Rapport från det oberoende internationella undersökningsuppdraget avseende konflikten i Georgien (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är kommissionens uttalande om rapporten från det oberoende internationella undersökningsuppdraget avseende konflikten i Georgien.
Vytautas Landsbergis
(EN) Fru talman! En ordningsfråga: jag vill protestera mot manipulationen av någon i sekretariatet. En lista gavs ut för debatten om undersökningsuppdraget i Georgien, men namnet på vissa talare, inklusive mitt eget, har strukits. Därför begär jag min talartid i enlighet med vad som var bestämt ända till sista minuten. Jag begär ordet efter Ioannis Kasoulides.
Talmannen
Herr Landsbergis! Det verkar som om det bara är en talare per grupp, och ni har redan en talare för PPE-gruppen. Det jag däremot kan erbjuda er är att ge er ordet under ”catch the eye”-förfarandet.
Leonard Orban
ledamot av kommissionen. - (RO) Det gläder mig att få tillfälle att diskutera Georgien med er i dag. Mindre än ett år efter den väpnade konflikten med Ryssland står nu Georgien inför flera utmaningar som är av direkt intresse för EU, och vi måste ge detta land vår odelade uppmärksamhet.
Rapporten från det oberoende internationella undersökningsuppdraget avseende konflikten i Georgien, under överinseende av den schweiziska ambassadören Heidi Tagliavini, sammanställdes på EU:s begäran grundad på rådets beslut. Den är emellertid helt oberoende och EU har inte alls varit delaktigt i utarbetandet av den, eller haft något att göra med innehållet. Därför ska jag inte gå in i detalj på resultatet.
Vi anser att rapporten har fyllt sitt främsta syfte, nämligen att ge en förklaring till de händelser som ägde rum i augusti 2008 och till de huvudsakliga orsakerna till konflikten. Både Georgien och Ryssland kritiseras för sina gärningar. En annan lärdom som rapporten ger är behovet av snabbare och mer bestämda åtgärder från det internationella samfundet i ytterst spända situationer som kan urarta i våldsamheter.
EU står fast vid de åtaganden vi har gjort när det gäller Georgiens territoriella integritet. För närvarande bör våra insatser vara inriktade på att undvika konflikter i framtiden och på att lösa de rådande spänningarna på ett fredligt sätt, eftersom det är den enda vägen till långsiktig framgång och stabilitet i regionen.
Kriget har satt djupa spår hos Georgierna, och landet har fortfarande allvarliga problem, bland annat med att tillgodose de grundläggande behoven hos tusentals fördrivna personer. När det gäller resultaten är jag glad att kunna meddela att genomförandet av det paket för bistånd efter konflikter som Europeiska kommissionen utarbetat med stöd från medlemsstaterna och andra parter fungerar väl. Som ni vet erbjuder kommissionens paket bistånd på upp till 500 miljoner euro för perioden 2008-2010. Några av de områden som paketet är inriktat på är behoven hos fördrivna personer inom landet och de ekonomiska åtgärder som syftar till att generera ekonomisk tillväxt och stimulera skapandet av arbetstillfällen. Dessutom har Europeiska kommissionen föreslagit att Georgien ska ges makroekonomiskt bistånd på 46 miljoner euro för att hjälpa landet att hantera effekterna av den finansiella och ekonomiska krisen.
För närvarande är EU genom sitt övervakningsuppdrag i Georgien fortfarande den enda internationella aktör som är närvarande för att övervaka situationen i landet. Detta uppdrag spelar en avgörande roll, men vi skulle ändå vilja se det verksamt över hela området. Samtalen i Genève, där EU, OSSE och FN delar på ordförandeskapet, är en unik möjlighet till en politisk dialog med alla parter. Vi kommer att fortsätta att göra allt vi kan för att förespråka konstruktiva diskussioner som leder till konkreta resultat.
