Den fælles landbrugspolitik og global fødevaresikkerhed (kortfattet forelæggelse) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Mairead McGuinness for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter om den fælles landbrugspolitik og global fødevaresikkerhed.
Mairead McGuinness
ordfører. - (EN) Hr. formand! Da jeg påbegyndte denne betænkning, stod spørgsmålet om den globale fødevaresikkerhed meget højt på den politiske dagsorden, og nu er det til en vis grad forsvundet fra søgelyset. Men det er bestemt et spørgsmål, som vækker bekymring, fordi der stadig er mere end 1 mia. mennesker i verden, der lider af sult eller fejlernæring. 30 000 børn dør af sult eller fattigdomsrelaterede sygdomme hver dag. Det er forfærdelige tal, som gør spørgsmålet om, hvordan vi producerer tilstrækkelig mad og giver folk adgang til mad, til et centralt emne.
Jeg vil takke Kommissionen for at samarbejde med mig om udformningen af betænkningen og også de mange udvalg her i Parlamentet, navnlig Udviklingsudvalget, som naturligvis var involveret i dens udarbejdelse.
På fire minutter er det umuligt at lade indholdet i betænkningen komme til dets ret, men lad mig fremhæve nogle af de forhold, som jeg finder centrale. For det første har jeg sat den fælles landbrugspolitik og den globale fødevaresikkerhed under samme overskrift for at vise, at vi er gået væk fra den gamle praksis med at tæve den fælles landbrugspolitik og bebrejde den alle dårligdomme i udviklingslandene, at vi nu ved, at den fælles landbrugspolitik har givet de europæiske borgere fødevaresikkerhed, og at den som model kan vise, hvad vi skal gøre for udviklingslandene med hensyn til fødevareproduktion.
Det er meget tydeligt, at vi har ladet landbrugsudvikling falde ned på den politiske og udviklingsmæssige dagsorden i det sidste årti. Engang gik en stor del af vores udviklingsstøtte til stimulering af landbruget og til projekter vedrørende fødevareproduktion. Det er ikke længere tilfældet, selv om vi efter min mening er begyndt igen at fokusere på landbrug, både i EU og globalt, efter fødevarernes prisstigninger.
Det betyder, at vi lader de lande, der har ressourcerne til at producere fødevarer, gøre det for at hjælpe dem og deres små landbrug med at producere fødevarer lokalt, som kan opfylde deres behov. Det omfatter ikke kun levering af de grundlæggende ingredienser til fødevareproduktion, f.eks. såsæd og gødning, men også knowhow, rådgivning og assistance, så de kan producere deres egen mad.
Den kan gøres. Vi har eksempler fra Malawi og andre lande, hvor det er lykkes at vende en situation med ekstrem sult til fødevareproduktion. Det kræver offentlige politiske initiativer. Det kræver også, at EU - i betragtning af den betydelige involvering i udviklingslandene - kraftigt opfordrer landene til at se på deres landbrug og begynde at stimulere fødevareproduktionen i deres egne lande.
Problemet med udbud og efterspørgsel er meget delikat, fordi verdens befolkning vokser - den vil vokse med 40 % inden 2050 - så vi er nødt til at se på disse problemer. Problemet med konkurrence - som vi har oplevet - mellem produktion af fødevarer, foderstoffer og brændstoffer er tydeligvis centralt. Vi skal se på området for forskning og udvikling som drivkraften bag alt dette.
Jeg mener ikke, at vi har gjort nok med hensyn til forskning og udvikling. Vi i Europa havde set hen imod sænkning af fødevareproduktionen og havde derfor måske ikke set på behovet for at undersøge effektiviteten af landbrugsproduktionen og behovet for at producere mere i fremtiden.
Et af de centrale budskaber, jeg vil komme med på den korte tid, jeg har, er, at landbrugere i hele verden kun vil producere fødevarer, hvis de kan opnå en indkomst ved det. Derfor skal der lægges pres på politikerne for at gøre det rigtige, at udforme de politikker, der vil sikre landbrugerne en stabil indkomst. Hvordan gør vi det? Ved at sikre stabile priser og se på omkostningerne ved fødevareproduktion. Medmindre landbrugerne får denne indkomstmæssige tilskyndelse, trækker de sig tilbage.
Jeg vil komme med en advarsel. For godt et år side talte vi om høje varepriser. I dag er der f.eks. overskud af korn på lagrene og intet marked for det. Disse landbrugere vil ikke producere så meget i næste sæson, og det kan forværre det langsigtede problem med global fødevaresikkerhed.
