Srednjeročna finančna pomoč za plačilne bilance držav članic in izpolnjevanje socialnih pogojev (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka je razprava o vprašanju za ustni odgovor o srednjeročni finančni pomoči za plačilne bilance držav članic in izpolnjevanju socialnih pogojev, ki so ga predložili Tatjana Ždanoka in Jean Lambert, v imenu skupine Verts/ALE, Alejandro Cercas, v imenu skupine S&D, ter Marian Harkin in Elizabeth Lynne, v imenu skupine ALDE za Komisijo - B7-0215/2009).
Tatjana Ždanoka
predlagateljica. - Gospod predsednik, prihajam iz Latvije, države, ki jo je finančna kriza hudo prizadela. Latviji bi brez finančne pomoči od zunaj grozil stečaj. To pomoč smo prejeli od EU in MDS. Vendar pa je bil predpogoj ta, da mora latvijska vlada zmanjšati proračunsko porabo. To je storila tako, da je znižala pokojnine za 10 %, pokojnine upokojencev, ki še vedno delajo, za 70 %, družinske prejemke in porodniška nadomestila za zaposlene starše za 10 %, znižala pa je tudi neobdavčene prage dohodnine.
Pristop pa je temeljil na enakosti. Ne glede na to, ali je pokojnina posameznika znašala 100 EUR ali 1 000 EUR, je bilo odvzetih 10 %. Komisija je pozdravila ta znižanja, ki so bila opravljena na tako nezaslišan način, in je z Latvijo podpisala memorandum o soglasju. Od samega začetka je bilo jasno, da bodo takšna neselektivna znižanja prizadela najranljivejše ljudi v družbi. Ali se Komisija ne zaveda evropskega leta boja proti revščini?
Razmere v Latviji niso osamljen primer v Uniji. Posojila iz Skupnosti sta prejeli tudi Madžarska in Romunija. Nekega dne bodo mogoče še druge države prisiljene, da zaprosijo za takšna posojila. Zato moramo poskrbeti, da sprejetje protisocialnih ukrepov ne postane precedenčen primer.
Gospod komisar, seveda lahko rečete, da dajete samo denar in da so vlade držav članic odgovorne za socialno politiko, vendar so socialne pravice pravno zavezujoče za institucije Evropske unije. To pomeni, da je treba vse, kar institucije počnejo, meriti na podlagi socialnih pravic. V nasprotnem primeru besede o visoki ravni socialne zaščite kot nalogi EU ne bodo povzročile nič drugega kot ironičen posmeh.
Elizabeth Lynne
predlagateljica. - Gospod predsednik, ne gre za to, da bi državam članicam ukazovali, kako točno smejo ali ne smejo porabljati svojega denarja. Vsaka država sprejme lastne nujne prednostne naloge, da bi rešila svoje finančne težave.
A ko države članice sprejmejo to pomoč od Evropske unije na podlagi te določbe, potem bi jih bilo treba spodbuditi, da jo porabijo na način, ki spoštuje načela Unije - z drugimi besedami, pri tem ne smejo zanemariti potrebo po socialni zaščiti in socialni vključenosti.
Ta finančna kriza je močno prizadela ljudi po vsej Evropski uniji, zato je prav, da takšen sklad obstaja. Službe je izgubilo na milijone ljudi. Mnogi izmed njih, ki so zdaj v teh državah članicah brezposelni, so najranljivejši, in najmanj verjetno je, da bodo hitro našli zaposlitev. Zato je pomembno, da se mrež socialnega varstva v teh državah ne zanemarja.
V našem vprašanju za ustni odgovor smo predvsem vprašali, ali se od držav članic zahteva, da v svoja poročila, ki jih predložijo Komisiji, vključijo oceno socialnih vplivov. Bila bi vesela, če bi nas lahko obvestili, ali to drži.
Pomembno je, da pošljemo pravo sporočilo državam članicam, ki prejemajo evropska sredstva v okviru srednjeročne finančne pomoči. Moje osebno mnenje je, da moramo jasno povedati, da bi Komisija lahko upoštevala, na kakšen način se je pomagalo najranljivejšim, preden bi dala soglasje za kakršno koli nadaljnjo pomoč.
Vem, da je, kadar se države članice znajdejo v finančnih težavah, pogosto zelo težko še naprej izpolnjevati svoje socialne obveznosti in zato tudi postavljamo to vprašanje za ustni odgovor. Zelo pomembno je, da ne pozabimo, da ima ta finančna kriza tudi človeški obraz, ki ga zelo pogosto predstavljajo tisti, ki so se že znašli skrajnem robu družbe.
