Výzvy v oblasti kolektivních dohod v EU (rozprava)
Předsedající
Dalším bodem je zpráva Jana Anderssona jménem Výboru pro zaměstnanost a sociální věci o výzvách v oblasti kolektivních dohod v EU.
Jan Andersson
zpravodaj. - (SV) Paní předsedající, doufám, že se zástupci Komise dostaví brzy. Ještě nedorazili.
Chci začít tím, že promluvím o zprávě obecně. V Evropském parlamentu jsme při mnoha příležitostech hovořili o tom, jakou politiku provádět v globalizované společnosti. Neměli bychom usilovat o špatně placená zaměstnání, nýbrž abychom uspěli, měli bychom mít dobré pracovní podmínky, měli bychom se soustředit na lidský kapitál, lidi a investice a další věci. Rovněž jsme při mnoha příležitostech diskutovali o rovnováze mezi otevřenými hranicemi a silně sociálně zaměřenou EU a souhlasili jsme s tím, že je tato rovnováha důležitá.
Kromě toho jsme často diskutovali o otázce a významu rovného zacházení s lidmi bez ohledu na jejich pohlaví, etnický původ nebo národnost a dospěli jsme k názoru, že by rovné zacházení a nediskriminace měly zvítězit.
Zpráva pojednává o tom, že potřebujeme otevřené hranice. Výbor se přimlouvá za otevřené hranice bez omezení nebo přechodných období, ale současně bychom měli mít sociálně zaměřenou EU, kde si nebudeme navzájem konkurovat vynucováním nižších platů, horších pracovních podmínek a tak dále.
Zpráva se rovněž zabývá zásadou rovného zacházení, to jest rovným zacházením s pracovníky a jejich nediskriminací bez ohledu na jejich státní příslušnost. Nesmí se stávat, aby se s občany Lotyšska, Polska, Německa, Švédska nebo Dánska zacházelo v rámci stejného pracovního trhu odlišně. Z toho také vycházejí návrhy obsažené v této zprávě. Nejdůležitější návrhy se týkají směrnice o vysílání pracovníků, protože se vysílání pracovníků týkají tři rozsudky. Je velmi důležité, abychom směrnici o vysílání pracovníků nezměnili na minimální směrnici.
Je pravda, že směrnice obsahuje deset minimálních podmínek, které mají být splněny. Tyto podmínky musí být zahrnuty, nicméně základní zásadou je rovné zacházení. Proto se musíme vyjádřit jasně. Musí existovat rovné zacházení, nehledě na státní příslušnost. Na jednom pracovním trhu, například na pracovním trhu německé spolkové země Dolní Sasko, se zde uplatňované podmínky musí týkat všech pracovníků, bez ohledu na to, odkud pocházejí. Jedná se o důležitou zásadu, která musí být ještě jasnější po vynesených rozsudcích.
Druhým důležitým bodem je, že máme různé modely pracovních trhů. Když dojde k realizaci, musí mít všechny tyto modely stejnou platnost. Ve směrnici je určitě třeba změnit další věci. Kromě toho musíme učinit zcela zřejmým, že právo na stávku je základním ústavním právem, jež nemůže být podřízeno svobodě pohybu. To se uplatní jak na novou Smlouvu, tak různými způsoby v rámci vnitrostátního práva.
Zatřetí nesmí být právo ES v rozporu s úmluvami Mezinárodní organizace práce. Případ Rüffert se týká úmluvy MOP o zadávání veřejných zakázek. V tomto případě se uplatní podmínky platné v místě, kde je práce vykonávána. To je důvod, proč byly předloženy tyto návrhy. Budu poslouchat rozpravu a současně bych rád využil příležitosti a poděkoval všem zúčastněným, například stínovému zpravodaji, za naši konstruktivní spolupráci.
(Potlesk)
Vladimír Špidla
Vážený pane předsedo, vážené poslankyně, vážení poslanci, dovolte mi, abych se na úvod omluvil za krátké zdržení, protože bohužel se mi nepodařilo včas odhadnout, jaký bude provoz na silnici.
Dámy a pánové, rozsudky nedávno vydané Soudním dvorem ve věcech Viking, Laval a Rüffert podnítily na úrovni EU a v členských státech širokou debatu ohledně ochrany práv pracovníků v souvislosti se zvýšenou mírou globalizace a pracovní mobility. Aby evropský trh práce dobře fungoval, je třeba stanovit vhodná pravidla. Směrnice o vysílání pracovníků je základním nástrojem k dosažení tohoto cíle. Připomínám, že cílem uvedené směrnice je sladit na jedné straně vhodnou ochranu pracovníků dočasně vysílaných do jiného členského státu a na druhé straně volný pohyb služeb na vnitřním trhu.
Komise hodlá zajistit, aby základní svobody podle Smlouvy nebyly v rozporu s ochranou základních práv. Komise vyjádřila přání zahájit otevřenou debatu se všemi dotčenými stranami s cílem společně analyzovat důsledky rozsudků Soudního dvora. Tato debata je nesmírně významná, neboť musí vyjasnit právní stav a konečně členským státům umožnit, aby zavedly přiměřenou právní úpravu. Komise uspořádala dne 9. října 2008 k tomuto tématu fórum, jehož se zúčastnily všechny zainteresované strany. Toto fórum by se mělo stát výchozím bodem pro debatu, kterou nezbytně potřebujeme.
Komise souhlasí s tím, že vyšší mobilita pracovníků v Evropě přinesla nové výzvy, pokud jde o fungování pracovních trhů a regulaci pracovních podmínek. Komise věří, že sociální partneři mohou tyto výzvy nejlépe vyhodnotit a navrhnout možná zlepšení. Proto Komise vyzvala evropské sociální partnery, aby se zaměřili na důsledky zvýšené mobility v Evropě a rozsudků Evropského soudního dvora. Jsem potěšen, že evropští sociální partneři tuto výzvu přijali. Komise jejich práci podpoří, jak jen to bude potřeba.
Komise poukazuje na to, že členské státy, jichž se rozsudky Soudního dvora nejvíce dotýkají, právě v současné době provádějí takovou právní úpravu, jež zajistí soulad s judikaturou Soudního dvora. Komise nemůže souhlasit s návrhem, aby byl ve směrnici pro vysílání pracovníků rovněž odkaz na volný pohyb. Takové rozšíření by nutně vedlo k nedorozumění, pokud jde o oblast působnosti směrnice, protože by stíralo rozdíl mezi dvěma odlišnými kategoriemi pracovníků, totiž vysílanými pracovníky a migrujícími pracovníky. Zdůrazňuji vysílaní pracovníci a migrující pracovníci, to je samozřejmě rozdíl.
Komise souhlasí s Parlamentem, pokud jde o potřebu zlepšit provádění a prosazování směrnice o vysílání pracovníků. A v této souvislosti mi dovolte připomenout, že Komise v dubnu 2008 přijala doporučení o větší správní spolupráci, které vyzývá členské státy k nápravě stávajících nedostatků. Komise větší spolupráci dále podpoří tím, že v budoucnosti zřídí výbor odborníků z členských států. Komise rovněž věří, že v rámci navržené Lisabonské smlouvy dojde k velmi podstatnému posílení sociálních práv mimo jiné prostřednictvím nové sociální doložky, díky níž by se ve všech ostatních politikách Evropské unie mělo přihlížet k sociálním otázkám, a také vzhledem k zavedení právně závazného odkazu na Listinu základních práv.
Małgorzata Handzlik
Paní předsedající, zpráva, o níž zde dnes hovoříme mění směrnici o vysílání pracovníků na výzvu ke kolektivním dohodám. Mohu uznat, že rozsudky Evropského soudního dvora nemusí přivítat všechny členské státy. Měly by však zajistit vyváženost všech cílů směrnice, zejména rovnováhu mezi volným pohybem služeb, dodržováním práv pracovníků a zachování zásad rovné hospodářské soutěže. Ráda bych zdůraznila, že zachování této rovnováhy je pro nás sine qua non.
