä kehistä. ETA-sopimus syntyi, mutta Itävallalle, Ruotsille ja Suomelle siitä tuli lyhytaikainen järjestely. Sveitsissä ETA-jäsenyys kaatui kansanäänestykseen. Niinpä ETA:an jäivät vain Islanti, Norja ja Liechtenstein. Sveitsille ryhdyttiin luomaan kahdenvälisiä sopimusjärjestelyjä.
Parhaillaan ovat meneillään neuvottelut kahdentoista maan liittymisestä Euroopan unioniin. On omituista, että niiden joukossa ei ole yksikään ETA-maa eikä Sveitsi, vaikka ne sopisivat EU:n jäseniksi kaikkein parhaimmin. Tähän on yksinkertainen syy: ne eivät halua liittyä nykyiseen eivätkä näköpiirissä olevaan unioniin. Nyt kun unioni on voimakkaasti laajenemassa, on järkevää, että se erilaistuu sisäisesti. Aivan kuten muun muassa Jacques Delors, Valery Giscard d'Estaing ja Helmut Schmidt ovat äskettäin esittäneet, Euroopan ydinmaiden tulisi edetä keskinäisessä yhdentymisessään muita pidemmälle, kun taas muu unioni voisi kehittyä itsenäisten valtioiden konfederaationa ja erilaistua. Tällä tavoin voitaisiin helpottaa ja nopeuttaa itäisen Euroopan valtioiden jäsenyyttä. Tällä tavoin jäsenyys voisi käydä mahdolliseksi myös Islannille, Norjalle, Liechtensteinille ja jopa Sveitsille.

Linkohr
Arvoisa puhemies, jäsen Väyrysen viimeiset huomautukset samankeskisine kehineen muistuttavat minusta hieman aukkoa, jonka ympärille tehdään kehiä, kun tarkastellaan Sveitsiä ja Eurooppaa. Toivon, että tämä aukko täytetään joskus seuraavien vuosien aikana Sveitsin liittyessä Euroopan unioniin. Silloin meidän ei nimittäin tarvitsisi myöskään neuvotella ja äänestää seitsemästä eri sopimuksesta vaan silloin kaikki tämä olisi itsestään selvää. Toivon hartaasti, että tämä pannaan alulle seuraavina vuosina.
Nämä seitsemän sopimusta ovat ehkä kuitenkin myös valmistautumista tähän keskusteluun, ja toivon hartaasti, että, aivan kuten parlamentti hyväksyy nämä seitsemän sopimusta huomenna suurella enemmistöllä - lähden siitä - myös Sveitsin kansa hyväksyy nämä seitsemän sopimusta suurella enemmistöllä 21. toukokuuta tehdäkseen selväksi, että Sveitsi on Euroopassa.
Haluaisin sanoa vielä pari sanaa tiede- ja teknologiayhteistyötä koskevasta sopimuksesta, koska olen itse ollut viime vuosina toistuvasti tekemisissä Sveitsin kanssa tehtävän tieteellis-teknisen yhteistyön kanssa. Pidän sopimusta erityisen myönteisenä, sillä se tarkoittaa nimittäin viime kädessä seuraavaa: Sveitsi osallistuu tasavertaisena kumppanina Euroopan unionin tutkimuksen puiteohjelmaan. Se maksaa ohjelmaan summan, joka vastaa sen bruttokansantuotetta, mutta osallistuu tähän ohjelmaan täysivaltaisena osanottajana. Tästä on suurta hyötyä molemmille osapuolille. Asiassa on kuitenkin yksi huono puoli: päätöksen tämän ohjelman sisällöstä tekee Euroopan parlamentti yhdessä neuvoston eikä Sveitsin kanssa. Eli Sveitsi, kuten muuten myös Israel, Norja, Liechtenstein ja Islanti, jotka osallistuvat tähän tutkimuksen puiteohjelmaan, voivat osallistua vain johonkin, josta on päätetty ilman niitä. Ne eivät osallistu ohjelman sisällöstä päättämiseen.
Haluaisin siksi ehdottaa, koska mehän aloitamme nyt hitaasti kuudennen tutkimuksen puiteohjelman valmistelemisen, että me käymme ainakin epämuodollisesti keskusteluja Sveitsin parlamentin jäsenten kanssa - muuten samalla tavalla kuin Israelin, Norjan ja muiden kanssa, siis maiden, jotka eivät kuulu EU:hun, mutta osallistuvat tutkimuksen puiteohjelmaan. Tämä on asia, jonka Euroopan parlamentti voisi järjestää. Parlamentti voisi tehdä aloitteen näitä maita edustavien parlamentaarikkojen kutsumisesta, jotta tiedämme jo etukäteen, mitä sveitsiläiset voivat tuoda ohjelmaan sekä mitä ongelmia ja ehdotuksia heillä mahdollisesti on. Myös tämä olisi muuten askel Sveitsin ja Euroopan unionin lähentymisen suuntaan. Toivon hartaasti, että me voisimme tehdä sen. Lisäksi haluaisin kiittää vielä kerran jäsen Carraroa tästä erinomaisesta mietinnöstä. Jos haluaa oppia jotakin, hänen mietinnöstään voi oppia paljon. Vielä kerran sydämellinen kiitos, ja toivon, että me hyväksymme mietinnön huomenna suurella enemmistöllä.