Alejandro Cercas
predlagatelj. - (ES) Gospod predsednik, gospod komisar, preden sem zastavil vprašanje, sem natančno prebral predhodna vprašanja in stališča Parlamenta v zvezi z njimi. Dejstvo, in ne mnenje, je, da je 24. aprila letos Parlament sprejel zakonodajno resolucijo za namen spremembe Uredbe (ES) št. 332/2002, ki na podlagi člena 100 Pogodbe ureja te finančne instrumente.
Gospod komisar, v tej resoluciji je Parlament podprl to pomoč za reševanje posebnih problemov javnih financ tistih držav članic, ki jih je finančna kriza najmočneje prizadela; izrazil je tudi popolno solidarnost zlasti z državami, ki so se EU pridružili pred kratkim, obenem, gospod komisar, pa je Parlament jasno dejal, da bi morala ta pomoč biti pogojena, zato je določil štiri merila, ki predstavljajo tudi cilje Skupnosti.
Ta so: prvič, da je treba ustvariti kakovost javnih izdatkov, da se denar ne bi zapravljal; drugič, da je treba spoštovati sisteme socialnega varstva in trajnostno rast; tretjič, da se ne sme opustiti politike dostojne zaposlitve za polni delovni čas; in četrtič, da se je treba boriti proti podnebnim spremembam. Če so ti cilji dobri za nas, potem je samoumevno, da jih morajo izpolniti tudi te države.
Minilo je nekaj mesecev in prejeli smo kar nekaj poročil od NVO, sindikatov in državljanov o eni izmed štirih držav, ki so prejele precejšnje zneske pomoči, namenjene javnim financam: 6,5 milijarde EUR, 3,1 milijarde EUR, 2,2 milijarde EUR in 5 milijard EUR. V teh poročilih so navedene številke, kot so tiste, o katerih sta pravkar govorili moji kolegici poslanki: 40 % zmanjšanja v sektorju izobraževanja, 10 % zmanjšanja v pokojninskem sistemu, prepolovitev prispevkov za bolne itd.
Gospod komisar, v teh razmerah si Parlament želi vsaj, da se naš molk tukaj ne bi tolmačil - kar se že dogaja -, kot da smo mi tisti, ki nalagamo te ukrepe; ne bi smeli biti udeleženi pri tem tolmačenju, ki Evropo razume kot tisto, ki napada dele prebivalstva z največjimi potrebami. Gospod komisar, morali bi se, če je mogoče, izogniti položaju, v katerem za prilagajanje plačujejo najšibkejši.
Joaquín Almunia
Gospod predsednik, gospe in gospodje, problemi Latvije, Madžarske in Romunije, treh držav Evropske unije, ki trenutno prejemajo posojila v okviru aranžmaja pomoči za plačilne bilance, so problemi, ki jih ni ustvaril ne ta Parlament, ne Evropska komisija in ne Evropska unija. To so problemi, ki jih je ustvarila gospodarska kriza, pospešili pa so jih tudi slabo upravljanje in napačne politike političnih voditeljev v teh državah. To pravim zato, ker v isti regiji Evropske unije, kot je Latvija, v isti regiji Evropske unije, kot je Madžarska, in v isti regiji Evropske unije, kot je Romunija, obstajajo države, ki takšnih problemov nimajo in ki uspešneje rešujejo krizo, pri čemer imajo podporo, ki prihaja iz evropskega proračuna prek strukturnih skladov in Kohezijskega sklada, poleg tega pa tudi zaščito, ki jim jo omogoča članstvo v Evropski uniji in prihodnje članstvo v evroobmočju, zato ni nobene potrebe, da bi prosile za pomoč v okviru aranžmaja pomoči za plačilne bilance.
Zakaj so te tri države morale prositi za pomoč? Zakaj smo jim morali posoditi denar? Za to niso krivi Komisija ali Parlament ali Evropska unija na splošno: razlog je slabo upravljanje v teh državah.
Kako jim pomagamo? Tako, da jim posojamo denar, nihče pa ne daje posojil brez pogojev; kaj takega nam nista odobrila ne Parlament ne Svet. Posojamo na podlagi določenih pogojev in od teh držav zahtevamo, da izpolnijo nekatere pogoje, ki so strogi, kajti njihove razmere so izredno težke, vendar jim sporočamo: "ne sprejemajte zmanjšanj, da bi lahko sofinancirali strukturni sklad in Kohezijski sklad; ne sprejemajte nazadujočih ukrepov; ne sprejemajte zmanjšanj, ki škodijo najšibkejšim". Včasih smo uspešni, včasih pa žal ne, saj ta zadeva ni v naših, temveč v njihovih rokah.
