Röstförklaringar
Muntliga röstförklaringar
Gerard Batten
(EN) Herr talman! Jag vill framföra en röstförklaring om sammanträdeskalendern för 2012. Det vi röstade om var förstås bara strunt eftersom man inte tar itu med problemet med de tre olika parlamenten: Strasbourg, Bryssel och naturligtvis Luxemburg, som alla glömmer. De totala sammanlagda kostnaderna uppgår troligen till omkring 250 miljoner euro i månaden.
Jag vill komma med ett konstruktivt förslag. Varför sammanträder vi inte i Strasbourg vid tolv olika tillfällen under en vecka i stället för att sammanträda vid tolv olika tillfällen i Strasbourg: Första dagen - tre sammanträden, andra dagen - tre sammanträden, tredje dagen - tre sammanträden, fjärde dagen - tre sammanträden. På detta sätt behöver vi bara tillbringa en vecka om året här. Vi kan tillbringa resten av tiden i Bryssel om vi måste det, och vi kan göra enorma kostnadsbesparingar och undvika en mängd besvär.
Daniel Hannan
(EN) Herr talman! Det är något märkligt med parlamentets månatliga förflyttningar mellan två säten. Vi predikar om en sund finanspolitik, och ändå ger vi ut hundratals miljoner pund i månaden på att flytta tolkar och utskottssekreterare och alla ledamöter. Vi talar om global uppvärmning, och ändå släpper vi ut tusentals ton växthusgaser när en ström av lastbilar transporterar den nödvändiga dokumentationen fram och tillbaka.
Jag vet att parlamentsledamöterna använder sig av argumentet om den symboliska betydelsen av Strasbourg, den historiska tanken och så vidare, och jag känner mig ganska tilltalad av att EU som en klubb av nationer ska dela på institutionerna hellre än att koncentrera allt till Bryssel. Men låt oss på ett eller annat sätt få ett enda säte. Varför överlåter vi inte till parlamentet att besluta att vi aningen ska sammanträda här i denna vackra stad i Alsace permanent eller att vi ska sammanträda permanent i Bryssel?
Låt oss hur som helst få slut på slöseriet och låt oss i dessa kärva tider försöka återlämna en del av våra besparingar till våra hårt ansatta skattebetalare.
Bruno Gollnisch
(FR) Trots att de flesta röstade för förslaget innebär det ett försök att undergräva det som står i fördragen, som är mycket tydligt och där det fastslås att 12 sammanträden måste hållas i Strasbourg. För att slippa ett av sammanträdena hävdar man att två olika sammanträden skulle kunna hållas samma vecka. Detta är också ett sätt att gå förbi det mycket tydliga tolkningsbeslut som EU-domstolen avkunnade när parlamentet ville övergå från 12 sammanträden till 11.
I 20 år har vi upplevt förstulna försök att beröva Strasbourg sätet för EU. Visserligen - och mina kolleger har rätt när det gäller denna punkt - är den nuvarande situationen ohållbar, men vi är inte tvungna att göra Bryssel till EU:s Washington DC. Vi kunde ha sammanfört alla verksamheter i parlamentet i Strasbourg, men det hade krävts något annat än de franska myndigheternas ständiga försumlighet för att förverkliga detta.
Bernd Posselt
(DE) Herr talman! Det som hände i dag innebar inte att Bryssels lag segrade över Strasbourgs lag, eftersom vi också minskade antalet sammanträden i Bryssel med ett. Ställningen är därför 1 till Bryssel och 1 till Strasbourg. Men vi har röstat mot lagstiftningen - beslutet att hålla plenarsammanträdena för augusti och oktober under en vecka vardera är olagligt, eftersom man i fördraget har fastställt att det måste hållas plenarsammanträden varje månad.
Detta kan inte heller motiveras som en kostnadsbesparing eftersom kostnaderna - som för övrigt uppgår till 70 miljoner euro, vilket är mycket - inte uppkommer på grund av Strasbourg utan snarare på grund av att verksamheten ständigt, mot fördraget, flyttas in i skuggorna av byråkratin i Bryssel.
Om vi skulle koncentrera vårt arbete till Strasbourg skulle vi både spara pengar och få ett oberoende demokratiskt ansikte i Europa!
Peter Jahr
(DE) Jag anhöll att få tala om budgetförhandlingarna eftersom jag anser att Europaparlamentet inte alltid behandlas rättvist i detta sammanhang. Som parlamentsledamöter behöver även vi stödja besparingar, men vi måste också uppfylla våra skyldigheter på rätt sätt. Den föreslagna ökningen av budgeten för Europaparlamentet, som ligger långt under inflationstakten, är därför inte rimlig. Där tar man till exempel inte hänsyn till att antalet parlamentsledamöter har ökat med 18, att vi måste finansiera Kroatiens anslutning eller till de övriga investeringar vi måste göra.
Jag förmodar att man slutligen kommer att hitta en sund kompromiss om denna fråga.
Erminia Mazzoni
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Som vi vet är Turkiet en strategisk partner till EU. Landets läge är av avgörande betydelse för unionens ekonomiska och politiska intressen och gör att det har en viktig roll för att främja EU:s verksamhet i Svartahavsområdet och för att främja fredliga förbindelser i Mellanöstern.
I 2010 års rapport om de framsteg som har gjorts under förhandlingarna om Turkiets anslutning till EU visar man emellertid att processen går långsamt och att de politiska krafterna i Turkiet är emot vissa av de grundläggande bestämmelserna i associeringsavtalet. Jag anser inte att de turkiska myndigheterna har gjort några betydande framsteg när det gäller rättvisa, de grundläggande rättigheterna, informationsfrihet, religionsfrihet och invandring, trots det offentliga trycket på dessa frågor.
De ekonomiska intressena i regionen kan inte utgöra någon anledning för oss att göra eftergifter när det gäller grundläggande rättigheter och friheter. I parlamentets resolution intar man en bestämd ståndpunkt inför denna situation och uppmanar kommissionen och rådet att inte förslösa de positiva resultat som har uppnåtts sedan 2005 och framför allt att inte upphäva den befintliga bilaterala överenskommelsen genom tanken på ett privilegierat partnerskap.
Jag är orolig över att man genom denna partnerskapstanke skulle kunna äventyra påskyndandet av den anslutning som måste fortsätta att vara vårt övergripande mål.
Jarosław Kalinowski
(PL) Herr talman! Vår jord är till större delen täckt av vatten. Emellertid uppskattar vi inte så ofta potentialen och betydelsen av hav och oceaner för den ekonomiska utvecklingen.
Atlantregionen är särskilt viktig för fiske, transporter och energi. Den är källan till nästan 50 procent av världens fångster samt till en mängd olika mineraltillgångar som metaller, olja och gas. Våldsamma klimatfenomen inträffar också där, och dessa kan få katastrofala följder för kustregionerna. Därför är det viktigt att utforma den rätta strategin för Atlantregionen - en strategi som stärker god förvaltning och bidrar till skyddet av miljön och till ett bättre liv för människorna i regionen.
Erminia Mazzoni
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Diskussionen om denna resolution måste grundas på direktiv 2008/56/EG, det så kallade ramdirektivet om en marin strategi.
Som min kollega sade i sitt tidigare anförande handlar resolutionen om skyddet av den marina miljön, eftersom man genom det direktiv jag nämnde fastställer gemensamma principer, på grundval av vilka medlemsstaterna måste utveckla sina egna strategier tillsammans med tredjeländer för att uppnå goda miljövillkor i de marina vatten de är ansvariga för.
Detta är därför den ram på vilken strategin för Atlantområdet borde ha byggts, samt på grundval av rådets anvisningar av den 14 juni 2010, vilket påpekades av kommissionsledamoten när han talade i parlamentet.
I stället ligger den resolution som har lagts fram för omröstning i parlamentet utanför denna ram, och där föreslår man - till skillnad från resultatet av det samråd som har genomförts av kommissionen - en makroregional strategi samt att man ska arbeta med territoriella i stället för marina frågor.
Denna inriktning innebär att man fattar ett annat beslut. Jag hoppas att man genom kommissionens meddelande, i enlighet med de tidigare uttalandena i parlamentet, kommer att föra tillbaka initiativet till räckvidden för direktivet om den integrerade marina strategin, som jag stöder i dess nuvarande utformning. Därför har jag har avstått från att rösta.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
(PL) Herr talman! Det gladde mig att höra resultatet av omröstningen om framstegsrapporten om Turkiet. Jag är säker på att alla ansträngningar som syftar till att förvandla Turkiet till verklig pluralistisk demokrati där man värnar om skyddet av de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna förtjänar vårt stöd.
De senaste åren har visat att Turkiets ansträngningar att bli en av EU:s medlemsstater har positiva effekter. Unionens medlemsstater bör fortsätta att stödja Turkiet att genomföra dessa reformer. Det är nödvändigt att framför allt koncentrera sig på de mest problematiska frågorna, till exempel den konstitutionella reformen, pressfriheten, kvinnornas rättigheter och skyddet av de nationella minoriteterna. Jag vill också rikta uppmärksamheten på problemet med genomförandet av tilläggsprotokollet till avtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Turkiet.
Debora Serracchiani
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag har röstat för resolutionen om Turkiet eftersom den konstitutionella reform som ägde rum den 12 september förra året enhälligt betraktades som ett viktigt framsteg av Turkiet när det gäller EU.
Naturligtvis återstår fortfarande många åtgärder att vidta, och i detta sammanhang vill jag uttrycka min oro över de många arresteringarna av journalister. Jag vill understryka att Turkiet är EU:s sjunde största handelspartner, att EU är Turkiets viktigaste handelspartner och handeln - som i århundraden har bedrivits utan problem - har främjat integrationen och det fredliga samspelet mellan folken.
Jag välkomnar därför de stora framsteg som har gjorts för att inleda förbindelser mellan EU och Turkiet, framför allt genom de vattenvägar som korsar norra Adriatiska havet och norra Tyrrenska havet, där man nu ser en ström av över 250 000 lastbilar om året passera i båda riktningarna, tillsammans med en viktig järnvägslänk för godstransporter från hamnar till destinationer inom EU. På detta sätt har det varit möjligt att bli av med en betydande mängd tunga lastbilar på vägarna, och jag hoppas att detta kommer att fortsätta.
Andrzej Grzyb
(PL) Herr talman! Turkiet är en viktig granne till EU, och den rapport från 2010 som har lagts fram belyser viktiga förändringar som har ägt rum i detta land. De konstitutionella förändringarna gör otvivelaktigt ett starkt intryck, och de är ett grundläggande bidrag till demokratiseringen av livet i Turkiet.
Det finns emellertid områden där vi skulle vilja se större framsteg. En viktig fråga i detta sammanhang är naturligtvis främjandet av förbindelserna med grannländerna. Utan en lösning av Cypernfrågan hamnar alla andra frågor för alltid i en återvändsgränd. En liknande situation föreligger i fråga om de grundläggande friheterna, däribland religionsfriheten. Jag hoppas att slutsatserna i rapporten tyder på att framsteg kan uppnås i Turkiet och att man erkänner att landet förändras inte bara ekonomiskt utan också i frågor som är viktiga med tanke på medborgerliga rättigheter och frihet.
Adam Bielan
(PL) Herr talman! Som medlem av förra årets delegation till Turkiet hade jag möjlighet att med egna ögon se de framsteg Turkiet gör när det gäller integrationsprocessen med EU. Vi bör förvisso ha en positiv inställning till de turkiska myndigheternas sätt att hantera frågor som rör religionsfrihet, kvinnornas rättigheter, fackföreningsrättigheter, rättsreformen, översynen av lagstiftningen för radio och tv och förbättringarna av förbindelserna mellan det civila och militären. Jag medger också att det är viktigt att förbättra förbindelserna mellan regeringen och oppositionen, att respektera mediefriheten, inklusive internet, att göra förbättringar på området för de medborgerliga rättigheterna och rätten till mötesfrihet och genomföra en grundlig reform av valsystemet. Ytterligare en störande sak är det ökande problemet med våld i hemmet och så kallade hedersmord. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt frågan om att öppna gränsen mellan Turkiet och Armenien och till stöd för förhandlingar om en stabilisering av situationen på Cypern. Jag stöder resolutionen, eftersom jag anser att utvidgningen av EU med Turkiet ligger i vissa EU-medlemsstaters intresse, däribland Polens.
Markus Pieper
(DE) Herr talman! Jag har avstått från att rösta om framstegsrapporten om Turkiet, men inte därför att jag inte samtycker till analysen i den - trots vissa reformer är kritiken av presscensuren, kränkningarna av de mänskliga rättigheterna, det turkiska valsystemet och religionsfriheten tillräckligt avslöjande. Anledningen till att jag avstod från att rösta är att jag anser att Europaparlamentet måste reagera tydligare.
Om Turkiet vägrar att genomföra viktiga reformer måste vi avbryta medlemsförhandlingarna. Det är på tiden att parlamentet kräver att anslutningsförhandlingarna upphör.
Hannu Takkula
(FI) Herr talman! Det är helt sant att Turkiet har gjort framsteg under de senaste åren, men när vi ser på Köpenhamnskriterierna för medlemskap i EU har Turkiet fortfarande en lång väg att gå. Vi kan kanske förutsäga att Turkiets anslutning till EU inte kommer att äga rum under vår livstid. Framför allt har landet fortfarande en lång väg att gå när det gäller de viktiga antaganden vi gör om mänskliga rättigheter och rättigheterna för kvinnor och barn. Dessa rättigheter är emellertid centrala för EU och värdegemenskapen.
Det är också mycket viktigt att överväga situationen på Cypern. Om Turkiet vill ockupera halva Cypern, som är en av EU:s medlemsstater, måste vi naturligtvis vara hårda mot dem i denna fråga. Vi kan inte acceptera en situation där Turkiet nu spelar två olika spel och följer två olika program. I denna fråga bör vi uppmuntra dem att utvecklas demokratiskt men mycket tydligt förklara att EU inte kommer att ge upp sina värderingar och försäkra dem att detta är ett faktum.
Daniel Hannan
(EN) EU:s attityd till Turkiet kommer en dag att betraktas som ett generationsfel, som ett etiskt misstag. Vi kunde rimligen ha antagit en av två principer. Antingen kunde vi med god vilja ha arbetat för en eventuell anslutning eller så kunde vi från början ha sagt: ”Hör ni, det kommer inte att bli någon anslutning. Låt oss därför utarbeta ett alternativt arrangemang.” I stället har vi utlovat en eventuell anslutning med fingrarna korsade bakom ryggen. Vi har avgett löften som vi inte har för avsikt att uppfylla.
Se nu på saken ur Ankaras synvinkel. Hade de gjort en rad svåra och smärtsamma medgivanden om radiosändningar, om sekulariseringen och framför allt om Cypern, en fråga där turkcyprioterna röstade för EU-planen och där enstaka grekcyprioter förkastade den och belönades?
Vi har fått dem att kräla i stoftet om massakrerna i Armenien, vi har pådyvlat dem tiotusentals sidor om gemenskapens regelverk och i slutändan kommer vi att göra helt om och knäppa med fingrarna åt dem.
Vi riskerar just det vi påstår att vi fruktar, nämligen en alienerad västfientlig stat på tröskeln till Europa. För 50 år sedan försvarade turkarna Europas flank mot bolsjevikernas expansionism. Vi kanske en dag ber dem att göra detsamma mot den jihadistiska extremismen. De förtjänar bättre.
Bernd Posselt
(DE) Herr talman! Trots att jag delar Markus Piepers oro har jag röstat för denna rapport eftersom vi åter - i början av rapporten - mycket tydligt har fastslagit att förhandlingarna för vår del är en lång process utan förutbestämt resultat. Vi förkastade förslaget från gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen där man försökte specificera anslutningen, liksom vi har gjort när det gäller liknande förslag av socialdemokraterna föregående år. Parlamentet har därför hittat den rätta linjen.
Vi bör emellertid snart vidta nästa steg och, som Markus Pieper sade, uppriktigt förklara för Turkiet att för vår del kommer en turkisk anslutning helt enkelt inte i fråga eftersom det skulle överbelasta Turkiet och överanstränga EU. Ett politiskt integrerat EU med Turkiet som medlem är inte möjligt. Det är en stor villfarelse som vi måste överge.
När det gäller de framsteg som har gjorts ligger de i Turkiets intresse, ett land som är medlem av Europarådet och Nato och som är vår närmaste bundsförvant.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Herr talman! Jag vill hänvisa till den diskussion som ägde rum i parlamentet om Montenegros europeiska integrationsprocess. Under diskussionen bad jag företrädaren för kommissionen och rådet om en tidtabell för denna process och att säga när Montenegro kan bli en fullvärdig kandidat till medlemskap i EU. Tyvärr fick jag inget svar på denna fråga. Trots detta röstade jag för att parlamentet skulle anta resolutionen, eftersom jag anser att det finns viktiga skäl varför vi bör göra det. Först och främst är detta en viktig resolution för Kroatien. För det andra är detta en vägvisare för andra länder som i dag är en del av Balkan. Jag anser emellertid att det finns en tredje, mycket viktig anledning: Det är en positiv resolution där man visar att unionens värderingar fortfarande är attraktiva.
Bernd Posselt
(DE) Herr talman! När det handlar om utvidgningspolitik behöver vi någon form av regelverk. Vi måste därför, som planerat, slutföra förhandlingarna med Kroatien i juni och sedan inleda anslutningsprocessen för detta land under hösten med vår omröstning. Vi vill att Kroatien ska vara medlem av EU nästa år eller senast året därefter.
Allt måste sedan fortsätta, men hur? Vi måste integrera den lilla men svåra återstoden av sydöstra Europa. Först och främst gäller det Makedonien och sedan Montenegro. Detta är en signal till de andra staterna i regionen att de, om de uppfyller kriterierna, också har en plats i våra led. Till skillnad från Turkiet är detta i grunden europeiska stater, och därför har de naturligtvis en framtid inom gemenskapen.
Framför allt är Montenegro ett litet land med en viktig europeisk tradition. Jag ser redan fram mot förhandlingarna med Montenegro.
Clemente Mastella
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Det återstår fortfarande mycket att göra för att bekämpa diskrimineringen i EU. Jag håller med föredraganden Lívia Járóka när hon säger att även om den diskriminering som är baserad på etnicitet nu skulle kunna anses vara utplånad fortsätter den socioekonomiska utestängningen av de flesta romer, vilket är en av de största utmaningar vi måste ta itu med under de kommande åren.
Detta beror på en hel rad faktorer, t.ex. geografiska nackdelar, låg utbildningsnivå eller sammanbrottet för de centralt planerade ekonomierna som lockar till sig många lågkvalificerade arbetstagare.
En strategi för att förbättra deras socioekonomiska integrering kommer inte att äventyra utan snarare komplettera lagstiftningen mot diskriminering. En betydande del av de europeiska romerna står inför sådana osäkra och ogynnsamma villkor att åtgärder som syftar till att främja social integrering måste betraktas som ett sätt att avhjälpa en av de största bristerna i arbetet med att förverkliga de grundlagsstadgade mänskliga rättigheterna i Europa.
Jens Rohde
(DA) Herr talman! Det blir alltid en känslomässig debatt när vi diskuterar romerna här i parlamentet. Det finns en grupp som anser att vi inte bör göra någonting - det angår inte EU - och sedan finns det en annan grupp som anser att vi inte kan betala ut nog med pengar, även om de inte används på rätt sätt. Inget av dessa sätt att angripa problemet är särskilt användbart, och i varje fall löser vi inte romernas problem. Det är därför bra att vi har detta betänkande. Det är bra därför att vi nu har fattat ett beslut att undersöka de resultat som har uppnåtts som ett resultat av de betydande medel som vi redan har anslagit till integreringen av romerna. Vi behöver se vilka projekt som har varit till nytta för integreringen innan vi kan fastställa en lämplig strategi och därigenom se till att pengarna används på ett bra sätt. Venstre, Danmarks liberala parti har därför röstat för detta betänkande. Det innebär att arbetet för romerna går framåt. Tack så mycket, herr talman!
Salvatore Iacolino
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Med dagens antagande av detta initiativbetänkande har parlamentet gjort verkliga framsteg för en lämplig integrering av romerna i de samhällen som tar emot dem.
Det är i hög grad vår sak att övervinna marginaliseringen av de romska samhällena genom att fullständigt erkänna deras grundläggande rätt till sjukvård, utbildning och skydd av sårbara grupper. Vi välkomnar också bättre samordning med lokala och regionala organ samt förbättringen av den del av texten som innehåller bestämmelser om att konkreta kontroller ska göras av att medlen använts på ett konsekvent och effektivt sätt i förhållande till det förväntade resultatet tillsammans med den del där man inför kriterier för att belöna medlemsstater som garanterar att de tilldelade resurserna används på ett korrekt sätt.
Emellertid kunde troligen mer ha gjorts när det gäller erkännandet av ömsesidiga rättigheter och förpliktelser, eftersom det är viktigt att komma ihåg att romerna har ett gemensamt ansvar för sin effektiva integrering.
Carlo Fidanza
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Vi är alla överens om behovet av en europeisk strategi för integrering av romer, och naturligtvis får man inte undervärdera den eventuella diskrimineringen av romerna, men rättigheter kan inte finnas utan förpliktelser, och ingen integration kan finnas utan laglighet.
Chockerande ohygieniska illegala slumområden, en stor andel ungdomar som lämnar skolan i förtid, illegala verksamheter som t.ex. stöld och häleri, kvinnor och barn som drivs ut i prostitution, tiggeri, vägran att ta emot alla de erbjudanden om integration och sysselsättningsstöd som föreslås av de lokala myndigheterna. Detta är verkligheten för många romska samhällen i mitt land och i andra europeiska länder. Det är lite falskt att säga att ansvaret enbart ligger hos institutionerna och aldrig hos dem som har valt att utsätta samhället för ett sådant uppträdande.
Slutligen beklagar jag att man i denna text underlåter att hänvisa till det korrekta genomförandet av direktiv 2004/38/EG, där man fastställer stränga krav för EU-medborgare som vistas i en annan medlemsstat och om utvisning av dem av säkerhetsskäl. Av dessa anledningar har jag röstat mot de övriga i min grupp.
Alfredo Antoniozzi
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Lívia Járókas betänkande är särskilt viktigt just nu och kommer att, tillsammans med det meddelande som kommissionen är på väg att anta, fungera som utgångspunkt för vidare diskussioner inom ramen för EU-plattformen för romers integrering, som ska äga rum i Budapest den 7-8 april.
Jag stöder ett införande av bindande miniminormer på EU-nivå för utbildning, sysselsättning, boende och hälso- och sjukvård. Jag anser att man bör lägga särskilt fokus vid grundskolan, som är avgörande för att den romska minoriteten ska kunna integreras helt.
Den tydliga vädjan som Frankrike, Rumänien, Bulgarien och Finland riktat till kommissionen är mycket välkommen. Kommissionen behöver dock ta mer ansvar och ta en aktiv, strategisk och ledande roll i genomförandet av en effektiv strategi för romers integrering. Det finns ett tydligt behov av att definiera vilka skyldigheter de nomadiserande folkgrupperna har.
Pino Arlacchi
(EN) Herr talman! Min grupp stöder betänkandet eftersom det är ett steg i rätt riktning i det att man efterlyser en EU-strategi och en färdplan för integreringen av romer.
Betänkandet utgår ifrån en klar inblick i de ytterst heterogena kulturella aspekterna mellan olika romska samhällsgrupper i Europa. Samtidigt vill man ha ett införande av bindande miniminormer på EU-nivå för att inleda en verklig integrationspolitik. EU-strategin behandlar alla typer av kränkningar av romernas grundläggande rättigheter och efterlyser ökad tillgång för romer till arbetsmarknaden genom mikrokrediter för företagande och egenföretagande. Min grupp uppskattar särskilt det fokus som läggs vid utbildning för romska barn, i synnerhet upphävande av segregeringen i klassrum genom att anställa romska skolmedlare och öka antalet romska lärare.
Lara Comi
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Detta viktiga initiativbetänkande belyser behovet av att ta fram en EU-strategi för den sociala integreringen av romer. Det stämmer att vi behöver bekämpa den ekonomiska och sociala diskrimineringen av EU:s romer, vilken har ökat på grund av den ekonomiska krisen.
EU måste ta fram en rättslig ram och undvika att hantera detta problem genom icke-bindande lagstiftning, eftersom den är otillräcklig och inte hjälper att nå våra mål. Det är lika viktigt att behålla arbetsgruppen för romer som en permanent organisation och börja utforma en mekanism för detta som liknar den som bedömer den inre marknaden.
Sedan måste EU göra allt i sin makt för att garantera sina medborgare - och i synnerhet de mest utsatta grupperna - skydd av alla mänskliga rättigheter som rör människans värdighet. När allt kommer omkring är integreringen av romer främst en fråga om grundläggande rättigheter, även om vi måste be de romska samhällsgrupperna att försöka integrera sig och inte stänga in sig i sin värld där de inte respekterar EU:s eller medlemsstaternas lagar.
Antonello Antinoro
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Med dagens omröstning har vi kommit närmare en - hur ska jag uttrycka det - definitiv lösning på detta problem, men vi har inte antagit den bästa lösningen.
Jag vill påpeka att de över 300 ändringsförslag som lagts fram till betänkandena har omvandlats till 38 kompromissändringsförslag - som alla antagits - vars syfte är att ge en bättre definition av strategins prioriterade sektorer, det vill säga strategins mål. Genom den permanenta arbetsgruppen kommer kommissionen att behöva se till att man samlar in och sprider statistik och god praxis, och medlemsstaterna kommer att behöva utse en regeringstjänsteman - förhoppningsvis på hög nivå- som ska fungera som kontaktpunkt för genomförandet av strategin.
Vi kunde dock varit skarpare och ärligare om vi betänkandet hade tagit upp de åligganden och skyldigheter som den romska samhällsgruppen i vilket fall bör respektera i värdlandet. Det är vad jag hoppas på, nämligen att vi snart hittar lösningar som gör det lättare för denna samhällsgrupp att lättare samexistera i samtliga medlemsstater.
Roberta Angelilli
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Inga fler barn som inte går i skolan, inga mer barn som tvingas tigga eller exploateras. Detta är bara ett par av målen i Lìvia Járókas betänkande, som är ett viktigt politiskt initiativ.
Förutom principförklaringar väntar vi på kommissionens förslag - som ska komma i april - för att vi ska få tydligare och utökat delat ansvar och samarbete mellan medlemsstaterna och EU-institutioner när det gäller romer. Målet måste vara att på bästa sätt tillvarata de resurser som finns, till att börja med EU:s medel, och undvika att lokala myndigheter tvingas ta hand om alla problem och hantera konstanta nödsituationer.
Sedan hoppas jag att en debatt inleds om direktiv 2004/38/EG, där specifika villkor fastställts - som arbete, tillräckliga ekonomiska resurser och sjukförsäkring - för att behålla rätten att bo i ett visst land, men som samtidigt lämnar ett antal luckor när det gäller situationer där dessa krav inte fullföljs. Denna brist måste åtgärdas så fort som möjligt.
Raffaele Baldassarre
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag röstade för betänkandet, och jag vill gratulera Lìvia Járóka till det arbete hon gjort. Hon har lyckats sammanföra olika ståndpunkter och upprätta tydliga mål och prioriteringar för strategin, nämligen specifika åtgärder mot kringresande, garanterad grundläggande hälso- och sjukvård, lika tillgång till grundskole-, gymnasie- och högskoleutbildning och rätten till boende.
Strategins syfte är en verklig integrering. Det är uppenbart att kommissionens och lokala myndigheters roll kommer att vara avgörande när det gäller att kontrollera och förvalta EU-medel.
Den enda bristen i betänkandet är frånvaron av instrument för att ta reda på hur stark önskan om integration är i de romska samhällsgrupperna och de konsekvenser som kan uppstå av eventuell motvillighet mot att stanna i en medlemsstat eller delta i insatser och hjälp- och välfärdsprogram, som inte kan pågå i det oändliga utan att uppvisa resultat.
Mitro Repo
(FI) Herr talman! Jag röstade för Lìvia Járókas betänkande, men jag vill förklara min ståndpunkt lite närmare. På många sätt utgör romerna en paradox för EU. EU:s grundläggande värderingar och ideal utmanas i praktiken, men å andra sidan handlar detta om en grundläggande rättighet, det vill säga den fria rörligheten, som är en traditionell livsstil för en nation. Det finns romer även i Finland; där är problemet främst den undermåliga utbildningsnivån och påföljande arbetslöshet. Därför måste vi investera särskilt i utbildning.
En slapp lagstiftning räcker inte längre, inte heller slappa åtgärder. Vi behöver en konsekvent lagstiftning och praktiska åtgärder som är bindande för alla. Alla medlemsstater och EU-institutioner har ansvar för detta. Kali sarakosti: Glad fasta till er alla.
Miroslav Mikolášik
(SK) Herr talman! Vi diskuterar integrationen av romer. Det finns romer i många EU-länder - både i Öst- och Västeuropa.
Det är intressant att även om både frihet och demokrati har funnits längre i västeuropeiska länder än i centrala och östra Europa, vilket vi ser i mitt eget land och vårt grannland Ungern, ser vi liknande problem både i väst och öst. Vi har inte övervunnit dessa skillnader än.
Man pratar om integrationen av romer i syfte att de ska lyckas på arbetsmarknaden och få en bättre hälsa. Enligt den nuvarande lagstiftningen är tillgång till utbildning och sjukvård garanterad överallt, och det är synd att den romska befolkningen i många fall inte skickar sina barn till skolan för att få utbildning.
Hannu Takkula
(FI) Herr talman! Efharisto, tack. Lìvia Járókas betänkande är utmärkt. Jag tror att alla här i parlamentet håller med om att det är dags att agera på EU-nivå för att se till att alla omfattas av de mänskliga rättigheterna. För tyvärr har de inte tillämpats när det gäller romer.
Det räcker inte med ett bra betänkande: vi behöver handling. Nu är det dags att ställa en grundläggande fråga. Hur går vi vidare nu för att förhindra att betänkandet blir en naiv dröm eller ett hopkok av olika åsikter? Hur får vi det att fungera i praktiken så att romerna får en bättre ställning i EU?
Det är även viktigt att göra en uppföljning av betänkandet. Vi kanske behöver en ombudsman för frågor som rör romer på EU-nivå, som kan rapportera om åtgärderna som vi beslutat om och som ser till att de fungerar i praktiken. På så sätt kan vi hantera detta på ett korrekt och lyckat sätt.
Clemente Mastella
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Den senaste tidens djupa ekonomiska kris som har drabbat Europas industrier har också tydliggjort industrins betydelse för EU:s ekonomi.
EU:s ekonomi har oftast utgått från tanken att marknaden ska reglera sig själv, och hittills har den bedrivits huvudsakligen genom enstaka åtgärder i stort sett utan samordning mellan medlemsstaterna. I Europa 2020-strategin erkänns för första gången behovet av ett nytt förhållningssätt genom ett flaggskeppsinitiativ. Det är dags för EU att till fullo utnyttja medlemsstaternas gemensamma möjligheter till hållbar förnyelse och ytterligare utveckling av den industriella basen med kvalitetsarbeten.
EU:s industrier måste behålla ledarskapet på nyckelområdena och får inte hamna på efterkälken. Det är dags för EU att välja sin egen väg för framtidens industri. Vi måste se till att EU:s marknad skapar sitt eget förädlingsvärde.
Därför krävs en tydlig makroekonomisk samordning av den ekonomiska politiken, skattepolitiken och budgetpolitiken som verkar för tillväxt och sysselsättning, t.ex. genom en harmonisering av företagsbeskattningen.
Erminia Mazzoni
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Bernd Langes betänkande behandlar ett högaktuellt problem: hur vi ska reagera på den ekonomiska och finansiella kris som på allvar har drabbat vår produktionsstruktur.
Jag anser att svaret i denna resolution är mycket positivt eftersom den lyckas föra samman de variabler som krävs för att skapa en bra ekonomisk återhämtningsplan. Tanken att fokusera på innovation och forskning med hänsyn till storleken på vår näringslivsbas är mycket viktig, och jag anser att den livar upp kommissionens kanske något mer konservativa hållning.
Jag uppskattar föredraganden Bernd Langes arbete, som har lyckats integrera mer än 500 ändringsförslag och lägga fram en resolution som totalt sett bidrar enormt till vårt arbete. Vad som växer fram är en riktad industripolitik i europeiska termer, som omfattar de olika sektorerna och som medverkar genom användningen av övervakningsmodeller både ovanifrån och nedifrån.
En kontroversiell punkt återstår: det europeiska patentet. Jag är fortfarande helt emot denna fråga, men det har inte hindrat mig från att rösta för detta mycket positiva betänkande.
Alfredo Antoniozzi
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Detta betänkande belyser många positiva aspekter och återspeglar de funderingar och krav som olika nationella branschförbund har uttryckt. Därför kan jag inte annat än stödja den allmänna andan i Bernd Langes betänkande.
Men vissa viktiga frågor har inte tagits upp eller lösts, t.ex. kravet på nya lagstiftningsåtgärder för resurseffektivitet och, framför allt, frågan om ett djupare samarbete på patentområdet. Vi måste nu absolut ta itu med frågan om EU:s regler för ursprungsmärkning som enligt min mening är ett oumbärligt verktyg för att stärka och förbättra den europeiska industrin och dess konkurrenskraft.
Jag har röstat för Bernd Langes betänkande därför att jag hoppas att antagandet av detta betänkande kommer att mana alla institutioner att arbeta för att genomföra det ambitiösa program som har lagts fram och omsätta det i praktiska strategier.
Jarosław Kalinowski
(PL) Herr talman! Industrin utvecklas över hela världen med en enorm hastighet. För att inte hamna efter Kina eller Indien krävs omedelbara ändringar. Europa, som är litet i jämförelse, bör dock erbjuda världen mer än bara fler giftiga fabriker, så därför anser jag att det är rätt att investera i ny teknik, i att utveckla medicinen och farmakologin och i innovativa lösningar inom områden som vi redan känner till väl, bland annat jordbruket. Jag syftar inte på enorma anläggningar för boskapsuppfödning, utan på skapandet av nya lösningar som gör det enklare att odla grödor, föda upp djur och producera hälsosam och ekologisk mat, samt att producera energi från alternativa energikällor. Det är just sådana investeringar som dagens ekonomi behöver. Innovativa lösningar är också ett svar på de demografiska förändringar som äger rum i ett åldrande Europa. Tack.
Miroslav Mikolášik
(SK) Herr talman! Industripolitik är en del av ekonomisk politik och måste som sådan syfta till hållbar tillväxt, högre sysselsättning och en anständig livskvalitet för alla EU-medborgare.
Den europeiska industrin utsätts för stark konkurrens från utvecklingsländerna. EU måste därför föra en aktiv industripolitik för att befästa och stärka den europeiska industrin som drivkraften för ekonomisk tillväxt. Vi måste säkra en fungerande inre marknad genom att förhandla fram gynnsamma villkor i handelsavtalen med tredjeländer, men också genom att skydda mot illojal konkurrens och överträdelser av konkurrensreglerna och de immateriella och industriella rättigheterna från tredjeländer.