Rübig
Arvoisa puhemies, läsnäolijoiden määrä salissa osoittaa, että tämä sopimus on kiistaton ja toivottu, ja me tulemme varmaankin äänestämään huomenna suurella enemmistöllä Sveitsin ja tämän sopimuksen puolesta. Meille kyse on yhteistyön parantamisesta Euroopassa. Me haluamme etsiä tehostetusti vuoropuhelua. Me haluamme analysoida ongelmia asiallisesti, löytää kompromisseja, kuitenkin demokraattiselta pohjalta ja oikeusperustan mukaisesti, ja lopuksi sitten äänestää, kuten asiaan kuuluu. Sveitsissähän nähdään usein, miten kansa äänestää, ja demokraattina olen yhä vielä innoissani, kun näen Sveitsin demokraattisen asenteen.
Rauhanomainen konfliktinratkaisu - eli demokratia - vastaan sodanjulistus. Sota ei ole tuonut oikeastaan vielä koskaan ratkaisua Euroopan väestölle. Me tarvitsemme demokratiaa varten pelisäännöt, ja meidän on myös lopulta noudatettava niitä. Yli 50 vuoden rauhanpolitiikan jälkeen Saksan ulkoministeri neuvoston puheenjohtajana kutsui asevoimat päätöksentekoa varten. Sen pitäisi herättää meissä ajatuksia. Uskoakseni on tärkeää, että me käytämme demokratiaa rauhan turvaamiseen. Nyt hän on asettanut neuvoston puheenjohtajan ja 12 pääministerin kanssa mielivaltaisen toimen ilman oikeusperustaa yhtä jäsenvaltiota vastaan, ilman oikeusperustaa ja ennen kaikkea myös eurooppalaisia elimiä vastaan. Päätös Itävallan tapauksessa tehtiin itse asiassa ilman komission, neuvoston ja tietysti myös ilman parlamentin myötävaikutusta. Se synnyttää uskoakseni monia ongelmia erityisesti myös Sveitsille, ja kun me näemme, että euro antaa tällä hetkellä itsestään heikkoudesta kertovia merkkejä, uskon kansainvälisen yhteisön tuomitsevan tämän konfliktin Euroopan unionissa. Jos me ilmaisemme sen selvästi, se on pääministerien ja eurooppalaisten elinten välinen konflikti, ja tämä konflikti tuo epävarmuutta eurooppalaiseen koneistoon.
Juuri Itävalta oli oikeastaan aina mallioppilas ihmisoikeuksien ja demokratian osalta. Uskon, että Itävallalla on myös erittäin hyviä kokemuksia puolueettomuudestaan viime vuosikymmeninä, idän ja lännen välisestä puolueettomuudesta. Liittymällä Euroopan unioniin me olemme sitoutuneet yksiselitteisesti länteen tavoitteenamme sotilaallisten konfliktien estäminen tulevaisuudessa. Siihen kuuluvat kuitenkin keskinäiset keskustelut, toista vastaan tuleminen, asiallinen analysointi ja kompromissien löytäminen. Minun on sanottava, että oikeastaan myös Itävallassa on nyt aika pohtia tätä tilannetta, sillä Sveitsin kansa tulee ottamaan kansanäänestyksessään hyvin tarkasti huomioon sen, mitä 14 pääministeriä päättää.
Jörg Haider väistyi puoluejohdosta toukokuun 1. päivänä Itävallassa. Hän ei toimi enää liittovaltiotason politiikassa. Uskon, että nyt olisi korkea aika perua sanktiot Itävaltaa vastaan, ja pääministerien pitäisi mielestäni myös pyytää anteeksi Euroopan kansalaisilta, että he ovat valinneet tien, jota ei voida hyväksyä Euroopassa. Vaadin, että sanktiot Itävaltaa vastaan peruutetaan välittömästi, ja uskon, että tämä päätös Itävallan tapauksessa tulee olemaan erittäin merkittävä tuleville kansanäänestyksille ja -päätöksille Euroopassa.

Patten
. (EN) Suhtaudumme varsin myönteisesti esittelijä Carraron ja hänen kollegojensa laatimaan mietintöön. Yhdyn täysin arvoisan jäsenen Linkohrin huomioihin mietinnön laadukkuudesta. Olen myös kiitollinen arvoisan jäsenen Carraron ja muiden asianosaisten valiokuntien edustajien tämän keskustelun aikana esittämistä arvovaltaisista kommenteista ja muustakin osaksemme tulleesta kiinnostuksesta. Muutama arvoisa jäsen sai mahdollisuuden sisällyttää mukaan heidän kiihkeästi ajamiaan aiheita, kuten arvoisa jäsen Rübig, ja kiitän heitä heidän kekseliäisyydestään. Kuitenkin keskustelu on ollut varsin hyödyllistä, mikä heijastelee aiheen tärkeyttä.
