ES veiksmai, susiję su naftos paieška ir gavyba Europoje (diskusijos)
Pirmininkė
Kitas klausimas - diskusijos dėl klausimo, į kurį atsakoma žodžiu, Tarybai, kurį pateikJo Leinen Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komiteto vardu dėl naftos išsiliejimo iš platformos Deepwater Horizon padarinių ES: ES veiksmai, susiję su naftos paieška ir gavyba Europoje (B7-0470/2010), ir diskusijos dėl klausimo, į kurį atsakoma žodžiu, Komisijai, kurį pateikJo Leinen Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komiteto vardu dėl naftos išsiliejimo iš platformos Deepwater Horizon padarinių ES: ES veiksmai, susiję su naftos paieška ir gavyba Europoje (B7-0551/2010).
Jo Leinen
Ponia pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, Meksikos įlankoje įvyko turbūt viena iš didžiausių pastarųjų metų ekologinių avarijų, o mes Europoje - Europos Sąjungoje - turime padaryti viską, ką galime, siekdami užtikrinti, kad tokia avarija negalėtų įvykti čia. Manau, kad su tuo sutinkame. Su ES ribojasi arba jos viduje yra keturios jūros: Šiaurės jūra, Baltijos jūra, Viduržemio jūra ir Juodoji jūra. Šiuose Europos vandenyse daromi naftos gręžiniai. Šiuo požiūriu tai ir Europos Sąjungos problema.
Ypatingą pavojų kelia giliavandeniai gręžiniai. Tai tapo akivaizdu Meksikos įlankos naftos gręžinio atveju. Čia esama problemų, kurių negalime kontroliuoti. Kilo daug neišspręstų klausimų, į kuriuos dar neturime atsakymų. Ponios ir ponai, Komisijos nary, būtent todėl savo rezoliucijoje jums rekomenduojame, kad būtų tikslinga paskelbti moratoriumą bent jau naujiems giliavandeniams gręžiniams, kol visapusiškai išsiaiškinsime, ko reikia, kaip panaikinti spragas ir ištaisyti trūkumus.
Manau, jog Europos piliečiai tikisi, kad užtikrinsime vienodai aukšto lygio saugumą visoms 27 valstybėms narėms ir atitinkamai visoms keturioms ES jūroms ir kad nebus atotrūkio tarp šalių, kurios jau dabar daug daro šia linkme, - tai reikėtų pripažinti, - ir tų, kurios tai vertina šiek tiek aplaidžiau. Čia kalbu ir apie mūsų kaimynines šalis. Laikomės kaimynystės politikos, o gręžinius, žinoma, daro ir Europos Sąjungai nepriklausančios šalys, ypač Viduržemio jūros regione. Komisijos nary G. Oettingeri, manau, jūs imatės iniciatyvų - jų, beje, ir turite imtis - svarbiausia, apie mūsų standartus ir mūsų metodus kalbėtis su Libija, tačiau ir su kitomis šalimis.
Klausimas: ar ES būtų pasirengusi tokiai avarijai? Kokių kontrolės sistemų ir įsikišimo priemonių turime tokios nelaimės atveju? Į šį klausimą irgi reikia atsakyti. Yra agentūra Lisabonoje, Europos jūrų saugumo agentūra (EJSA), įsteigta po su didžiųjų tanklaivių sulūžimu susijusios avarijos. Taigi, agentūra tikrina laivų saugą, tačiau ne jūrų saugumą - kitaip tariant, būtent su tuo susidūrėme giliavandenių gręžinių atveju. Mūsų nuomone, geras pasiūlymas - išplėsti EJSA įgaliojimus, kad į jos kompetencijos sritį patektų ir šie dalykai. Tada bent jau tinkamai būtų sprendžiama problema. Įsivaizduoju, kad tam reikėtų naujų išteklių. Žinoma, tai - visada problema. Nepaisant to, jeigu norime išspręsti tokį svarbų klausimą, išteklių reikės rasti.
Norėčiau paminėti ir atsakomybę už tokius svarbius įvykius. Kokia iš tikrųjų padėtis dėl draudimo? Kokios galimybės gauti reikiamų lėšų? Turime susidaryti aiškų vaizdą apie atsakomybę ir giliavandenių gręžinių draudimo teisę - būtent tai ir aptariame. Žinoma, svarbiausia, turime išsiaiškinti, kaip tai taikoma šioje srityje veikiančioms mažoms bendrovėms. Ne visos šioje srityje veikiančios bendrovės yra tarptautinės, esama ir daug mažų. Kaip jos su tuo susidoros? Kaip joms apsidrausti? Gal mums reikia solidarumo fondų? Ar norint užtikrinti, kad nukentėjusiesiems - žvejams ir kitiems, kuriems šios avarijos turi poveikį - būtų kompensuota, mums reikia kolektyvinių sprendimų?
Taip pat norime žinoti, ar Poveikio aplinkai vertinimo direktyva, kurioje reikalaujama atlikti sausumoje vykdomos veiklos poveikio aplinkai vertinimą, taikoma ir giliavandeniams gręžiniams bei su jais susijusioms sritims. Apie tarptautinius vandenis daug ko nežinome. Kokios ten galioja darbo sąlygos ir socialiniai standartai? Galiausiai juk žmogiškasis veiksnys irgi yra svarbus. Turime gerą technologiją, bet jeigu žmogiškasis veiksnys suveikia netinkamai, gali įvykti štai tokių avarijų.
Komisijos nary, jums tenka bendra atsakomybuž energetiką. Naftos gavyba toli nuo kranto kelia tam tikrų problemų; jūrų vėjo jėgainės būtų geriau. Manau, kad šios diskusijos natūraliai atveria kelią kitokiai energetikos politikai Europos Sąjungoje, o tai irgi priklauso jūsų kompetencijai.
Olivier Chastel
Ponia pirmininke, ponios ir ponai, nesant naujų Komisijos pasiūlymų dėl naftos paieškos ir gavybos - šis pasiūlymų nebuvimas, norėčiau iškart pažymėti, yra visiškai teisėtas, nes Komisija nuolat dalyvauja derybose su pramone ir įvairiomis atitinkamomis reguliavimo institucijomis - galiu tik priminti didelį mūsų susirūpinimą, kilusį po Meksikos įlankos avarijos, ir pernelyg gausius jos padarytus žmogiškuosius ir ekologinius nuostolius. Ši avarija rodo, kad šiame sektoriuje atsargumo priemonių negali būti per daug ir kad turime padaryti viską, ką galime, kad tokia avarija nepasikartotų.
Galime tik tikėtis, kad, kaip buvo po Exxon Valdez avarijos 1989 m. ir Erika avarijos 1999 m., ES ir JAV toli nuo kranto vykdomos naftos paieškos ir gavybos veiklos reguliavimo sistema šį kartą irgi bus sustiprinta. Žinoma, nesiekiama sukurti sistemos, kurią būtų taip sunku įgyvendinti, kad ši veikla taptų nepelninga, tačiau siekiama užtikrinti, kad ji būtų vykdoma saugiai, ypač dabar, kai Žemės ištekliai senka.
Nors laukiame teisės aktų pasiūlymų, šis klausimas mums, žinoma, ir toliau kelia rūpestį ir nors mes, kaip ir kiti, džiaugėmės, kai liepos mėn. viduryje buvo uždarytas, o rugsėjo 19 d. - užsandarintas Macondo objektas, tačiau, nepamiršdami, kokius remonto darbus dar reikia atlikti, manome, jog tai - tik vienas ilgesnio proceso etapas. Štai kodėl Tarybai pirmininkaujanti valstybnorėjo, kad Komisijos narys G. Oettinger pastarajame rugsėjo 6-7 d. vykusiame neoficialiame energetikos ministrų susitikime mus informuotų apie pradinį savo vertinimą.
Mūsų nuomone, tame susitikime jis pasakdu dalykus, kuriuos verta prisiminti. Pirmiausia, Europos Sąjungoje jau galiojančios saugos nuostatos yra griežčiausios pasaulyje. Antra, kadangi naftos pramonės veikla patenka į įvairias reguliavimo sritis, bet kurie Komisijos planuojami pasiūlymai turės apimti šias įvairias sritis: pirmiausia - kadangi prevencija geriau, negu gydymas - turėsime patobulinti visiems Europos vandenims taikytinus saugos standartus, tačiau turėsime sugriežtinti ir atsakomybės tvarką, sustiprinti reguliavimo institucijų priežiūrą ir aktyviau bendradarbiauti tarptautiniu mastu, pvz., su mūsų partneriais iš OPEC, kaip jau darėme birželio mėn.
Pradinio Komisijos komunikato tikimasi nuo dabar iki spalio mėn. vidurio ir dėl mano ką tik minėtų daugelio sričių, kurias jis turi apimti, jį turės aptarti įvairių sudėčių Taryba ir tikriausiai keletas Parlamento komitetų. Tačiau negalime leisti, kad šio klausimo sudėtingumas taptų pasiteisinimu atidedant mūsų atsako priemones. Ketiname užtikrinti, kad šis komunikatas būtų išnagrinėtas iškart, kai tik bus gautas, siekiant jį kuo greičiau pateikti Tarybos lygmeniu.
Konkrečiu aplinkosaugos klausimu ES jau turi gana pažangią teisinę sistemą. Atsargumo principas ir principas "teršėjas moka" yra pagrindiniai ES aplinkos apsaugos politikos principai, beje, jie įtvirtinti ir Sutartyje.
Tos platformos Meksikos įlankoje sukeltas naftos išsiliejimas gali būti ir galimybKomisijai ir valstybėms narėms iš naujo įvertinti tam tikrus dabartinių aplinkosaugos teisės aktų aspektus. Šiuo atveju, pvz., reikėtų prisiminti, kad dabar persvarstoma Seveso II direktyva ir kad iki metų pabaigos laukiame Komisijos pasiūlymo.
Be to, norėčiau pažymėti, kad Komisija dabar nagrinėja ES pajėgumus reaguoti į avarijas, siekdama pirmiausia juos pagerinti. Laukiame, kada nuo dabar iki lapkričio pabaigos gausime šį komunikatą.
Galiausiai norėčiau patvirtinti, kad Tarybai pirmininkaujanti valstybpadarys viską, ką gali, siekdama užtikrinti, kad pasiūlymai, kuriuos mums pateiks Komisija, pasiektų tolesnius etapus.
Günther Oettinger
Ponia pirmininke, pone O. Chasteli, gerbiami nariai, visi sutinkame dėl Meksikos įlankoje įvykusios katastrofos masto. Padaryta žala, turėsianti ilgalaikį neigiamą poveikį aplinkai, gamtai, kultūrai, turizmui ir žvejybai, o finansinėmis priemonėmis šį poveikį galima sušvelninti tik iš dalies. Nepaisant to, turėtume būti dėkingi, kad šiuo atveju pasitaiktokia pajėgi bendrovkaip BP, iš kurios galime tikėtis, kad ji padarys viską, ką galima padaryti prireikus teikiant finansines kompensacijas.
Dabar baigiame rengti komunikatą. Ne vėliau kaip po dviejų savaičių Komisija oficialiai konsultuosis šia tema ir komunikatą paskelbs. Šiandien esu čia, kad išklausyčiau jūsų lūkesčius, visam šiam dalykui vadovaujant J. Leinenui ir jo specializuotam komitetui kartu su H. Reuliu. Galiu jums pasakyti, kad Parlamento lūkesčius ir specialistų teiginius įtrauksime į komunikatą, kuris bus paskelbtas vėliausiai per dvi savaites.