Hlavním problémem týkajícím se řádného uplatňování směrnice je její nesprávný výklad ze strany členských států. Proto bychom se měli soustředit spíše na výklad směrnice než na její ustanovení. Kvůli tomu je nutná především komplexní analýza na úrovni členských států. To umožní určit obtíže v důsledku rozsudků a případné výzvy, před nimiž stojíme. Proto jsem přesvědčena, že bychom v této fázi měli upustit od požadavku na změnu směrnice. Je důležité myslet na to, že vysílání pracovníků je neoddělitelně spojeno s volným pohybem služeb. To je základní zásadou společného evropského trhu. Za žádných okolností by to nemělo být chápáno jako omezování kolektivních dohod.
Tadeusz Zwiefka
navrhovatel stanoviska Výboru pro právní záležitosti. - (PL) Nehledě na dotčené rozsudky si myslím, že je nepřijatelné kritizovat rozhodnutí Evropského soudního dvora. Jedná se o nezávislou a nestrannou instituci, životně důležitou pro fungování Evropské unie. Nemusíme souhlasit s právem, můžeme mít samozřejmě možnost jej změnit, ale těžko mohu přijmout kritiku Soudního dvora. Ten se vždy řídí platnými právními předpisy.
Rád bych zdůraznil dva důležité body týkající se otázky, o níž dnes diskutujeme. Zaprvé, rozhodnutí soudu nemají žádný dopad na svobodu uzavírání kolektivních dohod. Zadruhé, podle vysvětlení Soudního dvora nesmí členské státy zavádět minimální standardy v jiných oblastech než v těch, které jsou uvedeny ve směrnici 96/71/ES o vysílání pracovníků. Soudní dvůr jasně uznal právo na kolektivní akci jakožto základní právo, jež tvoří součást obecných zásad právních předpisů Společenství. Současně, a společně s ostatními svobodami vnitřního trhu, představuje zásada volného pohybu služeb důležitý základ evropské integrace.
Pokud se týká důsledků této zprávy, zpravodaj požaduje přezkum směrnice o vysílání pracovníků a tvrdí, že výklad Soudního dvora odporuje záměrům zákonodárce. S tímto názorem zcela nesouhlasím.
Jacek Protasiewicz
Paní předsedající, každý rok pracuje v Evropské unii zhruba jeden milion osob, jež jsou vyslány do jiné země, než je sídlo společnosti, která je zaměstnává.
V posledních letech se objevilo pouze několik problémů při výkladu ustanovení této směrnice a právních předpisů EU upravujících tuto oblast. Evropský soudní dvůr se těmito několika případy zabýval. Stručně řečeno zjistil, že tento problém nevyplývá z obsahu směrnice, ale spíše z toho, že jednotlivé členské státy tuto směrnici neuplatňují správně. To naznačuje, že právní předpisy EU vytvořené pro regulaci vysílání pracovníků jsou jasné a dobře navržené. Jediný možný problém se týká jejího uplatňování v jednotlivých členských státech.
To samozřejmě neznamená, že jsou právní předpisy tak dobré, jak by mohly případně být. Je však třeba poznamenat, že stávající směrnice zaprvé chrání základní práva pracovníků tím, že stanoví minimální záruky ohledně mzdy a ochrany zdraví a bezpečnosti při práci. Zadruhé směrnice neznemožňuje uzavírání výhodnějších dohod, než jsou minimální pracovní podmínky stanovené kolektivními dohodami. Tuto skutečnost chci zdůraznit. Současně směrnice dosahuje výborné rovnováhy mezi volným poskytováním služeb a ochranou práv pracovníků vyslaných do jiné země za účelem poskytování služeb. Proto ve zprávě pana Anderssona souhlasíme s požadavkem na Komisi, aby se touto směrnicí znovu zabývala. Absolutně odmítáme názor, že je to špatná směrnice a že je proto naléhavě třeba realizovat radikální změny v evropských právních předpisech týkajících se této oblasti.
Stephen Hughes
jménem skupiny PSE. - Paní předsedající, blahopřeji panu Anderssonovi k vynikající zprávě. Rád bych začal citací části bodu 12 zprávy. Zde se říká, že "je přesvědčen, že záměr zákonodárce v případě směrnice o vysílání pracovníků a směrnice o službách neodpovídá výkladům Soudního dvora". S tím souhlasím. Byl jsem mezi zákonodárci obou těchto směrnic a nikdy jsem neočekával, že - odhlédneme-li od Smlouvy - podle nich Soudní dvůr dospěje k názoru, že mají hospodářské svobody přednost před základními právy pracovníků.
Pokud k něčemu takovému už dojde, měl by zákonodárný orgán jednat tak, aby obnovil právní jistotu. Jsme spoluzákonodárci a toto usnesení jasně dokládá, co je podle našeho názoru třeba učinit. Pane komisaři, nemůžeme se ale zříci své odpovědnosti zákonodárců, dokud neuplatníte své právo na iniciativu. Na tomto místě jsem spolupředsedal a účastnil se schůzí odborové interskupiny. Ta zahrnuje všechny hlavní politické skupiny a umožnila mi kontakt s mnoha odboráři - nejen v Bruselu a Štrasburku, ale i v jiných regionech - mohu vám sdělit, že mezi nimi existuje rozšířený a rostoucí strach z nerovnováhy způsobené těmito rozsudky. Pane komisaři, to je s ohledem na evropské volby v příštím roce velmi závažné. Pokud se odbory jinde rozhodnou, že Evropa tvoří součást tohoto problému, namísto součásti řešení, mohlo by to poškodit všechny části této sněmovny i samotný demokratický proces.
Rád slyším, jak říkáte, že směrnice o vysílání pracovníků potřebuje vylepšení, protože jednou z věcí, o které usilujeme, je revize této směrnice, aby alespoň objasňovala, jak mohou být kolektivní dohody používány pro stanovení minimálních podmínek, a aby uváděla, jak může být kolektivní akce použito pro ochranu těchto práv.
Takže, pane komisaři, naslouchejte, prosím, tomuto přímo volenému orgánu. My nasloucháme pozorně. Využijte své právo iniciativy a ukažte, že chápete, že je třeba jednat.
Luigi Cocilovo
jménem skupiny ALDE. - (IT) Paní předsedající, dámy a pánové, rovněž bych rád poděkoval panu Anderssonovi za jeho iniciativu a příspěvky všech skupin a zpravodajů ke konečnému znění přijatému ve výboru. Jsem přesvědčen, že stanovisko Evropského parlamentu je opravdu důležité. Dovolte mi to objasnit. Parlament nezpochybňuje ani nekritizuje samotné rozsudky Soudního dvora, ty jsou vždy legitimní, ale snaží se odpovědět na otázky výkladu směrnice o vysílání pracovníků zčásti způsobených těmito rozhodnutími.
Je nesprávné předpokládat, že tato odpověď skryje pochybnosti o určitých základních svobodách, například o volném poskytování přeshraničních služeb; tuto svobodu zamýšlíme zachovat v celém rozsahu, stejně jako zamýšlíme zaručit zásadu zdravé a transparentní hospodářské soutěže. Co není přijatelné, je ten druh hospodářské soutěže, který se zakládá na výhodě získané prostřednictvím dumpingu, hospodářská soutěž založená na iluzi, že je přijatelné porušovat určité základní zásady, například volný pohyb podnikání a nediskriminaci. Nezáleží na slovíčkaření ohledně výkladu, tato zásada vychází z jediné pravdy: v zemi, kde jsou služby poskytovány, by neměla existovat nerovnost v zacházení s pracovníky, ať již jsou vyslanými, nebo mobilními pracovníky, a nehledě na jejich státní příslušnost. Stejná pravidla, včetně práva na stávku by se měla uplatňovat u společností v zemi jejich činnosti a u těch, které vysílají pracovníky.