Olemme erittäin tyytyväisiä siihen, että parlamentti on antanut tämän sanallisen suostumuksensa Sveitsin kanssa solmittaville seitsemälle sopimukselle. Ne ovat tulosta neljä vuotta kestäneistä sekä äärimmäisen vaikeista että rankoista neuvotteluista. Neuvottelujen lopputulos on erinomainen, ja olen iloinen, että parlamentti reagoi tällä tavalla.
Sopimukset ovat varsin tärkeitä. Ne ovat varsin tärkeitä poliittisesti, ja ne ovat varsin tärkeitä myös teknisestä näkökulmasta. Ne tuovat ratkaisun siihen pattitilanteeseen, joka vallitsi suhteissamme yhteen kaikkein läheisimmistä naapureistamme ja toiseksi suurimpaan kauppakumppaniimme. Sopimukset avaavat tietä suhteiden tiivistymiselle ja toivoakseni tulevalle yhdentymiselle.
Näiden sopimusten myötä kahdenvälisissä suhteissamme vallinneet suurimmat ongelmat ratkaistaan useilla avainalueilla, joita ovat kaupan tekniset esteet, julkiset hankinnat, tutkimus ja kehitystyö, joista arvoisa jäsen tietää niin paljon, maatalous ja lentoliikenne. Yhtä tärkeää on myös, että nyt on löydetty toimiva ratkaisu Alppien ylitse suuntautuvan läpikulkuliikenteen osalta. Myös unionin normia henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta aiotaan soveltaa suhteissa Sveitsiin.
Olen iloinen, että parlamentti on pitänyt neuvottelujen tulosta yleisesti ottaen niinkin myönteisenä, mutta olemme myös panneet merkille muutamat kriittisemmät huomiot varsinkin kauttakulkuun liittyvien petosten torjunnasta tehdystä yhteistyöstä, savukkeiden salakuljetuksesta ja muista verorikoksista, joiden kohdalla haluttaisiin sveitsiläisten naapuriemme saavan enemmän aikaan. Parlamentti on toistuvasti vaatinut parempaa yhteistyötä, ja tiedän, että talousarvion valvontavaliokunnan erityisvaltuuskunta aikoo tehdä ongelman osalta lisäselvityksiä.
Haluan tehdä täysin selväksi, että komissio yhtyy näihin huolenaiheisiin. Yhteisön talousarviolle aiheutuu vuosittain useiden miljoonien eurojen menetykset, koska Sveitsi ei sovella asiaan liittyviä Eurooppa-neuvoston oikeusyhteistyötä koskevia pöytäkirjoja. Komissio on toistuvasti sanonut, että pidämme tämän ongelman nopeaa ratkaisemista kaikkien muilla aloilla tehtävien jatkosopimusten ehdottomana edellytyksenä. Tästä seikasta haluaisin keskustella Sveitsin ulkoministerin kanssa hänen saapuessaan Brysseliin vähän myöhemmin kesällä samoin kuin haluaisin keskustella hänen kanssaan myönteisemmistäkin asioista.
Haluaisin vakuuttaa arvoisille jäsenille, että olemme ottaneet tämän hyödyllisen keskustelun aikana ilmaistut yksityiskohtaiset huolenaiheet huomioon samoin kuin muut neuvotteluiden aikana saamamme kommentit.
Kuten monet arvoisat jäsenet totesivat, Sveitsin parlamentti on jo hyväksynyt seitsemän sopimusta. Ne hyväksyttiin viime lokakuussa. Toivomme sangen lujasti, että Sveitsin kansa antaa niille siunauksensa 21. toukokuuta pidettävässä kansanäänestyksessä. Olen varma siitä, että minun olisi perustuslaillisesti sopimatonta vaatia heitä äänestämään jollakin tietyllä tavalla, mutta toivon todella, että Sveitsin kansa antaa tukensa näille neuvotteluille, joita on käyty hyvässä uskossa ja jotka ovat johtaneet varsin tyydyttävään lopputulokseen.
Olen varma, että Euroopan parlamentin hyväksynnästä on paljon hyötyä kannustettaessa sveitsiläisiä äänestämään 21. toukokuuta Sveitsissä meidän kaikkien oikeaksi katsomallamme tavalla. Niinpä toivon kovasti, että parlamentin huominen äänestys ei tuota yllätyksiä kenellekään teistä eikä myöskään komissiolle.

Puhemies
Julistan keskustelun päättyneeksi.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Täydentävän makrotaloudellisen rahoitusavun myöntäminen Moldovalle
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Matikainen-Kallströmin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0082/2000) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi täydentävän makrotaloudellisen rahoitusavun myöntämisestä Moldovalle (KOM(1999) 516 - C50261/1999 - 1999/0213(CNS)).