Prieš keletą dienų gavome pranešimą iš BP, kuriame bent jau pakanka savikritikos ir kuriame siūloma ir skelbiama, kad bus imamasi savanoriškų taisomųjų veiksmų, kurių gali imtis pramonė. Atidžiai stebime, kas vyksta Vašingtone, kurio veiksmus dabar šiek tiek stabdo rinkimų kampanija, bet pastebime, jog vyriausybVašingtone nori, kad ši labai rimta avarija visapusiškai atsilieptų JAV teisėkūrai ir politikai. Siekiame parengti aukščiausius saugumo standartus visame pasaulyje, kurie būtų taikomi mums pasiekiamuose vandenyse: Šiaurės jūroje, Šiaurės Atlante, Baltijos jūroje, Juodojoje jūroje, Viduržemio jūroje ir Vakarų Afrikos krantus skalaujančiame Atlante. Mes turime valdžią savo teritoriniuose vandenyse, bet siekiame perkelti šiuos standartus ir į teritorijas, esančias už mūsų sienų. J. Leinen netiesiogiai paminėjo Libiją. Mums kelia rūpestį ir mūsų krantams bei jūroms poveikį turinti, nors mūsų jūrose tiesiogiai ir nevykdoma gręžinių veikla.
Kalbame apie naftą ir apie dujas. Apskritai kalbame apie toli nuo kranto vykdomą angliavandenilių paiešką bei gavybą ir apie geriausią galimą techninio saugumo lygį. Pažymime, jog galime daryti prielaidą, kad JungtinKaralystir Norvegija turi daugiausia patirties ir aukštus, priimtinus standartus, todėl manome, kad itin svarbu bendradarbiauti su vyriausybe Londone ir su Norvegijos vyriausybe. Pirmiausia norime patikrinti saugumo priemones, taikytinas išduodant licencijas ateityje; kitaip tariant, kokius aukštesnius ar aukščiausius standartus galima taikyti išduodant naujus leidimus. Antra, norime aiškintis esamų gręžimo įrenginių, kurių amžius kartais siekia ar viršija 20 metų, atnaujinimo galimybes. Standartas, kuris buvo priimtinas tuo laiku, nepalyginamas su tuo, kas įmanoma ir ko politiškai pageidaujama šiandien.
Tada kyla nuolatinių patikrų klausimas. Mūsų kontrolės tinklas turi tapti tankesnis, patikros turi būti atliekamos atitinkamai dažniau ir kokybiškiau. Kyla ir su draudimo teise susijusių klausimų, pvz., ar galime pasiekti, kad visapusiškas draudimas gavyboje dalyvaujančioms įmonėms taptų privalomas ir taip būtų įmanoma blogiausiu atveju kuo labiau sumažinti ir atitaisyti bet kokią žalą - bent jau ekonomiškai ir finansiškai.
Dar vienas man rūpimas dalykas - kaip priversti kitus pasaulio regionus taikyti mūsų saugumo standartus. Jeigu BP dabar ketina atlikti paiešką ir statyti gręžinius prie Libijos krantų, tai mes gauname galimybę kreiptis į Europos energetikos pramonės atstovus - BP, Shell, Total, kad jie savanoriškai įsipareigotų šiuose kaimyniniuose regionuose įsidiegti ir taikyti tuos pačius griežtus standartus, kokius jie privalo taikyti Europos Sąjungos teritorijoje. Konkrečiai, tai reiškia, kad BP pastatytoje ir lengvatinėmis sąlygomis eksploatuojamoje naftos platformoje prie Libijos krantų arba galbūt Europos energetikos įmonės eksploatuojamame gręžinyje prie Vakarų Afrikos krantų turėtų ir privalo būti išlaikomi tie patys standartai, kokie taikomi Šiaurės jūroje, kur šie standartai įtvirtinti teisės aktuose.
Apibendrinant, tiesiog duokite mums dvi savaites. Jau siekiame savo komunikate nustatytų tikslų. Į visus kitus lūkesčius, kuriuos jūs, gerbiami nariai, šiandien mums perduosite, bus atsižvelgta ir mes, žinoma, 2011 m. pirmoje pusėje pateiksime teisės aktų pasiūlymus tais klausimais, kurie bus išdėstyti mūsų komunikate.
Richard Seeber
Ponia pirmininke, pirmiausia norėčiau padėkoti Komisijos nariui G. Oettingeriui už tai, kad paėmvadžias į savo rankas ir taip greitai reagavo įvykus naftos katastrofai. Žinoma, turime atsižvelgti į tai, kad pradinis taškas JAV kitoks negu Europoje. Nepaisant to, manau, kad Europoje irgi reikia imtis veiksmų ir išsamiai išnagrinėti dabar Europoje susidariusias sąlygas ir teisinę padėtį, kad galėtume pateikti tinkamų pasiūlymų. Turime nepamiršti, jog teisinę padėtį, žinoma, apsunkina tai, kad reikalai iš dalies sprendžiami tarptautiniuose vandenyse, o iš dalies - valstybėms narėms priklausančiuose vandenyse. Manau, kad turime išsiaiškinti, kokiais būtent klausimais Bendrija gali veikti kaip bendrija ir teikti teisinius pasiūlymus padėčiai pagerinti.
Mūsų tikslas pirmiausia turi būti toks: sukurti aukščiausius saugumo standartus žmonėms ir aplinkai, kad jau nuo pat pradžių būtų apsisaugota nuo tokių nelaimių. Nepaisant to, manau, jog mums svarbu toliau ieškoti naftos ir dujų visoje Europoje, kad galėtume toliau įvairinti savo energijos išteklius. To niekada neturėtume pamiršti. Tačiau, kaip minėjau, saugumui turi būti teikiama pirmenybė. Matau tris sritis, kuriose galime imtis veiksmų. Pirmoji - išsiaiškinti, kokius teisinės padėties aspektus galime pakeisti Europos Sąjungoje. Čia minėtina Seveso II direktyva, Direktyva dėl atsakomybės už aplinkos apsaugą ir trečiasis jūrų saugumo teisės aktų paketas. Tai - neabejotinai sritys, kuriose Komisija turi imtis veiksmų, taigi mes laukiame jūsų pasiūlymų.
Antroji - finansinsistema. Manau, kad išsprendus draudimo klausimą būtų užtikrintas tinkamas saugumas - po katastrofų būtų galima teikti finansines kompensacijas. Trečioji sritis - kritinių atvejų valdymas Europos Sąjungoje. Ar tikrai kiekviena valstybnarturi išlaikyti didžiausius pajėgumus, kurių reikia tokioms katastrofoms suvaldyti? Ar negalėtume rasti būdų šioje srityje bendradarbiauti ES lygmeniu ir šią sritį stiprinti, kad būtų šiek tiek palengvinta valstybių narių našta?
Zigmantas Balčytis
S&D frakcijos vardu. - (LT) Ekologinkatastrofa Meksikos įlankoje išryškino naftos gavybos operacijų saugumo ir patikimumo trūkumą. Ši skaudi katastrofa, pareikalavusi žmonių aukų ir sukėlusi neišmatuojamus nuostolius aplinkai, turi tapti svarbia pamoka ir mums, europiečiams.
Sveikinu Komisijos iniciatyvą atlikti Europos Sąjungos teritorijoje veikiančių jūrinių naftos gavybos platformų saugumo patikrinimą. Tačiau siekiant visapusiškai užtikrinti tai, būtina imtis platesnio masto priemonių. Komisija turėtų visų pirma įvertinti, ar Europos Sąjunga būtų pajėgi skubiai ir efektyviai reaguoti įvykus nelaimei, ir parengti Europos veiksmų planą.
Dabartinis tiek saugumo, tiek atsakomybės už padarytą žalą reglamentavimas turinio ir taikymo prasme yra akivaizdžiai nepakankamas. Europos Sąjungoje šiuo metu vykdomi didžiuliai infrastruktūros projektai, kurių saugumas galbūt nėra visapusiškai ir tinkamai įvertinamas. Tai ir daug diskusijų keliantis dujotiekis "Nord Stream", ir kita naftos ir dujų infrastruktūra, kuri yra būtina Europai siekiant energetinio saugumo, bet kuri privalo atitikti aukščiausio lygio aplinkos apsaugos reikalavimus.
Todėl turi būti aiškiai išspręstas atsakomybės klausimas: už padarytą žalą atlygina teršėjas. Be to, būtina priimti privalomas draudimo programas, kurios būtų taikomos visoje Europos Sąjungos teritorijoje. Siekiant išvengti panašių katastrofų ypatingas dėmesys turi būti skiriamas prevencinėms priemonėms. Todėl, mano manymu, Komisija turėtų išanalizuoti galimybę parengti veiksmingą stebėjimo sistemą, stiprinti patikrinimo metodus ir griežtinti minimalias privalomas Europos Sąjungos saugos taisykles.
Pritariu kolegų išsakytiems siūlymams, kad Komisija turėtų teikti ir metines ataskaitas, kurios leistų įvertinti ir realią padėtį, ir laiku imtis priemonių, kai iškiltų būtinybė.
Baigdamas noriu padėkoti Komisijai, Komisijos nariui, kad per tokį trumpą laikotarpį mes jau tikrai turėsime komunikatą ir galėsime konkrečiau pradėti nagrinėti, kas iš tikrųjų Europai yra reikalinga.
Corinne Lepage
Ponia pirmininke, pone O. Chasteli, Komisijos nary, Meksikos įlankos incidentas yra takoskyra.
Kaip, deja, rodo kaip tik dabar Vengrijoje vykstantys dalykai, Europa akivaizdžiai nėra saugi nuo didelio masto pramoninių avarijų. Bendras mūsų uždavinys - numatyti avarijas, o ne tiesiog laukti, kol jos įvyks, ir tada telkti išteklius joms suvaldyti.
Apie ką kalbu sakydama "numatyti"? Pirmiausia, reikia turėti tinkamus prevencinius teisės aktus. Tokių teisės aktų dar nėra. Turime atlikti patikimus išankstinius tyrimus, tad džiaugiuosi girdėdama apie planus Seveso II direktyvą taikyti jūroje esančioms platformoms. Be to, turime atlikti patikimus poveikio vertinimus ir - o tai itin svarbu - sukurti atsakomybės sistemą, kuri veiktų kaip atgrasomoji priemonė, kad veiklos vykdytojai būtų ekonomiškai suinteresuoti užtikrinti saugą.
Galiausiai turi būti skirta techninių išteklių siekiant užtikrinti, kad į bet kokį įmanomą atvejį būtų galima reaguoti per keletą dienų ar net valandų. Tai reiškia - turėti galimybę reaguoti ne tik popieriuje, bet ir tikrovėje. Nedrįstu įsivaizduoti, kas būtų, jeigu panaši padėtis, kaip Meksikos įlankos atveju, trukusi keletą savaičių ar net mėnesių, susidarytų uždaroje jūroje, pvz., Viduržemio jūroje.