Jsme přesvědčeni, že jakýkoli jiný model Evropy bude odmítnut a bude na něj pohlíženo s podezřením. Volný pohyb se rovněž uplatní na zásady a jakákoli odchylka od tohoto směru by nehledě na výklad konkrétní směrnice poškodila především Evropu.
Elisabeth Schroedter
jménem skupiny Verts/ALE. - (DE) Paní předsedající, pane komisaři, dámy a pánové, rovné zacházení je základní zásadou Evropské unie. Členské státy musí být schopny zajistit, že toto rovné zacházení bude skutečně uplatňováno. Evropský soudní dvůr (ESD) nás v tomto případě postavil do velmi složité situace. Nemohu zakrýt skutečnost - která je samozřejmě velmi známá - že alespoň v jednom případě poskytla Komise podporu. Právo na stávku a právo na kolektivní vyjednávání dohod nemůže být prostě zpochybněno. Zde musíme reagovat. Rozhodnutí Soudního dvora vytváří negativní obraz Evropy, od níže se nyní mnoho lidí odvrací: nemůžeme prostě stát stranou a nechat to tak být.
Každý, kdo usiluje o podporu větší mobility v Evropě, musí zajistit, že bude existovat rovné zacházení. ESD nám v tomto poskytl medvědí službu, a tímto postupem poškodil sociální Evropu.
My jakožto zákonodárci musíme podniknout opatření, abychom čelili tomuto nepořádku, protože ESD rovněž odhalil slabinu směrnice o vysílání pracovníků: ukázalo se, že problém vzniká, pokud jsou pracovníci poskytovateli služeb. S pracovníky musí být zacházeno opět jako s pracovníky, a to je důvod, proč potřebujeme revizi této směrnice.
Zásada "stejná odměna za stejnou práci na stejném pracovišti" musí být zaručena. Podle výkladu ESD se zdá, že ji směrnice o vysílání pracovníků nezaručuje. Potřebujeme tuto revizi, abychom obnovili důvěryhodnost Evropy, protože bez tohoto projektu nemůžeme vést volební kampaň. Jinak vznikne problém, že se svoboda zajištěná vnitřním trhem a rovné zacházení na jednom místě dostanou do potíží.
Jak řekl pan Cocilovo, je nepřijatelné, aby se hospodářská soutěž nezakládala na kvalitě, ale na sociálním dumpingu. Je třeba, abychom jednali. Ráda bych znovu požádala tuto sněmovnu, aby přijala Anderssonovu zprávu ve stávající podobě. Je to nanejvyš nutné, protože zpráva rovněž poskytuje velmi konkrétní strategii činnosti na revizi směrnice o vysílání pracovníků. Zásada rovného zacházení je zásadou sociální Evropy. Obnovení této sociální Evropy je důvodem, proč jsme byli zvoleni do této sněmovny, a proto také musíme tuto zprávu přijmout.
Ewa Tomaszewska
jménem skupiny UEN. - (PL) Paní předsedající, s politováním konstatuji, že ekonomická práva mají příliš často přednost před základními právy a svobodami. To se týká především rozsudků Evropského soudního dvora v případech Laval, Viking a dalších.
Je důležité vytvořit správné pořadí významu těchto práv a přihlédnout ke skutečnosti, že lidské bytosti jsou důležitější než peníze. Práva týkající se ekonomických svobod nesmí představovat překážku právům jednotlivců na sdružování a kolektivní obraně jejich práv. Zejména mají pracovníci právo zřizovat svá sdružení a kolektivně jednat o pracovních podmínkách. Systémy kolektivního vyjednávání a kolektivních dohod o pracovních podmínkách si zaslouží uznání a podporu. Kromě toho souhlas odpovědných sociálních partnerů zajistí sociální harmonii a poskytne uzavřeným dohodám možnost uspět. Příkladem tohoto přístupu jsou úmluvy MOP.
Hlavní výzva, které nyní v oblasti kolektivních dohod čelíme, zahrnuje zohlednění skutečnosti, že migrujícím pracovníkům, vyslaným pracovníkům a pracovníkům zaměstnaným v domovské zemi musí být zaručena stejná práva. Zpravodaji patří poblahopřát.
Mary Lou McDonald
jménem skupiny GUE/NGL. - (GA) Paní předsedající, po celé roky vkládali pracovníci a odbory svou důvěru do Evropské unie, že zlepší a ochrání jejich pracovní podmínky.
jménem skupiny GUE/NGL. - Pracovníci v celé Evropě mají právo na slušnou práci, na rovnost všech pracovníků. Mají právo se sdružovat, agitovat a vést kampaně s cílem zlepšit svoje pracovní podmínky. Oprávněně očekávají, že by právní předpisy měly tato práva uznat a ochránit.
Soubor rozsudků Evropského soudního dvora, které se mají řešit podle zprávy pana Anderssona, představují troufalý útok na tato základní práva. Tyto rozsudky Soudního dvora dávají zelenou širokému vykořisťování pracovníků. Rozsudky Soudního dvora odrážejí právní status quo, odrážejí skutečnost, že když se práva pracovníků střetávají s pravidly hospodářské soutěže, převahu získají pravidla hospodářské soutěže. Tyto rozsudky ospravedlňují to, co nazýváme "závod o nejhorší podmínky".
Touto zprávou jsem velmi zklamaná. Svévolně se vyhýbá požadavku na změnu Smluv o EU, které jsou, jak všichni víme, pro ochranu pracovníků nezbytné. Tento požadavek na změnu Smlouvy o EU byl svévolně a cynicky odstraněn z prvního návrhu této zprávy, přestože by měl být všeobecný požadavek odborového hnutí v celé Evropě na klauzuli o sociálním pokroku zahrnut do těchto Smluv.
Zranitelnost práv pracovníků byla jedním z hlavních důvodů, proč Irové hlasovali proti Lisabonské smlouvě, přestože vedoucí představitelé tuto nepříjemnou skutečnost z pohodlnosti raději přehlížejí. Pokud má být jakákoli nová smlouva přijatelná pro evropské občany, pak musí zajišťovat vhodnou ochranu pracovníků.
My poslanci Parlamentu máme možnost trvat na tom, aby Smlouvy zahrnovaly závaznou klauzuli nebo protokol o sociálním pokroku. Pokud takto zaměřené pozměňovací návrhy dnes neprojdou, pak Parlament učiní další krok a vzdálí se od lidí, které máme zastupovat, a v tomto případě nepochybuji, že irští pracovníci budou sdílet moje zklamání nad tím, že je Parlament opustil.
Hanne Dahl
jménem skupiny IND/DEM. - (DA) Paní předsedající, vývoj, který nyní pozorujeme na pracovním trhu s ohledem na dalekosáhlé rozsudky ve věcech Rüffert, Laval a Waxholm, ostře kontrastuje s přáním zavést model flexikurity jakožto ekonomický model pro Evropu, protože se zřejmě zcela zapomnělo, že tento model opravdové flexikurity vychází ze staletí dlouhé tradice pracovního trhu a práva sjednávat pevné a nezávislé dohody. Proto nemůžete na evropském pracovním trhu zavést model flexibility a současně uplatňovat právní předpisy nebo schvalovat rozsudky, které odborům ztěžují realizaci a zachování systému založeného na kolektivních dohodách. Bude-li zavedena flexikurita a současně se bude schvalovat, že pravidla vnitřního trhu EU mají přednost před vyjednáváním o mzdách a bezpečnosti pracovního prostředí, konečný výsledek zruší úsilí v této oblasti za celé století. Anderssonova zpráva je náplastí na zranění způsobené Evropským soudním dvorem na sto letech úsilí v oblasti pracovního trhu a nezachází dostatečně daleko.
Roberto Fiore
(IT) Paní předsedající, dámy a pánové, tato zpráva je zcela jasně na dobré cestě, když upřednostňuje práci před ekonomikou a sociální práva před neomezeným podnikáním. V zásadě brání všeobecné pojetí sociálních zásad tvořících součást evropské tradice.
