
(1) 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Rådet om det irske formandskabs program.
Af årsager, som jeg ved, at De vil forstå, er jeg særlig glad for at kunne give ordet til Irlands statsminister, hr. Ahern, på vegne af Rådet.
Ahern, Bertie,
Hr. formand, ærede medlemmer af Europa-Parlamentet, hr. formand for Kommissionen, mine damer og herrer, det er mig en ære og en glæde i dag over for Parlamentet at redegøre for, hvordan det irske formandskab har til hensigt at tilrettelægge sit arbejde.
Inden da vil jeg takke Dem for den modtagelse, De gav Irlands præsident fru McAleese under hendes besøg i november sidste år. Den varme modtagelse, hun fik, blev værdsat i Irland.
Vi har valgt temaet (europæere, der arbejder sammen) for vores formandskab. Det afspejler den opfattelse, at EU's folk indgår i et partnerskab og sammen bestræber sig på at nå visse fælles mål og målsætninger. Det er nødvendigt, at alle indgår i samarbejdet, hvis vi skal nå vores mål. Jeg ved, at jeg kan have tillid til, at Europa-Parlamentets medlemmer vil arbejde sammen med os til EU's fælles bedste i den periode, vi varetager formandskabet.
Det er Irlands sjette formandskab. Vi overtager hvervet på et tidspunkt, der er præget af store historiske udfordringer. Men vi har forberedt os godt på det, der ligger forude. Målet for vores formandskab er at opnå resultater, der har en gunstig indvirkning på europæernes hverdag. Som alle andre lande, der varetager formandskabet, ønsker vi at føje endnu et kapitel til succeshistorien om EU.
Denne opgave fortjener vores fulde opmærksomhed, og vi har alle en rolle at spille. Parlamentet er den eneste institution, der har et direkte folkeligt mandat. Det er af central betydning for Unionens effektivitet, succes og konkrete resultater. Et godt forhold mellem Rådet og Parlamentet er selvsagt en forudsætning for, at Unionen kan fungere tilfredsstillende.
Valget i juni betyder, at vores samarbejde vil blive kortere end normalt. Vi er derfor som formandskab fuldstændig indstillet på at indgå i et meget intensivt samarbejde med Parlamentet på alle niveauer, således at vores interaktion bliver så konstruktiv og så produktiv som muligt. Parlamentsformand Pat Cox - hvis ledelse af Parlamentet vi er enormt stolte af i Irland - har forsikret mig om, at Parlamentet er rede til at spille sin rolle fuldt ud.
Vi har mange vigtige opgaver foran os. Vi bør som europæere arbejde sammen for at sikre, at Unionen kan drage fordel af det globale økonomiske opsving. Vi må etablere et miljø, der kan skabe flere og bedre job for vores folk. Vi bør træffe de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at vores borgere kan leve og bevæge sig frit og sikkert inden for hele EU. Og vi bør sikre, at Unionen kommer til at spille en positiv og konstruktiv rolle i verden.
Det irske formandskab er det første, der kommer til at opleve en fuldstændig gennemførelse af Det Europæiske Råds afgørelser fra Sevilla om en mere kohærent og strategisk tilgang til vores arbejde. Vores program er følgelig foreneligt med og ligger i forlængelse af det årlige arbejdsprogram, som vi har fastlagt i samarbejde med det kommende hollandske formandskab. Det er desuden i overensstemmelse med det flerårige strategiske program for 2004-2006. Forberedelsen af etårige og flerårige programmer med Nederlandene og de fire efterfølgende formandskaber har været en ny fremgangsmåde og et konkret eksempel på europæere, der arbejder sammen.
Vi befinder os i en periode, hvor Unionen undergår historiske forandringer. Vi må forberede os på det, fremtiden bringer. Vi ønsker en Union, der er mere demokratisk, som i højere grad kan drages til ansvar, og som er mere gennemskuelig og effektiv. Vi må sikre, at Unionen er og opfattes som værende så tæt på borgerne som muligt. En ny forfatning er en afgørende forudsætning herfor. Det Europæiske Konvent gjorde en bemærkelsesværdig indsats og forelagde et udmærket udkast. Jeg takker inderligt alle, der har bidraget til denne proces, og i særdeleshed Europa-Parlamentets repræsentanter, der tilførte konventet stor vitalitet og megen viden. Jeg har stor forståelse for, at Parlamentet tillægger det stor betydning, at forfatningsprocessen bringes til en vellykket og hurtig afslutning. I forbindelse med de kontakter, jeg har haft med flere parlamentsmedlemmer siden Det Europæiske Råd i Bruxelles, har jeg klart tilkendegivet, at vi ønsker at bringe regeringskonferencen til en hurtig og succesrig afslutning.
De kan være forvisset om, at jeg har forstået budskabet og deler Deres opfattelse.
Jeg takker det italienske formandskab for det udmærkede arbejde, det udførte under dets formandsperiode, og jeg ønsker at takke det for den støtte og bistand, det har ydet vores formandskab. Vi håbede alle, at vi kunne være nået til enighed sidste måned og blev skuffede, da det ikke lykkedes. Det er nu op til Irland at sikre yderligere fremskridt. Vi har taget udfordringen op, og vi vil gøre alt, hvad der står i vores magt, for at klare den. Vi er fast besluttet på at gøre alt, hvad vi kan, for hurtigst muligt at nå frem til en eventuel aftale. Det vil så vise sig, om det bliver muligt under vores formandskab. Vi ved, hvilke emner der fortsat ikke er enighed om. Der er blevet fremlagt forskellige løsningsforslag. Men i sidste instans forudsætter et kompromis, at der skabes tilstrækkelig fælles politisk vilje hertil.
Jeg er overbevist om, at det grundlæggende er i Unionens og borgernes interesse, og i særdeleshed i de enkelte - nye og gamle såvel som store og små - medlemsstaters interesse. En ny forfatning ville i højere grad gøre det muligt for Unionen at opfylde borgernes krav og forventninger. Den ville give Unionen mulighed for at spille en mere kohærent og effektiv rolle udadtil. På den anden side vil en uforholdsmæssig lang forsinkelse mindske vores troværdighed og svække vores anseelse. Stilstand er ikke en option for nogen af os.
Jeg har påtaget mig at foretage omfattende høringer og aflægge rapport for Det Europæiske Råd i marts. Denne høringsproces er allerede i gang. Jeg har haft samtaler med flere kolleger i Det Europæiske Råd. De har alle tilkendegivet, at de ønsker at hjælpe os med at finde en vej frem. Jeg vi fortsat sammen med dem udforske mulighederne herfor. Jeg håber at kunne aflægge en så fyldestgørende rapport som muligt i marts måned.
Jeg kan forsikre Parlamentet om, at hvis mine høringer viser, at der er en reel mulighed for at nå til enighed, vil jeg øjeblikkeligt udnytte den. Jeg giver Dem endnu en gang tilsagn om, at det irske formandskab vil gøre alt, hvad det kan, for at nå videre og fremme en konsensus, så længe vi varetager formandskabet.
Dette emne vil få førsteprioritet under vores formandskab.
Forhandlingerne om de fremtidige finansielle overslag vil få afgørende betydning for, hvilken form og retning den udvidede Union vil tage. Vi ser frem til at indlede drøftelserne herom, når Kommissionen har forelagt sin meddelelse senere på måneden. Vores mål vil være at samle medlemsstaternes umiddelbare reaktioner og arbejde på at sikre, at Det Europæiske Råd til foråret når til enighed om tidsplanen for og afviklingen af forhandlingerne. 
Det irske formandskab indleder sit arbejde i en Union med 15 medlemsstater og afslutter det i en Union med 25 medlemsstater. Det er et ganske særligt privilegium at varetage formandskabet i en periode, der har så stor historisk betydning. Vi glæder os til at hilse de nye familiemedlemmer velkommen ved en officiel ceremoni i Dublin den 1. maj. Vi har til hensigt at gøre det til en virkelig velkomst i Irland. Man er i færd med at arrangere EU-kulturbegivenheder, og en virkelig udveksling vil finde sted mellem det lokale og det internationale miljø.
Vi håber, at den formelle udvidelse af EU bliver så ubesværet og vellykket som muligt. At få udvidelsen til at fungere er af afgørende betydning for os. At integrere de nye medlemsstater og sikre, at Rådet fortsat fungerer korrekt, vil blive prioriteret meget højt. Vi vil gå videre med agendaen for den kommende udvidelse. Vi vil prioritere arbejdet i forhold til Rumænien og Bulgarien, idet målet er at afslutte forhandlingerne i år.
Vi hilser også Tyrkiets indsats for at opfylde de fastsatte kriterier velkommen, idet der er udsigt til, at der vil blive truffet en afgørelse herom på Det Europæiske Råd i december i år. Jeg er overbevist om, at Cyperns tiltrædelse fortsat vil skabe grundlag for en helhedsløsning, således at det bliver en forenet ø, der tiltræder EU den 1. maj. Vi glæder os over de seneste dages tegn på fremskridt. Formandskabet støtter fuldt ud De Forenende Nationers generalsekretærs centrale rolle i denne proces. Jeg anmoder indtrængende alle parter om i den kommende tid på afgørende vis at efterkomme deres tilsagn om at forhandle sig frem til en løsning på grundlag af generalsekretærens forslag.
Den nye udvidede Union bør arbejde for alle sine folk. Derfor har det irske formandskab placeret vækst og social samhørighed centralt i sit arbejdsprogram. For fire år siden nåede vi til enighed i Lissabon om målet om at gøre EU til verdens mest konkurrencedygtige og dynamiske, videnbaserede økonomi. Lissabon-dagsordenen er den mest velegnede mekanisme til at nå dette mål i en krævende og konkurrencepræget global sammenhæng. Det er disse midler, medlemsstaterne og de europæiske institutioner kan anvende i deres fælles indsats for at udvikle den europæiske økonomi, øge beskæftigelsen, sikre social beskyttelse og en bæredygtig fremtid for os alle.
Næste år vil vi være nået halvvejs til 2010, som er datoen for den endelige gennemførelse, som Det Europæiske Råd i Lissabon fastsatte i marts 2000. Vi er allerede nået ret langt. Vi har konstateret fremskridt inden for forskning og udvikling, finansielle tjenesteydelser, liberalisering af energimarkederne, telekommunikation, miljøbeskyttelse og reguleringsjusteringer. Det er nu betydeligt lettere for arbejdstagere og studerende at bevæge sig rundt i EU og få adgang til job eller uddannelse. Det er desuden lettere at oprette og drive en lille virksomhed, forbrugerne nyder allerede godt af billige telefonsamtaler, og der er foretaget signifikante undersøgelser vedrørende lighed og social beskyttelse. Og EU's indsats til fordel for miljøet betyder en renere og mere sikker verden for vores børn og børnebørn. Til trods for disse resultater står det mere og mere klart, at vi skal op i tempo, hvis vi ønsker at sikre Europa verdens mest konkurrencedygtige økonomi i 2010.
Vi havde til hensigt at bruge Det Europæiske Råds forårsmøde i år til at sætte fornyet fokus og fart på Lissabon-dagsordenen. Vi glæder os i denne forbindelse til, at Kommissionen i næste uge offentliggør sin rapport om Det Europæiske Råds forårsmøde. Der er visse tegn på en forbedring af den økonomiske situation i Europa såvel som internationalt. Det er afgørende, at vi udnytter det bedst muligt. Vi bør i højere grad sikre, at de enkelte medlemsstater gennemfører de reformer og lovgivningsændringer, der allerede er vedtaget, hvis de skal give det fulde sociale og økonomiske udbytte. Vi bør også til stadighed gennemføre nye reformer. Opretholdelse af status quo vil ikke forbedre Europas økonomiske situation, konkurrencedygtighed eller beskæftigelse.
Jeg har skrevet til Dem, hr. formand, og til mine kolleger i Det Europæiske Råd og redegjort for min tilgang til Lissabon-dagsordenen og de nøgleelementer heri, som jeg har til hensigt at fokusere på under Det Europæiske Råds forårsmøde. Vi vil helt klart i det væsentligste fokusere på bæredygtig vækst og beskæftigelse af høj kvalitet.
Jeg håber, at Det Europæiske Råds forårsmøde vil give anledning til en virkelig drøftelse af Europas mest presserende økonomiske og sociale problemer. Investeringer i fysisk og menneskelig kapital og opretholdelse af høje vækstrater i hele den europæiske økonomi samt sikring af den makroøkonomiske stabilitet er blot nogle af udfordringerne. 
Konkurrencedygtigheden er fortsat en af Europas største udfordringer. Selv om det indre marked så absolut har været en af Unionens vigtigste succeser, ser vi en yderligere udvikling af servicesektoren som hoveddrivkraften bag vækst og øget beskæftigelse.
Den største udfordring for Europa er nok det akutte behov for at skabe flere og bedre job. Vi glæder os over, at der med rapporten fra den af Wim Kok ledede Taskforce for Beskæftigelse er blevet sat fokus på dette problem, og at de praktiske og landespecifikke elementer er blevet belyst. Vi vil bygge videre på beskæftigelsesretningslinjerne og indgå i et samarbejde med vores europæiske partnere, Parlamentet og Kommissionen, om at sikre virkelige fremskridt.
Arbejdsmarkedsdialogen vil være til stor gavn i denne forbindelse. Jeg glæder mig til under vores formandskab at indgå i et samarbejde med arbejdsmarkedets parter i Europa på det sociale trepartstopmøde i marts og i andre forbindelser samt til at fremme inddragelse af dem i gennemførelsen af Lissabon-strategiens hovedmålsætninger.
Inden vi forlader Lissabon-dagsordenen, skal jeg desuden påpege, at 2005 vil give en enestående mulighed for en midtvejsevaluering af den samlede proces. Det er en stor udfordring at sikre, at vi holder kursen og gennemfører Lissabon-målene under de nye omstændigheder. Det irske formandskab vil bidrage til en meningsfyldt evaluering af dagsordenen i samarbejde med vores partnere, herunder det kommende formandskab.
De sidste 50 år har vi i Europa skabt et område med fred og velfærd. Vi har desuden skabt et fælles marked, hvor vores folk kan handle og gøre forretninger uden hindringer. Vi må sikre, at de friheder, vi har opnået, ikke udnyttes af kriminelle elementer til ulovlig vinding. Irland varetager formandskabet og vil i denne forbindelse arbejde for størst mulig frihed og sikkerhed for alle borgere i EU.
Hvad angår de retlige og indre anliggender, vil vi fokusere på en fuldstændig gennemførelse af de resterende bestemmelser i Amsterdam-traktaten og det bredere Tampere-program som ajourført efterfølgende af Det Europæiske Råd. De vil omfatte et bredt spekter af emner, herunder asylret, indvandring, politimæssigt og strafferetligt samarbejde og civilretligt samarbejde. Det Europæiske Råd i juni vil sandsynligvis iværksætte en evaluering af Tampere-progammets resultater med det formål at indlede en videreudvikling af Unionens politik for retlige og indre anliggender. Vi vil også fokusere på det praktiske politisamarbejde. Vi vil lægge vægt på bekæmpelsen af narkotikahandel, organiseret kriminalitet og ulovlig indvandring.
Unionen beskæftiger sig i dag i sandhed med et bredt spekter af udenrigspolitiske spørgsmål og har vidtfavnende og indgående kontakter med sine partnere verden over. EU er i enhver forstand en global medspiller. Under vores formandskab vil vi fokusere på en række nøgleområder og søge at sikre en effektiv gennemførelse af Unionens internationale forpligtelser. Vi ønsker at indgå i et tættere samarbejde med FN. Vi ønsker især at støtte FN's generalsekretærs reformindsats og vil arbejde på at udforme et positivt og progressivt EU-input til panelet på højt plan om trusler, udfordringer og ændringer.
Jeg er meget glad for, at Parlamentet har besluttet at tildele Sakharov-prisen til FN's generalsekretær. Hr. Annans deltagelse i Europa-Parlamentets plenarmøde senere i denne måned udgør en klar tilkendegivelse af, at effektivt multilateralt samarbejde er et grundlæggende princip i Unionens udenrigspolitik. Rådet vil være repræsenteret ved udenrigsminister Cowen ved denne vigtige begivenhed.
Vi vil også arbejde på at fremme EU-FN-samarbejdet om krisestyring. EU og FN er naturlige partnere. Under det italienske formandskab undertegnede Unionen sammen med FN en erklæring om samarbejde i forbindelse med krisestyring. Udfordringen for vores formandskab er den konkrete gennemførelse heraf.
Den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik er Unionens bidrag til konfliktforebyggelse og krisestyring. Vi vil under vores formandskab også arbejde på at forbedre Unionens krisestyringskapacitet. Europa og verdenssamfundet vil i fællesskab bekæmpe spredning af masseødelæggelsesvåben og fremme nedrustning.
Vi vil i vores formandsperiode søge at finde konkrete og nye metoder til fremme af menneskerettighederne verden over. Vi vil vedtage EU-retningslinjer for støtte til menneskerettighedsforkæmpere. Vi har desuden til hensigt at gennemføre EU's strategi om børn i væbnede konflikter.
Sidste år opstod der alvorlige spændinger og uoverensstemmelser angående Irak på tværs af Atlanten såvel som inden for Europa. Verden er et bedre og mere sikkert sted at være, når EU og USA arbejder sammen og sammen sætter deres betydelige energi og omfattende ressourcer ind på at nå fælles mål baseret på fælles værdier. USA har understreget betydningen af at arbejde med nøglepartnere, herunder Europa. Vi vil fortsat i forbindelserne mellem EU og USA fokusere på det, vi kan og bør gennemføre sammen. Vores mål vil være at høre og samarbejde med USA om en bred vifte af politiske såvel som økonomiske spørgsmål, der berører os alle. Vi har til hensigt at indgå i et særligt nært samarbejde med USA inden for områder som Mellemøsten, Irak, Afghanistan og konkret multilateralt samarbejde samt de omfattende handelsmæssige og økonomiske spørgsmål. Vi er ikke altid enige, men vi kan og bør koncentrere os om de områder, hvor vores samarbejde er til gensidig fordel for vores borgere og det internationale samfund som sådan.
EU værdsætter sine forbindelser med alle lande i Syd- og Nordamerika, hvilket giver sig udslag i, at EU vil afholde et topmøde med USA, Canada, de latinamerikanske lande og landene omkring Stillehavet under vores formandskab. Disse møder vil give en afgørende mulighed for at styrke vores indbyrdes forbindelser.
I Mellemøsten vil vi fortsat fremme implementeringen af køreplanen som udgangspunkt for en videre udvikling i retning af en retfærdig og varig tostatsløsning. Vores deltagelse i kvartetten vil være baseret på dette princip, og vi vil i nært samarbejde med vores partnere søge at sikre fremskridt i fredsprocessen. Irlands udenrigsminister Brian Cowen rejser i sin egenskab af formand for Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) til Mellemøsten i aften.
Udvidelsen puster nyt liv i Unionens strategiske forbindelser med Rusland. Vores sikkerhed og velfærd er i stadig højere grad interrelateret, og vi må nødvendigvis sikre et effektivt samarbejde. Topmødet mellem EU og Rusland under vores formandskab giver lejlighed til at afstikke kursen for vores fremtidige forbindelser.
Angående konfliktforebyggelse ønsker vi især at fokusere på de ikke-statslige organisationers og civilsamfundets rolle inden for konfliktforebyggelse. Vi ønsker også at inddrage støtte til konfliktforebyggelse i vores forhold til og dialog med resten af verden. Det er især relevant i forhold til Afrika. 290 millioner mennesker lever under fattigdomsgrænsen i Afrika syd for Sahara. 30 millioner skønnes inficeret med hiv/aids. Over et dusin konfliktsituationer forværrer blot denne humanitære krise. Vi må i samarbejde med vores afrikanske partnere arbejde på at finde en samlet løsning på disse problemer. Vi vil under vores formandskab søge at støtte afrikansk ledede initiativer til tackling af de kolossale udfordringer, Afrika står over for.
Jeg finder det ønskeligt at sikre større konvergens mellem udenrigspolitikken og udviklingspolitikken, hvilket vil indgå som et led i vores tilgang. Unionen bør spille en væsentlig rolle i forhold til de store udviklingsspørgsmål såsom bekæmpelse af smitsomme sygdomme og miljøforringelse. Unionen bør fremstå som et eksempel til efterfølgelse i forbindelse med udviklingen i retning af de opstillede millenniumudviklingsmål og skabelsen af en mere retfærdig og stabil verdensorden.
Vi må også lade vores nærmeste naboer være omfattet af den sikkerhed, stabilitet og velfærd, vi har i EU. Efter udvidelsen den 1. maj vil der bo 385 millioner mennesker i landene op til Unionens ydre lande- og søgrænser. Vi vil i kraft af vores initiativ til fordel for et godt naboskab fremme forbindelserne med landene mod øst og syd på grundlag af værdier om demokrati, respekt for menneskerettighederne og overholdelse af retsstatsprincipperne.
Unionen er nået frem til en fælles forståelse med landene i Vestbalkan om, at deres fremtid ligger inden for EU. Som formandskab ønsker vi en fuldstændig gennemførelse af den dagsorden, der blev vedtaget sidste juni på topmødet i Thessaloniki mellem EU og landene i Vestbalkan. Hvor hurtigt vi opnår fremskridt nu, afhænger af de demokratisk folkevalgte regeringer i regionen. Unionen vil støtte deres bestræbelser på at gennemføre omfattende og vidtrækkende reformer.