Žinoma, kaip minėjote, mums reikia ir sąžiningos atsakomybės sistemos žalai atlyginti. Direktyvoje dėl atsakomybės už aplinkos apsaugą, kiek prisimenu, ekonominžala nereglamentuota. Būtent todėl manau, kad mums būtina padaryti tai, ką nedelsdamos padarJAV - paskelbti moratoriumą naujiems įrenginiams, kad būtų galima įvykdyti ką tik minėtas sąlygas.
Tai nereiškia, kad turi būti nutraukta dabartinių įrenginių eksploatacija - turi būti sustabdytas tik naujų licencijų išdavimas siekiant užtikrinti, kad visi viešieji ir privatieji suinteresuotieji subjektai turėtų bendrą tikslą: kuo greičiau parengti teisės aktus ir techninius išteklius, kuriais būtume apsaugoti nuo tokio masto katastrofos, kokia įvyko JAV.
Manau, kad visi šie veiksmai būtų žingsnis teisinga linkme; tačiau pabrėžčiau, kad bendras mūsų tikslas - laipsniškai atpratinti visuomenę nuo naftos, o ne užtikrinti, kad liktume nuo jos priklausomi.
Bart Staes
Ponia pirmininke, sutinku su C. Lepage kalba, ypač paskutine jos dalimi. Prieš penkis mėnesius, balandžio 20 d., Meksikos įlankoje įvyko neįtikėtinai baisi nelaimė. Nuotėkiui galutinai sustabdyti prireikpenkių mėnesių. Todėl mes, Europos teisės aktų leidėjai, turime užtikrinti, kad tokia nelaimniekada negalėtų įvykti Europos vandenyse. Todėl apie tai ir diskutuojame. Todėl ir imamės veiksmų.
Rezoliucija, už kurią balsavome Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komitete, iš esmės atitinka Komisijos nario G. Oettingerio analizę, politiką ir ryžtą. Komisijos narys G. Oettinger jau keletą kartų dalyvavo plenariniame posėdyje išdėstydamas, kokios pozicijos laikosi ir ką nori daryti. Mūsų rezoliucija tai iš esmės atitinka. Apgailestauju, kad Taryba pareiškketinimą sulaukti Komisijos pasiūlymų ir tik tada imtis veiksmų. Aš, beje, tikėjausi, kad Taryba reaguos į šiose diskusijose Parlamento pateiktus pasiūlymus.
Šie pasiūlymai, kurių gausu, svarbūs. Beje, raginame valstybes nares paskelbti moratoriumą, kol bus galima atmesti avarijų galimybę; kol bus užtikrintas pakankamų saugos taisyklių laikymasis. Norime, kad moratoriumas galiotų, kol galėsime būti tikri, kad su atsakomybės klausimu susiję teisės aktai visiškai sutvarkyti. Norime išsiaiškinti ir "priežiūros institucijų priežiūros" klausimą. Norime užtikrinti, kad būtų imtasi veiksmų nutraukti įrenginių, kurie dar veikia ir kuriuos gali tekti netrukus uždaryti, eksploataciją. Norime, kad būtų išplėsti Europos jūrų saugumo agentūros (EJSA) įgaliojimai. Norime, kad ta organizacija avarijos atveju būtų atsakinga ne tik už jūrose plaukiojančių laivų, bet ir už naftos platformų sukeltos taršos padarytą žalą.
Visi šie rezoliucijoje išdėstyti dalykai labai apčiuopiami. Pone O. Chasteli, apgailestauju, kad Tarybos vardu nepateikiate atsakymo į Parlamento pasiūlymus ir laukiate, kol juos pateiks Komisijos narys G. Oettinger - pirmąjį pasiūlymą planuojama pateikti kitą savaitę ir jis bus tikras esamų teisės aktų patikimumo išbandymas. Tokiu atveju širdingi sveikinimai Komisijai ir santūri reakcija Tarybos atžvilgiu.
Struan Stevenson
ECR frakcijos vardu. - Ponia pirmininke, naftos išsiliejimas Meksikos įlankoje buvo įspėjimas naftos sektoriui. Dėl to nekyla klausimo. Visi tai gerai žinome, tačiau būkime apdairūs ir nereaguokime perdėtai.
Sutinku, kai sakome, kad turime tinkamai kompensuoti visiems, ypač žvejybos sektoriaus atstovams, kurie prarado pragyvenimo šaltinį dėl naftos išsiliejimo ar bet kokios tokios avarijos, kuri, Dieve, padėk, tikiuosi, neįvyks mūsų vandenyse.
Turime įsteigti arba kompensavimo fondą, arba draudimo fondą, į kurį mokėtų pačios naftos bendrovės. Vis dėlto kai girdžiu gerus kolegas, tokius kaip C. Lepage, raginant skelbti žvalgomųjų gręžinių moratoriumą, tikrai manau, kad taip einama per toli. Tai - perdėta reakcija. Turime 20 metų, dviejų dešimtmečių, giluminės gręžybos Šiaurės jūroje ir prie vakarinių Škotijos krantų patirtį - dviejų dešimtmečių, per kuriuos eksportavome aukščiausio lygio saugos technologiją pasaulyje. Turime daugiau kaip 315 giluminių gręžinių, t. y. gilesnių nei 300 m gręžinių, o kai kurių iš jų gylis siekia 1 600 m.
Dabar anksti vertinti Meksikos įlankos įvykių analizę, bet sprendžiant iš įrodymų jau dabar atrodo, kad jeigu ten būtų taikyta mūsų technologija, kurią jau du dešimtmečius taikome Šiaurės jūroje, nafta nebūtų išsiliejusi arba būtų sulaikyta daug greičiau.
Tad staiga neužtrenkime durų vienai iš saugiausių ir patikimiausių pramonės šakų, kurias turime Europoje, kai vien šiais metais į paieškos darbus Šiaurės jūroje ir prie Šetlando krantų jau investavome 6 mlrd. GBP. Nereaguokime perdėtai ir nesiųskime visam pasauliui žinios, jog mes Europos Parlamente manome, kad mūsų Europos pramonjau nebesaugi. Tai - viena iš eksporto šakų, uždirbanti daugiausia pajamų.
Niki Tzavela
Ponia pirmininke, norėčiau padėkoti J. Leinenui ir Komisijos nariui už jų kalbas. Taip pat norėčiau išreikšti nepasitenkinimą, kad rengiant rezoliuciją nedalyvavo Pramonės, mokslinių tyrimų ir energetikos komitetas, atsakingas už pramonę ir mokslinius tyrimus. Sakyčiau, kad būtent dėl jo nedalyvavimo į rezoliuciją įtrauktos dalys, kurios yra netikroviškos arba kelia didžiulių problemų gavybos pramonei. Rengėmės juos kontroliuoti, o ne nušluoti nuo žemės paviršiaus.
Būtent todėl visiškai sutinkame su M. Callanano pateiktu pakeitimu, kuriuo siekiama išbraukti 17 dalį, taip pat norėčiau pažymėti, kad 22 dalimi gavybos pramonės bendrovės finansiškai apsunkinamos, o to turėtume saugotis. Be to, pažymėčiau, kad tekste praleistas svarbus dalykas: nėra jokios nuorodos į mokslinių tyrimų ir taikomosios veiklos skatinimą gavybos pramonės sektoriuje. Čia galėtume bendradarbiauti su amerikiečiais ir plėtoti mokslinius tyrimus ir technologiją, padėsiančius mums įveikti tokias krizes.
Nick Griffin
Ponia pirmininke, iki šiol nekreipiama dėmesio į tikrąją nelaimės Deepwater svarbą. Tikrasis klausimas šis: kodėl BP ieškodama naftos gręžia 5 000 metrų uolieną 1 500 metrų gylyje po vandeniu, uraganų zonos viduryje.
Atsakymas yra naftos gavybos maksimumas - momentas, kai sunaudojome pusę pasaulio išteklių, kuriuos buvo lengva, saugu ir pigu išgauti, o dabar priklausome nuo mažėjančių išteklių, kurie vis sunkiau prieinami, pavojingi ir brangūs tiek finansiniu, tiek aplinkosaugos požiūriu. Deepwater - tik naftos gavybos maksimumo požymis. Juo teisindami dar vieną ES valdžios plėtros žingsnį neapsisaugosime nuo naftos gavybos maksimumo ir vis tiek patirsime jo padarinius, kurie gali būti katastrofiški.
Užuot kalbėjus apie požymius, laikas rimtai spręsti pačią problemą: tai, kad sunaudojome visą lengvai prieinamą naftą ir vis dar esame nuo jos priklausomi. Pastaraisiais mėnesiais šią tikrovę pradėjo suvokti prezidentas B. Obama, Jungtinės Karalystės vyriausybir Vokietijos kariuomenė. Europos Sąjungai laikas ištraukti galvą iš smėlio, nebebūti tokiai apsėstai klimato kaitos ir nagrinėti bei spręsti tikrosios krizės - naftos gavybos maksimumo - problemas.
Herbert Reul
(DE) Ponia pirmininke, pone O. Chasteli, Komisijos nary, ponios ir ponai, tai buvo didžiulnelaimė, o reaguoti į nelaimes yra įvairių būdų. Galima skubėti imtis veiksmų ir kiekvieną savaitę skelbti naują deklaraciją, arba išsamiai ištirti padėtį ir tada apsvarstyti, ką reikia pakeisti. Pvz., ieškant, nuo ko pradėti, nustatyta, kad padėtis Jungtinėse Valstijose iš tikrųjų nėra panaši į padėtį Europoje.
Komisijos narys G. Oettinger pasirinko pastarąjį būdą: veikti blaiviai, objektyviai, laipsniškai. Būtent taip daroma politika, būtent taip užsitikrinama piliečių parama. Pirmiausia esu dėkingas, kad Komisijos narys pasirinko šį kelią, o, antra, kad įtraukvisus komitetus. Aplinkos apsaugos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komitetas ir Pramonės, mokslinių tyrimų ir energetikos komitetas kartu buvo įtraukti į darbą plenarinėje sesijoje ir abu dalyvavo diskusijose su Komisijos nariu, kuriose turėjome galimybę išsamiau išnagrinėti faktus. Deja, turiu pažymėti - kaip jau minėjo ir N. Tzavela - Aplinkos komitetas nusprendė, kad privalo rezoliuciją pateikti vienašališkai. Manau, jog tai visiškai nepriimtina. Be to, skubiai paskelbiant skubotą dokumentą neskatinamas parlamentinis bendradarbiavimas ir nepadedama tinkamai išspręsti šio klausimo.
Sužinojome - ką, beje, visi žinojome ir anksčiau - kad Komisija kitą arba dar kitą savaitę pateiks komunikatą, kuriame bus įvertinti įvykusių dalykų padariniai. Tada, kaip teisingai pažymėjo Taryba, galėsime protingai apsvarstyti, kokių veiksmų reikėtų imtis. Aplinkos komitetas manė, kad turi greitai pateikti pasiūlymą dėl rezoliucijos, tad dabar mums teikiama rezoliucija, kuri visa, mano nuomone, pernelyg skubota. Mano nuomone, joje yra klaidų ir visiškai nepaisoma daugelio su moksliniais tyrimais ir technologija susijusių aspektų, kaip ką tik pažymėjo N. Tzavela. Kam tai rūpi? Viskas, kas rūpi - tai ką nors paskelbti, net jeigu taip klausimas aptariamas žvelgiant tik iš vienos perspektyvos. Tai visiškai nepriimtina. Be to, daryti išvadą, kad turėtų būti skelbiamas moratoriumas - tai sėkmingas bandymas atkreipti dėmesį į Europą kaip į vieną iš šios pramonės centrų.