Zato delim z vami vaše skrbi, in še več kot to; v vašem imenu jih prenašam na te vlade skupaj z denarjem, ki ga prejemajo v imenu Evropske unije: gre za posojilo v višini 3,1 milijarde EUR za Latvijo in tudi za zelo visoke zneske za Romunijo in Madžarsko.
Vendar pa ne pozabite: nihče ne daje posojil brez pogojev, sam pa tudi nimam pooblastil, da bi lahko storil kaj takega v vašem imenu, v imenu držav članic. Naj bo to dobro ali slabo, vendar ne moremo sprejemati odločitev, ki spadajo v okvir odgovornosti vlad in parlamentov v teh državah.
Kar pa počnemo je, da vlade in parlamente teh držav opozarjamo, prvič, na njihovo dolžnost, da izvlečejo svojo državo iz krize, ki drugih držav ni prizadela v tako hudem obsegu; in drugič, da obstajajo ukrepi, ki jih ni mogoče sprejeti, in da nismo pripravljeni posoditi denar za ukrepe, ki presegajo tisto, kar je zares potrebno za prilagoditev javnih financ in vrnitev teh držav v položaj, v katerem bodo lahko obravnavale svojo prihodnost, ne da bi jim bilo treba Evropsko unijo prositi za posojilo.
Jean-Paul Gauzès
Gospod predsednik, gospod komisar, gospe in gospodje, mislim, da komisarjeve pravkaršnje navedbe prav zares odgovarjajo na zastavljeno vprašanje.
Evropska unija ne daje na razpolago sredstev brez pogojev. Ti pogoji so bili navedeni: kakovost javnih izdatkov, cilji trajnostnega razvoja, politika zaposlovanja, podnebne spremembe in seveda tudi potreba, da se čim prej nadoknadijo napake prejšnjih vlad in da bi tako te države, ki jim pomagamo, lahko dosegle zahtevano raven.
Vendar pa menim, da v sedanji krizi pri teh pogojih ne smemo iti v skrajnost. Vladam držav članic, ki prejemajo evropsko pomoč, moramo zaupati, da bodo izvršile vse potrebne določbe in da se bodo, kot je dejal gospod komisar, izognile določbam, ki bi lahko povzročile poslabšanje položaja ali nazadnjaštvo.
Socialni izdatki so seveda pomembni - treba jih je ohraniti -, toda tudi tukaj moramo zaupati državam članicam, da bodo sprejele ukrepe, ki so potrebni za izboljšanje položaja, in ne smemo izvajati dlakocepskih preverjanj, kar bi bilo v vsakem primeru neučinkovito.
Čas za oceno, kako države članice uporabljajo evropsko pomoč, bo prišel, ko bo odobrena kakršna koli nova pomoč, in šele takrat bomo mogoče lahko potegnili sklepe iz ukrepov, ki so bili neustrezni, predvsem na socialnem področju.
Pervenche Berès
Gospod predsednik, gospod komisar, zelo jasno se boste spomnili, da smo, ko smo 24. aprila - kot je poudaril tudi moj kolega, gospod Cercas - podprli, potrdili in ratificirali povečanje aranžmaja pomoči za plačilne bilance, to storili pod dvema pogojema: prvič, da se ta pomoč ponudi pod ustreznimi pogoji, predvsem kadar gre za socialno pomoč, in drugič, da to poteka pregledno, tako da bi bilo Parlamentu jasno, na podlagi kakšnih pogojev so bili sklenjeni takšni sporazumi z zadevnimi državami članicami. Zato sem prepričana, da je nocojšnja razprava pravična, koristna in demokratična in da mora zagotoviti dokaze o učinkovitem ukrepanju.
Nahajamo se v skrajno kritičnem položaju, ki zadeva Evropsko unijo, in zelo jasno lahko vidimo, da ta kriza škodi samim temeljem solidarnosti med državami članicami, predvsem pa solidarnosti do določenih držav članic. Novice, ki prihajajo k nam iz Romunije, te razmere samo še slabšajo, saj smo zaradi politične negotovosti, ki jo povzročajo predvsem posledice te krize, v zelo težkem položaju.