Vi tilstræber også en multilateralt vinklet handelspolitik. EU har siden Cancún overvejet, hvilken vej vi bør gå for at sikre en vellykket genoptagelse af Doha-udviklingsdagsordenen. En vellykket afslutning af den igangværende forhandlingsrunde er afgørende for den økonomiske vækst og udvikling i verden på længere sigt. Formandskabet vil sammen med Rådet og Kommissionen forsøge at opnå afbalancerede resultater inden for disse forhandlinger.
Unionens forbindelser med Asien er et nøgleelement i vores plan. Vores indsats i regionen vil gøre sig gældende på alle niveauer. Vi vil videreføre den politiske dialog med samtlige lande, bl.a. på et EU-Asien-møde på udenrigsministerplan i april. Vi håber desuden at holde et topmøde mellem EU og Japan i løbet af vores formandsperiode.
Som tidligere anført glæder det irske formandskab sig til at arbejde tæt sammen med Parlamentet i de kommende måneder. Det er vigtigt, at vi skaber et effektivt samarbejde, og at vi starter øjeblikkeligt. Der er en række vigtige sager, som kræver et nært samarbejde, hvis vi skal nå tilstrækkeligt langt inden for den tidsfrist, vi er underlagt. Særligt vigtige er drøftelserne om medlemmernes statut. Jeg beundrer hr. Cox' personlige engagement i fuldførelsen af disse drøftelser. Parlamentet stemte i december og skabte grundlaget for, at vi sammen kunne gå videre og nå til enighed om en aftale, som institutionerne har ventet alt for længe på. Det irske formandskab håber, at vi hurtigt vil kunne afslutte denne sag, og gør alt, hvad det kan, for at opnå et positivt resultat.
Efterhånden som vi bevæger os længere ind i det 21. århundrede, er jeg ikke i tvivl om, at Unionen fortsat vil udvikles og vokse i bredden og i dybden. Unionen bør tage nye udfordringer op og udnytte de nye muligheder, der byder sig. Vi vil fortsat have en sund debat og forskellige anskuelser. Vi vil fortsat arbejde under hensyntagen til denne berigende mangfoldighed. Vi bør tackle disse udfordringer og favne disse muligheder sammen forenet af vores fælles interesse i, at Unionen bliver en succes.
EU's oprindelige grundlæggere fandt inspiration i drømmen om en fremtid, hvor europæerne aldrig igen skulle slå hinanden ihjel i deres kamp om ressourcer, territorier eller overbevisninger, en fremtid, hvor europæerne aldrig mere ville blive delt. I år vil den drøm om et helt og helet Europa komme et skridt nærmere.
Grundlæggerne drømte også om et Europa, hvor et endnu tættere samarbejde kunne give folkene endnu større sikkerhed og velstand. Jeg står i dag frem her i Parlamentet og bekræfter min tro på denne drøm. Jeg kommer fra et land, hvor medlemskab af EU - en Union, som vi har bidraget til at skabe - har gjort det muligt at udvikle og få et blomstrende udbytte af vores potentiale. Jeg ønsker det samme for de nye medlemsstater.
Seks måneder er ikke lang tid. Men jeg lover, at det irske formandskab på alle måder vil bestræbe sig på at udnytte denne tid bedst muligt. Jeg glæder mig til et nært samarbejde med vores partnere og institutionerne i Unionen, især Europa-Parlamentet.
Vores arbejdsprogram er krævende og komplekst. Vi har indledt arbejdet med ambition og ydmyghed. Vi opfordrer alle til at hjælpe os med denne vanskelige opgave de kommende seks måneder. Vi ved, at vi som europæere skal finde vores styrke i vores enhed. Vi kan opnå mere, og vi yder vores bedste, når vi er europæere, der arbejder sammen.
Prodi,
    Hr. Cox, hr. Ahern, mine damer og herrer, jeg tror ikke, at der er nogen bedre indledning på denne forhandling end nogle afsluttende overvejelser om fremtiden, eftersom de begivenheder, der venter os i de kommende måneder, kommer til at præge EU's udvikling i mange år fremover. Her vil jeg minde om de institutionelle begivenheder såsom Europa-Parlamentets fornyelse midt i juni og udløbet af min Kommissions mandat sidst i oktober. Desuden skal vi til at i gang med forhandlingerne om EU's kommende finansielle overslag, og om kort tid stiller Kommissionen sine forslag. Endelig - og det er de spørgsmål, som jeg vil komme ind på i dag - finder udvidelsen sted i dette halvår, og vi skal nå videre med forfatningstraktaten og vores vækststrategi. Derfor har de ønsker, som vi har givet udtryk for over for hinanden i de senere dage, mine damer og herrer, en ganske særlig værdi, og jeg er sikker på, at Bertie Ahern og hans medarbejdere vil gøre en særdeles ihærdig og dygtig indsats for, at dette halvår bliver en succes.
Jeg vil begynde min korte redegørelse med udvidelsen. Efter flere års omhyggelig forberedelse bliver den 1. maj 2004 virkelig en festdag. Det glæder mig, at festlighederne kommer til at finde sted i Dublin, eftersom vi alle kender irernes munterhed og gæstfrihed. Jeg er glad for, at disse festligheder især er rettet mod de unge, som vi kan lære meget af, navnlig i de vanskelige øjeblikke, hvor vi tilsyneladende mangler et optimistisk syn på fremtiden. Udvidelsen vil medføre nogle omfattende ændringer for alle vores institutioner. På det operative plan fortsætter forberedelserne af Kommissionens interne tilrettelæggelse, som jeg vil fortælle Dem om i god tid. Desuden vil jeg sætte tempoet op for høringerne af de nye medlemsstaters regeringer, når det gælder udnævnelsen af de nye kommissærer. Arbejdet skrider meget hurtigt frem, og derfor kan jeg bekræfte, at jeg i slutningen af februar - inden for den frist, som Parlamentet har bedt mig om at overholde - vil oplyse navnene på kommissærerne, så De i ro og mag kan fortsætte med de høringer, som De har sat Dem for at foretage. Målsætningen er naturligvis at integrere de nye kommissionsmedlemmer fra 1. maj 2004, når de er blevet godkendt af Parlamentet.
Festlighederne i Dublin bliver et symbolsk øjeblik, der åbner nye perspektiver. Denne historiske etape i vores udvikling er som et bjergpas. Når vi når frem til det, opdager vi naturligvis et nye landskab. Vi ser EU's yderste grænser, og EU har først fået sin endelige form, når alle de vestlige Balkanlande er blevet optaget. Fra den højde ser vi også det udvidede EU's nye naboer, med hvilke vi - sådan som Bertie Ahern mindede om - ønsker at skabe et område med samarbejde, stabilitet, sikkerhed og fred. Dette arbejde er allerede blevet indledt takket være initiativet med en kreds af venner, hvor muligheden for et indgående og systematisk samarbejde med EU strækker sig lige fra Middelhavet til Rusland.
Den europæiske model er vores forslag til, hvordan vi kan tilrettelægge forbindelserne til lande, der også ligger uden for vores kontinent, og det er en model, som man betragter med meget stor interesse både i Asien, Latinamerika og alle andre steder. Verden er blevet mindre sikker og har i de senere år gennemgået en meget stor usikkerhedsfase. Derfor glæder det mig meget, at det irske formandskab opfordrer til en stærk og effektiv multilateralisme, respekt for menneskerettighederne og konfliktforebyggelse. Disse principper er nemlig europæiske principper. EU skal således styrke sine forbindelser til FN og skabe et større enighedsgrundlag med alle de vigtigste aktører på den internationale scene - ikke mindst USA og Rusland - og vores holdning er helt i tråd med dette. Vi skal samarbejde med medlemsstaterne om at hjælpe generalsekretær Kofi Annan - som vi skal mødes med om to uger - med også at gennemføre reformen af FN, der skal være stærkt, effektivt og tilstedeværende de steder, hvor freden er i fare, hvor befolkningerne har brug for hjælp, og hvor menneskerettighederne skal forsvares.
Mine damer og herrer, truslerne mod freden og sikkerheden i verden kommer ikke kun fra de væbnede konflikter og fra de bevægelser, som bruger våben for at nå deres mål. Mens terrororganisationer ufortrødent skal bekæmpes og uskadeliggøres, skal konfliktsituationer løses på politisk plan. Derfor er jeg enig i det irske formandskabs forslag om, at EU skal koncentrere sin indsats om humanitær bistand, respekten for menneskerettighederne og de politiske, økonomiske og sociale faktorer, der giver næring til krig og vold.
Jeg vil nu komme kort ind på forfatningstraktaten, som var det vanskeligste punkt på dagsordenen i det halvår, vi netop er gået ud af. Først vil jeg gerne give udtryk for min store tilfredshed med den genoptagelse af regeringskonferencens arbejde, som formandskabet bebudede. Min Kommission prioriterer forfatningens vedtagelse meget højt, og både det irske og det hollandske formandskab kan regne med vores daglige støtte. 2004 skal være den nye EU-forfatnings år. Efter topmødet i december er det klart, at de stridsspørgsmål, der stadig er på tapetet, måske ikke er uløselige, hvis medlemsstaterne gør en ekstra indsats for at nå videre med den meget brede konsensus om konventets forslag. Hvis vi skaber en sådan konsensus - og jeg ved, at Bertie Ahern er tålmodets og overtalelsens mester - er aftalen måske tæt på. At sinke integrationsprocessen ville nemlig være for høj en pris. Der er selvfølgelig ingen løsning, som er risikofri, og Kommissionen lægger vægt på, at vi alle går i retning af en større og fælles integration. Hvis bestræbelserne i den retning skulle slå fejl gentagne gange - men jeg håber virkelig, at dette ikke sker - kan man naturligvis ikke modsætte sig en stærkere løsning fra nogle parters side, men jeg vil gerne gentage, at det ikke er den historiske fase, som vi arbejder i nu. Nu arbejder vi for alle sammen at få en forfatning, som alle medlemsstaterne er enige om.
Hr. formand, jeg vil slutte min tale med at komme ind på de europæiske foranstaltninger for at skabe økonomisk vækst, som De hentydede meget klart til. Deres program er omfattende og også ambitiøst på dette punkt, og det kunne ikke være anderledes, eftersom der i dette halvår bliver afholdt et forårstopmøde, som er den vigtigste lejlighed til at fastlægge den økonomiske strategi. Efter nogle vanskelige år lader konjunkturen nu endelig til at blive bedre. Det er ikke en bedring, der er begejstringsvækkende stor, men der er i det mindste en lille bedring. Der er igen opstået et gunstigt klima, som stimulerer økonomien. Der er ingen grund til, at jeg kommer med en analytisk gentagelse af målsætningerne i formandskabets program - der i øvrigt er målsætninger, som har Kommissionens fulde støtte - og derfor vil jeg nøjes med at sige et par ord om den grundlæggende indfaldsvinkel for vores strategi på området.
På Rådets forårsmøde skal man fortsætte efter de retningslinjer, som blev udstukket i Lissabon-strategien, og som er det eneste holdepunkt, der gør det muligt for Europas økonomi og samfund at bevare - jeg siger ikke forbedre, men bevare - fremgangen, sikkerheden og den sociale retfærdighed i en globaliseret verden. Kommissionen vil således stille sine forslag, og Rådet vil træffe sine beslutninger. Der er dog ingen beslutning, som kan give et positivt resultat, så længe beslutningerne ikke bliver til egentlige politikker på nationalt plan. Vi har med andre ord brug for et harmonisk samarbejde fra medlemsstaternes side. Det, der skal prioriteres højt, er viden og innovation, det vil sige én ting, nemlig menneskelige ressourcer og ikke andet. De skal have førsteprioritet. Investeringer i undervisning, efter- og videreuddannelse og forskning er ikke et teoretisk spørgsmål, men en målsætning, der skal forfølges med det samme, for vores internationale konkurrenter er ved at overhale os, eller også har de allerede overhalet os. Derfor skal vi fremskynde den nødvendige overgang til videnøkonomi.
Mine damer og herrer, hvis vi kigger længere væk end til den nærmeste fremtid, er der ingen tvivl om, at vores vækst hovedsagelig afhænger af udviklingen af menneskelige ressourcer og viden. Jeg vil endnu en gang understrege nødvendigheden af, at vi i Europa opretter forsknings- og videncentre på verdensplan eller rettere forsknings- og videncentre, som er de bedste i verden. De skal være et konkret og vigtigt symbol på, at vi tror på fremtiden, og at vi - sådan som Bertie Ahern sagde - kan forestille os fremtiden og gøre den til virkelighed. Det er ikke tilstrækkeligt med en national strategi for frontforskning. Det er nødvendigt med en kontinental strategi og en indsats fra hele EU's side. Vores kontinent skal således igen blive det, som det har været i flere århundreder, nemlig et referencepunkt for alle verdens forskere. Vi skal skabe nogle mekanismer, der gør det muligt for vores unge - som i øjeblikket specialiserer sig andre steder - at vende tilbage til Europa, når de er færdige med deres studier. Jeg behøver ikke at nævne nogen tal eller analyser for Dem, for problemet er, at hundredtusindvis af mennesker bliver uddannet her og rejser andre steder hen eller bliver uddannet andre steder og rejser andre steder hen. Vi er således ikke med i den store kreds af lande, hvor udviklingen af menneskelige ressourcer i verden finder sted. Hvis ikke vi kommer med, når vi absolut ikke Lissabon-strategien. Der er kun én ting at gøre, nemlig at sørge for frontforskning og kulturens udbredelse i alle de menneskelige ressourcer på vores kontinent. Europas unge skal skal have studie-, arbejds- og succesmuligheder i Europa, for det har de ret til. Det siger jeg ikke blot i de unges interesse, men også, fordi deres succes er en betingelse for vores overlevelse. Derfor skal vores politikker og den indsats, som vi gør for at imødekomme borgernes forventninger, gå i den retning.
Poettering (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, mine damer og herrer, lige før jul havde gruppeformændene lejlighed til at tale med det dengang kommende irske formandskab: med , premierministeren, med udenrigsminister Brian Cowen og med Europaminister Dick Roche. Jeg kan sige Dem, at mødet var professionelt, effektivt og venskabeligt. Jeg tror, at det varsler godt for et vellykket irsk formandskab, og ved et heldigt sammentræf har vi en irsk formand for Europa-Parlamentet. Jeg vil også gerne nævne Gerald Collins, næstformand i en vigtig gruppe i Europa-Parlamentet, som vi mødte første gang, da han endnu var udenrigsminister. Dengang gjorde det irske formandskab det glimrende, og jeg ønsker Dem held og lykke med de kommende seks måneder også.
Hr. rådsformand, De nævnte forfatningen. For min gruppe, for Det Europæiske Folkepartis vedkommende, har forfatningen højeste prioritet. Forfatningen må ikke lide skibbrud, blot fordi topmødet i Bruxelles mislykkedes. De vil have vores fulde støtte, hvis det lykkes Dem at løse problemerne under det irske formandskab.
Alle må træde i aktion nu. Vi i Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater er ganske vist tilhængere af princippet om dobbelt flertal ved beslutningstagning i Ministerrådet, men det må ikke betragtes som et grundlæggende princip nu, hvorved vi siger, at hvis det ikke bliver vedtaget, så falder hele forfatningsprojektet - under ingen omstændigheder. Forfatningen er så vigtigt et emne, at vi må komme hinanden i møde. Vi må finde et kompromis, og det må vi alle medvirke til.
Så er der diskussionen om et Kerneeuropa eller et Europa i to hastigheder. Jeg vil fraråde en sådan diskussion. Den er forkert i sagens natur. Hvordan skulle en kernegruppe fungere? Hvordan skulle et Europa i to hastigheder fungere? Det er den forkerte tilgang, men det bliver også set som en trussel for at få visse regeringer til at bevæge sig i en bestemt retning. Lad os holde op med at tale om et Europa i to hastigheder, lad os skabe denne forfatning og komme videre i fællesskab.
Hr. rådsformand, valget til Europa-Parlamentet afholdes under Deres formandskab. I konventets udkast til forfatningen står der - selv om det naturligvis ikke gælder endnu - at der vil blive taget hensyn til resultatet af valget til Europa-Parlamentet, når kommissionsformanden skal udpeges. Jeg ved ikke, om formandskabet rent faktisk vil komme med et forslag til posten som kommissionsformand i slutningen af juni, efter valget. Jeg kan kun opfordre Dem til og bede Dem om at respektere resultatet af valget til Europa-Parlamentet, hvis De gør. Det er et principielt spørgsmål. Vores gruppe vil ikke se en gentagelse af det, der skete i 1999, hvor den ene part vandt valget, og den anden part besatte posterne i Kommissionen. Denne gang skal der tages hensyn til valget til Europa-Parlamentet. Kommissionen skal generelt være afbalanceret. Som formand for Kommissionen - De ler, det glæder mig altid at se Dem glad - bliver De allerede spurgt om Deres mening, selv nu i forbindelse med udnævnelsen af de 10 kommissærer fra tiltrædelseslandene. De bedes sikre, at der opretholdes en tværpolitisk balance, når De udpeger kommissærerne.
Hr. formand, De talte derefter om vores forbindelser til USA. Lad mig understrege alt det, De sagde. Vi vil ikke være USA's lakajer, men vi er heller ikke dets rivaler. Vi ønsker at være partner med USA, med de samme rettigheder, at tale med vores amerikanske venner på lige fod, og vi har samme mål på mange punkter. De, der mener, at Europa skal defineres som en modsætning til USA, ville ikke blot handle forkert ved at behandle USA som en fjende, hvilket ville være tilfældet, men ville også spalte selve Europa, fordi vi har forskellige opfattelser af, hvordan vores forhold til USA skal struktureres. Jeg kan derfor kun råde os til at betragte os som ligeberettigede partnere med USA. Det er op til os at skabe denne ligeberettigelse. Frem for konstant at kritisere den amerikanske dominans bør vi gøre vores yderste for at sikre, at vi som europæere står sammen, for så vil vi ligeværdige med USA. Det betyder ikke, at vi ikke også har lov til at kritisere vores amerikanske venner. Jeg finder f.eks. den nuværende situation i Guantánamo uacceptabel. Intet menneske på kloden - ingen terrorist, ingen som helst - bør være uden rettigheder. Alle i denne verden er underkastet et retssystem. Det bør vi fortælle vores amerikanske venner. Det bør indføjes i alle de dokumenter, vi udveksler med dem.
Det samme gælder for Tjetjenien. Vi får altid at vide, at man har talt med den russiske præsident om Tjetjenien. Vi vil gerne se det sort på hvidt: en erklæring om, at Tjetjenien også vil blive behandlet, at vi vil gribe ind for at værne om menneskerettighederne, og at vi også har modet til at tage sådanne emner op over for verdens ledere - eller dem, der anser sig for at være det. Derfor skal min anmodning til Dem være at give menneskerettighederne en chance ved at henvise til dem i dokumenter og aftaler. Det gælder både Guantánamo og Tjetjenien.
Lad os respektere hinanden: De små respekterer de store, de store respekterer de små, flertallet respekterer mindretallene. Europa kan kun fungere, hvis vi forstår andre, og hvis vi respekterer hinanden. Der bør ikke være nogen dominans, og jeg synes, at det ville være godt, i al beskedenhed, at bede alle om at gøre deres. Det er præcis det, vi har behov for. Alle må gøre deres til et forenet Europa. Vores gruppe vil stå ved Deres side. Vi ønsker Dem held og lykke. 
Barón Crespo (PSE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, mine damer og herrer, , , som på mit dårlige gæliske betyder "hundrede tusinde gange velkommen". De er sandelig mere generøse end vi spaniere, som siger i flertal.
Jeg vil gerne byde velkommen til det irske formandskab, for skæbnen og kalenderen har placeret Dem midt på EU's vigtige politiske skillevej. Det var Dem, der indledte den proces - mens jeg var formand for Europa-Parlamentet - i Dublin i marts 1990, som førte til Maastricht, De spillede en afgørende rolle ved at have formandskabet i forbindelse med stabilitetspagten, og nu har De et kolossalt ansvar.
Ud over at deltage i Formandskonferencen i december besøgte min gruppes præsidium i sidste uge Dublin, og vi havde mulighed for at diskutere bredt med og med den irske regering. På min gruppes vegne kan jeg sige, at vi endelig har fået en troværdig, erfaren og seriøs samarbejdspartner.
Efter det, vi netop har oplevet - et formandskab fyldt med politisk ekstravagance og medieshow - synes jeg, det er et meget vigtigt skridt fremad. Dem kan vi stole på, hr. rådsformand. Personligt bad jeg Dem om at støtte os på regeringskonferencen - De tilhører ikke samme politiske familie som jeg - men De støttede os fra starten i denne udfordring. Ud over at have erfaring - som forhandlingspartner i den europæiske fælles akt og deltager i traktatreformerne - ved De, hvad De taler om, og De har bevist Deres seriøsitet.
I forbindelse med forfatningen bemærker jeg frem for alt det irske formandskabs beslutsomme holdning, en varsom, men fast holdning - som man sagde på latin (skynd dig langsomt og varsomt) - og jeg håber, at De kan fremføre Deres forslag for os i marts. Jeg vil ikke gå ind på kontroversielt område. Jeg mener, at Parlamentet også altid har haft en varsom, fast og seriøs holdning, og jeg håber, at vi med det irske formandskab kan få løst denne så vigtige sag. For en forfatning er altafgørende for, at vi kan konsolidere den udvidede Union og få den til at fungere på demokratisk vis.