EU har stora möjligheter att säkra en konkurrensfördel när det gäller högkvalificerad arbetskraft och utveckling av innovativ teknik, områden som nödvändigtvis är kopplade till fler investeringar inom forskning och utveckling.
Adam Bielan
(PL) Herr talman! Industriprodukter står för nästan tre fjärdedelar av EU:s export och ger jobb åt 57 miljoner människor, utan att räkna de extra arbetstillfällena inom näraliggande tjänster. Industrin har därför enorm betydelse för vår ekonomi och påverkar alla övriga sektorer inom ekonomin. När vi nu drar lärdom av den senaste ekonomiska krisen och den ökande konkurrensen på världsmarknaden, är det viktigt att vi vidtar de åtgärder som krävs för att befästa den europeiska industrins starka ställning och fortsätta med dess systematiska utveckling.
I detta avseende verkar Europa 2020-strategin vara ett försök till ett nytt förhållningssätt, som till fullo utnyttjar medlemsstaternas möjligheter till hållbar förnyelse och utveckling av den industriella basen och samtidigt garanterar kvalitetsarbeten. Det ger EU möjlighet att behålla ledarskapet på nyckelområden i ekonomin. Den integrerade industripolitiken, som syftar till att åstadkomma en gradvis och hållbar övergång från en huvudsakligen produktionsinriktad till en kunskapsbaserad industri, ser mycket lovande ut. Därför stöder jag denna resolution helt och hållet.
Cristiana Muscardini
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Det vore otänkbart att låta en sektor som står för 57 miljoner arbetstillfällen i hela EU, tre fjärdedelar av EU:s export av industriprodukter och uppskattningsvis en tredjedel av bruttoförädlingsvärdet i EU vara utan stöd i form av sektorsomfattande strategier som syftar till tillväxt och utveckling.
En konkurrenskraftig handelspolitik kan inte existera utan nyskapande, högklassig industriell verksamhet. Jag stöder de förslag som utskottet för internationell handel har lagt fram, och särskilt de som framhåller vikten av ett effektivt system för handelspolitiska skyddsåtgärder som använder de tillgängliga instrumenten när det är befogat.
Att försvara EU:s intressen i framtida förhandlingar för att skydda industrin och arbetstillfällena är en absolut nödvändighet för att övervinna krisen och för att se till att den reala ekonomin, tillsammans med tillverkningsindustrin, får företräde framför den finansiella ekonomin och att spekulativa bubblor, som har orsakat så stor skada, undviks.
Peter Jahr
(DE) Herr talman! Jag anser att det är mycket viktigt att vi kan diskutera detta betänkande och rösta om det i dag. Det vore förstås bättre om några kriser aldrig inträffade, men det vore ännu värre om inga lärdomar drogs av de kriser som inträffar. Det är just för att vi har lärt oss av den senaste krisen som vi återigen engagerar oss i industripolitiken i EU, särskilt då det fanns ett stort antal människor före den senaste krisen som trodde att man lätt kan tjäna pengar med pengar. Ekonomipolitiken och industripolitiken är trots allt avgörande för vårt välstånd inom EU. Jag anser därför att det är ytterst viktigt att vi har engagerat oss i den här frågan.
Det är förstås en bra sak att ägna sig åt innovation och framtidsorienterad industripolitik, men jag anser att det är lika viktigt att vi har framhävt vår traditionella industri i detta betänkande. Jag är mycket nöjd med detta och hoppas att vi kommer att fortsätta diskutera den här frågan.
Seán Kelly
(GA) Herr talman! Jag röstade för detta utmärkta betänkande, och det var verkligen dags att vi fokuserade på en industripolitik för EU. Det är ingen tvekan om att vi har halkat efter under de senaste åren jämfört med de stora länderna i världen, men jag hoppas att vi kommer att kämpa oss förbi i framtiden.
(EN) Herr talman! Nu när jag har visat mitt stöd för dokumentet vill jag uttrycka min oro över en punkt i motiveringen, där man på sidan 32 efterlyser en harmonisering av företagsbeskattningen. Det är något som mitt land inte skulle instämma i. Företagsbeskattningen eller bolagsskatten är mycket viktig för oss, och det är upp till varje land att fastställa sina egna skattesatser. Det är väl känt att vissa länder som påstås ha en hög bolagsskatt i verkligheten betalar mycket mindre.
(GA) Hur som helst är detta ett bra betänkande, och jag stöder det gärna.
Andrzej Grzyb
(PL) Herr talman! Den resolution som är resultatet av debatten om den reala ekonomin förtjänar stöd. Den senaste tiden har framför allt kännetecknats av den utmaning som globaliseringen har inneburit för den europeiska industripolitiken och den verkliga produktionen i Europa. Hur vi kan uppnå målen i Europa 2020-strategin, i synnerhet att skapa nya arbetstillfällen och motstå en utlokalisering av industripolitiken, är en grundläggande fråga som har diskuterats under debatten om denna resolution. Svaret på frågan huruvida Europa måste förlora den traditionella industrin är att detta inte behöver ske, vilket också framkom av debatten om små och medelstora företag som hölls under förra sammanträdesperioden.
Tillgången bland annat till råvaror, inklusive råvaror för elproduktion, är en stor utmaning. Vi måste ägna stor uppmärksamhet åt innovationer och åt att använda resultaten av vetenskaplig forskning inom industri. En annan viktig uppgift är att använda de synergier som finns mellan EU-politikens olika delar, t.ex. mellan industri/jordbrukspolitiken och handelspolitiken. Tack.
Izaskun Bilbao Barandica
(ES) Herr talman! Jag röstade för detta betänkande därför att EU måste satsa ordentligt på industripolitiken och möta riskerna med krisen, konkurrensen från tredjeländer och globaliseringen, genom en ökad offentlig finansiering som återspeglas i det framtida ramprogrammet.
Varför? För att bedriva forsknings- och utvecklingsarbete. För att öka de privata investeringarna och uppmuntra den offentliga och den privata sektorn att arbeta tillsammans. Detta kommer att ge oss möjlighet att skapa kvalificerade arbetstillfällen.
Men vi måste utnyttja den vetenskapliga och tekniska kompetens som finns i regioner där man har skapat innovationssystem och konkurrenskluster, och där innovationen och effektiviteten överskrider den som råder på nationell nivå. Ett sådant exempel är Euskadi, regionen Baskien.
Utnyttja den kunskap som finns i regionerna. Var inte blinda för denna europeiska verklighet eftersom vi genom att erkänna och acceptera den kan stärka vår ledande ställning inom industripolitik med tanke på de aktuella hoten.
Skriftliga röstförklaringar
Diane Dodds
skriftlig. - (EN) Jag vill be mina kolleger att föreställa sig för ett ögonblick att de är affärsmän. Ni har för närvarande två fabriker, men om ni bara hade en fabrik skulle ni kunna öka produktiviteten och samtidigt minska kostnaderna med 150 miljoner pund samt skydda miljön. Det är vad era aktieägare önskar. Vilken affärsman vid sina sinnens fulla bruk skulle behålla två fabriker? Men vi är ju faktiskt affärsmän, kolleger, vår uppgift är att styra och framför allt att övervaka hur våra väljares - aktieägarnas - pengar används.
Vi slösar 150 miljoner pund per år genom att hålla 11 sammanträden här i Strasbourg. I ett parlament som är besatt av grön politik väljer en del att i onödan pumpa ut 20 000 ton kolmonoxid i miljön. Jag berömmer Ashley Fox för hans arbete att åtminstone tillföra en smula sunt förnuft under 2012 och 2013.
Krzysztof Lisek
Jag röstade för ändringsförslag 1 till utkastet till Europaparlamentets sammanträdeskalender för 2012 och 2013. Trots att jag förstår den symboliska karaktären av att plenarsammanträden hålls i parlamentets säte i Strasbourg måste vi, med tanke på den kritiska ekonomiska situation som råder i Europa, efterlysa besparingar, och det är vad detta ändringsförslag går ut på. Att hålla två sammanträden under en och samma vecka är framför allt en gest gentemot EU-medborgarna eftersom det är deras skatter vi använder för att bekosta de dyra och tidskrävande resorna inte bara för ledamöterna utan också för tjänstemän och assistenter.
David Martin
skriftlig. - (EN) Jag röstade för ändringsförslag 1, som avskaffar det sammanträde som föreslagits för vecka 40 2012. Jag ser detta som ett litet steg för att minska slöseriet i samband med resor från Bryssel till Strasbourg.
Raül Romeva i Rueda
skriftlig. - (EN) Eftersom jag är en av de som har undertecknat det viktiga ändringsförslaget är jag glad att det har antagits. Europaparlamentets sammanträdeskalender för 2012 bör nu ändras enligt följande: stryk den sammanträdesperiod som föreslagits för vecka 40 (1-4 oktober), dela upp den andra sammanträdesperioden i oktober (22-25 oktober) i två enskilda sammanträdesperioder: första perioden 22-23 oktober, andra perioden 25-26 oktober.
Licia Ronzulli
Resultatet av denna omröstning sätter ett viktigt prejudikat på den väg som jag hoppas en dag kommer att leda till att parlamentets samtliga verksamheter samlas på en enda plats.
Egentligen anser jag att vi inte längre kan tolerera det slöseri med offentliga resurser och luftföroreningar som orsakas av parlamentets två säten, som varje månad tvingar tusentals människor att göra långa och besvärliga resor mellan Bryssel och Strasbourg. Att lägga ihop oktober månads två sammanträdesperioder i kalendern för 2012 sänder en stark signal, och jag är optimistisk om att den väg vi har valt är mer ärlig och i linje med medborgarnas önskemål.
Thomas Ulmer
Jag avvisade dessa ändringsförslag och kommer att inleda ett överträdelseförfarande vid EU-domstolen tillsammans med min kollega Bernd Posselt.
Derek Vaughan
skriftlig. - (EN) Enligt europeisk lag måste tolv plenarsammanträden äga rum vid Europaparlamentets säte i Strasbourg varje år. Omröstningen om att ändra kalendern så att två av dessa Strasbourgsammanträden kan ske under samma vecka återspeglar ledamöternas önskan att minska kostnaderna och koldioxidutsläppen. Därför stöder jag detta betänkande som gör det möjligt för oss att hålla de tolv plenarsammanträden som krävs på elva veckor, vilket sänker kostnaderna och miljöpåverkan av vårt arbete. Som ledamot av Europaparlamentet vill jag företräda mina väljares ekonomiska och miljömässiga intressen. Jag uppmanar också den brittiska regeringen att ta upp frågan med andra medlemsstater, eftersom det är rådets ansvar.
Jarosław Leszek Wałęsa
Jag röstade för ändringsförslag 1, där det föreslogs att oktober månads två sammanträdesperioder slås ihop och hålls under samma vecka under Europaparlamentets plenarsammanträden för 2012. Jag är emot att Europaparlamentets arbete är uppdelat på tre olika platser. Ändringsförslaget innebär att vi kommer att spara både tid och pengar, och att tusentals färre ton koldioxid kommer att släppas ut i luften. Besparingar måste göras - ändringsförslaget innebär att inte bara ledamöter utan också tusentals tjänstemän vid Europaparlamentet som vanligtvis arbetar i Bryssel samt journalister, lobbyister och personal från kommissionen och från de olika medlemsstaternas administrationer kommer att resa till Strasbourg elva gånger i stället för tolv. Det kommer att minska kostnaderna för transport, traktamente, hotell osv.
John Attard-Montalto
skriftlig. - (EN) I dag har parlamentet röstat om sin sammanträdeskalender för 2012 och 2013. Det är första gången under min erfarenhet som parlamentsledamot som ändringsförslagen har godkänts av majoriteten. Det innebär att ledamöterna inte behöver åka till Strasbourg tolv gånger per år, utan i stället elva gånger för att hålla tolv sammanträdesperioder i Strasbourg. ”Resecirkusen” varje månad från Bryssel till Strasbourg har blivit synonym med slöseri, både när det gäller de 200 miljoner euro som den kostar och de 20 000 ton koldioxid som släpps ut.
Ledamöterna får inte bestämma var de ska sitta, men de har makten att bestämma hur många gånger parlamentet måste flytta från en stad till en annan. Omkring 350 ledamöter har gett sitt stöd till detta ändringsförslag som innebär att två av våra sammanträdesperioder kommer att rymmas inom en och samma vecka, vilket sparar kostnader, tid och energi i samband från tur- och returresor. Det kommer också att sända en positiv signal till våra väljare. Jag hoppas också att detta kommer att bana väg för en kalender där tolv sammanträdesperioder hålls på sex veckor. Jag samtycker dock inte till att kalendern för 2013 lades fram för omröstning samtidigt under detta sammanträde. Det är helt klart en manöver för att inte ytterligare förlänga detta förfarande under denna mandatperiod.
Alain Cadec
I omröstningen om Europaparlamentets sammanträdeskalender för 2012 och 2013 har 58 procent av ledamöterna godkänt det ändringsförslag som avskaffar en av de två sammanträdesperioder som hålls i Strasbourg under oktober månad. Detta ändringsförslag är helt enkelt en kränkning av fördragen! I fördragen utses Strasbourg som parlamentets säte, och det föreskrivs att tolv sammanträdesperioder ska hållas där varje år. Två sammanträdesperioder hålls i oktober för att ta igen det arbete som inte utförs under augusti. Förutom dessa sammanträdesperioder i Strasbourg hålls parlamentsutskottens möten och de extra sammanträdesperioderna i Bryssel. År 1997 slog domstolen fast principen om att Europaparlamentet måste sammanträda varje månad i Strasbourg. Fördragen lämnar inget utrymme för tvivel: Strasbourg är inte Europaparlamentets andra säte; det är institutionens enda säte. Den grupp som motsätter sig Strasbourg håller på att bli organiserad och visar sina muskler mer och mer i ett försök att få folk att tro att parlamentet enhälligt är mot Strasbourg. De som förespråkar sätet i Alsace måste göra sig mer hörda. De har lagens legitimitet och 50 års europeisk integrationshistoria på sin sida.
Nessa Childers
skriftlig. - (EN) Jag röstade för en ändring av 2012 års kalender för att spara på skattebetalarnas pengar, för att spara på koldioxidutsläppen och för att minska de störningar i parlamentets arbete som uppstår till följd av den månatliga resan till Strasbourg.
Marielle De Sarnez
I EU-fördragen anges uttryckligen att Strasbourg är Europaparlamentets enda säte, och att tolv sammanträdesperioder ska hållas där varje år. En omröstning hölls dock i veckan i syfte att slå ihop två Strasbourgsammanträden under en och samma vecka i oktober 2012 och i oktober 2013. De demokratiska ledamöterna röstade emot detta beslut. Frankrike har för sin del redan meddelat att man inom kort tänker hänskjuta ärendet till Europeiska unionens domstol. Faktum är att beslutet fattades i uppenbar strid med andan och bokstaven i fördragen, eftersom man bör minnas att bestämmelserna i texterna enbart får ändras efter ett enhälligt beslut av medlemsstaterna.
Nathalie Griesbeck
Den här veckan har vi röstat om Europaparlamentets sammanträdeskalender för 2012 och 2013. Jag beklagar att en majoritet av ledamöterna har röstat för en ändring (som jag motsatte mig starkt) som slår ihop oktober månads två sammanträdesperioder under en och samma vecka. Jag anser att omröstningen är helt i strid med andan i EU:s fördrag där det uttryckligen anges att Strasbourg är Europaparlamentets säte och att tolv sammanträdesperioder ska hållas där varje år. Debatten om var Europarlamentet har sitt säte dyker upp hela tiden, och i dag angrips parlamentets säte i Strasbourg ännu en gång. Det finns dock historiska referenser till sätet i Strasbourg, som dessutom omnämns i lagtexter, och det bör inte ifrågasättas genom dessa upprepade angrepp. Frankrike meddelade nyligen att man hänskjuter ärendet till Europeiska unionens domstol, ett drag som jag vill applådera och som jag stöder.
Giovanni La Via
Jag röstade för ändringarna i Europaparlamentets sammanträdeskalender för 2012 eftersom jag anser att det är rätt att försöka begränsa slöseriet med ekonomiska och andra resurser när vi utför våra parlamentariska uppdrag. Beslutet att hålla oktober månads två sammanträdesperioder under en och samma vecka innebär egentligen att vi kan undvika en tur- och returresa till Strasbourg, med allt vad detta innebär i resursbesparing. Slutligen anser jag att detta beslut är i linje med vad som redan händer i dag, med sammanslagningen av två sammanträdesperioder i september.
Alfredo Pallone
Jag röstade för de ändringar som föreslogs i Europaparlamentets sammanträdeskalender för 2012 och 2013 eftersom jag anser att det är möjligt att respektera fördragen fullständigt och samtidigt slå ihop två av parlamentets sammanträdesperioder under en och samma vecka för att undvika att åka till Strasbourg två gånger på en månad. Det kommer att göra det möjligt för oss att dra ner på EU-institutionernas kostnader och att undvika att slösa tid och pengar. Det kommer att kräva mer arbete av både mig själv och mina kolleger när det gäller att organisera förfarandena, men det kommer att visa allmänheten ett starkare engagemang i att undvika meningslöst slöseri med offentliga medel.
Catherine Stihler
skriftlig. - (EN) Jag anser att det är onödigt att hålla två enskilda sammanträdesperioder i oktober. Enligt EU-fördragen måste parlamentet hålla tolv sammanträdesperioder i Strasbourg varje år. Två sammanträdesperioder får dock hållas under en och samma vecka. Genom att låta bli att resa till Strasbourg två gånger under samma månad kan parlamentet föregå med gott exempel när det gäller att minska sina koldioxidutsläpp och att spara på offentliga medel.
David Martin
skriftlig. - (EN) Jag röstade för ändringsförslag 1 som avskaffade den sammanträdesperiod som hade föreslagits för vecka 40 2013. I likhet med beslutet om 2012 års kalender bidrar det till att minska parlamentets kostnader.
Raül Romeva i Rueda
skriftlig. - (EN) Eftersom jag är en av de som har undertecknat det viktiga ändringsförslaget är jag glad att det har antagits. Europaparlamentets sammanträdeskalender för 2013 bör nu ändras enligt följande: stryk den sammanträdesperiod som föreslagits för vecka 40 (30 september-3 oktober), dela upp den andra sammanträdesperioden i oktober (21-24 oktober) i två enskilda sammanträdesperioder: första perioden 21-22 oktober, andra perioden 24-25 oktober.
Licia Ronzulli
Resultatet av denna omröstning sätter ett viktigt prejudikat på den väg som jag hoppas en dag kommer att leda till att parlamentets samtliga verksamheter samlas på en enda plats.
Egentligen anser jag att vi inte längre kan tolerera det slöseri med offentliga resurser och luftföroreningar som orsakas av parlamentets två säten, som varje månad tvingar tusentals människor att göra långa och besvärliga resor mellan Bryssel och Strasbourg. Att lägga ihop oktober månads två sammanträdesperioder i kalendern för 2013 sänder en stark signal, och jag är optimistisk om att den väg vi har valt är mer ärlig och i linje med medborgarnas önskemål.
Thomas Ulmer
Jag avvisade dessa ändringsförslag och kommer att inleda ett överträdelseförfarande vid EU-domstolen. Talmanskonferensen borde inte ha låtit detta förslag gå till omröstning.
Luís Paulo Alves
Jag röstade för detta betänkande som respekterar principen om att institutionerna bör ha tillräckliga resurser för att förvaltas på ett rigoröst och effektivt sätt. I en tid av ekonomisk och finansiell kris i Europa, när allmänheten tvingas skära ner på sina personliga utgifter, bör både EU och de nationella institutionerna göra likadant. Detta bör dock inte utgöra ett hinder för nödvändiga offentliga investeringar som medför vinst på medellång och lång sikt. Jag vill betona att Lissabonfördragets konsekvenser för utgifterna under rubrik 5 bör stabiliseras under 2012 även om Kroatiens anslutning, som är planerad till 2013, kommer att påverka budgeten för 2012.
Ställda inför den nuvarande situationen kanske vissa institutioner har svårt att upprätthålla en balanserad budget. För att de ska lyckas instämmer jag med de åtgärder för god förvaltning som avser administrativa resurser och planer för kostnadsnedskärningar och en anpassning till effektiv och miljövänlig teknik. Slutligen kan parlamentet inte äventyra villkor som krävs för att ge alla medlemsstater sunda arbetsförhållanden, på lika villkor.
Marta Andreasen
skriftlig. - (EN) Jag röstade mot José Manuel Fernandes betänkande om budgetprioriteringar för 2012 eftersom parlamentet kommer att efterlysa en ökning av sin budget med fem procent trots att de övriga EU-institutionerna kommer att nöja sig med en procent. Kostnaden för EU är faktiskt ohållbar för EU-länderna och måste minskas. Jag är bestört över att Europeiska historiens hus har godtagits som en del av detta betänkande: det är ett fåfängt projekt som kommer att kosta över 70 miljoner euro och som står helt i strid med de påstådda åtstramningskraven.
Laima Liucija Andrikien
skriftlig. - (LT) Jag röstade för detta betänkande som fastställer den allmänna ramen och de allmänna prioriteringarna för 2012 års budget beträffande finansieringen av EU:s institutioner. Med tanke på den pågående ekonomiska krisen är det mycket viktigt att säkerställa en god finansiell förvaltning för att tillämpa principerna om sparsamhet, effektivitet och ändamålsenlighet. Jag delar föredragandens åsikt att institutionerna som ett resultat av dessa principer bör lägga fram planer för kostnadsnedskärningar. Dessutom måste institutionernas samtliga utgifter tydligt specificeras och motiveras. Parlamentet och de övriga institutionerna bör två gånger om året lägga fram rapporter om sitt eget budgetgenomförande med uppgifter om genomförandet av varje enskild budgetpost. Jag anser därför att parlamentet och de övriga institutionerna bör visa prov på budgetansvar och återhållsamhet. Jag välkomnar inrättandet av ett nytt avsnitt X i EU-budgeten för Europeiska utrikestjänsten med en anslagstilldelning på 464 miljoner euro. Jag vill dock uppmana utrikestjänsten att använda de medel den tilldelats för att genomföra sin verksamhet och uppnå konkreta resultat.
Zigmantas Balčytis
skriftlig. - (LT) Jag röstade för detta betänkande. Nästa års budget måste vara ansvarsfullt avvägd och prioritera de områden som är oupplösligt förbundna med Europa 2020-strategin. När budgeten utarbetas måste principen med hållbara styrelseformer garanteras med avseende på aspekterna med effektivitet och ändamålsenlighet. EU-institutionerna måste garanteras tillräckliga resurser för att kunna utföra sina uppgifter på rätt sätt. Samtidigt måste institutionerna också bemöta den aktuella finansiella, ekonomiska och sociala situationen inom EU, tillämpa stränga förvaltningsförfaranden och förvalta resurserna med stränghet och effektivitet. Jag håller med om att EU-institutionerna i hög grad kan bidra till att minska kostnaderna och skapa skalekonomier, genom exempelvis centraliserade upphandlingar, gemensamma tjänster mellan institutionerna och e-förvaltningssystem etc.
Elena Băsescu
Jag röstade för detta dokument eftersom jag anser att Fernandesbetänkandet om budgetprioriteringarna för 2012 på ett lämpligt sätt stakar ut riktningen för nästa år. Jag godkänner och stöder tanken i betänkandet att prioritera intern personalrekrytering. Det kommer att bidra till ökad effektivitet genom att tidigare förvärvad erfarenhet används, samtidigt som utbildningskostnaderna och kostnaderna för anpassning till en helt ny organisationskultur minskas. Samtidigt är det viktigt att i detalj jämföra de faktiska utgifterna med de utgifter som budgeterats under 2011 och att exakt fastställa orsakerna till betydande avvikelser. EU-institutionerna måste utarbeta och sända kommissionen planer för att skära ned sina utgifter, med specifika tidsfrister och mätbara mål. Vi kan inte endast begära att vanliga medborgare och den privata sektorn ska göra uppoffringar. Också EU-institutionerna måste göra det. Parlamentet måste vara en förebild, visa solidaritet och mycket noga följa hur resurserna används.
Regina Bastos
skriftlig. - (PT) Betänkandet om prioriteringarna för 2012 års budget för parlamentet och de övriga EU-institutionerna som jag röstade för tar delvis hänsyn till den aktuella ekonomiska, finansiella och sociala situationen. Det är med andra ord en budget som utmärks av återhållsamhet och stränghet. I betänkandet förespråkas hög kvalitet på lagstiftningen, minskade kostnader, minskad miljöpåverkan och en nollbaserad ökning, det vill säga en ökning som följer inflationen. Även förslaget att kommande budgetar bör vara fleråriga är viktigt för att de ska kunna följa den fleråriga budgetramen. I betänkandet nämns också Kroatiens möjliga anslutning 2013.
Maria Da Graça Carvalho
Jag stöder betänkandet om riktlinjerna för budgetförfarandet för budgetåret 2012, där man betonar behovet att konsolidera de nödvändiga resurserna för att hantera den nya institutionella ram som följer av Lissabonfördragets ikraftträdande. En ansvarsfull inställning till budgetfrågor är av yttersta vikt för såväl parlamentet som de övriga institutionerna. Den aktuella krisen och den höga offentliga skuldsättningen gör det absolut nödvändigt att uppvisa återhållsamhet och att tillämpa principerna med sparsamhet, effektivitet och ändamålsenlighet. Det bör betonas att vissa investeringar, särskilt i teknik, skulle kunna leda till framtida besparingar på lång sikt och därför inte bör förhindras. Jag vill också betona att förslag om att minska pappers-, energi- och vattenförbrukningen samt utsläppen bör läggas fram som en del av parlamentets och de övriga institutionernas organisationskultur. Det vore också önskvärt att minska mängden material för spridning av fysiska medier, vilka borde ersättas av digitala medier.
Nessa Childers
Jag röstade för en begränsning av parlamentets budget för 2012, med tanke på de ekonomiska, finansiella och sociala kraven på EU:s medlemsstater. Vi åtog oss att försöka minska vissa utgifter och att motivera resten i detalj. Projekt som redan inletts, som exempelvis den europeiska historiens hus, bör dock inte påverkas. Detta är en stram budget som följer inflationen. Samtidigt får nedskärningarna inte inverka negativt på kvaliteten hos parlamentets lagstiftningsarbete.
Carlos Coelho
skriftlig. - (PT) Jag stöder José Manuel Fernandes utmärkta betänkande, för vid en tidpunkt då vi upplever en allvarlig finansiell, ekonomisk och social kris då en mängd uppoffringar krävs av allmänheten måste vi vara de första som föregår med gott exempel genom att anta riktlinjer för en budget som utmärks av återhållsamhet och åtstramning. De resurser som krävs för att EU-institutionerna ska kunna göra vad som förväntas av dem bör dock tillgängliggöras, särskilt med tanke på den nya institutionella ramen till följd av Lissabonfördragets ikraftträdande.
Jag vill också betona vikten av att förvaltningen av dessa resurser omfattas av högre och strängare effektivitetsstandarder och strängare och öppnare kontroller. Det är även viktigt att främja skapandet av synergier och undvika onödig duplicering i fråga om personal och uppgifter.
Diane Dodds
skriftlig. - (EN) När parlamentet diskuterar budgetprioriteringar sker det i sammanhanget med nedskärningarna inom EU-medlemsstaternas offentliga sektorer, den stigande arbetslösheten, hushållens allt högre utgifter och en allmän ekonomisk osäkerhet, såväl nationellt som i många familjer. Vilka anser EU att prioriteringarna bör vara i denna oerhört allvarliga och prövande situation? En prioritering är märkligt nog den europeiska historiens hus.
Om mina väljare fick frågan om dessa 100 miljoner har använts på ett bra sätt vid den här tidpunkten gissar jag att få, om några alls, skulle svara ja. Det är dags att vi - Europaparlamentets ledamöter, kommissionen och tjänstemännen - skärper oss. Prioriteringarna måste först och främst gynna våra väljare och syfta till att underlätta deras liv. EU-medel får inte slösas bort endast för att tillfredsställa personer som är besatta av att förverkliga sina idealistiska visioner av en gemensam EU-historia eller identitet för sitt eget höga nöjes skull. Detta måste upphöra.
Lena Ek, Marit Paulsen, Olle Schmidt och Cecilia Wikström
skriftlig. - Vi har valt att ställa oss bakom detta budgetbetänkande. Dels för att det så tydligt betonar vikten av sparsamhet och återhållsamhet i dessa svåra ekonomiska tider, dels för att det välkomnar det anslag om 464 miljoner euro som beviljats Europeiska utrikestjänsten, vars viktiga verksamhet hör till det område som EU bör fokusera på.
Samtidigt är vi dock mycket kritiska till investeringen om totalt 549,6 miljoner för att utvidga den s.k. KAD-byggnaden i Luxemburg, och delar inte alls föredragandens förhoppning om att detta kommer att leda till besparingar på sikt. Det enda rimliga vore istället att förlägga Europaparlamentet och dess arbete till en enda ort.
Göran Färm, Olle Ludvigsson, Marita Ulvskog och Åsa Westlund
skriftlig. - Vi svenska socialdemokrater röstade ja till betänkandet om prioriteringarna för bl a Europaparlamentets budget 2012.
Betänkandet intar en kritisk och ifrågasättande hållning gentemot en rad budgetförslag med stora kostnader och förespråkar att nästa års parlamentsbudget max bör öka med inflationstakten, d.v.s. i reala termer motsvara plus minus noll jämfört med 2011. Vi vill även understryka att vi instämmer i betänkandets ytterst tveksamma och kritiska inställning till projektet om att etablera ett hus för europeisk historia. I dessa tider av hårt tryck på nationella budgetar anser vi det olämpligt att starta upp ett sådant, troligtvis mycket kostsamt, projekt.
Vi vill dock påpeka att vi helst hade velat se en ännu mer restriktiv hållning till parlamentets budget för 2012, med förslag också på besparingar och omfördelningar för att finansiera nya behov. Kommissionen förespråkar en ökningstakt på max 1 procent för EU-institutionernas administrativa budgetar för nästa år, ett initiativ som vi anser bör stödjas. En ökning på max 1 procent skulle, jämfört med inflationen, i praktiken innebära en nedskärning av den totala storleken av parlamentets budget.
Diogo Feio
Med vederbörlig hänsyn till EU:s aktuella finansiella, ekonomiska och sociala situation är det allt viktigare att institutionerna svarar med den kvalitet och effektivitet som krävs, och att de tillämpar stränga förvaltningsförfaranden så att besparingar kan göras. Vi måste nu anstränga oss för att fullt ut nå målen i Europa 2020-strategin, som är inriktade på tillväxt och sysselsättningsskapande. Det är också nödvändigt att nå en varaktig jämvikt och eftersträva konsolidering i alla budgetkategorier. Därför är det viktigt att även fortsättningsvis ha en försiktig inställning till administrativa utgifter. Parlamentet bör sammanfattningsvis bevara principen med lagstiftning av hög kvalitet, respektera principen med god förvaltning och insyn, och garantera en anda med budgetansvar i den allmänna ramen och prioriteringarna för 2012 års budget.
João Ferreira
skriftlig. - (PT) I betänkandet prioriteras ”principen om hög kvalitet på lagstiftningen”. Med tanke på att detta, trots begreppets tvetydighet, i grunden kommer att vara beroende av de politiska riktlinjer som tillämpas för lagstiftningsprocessen, förespråkar vi att en rättvis resursfördelning - materiellt såväl som personalmässigt - ska erbjudas parlamentet till stöd för parlamentsarbetets krav och räckvidd. Betänkandet är mångordigt och innehåller begrepp som exempelvis ”god förvaltning”, ”skalekonomier”, ”effektivitet”, ”ändamålsenlighet”, ”kostnads-nyttoanalys”, ”omfördelning av personal”, ”rörlighet” och så vidare. Europeiska utrikestjänsten tycks dock vara utesluten från denna förteckning när det gäller stöd för ”EU:s utrikespolitiska ambitioner”. Vi instämmer fullständigt i vikten av ”att ledamöter av alla nationaliteter och oavsett språk behandlas lika när det gäller deras möjligheter att fullgöra sina skyldigheter och delta i politisk verksamhet på sitt eget språk om de så önskar”. Detta innebär dock mycket mer än att ordna tolkning vid utskottens möten, såsom föredraganden föreslår. Det omfattar även tillhandahållande av tolkning vid samordnarnas möten, trepartsmöten, delegationer, parlamentariska församlingar och annat. Det omfattar även att alla officiella och arbetsrelaterade dokument översätts i tid. För närvarande finns det oacceptabla brister på båda dessa områden.
Ilda Figueiredo
skriftlig. - (PT) Detta är ytterligare ett betänkande om kontinuiteten hos EU:s budgetpolitik, som framför allt är underordnad de politiska riktlinjerna inom ramen för lagstiftningsprocessen. Vi förespråkar dock en rättvis matchning av parlamentets tillgängliga arbetsresurser - såväl materiella som personalmässiga - till behoven och räckvidden för parlamentets arbete, utan att kostnaderna eller eventuella besparingar överdrivs, och utan att parlamentets arbete undergrävs.
Vi kan dock inte låta bli att påpeka att i stället för begrepp som ”god förvaltning”, ”skalekonomier”, ”effektivitet”, ”ändamålsenlighet”, ”kostnads-nyttoanalys”, ”omfördelning av personal”, ”rörlighet” och så vidare behöver EU en annan politik, bland annat en avsevärd minskning av de militära utgifterna och utgifterna för Europeiska utrikestjänsten.
Vi stöder skyddet av lika behandling av ledamöter av alla nationaliteter och språk när det gäller deras möjligheter att fullgöra sina skyldigheter och delta i politisk verksamhet på sitt eget språk, men man måste komma ihåg att detta handlar om mycket mer än att ordna tolkning vid utskottssammanträden, såsom föredraganden anger. Det omfattar även tillhandahållandet av tolkning vid samordnarnas möten, trepartsmöten, delegationer, parlamentariska församlingar och annat. Det omfattar även översättning i tid av alla officiella och arbetsrelaterade dokument.
Lorenzo Fontana
Betänkandet av José Manuel Fernandes rör riktlinjerna för budgetförfarandet för budgetåret 2012 för EU-institutionerna. I betänkandet föreskrivs bland annat ökad stränghet - med tanke på den tuffa ekonomiska krisen - när det gäller den byråkratiska förvaltningen av EU:s organisationssystem. Därför stöder jag José Manuel Fernandes genom att rösta för hans text.