Matikainen-Kallström
. Arvoisa puhemies, Moldova kantaa monien muiden itsenäistyneiden entisten neuvostotasavaltojen tavoin raskasta kommunismin taakkaa. Inhimillisesti ja taloudellisesti tarkasteltuna Moldovalla menee erittäin huonosti. Yhteiskunnallinen tilanne on sekava ja demokratiakehitys tuskallisen hidasta. Sisällissota ja Venäjän talouskriisin sivuvaikutukset ovat lamaannuttaneet maan pitkäksi ajaksi. Teollisuus on edelleen kehittymätöntä ja alueellisesti epätasaisesti jakaantunutta. Vaatimaton vientikauppa perustuu maataloustuotteiden myyntiin lähialueille. Lohduttomuuden voi todeta myös lukuja tarkastelemalla. Vuodesta 1992 alkaen Moldovan talous on supistunut lähes 70 prosenttia, elinajanodote on laskenut voimakkaasti ja YK:n tekemän viimevuotisen tutkimuksen mukaan 50 prosenttia kansasta elää ehdottoman köyhyysrajan alapuolella.
Komissio ansaitsee kehut siitä, että se on Maailmanpankin ja Kansainvälisen valuuttarahaston aloitteesta ehdottanut merkittävää lisärahoitusapua Moldovalle. Bilateraalinen rahoitusapu Tacis-ohjelman kautta on ollut kohtalaisen menestyksekästä. Etenkin paikallishallinnon kouluttamisen, korruption kitkemisen sekä viennin ja maatalouden edistämisen osalta on nähtävissä reippaita edistysaskelia. Tämä ei kuitenkaan vielä riitä. Tukirahaa on saatava lisää sinne, missä se makrotaloudellisesti tarkasteltuna suuntautuu ongelmanratkaisun ytimeen: demokratiakehitykseen sekä talous- ja finanssipolitiikan vahvistamiseen. Moldovan orastavaa positiivista kehitystä on tuettava juuri demokraattista järjestelmää vahvistavin toimenpitein. Komission pitääkin valvoa, että lisärahoitusta käytetään tässä mielessä oikein; joustavasti ja yhteiskunnan perusrakenteita lujittaen.
Koska Moldovan suurin taloudellinen ongelma on riippuvuus Venäjästä, uusien EU:n tukitoimien on kohdistuttava juuri tämän riippuvuuden katkaisemiseen. Moldova on esimerkiksi täysin venäläisen tuontienergian varassa ja täten venäläisten energiayhtiöiden talutusnuorassa. Kierre voidaan katkaista vain Moldovan omaa energiasektoria vahvistamalla ja monipuolistamalla maan vientikauppaa. Toinen venäläisiin liittyvä ongelma on joukkojen vetäyttäminen Moldovan alueelta. EU:n tulee kaikin keinoin tehdä selväksi duumalle, että venäläisjoukkojen vetäytyminen Moldovasta edesauttaisi maan olojen vakauttamista. Myös Moldovaan varastoitujen venäläisten ammusten hävittämisneuvotteluja on välittömästi vauhditettava.
Mietintöni hyväksyttiin valiokunnassa yksimielisesti. Siihen tuli hyviä ja mielekkäitä lisäyksiä budjettivaliokunnasta. Toivon, että tämä yksimielisyys, tämä sama tuuli puhaltaa myös huomisessa täysistunnossa.

Seppänen
. Arvoisa puhemies, budjettivaliokunnan lausunnon laatijana haluan kiinnittää huomion niihin taloudellisiin vaikutuksiin, joita tällä lainapäätöksellä on. Euroopan unioni antaa erilaista taloudellista apua eri muodoissa erilaisille valtioille. Makrotaloudellinen apu on yksi tärkeimpiä sen ohella, että vastaavaa apua voidaan antaa myös Euroopan investointipankin takausten ja Euratomin lainojen muodossa. Tällä lainanannolla on kuitenkin katto, joka on määritelty toimielinten välisissä sopimuksissa. Se on takuurahaston 200 miljoonan euron vuotuinen enimmäismäärä. Tämä muodostaa ongelman mahdollisille uusille lainoille, joita Euroopan unioni on antamassa, sen tähden että tämä katto on joustamaton. Nyt tiedossa olevat laina- ja takuupäätökset saattavat johtaa tilanteeseen, jossa ollaan helposti ylittämässä tämä katto, jos jotain yllättävää tapahtuu. Niinpä pitäisin tärkeänä budjettivaliokunnan näkökulmasta, että komission olisi laadittava suuntaa-antava monivuotinen arviointi todennäköisesti tulevista rahoitustarpeista. Tavoitteena tulisi olla se, että parlamentti ja neuvosto sopivat jäljelle jäävän marginaalin käyttöä koskevista prioriteeteista ja että näihin periaatteisiin tehtäviä muutoksia varten sovitaan menettely.