Je však třeba říci, že se tato zpráva nezabývá zásadní aktuální otázkou, kterou je výjimečně vysoký počet vysílaných nebo zahraničních pracovníků, kteří zaplavují vnitrostátní trhy. Proto je třeba, abychom věnovali pozornost "dumpingu", který se objevuje v zemích, jako je Itálie, přičemž velký počet osob, například Rumunů, zaplavil pracovní trh. To se dá zcela jistě přičíst "dumpingu", což má pozitivní dopad na velké podniky, avšak negativní na místní pracovníky.
Gunnar Hökmark
(SV) Paní předsedající, rád bych zdůraznil to, co zpráva obsahuje, a to, co neobsahuje. Rád bych zpravodaji poděkoval. Chápal různé názory uvnitř výboru, a to znamená, pane Špidlo, že zpráva neobsahuje žádné požadavky na zrušení nebo nový návrh směrnice o vysílání pracovníků. Zpráva především zahrnovala mnohá politování a kritiku týkající se Soudního dvora, ale to bylo odstraněno. To je to, o čem nyní mluvíme.
Abych tento bod zdůraznil, budu citovat v angličtině:
Budu citovat z anglického znění bodu 27: "Vítá náznaky Komise, že je nyní připravena znovu přezkoumat dopad vnitřního trhu na práva pracovníků a kolektivní vyjednávání" a "navrhuje, aby se tento nový přezkum týkal také částečné revize směrnice o vysílání pracovníků" - podtrhuji "týkal také".
(SV) Paní předsedající, to znamená, že není třeba žádného dalšího pozměňovacího návrhu. Avšak je vítán přezkum Komise týkající se praktického fungování směrnice v různých členských státech. Pokud tento přezkum poskytne důvody pro změny, neměly by být vyloučeny.
Chtěl jsem toto říci, protože směrnice o vysílání pracovníků zastává velmi významnou úlohu. Jeden milion osob má příležitost pracovat v různých zemích. Týká se to rovněž rovného zacházení, rovného práva na práci ve všech částech Evropské unie, dokonce i když se dotčené osoby týká kolektivní dohoda z její domovské země. O tom to všechno je. Dokud budou lidé dodržovat pravidla směrnice o vysílání pracovníků, budou mít právo pracovat kdekoli v EU. To bylo například rovněž závěrem Soudního dvora ve věci Laval.
Pane komisaři, paní předsedající, kritika Soudního dvora již není v návrhu výboru obsažena, a proto není důvod rušit směrnici o vysílání pracovníků. Na to je důležité pamatovat při pokračování této rozpravy.
Magda Kósáné Kovács
(HU) Děkuji vám, paní předsedající. Problém dnešní rozpravy ilustruje latinské přísloví: "Námořníkovi, který neví, do jakého přístavu pluje, nepomůže žádný vítr." Naneštěstí v dnešní rozpravě nevidíme žádný přístav, v němž bychom všichni chtěli spustit kotvy. Regulace volného pohybu byla vypuštěna z kompromisního znění směrnice o službách z roku 2006, ale problém přetrvává, jak dokládají reakce na rozsudky Soudního dvora, a nyní ho máme přímo před sebou. Podobně Maastrichtská smlouva, ústavní smlouva a klopýtající Lisabonská smlouva nemohou být odděleny od otázek týkajících se volného poskytování služeb, tedy od opakující se diskuse o dvou otázkách, jež si zaslouží silnější ochranu: čtyři základní svobody a sociální práva, i když jsou si navzájem na škodu.
Pravidla EU skutečně zaručují dočasnou konkurenční výhodu poskytovatelům služeb z nových členských států. Na druhé straně volný pohyb zboží a kapitálu vytvořil příznivé tržní podmínky pro rozvinutější členské státy. Domnívám se, že se jedná o dočasné rozdíly, protože se kvalita a podmínky trhů se zbožím a kapitálem a pracovních trhů a trhů se službami budou navzájem přibližovat. Proto naším prvním úkolem není přepisovat právní předpisy a stavět se proti rozhodnutím Soudního dvora, nýbrž uplatňovat stávající právní úpravu soudržně a efektivně. Nyní se války nevedou především zbraněmi, ale finanční krize podobná té současné může způsobit mnohem větší škody než válka. Doufám, že Parlament a všechna další rohodovací fóra EU budou, s ohledem na naše poválečné přání zachovat mír a spolupráci, usilovat o spravedlivé řešení, které zajistí, že se staneme členy trvalého, prosperujícího, vzájemně nápomocného a soudržného společenství. Mezitím by měl být opuštěn krátkozraký protekcionismus. Děkuji vám, paní předsedající.
Olle Schmidt
(SV) Paní předsedající, děkuji vám, pane Anderssone, za důležitou zprávu. Hodně se přemítá o rozsudku ve věci Laval, kde zašly švédské odbory příliš daleko. Zpráva obsahuje mnoho věcí, které se mi nelíbí. Používá zvláštní tón při výkladu rozsudků Soudního dvora a na několika místech je patrné, o co pan Andersson původně usiloval - tedy o zrušení směrnice o vysílání pracovníků. Avšak to již není obsaženo v revidované zprávě, jak správně konstatoval pan Hökmark. Nyní je otázkou, zdali nevyloučit částečnou revizi směrnice, což více odpovídá stanovisku Výboru pro vnitřní trh a ochranu spotřebitelů, za nějž jsem odpovídal.
Doufám, že hlasování stanoví, že směrnici o vysílání pracovníků nebude třeba zrušit. Podívejte se prosím na návrhy 14 a 15 skupiny Aliance liberálů a demokratů pro Evropu.
Pan Andersson se mýlí, švédský model nebude nejlépe zachován přes Brusel. Je to přesně naopak. Půjdeme-li bruselskou cestou, možná ohrozíme švédský model založený na odpovědných zúčastněných stranách a ve Švédsku dosáhneme právních předpisů a minimálních mezd. To přece nemůže být v zájmu švédských odborů.
Roberts Zīle
(LV) Děkuji vám, paní předsedající a pane Špidlo. Často jsou věci ležící v pozadí a jevící se jako pokus o ochranu pracovních norem a o poskytování rovných pracovních podmínek ve skutečnosti protekcionismem a jasným omezením svobodné a rovné hospodářské soutěže. Mzda jednotlivce by se měla odvíjet od jeho úspěchu a produktivity v práci, nikoliv od toho, co odsouhlasí sociální partneři. Důsledkem toho je, že na vnitřním trhu Evropské unie nyní ztrácejí všichni, protože konkurenceschopnost EU na světových trzích upadá. Nepotřebujeme měnit směrnici o vysílání pracovníků, abychom ji mohli uplatnit na systémy sociálního zabezpečení několika členských států. Základní povinností Evropské unie je, aby měly podniky ze starých a nových členských zemí stejná práva fungování na vnitřním trhu se službami. Pokud se nám nelíbí rozsudky Evropského soudního dvora, změníme právo. Nemyslím si, že to je věc, která učiní Evropskou unii srozumitelnější jejím občanů.
Gabriele Zimmer
(DE) Paní předsedající, ráda bych začala námitkou proti duchu některých věcí, jež jsme před chvílí slyšeli, zejména to, že náš pracovní trh zaplavují zahraniční pracovníci.
Zadruhé čekala jsem od Výboru pro zaměstnanost a sociální věci raději jasnější a jednoznačnější zprávu. Důvěry v sociální soudržnost Evropské unie je možné dosáhnout pouze tehdy, budou-li základní sociální práva definována jako primární evropské právo. Měly bychom Radě, Komisi, členským státům a Evropskému soudnímu dvoru vyslat jasný signál, a nespokojit se pouze s požadavkem na rovnováhu mezi základními právy a volným pohybem na vnitřním trhu. To ke změně nepovede. Stejně jako svobody jsou základní sociální práva lidskými právy, která nesmí být omezována jakožto důsledek volného pohybu na vnitřním trhu.