Nathalie Griesbeck
Jag röstade för att anta detta betänkande, som innehåller riktlinjer för budgetprocessen för budgetåret 2012: en allmän ram och budgetprioriteringar för EU-institutionernas funktionssätt (med undantag för Europeiska kommissionen). I betänkandet föreslås framför allt att Europaparlamentets budget ska minskas med tanke på medlemsstaternas ekonomiska, finansiella och sociala situation, vilket jag välkomnar. Jag motsatte mig slutligen bestämt de ändringsförslag där man angriper Europaparlamentets säte i Strasbourg, och gläder mig över att de förkastades av en majoritet i Europaparlamentet.
Juozas Imbrasas
Jag gav mitt stöd till detta betänkande, eftersom det är mycket viktigt att prioritera principerna med god förvaltning, nämligen sparsamhet, effektivitet och ändamålsenlighet. Vid genomförandet av de olika politiska linjerna måste de uppnådda resultaten beaktas, och varierande utgifter bör när det är möjligt och deras omfattning kräver det omfattas av regelbundna kostnads-nyttoutvärderingar. Till följd av tillämpningen av dessa principer bör institutionerna lägga fram planer för kostnadsnedskärning, och en reflexion bör ske om fördelarna med centralisering, så att skalekonomier kan skapas (dvs. centraliserad upphandling och gemensamma tjänster för institutionerna). Det är oumbärligt med ett interinstitutionellt samarbete för att utbyta bästa praxis som främjar effektivitet och möjliggör besparingar. Jag anser att det interinstitutionella samarbetet bör förbättras när det gäller översättning, tolkning, rekrytering (EPSO) och Emas och att det bör utvidgas till att även omfatta andra områden. Vid en tidpunkt med ekonomisk kris, hög offentlig skuldsättning och åtstramningar under pågående nationella åtgärder för budgetkonsolidering bör Europaparlamentet och de övriga institutionerna uppvisa ett budgetansvar och självkontroll. Parlamentets mål bör vara att utarbeta lagstiftning av hög kvalitet, och alla nödvändiga resurser bör tillgängliggöras i det syftet. Samtidigt är det viktigt att budgetrestriktionerna respekteras.
Cătălin Sorin Ivan
Under de aktuella ekonomiska, finansiella och sociala förhållandena utgör riktlinjerna för 2012 års budgetförfarande en verklig utmaning, särskilt eftersom EU-institutionerna måste göra betydande besparingar, men samtidigt måste ha tillräckliga resurser för att kunna utöva sin verksamhet med största yrkesmässighet och effektivitet. Jag stöder i det avseendet ett bättre interinstitutionellt stöd för att utbyta förfaranden som kan leda till en strategi för att stärka förbindelserna mellan EU och dess medborgare, samtidigt som en stram budget bevaras och besparingar görs så att målen för Europa 2020-strategin kan genomföras på ett framgångsrikt sätt.
Även om 2012 års budget för parlamentet och de övriga institutionerna bör handla om konsolidering bör det inte innebära att hinder skapas för investeringar, eftersom investeringsprojekt gör att EU:s ekonomier fungerar smidigt.
Sist men inte minst instämmer jag i föredragandens påpekande att det är oacceptabelt att inte erbjuda tolkning vid Europaparlamentets utskottssammanträden, eftersom parlamentets ledamöter måste kunna tala sina modersmål. Också jag har befunnit mig i en situation där jag inte kunde utnyttja tolkningstjänsterna, inte ens när jag lade fram ett betänkande.
Barbara Matera
skriftlig. - (IT) Budgetarna för 2012 och 2013 bör bygga på konsolidering och ta hänsyn till nedskärningen av medlemsstaternas utgifter och fastställa ett riktmärke för de nivåer som kommer att antas i nästa budgetram.
Syftet med denna budget måste vara hög kvalitet, vilket innebär att målsättningarna kommer att vara sparsamhet, effektivitet och ändamålsenlighet och en så liten användning som möjligt av de tillgängliga resurserna. Under denna konsolideringsfas måste parlamentet eftersträva en ökning av budgeten, dock inte över inflationstakten. Den tröskeln förutsätter ett stort ansvar. De ökade utgifterna på grund av utvidgningen med Kroatien och de 18 nya ledamöterna i Europaparlamentet som föreskrivs i Lissabonfördraget kommer att integreras genom en ändringsbudget.
För att begränsa utgifterna hoppas jag att alla institutioner kommer att sända den nödvändiga informationen i förväg så att en allmän ram kan fastställas för administrativa utgifter. Därmed kommer budgetmyndigheten att kunna fatta beslut om användningen av resurserna mot bakgrund av en flerårig och hållbar strategi som syftar till att kunna jämföra informationen över tid och institutionerna emellan.
David Martin
Jag välkomnar detta betänkande, där det klargörs att parlamentet förväntar sig att presidiet ska lägga fram realistiska äskanden när det presenterar budgetberäkningen. Parlamentet är berett att behandla presidiets förslag på en fullständigt behovsbaserad och välbetänkt grund för att se till att verksamheten vid institutionen fungerar på ett korrekt och effektivt sätt. Parlamentet betonar att syftet med den ändringsskrivelse som presidiet lade fram för budgetutskottet i september är att ta hänsyn till de behov som var oförutsedda vid den tid då budgetberäkningen utarbetades och betonar att den inte ska ses som en möjlighet att göra om de beräkningar som man tidigare kommit överens om. I överensstämmelse med den interinstitutionella hållningen ska de utvidgningsrelaterade behoven integreras genom antingen en ändringsskrivelse eller en ändringsbudget. Även behoven för de 18 nya ledamöter som tillkommer genom Lissabonfördraget ska integreras genom en ändringsskrivelse eller ändringsbudget.
Jean-Luc Mélenchon
Detta betänkande har den stora förtjänsten att det betonas att Europaparlamentets ledamöter måste utföra sina arbetsuppgifter på sitt eget språk. Bristen på översättningar vid ett antal sammanträden, i meddelanden som är ställda till oss, och i gemensamma resolutioner som är under förhandling, är ett oberättigat hinder för vårt arbete som parlamentsledamöter och därmed för demokratin. Jag stöder denna begäran. Jag vägrar dock att stödja det slöseri med pengar och den demokratiska avvikelse som inrättandet av Catherine Ashtons Europeiska utrikestjänst innebär. Jag vägrar också att stödja användningen av privata företag i stället för civila tjänstemän.
Nuno Melo
Lissabonfördraget har gett parlamentet nya ansvarsområden. Detta medför mer administrativt arbete, vilket gör att ledamöterna behöver kvalificerad personal som kan fungera som rådgivare. Denna nya situation ger upphov till två problem: ökade kostnader på grund av behovet av fler assistenter, och mer utrymme för att dessa ska kunna utföra sina uppgifter under goda arbetsförhållanden. Denna situation leder till ökade kostnader. Det är svårt att förklara i dessa kristider, men om parlamentets arbete ska vara utmärkt måste det ha de nödvändiga finansiella och personalmässiga resurserna. Det är skälet till min röst.
Alexander Mirsky
Även om betänkandet innehåller de centrala riktlinjerna och prioriteringarna för 2012 års budget, däribland standarder för Europaparlamentets lagstiftningsarbete, anser jag inte att budgetökningen med avseende på inflationstakten är korrekt eller motiverad. Det finns andra mekanismer och sätt att lösa gemensamma problem och prioriteringar. Jag röstade för betänkandet.
Andreas Mölzer
skriftlig. - (DE) Utgiftstaket för den fleråriga budgetramen för EU:s budget för 2012 har återigen höjts. I tider då medborgarna måste dra åt svångremmen måste även EU göra besparingar. Det finns många tillfällen att göra besparingar, allt från att avstå från ett av mandaten i parlamentet, till att minska den stora mängden EU-organ och skärpa kampen mot bedrägerier inom biståndsprogrammen.
Genom att hänvisa till den ekonomiska och finansiella krisen har EU endast lagt ett fåtal planer på is, men har inte gjort några verkliga besparingar, trots att dessa åtgärder presenteras som stora besparingar. Detta är mer än orättvist gentemot EU-medborgarna, och det är precis lika orättvist att motivera alla ytterligare kostnader med de allt större kraven i och med Lissabonfördraget. Därför röstade jag mot budgetbetänkandet.
Franz Obermayr
skriftlig. - (DE) Detta betänkande omfattar en höjning av utgiftstaket för den fleråriga budgetramen för EU:s budget för 2012. Till följd av den ekonomiska och finansiella krisen har medborgarna i medlemsstaterna tvingats acceptera åtstramningsåtgärder och därmed ta på sig den största delen av krisens inverkan. Också EU bör minska sina utgifter. Detta omfattar den okontrollerade ökningen av organ och fortsätter med föranslutningsstödet för Turkiet och den kostsamma dupliceringen av strukturer och administrationskostnader till följd av Europeiska utrikestjänsten. Jag röstade därför mot betänkandet.
Alfredo Pallone
I José Manuel Fernandes resolutionsförslag om riktlinjerna för 2012 års budgetförfarande ges en översikt över administrationen av parlamentets budget inför en framtida optimering av förvaltningen av de tillgängliga resurserna för EU-institutionerna, och därför röstade jag för texten. Parlamentet måste anta en budget för att konsolidera den framtida budgetramen och de ytterligare personalresurser som krävs för att möta kraven i Lissabonfördraget, och för att förbättra och komplettera de tillgängliga byggnaderna, informationstekniken och tolkningstjänsterna. Det främsta målet är fortfarande att hitta ett bra sätt att förvalta resurserna så att kostnaderna kan hållas nere samtidigt som tjänsterna förbättras.
Miguel Portas
skriftlig. - (PT) Jag valde att lägga ned min röst, för även om man i texten nämner att möjliga besparingar i nästa års budget bör identifieras anges dessa inte specifikt i texten. Om vi vill vara konsekventa bör besparingsåtgärderna börja med Europaparlamentets ledamöter.
Paulo Rangel
Jag röstade för detta betänkande, eftersom jag anser att den nuvarande finansiella, ekonomiska och sociala situationen i EU inte får hindra institutionerna från att tillämpa stränga förvaltningsförfaranden så att de nödvändiga besparingarna kan göras. En verklig ansträngning måste göras för denna konsolidering. När det gäller sunda förvaltningsprinciper bör institutionerna lägga fram kostnadsminskningsplaner, och tydligt specificera och motivera de utgifter som presenteras. I samma anda vill jag offentligt framföra min uppskattning för min kollega José Manuel Fernandes utmärkta arbete.
Crescenzio Rivellini
skriftlig. - (IT) Jag röstade för betänkandet om riktlinjerna för 2012 års budgetförfarande eftersom jag anser att den nuvarande ekonomiska krisen - som just nu framför allt inverkar på sysselsättningen - kräver en gemensam insats med nedskärningar i medlemsstaterna och vid EU-institutionerna. Jag instämmer därför i uttalandet att den allmänna principen för EU-finansieringen under de nuvarande omständigheterna är en modell med en stram budget.
Jag anser hur som helst att jag måste betona att trots den ekonomiska situationen måste unionens budget, och i synnerhet parlamentets budget - såsom den enda EU-institution som är direktvald av medborgarna - främst vara inriktad på att främja och föra medborgarna närmare EU, särskilt i tider som dessa då framtiden är så oviss. Jag anser framför allt att det vore en särskilt god idé att överväga en bättre fördelning av parlamentets informationskontor i medlemsstaterna och en mer strategisk placering av dessa, delvis mot bakgrund av de senaste omvälvande händelserna i grannstaterna.
Raül Romeva i Rueda
Jag röstade för texten även om jag skulle ha föredragit att vissa ändringsförslag om behovet för parlamentet att minska antalet arbetsorter till en inte hade antagits.
Nuno Teixeira
Riktlinjerna för 2012 års budget bygger på en jämvikt mellan behovet att ge EU-institutionerna tillräckliga och lämpliga resurser för att kunna utöva sin verksamhet och nödvändigheten att hitta ett kvalitativt och effektivt svar på den nuvarande finansiella, ekonomiska och sociala krisen. I det förslag som lagts fram påpekas att institutionerna kan ha svårigheter att upprätthålla den finansiella disciplinen och den återhållsamhet som krävs för att följa det fleråriga finansiella programmet, särskilt i fråga om rubrik 5. Föredraganden kräver därför sunda förvaltningsprinciper, som exempelvis sparsamhet, effektivitet och ändamålsenlighet, så att en större stränghet, enkelhet, tydlighet och öppenhet kan nås.
För parlamentets del omfattar detta dokument, som jag röstade för, behoven i och med Kroatiens anslutning 2013, det ökade antalet Europaparlamentsledamöter med 18 ledamöter och behovet av extra personal till följd av Lissabonfördragets ikraftträdande. För de övriga institutionerna är det värt att framhålla det nya avsnittet X om Europeiska utrikestjänsten som, i och med det nya fördraget, kommer att möta de finansiella behoven i och med inrättandet av en ambitiös institutionell ram till stöd för EU:s utrikespolitik.
Peter van Dalen
skriftlig. - (NL) I enlighet med José Manuel Fernandes betänkande måste Europaparlamentet briljera på lagstiftningsområdet, och alla resurser måste tjäna detta syfte. För mig måste det finnas en andra prioritering här också, nämligen att parlamentet måste briljera när det gäller budgetdisciplin. Regeringarna, företagen och medborgarna måste nu återigen utvärdera sina utgifter. Europaparlamentet måste göra detsamma - vi måste fokusera på nya prioriteringar i stället för på mer pengar. Vi behöver en ny inriktning eftersom EU:s administrativa utgifter har ökat snabbare än dess totala utgifter, och parlamentets utgifter har ökat snabbast av alla. I skäl F i betänkandet hänvisas till Europeiska utrikestjänsten, som sannolikt kommer att kosta mer pengar. Också detta måste ändras. Varför har utrikestjänsten flera dussintals anställda och lyxlokaler på exotiska platser som Barbados och Madagaskar? Om man granskar tjänsten närmare ser man att den inte behöver mer pengar. Detta måste vara den absolut främsta budgetprioriteringen för EU: att inte spendera mer pengar, utan på ett bättre sätt.
Angelika Werthmann
Riktlinjerna för 2012 års budgetförfarande består i utvalda enskilda avsnitt som sammanförts under rubrikerna ”ekonomi” och ”konsolidering”. Många EU-medborgare och nationella regeringar har tvingats till besparingar och begränsade utgifter på grund av konsekvenserna av den finansiella och ekonomiska krisen. Det är i denna situation mer än berättigat för Europaparlamentet att föregå med gott exempel genom sitt förslag till budget för 2012. Under 2012 kommer EU att stå inför nya och oundvikliga utgifter. Detta beror på Kroatiens möjliga anslutning, den nyligen inrättade Europeiska utrikestjänsten och de tre finansiella organen. För att stoppa den automatiska processen med ökade budgetkrav, vilket leder till en ökad budget, är det nu dags att fastställa möjliga besparingar i EU-budgeten. Detta bör till exempel omfatta en affärsanalys av EU-organen och en utvärdering av EU-organens personalresurser och byggnadspolitik.
Luís Paulo Alves
Jag röstar för denna resolution eftersom en strategi för Atlantområdet är oumbärlig för EU:s territoriella sammanhållning, särskilt i sammanhanget med den östliga utvidgningen av EU:s gränser. Det är värt att notera att vi inte främst borde se Atlantområdet som ett yttersta randområde utan mer på ett sätt som bekräftar dess centrala geografiska läge i världen som en del av en strategisk inriktning med regionen som centrum. För EU utgör Atlanten ett gränsområde till Nordamerika, Sydamerika och hela Västafrika. En strategi för Atlantområdet där medlemsstaterna och deras regioner deltar bör också prioritera nya områden med innovation inom ekonomi och vetenskap, särskilt nya produkter och tjänster med anknytning till miljön, förnybar och marin energi, livsmedelsrelaterad marin bioteknik, hälsa och smarta teknikintensiva produkter och tjänster.
Strategin för Atlantområdet får inte isoleras, utan bör snarare införlivas i uppsättningen med EU:s övergripande mål, med tanke på lärdomarna av strategin för Östersjön, som anpassades efter inledningen av perioden med budgetplanering för 2007-2013, vilket tveklöst har begränsat initiativets räckvidd.
Laima Liucija Andrikien
Jag röstade för denna resolution om EU:s strategi för Atlantområdet. Fem EU-medlemsstater ligger vid Atlantkusten - Frankrike, Irland, Portugal, Spanien och Storbritannien. Det behövs därför en strategi för att samordna dessa länders åtgärder i regionen. Jag håller med föredraganden om att det främsta mervärdet med EU:s regionala strategier uppstår genom att samarbete och samordning sker på flera nivåer och genom att tillgängliga medel investeras på ett mer strategiskt sätt, inte genom att man skjuter till ytterligare resurser. Jag anser att denna strategi bör ta upp följande frågor av gemensamt intresse: miljö och klimatförändringar, däribland förebyggande och bekämpning av marina utsläpp av fartyg, transporter och tillgänglighet, forskning, innovation, kultur, fritid och turism, marina tjänster och utbildning, samt fiske- och skaldjurssektorn.
Jag vill påminna om att en av de första strategierna av detta slag är EU-strategin för Östersjöområdet som godkänts av Europeiska rådet, och som omfattar åtta EU-medlemsstater, däribland mitt eget land Litauen. Denna strategi är inriktad på att göra Östersjöområdet miljömässigt hållbart, framgångsrikt, lättillgängligt, säkert och tryggt. Denna strategi har redan inletts framgångsrikt, och jag anser därför att EU-strategin för Atlantområdet skulle gynna inte bara denna region, utan också hela EU.
Sophie Auconie
skriftlig. - (FR) Samarbete i fråga om gränsöverskridande problem är ett av de stora mervärdena hos det arbete som utförs inom EU. Min kollega Alain Cadec har arbetat i månader för att stärka samarbetet mellan regionerna i Atlantbågen, så att de kan göra mesta möjliga av eventuella synergier. Jag röstade därför för denna resolution, där parlamentet ”uppmanar kommissionen att snarast möjligt utforma EU-strategin för Atlantområdet som en integrerad strategi där maritima och territoriella frågor tas upp”.
Zigmantas Balčytis
Jag röstade för denna resolution. Territoriell sammanhållning är en av EU:s viktigaste målsättningar och en förutsättning för en effektiv, ekonomiskt stark och konkurrenskraftig inre marknad. Atlantområdet är en särpräglad region med ett dynamiskt havsområde vars känsliga miljö måste skyddas och har påverkats av klimatförändringarna. Atlanten är ett område i EU:s utkanter, med stora tillgänglighets- och förbindelseproblem. Jag anser därför att denna strategi måste antas omgående, vilket kommer att bidra till att ta itu med de grundläggande problemen i denna region när det gäller öppnande, sammankoppling av transport- och energinät och utveckling av marin energi, utveckling av stads- och landsbygdsområden samt tätare förbindelser land-hav och hav-inre vatten.
Maria Da Graça Carvalho
Jag stöder parlamentets resolution om EU-strategin för Atlantområdet, som jag anser är mycket viktig, eftersom fem medlemsstater gränsar till Atlanten: Frankrike, Irland, Portugal, Spanien och Storbritannien. Denna strategi föreslås som en lösning av viktiga frågor, som marin energi, miljö och klimatförändringar, transporter och tillgänglighet, säkerhet och övervakning, forskning, innovation, den kreativa sektorn, kultur, fritid och turism, marina tjänster och sjöutbildning, fiskeri samt fisk- och skaldjurssektorn. Ett territoriellt samarbete inom EU, vilket befästs i denna strategi genom ovannämnda aspekter, kan avsevärt bidra till att intensifiera integrationsprocessen i Atlantområdet genom ett större deltagande av det civila samhället i beslutsfattandet och genomförande av konkreta insatser. Jag vill också betona att detta initiativ kan och bör leda till en bättre användning av EU-medel, och inte till ökade utgifter.
Carlos Coelho
skriftlig. - (PT) Som ledamot som valts av ett land i Atlantområdet måste jag betona vikten och behovet av att inrätta en EU-strategi som tar hänsyn till de geografiska, demografiska och ekonomiska särdragen hos denna region. En integrerad och samlad strategi måste inrättas för att garantera en synergi och konsekvens mellan sektorspolitiken på detta område, som skulle skapa det nödvändiga mervärdet för att kunna ta itu med utmaningarna med hållbar utveckling och konkurrenskraft i denna region i synnerhet och i Europa i allmänhet. Jag ifrågasätter inte behovet av en metod på EU-nivå som bygger på ett förstärkt samarbete mellan de medlemsstater som gränsar till Atlanten, kustsamhällena, den privata sektorn och det civila samhället, och genom vilken denna gemensamma strategi kommer att gynna alla aktörer.
Detta borde göra det möjligt att fastställa gemensamma problem och utmaningar samt gemensamma prioriteringar, och skapa de synergier som krävs för att främja en mer effektiv resursanvändning. Det är viktigt att inte bara förbättra konkurrenskraften och hållbarheten hos de traditionella sektorerna, utan även att utnyttja hela potentialen hos Atlantområdet, med nya marknader, produkter och tjänster, med ledning av två huvudprioriteringar: att skydda miljön och ekosystemen och skapa sysselsättning.
Edite Estrela
skriftlig. - (PT) Jag röstade för denna resolution eftersom jag stöder behovet av att kommissionen snarast möjligt inrättar en EU-strategi för Atlantområdet där maritima och territoriella frågor tas upp. Denna strategi bör ta itu med frågor av gemensamt intresse, som exempelvis miljö och klimatförändringar, marin energi, sjötransporter, säkerhet och övervakning till havs, fiske, turism, forskning och innovation. Också Azorerna, Madeira och Kap Verde bör införlivas och få en framträdande roll i denna strategi.
Diogo Feio
Atlanten utgör i dag en av EU:s gränser och har varit en av den europeiska kontinentens viktigaste kontaktvägar mot världen. Det var över denna ocean som européerna, framför allt portugiserna, kom i kontakt med folk, ekonomier och kulturer som tidigare varit okända för varandra och skapade vad som i dag är en verkligt globaliserad värld. I dag är Atlantområdet marginaliserat jämfört med Europas centrum, och detta kan och måste åtgärdas genom insikten att Atlanten och förbindelserna med de större partner som gränsar till den, som exempelvis Brasilien och USA, kan bekräfta den geostrategiska centralitet som dock har förflyttats genom de asiatiska ländernas utveckling. Regionens betydelse motiverar fullt ut inrättandet av en EU-strategi som, i enlighet med den roll som historiskt reserverats för den ocean vars namn den bär, inte är begränsad till medlemsstaterna, utan snarare kan innebära en koppling till dessa andra kuster. I det hänseendet vill jag betona hur oerhört viktiga och oersättliga de yttersta randområdena är för att strategin ska bli framgångsrik. Dessa områden förtjänar fortfarande ett särskilt stöd från unionen, som kan hantera de kostnader som är förknippade med avskildheten och främja utländska kontakter.
José Manuel Fernandes
Den 14 juni 2010 bad rådet kommissionen att utarbeta en EU-strategi för Atlantområdet inom ett år, eftersom detta område är ett yttersta randområde med särskilda egenskaper såväl när det gäller dess potential som dess känsliga miljö. Med tanke på områdets betydelse på global nivå behövs därför en strategi som är ambitiös och beaktar områdets marina och territoriella aspekter. Denna resolution är ett viktigt bidrag när det gäller att utarbeta denna strategi, eftersom den är inriktad på betydelsefulla aspekter som exempelvis behovet att skapa synergier med annan politik bland annat på områdena för miljö, energi, transport, turism, marina resurser, i syfte att anta en makroregional politik och gå mot den internationella strategi som krävs för att inrätta goda förbindelser med de länder som gränsar till Atlanten. Jag välkomnar parlamentets antagande av denna resolution, eftersom jag är övertygad om att denna EU-strategi för Atlantområdet kommer att påskynda den hållbara tillväxten i området och prioritera havsfrågorna på EU-agendan.
João Ferreira
skriftlig. - (PT) Vi stöder utarbetandet av strategier i syfte att skapa ekonomisk, social och territoriell sammanhållning i vissa makroregioner, vilket naturligtvis borde få de medel som krävs för att detta ska kunna genomföras fullt ut och effektivt. Var och en av dessa strategier - förberedelse, utarbetande och genomförande - bör aktivt omfatta länderna och regionerna inom strategiernas geografiska räckvidd, och bör bygga på samarbete mellan dessa länder och regioner. Dessa strategier kan och bör ta upp frågor av gemensamt intresse, som exempelvis när det gäller detta specifika förslag om en EU-strategi för Atlantområdet: marin energi, miljöskydd, däribland förebyggande och bekämpning av havsföroreningar, transport och tillgänglighet, forskning och innovation och andra frågor. Vi ifrågasätter och motsätter oss dock bestämt vissa punkter i resolutionen. Vi röstade därför inte för texten. Resolutionen skyddar inte principen att nya resurser, särskilt finansiella sådana, bör anpassas till de nya målen på området för sammanhållningspolitiken för att vara effektiva. I resolutionen föreslås också att strategin ska vara underordnad EU:s utrikespolitik, målen för den internationella handelspolitiken, Europa 2020-strategin och uppnåendet av ”målen för den inre marknaden”.
Ilda Figueiredo
skriftlig. - (PT) Det är viktigt att fortsätta att utarbeta strategier som syftar till ekonomisk, social och territoriell sammanhållning i vissa makroregioner, vilket naturligtvis borde få de medel som krävs för att detta ska kunna genomföras fullt ut och effektivt. Var och en av dessa strategier - förberedelse, utarbetande och genomförande - bör aktivt omfatta länderna och regionerna inom strategiernas geografiska räckvidd, och bör bygga på samarbete mellan dessa länder och regioner. Dessa strategier kan och bör ta upp frågor av gemensamt intresse, vilka i fallet med EU-strategin för Atlantområdet är följande: marin energi, miljöskydd, däribland förebyggande och bekämpning av havsföroreningar, transport och tillgång, forskning och innovation och andra frågor. Vi ifrågasätter och motsätter oss dock bestämt vissa punkter i resolutionen. Vi röstade därför inte för texten.
I resolutionen skyddas inte principen att nya resurser, särskilt finansiella resurser, bör anpassas till de nya målen på området för sammanhållningspolitik för att vara effektiva, vilket innebär att vi kommer att ha en hel del löften men få åtgärder. De nya resurserna ska även underordnas målen för den internationella handelspolitiken, Europa 2020-strategin och uppnåendet av ”målen för den inre marknaden”.
Pat the Cope Gallagher
Jag stöder bestämt åtgärderna på EU-nivå för att inrätta en integrerad strategi för Atlantområdet. Denna strategi måste vara inriktad på att stimulera den ekonomiska utvecklingen på Atlantöarna och i Atlantens kustregion.
Atlantområdet är ett av de områden som har mest vind-, våg- och tidvattenenergi, men denna energipotential utnyttjas inte tillräckligt. Fritids- och turismverksamheten i Atlantens kustområden är också en värdefull ekonomisk resurs. Det finns en verklig tillväxtpotential här, som exempelvis utveckling av strategiska småbåtshamnar i varje land.
Särskilt sektorerna för sjötransporter, hamnar och fisk- och skaldjur - däribland vattenbruk - skulle gynnas av inrättandet av ett närmare samarbete mellan de medlemsstater som gränsar till Atlanten. Alla strategier för Atlanten måste vara förenliga med bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken. Det har under årens lopp skett en förbättring av samarbetet mellan medlemsstaterna i frågor som rör trygghet, säkerhet och övervakning till havs.
Eftersom Atlantbågen är så omfattande måste dock en integrerad strategi antas för att göra den verksamhet som samordnas av medlemsstaterna bättre och mer effektiv.
Estelle Grelier
skriftlig. - (FR) Antagandet av en parlamentsresolution om utkastet till strategi för Atlantområdet ger mig tillfälle att framhålla det trängande behovet av åtgärder på EU-nivå för att införa en gemensam strategi för användningen av våra havsområden och hitta en gemensam lösning på de befintliga problemen. Engelska kanalen är ett särskilt tydligt exempel på detta: den är en strategisk sjöfartsport till EU, den är både en viktig länk mellan Atlanten och Nordsjön (20 procent av världens flotta och över 500 fartyg över 300 ton seglar över Engelska kanalen dagligen) och ett område för fiske, fritidsverksamhet, ballastutvinning och snart - vilket jag välkomnar - energiproduktion från vindkraftverk till havs. Denna koncentration av verksamhet gör att man allvarligt måste reflektera över hur sjöfartssäkerheten kan hanteras i detta område på EU-nivå, som en del av en gemensam strategi. Därför uppmanade jag vid debatten om strategin för Atlantområdet återigen kommissionsledamoten med ansvar för havsfrågor och fiske, Maria Damanaki, att införliva Engelska kanalen i det förslag som hon ska lägga fram i juni.
Juozas Imbrasas
Jag röstade för detta dokument, för som vi vet har Atlantområdet sina egna specifika särdrag eftersom det är ett dynamiskt havsområde (tack vare sjöfartstransporter, fiske, marin energi etc.), ett område vars känsliga miljö måste skyddas och har påverkats av klimatförändringarna, och även ett avlägset område inom EU, med tillgänglighets- och förbindelseproblem och få större stadscenter. Vi måste snarast möjligt utforma EU-strategin för Atlantområdet som en integrerad strategi där maritima och territoriella frågor tas upp. Denna strategi bör omfatta en bättre samordning av mål och medel, en stark koppling till Europa 2020-strategin och EU:s politik efter 2013.
Strategin syftar till en bättre användning av EU-medel och inte till ökade utgifter. Den måste vara väl förankrad i EU:s regionalpolitik och den integrerade havspolitiken. Jag anser att den också borde underlätta synergier med annan politik inom EU, som exempelvis de transeuropeiska transportnäten, den gemensamma fiskeripolitiken, klimat- och miljöåtgärder, ramprogrammet för forskning och utveckling, energipolitiken etc. Det är viktigt att förbättra tillgängligheten i havsområdena vid Atlanten och öka rörligheten för personer, varor och tjänster i dessa regioner, för att nå målen för den inre marknaden och målet för sammanhållningspolitiken, särskilt genom utvecklingen av närsjöfart och motorvägar till sjöss.
David Martin
Jag röstade för detta betänkande om EU-strategin för Atlantområdet, där det förespråkas att strategin bör inrättas inom ramen för det sammanhållningspolitiska målet med territoriellt samarbete (mål 3) och bygga på ett integrerat och territoriellt tillvägagångssätt som omfattar flera områden och syfta till en bättre samordningspolitik mellan de olika styrelsenivåerna på ett visst territorium, med fokus på relevanta frågor. Föredraganden är också övertygad om att EU:s territoriella samarbete i hög grad kan bidra till intensifieringen av integrationsprocessen inom Atlantområdet genom ett ökat deltagande av det civila samhället i beslutsprocessen och genomförandet av konkreta åtgärder.
Nuno Melo
Atlantområdet har sina egna specifika särdrag eftersom det är ett dynamiskt havsområde, och jag vill betona dess sjötransporter, fiske och marina energi. Det är ett område med en känslig miljö som måste bevaras men som är föremål för kusterosion och extremt väder, och det är dessutom ett avsides beläget område. En integrerad EU-strategi krävs därför där maritima och territoriella frågor tas upp. Det är skälet till min röst.
Willy Meyer
Jag röstade för denna resolution, där man uppmanar EU att inrätta en EU-strategi för Atlantområdet. Ett territoriellt samarbete inom EU kan avsevärt bidra till att intensifiera integrationsprocessen i Atlantområdet genom ett större deltagande av det civila samhället i beslutsfattandet och genomförandet av konkreta åtgärder. I texten uppmanas EU att se till att strategin tar upp maritima och territoriella frågor. Samarbetet inom strategin måste också först och främst utgå från de berörda parternas behov, och Europaparlamentet anser därför att de politiska prioriteringarna måste bestämmas i samförstånd.
Alexander Mirsky
Med beaktande av Atlantområdets särdrag uppmanar parlamentet kommissionen att snarast möjligt vidta åtgärder för att inrätta EU-strategin för Atlantområdet som en integrerad strategi där maritima och territoriella frågor tas upp. Även om parlamentet anser att denna strategi måste leda till synergier mellan den berörda politiken på EU-nivå, nationellt, regionalt och lokalt, uppmanar det kommissionen och medlemsstaterna att införa förenklade regler för att underlätta genomförandet av strategin och minska de administrativa bördorna. Detta är enligt min åsikt omöjligt, eftersom inga effektiva åtgärder för att påverka kommissionen hittills har antagits. Jag får intrycket av att kommissionen ännu inte har börjat ändra sina prioriteringar inom ramen för Lissabonfördraget, och tillämpar en oberättigad och utdragen retorik med parlamentet för att främja sina egna syften. Detta gynnar inte det allmänna intresset och inverkar faktiskt negativt på hela situationen. Jag stödde betänkandet, men jag är fortfarande av denna åsikt.
Andreas Mölzer
skriftlig. - (DE) Fem EU-medlemsstater gränsar till Atlanten. Särskilt Frankrike, Portugal och Spanien tycks inte se fördelarna med detta geografiska faktum, eftersom Atlanten spelar en tämligen stor roll när det gäller de flyktingströmmar som nu hotar att öka till följd av kriserna i de nordafrikanska länderna. Människosmugglare använder alltför gärna vägen via Atlanten, eftersom Spaniens gränsstaket uppfördes 2005. För att förhindra en våg av framför allt ekonomiska invandrare vore det bra om EU snabbt utarbetade en strategi för Atlantområdet som också omfattar denna aspekt, även om de båda kvarvarande Atlantstaterna - Storbritannien och Irland - inte har någon eller liten inverkan i detta hänseende. Eftersom detta område knappast eller inte alls tas upp i resolutionen lade jag ner min röst.
Wojciech Michał Olejniczak
Vid dagens omröstning antog Europaparlamentet resolutionen om en EU-strategi för Atlantområdet. Strategin är ytterligare ett EU-initiativ som inte är inriktat på att lösa problemen i ett enskilt land, utan i hela Atlantområdet, vilket omfattar så många som fem medlemsstater.
Det är viktigt att uppmärksamma att strategin ska vara orienterad nedifrån och upp. Områdets geostrategiska placering möjliggör ett samarbete på områdena för sjöfartssäkerhet, internationell handel och fiske, samt skydd av den marina miljön och bevarande av den biologiska mångfalden.
Jag anser att det är nödvändigt att fråga kommissionen vilka resurser som kommer att avsättas för att genomföra denna strategi, eftersom den är särskilt viktig för inrättandet av den nya budgetramen. Ytterligare en viktig fråga enligt min åsikt är processen med att ta strategin i bruk och möjligheten att det kan vara nödvändigt att inrätta fler finansiella instrument.
Rolandas Paksas
Jag samtycker till resolutionen om en EU-strategi för Atlantområdet, som kommer att bidra till områdets hållbara utveckling. Ytterligare en åtgärd måste dessutom vidtas för att genomföra en av EU:s målsättningar - territoriell sammanhållning. Med tanke på Atlantområdets geostrategiska läge måste kommissionen vidta omedelbara åtgärder och utarbeta en integrerad strategi för detta område, som skulle stärka det internationella samarbetet och främja initiativ till trepartssamarbete, och ta upp maritima och territoriella frågor. Det faktum att ett effektivt territoriellt samarbete kommer att främja utvecklingen av marin energi och skapa en gynnsam miljö för användning och sammankoppling av transport- och energinät betonas.
