Olbaltumvielu deficīta problēma Eiropas Savienībā (īss izklāsts) 
Priekšsēdētājs
Nākamais darba kārtības punkts ir Häusling kunga ziņojums Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejas vārdā par ieilgušās olbaltumvielu deficīta problēmas iespējamiem risinājumiem Eiropas Savienībā.
Martin Häusling
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Pirmkārt, es vēlos izteikt visdziļāko pateicību opozīcijas referentiem par viņu sadarbību šā ziņojuma izstrādē. Tas ir ļoti vērienīgs ziņojums. Es gribētu aplūkot dažus svarīgākos punktus un arī pretrunīgus aspektus.
Mums Eiropas Savienībā ir izveidojies liels olbaltumvielu deficīts. Astoņdesmit procentu proteīnaugu Eiropā tiek ievesti, un ar nožēlu jāatzīst, ka šī tendence pieaug. Tas nozīmē, ka mēs izmantojam aptuveni 20 miljonus hektāru aramzemes citās valstīs, vai, citiem vārdiem sakot, nododam ārpakalpojumiem 10 % mūsu aramzemes proteīnaugu audzēšanai. Kā vienu no iemesliem tam var minēt Blair House nolīgumu, kas tika noslēgts deviņdesmito gadu sākumā un ļoti negatīvi ietekmēja Eiropas proteīnaugu konkurētspēju. Tāpēc mūsu tirgus ir pārpludināts ar lētu soju. Kas attiecas uz pākšaugiem, tad proteīnaugu audzēšana ES ir samazinājusies par 30 %, un pašlaik tikai 3 % no Eiropas aramzemes tiek izmantoti proteīnaugu audzēšanai. Vācijā šis rādītājs ir tikai 1 %.
Ražošana Eiropā ir sasniegusi kritisko robežu, apdraudot proteīnaugu pētniecību un attīstību. Lai veicinātu atgriešanos pie proteīnaugu audzēšanas Eiropā, ir jāveic politiski pasākumi, jo pretējā gadījumā mēs būsim pārkāpuši slieksni, aiz kura ir apdraudēta proteīnaugu audzēšana Eiropā. Turklāt tādējādi mēs arī zaudētu proteīnaugu kultivēšanas pozitīvo ietekmi, it sevišķi augseku sistēmu pienācīgu organizāciju lauksaimniecībā.
Proteīnaugu audzēšanai Eiropā ir liels potenciāls. Vienā no punktiem mēs esam uzsvēruši, ka ir jāatjauno godīga konkurence, citiem vārdiem sakot, Blair House nolīgums ir apšaubāms, tāpēc tas ir jāatceļ.
Tomēr, mūsuprāt, vissvarīgākais ir tas, lai proteīnaugu audzēšanai nākotnē tiktu piešķirta galvenā nozīme kopējās lauksaimniecības politikas reformā, jo tā var sniegt daudz priekšrocību. Tai ir liela nozīme mūsu ūdeņu un klimata aizsardzībā, kā arī bioloģiskās daudzveidības saglabāšanā. Es gribētu minēt tikai vienu piemēru. Pākšaugu audzēšana ievērojami samazina CO2 emisijas, un tā var arī samazināt minerālu slāpekļa importēšanu un izmantošanu. Tādēļ mēs vēlamies, lai pākšaugu audzēšana nākotnē kļūtu par kopējās lauksaimniecības politikas pirmā pīlāra pastāvīgu augsekas komponenti.
Mēs uzskatām arī, ka ir svarīgi mazināt mūsu atkarību no importa un visbeidzot nodrošināt gaļas ražošanu Eiropā. Kas attiecas uz proteīnaugu importu, tad Eiropa ir ierindojusies otrajā vietā pasaulē. Pirmajā vietā ir Ķīna, kas ieved lielāku daudzumu proteīnaugu nekā ES, līdz ar to šajā jomā mums ir konkurents.
Kaut arī tas ir mūsu galvenais mērķis, ir jāapzinās, ka daži balsojumam izvirzītajā ziņojumā iekļautie jautājumi ir apšaubāmi, piemēram, jautājums par importa koncesijām sojai, tādējādi padarot apšaubāmu absolūtās neiecietības politiku. Tam nav vietas šajā ziņojumā, un tas pat ir pretrunā ar ziņojuma mērķi. Mēs cenšamies veicināt Eiropas proteīnaugu audzēšanu, nevis importu. To vajadzētu saprast ikvienam.