Zde je důležité, že musíme bránit a zlepšovat evropský sociální model a že je nejvyšší čas, abychom zavedli klauzuli o sociálním pokroku jakožto závazný protokol ke stávajícím Smlouvám o EU. Je na čase, aby byla směrnice o vysílání pracovníků změněna tak, že bude bránit požadavkům na omezení minimálních platů a minimálních norem podle nejnižších požadavků.
Hélène Goudin
(SV) Paní předsedající, jedním z hlavních závěrů pana Anderssona je, že by měl být pracovní trh ochráněn změnou evropské směrnice o vysílání pracovníků. Pokud jde o Švédsko, bylo by nejlepší, kdyby namísto toho Smlouva o EU stanovila, že by se o těchto záležitostech mělo rozhodovat na vnitrostátní úrovni. Pokud jsme si z věci Laval vzali nějaké ponaučení, tak to, že by náš pracovní trh neměl být upraven všudypřítomnými právními předpisy EU.
Strana Junilistan obhajuje švédskou výjimku z pracovního práva EU. Bylo by zajímavé slyšet, co si o tomto návrhu myslí pan Andersson. Jsou právní předpisy EU vždy pokrokem? Rozsudek ve věci Laval je důsledkem toho, že evropští sociální demokraté a pravicoví politici souhlasili se změnou Smlouvy o EU, čímž dali EU a Evropskému soudnímu dvoru více pravomocí nad politikou v oblasti pracovního trhu. Budeme samozřejmě hlasovat proti poctě pana Andressona Lisabonské smlouvě.
Philip Bushill-Matthews
Paní předsedající, skupina PPE-DE nepodporovala zprávu pana Anderssona v jejím původním znění. Avšak v důsledku dobré práce našeho stínového zpravodaje, který spolupracoval s dalšími stínovými zpravodaji, na podstatné úpravě této zprávy, jsme tuto zprávu ve výboru s klidem podpořili. Naše skupina dnes dokonce navrhne podpořit ji ve stávající podobě. Proto existuje několik návrhů, u kterých bychom rovněž rádi viděli podporu. Doufám, že o tom bude uvažovat.
Rád bych vyzdvihl jeden velmi důležitý bod. Stephen Hughes zmínil skutečnost - u níž jsem si jist pravdivostí -, že se mezi odbory šíří strach ohledně případných omezení práva na stávku. Nebudu se o tom přít, ale domnívám se, že on se nebude přít se mnou, když řeknu, že se mezi pracovníky šíří strach ohledně případného omezení práva na práci. O tomto významném právu jsem toho příliš neslyšel - ani v této rozpravě, ani ve výboru. Samozřejmě, právo na stávku je základním právem, o tom není sporu. Ale právo na práci - svoboda pracovat - je rovněž velmi důležitým právem, a to je něco, co bychom my v této části sněmovny rádi viděli jako zdůrazněné.
Proinsias De Rossa
Paní předsedající, vnitřní trh není sám o sobě cílem. Je to nástroj ke zlepšení životních a pracovních podmínek všech, a proto musí být slabá místa směrnice o vysílání pracovníků, jež mohou být použita pro usnadnění závodu o nejhorší podmínky, co nejnaléhavěji odstraněna.
Skupině socialistů se pro podporu těchto reforem podařilo získat výraznou většinu poslanců ve Výboru pro zaměstnanost a sociální věci. Jedinými skupinami stojícími mimo tento konsensus jsou krajní pravice a krajní levice, které upřednostňují hrát svou vlastní politickou hru, než aby usilovaly o nalezení politického řešení dotčených problémů.
My v tomto Parlamentu musíme Komisi a vládám členských států doručit jasný požadavek, že slušná mzda a slušné pracovní podmínky nesmí být obětovány na oltář jednotného trhu. Evropa může úspěšně konkurovat pouze na základě vysoce kvalitních služeb a zboží, nikoli na základě snižování životních standardů.
Vítám náznaky ze strany Komise, že je nyní připravena znovu přezkoumat směrnici o vysílání pracovníků, jež si žádá reformu, ale otázka, pane komisaři, zní: kdy? Kdy předložíte této sněmovně iniciativu jasně naznačující, jaké změny navrhujete ve směrnici o vysílání pracovníků?
Zcela jasně je třeba ochránit a posílit rovné zacházení a stejnou mzdu za stejnou práci na stejném pracovišti, jak je stanoveno v čl. 39 odst. 12 Smlouvy o Evropském společenství. Svoboda pohybu služeb nebo svoboda usazování, státní příslušnost zaměstnavatele, zaměstnance nebo vyslaného pracovníka nesmí sloužit jako ospravedlnění odlišných pracovních podmínek, mzdy nebo výkonu základních práv, jako je například právo pracovníků na kolektivní akci.
Anne E. Jensen
(DA) Paní předsedající, chci říci: zastavme útoky na Evropský soudní dvůr a směrnici o vysílání pracovníků. Jsou to členské státy, kdo by měl vyvíjet úsilí. V důsledku rozsudku ve věci Laval v Dánsku provádíme změnu práva, s čímž souhlasí obě strany průmyslu. Devět řádků legislativního textu zajistí, že odbory budou mít možnost podniknout protestní akce pro zajištění pracovních podmínek, jež jsou v konkrétní oblasti normou. Švédové rovněž patrně zkoumají, jak uplatňovat směrnici o vysílání pracovníků v praxi. Nesmíme směrnici měnit. Musíme být lépe informováni, aby měli zaměstnanci lepší znalosti o svých právech a zaměstnavatelé o svých povinnostech. Je třeba tuto směrnici lépe uplatňovat v praxi.
Jan Tadeusz Masiel
- (PL) Paní předsedající, za pár měsíců se znovu obrátíme na občany Evropské unie a požádáme je, aby si zvolili své zástupce do Evropského parlamentu. A znovu nebudou občané chápat, proč k tomu byli vyzváni, k čemu tento Parlament slouží. Proto bude volební účast znovu nízká.
Dnešní rozprava o směrnici o vysílání pracovníků a rouzsudku Evropského soudního dvora ukazuje, že jedním z jeho účelů je ochrana občanů před určitými politikami obhajovanými jejich vládami. Tyto politiky mohou být krátkozraké a nevyvážené. V tomto případě jsou rovněž nepřiměřeně liberální. Evropský parlament a Evropský soudní dvůr v současné době upřednostňují obranu pracovních práv před obranou podnikání. Není možné odporovat zásadě rovného zacházení s pracovníky v celé Unii. V obchodech musíme platit všichni stejné ceny, a proto v celé Unii požadujeme stejnou mzdu za stejnou práci.
Thomas Mann
(DE) Paní předsedající, jedním z úspěchů Evropského parlamentu, který přitahuje největší pozornost, je změna "Bolksteinovy směrnice" nahrazením zásady země původu zásadou volného pohybu služeb. Zaměstnanci potřebují rovné pracovní podmínky a společnosti, zejména malé a střední podniky, potřebují ochranu před konkurencí snižující ceny, jež ohrožuje jejich přežití. Postaráme se, aby byl výsledek zajištěn na dlouhou dobu.
Jak právě odhalila tato rozprava, nedávné rozsudky ve věcech Viking, Laval a Rüffert to zpochybňují. Je pravda, že Evropský soudní dvůr považuje volný pohyb služeb za důležitější než ochranu pracovníků? Považuje právo na stávku za podřízené svobodě pohybu? Jelikož je přijatelné zpochybňovat jednotlivé rozsudky, je rovněž přijatelné zpochybňovat nezávislost a legitimitu této instituce.
Objasnění nevyžaduje změnu směrnice o vysílání pracovníků, ale namísto toho soudržné uplatňování v členských státech. Tím je nezbytná rovnováha mezi zachováním svobody pohybu a ochranou pracovníků. Zásada "stejné odměny za stejnou práci na stejném pracovišti" nesmí být oslabována.