För att denna strategi ska nå de fastställda målen måste den vara väl förankrad i EU:s regionalpolitik och integrerade havspolitik. Endast detta kan garantera synergier med annan EU-politik och skapa villkor för ett bättre riktat och mer effektivt utnyttjande och användning av EU-medlen, utan att öka utgifterna. Dessutom kommer antagandet av denna strategi att förbättra tillgängligheten i kustområdena vid Atlanten, och leda till större rörlighet för personer, varor och tjänster.
Alfredo Pallone
Resolutionsförslaget om EU-strategin för Atlantområdet följer på en begäran från Europeiska rådet till kommissionen om att utarbeta en integrerad strategi som tar upp maritima och territoriella frågor i Atlantområdet. Jag röstade för resolutionen om att be kommissionen att förbereda och rapportera om förhandlingarna om den planerade strategin senast i juni. Syftet är att få till stånd en bättre samordning i området om frågor som exempelvis den integrerade havspolitiken, de transeuropeiska transportnäten, fiskeri, klimat- och miljöåtgärder, forskning och utveckling samt större rörlighet för personer, varor och tjänster i området för att nå sammanhållningspolitikens mål, genom att garantera att allt är förenligt med Europa 2020-strategin och med EU:s politik för perioden efter 2013.
Miguel Portas
skriftlig. - (PT) Jag röstade för denna resolution, för eftersom Portugal är ett land som gränsar till Atlanten, med ett dynamiskt havsområde med stor potential, och även om det har en känslig miljö som måste bevaras anser jag att det är positivt att EU erkänner potentialen hos sitt Atlantområde. Jag anser också att många av problemen i detta stora område bör hanteras på EU-nivå genom en integrerad EU-strategi för regionen, och genom möjligheten till en territoriell sammanhållningspolitik som bör utgöra en grundläggande ram för de val som unionen gör. Unionen har dock inte fattat några beslut, eftersom besluten har offrats fullständigt på grund av oacceptabla budgetbegränsningar till följd av politiska åtstramningsval som inte främjar utveckling.
Paulo Rangel
Med tanke på Portugals särskilda geostrategiska läge är detta en mycket viktig fråga, särskilt när det gäller säkerhet och övervakning till havs. Jag anser därför att inrättandet av EU-strategin för Atlantområdet är mycket relevant.
Raül Romeva i Rueda
I det aktuella resolutionsförslaget betonas att det största mervärdet med EU:s makroregionala strategier uppstår genom att samarbete och samordning sker på flera nivåer och genom att tillgängliga medel investeras på ett mer strategiskt sätt, och inte genom att man skjuter till ytterligare resurser, såsom betonades i resolutionen om en EU-strategi för Donauområdet som antogs i parlamentet förra månaden. I resolutionsförslaget betonas det svenska ordförandeskapets slutsatser: inga nya institutioner, inga nya bestämmelser, inga nya pengar.
Utskottet för regionalpolitik ville dessutom att denna strategi skulle vara orienterad nedifrån och upp med deltagande av alla berörda parter (regionala och lokala myndigheter, medlemsstaterna, EU, privata intressenter samt organisationer i det civila samhället, däribland interregionala nätverk och berörda organisationer) i utformningen och genomförandet av strategin. Verts/ALE-gruppen har lagt fram ändringsförslag om utvecklingen av marin energi, förebyggande och bekämpning av havsföroreningar från fartyg, och utveckling av närsjöfarten och motorvägar till sjöss, som alla har antagits.
Antolín Sánchez Presedo
Som galicier och medundertecknare till detta initiativ stöder jag en ambitiös strategi för Atlantregionen. Jag uppmanar kommissionen att lägga fram ett förslag före juni 2011 som är inriktat på tillväxt och inrättande av hållbara arbetstillfällen i linje med Europa 2020-strategin. Det makroregionala området är maritimt, känsligt och avlägset beläget, så strategin kräver en integrerad, övergripande och territoriell inriktning, vars samtliga dimensioner bör skydda miljön, främja tillgängligheten, rörligheten och förbindelser och främja sammanhållning.
Strategin bör också underlätta synergier mellan EU:s olika politikområden, som exempelvis turism, motorvägar till sjöss och transeuropeiska transportnät, den gemensamma fiskeripolitiken, energipolitik, och i synnerhet marinenergi, klimatförändringsåtgärder, ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling, flerspråkighet, och generellt sett all politik som kommer att tillämpas från 2014 och framåt - och mellan all relevant politik som utarbetas på området av de olika ansvariga myndigheterna. Planen måste utarbetas, antas och genomföras på ett öppet och trovärdigt sätt, genom samarbete mellan alla offentliga institutioner, och med deltagande av den privata sektorn och det civila samhällets organisationer.
Nuno Teixeira
Eftersom den europeiska Atlantkusten är så omfattande har den stor potential och flera specifika särdrag. Atlantområdet erbjuder en betydelsefull och dynamisk maritim verksamhet och består av regioner som skiljer sig mycket från varandra men som har det gemensamma särdraget att de är beroende av verksamheten i Atlantens havsområden. Det finns avlägsna regioner i Atlanten som är svåra att nå, eftersom de är fysiskt mycket avlägsna från Kontinentaleuropa. Jag talar särskilt om EU:s yttersta randområden, där problemen med förbindelser och tillgänglighet visar sig i den ekonomiska och sociala utvecklingen. Det är dock också viktigt att nämna att dessa regioner har unika fördelar jämfört med andra EU-regioner. Förutom deras permanenta begränsningar har deras egna särdrag en potential som bör beaktas som en del av en integrerad syn på Atlantområdet.
Målet med territoriell sammanhållning möjliggör, eller snarare förutsätter, en harmonisk utveckling i alla EU-regioner, med beaktande av särdragen i varje region. Jag hoppas därför att de yttersta randområdena i Makaronesien, däribland min hemregion Madeira, beaktas vederbörligt i alla framtida strategier för Atlanten, och att vi med en integrerad strategi kan övervinna de största svårigheterna och utmaningarna i dessa regioner.
Luís Paulo Alves
Jag röstar för denna resolution eftersom jag anser att Turkiets anslutning till EU är av strategiskt intresse både för landet och för EU, men det krävs att Turkiet stärker sitt åtagande i reformeringsprocessen för att uppfylla anslutningskriterierna. Detta gäller i synnerhet på områdena för tryckfrihet, förenings- och mötesfrihet, åtagandet att skapa ett snabbare, mer oberoende och mer rättvist rättsväsen som på ett mer effektivt sätt samarbetar i kampen mot terrorism samt när det gäller kampen för kvinnors rättigheter och mänskliga rättigheter i allmänhet. Dessutom är tillbakadragande av turkiska trupper från Cypern ett grundläggande villkor för att bygga upp ett gott grannskapsklimat.
Laima Liucija Andrikien
skriftlig. - (LT) Jag röstade för denna resolution om 2010 års framstegsrapport om Turkiet. När Turkiet inledde sina förhandlingar om EU-anslutning åtog sig Turkiet att genomföra reformer, att skapa goda grannskapsförbindelser och att stegvis anpassa sig till EU. Det är dock tydligt att Turkiets framsteg går för långsamt och att landets regeringsföreträdare visar ovilja mot att genomföra reformer och demokratisera landet. Europaparlamentet är allvarligt oroat över den försämrade tryckfriheten, vissa handlingar som innebär censur och över den ökande självcensuren inom de turkiska medierna, däribland på internet. Vi fördömer inskränkningarna av mötesfriheten och i synnerhet de våldsamma polisingripandena mot studentdemonstrationerna vid Ankaras universitet i december 2010.
Europaparlamentet uttrycker också oro över att försvarare av de mänskliga rättigheterna förföljs i Turkiet. Dessa händelser utgör endast en del av brotten mot de mänskliga rättigheterna i ett land som har som mål att bli en medlemsstat i EU. Det är tydligt att den nuvarande situationen för de mänskliga rättigheterna i Turkiet är komplicerad, och man borde till och med säga att den strider mot EU:s värderingar och politik. Mot en sådan bakgrund leder förhandlingar om EU-medlemskap till en återvändsgränd. Jag anser därför att de turkiska myndigheterna omedelbart måste anta omfattande reformer på alla politiska områden eller överväga möjligheten att inte bli medlem i EU, utan i stället en strategisk partner.
Charalampos Angourakis
Europaparlamentets rapport och motsvarande förslag till resolution, vilka har antagits i kammaren, visar att det pågår en imperialistisk maktkamp inom EU och att en konflikt omger de ekonomiska och politiska förbindelserna samt att målen genomförs i samarbete med borgerligheten i Turkiet. Dessa frågor innebär att människorna i landet utnyttjas, att stora imperialistiska intressen får kontrollera vinstgivande tillgångar och att människor i Mellanöstern, Nordafrika och i hela området utnyttjas. Samtidigt som den kapitalistiska krisen och de imperialistiska angreppen har trappats upp har Europaparlamentet dolt den turkiska regeringens politik mot gräsrötterna och attackerna mot de sociala rättigheterna och grundläggande friheterna för landets arbetstagare.
Den turkiska regeringen fortsätter att de se de folkliga krafter som protesterar mot brotten mot kurdernas rättigheter som terrorister. Europaparlamentet tolererar Turkiets omedgörlighet och anfall mot Republiken Cypern. Parlamentet har röstat mot förslagen och ändringsförlagen om Republiken Cypern och dess lagliga rättigheter i området. Greklands kommunistiska parti är helt och hållet emot att Turkiet får ansluta sig till EU, eftersom partiet kämpar mot denna imperialistiska organisation. Ledamöterna från Greklands kommunistiska parti röstade mot rapporten om Turkiet eftersom en EU-anslutning av Turkiet inte kommer att leda till någonting annat än lidande för arbetstagarna.
Pino Arlacchi
skriftlig. - (EN) Syftet med mitt yttrande är att motivera varför jag lade ner min röst om resolutionen om Turkiet. Jag lade ner min röst eftersom jag ansåg att den saknade positiv inspiration och att den inte uttryckte tydlig uppskattning för några av huvuddragen i den turkiska regeringens nyligen genomförda åtgärder. Resolutionen har en alltför förmyndaraktig attityd gentemot ett stort land som inte förtjänar denna behandling.
Kraven på Turkiet är alltför stora med alltför många detaljer och alltför orealistiska standarder som ska uppfyllas. Om dessa standarder tillämpades på EU:s medlemsstater skulle många av dem inte vara kvalificerade att ansluta sig till EU. Jag hoppas att denna attityd mot Turkiet kommer att ändras framöver, och jag hoppas att parlamentet kommer att visa ett större engagemang för sitt mål att Turkiet snart ska bli en medlemsstat i EU.
Zigmantas Balčytis
skriftlig. - (LT) Jag röstade för denna resolution. Turkiet åtog sig att genomföra reformer, skapa goda grannskapsförbindelser och att successivt anpassa sig till EU. Dessa åtaganden och insatser av Turkiet bör ses som en möjlighet för Turkiet att bli mer modernt med stöd från de turkiska medborgarna och det civila samhället för ytterligare demokratisering av Turkiet och för arbetet att skapa ett öppet och pluralistiskt samhälle. Trots de framsteg som gjorts på vissa områden är Turkiets situation fortfarande komplicerad. Hittills har Turkiet gjort långsamma framsteg ifråga om reformer. Den pågående konflikten mellan de politiska partierna och bristen på vilja från regeringens sida samt motståndet mot att arbeta i riktning mot samförstånd om nyckelreformer innebär att det inte finns några synliga resultat och att situationen på vissa områden har förvärrats, särskilt när det gäller tryckfriheten. Den turkiska regeringen har åtagit sig att genomföra omfattande reformer för att modernisera landet, och den måste därför öka dessa insatser för att upprätta en demokratisk stat som grundas på principen om skilda befogenheter med en balans mellan verkställande, lagstiftande och rättskipande funktioner och respekt för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna.
Mara Bizzotto
För femte året i rad har Turkiet misslyckats med att följa vad Europa begär. De fundamentalistiska rörelserna har ökat sin verksamhet, vilket regeringen inte bekämpar på grund av sina nationalistiska och islamistiska politiska åsikter.
Ställningen för de religiösa kristna minoriteterna och kvinnorna har försämrats under flera år. Turkiet önskar därför inte att anpassa sig till västvärldens demokratiska standarder. Landet har valt en väg som innebär en återgång till islamistisk politik, något som kommer att leda till att Turkiet distanserar sig ännu längre ifrån anslutning. Ett land som har som mål att inta en ledande roll i den arabisk-muslimska världen med en aggressiv utrikespolitik gentemot väst, och Israel är ett land som självt visar skälen till varför min grupp sedan lång tid tillbaka har haft en motsatt åsikt jämfört med dem som vill se att Turkiet blir en medlemsstat.
Medan rapporten å ena sidan kastar ljus över många problematiska aspekter som har visat sig de senaste åren applåderar den samtidigt de ”framsteg” som den turkiska regeringen har gjort på vissa områden. I huvudsak håller rapporten dörren öppen till Europa för Ankara, och det är skälet till varför jag röstade nej till rapporten. Turkiet är inte Europa och kommer aldrig att vara det, varken kulturellt eller politiskt. De steg tillbaka som Turkiet har tagit bör övertyga även de mest entusiastiska förespråkarna att ge upp tanken på att detta land ska ansluta sig till det europeiska projektet.
Sebastian Valentin Bodu
Europaparlamentet måste fortsätta att uppmuntra stater som vill bli medlemmar i EU därför att det är endast genom att uppmuntra demokratiska förändringar och snabbt bestraffa missförhållanden och dårskap som man kan möjliggöra för dessa länder att anpassa sig till medlemsstaternas gemensamma demokratiska och ekonomiska standarder. Det är därför det är naturligt att välkomna de första steg som har tagits mot reformer av konstitutionen i Turkiet, vilket dock gör det tydligt att det krävs omfattande reformer av systemet. Turkiets politiska problem, dess förbindelser med Grekland, vilka fortfarande är spända och till och med är i ett dödläge, den betänkliga dialogen mellan de politiska partierna och begränsningen av tryckfriheten är sammantaget skäl för att slå av på takten i anslutningsförhandlingarna. Turkiets omedelbara mål är sannolikt att vara programmet för viseringsundantag som medlemsstaterna har infört för turkiska medborgare. Att slutföra förhandlingarna om återtagandeavtalet kommer med säkerhet att leda till bättre hantering av migrationen.
Kommissionen måste inleda en dialog med Turkiet om viseringar så snart som avtalet träder i kraft. Europa har inte råd att låta en stat av Turkiets storlek känna sig frustrerad över det sätt på vilket dess medborgare behandlas. Turkiet förväntar sig sannolikt att parlamentets resolution ska vara mer till nytta för landet. Det faktum att parlamentet säger att förhandlingsprocessen med EU är långdragen och att utgången är oviss återspeglar dock inte den egentliga verkligheten.
Philippe de Villiers
Medlemsstaterna har helt klart allt att vinna på att behålla goda förbindelser med Turkiet, men återigen har EU misskrediterat sig med sin rapport om Turkiets framsteg inför anslutning.
För det första lyssnar Turkiet fortfarande inte till Europas folk som är oroade över dessa framtidsutsikter, vars resultat är att hundratals miljoner euro har använts urskillningslöst varje år (i föranslutningsstöd) och att ingenting har getts tillbaka.
För det andra erkänner unionen dock att den inte har lärt sig av att Turkiet överträder internationell rätt i Cypern och de grundläggande rättigheterna i det egna landet, hånar sina armeniska och grekiska grannar, förtrycker de minoriteter som bor på landets territorium och inte ens behagar hålla fast vid de åtaganden som det har gentemot unionen.
När kommer vi att ha mod att ta oss ur denna fälla? Kommer våra ledare att komma tillbaka till verkligheten och förslå ett partnerskap med Turkiet i stället för medlemskap?
Edite Estrela
Jag röstade för denna rapport eftersom jag anser att reformerna i Turkiet har gått långsamt, även om de har varit betydande. Det bör betonas att den ändring som nyligen genomfördes av den rättsliga ramen stärker kvinnors rättigheter och bidrar till ökad jämställdhet, men det återstår mycket att göra för att vända den låga sysselsättningsgraden bland kvinnor.
Göran Färm, Olle Ludvigsson, Marita Ulvskog och Åsa Westlund
skriftlig. - Vi svenska socialdemokrater stöder kravet på att Turkiet ska erkänna folkmordet. Men vi anser att det är viktigt att det faktum att Turkiet kritiseras för att folkmordet inte erkänns inte får bli ett vapen i händerna på de tyvärr främlingsfientliga krafter som till varje pris vill hålla Turkiet utanför EU. Vi tycker att det är viktigt att fortsätta förhandla om medlemskap med Turkiet och sätta press på landet att leva upp till Köpenhamnskriterierna. Det kommer nämligen att tvinga dem att leva upp till kraven på mänskliga rättigheter och till en mer progressiv syn på minoriteter såsom de kurdiska, armeniska och assyriska och syrianska folken, som vi tror kanske skulle bli de största vinnarna av att Turkiet blev medlem i EU, ett EU som är genuint demokratiskt och berett att acceptera mångfald. Därför la vi ned våra röster gällande ändringsförslag 38.
Diogo Feio
Med tanke på den stora instabilitet som råder i sydöstra Medelhavsområdet och hela den muslimska världen är det tydligt att den turkiska regimen trots alla sina svagheter har kunnat utvecklas på ett mer fredligt och ordentligt sätt och att landet har försökt att anpassa sig till och integrera sig med EU genom att anta unionens standarder och bästa metoder. I dag är Turkiet en regional makt som EU måste uppmärksamma särskilt, eftersom sambandet mellan dessa fakta är betydelsefullt. Samtidigt måste det erkännas att Turkiet fortfarande inte uppfyller de objektiva kriterier som skulle göra det möjligt för landet att ansöka om fullt medlemskap i unionen och att det kommer att ta tid innan de reformer som landet nyligen har genomfört kommer att leda till de förväntade resultaten. Jag hoppas att Turkiet kommer att nå framgång i sina insatser för demokratisering och att unionens förbindelser med Turkiet, oavsett hur de kommer att se ut, kommer att vara öppnare och mer fördjupade till nytta för båda parter.
José Manuel Fernandes
Förhandlingarna om Turkiets anslutning till EU inleddes i oktober 2005, en process som fortfarande pågår och som är långt ifrån att leda till ett resultat inom en nära framtid. EU, som är intresserat av att föra en politik för goda grannskapsförbindelser, välkomnar denna integration när det gäller Turkiet som en strategisk partner. Det finns dock vissa problem som förhindrar att processen går framåt. Det första problemet är att de grundläggande rättigheterna i form av yttrandefrihet, respekt för minoriteters rättigheter och principen om rättsstaten inte följs. EU anser att detta är en oacceptabel situation som förvärras ytterligare genom ockupationen av en stor del av Cyperns territorium. Turkiet måste därför bevisa att landet genomgår en förändringsprocess, särskilt genom att tillämpa den lagstiftning som ändrades 2007 och genom att fullt ut följa de åtaganden som gjorts gentemot EU. Jag röstar för denna rapport i förhoppning om att den turkiska regeringen kommer att anta de godkända rekommendationerna så snart som möjligt, eftersom folket i Turkiet kommer att dra nytta av fördelarna.
João Ferreira
Turkiet ockuperar militärt delar av en medlemsstat i EU: Republiken Cypern. Trots den cypriotiska regeringens insatser för att lösa problemet och upprepade initiativ i form av goodwill för att komma fram till en rimlig lösning visar de turkiska myndigheterna inga tecken på att vilja tillmötesgå dessa ansträngningar. De för i stället en politik som innebär att FN-resolutioner inte följs och att de norra delarna av ön ockuperas och koloniseras. Det bör vara en central punkt i denna resolution. I denna resolution framkommer dock att man accepterar att denna situation fortsätter. I resolutionen förtigs också att arbetstagare, fackföreningsmedlemmar och vänsteranhängare i Turkiet förtrycks, liksom den kurdiska minoriteten. De som har röstat för denna resolution är snarast måna om att uppmana Turkiet att ”stödja och aktivt bidra till genomförandet av EU:s politik och åtgärder i regionen”, särskilt på energiområdet, varvid landets ”konstruktiva engagemang” i Nato-operationer i Afghanistan och i Balkanområdet betonas, liksom förnyelsen av de ”nära banden med Israel”. Dessa tankar illustrerar väl den djupare meningen och betydelsen av EU:s utvidgningsprocesser som särskilt i fallet Turkiet innebär att EU har önskemål om att dess befogenheter och intressen ska hörsammas.
Carlo Fidanza
Jag välkomnar rapporten från min nederländska kollega Ria Oomen-Ruijten som företräder Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokraterna). Texten är mycket balanserad. I den betonas några av de kritiska frågor som ännu måste lösas för att närma Turkiet till EU, och det konstateras också hur detta kan ske; även den olösta frågan om folkmordet på armenierna behandlas. De turkiska myndigheterna måste också ta ansvar för ockupationen av en del av Cypern och konflikten med Republiken Cypern, som är medlemsstat sedan 2004.
En annan grundläggande punkt är den interreligiösa dialogen med olika samfund, bland annat det kristna samfundet, och särskilt möjligheten för dessa samfund att få rättslig status för att öppna och bedriva verksamhet i sina gudstjänstlokaler. Jag anser att det är dags att lämna hyckleriet bakom oss och att konstant brottas med Turkiets folk, för vi visste från början att hindren skulle vara svåra att komma över. Turkiet är inte i Europa, varken kulturellt eller geografiskt, även om landet har extremt starka handelsmässiga förbindelser med Europa. Av dessa skäl anser jag att det skulle vara mer fruktbart och värdefullt att upprätta ett privilegierat kommersiellt partnerskap i stället för att hålla fast vid den långa och snåriga vägen mot anslutning.
Ilda Figueiredo
Som vi har betonat uppkommer många frågor vid förhandlingarna med Turkiet om anslutning till EU. Det här är en process som främjas av stormakterna inom EU, och det finns många motsägelser eftersom målen omfattar integration av detta stora land i EU:s inre marknad, kontroll över dess ekonomi och utnyttjande av dess geografiskt strategiska läge i Mellanöstern, Kaukasus och Centralasien, särskilt när det gäller tillgång till och kontroll av energikällor och marknader i dessa regioner.
Resolutionen är också instruktiv på denna punkt, eftersom den uppmanar Turkiet att ”stödja och aktivt bidra till genomförandet av EU:s politik i regionen”, särskilt på energiområdet, varvid landets ”konstruktiva engagemang” i Nato-operationer i Afghanistan och i Balkanområdet betonas, liksom förnyelsen av de ”nära banden med Israel”.
I resolutionen förtigs också att arbetstagare, fackföreningsmedlemmar och vänsteranhängare i Turkiet förtrycks, liksom det turkiska folket. När det gäller Cypern intar parlamentet som vanligt en ambivalent hållning, även om det är oklart varför, med tanke på att Turkiet inte har tagit något steg i riktning mot att erkänna Cypern, en medlemsstat i EU, utan fortsätter sin militära ockupation av den norra delen av ön, där turkiska medborgare får bosätta sig för att ändra den demografiska balansen, vilket sker i strid mot FN:s resolutioner.
Bruno Gollnisch
De stora grupperna har inte haft modet att i utskottet försvara sina egna politiska val rörande Turkiets anslutning till EU. För att undvika att tala om fullt medlemskap i unionen har vänsteranhängarna, eller ett privilegierat partnerskap när det gäller de så kallade högeranhängarna, gjort en uppgörelse. De har bestämt sig för det vanliga meningslösa alternativet med en ”öppen” process - med andra ord en process med en osäker utgång. Men vem vill fortsätta med förhandlingar som inte har några klart definierade mål? Människorna i Europa, som till övervägande delen motsätter sig denna anslutning, och regeringarna, liksom parlamentet, som vägrar att lyssna på dem, gör dem till åtlöje. Parlamentet beklagar varje år det faktum att Turkiet inte har uppfyllt sina åtaganden, att reformerna går långsamt, att villkoren för kvinnor och de kristna minoriteterna försämras, att landet är i konflikt med en medlemsstat osv.
Och parlamentet misslyckas totalt att dra lärdom av detta! Turkiet och dess folk görs till så mycket åtlöje - med katastrofala diplomatiska konsekvenser, vilket vi såg nyligen i samband med Recep Tayyip Erdoğans besök i Tyskland och Nicolas Sarkozys besök i Turkiet. Inte heller Nicolas Sarkozy har modet att följa sin påstådda övertygelse: Är han för ett partnerskap och inte en anslutning? Då borde han säga det tydligt och handla i enlighet med detta.
Catherine Grèze
Jag är för förhandlingarna och Turkiets anslutning till EU, men bara på villkor att de mänskliga rättigheterna och demokratin respekteras. Av denna anledning röstade jag för ändringsförslaget, i vilket man föreslog att det armenska folkmordet ska erkännas. Det är en central historisk handling och förutsättningen för Turkiets anslutning till unionen.
Juozas Imbrasas
skriftlig. - (LT) Jag röstade för detta dokument eftersom anslutningsförhandlingarna med Turkiet inleddes den 3 oktober 2005 efter det att rådet hade godkänt förhandlingsramen och eftersom inledandet av förhandlingarna var en startpunkt för en långvarig och öppen process. Turkiet har åtagit sig att genomföra reformer, skapa goda grannskapsförbindelser och att successivt anpassa sig till EU, och dessa insatser bör ses som en möjlighet för Turkiet självt att förnya sig. Att fullt ut uppfylla Köpenhamnskriterierna i enlighet med slutsatserna från Europeiska rådets möte i december 2006 är fortfarande utgångspunkten för anslutning till EU som är en gemenskap som grundas på gemensamma värderingar. Som huvudsakliga aspekter och prioriteringar i denna integration skulle jag vilja peka ut skapande av goda grannskapsförbindelser, förbättrat samarbete mellan EU och Turkiet, ökad social sammanhållning och ökat välstånd samt uppfyllande av Köpenhamnskriterierna.
Anneli Jäätteenmäki
skriftlig. - (FI) Turkiet har önskat bli medlem i EU sedan 1960-talet, men nu har samtalen om medlemskap i praktiken stannat av. Turkiet måste se sig i spegeln; landet har inte genomfört Ankaraprotokollet och har inte erkänt Cypern. Landet måste dessutom genomföra reformer när det gäller medborgerliga rättigheter och mänskliga rättigheter innan det kan ansluta sig till unionen. Dessa rättigheter omfattar religionsfrihet och erkännande av kvinnors rättigheter. Detta är fakta. Unionen bör emellertid också se sig i spegeln. Det finns starkt motstånd mot Turkiet i EU som grundas på fördomar och rädsla för olikheter. De stora medlemsstaterna som Tyskland och Frankrike är rädda för Turkiet som är ett stort, inflytelserikt land. Situationen i Nordafrika har återigen visat att Turkiet är en skicklig aktör inom utrikespolitiken. Faktum är att Turkiet är skickligare på detta än EU eller enskilda medlemsstater i EU.
Sedan 1990 har Turkiet byggt upp goda grannskapsförbindelser och stabilitet i den omgivande regionen - när det gäller gränserna till Europa, södra Kaukasus, Centralasien och Mellanöstern. De ungdomar i Nordafrika som så gärna vill se reformer tittar på Turkiet. Turkiet är en stark ekonomisk aktör. Till skillnad från den europeiska ekonomin är Turkiets ekonomi dynamisk och växande, trots den ekonomiska kris och lågkonjunktur som har drabbat Europa och resten av världen. Detta kan inte ignoreras.
Sandra Kalniete
I dag när vi med dämpad röst och minskade förhoppningar iakttar de revolutioner som har dragit fram över en del av arabländerna är min övertygelse att Turkiets medlemskap i EU är en geopolitiskt strategisk nödvändighet som väger allt tyngre. Turkiet är en demokratisk islamisk stat som kan vara ett inspirerande exempel för andra arabländer som önskar införa ett demokratiskt styrelseskick som grundas på principen om rättsstaten och respekt för mänskliga rättigheter samtidigt som deras religiösa värderingar bibehålls. Jag är oroad över att vi sänder felaktiga signaler till Turkiets medborgare och stärker inflytandet från anti-europeiska och islamistiska fundamentalistgrupper. Vi måste erkänna att vi genom att göra så också stöder dem som inte vill se EU som den viktigaste aktören på världsarenan. Vi måste stå upp för sanningen och medge att Europa inte kan konkurrera ifråga om ekonomisk utveckling med länder som Kina, Indien och Brasilien. Att låta Turkiet få ansluta sig till unionen skulle göra oss större och mer ekonomiskt konkurrenskraftiga.
Vi måste också erkänna Turkiets stabiliserande geopolitiska betydelse. Jag vet av erfarenhet från Lettland att anslutningsförhandlingarna är viktiga instrument för att uppmuntra till reformer, och det är därför viktigt för EU att inleda förhandlingar om nya kapitel med Turkiet. Turkiets önskan att inleda förhandlingar med EU om införande av ett system med viseringsfrihet är motiverad, Turkiets regering har tagit betydelsefulla steg framåt, och jag vill därför betona att kritiken i EU:s framstegsrapport om Turkiet bör sättas i relation till en objektiv bedömning av de resultat landet har uppnått.
Ramona Nicole Mănescu
Turkiet haft en utomordentlig ekonomisk tillväxt som har gjort det möjligt att på tio år gå från att vara den 27:e största till den 16:e största ekonomin i världen. Det är EU:s sjunde största handelspartner, och EU är Turkiets huvudsakliga handelspartner. Runt 88 procent av direktinvesteringarna i Turkiet kommer från EU-stater, vilket visar hur starka våra band är. Ur politisk synvinkel är landet en modell för stabilitet och demokrati för muslimska stater. Förhandlingarna med Turkiet bör få ett uppsving. Jag anser exempelvis att det är viktigt att påbörja förhandlingskapitel 15, som handlar om energi, också för EU:s medlemsstater. Turkiets strategiska betydelse för unionens energisäkerhet får inte ignoreras i en tid då vi vill diversifiera energikällorna och då projektet med gasledningen Nabucco är ett betydelsefullt exempel på detta. Jag anser därför att Turkiet måste bli delaktigt i hög grad, också före anslutningen, i EU:s energiprojekt eller i regionala samarbeten i Svartahavs- och Medelhavsområdet.
David Martin
skriftlig. - (EN) Jag röstade för denna rapport, i vilken Turkiets medborgare och det civila samhället lovordas för att de stöder Turkiets fortsatta demokratisering och att de engagerar sig ett öppet och pluralistiskt samhälle, men det konstateras att Turkiets framsteg är långsamma när det gäller reformer, och den turkiska regeringen uppmanas att genomföra omfattande reformer, både för att uppfylla Köpenhamnskriterierna och för att Turkiet ska moderniseras, och regeringen uppmanas att öka sina insatser i detta hänseende.
Kyriakos Mavronikolas
Under de senaste åren har inte Turkiets attityd förändrats, vare sig gentemot EU eller Cypern. Turkiska kolonisatörer och ockupationsstyrkor finns fortfarande på ön. Det är viktigt att notera att turkcyprioterna på det ockuperade Cypern demonstrerar mot Turkiet, och de protesterar mot de ekonomiska svårigheter som råder på grund av den turkiska ockupationsarméns närvaro. I ett uttalande hänvisade Turkiets premiärminister Recep Tayyip Erdoğan till de turkcypriotiska demonstrationerna då han sade att han accepterade att Turkiet invaderade Cypern för sina strategiska intressens skull.
Jean-Luc Mélenchon
Denna resolution är en föreläsning för Turkiet om demokrati. Sådana föreläsningar är olämpliga. För endast två månader sedan välkomnade parlamentet förhandlingarna mellan kommissionen och diktatorn överste Khadaffi. Och vad ska man säga om integrationen mellan unionen och Turkiet?
Parlamentet hävdar att ett partnerland bör uppmärksammas på betydelsen av maktdelning, men kräver inget sådant inom unionen, och detta är faktiskt oacceptabelt. Det finns dock värre saker; i texten hotas Turkiet med att anslutningsförhandlingarna med EU stoppas om landet inte omedelbart uppfyller unionens nyliberala dogmer, och man påminner om Köpenhamnskriterierna. Alla som har ett allmänt innerligt intresse för människor vet att Europa måste ändras innan det utvidgas. Jag är motståndare till ytterligare utvidgning tills social dumpning har stoppats, och jag kommer att rösta nej till denna arroganta text.
Nuno Melo
Turkiets eventuella anslutning till EU är fortfarande upphov till stora reservationer. Landets fortsatta ockupation av en del av Cypern, dess vägran att öppna hamnar och flygplatser i regionen, brotten mot politiska, religiösa och etniska minoriteter, diskrimineringen av kvinnor, förbud mot politiska partier och återinförande av lagar som begränsar rättskipningen vid militärdomstolarna är några exempel som visar detta. Det finns också andra grundläggande frågor. Större delen av Turkiet är inte geografiskt en del av Europa. Turkiet har en islamisk identitet som är mycket olik den judisk-kristna identiteten i de flesta EU-länder, landets sekularisering hålls endast i schack genom militär makt. Rörligheten för människor från det land som skulle ha EU:s största befolkning skulle skapa stor obalans på arbetsmarknaden. Inget av detta hindrar erkännande av de insatser som Turkiet har gjort under de senaste åren för att uppfylla EU:s kriterier, och landets ovärderliga roll inom Nato erkänns. Ett relevant övervägande skulle vara om det vore bättre att garantera Turkiet privilegierat partnerskap med EU med särskilda förmåner i stället för att skapa falska förväntningar och förhoppningar om medlemskap, något som vore svårt mot bakgrund av de fakta och omständigheter som landet måste anpassa sig till.
Willy Meyer
Jag är positiv till Turkiets anslutning till EU och välkomnar de framsteg som landet har gjort och som är till nytta för medborgarna. Det bör dock samtidigt nämnas att för att Turkiet ska kunna bli en medlemsstat i EU måste landet uppfylla Köpenhamnskriterierna och de skyldigheter som EU har ålagt sig självt och sina medlemsstater, liksom varje kandidatland. Turkiet måste respektera internationell rätt, och landet måste göra betydligt mer för att lösa problemet med kurderna, erkänna folkmordet på armenierna och ha normaliserade förbindelser med grannländerna. Turkiet måste därför dra tillbaka sina ockupationsstyrkor från Republiken Cypern.
Louis Michel
Jag anser att det är av väsentlig betydelse att Turkiet slutligen får ansluta sig till EU om unionen vill öka sitt politiska, strategiska och ekonomiska inflytande på internationell nivå. Att integrera landet i Europa kommer att gynna européerna åtminstone i lika hög grad som det kommer att gynna turkarna.