Der er meget i denne betænkning. Jeg håber, at mine kolleger vil støtte den, og jeg takker igen de mange, der har vist så stor interesse for den.
Androulla Vassiliou
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Kommissionen glæder sig over Mairead McGuinness' betænkning og de intense drøftelser, der har fundet sted i de forskellige parlamentsudvalg om elementerne omkring dette særdeles aktuelle emne, der går fra handel til biobrændstoffer, prisovervågning, investeringspolitik, finanskrisen, klimaændringer og vandforbrug i landbruget.
Kommissionen er enig i den brede analyse af årsagerne til fødevarekrisen, der ramte mange udviklingslande i første halvdel af 2008. Kommissionen vil fortsætte med at analysere forbindelsen mellem fødevarepriser og energipriser. Årsagssammenhængen er meget kompleks, da den involverer samspillet mellem en række efterspørgsels- og udbudsfaktorer. Energipriser er kun én af disse faktorer, men en faktor, der har både en direkte og en indirekte indvirkning. Emnet biobrændstoffer er blevet drøftet i detaljer på forskellige møder i Parlamentet. Der er en klar forskel mellem EU's og USA's politik med hensyn til det omfang, hvori kornproduktion anvendes til biobrændstoffer. EU's biobrændstofpolitik reducerer ikke tilgængeligheden af fødevarer, da de anvendte mængder er meget små efter en global skala.
Selv om EU bevæger sig tættere på målet på 10 %, vil indvirkningen på fødevarepriserne være begrænset primært af to årsager: For det første kommer flere og flere biobrændstoffer fra foder, der ikke kan anvendes til fødevarer, eller fremstilles af reststoffer eller affald. For det andet vil effektiviteten af teknikkerne til produktion af biobrændstoffer blive yderligere forbedret, og det gennemsnitlige udbytte kan også forventes at fortsætte stigningen.
En bæredygtig biobrændstofpolitik for EU er generelt en politik for de fattige. Det vil sikre yderligere muligheder for to tredjedele af verdens fattige, som lever i landområder og dermed er afhængige af en landbrugssektor i fremgang. Ikke alle grupper vil opnå fordele i samme omfang. Kommissionen ønsker nøje at overvåge konsekvenserne for fødevaresikkerhed og fødevarepriser.
EU har allerede truffet foranstaltninger, hvad angår den globale fødevaresikkerhed, ved at tilpasse den fælles landbrugspolitik til det ændrede marked og den globale situation. Det sundhedstjek, der for nylig blev vedtaget, vil modernisere, forenkle og strømline den fælles landbrugspolitik og fjerne begrænsninger, der er pålagt landbrugerne, så de bedre kan reagere over for signaler fra markedet og imødekomme nye udfordringer.
Ved aftalen om sundhedstjekket afskaffes udtagning af markafgrøder, mælkekvoter øges gradvist og afskaffes endeligt i 2015, og markedsintervention konverteres til ægte sikkerhedsnet.
Nye udfordringer, f.eks. klimaændring, vandforvaltning, vedvarende energi og biodiversitet, som vil have en indvirkning på udviklingslandene, er også omhandlet heri.
Den fælles landbrugspolitik vil ikke være statisk efter 2013, og den foreløbige forhandling blev allerede indledt på landbrugsministrenes møde i Annecy i september. Den fremtidige fælles landbrugspolitik skal ses inden for rammerne af en bred vision, hvori bæredygtig udvikling, konkurrencedygtighed og global fødevarebalance vil udgøre en integreret del.
Forskellige begivenheder på højt niveau har placeret den globale fødevaresikkerhed højt på den internationale dagsorden. Der er internationalt klar forståelse for og anerkendelse af, at landbrug og udvikling af landområder skal opprioriteres på den politiske dagsorden på nationalt, regionalt og muligvis kontinentalt plan. Vi har f.eks. i detaljer drøftet spørgsmål om landbrug og fødevaresikkerhed på mødet mellem de to kollegier med Den Afrikanske Union i oktober, en forhandling, vi agter at intensivere i det kommende år.
Sidst, men ikke mindst, skal Kommissionen følge op på G8-ledernes erklæring om global fødevaresikkerhed. Inden Rådets vedtagelse af temaprogrammet for fødevaresikkerhed den 16. december havde Kommissionen allerede haft særdeles givtige drøftelser med FN's taskforce på højt niveau.