Ja vēlamies, lai šis ziņojums būtu pienācīgs, tad mums šie punkti no ziņojuma ir jāsvītro, jo pretējā gadījumā, un es to atklāti atzīstu, man būs problēmas, jo šis ziņojums saistās ar manu vārdu.
Mairead McGuinness
Priekšsēdētāja kungs! Es tikai vēlējos teikt mūsu referentam par ļoti labi paveikto darbu, un šis ziņojums ir jāizlasa, jo tajā ir uzsvērta atkarība no mums nepieciešamo olbaltumvielu saturošo produktu importa. Manuprāt, tas ir svarīgi, ka tiekam salīdzināti ar Ķīnu, jo mums vajadzētu uz to raudzīties no pārtikas drošības viedokļa.
Es vēlos vērst jūsu uzmanību uz diviem jautājumiem. Es saprotu jūsu piesardzīgo attieksmi pret punktu, kurā ir runa par ĢMO, bet pašlaik šis jautājums par nejaušu neapstiprinātu ĢMO klātbūtni rada bažas ES lopkopjiem. Mums ir jārod tehnisks risinājums un, manuprāt, ņemot vērā pēdējos notikumus, mēs jau uz to virzāmies.
Manuprāt, ļoti svarīgs ir arī šā ziņojuma 12. punkts par apstrādātām dzīvnieku olbaltumvielām, kamēr vien mēs piemērojam noteikumus šajā jomā. Bet šī ir viena no problēmām Eiropas Savienībā, tādēļ mēs esam aizlieguši dažas dzīvnieku olbaltumvielas, lai rūpētos par cilvēku un dzīvnieku veselību. Šā iemesla dēļ mums ir radies olbaltumvielu deficīts.
Es atzinīgi vērtēju šo ziņojumu un ceru, ka tas pienācīgi atspoguļo vienu no ES lielākajām problēmām, kas saistīta ar dzīvnieku barības nodrošinājumu lopkopības nozarē.
Marc Tarabella
(FR) Priekšsēdētāja kungs! Arī es vēlos pateikties Martin Häusling par šo nozīmīgo ziņojumu, tomēr, kas attiecas uz tā galīgo versiju, tad jāatzīst, ka esmu vīlies, kaut arī tā nav viņa vaina. Tāpēc galīgajā balsojumā komitejā es, tāpat kā viņš, atturējos.
Pirmkārt, ar nožēlu jāatzīst, ka šā ziņojuma saturs ir izkropļots, ietverot tajā punktu par absolūtās neiecietības politiku. Aicinājums atvieglot noteikumus attiecībā uz neatļautu ĢMO importu neatrisinās olbaltumvielu deficīta problēmu ES, tāpēc uz to pašlaik nevajadzētu atsaukties.
Otrkārt, ir ļoti svarīgi novērst olbaltumvielu deficītu ES, kā arī mazināt mūsu ļoti satraucošo atkarību no augu olbaltumvielu importa. Es vēlos arī apstrīdēt Blair House nolīgumu, kura uz tirgu orientētie mērķi ir izraisījuši pārmērīgas cenu svārstības. Turklāt šis nolīgums ir pretrunā ar Kioto protokolu un tā mērķi attiecībā uz globālo sasilšanu.
Visbeidzot, mums ir jāintegrē proteīnaugu audzēšana augsekas sistēmās, tādējādi nodrošinot apdomīgu un atbildīgu zemes izmantošanas pārvaldību.
João Ferreira
(PT) Priekšsēdētāja kungs! Augu izcelsmes olbaltumvielu deficīts Eiropā ir vēl viens piemērs pašreizējās lauksaimniecības un tirdzniecības politikas radītajai nevienlīdzībai. Šī atkarība tieši ietekmē Eiropas iedzīvotāju apgādi ar pārtiku un tās kvalitāti, un arvien vairāk palielina mājlopu audzētāju neaizsargātību pret lopbarības cenu svārstībām. Mums ir jāapstiprina virkne pasākumu, kas veicinātu proteīnaugu audzēšanu un vietējo ražošanu ar īsākām piegādes ķēdēm, lai novērstu radušos deficītu un pakāpeniski atsacītos no to importēšanas.
Šie pasākumi cita starpā varētu ietvert īpašu atbalstu augsekas sistēmu, lauksaimniecības paplašināšanas, kā arī pētniecības un attīstības veicināšanai. Tomēr šī problēma nedrīkst būt iemesls citām, vēl lielākām problēmām. Līdz ar to nav nekāda pamatojuma atvieglot absolūtās neiecietības principa piemērošanu attiecībā uz neatļautu ĢMO klātbūtni un...