Vendar pa si ne želim, da bi ponovili napake iz preteklosti, predvsem ne tistih, ki smo jih lahko pripisali MDS, ki je pred približno 10 leti uporabljal enačbe, na podlagi katerih so se stvari na koncu dejansko poslabšale. Poleg tega se nikakor ne strinjam s svojim kolegom poslancem, gospodom Gauzèsom, ki predlaga, naj ne izvajamo dlakocepskih preverjanj, temveč naj počakamo na naslednjo prošnjo in šele takrat preučimo kakovost porabe pomoči. Ne! Pogoje lahko opredelimo takoj, ko se pomoč nameni, in mislim, da je Evropa zato, ker na številnih področjih ni preverjala pogojev za pomoč, plačala dovolj visoko ceno, da bi v tem primeru zatisnila oči.
Danes je v Evropski uniji nesprejemljivo, da morajo za politike prilagajanja plačevati najranljivejši. Mislim, da pri tem ne gre za obtoževanje Komisije, da je slabo upravljala latvijsko politiko. Nihče v Parlamentu, gospod komisar, ni želel povedati, da želimo ubrati to pot.
Vendar pa ne moremo dovoliti, da bodo najranljivejši plačevali ceno proračunske zaveze Evropske unije in naše solidarnosti z Latvijo, saj smo prepričani, da to ni način za obnovo solidarnosti in ravnovesja latvijskega gospodarstva.
Marian Harkin
v imenu skupine ALDE. - Gospod predsednik, proces socialne zaščite in socialnega vključevanja EU je ključnega pomena za doseganje strateškega cilja Evropske unije, to pa so trajnostna gospodarska rast, številčnejša in boljša delovna mesta ter večja socialna kohezija.
V času gospodarske krize je nevarnost revščine in socialne izključenosti za številne državljane večja, predvsem pa je večja za tiste, ki živijo na robu družbe, za tiste, ki ostanejo brez službe, in za tiste, ki se zanašajo na različne mreže socialnega varstva, ki delujejo v različnih državah članicah.
S tem se Komisiji postavlja vprašanje, ali namerava vključiti socialno zaščito in proces vključevanja v zagotovitev srednjeročne finančne pomoči za plačilne bilance držav članic v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 332/2002.
Sama sem vedno previdna pri določanju prevelikega števila pogojev prejemnikom pomoči in pretirani birokraciji, to pa velja tako za države članice kot za MSP in posameznike. Toda če bo to določanje pogojev prispevalo k uresničitvi osrednjega načela EU, kot je socialna vključenost, potem je to prav zares potrebno. Ne moremo se zavzemati za proces socialne vključenosti in sestavljati na kupe dokumentov, ki opisujejo, kako to doseči, če obenem ne zagotavljamo, da je ta proces vključen v naše pobude.
Gospod komisar pravi, da smo ta posojila opremili s strogimi pogoji, vendar pa mi ni bilo povsem jasno, kaj ti pogoji sploh so in ali dejansko vključujejo izpolnjevanje socialnih pogojev.
Ne glede na okoliščine, v okviru katerih se sredstva EU izplačujejo, si ne moremo umiti rok in upati na najboljše. Prosili so nas, naj državam članicam zaupamo. S tem ni nič narobe, toda zaupanje si je vedno treba prislužiti, in če obstajajo kakršni koli pomisleki, potem menim, da jih je treba odpraviti.
Patrick Le Hyaric
Gospod predsednik, gospod komisar, gospe in gospodje, večina ekonomistov zdaj pravi, da je kriza v veliki meri posledica prenosa premoženja, ki ga je ustvarila delovna sila, v kapital, v dobičke. Še več: obstaja tudi splošno soglasje, da so v državah, ki so ohranile svoje stare sisteme socialnega varstva in svoje javne storitve, prebivalci zaradi krize utrpeli sorazmerno manj škode.
Vendar pa je problem, s katerim se ukvarjamo nocoj, dejansko v sami naravi pogojev, s katerimi opremljate dodelitev evropske pomoči ali pomoči Mednarodnega denarnega sklada prebivalstvom. Ta pomoč ne more biti več pogojena z načrti strukturnega prilagajanja, ki zmanjšujejo socialne izdatke in izdatke za usposabljanje in ki privatizirajo javne sektorje, vključno s socialnimi storitvami splošnega interesa. To je tisto, kar je danes postalo neučinkovito in kar je treba priznati. Vse to bo krizo, brezposelnost in revščino samo še poslabšalo.