Ponios ir ponai, taip nedaroma. Esu dėkingas, kad man leido kalbėti. Čia bent jau kalbėti galima. Mano komitetas rengiant rezoliuciją visiškai nedalyvavo.
Pavel Poc
(CS) Deepwater gręžinio platformos sprogimas - neabejotinai didelnelaimė. Tai buvo įspėjimas ir Jungtinėms Valstijoms, ir Europai. Vis dėlto vieno įspėjimo nepastebėjome. Tuo pat metu, kai Aplinkos apsaugos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komitetas diskutavo apie Deepwater Horizon platformą Meksikos įlankoje, nafta bėgo iš Jebel al-Zaito gręžinio platformos, kuri yra kelis kilometrus nutolusi nuo Egipto krantų, o apie nuotėkį sužinojome iš turistų. Apie jį negirdėjome net iš masinės žiniasklaidos, o kai per Aplinkos apsaugos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komiteto posėdį Komisijos atstovo paklausiau, ar jis turi informacijos apie šią mažą, bet arti įvykusią avariją - naftos nuotėkį, jis nieko nežinojo. Šios informacijos neturėjo niekas. Todėl kartu su kitomis kolegų narių čia aptartomis temomis norėčiau paminėti dar vieną - tai, kad visada reikia laiku gauti kokybiškos informacijos, kuri nebūtų klaidingai pranešama politiniais sumetimais, kaip buvo, kai Egipto vyriausybnetinkamai pranešapie naftos nuotėkį Jebel al-Zaite.
Mano nuomone, moratoriumas - vienas iš galimų sprendimų, tačiau, žinoma, negalime uždrausti ir apriboti energetikos pramonės, jeigu norime, kad ji mums tiektų tai, ko reikia. Reikia vienodų saugos standartų, nes Europos Sąjungos standartai Šiaurės jūroje labai aukšti, bet Juodojoje jūroje jie nebetaikomi. Toks skirtingas požiūris nepriimtinas, turime užtikrinti, kad siekiant apsaugoti visus Europos krantus būtų taikomi vienodi saugos standartai.
Gerben-Jan Gerbrandy
(NL) Ponia pirmininke, aplinkybės Meksikos įlankoje, žinoma, nepanašios į padėtį mūsų vandenyse, bet džiaugiuosi, kad Europos Sąjunga vis tiek pasinaudojo galimybe išsinagrinėti savo pačios teisės aktus. Galiausiai juk to skubiai reikia.
Mano nuomone, esama dviejų labai svarbių elementų. Pirmas - kontrolė. Apie tai kalbėjo keletas mano kolegų narių. Ši kontrolbūtina. Mano akimis, dar svarbiau - atsakomybės elementas; sąžiningai kalbant, mane gerokai sukrėttai, kad šis elementas nėra gerai sutvarkytas net ir mūsų, Europos, vandenyse. Kodėl atsakomybtokia svarbi? Patikimi teisės aktai būtų didellazda par excellence, verčianti naftos bendroves pirmiausia pačias imtis daugelio priemonių rizikai sumažinti - todėl manau, jog tai svarbu. Dėl tos priežasties tvirtai raginu nesuteikti naujų licencijų, kol nesureguliuotas atsakomybės klausimas.
Bas Eickhout
(NL) Ponia pirmininke, norėčiau pirmiausia kreiptis į savo kolegas narius S. Stevensoną ir H. Reulį, kurie sako, kad Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komitetas reagavo per greitai. Būkime sąžiningi; ši nelaimįvyko prieš penkis mėnesius, o Europa tik dabar pateikia rezoliuciją: tai - jokiu būdu ne per greitai. Mes Aplinkos komitete šį klausimą sprendžiame jau seniai.
Taip pat norėčiau pareikšti šiltą padėką Komisijai, nes ji ėmėsi iniciatyvos ir pripažino, kad teisės aktai, kuriais reglamentuojama atsakomybė, nėra aiškūs ir kad Europos teisės aktai tiesiog ne visada suderinti su nacionalinės teisės aktais. Šie dalykai nėra tinkamai sureguliuoti. Kol neįsitikinome, kad ši sritis tinkamai sureguliuota, turime tiesiog nutraukti bet kokių naujų giluminių gręžinių gręžybą. Šis moratoriumas būtų taikomas ne visam sektoriui, o tik naujiems giluminiams gręžiniams. Tai nėra perdėta reakcija; tai - labai rami reakcija. Žinome ir tai, kad Meksikos įlankoje dar vyksta tyrimas, kas ten įvyko ne taip. Tai turi išaiškėti ir iki to laiko neturėtų būti jokios naujos veiklos.
Konrad Szymański
(PL) Ponia pirmininke, katastrofos ir labai daug dėmesio pritraukiantys įvykiai, pvz., nuotėkis Meksikos įlankoje, dažnai yra paskata keisti bendrą politiką ir pradėti taikyti puikias reguliavimo reformų sistemas. Vis dėlto emocijų padiktuoti veiksmai ne visada racionalūs, tad raginčiau būti labai atsargiems ir rūpestingiems, jeigu jau primetame naujas pareigas bendrovėms, nesvarbu, draudimo, aplinkosaugos standartų ar saugos standartų srityje, nes Europos Sąjungoje šie standartai bet kuriuo atveju yra griežčiausi pasaulyje. Šios srities mūsų teisės aktai yra visai kitame raidos etape.
Šis pernelyg didelis reguliavimas gali turėti tik vieną padarinį - bus susilpnintas Europos konkurencingumas, o gavybos pramonės padėtis taps tvirtesnvisur, išskyrus Europos Sąjungą. Panaši padėtis laukia, jeigu bus paskelbtas jūrų gręžybos moratoriumas - tokio moratoriumo poveikis veikiausiai bus visiškai priešingas, negu tikimasi. Moratoriumas reiškia, kad Europos krantų link plauks daugiau laivų ir tai kels didesnį pavojų aplinkai. Todėl abiem atvejais - ir dėl teisės aktų, ir dėl moratoriumo - raginu būti labai atsargiems.
Bogusław Sonik
(PL) Ponia pirmininke, dabar tai - jau trečios diskusijos Europos Parlamente, o tai reiškia, kad mums žalios naftos gavybos sauga Europos jūrose labai svarbi. Nenorime, kad Meksikos įlankoje įvykusi katastrofa būtų įmanoma prie mūsų žemyno krantų. Vien per pirmus tris šių metų mėnesius gręžinių platformų veikla Šiaurės jūroje buvo sutrikusi 175 kartus, iš kurių 8 apibūdinami kaip labai rimti incidentai. 32 atvejais šių įrenginių veikla buvo sustabdyta. Kita problema - šios platformos eksploatuojamos labai intensyviai. Iš aštuntąjį dešimtmetį Šiaurės jūroje įrengtų 103 platformų 44 po penkerių metų pasieks "techninės pabaigos" etapą, o 26 jau viršijo leistiną eksploatacijos laikotarpį, bet teisišgauti naftą jose buvo pratęsta.
Be to, įrenginių savininkai per praėjusius 30 metų keitėsi, o naujieji administratoriai ne visada laikosi tos pačios eksploatacijos saugos kultūros. Spaudimas kuo labiau didinti gavybą neatitinka priemonių, kuriomis ketinama gerinti saugą, ar tinkamo rizikos įvertinimo. Todėl remiame Komisijos darbą, kuriuo siekiama išsamiai išnagrinėti naftos gavybos Europos jūrose teisės aktus ir prireikus priimti naujas būtinas nuostatas, kuriomis būtų reglamentuojami naftos gavybos jūroje pavojai ir sugriežtinti atsakomybės principai, taikytini įvykus avarijoms, sukeliančioms taršą, įskaitant taršą žalia nafta.
Būtina nustatyti aukščiausius giluminių gręžinių eksploatavimo Europos jūrose saugos standartus ir taikyti juos visoms Europos teritoriniuose vandenyse veiklą vykdančioms suinteresuotosioms šalims. Jie turi būti taikomi ir ne Europos Sąjungos įmonėms. Negalime leisti susidaryti tokiai padėčiai, kai, pvz., Arkties vandenyne esančius klodus planuoja eksploatuoti Norvegija ir Rusija ir kuri nors iš šių šalių rengiasi taikyti technologiją, neatitinkančią aukščiausių saugos standartų, kuriuos taiko Europos Sąjungai priklausančios įmonės.
George Lyon
Ponia pirmininke, kaip sakdaugelis kitų kalbėtojų, nelaimMeksikos įlankoje buvo įspėjimas šiai pramonės šakai.
Vis dėlto aš atidžiai klausiausi, ką Komisijos narys saksavo įvadinėje kalboje ir pastabose ir sutinku su jo prisiimtais įsipareigojimais, kad turime tobulinti standartus, turime gerinti kokybę, turime užtikrinti, kad ES galėtų būti lyderšioje srityje ir kad mes galėtume eksportuoti savo saugos sistemas į visą pasaulį ir pasirūpinti, kad jas taikytų ir kiti. Džiaugiuosi, kad jis savo kalboje pripažįsta, jog Šiaurės jūroje JungtinKaralystir Norvegija jau dabar taiko vienus iš aukščiausių standartų pasaulyje.
Pas mus, Škotijoje, Šiaurės jūroje, platformoje Piper Alpha, vos prieš 20 metų irgi įvyko nelaimė, per kurią žuvo daugiau kaip 100 žmonių. Tai privertplačiu mastu iš naujo persvarstyti saugos standartus ir buvo priimti labai griežti standartai, kurie taikomi ir šiandien.
Pritariu daugeliui Jo Leineno šiandien išdėstytų dalykų, bet nemanau, kad raginimas paskelbti neterminuotą moratoriumą yra proporcingas ir kad tai - protingas atsakas į iššūkį, kurį turime įveikti. Tikiuosi, kad Parlamentas apsigalvos, ar tikrai reikia nueiti taip toli.
Zbigniew Ziobro
(PL) Ponia pirmininke, neabejotina, kad gamtos išteklių gavybos ir transportavimo saugą turėtų kontroliuoti Europos Komisija. Be to, vienas iš pagrindinių dalykų turėtų būti ne tik optimalūs saugos standartai, bet ir gamtos išteklius išgaunančių ir gabenančių įmonių pasirengimas avarijoms, per kurias gali būti labai užteršta aplinka. Turime nepamiršti reikiamų finansinių išteklių, kuriuos turėtų atidėti tokią ekonominę veiklą vykdančios įmonės.
Tuoj bus nutiestas dujotiekis Baltijos jūros dugnu, kuriuo bus pumpuojama didžiulis kiekis dujų. Manau, kad tai - puiki galimybpaklausti, ar Europos Komisija ką nors padarė, kad apsaugotų palei Baltijos krantus gyvenančių milijonų europiečių, kurie gali tapti šio dujotiekio sprogimo ar nuotėkio iš jo sukeltos beprecedenčio masto ekologinės nelaimės aukomis, interesus. Reikėtų nepamiršti ir to, kad prieš dvejus metus parengtos Europos Parlamento rezoliucijos dėl pasirengimo ekologiniam šių investicijų poveikiui buvo visiškai nepaisoma ir šios investicijos dabar yra daromos. Ko Europos Komisija imsis šiuo klausimu, kad įvykus avarijai mums netektų gailėtis prarasto laiko?