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Diane Dodds
Priekšsēdētāja kungs! Es vēlos pateikties referentam par ziņojumu.
Lopbarības cenu pieaugums un importa aizliegums, ko ir noteikušas citas valstis, ir apliecinājums tam, cik lielā mērā ES ir atkarīga no lopbarības piegādes. Olbaltumvielu saturošas lopbarības piegāde ir ļoti svarīgs lopkopības nozares rentabilitātes faktors. Mana vēlēšanu apgabala lopkopji, sevišķi cūkkopji, pašlaik ir saskārušies ar lielām grūtībām.
Neraugoties uz referenta apgalvojumiem, arī es vēlos teikt, ka, manuprāt, Eiropai ir jārod risinājums jautājumā par absolūtās neiecietības problēmu. Pagājušajā nedēļā es runāju ar sava vēlēšanu apgabala vēlētājiem, kuri importē lopbarību. Viņi saka, ka nesenie pasākumi ir tikai demonstratīvi politiķu galvas mājieni, jo tiem nav un nebūs ilgtermiņa risinājuma, bet mums patiesi ir jāatrisina šis jautājums.
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Michel Dantin
(FR) Priekšsēdētāja kungs! Arī es, kā savas politiskās grupas opozīcijas referents, vēlos pateikties referentam par apstākļiem, kādos mēs varējām strādāt šajā jomā.
Dāmas un kungi! Manuprāt, pašlaik šis ir stratēģiskas nozīmes jautājums. Mēs jau esam dzirdējuši par Ķīnu. Es gribētu minēt konkrētus skaitļus. 2010. gadā Ķīna iepirka 49 % no tirgū laistajiem sojas miltiem. Prognozes 2011. gadam liecina, ka tie paši pircēji iegādāsies 57 % no kopējā tirgū laistā šā produkta daudzuma.
Tādējādi tas patiesi ir jautājums par Eiropas neatkarību, kas jāskata vidējā termiņā. Uz brīdi iedomāsimies, kas notiktu, ja dažiem ļoti attīstītiem lauksaimniecības reģioniem pēkšņi kaut uz vienu nedēļu pietrūktu importētās sojas. Mums savā reģionā ir steidzami jāatjauno šo kultūraugu audzēšana.
Manā valstī 68. pantā minētā politika tika ieviesta 2010. gadā, un šāda politika ir apliecinājums tam, ka ražošanu ir iespējams pielāgot politikai.
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Priekšsēdētāja kungs! Es gribētu sveikt Eiropas Parlamenta sociālistu un demokrātu progresīvās alianses grupas pārstāvi Häusling kungu, kā arī pateikties par veiksmīgo sadarbību personai, kas formulēja Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas nostāju. Ziņojumā ir izsmeļoši izklāstīts, ka Eiropas lopkopības nākotni apdraud olbaltumvielu deficīts, turklāt iespēju panākt reālu uzlabojumu nav, jo ne mūsu klimatiskie apstākļi, ne arī kopējās lauksaimniecības politikas subsīdiju sistēma neveicina pākšaugu audzēšanu. Es gribētu vērst komisāres Damanaki kundzes uzmanību uz kādu ļoti svarīgu aspektu, proti, Eiropas Komisijai ir nekavējoties jāatceļ aizliegums izbarot dzīvnieku olbaltumvielas tādiem dzīvniekiem, kas nav atgremotāji, kā arī mājputniem un cūkām. Nav nekādu norāžu par to, ka šādam aizliegumam vajadzētu saglabāties...
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Czesław Adam Siekierski
(PL) Eiropas Savienības nepārdomātās lauksaimniecības politikas dēļ ir izveidojusies situācija, kurā olbaltumvielām bagātu augu audzēšana Eiropas lauksaimniekiem ir ekonomiski neizdevīga. Olbaltumvielu deficīts ir apliecinājums tam, ka ir jāpārskata ES politika attiecībā uz mūsu tirgus atvēršanu lauksaimniecības produktu importam. Pašlaik Eiropas tirgū mums ir, piemēram, tikai no Argentīnas, Brazīlijas, ASV vai Āzijas valstīm importēta soja, kas ir ģenētiski modificēta, un tāpēc tās ražošana ir salīdzinoši lēta. Cits jautājums attiecas uz ģenētiski modificētu lauksaimniecības produktu ražošanu Eiropas tirgum. Šajā ziņā mums trūkst konsekvences. No vienas puses, mēs risinām sarunas par ĢMO atļaušanu vai aizliegšanu ES, bet, no otras puses, neņemam vērā to, ka lopbarības ražošanai paredzēto ģenētiski modificēto soju, kas tiek importēta no citām valstīm, mēs galu galā patērējam netieši.