Zato moramo po našem mnenju spremeniti merila tega izpolnjevanja pogojev in reči, da je evropska javna sredstva ali sredstva MDS mogoče pogojevati, mogoče združiti z novim sistemom odobritev, in da bodo dodeljena v skladu z novimi merili, ki so usmerjena v novo razporeditev premoženja in ki slednjo spodbujajo, da bi se tako povečale plače, pokojnine in minimalne socialne zahteve ter ohranila visoka raven socialne zaščite in zagotovitev delovnih mest za vse. Na koncu je socialni napredek tisti, ki gre v korak z gospodarsko učinkovitostjo, in ne obratno.
Arturs Krišjānis Kariņš
(LV) Gospod predsednik, gospod komisar, Evropska komisija je pokazala jasno in sodelujoče razumevanje do tistih držav članic, ki jih je kriza spravila v finančne težave. Stabilnih, močnih sistemov socialne podpore ni mogoče ohraniti, če države članice nimajo močnega gospodarstva. Moji kolegi poslanci predlagajo omejitev pogojev za nudenje finančne pomoči, vendar menim, da je to načeloma nezaželeno. Namesto tega bi morali resno preučiti možnost razširitve pogojev, pod katerimi je mogoče pridobiti finančno pomoč, pri tem pa bi morali omogočiti, da bi se ta pomoč uporabila ne samo za okrepitev proračunov in finančnih sistemov držav, temveč tudi za razvoj gospodarstva.
Vlaganje v gospodarstvo je potrebno, da bi se dolgoročno zagotovil stabilen sistem socialne podpore. Uporaba sredstev finančne pomoči bi tako bila najboljši način za čimprejšnjo zagotovitev pomoči državam članicam, ki imajo finančne težave. Izhod držav iz krize in njihova nadaljnja stabilizacija sta tesno povezani s politiko Evropske unije, ki se nanaša na te države. Samo usklajeno in učinkovito ukrepanje bo ustvarilo rezultate na ravni celotne EU. Finančna pomoč ni in ne more biti edini način, s pomočjo katerega lahko evropske države druga drugi pomagajo. Treba je najti večplastne rešitve, da bi se spodbudil gospodarski razvoj vseh držav članic Evropske unije.
Kinga Göncz
(HU) Države, o katerih govorimo v tem primeru, so nove države članice Evropske unije, ki so po spremembi režima morale poskrbeti za tiste države, ki so zaradi spremembe režima veliko izgubile, postati bolj konkurenčne po prestrukturiranju gospodarstva na odprtem trgu in ustvariti ter zgraditi gospodarstvo z uravnoteženimi strukturami. Ljudje v teh državah imajo torej najmanjše rezerve. To pomeni, da jim je težko odplačati domač dolg zaradi visokega deleža javnega dolga v tuji valuti. Brezposelnost narašča zaradi gospodarskih problemov, do katerih prihaja enostransko, večajo pa se tudi socialni izdatki.
Priča smo nestabilnosti, predvsem politični nestabilnosti, ki je posledica socialnih napetosti. V več državah narašča podpora skrajnim stališčem, širi pa se tudi populizem. Mislim, da moramo pri oceni razmer upoštevati vse te dejavnike in oblikovati vse druge ukrepe, ki jih še moramo sprejeti v zvezi z evropsko solidarnostjo in ki na tej solidarnosti temeljijo.
Jürgen Klute
(DE) Gospod predsednik, tema, o kateri nocoj razpravljamo, je bila že velikokrat na dnevnem redu Evropskega parlamenta. Znano je, da Komisija pri dodeljevanju pomoči upošteva pogoje Mednarodnega denarnega sklada. To je bilo povedano že nekajkrat.
Zato je Evropski parlament Komisiji že večkrat postavljal vprašanja. Novembra 2008 je Evropski parlament pozval Komisijo, naj predstavi analizo učinkov ravnanja bank, ki so takrat prenesle svoje premoženje iz držav članic, ki so se nedavno pridružile EU. 24. aprila letos je Evropski parlament ponovil svojo prošnjo. Prosil je tudi za zadnje informacije o izjavah o nameri med Komisijo in državami članicami, ki prejemajo pomoč, v katerih so podrobno opredeljeni pogoji za pomoč. Kolikor vem, do zdaj ni bilo nobenega odgovora na te prošnje.
Zato se moje prvo vprašanje glasi: ali je res, da na te prošnje do zdaj še ni bilo odgovora? Če to drži, potem se moje drugo vprašanje glasi: zakaj tega odgovora še ni? Moje tretje vprašanje pa je: kdaj lahko pričakujemo odgovor na te prošnje?