Catherine Soullie
(FR) Ponia pirmininke, nelaimės Meksikos įlankoje mastas akivaizdžiai toks, kad mes, politiniai ES atstovai, turime sau kelti klausimus apie mūsų pačių naftos įrenginių saugą. Beje, vienas iš būdų apsaugoti jūrų aplinką - užtikrinti, kad naftos paieškos teritorijos būtų kuo saugesnės.
Nepaisant to, dabartinių ir būsimų naftos gręžinių veiklos mūsų vandenyse moratoriumo pasiūlymas akivaizdžiai per ankstyvas ir netinkamas. Per ankstyvas, nes Meksikos įlankoje įvykusios nelaimės tyrimo rezultatai dar nežinomi, o tam tikrose negalutinėse išvadose patvirtinama, kad nelaimįvyko dėl žmogiškųjų, organizacinių ir techninių klaidų sąveikos. Netinkamas, nes, kaip jau keletą kartų sakyta, Šiaurės jūroje, Viduržemio jūroje ir Meksikos įlankoje taikomos skirtingos reglamentavimo nuostatos.
Ar dar verta pabrėžti, kokius didelius ekonominius ir socialinius padarinius turėtų moratoriumas, o ką ir kalbėti apie tai, kad jis niekais paverstų mūsų energetinę nepriklausomybę?
Praėjusią savaitę Norvegija ir Rusija baig40 metų ginčą ir 30 metų moratoriumą, patvirtindamos bendros jūrų sienos Barenco jūroje ir Arkties vandenyne principą. Praktinis šio susitarimo rezultatas bus tas, kad abi šalys turės bendrą angliavandenilių turtingą teritoriją. Kaip tada vykdomoji ES valdžia galės prašyti sustabdyti šią naftos gavybos veiklą, kad jos savanoriškai atsidurtų silpnesnėje energetinėje ir ekonominėje padėtyje?
Mirosław Piotrowski
(PL) Ponia pirmininke, beprecedentekologinkatastrofa Meksikos įlankoje turėtų būti pakankamas motyvas Europos Sąjungos valstybėms narėms atidžiai kontroliuoti gręžinių platformas vandenyse, kuriuose išgaunama žalia nafta. Netgi atsiranda pasiūlymų paskelbti naujos gavybos moratoriumą, kol bus atmesta pavojaus aplinkai galimybė. Šie siūlymai grindžiami prielaida: kadangi jūrų baseinai neturi sienų, ekologinnelaimviename iš jų turėtų poveikį visiems.
Toks požiūris atitinka prieš dvejus metus Europos Parlamento priimtą rezoliuciją dėl ekologinio pavojaus Baltijos jūrai, susijusio su projektu Nord Stream. Tikimės, kad Europos Komisija tokiu pat ryžtingu ir apgalvotu požiūriu vadovausis prižiūrėdama investicijas į dujotiekį Baltijos jūros dugne ir kad tai darydama ji naudosis visomis galimomis priemonėmis. Taip pat verta apsvarstyti, ar nereikėtų remti ir alternatyvių technologijų, pvz., skalūnų dujų gavybos.
János Áder
(HU) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, daug girdėjome apie šią su naftos gavyba susijusią nelaimę, o televizijos ekranuose visi matėme sukrečiančius vaizdus. Tačiau ar žinojote, ponios ir ponai, kad ankstesniais metais 97 proc., kartoju, 97 proc. visų Amerikos naftos bendrovių sąmoningai padarytų saugos nuostatų pažeidimų padarbendrovBritish Petroleum? Ar žinojote, kad per praėjusius dešimt metų ta bendrovsukėldaug avarijų? Ar žinote, kad British Petroleum gerokai sumažino savo saugos ir techninės priežiūros biudžetą, kad išlaikytų pelną? Tai atliko tam tikrą vaidmenį ir nuolat gausėjančių avarijų požiūriu.
C. Lepage ką tik minėjo, kad svarbiausias dalykas - numatyti nelaimes ir užkirsti joms kelią. Visi žinome, kad prevencija - svarbiausias dalykas. Tuo požiūriu ji teisi. Nepaisant to, manau, kad Ameriką ištikusi nelaimMeksikos įlankoje, kaip ir kitos pramoninės ar stichinės praėjusiųjų metų nelaimės arba užvakar Vengrijoje įvykusi nelaimė, akivaizdžiai įrodo, kad stichinės ir pramoninės nelaimės gali įvykti bet kur ir bet kada. Būtent todėl manau, kad labai svarbu - kompensuoti nuostolius ir greitai bei veiksmingai kontroliuoti žalą.
Daug kalbame apie ekstremalias oro sąlygas, jų padarinius, pavojus ir tai, kaip jos didina stichinių ir pramoninių nelaimių riziką. Manau, kad tai - tiesa, o jeigu tai tiesa, tai turime mąstyti į priekį. Be to, turime atkreipti dėmesį į įspėjamuosius ženklus, pvz., prieš dvi dienas Vengrijoje arba pavasarį Meksikos įlankoje įvykusias nelaimes. Todėl siūlau kolegoms nariams ir Parlamentui įsteigti Europos katastrofų fondą, kad būtų galima veiksmingai kontroliuoti žalą.
Romana Jordan Cizelj
(SL) Meksikos įlankoje įvykusi nelaimbaisi. Per ją paaiškėjo, kad trūksta saugos standartų, o veiksmai, kurių imtasi po naftos išsiliejimo - nepakankami. Nors tai įvyko Jungtinėse Valstijose, t. y. Amerikos teisinių reikalavimų ir standartų jurisdikcijoje, visi turime iš to pasimokyti ir užkirsti kelią panašioms avarijoms.
Vis dėlto tai darydami turime atsižvelgti ir į tikrąją savo padėtį. Kiek žinau, Europos teisės aktuose jau dabar numatytos priemonės, kad panašios avarijos ES negalėtų įvykti, nes šie teisės aktai griežtesni ir reiklesni negu atitinkami Amerikos teisės aktai.
Todėl būčiau linkusi teigti, kad mums Europos Sąjungoje skubėti nereikia. Neskubėkime ir leiskime ekspertams išsamiai išnagrinėti Meksikos įlankoje įvykusios avarijos priežastis ir padarinius. Tada, remdamiesi ta informacija, galėsime parengti naujus reikalavimus ir priemones. Man kelia nerimą tam tikros rezoliucijos formuluotės, kuriomis sudaromas panikos įspūdis, pvz., "kuo anksčiau", taip pat nepritariu ir naftos gavybos moratoriumui. Nepaisant to, pritariu, jog turime užtikrinti, kad savo teisės aktus įgyvendintume pagal aukščiausius standartus ir įvykus avarijai suteiktume sąžiningą kompensaciją.
Svarbiausia, turime imtis veiksmų kitapus savo sienų. Nesvarbu, kuri jūra užteršta; Amerikos, Europos ar kuri nors kita jūra. Tokiais atvejais bus labiau užterštas visas pasaulis, augalai žus, o žmonės kentės nuo taršos. Todėl turime padaryti sunkiausią dalyką iš visų - pasiekti, kad būtų įtvirtinti aukšti tarptautiniai standartai, ne tik griežtinti reguliavimo nuostatas Europos teritorijoje.
Ir priešingai, manau, kad avarijos Vengrijoje atveju turime skubiai imtis veiksmų, nes ji įvyko mūsų teritorijoje. Mums skubiai reikia atsakymų į klausimą, kas ta tiršta raudona medžiaga - ar ji tikrai pavojinga sveikatai? Ar tikrai tiesa, kad ji neįtraukta į ES pavojingų atliekų sąrašą? Kaip turėtume užkirti kelią panašioms avarijoms?
RadvilMorkūnaitė-Mikulėnien
(LT) Pirmiausia noriu padėkoti tiems kolegoms, kurie prisidėjo prie šios rezoliucijos rengimo, be to, labai norisi padėkoti ir p. Komisijos nariui, kuris suteiktiek daug vilties ir džiugesio savo kalba šiandieną, kokių Komisija ketina imtis veiksmų. Ir iš tikrųjų tie nuogąstavimai, kad rezoliucija skubota, galbūt nepakankamai išieškota... Aš visgi manau, kad tai yra Europos Parlamento balsas ir žinia visuomenei, žinia Tarybai, žinia Komisijai.
Nuo avarijos praėjo jau tikrai nemažai laiko ir tai, kad bent jau dabar yra reiškiamas Europos Parlamento balsas, manau, yra labai svarbu. Manyčiau, kad, kaip čia kalbėjo ir kiti, iš tikrųjų labai svarbu peržiūrėti dabartinius teisės aktus, galiojančius Europos Sąjungoje, ir teisės aktus, susijusius su saugos ir kokybės standartais. Ir tikrai nekalbama apie naftos gavybos sustabdymą apskritai, bet kalbama apie tiesiog situacijos peržiūrą ir kokių toliau veiksmų reikėtų imtis, kad nepasikartotų tokio pobūdžio avarijos ir katastrofos kaip Meksikos įlankoje.
Aš asmeniškai labai džiaugiuosi šioje rezoliucijoje esančiomis nuostatomis dėl trečiųjų šalių atsakomybės. Europos Komisija ir Europos Sąjunga apskritai turėtų stiprinti dialogą su trečiosiomis šalimis, kalbant apie tam tikrus energetikos infrastruktūros projektus. Tai nebūtinai Baltijos jūra ir naftos gavybos platformos ar dujotiekis "Nord Stream", bet tai yra ir Juodoji jūra, ir Viduržemio jūra, ir konfliktinės situacijos su Šiaurės Afrika. Aš manau, jog tai, kad trečiosios šalys įtrauktos į šią rezoliuciją, yra labai svarbu.
Jolanta Emilia Hibner
(PL) Ponia pirmininke, iš pastarųjų mėnesių įvykių įgyta patirtis ir mūsų nuogąstavimai dėl sudėtingos padėties kuro rinkoje, kuri yra Meksikos įlankoje įvykusios nelaimės padarinys, turėtų mums būti paskata imtis veiksmingų ir kategoriškų veiksmų aplinkai apsaugoti ir, svarbiausia, užtikrinti, kad panašios nelaimės neįvyktų ateityje. Visomis pastangomis turėtų būti siekiama padidinti žalios naftos gavybos saugą.
Ekspertai bando mus įtikinti, jog tinkamos prevencinės priemonės reiškia, kad naftos bendrovės patiria palyginti mažai avarijų - taip, tai tiesa. Vis dėlto tai, kad nepaisoma procedūrų ir siekiama sutaupyti saugos sąskaita, reiškia, kad katastrofos, panašios į įvykusią Meksikos įlankoje, ateityje gali įvykti ir Europoje.