Kommissionen ser frem til gennemførelsen af den omfattende handlingsramme. Kommissionen er overbevist om, at det globale partnerskab om landbrug og fødevaresikkerhed, der er ved at tage form, vil få en central rolle i forbindelse med gennemførelsen af de forskellige henstillinger i denne betænkning, herunder hvordan landbrugsproduktionen på små landbrug skal støttes, og hvilken type handelspolitikker der skal vedtages for at bidrage til fødevaresikkerheden, navnlig i de mest udsatte samfund.
Eksportbegrænsninger og -forbud skal tydeligvis undgås, og vejen frem er snarere mere end mindre handelsliberalisering. Forbedrede handelsstrømme er en del af løsningen på vej mod fødevaresikkerhed.
Kommissionen håber, at det klare skridt, som de europæiske institutioner har taget, nemlig mobilisering af 1 mia. EUR som supplement til andre finansielle instrumenter, der er øremærket til indsats i fødevarekrisen - både på kort, mellemlang og lang sigt - følges op af andre donorer.
Konferencen i Madrid om fødevaresikkerhed for alle den 26. og 27. januar er bestemt en central begivenhed, hvor forhandlingen kan hæves til et andet niveau, nemlig et niveau, hvor de centrale prioriteter for at løse sultproblemet i verden fastsættes.
Kommissionen vil fortsat spille en proaktiv rolle for at bidrage til den globale fødevaresikkerhed, og McGuinness-betænkningen har bestemt været en god analyse, der rummer muligheder, som EU og det bredere internationale samfund bør overveje.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted tirsdag kl. 12.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Kader Arif  
skriftlig. - (FR) Parlamentets indsats i kølvandet på fødevareurolighederne har betydet, at 1 mia. EUR er blevet frigivet til bekæmpelse af fødevarekrisen. Når vi ser bort fra denne nødforanstaltning, vil jeg gerne understrege behovet for en langsigtet international strategi, der er baseret på lokale landbrug og subsistenslandbrug, og som er passende i forhold til befolkningernes behov og områdernes potentiale.
Stigningen i verdensbefolkningen, den globale opvarmning, den ukontrollerede produktion af biobrændstoffer og den aggressive spekulation er blandt mange faktorer, der øger presset på landbrugsmarkederne. Disse elementer viser, at krisen ikke vil være kortlivet, og at de offentlige politikker som helhed skal genovervejes med henblik på at forbedre produktionsmetoderne og reguleringen af de internationale markeder.
Jeg mener, at den fælles landbrugspolitik efter en udglatning af dens fejl og mangler kan blive et eksempel på en effektiv, retfærdig og ansvarlig politik, som kan imødekomme fødevareudfordringen og samtidig forene økonomi, samfund og miljø. Den bør også hjælpe udviklingslandene gennem deling af europæiske teknikker samt europæisk viden og erfaring. Europa skal dog først og fremmest arbejde for at reformere de internationale handelsregler, så de ikke er i strid med landenes ret til at støtte deres landbrug med henblik på at garantere fødevaresikkerhed.
Katerina Batzeli  
skriftlig. - (EL) Internationale og regionale aftaler har indtil videre ikke kunnet normalisere markedsudbuddet og -forsyningen eller sikre gennemsigtige og stabile priser for landbrugsprodukter.
Reguleringen af landbrugsmarkederne bør baseres på en langsigtet strategi med effektive foranstaltninger og organisering og information af producenter med hensyn til markedstilstanden og -udsigterne.
Det grundlæggende princip i en sådan politik er at etablere et indkomstsikkerhedsnet mod risici og kriser som følge af enten ugunstige naturforhold eller markedsforvridninger og et usædvanligt langvarigt og udbredt prisfald.
Der er behov for integrerede og effektive politikker, f.eks.:
europæiske og internationale systemer til overvågning af produktionen og markedet som et tidligt varslingssystem, der kan identificere produktionstendenser
en oversigt over de globale fødevarereserver
et europæisk system til overvågning af markedet og registrering af ændringer i priser på landbrugsprodukter og input, der kan kombineres med et tilsvarende internationalt system FAO-regi.
Det ville også være en god idé, hvis den kommende Doha-aftale omfattede nødsituationer, hvorunder fødevarehjælp kan ydes, fordi de nuværende bestemmelser ikke er bindende.