Just nu diskuterar arbetsgruppen för fördrivna personer inom landet och för humanitära aspekter, under ledning av Europeiska kommissionen och FN:s flyktingkommissariat, en uppsättning åtgärder som är tänkta att godkännas för återsändande av flyktingar och fördrivna personer inom landet och andra fördrivna personer. Samtidigt har de två mekanismerna för att förhindra och reagera på incidenter gett vissa positiva resultat i Abchazien och Sydossetien när det gäller att minska antalet incidenter och underlätta gränsövergångarna för dessa personer.
Om man tar de senaste händelserna i beaktande är det viktigt att stärka stabiliteten, säkerheten och välståndet i Georgien. Behovet av ekonomiska och politiska reformer i landet är större än någonsin. Det östliga partnerskapet, som lanserades i Prag i maj, är en viktig ram för att stärka det stöd vi ger Georgien, både bilateralt och genom multilateralt samarbete med andra partner i regionen. En central beståndsdel är förslaget att upprätta starkare politiska och handelsmässiga förbindelser. I enlighet med det östliga partnerskapet enades rådet (allmänna frågor och yttre förbindelser) i september om att direktiv för förhandling om nya avtal måste utarbetas för alla tre länderna i södra Kaukasusområdet, inbegripet Georgien.
Förutom att stärka våra politiska förbindelser kommer vi att föreslå att det nya avtalet med Georgien ska inbegripa inrättandet av ett utökat, omfattande frihandelsområde. Det är viktigt att nämna att ett sådant område skulle säkerställa att Georgiens ekonomi gradvis anpassas till EU:s inre marknad. Det är uppenbart att detta ambitiösa och långsiktiga mål fortfarande kommer att kräva att Georgien gör och stöder insatser som syftar till att genomföra reformer. Förhandlingarna om ett utökat och omfattande frihandelsområde kommer att inledas först när de nödvändiga villkoren har uppfyllts.
När det gäller våra förbindelser med Georgien vill jag bara tillägga att våra åtgärder för att öka kontakterna mellan människor går framåt. Kommissionen har slutfört förhandlingarna om ett avtal för att underlätta ett viseringsundantag och försäkra återtagande. Texten finns tillgänglig i rådet. Vi hoppas att förfarandena kan slutföras så snart som möjligt.
Jag tror att vi alla är överens om att Georgien är en huvudaktör i vårt närområde. Därför är det ytterst viktigt att vi står fast vid våra åtaganden i detta land för att hjälpa det att hantera de många utmaningar det står inför, särskilt när det gäller att fullfölja reformprogrammet. När Georgien gör verkliga framsteg i genomförandet av politiska och ekonomiska reformer kommer EU:s förbindelser med landet att bli djupare och närmare.
Ioannis Kasoulides
Fru talman! Vi tar först och främst till oss den rapport från det oberoende undersökningsuppdraget som vi precis har fått. Det är mycket svårt att under omständigheter som dessa säga vem som började det hela och vem som följde efter. Det viktiga är att den faktiska situationen på plats är oförändrad ett år efter denna konflikt och att den strider mot flera principer som EU ska försvara.
Som ni sade, herr kommissionsledamot, har vi för det första principen om att stödja Georgiens territoriella integritet. Våra diplomatiska och andra insatser får aldrig uppmuntra ensidiga självständighetsförklaringar eller separatism. Ett fullbordat faktum som är följden av våldsanvändning kan och kommer aldrig att kunna accepteras.
Vi har för det andra rätten för fördrivna människor att återvända till sina hem och egendomar: den grundläggande rörelsefriheten, som ni sade, att passera skiljelinjerna. Rätten till egendom och bosättning bör stå i centrum för vår politik, och initiativ måste tas för att hantera dessa humanitära frågor och människorättsfrågor oavsett vad en eventuell politisk överenskommelse utmynnar i.