Hr. formand, jeg bemærkede udtalelser i forbindelse med medlemsstatutten, som efter min gruppes opfattelse er et spørgsmål af forfatningsmæssig værdighed.
Den anden store udfordring er økonomien. Formanden talte om et emne, som er meget vigtigt, og hvor Irland udgør et eksempel for det nuværende EU og for det udvidede EU, nemlig gennemførelsen af Lissabon-strategien, altså - som vi socialdemokrater ønsker - at opnå fuld beskæftigelse med ligestilling mellem kønnene. Jeg vil gerne lykønske den irske regering, som har været den første til at udnævne en kvindelig Coreper-ambassadør, og vi er dermed nået ind til EU's mest mandsdominerede område. Tillykke med det! Derudover er der også den sociale samhørighed og den teknologiske udvikling.
De kan også være et eksempel til efterfølgelse på solidaritetsområdet, idet vi nu skal til at genforhandle de finansielle overslag, for hvis vi skal giftes, skal vi i sidste ende også tale om medgift og ægtepagt, og her vil solidariteten komme til syne. I denne forbindelse, hr. formand, vil jeg gerne sige klart og tydeligt, at vi naturligvis støtter Kommissionens forslag, som i det mindste er på samme niveau som den nuværende indsats. Det er ikke muligt at fastsætte ret mange flere mål med færre midler, og det er ikke acceptabelt, at en eller flere regeringer siger til os, at for at lave mange flere ting skal vi stille meget færre midler til rådighed. Kommissionens arbejde og ansvar skal respekteres. Jeg håber, at den vil stille forslag hurtigst muligt, og at det irske formandskab forstår at fortolke dem. Stabilitets- og vækstpagten skal også have en fremtid.
Hvad angår international politik, vil jeg gerne understrege to ting. For det første at rådsformanden har insisteret på menneskerettighedernes gyldighed i hele verden og for det andet Kofi Annans vigtige besøg, fordi det bekræfter Europas tilslutning til multilateralismen. Jeg mener, at det irske formandskab også har kapacitet og erfaring til at gennemføre dette.
Endelig, hr. formand, et vigtigt emne, eftersom valgkampagnen allerede er indledt, og min kære kollega hr. Poettering har bragt emnet på bane. Jeg mener, at det set fra Europa-Parlamentets synspunkt og af hensyn til demokratiet i Europa er vigtigt, at det irske formandskab til punkt og prikke overholder Simitis-Cox-aftalen, som er konkretiseret i en brevudveksling, i henhold til hvilken kandidaten til posten som formand for Kommissionen skal foreslås af Rådet efter valget til Europa-Parlamentet. Indtil dette punkt er vi alle enige, og jeg håber, at det irske formandskab vil overholde dette.
I forbindelse med valget til Europa-Parlamentet er sagen åben, ingen har vundet, og jeg vil gerne bede min kollega, formanden for de europæiske konservatives Tekniske Gruppe, om at forklare, hvad De har til fælles med de britiske Konservative med hensyn til Europa. Her er der ikke flertal. Hvis der ikke er absolut flertal i de europæiske demokratier, skabes det ud fra programaftaler. Jeg accepterer, at De går ind for et konservativt program, og vi går ind for et progressivt program, men alt er åbent, og vi vil alle vinde ved valget, eller i hvert fald vil vi også vinde.
Watson (ELDR ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, i starten af forrige århundrede kom en misfornøjet forfatter fra Dublin til Italien. Han skrev sin berømte roman i Trieste, en by, der nogle år efter hans død kom til at markere den sydlige afslutning på en linje, der delte vores kontinent i et halvt århundrede. I år og under det irske formandskab vil denne linje endelig blive slettet. Historien er ifølge Stephen Daedelus i James Joyces et mareridt, som vi forsøger vågne op fra.
Det irske formandskab fokuserer med rette på udvidelsen. Det er et historisk øjeblik, som udgør den endelige afslutning på det forløb, der indledtes med revolutionerne i 1989. Det er hensigtsmæssigt, at et land, der forsvarer EU's omdannende kraft, skal forestå denne proces. Men vi må ikke lade os friste til at tro, at vi kan adskille udvidelsen fra en aftale om de instrumenter, der skal gøre dette skridt muligt. En integration af de nye medlemsstater i Lissabon-processen eller Schengen-samarbejdet kan ikke skjule det faktum, at hvis ikke vi udbygger rammen gennem en ny forfatningsmæssig aftale, er der udelukkende tale om at skifte olie på en Union, der trænger til en ny motor. De Liberale i Parlamentet glæder sig over, at den irske premierminister eller ønsker at videreføre regeringskonferencens arbejde. Det hede temperament fra december er kølet ned. Europas skæbne er alt i alt lagt i mere sikre hænder. Denne gang må Europas ledere vælge at nå et positivt resultat.
ELDR-Gruppen glæder sig også over, at formandskabet har til hensigt at bevare momentum fra udvidelsen og afslutte tiltrædelsesforhandlingerne med Rumænien og Bulgarien samt besvare anmodningen fra Kroatien. Vi betragter det desuden som en anledning til at opnå en historisk aftale om Cypern.
Formandskabet fokuserer desuden med rette på Lissabon-dagsordenen, som må siges at befinde sig i yderste nød. De fleste af de strukturproblemer, der blev identificeret i Lissabon, udgør fortsat en hindring for skabelsen af rigdom. Den politiske vilje til at iværksætte reformer og give euroområdet troværdighed er endnu ikke utvetydigt til stede. Den keltiske tiger har længe repræsenteret fordelene ved konkurrencedygtighed og økonomisk disciplin. Nu er tiden inde til, at Rådet griber til handling. Vi glæder os over tilsagnet vedrørende rammedirektivet om tjenesteydelser, som Kommissionen offentliggjorde i går, og om handlingsplanen for den finansielle sektor. Vi glæder os over løftet om at samarbejde med Europa-Parlamentet med henblik på vedtagelsen af forslagene om de transeuropæiske netværk. Deres beskedne forventninger til resultatet må ikke skjule behovet for at genoplive vækst- og stabilitetspagten i en eller anden form under dette formandskab.
Formandskabets evaluering af de aktuelle emner, hvad angår forbindelserne udadtil, er også yderst fornuftig. Vi finder det korrekt at fokusere på afrikanske spørgsmål, herunder den massive dødelighed som følge af aids, fattigdom og sult. Vi accepterer, at det er nødvendigt at indgå i et konstruktivt samarbejde med Rusland, selv om vi forventer hårde ord om Tjetjenien og Ruslands svindende politiske pluralisme. Vi glæder os over forsøgene på at bygge bro i forhold til USA. Men her betyder Rådets loyalitet over for de europæiske værdier, at Guantánamobugten bør drøftes på topmødet mellem EU og USA. EU bør i fællesskab stille krav om, at alle tilbageholdte i Camp Delta behandles som samvittighedsfanger, herunder de europæere, der nu er blevet tilbageholdt uden anklage i to år. Hr. rådsformand, jeg glæder mig over Deres tilsagn om at revidere politikken vedrørende retlige og indre anliggender i Unionen. Nu må De ikke overse den foruroligende rapport fra Amnesty International om menneskerettighedssituationen i visse af vores medlemsstater.
ELDR-Gruppen er ligeledes positivt indstillet over for formandskabets politiske vilje til at bringe medlemmernes statut videre. Denne vilje bør nu give sig udslag i en reform af både Parlamentet og Rådet, således at statutten kan træde i kraft efter valget.
Hr. rådsformand, Deres arbejdsprogram er prisværdigt. Hvis ELDR-Gruppen kunne foreslå et slogan herfor, ville det være "fornyet tiltro". Hvis De kan levere en aftale om forfatningen og indlede udvidelsen, vil De gøre Europa og Irland stolte. Hvis De kan opretholde denne ånd indtil valget til Europa-Parlamentet i juni og gennemføre en paneuropæisk kampagne i stedet for 25 nationale kampagner, vil historien belønne dem rigt.
Wurtz (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, når de politiske iagttagere omtaler de vanskeligheder, det irske formandskab vil blive konfronteret med, lægger alle vægt på den fastlåste forfatningsproces. Jeg frygter, at man dermed ikke får øje på skoven for bare træer. Efter min opfattelse var forløbet og resultatet af topmødet i Bruxelles, når alt kommer til alt, blot symptomer på et mere grundlæggende problem, nemlig at der savnes et fælles projekt, i det mindste savnes der et projekt, som europæerne kan identificere sig med.
Udfordringen er dermed større, langt større end bestræbelserne for at nå et kompromis med de to problembørn, hvad angår magtbalancen i Det Europæiske Råd. Udfordringen består i at turde gå skridtet videre end det underforståede, de formildende ord og politikerjargonen, at turde kalde en spade for en spade og en krise for en krise. Kritisk sans er sjældent forekommende i såvel Rådet som Kommissionen.
Jeg er derfor overbevist om, at borgerne vil opleve det som en markant ændring, hvis der tales sandt og ansvarligt om det, som ikke fungerer i EU, og som kræver ændringer. Vi oplever i øjeblikket talrige eksempler på sådanne tabuer, som bør fjernes. Jeg vil nævne tre af disse, som er af helt afgørende betydning.
For det første den krise, der præger euroen og stabilitetspagten, for de to problemer er nært forbundet. Indførelsen af den fælles europæiske valuta skulle fremme vækst og beskæftigelse og styrke EU over for de vigtigste konkurrenter. Hvordan ser det ud i dag? Økonomisk afmatning og massiv arbejdsløshed. Og euroområdet affinder sig uden at kny med Washingtons røveriske pengepolitik. Det bør ændres. De løsninger, der bringes i forslag i denne forbindelse, er efter min mening ikke eller ikke længere troværdige. Vi får således at vide, at der vil blive sat fornyet gang i Lissabon-strategien. Men hvad har vi opnået de sidste næsten fire år, når det gælder vækst og beskæftigelse, ved alle bestræbelserne for at skabe øget dynamik?
Man gør også stort væsen af de store anlægsarbejder. Der er ingen tvivl om, at der er et reelt behov for disse arbejder. Men ved primært at appellere til private midler begrænser man arbejdernes rækkevidde betragteligt. Den private sektor er, som formanden for Den Europæiske Investeringsbank, hr. Maystadt, har udtalt, interesseret, når blot der er tale om projekter, som er tilstrækkeligt rentable. Det er ikke nogen hemmelighed. Og hr. Maystadt præciserede endvidere, at betegnelsen "vækstinitiativ" kunne give anledning til forvirring. Det drejer sig på ingen måde om en foranstaltning, som tager sigte på at skabe opsving på kort sigt.
Og i denne kontekst ønsker man så, at stabilitetspagten skal opretholdes uændret og straffe offentlige udgifter, også når de, som vi eksempelvis havde ønsket, tænkes anvendt til at modernisere hospitalerne eller udvikle forskningen. Kommissær Solbes vil indstævne de medlemsstater, som har begået den forbrydelse at lade et system baseret på respekt for regler erstatte af et system baseret på politiske beslutninger, for Domstolen. Som om den krise, EU oplever, ikke netop giver anledning til at tage reglerne op til fornyet vurdering og til grundige politiske overvejelser. Det bør ændres.
Det andet, og ikke mindre væsentlige, eksempel på krise er de finansielle overslag, altså solidaritetspolitikken her på tærskelen til udvidelsen. Det var Kommissionen, som lagde ud for flere måneder siden. Med henvisning til Sapir-rapporten, som blev udarbejdet på Kommissionens foranledning, gav den sin støtte til den uacceptable tanke om at begrænse strukturfondene fra 2006.
Siden er holdningen blevet slået fast med syvtommersøm ved det initiativ, de seks rigeste lande i EU har lanceret. Budgettet ønskes fastfrosset, således at det ligger på 1 % af BNP fra 2007, til trods for at EU forbereder sig på at optage 10 nye lande, hvis indkomst pr. indbygger ligger på mindre end det halve af de nuværende 15 medlemsstaters gennemsnitlige indkomst pr. indbygger. Det er skændigt. Men eftersom det efter disse landes opfattelse er udelukket, at der kan sættes spørgsmålstegn ved den rabat, Storbritannien og "jernladyen" tiltvang sig for 20 år siden, er den variabel, der kan benyttes, solidaritetsfondene. Kommer vi til at diskutere det den 1. maj, når vi fejrer udvidelsen? Skal dette store projekt lykkes, bør også disse forhold ændres.
Endelig er der afgjort tale om krise, hvad angår EU's foranstaltninger udadtil. Et år efter at holdningerne brødes på globalt plan om Irak, er vi af erfaring blevet langt klogere. Vi ved i dag, at en stat talte usandt om masseødelæggelsesvåben. Vi ved også i dag, at en stormagt kan vinde en krig alene, men ikke vinde freden. Og vi ved, at besættelsen af Irak i virkeligheden giver næring til den terrorisme, den skulle bekæmpe. Alle ved alt dette i dag. Men EU vover ikke at sige det og drage læren heraf. Det bør ændres.
I Mellemøsten, hvorfra der lyder indtrængende anmodninger om, at Europa med fornyet kraft påtager sig sin rolle, rejses der sten for sten en mur omkring de annekterede områder, hvilket kun giver anledning til spagfærdige ytringer. Hvad gør vi for at beskytte det palæstinensiske folk? Hvad gør vi for at støtte den modige indsats, der ydes af såvel israelere som palæstinensere, som er involveret i et enestående initiativ for at fremme dialogen og forhandlingerne? Hvad gør vi for at fremme den internationale konference, der blev stillet i udsigt i henhold til køreplanen for fred? Reelt meget lidt. Det bør ændres.
De mange forventninger til Europa, som kommer til udtryk overalt i verden, er efter min gruppes opfattelse en stor chance, som vi bør gribe. Jeg tænker på Latinamerika, hvor de demokratiske kræfter er i stærk fremmarch, hvor man holder stand over for de hegemoniske toner, der lyder fra Det Hvide Hus, og hvor man søger sande partnerskaber, som respekterer Latinamerikas identitet og suverænitet. Jeg tænker på de mest forgældede lande, som er lammet, eftersom de internationale finansielle institutioner helt åbenbart har fejlet, uden at dette bekymrer verdenssamfundet. Jeg tænker på vores partnere, som er skuffet over Barcelona-processen. Vi bør lytte til deres indvendinger og finde et nyt grundlag for Euro-Middelhavs-forbindelserne, og mere generelt forbindelserne mellem Europa og Den Arabiske Verden.
Måtte det irske formandskab, hr. premierminister, på de her omtalte områder tage markante initiativer, som kan tegne et billede af et Europa, som i højere grad er lydhør over for den kritik, det møder, og over for de håb, det vækker. Det er efter min opfattelse Deres vigtigste opgave. 
Cohn-Bendit (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, mine damer og herrer, vi må stille os selv det meget enkle spørgsmål: Er Europa som sådan bæredygtigt? Når jeg siger "vi", mener jeg Rådet, Kommissionen, Parlamentet. Jeg har hørt de utroligste ting her i salen. Jeg hører, at Europa er en succeshistorie - fint - og at vi har en historisk mulighed - fint Så, hr. formand, sagde De, hvor vidunderligt det er, at konventet har ydet et glimrende stykke arbejde. Dertil vil jeg sige: Tag det, hvis det er så godt Tag Dem ikke af det italienske formandskabs 82 udestående punkter - en illusion, glem dem! Så kan De sige: Glem hr. Blairs "røde linjer". Konventet har lavet et glimrende stykke arbejde, så lad os komme i gang. Dernæst kommer hr. Poettering og siger, at vi må indgå kompromiser. Selvfølgelig skal vi indgå kompromiser - men på hvilket grundlag? På grundlag af egoisme, hvorved Europa bliver gjort ikke-bæredygtigt? Princippet med dobbelt flertal er ikke et sagnvæsen. Vi må en gang for alle afgøre, om Europa vil være i stand til at træffe beslutninger i fremtiden. Hvis enkelte stater har magt til at blokere for beslutninger, så vil det ikke længere være muligt at træffe dem. Hvis De ønsker bifald fra spanierne, så kunne De måske forklare mig, hvordan Europa kan få en effektiv beslutningsproces med de tiltag, som hr. Aznar har foreslået. Hans forslag vil ikke muliggøre en effektiv beslutningstagning. Det må vi erkende nu, ellers giver det ingen mening at fortsætte.
Diskussionen i salen sluttede ikke her. Hr. formand, De talte om Lissabon, om at være forberedt til fremtiden, om social samhørighed - alt sammen glimrende. Så læser vi et brev fra en hr. Schröder, en hr. Blair, en hr. Chirac, og jeg ved ikke hvem, en nederlandsk premierminister, som siger, at Europa er under udvidelse, men vil have færre penge. Det er den mest kreative samfundsøkonomi, jeg nogensinde har set! Hvis man udvider, skal man betale mindre - hvad er det for en logik? Ja, jeg skal nok sige det til hr. Fischer. Hr. Poettering, måske De kunne spørge Deres egne ministre, hr. Schäuble og hr. Lamers, hvem der fandt på det med et Europa i to hastigheder. Det var ikke en dum socialdemokrat eller kommunist, det var Deres egen hr. Schäuble, muligvis den kommende tyske forbundspræsident, og han gjorde det for at holde Spanien og Italien uden for euroen. Det er den sande historie om et Europa i to hastigheder.
Deres egen Helmut Kohl gjorde også sit, med Schäuble-/Lamers-papiret. De omskriver historien, som det passer Dem. Nu, hvor jeg har ordet, så lad mig tilføje følgende: Hr. Poettering, De stillede Dem op her i Parlamentet og sagde, "vi vil ikke tillade det". De vil blive nødt til at acceptere det, som et flertal i Parlamentet stemmer for. Enten ...
... så vil De have flertal, eller også vil vi, og kommissionsformanden vil blive udpeget i overensstemmelse hermed. Det kan godt være, at De er den største gruppe, men De er langt fra at have flertal. Hr. Barón Crespo har ret: Dan dog et flertal med de britiske Konservative, så ville jeg meget gerne se, hvilken kommissionsformand De får. Det ville jeg gerne se.
Der er noget andet, som jeg gerne vil sige: Lad mig tilføje noget andet. De stiller Dem op her og forkynder, hvad De ønsker, og hvad De ikke ønsker. Fortæl os det en gang for alle, og fortæl det til formandskabet. Enten ønsker vi, at Europa skal baseres på menneskerettigheder og retsstatsprincipper, og i så fald er der kun én vej at gå, nemlig at være ærlig. Vi er enige om, at vi skal fortælle hr. Putin sandheden om Tjetjenien, det bør formandskabet gøre. Vi må sige det ligeud til Kina: Det burde hr. Schröder gøre. Det er ikke kun tåbeligt at ophæve våbenembargoen - det er kriminelt med henblik på menneskerettighederne i Kina, deres politik over for Taiwan,
... over for Tibet. Det må vi fortælle dem. Så må vi sige Iran sandheden.
Så er der Hanau: Vi må være ærlige over for Kina omkring dette Hanau-pjat. Det er tåbeligt at optræde som våbenhandler og medvirke til at øge antallet af uranfabrikker. Disse bemærkninger er også møntet på hr. Brok, hvis gruppe i den tyske Forbundsdag støtter dette skridt, og på hr. Schröder. Listen fortsætter: Vi må også være ærlige over for Iran. Penge til gengæld for ødelæggelse - som det foregår i Iran for øjeblikket - er en politisk katastrofe for demokratiet. Det må vi sige til Iran. Og hvis vi virkelig støtter retsstatsprincipperne og demokratiet, så lad os ganske enkelt følge brasilianernes eksempel. Her har de vedtaget, at hvis deres borgere skal have taget fingeraftryk og billeder, når de rejser til USA, så skal alle amerikanere, der kommer til Brasilien, have gjort det samme. Det vil sige, at hvis amerikanere kommer til Europa, ...
... så skal de også have taget fingeraftryk og foto. Lige for lige! Kun da vil vi være agtværdige partnere.
Til slut vil jeg gerne berøre stabilitetspagten og Kommissionen. Hr. kommissionsformand Prodi, det var heroisk at erklære stabilitetspagten for en gang vrøvl. Deres beslutning om at sagsøge Rådet var tåbelig, fordi De ikke var i stand til at reformere stabilitetspagten, selv om den ikke fungerer. Det er lige så tåbeligt at forsvare en regel, der ikke fungerer, som at forsvare en tåbelig regel. Det må vi alle erkende. Tak.
Collins (UEN ).
   - Hr. formand, det er en stor glæde for mig og mine irske kolleger fra UEN-Gruppen at ønske den irske , hr. Ahern, som er leder af vores politiske parti, velkommen som formand for Rådet.
Det er meget heldigt, at Europas formandskab på netop dette særlige tidspunkt vil blive varetaget af en premierminister, som er en af de regeringsledere, der har været ved magten længst. Rådsformanden og jeg selv deltog faktisk begge ved undertegnelsen af Maastricht-traktaten.
Hvad angår regeringskonferencen, er det uden tvivl et alvorligt tilbageskridt for EU, at det ikke var muligt at skabe enighed på december-topmødet i Bruxelles, men det er ikke en krise. Unionen vil fortsætte med at fungere på grundlag af de nuværende traktater og videreføre udvidelsesprocessen med de nye landes tiltrædelse den 1. maj 2004. Men en forhastet genåbning af regeringskonferencen og endnu et nederlag i forhandlingerne om en forfatningstraktat kan hurtigt skabe krise i EU. Efter det fejlslagne topmøde var der umiddelbart behov for en periode, hvor medlemsstaternes regeringer og EU-institutionerne roligt kunne overveje situationen. Jeg er yderst tilfreds med, at det irske formandskab allerede i formandskabets første arbejdsuge har indledt en omfattende høring af de øvrige medlemsstaters regeringer.
