Ocena dublinskega sistema (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka je poročilo gospe Lambert v imenu Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve o oceni dublinskega sistema.
Jean Lambert
poročevalka. - Gospod predsednik, rada bi se zahvalila tudi poročevalcem v senci za njihov resničen interes in zavezo ter vsem tistim, ki so prispevali k temu poročilu.
II. dublinska uredba je, kot veste, del evropskega skupnega azilnega sistema in določa, katere države članice so odgovorne za preučitev in določitev prošnje za azil. Njen učinek je tudi zelo povezan z dobro izvedbo drugih direktiv, kot sta Direktiva o sprejemu in Direktiva o postopkih.
Poročilo našega odbora jasno navaja, da je Dublinska uredba (in pravzaprav sistem kot celota) sistem, ki temelji na zaupanju in zanesljivosti, tako da morajo vse države članice izpolnjevati svoje obveznosti.
Imamo številne skrbi, ki jih obravnavamo v tem poročilu (čeprav jih očitno ne bom obravnavala tukaj) o kakovosti izvajanja azilnega sistema, vpliva na zadevne posameznike in ali je II. dublinska uredba sploh učinkovita. Kakšne probleme ustvarja za nekatere države članice? Ali že skoraj vidimo nekaj in to preveč poenostavljamo glede na zapletenost vprašanja?
Glede kakovosti izvajanja vemo, da so hude razlike med državami članicami pri izvajanju poštene in temeljite obravnave prošenj za zaščito. To je nepravično za posameznika in nepravično do drugih držav članic. Dejansko, če pogledate eno ali dve državi članici znotraj Evropske unije, kot če bi bili prosilec za azil in bi se resnično bali za svoje življenje, bi morali biti skoraj samomorilski, da bi zaprosili za azil v eni ali dveh od njih, ker bi bile vaše možnosti, da bo prošnja sprejeta, tako majhne in bi bilo zato tveganje vaše vrnitve zelo visoko.
Zato se kot odbor strinjamo, da hočemo videti sistematične ukrepe, sprejete proti tistim državam članicam, ki jim ni uspelo v tem pogledu. Večina v odboru hoče tudi videti, da se dublinske predaje v take države članice ustavijo, dokler se ne odpravijo pomanjkljivosti, čeprav obstaja sprememba za to vprašanje, o kateri bomo glasovali jutri.
Za zadevne posameznike hočemo videti jasno izboljšanje kakovosti in doslednosti sprejemanja odločitev. Hočemo videti primere, ki so v celoti pregledani glede predaje in niso zaprti zaradi formalnosti (naš odstavek 11). Želimo jasne informacije za tiste, ki prihajajo v okviru Dublinske uredbe, želimo tudi povečati možnost ponovne združitve družin in v ta namen širšo opredelitev družine (čeprav vem, da je tudi tu pripravljena sprememba), tako, da se lahko mladoletnika preda, da živi s svojim edinim družinskim članom v Evropski uniji, celo, če je ta oseba bratranec, ne pa sorojenec.
Želimo tudi jasne postopke v zvezi z mladoletniki, ki se smejo predati samo v namen ponovne združitve družine; ti postopki bi morali vključevati tudi njihovo zastopanje in spremstvo ves čas, tako da se noben otrok ne bi izgubil med prevozom, kar se je na žalost že velikokrat zgodilo. Prosimo tudi za večjo uporabo humanitarne določbe, na primer za tiste, ki so še posebej ranljivi.
Zaskrbljeni smo zaradi morebitne razširitve Eurodaca za namene, ki niso identifikacija. Svet in Komisija bosta videla, da Parlament jemlje takšne zadeve zelo resno.
V zvezi s problemi (in vem, da bodo drugi kolegi še govorili o tem) je eno od vprašanj, ki nas prav tako skrbi, da bi lahko II. dublinska uredba ustvarila pritisk na nekatere države članice, ki so postale primarne vstopne točke v Evropsko unijo za prosilce za azil. Zato prosimo Komisijo, da podpre predloge o tako imenovani "porazdelitvi bremena", ki ne le finančno, temveč dejansko predstavlja rešitev za države članice in prizadete posameznike.