Visame pasaulyje dabar eksploatuojama apie 1 600 gręžinių platformų ir šis skaičius nuolat didėja. Ir toliau atidaromi nauji, vis didesni ir galingesni naftos gręžiniai ir platformos. Gavyba perkeliama į gilesnes jūrų baseinų vietas dar toliau nuo kranto. Todėl klasikinių naftos gręžinių svarba mažėja, o gręžinių platformų - didėja. Diskusijos apie gavybos saugą neišvengiamos, o palyginus teorinius saugos standartus su tikrai taikomais gali laukti siurprizas. Būtina naftos bendrovėms taikyti papildomus apribojimus ir priimti naujas reglamentavimo nuostatas, kuriomis būtų galima pagerinti saugą. Žinau, kad kai kurios šalys jau pradėjo tikrinti gręžinių platformas savo iniciatyva. Per pirmąsias patikras jau atskleista tam tikrų saugos normų pažeidimų. Paaiškėjo, kad daugelis platformų Šiaurės jūroje eksploatuojamos pažeidžiant pagrindinius saugos principus.
Manau, jog turėtų būti nedelsiant imamasi prevencinių veiksmų, kad gręžinių platformos ir visi objektai, kuriuose gamtiniai ištekliai išgaunami iš jūros dugno, būtų tinkamai prižiūrimi, o jų veikla - tinkamai reguliuojama. Būtina nustatyti naujus saugos standartus ir principus, kurių turės laikytis visos suinteresuotosios šalys, dalyvaujančios žalios naftos gavyboje ir bendrai už ją atsakingos. Vienas iš svarbiausių reikalavimų - turėti galiojantį sertifikatą.
Gaston Franco
(FR) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, Europa visiškai teisingai savęs klausia, ar tokia su naftos gavyba susijusi nelaimė, kokia įvyko Meksikos įlankoje, galėtų įvykti mūsų vandenyse.
Kadangi daugelį kartų praeityje išsiliejusi nafta niokojo mūsų pakrantes ir mums paliko ilgalaikį įspūdį, visiškai teisingai manome, kad išsaugoti ir apsaugoti jūrų ekosistemas, biologinę gyvūnijos įvairovę ir ekonominius žvejybos bei turizmo sektorius yra be galo svarbu. Nepaisant to, turime išlaikyti blaivią galvą ir atsispirti pagundai priimti radikalią poziciją, o bet kokios tolesnės giluminės naftos gavybos moratoriumas reikštų būtent tokią radikalią poziciją.
Pirmiausia todėl, kad Europoje turime labai griežtus gavybos ir paieškos darbų saugos standartus. Be to, Europoje nacionalinės reguliavimo institucijos ir naftos bendrovės pačios įsipareigojo iš dalies pakeisti eksploatacijos ir saugos taisykles bei procedūras, jeigu to prireiktų atsižvelgiant į JAV atliekamo nelaimės tyrimo rezultatus.
Antra, atsižvelgiant į mūsų energetinės nepriklausomybės poreikį, geostrateginiu požiūriu būtų labai rizikinga atsisakyti naftos gręžinių eksploatacijos Šiaurės jūroje. Galiausiai juk jeigu nutraukiame naftos paieškos ir gavybos veiklą, keliame pavojų mūsų naftos pramonės ateičiai. Kaip galėtume pateisinti atitinkamą poveikį užimtumo augimui krizės laikotarpiu?
Seán Kelly
Ponia pirmininke, manau, kad mus visus sukrėttai, koks kiekis naftos kasdien liejosi į Meksikos įlanką ir kokia žala aplinkai tuo padaryta. Visiškai teisinga, kad dėl šios priežasties turėtume čia svarstyti šį klausimą siekdami rasti būdų užtikrinti, kad tai nepasikartotų.
Manau, dėl to kyla keletas minčių. Pirmoji - mūsų turimi saugumo ir saugos standartai turi būti taikomi griežtai, kad avarijų būtų išvengiama, o ne šalinami jų padariniai, mūsų standartai šiuo metu yra geri ir juos reikia taikyti visur.
Antra, visiškai sutinku su Komisijos nariu, pasakiusiu, kad turime perduoti savo saugos standartus visam pasauliui, nes jeigu kas nors įvyks Meksikos įlankoje arba kur nors kitur, nebūsime apsisaugoję nuo tų įvykių padarinių. Negalima aplink Europos vandenis pastatyti geležinės uždangos ir sakyti, kad jeigu patys laikysimės aukštų standartų, nieko neįvyks, tad tuo klausimu pasauliui labai reikia susitarimo. Mums taip pat reikia nelaimių valdymo fondo. Tai jau minėta ir aš su tuo sutinku.
Žmonės kalbėjo apie moratoriumą, bet tai šiuo metu man neatrodo įmanomas variantas, nes jeigu tai padarytume, kiltų didelis pavojus tapti tuo turtingu žmogumi, kuris nusprendžia atiduoti visus savo pinigus ir galiausiai turi jų prašyti iš to, kam juos atidavė. Atsidurtume tokioje pačioje padėtyje - kitos šalys toliau ieškotų naftos, kaip ieško ir dabar, netaikydamos griežtų standartų, kuriuos mes taikytume.
Maria Da Graça Carvalho
(PT) Ponia pirmininke, Komisijos nary, po Meksikos įlankoje įvykusios ekologinės nelaimės Europos Sąjungai svarbu, pasinaudojant savo gebėjimais užkirsti kelią tokiai problemai ir į ją reaguoti, užtikrinti, kad jos krantai būtų pakankamai apsaugoti. Lisabonoje veikianti Europos jūrų saugumo agentūra (EJSA) teikia paramą ir techninę pagalbą saugos ir jūrų apsaugos nuo laivų keliamos taršos srityje.
Šių metų birželio mėn. Komisijos nariams G. Oettingeriui, S. Kallasui ir K. Georgievai pateikiau raštišką pasiūlymą išplėsti EJSA įgaliojimus siekiant parengti priemones, kaip prižiūrėti Europos naftos platformų saugą ir užkirsti kelią ekologinėms nelaimėms. Šiuo siūlymu būtų pasiekta finansinių, žmogiškųjų ir techninių išteklių masto ekonomija. Palankiai vertinu Komisijos narių atsakymą - paaiškėjo, jog jie neprieštarauja, kad būtų persvarstytas EJSA reglamentas ir išplėsti jos įgaliojimai.
Dar kartą raginu Komisiją išnagrinėti šį klausimą ir išplėsti Lisabonoje esančios agentūros įgaliojimus, kad būtų užtikrinta veiksminga Europos krantų apsauga.
Diana Wallis
Ponia pirmininke, tokios katastrofos kaip ši turėtų priversti mus mąstyti. Jos verčia mane galvoti apie Arktį, teritoriją, kurioje ES neturi tiesioginės jurisdikcijos, tačiau turi daug įtakos.
Komisijos nary, jūs teisingai sakėte, kad ES bendrovės, veikiančios už ES ribų, turėtų skleisti ES standartus. Tikiuosi, kad tai įvyks Arkties teritorijoje. Joje veikti daug sunkiau ir ji daug atšiauresnnegu Šiaurės jūra, man ji yra mįslė. Mes, Europa, raginame laipsniškai atsisakyti nafta grindžiamos ekonomikos, raginame pereiti prie atsinaujinančiųjų energijos išteklių. Tačiau netiesiogiai skatiname išgauti naftą pažeidžiamiausiame ir trapiausiame Žemės rutulio regione, kuriame padariniai būtų baisūs. Gal turėtume atidžiai apsvarstyti, kas vyksta Arktyje.
Kriton Arsenis
(EL) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, nesutinku su tuo, kas šiame Parlamente buvo pasakyta apie įmonių protekcionizmą. Šiuo metu Kinija imasi lenktyniauti - imasi priemonių priimdama reikiamas nuostatas, parengdama penkerių metų planą, kaip tiksliai pakeisti pramonę, uždarydama taršių pramonės šakų įmones, nes konkuruoja su mumis didžiulėje rinkoje, 13 mlrd. USD ekologiškos energijos rinkoje. Tai - iššūkis, į kurį turime reaguoti ne protekcionizmu, o drąsiomis priemonėmis.
Komisijos nary, taip, jūs turite paskelbti moratoriumą, kuris bus nuolatinis, ne laikinas, ir kuris bus naujas žingsnis ekologiškos energijos link. Taip pat, Komisijos nary, turime išsiaiškinti atsakomybės už aplinkos apsaugą, kurią minėjote jūs ir kiti nariai, klausimą - šią atsakomybę reikės taikyti visai išskirtinei ekonominei zonai, nes būtent šioje zonoje veikia įmonės.
João Ferreira
(PT) Turime pasimokyti iš naftos išsiliejimo Meksikos įlankoje ir dėl tos priežasties įvykusios ekologinės nelaimės. Šios pamokos reiškia, kad teks reikliau, griežčiau ir reguliariau kontroliuoti panašioje infrastruktūroje sudaromas saugos sąlygas Europoje, tačiau šios pamokos apima gerokai daugiau. Pavojaus varpai skamba ir jų negalima nepaisyti. Pasaulio naftos išteklių ribos šiandien gana gerai žinomos. Žmonija nuo šių išteklių labai priklausoma - per daug priklausoma: jie naudojami energijai ir dar daugeliui kitų dalykų. Todėl šiuos išteklius reikia valdyti itin išmintingai, o tai pirmiausia reiškia, kad jie turėtų būti naudojami labai taupiai.
Jau atkreipėme šio Parlamento dėmesį, koks svarbus planas, kuriuo siekiama gerai ir sąžiningai valdyti šiuos išteklius, sušvelninant vis didesnį jų stygių ir siekiant kontroliuojamomis priemonėmis pereiti prie kitų pirminės energijos išteklių. Kalbu apie Naftos atsargų įvertinimo protokolą, kurį Upsaloje 2002 m., o Lisabonoje - 2005 m. pasiūlnaftos gavybos maksimumo specialistų grupė.
Andreas Mölzer
(DE) Ponia pirmininke, jeigu iš naftos krizės ko nors pasimokėme, tai vieno dalyko: aukštų naftos kainų laikais tampa pelninga pradėti eksploatuoti sunkiai prieinamus naftos telkinius ir naftą išgauti nepalankiausiomis sąlygomis, pvz., vis iš didesnių gelmių. Jeigu ekspertai teisūs prognozuodami smarkų kainų didėjimą, turime daryti prielaidą, kad numatomoje ateityje naftos bus ieškoma vis rizikingesniais būdais.
Nors po Meksikos įlankoje įvykusios katastrofos pagal tarptautinius susitarimus derėjo imtis griežtesnių saugumo priemonių, kai nafta išgaunama iš didesnio nei 200 m gylio, kaip žinome, prie Šiaurės Rytų Atlanto esančios šalys nesugebėjo pasiekti susitarimo. Gylis, kuriame dirbama atitinkamoje vietovėje, ir rizika visiškai panašūs į būdingus Meksikos įlankai. Saugumo standartų tobulinimas ir finansinės atsakomybės užtikrinimas - visa tai klausimai, kuriuos reikia spręsti, tuo labiau, kad Komisija akivaizdžiai planuoja CO2 vamzdynų tinklą ir nori Europos elektrinėse išmetamus teršalus parduoti naftos pramonei Šiaurės jūroje. Dar neišsiaiškinome, kaip atsikratyti branduolinių atliekų, nors ši technologija taikoma jau dešimtmečius, o dabar staiga pavojingas šiltnamio efektą sukeliančias dujas planuojama naikinti Šiaurės jūroje. Todėl, mano nuomone, pats laikas pagalvoti apie saugumo nuostatas.