Pracovní podmínky přesahující minimální úroveň nebrání konkurenci a kolektivní vyjednávání nesmí být za žádnou cenu omezováno. Musíme říci jasné "ne" sociálnímu dumpingu a jasné "ne" pokusům o vytváření společností typu "poštovní schránky" zaměřených na vyhýbání se minimálním normám v oblasti mezd a pracovních podmínek. Sociální zásady nesmí být podřízeny ekonomickým svobodám.
Pouze pokud budou v Evropské unii existovat rovné a spravedlivé podmínky, můžeme dosáhnout naléhavě potřebného přijetí konceptu sociálně-tržní ekonomiky ze strany společností a malých a středních podniků.
Zuzana Roithová
- (CS) Vážení kolegové, pane komisaři, to, co patří k cenným kvalitám této sněmovny, je úspěch při dosahování konzistentních postojů. Nesouhlasím se zpochybňováním směrnice o vysílání pracovníků. To, co je třeba, je naopak důsledně ji dodržovat. Také rozsudky Evropského soudního dvora dávají jasný směr. Tato zpráva týkající se kolektivních smluv napadá tyto rozsudky a také kompromis dohodnutý při jednáních o směrnici o službách v Evropském parlamentu. To nemohu podpořit. To, co umožňuje dumping, je nelegální zaměstnávání a obcházení směrnice. Proto prosím, kolegové, podpořte naše pozměňovací návrhy, které se odvolávají na platnou legislativu. Podnikatelé mají právo poskytovat služby přeshraničně za podmínek platné směrnice a souhlasím s tím, že je potřeba, aby o tom lidé, zaměstnanci, vůbec věděli.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Strašidlo polského instalatéra bylo nyní nahrazeno hrozivým stínem lotyšského stavebního dělníka. Opakující se nevhodná debata výrazně poškodila celou EU. Někteří lidé rozezvánějí poplašný zvonec ohledně sociálního dumpingu, neomezené invaze pracovníků z nových členských států. To skutečně není pravda. Buďme realisty. Nestrašme voliče takovými prohlášeními. Dvanáct nových členských států nemá skoro žádnou konkurenční výhodu. Jedna z těchto výhod, relativně levná práce, bude mít trvání pouze několik let. Naštěstí mzdy rostou i v našich zemích. Žádám vás, abyste, když hovoříte o rovném zacházení - to je další zvláštní aspekt této záležitosti -, rovně zacházeli s novými i starými členskými státy. Pokud omezíme potenciál vlastní hospodářské soutěži na vnitřním trhu, pokud omezíme svobodu podnikání, poškodí to celou EU. Avšak pro mě je velmi důležité rovněž sociální hledisko. Děkuji vám.
Marian Harkin
Paní předsedající, nedávná debata o Lisabonské smlouvě v Irsku, otázky související s věcmi Laval a Viking byly hlavním bodem mnoha rozprav a přispěly ke skutečné nejistotě a neklidu. Dnes dopoledne jsem zde slyšela mnoho svých kolegů, jak opakují tyto názory, a proto jsem potěšena dnešní prací tohoto Parlamentu.
Uklidnila mě slova pana komisaře, když říkal, že Komise souhlasí s Parlamentem ohledně nezbytného zlepšení a správného provádění směrnice o vysílání pracovníků.
Stanovisko Parlamentu je docela zřejmé. V bodu 33 znovu potvrzuje, že základní sociální práva nejsou v hierarchii základních svobod podřízena ekonomickým právům, a také se ve zprávě zdůrazňuje, že volný pohyb služeb neodporuje ani není žádným způsobem nadřazen základnímu právu na stávku. Tato prohlášení jsou zcela jasná a naznačují postoje Parlamentu a nyní spoléháme na Komisi, že převezme štafetový kolík a bude pokračovat.
Začala jsem Lisabonem a také s ním skončím: ratifikace Listiny základních práv a začlenění sociální klauzule do Lisabonské smlouvy by zlepšilo situaci pracovníků v celé EU.
Bairbre de Brún
(GA) Paní předsedající, odbory přicházejí o svá práva vyjednávat lepší mzdy a podmínky pro své čeny. Vládám se brání ve zlepšování životů pracovníků.
Souhlasím se svými kolegy, kteří dnes vystoupili, že závazná klauzule o sociálním pokroku vložená do Smluv o EU je minimálním požadavkem potřebným k zajištění, že se toto nestane.
Kromě toho zpráva pana Anderssona nejde k jádru věci. Může být posílena několika pozměňovacími návrhy. Evropský soudní dvůr rozhoduje v souladu se Smlouvami. Dokud budou Smlouvy umožňovat omezování práv pracovníků a snižování mezd a podmínek, nemůže Soudní dvůr rozhodovat jinak.
Luca Romagnoli
(IT) Paní předsedající, dámy a pánové, vítám Anderssonovu zprávu, protože se zaměřuje na zásady, jimiž by se měl řídit vnitřní trh s ohledem na rovnováhu mezi volným pohybem služeb a nezcizitelnými právy pracovníků.
Pokud bude v praxi tato otázka řešena na vnitrostátní úrovni, bude na druhé straně nutné zasáhnout zde v boji proti negativním sociálním a politickým dopadům volného pohybu pracovníků. Musíme proto přezkoumat směrnici o vysílání pracovníků, sumarizovat sociální klauzule Montiho směrnice a směrnice o službách a schválit směrnici o dočasných zaměstnancích, na něž by se měla vztahovat stejná pravidla jako na stálé pracovníky.
Konečně je naléhavé přijmout vhodná opatření pro boj proti společnostem typu "poštovní schránky" vytvářených pro poskytování služeb mimo území státu, kde jsou usazeny, a obcházejí platná pravidla o mzdách a pracovních podmínkách ve státě, v němž vyvíjí svou činnost. Závěrem tuto zprávu, s několika výjimkami, podporuji.
Mairead McGuinness
Paní předsedající, jak již řekli jiní, rozsudky ve věci Laval a další způsobily určitou kontroverzi v irské diskusi ohledně Lisabonské smlouvy, a v tomto ohledu byly využívány a zneužívány.
Tato zpráva se zabývá především zásadami vnitřního trhu, ale požaduje také rovné zacházení a stejnou odměnu za stejnou práci, čímž bychom se dnes měli řídit. Sociální dumping vzbuzuje velké obavy, ale mohla bych pouze podotknout, že se v Evropě dostaneme do jedinečné a podivné situace, kde by země, jako je Irsko, kam míří pracovníci ze zahraničí, mohly ještě zažít změnu této situace? Je v zájmu nás všech, aby naši pracovníci, ať se již v Evropské unii nacházejí kdekoliv, měli správná a rovná práva.
Mohla bych rovněž připomenout, že Evropa stojí před mnohem závažnějším problémem: přesun celých podniků a společností mimo Evropskou unii, samozřejmě proto, aby přesouvaly práci a ekonomiku mimo naše hranice, zatímco my budeme jednoduše přijímat výsledky? To je problém, který musíme řešit.
Costas Botopoulos
(EL) Paní předsedající, považuji Anderssonovu zprávu za odvážný krok ze strany Evropského parlamentu, protože dosažení rovnováhy mezi právními zásadami a politickými představami se týká nejen životů pracovníků, nýbrž všech občanů.
Není neštěstím, že případy, o nichž dnes diskutujeme způsobily námitky právních kruhů - věřte mi, jsem právník a vím to - a všech občanů Evropské unie, kteří se domnívají, že jim Evropská unie nerozumí. Jak jsme slyšeli, byly jedním z hlavních důvodů, proč irští občané odmítli Lisabonskou smlouvu.
A kromě toho, jakkoliv je to podivné, avšak pravdivé, Lisabonská smlouva by v tomto případě byla nejpravděpodobnějším řešením, protože by výklad odpovídajících ustanovení uvedla do nových souvislostí. Sociální klauzule a zvláštní klauzule Listiny základních práv by s největší pravděpodobností přiměly Soudní dvůr k jinému názoru.