Jacques Barrot
Podpredsednik Komisije. - (FR) Gospod predsednik, uporaba dublinskega sistema je bila tehnično in politično ocenjena med razpravo, ki se je začela leta 2007 po zeleni knjigi o prihodnjem skupnem evropskem azilnem sistemu.
Na podlagi sklepov te dvojne ocenitve namerava Komisija še pred koncem leta predlagati spremembe Dublinske uredbe in Uredbe Eurodac in hkrati obdržati osnovna načela dublinskega sistema. Cilj je okrepiti učinkovitost sistema in zaščito tistih, na katere se nanaša.
Gospod predsednik, gospe in gospodje, moram se zahvaliti Parlamentu, da je sprožil razpravo o teh prihodnjih spremembah. To je razprava, ki bo, kot kaže, konstruktivna in nedvomno napeta. Komisija deli zaskrbljenost, izraženo v vašem poročilu, gospa Lambert, kar zadeva pomanjkljivosti. Soglaša s sklepom, da je uspeh dublinskega sistema odvisen od večje usklajenosti standardov zaščite na ravni EU. To je način za jamstvo enakega dostopa do zaščite vsem prosilcem za azil, predanim drugim državam članicam.
Potrebujemo oboje, večjo usklajenost zakonov držav članic o azilu in tudi večje praktično sodelovanje, kot je bilo zamišljeno v drugi fazi skupnega evropskega azilnega sistema.
Komisija namerava bolje opredeliti postopke in roke, ki jih bo treba spoštovati, in tudi izboljšati kakovost in zanesljivost podatkov, ki so vsebovani v podatkovni bazi Eurodac.
Gospod predsednik, gospe in gospodje, ne želim se preveč spuščati v podrobnosti, vendar je res, da razmišljamo o vrsti sprememb. Te vključujejo izboljšanje informacij, ki so dane prosilcem za azil, s katerimi bo pravica do pritožbe učinkovitejša, zagotovitev, da pridržanje prosilcev za azil ne bo samovoljno, razjasnitev pogojev in postopkov, ki naj se spoštujejo pri uporabi humanitarne določbe, ponudbo več jamstev za mladoletnike brez spremstva in razširitev pravic do ponovne združitve družin prosilcem za azil in upravičencem do subsidiarne zaščite.
Čeprav je bila kljub vsemu ocena dublinskega sistema pozitivna, je tudi res, da ta sistem povzroča dodatno breme nekaterim državam članicam, ki imajo omejeno zmogljivost za sprejem in absorpcijo, hkrati pa so podrejene posebnim migracijskim pritiskom zaradi svojega zemljepisnega položaja.
Komisija preučuje možnost uvedbe začasnega odloga uporabe dublinskih določb za preobremenjene države članice in tudi oblikovanje ekip strokovnjakov za azil, ki jih lahko pokličejo te nekoliko preobremenjene države članice.
Komisija jemlje na znanje znatna in konstruktivna priporočila, ki je vsebuje poročilo Parlamenta. Dali bomo vse od sebe in sprejeli vse potrebne ukrepe, da se bomo odzvali na skrbi, ki jih je izrazil Parlament v svojem poročilu o delovanju in vplivu dublinskega sistema.
Hvala gospa Lambert, gospe in gospodje. Pozorno vas bom poslušal, ker sem prepričan, da je izboljšanje pravice do azila pomembno vprašanje za prihodnost in rekel bi, za naše načrtovanje Evrope, ki mora ostati zvesta svoji veliki tradiciji prijaznega sprejemanja ljudi.
Simon Busuttil
v imenu skupine PPE-DE. - (MT) Ta zakon je treba znova preučiti. Dovolite mi, da poskusim razložiti zakaj. Ko je bil ta zakon izdan, je bil cilj, da bi vsakdo, ki prosi za azil, to se pravi, prosi za zaščito, lahko to storil v državi, kjer najprej pristane. To se zdi razumno, a ko je bil ta zakon izdan, si ni mogel nihče predstavljati, zlasti v tistem času, da bo toliko ljudi vstopalo in prihajalo v Evropsko unijo ali v državo članico z ladjami, prek Atlantskega oceana ali Sredozemskega morja in vstopalo v Evropsko unijo. To ni bila nikoli zamisel te uredbe in zdaj sili države v tem položaju, da prijazno sprejemajo te ljudi, ki prihajajo z ladjami v nesorazmernem, težkem in resnem stanju. Veseli me, ko slišim komisarja Barrota, ki tukaj pravi, da je ena od možnosti za ponovni pregled te uredbe, da se začasno odloži v primeru tistih držav, ki nosijo nesorazmeren delež določenega bremena. Zato potrebujemo: bodisi to bodisi dobro delujoč mehanizem solidarnosti, ki bo omogočil priseljencem, ki prihajajo v državo, ki nosi to breme, da bodo nadaljevali pot v naslednjo državo EU. Nujno je, da se opravi ta ponovni pregled in to čimprej.