Vi bör inte glömma att Turkiet traditionellt är ett sekulariserat land, det har stor makt och har stora tillgångar på mänskliga resurser. Det är en inkörsport till marknaderna och energivägarna i Asien och Mellanöstern. Landet är också helt pålitligt inom Nato. De turkiska myndigheterna har gjort vissa insatser när det gäller respekten för de mänskliga rättigheterna och förtjänar att nämnas. Antagandet av ändringar av konstitutionen är därför ett steg i riktning mot den nödvändiga demokratiska standardiseringen inför anslutningen.
Även om nya lagar rörande radio och television är välkomna framsteg är dock yttrandefrihet och mer specifikt pressfrihet ändå en anledning till oro. På samma sätt är resolutionen om Cypernfrågan en förutsättning för framsteg i anslutningsprocessen.
Alexander Mirsky
skriftlig. - (EN) Turkiets anslutning till EU är inte av strategiskt intresse för EU förrän Turkiet erkänner folkmordet på armenierna och drar tillbaka sina trupper från Cypern. Jag röstade nej till resolutionen i sin helhet och nej till många enskilda avskyvärda punkter.
Andreas Mölzer
Framstegsrapporten om anslutningsförhandlingarna med Turkiet var återigen mer än sakliga. Med tanke på omständigheterna kan man dock undra vad som kan förväntas. Turkiet är inte ett europeiskt land - geografiskt, kulturellt och historiskt - och landet har ett annat synsätt på många frågor av dessa skäl. Med tanke på allt detta har det alltid förvånat mig hur parlamentet kan lägga fram så politiskt korrekta och positiva resolutioner om detta ämne. Sanningen får aldrig sägas, och tydliga ord måste undvikas om de alls är möjliga att uttala. Det är verkligen dags att säga sanningen om Turkiet. Det måste tydliggöras för turkarna att de är våra vänner och partner på många områden, men att anslutning till EU faktiskt inte är möjligt.
Rationella krafter i Turkiet har för länge sedan erkänt att anslutning till EU inte är det mest värdefulla målet för dem. Mot bakgrund av landets läge och de många förbindelserna mellan de turkiska folken i Kaukasus och med araberna innehar Turkiet en viktig strategisk ställning i Mellanöstern. EU bör beakta detta och erkänna Turkiet som en viktig strategisk partner utanför sina gränser.
Claudio Morganti
Jag undrar hur det är möjligt att de grundläggande frågorna om Turkiet inte nämns i denna rapport, framför allt den katastrofala situationen på Cypern. I den norra turkiskkontrollerade delen av ön är systematiska överträdelser av de grundläggande rättigheterna vanliga, och Turkiet försöker se till att fler människor bosätter sig där, något som definitivt inte bidrar till den fredsprocess som vi hoppas på.
En annan grundläggande fråga som förvånar mig och som inte har betonats tillräckligt är Turkiets upprepade vägran att erkänna folkmordet på armenierna, vilket ägde rum förra århundradet. Av dessa och andra skäl röstade jag mot rapporten, eftersom jag är starkt och ståndaktigt motståndare till Turkiets eventuella framtida anslutning till EU.
Justas Vincas Paleckis
skriftlig. - (LT) EU behöver Turkiet, och Turkiet behöver EU. Det är viktigt inte bara när det gäller handel och ekonomiska förbindelser och investeringar. För nästan 100 år sedan vände sig Turkiet mot Europa och kan och måste bli en bro som förbinder vår kontinent med den muslimska världen. Tyvärr har det inte erkänts att förhandlingarna om Turkiets anslutning till EU har saktat av. EU väntar på framsteg, särskilt när det gäller skyddet av de mänskliga rättigheterna, jämställdhet mellan könen och skyddet av yttrandefriheten, tryckfriheten och religionsfriheten. Normalisering av förbindelserna med Cypern är en annan viktig fråga. Denna konflikt måste lösas på ett sätt som är till fördel för både Turkiet och Cypern. Det är viktigt att komma fram till en fredlig lösning av konflikten.
Händelserna i Nordafrika visar det viktiga bidrag som Turkiet kan ge genom att sprida stabilitet och demokratiska värderingar. Folken i Libyen, Egypten och andra arabiska stater ser Turkiet och EU som ett exempel, och de måste följa efter. Jag röstade för rapporten, eftersom den är mycket balanserad. Den återspeglar väl ställningen för Turkiets integration i EU under 2010. Jag har alltid förespråkat turkiskt medlemskap. Landet måste dock genomföra Ankaraprotokollet och göra mer, särskilt när det gäller minoriteter, kvinnor, tryckfrihet och rättsstatsprincipen.
Alfredo Pallone
Jag röstade för parlamentets resolution om 2010 års framstegsrapport om Turkiet. Kommissionens årliga rapport visar att moderniseringen av Turkiet i riktning mot ett demokratiskt och pluralistiskt system är en långsam och smärtsam process, men att den turkiska regeringen, de turkiska medborgarna och det civila samhället arbetar i riktning mot det. Det inrikespolitiska käbblet om reformer underlättar inte för att uppnå europeiska standarder, men visar dock att det finns ett engagemang för förändring och modernisering. De händelser som nyligen inträffat i Medelhavsområdet visar hur viktigt det är att utvärdera reformerna och situationen steg för steg och att undvika att inta förenklade ståndpunkter i frågan.
Georgios Papanikolaou
Jag röstade för förslaget till resolution om 2010 års framstegsrapport om Turkiet. Förutom allt annat innehåller den en viktig uppmaning till den turkiska regeringen om att tillämpa de bilaterala återtagandeavtal som ingåtts i väntan på tillämpningen av återtagandeavtalet mellan EU och Turkiet. Denna uppmaning är ännu mer värdefull mot bakgrund av de händelser som nyligen ägt rum i Nordafrika, vilket har gjort att Grekland är i centrum för invandringsvågen. Vi befinner oss i en tid då vi, var vi än är och var vi än står, måste betona de faror med invandringen som vi kan komma att ställas inför; vi kan inte bara stå bredvid och titta på något som redan inträffar. Som ett kandidatland bör Turkiet samarbeta med EU så att vi tillsammans med Grekland och andra medlemsstater kan hejda den våg av invandare som försöker komma in i EU illegalt.
Rovana Plumb
I förslaget till resolution om Turkiet uppmärksammas situationen för de mänskliga rättigheterna. Det ständiga dödläget mellan Turkiet och Cypern, den bräckliga dialogen mellan de politiska partierna, inskränkningarna i pressfriheten, kvinnors rättigheter och andra grundläggande rättigheter är några av de faktorer som har lett till att takten i anslutningsförhandlingarna har blivit långsammare enligt förslaget till rapport. Förhandlingarna ses som ”en lång process där resultatet inte är givet på förhand”. Jag anser att Turkiets anslutning till EU måste ses som en strategisk fördel för båda parter: EU och Turkiet. Jag uppmanar därför den turkiska regeringen att påskynda reformprocessen för att fullt ut uppfylla anslutningskriterierna.
Paulo Rangel
Processen att föra Turkiet närmare EU:s mål har varit och kommer att vara lång. Jag har därför alltid förespråkat fördjupade förbindelser mellan EU och Turkiet genom successivt genomförande av partnerskap på olika områden. Att skapa långsiktiga förväntningar på integration anser jag inte är positivt vare sig för EU eller för Turkiet.
Raül Romeva i Rueda
skriftlig. - (EN) Trots de framsteg som har nämnts under debatten finns det fortfarande inledande problem när det gäller kvinnors och minoriteters rättigheter, yttrande- och tryckfrihet, sociala obalanser, fattigdom, barnens rättigheter, utbildning, ett oberoende rättsväsen och politiska interventioner av armén.
Kommissionen konstaterar att personer på höga poster inom de beväpnade styrkorna dock har gjort ett antal uttalanden som går utanför deras befogenheter, särskilt rörande rättsliga frågor. Kommissionen kom fram till följande slutsatser om rättsväsendet: Undersökningar i några fall med stark profil fortsatte att väcka oro. Detta tyder på att polisens arbete måste förbättras och även arbetsförbindelserna mellan polisen å ena sidan och rättsväsendet å andra sidan måste förbättras.
Licia Ronzulli
Det finns fortfarande många olösta frågor om Turkiets framsteg i förhandlingarna om EU-medlemskap.
För det första måste den pågående frågan om Cypern lösas mellan de grekcypriotiska och de turkcypriotiska grupperna, och tillbakadragande av de turkiska trupperna måste också behandlas. Förhandlingarna är nu inne i en särskilt känslig fas. Stora tvivel måste dessutom återigen tas upp rörande landets kulturella bakgrund, vilken är nära förbunden med islamiska traditioner - vilka ligger långt ifrån Europas katolska kristna rötter.
Oreste Rossi
Trots att man i framstegrapporten starkt kritiserar Turkiets ställning kvarstår tydligt intentionen att låta landet ansluta sig till EU. Vi kan inte stödja detta på grund av följande anledningar som visar att landet inte har någonting gemensamt med resten av Europa: geografiskt läge, religiös tro, militaristiskt beslut att fortsätta ockupera delar av EU på norra Cypern, vägran till pressfrihet, begränsningar i yttrandefriheten, religionsdiskriminering och kränkning av kvinnors rättigheter. Allt detta för Turkiet ännu längre bort från Europa.
I dag kan inga andra religioner än islam starta och driva religiösa samfund, värva anhängare, bilda prästerskap eller ha status som juridisk person. Turkiska regeringen vill inte efterleva EU:s viktiga fördrag och protokoll, och den vill heller inte samarbeta på ett tillfredsställande sätt när det gäller kontroller av illegal invandring. Av dessa anledningar röstade jag mot betänkandet.
Bart Staes
Jag har alltid varit för Turkiets anslutning till EU förutsatt att landet uppfyller Köpenhamnskriterierna och att Turkiet antar unionens regelverk på ett korrekt sätt. I dag röstade jag för förslaget till resolution om framstegsrapporten om Turkiet. Resolutionen ger uttryck för ett tydligt och balanserat politiskt budskap inför valet till parlamentet. Turkiet har gjort stora framsteg på vägen mot medlemskap, exempelvis delöversyn av konstitutionen, civil kontroll av militären och delreform av rättsväsendet. Men det krävs ytterligare åtgärder. Och de behöver öka takten. Europaparlamentet betonar att bättre garanti för mänskliga rättigheter, inklusive för kvinnor och minoriteter, är av stor vikt, liksom ett oberoende rättsväsende. Dessutom måste vikt läggas på yttrandefriheten och i synnerhet pressfriheten, med tanke på den pressade situationen nyligen när journalister blev arresterade. Turkiet måste också uppmuntras att bli en förebild för demokratiseringsprocessen i arabvärlden. Jag tycker därför att det är beklagligt att väsentliga delar av anslutningsförhandlingarna blockeras av vissa medlemsstater.
Catherine Stihler
skriftlig. - (EN) Jag stöder denna rapport som välkomnar de konstitutionsändringar som har skett i Turkiet men också tar upp områden som fortfarande är problematiska, till exempel att Turkiet inte genomför Ankaraprotokollet. Genom att uppmuntra Turkiet att fortsätta genomföra reformer hoppas Europaparlamentet att se förbättringar i respekten för mänskliga rättigheter och jämställdhetslagarna, något som kommer att gagna medborgarna i Turkiet.
Thomas Ulmer
Framstegsrapporten om Turkiet visar tydligt vilka brister som har förekommit i processen hittills. Turkiet släpar helt klart efter förväntningarna. Vi kan inte tillåta någon ”anslutningsrabatt” som grupperna Progressiva förbundet av socialdemokrater och demokrater i Europaparlamentet och De gröna/Europeiska fria alliansen har efterlyst. I detta sammanhang måste vi också se kritiskt på premiärminister Recep Tayyip Erdoğans framträdanden i Tyskland där han uppmanade turkarna i Tyskland att sluta integrera sig. Sådana tal gagnar inte ett gott samarbete och är en förolämpning mot både Tysklands och EU:s ansträngningar. Dessutom finns det fortfarande mycket i övrigt att önska när det gäller pressfriheten och lösningen av Cypernfrågan.
Geoffrey Van Orden
skriftlig. - (EN) Jag har alltid stått bakom Turkiets anslutningsprocess samtidigt som jag är fullt medveten om att vissa allvarliga frågor måste lösas. Framstegsrapporten 2010 är ett någorlunda balanserat dokument, och jag har röstat för det trots ett antal reservationer - inte minst över Cypernfrågan där jag verkligen beklagar att de ändringar som innehöll en uppmaning till rådet att uppfylla sitt löfte att få slut på isoleringen av norra Cypern röstades ned. Turkiet spelar en framträdande roll som bro mellan väst och öst, och vi bör skicka positiva och välkomnande signaler.
Angelika Werthmann
Jag röstade för 2010 års framstegsrapport om Turkiet som var tydligt negativ. Enligt rapporten har Turkiet under de senaste fem åren inte gjort några nämnvärda framsteg i reformprocessen eller i att uppfylla EU:s anslutningskriterier. Det finns fortfarande tydliga brister på områden som mänskliga rättigheter, press- och yttrandefrihet och kvinnors rättigheter. Som medlem i kontaktgruppen på hög nivå för kontakterna med den cypriotiska befolkningen på norra delen av Cypern är jag väl medveten om att samma sak gäller för det olösta problemet med Cypern.
Joachim Zeller
Jag röstade för rapporten, men bara för att den mycket tydligt visar att det inte sker några framsteg i anslutningsförhandlingarna med Turkiet. Det är snarare tvärtom, eftersom vi kommit till ett stillestånd eller till och med har tagit ett steg tillbaka när det gäller respekten för civila och mänskliga rättigheter, religionsfrihet, mötesfrihet och pressfrihet samt i Cypernfrågan. Det är faktiskt så att Turkiets nya utrikespolitiska ställning, till exempel när det gäller Iran och Syrien, gör att man tvivlar på om Turkiets premiärminister Recep Tayyip Erdoğan verkligen menar allvar när han säger att landet närmar sig Europa. Dessutom är det fortfarande oklart hur de miljarder euro som har betalats ut till Turkiet som stöd för anslutningen har använts. Den enda slutsats man kan dra av detta är att anslutningsförhandlingarna måste stoppas. Turkiet är fortfarande en av EU:s viktigaste partner. Tanken på fullt medlemskap ter sig dock alltmer overklig.
Luís Paulo Alves
Jag stöder denna resolution eftersom jag är övertygad om att Montenegro skulle bli ett framgångsrikt exempel för EU i Balkanländerna med tanke på att det uppfyller alla villkor som har satts upp av kommissionen för att inleda anslutningsprocessen. Jag är dock orolig över den korruption som råder, i synnerhet på områden som bygg- och anläggningsprojekt, privatisering och offentliga upphandlingar och det ännu allvarligare problemet med diskriminering mot minoriteter och de mest utsatta grupperna. Mediernas oberoende är ett annat bekymmer.
Laima Liucija Andrikien
skriftlig. - (LT) Jag röstade för denna resolution om Montenegros europeiska integrationsprocess. Europaparlamentet ser positivt på de reformer som Montenegro har genomfört och välkomnar de framsteg landet har gjort i den europeiska integrationsprocessen. Europeiska rådet beslutade den 17 december 2010 att bevilja Montenegro statusen som kandidatland för anslutning till Europeiska unionen. Jag delar det beklagande som står i resolutionen om att statusen som kandidatland frikopplats från rätten att inleda förhandlingar. Det är viktigt att beslutet om att inleda sådana förhandlingar inte får skjutas upp på ett otillbörligt eller oskäligt sätt. Jag förväntar mig förhandlingarna inleds senast efter det att kommissionen offentliggjort sin framstegsrapport för 2011, förutsatt att Montenegro gör goda framsteg med att uppnå de riktmärken som kommissionen fastställt.
Sophie Auconie
EU är mycket positivt till de framsteg som har gjorts i utvidgningsprocessen men noterar att stora utmaningar kvarstår i de flesta berörda länder. Denna resolution handlar om Montenegro. Jag stöder den eftersom jag anser att den är balanserad: den lägger tonvikt på att Montenegro har gjort stora framsteg, inte bara när det gäller ekonomin, utan också i kampen mot korruption. Samtidigt som Montenegro självfallet måste göra ytterligare insatser anser jag det rätt att landet beviljas officiell status som kandidatland för anslutning till Europeiska unionen.
Zigmantas Balčytis
skriftlig. - (LT) Jag röstade för denna resolution. Europeiska rådet framhöll återigen att EU utgör västra Balkans framtid och att tillväxt och stabilitet är särskilt viktigt i den här regionen. Att döma av de framsteg som Montenegro har gjort på olika områden är det uppenbart att landet tar förberedelserna för en europeisk integrering på allvar. Regeringen och oppositionspartierna i Montenegro har nått en allmän enighet när det gäller den europeiska integreringen och har gjort det till högsta prioritet. Rapporten visar också att föranslutningsinstrumentet fungerar bra i Montenegro och att betydelsefulla rättsliga och administrativa reformer har genomförts. Montenegro engagerar sig starkt i det regionala samarbetet, är en konstruktiv regional partner och spelar en stabiliserande roll i västra Balkanregionen.
Mara Bizzotto
skriftlig. - (IT) I rapporten finns de olika skälen till varför Europa inte bör bevilja att Montenegro ansluter sig till EU. Ohanterbar korruption, fortgående allvarlig social diskriminering av kvinnor och flera etniska minoriteter, standarder för mediepluralism som ligger långt ifrån europeiska nivåer och den ständiga närvaron av organiserad brottslighet i ekonomiska och politiska sammanhang i landet.
Jag står inte heller bakom rådets allmänna ståndpunkt när det gäller Balkanländernas anslutning till EU. Det är en politisk och strategisk orimlighet att se Europa som det oundvikliga ödet för länder i före detta Jugoslavien. Det verkar som de senaste erfarenheterna inte räknas på de högsta nivåerna i våra institutioner. Att till varje pris försöka skynda på utvidgningen och få med ekonomiskt svaga och politiskt instabila länder har verkligen inte varit till någon hjälp för konsolideringen av EU-projektet. Det har i stället försvagat dess struktur, saktat ned beslutsfattandeprocesser och försvårat utvecklingen av gemensamma insatser på områden som är viktiga för livet på vår kontinent.
Jag röstade därför emot denna resolution som, trots att den också lyfter fram de många problem som är förenade med Montenegros anslutningsprocess, ändå håller fast vid grundtanken att ge landet möjlighet att ansluta sig till EU.
Maria Da Graça Carvalho
Jag välkomnar det intresse och engagemang som regeringen och oppositionspartierna i Montenegro har visat när det gäller den europeiska integrationen. Resultatet av denna process är att landets rättsliga och konstitutionella ram har inrättats och nästan slutförts och att ekonomiska reformer har genomförts. Det finns dock ett antal områden att förbättra, t.ex. korruption, organiserad brottslighet, diskriminering och pressfrihet. Jag vill uppmana landet att fortsätta längs denna väg, vilket jag hoppas snart kommer att leda till att förhandlingsprocesser inleds.
Diogo Feio
Montenegro har visat att landet vill fortsätta välja Europa. Jag välkomnar denna beslutsamhet hos landets ledare samt de förändringar som har skett för att nå upp till europeiska standarder, speciellt när det gäller demokrati, mänskliga rättigheter och respekt för rättstatsprincipen.
Trots de framsteg som landet har gjort står det klart att landet fortfarande har lång väg att gå innan det är redo att ansluta sig till EU. Jag hoppas att vi kommer att fortsätta känna Montenegros beslutsamhet och att Montenegro, i stället för att formellt stråla samman med EU, förbättrar folkets levnadsvillkor och funktionen i sina institutioner funktioner så att det kan bli ett välmående land.
José Manuel Fernandes
De europeiska institutionerna har vid ett antal tillfällen erkänt att det finns ett strategiskt intresse att utvidga EU till Balkanländerna. Anslutningen av nya stater är beroende av olika omständigheter. Den första är att staten uttrycker sitt intresse, sedan måste den lova att följa en rad grundläggande rättigheter för medborgarna. Eftersom Republiken Montenegro har uttryckt sitt intresse att ansluta sig till EU beslutade rådet den 17 december 2010 att bevilja landet status som kandidatland. Som framgår av rapporten har Montenegro gjort ett antal framsteg, speciellt genom inrättandet av en ny rättslig konstitutionell ram och i kampen mot korruption. Men det finns områden där större framsteg behövs, till exempel pressfrihet och respekt för icke-statliga organisationer. Jag röstade för parlamentets resolution om Montenegros europeiska integrationsprocess, i vilken rekommenderas att integrationsprocessen påskyndas. Jag vill uppmana de montenegrinska myndigheterna att fortsätta med sina insatser för att uppfylla de fastställda målen eftersom landet är en viktig granne till EU och ett land som vi vill samarbeta med.
João Ferreira
skriftlig. - (PT) När det gäller Montenegro står det klart att inriktningen och tanken med utvidgningsprocesserna är avsedda för att tillfredsställa de stora EU-makterna och deras intressen, vilket gagnar deras stora företag, såsom utökade marknader, tillgång till och kontroll av geostrategiska platser och manuellt arbete som kan utnyttjas och användas för att ytterligare degradera arbetsstyrkan inom EU som helhet. Eftersom de randområden som har skapats efter successiva utvidgningsprocesser är uttömda måste man skapa nya. Många löften ges i dag till folket i Montenegro, precis som i andra länder både nu och då. Men priset är högt, och de har bara fått reda på en viss del. Just i detta fall är det viktigt att komma ihåg att processen med att upplösa Jugoslavien genomfördes av Nato och EU:s stormakter, som i dag försöker locka Montenegro att ansluta sig till det EU som är efterträdare i den processen.
Ilda Figueiredo
skriftlig. - (PT) Vi står inför ytterligare en episod i den fullständiga sönderdelningen av Jugoslavien och vad som återstår av det. Den här gången är det Montenegros tur. Efter att ha ålagt Jugoslavien åtstramande ekonomiska och finansiella åtgärder, med stöd av internationella valutafonden och Världsbanken, stod stormakterna i Nato och EU bakom den etniska delning som slutade i krig och att nya ”suveräna stater” snabbt skapades.
Den framtida integreringen av Montenegro i EU följer nu efter den här processen och är ett angrepp mot socialismens bedrifter, med syftet att tillfredsställa ekonomiska och finansiella gruppers intressen genom att utnyttja arbetsstyrkan, marknaden, det geostrategiska läget och ländernas naturresurser.
Nu ges det stora löften. EU vinkar med miljoner euro i så kallat stöd och utveckling. Men hur mycket kommer detta att kosta och när kommer det att ske, om det nu verkligen gör det?
Vår erfarenhet så här 25 år efter Portugals kapitalistiska integrering i EU är att den utlovade utvecklingen aldrig sker. Vad vi har uppnått är ödelagd produktion och sysselsättning, utnyttjande av arbetstagare, förstörelse av offentliga tjänster, skulder och ökat beroende av andra länder. Därför har vi våra tvivel om denna process.
Lorenzo Fontana
EU:s utvidgningsprocess fortsätter enbart på geografiska premisser, och som jag redan har sagt här i kammaren har rådet varit för snabbt med att bevilja länder status som kandidatland innan länderna i fråga har uppnått demokratiska kvalitetsstandarder som åtminstone närmar sig en någorlunda tillfredställande nivå. Korruption, smuggling, organiserad brottslighet och överträdelser av pressfriheten är bara några av de faktorer som gör att jag anser att Montenegro fortfarande ligger långt ifrån Europa. Dessa anledningar räcker för jag inte ska stödja denna resolution som stakar ut riktlinjerna för en europeisk framtid i Balkanländerna utan att ta hänsyn till områdets faktiska problem.
Jiří Havel
Beslutet att bevilja Montenegro status som kandidatland var i första hand politiskt. Montenegro skulle troligtvis ha behövt vänta längre på det om inte denna fråga hade kommit upp samtidigt som Albanien. Men denna jämförelse blir självfallet till Montenegros fördel. Många av de reservationer som gäller för Montenegro ”överförs” från den ena årsrapporten till den andra, och vi märker på kommissionens uttalanden att politiseringen av den statliga byråkratin, rättväsendets oberoende, organiserad brottslighet och miljö nu är ”återkommande egenskaper”. Det finns inga väsentliga framsteg i sikte i bekämpningen av den djupt rotade korruptionen, och det får vi inte underskatta.
Under de rådande omständigheterna är det därför en bra lösning att bevilja Montenegro status som kandidatland utan att sätta en tidsfrist för inledande av anslutningsförhandlingar. EU genomförde en liknande strategi mot f.d. jugoslaviska republiken Makedonien 2005. Skillnaden är att det för att komma över den barriär som f.d. jugoslaviska republiken Makedonien står inför krävs enighet mellan två stater. Montenegros öde däremot ligger helt och hållet i dess egna händer. Jag antar att allt detta framgick mycket tydligt i de senaste samtalen mellan Herman van Rompuy, José Manuel Barroso och Jerzy Buzek och den nye ledaren i Montenegro, Igor Lukšić, världens yngsta premiärminister. Ingen tycker om att låta sig styras för länge. Detta gäller även för ett land som trots att det inte är medlem i EU har använt euron som sin nationella valuta under många år.
Juozas Imbrasas
skriftlig. - (LT) Jag röstade för detta dokument på grund av den allmänna enighet som råder kring EU-integrationen mellan regeringen och oppositionspartierna i Montenegro och den tonvikt som de lägger vid denna fråga, vilket har medfört goda framsteg inom reformprocessen sedan landet blev självständigt. Jag välkomnar att Montenegro beviljades status som kandidatland för anslutning till EU och att de montenegrinska medborgarna har fått möjlighet att resa utan visum (full viseringsfrihet) till EU:s Schengenområde. Jag välkomnar att inrättandet av landets rättsliga och konstitutionella ram nästan har slutförts, att det gjorts goda framsteg med att anta viktig korruptionsbekämpande lagstiftning och att reformen av rättsväsendet gått framåt. Men det finns fortfarande behov att förändra den offentliga förvaltningen, stärka personalresurserna inom den lokala förvaltningen och motverka organiserad brottslighet, i synnerhet penningtvätt och smuggling. Mediebranschen måste kunna arbeta utan politisk påverkan, och tillsynsorganen måste vara garanterat oberoende.
Giovanni La Via
Jag röstade för resolutionen som syftar till att stödja Montenegros integration i det europeiska systemet eftersom vi alla har sett att detta land har gjort betydande framsteg när det gäller att införa goda förfaranden och instrument.
Detta är nödvändiga åtgärder inte bara för att gå med i EU utan även för att skapa en rättslig, civil och social struktur i ett land som måste utvecklas i enlighet med bestämmelserna och med sikte på gemensamma framsteg på de olika förvaltningsnivåerna.
Montenegro har redan inlett viktiga reformer som följaktligen går i rätt riktning, vilket även innebär att skapa förvaltningsstrukturer som i framtiden kommer att kunna göra effektivt bruk av strukturfonderna, något som kommer att vara till stor nytta för detta land.
Inför inledningen av de förhandlingar som vi ser fram emot hoppas många kolleger och jag att vi ska kunna skapa lämpliga förhållanden för medborgarna i Montenegro, utan korruption och som sjuder av initiativ för demokratisk utveckling.
Monica Luisa Macovei
skriftlig. - (EN) Jag röstade för resolutionen för att erkänna Montenegros framsteg inom europeisk integration och för att peka på de mål som alltjämt återstår att uppnå för befolkningens bästa. När resolutionen behandlades i utskottet för utrikesfrågor bidrog jag med ändringsförslag som gäller rättssystemets effektivitet och förutsägbarhet. Att offentliggöra alla domar och göra rättspraxisen enhetlig bör vara prioriteringar för att garantera allmänhetens förtroende och ett förutsägbart rättssystem. Ökad finansiering för att domstolar ska kunna arbeta snabbt och effektivt och enhetliga åtgärder för att utbilda domare krävs också. Det måste utvärderas hur effektivt EU-medel använts på områden som rättsliga reformer och korruptionsbekämpning. Rättsstatsprincipens genomgående enhetlighet i en nation är avgörande för politiska och demokratiska framsteg.
David Martin
skriftlig. - (EN) Jag röstade för detta resolutionsförslag som välkomnar den allmänna enighet som råder kring EU-integrationen mellan regeringen och oppositionspartierna i Montenegro och den tonvikt som de lägger vid denna fråga, vilket medfört goda framsteg inom reformprocessen sedan landet blev självständigt. Dessutom välkomnas det nya politiska ledarskapet i Podgorica, och den nya regeringen uppmuntras att fortsätta med Montenegros EU-integrationsprocess och att påskynda de reformer som behövs för att landet ska uppfylla Köpenhamnskriterierna. I resolutionen välkomnas också Europeiska rådets beslut av den 17 december 2010 att bevilja Montenegro status som kandidatland för EU-medlemskap. Man beklagar dock att statusen som kandidatland frikopplats från rätten att inleda förhandlingar och understryker att beslutet om att inleda sådana förhandlingar inte får skjutas upp på ett otillbörligt eller oskäligt sätt. Det förväntas att förhandlingarna inleds senast efter det att kommissionen offentliggjort sin framstegsrapport för 2011, förutsatt att Montenegro gör goda framsteg med att uppnå de riktmärken som kommissionen fastställt.
Jean-Luc Mélenchon
I denna resolution uttrycks stöd för kravet på att Montenegros medborgare måste underkasta sig Köpenhamnskriterierna och tilltagande privatiseringar. Unionen har reducerats till en aggressiv och anspråksfull liberal doktrin. Jag vill inte ha något av detta. Jag kommer att rösta mot resolutionen.
Nuno Melo
Som kandidatland för framtida EU-medlemskap har Montenegro visat sin beredvillighet att gå vidare med sitt ställningstagande för Europa genom den beslutsamhet som dess ledare visar och de förändringar som har genomförts i landet för att närma det till europeiska krav, särskilt i fråga om demokrati, mänskliga rättigheter och respekt för rättsstatsprincipen. Men trots de framsteg som har gjorts är detta inte nog, och Montenegro måste fortsätta sina ansträngningar innan landet är redo att gå med i EU. Jag hoppas att denna beslutsamhet kommer att fortsätta att ge resultat och att anslutningen till EU blir verklighet så att Montenegro kan erbjuda sina invånare bättre levnadsförhållanden och utveckla myndigheternas verksamhet för att bli en allt bättre stat.
Willy Meyer
Jag är positiv till att inleda diskussioner om Montenegros EU-medlemskap eftersom jag av princip är positiv till utvidgning. Men jag har ändå inte kunnat rösta för denna resolution eftersom kommissionen kräver en rad reformer av Montenegro som ligger i linje med EU:s nyliberala politik såsom privatiseringen av den offentliga sektorn och anpassning av utbildningssystemet till Bolognaprocessen. Av alla dessa skäl röstade jag inte för resolutionsförslaget utan lade i stället ner min röst.
Louis Michel
Alltsedan Montenegro blev självständigt 2006 har landet tydligt visat att det vill bli medlem i EU: Euron infördes officiellt 2006, och ett stabiliserings- och associeringsavtal har varit i kraft sedan den 1 maj 2010. Montenegros medlemskap i unionen kommer att ge landet större politisk, ekonomisk och social stabilitet och öka stabiliteten på Balkan. Jag välkomnar verkligen Montenegros ansträngningar för att bli en konstruktiv partner i det regionala samarbetet, särskilt som en följd av de olika regionala avtal som landet har slutit med sina grannar om återtagande och utlämning och i rättsliga och polisiära frågor. Befästandet av fred och stabilitet gagnar inte bara regionen utan hela Europa.
Jag kräver därför att anslutningsförhandlingarna börjar så snart som möjligt, särskilt sedan rådet beviljat Montenegro status som kandidatland i slutet av december 2010. Montenegros insatser för att uppfylla anslutningskriterierna är framgångsrika, även om det alltjämt krävs avsevärda framsteg, särskilt när det gäller korruption och organiserad brottslighet, informationsfrihet och jämställdhet.
Alexander Mirsky
skriftlig. - (EN) Även om utskottet för utrikesfrågor välkomnar rådets beslut att bevilja Montenegro status som kandidatland kvarstår allvarliga problem när det gäller korruption, särskilt i samband med byggprojekt, privatiseringar och offentlig upphandling. Det finns fortfarande problem när det gäller minoriteter och även oskyddade grupper. Det skulle vara korrekt att övervaka genomförandet av parlamentets rekommendationer till Montenegro, och om dessa genomförs anser jag att medlemskap för ett land som Montenegro bara kan bli till fördel för EU.
Franz Obermayr
Det råder ständigt ett spänningsförhållande som inte alltid är lätt att överbrygga mellan respekten för de mänskliga rättigheterna och andra nationella intressen (kanske av militär eller ekonomisk art). Även Förenta staterna och EU överskrider då och då denna fina skiljelinje, vilket framgår av kränkningarna av de medborgerliga friheterna och uppgiftsskyddet i samband med kampen mot terrorism. EU måste därför mer beslutsamt och konsekvent ta ställning för de mänskliga rättigheterna inom och utanför unionen. Med utanför unionen tänker jag särskilt på skyddet av kristna minoriteter i islamska länder och i Asien. Därför röstade jag för detta förslag till resolution.
Wojciech Michał Olejniczak
I dag antog Europaparlamentet resolutionen om Montenegros europeiska integrationsprocess. Utvidgningen av EU till att omfatta västra Balkan bekräftades redan 2003 i Aten, och därför har parlamentet uttryckt förhoppningen att anslutningsförhandlingarna ska börja före årets slut. I resolutionen riktas uppmärksamheten på de betydande förbättringarna av den politiska och sociala situationen i Montenegro och även på Montenegros positiva inställning till europeisk integration.
Tyvärr har Montenegro alltjämt inte övervunnit problemet med korruption och organiserad brottslighet. Ett mycket viktigt och hittills olöst problem är enligt min åsikt diskriminering av etniska grupper och även av kvinnor som är underrepresenterade i beslutsfattandet och inom den offentliga förvaltningen. Ännu en positiv företeelse är landets kamp mot censur och insatserna för att garantera yttrandefriheten. Men det rapporteras fortfarande om angrepp på journalister och aktivister.
Justas Vincas Paleckis
skriftlig. - (LT) EU-integration är den viktigaste drivkraften för Montenegros framsteg. Detta land har åstadkommit mycket under de senaste 12 månaderna, framgångsrikt genomfört strukturella och ekonomiska reformer och effektivt bekämpat korruption och organiserad brottslighet. Etniska minoriteter lever fredligt tillsammans i Montenegro, och landet utvecklar med framgång goda förbindelser med grannländerna. Därför har EU och Montenegro undertecknat ett stabiliserings- och associeringsavtal. Jag röstade för denna resolution därför att den helt riktigt anger ytterligare åtgärder för att reformera Montenegro. Det är nödvändigt att göra framsteg för att befästa rättsstatsprincipen, fortsätta att genomföra reformer av förvaltningen, förbättra offentliga tjänstemäns kapacitet, ändra vallagen och stärka det civila samhället och oberoende medier. Det är viktigt att landet upprätthåller dynamiken och fortsätter det arbete som har påbörjats.