Åsa Westlund
(SV) Priekšsēdētāja kungs! Es gribētu pateikties referentam par labi sagatavoto ziņojumu, kas ir uzrakstīts daudz labāk nekā lielākā daļa no tā, par ko mēs šajā Parlamentā balsojām. Es piekrītu arī tam, ka šā ziņojuma teksta punkti par ĢMO un absolūtas neiecietības politiku nevieš optimismu, jo ir pretrunā ar ziņojumu kopumā.
Tomēr es gribētu uzsvērt arī pozitīvo ietekmi uz klimata pārmaiņām, ko var nodrošināt proteīnaugu audzēšana ES lielākos apjomos. Mums ir pamatojums to darīt. Tomēr šajā ziņojumā nav izklāstīta kāda ļoti svarīga problēma, proti, tas, ka mēs arvien vairāk savā uzturā patērējam gaļu. Jo mums ir vairāk naudas, jo mēs ēdam vairāk gaļas, tādējādi veicinot klimata pārmaiņas, jo ir vajadzīgas lielākas proteīnaugu audzēšanas platības. Ko mēs darīsim, lai atrisinātu šo ļoti svarīgo jautājumu, par kuru šobrīd debatējam? Uz to atbildes turpmāk būs jārod gan mums, gan Eiropas Komisijai.
Seán Kelly
(GA) Priekšsēdētāja kungs! Pirmkārt, es gribētu apsveikt referentu Häusling kungu ar to, ka viņš ir izvirzījis apspriešanai šo svarīgo jautājumu. Faktiski tas ir nepiedodami, ka olbaltumvielu deficīts ES palielinās.
Es biju nepatīkami pārsteigts par to, ka katru gadu ES tiek ievesti 80 % no mūsu patēriņam vajadzīgā kopējā proteīnaugu daudzuma. Kā gan tas varēja notikt ES, kas ir aktīva lauksaimniecības produktu ražošanas veicinātāja, turklāt tas attiecas gan uz proteīnaugiem, gan liellopiem, gan citiem lauksaimniecības dzīvniekiem? Referents ir aplūkojis divus ļoti svarīgus aspektus. Pirmais ir augsekas. Diemžēl to ir vieglāk pateikt, nekā izdarīt. Protams, tirgus apstākļiem ir jābūt tādiem, kas rosinātu lauksaimniekus pievērsties kaut kam jaunam. Otrkārt, jāatzīst arī, ka šāds mērķis ir jāizvirza saistībā ar gaidāmo KLP reformu, lai nodrošinātu proteīnaugu pienācīgu pašpietiekamības līmeni.
Maria Damanaki
Komisijas locekle. - Priekšsēdētāja kungs! Droša un ilgtspējīga proteīnaugu piegāde ir ļoti svarīga ES lopkopības nozarei. Tādēļ es vēlos pateikties referentam Häusling kungam, kā arī Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejas locekļiem par šā svarīgā temata iekļaušanu darba kārtībā.
Jūsu ziņojums ir apsveicams ieguldījums diskusijās par kopējās lauksaimniecības politikas reformu 2020. gada perspektīvā. Kā jau jūs zināt, Komisija rudenī plāno iesniegt tiesību aktu priekšlikumus.
Es gribētu uzsvērt, ka proteīnaugu audzēšanas pieaugums ES ir saistīts ar biodegvielas ražošanai nepieciešamo blakusproduktu pieaugumu. Strauji ir palielinājušies rapšu sēklu miltu un etanola blakusproduktu ražošanas apjomi. Tagad tie ir 22 % no ES ar proteīniem bagāto lopbarības maisījumu patēriņa, salīdzinot ar 12 % pirms pieciem gadiem.
Atbalsta sniegšana lauksaimniekiem proteīnaugu, tostarp pākšaugu, audzēšanā, kuri izmanto augsekas sistēmas, ir viens no galvenajiem jūsu ziņojumā ietvertajiem priekšlikumiem. Kā jau jūs zināt, augsekas ir elements, attiecībā uz kuru tiek izvērtēta zaļāka pieeja tiešajiem maksājumiem.