Fientligheterna i Sydossetien har för det tredje bevisat att det inte finns några ”frusna konflikter”. Termen ”frusen” antyder en viss undfallenhet. Brist på intresse från världssamfundets sida kan leda till att konflikten blir kronisk, och en olöst konflikt är ett potentiellt hot mot fred och stabilitet. Ett år efter konflikten vill jag än en gång framhålla EU:s och det franska ordförandeskapets lyckosamma roll i det snabba uppnåendet av en vapenvila och den roll som nu spelas av den kommission som övervakar den. Att det finns europeiska observatörer på plats är en garanti för att ingen sida hädanefter godtyckligt ska kunna hävda att den andra sidan har inlett fientligheter. Nu bör arbetet inriktas på att nå en politisk överenskommelse - hur svårt detta än är - och de politiska förhandlingar som inleddes i Genève omedelbart efter fientligheterna bör uppmuntras att fortsätta.
Vi stöder ansträngningarna att åstadkomma ett nytt associeringsavtal inom ramen för det östra partnerskapet som omfattar mer än handel och investeringar. Vi stöder också ett avtal som ska göra det lättare att utfärda korttidsvisum och om återtagande mellan Europeiska gemenskapen och Georgien, och vi är nöjda med biståndspaketet efter konflikten, som fungerar bra.
Zoran Thaler
Fru talman, mina damer och herrar, företrädare för kommissionen! Vi välkomnar den opartiska och oberoende undersökningen av, och den efterföljande rapporten om, konflikten i Georgien 2008 som har genomförts av den internationella undersökningskommissionen under ledning av den schweiziska diplomaten Heidi Tagliavini. Innan fientligheterna i Sydossetien bröt ut natten till den 8 augusti 2008, vilket krävde många civila liv, hade vi under flera månader kunnat se provokationer från alla sidor. Det ryska militära ingripandet, däribland invasionen av Georgien, var oproportionerligt och oförsvarligt. Båda sidorna i konflikten gjorde sig skyldiga till brott mot internationell humanitär rätt, vilket också bekräftas i rapporten och av flera organisationer, bl.a. Human Rights Watch.
Så, vad gör vi nu? Ryssland måste till fullo respektera fredsöverenskommelsen. Man måste för det första dra sig tillbaka från de områden som man har ockuperat sedan den 7 augusti 2008. Man måste omedelbart ge medlemmar av EU:s övervakningskommission och internationella organ, däribland FN, fritt och obegränsat tillträde till Sydossetien, så att de kan övervaka vapenvilan och nå ut med humanitärt bistånd. Omkring 25 000-30 000 georgier är fortfarande interna flyktingar i Sydossetien och de sydossetiska de facto-myndigheterna måste underlätta för dem att återvända hem.
Georgiens territoriella integritet måste vara höjd över allt tvivel. Det finns emellertid oroande tecken på diktatoriska tendenser i Georgien. President Saakashvilis missbruk av rättssystemet, den växande fientligheten mot alla avvikande åsikter, den stadigt krympande yttrandefriheten och den ibland konfrontatoriska nationella retoriken är alla till skada för Georgien. Georgien kan bara slå in på den proeuropeiska och demokratiska vägen igen och bli attraktivt för andra länder i regionen om man upprätthåller samma ideal som man hyllade under ”rosornas revolution”. Alla aktörer bör på ett ärligt sätt ta tillvara de möjligheter som förhandlingarna i Genève skapar. Situationen i Kaukasus måste ägnas stor uppmärksamhet under nästa toppmöte mellan EU och Ryssland.
Kristiina Ojuland
Fru talman, mina damer och herrar! Jag vill som företrädare för gruppen Alliansen liberaler och demokrater för Europa framföra mitt gillande till rapportören. Rapporten är oerhört viktig, om så bara för att den vederlägger den utbredda myten - som sprids av Ryssland - att det var Georgien som startade kriget. Rapporten är samtidigt balanserad och kritiserar båda sidor i konflikten, och det sägs till och med att de inte kunde ha förhindrat den. Rapporten är verkligen viktig eftersom det sägs klart och tydligt att Ryssland - ända från konfliktens början - organiserade träning på sydossetiskt territorium och försåg sydosseterna med militär teknik och även annan militär utrustning.