Alfredo Pallone
Montenegro blev ett av de officiella kandidatländerna för EU-anslutning i december 2010, men ännu har inget datum fastställts för inledandet av verkliga förhandlingar. Jag stöder andan i resolutionen, där man berömmer Montenegros regering för att den prioriterar reformer i samband med integrationsprocessen och framför förhoppningar om att officiella förhandlingar ska inledas under året, trots de problem som fortfarande kvarstår att lösa. När det gäller att föra Balkan närmare EU är Montenegro det land som har den bästa sociopolitiska situationen. Därför röstade jag för resolutionen, eftersom jag anser att Montenegros och de övriga Balkanländernas anslutning till EU är av grundläggande strategisk vikt för Europa med tanke på Balkanregionens stabilitet, utveckling och resurser.
Paulo Rangel
Jag erkänner den insats som gjorts i Montenegro, särskilt när det gäller rättsliga reformer, kampen mot korruption och mot olika typer av diskriminering, men jag vill betona att detta arbete måste fortsätta och fördjupas. En lång rad frågor måste dock fortfarande särskilt uppmärksammas. Jag tänker framför allt på de ekonomiska frågorna och på behovet av nya strukturella förändringar som trots de lyckade ekonomiska reformerna har visat sig nödvändiga på grund av den finansiella krisen. Jag vill göra en sista kommentar om en fråga som är viktig för mig: behovet av bättre kvalitet på den lagstiftning som parlamentet utarbetar.
Raül Romeva i Rueda
Detta är ett bra och välbalanserat resolutionsförslag som tar upp alla relevanta politikområden. Montenegro, som blev kandidatland i december 2010, väntar fortfarande på att förhandlingar ska inledas. Detta kritiseras i punkt 2 i resolutionsförslaget: ”beklagar [...] att statusen som kandidatland frikopplats från rätten att inleda förhandlingar och understryker att beslutet om att inleda sådana förhandlingar inte får skjutas upp på ett otillbörligt eller oskäligt sätt”. Föredraganden förväntar sig att förhandlingar ska inledas efter 2011 års framstegsrapport. Ett antal intressanta punkter rör föranslutningsinstrumentet (punkt 5), korruption (punkt 8), informationsfrihet (punkt 10), organiserad brottslighet (punkt 14) och anti-diskriminering (punkterna 17-22). Många punkter rör frågan om anti-diskriminering och berör alla relevanta aspekter som exempelvis romer, ashkalier och egyptier (punkterna 17 och 22), homosexuella, bisexuella och transpersoner (punkt 17), kvinnor och våld i hemmet (punkterna 17-19), etniska frågor (punkt 21) och det civila samhället (punkterna 5, 10, 23, 24 och 32). Resolutionsförslaget är i allmänhet mycket positivt till det civila samhällets organisationer och innehåller flera punkter om dessa, främst punkterna 23, 24 och 32.
I dessa punkter upprepar parlamentet ”hur viktigt det är för demokratin att det finns aktiva och oberoende civilsamhällesorganisationer” och ”uppmuntrar Montenegros regering att upprätthålla ett nära samarbete och en regelbunden dialog med frivilligorgan”.
Licia Ronzulli
skriftlig. - (IT) Ända sedan Montenegro officiellt blev ett kandidatland för EU-anslutning den 17 december 2010 prioriterade landets regering omedelbart reformer för att påskynda anslutningsprocessen till EU.
Det finns fortfarande ett antal problem att lösa, som exempelvis valreformen och reformen av den offentliga administrationen och rättssystemet, men i resolutionsförslaget klargörs att Montenegro gör framsteg. Italien stöder fullt ut landets strävan att bli EU-medlem, eftersom man anser att Montenegros och västra Balkans anslutning tillgodoser ett grundläggande EU-intresse på så vis att den främjar stabilitet, regionalt samarbete och utveckling i ett geografiskt område med mycket stor betydelse för Europa.
Catherine Stihler
skriftlig. - (EN) Jag röstade för denna resolution, där man förespråkar att Montenegro bör ges kandidatstatus för EU-anslutning. I resolutionen betonas också frågorna om jämställdhet och korruption, vilka måste lösas i Montenegro, och åtgärder för att hantera dessa problem krävs.
Angelika Werthmann
Jag röstade för resolutionsförslaget, eftersom man i texten tämligen tydligt fastslår att Montenegro sedan sin självständighet 2006 har gjort betydande framsteg genom interna reformer. Vi får dock inte blunda för att det som alltid finns allvarliga problem med korruption och organiserad brottslighet, yttrandefrihet och diskriminering. Samtidigt förklaras dock i texten att Montenegros regering är beredd att effektivt ta itu med dessa problemområden och har antagit ett paket med passande och lämpliga åtgärder.
Iva Zanicchi
Jag röstade för resolutionen eftersom jag anser att EU-anslutningsprocessen i Montenegro kan tillgodose ett grundläggande strategiskt EU-intresse, nämligen att främja och försöka garantera stabiliteten och utvecklingen i ett geografiskt område med avgörande betydelse för vår kontinent. Samtidigt kan Montenegros anslutning stärka kampen mot den Balkanbaserade organiserade brottsligheten. Det måste också betonas att under processen med att föra Balkanländerna närmare EU har det i Montenegro länge funnits ett starkt internt samförstånd om en eventuell EU-anslutning, och landet har uppvisat en mogen och försonande inställning till grannstaterna.
Luís Paulo Alves
Jag röstade för detta betänkande, eftersom de värderingar som styr den europeiska integrationen utgår från att EU är fritt från fördomar och diskriminering för att de mänskliga rättigheterna ska respekteras. Denna diskriminering förvärras genom den aktuella ekonomiska krisen, och integreringen av den romska befolkningsgruppen bör ses som ett gemensamt ansvar för EU-institutionerna och EU:s medlemsstater och regioner, och alla tillgängliga EU-resurser bör användas för att lösa denna situation.
Kommissionen bör spela en ledande roll i denna process och särskilt uppmärksamma förfrågningarna om tekniskt stöd, men framför allt lägga fram en strategi där försvaret av de mänskliga rättigheterna, rätten till utbildning och yrkesutbildning, kultur, sysselsättning, idrott, anständiga bostäder, hälso- och sjukvård och bättre hygienförhållanden för romer är prioriterade områden. Dessutom bör insatser göras för att öka romernas politiska och medborgerliga deltagande, med början hos de yngsta romerna.
Laima Liucija Andrikien
Jag röstade för denna resolution om EU:s strategi för integrering av romer. Romerna är Europas största etniska minoritet, men de är också mycket isolerade och deltar därför nästan inte alls i de nationella ekonomierna. Jag instämmer i föredragandens åsikt att integreringen av romerna är en nödvändig investering, eftersom det är billigare att integrera romerna än att upprätthålla deras undermåliga socioekonomiska villkor. Ytterligare en viktig dimension som jag vill betona är att den övergripande integreringen av romer i grunden är en människorättsfråga. En stor del av Europas romer lever under så undermåliga förhållanden - de deltar nästan inte alls i ekonomin, eftersom de berövas grundläggande mänskliga rättigheter - att främjandet av deras sociala införlivande inte kan diskuteras inom ramen för allmänna politiska korrigeringar, utan måste hanteras som en fråga som handlar om att åtgärda en av de största bristerna i uppfyllandet av de konstitutionella och mänskliga rättigheterna i Europa. Genom att anta denna strategi har Europaparlamentet tagit första steget mot att främja en social och ekonomisk integrering av romerna, och nu måste rådet och kommissionen vidta de nödvändiga åtgärderna för att se till att denna strategi genomförs på ett framgångsrikt sätt.
Sophie Auconie
skriftlig. - (FR) Omkring 10-12 miljoner romer bor i EU. Många är drabbade av diskriminering och social utestängning. De är till största delen EU-medborgare, och EU måste anta en strategi för deras införlivande. Därför röstade jag för denna text. I texten föreslås en handlingsplan som bygger på de grundläggande värderingarna med jämlikhet, tillgång till rättigheter, icke-diskriminering och jämställdhet mellan könen, med stöd från de redan tillgängliga strukturfonderna.
Zigmantas Balčytis
Situationen för romerna i EU är tämligen komplicerad. En stor andel av Europas 10-12 miljoner romer har utsatts för systematisk diskriminering och kämpar därför mot en oacceptabel nivå med social, kulturell och ekonomisk utestängning och kränkningar av de mänskliga rättigheterna. Dessutom bor många romer i regioner som är bland de ekonomiskt och socialt minst avancerade i EU, och därför har romska barn ofta inte tillgång till utbildningssystemen, vilket senare leder till att de diskrimineras på arbetsmarknaden och hindras från att integreras i samhället. EU har utarbetat en rad användbara verktyg, mekanismer och medel för att främja integreringen av romer, men dessa är spridda över olika politiska områden och deras effekt och fördelar förblir därför begränsade. Jag håller med om att medlemsstaterna måste förbättra genomförandet av EU:s strategi för integrering av romer och garantera att alla berörda direktiv och all relevant EU-lagstiftning införlivas och tillämpas fullt ut, vilket skulle förhindra segregering och diskriminering av romer.
Regina Bastos
skriftlig. - (PT) I Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna förbjuds diskriminering på grund av exempelvis kön, ras, hudfärg, etniskt eller socialt ursprung, genetiska särdrag, språk, religion eller övertygelse, politisk eller annan åskådning, tillhörighet till nationell minoritet, förmögenhet, börd, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning, samt nationalitet. Det finns omkring 10-12 miljoner romer i Europa, varav merparten är EU-medborgare, och de utsätts för systematisk diskriminering och intolerans. Romernas integrering är alla medlemsstaters och EU-institutioners ansvar.
I betänkandet uppmanas medlemsstaterna att samarbeta med EU och den romska befolkningens företrädare för att utarbeta en integrerad politik, med användning av de tillgängliga EU-resurserna inom ramen för de befintliga strukturfonderna, i syfte att stödja integreringen av romerna, eftersom det är billigare att integrera romerna än att upprätthålla deras otrygga socioekonomiska villkor. En harmonisk integrering av den romska befolkningen förutsätter att alla bidrar: romerna själva och deras värdsamhällen. Därför har jag gett betänkandet mitt stöd.
Jean-Luc Bennahmias
Att Lívia Járókas betänkande har antagits av en mycket stor majoritet är ytterligare en politisk signal som bekräftar att EU är medvetet om sitt ansvar gentemot denna etniska minoritet, som är den största och mest förföljda minoriteten i Europa. I betänkandet betonas de prioriterade områden som måste tas upp i strategin, som exempelvis kampen för att den romska befolkningens grundläggande rättigheter ska respekteras. Strategin måste vara inriktad på utbildning, men måste också förhindra extrem marginalisering och att orättvisa förhållanden fortplantas. Strategin måste slutligen syfta till att införa innovativa metoder för att ge verklig tillgång till arbetsmarknaden och till sunt boende till överkomligt pris.
Den aktuella utmaningen är såsom nämns i betänkande att se till att EU-medlen utnyttjas fullt ut och används på ett sätt som gynnar romerna. Instrumenten finns, men de används mycket ineffektivt.
Romernas integrering är en EU-fråga. Det är nu upp till kommissionen att lägga fram slutliga förslag på grundval av dagens parlamentsomröstning. Samtidigt som EU respekterar subsidiaritetsprincipen måste det fullt ut utgöra en drivande kraft och ena de berörda aktörerna på alla nivåer så att den positiva effekten av EU-medlen ökas och romerna till sist blir verkliga EU-medborgare.
Mara Bizzotto
Betänkandet om integreringen av romerna tar i grunden inte hänsyn till svårigheterna med romernas sociala integration om man betänker att det ofta är den romska befolkningen själv som inte vill integreras i våra länders sociala struktur.
Detta är en kulturell faktor som inte kan förnekas eller ignoreras: romerna har sina egna traditioner och seder som gör det svårt att integrera dem i en social miljö med processer, livsstilar och vanor som är mycket olika deras egna. All politik för integrering av romer måste därför ta hänsyn till detta hinder, dvs. deras faktiska vilja eller beredskap att integreras.
Bortsett från sociologiska hänsyn måste jag erinra om att med tanke på dessa och andra svårigheter kommer den politik som föreslås i betänkandena om den romska befolkningen att kräva mycket stora medel från EU och medlemsstaterna utan att de önskade resultaten nås när allt kommer omkring. Utan att skräda orden är detta vad som hittills har skett, och det finns ingen anledning att tro att situationen kommer att förändras framöver. Jag röstade därför emot betänkandet.
Vilija Blinkevičiūt
Jag röstade för detta betänkande, eftersom de romer som lever i Europa behöver EU:s stöd. I EU-strategin för integrering av romer föreslås obligatoriska minimistandarder för utbildning, sysselsättning, bostäder och hälso- och sjukvård. En stor andel av de europeiska romerna lever dock under mycket undermåliga förhållanden - de deltar nästan inte alls i det ekonomiska livet, vilket leder till att de berövas grundläggande mänskliga rättigheter. I Europaparlamentets strategi prioriteras därför att skapa sysselsättning bland romer och förbättra deras utbildning, bostäder och sociala trygghet. Det är viktigt att se till att segregeringen av romska barn i skolorna och klassrummen upphör. Det är också mycket viktigt att uppmuntra romerna att delta i alla områden av det offentliga och politiska livet samt i de icke-statliga organisationernas arbete. För att genomföra strategin för integrering av romer är det ofrånkomligt att strategin framför allt är en EU-intern strategi och att den allmänna tillsynen över prioriterade områden och mål ligger inom gemenskapens struktur, tillsammans med årsrapporter om hur strategin fortskrider och en utvärdering av dess resultat.
Sebastian Valentin Bodu
skriftlig. - (RO) De omkring 10-12 miljonerna romer borde ha rätt till minimistandarder på EU-nivå för att få arbete och utbildning. I Europaparlamentets resolution, som syftar till att påverka den framtida strategin för integrering av romer, erbjuds ett bättre skydd av de grundläggande rättigheterna samt ökad EU-finansiering. Rumänien känner mycket väl till denna minoritets svårigheter, men också deras bekvämlighet. EU borde vara medveten om att det finns en mycket stor motvilja mot förändring inom denna etniska grupp, däribland mot social integrering. Romerna har utsatts för diskriminering under århundradenas lopp, men har samtidigt valt att stå utanför samhället. Denna bedömning är mycket rättvisande, men vi måste inse att våra lösningar mycket ofta är otillräckliga eller svåra att förstå för romerna.
Den framtida EU-strategin om integrering av den romska minoriteten måste naturligtvis prioritera förenlighet med och främjande av de grundläggande rättigheterna till arbete, bostäder, hälsa och i synnerhet utbildning, trots föräldrarnas motstånd. Ingen bör dock förvänta sig snabba förändringar. Förändringar kommer troligtvis att krävas under flera generationer för att denna minoritet ska följa vissa regler för social samexistens.
Jan Březina
En grundförutsättning för att utarbeta något slags förnuftig strategi för integrering av romer är att samla in och lämna uppgifter om romernas socioekonomiska situation (främst utbildning, hälsa, bostäder och sysselsättning). Såväl medlemsstaterna som de internationella organisationerna (Internationella organisationen för migration och OECD) borde därför fokusera mer i detalj på dessa frågor och bidra till att anta konkreta mål om exempelvis andelen romer som slutför gymnasieutbildningar och eftergymnasiala utbildningar, som är anställda inom offentlig förvaltning eller företräds i olika sektorer av samhällslivet och det politiska livet. Kommissionen bör sedan använda dessa data för att utarbeta en tydlig och realistisk EU-strategi för integrering av romer. Vi kan överväga att införa resultatbonusar för EU-strategin för den romska minoriteten, inom ramen för sammanhållningspolitiken. Mer effektiva metoder för att övervaka användningen av de EU-resurser som är specifikt avsedda för marginaliserade medborgargrupper måste hur som helst utarbetas.
För romernas införlivande är det också nödvändigt att använda finansieringsmöjligheterna med Progress-programmet, programmet för livslångt lärande, kulturprogrammet (2007-2013) och folkhälsoprogrammet (2008-2013). Kommissionen bör i detta sammanhang ge Europaparlamentet en förteckning över de projekt till förmån för romerna som den har finansierat sedan 2000, och redogöra för resultaten av dessa.
Maria Da Graça Carvalho
Jag välkomnar EU:s engagemang när det gäller att fastställa bindande standarder som garanterar romerna tillgång till utbildning, sysselsättning, bostäder och hälso- och sjukvård. I detta initiativ behandlas inte bara de inneboende mänskliga värderingarna i det sociala införlivandet av etniska minoriteter, utan även de ekonomiska framstegen tack vare den minskade arbetslösheten. Jag samtycker till åtgärderna i denna integrationsstrategi, framför allt kampen mot svart arbete och ökningen av romska lärare. Det är viktigt att romerna själva deltar i integrationsprocessen, så att en hållbar utveckling garanteras inifrån och ut, vilket skulle främja i stället för att påtvinga en strävan efter en positiv roll i samhället. Denna process bör också fokusera på alla slags överträdelser av de grundläggande rättigheterna, framför allt social utestängning och diskriminering i samhällslivet.
Françoise Castex
Frågan om integrering av romerna är en stor utmaning som EU måste anta. Betänkandet går i rätt riktning, eftersom det framhåller Europaparlamentets vilja att fullt ut bidra till denna målsättning.
Nessa Childers
skriftlig. - (EN) Jag röstade för detta betänkande, eftersom Europas 10-12 miljoner romer bör omfattas av bindande minimistandarder på EU-nivå för att förbättra deras tillgång till sysselsättning, utbildning, bostäder och hälso- och sjukvård. I resolutionen, där man vill påverka kommissionens kommande strategi för integrering av romer, krävs också ett bättre skydd av de grundläggande rättigheterna och en bättre användning av EU-medel. Jag hoppas att EU:s regeringar nu svarar på detta tydliga budskap från parlamentet.
Carlos Coelho
skriftlig. - (PT) Jag stöder föredraganden Lívia Járóka, som förespråkar en samordnad EU-politik som komplement till den befintliga lagstiftningen, i syfte att främja integreringen av EU-medborgarna i den romska etniska gruppen - som av rådet uppskattas omfatta mellan 10 och 16 miljoner personer. Denna politik ska omfatta antagande av åtgärder för att bekämpa rasism och diskriminering. Genomförandet och den korrekta tillämpningen av denna politik måste också garanteras. Åtgärder bör dock också antas för att bemöta romernas specifika behov och för att främja deras socioekonomiska införlivande, som exempelvis rätten till arbete, bostäder, utbildning, hälso- och sjukvård och annat.
Utöver den humanitära aspekten av romernas integrering bör detta också leda till en utökning av arbetskraften till stöd för välfärdssystemet, och till en minskning av de sociala och hälso- och sjukvårdsrelaterade förmåner som staten garanterar personer som lever i fattigdom, för att inte nämna att brottsligheten kan komma att minska. Integreringen bör ta hänsyn till skyddet av barn och respektera lagstiftningen. Detta gemensamma europeiska problem kräver en gemensam europeisk lösning med en integrerad och sektorsöverskridande strategi som möjliggör stöd för och specifika åtgärder i de mest underutvecklade områdena och i områden med allvarliga strukturella nackdelar.
Marielle De Sarnez
skriftlig. - (FR) Vi har just med stor majoritet antagit EU-strategin om integrering av romer. Detta är en stark politisk signal som bekräftar att EU är medvetet om sitt ansvar gentemot denna minoritet, som är Europas största och mest förföljda. EU och dess medlemsstater måste genom konkreta åtgärder hantera den skamliga segregeringen av romer. I betänkandet betonas vikten av att respektera romernas grundläggande rättigheter, och i synnerhet tillgången till utbildning. För att undvika risken för marginalisering är det också viktigt att föra en innovativ politik som ger verklig tillgång till sysselsättning, och att ge dessa människor, varav den stora merparten är permanent bosatt inom EU, tillgång till sunda bostäder till ett överkomligt pris. EU-medlen finns, men de måste användas på ett sätt som gynnar romerna. Det är nu upp till kommissionen att utarbeta de slutliga bestämmelserna utifrån förslagen i detta betänkande på ett sammanhängande sätt med utgångspunkt i subsidiaritetsprincipen och med målsättningen att se till att romerna blir verkliga EU-medborgare.
Karima Delli
skriftlig. - (FR) Parlamentet har antagit en bra text, som betonar EU:s viktiga roll när det gäller att garantera romernas sociala integrering i EU, genom tillämpning av denna strategi på lokal nivå. I betänkandet påpekas att en strategi för romerna endast kan genomföras med romernas deltagande - vi måste kort sagt arbeta ”med” innan vi arbetar ”för”. Romerna bör därför vara delaktiga i beslutsfattandet.
I texten framhålls romernas svåra levnadsförhållanden och den diskriminering och de problem med tillgång till grundläggande tjänster som de upplever. Det betonas att respekten för EU-medborgarnas fria rörlighet måste garanteras. Man nämner också betydelsen av socialt skydd, yrkesutbildning, utbildning och tillhandahållande av offentliga tjänster för det sociala införlivandet. Man kritiserar den otillräckliga tilldelningen av medel, när pengarna skulle kunna komma till verklig nytta. Den verkliga nackdelen med betänkandet är dock att de konservativa i Europaparlamentet insisterar på att nämna behovet att bekämpa romernas så kallade ”långvariga beroende” av välfärdssystemet. Detta är en skandalös fördom som återigen syftar till att marginalisera romerna.
Anne Delvaux
, skriftlig. - (FR) Det gläder mig verkligen att Europaparlamentet har antagit Lívia Járókas betänkande med överväldigande majoritet. I betänkandet konstateras att utestängningen och diskrimineringen av romerna måste bekämpas för att främja deras sociala, kulturella och ekonomiska integration, stärka skyddet av deras grundläggande rättigheter och bättre använda EU:s medel. Parlamentet har antagit prioriteringar som man är enig om, och kräver att EU antar en handlingsplan om frågan, att EU-medel ska utnyttjas och föreslår att en kriskarta ska antas som visar var merparten av den romska befolkningen finns. Vad beträffar specifika åtgärder kan man nämna tillgången till utbildning, som är en lika stor prioritet för romerna som för andra folkgrupper. Vi måste dessutom övervaka användningen av EU-medel för att se till att pengarna verkligen når de avsedda mottagarna.
Parlamentet har också lagt fram tydliga krav på att EU-organ ska inrättas under övervakning av den aktuella arbetsgruppen för romer, i syfte att ge finansiellt EU-stöd till relevanta lokala initiativ och i god tid fastställa och rapportera felaktig användning av medel. Finansieringens räckvidd bör dessutom utvidgas till att omfatta projekt för att förbättra offentliga tjänster.
Ioan Enciu
Jag röstade för detta betänkande eftersom jag anser att en EU-strategi för integrering av den romska minoriteten är en positiv och välkommen åtgärd. Romerna måste särskilt uppmärksammas på EU-nivå, med tanke på de ihållande problemen med deras sociala och ekonomiska integration och på att rörligheten bland romer är hög. Jag anser dock att de största ansträngningarna ännu ligger framför oss. Strategierna och handlingsplanerna för integreringen av romerna har varit och är tillgängliga på alla nivåer, men de har inte genomförts fullt ut. För att strategin ska bli framgångsrik måste den genomföras på lämpligaste sätt. Med detta i åtanke anser jag att en strukturerad dialog mellan romerna, den icke-statliga sektorn och de lokala myndigheterna måste utgöra grunden för genomförandet av den framtida strategin.
Edite Estrela
skriftlig. - (PT) Jag röstade för betänkandet, eftersom jag anser att integreringen av romer inte bara har att göra med moraliska krav eller EU:s människorättsförpliktelser. Ett antal studier har visat att utestängningen av dessa EU-medborgare har medfört socioekonomiska kostnader för medlemsstaterna. Romernas sociala införlivande är en nödvändig investering, och kommer att medföra finansiella fördelar på lång sikt.
Diogo Feio
Romerna har historiskt sett utsatts för diskriminering och fientlighet från medlemsstaternas största befolkningsgrupper. Omfattande diskriminering kvarstår också inom de romska befolkningsgrupperna, och strategin för deras integrering måste omgående åtgärda detta faktum i stället för att bara försöka dölja det. Jag anser att en EU-strategi för integrering av romer och alla andra missgynnade etniska minoritetsgrupper bör välkomnas.
Jag anser också att strategin har stor möjlighet att bli en framgång om den får stöd genom aktivt deltagande av den befolkningsgrupp som den syftar till att integrera. Utan alla aktörers deltagande, interagerande och engagemang i denna gemensamma ansträngning riskerar strategin att inte bli något mer än ett uttryck för goda intentioner. Mycket kvarstår att göra för att vända trenden med diskriminering av romer. Jag hoppas att strategins framgång slutligen kommer att berättiga dess långsamma avskaffande.
José Manuel Fernandes
Detta betänkande handlar om utarbetandet av en EU-strategi för integrering av romer. Det är ett mycket användbart och uppmuntrande dokument som kommissionen och parlamentet gemensamt sammanställt och som innehåller rekommendationer om målsättningarna i Europa 2020-strategin i fråga om fattigdomsminskning och bekämpning av social utestängning, så att en inkluderande tillväxt kan främjas inom hela EU. Den romska befolkningen har en mycket dynamisk demografi, till skillnad från andra etniska grupper, och man tror att romerna i vissa länder, exempelvis Ungern, kommer att utgöra över 50 procent av den ekonomiskt aktiva befolkningen 2050. Det är därför absolut nödvändigt att de integreras, inte bara etniskt, eftersom det är en fråga om mänskliga rättigheter, utan även för att göra välfärdssystemen hållbara. Det har visat sig att detta inte är en kostnad, utan snarare en ”nödvändig investering som ger ekonomiska vinster på lång sikt”. Kostnaderna för utestängningen är ibland större än kostnaderna för införlivandet, om man tar hänsyn till dess fördelar. Jag välkomnar antagandet av detta betänkande och kommissionens rekommendation om att kontrollera och övervaka hur medlemsstaterna följer strategin.
João Ferreira
skriftlig. - (PT) I den antagna resolutionen förespråkas antagandet av en EU-strategi för integrering av romer, tillsammans med utvecklingen av en införlivande handlingsplan som bygger på de grundläggande värderingarna med jämlikhet, utövande av rättigheter, icke-diskriminering och jämställdhet. Syftet är att se till att den romska befolkningen får verklig tillgång till utbildning, arbetstillfällen, bostäder, hälso- och sjukvård och kultur. Hänvisningen till EU-program och finansiering som kan användas för romernas sociala och ekonomiska integration är lämplig, eftersom dessa underutnyttjas. Resolutionen är desto viktigare med tanke på att det är allmänt känt att romerna har varit föremål för en beklaglig och oacceptabel diskriminering i ett antal EU-länder, som exempelvis Frankrike och andra medlemsstater.
Ilda Figueiredo
skriftlig. - (PT) Att romerna i de olika EU-länderna diskrimineras är allmänt känt. De har alldeles nyligen haft problem i Frankrike och andra EU-stater, som skulle kunna förvärras på grund av den ekonomiska och sociala krisen. Föredraganden, som är av romskt ursprung, har därför velat uppmärksamma parlamentet på denna situation.
I den resolution som antogs i dag förespråkas i detta sammanhang att kommissionen ska föreslå och rådet anta en EU-strategi som främjar romernas integrering i form av en handlingsplan på EU-nivå, som kommer att vara betydelsefull och inkluderande på flera olika nivåer och bygga på de grundläggande värderingarna med jämlikhet, utövandet av rättigheter, icke-diskriminering och jämställdhet mellan kvinnor och män.
Det är på samma sätt värt att komma ihåg att det finns EU-program och EU-finansiering som kan användas för romernas sociala och ekonomiska integrering, men att kunskaperna måste förbättras på alla nivåer om dessa ska användas korrekt. Syftet är att se till att den romska befolkningen får verklig tillgång till utbildning, arbetstillfällen, bostäder, hälso- och sjukvård och kultur.
Lorenzo Fontana
Att hantera problemen i den största etniska minoriteten i Europa kräver pragmatism, snarare än något slags falsk och mjäkig liberalism. Vi talar om att ge den romska minoriteten en hel rad rättigheter som många medborgare bara åtnjuter tack vare dagliga uppoffringar. Jag anser inte att denna EU-strategi eller detta beslut förtjänar stöd, eftersom detta fenomen också medför stora skillnader mellan medlemsstaterna. Vissa länder befinner sig i en objektivt sett svår situation, medan andra knappt påverkas av fenomenet. Därför anser jag att det vore mer effektivt att tillämpa subsidiaritetsprincipen. Jag tänker därför inte ge mitt stöd till den text som lagts fram.
Bruno Gollnisch
skriftlig. - (FR) Inget betänkande från Europaparlamentet har någonsin varit så nära galenskap. Strategin om integrering av romer innebär nämligen ett systematiskt främjande av en liten befolkningsgrupp i allt och överallt, obligatoriska kvoter på alla områden, däribland i beslutsorgan och näringslivet, och systematisk offentlig finansiering av denna grupps påstådda behov, däribland bostäder. Denna minoritet sägs naturligtvis ofta vara utsatt för illvillig diskriminering, och dess egna skyldigheter ifrågasätts aldrig. Det bör sägas att föredraganden själv hör till denna minoritet, vilket bevisar att den inte är så förtryckt som det påstås. Detta är uppriktigt sagt som att be en kines att utforma EU:s handelspolitiska skyddsåtgärder.
För att återgå till ämnet, vilka andra EU-medborgare, som kanske också lever i fattigdom och otrygghet och i sina hemländer har uteslutits från de sociala förmåner som redan är en prioritering för andra medborgare, är föremål för så stora omsorger från er sida? Det är denna systematiska diskriminering av EU-medborgare som sker på deras bekostnad som är skälet till att EU-medborgarna i allt högre grad förkastar Brysselmodellen.
Nathalie Griesbeck
Europaparlamentet antog den här veckan med stor majoritet ett betänkande om EU-strategin för integrering av romer. Detta är ytterligare en tydlig politisk signal som bekräftar att EU är medvetet om sitt ansvar gentemot denna etniska minoritet, som är Europas största och mest förföljda. I betänkandet betonas strategins prioriterade områden: grundläggande rättigheter, lika rättigheter, kampen mot diskriminering, utbildning, tillgång till sysselsättning, arbetsmarknaden, bostäder och så vidare. Åtgärder behövs på alla dessa områden. För min del betonade jag i utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor nödvändigheten att särskilt uppmärksamma barn och minderåriga vid utarbetandet av en sådan strategi. I betänkandet betonas också den felaktiga användningen av de tillgängliga EU-medlen för integrering av romer: administrativa förseningar och bördor, otillräckliga kunskaper, bristande delaktighet för de lokala myndigheterna och så vidare, är alla svårigheter som medlemsstaterna, de lokala myndigheterna, de berörda parterna och andra måste hantera för att garantera att dessa EU-medel utnyttjas fullständigt. Denna strategi kommer att behöva utformas senare i varje medlemsstat och kommer därmed att bedömas på lokal nivå.
Sylvie Guillaume
Frågan om romernas integrering är ett verkligt europeiskt problem, och därför måste EU gå till själva roten av den diskriminering som den romska befolkningen utsätts för genom att bekämpa stereotyper för att garantera lika tillgång till sysselsättning, bostäder, hälso- och sjukvård och utbildning. Det gläder mig därför att Europaparlamentet har tagit upp frågan och antagit detta betänkande, som ska ge kommissionen en grund för reflexion. I betänkandet kritiseras medlemsstaternas felaktiga användning av de EU-medel som bör avsättas för projekt för integrering av romer, men jag hoppas att kommissionen kommer att gå längre genom att tvinga medlemsstaterna att offentligt redogöra för hur de använt dessa medel.
Juozas Imbrasas
Jag röstade för detta dokument, även om jag anser att detta betänkande borde ha förkastats. Det är för tillfället inte nödvändigt att stärka en strategi som bara är inriktad på en grupp. Vi behöver snarare en effektiv nödstrategi som är inriktad på att lösa frågan om laglig och olaglig migration för att framför allt garantera ekonomisk stabilitet, sysselsättning, säkerhet, allmän ordning och rättvisa för alla EU-medborgare som är en del av en medlemsstat ur demografisk, kulturell, traditionell, historisk och ekonomisk synvinkel.
Cătălin Sorin Ivan
EU:s inställning till problemet med romerna har varit och är fortfarande otillräcklig. Lívia Járókas betänkande för utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor, samt bidragen från de andra associerade utskotten, bör ge ny drivkraft åt en verklig strategi för integrering av romer, vilket vi förväntar oss av kommissionen nästa månad.
Jag tror verkligen att vi alla är måna om att få till stånd verkliga förändringar för den romska befolkningsgruppen och ge dem alla förutsättningar till socialt införlivande. Därför måste vi fokusera på de tillgängliga politiska och finansiella instrumenten och vidta direkta åtgärder inom centrala områden som utbildning och hälsa.
Samarbete på alla nivåer, från EU-nivå till lokal nivå, är också grundläggande, för utan gemensamma insatser vore alla resurser bortslösade. Romerna måste göras delaktiga i utformningen av politiken. Därför måste vi hitta lösningar som förbinder oss med de personer som utgör kopplingen mellan beslutsfattandet och genomförandenivåerna.
Vi måste till sist erkänna vikten av det budskap som vi sänder i och med detta betänkande. Vi får dock inte glömma att flera budskap har sänts och att tiden nu är inne för konkreta åtgärder.
Jarosław Kalinowski
Romerna är kulturellt sett en av världens rikaste nationer. Deras närvaro skapar mångfald i många olika länder. Stereotyper och diskriminering inverkar dock negativt på romerna och bidrar tyvärr inte till att inrätta en dialog, vilket är nödvändigt. Vi lever sida vid sida, och vi måste äntligen acceptera varandra för att sätta stopp för fenomenet med utestängning. I det syftet är det nödvändigt att stödja utbildning, så att romska barn inte hindras från att gå i skola i Europa tillsammans med andra barn. Det är också nödvändigt att stödja initiativ som gör det möjligt för romerna att få lagliga arbeten och lättare acklimatisera sig i det land där de för närvarande bor. Vi är rädda för det okända. Om vi fick mer kunskaper om romernas rika kultur och seder skulle integrationen säkert ske snabbare.
Timothy Kirkhope
skriftlig. - (EN) ECR-gruppen stöder helt och hållet införlivandet och integreringen av romerna i medlemsstaterna och EU. Lika tillgång till sektorn för offentliga tjänster och arbetsmarknaden och frihet från diskriminering är nödvändigt för alla folkgrupper oavsett ras, etnicitet eller arv. Vi stöder också bestämt betänkandets målsättningar när det gäller en bättre användning och fördelning av EU-medlen för att fullt ut stödja romerna. Vissa avsnitt i betänkandet som handlar om hälsa, utbildning och sysselsättning går dock in på områden som vi anser att medlemsstaterna borde lagstifta om.