Tādēļ es atzinīgi vērtēju atbalstu lauksaimniecības zemju vides ilgtspējas uzlabošanā. Es saskatu jaunas iespējas attiecībā uz sinerģijas izpēti, piemēram, īstenojot kaitēkļu integrētu apkarošanu. Tomēr tiešo maksājumu apzaļumošana nedrīkst apdraudēt tiešā atbalsta atsaistīšanu no prasības audzēt konkrētas kultūras.
Šī ir galvenā ideja attiecībā uz tirgus orientāciju, kas tika panākta, īstenojot iepriekšējās reformas. Es vēlos uzsvērt, ka vairākas dalībvalstis pašlaik izmanto iespēju novirzīt daļu no tiešā atbalsta vides mērķu sasniegšanai un tādējādi atbalstīt proteīnaugu audzēšanu.
Es vēlos uzsvērt arī, ka pākšaugu un sojas pupu īpatsvara pieaugums ES, iespējams, veicinātu graudaugu ražošanas apjoma samazinājumu, jo lauksaimniecības zemju pieejamība Eiropā ir ierobežota.
Visbeidzot, es gribētu minēt divas citas jomas, kurās ES politika varētu sniegt savu ieguldījumu. Tās ir pētniecība un lauku attīstības politika. Tās var lielā mērā palīdzēt rast jaunus dažādu olbaltumvielu avotus, piemēram, nodrošinot mācību programmas, kuru mērķis ir veicināt optimālu proteīnaugu izmantošanu, kā arī iegūt pareizas mājlopu barošanas pieredzi. Divas minētās jomas var arī veicināt jaunu augu šķirņu selekcionēšanu.
Nobeigumā es vēlos piebilst, ka Komisija atzinīgi vērtē jūsu idejas attiecībā uz priekšlikumu grozījumu sagatavošanu. Tomēr ir skaidrs, ka augseku izmantošana, kā arī pētniecības un lauku attīstības stimulēšana var būt ļoti lietderīga. Tās nešaubīgi var palīdzēt, tomēr ES joprojām būs atkarīga no olbaltumvielu importa.
Priekšsēdētājs
Debates tiek slēgtas.
Balsošana notiks otrdien, 8. martā, plkst. 12.00.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Jarosław Kalinowski
Augu ar augstu proteīna saturu audzēšanas un lopbarības ražošanas politika ES ir jāpārskata. Neapmierinātību rada pašreizējie pasākumi tirdzniecības politikas jomā, kas vērsti uz lopbarības importu no ASV. ES teritoriālie un klimatiskie apstākļi ir labvēlīgi tam, lai mainītu augu ar augstu proteīnu saturu audzēšanas struktūru, turklāt tas pat būtu ieteicams, lai saglabātu bioloģisko daudzveidību un cīnītos pret klimata pārmaiņām. No citām valstīm importētā lopbarība netiek kontrolēta tikpat stingri kā Eiropā ražotā, tāpēc mēs nevaram būt pilnībā pārliecināti par tās kvalitāti. Mēs nevaram būt pārliecināti par to, kāda ir šīs lopbarības ražošanā izmantoto izejvielu izcelsme. Tādēļ mums ir nekavējoties jāveic pasākumi, lai mainītu situāciju, vai arī mūsu garantijas attiecībā uz veselīgu un drošu Eiropā ražoto augstas kvalitātes pārtiku šķitīs liekulīgas.
Vēl viens risinājums olbaltumvielu deficīta problēmai ES varētu būt atvieglot noteikumus, kas regulē aizliegumu barot dzīvniekus ar gaļas un kaulu miltiem. Kas attiecas uz mājputniem un cūkām, tad nav nekādu pierādījumu par to, ka šāda barība varētu radīt slimību izplatīšanās risku. Iespēja izmantot šos miltus lopkopībā palīdzēs samazināt izmaksas, kas ir ļoti svarīgi, ņemot vērā gaļas ražošanas rentabilitātes kritumu. Tas arī veicinātu no ASV importētās lopbarības ar augstu olbaltumvielu saturu apjomu samazinājumu.