Makrotaloudellisen avun tapauksessa komissio näyttää luottavan merkittävästi kansainvälisten instituutioiden, Kansainvälisen valuuttarahaston ja Maailmanpankin kykyyn arvioida asianomaisten maiden taloudellinen tilanne. Näiden instituutioiden rooli on kenties liian keskeinen, ja komissio hyväksyy usein automaattisesti muiden asettamat ehdot näille lainoille. Tämän takia pidän hyvin tärkeänä esittelijä Matikainen-Kallströmin huomautuksia ja tarkistuksia, jotka ottavat huomioon sen, että myös työllisyyttä ja sosiaalista turvallisuutta pitäisi tarkastella määriteltäessä lainojen käyttöä.

Schwaiger
Arvoisa puhemies, kollegamme, jäsen Matikainen-Kallströmin erinomainen Moldovalle myönnettävää täydentävää makrotaloudellista rahoitusapua koskeva mietintö antaa meille harvinaisen tilaisuuden suunnata katseemme tähän pieneen maahan Euroopan unionin laidalla, sen taloudelliseen kehitykseen ja poliittiseen suuntaukseen. Ihmiset siellä ovat jälleen köyhiä. Moldovalaisten keskimääräinen kuukausitulo on vain noin 30 euroa. Yksityistäminen etenee vain hitaasti, eikä Moldova ole kyennyt ratkaisemaan täysin tähän päivään mennessä väestönsä venäläisen vähemmistön integroimisen ongelmaa. Rahapolitiikan ja talousarvion vakautta ei ole vielä saavutettu, ja venäläiset miehitysjoukot ovat edelleen yhdessä maan osassa Dnestrin tasavallassa (Transdnestriassa).
Jo useiden päivien ajan Moldovan tasavaltaa on uhannut kirjaimellisesti valojen sammuminen. Venäläinen energiakonserni Gasprom on keskeyttänyt kaasutoimitukset, koska Moldova ei kyennyt maksamaan laskujaan Saksan markoissa tai Yhdysvaltain dollareina. Me olemme siis aivan konkreettisesti todistajia tämän maan lähes toivottomalle taistelulle taloudellisesta selviämisestä ja poliittisesta olemassaolosta.
Maantieteellisen sijaintinsa mukaan Moldovan tasavalta on kapea kaistale Ukrainan ja Romanian välissä. Monet nuoret moldovalaiset suuntautuvat Euroopan unioniin. Muutamat opiskelevat Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden varoilla yliopistoissamme ja korkeakouluissamme. He ovat maassaan etupäässä lähettiläitä maansa avautumiselle kohti Euroopan unionia. Miten me, Euroopan parlamentti, voimme helpottaa tätä avautumista? Makrotaloudellinen rahoitusapu, jota Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä tukee painokkaasti, on tärkeä askel välttämättömälle luottamuksen luomiselle Moldavian valtiolliseen järjestykseen ja siihen liittyvään talousarvion vakauttamiseen.
Sen lisäksi TACIS-ohjelmista annettavan avun on suuntauduttava tehostetusti ammatilliseen koulutukseen, jatkokoulutukseen ja täysin vanhentuneiden liikenne-, viestintä- ja energiainfrastruktuurien parantamiseen. Yritysten perustaminen käsityö- ja palvelusektorilla edellyttää kehittämiskelpoisia reunaehtoja kilpailulle ja investoinneille, ja niitä voidaan parantaa pitkällä aikavälillä vain Euroopan unionin avulla. Moldovan on kuitenkin myös tiedettävä, mihin se haluaa. Haluaako se pysytellä epävarmassa olotilassa, jossa se on pitkälti riippuvainen halvoista venäläisistä raaka-aineista, joita se ei muuten kuitenkaan pysty maksamaan, ja haluaako se pysyä edelleenkin myös monilla aloilla uudistuskyvyttömänä ja sitoa siten kohtalonsa pitkällä aikavälillä Venäjän taloudellisen ja yhteiskunnallisen kehityksen arvaamattomiin olosuhteisiin? Vai haluaako se lähteä päättäväisesti Romanian esikuvan mukaan taloudellisten uudistusten ja Euroopan unionin kanssa tehtävän tiiviimmän yhteistyön pitkälle ja vaikealle tielle? Siinä tapauksessa se ansaitsee myös meidän voimakkaamman tukemme. Siihen on yhdistettävä maan talouden ja valtiollisen järjestyksen perusteellinen nykyaikaistaminen. Me toivomme, että Moldova valitsee Euroopassa tämän uudistamisen tien.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, Matikainen-Kallstörmin mietintö saa meidän tukemme. Hän on ohjannut tämän "lapsen" vaikeissa olosuhteissa, josta kiitos hänelle. Kun puhutaan siirtymätalouksista, voidaan kysyä, minne nämä taloudet ovat oikeastaan siirtymässä. Tuntuu siltä, että siirtymissuunta ei ole aina selvä. Moldova tuo kaikki raaka-aineet ulkomailta ja on erittäin riippuvainen energian tuonnista. Kymmenesosa BKT:sta on laskua pelkästään yhdelle venäläiselle yhtiölle, Gaspromille, joka - kuten edellinen puhuja kertoi - sammuttelee valoja Moldovan valtiossa. On siis olemassa energiakuristin, joka ei koske pelkästään Moldovaa vaan myös sen naapuria Ukrainaa, miksei myös Valko-Venäjää. Näin ollen tällä ilmiöllä on laajempi poliittinen merkitys, joka voi luoda tälle alueelle jännitystä, jota me joudumme sitten lievittämään.