Jeg har også med tilfredshed noteret, at den irske regering meget hurtigt har søgt at klarlægge resultaterne af de bilaterale møder, der fandt sted i slutningen af det sidste formandskab. Det er vigtigt - endog overordentligt vigtigt - hurtigst muligt nøjagtigt at kortlægge den situation, vi befinder os i. Tiden er nu inde til, at alle, der tager del i EU's beslutningstagning, udviser den fornødne disciplin og tålmodighed, så vi undgår flere nederlag, og afventer formandskabets rapport på forårstopmødet.
Vi bør alle undgå at ophede debatten ved at tage spørgsmål op, der kan fortolkes som en trussel i mange nationale hovedstæder. Det er ikke befordrende, at visse medlemsstater i øjeblikket truer med at reducere EU-budgettet. Det er heller ikke befordrende, at visse medlemsstater søsætter tanker om et Europa i to hastigheder. Europa-Kommissionen bør som traktaternes vogter gøre alt for at forhindre, at tanken om et Europa i to hastigheder møder opbakning. Hvis nogen medlemsstater ønsker at gå hurtigere frem på bestemte områder, kan de allerede gøre det ved hjælp af det forstærkede samarbejde. På nuværende tidspunkt er nogle, men ikke alle medlemsstater involveret i eurosamarbejdet og Schengen-aftalen. Disse metoder kan om nødvendigt overføres på andre sektorer eller emner.
Derimod har forslaget om, at en lille gruppe medlemsstater skal kunne fortsætte ufortrødent og skabe et Europa i to hastigheder, en ganske anden rækkevidde. Det er et yderst destruktivt forslag, som kan true EU's effektivitet og overlevelse. Debatten om regeringskonferencen og traktatreformen burde være præget af forsigtighed og moden overvejelse. Et godt resultat er betydeligt vigtigere end et hurtigt resultat.
Forårstopmødet vil også være fokuseret på Lissabon-dagsordenen, og jeg glæder mig over formandskabets forslag om at give målene for Lissabon-reformen fornyet vægt. Det er i alles interesse at nå målet om at gøre Europa til verdens mest konkurrencedygtige, videnbaserede økonomi inden 2010. Der er sket visse fremskridt, og vi er stadig langt fra de fastsatte mål. Vi må fokusere på politikker, der kan forbedre EU's konkurrenceevne og produktivitet, samtidig med at vi investerer mere i forskning og udvikling af nye produkter. Det er et af de områder, hvor EU kan få konkret betydning for borgernes tilværelse ved at forbedre deres levestandard og muligheder.
Det er beklageligt, at flere medlemsstater nu kræver en reduktion af EU-budgettet. I en periode, hvor EU udvides med 10 nye medlemsstater, og hvor disse lande gør en seriøs indsats for at fremme økonomisk vækst, må vi i det mindste være forpligtede til at give disse lande adgang til de ressourcer, de 15 har haft adgang til tidligere. Det er på alle måder i vores interesse at tilskynde disse lande til at nå deres maksimale potentiale hurtigst muligt. Kommissionen vil i nærmeste fremtid stille forslag om de kommende finansielle overslag. Kommissionen forventes at sikre, at de kommende EU-budgetter er tilstrækkeligt store til, at de nuværende EU-programmer kan videreføres i en udvidet Union med 25 medlemsstater.
Et relevant emne i denne sammenhæng er Parlamentets budgetbeføjelser, idet der er stillet forslag om både udvidelse og begrænsning af Parlamentets rolle på dette område. Jeg støtter Parlamentets krav om at bevare sine nuværende budgetbeføjelser.
Hvad angår forbindelserne udadtil, vil Mellemøsten som under de foregående formandskaber fortsat blive prioriteret højt. Jeg er glad for at høre, at hr. Cowen, der er rådsformand, aflægger et officielt besøg i Mellemøsten i denne uge, og jeg er overbevist om, at han vil gøre sit yderste for at fremme fredsprocessen i regionen. Det irske formandskab bør centrere sin indsats om en gennemførelse af køreplanen og sikre, at EU's partnere i kvartetten også arbejder hen imod dette mål. Kun køreplanen kan danne grundlag for fremskridt i retning af en retfærdig og varig tostatsløsning.
Formandskabets prioritering af forbindelserne med USA er udmærket. USA er vores største handelspartner og et land, som Europa har stærke kulturelle og historiske bånd til. Der har været politiske uoverensstemmelser i den seneste tid, men nu er tiden inde til at lægge dem bag os. Jeg har nemlig den holdning, at det transatlantiske forhold endnu ikke fuldt ud er tilpasset de nye omstændigheder, der gør sig gældende efter jerntæppets fald med det reelle bortfald af sikkerhedstruslen mod Europa fra øst og USA's nye stilling som verdens eneste supermagt. Irland har særdeles gode forudsætninger for at forbedre forbindelserne med vores amerikanske venner, og jeg håber, at det irske formandskab vil styrke og udbygge forbindelserne mellem EU og USA.
Bonde (EDD ).
   - Hr. formand, før jul var gruppeformændene i Dublin for at forhandle med det irske formandskab. Vi havde nogle nyttige timer med og kunne byde velkommen til Bertie og Dick. Her vil jeg mere officielt byde velkommen til hr. Ahern og hr. Roche. Jeg er sikker på, at Irland som et lille land vil levere et fremragende formandskab.
Jeg kommer selv fra et lille land, hvor vi er på fornavn med statsministeren og hans nærmeste konkurrenter til jobbet. Mine venner i Dublin møder nogle gange Bertie Ahern på den lokale pub. Den nærhed til vælgerne vil jeg bede det irske formandskab minde om på det næste møde i Det Europæiske Råd. Hvordan får vi borgerne i centrum for traktatdrøftelserne ? Hvordan gør vi vælgerne til dem, der bestemmer, også i EU ? Kom bort fra det nuværende slagsmål om stemmevægt i Ministerrådet. Bryd ikke en indgået aftale med Polen. Kig på mindretalsudtalelsen fra konventet, den har faktisk nøglen til fremtiden.
Vi foreslår, at hovedreglen skal være beslutninger med 75 % af landene i Ministerrådet. Her er alle lande lige med én stemme til hver. De 75 % skal også repræsentere halvdelen af vælgerne. Det er særligt af hensyn til de mest folkerige, men vi foreslår også et særligt hensyn til alle vælgerkorps: alle EU-lande, både små og store, bør have en vetoret i virkelig vitale anliggender.
Vi accepterer, at flertalsbeslutninger er udgangspunktet; vetoretten skal kunne benyttes, hvis det vedtages på et offentligt møde i det nationale parlament, og hvis statsministeren er parat til at forsvare det på næste EU-topmøde. Det er et bæredygtigt kompromis, som forener det demokratiske princip om, at vælgerne altid har det sidste ord, med effektivitet i internationale beslutninger. Uden vetoret i vitale spørgsmål, får man ingen effektivitet. Kun permanente slagsmål og roderi, hvor medlemsstaterne ikke administrerer de fælles beslutninger.
Se dog på statistikken for gennemførelse af EU-lovgivningen, det er virkeligheden. Man må ikke se bort fra det parlamentariske demokrati. Men uden flertalsafgørelser, får man permanente diskussioner også om praktiske spørgsmål, hvor alle lande har en fælles interesse i, at man som hovedregel kan stemme sig til løsninger. Vi har brug for at tage begge hensyn lige alvorligt.
Konventets udkast har glemt at tilfredsstille det parlamentariske demokrati i vore medlemsstater, og derfor vil det næppe kunne vedtages ved fair og oplyste folkeafstemninger. Men lad det komme an på en prøve. I stedet for at lave en omafstemning i Irland, hvis vælgerne stemmer nej, bør I få de andre med på kravet om, at forfatningsudkastet skal sendes til folkeafstemning i alle lande og gerne den samme dag i hele EU.
Kære irske formandskab, vi glæder os til at samarbejde med jer og vil tilbyde vor kærlige, kritiske og konstruktive demokratiske opposition. 
Paisley (NI ).
   - Hr. formand, rådsformanden vil givet finde det overraskende, at jeg hilser Den Irske Republiks formandskab velkommen her i dag. Dog er jeg sikker på, at han vil forstå, hvad der ligger bag, fordi han vil få så travlt det næste halve år, at vi ikke skal tolerere hans tilstedeværelse ved møderne i Nordirland. Vi vil få mulighed for at komme videre med vores arbejde, som en overvældende del af vælgerne har tilsluttet sig, og han vil kunne gå videre med sit. Vi ønsker ham god vind, om end kun på dette særlige område.
Vi i Nordirland har problemer. Den nye rådsformand har erklæret, at han ikke vil tolerere medlemmer af IRA/Sinn Fein i Dublin-regeringen, men kræver samtidig, at vi tolererer dem, hvis vi skal danne regering i Nordirland som en del af Det Forenende Kongerige. Jeg håber, at det næste halve år vil lære ham at være konsekvent og ikke forlange, at vi skal acceptere noget, som han ikke selv vil tolerere.
Jeg forstår hans forcerede optimisme i dag i forhold til det nye forfatningsudkast, men er enig med den forrige taler i, at dette bør afgøres på demokratisk vis i Unionen ved folkeafstemninger i alle dele af Unionen, således at befolkningens holdning kan komme til udtryk. Det ville øge mulighederne for stabilitet og fremskridt.
Jeg tror ikke, det er realistisk at forvente store fremskridt inden for det næste halve års formandskab. Der er mange ting at tage vare på. Rådsformanden havde kun nogle få bemærkninger om menneskerettighederne, som jeg betragter som en meget væsentlig del af vores arbejdsprogram. I denne forbindelse er spørgsmålet om pædofile præster og deres ofre, som har rystet hele EU, et emne, som vi alle betragter med stor alvor. Jeg håber, at rådsformanden, som jo er bekendt med problemet, eftersom det rammer det land, han er premierminister i, vil sætte ind over for det. Der må ikke dækkes over kendsgerningerne, og problemet bør behandles direkte af Europa-Parlamentet og EU.
Der er også andre spørgsmål såsom landbrug og fiskeri, der kræver en løsning. De mennesker, jeg repræsenterer her i Parlamentet, var svært skuffede og meget vrede over den holdning, rådsformandens regering udviste over for fiskerisektoren. Denne skuffelse og vrede vil komme til udtryk i de kommende dage.
Hvad angår landbruget, er vi bekendt med, at det er et erhverv, der har brug for al den hjælp, det kan få, i begge dele af Irland. Det giver ikke mening at tale om at hjælpe Polen med at skabe en situation, der kan være katastrofal for landbrugsinteresserne i andre dele af Unionen. Det er spørgsmål, som rådsformanden og Parlamentet bør overveje nøje.
Doyle (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det sidste indlæg er en beklagelig påmindelse om, at bigotteridoktrinen lever i bedste velgående i visse dele af Unionen. Der ligger stadig et stort arbejde foran os i denne henseende.
, hr. Roche, hr. Anderson, jeg tilslutter mig mine kollegers velkomstord fra i formiddag, især indlægget fra mine irske kolleger i PPE-DE-Gruppen. Vores tilstedeværelse her såvel som Deres, hr. formand, som leder af denne augustsamling, sender et klart signal til medlemsstaterne om, at Europas ordninger og fremgangsmåder giver de mindste nationer mulighed for at komme til tops under de rigtige omstændigheder. Jeg er utrolig stolt over, at De varetager formandskabet, og over, at Irlands skal være formand for Rådet for Den Europæiske Union de kommende 6 måneder. Jeg takker Dem, fordi De således gør vores land ære.
, det hævdes fra flere sider, at det eneste virkeligt vigtige emne, der skal findes en løsning på under det sjette irske EU-formandskab, er regeringskonferencens gennemførelse eller forfatningsspørgsmålet. De har i de seneste uger nedtonet forhåbningerne til, at det vil være muligt for Dem at nå et positivt resultat, i alle tilfælde i forhold til de nationale vælgere. Men efter at have hørt Deres indlæg her i formiddag er det mit indtryk, at der måske blot har været tale om et strategisk tiltag, der havde til formål at mindske forventningspresset, og jeg håber, jeg fortolker det rigtigt, når jeg forstår Deres indlæg således, at dette emne står øverst på Deres dagsorden, hvilket jeg kun kan tilslutte mig.
Der henvises til stadighed til Lissabon-strategien, som et mantra. Ærlig talt mener de fleste virksomheder i dag, at tiden er ved at løbe fra Lissabon-strategien, hvis det ikke allerede er sket. Vi har brug for konkrete tiltag, ikke kun ønskesedler og tomme hensigtserklæringer. Hvordan skal vi helt konkret forholde os til Lissabon-strategien? Hvad skal vi gøre i forhold til deregulering, så vi sikrer en blomstrende økonomi og giver plads til nyskabelser? Vi ønsker konkrete oplysninger, , og ikke længere ønskesedler. Det er nemlig ottende gang, jeg sidder her og lytter til redegørelsen ved starten af et formandskab, og jeg finder det meget vanskeligt at se, hvad de har udrettet i forhold til Lissabon-strategien. Jeg beder Dem, inden De forlader Parlamentet i dag, redegøre for, hvad De helt nøjagtigt har til hensigt at gøre for at nå Lissabon-målene under Deres vagtperiode.
Særligt bemærkelsesværdigt er det faktum, at den økonomiske vækst i USA, som har udkonkurreret Europas økonomi siden Lissabon-mødet - afstanden er vokset og ikke mindsket - er drevet af den overlegne indsats inden for forskning og udvikling. I virkeligheden øges forskellen år for år. Det er på tide, at vi griber ind. Det irske formandskab bør koncentrere sig om at skabe en sund ramme for forskning og nyskabelse i Europa. Jeg må især opfordre Dem til at se på det syvende EU-rammedirektiv og gøre Deres yderste.
Det er en historisk udvidelse, der finder sted, med Dem ved roret, og jeg ønsker vores 10 nye medlemsstater velkommen i Fællesskabet med deres betragtelige videskabelige aktivitet og forskningsekspertise, som bør kanaliseres og udvikles, så den fulde kapacitet udnyttes.
Vi skal lægge vægt på den samlede økonomiske vækst, men vi skal også lægge vægt på at fremme beskæftigelsen og få flere og bedre arbejdspladser i EU. Med lighed, produktivitet og social stabilitet for øje skal vi løse det alvorlige problem med Europas aldrende befolkning, og derfor skal vi skabe de bedste betingelser for arbejdspladserne.
To tredjedele af Europas arbejdstagere arbejder i dag i virksomheder med under 250 ansatte. I den forstand udgør de små og mellemstore virksomheder en væsentlig jobskabende faktor. Vi må fokusere på at forenkle og etablere en gunstig lovgivningsramme, som fremmer iværksætterånden og reducerer bureaukrati og unødige formalieter.
Hvis De virklig mener, hvad De siger, når De over for de øvrige EU-lande argumenterer for en videnbaseret økonomi, burde De måske begynde med at sikre, at vores irske universiteter og videregående læreanstalter tildeles passende midler, og at flest muligt unge får adgang hertil.
Jeg beder Dem sætte Kyoto-aftalens ratificering, som er afgørende for fremskridtet og for vores fælles fremtid, meget højt på dagsordenen på topmødet mellem EU og Rusland.
Endelig må jeg på baggrund af flere af Deres regeringsmedlemmers påstand om, at Irland er nærmere Boston end Berlin - en påstand, jeg ikke kan tilslutte mig - bede Dem om at drage fordel heraf i forbindelse med Deres planer om at retablere de nære transatlantiske forbindelser efter de uoverensstemmelser, der opstod i fortsættelse af invationen af Irak.
, jeg ønsker Dem endnu en gang velkommen og håber, De vil få et vellykket formandskab ved Europas ror. 
Formanden.
   - Jeg bryder mig ikke om at irritere kolleger ved at afbryde dem, men jeg må bede Dem hjælpe mig. Der er stadig 40 talere, der skal have ordet under denne forhandling, og afstemningen er fastsat til kl. 12. Vi bliver ikke færdige til tiden, hvis taletiden ikke overholdes. 
De Rossa (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil her til formiddag ønske velkommen til , hr. Roach og hr. Anderson. Jeg er meget tilfreds med den vidtfavnende tale, holdt her i Parlamentet, og som dækkede mange nøgleområder, hvor Parlamentet er involveret. Jeg ønsker den irske regering held og lykke med dette prisværdige program, som det er Deres lod at søge at få gennemført. De vil uden tvivl udføre et effektivt stykke arbejde.
Det vigtigste spørgsmål er, som De og alle andre talere har understreget, forfatningsudkastet. Vi havde alle håbet at få regeringskonferencen afsluttet i december. At det ikke blev tilfældet, vender sig mod dem, der blokerede konferencen, og den kritik er ikke kun rettet mod Polen og Spanien. Det vigtigste mål er at sikre momentum på dette område. Europa har brug for denne forfatning, som vil gøre Unionen mere demokratisk, mere socialt engageret og mere forståelig for borgerne, og som vil sætte os i stand til at indtage en mere positiv rolle på den internationale scene. Men De må være klar over, at Parlamentet ikke vil acceptere et hvilket som helst resultat. Konventets forfatning bør i det store og hele forblive intakt. Værdierne, målene og borgernes rettigheder bør ikke udvandes. Ej heller må der ske en forringelse af Parlamentets budgetbeføjelser.
Et andet nøgleområde er Lissabon-processen. Europas udvikling på det økonomiske område bør gå hånd i hånd med den sociale udvikling. Der er ikke tid til at gå i detaljer, men det vil være en tilkendegivelse af den irske regerings seriøsitet, hvis den opgiver sin modstand mod vikarbureaudirektivet, som vil bidrage til udviklingen af en fleksibel arbejdsstyrke, hvis vi behandler spørgsmålet korrekt. Det vedrører mange millioner arbejdstagere i EU.
Endelig opfordrer jeg Dem til at behandle spørgsmålet om gældseftergivelse til udviklingslandene. Renter og afgifter på gælden koster udviklingslandene mere, end de modtager i udviklingsstøtte. En humanitær og udviklingsorienteret tilgang til spørgsmålet om at skabe en holdbar gældssituation for de mest forgældede lande vil indledningsvis indebære, at de fattigste landes offentlige midler anvendes til at finansiere udgifterne til opfyldelse af millenniumudviklingsmålene. For de fattigste lande vil det kræve en annullering af hele deres gæld. Jeg ved, at den irske regering som sådan, når den fastlægger landets holdning, er meget optaget af dette spørgsmål, men jeg må bede Dem sætte emnet på dagsordenen for EU's andre medlemsstater og bestræbe Dem på at opnå fremskridt på dette område inden for det kommende halve år.
Der er mange andre emner, jeg gerne ville omtale, herunder Guantánamo-fangerne og det palæstinensiske folks forfærdelige lidelser, men jeg har ikke tiden til det. 
Costa, Paolo (ELDR ).
   - Hr. formand, de prioriteringer, som De har gjort rede for i dag, fortjener en generel opbakning og de få bemærkninger, som jeg vil komme med. Men det omfattende og komplekse program viser os, at der efterhånden eksisterer et europæisk på programområdet og en fælles rigdom af idéer og målsætninger, der i stadig større grad gør EU til en nødvendig institution for Europa og for hele verden. Det er et på programområdet, som først og fremmest kræver, at vi råder over de regler og institutioner, der gør det muligt at nå de fælles målsætninger, og - hvilket efter min mening er endnu vigtigere - at genskabe tilliden til det store projekt, der hedder den europæiske konstruktion. I de sidste par måneder har vi set for mange tegn på en egoistisk fortolkning af det europæiske projekt, og vi har set, at EU er blevet reduceret til en selvbetjeningsinstitution, hvor hvert land fra gang til gang beregner sin tilslutning ud fra sine egne målsætninger på kort sigt. Frankrigs og Tysklands brud på stabilitetspagten, som Økofin-Rådet gav lov til den 25. november 2003, eller de vetoer fra alle sider, som forhindrede EU-forfatningens vedtagelse, er blot de mest eklatante eksempler på en slags EU-egoisme, der bør bekæmpes kraftigt og med det samme, før det hele bliver endnu vanskeligere i et EU med 25 medlemsstater.
Hr. formand, jeg beder Dem gøre den størst mulige indsats for, at regeringskonferencen afslutter sit arbejde med at vedtage forfatningen i dette halvår. Jeg kan sige med sikkerhed, at Parlamentet støtter Dem, når det gælder om straks at få vedtaget en forfatning, der er baseret på konventets arbejde, og som alle ægte EU-tilhængere ønsker.
Det er også med det hovedformål at puste nyt liv i det store europæiske projekt, at jeg gerne vil fremsætte to bemærkninger til Deres arbejdsprogram. Min første bemærkning er, at der lægges ringe vægt på samhørighedspolitikkerne, og min anden bemærkning er, at det er tvingende nødvendigt at skabe en egentlig fysisk europæisk integration ved at muliggøre bevægeligheden alle steder i Europa via gennemførelsen af det europæiske transportnet. Hele Europas samhørighed og alle regionernes inddragelse i den bæredygtige europæiske proces er et udtryk for den solidaritet, som efter min mening er grundlæggende for, at de europæiske borgere kan identificere sig med den proces, vi foretager i øjeblikket.