Elisabeth Köstinger
ES nespēj saražot savam patēriņam vajadzīgo lopbarības daudzumu, tāpēc tā ir kļuvusi atkarīga no trešo valstu importa. ES tiek izaudzēti tikai 30 % lopbarībā izmantojamo proteīnaugu. Mūsu lauksaimnieki apzinās, ka šāda atkarība, pirmkārt, ir būtiski palielinājusi cenu svārstības un, otrkārt, padarījusi neiespējamu importēto produktu izsekojamību. Es atzinīgi vērtēju aicinājumu radīt stimulus, lai veicinātu proteīnaugu audzēšanu ES. Kas attiecas un nodrošinājumu ar lopbarību, tad Eiropai šajā jomā ir jākļūst neatkarīgai. Tomēr, kas attiecas uz šo jautājumu, tad es vēlētos lielāku godīgumu un objektivitāti, jo mums ir vajadzīgi jauni zinātniski pamatoti novērtējumi attiecībā uz ģenētiski modificētajiem organismiem, kā arī aizliegumu izmantot dzīvnieku olbaltumvielas. Lauksaimniecības nozare nedrīkst kļūt par populisma upuri, jo tā ir atbildīga par ES nodrošināšanu ar pārtiku, un tas ir sarežģīts uzdevums. Mums ir jārada labāki nosacījumi lauksaimniekiem. Lai atvieglotu izsekojamību, ir jāuzlabo marķēšanas sistēma. Ir skaidrs, ka katrai dalībvalstij ir jāizlemj pašai, vai tā vēlas audzēt ģenētiski modificētus kultūraugus. Austrijas lauksaimnieki, piemēram, tos nevēlas audzēt. Ilgtermiņā mēs varam vienīgi ierobežot savu atkarību, ja lauksaimniecības politika būs vairāk vērsta uz reģionālās attīstības cikliem ar ilgtspējīgu ražošanu, īsiem transporta ceļiem un savu tirdzniecības sistēmu.
Rareş-Lucian Niculescu
rakstiski. - (RO) Ziņojumā ir uzsvērta ES lielā atkarība no trešo valstu olbaltumvielu importa, kā arī nepieciešamība apstiprināt piemērotus pasākumus, lai nodrošinātu lielāku autonomiju šajā jomā. Risinājums šai problēmai varētu būt ģenētiski modificētas sojas audzēšanas iespēju atvieglošana ES dalībvalstīs, kas nodrošinātu nozīmīgu ienākumu avotu krīzes skartajai Eiropas lauksaimniecībai. Saskaņā ar Eiropas Komisijas ierosināto jauno tiesisko regulējumu par dalībvalstu tiesībām aizliegt ĢMO audzēšanu to teritorijās, piemērojot subsidiaritātes principu, šīs valstis var individuāli lemt par to, vai audzēt šādus kultūraugus, vai nē.
Pavel Poc
Jebkāda atkarība no pārtikas importa liecina, ka ES ir ļoti nedrošā situācijā. Kas attiecas uz proteīnaugu audzēšanu, tad vienlaikus tai ir arī daudzas priekšrocības ekonomikas, vides un lauksaimniecības jomā. Gaļas patēriņa samazināšana un augu olbaltumvielu palielināšana mūsu uzturā pozitīvi ietekmētu gan vides aizsardzību, gan cilvēku veselību. Pārmērīgs proteīnaugu un to atvasinājumu imports veicina Eiropas lauksaimniecības nestabilitāti, negatīvi ietekmējot tieši mazos un vidējos lauksaimniecības produktu ražotājus, kā arī radot cenu svārstības. Proteīnaugu iekšzemes ražošanas mazais apjoms ierobežo pētniecības pasākumus, sēklu piegādi, kā arī iespējas iegūt zināšanas par ilgtspējīgām tehnoloģijām, sevišķi attiecībā uz pākšaugu izmantošanu augseku un zālaugu platību pienācīgai izmantošanai. Ņemot vērā iepriekš teikto, ir jāapstiprina vairāki svarīgi pasākumi. Komisijai ir jāsagatavo ziņojums par iespējām palielināt vietējo proteīnaugu ražošanu un jāatbalsta pētījumi par proteīnaugiem un to audzēšanas iespējām ES, turklāt proteīnaugu audzēšana ir jāpopularizē kā kvalitatīvs lopbarības avots, kas veicina lauku attīstību. Ir jāizveido uzraudzības mehānisms Eiropas Savienībā ievedamo proteīnaugu izcelsmes noteikšanai, īpašu uzmanību pievēršot izcelsmes valstī izmantojamās lauksaimniecības prakses ilgtspējai. Komisija tiek aicināta arī nākt klajā ar pasākumiem, radot stimulus, lai veicinātu atmatā atstātas aramzemes izmantošanu, jo tas palīdzētu ievērojami samazināt olbaltumvielu deficītu ES. Saistībā ar klimata pārmaiņām, augsnes auglību, ūdens aizsardzību un bioloģisko daudzveidību ir svarīgi palielināt un atbalstīt proteīnaugu ražošanu Eiropas Savienībā.