Martine Roure
v imenu skupine PSE.
(FR) Gospod predsednik, dublinski sistem se mora uporabljati za določitev države članice, ki je odgovorna za obravnavanje prošnje za azil. Vendar je ta sistem zelo nepravičen. Prosilci za azil so lahko zato včasih vrnjeni v državo članico, za katero je znano, da bo zavrnila njihovo prošnjo za azil, medtem ko bi jim država članica, v kateri so najdeni, odobrila status begunca. To je prva krivica.
Poleg tega ta sistem predstavlja problem solidarnosti med državami članicami. Dobro je znano, da države članice, ki so na zunanjih mejah Evrope, nosijo veliko breme. Pri naši vrnitvi z Malte smo zahtevali, da se preveri samo načelo dublinskega sistema. Verjamemo, da država članica, odgovorna za obravnavanje prošnje za azil, ni nujno prva država vstopa. Pri obravnavi prošenj mora obstajati solidarnost.
Opazili smo resne pomanjkljivosti, zlasti v zvezi z zaščito mladoletnikov brez spremstva. Videli smo, da države članice ne uporabljajo dovolj instrumentov, ki omogočajo ponovno združitev mladoletnikov s člani njihove družine, ki so v drugi državi članici. Želimo tudi, da se mladoletniki lahko pridružijo, na primer, tetam in stricem, ki so v drugi državi članici, namesto, da bi bili prepuščeni samim sebi. Zato moramo razširiti pojem družine.
Nazadnje, obžalujemo, da nekatere države članice skoraj sistematično izvajajo pridržanje ljudi, ki čakajo na dublinsko predajo. Poudarjamo, da so ti ljudje zaprosili za mednarodno zaščito in da njihova prošnja še ni bila podrobno obravnavana. Ocena II. dublinske uredbe nam mora zato omogočiti, da popravimo resne pomanjkljivosti, ki smo jih opazili med zadnjimi obiski v centrih za pridržanje. Obiskali smo številne centre za pridržanje in moram vam povedati, da smo bili pri nekaterih od teh obiskov kar precej zgroženi.
Moram vas spomniti, da je cilj Dublinske uredbe, da se določi državo članico, odgovorno za obravnavo prošnje za azil. Uredba mora omogočati dostop do azilnega sistema in jamčiti, da država članica opravi podrobno obravnavo vsake prošnje za azil.
Evropska unija ne sme prezreti svoje odgovornosti do tretjih držav. Jamčiti mora zaščito pravice do azila.
Jeanine Hennis-Plasschaert
v imenu skupine ALDE. - (NL) Gospod predsednik, najprej bi se rada zahvalila poročevalki za izdelek, ki je v glavnem uravnotežen. Zato ne bi rada dlakocepila zaradi nekaj podrobnosti. Poleg tega, če smo povsem pošteni, je ocena že tako precej zastarela.
Prednostna naloga številka ena, vsaj za skupino zavezništva liberalcev in demokratov za Evropo, je poenotiti razpoložljive podatke na isti standard. Šele takrat bo možna resnično dobra in torej učinkovita ocena. Države članice bi morale res delati na tem, seveda s potrebno smernico Evropske komisije.