Constantin Dumitriu  
De konklusioner om global fødevaresikkerhed, som Mairead McGuiness drager i sin betænkning, er nu også evidente i Rumænien. Vi står over for en stigning i priserne på alle basale fødevarer som følge af devalueringen af den nationale valuta, stigningen i råvarepriserne og forarbejdningsvirksomhedernes lån.
Som følge af den globale opvarmning har vi desuden oplevet, at flere og flere afgrøder er blevet ødelagt af naturkatastrofer. Landbrugerne fra de nye medlemsstater er faktisk de dårligst stillede i disse situationer, da det niveau af tilskud, som de modtager, er lavere end i de øvrige medlemsstater.
Derfor har jeg på baggrund af ændringsforslagene opfordret Kommissionen til at undersøge muligheden for at etablere bestemte interventionsmekanismer på fællesskabsniveau uafhængigt af eventuel støtte til høstforsikring med henblik på at forebygge og bekæmpe virkningerne af den globale opvarmning.
De EU-standarder, der pålægges fødevareproducenter, er strenge, og derfor er fødevarepriserne høje i EU. Jeg er dog på det kraftigste overbevist om, at landbruget kan være affyringsplatformen for genrejsningen af de europæiske økonomier, som er ramt af den globale krise, og udviklingen af vedvarende energikilder kan have en positiv indvirkning på landbrugets fødevaresektor.
Hvis vi træffer de nødvendige forholdsregler, kan vi skabe vækst i produktionen af biobrændstoffer uden at bringe miljøet eller de nødvendige globale fødevarelagre i fare.
Roselyne Lefrançois  
skriftlig. - (FR) Denne betænkning om den fælles landbrugspolitik og den globale fødevaresikkerhed har givet os en fantastisk mulighed for at overveje, hvordan vi kan sikre, at europæisk landbrug spiller en fuld rolle for at skabe balance i jordens fødevarer. Selv om fødevarebehovet fortsat stiger i verden, er den andel af udviklingsstøtte, som er afsat til landbruget, f.eks. konstant faldet siden 1980'erne. Derfor har jeg fremsat en række ændringsforslag i Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter med henblik på at gøre denne betænkning mere ambitiøs og navnlig foreslå, at Kommissionen vedtager en omfattende strategi for fødevaresikkerhedsspørgsmål, hvilket vil gøre EU's fællesskabspolitikker mere ensartede som helhed.
Det glæder mig, at der i denne tekst lægges vægt på den fælles landbrugspolitiks vigtige rolle for at sikre fødevaresikkerhed, men jeg beklager, at ordføreren går ind for i højere grad at tilpasse landbrugspolitikken til markedet, og at hun beskylder miljøbeskyttelsesinitiativer for at være ansvarlige for en reduktion i landbrugsproduktionen i Europa. Denne erklæring er efter min mening fuldstændigt forkert. Jeg mener tværtimod, at det er nødvendigt at tage fat om problemet med klimaændringer for at udvikle nye modeller med henblik på at producere mere og bedre.
Véronique Mathieu  
skriftlig. - (FR) I dag skal EU omgående forbedre fødevaresikkerheden og imødekomme væsentlige udfordringer. For det første skal landbrugsproduktionen fordobles på 30 år, idet verdens befolkning vil nå op på 9 mia. mennesker i 2050. Det er et faktum, at 860 mio. mennesker stadig sulter. En sådan udvikling skal være bæredygtig og skal først og fremmest baseres på lokale landbrug.
De enorme udsving i de globale fødevarepriser og tilstrækkelig forvaltning af de globale lagre udgør endnu en udfordring. For at sikre de europæiske landbrugere en fair indkomst støtter jeg idéen om forsikringer, der giver landbrugerne en højere dækning mod prisudsving, og initiativet med etablering af et globalt system for fødevarelagre.
Endelig er EU i lyset af den øgede handel med dyr og planter forpligtet til at gennemføre en effektiv strategi for at forebygge sundhedskriser i Europa. Denne strategi skal være baseret på forebyggelse, sporbarhed og effektiv indsats. I den henseende vil Ministerrådets nylige beslutning om at styrke og harmonisere importkontrolordningerne betyde, at vores borgere for bedre garantier for kvalitet af levnedsmidler.
Landbruget spiller nu mere end nogensinde før en central rolle, når det gælder vækst og udvikling. Vi skal derfor beskytte det for enhver pris!