Moldovan rahoitustarpeet ovat lähivuosina suuria. Venäjän kriisi 17. elokuuta 1998 vaikutti erittäin voimakkaasti juuri Moldovaan. Maahan on syntynyt ryysyköyhälistö. Peruseläke on vain viidesosa yhden pienen asunnon lämmityskuluista. Ei sillä tavoin mikään kansakunta voi elää ja toimia. Kauppataseen alijäämä on suuri: 23 - 25 prosenttia. Kuten sanottu Venäjän joukkoja on Transdnestrian alueella; se kuuluisa Lebedin 14. armeija, ei nyt enää kokonaisuudessaan mutta kuitenkin vaikuttaen.
Me tuemme tietysti lainapäätöstä ja mietinnön linjaa, makrotaloudellista rahoitusapua, mutta tämä ei riitä. Me viemme vakautta itään, jotta emme joutuisi tuomaan sieltä epävakautta. Laajentumisen seuraava vyöhyke, näiden ehdokasmaiden seuraava vyöhyke on se, mihin meidän tulee keskittyä. 0n luotava erityistoimien alue, johon kuuluu juuri Moldova, ja autettava heitä. Nykyisen laajentumisen rinnalle on siis luotava itä-ohjelma, jolla näitä valtioita - Moldovaa, Ukrainaa, Valko-Venäjää ja Venäjää - autetaan siinä vaiheessa, kun meille tulee uusia jäseniä, jotta ei synny uutta esirippua näiden valtioiden väliin.

Pohjamo
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää esittelijää Marjo Matikainen-Kallströmiä hyvän mietinnön tekemisestä. Hän on paneutunut asiaan monipuolisesti ja nostanut esille asiaan liittyviä olennaisia seikkoja. Ryhmämme tukee esittelijän näkemyksiä. Niin kuin täällä on todettu moneen kertaan, Moldovan tilanne on todella vaikea. Vaikka pientä edistystä on tapahtunut hallinnon kehittymisen, yhteiskunnallisen moniarvoisuuden ja ihmisoikeuksien alueella, niin taloudellinen ja sosiaalinen tilanne on edelleen äärimmäisen vaikea. Maan talous on supistunut tällä vuosikymmenellä noin kahdellakolmasosalla. Tuloerot ovat kasvaneet huimasti ja puolet väestöstä on köyhyysrajan alapuolella.
Moldovan kehitys riippuu olennaisesti siitä, pystyykö maa saavuttamaan poliittisen, sosiaalisen ja taloudellisen vakauden. Moldovan on äärimmäisen vaikea selviytyä suurista ongelmistaan ilman ulkomaista apua. Unionin tuki Moldovalle on siis paikallaan. Nyt annettava viidentoista miljoonan euron laina on sovitettava yhteen Kansainvälisen valuuttarahaston ja muun kansainvälisen avun kanssa ja tavoitteena on lisätä Moldovan sosiaalista ja taloudellista vakautta. Tärkeää on myös, että komissio varmistaa tukeen liitettävillä talouspoliittisilla ehdoilla, että tuki todella käytetään oikeisiin kohteisiin, muun muassa hallinnon kehittämiseen, kansalaisten peruspalveluiden järjestämiseen ja talouden tehokkuuden lisäämiseen. Myöhemmin on varmistettava, että ehdot on todella täytetty ja maa etenee demokratian tiellä ja ihmisten elinolosuhteet paranevat. Mietinnössä esitetty mahdollisuus rahoitusnäkymien tarkistamisesta takuuvarauksessa olevien varojen määrän lisäämiseksi on myös paikallaan.