Sjöstedt (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, det irske formandskab er meget velkomment. Vi har store forventninger, for vi ved, at små lande som Irland plejer at kunne være effektive og handlekraftige formandskaber. Det er også vigtigt med tanke på, at det foregående italienske formandskab var så elendigt. De skal ikke bare løse Deres egne problemer, men De skal også løse nogen af de problemer, som det forrige formandskab skabte. Nogen af dem er inden for udenrigspolitikken. Jeg vil nævne to.
Det italienske formandskab undlod at kritisere de store overgreb på menneskerettighederne i Tjetjenien. Nu forventer vi, at tingene bliver sagt ligeud over for Rusland i dette grundlæggende spørgsmål om menneskerettighederne for civilbefolkningen i Tjetjenien.
Hvad angår Palæstina, var der et andet italiensk uheld. De forsøgte at føre en mere pro-israelsk linje og havde et ensidigt møde med hr. Sharon. Men for Palæstina er virkeligheden, at Israel ved opførelsen af muren og ved ekspanderende bosættelser er på vej til at ødelægge en mulig tostatsløsning og palæstinensernes udsigt til at leve et normalt liv. Også her kræves der, at EU siger tingene ligeud. Netop i disse dage har Israel også indført en slags visumtvang, som gælder for de besatte områder - noget, som også rammer EU-borgere, hjælpearbejdere, journalister og andre. Vi forventer, at EU protesterer.
Hvad angår miljøområdet, som er mit speciale, synes jeg dog, at formandskabets program er lidt tyndt og ikke tilstrækkeligt konkret. De måtte gerne være gået lidt længere på dette område. F.eks. kunne De have nævnt vigtigheden af hurtigt at få en god kemikalielovgivning og at samarbejde med Parlamentet om dette spørgsmål. Vigtigheden af at sætte fart på klimaforhandlingerne er i og for sig nævnt, men her er der en stor opgave for EU i det kommende halvår, da Kyoto-protokollen er i fare for at kollapse. Andre store spørgsmål er Cartagena-protokollen og konferencen om biodiversitet i Kuala Lumpur, hvor man vil træffe vigtige beslutninger om handelen med genetisk modificerede produkter. Dette har i lang tid været EU's yndling, som man bør beskytte.
Der er et andet område, som efter min mening også er blevet overset en lille smule i dette program, som i øvrigt er godt. Det drejer sig om Valutaunionens krise. Det er tid til at holde op med at foregive noget. Valutaunionen og stabilitetspagten står over for en alvorlig økonomisk og politisk krise. Det var tydeligt så sent som i går, da Kommissionen valgte at føre en sag ved EF-Domstolen mod Rådets beslutning. Krisen består i, at man har opstillet urealistiske regler. Når virkeligheden og reglerne kolliderer med hinanden, opstår der en politisk krise som denne, og der er kun én løsning, nemlig at revurdere stabilitetspagten, som den ser ud i dag. 
Maes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, vi glæder os af et ærligt hjerte over, at Irland har overtaget formandskabet, fordi vi ved, at det rummer store muligheder for Europa, når et lille land som Deres går ind i arbejdet i fuld bevidsthed om, at der er tale om en europæisk og en global opgave. De er også et eksempel for de nye medlemsstater, eftersom De gjorde Deres egen tiltrædelse til en succes for Deres folk såvel som for hele Europa. Vi er regionalister og repræsentanter for statsløse folk, og vi forventer, at Irland udviser større forståelse for vores ønsker om selvstændighed og bevarelse af vores egen identitet samt direkte deltagelse i den europæiske beslutningstagning. I Skotland, Wales, Baskerlandet, Catalonien, Galicien eller Flandern, overalt forventer vi samme respekt fra EU som de baltiske stater eller de skandinaviske lande.
De kan forvente uforbeholden støtte til den prioritering af en fornuftig europæisk forfatning, De har foretaget, og Deres ønske om at gøre Europa til en mere effektiv medspiller på verdensplan til fordel for fred og bæredygtig udvikling. Vi håber derfor, at De f.eks. vil reducere våbensalget og vil sikre, at adfærdskodeksens regler overholdes i denne proces.
Irland har angiveligt lang tids erfaring med dialogen med folkene i Mellemøsten og som bidragyder og partner i forhold til de afrikanske lande. Dog bør millenniumerklæringen inkorporeres mere effektivt i vores daglige målsætninger, også i EU-sammenhæng. Det er ikke ringe at sætte sig som mål at halvere antallet af fattige, der skal overleve med mindre end 1 dollar om dagen, inden 2015. Hvor meget har vi nærmet os målet? Jeg kan dog også nævne andre mål.
Jeg vil gøre særligt opmærksom på nedbringelsen af gældsbyrden, fordi mange fattige lande tvinges til at svømme rundt i det globale verdenshav med en møllesten om halsen. Endelig håber jeg, at vi vil leve op til vores princip om bæredygtig udvikling i forbindelse med vores egne europæiske politikker vedrørende sukker, bomuld eller ris, for det er dem, vi bliver bedømt på. 
Abitbol (EDD ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, De overtager et EU i en bedrøvelig tilstand. EU har i 2003 vist, at det i enhver henseende er ude af stand til at imødegå de store udfordringer, såvel udadtil som indadtil, som Europas folk står over for.
Det ville under disse omstændigheder mildt sagt have været forhastet at give dette Europa med 25 medlemsstater - for det er et Europa med 25 medlemsstater, vi taler om - en forfatning. En forfatning vidner om et folks politiske og demokratiske modenhed. Vi er slet ikke nået så vidt. De sagde for et øjeblik siden, hr. rådsformand, at vi er valgt af folket. Nej, vi er valgt af de europæiske folk, indtil det modsatte er bevist.
De bør derfor, hr. rådsformand, skynde Dem langsomt. Den sag, som højlydt forfægtes af hr. Poettering, hvis partiånd gør blind, bør ikke tillægges højeste prioritet. De europæiske folk prioriterer ikke på samme måde som Gruppen for Det Europæiske Folkeparti, og kommissærernes partifarve interesserer dem ikke voldsomt. De europæiske folk har ikke brug for en forfatning, som er et institutionelt anliggende. De har brug for vækst og beskæftigelse. De ville efter min opfattelse udnytte Deres formandskab langt mere hensigtsmæssigt ved at føre Unionen tilbage på den vej end ved at begive Dem ud på de krogveje, der fører til denne såkaldte forfatning. Og for at finde tilbage til vækst og beskæftigelse, skal der føres en anden politik. Den politik, vi har ført siden Maastricht-traktaten, har spillet fallit. Europa, og i særdeleshed euroområdet, mister hvert år et vækstpoint udelukkende på grund af den restriktive malthusianske og i virkeligheden lidt sadistiske politik, som Den Europæiske Centralbank fører, og som har skaffet os en i dag stærkt overvurderet valuta. Vil man fortsat acceptere, at den europæiske økonomi pantsættes på grund af hjernespind, som er udviklet af dem, som general de Gaulle givetvis ville betegne som "dværgene i Frankfurt"?
Hr. formand, jeg må med beklagelse sige, at den største trussel mod Europa, mod Lissabon-processen, mod vækst og beskæftigelse er min tidligere landsmand, hr. Trichet. De kan være forvisset om, at Deres formandskab ikke vil blive vurderet på forfatningen, men på Deres evne til at sikre en europæisk valuta, som igen tjener den europæiske økonomis interesser. 
Berthu (NI ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, det irske formandskab overtager i dag et tungt hverv, nemlig at videreføre regeringskonferencen og forsøge at skabe tilnærmelse mellem holdninger, som ikke kun er forskellige med hensyn til nogle tekniske aspekter, men også med hensyn til opfattelsen af begrebet suverænitet.
De sagde for et øjeblik siden, hr. rådsformand, at den nye forfatning skulle opfylde borgernes forventninger og gøre det muligt for Unionen at optræde mere kohærent på den internationale scene. Derom kunne alle være enige, hvis det var det eneste, det drejede sig om. Men der er også et andet væsentligt og langt vanskeligere spørgsmål. Hvordan etablerer vi et samarbejde, som samtidig sikrer demokratiet? Skal vi arbejde på at få fjernet den uafhængighed, der knytter sig til national suverænitet, især ved flertalsafgørelser, sådan som forfatningsudkastet lægger op til? Eller skal vi tværtimod, sådan som vi mener, bevare suveræniteten og altså de nationale demokratier i medlemsstaterne?
Vi bør fremlægge dette spørgsmål klart for borgerne, og vi anmoder med dette sigte indtrængende det irske formandskab om som et første skridt offentligt præcist at gøre status over de punkter, der hersker enighed om i regeringskonferencen, og de punkter, der skiller. En sådan gøren status må selvsagt ikke foregribe det videre forløb, for vi er helt enige i, at så længe der ikke er enighed om alt, er der ikke enighed om noget. Men det ville i det mindste gøre det muligt at indlede en ægte debat og give borgerne saglig information.
Vi håber også, at regeringerne vil udnytte de kommende måneder til nøjere at vurdere følgerne af projektet. Man kan eksempelvis se af det irske formandskabs oversigt over prioriterede områder, som er offentliggjort på webstedet "Sources d'Europe", at De håber - jeg gentager, håber - at tiltrædelsesforhandlingerne med Tyrkiet kan indledes ved udgangen af 2004. Kunne De så ikke fortælle os, hvilken plads Tyrkiet skulle indtage i de institutioner, der arbejdes med i den fremtidige forfatning, som er en langsigtet forfatning, det hører vi hele tiden og fra alle sider? Hvilken plads skulle Tyrkiet indtage i Rådet om 40 år? Hvilken plads skulle landet indtage i Europa-Parlamentet? Hvilken plads skulle det indtage i forbindelse med den nye ordning vedrørende flertalsafgørelser? Deres svar på disse spørgsmål ville, hr. formand for Rådet, i sandhed give næring til debatten. 
Evans, Jonathan (PPE-DE ).
   - Hr. formand, , jeg vil indlede med at ønske det irske formandskab held og lykke med det næste halve års arbejde. De har prioriteret en række vigtige områder for den kommende periode, herunder ikke mindst at sætte skub i Lissabon-dagsordenen om økonomisk reform og konkurrencedygtighed.
Jeg vil i dag især beskæftige mig med forfatningsudkastet og situationen efter det forfejlede topmøde i Bruxelles i december. Ikke desto mindre har vi gentagne gange gjort opmærksom på, at Unionen også må se at få taget sig sammen til at få den afsporede Lissabon-proces på skinner igen. Irland har gjort store økonomiske fremskridt i de senere år, men der er i Unionen som helhed fortsat forbehold over for at indlede en virkelig økonomisk reform.
Det var med stor tilfredshed, at jeg læste i pressen i denne uge, at Kommissionen ønsker at videreføre liberaliseringen af det indre marked for tjenesteydelser. Sådanne spørgsmål kan ganske udmærket behandles på kort eller mellemlang sigt, men på lang sigt bør medlemsstaterne anlægge en mere ambitiøs vinkel. Min entusiasme modereres dog af det faktum, at liberaliseringen inden for områder som medicin, skatterådgivning og jobformidling, hvor prisværdig den end måtte være, hovedsagelig udgør en undtagelse fra det generelle billede, der tegner sig for en yderligere liberalisering inden for sektorerne for telekommunikation, energi og finansielle tjenester. Jeg anmoder indtrængende om at gøre brug af sin indflydelse på Unionens dagsorden i de kommende måneder og fremme en virkelig og varig økonomisk reform. Hvis han sætter den dagsorden, vil han modtage vores fulde og varme støtte.
Angående forfatningsudkastet, som led et sørgeligt endeligt i Bruxelles i december sidste år, skal jeg blot sige, at vi altid har ment, at forfatningsudkastet førte EU i den forkerte retning. De ønsker, der kom til udtryk på Laeken-topmødet for to år siden, hvor stats- og regeringscheferne udtrykte håb om, at konventet ville bringe Unionen nærmere borgerne, er på ingen måde blevet opfyldt.
Jeg vil under alle omstændigheder anmode om på baggrund af forhandlingernes sammenbrud at besvare et meget specifikt spørgsmål. I en brevveksling, jeg for nylig havde med Peter Hain, den britiske regerings hovedrepræsentant i konventet, henviser han til "den traktat, vi blev enige om i Det Europæiske Råd..." Erkender formandskabet, at der var enighed om en traktat, eller er der som sagt ikke enighed, før der er enighed om alt? Vi har alle brug for en hurtig klarlæggelse af dette punkt. 
Hänsch (PSE ).
   - Hr. formand, vi kan fuldt ud tilslutte os to bemærkninger, som rådsformanden kom med om forfatningsudkastet og regeringskonferencen. De talte, hr. rådsformand, om konventets glimrende arbejde. Hr. Cohn-Bendit hånede Deres bemærkninger. Jeg vil tage Dem seriøst og tage Dem på ordet. De antyder, at De ikke vil tillade, at Deres kolleger ødelægger dette glimrende arbejde under regeringskonferencen og igen efterlader det i laser. Vi ved, at regeringskonferencen ikke vil godkende udkastet, sådan som det foreligger. Men forfatningsudkastet er mere end kun et udgangspunkt - det er afbalanceret, fair og indeholder alle væsentlige elementer til en løsning. I en union af stater og borgere, hr. Poettering, udgør princippet med dobbelt flertal en del af denne væsentlige faktor, nemlig balance. Derfor er det medtaget i forfatningsudkastet, ikke for at give medlemsstater en fordel.
Deres anden bemærkning, hr. rådsformand, var, at De gerne vil komme hurtigt videre. De vil melde tilbage i marts, og det støtter vi Dem fuldt ud i. På det punkt, hr. Poettering, er jeg for en gangs skyld enig med Dem. Rygterne og spådommene om Kerneeuropa, to hastigheder, gravitationscentre osv. må høre op, og den bedste måde at gøre det på er ved at skabe en europæisk forfatning hurtigt.
Hr. rådsformand, De gav udtryk for Deres overbevisning om, at EU har brug for en forfatning. Vi er naturligvis af samme opfattelse. Men vi har ikke brug for en gammel forfatning, vi har brug for den tekst, som konventet har foreslået. Og for øvrigt har vi brug for den nu, ikke først om to eller tre år. Verdenen og dens nye udfordringer vil ikke vente på Europa. Hvis jeg må have lov, vil jeg også gerne sige noget til hr. Poettering. Hr. Poettering, De krævede, at der bliver taget hensyn til resultaterne af valget, når den næste kommissionsformand skal udpeges. Det glæder mig meget at høre Dem udtale Dem så klart til fordel for en kommissionsformand fra de socialdemokratiske rækker.
Duff (ELDR ).
   - Hr. formand, forhandlingen har en helt klar undertone, idet de fleste medlemmer ønsker at hjælpe det irske formandskab med hurtigt at få forfatningsspørgsmålet løst. Og vi kan med vores erfaring i sådanne sager yde praktisk såvel som moralsk støtte. Timingen af regeringskonferencens arbejde er yderst vigtig, for hvis den times og planlægges korrekt, vil der blive lagt større pres på medlemsstaterne om at tage deres kollektive pligt til at sikre et EU-lederskab alvorligt. Hvorfor ikke skrive et regeringskonferencetopmøde ind i kalenderen inden den 1. maj?
Den måde, den nye kommissionsformand vælges på, vil være medvirkende til at genskabe tilliden til politik i Europa. Det er en formandsfunktion, som hidtil har været overraskende diskret med hensyn til. Hvordan denne person vælges, vil blive en faktor i kampen om at genopbygge og styrke Kommissionens politiske autoritet. Det er ikke kun et spørgsmål om at finde den rigtige kandidat. Alle de partipolitiske grupper bør finde deres egne kandidater, og den procedure, som konventet har fastsat, kan vi alle ganske enkelt tage i anvendelse i juni eller juli. 
Figueiredo (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, det irske formandskab står over for en række udfordringer. Jeg vil fokusere på tre og indledningsvis nævne forhandlingerne om de finansielle overslag for perioden efter 2006 og forslagene vedrørende den fremtidige samhørighedspolitik. Den kontekst, disse forslag skal stilles i, tegner ikke godt for den hårdt tiltrængte økonomiske og sociale samhørighed i EU. Umiddelbart udsættes vi for en ganske uacceptabel afpresning fra "de seks' bande", som ønsker at begrænse EU-budgettet til 1 % af EU's bruttonationalprodukt efter den manglende enighed om udkastet til en forfatningstraktat på topmødet i Bruxelles. Eftersom forhandlingerne med Kommissionen i øjeblikket svinger mellem en opretholdelse af den nuværende grænse for det finansielle overslag på 1,24 % af bruttonationalproduktet og en reduktion heraf til 1,15 % - til trods for tiltrædelsen af lande, hvis indkomster ligger mere end 50 % lavere end fællesskabsgennemsnittet, og til trods for øgede sociale og regionale forskelle i EU. Der er fare for, at de nye finansielle overslag vil underminere det, der burde betragtes som en førsteprioritet, herunder job med rettigheder, bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse og samarbejde og udvikling i udviklingslandene. Det grundlæggende mål er derfor en forhøjelse af de finansielle overslag.
Den anden udfordring, som jeg ønsker at sætte fokus på, er den yderst tiltrængte revision af stabilitetspagten, som har vist sig at være ude af trit med den økonomiske og sociale realitet. Vi er alle klar over, at det er et instrument, der er underlagt tåbelige kriterier, der straffer økonomisk vækst, beskæftigelse og offentlige investeringer, og som bør annulleres. Blot at øge fleksibiliteten vil ikke løse problemet. Der er en løbende debat angående evalueringen af den nuværende økonomiske og monetære politik, især indførelsen af den fælles valuta og den høje euro-kurs, mens det nuværende økonomiske klima til fulde illustrerer denne politiks strukturelle mangler og behovet for en gennemgribende revision. Det er også vigtigt, at vi ændrer den såkaldte Lissabon-strategi og således garanterer offentlige tjenester af høj kvalitet og en effektiv social inddragelse. Endelig foreslår jeg, hvad angår regeringskonferencen til revision af traktaterne, at De ser fuldstændig bort fra det nuværende udkast. 
McKenna (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil ønske Bertie Ahern og hans kolleger velkommen her i dag. Det irske formandskab bør ikke lade sig forlede eller presse til at give forsikringer om, at det kan gennemtvinge en forfatning i løbet af dets seks måneder lange formandskab. Hvis det ikke er muligt at nå til enighed om den kontroversielle forfatningstraktat, vil det ikke være et nederlag for det irske formandskab - medmindre regeringen selvfølgelig er så tåbelig at give det indtryk, at det var muligt at nå til enighed.
De vil måske mene, at en forfatning vedtaget under det irske formandskab, vil have større chancer for at blive vedtaget under en folkeafstemning i Irland. Det er ikke tilfældet, fordi de personer, der beskæftiger sig med disse ting, ikke vil lade sig overbevise, blot fordi den blev færdigarbejdet under dette formandskab. Som bekendt, , skyldes modstanden mod EU hovedsagelig forfatningens militære implikationer.
Hvis forfatningen skal prioriteres, bør nogle nøgleområder tages op til behandling. Der er især tale om militære aspekter, herunder struktureret samarbejde, men også Euratom-traktaten, som klart må ophæves, især for et land, der har modsat sig anvendelsen af atomkraft.
Vi har brug for meget længere tid til at gennemgå forfatningen og de kolossalt vigtige beslutninger, den indebærer, og jo mere ekstra tid, jo bedre. Det vil give almindelige mennesker i hele Europa tid til at kræve folkeafstemning om emnet. Det ville være et forfærdeligt angreb på den demokratiske proces, hvis Europas borgere ikke blev bedt om at tage stilling i denne sag. Det privilegium, vi har i Irland, bør udvides til alle medlemsstater.
Vores partifælle, hr. Collins, sagde ganske rigtigt, at alt kan fortsætte med de eksisterende bestemmelser. Vi fik at vide, at Nice-traktaten var afgørende for udvidelsen. Nu får vi at vide, at den er utilstrækkelig. Lad det irske formandskab være et konstruktivt og positivt formandskab. Lad de spørgsmål, der virkelig er vigtige for befolkningen, få førsteprioritet, herunder den irske regerings støtte til eftergivelsen af 100 % af de fattigste landes gæld. Dette initiativ har fået bred støtte, så lad os udnytte muligheden og presse på for at få det ført ud i livet.
De henviste kort til en række miljøspørgsmål, og De bør benytte lejligheden til at sikre, at alle uafgjorte klager mod Irland for manglende overholdelse af EU-lovgivningen behandles og løses.
Angående topmødet mellem EU og Rusland, som De også nævnte, er det vigtig, at Tjetjenien-spørgsmålet tages op med russerne. Spørgsmålet om våbenembargoen mod Kina er også yderst vigtigt for alle, der beskæftiger sig med våbenhandel.
Hvad angår Mellemøsten, må jeg indtrængende bede hr. Cowen, som rejser derned i dag, om at give udtryk for den foruroligelse, mange parlamentsmedlemmer har tilkendegivet. Flere medlemmer, der netop er vendt tilbage fra Palæstina, fortæller, at situationen er ganske forfærdelig. De mure, der er blevet opført i området, er i strid med alle folkeretlige bestemmelser og principper. 
Farage (EDD ).
   - Hr. formand, det irske formandskab har således fået overdraget en varm politisk kartoffel i form af udkastet til en forfatning for Europa. At forlige hensynet til så mange gamle mandlige lederes ego bliver lidt af en udfordring, og befolkningens stigende modvilje mod forfatningen vil ikke gøre det lettere.