Daciana Octavia Sârbu  
Den globale fødevarekrise, der er forårsaget af den konstante stigning i prisen på majs, hvede og energi, væksten i verdens befolkning og klimaændringer, har antændt en række optøjer og uroligheder, som kan destabilisere lande og regioner i hele verden, hvis de ikke snart løses. Det foruroligende er kløften mellem tilvæksten i befolkningen, som kan nå op på mere end 9 mia. mennesker inden 2050, og reduktionen i de globale fødevarelagre. En situation af denne type vil højst sandsynligt bevirke, at konflikter om olie erstattes af konflikter om drikkevand og fødevarer eller en kamp for overlevelse. I øjeblikket er EU den største donor af humanitær støtte, men fødevarelagrene er ved at være tomme, og udviklingslandene, navnlig i Afrika, har brug for mere støtte som hjælp til at bekæmpe fattigdom og kronisk sult. Reduktion af landbrugets afhængighed af fossile energikilder, brug af organiske produkter, dyrkning af frugtbare jorde og tilpasning af den fælles landbrugspolitik til fødevarekrisen er nogle af de centrale elementer, der skal overvejes for at bryde denne fastlåste situation.
Csaba Sándor Tabajdi  
skriftlig. - (HU) Det vigtigste spørgsmål, som landbrugssektoren i Europa står overfor i 2009, er, hvordan den globale økonomiske krise vil påvirke betingelserne for produktion og forbrug af landbrugsprodukter. Spørgsmålet vil være et centralt emne for "Second Hungarian Agrarian Academy", som jeg tilrettelægger sammen med statssekretær Zoltán Gőgös fra det ungarske ministerium for landbrug og udvikling af landområder den 17. april 2009 i byen Pápa. Siden 2006 er prisen på majs steget til det tredobbelte, og prisen på hvede er steget med 180 % på det internationale marked, mens fødevarepriserne generelt er steget med 83 %. I 2050 vil verdens befolkning være vokset til 9 mia., og for at imødekomme deres behov skal vi fordoble landbrugsproduktionen. Dagene med billig mad er derfor ovre. Det er derfor særdeles vigtigt, at vi bevarer og om muligt øger EU's landbrugskapacitet. Det er uacceptabelt, at landbrugsproduktionen er faldet i EU som følge af sektorreformerne af den fælles landbrugspolitik. Gode eksempler på dette er sukkerreformen, der har bevirket, at den ungarske sukkerindustri er forsvundet, og tilskuddene til rydning af vinmarker inden for rammerne af vinreformpolitikken. Adskillelsen af direkte landbrugsfinansiering og produktion leder ligeledes i denne retning.
Vi skal finde den rigtige balance mellem fødevareproduktion og fremstilling af biobrændstoffer, og sidstnævnte må ikke true den globale fødevaresikkerhed. USA's bioethanolprogram bidrog væsentligt til fødevareprisernes himmelflugt i 2008. Ud fra disse erfaringer skal EU genoverveje de tidligere tilsagn med hensyn til biobrændstofforhold. Jeg opfordrer endelig til hurtig indsats på EU-plan mod etableringen af monopoler i fødevaredetailhandelen med henblik på at beskytte producenterne.
Silvia-Adriana Ţicău  
Stigningen i energipriser, ugunstige meteorologiske begivenheder og stigningen i energiefterspørgslen som følge af befolkningstilvæksten på verdensplan har skabt høje fødevarepriser. Jeg opfordrer indtrængende Kommissionen til at undersøge forbindelsen mellem høje fødevarepriser og stigende energipriser, navnlig med hensyn til de anvendte brændstoffer.
Landbrugssektoren skal forbedre dens energieffektivitet. Forøgelse af andelen af afgrøder til biobrændstof og brug af vedvarende energi kan have en positiv indvirkning på landbruget og fødevaresektoren, som er blevet ramt af høje priser på gødning og pesticider samt de øgede priser på behandling og transport. Jeg opfordrer indtrængende Kommissionen til nøje at overvåge virkningerne af øget produktion af biobrændstoffer i EU og i tredjelande, hvad angår ændringer i arealanvendelse, fødevarepriser og adgang til fødevarer.
Incitamenter til fremme af bæredygtig dyrkning af energiafgrøder bør ikke bringe fødevareproduktionen i fare. Der er efter min mening behov for landbrugsforskning for at sætte skub i landbrugets produktivitet. Jeg opfordrer også medlemsstaterne til fuldt ud at udnytte de muligheder, der tilbydes i den henseende i det syvende rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling, og til at vedtage foranstaltninger, der kan forbedre landbrugets produktion på en bæredygtig og energieffektiv måde.