Kyriakos Mavronikolas
(EL) Ponia pirmininke, visuotinai suvokiama, kad tokios avarijos kaip pastaroji ir kaip daugelis panašių prieš tai buvusių avarijų mums, ypač pranešėjui, kurį sveikinu, yra ženklas, kad reikia tam tikrų nuostatų, susijusių su dabar vykdomos ir praeityje vykdytos gavybos veiklos ateitimi.
Jau žinoma, kad šių įrenginių kontrolės lygis - labai svarbus veiksnys, šią kontrolę reikėtų didinti ir atlikti trumpesniais intervalais. Taip pat žinoma, kad atsakomybturi būti paskirstyta ir kad turėtų būti įmanoma ją paskirstyti išimtiniais atvejais. Tada neišvengiamai reikės pakeisti draudimo teisę, o tai savo ruožtu privers šias bendroves draustis nuo visų veiksnių, kurie gali padaryti žalą po tokio įvykio.
Sonia Alfano
(IT) Ponia pirmininke, 2010 m. balandžio mėn. nelaim- viena iš didžiausių kada nors pasaulyje įvykusių ekologinių nelaimių. Jeigu toks pat dalykas nutiktų uždaroje jūroje, pvz., Viduržemio jūroje, kiltų pavojus dešimčių milijonų Europos ir ne Europos piliečių gyvybei ir nebūtų kelio atgal.
Vis dėlto Italijoje - kaip prieš blogai parengtą energetikos politiką protestavo Lega Ambiente - matome, kaip neįprastai padaugėjo mokslinių tyrimų paraiškų ir ministerijos suteiktų leidimų rasti ir eksploatuoti naftos išteklius, kurių Italijos energijos gamybai pakaktų šiek tiek daugiau kaip metams. Akivaizdu, kad auka to neverta. Visa tai dar sustiprina rūpestis dėl BP paskelbto susitarimo su Libija dėl naftos gavybos jūroje šiek tiek mažiau nei 500 km į pietus nuo Sicilijos.
Tikiuosi, kad Komisija įsipareigos šia neišvengiama tapusia priemone ginti gyvybę Viduržemio jūroje nuo tarptautinių bendrovių ir susimokiusių vyriausybių, kurioms mažai rūpi kolektyvingerovė, kėsinimosi.
Andrew Henry William Brons
Ponia pirmininke, rezoliucijoje įvertinama viena problema - giluminės gręžybos problema, tačiau neįvertinama kita su ja susijusi problema - tai, kad mums baigiasi lengvai prieinama nafta.
Gali būti, kad jau atėjo laikas, kai esame sunaudoję daugiau kaip pusę pasaulio išteklių. Tie, kurie linkę nutraukti giluminę gręžybą arba daryti jai kliūtis, turi paaiškinti, kaip jie ras daug energijos teikiantį naftos pakaitalą. O gal jie būtų patenkinti matydami, kaip būsimos kartos grįžta prie nepramoninės visuomenės?
Gręžybos sekliuose Europos žemyninio šelfo vandenyse rizikos ir gręžybos Meksikos įlankos vandenyse rizikos negalima lyginti. Šios rezoliucijos siūlytojai teisūs piktindamiesi ekologinėmis ir kitomis BP tragedijos Meksikos įlankoje sąnaudomis. Nepaisant to, jie turi žinoti ir giluminės gręžybos moratoriumo sąnaudas.
Angelika Werthmann
(DE) Ponia pirmininke, deja, niekas iš mūsų negali atšaukti Deepwater Horizon avarijos. Todėl turime imtis visų reikiamų veiksmų siekdami užtikrinti, kad tokia ekologinnelaimniekada neįvyktų Europos vandenyse. Manau, kad norint tai padaryti būtini trys dalykai. Pirmiausia turime sutelkti kuo daugiau atidėjinių; kitaip tariant, turime įskaičiuoti visą jūrų naftos gavybos riziką. Antra, turime užtikrinti aukščiausio lygio saugumą ir parengti privalomas būtinąsias ES saugumo nuostatas. Trečia, turime užtikrinti aukščiausius aplinkos apsaugos standartus.
Manau, kad mums itin svarbu išsiaiškinti savo pajėgumus reaguoti į avarijas ir sukurti bendrą Europos ir, tikiuosi, pasaulio sistemą, kad tokių ekologinių nelaimių būtų išvengta.
Günther Oettinger
Ponia pirmininke, gerbiami nariai, Tarybai pirmininkaujančios valstybės atstove, norėčiau pareikšti padėką už pasišventimo kupinus gausius faktinius jūsų darbus sprendžiant padarinių ir priemonių, kurių reikia imtis, klausimus. Tai pasakytina apie daugelį pastarosiomis savaitėmis jūsų pateiktų parlamentinių klausimų, į kuriuos turėjome atsakyti, ir apie šiandienos diskusijas, kurias atidžiai sekėme - įvertinsime jūsų pateiktą informaciją ir į ją atsižvelgsime komunikate, kuris bus pateiktas per kitas dvi savaites.
Sutinku su daugeliu įžvalgų ir reiškiu pritarimą joms. Pvz., su BP palaikome aktyvų dialogą siekdami užtikrinti - o tai padaryti esama gerų galimybių - kad BP aukščiausius saugumo standartus, aukštesnius negu taikomi dabar, taikytų ne tik Europos vandenyse, bet ir juos eksportuotų, jeigu galiu taip pasakyti. BP bus pasirengusi tuos pačius standartus taikyti panašiai gręžybai bei gręžiniams ir prie Libijos krantų, ir Šiaurės jūroje, net jei pagal Libijos teisę tai ir nebūtų privaloma norint gauti leidimą ir nebūtų nustatyta teisės aktuose.
Tada turime spręsti klausimą, kuriose srityse norime teikti pasiūlymus dėl standartų, kurių turėtų būti laikomasi pagal nacionalinę teisę, o kuriose srityse norime sukurti Europos teisę. Ta galimybnaftos tanklaivių atveju bus ribotesnnegu mobiliojo transporto atveju, o stacionarių platformų atveju tokios galimybės šiuo metu apskritai nėra. Kai kurie mus ragino nuo naftos pereiti prie atsinaujinančiųjų energijos išteklių. Mes tai irgi remiame. Vis dėlto neturėkime iliuzijų. Bent jau ateinančius 20-30 metų mūsų Europos ekonomikai ir visuomenei ir toliau reikės didelių kiekių naftos - transportui. Nėra perspektyvų, kad lėktuvas, kuriuo iš Briuselio skrendate namo į savo gimtąsias šalis - Madridą, Lisaboną, Sofiją, Rygą ar Miuncheną - ateinančius 20-30 metų apsieitų be naftos.
Visiems mums, mobiliosios visuomenės nariams, kurie skraido lėktuvais, reikia naftos, jeigu nenorime, kad Europoje nutrūktų veikla. Tas pat pasakytina apie tolimųjų maršrutų autobusus, sunkiasvores transporto priemones; nepaisant elektromobilių plėtros dar ilgą laiką naftos reikės ir individualiam transportui - automobiliams. Šiuo metu Europos Sąjungos šalyse registruota šiek tiek daugiau nei 200 mln. automobilių. Jeigu Lenkija ir naujosios valstybės narės pasieks tokį pat tankumą, koks dabar vyrauja Prancūzijoje ir Vokietijoje, po 15 metų bus 300 mln. automobilių. Net jei tie automobiliai energiją naudos efektyviai, didžioji jų dauguma vis tiek bus varomi nafta. Kitaip tariant, perėjimas nuo naftos prie atsinaujinančiųjų išteklių energijos - ilgalaikpolitika, o per ateinančius 10-30 metų naftos poreikis Europoje nemažės. Žinant, kad automobilių tankumas kai kuriose valstybėse gali padidėti, šis poreikis bus netgi šiek tiek didesnis, kad ir kokie našūs būtų automobiliai. Ši tendencija bus dar ryškesnpasaulio mastu.
Būtent todėl mums reikia aukščiausio įmanomo lygio saugumo: nes, kaip trumpai išdėsčiau, naftos gavyba reikalinga mūsų ekonomikai ir visuomenei.
Mes šia tema su jumis dar kalbėsime ir aš tikiuosi jūsų paramos. Norėčiau padėkoti ir valstybėms narėms, kurios šioje srityje veiklabai konstruktyviai. Nepaisant to, raginčiau jus tokio pat aktyvaus darbo, kokį čia šiandien parodėte, imtis savo vyriausybėse, kad Taryba irgi būtų pasirengusi vienbalsiai arba aiškia dauguma priimti tokius teisės aktus dėl aukštesnių standartų. Dar nesu įsitikinęs, ar visos valstybės narės dabar pasirengusios, kad Komisijai pateikus pasiūlymus jūs ir Taryba priimtumėte Europos standartus.
Olivier Chastel
Ponia pirmininke, savo ruožtu norėčiau padėkoti jums už šias įdomias diskusijas. Iš tikrųjų, kalbose kartais atsiskleisdavo labai skirtingi požiūriai. Iš tos pačios frakcijos girdėjau kelis visiškai priešingus požiūrius. Tai daug ką pasako.
Noriu pasakyti tris dalykus. Pirmiausia, ar mums reikia daugiau teisės aktų, kad pagerintume jūrų pramonės saugą? Kaip nurodžiau savo kalboje, remiantis iki šiol atliktu įvertinimu, griežtos priemonės jau taikomos - tai jau pasakyta. Komisija, kuri, norėčiau jums priminti, turi monopolinę teisę inicijuoti veiksmus, dabar baigia savo vertinimą, bet ji jau pažymėjo, kad norint padaryti pramonę saugią pirmiausia reikia geriau kontroliuoti esamos teisinės sistemos laikymąsi ir geriau taikyti esamus teisės aktus. Todėl matysime, ką ji ketina mums pasiūlyti šioje srityje.
Be to, kaip jau šiandien kartą sakiau, Komisija nagrinėja ES galimybes reaguoti į nelaimes siekdama pagerinti jūrų pramonės saugą, kuri šioje srityje yra svarbus veiksnys. Laukdamas teisės aktų pasiūlymų norėčiau pažymėti, kad priešingai, negu šiandien sakkai kurie nariai, šiuo dalyku Taryba vis tiek rūpinasi. Rugsėjo 6-7 d. vykusiuose neoficialiuose energetikos ministrų posėdžiuose Tarybai pirmininkaujanti valstybpaprašatlikti, perduoti ir aptarti pirmuosius vertinimus.
Antras dalykas: ar galima pateisinti moratoriumą? Aišku, į tą klausimą sunku tiesiogiai atsakyti. Bet kuriuo atveju manome, kad pirmasis bet kokiam teisės aktui keliamas reikalavimas - jį realiai taikyti. Taip pat pastebime, kad pramonė, atrodo, nelaukia, kol bus sukurta būsima reglamentavimo sistema; pati pramonprevenciniu ir eksploataciniu lygmeniu persvarsto ne vieną saugos priemonę.
Galiausiai reikia suprasti, kad esminpadėtis Europoje visiškai kitokia, nes didžioji gręžybos dalis Meksikos įlankoje vykdoma 1 500 metrų gylyje, kur akivaizdžiai sunku nutraukti operacijas tokios avarijos, kokia įvyko, atveju. Europoje didžioji gręžybos dalis vykdoma ne didesniame kaip 200 metrų gylyje, kur daug daugiau galimybių imtis veiksmų ar bet kuriuo atveju tų veiksmų imtis lengviau.