Theodor Dumitru Stolojan
(RO) Kot predstavnik Romunije, države, ki je od Evropske komisije prejela finančno pomoč za plačilno bilanco, bi se želel zahvaliti Evropski komisiji za hitro ukrepanje pri dodelitvi te pomoči, brez katere bi bili gospodarski in socialni problemi Romunije veliko hujši.
Države, ki so prejele finančno pomoč, imajo zagotovo veliko socialnih problemov, in lahko bi govorili o tem, kakšen način izpolnjevanja socialnih pogojev bi bilo mogoče vključiti v te sporazume o finančni pomoči. Če problem predstavimo na ta način, ne smemo pozabiti, da imajo te države sisteme zavarovanja in socialne pomoči, ki so prispevali k neravnovesju, zaradi katere je bila finančna pomoč za plačilne bilance potrebna. Zato moramo, če govorimo o izpolnjevanju socialnih pogojev, govoriti tudi o reformah, ki jih je treba opraviti v teh socialnih sektorjih, predvsem na področju pokojninskega sistema, da bi lahko dosegli srednjeročno in dolgoročno finančno vzdržnost, kar bo bistveno pomagalo pri reševanju problemov v teh državah.
Proinsias De Rossa
Gospod predsednik, MOD je nedavno - junija, ko je predstavil svoj globalni pakt o zaposlovanju - dejal, da bi svet po krizi moral biti drugačen.
Bojim se, da se to ne dogaja. Kar bi morali imeti na koncu krize, je bolj trajnostno gospodarstvo z dostojnim delom, s kakovostnimi javnimi storitvami in pošteno globalizacijo, ki gre v smeri izvajanja razvojnih ciljev tisočletja. Vendar pa tega nimamo. Kar imamo, je reševanje bank in finančnikov v Evropi in po svetu, ki preprosto poskušajo ohraniti svoje privilegije.
V istem času, ko Komisija kaznuje pretakanje več milijard evrov za reševanje irskih bank, imamo irsko vlado, ki prav v tem trenutku načrtuje uničenje lokalnega razvoja, uničenje razvojnih programov skupnosti, ki jih podpira Evropska unija. Odločili so se, da uničijo naš sistem izobraževanja.
Danes je Evropska fundacija za izboljšanje življenjskih in delovnih razmer predstavila poročilo z naslovom Prestrukturiranje v recesiji. Dovolite mi, da tukaj navedem samo dve vrstici: "V najboljšem primeru bi bilo zaželeno, da poskrbimo, da bodo ukrepi, ki obravnavajo trenutne probleme, ki jih je povzročila recesija, skladni z dolgoročnimi cilji." Komisija bi nedvomno morala vztrajati, da bodo vse države članice vsaj poskušale to storiti.
Czesław Adam Siekierski
(PL) V času gospodarske krize, ko vsi še vedno čutimo njene boleče učinke, so se mnoge države odločite, da vrsto finančnih institucij zaprosijo za finančno pomoč. Vendar pa se zdi smiselno vprašati, kolikšen delež teh nikakor nezanemarljivih vsot je dosegel tiste, ki jih je kriza najbolj prizadela, ali tiste, ki so v teh težkih razmerah v največji stiski.
Na tisoče ljudi v Evropi iz dneva v dan izgublja vir svojega vsakdanjega kruha in vsakdanjega kruha njihovih družin. Ali vlade držav članic sploh upoštevajo socialni dejavnik, ko prosijo za finančno pomoč? V to je mogoče podvomiti, če si ogledamo čedalje slabše razmere, v katerih mora živeti veliko ljudi, in naraščajočo brezposelnost v mnogih evropskih državah. Zato bi vas pozval, naj ne ostanemo brezbrižni ob potrebah navadnih ljudi, ki običajno najmočneje občutijo negativne vplive napak teh vlad.
Ilda Figueiredo
(PT) Uporaba načela gospodarske in socialne kohezije postaja posebej pomembna v kriznih razmerah. Ne zahteva samo precejšnjega povečanja v proračunu Skupnosti, temveč tudi pravično delitev tveganja, kakor tudi druge politike, ki dajejo prednost zaščiti in socialni vključenosti, ustvarjanju delovnih mest s pravicami za vse, ter dostopu do splošnih, kakovostnih javnih storitev, da bi tako vsem državljanom zagotovile temeljne pravice.