Søren Bo Søndergaard
(DA) Paní předsedající, moje dánská kolegyně ze skupiny Aliance demokratů a liberálů pro Evropu před chvílí řekla, že problém, kterému čelíme po rozsudku ve věci Vaxholm, byl v Dánsku vyřešen. Musím říci, že to není pravda. Lidé si mohou myslet, že ten problém vyřešili, ale jakékoli řešení vlastně záleží na rozhodnutí Evropského soudního dvora. A to je samozřejmě přesně ten problém: o otázce, jestli mají lidé v různých členských státech právo na stávku, se právě rozhoduje u Evropského soudního dvora. Proto bychom měli tuto Smlouvu revidovat, aby bylo konkrétně stanoveno, že tento stav věcí nemůže být správný. Zpráva pana Anderssona to bohužel nespecifikuje. Obsahuje některé konstruktivní pasáže, ale vůbec se nezmiňuje o této konkrétní otázce. Rovněž v ní chybí jasný požadavek, že by měla být změněna směrnice o vysílání pracovníků, a proto bych vás rád požádal, abyste hlasovali pro ty pozměňovací návrhy, jež tyto záležitosti objasňují, takže bychom mohli získat jasnou politiku Evropského parlamentu.
Elmar Brok
(DE) Paní předsedající, pane komisaři, dámy a pánové, dovolte mi říci ještě několik slov k tomuto tématu.
Svoboda pohybu je jedním z největších úspěchů Evropské unie. Musíme však rovněž objasnit - a některé země s nižšími standardy to brzy pochopí, protože se jejich standardy zvýší -, že důsledkem svobody pohybu nesmí být druh hospodářské soutěže, který se stává normou a který zahrnuje vzdání se dosažených sociálních standardů. Evropa nesmí podporovat rušení sociálních práv pracovníků, za která se tak dlouho bojovalo. Proto bychom měli zdůraznit, že toto nikdy nebyla naše politika a že je to politika, kterou nikdy nebudeme realizovat.
Je-li práce vykonávána v rámci jedné země, měla by být stejně ohodnocena. Nesmí existovat třídní společnost se zahraničními pracovníky s nižšími mzdami. To je nespravedlivé pro obě strany, a to bychom měli objasnit.
Yannick Vaugrenard
- (FR) Paní předsedající, úvodem bych rád pochválil práci svého kolegy pana Anderssona. Co přesně však chce Evropská unie? Jednotný trh vydaný napospas bezuzdné hospodářské soutěži ničící kolektivní práva jako celek, nebo regulovaný jednotný trh, který umožní občanům vykonávat slušnou práci v celé Evropě?
Vzkazy od Evropského soudního dvora, často od Komise a někdy od předsednictví Rady, nejsou ani jasné, ani vždy soudržné. Společnost nemá hodnotu a nepřežije, pokud se na tom sama nedohodne. Deregulace, přístup "každý sám za sebe", povede k další deregulaci a následně ke zhroucení systému.
To nechceme. Ano, opravdu chceme vnitřní trh, ale trh, který slouží ke zlepšení životních a pracovních podmínek našich spoluobčanů. Lisabonská smlouva stanoví několik zásad, včetně práva na sjednávání kolektivních dohod. Zajistěme, že tuto zásadu bude dodržovat Evropská unie i všechny členské státy.
Ilda Figueiredo
(PT) Paní předsedající, nestačí pouze kritizovat nepřijatelná stanoviska přijatá v rámci rozsudků Evropského soudního dvora, která představují závažný útok na nejzákladnější práva pracovníků. Musíme zajít dále a celkově změnit Smlouvy o EU, aby se zabránilo opakování této situace.
Odmítnutí takzvané Evropské ústavy a návrhu Lisabonské smlouvy v referendech představují jasný důkaz nespokojenosti občanů s touto Evropskou unií, jež devalvuje pracovníky a nerespektuje jejich důstojnost. Vyjadřuji politování nad skutečností, že tato zpráva nedošla ke stejným závěrům ohledně obrany práv pracovníků, přestože kritizuje stanoviska přijatá v rozsudcích Soudního dvora. To však nestačí.
Vladimír Špidla
Dámy a pánové, dovolte mi, abych poděkoval zpravodaji a vám za debatu, která se otevřela, protože je to debata nad tématem mimořádně citlivým a hlubokým. Myslím si, že v debatě zazněla celá řada názorů, se kterými lze polemizovat, a stejně tak zazněla celá řada názorů, které si protiřečily. To mimo jiné zdůrazňuje význam a obtížnost této debaty. Chci zdůraznit několik základních myšlenek. Za prvé, soud v Lucemburku svými rozsudky neoslabil a nezaútočil na základní práva. Nic takového není pravda. Chci také konstatovat, že soud v Lucemburku mimo jiné svou jurisprudencí poprvé konstatoval, že právo na stávku je základním právem. To nebylo doposud v jurisprudenci a v našem právním systému formulováno.
Chci také konstatovat, že v debatě často zaznívala představa, že vysílání pracovníků je záležitost na hranici nových a starých zemí. Konstatuji, že nejvíce pracovníků vysílá Spolková republika Německo. Druhá země, která vysílá velmi mnoho pracovníků, je Polsko, třetí zemí v této řadě je Belgie, čtvrtou Portugalsko. Čili ona idea, že se jedná o pohyb z východu na západ, od nových ke starým, není pravdivá. Stejně tak není pravdivá idea, že součástí vysílání je implicitně sociální dumping. Chci dále také konstatovat, že základní politikou Komise je odmítání a účinné vystupování proti jakékoliv formě dumpingu, sociální dumping nevyjímaje. Stejně tak je politikou Komise zajistit sociální standardy, které byly dosaženy, a nikoliv je oslabovat pod jakoukoliv záminkou a jakoukoliv technikou.
Chci také konstatovat, že na debatě, která byla otevřena na semináři, většina členských států, kterých se týkají rozsudky v případě Laval, Rüffert, nebyla toho názoru, že je správné měnit směrnici. Naprostá většina z nich hledá řešení v rámci aplikace národního práva a řada z nich v této aplikaci postoupila velmi daleko. Chci konstatovat Dánsko, Lucembursko, chci také konstatovat, že podle informací, které mám ze Švédska, by k poměrně významnému rozhodnutí mělo dojít do asi patnácti, čtrnácti dnů, ta otázka je velmi důkladně a velmi důsledně diskutována mezi sociálními partnery a vládou.
Chci také konstatovat, byť je to maličkost, že tzv. zdánlivé firmy založené na poštovní schránce nejsou projevem vysílání pracovníků nebo volného pohybu. Najdete stovky takovýchto případů v rámci vnitřního trhu jednotlivých zemí a je to podle mého názoru otevřená otázka. Další velmi podstatnou věcí, kterou chci zdůraznit, je, že dosavadní rozsudky lucemburského soudu jsou odpovědí na předběžnou otázku. Definitivní rozhodnutí je u národních soudů a u národních soudních autorit.
Dámy a pánové, myslím, že je naprosto nutné zdůraznit, že toto je velmi podstatná otázka. Komise ji sleduje z těch hledisek, o kterých jsme hovořili, a je připravena ke všem krokům, které umožní tuto situaci řešit a které naleznou odpovídající konsensus, protože jak znovu chci zdůraznit, ani v této debatě nebylo zřejmé, jaká je převažující linie. Čeká nás ještě velmi mnoho práce a dovolte mi, abych konstatoval a zdůraznil, že význam sociálních partnerů v tomto směru je nepominutelný.
Jan Andersson
zpravodaj. - (SV) Paní předsedající, rád bych pronesl několik krátkých poznámek:
Mezi úkoly Soudního dvora a námi, jakožto zákonodárci, existuje rozdíl. Soudní dvůr se vyjádřil. Jako zákonodárci musíme nyní jednat, pokud zjistíme, že Soudní dvůr nevyložil právní předpisy, jak bychom si přáli. Ve zprávě tvrdíme, že bychom měli společně s Komisí podniknout opatření. Neměli bychom vyloučit změnu směrnice o vysílání pracovníků, na což také upozorňujeme. Neexistuje konflikt mezi volným pohybem a dobrými sociálními podmínkami. Právě naopak.