Galiausiai, ponia pirmininke - apie tai ką tik kalbėjo Komisijos narys - ar ši avarija paspartins ES energetikos ir atsinaujinančiųjų energijos išteklių plėtros politiką? Ši politika, žinoma, jau dabar plataus užmojo, bet mes sieksime dar daugiau. Ši politika neabejotinai mums padės sumažinti savo priklausomybę nuo naftos ir apskritai pereiti prie mažo anglies dioksido kiekio technologijų visuomenės. Kaip ką tik sakKomisijos narys, nepaisant to, negalime tiesiog mostelėti burtų lazdele ir atsikratyti naftos per ateinančius 10 metų. Tikiu, kad įgyvendinant 2011-2020 m. energetikos strategiją, kurią planuojama patvirtinti kitų metų pradžioje, bus greičiau pereinama prie naftos nenaudojančios ekonomikos.
Pirmininkė
Gavau vieną pasiūlymą dėl rezoliucijos, pateiktą remiantis Darbo tvarkos taisyklių 115 straipsnio 5 dalimi Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komiteto vardu.
Diskusijos baigtos.
Balsavimas vyks 2010 m. spalio 7 d., ketvirtadienį.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnis)
Cristian Silviu Buşoi
Didžiąja balsų dauguma patvirtinta su teisėkūra nesusijusia rezoliucija Europos Parlamentas pasiuntlabai aiškų ženklą ir Komisijai, ir naftos bendrovėms, ypač joms, kad reikia imtis būtinų priemonių dabartiniams saugos standartų ir atsakomybės trūkumams naftos gavybos pramonėje pašalinti. Giluminės gręžybos licencijos turi būti griežtai kontroliuojamos. Siekiant užkirsti kelią naftos dėmėms, tikroms ekologinėms nelaimėms, kurių Europos Sąjunga negali toleruoti, reikia papildomų priemonių.
Atsižvelgiant į tai, kad naftos rasti vis sunkiau ir daugėja giluminės naftos gavybos veiklos, kuri gali būti pavojinga, turi būti apskritai apsvarstytos priemonės, kurių reikia imtis ateityje. Turi būti nuosekliai stengiamasi skatinti aplinkos apsaugą, o Europos Sąjunga turi atlikti savo vaidmenį - saugoti piliečius ir gamtą, su kuria mes visi turime gyventi darniai, reguliuodami naftos gavybos veiklą. Bet kokie naftos išsiliejimai, net ir įvykę praeityje, turės pražūtingą poveikį aplinkai, darydami žalą ir žvejybai bei turizmui. Todėl į Europos atsakomybės už aplinkos apsaugą teisės aktus turi būti įtraukta ir jūroms padaryta žala.
Ioan Enciu
Teigiamai vertinu savo kolegos Jo Leineno pateiktą požiūrį. Europa turi paskelbti poziciją dėl vienos iš didžiausių amžiaus nelaimių. Su Deepwater Horizon naftos platforma susijęs incidentas Meksikos įlankoje ir didžiulis į Atlanto vandenyną išsiliejęs naftos kiekis turi ir turės didelį poveikį pasaulio klimatui. Šiaurės Atlanto srovės temperatūra dabar gerokai kinta ir šių pokyčių rezultatas Europoje bus žemesnminimali šios žiemos temperatūra. Taryba ir Komisija turi imtis tikslių, skaidrių veiksmų, patvirtindamos priemones, kuriomis bus užtikrinta naftos gavybos operacijų sauga ir saugumas, aukšto lygio aplinkos apsauga ir ekologinių nelaimių prevencija Europos Sąjungoje. Be to, Europos Sąjunga turi išlaikyti poziciją dėl klimato kaitos, kartu apsaugodama tinkamą naftos telkinių eksploataciją, pagerindama jos sąlygas - siekdama užtikrinti, kad būtų patenkinami iškastinio kuro poreikiai. Parlamentas, Komisija ir Taryba turi bendradarbiaudamos parengti visiems suprantamą veiksmų planą.
András Gyürk
Ponios ir ponai, norėčiau padėkoti Komisijos nariui Güntheriui Oettingeriui už pastangas po Amerikos naftos platformos avarijos išnagrinėti, ar ES reglamentavimo nuostatų pakaktų norint užkirsti kelią panašioms ekologinėms nelaimėms. Turbūt galime daryti išvadą, kad Bendrijos normose daugiau dėmesio skiriama reagavimo priemonėms negu prevencijai.
Per rimtą ekologinę nelaimę šis trūkumas tapo skaudžiai akivaizdus. Pirmadienį pralaužtas Vengrijos aliuminio oksido gamyklos rezervuaro pylimas. Purvas, kurio sudėtyje yra labai nuodingų cheminių medžiagų užtvindkaimyninius laukus ir kaimus. Nelaimnusinešžmonių gyvybes, gali būti dar neregėtu mastu užterštas dirvožemis ir vanduo. Jei viso to dar nepakaktų, sunkieji metalai gali sukelti rimtą oro taršą. Atsakomybtenka gamyklą eksploatuojančiai bendrovei, bet ji vargu ar galės nesuskaičiuojamus nuostolius kompensuoti pati.
Pamoka akivaizdi. Pirma, Bendrijos lygmeniu turi būti primygtinai reikalaujama, kad nacionalinės institucijos griežtai taikytų reglamentavimo nuostatas, kurios, atrodo, yra griežtos. Antra, atitinkamos reglementavimo nuostatos turi būti sustiprintos reikalaujant iš bendrovių draudimo net ir nuo tokio masto avarijų. Kol šiose srityse nepažengsime į priekį, bet kokios žalos atlyginimo sąnaudas padengs nekalti mokesčių mokėtojai.
Ian Hudghton
raštu. - Ponia pirmininke, su nafta susijusi avarija Meksikos įlankoje yra priminimas apie pavojus, neatskiriamus nuo naftos gavybos jūroje. Tai, kas atsitiko Amerikos vandenyse, turi būti ištirta griežtai ir visapusiškai, o ES turėtų atidžiai įvertinti, ko iš to reikia pasimokyti. Nepaisant to, raginimai skelbti visos giluminės gręžybos ES vandenyse moratoriumą pernelyg ankstyvi ir visiškai neproporcingi. Škotijos vandenyse taikomos reglamentavimo nuostatos nėra tos, kurios buvo taikomos Meksikos įlankoje, o, be to, mes šioje pramonėje turime per dešimtmečius sukauptos patirties. Škotijos naftos gavyba nevyko be incidentų, o Piper Alpha katastrofa parodė, kad tam tikra kaina ieškant naftos per aukšta. Vis dėlto iš Piper Alpha įvykio pasimokyta ir reglamentavimo nuostatos sugriežtintos. Jeigu iš Meksikos įlankos bus naujų žinių, iš kurių galima pasimokyti, bus galima padaryti atitinkamus pakeitimus. Vis dėlto už šiuos pakeitimus turėtų būti atsakingos demokratinės Škotijos institucijos, nes refleksinėmis šio Parlamento reakcijomis problemos vargu ar bus išspręstos.
Alajos Mészáros
Europos Sąjunga skubiai turi parengti strategiją, kad ateityje būtų galima lengvai užkirsti kelią tokioms ekologinėms nelaimėms, kokią BP sukėlMeksikos įlankoje. Deepwater Horizon avarija buvo viena iš didžiausių pastarųjų laikų nelaimių, kai į jūrą nuotėkio laikotarpiu išsiliejo apie 4,4 mln. barelių žalios naftos. Net ir gelbėjimo operacijos galimybėmis buvo abejojama, nes buvo sunku nuspręsti, kokią technologiją taikyti ir kokių veiksmų imtis. Per tą laiką iš jūros dugno plūstanti nafta sunaikino visas gyvas būtybes. Jungtinės Karalystės aplinkosaugos chemikų nuomone, nereikėjo imtis jokių kitų intervencijos priemonių, o tik išlaikyti naftos dėmę atokiau nuo krantų. Jūrų biologai sakė, kad deginant dalį naftos dėmių ir teršalams pašalinti naudojant sklaidymo priemones laukinei gamtai padaroma daugiau žalos negu padarytų pats išsiliejimas, nes atitinkamo tipo nafta greitai suyra. Šiuo aspektu norėčiau priminti, kas prieš kelias dienas įvyko Vengrijoje, kur keletas tonų šarminio raudonojo dumblo užliejo tris Vesprėmo apskrities bendruomenes, kai aliuminio oksido gamykloje netoli Aikos buvo pralaužtas atliekų rezervuaro pylimas, ir pareikalavo gyventojų aukų. Norėčiau paraginti Europos Komisiją suteikti pakankamai materialios ES pagalbos, kad būtų galima suteikti pagalbą nelaimės aukoms ir padėti išvalyti regioną. Dėkoju.
Daciana Octavia Sârbu
Mums neišvengiamai būtina imtis visų galimų priemonių siekiant užtikrinti, kad tokia avarija, kokia įvyko Deepwater Horizon, nepasikartotų Europos vandenyse. Giluminę naftos paieškų gręžybą apimančių aplinkosaugos ir sveikatos bei saugos teisės aktų persvarstymas - palankiai vertintinas ir reikalingas procesas. Taryba ir Komisija turi siekti parengti strategiją, kuria būtų užtikinta, kad apsaugos lygis būtų suderintas visoje Europos Sąjungoje. Priešingu atveju eksploatacijos ir gręžybos standartų neatitiktis valstybėse narėse suteiks bendrovėms galimybę aukšto lygio saugą užtikrinti tik tais atvejais ir tik ten, kur jos bus priverstos tai padaryti. Žmogiškųjų, socialinių ir ekologinių Deepwater Horizon sukeltos nelaimės sąnaudų finansiškai išreikšti neįmanoma. Nepaisant to, naftos gavybos operacijos turi būti tinkamai apdraustos, kad apsauga apimtų blogiausio scenarijaus atvejus. Tai - vienintelis būdas užtikrinti, kad mokesčių mokėtojai nebūtų priversti padengti valymo operacijų išlaidų, o nuo naftos išsiliejimų nukentėjusios vietos bendrovės ir bendruomenės galėtų gauti kompensaciją, į kurią turi teisę.
Salvatore Tatarella
Naftos išsiliejimas iš Deepwater Horizon platformos Meksikos įlankoje turi būti įspėjimas ir Europai. Turime padaryti viską, kas įmanoma, kad nebūtų galimybių tokiai nelaimei įvykti mūsų jūrose. Manau, kad šiandien patvirtinta rezoliucija yra žingsnis tinkama kryptimi siekiant Europoje užtikrinti jūrų ir pakrančių aplinkos apsaugą. Taip pat manau, kad valstybėms narėms būtina skubiai ištirti visus naftos gavybos ir paieškos Europos Sąjungoje aspektus. Mūsų planetos apsaugai turi būti teikiama pirmenybė, pirmiausia siekiant užtikrinti būsimoms kartoms darnią aplinką. Todėl šiame sektoriuje turime kuo greičiau patvirtinti griežtus teisės aktus siekdami užtikrinti, kad aukšti saugos standartai būtų taikomi visoms dabartinėms naftos platformoms, o ateityje gavyba būtų ribojama.