Jeg ved ganske enkelt ikke, om det er muligt at forhandle sig frem til en aftale i løbet af de kommende måneder. Det fremgår ikke desto mindre klart af det irske program, at formandskabet har til hensigt at følge et grundlæggende integrationsvenligt program. Og der vil blive oprettet flere agenturer og kontorer, som alle er undtaget fra den demokratiske kontrol og alle blot underlægges en fjern bureaukratisk kontrol. Denne nye styreform virker ganske enkelt ikke! Alt lige fra den fælles fiskeripolitik og til vækst- og stabilitetspagten er produkter af et fejlagtigt system. Desværre synes den irske behandling udelukkende at bestå i at ordinere mere af samme skuffe. 
Pannella (NI ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, hvis jeg må sige noget personligt, er det mig en glæde at lykønske det irske formandskab. Vi har meget mere til fælles, end vi troede tidligere, og det er måske, fordi en stor del af det Europa, der er til stede her, er af italiensk eller irsk oprindelse. Med New York og Amerika fik vi vores chance for at få fred, frihed, arbejde og brød på bordet. Det var vi nødt til at tage derover for at få, og desuden har Irland og Italien også valget mellem modreformskatolicismen, der stadig har indflydelse på vores to samfund, og det politiske, civile og økonomiske frihedens og reformernes Europa. Det ville jeg blot minde om i denne sammenhæng. De skal passe på, hr. rådsformand! Med de vatikanske vetoer mod forskningsfrihed risikerer Europa endnu en gang et meget farligt tab af kultur, industri og civilisation i sine egne lande.
Jeg vil meget kort sige, hr. formand, at De skal være meget opmærksom på den reform, som i dag er international, og på reformen - hvilket jeg også siger henvendt til kommissionsformanden - af de demokratiske samfund, hvor EU ikke har været til stede eller har haft en enøjet fjendtlig holdning. I Genève - og det skal vi tale mere om i eftermiddag - sidder Menneskerettighedskommissionen. Hr. formand, hr. kommissionsformand, De skal ændre kurs! I den forbindelse anmoder vi Dem om et resolut indgreb, sådan som Emma Bonino også gjorde, og sådan som vi gjorde for nogle dage siden med hr. Cox' smukke tale i Sana'a i Yemen og med chartret og menneskerettighedserklæringen, som hovedsagelig de arabiske lande har udarbejdet, og som vi forhåbentlig ikke skal blive ved med at gennemføre som en midlertidig foranstaltning for EU og medlemsstaterne.
Jeg ønsker Dem således held og lykke, men med et frihedens og reformernes Europa og ikke med et modreformernes og obskurantismens Europa! 
Tajani (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, vi er meget tilfredse med Irlands beslutning om at gøre en indsats for at skabe et mere sikkert EU, som er stadig tættere på borgerne, og som endelig får sin første forfatning, der er et resultat af konventets arbejde. Hr. formand, De har vores fulde støtte til forfølgelsen af disse målsætninger. Sådan som De sagde her til morgen, er det Irlands opgave at afslutte det italienske formandskabs gode arbejde.
Hr. kommissionsformand, hvis dette halvår skal have et godt resultat, er det dog nødvendigt at løse et vigtigt politisk spørgsmål, nemlig Kommissionens rolle. For at kunne svare på dette spørgsmål er det nødvendigt at vide, hvad kommissionsformanden agter at gøre. Ved årets begyndelse angreb De det italienske formandskab - som De til gengæld havde rost på de officielle konferencer - og bekræftede, at De havde til hensigt selv at deltage i den italienske valgkampagne. Vi forventer, at De skaber klarhed omkring dette, og at De giver et klart svar på det grundlæggende spørgsmål, som Parlamentet stiller Dem, nemlig om De agter at fortsætte som kommissionsformand, eller om De har besluttet at stille op til det kommende valg til Europa-Parlamentet. De har pligt til at vælge, hr. kommissionsformand, sådan som hr. Poettering og hr. Barón Crespo har mindet Dem om flere gange. Både i dette og i næste halvår har EU brug for en Kommission med en formand på fuld tid. Rådet og Parlamentet har brug for en Kommission, der i højere grad end hidtil spiller sin lovgivningsinitiativrolle. Forhandlingerne om valget af de tiltrædende landes kommissærer, udtalelsen om Tyrkiet, præsentationen af EU's finansielle overslag og den støtte, som De bebudede til forfatningstraktatens undertegnelse, kræver harmoni og kræver en formand, der kun er beskæftiget i Bruxelles og Strasbourg. 
Hume (PSE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, det glæder mig meget, at den irske premierminister og hans ministre er her i dag og varetager EU-formandskabet på dette meget afgørende tidspunkt. Eftersom det ikke var muligt at skabe enighed om den nye europæiske forfatning under det foregående formandskab, vil deres første væsentlige opgave være at skabe en sådan enighed. Jeg håber, det bliver muligt, fordi der er et klart behov for en langsigtet forfatningsramme for det nye Europa med 25 lande, som meget vel kan blive endnu større i dette årti.
EU's principper har fungeret ganske udmærket og bør bevares i den nye forfatning: fuld repræsentation af hver enkelt medlemsstat i samtlige institutioner - institutioner, der respekterer vores forskellige identiteter, og hvor vi kan arbejde sammen til det fælles bedste.
Jeg er overbevist om, at det irske formandskab vil arbejde hårdt for at sikre en aftale, der kan vinde hele EU's befolknings støtte, og hvor alle borgere og alle medlemsstater har samme rettigheder, hvor der følgelig ikke findes noget andenklasses medlemskab, og hvor vi alle gør fremskridt sammen. Et Europa i to hastigheder eller et tostrenget Europa vil ikke leve op til vores folks forventninger.
Hr. formand, det er en enestående indsats, De og Deres regering har ydet og fortsat yder til fordel for freden i Nordirland. EU er det bedste eksempel på konfliktløsning i verdenshistorien. Første halvdel af sidste århundrede var den værste i verdenshistorien - med 50 millioner døde. Hvem kunne derefter have forestillet sig, at de samme folk ville forene sig i dette århundredes anden del? De principper, der er kernen i EU, kan derfor løse konflikter overalt i verden, fordi disse tre principper også er kernen i vores aftale i Nordirland. Ville det i betragtning af vores succeshistorie inden for konfliktløsning i Europa ikke være udmærket, hvis De under det irske formandskab kunne overbevise Kommissionen om at oprette en særlig afdeling for fred og forsoning, så man i stedet for at sende hære til konfliktområderne sender et hold mennesker udstyret med EU's filosofi og principper ud i disse områder, eftersom vi i dag har større mulighed for at forme verden?
Teknologi, telekommunikation og transport har gjort verden meget mindre. EU vil således i væsentlig grad kunne medvirke til at sikre, at der ikke opstår konflikter eller krig i verden. Måden at gøre det på er at viderebringe EU's filosofi til konfliktområder. I det omfang, der etableres en dialog, vil det tilsvarende være muligt at indgå aftaler. 
Dybkjær (ELDR ).
   - Hr. rådsformand, De står over for store udfordringer i det kommende halve år, bl.a. forfatningstraktaten. Jeg har store forhåbninger til Dem og et særligt forslag, som jeg tror, mange af Europas kvinder og ikke så få mænd tillægger betydning.
Det italienske formandskab kom kort før regeringskonferencen med et forslag om at tilføje - og jeg citerer - "princippet om ligestilling mellem mænd og kvinder" til artikel 2 i forfatningstraktaten. Ligestilling mellem mænd og kvinder er ikke blot et princip, det er og skal fortsat være en grundlæggende værdi i EU. Præcis ligesom de andre værdier, menneskelig værdighed, demokrati, osv. ikke blot er principper, men grundlæggende værdier.
På det ekstraordinære møde for tidligere konventsmedlemmer lovede den italienske udenrigsminister at gå videre med følgende forslag: efter ligestilling i første sætning tilføjes "herunder ligestilling mellem mænd og kvinder". Jeg kommer op med forslaget til Dem, skriftligt og på engelsk. 
Galeote Quecedo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, jeg vil gerne begynde med at ønske Kommissionen tillykke med, at den har levet op til sit ansvar og krævet en juridisk opfyldelse af stabilitetspagten. Reglerne skal være ens for alle, for ellers kunne vi ikke sige, at her gælder retsstatens principper.
Imidlertid er det beklageligt, at visse medlemmer af Kommissionen har fremført udtalelser om et Europa i to hastigheder og altså proklameret en opdeling af Europa netop på tærsklen til Europas genforening. Det er ikke på den måde, at Kommissionen skal varetage sin essentielle rolle som traktaternes vogter. Og i øvrigt er det rimeligt, at lederen af den udøvende magt i et demokratisk styre bliver bedt om at følge det parlamentariske flertal.
Jeg vil gerne rose det irske formandskab for den klarhed, hvormed det udtrykte sin mening om et Europa i to hastigheder. Hr. rådsformand, vi venter os meget af det næste halve år, og vi er helt enige i de anførte politiske prioriteter og Deres forpligtelse til den europæiske forfatning, som De gentog her i formiddag. Vi mener, det er nødvendigt at gennemføre en reformproces for at modernisere EU økonomisk og socialt, sikre frihed, sikkerhed og retfærdighed for de mennesker, der bor eller opholder sig i EU, og definere nogle mere tilbundsgående forbindelser med USA for på effektiv måde at bekæmpe de nye trusler mod vores demokratier og vores grundlæggende rettigheder.
Irland er et godt eksempel på, hvordan solidariteten i EU bør være, og denne solidaritet udtrykkes bedst gennem vores økonomiske og sociale samhørighedspolitik. Også mit land, Spanien, søger at opnå virkelig konvergens med EU's gennemsnit, for i henhold til vores politiske filosofi er målet ikke at skabe permanent understøttede samfund, men at vores udviklingsniveau skal gøre os i stand til at bidrage til EU's interne økonomiske balance.
Vi ønsker det irske formandskab held og lykke i de kommende måneder. 
Titley (PSE ).
   - Hr. formand, også jeg ønsker rådsformanden velkommen. Det er rart at se de professionelle tilbage i butikkens ledelse.
Dette formandskabs virkelige udfordring er selvfølgelig at gennemføre udvidelsen, og de resterende vanskeligheder bør ikke undervurderes. Dette formandskab skal presse de nye lande til at videreføre de reformer, der er nødvendige for at sikre en vellykket integration i Unionen. Vi bør fortsat overholde vores forpligtelse over for Rumænien, Bulgarien og Tyrkiet til at sikre, at udvidelsesprocessen fortsætter. Udvidelsen er dette årtis største udfordring. Det drejer sig ikke kun om at forestå udvidelsen, men også om at få den til at fungere. Udvidelsen kan være knald eller fald for EU. Ærlig talt vil udvidelsen betyde EU's fald, hvis ikke beslutningsstrukturerne reformeres - så enkelt er det. Derfor skal vi have en forfatningstraktat.
Jeg er bange for, at mange medlemmer her har undervurderet, hvor store interesser nogle regeringer har i ikke at få en aftale, i det mindste ikke foreløbig. Hvordan kan man ellers forklare, at afstemningsaftaler, der først træder i kraft i 2009, fører til regeringskonferencens sammenbrud? Man kan ikke tro, at det skulle være den eneste grund.
Den virkelige tragedie i forbindelse med dette sammenbrud er, at den afleder opmærksomheden fra endnu vigtigere ting. Forfatningen handler om, hvordan vi gør tingene, men vi burde have vores opmærksomhed rettet mod, hvad vi gør. Nøglen hertil er Lissabon-processen, som er ved at gå i stå, fordi den er tynget af for mange generelle bestemmelser og mangler specifikke mål, og fordi medlemsstaterne ikke overholder deres aftaler.
Dette formandskab bør især satse på Wim Kok-rapporten. Vi må sikre bedre og flere arbejdspladser, vi må få penge ud af vores arbejde, vi må indføre en mere dynamisk social model, der tager sigte på at få flere mennesker i arbejde - især dem, der traditionelt er udelukket - vi bør undgå at skabe en tostrenget arbejdsstyrke og bør sikre en mere produktiv arbejdsstyrke. Det kræver, at vi opstiller meget klare mål for de enkelte regeringer. De nye medlemsstater er vant til årlige opgørelser. Vi må udvide denne disciplin til de nuværende medlemsstater. Lad os gøre mere for at få de enkelte lande op på dupperne.
Mit spørgsmål til rådsformanden er meget specifikt: Hvordan har De til hensigt at følge op på Wim Koks meget vigtige rapport? For hvis De kan få flere i arbejde, vil De mere end på nogen anden måde sikre Dem vælgernes evige taknemmelighed. 
Gasòliba i Böhm (ELDR ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, Bertie Ahern, hr. formand for Kommissionen, mine damer og herrer, rådsformanden indledte sin tale på sit eget sprog, gælisk, hvilket De også gjorde ved Deres indsættelse, hr. Cox, og ligeså den irske præsident. Jeg kan imidlertid ikke tale på mit sprog, catalansk, som tales af mere end 7 millioner mennesker, og den catalanske regering og det catalanske parlament kan ikke henvende sig på catalansk til Domstolen i sager om gennemførelse af EU-lovgivning, som udgør 80 % af vores lovgivning.
Eftersom netop De ved, hvad beskyttelsen af et folks identitet og et land i Europa betyder, vil jeg bede Dem om, at der i den europæiske forfatning, som De har forpligtet Dem til at fremme, tages hensyn til disse folks rettigheder, deres sprog, deres kultur og også de forfatningssikrede regioner. Der er tilstrækkeligt med referencer til dette og mange årsager til at beskytte dem. 
Sudre (PPE-DE ).
   - Hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, det kommende halvår, hvor Irland overtager formandskabet i Rådet, er kendetegnet ved to begivenheder, nemlig Europas historiske forening ved optagelsen af 10 nye medlemslande den 1. maj og valget til Europa-Parlamentet i juni i de 25 medlemsstater. Dagsordenen vil i det kommende halvår ganske afgjort være domineret af den fortsatte regeringskonference, som har til opgave at forberede en ny forfatning for EU efter sammenbruddet i Bruxelles i december.
Det er imidlertid klart, at EU ville have bedre forudsætninger for at modtage de nye medlemsstater, hvis der allerede forelå en forfatning. De anlagde en pragmatisk holdning, hr. rådsformand, da De for nylig erklærede, at De ikke ønskede at fastsætte nogen endelig frist for indgåelsen af en aftale om den fremtidige forfatningstraktat. Men det var fornuftigt, at De samtidig advarede mod at trække regeringskonferencen alt for meget i langdrag.
Jeg er som De af den opfattelse, at jo længere forhandlingerne varer, jo ringere er udsigterne til at nå til enighed. Jeg deler derfor selvsagt også Deres ønske om at gøre alt for at fremme beslutningsprocessen. Den institutionelle forvirring må ikke få os til at glemme den historiske begivenhed, som 10 nye medlemsstaters tiltræden betegner. Det er lande, som i høj grad fortjener at blive optaget i et værdifællesskab og et frihedens fællesskab. Lad os sikre, at den ubeslutsomhed, vi har gjort os skyldige i, ikke lammer hele det europæiske projekt.
Om mindre end seks måneder vil det forenede Europas borgere blive anmodet om i fællesskab at træffe afgørelse om kontinentets fremtid i forbindelse med valget til Europa-Parlamentet. Beklageligvis interesserer vælgerne sig normalt ikke for dette valg og finder, at de problemstillinger, der rejses, ligger for fjernt eller er for uklare. Det er mit håb, at det irske formandskab og alle medlemsstaterne vil tage fat på dette problem og søge at mobilisere borgerne og skabe en europæisk debat, som giver dem et virkeligt valg mellem de forskellige veje, Europa kan slå ind på. 
Schulz (PSE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, mine første bemærkninger gælder en fraværende kollega, hvilket bestemt skyldes, at han har så presset et program. Jeg ville faktisk svare hr. Poettering. Han er ikke til stede i salen for øjeblikket, men vil utvivlsomt høre, hvad jeg har at sige.
Under dagens forhandling om det irske formandskab har vi igen hørt fra hr. Poettering, som altid vender tilbage til det samme emne, nemlig spørgsmålet om, hvem der bliver den næste kommissionsformand. For ham er det helt klart, at den næste kommissionsformand vil blive foreslået af Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater. Lad mig starte med at slå fast, at valget til Europa-Parlamentet afholdes den 13. juni 2004. Det er ikke op til hr. Poettering at afgøre i plenarforsamlingen, hvilken gruppe der vil være den stærkeste i Parlamentet efter dette valg, men op til vælgerne i Europa. Vi har stadigvæk til hensigt at føre valgkamp. Jeg er ikke sikker på, at Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater vil være den stærkeste gruppe i Parlamentet efter valget. Det kunne jo være, hr. Poettering, at de forenede kræfter i denne gruppe rent faktisk vil gå i opløsning inden da. Jeg tænker på det britiske Konservative parti og andre, som ikke længere har lyst til at sidde i den gruppe, men det kan være, der kommer et par flere til. Måske hr. Fini - vi ved det ikke. Det er jo en dynamisk proces.
Men uanset hvem der bliver den næste kommissionsformand, så har han, eller hun, brug for bred støtte i Parlamentet, og vedkommende vil kun opnå bred støtte i Parlamentet, hvis han eller hun har De Europæiske Socialdemokraters Gruppe bag sig. Vores konservative kolleger gør derfor klogest i at tilstræbe en samlende tilgang i Parlamentet frem for at føre valgkamp her.
Tillad mig at komme med endnu en bemærkning. Denne kritik gælder alle, som henviser til den indenrigspolitiske situation i en bestemt medlemsstat. Jeg tænker på det foregående formandskab, som gav mig en ordentlig lektion. Men for øjeblikket bliver det uden yderligere kommentarer taget til efterretning, at alle parlamentsmedlemmer fra Forza Italia udnytter kommissionsformandens embede til indenrigspolitiske kampagneformål. Efter min mening bør det afvises på det kraftigste af hensyn til de europæiske institutioner.
Hr. rådsformand, jeg vil gerne stille Dem det samme spørgsmål, som jeg også stillede Deres forgænger, og jeg håber, at vi efterfølgende ikke behøver at tage på udflugt ud i kinematografien. Hvad agter De at gøre for at sikre en hurtig indførelse af den europæiske arrestordre? Jeg stiller det samme spørgsmål til alle formandskaber. Hvis De i Deres bemærkninger foreslår, at Tampere-processen bør evalueres, så lad mig igen minde Dem om, at den europæiske arrestordre var en af kerneelementerne i Tampere-aftalerne, og at den ikke - stik imod løfterne fra Tampere - er trådt i kraft pr. 1. januar 2004. Lad mig gentage et punkt, som jeg nævnte under vores seneste forhandling: Det er ikke en enkelt medlemsstats skyld, det er snarere mange medlemsstaters skyld. Derfor beder jeg Dem også om at være den rådsformand, som endelig tager emnet seriøst. For hvis vi ønsker at gennemføre Tampere-aftalerne, så har vi brug for den europæiske arrestordre. Jeg ville være meget taknemmelig, hvis De kunne vende tilbage til dette punkt i Deres svar.
Maaten (ELDR ).
   - Hr. formand, sidste år var et elendigt år for Europa, og det drejer sig nu om at genskabe tilliden til institutionerne og de aftaler, de har indgået. Udfaldet af valget til Europa-Parlamentet i juni vil også vise, hvor stor denne tillid er.
En måde at genskabe denne tillid på er at sikre mere gennemskuelighed og demokrati. Vi skal have en ny kommissionsformand, og vi søger en uafhængig, energisk person med opbakning fra et flertal i det nye Parlament. Jeg vil derfor bede rådsformanden om at overveje at inddrage Parlamentet i udvælgelsen af kandidaterne ved f.eks. at lade de politiske familier foreslå kandidater. Vi bør under alle omstændigheder undgå, at sådanne afgørelser træffes i et baglokale midt om natten.
Desuden kan der genskabes tillid gennem en effektiv intervention i forhold til grænseoverskridende problemer. Det er det, offentligheden forventer af os. Større epidemier er et indlysende eksempel. Det faktum, at vi undgik sars under den foregående epidemikrise, er mere et spørgsmål om held end om forstand og dømmekraft. En ny sars-epidemi er under optakt, og jeg anmoder formandskabet om at tage initiativ til at sikre, at sundhedsministrene giver Kommissionen - i dette tilfælde kommissær Byrne - vidtrækkende beføjelser til om nødvendigt at træffe krisestyringsforanstaltninger såsom ensartet kontrol i lufthavne.
Jeg er under alle omstændigheder sikker på, at formandskabet vil være i stand til at genskabe tilliden til institutionerne, hvilket Deres udmærkede tale i dag kun bekræfter. 
Bodrato (PPE-DE ).
   - Hr. formand, også jeg vil gerne lykønske det irske formandskab, som efter de stridigheder om vigtige punkter i konventets forslag, der gjorde Bruxelles-mødet til en fiasko, har den hovedmålsætning at samle europæerne igen. Det må undgås, at valget i juni skærper EU's krise i stedet for at give en ny demokratisk saltvandsindsprøjtning til den proeuropæiske holdning.
Parlamentet ønsker at genoptage forfatningsprocessen med det samme og bifalder løftet om at genindkalde regeringskonferencen og handle på en gennemskuelig måde for at skabe nogle stadig tættere forbindelser mellem EU og borgerne. Vi er også enige i den multilaterale indfaldsvinkel til en fælles udenrigs- og forsvarspolitik, et seriøst partnerskab med USA, en styrkelse af FN's rolle og en genoptagelse af forhandlingerne om den internationale handel.