Sredstva Skupnosti in vse predlagane gospodarske in finančne ukrepe bi zato morala spremljati ocena njihovega socialnega vpliva, da bi se tako izognili širjenju neenakosti in revščine. Upamo, gospod komisar, da bodo pobude Evropske komisije po tej razpravi vključevale ta cilj.
Seán Kelly
Gospod predsednik, zanimivo - čeprav nekoliko zaskrbljujoče - je poslušati nocojšnji pogovor in razpravo, zlasti kadar Evropska unija ukrepa v dobri veri, da bi pomagala državam v težavah.
Naša država, Irska, je imela določeno korist, primer za to pa so predvsem sredstva za prilagoditev globalizaciji, ki bi morala začeti prihajati. Obenem se človek sprašuje, kako to, da prihaja do slabega upravljanja, ko se denar tem državam daje pod pogoji, ki so opisani kot zelo strogi. Človek bi si mislil, da je eden izmed teh strogih pogojev tudi zagotovitev, da do slabega upravljanja ne bo prišlo, in da se bo, če do tega pride, to tudi popravilo.
Ali lahko Komisija zagotovi, da bodo potem ta sredstva bodisi ustavljena ali odvzeta ali da bodo naložene določene kazni? Ni namreč sprejemljivo, da če nekaj damo - kot je rekla moja kolegica, gospa Harkin - na temelju zaupanja, to zaupanje ni obojestransko.
Drugič - in zadnjič -, nikoli več ne bomo v položaju, o katerem je govoril Proinsias de Rossa, in sicer, da bomo imeli po depresiji boljšo družbo, kot jo imamo zdaj.
Joaquín Almunia
Gospod predsednik, najprej bi želel povedati, da se v celoti strinjam s pogoji, ki jih je odobril Evropski parlament. In sicer Komisija počne naslednje: ko posoja denar tem trem državam članicam, ki koristijo aranžma pomoči za plačilne bilance, to počne tako, da vzame denar, ki ga posojajo trgi, in ga posodi pod popolnoma enakimi pogoji - pogoji, ki so za te države precej ugodnejši, kot bi jih lahko imele, če bi posojila jemala neposredno na trgu - hkrati pa določa še nekatere dodatne pogoje, da bi zagotovila, da bo ta denar odplačan, vendar pa pri tem upoštevamo štiri pogoje, ki ste jih omenili in ki jih je Parlament tudi sprejel. Z njimi se v celoti strinjamo.
Vendar pa pri uporabi aranžmaja pomoči za plačilne bilance uporabe proračunskih sredstev (strukturni skladi, Kohezijski sklad, program druge vrste, pomoč) ne smemo enačiti - zdi se mi namreč, kolikor sem razumel, da v nekaterih svojih govorih to poskušate - s posojili, namenjenimi reševanju finančnega problema v določeni državi.
Problem Latvije, ki je enak problemu, ki sta ga občutili Madžarska in Romunija, je v tem, da si mora pomagati s tem aranžmajem pomoči za plačilne bilance, saj posojil za financiranje svojih finančnih zahtev ne more dobiti na trgu. To je problem. Ne govorimo o programu za neko posebno dejavnost ali neke posebne programe; govorimo o državah, ki so se znašle v finančnih težavah. To je seveda deloma posledica krize, vendar pa so te težave zaradi slabega upravljanja v preteklosti veliko večje kot v drugih državah, kjer so bile razmere, objektivno rečeno, podobne.
Prosim, nikar ne krivite Komisije ali Evropskega parlamenta ali Sveta ministrov za slabo upravljanje nekaterih vlad nekaterih držav članic. To ni naša odgovornost; naša odgovornost je samo, da poskusimo pomagati pri reševanju finančnega problema. Ta finančni problem je deloma problem plačilnih bilanc, ki ima opraviti z zadolženostjo zasebnega sektorja, ki mora določene zneske refinancirati ali odplačati nekatere dolgove in ki se ne more samo financirati, da bi opravilo te transakcije; deloma, včasih, pa gre za potrebe javnega sektorja.
V primeru potreb javnega sektorja obstaja pri financiranju njegovega javnega dolga več možnosti za posebne pogoje in verjemite mi, da to tudi zahtevamo. Še predvčerajšnjim sem tukaj, v Bruslju, poskušal prepričati predstavnika vlade Latvije, naj poskrbi, da bodo ukrepi, ki naj bi bili vključeni v proračun za leto 2010, progresivnejši. Vendar, prosim, nikar ne zahtevajte od Komisije, da državo prisili k sprejetju davčne reforme, ki je ta država ne želi sprejeti, pa naj bo to dobro ali slabo, in vi to veste prav tako, kot jaz. Tega ne moremo.