Giovanni La Via
Om resolutionen om EU:s strategi för integrering av romer antogs vid omröstningen i dag skulle det utgöra en användbar drivkraft för främjandet av icke-diskriminering i medlemsstaterna, samt ett incitament att anta instrument till skydd för romer. Det gäller i synnerhet de mest utsatta grupperna, i enlighet med bestämmelserna i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna. Jag anser att ytterligare ett mål som bör nås för att genomföra en seriös och gedigen politik för romernas införlivande är utarbetandet av ändamålsenliga ekonomiska instrument. Resolutionen behandlar en särskilt betydelsefull fråga - även för mitt land - med målsättningen att verkligen integrera romerna så att de fullt ut kan delta i det ekonomiska, sociala och kulturella livet i de länder där de befinner sig, på villkor att de respekterar värdstatens principer och lagar vill jag tillägga. Jag stöder slutligen begäran om att kommissionen ska inta en ledande roll när det gäller en enhetlig strategisk samordning i partnerskap med medlemsstaterna genom att inrätta en arbetsgrupp som kan agera som en permanent organism med ansvar att övervaka och samordna frågan.
Petru Constantin Luhan
Jag röstade för detta betänkande eftersom jag välkomnar dess oerhört noggranna granskning av komplexiteten hos frågan om den romska befolkningsgruppen i EU. Jag dristar mig till och med till att säga att när merparten av dessa problem har lösts, kommer det att innebära att ett stort antal av de problem som vi nu står inför som europeiskt samhälle har lösts. Jag vill bara nämna hur strukturfonderna skulle kunna användas för att stödja prioriteringarna i EU:s strategi för integrering av romer. Jag anser att betydande medel måste avsättas för dessa samhällens ekonomiska och sociala utveckling. Då otillräckligt stöd avsätts för finansiella insatser eller för en lämplig tidsperiod för den önskade inverkan, kommer effekterna inte att bli dem som vi för närvarande förväntar oss. Vad som krävs är prioritering, en smart användning av medlen och politiska åtaganden. Annars kommer de finansiella resurserna att vara bortslösade. Jag inväntar till följd av detta betänkande med intresse vilka åtgärder kommissionen kommer att vidta härnäst. Jag hoppas att denna strategi kommer att ge det nödvändiga mervärdet i och med genomförandet av en EU-åtgärd till stöd för romernas införlivande.
David Martin
skriftlig. - (EN) Jag välkomnar detta betänkande om den svåra situationen för romerna, som är den mest marginaliserade gruppen inom EU. I resolutionen fastställs praktiska åtgärder för att förbättra romernas hälsa, utbildning och välfärd. Detta omfattar åtgärder för att förbättra deras tillgång till arbetsmarknaden och sunda bostäder. Denna resolution är en möjlighet för romerna att bättre integreras i samhället.
Jean-Luc Mélenchon
Här har vi återigen en resolution som inte består av annat än tomma ord. Det gläder mig att man i texten kritiserar rashatspropaganda, etnisk kartläggning, olaglig insamling av fingeravtryck samt olagliga avhysningar och avvisningar. Jag motsätter mig dock de beska piller som vi tvingas svälja under tiden: fulla befogenheter för kommissionen på området, stigmatisering av romerna i en text som gör anspråk på att försvara dem, konkurrens på arbetsmarknaden och konkurrenskluster. Denna förvirrade inställning är oacceptabel.
Nuno Melo
EU är ett område för solidaritet och införlivande, så unionen måste göra vad den kan för att förhindra diskriminering av romerna och ge dem samma rättigheter i fråga om utbildning, sysselsättning, hälso- och sjukvård och bostäder i alla medlemsstater, samt i stater som vill ansluta sig till EU. Romerna bör ta hand om barnen, som vanligtvis hindras från att gå i skolan, och göra något åt att barn och kvinnor används för tiggeri. De bör göra något åt att tiggeri ses som en livsstil, och åt att man väljer att inte arbeta och i stället utnyttjar välfärdssystemen i tredjeländer. Beslutsamma åtgärder måste vidtas för att stoppa diskrimineringen. Om detta ska lyckas kan romerna dock inte ställa sig vid sidan av samhället och måste bidra till sin egen integrering på ett europeiskt område där det är önskvärt med integrering.
Willy Meyer
Jag röstade för betänkandet om EU:s strategi för integrering av romer. I texten framhålls att det är nödvändigt att utarbeta en EU-strategi för att skydda och integrera denna befolkning. Man uppmanar också medlemsstaterna att anta och stärka effektiv lagstiftning mot diskriminering - även flerfaldig sådan - på livets alla områden, och för att garantera, skydda och främja grundläggande rättigheter, jämlikhet, icke-diskriminering och rätten till fri rörlighet, bland annat genom medvetandehöjande åtgärder riktade till romer och icke-romer, så att diskriminerande hinder undanröjs.
Louis Michel
skriftlig. - (FR) I dag behövs EU-åtgärder för att främja den sociala, kulturella och ekonomiska integrationen av omkring 10-12 miljoner romer. Romerna har utsatts och utsätts fortfarande för systematisk diskriminering, utestängning, människorättsbrott och stigmatisering. Det betänkande som vi just har antagit är ett viktigt steg mot åtgärder för att minska marginalisering, fattigdom och social utestängning.
Mycket kvarstår dock att göra för att förhindra diskriminering. Även om diskriminering på grund av etniskt ursprung kan utrotas, förblir den socioekonomiska utestängningen av merparten av den romska befolkningen en bister verklighet. Många romer i Europa deltar inte alls i ekonomin och lever under så undermåliga förhållanden att de inte kan utöva sina grundläggande rättigheter.
Jag anser dessutom att romernas införlivande borde börja i den tidiga barndomen, genom att barnen registreras i folkbokföringen, får tillgång till utbildning av kvalitet, och att föräldrarna får stöd att söka arbete. Kommissionen måste anta bindande minimistandarder på EU-nivå som kräver deltagande av såväl de lokala och nationella myndigheterna som av EU-myndigheterna.
Alexander Mirsky
skriftlig. - (EN) De områden där större EU-insatser behövs till stöd för processen med integrering av romer är prioriterade inom EU. Det finns tyvärr problem som rör utbildning, hälso- och sjukvård och dessa människors extrema isolering. I betänkandet uppmanas kommissionen att lägga fram en strategisk plan för införande av bindande minimistandarder på EU-nivå för dessa prioriteringar, däribland sanktioner för medlemsstater som inte uppfyller målen. Även om jag inte är övertygad om att vi kommer att lyckas med detta i sin helhet röstade jag ändå för texten.
Andreas Mölzer
skriftlig. - (DE) Romerna och sinterna - det är den politiskt korrekta termen, även om vissa medlemmar i dessa etniska grupper uppfattar denna term som nedsättande och hellre vill kallas ”zigenare” - lever naturligtvis i viss mån under förfärliga förhållanden. Samtidigt får vi inte bortse från att bristen på framsteg mot en bättre levnadsnivå också hänger samman med dessa gruppers traditioner, som de fortsätter att hålla fast vid. Typiskt välvilliga försök att socialisera dessa grupper har under många år gjorts som alla har misslyckats, eftersom de inte har accepterats av den stora majoriteten av detta nomadiska folk. EU har avsatt 12 miljarder euro fram till 2013 för integrering av minoriteter, och det är redan tämligen tydligt att pengarna kommer att slösas bort för merparten av romer och sinter.
Såväl klanstrukturen som myndigheternas avsaknad av rätten att ingripa förhindrar denna onda cirkel från att någonsin brytas. Den strategi som har planerats är inte bara oförmögen att förändra någonting av vikt, utan skulle på vissa områden som exempelvis ”icke-diskriminering” till och med kunna bli ett självändamål. Dessutom brister betänkandet i insikten att man inte kan tala om en rätt att införlivas i välfärdssystemet. Därför förkastar jag bestämt texten.
Claudio Morganti
Jag beslutade att rösta mot betänkandet, eftersom jag inte anser att det är berättigat att EU avsätter enorma resurser för integrering av romer. I en tid av ekonomisk kris och allmänna svårigheter vill EU göra ännu snabbare framsteg när det gäller att garantera specifika medel och gynnsamma villkor för den romska befolkningen på ett antal områden.
Denna etniska grupp har historiskt sett förblivit isolerad i Europa, många gånger inte för att andra velat det, utan på grund av sin livsstil. De har frivilligt stannat kvar i samhällets marginaler för att kunna fortsätta att leva enligt sina egna seder, som är mycket avvikande från Europas gemensamma värderingar och uppfattningar. I stället för en specifik EU-strategi för integrering av romer skulle jag föredra att vi agerade på EU-nivå för att inrätta en verklig och effektiv gemensam invandringsstrategi, vilket framstår som allt mer nödvändigt och inte längre kan skjutas upp.
Rareş-Lucian Niculescu
En EU-strategi för romer är tveklöst en absolut nödvändighet, eftersom denna folkgrupp är en EU-minoritet som samtidigt utmärks av en mycket stor gränsöverskridande rörlighet, med tanke på deras livsstil. Jag röstade för denna resolution, särskilt eftersom den betonar hur viktigt det är med utbildning och yrkesutbildning av god kvalitet som en faktor som kan påverka människors privat- och yrkesliv och eftersom utbildning därför är den mest pålitliga lösningen för att se till att romerna integreras i samhället.
Franz Obermayr
skriftlig. - (DE) Medan merparten av EU-medborgarna snabbt åldras växer den romska befolkningsgruppen snabbt. I Ungern, där romerna för närvarande utgör mellan 6 och 8 procent av befolkningen, kommer romerna att utgöra över 50 procent av den arbetsföra befolkningen senast 2050. Det är därför ännu värre att den romska livsstilen i EU liksom alltid utmärks av arbetslöshet, en utbildningsnivå långt under genomsnittet, organiserad brottslighet och prostitution, samt en tillflykt till ett parallellt samhälle. Kvinnornas situation i det ofta ålderdomliga romska samhället är särskilt dramatisk, och deras brist på utbildning och därmed utestängning från arbetsmarknaden är så mycket större. I det aktuella betänkandet hanteras visserligen några av dessa problem, men på ett ensidigt sätt. Integrering går åt båda hållen. Romerna måste bidra genom att sända sina barn till skolan, integreras bättre på arbetsmarknaden och stoppa brottstendensen. Jag röstade därför emot betänkandet.
Justas Vincas Paleckis
Jag röstade för detta betänkande, eftersom vi omgående måste förändra en situation som levt kvar ända in på 2000-talet som innebär att en stor del av de 10-12 miljonerna romer i Europa utsätts för diskriminering och ekonomisk och social isolering. Vägen till integration är en lång och komplicerad process som beror på villkoren i de enskilda länderna och lokala regionerna. EU:s strategi bör garantera tydliga mål och medel för finansieringsprogrammen. Det största ansvaret vilar dock hos de nationella regeringarna och lokala myndigheterna, som bäst känner till situationen i sin region. Utbildning, hälso- och sjukvård, en bostadspolitik och en snabbare integrering av romerna på arbetsmarknaden - det är svaret på detta långvariga problem. Om de romska EU-medborgarna inte kan integreras ordentligt i EU-medlemsstaternas samhällen skulle detta sända en signal om att EU:s integrationspolitik generellt sett är dålig.
Alfredo Pallone
EU har nu arbetat i åratal med problemen med minoriteters sociala införlivande och skydd. Lívia Járókas betänkande om strategin för integrering av romer omfattar en handlingsplan för deras socioekonomiska integrering som syftar till att inrätta ett EU-projekt med nationella strategier för att hantera problemet, som delvis utgår från kostnaderna för varje enskild medlemsstat. Jag röstade för betänkandet just för att vi behöver en ny rättslig ram inom EU som omfattar åtgärder för att bekämpa diskriminering och skydda de mänskliga rättigheterna och för att integrera romerna i de olika medlemsstaterna genom en plan som garanterar dem utbildning och hälso- och sjukvård.
Georgios Papanikolaou
Jag röstade i dag för Europaparlamentets betänkande om EU:s strategi för integrering av romer. Deras införlivande i samhället är en mycket viktig fråga som rör alla medlemsstater i allmänhet och Grekland i synnerhet, där 35 procent av romerna enligt studier (från Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter) är analfabeter och endast 4 procent har en minst tioårig skolgång. Nyckeln till införlivande är utbildning och avskaffandet av segregeringen i skolorna. Vid sidan av en fullgod hälso- och sjukvård och lika sysselsättningsmöjligheter måste medlemsstaterna närmare granska i vilken utsträckning EU:s medel för romer faktiskt används på ett sätt som gynnar mottagarna.
Rovana Plumb
skriftlig. - (EN) Vi vet att 10-12 miljoner europeiska romer fortfarande utsätts för allvarlig systematisk diskriminering i fråga om utbildning (där de ofta utsätts för segregering), bostäder (i synnerhet tvångsavhysning och undermåliga levnadsvillkor, ofta i getton), sysselsättning (en särskilt låg sysselsättningsgrad) och lika tillgång till hälso- och sjukvårdssystemen och andra offentliga tjänster, samt en förbluffande låg nivå i fråga om politiskt deltagande. EU:s strategi för integrering av romer bör omfatta åtgärder för att garantera övervakningen av romernas situation i fråga om respekten och främjandet av deras grundläggande sociala rättigheter, jämlikhet, icke-diskriminering och fri rörlighet inom EU, och också för att ge vuxna tillgång till utbildning, yrkesutbildningsmöjligheter och hjälp att söka arbete, vilket är avgörande för att stödja rekrytering och fast arbete för romerna i syfte att undvika att cementera den sociala utestängningen.
Kommissionen och medlemsstaterna bör ta itu med de romska kvinnornas särskilda behov genom att tillämpa ett genusperspektiv i all politik för integrering av romer och genom att skydda särskilt utsatta undergrupper. Jag uppmanar därför kommissionen att för Europaparlamentet årligen lägga fram en uppföljning av EU-strategin för integrering av romer för att övervaka de framsteg som skett på nationell nivå.
Paulo Rangel
Jag röstade för detta betänkande, som handlar om behovet att effektivt ta itu med problemen och utmaningarna med den känsliga frågan med att integrera den romska befolkningsgruppen.
Raül Romeva i Rueda
Parlamentets betänkande av Lívia Járóka om EU-strategin för integrering av romer antogs vid omröstningen i utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor den 14 februari då en majoritet av ändringsförslagen från Verts/ALE-gruppen antogs av föredraganden eller införlivades i kompromissändringsförslagen, tillsammans med många av gruppens viktigaste ståndpunkter i frågan: nämligen att strategin för integrering av romerna bör ha ett inifrånperspektiv: den bör utformas av romer för romer, vilket innebär ett bemyndigande av romerna, införlivande i beslutsprocessen, anställning av romsk personal/medlare i nyckelpositioner på lokal och nationell nivå samt på EU-nivå; stopp för olagliga metoder som fortfarande tillämpas med straffrihet i EU-medlemsstaterna: våld mot romer, överträdelse av rätten till fri rörlighet, allt fler extremistiska politiska partier och politiker samt extremistisk politik, systematisk segregering av romska barn i skolan, utbredd bostadssegregering av romer, människohandel, nekad tillgång till hälso- och sjukvård och tvångssterilisering av romska kvinnor.
Licia Ronzulli
Den 6 april kommer kommissionen att lägga fram sitt meddelande om integrering av romer. Den här frågan finns också med bland prioriteringarna för den ungerska regeringen, som för närvarande innehar det roterande ordförandeskapet. I parlamentets resolution framhålls behovet av att romerna i större utsträckning integreras i det moderna samhället.
Personligen anser jag att det är upp till dessa befolkningsgrupper att anpassa sig till vårt samhälle utan att vi ska tvingas anta strategier för att gynna dem men vars resultat ofta inte alls motsvarar förväntningarna. Okunnighet, bristande utbildning och analfabetism är ofta liktydigt med avsaknad av framtidsutsikter. Utan utbildning är det omöjligt att delta aktivt i samhället. Romernas svårigheter med att hitta arbete är ofta ett resultat av deras låga utbildningsnivå, och utbildningssektorn måste därför vara den grund på vilken de kan bygga en egen framtid.
Oreste Rossi
Det här betänkandet är helt och hållet oacceptabelt, eftersom det ett antal gånger upprepas att integrering av romerna är en ekonomisk nödvändighet och skulle medföra ekonomiska fördelar för medlemsstaterna. Vidare föreslås en arbetsgrupp för romerna som ett permanent organ inom kommissionen, och systematisk diskriminering, oacceptabel utestängning och kränkningar av mänskliga rättigheter fördöms.
I betänkandet betonas också behovet av en gemensam EU-strategi för att bekämpa alla former av kränkningar av romernas rättigheter, inklusive insamling av fingeravtryck och avvisning. Böter föreslås för nationella regeringar som inte respekterar bindande EU-normer i fråga om romerna och främjar anställning av romer i den offentliga förvaltningen och anställning av romska lärare i skolorna för att skydda deras kultur genom användning av deras språk. Som en sista förolämpning mot yttrandefriheten vill man dessutom fördöma avfärdande och diskriminering av romer vid politiska möten. Det är uppenbart att jag måste rösta mot ett betänkande som är helt och hållet anstötligt och skadligt för människors rätt att vara herrar över sina egna hus.
Olga Sehnalová
En EU-strategi för integrering av romer måste först och främst baseras på kunskap om lokala förhållanden. Strategin är därför otänkbar utan ett nära samarbete med de lokala myndigheterna och de samhällen där förklaringen måste omsättas i daglig samlevnad mellan majoritetsgruppen och romerna. I betänkandet bortser man inte från den aspekten, och jag har därför röstat för det.
Bart Staes
Romerna kämpar mot systematisk diskriminering i Europa och måste brottas med utestängning, kränkningar av deras mänskliga rättigheter och stigmatisering. Genom att rösta för bindande EU-normer i dag hoppas jag att de 10-12 miljonerna romer ska få bättre tillgång till arbete, utbildning, bostäder och hälso- och sjukvård. Det är positivt att man i betänkandet kräver att de bästa åtgärderna ska utformas i samarbete med intressenterna. I betänkandet framhålls också regionalpolitikens grundläggande betydelse. Medlemsstaterna har faktiskt tillgång till medel för att hjälpa romerna med integrering, men de pengarna utnyttjas knappt. Det är alltså upp till medlemsstaterna att ta sitt ansvar.
Något annat som är positivt i betänkandet är tanken att kommissionen måste införa kriterier för att belöna alternativt straffa de medlemsstater som uppfyller respektive inte uppfyller målen. Det enda negativa är hänvisningen till romernas ”långvariga beroende” av välfärdssystemet. Det är en mycket konservativ och fördomsfull uppfattning som på nytt marginaliserar romerna. Jag hoppas att kommissionen införlivar detta betänkande med sitt eget förslag, som sannolikt kommer att läggas fram den 5 april. Det ska enligt planen antas av rådet före sommaren. Romernas integrering är en av det ungerska ordförandeskapets prioriteringar.
Catherine Stihler
skriftlig. - (EN) Jag stödde detta betänkande, som syftar till att bekämpa diskriminering av romerna och innehåller en uppmaning till medlemsstaterna att utforma strategier för deras integrering på arbetsmarknaden. Romerna är en av de mest marginaliserade grupperna i EU, och vi måste därför se till att åtgärder vidtas för att motverka den sociala utestängning som drabbar dem.
Alexander Alvaro
I omröstningen om Langebetänkandet avstår jag från att rösta om punkt 31 på grund av den oklara formuleringen - det talas både om euroobligationer och om obligationer för EU-projekt. Jag röstar dock för betänkandet som helhet, eftersom jag inte har något emot obligationer för EU-projekt i sig. Obligationer för EU-projekt bidrar till finansiering av omfattande innovations-, infrastruktur- och återindustrialiseringsprojekt. Här handlar det inte om instrument för att göra skulder till en gemenskapsfråga, såsom skulle vara fallet med euroobligationer.
Luís Paulo Alves
Jag röstade för det här betänkandet, eftersom industripolitiken är en prioritering inom Europa 2020-strategin och den viktigaste drivkraften för EU:s ekonomi. Att denna sektor står i centrum beror på att den står för tre fjärdedelar av EU:s export, sysselsätter 57 miljoner människor och står för 80 procent av investeringarna i forskning och utveckling. Om EU ska kunna konkurrera på det här området anser jag att fokus måste läggas på att främja miljövänliga och innovativa kunskapsbaserade projekt.
Laima Liucija Andrikien
skriftlig. - (LT) Jag röstade för denna viktiga resolution om industripolitik för en globaliserad tid. Den globala krisen har påverkat den europeiska industrin, och för att återhämta sig från krisens följder och möta dess utmaningar måste EU därför föra en industripolitik som kombinerar konkurrenskraft, hållbarhet och anständigt arbete, och som samtidigt kan stimulera ekonomin, öka sysselsättningen, minska miljöförstöringen och förbättra livskvaliteten. Jag stöder resolutionens uppmaning till kommissionen och medlemsstaterna att utveckla en ambitiös, miljöeffektiv och grön industristrategi för EU för att återskapa tillverkningskapaciteten i hela EU samt generera högt kvalificerade och välbetalda arbeten i EU.
Europaparlamentet betonar betydelsen av små och medelstora företag för industrilandskapet, i synnerhet för en hållbar sysselsättning på regional nivå och för den ekonomiska såväl som den kreativa dynamiken och upprätthållandet av en hög tillväxt. Det är därför nödvändigt att fortsätta att sträva efter bättre tillgång till finansieringsmöjligheter för små och medelstora företag och särskilt utveckla reella möjligheter för riskkapital och i samband med omstruktureringen av finansmarknaden stärka de kortsiktiga och långsiktiga finansieringsmöjligheterna för små och medelstora företag och de finansieringskällor som de föredrar, att öppna marknader och skapa rättvisa förutsättningar för konkurrens och därigenom göra det lättare för företagare och små företag att växa och utvecklas till företag med verksamhet i hela Europa.
Elena Oana Antonescu
Den globala krisen har påverkat den europeiska industrin och ytterligare förvärrat de problem som omvandlingen till en industri baserad på såväl kunskap som lönsamhet fört med sig, vilket på ett genomgripande sätt påverkar industrins utveckling och arbetsmarknaden. För att möta dessa utmaningar anser jag att det krävs en industripolitik som kombinerar konkurrenskraft, hållbarhet och anständigt arbete, och som samtidigt kan stimulera ekonomin, öka sysselsättningen, minska miljöförstöringen och förbättra livskvaliteten i EU.
I betänkandet talas det om att främja industriell utveckling med smart och framåtblickande reglering och incitament för marknaden på basis av korrekta bedömningar av marknadsutvecklingen, och stöd till en global utveckling mot rena, hållbara och innovativa former av produktion, distribution och konsumtion. Jag röstade för detta betänkande eftersom jag anser att industripolitiken i Europa bara kan bli framgångsrik om den är fast förankrad både i en ny finanssektorsstruktur som främjar investeringar och förhindrar spekulation, och i en makroekonomisk politik som styr skatte-, finans- och budgetpolitiken i EU mot en hållbar tillväxt och sysselsättning.
Sophie Auconie
Det står helt klart att det pågår en avindustrialisering i Europa. Europas tekniska och ekonomiska ställning hotas av den ökade globaliseringen och konkurrensen från de länder som utvecklas snabbt. EU måste därför anta en industripolitik som kombinerar konkurrenskraft, hållbarhet och anständigt arbete. Målen är att stimulera ekonomin, öka sysselsättningen, minska miljöförstöringen och förbättra livskvaliteten. Det här är huvudtemat för denna resolution, som jag stöder. Framför allt är jag positiv till att EU-obligationer utfärdas för att göra det möjligt för EU att finansiera innovation, infrastruktur och återindustrialisering.
Liam Aylward
57 miljoner människor är anställda inom industrin i EU, och 75 procent av den europeiska exporten rör samma sektor. Sektorn har avgörande betydelse för EU:s framtida konkurrenskraft. Jag är positiv till att det i Europa 2020-strategin finns en uppmaning till att skapa högkvalitativa arbetstillfällen och ta fram utbildning för att hjälpa och stödja utvecklingen av denna industriella bas. Därför röstade jag ja till betänkandet.
Eftersom små och medelstora företag står för två tredjedelar av alla nya arbetstillfällen i sektorn är jag också positiv till betänkandets avsnitt om småföretagens tillgång till offentliga upphandlingsmöjligheter och deras roll för att förbättra näringslivspolitiken.
De små och medelstora företagen måste få bättre tillgång till ramprogrammet. Det måste finnas stöd och hjälp till tekniköverföring och innovation. Jag håller med föredraganden om att EU bör utveckla och uppmuntra innovativa kluster i regionala områden. Den stora fördelen med sådana kluster är att de kan överföra kunskap, utveckla forskningsverksamhet, kompetens och infrastruktur och skapa arbetstillfällen i regionerna.
Zigmantas Balčytis
skriftlig. - (LT) Jag röstade ja till betänkandet. EU är världens största marknad, men vi utnyttjar inte vår enorma potential. Vi är en mycket öppen marknad men står inför stora hinder när det gäller att nå utländska marknader. Den ofullbordade inre marknaden på områden som energi gör att vi måste anpassa oss till villkor dikterade av externa parter som direkt påverkar vår konkurrenskraft. Industrins bärkraft är beroende av de små och medelstora företagens bärkraft som trots alla genomförda åtgärder går igenom en svår period. Jag håller med om att innovationen är central för dagens industri, men på det området kan vi inte direkt skryta över vår förmåga att snabbt bemöta förändrade globala marknadsvillkor. Jag anser att vi i dag har en nyanserad och heltäckande bild av industrin. Nu måste medlemsstaterna och kommissionen göra sitt för att se till att våra ambitioner och mål bidrar till att skapa ett modernt och konkurrenskraftigt näringsliv.
Jan Březina
Europeisk industri lider fortfarande av konsekvenserna av den ekonomiska krisen och behöver en samordnad strategi på EU-nivå för att framgångsrikt kunna hantera dem. EU måste ta fram en strategi för industrin med strategiska områden för investering. Dessa prioriteringar ska sedan beaktas i budgetplanen, de årliga budgetarna och i övrig EU-politik. Den europeiska industrin kommer inte att utvecklas utan ambitiös finansiering, särskilt inom forskning och energi, telekommunikation och transportnät (TEN) och därmed inom de offentliga tjänster som stöder företagsklimatet. Jag anser dock att det varken behövs eller är lämpligt att börja emittera EU-obligationer i detta syfte (euroobligationer eller obligationer för EU-projekt). EU är inte en oberoende politisk enhet, och därför bör dess inkomster i huvudsak bestå av medlemsstaternas bidrag. Dessutom innebär euroobligationer en form av lån, vilket kan strida med principen om en balanserad EU-budget. Ett finansiellt stöd till innovation, infrastruktur och återindustrialisering bör i huvudsak bygga på ökade resurser inom åttonde ramprogrammet för forskning och utveckling samt på konkurrens- och innovationsprogrammet så att europeisk industri kan behålla sin konkurrenskraft på global nivå och därmed också utnyttja privata investeringar effektivt.
Maria Da Graça Carvalho
Europa inser just nu att det har blivit mindre konkurrenskraftigt på de globala marknaderna. Europa måste hitta metoder för att stärka sin industriella bas och bemöta nya utmaningar. Syftet med betänkandet om en industripolitik för en globaliserad tid är att lägga fram förslag till hur europeisk industri kan få ny kraft. En integrerad och hållbar industripolitik måste bygga på forskning, innovation, effektivare resursutnyttjande, råvarustrategier, på att stärka små och medelstora företag och på att utveckla regionala nätverk. Det är framför allt viktigt att energieffektivitet och införandet av informations- och kommunikationsteknik blir basen för denna industriella revolution så att konkurrenskraften, den ekonomiska tillväxten och sysselsättningen kan öka. Jag är särskilt positiv till att traditionell europeisk industri lyfts fram eftersom den är mycket viktig för vår ekonomi. Åtgärder som införandet av ny teknik och ökad satsning på forskning och innovation i sektorer som tillverkningsindustrin är avgörande. Detta är enda sättet om vi vill ge europeisk industri en ledande ställning i världen.
Françoise Castex
Industripolitiken är mycket viktig för EU, och det här betänkandet är en möjlighet för kommissionen. Det första meddelandet var nämligen en besvikelse. Parlamentet ger genom sitt arbete kommissionen konkreta förslag som den måste ta ställning till. Betänkandet bör sammanföras med våra förslag som antogs av Europaparlamentet den här veckan, bland annat principen om skatt på finansiella transaktioner på EU-nivå och EU-obligationer (euroobligationer). Vi måste genom politiken visa att det går att förena innovationer på arbetsmarknaden med tekniska innovationer.
Jorgo Chatzimarkakis
Vid omröstningen om Langebetänkandet lägger jag ned min röst i omröstningen om punkt 31 eftersom den är otydligt formulerad när den hänvisar både till euroobligationer och till obligationer för EU-projekt. I övrigt röstar jag ja till betänkandet eftersom jag inte har något emot obligationer för projekt i sig. Sådana obligationer kan finansiera omfattande innovationer, infrastruktur och återindustrialisering. Det här handlar inte om att införa instrument för att föra upp skulder på EU-nivå, vilket däremot är fallet med euroobligationer.
Marielle De Sarnez
Europa måste uppenbarligen ta fram en europeisk industriell strategi på lång sikt. Vi kan inte vara det enda ekonomiska området i världen som ensidigt tillämpar frihandelsprinciper och samtidigt inte har en aning om vad våra största konkurrenter håller på med. Kommissionen måste inse att i och med krisen är gällande regler inte längre adekvata för dagens ekonomi och att det är dags att på allvar stärka EU:s anti-dumpningsvapen och tillämpa den allmänna principen om ömsesidighet i handel. EU behöver en europeisk strategi som kan fungera som motor för stora industriella projekt som Galileo och Iter. Den ska också stödja produktionsbranscher och basen av små och medelstora företag. Den måste stimulera och öka investeringar i forskning och utveckling så att vi kan behålla en ledande högteknologisk ställning. På samma sätt måste den se till att kampen mot förfalskningar intensifieras och att Europa får en offensiv patentpolitik.
Karima Delli
Betänkandet kännetecknas inte av någon högre kvalitet eftersom det är resultatet av en mycket bred kompromiss mellan ledamöterna. Det har både inslag som är mycket positiva för gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen och vissa tankar som vi förgäves har försökt lyfta bort. Huvudsaken är ändå att betänkandet ger ledamöterna möjlighet att framföra en ganska progressiv syn på Europa 2020-strategins flaggskeppsprogram för industrin.
I betänkandet efterlyser man mer hållbara transportsystem genom effektiv teknik, interoperabilitet och innovativa lösningar för mobilitet. Behovet av att energi- och resursbesparingar ska vara själva kärnan i europeisk industripolitik lyfts fram. I det sammanhanget poängteras också den enorma sysselsättningspotential och de fördelar i form av sänkta kostnader som en effektivare energianvändning förväntas ge.
De åtgärder som antas för att effektivisera energianvändningen måste därför ligga bakom initiativen inom alla industriella sektorer. Ledamöterna försökte också uppmuntra de insatser som görs för att bemöta bristen på kompetens så att arbetskraftens kompetens kan höjas och fler unga nyutexaminerade lockas till industrin.
Robert Dušek
Industrin står för nästan en tredjedel av EU:s BNP. Industriprodukter utgör tre fjärdedelar av exporten, och omkring 57 miljoner europeiska medborgare är anställda inom industrin. Den europeiska industrin var redan inne i en omstrukturering innan krisen började. I dagsläget påverkas den särskilt av den globala ekonomins snabba och föränderliga utveckling och av en hårdnande konkurrens. En ny typ av globalisering växer fram som leder fram till ett globalt samhälle baserat på kunskap, forskning och innovation. Behovet av att stävja klimatförändringarna och behålla maximal biologisk mångfald gör att industrin måste hitta en väg mot nollutsläpp av koldioxid och ett effektivt energiutnyttjande. Den europeiska industrin bör även framdeles ha en strategisk ställning i viktiga sektorer och undersöka möjligheterna till en hållbar återhämtning där så många kvalificerade arbetstillfällen som möjligt kan behållas. Föredraganden föreslår en lång rad åtgärder för att detta ska bli verklighet. Jag samtycker och stöder inrättandet av en försörjningskedja som gynnar innovationer, effektivare resursutnyttjande, bättre utnyttjande av offentliga anbud - särskilt för små och medelstora företag - ökad produktion av så kallad ren energi samt en generellt bredare integrering av små och medelstora företag i själva begreppet europeisk industri. Betänkandet är bra för europeisk industri eftersom föredraganden är väl insatt i ämnet, och jag röstar därför ja till det.
Ioan Enciu
skriftlig. - (EN) Jag röstade ja till betänkandet eftersom jag anser att det visar vägen framåt mot en stabil, sammanhållande och sysselsättningsbaserad industripolitik för europeisk arbetskraft. Forskning och utveckling är avgörande för innovation och handel och är en av hörnstenarna i EU:s politik även i framtiden. Jag anser att industrin har en central betydelse för att behålla arbetstillfällen i Europa, och därför måste vi öka insatserna för att behålla en stark industriell bas, bli den mest konkurrenskraftiga ekonomin i världen och se till att det finns täta nätverk mellan företag i olika medlemsstater för att kunna göra gemensamma industriella prioriteringar. Vissa av mina ändringsförslag i betänkandet gäller snabbare introduktion av nya produkter på marknaden, garantier för att europeisk tillverkning stärker basen i den europeiska ekonomin och förenklade finansieringsprogram för industrin.
Edite Estrela
Jag röstade ja till betänkandet eftersom jag stöder resonemanget att vi måste ha en ambitiös och miljömässigt effektiv industriell strategi om vi ska kunna förnya och stimulera Europas produktionskapacitet och få en central roll när det gäller att skapa högkvalificerade och välbetalda arbetstillfällen inom EU.
Diogo Feio
Just när Europa står mitt i en kris utan motstycke, som orsakats av, om än inte helt, budgeten, får vi inte glömma industrins stora betydelse. Industrin står för 37 procent av Europas bruttonationalprodukt och står inför stora utmaningar i en globaliserad värld där tillväxtekonomier - och även USA - följer en offensiv industripolitik baserad på enorma investeringar i forskning och utveckling på nyckelområden i konkurrens med Europa, men med fördelen av att inte behöva följa samma miljömässiga, sociala och arbetsmarknadsrelaterade krav. Här finns ingen universallösning. Trots många fördelar är Europa 2020-strategin inte något trollspö för europeisk industri i en värld där konkurrensen är global och stenhård.