Pomembno je poudariti dejstvo (in očitno dajem tu drugačno oceno kot Martine Roure), da na podlagi pridobljenih podatkov o predaji ne moremo sklepati, da je dublinski sistem kot tak rezultat nesorazmernega bremena držav članic na evropskih zunanjih mejah v zvezi s predajo. Seveda (in to je tisto, kar pravita poročevalka in tudi komisar), zemljepisni položaj teh držav članic pomeni, da se soočajo z znatnim bremenom. Prav to je razlog, zakaj je skupina ALDE ves ta čas zagovarjala mehanizem obvezne porazdelitve bremen skupaj z dublinskim sistemom, ne le v smislu finančnih in materialnih virov, temveč tudi glede razporejanja kadra na terenu. Navsezadnje je 27 držav članic odgovornih za to, kaj se dogaja na zunanjih evropskih mejah.
Zelo me tudi zanima, komisar, kaj natančno ste imeli v mislih z možnostjo začasnega odloga. Kaj to vključuje? Ali to pomeni, da lahko prosilec za azil izbere državo članico, v katero želi iti, da lahko svobodno potuje naprej? Če lahko, potem bi to resno spodkopalo politično sporočilo dublinskega sistema. Na kratko, kar poskusite doseči mehanizem obvezne solidarnosti, za katerega se mi že ves čas zavzemamo.
Naj končam, če želi EU ohraniti svojo verodostojnost, mora res obstajati ustrezna in dosledna raven zaščite v vseh 27 državah članicah. Pomen primernega skupnega azilnega postopka in ustreznega statusa ni mogoče preveč poudariti.
Johannes Blokland
v imenu skupine IND/DEM. - (NL) Gospod predsednik, poročilo gospe Lambert bi nas moralo spodbosti, da resno razmislimo o tem vprašanju. Dejstva, ki jih opisuje poročilo, so zaskrbljujoča. Medtem ko Evropska komisija nadaljuje z novo pobudo na področju azilov in zakonitega priseljevanja, se zdi, da se izvajanja ne da nadzorovati. Izračun stroškov, podatki o prošnjah za azil in obravnavanje osebnih podatkov so neprimerni. Ta sklep se mi zdi zaskrbljujoč. Če dublinski sistem še ne deluje kot bi moral, kako bo deloval z novimi pobudami za preseljevanje? Se lahko ta parlament zanese na Svet in na Komisijo, da se bosta resno lotila izračuna stroškov? Se bo zaščita osebnih podatkov potem resno jemala?
Zelo rad bi slišal, kakšen sklep je potegnil Svet iz poročila gospe Lambert. Jasno mi je, da dublinski sistem še ni popoln. Ali lahko Svet razišče, ali bo izmenjava podatkov pravilno delovala z novimi pobudami o azilu in preseljevanju?
Stavros Lambrinidis
(EL) Gospod predsednik, II. dublinski sistem za odobreni azil bo treba sčasoma znova preučiti. Prvič, ni resnično evropski. Ne jamči resnične solidarnosti in podpore za tiste države članice, ki dobijo nesorazmerno število prosilcev za azil zaradi svoje zemljepisne lege.
Drugi in še pomembnejši razlog, zakaj ga je treba ponovno pregledati, je, da takšno nesorazmerno število pogosto neposredno ogroža humanitarno načelo in obveznost, da se ljudi, ki prihajajo na naše meje, ker iščejo zaščito, spoštljivo obravnava.
Vemo, da veliko držav članic občasno iz povsem razumljivih razlogov ni sposobnih izpolniti svojih obveznosti v skladu s predpisi ali pa se, kar je slabši primer, skrivajo za pomanjkanjem evropske solidarnosti, da bi upravičile celo skrajne kršitve človekovih pravic, ki jih zagrešijo njihove oblasti.
Praksa, kot je pridržanje mladoletnih oseb v nesprejemljivih razmerah in masovne zavrnitve prošenj za azil zaradi političnih razlogov niso utemeljene z nobenim pomanjkanjem solidarnosti. Vemo, seveda, tudi, da druge države članice, ki se ne soočajo s takimi problemi, menijo, da je njihova humanitarna obveznost izpolnjena, če obtožujejo druge države. Ničesar pa ne slišimo o solidarnosti.
Tako II. dublinski sistem v praksi vodi v vrsto obtoževanj in protiobtožb med državami članicami. Edini, ki resnično izgubljajo, pa so prosilci za azil. Zato je bistvenega pomena, da se vzpostavi resnično skupni evropski azilni sistem.
Predsednik
Razprava a se bo nadaljevala po razpravi o Gruziji.