Kaj torej lahko še storimo kot predstavniki evropskih državljanov? Naj dovolimo, da država postane nelikvidna? Naj ne plačamo njenih zunanjih obveznosti, bodisi da gre za javni ali zasebni dolg? Naj državo, ki se je znašla v finančnih problemih, prisilimo, da devalvira svojo valuto za 25 ali 30 %, zaradi česar bi še isti hip obubožale družine, podjetja in javni sektor, ki imajo dolgove v tuji valuti? Prepričan sem, da tega ne želite storiti, in enako velja zame. To so pogoji, v okviru katerih delamo.
Strinjam se z vašimi analizami: analizami gospoda De Rossa, analizami gospoda Cercasa, analizami gospe Berès, vseh vas; seveda se z njimi strinjam. Razmere v samih državah, kot sta Latvija ali Romunija, pa so trenutno precej bolj zapletene. Prosim, postavite se v položaj nekoga, ki mora ukrepati v imenu vseh vas, da bi se odločil, ali naj posodi denar državi, ki ne more dobiti posojila na trgih, kar večina držav članic lahko stori oziroma kar lahko stori večina industrializiranih držav. Takšno je stanje. To poskušamo rešiti in hkrati izpolniti štiri pogoje, ki ste jih opredelili vi in ki jih tudi sam podpiram.
Predsednik
Razprava je zaključena.
Pisne izjave (člen 149)
José Manuel Fernandes  
v pisni obliki. - (PT) Svetovna finančna kriza ima močan, globalen učinek na pretok ljudi po svetu. V tem okviru se zahteva večje politično in socialno povezovanje z močnejšo in bolj združeno Evropo. Evropska unija mora zagotoviti zaščito vseh temeljnih pravic na svojem ozemlju, kajti v nasprotnem primeru ne more pridigati politike, ki je v praksi ne izvaja. Zato podpiram nov okvir solidarnosti v Evropski uniji, ki lahko vsakemu evropskemu državljanu zagotovi minimalne socialne pravice. Na primer, minimalni standardi se zahtevajo na področju zdravstva, izobraževanja ter državnih pokojnin in dodatkov, kar bi bilo treba zagotoviti na evropski ravni. Mislim, da je ključnega pomena, da vzpostavimo te minimalne standarde, saj ti spodbujajo večjo skladnost delovnih pogojev, kar ima regulativen učinek na pretok podjetij in delovne sile. Jasno je, da finančna pomoč EU na eni strani ne more biti podvržena politikam, ki so v izključni odgovornosti držav članic, na drugi strani pa teh istih politik ne more podvreči pogojem. To pa ne pomeni, da ni zahteve po boljšem političnem in socialnem usklajevanju. Ravno nasprotno, to povezovanje je ključnega pomena.
Silvia-Adriana Ţicău  
v pisni obliki. - (RO) Finančna kriza je nekatere države članice prisilila, da so zaprosile za pomoč EU (Uredba Sveta št. 332/2002(1) z dne 18. februarja 2002) in mednarodno skupnost (Mednarodni denarni sklad). Ta pomoč mora biti usmerjena tako v zagotovitev ustreznih pogojev za zagotovitev socialne zaščite in vključenosti ter v izvajanje okvira, ki spodbuja gospodarski razvoj in ustvarjanje novih delovnih mest. V obdobju od marca 2008 do maja 2009 je raven brezposelnosti v EU-27 dosegla 8,9 %, število brezposelnih pa je s 5,4 milijona naraslo na 21,5 milijona. Izguba službe je glavna skrb evropskih državljanov. Evropska unija in njene države članice morajo biti zmožne ohraniti obstoječa delovna mesta in ustvariti druga, nova delovna mesta. To je mogoče s pomočjo učinkovitih naložb v kmetijstvo, izobraževanje in zdravje, kakor tudi v prometno in energetsko infrastrukturo. Vsak evropski državljan, ki zgubi službo, predstavlja evropsko družino z nižjim prihodkom in posledično slabšo kakovost njihovega življenja. Vsako ustvarjeno delovno mesto predstavlja družino z dostojnim življenjem in kakovostno izobraževanje za mlajšo generacijo. Uspeh evropskega modela se meri s kakovostjo življenja 500 milijonov prebivalcev Evrope.