En annan väsentlig fråga som berörs i denna rapport är definitivt Rysslands strategi sedan flera år att dela ut pass till invånarna i både Abchazien och Sydossetien, vilket strider mot folkrätten och undergräver goda grannförbindelser. Även om det sägs klart och tydligt i rapporten att utdelningen av pass inte gör invånarna i Sydossetien och Abchazien till ryska medborgare är det bara i lagens ögon som de fortfarande är georgiska medborgare, och det är också därför Rysslands påstående att man skyddade, eller skickade ut folk för att skydda, sina medborgare i Sydossetien inte håller. En annan viktig sak med rapporten är förstås det faktum att den tar upp den etniska rensningen på sydossetiskt territorium i de georgiska byarna. Detta är en mycket viktig fråga. Tyvärr tar rapporten däremot inte upp den etniska rensning som Ryssland genomförde i Abchazien från 1991, då Georgiens självständighet ledde till att nästan en kvarts miljon georgier tvingades lämna sitt hemland Abchazien.
Jag vill avsluta med att säga att det viktigaste av allt naturligtvis är att det i rapporten sägs att Georgiens självständighet, autonomi, suveränitet och territoriella integritet måste respekteras. Frågan vi står inför i dag är om detta kan bli verklighet, och när vi nu snart ska fira 20-årsjubileet av Berlinmurens fall frågar jag er, mina damer och herrar, när kommer vi att kunna fira Abchaziens och Sydossetiens förening med Georgien?
Ulrike Lunacek
Fru talman! Jag vill ansluta mig till föregående talare och varmt tacka Heidi Tagliavini och hennes team för den rapport som de har lyckats lägga fram.
Det framgår tydligt av rapporten att båda sidor var ansvariga för upptrappningen inför konflikten i augusti 2008. Det står också klart att Ryssland hade byggt upp en militär närvaro i Sydossetien, som låg inom georgiskt territorium. Det står emellertid också klart att dessa provokationer fick Georgiens president Saakashvili att överreagera. Det är viktigt att få sagt att båda sidor var ansvariga och att vi nu måste fokusera på vad som kan hända i framtiden. Detta är rapportens viktigaste slutsats. Jag instämmer också i allra högsta grad med alla som har sagt att Georgiens, och alla länders, territoriella integritet måste respekteras. Folkrätten måste respekteras.
Det är emellertid också viktigt att titta närmare på några av orsakerna: de aggressiva, främlingsfientliga och nationalistiska uttalanden som var ett led i upptrappningen inför denna konflikt. En annan sak är att fråga vad EU ska göra nu. Vi har en övervakningskommission, och det är viktigt, men den måste få tillträde till alla delar av Georgien för att kunna hjälpa interna flyktingar och andra.
I de diskussioner vi nu för - kommissionsledamoten har föreslagit ett frihandelsområde med Georgien och parlamentet ska diskutera mikroekonomiskt bistånd till Georgien - är det tydligt att EU även måste överväga att ställa krav på Georgien. Det kan t.ex. handla om att minska landets militära budget. Försvarsbudgeten har vuxit de senaste åren i Georgien, som på grund av detta inte har så det räcker på andra områden som till exempel socialpolitik, civilsamhället och mediefrihet. EU måste mycket noga följa upp detta. Det är kort sagt viktigt att EU stöder ansträngningar för att tona ned det aggressiva tonläget, och det ekonomiska biståndet måste vara förbundet med villkor.