Belder
Arvoisa puhemies, monista kansallisuuksista muodostuvan valtion syntyminen ja vakauttaminen on kaikkea muuta kuin poliittinen huviretki. Moldovan tasavalta on siitä nykyisin osuva esimerkki. Valtio syntyi vuonna 1991, ja se on kamppaillut siitä lähtien tähän hetkeen saakka niin sanotun Dnestrin tasavallan tinkimätöntä separatismia vastaan, mihin sisältyy Venäjän sotilaallinen läsnäolo tasavallassa. Tämä läsnäolo puolestaan on täysin ristiriidassa Moskovan toistuvien kansainvälisten vetäytymisvelvoitteiden kanssa. Valtiolla oli sisä- ja ulkopolitiikassaan kaksinkertainen haaste valita Romaniaan tai Venäjään sulautumisen väliltä, mutta tämän pienen entisen neuvostotasavallan poliittinen johto ja äänestäjät valitsivat yksimielisesti itsenäisyyden juuri Moldovan valtiollisen yhtenäisyyden vuoksi. Tähän kunnioitettavaan strategiaan, johon kuuluu sisäisten ja ulkoisten palopesäkkeiden poistaminen, sopii esimerkiksi gagauzien vähemmistökansan autonomialaki ja vajaa vuosi sitten solmittu rajasopimus naapurimaa Ukrainan kanssa. Nämä menestykset eivät ainakaan hämärrä Moldovan äärimmäisen vaivalloista muutosprosessia entisestä neuvostotasavallasta demokraattiseksi oikeusvaltioksi, jonka perustana on sosiaalinen markkinatalous. Energiatoimituksissa ja kaupassa Venäjästä vahvasti riippuvaisena Chisinau etsii lännestä rahoitustukea maan uudenaikaistamiseen. Siitä johtuu tämä edessämme oleva samalla kolmas pyyntö Euroopan unionin makrotaloudellisesta rahoitusavusta.
Kuvatun Moldovan sisäisen ja ulkoisen vakautuslinjan perusteella voin hyväksyä tämän. Minulla on kuitenkin pari kysymystä. Millaisia vaikutuksia kahdella aikaisemmalla Euroopan unionin pääomapanoksella on ollut Moldovan hyväksi? Voiko komissio antaa siitä lopullisen vastauksen? Lisäksi asiasta vastaavan valiokunnan tarkistus 1 näyttää olevan ristiriidassa tämän pitkäaikaisen erityislainan tavoitteen kanssa. Luonnollisesti myös minä sallin sen, että ulkomainen rahallinen tuki menee mieluummin Moldovan keskivertokansalaisille kuin että se päätyy lihottamaan Gazpromin mahtimiesten lompakoita!

Sacrédeus
Arvoisa puhemies, haluan kiittää lämpimästi jäsen Matikainen-Kallströmiä siitä työstä, jonka hän on tehnyt tätä mietintöä varten. Euroopan unioni on valmis antamaan pitkäaikaisena lainana 15 miljoonaa euroa, joka vastaa 120:tä miljoonaa Ruotsin kruunua. Se halutaan antaa Euroopan köyhimmälle maalle, jonka bruttokansantuote on yhtä alhainen kuin Afrikan köyhimmillä mailla.
Moldova on maa, jossa yhteiset asiat, siis yhteiskunta on jakaantunut moniin alueisiin. Valtion työntekijöiden keskipalkka on 230 leuta, noin 150 Ruotsin kruunua tai noin 19 euroa. Pienin eläke on runsas neljäsosa tästä eli 64 leuta. Kun valtiontaloudella ei ole mitään perustuksia, eivät työntekijät eivätkä eläkeläiset saa maksujaan ajoissa. Monet saavat odottaa rahojaan yli vuoden, joskus jopa kauemmin.
Moldova on erittäin traaginen esimerkki neuvostokommunismin tuhoisista seurauksista, tuon kauhean ideologian, joka henkisesti, moraalisesti, sosiaalisesti ja taloudellisesti on hajottanut kokonaisia yhteiskuntia, valtioita ja kansoja. Näemme liiankin selvästi, minkälaista satoa kommunismin myrkynkylvöstä saadaan.
Moldovassa on ruotsalaisen professorin Per Ronnåsin mukaan tuhoisampi rauhanaikainen elintason lasku kuin millään muulla maalla nykyaikana. Erittäin vakavia ovat samaan aikaan myös uutiset poliisien harjoittamasta sähkösokein kiduttamisesta ja muovipussilla tukehduttamisesta, jollaisten toimien kohteeksi ihmiset ovat joutuneet.
Moldovassa eletään nyt kansainvaelluksen aikaa. Neljäsosan maan neljästä miljoonasta ihmisestä lasketaan muuttaneen ulkomaille työnhakuun. Monet kaiken menettäneet ja köyhät tytöt ovat päätyneet sellaisen rikollisliigan käsiin, joka käyttää heitä seksuaalisesti hyväkseen ja nöyryyttää heitä. Emme voi tehdä mitään muuta kuin tukea tätä Euroopan köyhintä maata.

Solbes Mira
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää jäsen Matikainen-Kallströmiä hänen mietinnöstään ja kaikkia teitä siitä, miten myötätuntoisesti olette suhtautuneet Moldavian vakavaan ongelmaan. Huomaan, että eri poliittiset ryhmät ovat yhtä myötätuntoisia kuin komissio, kun se teki ehdotuksen Moldovalle myönnettävästä täydentävästä makrotaloudellisesta rahoitusavusta, ja tässä mielessä olemme erityisen kiitollisia niiden tuesta.