Befolkningen ser dog med bekymring på fremtiden. På Rådets forårsmøde skal man gøre status over de gode resultater, vi har nået, men man løber også en risiko for at svække socialmodellen, uden at den europæiske økonomi bliver mere konkurrencedygtig på verdensplan. Det er nødvendigt, at vi gør os nogle overvejelser om, hvilke beslutninger der er nødvendige for at sætte gang i Lissabon-strategien, men også om EU's finansielle overslag, det vil sige de midler, som EU har til rådighed, når det skal tage de udfordringer op, som kommissionsformand Prodi klart mindede om, og som først og fremmest vedrører EU's udvidelse, men som ikke mindst fremover også vedrører fremtiden for de unge generationer på vores kontinent. 
Van den Berg (PSE ).
   - Hr. formand, , jeg anmoder Dem om snarest at løse problemerne i forbindelse med det bureaukratiske sprog og den bureaukratiske kultur. Borgernes organisationer fortvivler, når de læser formularer og støtteanmodninger udformet i en eurokratisk jargon, der er fuldstændig fremmed for borgerne. Jeg kan kun støtte det irske formandskabs ønske om at forenkle formularer, ansøgningsskemaer og tekster og gøre dem mere brugervenlige. Angrebet mod dette bureaukratiske sprog og denne bureaukratiske kultur kunne bestå i at afskaffe de gældende formularer og erstatte forordningsteksterne med moderne, forståelige og brugervenlige tekster. For det andet kunne vi bruge et netværk af nationale offentlige organisationer og nationale parlamentsmedlemmer som et bidrag til den irske konference i april om mulighederne for at bringe sproget og kulturen nærmere borgerne. For det tredje burde vi i løbet af de kommende måneder anvende tv-reklamer til i umiddelbart forståelige vendinger at forklare borgerne i alle de europæiske lande EU's vigtigste budskaber om sikkerhed på gaden, global sikkerhed, miljøbeskyttelse, mere demokrati og mindre bureaukrati. Europa begynder med borgerne i deres egne regioner. For det fjerde bør vi støtte foranstaltninger til fordel for god forvaltningsskik. Vi bør nedbringe antallet af retsakter fra 80.000 til 50.000 og reducere antallet af beslutningsformer fra 23 til 6 i et forsøg på at opnå en klar, resultatorienteret og demokratisk styreform. Følgelig har den europæiske forfatning højeste prioritet, og vi bør ikke genoptage vores sædvanlige arbejde, før den er på plads.
Stats- og regeringscheferne forfejlede forhandlingerne om forfatningen i Bruxelles. Uden en forfatning er det ikke muligt at imødese yderligere udvidelser, og enhver fornuftig drøftelse om de finansielle overslag er udelukket. Der er følgelig heller ikke plads til yderligere politisk integration, så længe Europa-Parlamentet ikke har den fornødne demokratiske kontrol. For det femte bør vi støtte Parlamentets forslag om borgerafprøvning af alle de EU-forslag, vi modtager i den nærmeste fremtid. I dette tilfælde er forebyggelse bedre end helbredelse. For det sjette bør vi støtte Parlamentets forslag vedrørende nærhedsprincippet. Lad os bevare det laveste niveau, hvor det er muligt, og så små enheder som muligt og lade de nationale parlamenter vogte herover.
Det er vores forslag til, hvordan det bureaukratiske Europa kan afløses af et andet, demokratisk Europa. Kan De, Ahern, tilslutte Dem dette program, og vil De gøre det i april?
Jeg anmoder Dem desuden om at støtte Kommissionen i de sager, den har indbragt for Domstolen, men også i en reform af stabilitets- og vækstpagten for at fremme væksten til trods for den høje eurokurs. Jeg beder Dem støtte Wim Koks forslag og støtte forslagene om at koble en lettelse af gældsbyrden sammen med millenniummålsætningerne for udviklingslandene. Har De til hensigt at tage et initiativ i denne henseende, og vil De støtte trojkaen angående Etiopien og Eritrea, hvor endnu en krig truer?
Napoli-aftalen er et vigtigt skridt i retning af en bred europæisk sikkerhedspolitik. Alle undersøgelser viser, at vores borgere prioriterer sikkerheden højt, så jeg opfordrer Dem indtrængende til at acceptere konventets forfatning. Udvidelsen med 10 nye lande uden en forfatning er en hån mod Europas borgere, for de bør være centrum for dette års glæde ved Europa - og udformningen af Deres arbejdsprogram giver mig fuld tillid til, at det vil lykkes Dem. 
Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, jeg vil gerne ønske det irske formandskab held og lykke og lykønske det med det slogan, det har valgt: , hvilket virkelig er, hvad vi har brug for for at løse de problemer, vi står over for.
Vi må glæde os over det irske formandskabs aktive indgangsvinkel til den institutionelle forvirring. Europa har brug for og ønsker en forfatning, som tager hensyn til alle EU-borgeres forventninger.
Det er indlysende, hr. formand, at vi igen skal ind på vejen med bæredygtig vækst og jobskabelse. Med hensyn til den konkurrenceevne, som EU har brug for, er det irske formandskab i en rigtig god position til at følge vejen fra topmødet i Lissabon. Samtidig mener jeg, at det er vigtigt - og jeg tror ikke, at formandskabet har tænkt over det - at planlægge en forhandling om de finansielle overslag, som kommissionsformand Prodi meddelte os her til formiddag. Det er indlysende, at et af de problemer, som vi står over for, er den sammenhængende beslutning, som Kommissionen traf i går om at bringe Økofin-rådets beslutning for Domstolen. EU er et retssamfund, og retsreglerne giver kun mening, hvis de gælder for alle, både store og små.
Vi har med stor tilfredshed modtaget rådsformandskabets vurdering af området med frihed, sikkerhed og retfærdighed og fremskridtene siden topmødet i Tampere. Vi mener også, at formandskabet er i en god position til at håndtere forbindelserne mellem EU og USA og til at forsøge på den ene eller anden måde at bilægge nogle af fortidens og fremtidens uoverensstemmelser.
Eftersom jeg finder det vigtigt, vil jeg gerne fremhæve, at Summit of the Americas-topmødet blev afsluttet i går - ikke på de bedste betingelser - og fortælle formandskabet, at der her åbner sig en meget interessant mulighed for, at EU kan satse beslutsomt på dette prioriteringsområde ved næste topmøde mellem stats- og regeringschefer fra EU og Latinamerika, som afholdes i Mexico.
Hr. formand, jeg vil slutte med at beklage, at hr. Schulz ikke er her i dag. Det, som formanden, hr. Poettering, sagde meget klart, var, at vi ikke skal forhaste os. Der har været en række tidlige kandidaturer. Valgurnerne vil afgøre, hvordan flertallene bliver, og det er indlysende, at kommissionsformanden i sit forslag netop bør tage hensyn til resultatet af valget til Europa-Parlamentet. Det er det, som Parlamentet har afgjort ved afstemning. Vores gruppe er som bekendt den største og har i sinde at forblive den største også i næste valgperiode. 
Goebbels (PSE ).
   - Hr. formand, kære , en irsk sentens lyder: "God invented whiskey in order to prevent the Irish from dominating the world".
Irerne er imidlertid ansvarlige europæere, hr. rådsformand. Det konstaterede min politiske gruppe under vores besøg i Dublin. De vil stilfærdigt, men beslutsomt, tage fat på Unionens virkelige problemer. Efter en periode med hr. Berlusconis gøgl og tvivlsomme påfund er det en lise at have folk ved roret i Europa, som ikke viser et ophovnet ansigt, og som har begge ben på jorden. Det er beklageligvis barske realiteter, der kendetegner situationen i Europa. Unionen har problemer, hvad angår den økonomiske vækst. Arbejdsløsheden stiger. Den europæiske integration står i stampe, det gælder lige fra forfatningsudkastet til Lissabon-processen. Kravet om stabilitet er ophøjet til ortodoksi, mens USA finder vejen til vækst ved helt uortodokse midler. Deres minister Dick Roche har sammenlignet Lissabon-processen med en slags juletræ, som skiftende formandskaber har smykket med deres foretrukne pynt. Det er et billede, som klart beskriver, at erklæringer om det ambitiøse mål fra 2000 er blevet et tilbagevendende ritual.
Det irske formandskab foreslår nu, at vi vender tilbage til basis. Forårstopmødet skal være koncentreret om det væsentlige, nemlig vækst og beskæftigelse, som igen skal være de højest prioriterede mål for EU. Men et nagende spørgsmål er fortsat ubesvaret. Hvor er pengene, hvor er de budgetter, der sikrer EU midler, som modsvarer ambitionerne?
Unionens budget er ynkeligt. Mindre end 1 % af det europæiske BNP. I 2003 lykkedes det end ikke Kommissionen at anvende disse beskedne midler. Hvad angår Unionens finansiering efter 2006, foreslår Kommissionen, at den nuværende budgetmargin udnyttes fuldt ud, altså 1,24 % af det europæiske BNP. Men seks lande har allerede meddelt, at de ikke agter at øge deres bidrag. Et EU med 25 medlemsstater kan imidlertid ikke udvikle sig med en minimalistisk solidaritet.
Det ville være klogt af formandskabet at stille forslag om nye egne indtægter, eksempelvis i form af en europæisk afgift på kuldioxidemissioner, eller opkrævning af en procentvis afgift af udbytte af opsparede midler i stedet for det bureaukratiske system, der blev udtænkt i Feira. En europæisk beskatning med blot en enkelt cent pr. liter brændstof, der sælges i Europa, ville gøre det muligt at finansiere de transeuropæiske net. Det ville skabe vækst, samtidig med at det ville lette presset på de nationale budgetter. Politik uden finansielle ressourcer er kun tom gestikuleren.
Hr. formand for Rådet, hjælp Europa ud af dødvandet. Vis mod! 

 Måske jeg også lige kunne sige et par ord om hr. Poetterings tale. Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater ønsker en kommissionsformand fra egne rækker. Fint nok. Men så må hr. Poettering nævne navne før valget. Han kan ikke forvente, at Europas borgere køber katten i sækken.
Karas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, mine damer og herrer, De har seks spændende måneder foran Dem, med udvidelsen, forfatningen og forårstopmødet. Jeg tror dog, at der er mere for Dem at gøre. Som rådsformand vil De skulle afgøre, hvilken kurs der skal følges på mange politiske områder, og udforme Rådets arbejde. Jeg håber, at juleperioden, afløsningen af formandskabet og starten på et nyt år er blevet benyttet som en lejlighed til at gøre status, har givet Dem et indblik, og at De er parat til at bevæge Dem væk fra det vetoglade mellemstatslige Europa i to hastigheder og hen imod et stærkere Europa med fokus på fællesskab, væk fra at undlade at overholde fællesskabslovgivningen - f.eks. stabilitets- og vækstpagten - hen imod en aktiv gennemførelse af fællesskabsregler og fællesskabsbeslutninger - vi hilser Kommissionens sagsanlæg velkommen - væk fra nationaliseringen af Europapolitikken hen imod en europæisering af indenrigspolitikken, væk fra at skyde skylden på EU hen imod at påtage sig et medansvar, væk fra moratoriets ophør vedrørende embryonforskning hen imod enighed om grænserne, væk fra princippet om at krybe udenom og trække sager i langdrag hen imod at træffe beslutning om de direktiver, der er på dagsordenen (jeg tænker her på gennemskuelighedsdirektivet, direktivet om konkurrence på offentlige tjenesteydelser, overtagelsesdirektivet, hr. rådsformand), væk fra at fortsætte den nye populistiske debat om en medlemsstatut hen imod at få truffet en afgørelse. De har stadigvæk 30 timer til at besvare Parlamentets anmodning om en tidsplan. Jeg håber, De er parat til at bevæge Dem væk fra den negative stemning, der ofte hersker mellem Rådet, Kommissionen og Parlamentet, hen imod at skabe diskussioner og pr, der er borgernært, optimistisk, ærligt, som udnytter de muligheder, som udvidelsen, forfatningen, vækst og beskæftigelse, stabiliteten, det indre marked, konkurrencen og subsidiariteten åbner for. Jeg beder Dem om at gøre omkring og således udstikke en ny kurs for vores prioriteter. 
Napoletano (PSE ).
   - Hr. formand, først vil jeg gerne give udtryk for min meget store respekt for Dem i betragtning af den svære opgave, som Deres formandskab står over for. Vi er klar over, at det er vanskeligt at gennemføre en regeringskonference, der led skibbrud i Bruxelles for blot et par uger siden. Derfor vil vi med Deres hjælp gerne sende et enkelt og klart budskab til alle de europæiske regeringer, nemlig at de skal påtage sig det ansvar at give Europa en forfatning inden valget til Europa-Parlamentet. Det, som vi gør, hænger i stadig større grad sammen med vores måde at fungere på, og De skal gøre en indsats for at løse de konflikter, som har lammet Dem, da det tjener et højere formål.
Det lykkedes konventet at udarbejde en forfatningstekst, som der også er bred enighed om her i Parlamentet, og det viser, at de politiske og geografiske forskelle ikke er en uovervindelig hindring. De bør kraftigt bekæmpe det uhistoriske modsætningsforhold mellem de nationale interesser og Europa, eftersom det kan få en ødelæggende virkning på de dybeste årsager til vores fællesskab.
Jeg vil slutte af med et spørgsmål, hr. formand. Under den forhandling, der markerede afslutningen på det italienske formandskab, sagde hr. Berlusconi, at man på regeringskonferencen var enig om hele 85 punkter og om et resultat, hvor kun et enkelt spørgsmål var uløst. Hr. formand, kan De fortælle os nøjagtigt, hvilke oplysninger det italienske formandskab har givet Dem? Det spørger jeg også om, fordi Parlamentet hidtil har spurgt Rådet om dette uden at få noget svar. 
Brok (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, mine damer og herrer, hvis jeg har forstået rådsformandens tale korrekt, mener jeg at kunne se en fremsynethed bag den, som gør det muligt for os at bevare momentet fra regeringskonferencen. Jeg tror, at vi må se, om der fortsat er en mulighed for at nå frem til en afgørelse før valget til Europa-Parlamentet. Det vil blive meget vanskeligt at fastholde offentlighedens bevidsthed om det, som konventet og regeringskonferencen har aftalt hidtil, men som formelt ikke er blevet nedfældet, frem til december i år.
Vi må være på det rene med, at der ikke vil være noget charter om grundlæggende rettigheder, hvis vi ingen forfatning har. Derfor vil borgerne ikke stemme om kommissionsformanden ved valget til Europa-Parlamentet, der vil ikke være noget mandat hertil og ingen inddragelse af de nationale parlamenter. I stedet for vil der blive dannet en forsvarsunion uden for EU's rammer med alt, hvad det indebærer for NATO, den transatlantiske alliance og adgang for alle EU's medlemsstater. Jeg tror, at det vil være at slå ind på en kurs mod et Europa bestående af individuelle alliancer og en gradvis tilbagevenden til situationen i 1914. Derfor, hr. rådsformand, tror jeg, at De har et stort ansvar.
Uanset hvad der sker, kan vi ikke tillade, at beslutningsmekanismerne i Rådet overskrider grænserne i henhold til Nice-traktaten. Vi må holde os inden for den grænse på alle forhandlingstrin, for vores handledygtighed skal bevares og må ikke ende med et lunkent kompromis. Vi har også brug for en passende balance mellem store og små lande. Jeg tror, at de store lande som Spanien og Polen, som er så vigtige for EU, skal behandles med omtanke, men det må også gøres klart over for dem, at de har et ansvar for at sikre, at EU fortsætter med at udvikle sig. Jeg har tillid til, at Deres diplomatiske evner vil frembringe en behørig tilbagemelding fra disse lande.
Thorning-Schmidt (PSE ).
   - Hr. formand for Rådet, jeg vil gerne tage to spørgsmål op. Jeg finder det først og fremmest glædeligt, at regeringskonferencen har førsteprioritet for Dem. Dog er jeg lidt forundret over, at De takkede italienerne for deres udmærkede indsats, selv om De ifølge pressen ikke har modtaget nogen notater eller optegnelser over de punkter, man er nået til enighed om. Samtidig bryster italienerne sig af, at de opnåede enighed om 95 % af emnerne. Hvis det er korrekt, må jeg indtrængende henstille til, at de tilvejebringer disse notater fra Bruxelles, afslutter de 95 % og bruger Deres tid på at udrede de sidste 5 %. Jeg beder Dem huske på, at dette ikke kun er et spørgsmål om at rapportere tilbage i marts, det vil også kræve, at der fastsættes endegyldige frister for genindkaldelse af topmødet i maj og i det hele taget en meget stram planlægning, hvis det overhovedet skal være muligt at afslutte regeringskonferencen inden valget.
Det andet spørgsmål vedrører medlemmernes statut. Der vil utvivlsom blive ført en populistisk kampagne mod denne statut i de kommende uger. Hovedargumentet vil være, at vederlaget er for højt. Det er højt, det er jeg enig i, men man må gøre sig klart, at vi til gengæld har opnået en aftale om rejsegodtgørelsesreglerne, som i dag giver medlemmerne mulighed for skattefrit at tjene mange tusinde euro om året ved hjælp af et meget tvivlsomt system. Vi bør ikke glemme, at der er en forbindelse mellem rejsegodtgørelsesregler og vederlag. Jeg ønsker dem held og lykke med Deres indsats. 
Cushnahan (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg ønsker rådsformanden og hans kolleger al mulig succes under det irske formandskab. Jeg erkender, at det irske formandskab bør gå forsigtigt frem i sine bestræbelser på at nå videre med forfatningsudkastet, men må give kommissionsformand Prodi ret, når han advarende påpeger, at manglende enighed uvægerligt vil føre til et Europa i to hastigheder. Hvis vi ikke kan opnå enstemmig tilslutning til forfatningstraktaten, er det eneste alternativ et Europa i to hastigheder. Alt andet vil være ensbetydende med at give en vilkårlig euroskeptisk medlemsstat vetoret.
Europa fungerer allerede med to hastigheder på mindst to områder, nemlig i forbindelse med Schengen-aftalen og den fælles valuta. Schengen-samarbejdet betød fuldstændig gennemførelse af især den frie bevægelighed for personer i de lande, der havde undertegnet fællesakten. Det Forende Kongeriges og Irlands beslutning om ikke at indgå i dette samarbejde - selv om det i vores tilfælde var en uundgåelig følge af Det Forenede Kongeriges beslutning - forhindrede ikke gennemførelsen heraf.
Tilsvarende forhindrede Det Forenede Kongeriges, Sveriges og Danmarks beslutning om at fravælge den fælles valuta ikke indførelsen heraf, som i betragtning af, hvor utroligt mange tekniske problemer den involverede, var en stor succes for Kommissionen. Indførelsen af den fælles valuta var en vigtig historisk begivenhed, der repræsenterede det største reelle skridt i retning af en politisk union.
Vi må på baggrund af disse erfaringer ikke lade os skræmme af udsigten til at træffe lignende afgørelser på andre områder i stedet for at imødese stilstand og stagnation og overgive os til de euroskeptiske medlemsstaters forgodtbefindende. Et grundlæggende element i de visioner, Unionens grundlæggere opstillede for 50 år siden, var nødvendigheden af at afstå national suverænitet til gengæld for et forenet kontinents større suverænitet. Forfatningsudkastet er en virkeliggørelse af denne vision, som om nødvendigt kan videreføres uden de stater, der fortsat styres af nationalchauvinisme.
Hr. rådsformand, det er op til Dem at sikre, at debatten om forfatningen afsluttes i løbet af de kommende seks måneder. Det bliver vanskeligt, men jeg ønsker Dem held og lykke med denne særlige historiske opgave. 
Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, hr. , lad mig starte med at sige et par ord om Lissabon, før jeg kommer ind på de eksterne forbindelser. Jeg er enig med Dem og ønsker Dem held og lykke med at genoplive Lissabon-processen. Men samtidig tror jeg, at vi må være klar over, at Lissabon ikke kun drejer sig om økonomiske reformer. Det handler også om at investere mere i den enkeltes uddannelse og videreuddannelse. Hvis vi forventer, at arbejdstagerne i Europa skal blive mere mobile, så må vi også give dem en vis grad af stabilitet og social sikkerhed. Kun på den måde vil folk være villige til at bidrage til den sociale side af denne økonomiske moderniseringsproces.
Lad mig nu fortsætte med de eksterne forbindelser. Hr. van den Berg har allerede henvist til den kritiske situation i Etiopien og Eritrea. Vi kunne tilføje Kashmir, endnu et sted, hvor EU er blevet bedt om at støtte noget, som synes at være en begrænset tilnærmelse mellem Indien og Pakistan. Jeg vil dog gerne fokusere særligt på Mellemøsten. Jeg tror, at det er op til formandskabet, hr. , at forsøge at gøre mere for at sikre, at EU har en profil i Mellemøsten. En lang række muligheder er desværre blevet forsømt på det område i de sidste seks måneder. På den baggrund vil jeg anmode Dem indtrængende om at gøre alt for, at associeringsaftalen med Syrien, som allerede er næsten klar til at blive underskrevet, måske alligevel bliver afsluttet. Jeg kan forstå, at Kommissionen her har gjort et godt stykke arbejde, men at Rådet eller visse rådsmedlemmer har nedlagt protest og veto mod den. Uanset hvad grundene måtte være, så tror jeg, at vi har brug for den form for aftale med Syrien, så vi kan lægge pres på landet for at forhandle med Israel og fremme fredsprocessen. Jeg tror, at det er vigtigt, at vi virkelig udnytter de beskedne tegn på en bedring i forholdet mellem Israel og Syrien.