Milan Cabrnoch
Fru talman, mina damer och herrar! Som företrädare för ECR-gruppen och Europaparlamentets delegation för samarbete med parlamentet i Georgien, som jag är ordförande för, välkomnar jag den rapport som kommissionen har lagt fram. Rapporten har hög trovärdighet och har inte ifrågasatts av någon av parterna i konflikten. Vi följer noga situationen i Georgien och vi följer också de närmare förberedelserna inför Georgiens medlemskap i Nato. Vi stöder till fullo Georgiens territoriella integritet och suveränitet som självständig stat. Vi accepterar inte att Georgien eller något annat land ligger inom Rysslands eller något annat lands exklusiva intressesfär. På grund av den militära konflikt som ägde rum i Georgien för ett år sedan följer vi särskilt med stor oro situationen i Sydossetien. Vi är oroade över efterlevnaden av vapenvilan och vi är särskilt oroade över situationen för de flyktingar som tvingats lämna sina hem och inte kan återvända till dem. Som det ser ut i dag kommer EU:s humanitära bistånd tyvärr inte fram till Abchazien och Sydossetien. Både etniska georgier och andra invånare i dessa områden har det i dag svårt. Vi beklagar också djupt att de oberoende fredsobservatörer som EU har skickat till Georgien inte ens har kunnat utföra sitt arbete i dessa områden.
Enligt rapporten bröt båda sidor i konflikten mot folkrätten. Det är inte vår sak att döma, men rapporten visar icke desto mindre tydligt att Rysslands agerande gick långt utöver vad som kan räknas som nödvändigt självförsvar. Vi är oerhört oroade över uppgifterna i rapporten om etnisk rensning och våld mot civilbefolkningen som ska ha ägt rum både under och efter konflikten. Inom den interparlamentariska kommittén kommer vi framöver att arbeta för att all våldsanvändning omedelbart ska upphöra, att de blockader som gör det omöjligt att nå fram med humanitärt bistånd till dem som verkligen behöver det omedelbart ska tas bort, att internationella fredsobservatörer ska få röra sig fritt och att man ska göra allt man kan för att minimera konfliktens effekter på oskyldiga civila. Vi kommer att stödja alla åtgärder som leder till att konflikten upphör och till att Georgiens territoriella integritet och suveränitet återupprättas.
Bastiaan Belder
Fru talman! ”Det finns inga vinnare” sägs det i undersökningskommissionens läsvärda rapport om den väpnade konflikten i Georgien sommaren 2008. Jag delar inte denna slutsats.
Visst fanns, och finns, det en vinnare: Ryssland. Med den georgiske presidentens hjälp håller Kreml resolut och med militära medel på att fullborda den politiska annekteringen av Abchazien och Sydossetien. Förloraren är den georgiska staten, även om den kan trösta sig med att ha stöd från den ryska ortodoxa kyrkan, som fortsätter att vidhålla att abchazer och sydosseter är georgiska medborgare. Jag vill framhålla denna lovvärda inställning av patriarkatet i Moskva, som verkligen kan tjäna som ett föredöme för tvehågsna medlemsstater.
Tagliavinikommissionen kritiserar med rätta massutdelningen av ryska pass till georgiska medborgare i Abchazien och Sydossetien och hävdar att den strider mot folkrätten. Detta undergrävande av Georgiens suveränitet har för närvarande en exakt motsvarighet i undergrävandet av Ukrainas nationella suveränitet på Krimhalvön, där Ryssland frikostigt delar ut nya pass till ukrainska medborgare.
En viktig politisk lärdom som EU bör dra av Tagliavinirapporten är därför att man aktivt bör hjälpa Kiev att försvara sin nationella självständighet mot grannländerna. Europeiska projekt på Krimhalvön skulle vara ett mycket bra sätt att göra det och detsamma gäller i Georgien.
Franz Obermayr
(DE) Fru talman! Konflikten i Kaukasus 2008, även kallad femdagarskriget, var en beklaglig väpnad militär konflikt på georgiskt territorium mellan Georgien och Ryssland, som även drabbade de så kallade utbrytarprovinserna Sydossetien och Abchazien.