On totta, että puhumme tänään makrotaloudellisesta avusta ja näin ollen määritellyistä tavoitteista, jotka epäilemättä osaltaan lisäävät rahoituksellista liikkumavaraa, jotta maa voi selviytyä niistä muista vaikeuksista, joita olette tuoneet esille tämäniltaisen keskustelun kuluessa.
Mietintöön esitetyistä tarkistuksista komissiolla ei ole minkäänlaista vaikeutta hyväksyä tarkistuksia 1-4, jotka koskevat avun lopullista tavoitetta, yhteisön eri välineitä koskevan johdonmukaisen lähestymistavan tarpeellisuutta ja avun sosiaalisen tasapainottamisen tarpeellisuutta. Niinpä komissio tukee näitä tarkistuksia neuvostossa, ja toivomme, että niitä voidaan viedä eteenpäin.
Ehdottaisin kuitenkin esittelijälle ja teille muille, että tarkastelisitte vielä muita tarkistuksia. Tarkistukset 5, 6 ja 8 koskevat tällaista apua valvomaan perustettavaa uutta komiteaa. Mielestämme tällainen aloite olisi liian byrokraattinen, eikä se olisi järkevä. Makrotaloudellista apua on tapana myöntää vuodeksi kerrallaan, sitä ei aina uusita, sitä myönnetään eri alueille ja eri maille olosuhteiden mukaisesti, ja näin ollen pidämme järkevänä nykyistä järjestelmää, jossa avun valvonta on keskitetty tietylle elimelle eli talous- ja rahakomitealle, koska sillä on eniten kokemusta ja tietämystä tällaisen avun valvonnasta ja asianmukaisesta hallinnasta. Muistutan, että talous- ja rahakomitea ei ole tavallinen komitea, vaan se on perussopimusten nojalla luotu komitea, joka käytännössä koostuu talous- ja valtiovarainministerien henkilökohtaisista edustajista. Meidän näkökulmastamme katsottuna juuri he kykenevät hallinnoimaan tätä apua. Olen sitä mieltä, että erityisten tilapäisten komiteoiden perustaminen tuottaisi huonomman lopputuloksen ja ettei se olisi niin tehokasta kuin nykyinen malli.
Haluaisin pyytää teitä tarkastelemaan myös tarkistusta 9. Meitä pyydetään tarkistuksessa 9 - ja oletan, että myös jäsen Belderin pyyntö on samansuuntainen - tiedottamaan avun tehokkuudesta. Olemme samaa mieltä siitä, että komissio tiedottaa siitä, mitä meidän täytyy tehdä, mutta meille tuottaa ongelmia se, että sen on tapahduttava 15. päivään syyskuuta mennessä. Makrotaloudellinen apu sisältää jo nimensäkin mukaisesti useita yleisluonteisia taloudellisia indikaattoreita, jotka eivät aina ole tuolloin saatavilla. Joissakin tapauksissa olemme voineet saada ne, joissakin taas emme. Mielestämme on paljon järkevämpää, että komission velvoite koskisi koko vuotta ja että meille jäisi enemmän liikkumavaraa antaa näitä kertomuksia syyskuun 15. päivän ja joulukuun 31. päivän välillä, koska niiden laatu paranisi, jos käytettävissämme on lisätietoja.
Ymmärtääkseni valiokunta haluaa käyttöönsä lukuja talousarviokeskustelua varten, eikä se tuottaisi mitään ongelmia, koska budjettivallan käyttäjälle toimitetaan puolivuosittain kertomus yleisen talousarvion kattamista takuista ja myös takuurahaston hoitoa koskeva vuosikertomus. Valiokunnalla on näiden kertomusten myötä käytössään kaikki talousarviota varten tarvittavat tiedot. Avun arviointiin tarvittaisiin kuitenkin hieman enemmän aikaa.
Haluaisin lopuksi kommentoida jäsen Seppäsen huolta talousarviovarojen saatavuudesta tällaiseen apuun. Meidän näkökulmastamme katsottuna tässä ei ole minkäänlaista ongelmaa, vaan uskomme, että nykyiset talousarviovarat riittävät tällaiseen apuun. On totta, että meidän on tulevaisuudessa mahdollisesti keskusteltava siitä, ovatko nykyiset prioriteettimme ja rahoitusta koskeva liikkumavaramme johdonmukaisia vai eivät, mutta sitä ei mielestämme voida käsitellä tiettyä mietintöä koskevassa keskustelussa vaan paljon syvällisemmässä ja yleisluonteisemmassa keskustelussa, johon olemme halukkaita osallistumaan parlamentissa sopivaksi katsomallanne tavalla.

Puhemies
 Julistan keskustelun päättyneeksi.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
(Istunto päättyi klo 10.55.)