Několik slov k pozměňovacím návrhům předloženým skupinou Evropské lidové strany (Křesťanskými demokraty) a Evropskými demokraty. Naneštěstí si při hledání kompromisů často protiřečí. Na jedné straně kritizují jednostranná stanoviska Rady a na straně druhé tato stanoviska vítají. Protiřečí si i hodně jejich pozměňovacích návrhů. Odmítám výjimky pro určité zvláštní země, protože se jedná o evropské problémy, které bychom měli řešit společně. Různé pracovní trhy by měly fungovat vedle sebe.
Souhlasíme s novou Smlouvou, protože problémy s rozsudky vyplývají ze staré Smlouvy. Neodmítám opatření na vnitrostátní úrovni. Taková opatření jsou nezbytná například ve Švédsku a Německu, ale potřebujeme rovněž opatření na evropské úrovni.
Konečně bych rád řekl, že je nyní na Komisi, aby jednala. Nebude-li Komise naslouchat Parlamentu, a zejména hlasům občanů Irska, Německa, Švédska a dalších členských států, bude evropský projekt značně poškozen. Jedná se o jednu z nejdůležitějších otázek týkajících se evropských občanů. Volný pohyb - ano, ale dobré sociální podmínky a žádný sociální dumping. Na tom musíme pracovat, a proto musí být Parlament vyslyšen.
(Potlesk)
Předseda
Rozprava je ukončena.
Hlasování se uskuteční ve středu 21. října 2008.
Písemná prohlášení (článek 142)
Ole Christensen  
písemně. - (DA) Mobilita na evropském pracovním trhu se musí zvýšit. Proto je třeba zaměřit se více na rovné zacházení a nediskriminaci.
Je jedině správné, aby každý, kdo se stěhuje za prací z jedné země do druhé, pracoval za podmínek platných v nové zemi.
Země by měly sledovat, jak uplatňují směrnici o vysílání pracovníků, což bude mít za následek větší jasnost.
Avšak vyžadují rovněž evropská řešení.
Právo na stávku nesmí být upraveno pravidly, podle nichž se řídí vnitřní trh.
Směrnice o vysílání pracovníků musí být přizpůsobena původním záměrům, z nichž vychází. Je třeba, aby měly země možnost vytvářet lepší podmínky pro vysílané pracovníky, než jsou podmínky minimální. Tak zvýšíme mobilitu a rovné zacházení se zaměstnanci a také kolektivní dohody obsahující právo na kolektivní akci.
Richard Corbett  
písemně. - Zpráva pana Anderssona je užitečným příspěvkem k této kontroverzní a z právního hlediska velmi složité diskusi. Zejména jsou vítána doporučení z této zprávy, že by měly členské státy řádně prosazovat směrnici o vysílání pracovníků, a požadavek, aby Komise předložila legislativní návrhy pro řešení právních mezer způsobených rozsudky a pro zabránění jakýchkoli konfliktů ve výkladu práva. Musíme zajistit, aby směrnice o vysílání pracovníků neumožňovala sociální dumping a aby nebyly kolektivní dohody nabourávány pracovníky z jiných zemí EU, kteří by snižovali mzdy a pracovní podmínky v hostitelské zemi.
Neměli bychom obviňovat Soudní dvůr, který pouze objasňuje, co stanoví právní předpisy - koneckonců Soudní dvůr rovněž vydává řadu rozsudků příznivých ze sociálního hlediska -, raději bychom měli zaměřit naši pozornost na nápravu výchozího právního stavu. Sama Komise letos v dubnu prohlásila, že základní právo na stávku a sdružování v odborech nepřeváží nad právem poskytování služeb.
Je klíčové, aby tato zpráva neznamenala konec diskuse. Bude-li to nutné, měli bychom využít naší pravomoci a vetovat novou Komisi, pokud do svého prvního pracovního programu nezahrne nezbytné legislativní návrhy.
Gabriela Creţu  
písemně. - (RO) Ráda bych něco objasnila. Pracovníci z východní části se sociálního dumpingu neúčastní, ani ho nechtějí. Nechtějí se prodávat levně. Naneštěstí náklady na obnovení a opětovný rozvoj pracovní síly jsou na východě i západě srovnatelné. Některé náklady jsou dokonce v Rumunsku vyšší než v jiných oblastech, ale také zde je třeba platit účty.
Odpovědnost za vytvoření této nebezpečné situace na pracovním trhu a za zhoršování pracovních podmínek v Evropské unii nenesou pracovníci, ale ti, kdo vyvíjejí maximální tlak na zrušení stávajících záruk pracovního práva, a to s jediným cílem: maximalizovat zisk za každou cenu, včetně obětování všech hodnot a zásad, jež považujeme za společný přínos evropských společností.
V tomto případě je naší povinností chránit nárok pracovníků z východní Evropy na základní právo: na stejnou odměnu za stejnou práci. Je třeba, aby především socialisté a odbory nevytvářeli falešné rozdělení v rámci skupiny těch, kteří těchto práv dosáhnou pouze za zachování solidarity. Kromě solidarity jim nic nepomůže.
Marianne Mikko  
písemně. - (ET) Volný pohyb pracovníků je jednou ze čtyř svobod vnitřního trhu. Přejeme-li si, aby se Evropa rychleji integrovala, je zásadní, abychom utišili obavy západních pracovníků z pracovníků z Východu, aniž bychom současně pracovní trhy uzavřeli. Naneštěstí přání mnoha západoevropských odborových organizací, tedy opětovné uzavření pracovních trhů novým členským státům, sjednocení Unie neprospěje. Z hospodářského hlediska je nekompetentní dezinformovat pracovníky, vytvářet nedůvěru, a neodpovídá to ani duchu mezinárodní solidarity.
Pohyb pracovních sil je jedním z řešení, jimiž lze překonat její nedostatek v určitých odvětvích. Jsou oblasti, kde je velká potávka po řidičích autobusů, a oblasti, kde je nedostatek kvalifikovaných lékařů. Takový pohyb nesmí být zastaven.
Protože je rovné zacházení jednou ze základních zásad Evropské unie, měl by se volný pohyb pracovníků odehrávat za rovných podmínek. Rozšířená zásada, že jsou zahraniční pracovníci placeni méně než občané hostitelské země, výše uvedenému principu neodpovídá. Souhlasím se zásadou zdůrazňenou v této zprávě - rovné zacházení a stejná odměna za stejnou práci.
Při vysílání pracovníků v rámci Evropské unie je nezbytné zajistit aspoň minimální platy.
Mechanismy ochrany pracovníků se v jednotlivých částech Evropy historicky liší. Je však čas, abychom praxi v této oblasti změnili. Budou-li nyní pracovníci pouze bránit své národní zvláštnosti, dobrovolně se vzdají. Je velmi obtížné vysvětlit nemožnost změny občanům nových členských států za předpokladu, že například Estonsko bylo schopno provést celé acquis communautaire v méně než šesti letech. Ochrana pracovníků je dostatečně vznešeným cílem a měli bychom vyvinout veškeré úsilí o dosažení konsensu.
Siiri Oviir  
písemně. - (ET) Spontánní zpráva, o níž diskutujeme, je nevyvážená a má protekcionistické sklony. Nikdo nezpochybňuje právo na stávku, ale nesmí toho být dosaženo za cenu, že bude ohrožena konkurenceschopnost poskytovatelů služeb.
Dnes jsme diskutovali o konkrétních rozsudcích Evropského soudního dvora, zejména o věcech Laval, Rüffert a Viking Line. Ráda bych upozornila na skutečnost, že žádný z výše uvedených rozsudků neovlivňuje obsah jakékoli kolektivní dohody, která by mohla být podepsána v členských státech, nebo právo na uzavření takové dohody. Právo podniknout kolektivní opatření náleží do působnosti úpravy Smlouvy o založení Evropského společenství, a proto musí být odůvodněny významným veřejným zájmem a být přiměřené.