Eftersom internationella medier tyvärr ofta har en ensidig rapportering om omständigheterna kring och bakgrunden till kriget vill jag förtydliga ett par saker: USA fördömde kraftigt Rysslands militära agerande. Man beskrev det som en ren skrämsel- och maktdemonstration och försvarade Georgiens hållning. Det första som man måste ha klart för sig här är att Ryssland inte var den angripande parten utan reagerade på det krig som startats av Saakashvili. Han visste mycket väl när han satte sitt återföreningsprogram i verket att han stod inför en allsmäktig motståndare, men han räknade med att Nato och USA skulle hålla honom om ryggen och bestämde sig därför för att tvinga tillbaka utbrytarprovinserna med våld.
Rysslands reaktion var utan tvekan överdriven, men den var förenlig med folkrätten i en så kallad självförsvarssituation. Därför handlade det amerikanska stödet till Georgien förstås inte bara om att skydda den demokratiska rätten till självbestämmande, utan också - och detta måste sägas - om militära och politiska syften, i synnerhet eftersom Georgien fungerade som en strategisk lydstat i Kaukasus vid den ryska gränsen.
Georgierna bör vara försiktiga med att låta USA hålla dem om ryggen. Man behöver bara tänka på Ungern 1956, då USA som vi vet också erbjöd sitt stöd. Utgången blev hur som helst en katastrof: ungrarna övergavs av västvärlden i sin kamp för frihet.
Jag vill avsluta med att hänvisa till rapporten av den 30 september 2009, där den undersökningskommission som tillsatts av EU:s ministerråd noggrant förklarade att de skäl som georgierna med hänvisning till folkrätten åberopat till försvar för attacken var ogiltiga.
Vytautas Landsbergis
(EN) Fru talman! Chefen för undersökningsuppdraget, Heidi Tagliavini, skrev följande kommentarer i ett separat pressmeddelande: ”Det måste konstateras att konflikten 2008 var förutsebar och hade kunnat förhindras”, ”men det internationella samfundet vände bort blicken, som om man hade gett upp hoppet om att inte bara lösa den underliggande konflikten utan också upprätthålla den allt bräckligare vapenvilan”. Vem skulle hellre ha upprätthållit en situation med växande osäkerhet och väpnat våld med tydligt annalkande tragiska följder?
Heidi Tagliavini konstaterade att det internationella samfundet bestod av tre juridiska personer: FN, OSSE och EU. Nu tillhör även vi - Europaparlamentet - de tre stora hycklarna som såg och visste, men inte ville förhindra det senaste blodiga skedet i detta 17-åriga krig.
Även andra viktiga slutsatser som har dragits av undersökningskommissionen är av övergripande betydelse. En är att fredsbevarande styrkor inte ska hämtas från grannländer, eftersom de tenderar att försvara särskilda zones d'état, men inte freden. Effekterna av en stormakts tvångspolitik och diplomati på en liten och uppstudsig granne bör beaktas, för att inte tala om de eventuella förlusterna av viktiga delar av territoriet genom smygannektering. Det finns inga vinnare i denna konflikt. När det internationella samfundet finns bland de stora förlorarna är det ett nederlag för den politiska samarbetskulturen.
Två andra citat: ”Vedertagna folkrättsliga principer som respekt för staters suveränitet och territoriella integritet nonchalerades” och ”följden blev en tillbakagång från de civiliserade normerna för politisk samverkan i Europa”.
(Talmannen avbröt talaren.)
Jelko Kacin
(SL) Fru talman, herr kommissionsledamot! Jag fick tillfälle att själv besöka Tbilisi i september förra året. Frågan om Georgiens territoriella integritet och stabilitet spelar stor roll för stabiliteten i hela regionen, som tyvärr har en stabil historia av instabilitet. Det finns inte bara en sanning, utan det finns flera och de motsäger ofta varandra. När de politiska beslutsfattarna tappar besinningen blir följderna oförutsägbara och vittomfattande. De direkta och indirekta skadorna är enorma och det är i första hand oskyldiga människor som drabbas av konsekvenserna.