Jag anser därför att specialisering är enda vägen för europeisk industri och definitivt ett åtagande att arbeta för kvalitet och den nyaste tekniken, i kombination med rationalisering av kostnader och effektivare ledning. Europeiska produkter måste vara de bästa. Inte för att de är billigare - det kommer aldrig att hända - utan för att de är bättre och mer innovativa. Bara det bästa inom europeisk industri kan göra detta till verklighet. Vi hoppas de har kapacitet att klara utmaningen.
José Manuel Fernandes
Den europeiska industrins betydelse är odiskutabel. Den står för tre fjärdedelar av exporten, en tredjedel av EU:s bruttoförädlingsvärde och en tredjedel av sysselsättningen. Industrin är visserligen dynamisk men har inte sluppit undan den ekonomiska krisen och måste stå överst på Europas politiska dagordning, vilket också förespråkas i betänkandet. Industripolitiken borde stå i centrum för vår uppmärksamhet eftersom den handlar om framtiden, om att skapa sysselsättning och gynna investeringar i produktionen. Men industripolitiken innehåller också utmaningar: hur kan vi garantera hållbara resurser inför klimatförändringarna?
EU behöver en sammanhängande industripolitik som ger företag tillit och hjälper dem att klara krisen. Den måste gynna modern industri som är effektiv, sänker energikostnaden och koldioxidutsläppen och som är miljömässigt ansvarstagande, konkurrenskraftig, inriktad på forskning, innovation och återvinning av råvaror. Vi får nämligen inte glömma att industripolitik också är socialpolitik. Därför röstade jag ja till betänkandet. Jag skulle dock vilja lyfta fram behovet av att stärka stödet till små och medelstora företag som sysselsätter huvuddelen av alla arbetstagare i EU:s näringsliv samt behovet av att införa ursprungsmärkning.
João Ferreira
Det här är ytterligare ett betänkande som är fullt av motsägelser. Det har å andra sidan vissa positiva inslag som vi uppskattar - försvaret av industrin och de små och medelstora företagen. En modern och effektiv industri som skapar arbetstillfällen och är miljömässigt hållbar är ett viktigt verktyg för utvecklingen i alla länder och regioner. Den nuvarande inramningen av EU-politiken, där de mest negativa aspekterna har försämrats under årens lopp, är dock tydligt ogynnsam för dessa strävanden. Den har snarare gynnat nedrustningen av viktiga produktionscentrum, avindustrialisering, försvunna arbetstillfällen och ett ökat beroende av ett oändligt antal länder och regioner.
Liberaliseringar och internationell avreglering av handeln utgör en central del av den här politiska ramen och bidrar definitivt till dagens förhållande. I betänkandet fortsätter man dock förespråka samma politik. Man godkänner den men bortser från dess konsekvenser. I betänkandet omhuldas också den heliga principen om ”fri konkurrens” och en fördjupad inre marknad. Båda är avläggare av nämnda ram om offentlig-privata partnerskap och till och med synergier mellan civila och militära investeringar. Gruppen Europeiska enade vänstern/Nordisk grön vänster försökte lyfta ur de mest negativa aspekterna i betänkandet och samtidigt behålla de som var bra. Tyvärr avslog parlamentets majoritet alla förslagen. Därför röstade vi nej.
Ilda Figueiredo
Tyvärr antogs inte några av våra ändringsförslag som var tänkta att lyfta ut de mest negativa aspekterna ur betänkandet. Vi röstade därför nej i parlamentets slutliga omröstning om resolutionen.
Som jag nämnde i debatten i plenum finns det positiva inslag i betänkandet, men samtidigt många motsägelsefulla ställningstaganden. Å ena sidan vill man i betänkandet försvara industrin och små och medelstora företag. Men å andra sidan innehåller betänkandet förslag om avreglering av handeln och fri konkurrens, om en fördjupad inre marknad, om offentlig-privata partnerskap och till och med synergier mellan civila och militära investeringar.
Vi vill ha industrier som är effektiva i fråga om resursutnyttjande, som är mindre beroende av kol, som värderar arbetstillfällen med tillhörande rättigheter och som ger kvinnor samma rättigheter i fråga om tillgång till arbete, befordran, löner och medverkan i ledningsgrupper och administrativa instanser.
Vi förespråkar en annan politik, framför allt vad gäller industripolitik, utrikeshandel, finans-, forsknings-, vetenskaps- och innovationspolitik som stöder små och medelstora företag, liksom ett åtagande att utbilda och höja kompetensen hos arbetstagare samt respektera deras värdighet.
Lorenzo Fontana
Bernd Langes betänkande om en industripolitik för en globaliserad tid tar upp oerhört viktiga frågor, till exempel tillgång till lån för företag och framför allt små och medelstora företag. Jag uppskattar särskilt tanken på att sammanbinda industrivärlden med universiteten för att ge Europas universitet stimulans och därmed återknyta till målen för Europa 2020. Därför röstade jag ja.
Elisabetta Gardini
Europa 2020-strategin har bekräftat behovet av att ta fram en ny industripolitik för att kunna behålla en solid och hållbar industriell bas i Europa.
En stark och välmående industri är verkligen central för tillväxten i EU. I dagens läge med globalisering och intensiv internationell konkurrens är det därför mycket viktigt att skapa en ram som är ännu mer gynnsam för industrins utveckling. Det här betänkandet är verkligen värt en eloge för att ge en detaljerad bild av industripolitiken mot bakgrund av den ekonomiska krisen som har skadat sektorn svårt. Betänkandet ger också olika fingervisningar om hur europeisk industri kan återupplivas.
Därför anser jag att det är viktigt att det politiska syfte som anges i det flaggskeppsinitiativ som Antonio Tajani lade fram den 28 oktober omvandlas till konkreta åtgärder, till exempel starkare och mer internationella små och medelstora företag, lättare tillgång till lån och fastställande av en ny modell för industriell innovation. Utöver detta måste Europa ta risken att öka produktiviteten med nya idéer genom att öka investeringarna i forskning som måste bli den nya motor som ger Europa tillbaka dess framstående position.
Adam Gierek
Den internationella marknaden reagerar på behovet att möta konsumtionsmodellens krav, som redan har tagit form i högt utvecklade samhällen och samhällen under utveckling. Det håller på att uppstå en anda av ”konkurrenskraft till varje pris”, och med det menar jag konkurrenskraft som påverkas av mer än bara förmågan till nyskapande inom industrin och förändringar i konsumtionsmodellen.
Vi kan inbegripa följande i förteckningen över ofördelaktiga företeelser som följer av konkurrenskraften: en konsumtionsmodell som införts av industrin, som slösar energi och råmaterial; konkurrens som inte bygger på överlägsenhet för de metoder som används, utan på finansiell överlägsenhet för förmögna monopolföretag; en fragmentarisk konkurrenskraft som endast omfattar den finansiella fasen av bearbetning och inte den totala konkurrenskraften - med detta menar jag konkurrenskraft som tar hänsyn till framställning av råmaterial och produktionsmaterial; överstatliga, ofta icke-europeiska företags övertagande av råmaterial- och energimarknader; ökade energipriser och till följd av detta även ökade priser för råmaterial, genom lagstiftning som innebär att det införts ett system med utsläppshandel i EU-medlemsstaterna; samt orättvis konkurrens som införts främst av stora, överstatliga företag, bland annat finansföretag.
Jag ser det här betänkandet som en bra start på en mycket viktig diskussion om framtiden för en konkurrenskraftig industri i Europa, och därmed för själva Europa. Därför röstade jag för betänkandet.
Bruno Gollnisch
Jag beklagar att det här betänkandet inte har lagts fram tidigare, till exempel under den tid när vi i Bryssel kritiserade inrättandet av spjutspetsföretag, eller när Mittal gjorde sitt fientliga uppköp av Arcelor och berövade Europa det enda stycke järn- och stålindustri som fanns kvar. Under flera årtionden har EU arbetat hårt för att förstöra vårt industriella system och våra arbetstillfällen inom industrin, genom europeisk sektorpolitik, europeisk konkurrenspolitik och europeisk frihandelspolitik, som ni alla här systematiskt har lovordat, stött och främjat. När vi har ställts inför en katastrof har ni försöksvis gått över till det som Nationella fronten har föreslagit under en lång tid: att vi ska erkänna den centrala betydelsen av en industriell bas, utveckla strategiska sektorer, skydda oss mot orättvis konkurrens och hjälpa till att tränga igenom de yttre marknaderna, garantera och trygga råmaterialförsörjningen, reglera uppköpsbud, göra konkurrenspolitiken till föremål för strategiska och socioekonomiska krav samt krav för offentliga tjänster, ge offentligt stöd till framväxande och innovativa sektorer och så vidare.
Det är dock i senaste laget, och EU, som har hållit fast vid sina ultraliberala ideologiska grundvalar, är definitivt inte den bästa nivån att fatta besluten på och införa sådan politik på.
Juozas Imbrasas
Jag samtyckte till detta betänkande, eftersom industrin inom EU står för uppskattningsvis en tredjedel av bruttoförädlingsvärdet i unionen, det vill säga nästan tre fjärdedelar av EU:s export utgörs av industriprodukter, och för en tredjedel av sysselsättningen, vilket innebär att den försörjer omkring 57 miljoner människor. Den senaste djupgående ekonomiska krisen har slagit hårt mot Europas industrier. Men krisen har också belyst industrins betydelse för EU:s ekonomi och visat att det inte har gjorts tillräckligt för att tillgodose alla dess behov med tanke på de nuvarande klimatutmaningarna. Produktionstillväxten har fallit till sin lägsta nivå under de senaste tjugo åren, och vissa europeiska industrisektorer befinner sig i ständig kris på grund av illojal konkurrens från tredjeländer; detta gäller särskilt förhållandena på arbetsmarknaden, miljön och skyddet av immateriella och industriella rättigheter.
Eftersom USA, Japan och Kina för en aktiv och stark industripolitik som stöds av ledande spetsprodukter och tjänster finns det risk för att den europeiska industrin hamnar på efterkälken. En integrerad och hållbar industripolitik i EU bör bygga på följande huvudaspekter: behovet att införa en innovationskedja som kopplar vetenskaplig forskning till praktisk tillämpning, för att använda resurser mer effektivt och öka ren energiproduktion.
Vi måste uppmana EU att utveckla strategier som leder till långsiktiga förändringar och att föra en utbildningspolitik som kan tillfredsställa behoven på arbetsmarknaden. Vi måste bekämpa spridningen av den svarta ekonomin och tillfälligt arbete som inte har deklareras under krisen, vilket förvrider konkurrensen, och det finns också förslag på att underlätta för små och medelstora företag att delta i offentlig upphandling.
Silvana Koch-Mehrin
skriftlig. - (DE) Jag lägger ned min röst om punkt 31 i omröstningen om Bernd Langes betänkande på grund av den tvetydiga formuleringen, där man hänvisar till euroobligationer och obligationer för EU-projekt. På det hela taget röstar jag dock för betänkandet, eftersom jag inte har någonting emot obligationer för EU-projekt i sig. Obligationer för EU-projekt tjänar som finansiering av betydande innovation, infrastruktur och återindustrialisering. Det här är inte en fråga om medel för att göra skulder till en gemenskapsfråga, vilket vore fallet med euroobligationer.
Giovanni La Via
Enligt min åsikt är dagens omröstning ett viktigt steg framåt mot att komma ur den ekonomiska och finansiella kris som har drabbat Europa och dess industrisektorer. Resolutionen behandlar en huvudsektor som behöver stöd för att göra det möjligt för EU att genomföra en industripolitik som måste förena höga produktionsnivåer med ett åtagande för konkurrenskraftig och hållbar förnyelse. Därför välkomnar jag hänvisningen till Europa 2020-strategin, som måste vara vägledande för ett fullständigt genomförande av Europas prioriterade åtgärder genom stora investeringar i innovation och forskning, vilket är nödvändigt för Europas tillväxt och utveckling. På det hela taget anser jag att föredraganden Bernd Lange har gjort ett bra arbete. Han har lyckats samla åsikter och förslag från över 500 ändringsförslag och utarbetat ett betänkande som jag samtycker till och stöder, med undantag av EU-patentet. Jag anser inte att det är rätt att inleda ett ökat samarbete i en sektor av strategisk betydelse - nämligen immateriella rättigheter - eller att det kommer att få positiva följder för den europeiska industrin.
Bogusław Liberadzki
Industripolitik för en globaliserad tid håller på att bli ett stort problem för unionen och enskilda medlemsstater. Strävan efter att minimera produktionskostnaderna och produktionspriserna är på väg att bli orsaken till att industriproduktionen läggs ned i unionen, vilket leder till att fabriker flyttas till platser utanför EU, som vi sedan importerar produktion från. Detta får motsatta effekter: Det leder till förlorad kapacitet för industriell utveckling, teknisk utbildning och förmåga till nyskapande, och som en följd av detta, ett beroende av andra länder. Hela industrisektorer går omkull, till exempel varvsindustrin i Polen. Strängare miljökrav, som endast har införts i EU, och asiatiska producenters tolerans av dumpning påskyndar avindustrialiseringen i Europa. Det krävs en förståndig politik som gör det möjligt för Europa att behålla sin industrikaraktär.
Petru Constantin Luhan
Den senaste ekonomiska krisen har bekräftat att små och medelstora företag fortfarande är drivkraften för ekonomisk och social utveckling, i och med att de spelar en central roll för att främja ekonomisk konkurrenskraft och skapa arbetstillfällen. Jag välkomnar betänkandet, och jag anser att EU:s instrument till stöd för konkurrenskraften måste ses över på nytt och stärkas i syfte att strama upp de administrativa förfarandena och underlätta för små och medelstora företag att få tillgång till finansiering. Det är också absolut nödvändigt att införa innovativa mekanismer för incitament, som bygger på att man når de mål som är kopplade till smart, hållbar tillväxt med en integrationsaspekt, och att främja närmare samarbete med de finansiella institutionerna. En viktig metod för att finansiera innovation för små och medelstora företag är finansieringsinstrumentet med riskdelning, som finns tillgängligt via Europeiska investeringsbanken. För att se till att detta blir framgångsrikt måste kommissionen dock avsevärt öka finansieringen, även genom finansiering av innovation med hjälp av ERUF-medel, och stödja direkta privata investeringar och innovativa finansieringsmekanismer för innovativa högriskprojekt, även för projekt där små- och medelstora företag deltar.
David Martin
skriftlig. - (EN) Jag instämmer i det som står i betänkandet, nämligen att vi endast kan öka hållbarheten och konkurrenskraften i europeisk industri och få den att behålla sitt globala ledarskap genom en EU-strategi för att främja starka och kompetenta mänskliga resurser med en stark kreativ potential och aktivt engagemang i innovation och utveckling, nya och innovativa tekniker/processer/lösningar som genererar mervärde, forskning och utveckling inriktad på de krav som en hållbar utveckling innebär, en effektiv leverantörskedja för produktion av kvalitativa varor och tjänster, en effektivare organisation av produktions- och ledningsstrukturer, allmänt bättre resurseffektivitet som leder till mindre koldioxidavtryck, kostnadseffektiva och hållbara transportslag, smart och effektiv logistik och högkvalitativ infrastruktur, en stabil och helt fungerande inre marknad samt lika villkor i handelsförbindelserna med tredjeländer.
Jiří Maštálka
Betänkandet om industripolitik för en globaliserad tid är ett viktigt dokument i den kris som har drabbat Europas ekonomi och framför allt industriproduktion. Men huvudfrågan saknas i betänkandet, det vill säga den verkliga orsaken till de väldiga ekonomiska problemen. Det är den fria konkurrensens globala kapitalism och otyglade nyliberalism, som EU tyvärr bygger på. EU behöver inte fler strategidokument som bokstavligt talat spottas ut av kommissionen, utan det finns ett trängande behov av att förändra dess grundvalar och särskilt en förändrad inriktning mot en social och fredlig union med en reglerad finansiell sektor. Eftersom vi håller på att diskutera ett ”strategiskt dokument”, vill jag säga att erfarenheten visar att det inte är lika svårt att utarbeta sådana dokument som det sedan är att utveckla dem på de enskilda områdena och att flexibelt övervaka och utvärdera effekterna av de föreslagna åtgärderna. Immateriella rättigheter till exempel, inbegripet industriella rättigheter, är ett bevis på detta.
Gesine Meissner
skriftlig. - (DE) Jag lägger ned min röst om punkt 31 i omröstningen om Bernd Langes betänkande på grund av den tvetydiga formuleringen, där man hänvisar till euroobligationer och obligationer för EU-projekt. På det hela taget röstar jag dock för betänkandet, eftersom jag inte har någonting emot obligationer för EU-projekt i sig. Obligationer för EU-projekt tjänar som finansiering av betydande innovation, infrastruktur och återindustrialisering. Det här är inte en fråga om medel för att göra skulder till en gemenskapsfråga, vilket vore fallet med euroobligationer.
Nuno Melo
Industrin inom EU står för uppskattningsvis en tredjedel av bruttoförädlingsvärdet i unionen, eftersom nästan tre fjärdedelar av EU:s export utgörs av industriprodukter, och för en tredjedel av sysselsättningen. Den har även en multipliceringseffekt, vilket innebär att man uppskattar att varje industriarbete skapar ytterligare två arbetstillfällen inom näraliggande tjänster. Mot bakgrund av detta är det ingen som bestrider betydelsen av industrisektorn för medlemsstaternas ekonomier, men den ekonomiska krisen har ändå kastat tvivel över vikten av denna sektor, till skada för de finansiella sektorerna och tjänstesektorerna, och det är dags att vi ser över situationen och återgår till att kraftigt investera i denna sektor. Den europeiska industrin går mot specialisering av och engagemang för kvaliteten av dess produkter och mot den senaste tekniken. Vår industriproduktion måste utmärka sig genom innovation och kvalitet, aldrig genom pris.
Andreas Mölzer
För att bevara konkurrenskraften mitt i den globala ekonomiska omvälvningen får industrin som betydande ekonomisk sektor inte åsidosättas. Hållbarhet och mänskliga arbetsvillkor bör både uppmuntras och efterlysas, eftersom konkurrensen från tillväxtländer som Kina, Indien och Brasilien hela tiden växer och trycket på Europas inre marknad ökar. Hållbarhet och tillväxt är två modeord som ofta hörs, framför allt inom industripolitiken, men deras genomförande är högst tveksamt, främst på grund av bristen på tillgängliga resurser. Jag lägger ned min röst, eftersom jag anser att de föreslagna åtgärderna inte på något sätt kommer att vara tillräckliga för att se till att Europa intar en globalt ledande ställning i industrisektorn.
Rolandas Paksas
Jag röstade för resolutionen, eftersom EU:s industrisektor har drabbats hårt av den pågående ekonomiska krisen. I dagens värld är konkurrensen kraftig i industrisektorn, och därför måste denna sektor behålla sin konkurrenskraft och förmåga till nyskapande, genom att innovativa idéer, kvalitet och teknologiskt ledarskap stöds. Vi måste öka resurserna, överföra spetsteknologi och underlätta deras införlivande bland företag. Vi måste göra allt vi kan för att se till att befintliga resurser (mineraler) används på lämpligt sätt inom EU, så att vi undviker att de exporteras utanför EU:s gränser, och att vi hindrar oligopol från att bildas i handeln.
EU-stöd bör inte användas till snabblösningar, utan till investeringar inför framtiden, som är inriktade på att skapa nya arbetstillfällen, så att varje medborgare har arbete i sitt eget land. Särskild uppmärksamhet måste riktas mot så kallade problemområden där den industriella utvecklingen är låg eller där arbetslösheten är hög. Följaktligen behöver vi främja uppförandet av europeiska teknik-, industri- och vetenskapsparker och företagscentrum. Dessa organisationer är särskilt viktiga för att aktivt skapa och utveckla modern teknik och garantera ekonomisk utveckling och modernisering, samtidigt som det skapas nya arbetstillfällen. Små och medelstora företag måste uppmuntras att investera i kluster. För dessa bör det skapas en gynnsam företagsmiljö, och den administrativa bördan bör minskas. Djuprotad byråkrati förhindrar industriell utveckling och skadar konkurrenskraften för de produkter som skapas.
Alfredo Pallone
Jag röstade för betänkandet av Bernd Lange, eftersom EU vid sidan av Europa 2020-strategin måste arbeta för en livskraftig utveckling och bättre använda resurserna för att garantera innovation. Betänkandet om industripolitik för en globaliserad tid innehåller exakt dessa mål: industriella innovationer och förenklingar av befintlig lagstiftning med medborgarnas intressen i centrum, och betydelsen av små och medelstora företag, som är drivkraften i den europeiska ekonomin. Små och medelstora företag måste garanteras gynnsamma villkor och enklare tillgång till finansiering. Det är viktigt att betona att det är genom strukturfonderna som vi kommer att kunna förverkliga en dynamisk industripolitik som ligger i framkanten. Om strukturfonderna används korrekt kommer de att lägga grunden till tillväxt i Europa.
Rovana Plumb
Industrin inom EU står för uppskattningsvis en tredjedel av bruttoförädlingsvärdet i unionen, det vill säga nästan tre fjärdedelar av EU:s export utgörs av industriprodukter, och för en tredjedel av sysselsättningen, vilket innebär att den försörjer omkring 57 miljoner människor (plus dess multipliceringseffekt, i och med att man uppskattar att varje industriarbete skapar ytterligare två arbetstillfällen inom näraliggande tjänster). Det finns 15 hörnstenar: byggandet av en ny innovationskedja, ökad resurseffektivitet, tydliga mål för hållbara produkter, användning av offentlig upphandling, främjande av ren energiproduktion, en övertygande råvarustrategi, omformning av handeln för en rättvis samexistens och hållbar produktion, ett utkast till en obligatorisk sektorsinriktad industripolitik, små och medelstora företag ska engageras, utveckling av regionala verksamhetsområden, större möjligheter att förutse förändringar i industrin, omstrukturering, kompetensutveckling, utvidgning av de anställdas deltagande i beslutsprocessen samt långsiktiga handlingsprogram.
EU:s industripolitik måste vara inriktad både på en hållbar, miljöeffektiv och globalt konkurrenskraftig förnyelse av den industriella basen och på en hållbar övergång från en i första hand produktionsbaserad industri till en kunskapsbaserad industri, samtidigt som vi utan tvivel är förpliktade att investera i EU och inrätta strategiska partnerskap mellan företag i unionen.
Fiorello Provera
Genom det här betänkandet har parlamentet belyst viktiga frågor som förtjänar att lyftas fram när det gäller tillväxt för industrin i Europa. Jag syftar på erkännandet av den strategiska roll som små och medelstora företag har och behovet att göra det enklare att få kredit genom förenklade finansieringsförfaranden samt vikten av internationalisering som en faktor för konkurrenskraft.
Det är även viktigt med en koppling mellan innovation och industrivärlden genom ständiga förbindelser mellan företag och universitet, och detta inbegriper försäljning av resultat och uppmuntran till användning av dem. Av denna anledning stöder jag innehållet och förslagen i betänkandet av Bernd Lange.
Paulo Rangel
Den senaste ekonomiska och finansiella krisen har belyst betydelsen av industrin för EU:s ekonomi, vilket innebär att det är viktigt att erkänna behovet av en integrerad strategi för industripolitiken, som förenar konkurrenskraft, innovation och hållbarhet samtidigt som den visar sig vara i stånd att främja tillväxt, skapa arbetstillfällen och garantera miljöskydd. Industrin i Europa står inför flera utmaningar, så det krävs åtaganden om investeringar i ny teknik och nya lösningar, i utbildning av personal, i effektiva produktionssystem och förvaltningsmodeller och i stärkta små och medelstora företag.
Evelyn Regner
Jag röstade för betänkandet eftersom jag är övertygad om att en integrerad industripolitik för Europa är oumbärlig, särskilt för att kunna möta de nya utmaningar som globaliseringen fört med sig, och det är därför nödvändigt att ytterligare utveckla industripolitiken. Industripolitiken är en drivkraft för hållbar sysselsättning och välfärd i samhället. Genom ett enda industriarbete skapas åtminstone ytterligare två arbetstillfällen. Europas ställning inom industripolitiken håller alltmer på att ifrågasättas till följd av den ökande industrialiseringen i tillväxtländerna och den växande styrkan hos våra största konkurrenter, som till exempel USA och Kina. Vi måste därför själva utvecklas mer, och för att det ska kunna ske måste vi se till att förnya vår industriella bas genom att vidta åtgärder inom specifika branscher, men också genom att allmänt sett främja Europas konkurrenskraft på global nivå och en hållbar tillväxt i den europeiska industrin.
I betänkandet uppmanas också till en integrerad industripolitik som ska tjäna som grund för miljö-, konkurrens- och handelspolitiken för att förbättra resurseffektiviteten. I betänkandet framhävs dessutom vikten av ett konstruktivt partnerskap med arbetstagare och fackliga organisationer. Behovet av att förbättra samordningen mellan EU och medlemsstaterna betonas också i betänkandet. Jag anser att dessa åtgärder är absolut nödvändiga. Genom betänkandet vidtas åtgärder för att den vidare utvecklingen av industripolitiken ska kunna angripas med den målmedvetenhet och klokhet som krävs.
Britta Reimers
I omröstningen om Langebetänkandet avstår jag från att ta ställning till punkt 31 på grund av den oklara formuleringen där såväl euroobligationer som obligationer för EU-projekt nämns. Jag röstar emellertid för betänkandet som helhet eftersom jag inte har något emot obligationer för EU-projekt i sig. Obligationer för EU-projekt används för att finansiera omfattande projekt för innovation, infrastruktur och industriell omvandling. Det handlar inte om instrument för att göra skulder till en gemenskapsfråga, vilket skulle vara fallet med euroobligationer.
Crescenzio Rivellini
Vid plenarsammanträdet i dag röstade vi om Bernd Langes betänkande om industripolitik för en globaliserad tid. Industrin inom EU står för uppskattningsvis en tredjedel av bruttoförädlingsvärdet i unionen - nästan tre fjärdedelar av EU:s export utgörs av industriprodukter - och för en tredjedel av sysselsättningen, vilket innebär att den försörjer omkring 57 miljoner människor. Med multipliceringseffekten inräknad, då man uppskattar att varje industriarbete skapar ytterligare två arbetstillfällen inom näraliggande tjänster, är industrins inverkan på sysselsättningen ännu mer betydande.
EU:s industripolitik bör dessutom vara inriktad både på en hållbar, ekologiskt effektiv och globalt konkurrenskraftig förnyelse av den industriella basen och på en hållbar omställning från övervägande tillverkningsindustri till kunskapsbaserad industri. Det är mycket viktigt att integrera alla EU:s politikområden för att alla aspekter som påverkar industrin ska samverka. I Bernd Langes initiativbetänkande om industripolitiken upprepas den ståndpunkt som framfördes i meddelandet från kommissionsledamoten med ansvar för näringsliv och företagande, Antonio Tajani, tillsammans med några nya idéer som syftar till en viktig förnyelse av industrisektorn till följd av den ekonomiska krisen.
Raül Romeva i Rueda
Parlamentet har i dag ställt sig bakom en rad åtgärder för att främja den europeiska industrins konkurrenskraft. Jag gläder mig över erkännandet att energi- och resurseffektivitet måste ligga till grund för omställningsprocessen i den europeiska industrin om vi ska kunna bemöta krisen och globaliseringens utmaningar. Hållbarhet måste erkännas som en central del av den ”konkurrensanalys” och de ”kontroller” som ska genomföras av kommissionen som en del av dess initiativ för bättre lagstiftning. I betänkandet uppmanas med rätta till slutna industriproduktionssystem, större resursproduktivitet, resurshållbarhet, återanvändning, materialåtervinning och återtillverkning.
I betänkandet efterfrågas också instrument för att främja utveckling och tillväxt av miljöinnovativa små och medelstora företag samt utveckling av ekoindustriparker. Det är viktigt att anpassa EU:s industripolitik till våra klimat- och energipolitiska mål. De gröna förväntar sig att kommissionen ska ta itu med den utmaningen i sina kommande strategiska initiativ, som strategin för resurseffektivitet, råvarustrategin och småföretagsakten.
Oreste Rossi
Till slut har EU erkänt industrins viktiga roll genom att uppmana till en förenkling av möjligheten att erhålla kredit och till en minskning av byråkratin. Under de senaste åren har vi sett hur man har antagit åtgärder som innebär tunga bördor för den europeiska industrin och som gynnar illojal konkurrens från produkter som importeras från tredjeland. Jag vill peka på de kostnader som följer av kampen mot klimatförändringarna och åtgärderna för att minska eller avskaffa tullar.
I betänkandet framhävs betydelsen av forskning som ett redskap för att avvärja konkurrens, och man pekar på yrkesutbildning av arbetstagare och den information som måste ges till konsumenterna. Låt oss emellertid inte glömma att bortsett från alla fina ord finns det risk för att det ska uppstå en klyfta mellan medlemsstaterna, vilket leder till att det inte finns någon större önskan om att skapa en industriell framtid tillsammans. Jag syftar på vad som har hänt med det europeiska patentet, vilket har lett till att EU har utestängt Italien och Spanien, och användningen av fördjupat samarbete mellan andra medlemsstater. Jag röstade för betänkandet eftersom de principer som tas upp i det är värda att stödja.
Czesław Adam Siekierski
Industrin i Europa står inte bara inför följderna av den ekonomiska krisen utan också inför de nya utmaningar som en globaliserad tid innebär. Företagen måste reagera på lämpligt sätt på allt snabbare förändringar av ekonomiska trender. Tillväxtekonomierna håller på att förändra maktbalansen på de internationella marknaderna. Med utvecklingen av ett kunskapsbaserat samhälle håller också den roll som den vetenskapliga forskningen och innovationen spelar på att stärkas, eftersom detta leder till ekonomisk tillväxt och konkurrenskraft. De problem som EU:s ekonomi ställs inför är bland annat demografiska förändringar och produktionsnedgång. Huvudmålen för EU:s industri är ökad konkurrenskraft och innovationsförmåga. För att uppnå detta är det nödvändigt att vidta en rad åtgärder samtidigt. Det är mycket viktigt att fortsätta arbetet med den inre marknaden och harmoniseringen av tull- och skattelagstiftningen. Den byråkratiska bördan för företagen bör minska och den rättsliga ramen förenklas. Samarbete mellan företagen bör främjas genom företagskluster, nätverk och kompetenscentrum, och åtgärder bör vidtas för att främja synergieffekter mellan universiteten och företagen.
Det kan också vara värdefullt att använda alternativa mekanismer, som offentlig-privata partnerskap, som bygger på riskdelning mellan privata och offentliga investerare, och att utnyttja hävstångs- och dominoeffekter. Det är mycket viktigt att stödja små och medelstora företag, som utgör grunden för den europeiska industrin, genom ekonomiskt stöd inom områdena innovation och tekniköverföring och genom att inkludera kriterier för innovation och hållbarhet i anbud i samband med offentlig upphandling. Man får inte glömma att se till att utgifterna för forskning som utgår från samarbete mellan den offentliga och privata sektorn ökar.
Catherine Stihler
Jag röstade för betänkandet där man lyfter fram olika sätt att stärka EU:s industriella bas. Industrin står för ungefär en tredjedel av sysselsättningen i EU, och därför är det så viktigt att vi ser till att den behåller sin livskraft även i fortsättningen.
Nuno Teixeira
Den europeiska industrin och dess multipliceringseffekt står för ungefär en tredjedel av bruttoförädlingsvärdet i EU och försörjer 57 miljoner människor. Det är nödvändigt att skapa en industripolitik som främjar samordning mellan medlemsstaterna och deras konkurrenspotential, såsom det uttrycks i Europa 2020-strategin. Betänkandets relevans i tider av lågkonjunktur visar att denna sektor trots sin betydelse är ställd i bakgrunden. Detta kräver att man för att bemöta tillväxtekonomiernas konkurrenskraft närmare undersöker de utmaningar som den europeiska industrin står inför, särskilt den omstrukturering och nyorientering av industrins uppbyggnad som måste ske med utgångspunkt från ett globalt kunskapssamhälle genom innovation och forskning. Bortsett från detta framträder en ny dynamik, klimatförändringar, demografiska förändringar och urbaniserings- och avfolkningsprocesser. Av de 15 punkter som föredraganden lagt fram vill jag lyfta fram de åtgärder som har betydelse för små och medelstora företag (SMF), som är den verkliga drivkraften för tillväxten i EU. Förenkling av EU-förfaranden för att erhålla stöd, mer och bättre information till små och medelstora företag om operativa program, skapande av innovationskluster och nätverk samt ökat stöd från Europeiska centralbanken är viktiga initiativ för att den europeiska industripolitiken ska vara framgångsrik.
Alexandra Thein
Jag lägger ned min röst om punkt 31 i omröstningen om Langebetänkandet på grund av den oklara formuleringen, eftersom det talas om både euroobligationer och projektobligationer. Som helhet röstar jag dock för betänkandet eftersom jag inte har något emot projektobligationer i sig. Projektobligationer finansierar omfattande innovations-, infrastruktur- och återindustrialiseringsprojekt. Det handlar inte om ett instrument för EU-skulder, vilket är fallet med euroobligationerna.
Derek Vaughan
Jag stödde betänkandet eftersom man framhåller behovet av en konsekvent framtida industripolitik i EU. Industritillverkningen i EU sysselsätter över 60 miljoner personer, och med en stark EU-politik kan vi lösa en del av de problem som tillverkarna står inför. Betänkandet är ett led i Europa 2020-strategin och anger 15 ”hörnstenar” för en stark politik som kommer att garantera att EU kan hålla takten med konkurrenterna från USA, Kina och Japan, som investerar massivt i forskning och utveckling av spetsteknik, kan sänka sina kostnader till följd av billig arbetskraft och har mindre stränga immaterialrättsliga regler. Bland de mest användbara rekommendationerna i betänkandet finns behovet av en innovationskedja som kopplar industrirelaterad forskning till innovation och teknisk tillämpning, och ökad tonvikt på effektivitet och hållbarhet, vilket anknyter till målen i Europa 2020-strategin.
Iva Zanicchi
Jag bestämde mig för att rösta för Bernd Langes initiativbetänkande eftersom det utgör parlamentets bidrag till en diskussion som är oerhört viktig för näringslivet: den europeiska industripolitiken.
Betänkandet har ett antal positiva aspekter, till exempel den allmänna vädjan till EU-företagen att uppfylla miljöstandarder, men endast på frivillig basis och utan stränga krav. Industrins centrala roll - och inte bara industripolitikens - för EU:s tillväxt lyfts också helt riktigt fram. Om vi följer exemplet i det betänkande vi har röstat om i dag, anser jag att det är viktigt att samtliga institutioner och berörda parter strävar efter att förverkliga de mål som stakas ut i betänkandet och omsätter dem i konkreta åtgärder. Följande aspekter är särskilt viktiga: åtgärder för skydd av immaterialrätten, konsolidering av en industriell innovationsmodell av högsta kvalitet, modernisering av industrierna, särskilt med avseende på miljöskydd och försiktig användning av energiresurser och slutligen stöd för att skapa förutsättningar som stimulerar internationalisering av små och medelstora företag.