Varken ingripanden av stormakterna eller stöd till den ena eller den andra sidan leder framåt. Det som behövs är åtgärder för att återupprätta och stärka det förtroende som för närvarande helt saknas. Kaukasus är en komplicerad region som i likhet med Balkan har mer historia än man klarar av att smälta och hantera. Snabba lösningar och främlingsfientlighet kan aldrig leda framåt. Även om bristen på respekt för minoriteters rättmätiga fri- och rättigheter var den viktigaste orsaken till konflikten fanns det flera orsaker, varav vissa var av ekonomisk karaktär och i synnerhet rörde energifrågor och geopolitik. Geopolitiken fordrar emellertid att stormakterna agerar ansvarsfullt, för där elefanterna rullar sig växer gräset alltid glest. Vi måste se till att elefanterna lär sig att allt gräs inte är, och aldrig kommer att vara, deras.
Paweł Robert Kowal
(PL) Fru talman! Jag tycker att dagens debatt har fallit in i ett mönster där man i första hand inriktar sig på att bota de symptom som är följden av den allvarliga situationen i Georgien. Georgien är i dag ett land där EU:s anseende som en viktig kraft på den internationella arenan står på spel. Faktum är att ingen har respekterat Nicolas Sarkozys plan, som redan har förpassats till de historiska arkiven, att Ryssland framhärdar i sin militära integration av Abchazien och Ossetien, och att EU inte kommer att kunna stärka sin ställning som en makt vars ord inger respekt när det gäller situationen i Georgien. Det bästa beviset på detta är att kommissionsledamot Benita Ferrero-Waldner inte är närvarande vid dagens debatt, utan att det bara är Leonard Orban som för kommissionens talan. Diana Wallis tycker uppenbarligen inte att ärendet är tillräckligt viktig, att döma av hennes stränga begränsningar av talartiden när det gäller denna fråga.
Csaba Sógor
(HU) Denna fråga rör stormakterna, även om det handlar om en människorättssituation. Som spelpjäser i stormakternas spel är det alltid civilbefolkningen, minoriteterna och demokratin som blir offren. Där det råder delning och splittring byts trygghet ut mot otrygghet, och man låter gevären tala i stället för att förhandla. Vad kan man göra? EU måste visa att man har lite trovärdighet. EU måste införa en minoritetspolitik som garanterar minoriteterna rätten att använda sitt modersmål, främja sin kultur och åtnjuta autonomi även i Frankrike, Rumänien, Grekland och Slovakien. Lösningen på situationen i Ryssland, Georgien, Sydossetien och Abchazien finns inom EU. EU måste komma fram till en lösning och kunna föregå med gott exempel inför dessa länder.
Charles Tannock
(EN) Fru talman! Även om det rent sakligt stämmer att president Saakashvili inledde ett anfall mot Sydossetien 2008 så skedde det först efter provokationer, bland annat hårda ekonomiska sanktioner och ryska truppförstärkningar i de ockuperade områdena.
Som jag ser det framgår det inte helt av rapporten att de ryska styrkornas agerande, ett agerande som bland annat innefattade bombningar av civila områden i Georgien som Gori, systematisk etnisk rensning av georgier från Sydossetien samt abchaziska styrkors ockupation av georgiskt territorium, var oproportionerligt.
Saakashvili gick enligt min mening definitivt för långt när han försökte återfå kontrollen över georgiskt suveränt territorium, och han begick ett fruktansvärt politiskt misstag - även om det ju var georgiskt suveränt territorium. Nu är Ryssland emellertid fast beslutet att etablera en lagstridig inflytandesfär i andra närliggande länder, det så kallade ”nära utlandet”, som i egenskap av suveräna territorier naturligtvis ska respekteras enligt folkrätten.
Tunne Kelam
(EN) Fru talman! En slutsats kan dras av konflikten och det är att världssamfundet alltför länge och alltför beredvilligt har accepterat de så kallade ”frusna konflikterna”, vilket som min kollega Ioannis Kasoulides uttryckte är detsamma som undfallenhet. Det centrala i denna konflikt är att Georgien inte invaderade ryskt territorium, utan att Ryssland invaderade georgiskt territorium med massiv militär styrka och stod i begrepp att ockupera dess huvudstad. Det var ett exempellöst brott mot folkrätten och undergräver Rysslands trovärdighet som en pålitlig partner.
Eftersom de internationella reaktionerna på denna invasion har varit kluvna kan Ryssland känna sig som en vinnare, vilket betyder att det finns en risk för liknande aggressioner på exempelvis Krimhalvön eller till och med i Östersjöområdet. Det behövs därför ett tydligt åtagande från EU:s sida om att man kommer att upprätthålla en närvaro i Georgien och garantera landets valfrihet och territoriella integritet. Att ha en närvaro där kommer att vara oerhört viktigt.
Leonard Orban
ledamot av kommissionen. - (RO) Jag ska fatta mig mycket kort och börja med att i likhet med väldigt många talare säga att principen om Georgiens territoriella integritet är central för vårt agerande. Det är en grundläggande faktor som vi håller i åtanke i allt vi gör.
Låt mig göra alldeles klart att kommissionen kommer att fortsätta att främja samarbete och kontakter med Georgien på flera olika områden, så att detta land kan utvecklas och närma sig EU. Detta stöd och dessa ansträngningar kommer som sagt att äga rum inom många områden.
Vi kommer att fortsätta att närvara vid förhandlingarna i Genève, där det finns en politisk dialog som alla parter deltar i, vilket är avgörande för att lösa denna situation. Vi kommer även att fortsätta att ge bistånd till interna flyktingar. Vi håller också på att inleda förhandlingar om associeringsavtalet, inklusive ett frihandelsavtal, som naturligtvis bland annat omfattar förenkling av viseringsordningen.
Jag vill avslutningsvis säga att vi inför dessa förhandlingar naturligtvis vill att de styrande i Georgien ska uppfylla vissa villkor och skyldigheter som följer av rättsstatsprincipen och respekten för mänskliga rättigheter och grundläggande fri- och rättigheter, givetvis tillsammans med övriga ekonomiska villkor och villkor som rör handelsutbytet.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
(Sammanträdet avbröts kl. 10.55 och återupptogs kl. 11.05.)

Ana Gomes
(PT) Herr talman! Jag vill med hänvisning till artikel 151 i arbetsordningen om personliga uttalanden säga att jag anser att mitt namn missbrukas i ändringsförslag till budgeten gällande tvångsaborter, som har lagts fram av Nirj Deva och Konrad Szymański. I det ändringsförslag som de hänvisar till, och som jag lade fram i ett yttrande om betänkandet ”En särskild plats för barn i EU:s yttre åtgärder”, står följande, och jag citerar:
(EN) ”Europaparlamentet uppmanar EU att kraftfullt bekämpa alla former av diskriminering mot flickor (från befruktningen) och avsätta tillräckliga resurser för att rätta till uppkomna orättvisor”.
(PT) Syftet med min text var att skydda flickor mot diskriminering före födseln, dvs. mot selektiv abort baserad på kön, inte att stoppa all abortrelaterad verksamhet.
Min text skiljer sig i fråga om ordval och syfte från Nirj Devas och Konrad Szymańskis text i ändringsförslagen till denna budget. Det är därför inte rätt att dra en parallell mellan dem och än mindre att nämna mitt namn i detta sammanhang, vilket jag betraktar som ett förkastligt försök till politisk manipulation.
Jag kommer att rösta mot Nirj Devas och Konrad Szymańskis ändringsförslag 727, 732 och 734.