Generelt set bør EU gør mere på begge sider for at fremme fredsprocessen frem for at ignorere dette urocenter. For kort tid siden kom Genève-planen, som også skabte en vis positiv uro i Israel, fordi de, der går ind for fred, nu også har noget at have det i. Lad mig til slut tilføje, at den tidligere israelske ambassadør i Tyskland, Ari Primor, i et langt og meget glødende indlæg i den tyske avis opfordrede EU til at gøre mere for at skabe fred i Palæstina og Israel. Jeg beder også Dem, hr. , om at gøre mere for at få EU koblet på denne vigtige fredsproces.
Matikainen-Kallström (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det irske formandskab markerer indledningen på en ny, mere liberal periode efter det sydeuropæiske formandskab. De nordligste medlemslande har gået oprigtigt ind for såvel det indre marked som udvidelsen. Sommetider virker det, som om at jo længere vi bevæger os væk fra EU's hjerte og ud mod dets geografiske yderperiferi, jo mere inderlig er fællesskabsånden, og jo større er fantasien i forhold til opbygningen af et fælles Europa.
At fremme den økonomiske vækst og holde fast i dagsordenen fra Lissabon er de vigtigste ting under det irske formandskab. År ud og år ind fortsætter EU med at halte bagud i forhold til USA. USA's tal for væksten i BNP for dette år er i en klasse helt for sig selv: 3,9 %. Målsætningerne fra Lissabon forsvinder mellem hænderne på os, og jeg tror, at hele konkurrencestrategien spiller fallit. Alle de projekter, der er vedtaget på EU-niveau, er klar, men medlemslandene har stadig ikke internaliseret behovet for de strukturændringer, der er nødvendige. Stabilitets- og vækstpagten begynder at knage.
Det er særlig vigtigt at effektivisere aktiviteten i Rådet (konkurrenceevne). Det skal være mere aktivt og tage mere ansvar for det grundlæggende spørgsmål, det er blevet stillet: Hvad er hvert enkelt lovgivningsprojekts indvirkning på EU's konkurrenceevne? Hvor betydningsfuld er f.eks. EU's kemikaliepakke og revurderingen af Kyoto for EU's konkurrenceevne? Med disse initiativer er der meget stor risiko for, at EU saver den gren over, den sidder på, og sætter sin konkurrenceevne og velfærd på spil.
Hvis formandskabet tidligere havde svært ved at finde punkter at gribe fat i i Rådet (konkurrenceevne), så er de her nu, serveret på et fad. 
Van Orden (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, De har med rette understreget behovet for at leve op til borgernes forventninger. Jeg kan fortælle, at de mennesker i Essex og andre dele af Østengland, som jeg repræsenterer, ønsker mindre EU-indblanding i deres tilværelse. De vil selv bestemme over deres liv.
Vores virksomheder ønsker at skærpe deres konkurrenceevne i forhold til verdensmarkedet, ikke at blive tynget af unødvendige bureaukratiske og socialistiske reguleringer, som i vid udstrækning stammer fra Bruxelles og derefter videregives af vores egen Labour-regering. De ønsker især at få en reel mulighed for at gøre sig gældende.
Det eneste aspekt af EU-samarbejdet, der giver anledning til en vis entusiasme, er det indre marked, men de britiske landmænd og det britiske erhvervsliv har altid følt sig forfordelt, fordi visse medlemsstater ganske enkelt ignorerer bestemmelserne. Nu har Kommissionen bekræftet denne mistanke ved i mandags at meddele, at de store EU-tilhængere, Frankrig, Belgien og Tyskland, lå sidst i feltet, hvad angik gennemførelsen af reglerne vedrørende det indre marked, og at Frankrig står øverst på listen over traktatbrudssager. Jeg tænker umiddelbart på det langvarige og ulovlige forbud mod britisk oksekød.
De siger, at De ønsker at fokusere på Lissabon-dagsordenen. For at give Dem selv lidt luft, foreslår jeg, at det første, De gør, er resolut at sparke forfatningsudkastet ud af banen. Tanken om, at forfatningen er afgørende for den udvidede Union, er helt klart en myte eller et middel til at fremme den politiske integration, som vores borgere slet ikke ønsker. Tilsvarende ønsker de ikke EU-indblanding i militære anliggender, fordi det kan indebære komplikationer og overlapninger i forhold til NATO og skabe yderligere spændinger i forhold til vores allierede på den anden side af Atlanten. Realiteterne er, at forsvarsbudgetterne nedskæres overalt på det europæiske kontinent, og at selv de fantastiske britiske væbnede styrker nu er desperat overbebyrdede og underudstyrede. EU-politikernes bureaukratiske spil i Bruxelles vil ikke forbedre denne situation. 
Endelig understregede De, hr. rådsformand, ganske rigtigt, at De ville centrere Deres arbejde om de konkrete menneskerettighedsspørgsmål. En af de første afgørelser, De bør presse igennem Rådet, er en fornyelse af de målrettede sanktioner mod ZANU-PF-regimet i Zimbabwe. Jeg beder Dem efterkomme Parlamentets henstillinger på dette område. 
Laschet (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Kommissionen, hr. formand for Rådet, De har i dag entydigt erklæret at være tilhænger af multilateralisme. De har krævet, at FN bliver styrket, og nævnte FN's generalsekretærs besøg i Europa-Parlamentet i slutningen af måneden. Jeg tror ikke, at ret mange formandskaber har lagt ud med så klart at slå til lyd for multilateralisme og FN i Parlamentet. Endvidere tror jeg, at de udfordringer, som vi vil diskutere meget udførligt i de kommende uger - international terrorisme, masseødelæggelsesvåben, stater i opløsning, narkotikahandel, menneskehandel - er for store til at kunne blive tacklet alene, selv af verdens stærkeste nation. Vi har brug for multilaterale løsninger.
Hr. rådsformand, jeg tror, at det er endnu en grund til, at vi har brug for forfatningen. EU er ikke klar til at gøre fælles front mod FN-systemet. Der er for mange aktører. EU er medlem af FAO, med sæde og stemmeret. EU har endnu ingen juridisk status vedrørende eksterne forbindelser. Kommissionen har kontor i New York. Rådet har kontor i New York. Vi har brug for denne forfatning, så EU kan opnå juridisk status og også agere på dette område. Både med henblik på de eksterne forbindelser og arbejdet inden for FN-systemet, hvor EU er den største bidragyder, må vi derfor øge vores politiske indflydelse og give udtryk for vores politiske styrke sammen. Derfor må vi have en forfatning meget snart, og jeg beder Dem om at tage hensyn til det under Deres drøftelser. Hvis Europa vil have indflydelse, så er der ikke plads til uenighed. Den eneste vej er at optræde som et fællesskab, og Deres erklæring om at være tilhænger af multilateralisme er et meget vigtigt udgangspunkt. 
Lisi (PPE-DE ).
   - Hr. formand for Rådet, stort set alle parlamentsmedlemmerne gav udtryk for Parlamentets forventninger om, at det lykkes Dem at afslutte den ualmindeligt store opgave, som regeringskonferencen og forfatningen er, med et positivt resultat. Vi ønsker Dem held og lykke, og De kan regne med vores støtte!
Foruden disse ualmindeligt store opgaver får De dog også nogle almindelige opgaver, hr. formand, som jeg gerne vil henlede Deres opmærksomhed på. Jeg vil nøjes med at nævne de overordnede punkter. Den første opgave har at gøre med forskningen, som kommissionsformand Prodi også var inde på, og som vi alle går ind for. Der er dog også et etisk aspekt af denne forsknings finansiering - det vil min kollega Peter Liese komme ind på - og her vi vi gerne have Dem til at give os nogle svar, hvor der ses bort fra den uklare obskurantisme, som hr. Pannella talte om, og som slet ikke eksisterer.
Der er to spørgsmål mere, som ligger mig på sinde, hr. formand, og som jeg vil bede Dem være opmærksom på, nemlig luftfartssikkerheden og flypassagerers rettigheder. Desværre skulle der en tragedie til - Sharm el Sheikh-tragedien - før det blev bekræftet, hvor vigtigt dette aspekt er for befolkningen, og hvor nødvendigt det er at afslutte en sag, som på uforklarlig vis har ligget stille i Rådet siden oktober sidste år. Det er lige så uforklarligt, hr. rådsformand, at en foranstaltning ligger stille, som Parlamentet har vedtaget med et meget stort flertal, nemlig en bedre beskyttelse af flypassagerer, når det gælder overbooking, aflysninger og forsinkelser. En af regeringerne - nemlig den tyske - skiftede på uforklarlig vis mening, og det gjorde den måske, fordi den er mere lydhør over for Lufthansas argumenter end for passagerernes. Jeg ved, at Deres regering var imod denne foranstaltning, hr. formand, men det kan jeg ikke bebrejde Dem, eftersom De hele tiden har haft en konsekvent holdning. Jeg tænker til gengæld på de mærkelige holdningsændringer, der fandt sted i sidste øjeblik.
Jeg er sikker på, at De i Deres nye rolle som rådsformand under alle omstændigheder vil sørge for at nå videre med og afslutte denne sag, for det er i den europæiske befolknings interesse, og det venter vores medborgere på. 
Bowis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil nu tage et andet punkt op i forhold til den irske premierminister. Jeg ønsker at følge op på temaet om sikkerhed, som han omtalte, især i relation til sundhed og forbrugerpolitik.
For det første, , glæder jeg mig til at arbejde sammen med hr. Martin om et europæisk center for sygdomsforebyggelse og -kontrol, som har afgørende betydning i en tid med globale sygdomstrusler og trusler om bioterrorisme.
For det andet ser jeg frem til at arbejde sammen med formandskabet om at implementere reglerne om patientmobilitet. Desværre har Det Forenende Kongerige som følge af den britiske regerings fejlslagne sundhedspolitik hundrede tusinde mennesker, der venter utilladeligt længe på operationer og behandlinger. Denne foranstaltning vil give dem nyt håb om kortere behandlingsfrister.
For det tredje henviste De i Deres tale til folkene i Afrika syd for Sahara, hvor 30 millioner mennesker er ramt af hiv/aids, og 291 millioner lever under fattigdomsgrænsen. Må jeg erindre om den uløselige forbindelse mellem sundhed og fattigdom og indtrængende henstille til, at De skaber et nyt momentum til fordel for sundhed og rent vand samt gældseftergivelse.
For det fjerde håber jeg, at De tillader, at jeg tager Dem med til Meath, hvor der ligger en lille virksomhed ved navn Levnedsmiddel- og Veterinærkontoret. Det kontrollerer og inspicerer levnedsmidler, foder, dyrs velfærd og plantesundhed i EU, det vil sige medlemsstaterne, tiltrædelseslandene og lande overalt i verden fra Fransk Polynesien og til Falklandsøerne. Det har afgørende betydning for befolkningens sundhed og sikkerhed. Det har kun 90 inspektører, som skal dække hele kloden, og jeg opfordrer formandskabet til nøje at undersøge, hvordan dette lille hjørne af Irland, som har så stor betydning for hele EU, kan gøres mere effektivt. 
Liese (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, mine damer og herrer, jeg er enig med alle dem, der har sagt, at det irske formandskabs vigtigste opgave er at sikre vedtagelsen af en forfatning, som ligger så tæt op ad konventets udkast som mulig.
Jeg mener, at vi i december udtrykkeligt blev enige om at bede Dem udarbejde en konsolideret tekst. Både udvidelsen og valget finder sted i år, og det vil gå ud over begge, hvis vi ikke indleder dem med et klart budskab på det punkt.
Hr. formand, De nævnte forskningspolitik, som er et meget vigtigt emne. På den front må vi gøre mere, navnlig sammenlignet med USA. Skævheden er særligt slående inden for bioteknologi og medicin. I USA modtager NIH (National Institutes of Health) årligt 28 milliarder dollars til medicinsk og bioteknologisk forskning. EU giver 2,25 milliarder euro over fire år under det sjette rammeprogram, og selv hvis man medregner alt det, der bliver gjort i medlemsstaterne, ligger tallene langt lavere. Det er hovedårsagen til, at unge medicinere og forskere fortsat flytter til USA.
Når det er sagt, så har vi også brug for en klar etisk ramme for forskningen, og jeg ved, at holdningerne til, om EU f.eks. bør støtte forskning i humane embryoner, er forskellige i Irland lige såvel som i Europa-Parlamentet. Under det italienske formandskab blev der desværre ikke indgået aftale om emnet. Kommissær Busquins holdning var også en anelse uklar. Jeg tror, at bolden ligger på Deres banehalvdel nu. Det er Deres ansvar at arbejde sammen med Deres forskningsminister og finde en løsning, som er acceptabel for alle parter. Denne sag må ikke blive løst bag lukkede døre i komitologiproceduren. Ministerrådet har det politiske ansvar, og jeg opfordrer Dem til at respektere det. 
Arvidsson (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, som svensk konservativ taler hilser jeg det irske formandskab velkomment. Det er en ny Europæisk Union, som De om et halvt år vil give videre til det efterfølgende formandskabsland. Med udvidelsen, som sker i løbet af Deres formandskab, vil EU's betydning stige, og dens ord vil veje tungere.
Irerne er meget selvsikre i arbejdet for fred. De tog initiativ til og bidrog til at finde en løsning på den langtrukne interne konflikt i Irland og en normalisering af situationen dér. Trods udtalelser på det seneste topmøde mellem EU og Rusland appellerer jeg nu til Dem og det irske formandskab om at udnytte Deres selvsikkerhed og udnytte EU's voksende betydning til at tage initiativ til en virkelig fredsdialog mellem parterne i Tjetjenien-krigen med henblik på at få en ende på grusomhederne. Tjetjenien-krigen er et center for spredning af terrorismen. Det er en vederstyggelighed både for Rusland og Europa, og krigen kan få langtrækkende konsekvenser for freden i vores del af verden.
Hr. rådsformand, det, De kan opnå for fred og frihed i Europa, vil krones med en uendelig taknemmelighed fra menneskene i EU. 
Ahern, Bertie,
    Hr. formand, jeg vil forsøge at kommentere en række indlæg så hurtigt som muligt. Jeg takker de ærede medlemmer for deres kommentarer til det irske formandskabs program og deres støtte og velmenende ønsker om succes for det irske formandskab. Jeg har lyttet til indlæg fra over 40 medlemmer under dagens forhandling, og de bekræfter min overbevisning om, at det ikke blot er en tid med store udfordringer for Unionen, men at medlemsstaterne og institutionerne også bør arbejde sammen, fordi det i så fald også vil blive en tid med store muligheder for Unionen.
Vores formandskab vil i forhold til den interne politik fokusere på at nå videre over en bred front og gøre livet bedre for Europas borgere. Det er som anført fra flere sider netop det, vi har til hensigt.
Vi vil gøre vores yderste for at nå videre med en ny forfatningstraktat. Måske vil jeg komme tilbage til det i slutningen af mit indlæg. Hvis vi mener, at der er en reel mulighed for enighed, vil vi gøre vores bedste for at få en aftale i hus snarest muligt, og Parlamentets støtte vil være særdeles vigtig.
Jeg har nogle få bemærkninger til medlemmernes indlæg. Jeg ønsker Unionens nye medlemsstater velkommen. Vi glæder os til at fuldende vores arbejde sammen med kommissionsformand Prodi den 1. maj, og jeg håber, at den hidtil meget vellykkede proces med henblik på en yderligere udvidelse ligeledes vil blive videreført. Vi vil fortsat presse på for at sikre en hurtig gennemførelse af de reformer, der er nødvendige, hvis Europas økonomi skal blive mere konkurrencedygtig, og vi skal kunne skabe flere og bedre job. Vi vil også arbejde på at skabe et mere sikkert Europa, så vi kan videreføre Unionens politikker i området med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Jeg behandlede dette emne forholdsvis detaljeret i starten.
Jeg har nøje noteret mig de mange punkter, medlemmerne omtalte, og jeg vil især takke mine irske kolleger for at have henledt opmærksomheden på en række meget vigtige punkter. Jeg kan i denne forbindelse forsikre medlemmerne om, at formandskabet er opmærksomt på disse emner og problemer, og at vi vil tage dem alle op til overvejelse, efterhånden som vores arbejde skrider frem. Min kollega, hr. Roche, vil senere tale om menneskerettighederne og besvare nogle af de spørgsmål, der er blevet stillet vedrørende dette emne i dag.
Jeg vil reflektere over de råd, jeg her i starten har modtaget fra flere gruppeledere. Jeg har omhyggeligt noteret mig dem - ikke nødvendigvis rækkefølgen eller ophavsmanden, selv om det nok er lagret et eller andet sted. Men de vil sikkert alle genkende deres egne ord. De sagde, at vi bør lægge vægt på gensidig respekt, genskabe tilliden, opbygge solidariteten, tale sandt og handle i fællesskab. Jeg vil bestræbe mig på at følge disse råd efter bedste evne.
Jeg ønsker, at det bliver ført til protokols i dag, at der er tale om fælles værdier, som vil danne grundlaget for vores arbejde under formandskabet - værdier, der ikke kun er vigtige i sig selv og af grundlæggende betydning for den europæiske idé, men som også er vigtige for, at Unionen kan fungere tilfredsstillende. Det lykkes måske ikke altid at leve op til de store idealer, vi har sat for os selv, men jeg fastholder, at disse værdier - respekt, tillid, solidaritet, ærlighed og fællesskab - er positive værdier, og at jeg vil huske dem og viderebringe dem til mine kolleger, som vil tale her i Parlamentet i løbet af de kommende seks måneder.
Jeg takker kommissionsformand Prodi for hans tilsagn om at støtte formandskabet. Jeg kan sige, at de mange måneders arbejde, som kommissionsformand Prodi og hans kolleger har lagt i forberedelsen af dette formandskab, har været af overordentlig stor betydning for os. Jeg vil benytte lejligheden til at takke ham for denne indsats.
Hr. Barón Crespo, hr. Poettering og flere andre talte om spørgsmålet om udnævnelsen af den nye kommissionsformand. Jeg har omhyggeligt noteret mig alle Deres kommentarer og kan forsikre Dem om, at jeg vil have Parlamentets synspunkter i frisk erindring. Det er i dag kun 14 dage siden, Irland overtog formandskabet, og dog er jeg allerede overbevist om én ting, nemlig at det ikke vil skorte på gode råd angående netop denne udnævnelse. Jeg takker alle herfor.
Hr. Watson sagde, at en irsk forfatter engang skrev, at historien er et mareridt, som vi forsøger at vågne op fra. Jeg vil komme med et andet citat om historien fra den seneste irske nobelpristager i litteratur, Seamus Heaney. Hvis vi samarbejder under såvel som efter det irske formandskab, vil Parlamentet, Rådet og Kommissionen kunne "se frem til en tid, hvor håb rimer på historie".
Jeg tilslutter mig fuldstændig hr. Watsons vurdering af, hvor vigtigt det er at genskabe tillid til Unionen og dens potentiale. Vi vil sammen med Parlamentet arbejde på at udnytte dette potentiale i løbet af de kommende seks måneder.
Hr. Bonde henviste til de små landes stilling i EU. Jeg er i denne henseende glad for, at vi i talende stund har både en parlamentsformand og en rådsformand, der kommer fra et af de små lande.
Min kollega, hr. Collins, sagde, at en fiasko for Europa, og herunder for regeringskonferencen, ikke kan hentes ind igen. Næste gang, Det Europæiske Råd bliver indkaldt for at nå til enighed om en forfatning for Europa, er det vigtigt at det lykkes. Vi har nu indledt en hørings- og evalueringsproces, og det er mit kæreste ønske at bringe regeringskonferencen til en vellykket afslutning. Jeg kan endnu en gang forsikre Parlamentet om, at det irske formandskab vil gøre sit yderste for at skabe konsensus.
Jeg vil takke hr. Paisley for hans oprigtige og varme - om end lidt forbeholdne - velkomst.
Jeg har nogle dårlige nyheder til ham, for jeg har taget ved lære af ham i årenes løb. Jeg har altid været en stor beundrer af ham, hvilket jeg fortalte ham den ene gang, vi mødtes. Det er til fulde lykkedes ham at kombinere sit medlemskab af forsamlingen i Westminster med sit medlemskab af Europa-Parlamentet, så det burde være muligt for mig at udføre mit arbejde hjemme og samtidig være her og bistå Dem efter bedste evne.
Jeg beundrer virkelig hr. Paisley og respekterer det mandat, han har modtaget. Det ville være meget ukorrekt ikke at anerkende det. Han hæftede sig meget ved demokratiet i Europa og anførte, at eventuelle forfatningsudkast burde sættes til folkeafstemning for at sikre et folkeligt mandat. Han understregede dette flere gange i sit indlæg. Det eneste, jeg kan sige til det, er, at det gør vi altid i Den Irske Republik. Det er helt klart endnu en grund til, at han har så varme følelser over for mit land.
Hr. Wurtz og hr. Collins understregede i særdeleshed behovet for, at Unionen aktivt bidrager til fremskridt i Mellemøsten ved at fremme gennemførelsen af køreplanen. Parlamentet kan forlade sig på, at det netop er, hvad det irske formandskab har til hensigt at gøre. Unionen vil under vores formandskab fortsat give udtryk for alvorlig foruroligelse over opførelsen af det såkaldte sikkerhedshegn. Den irske udenrigsminister vil i sin egenskab af rådsformand indlede drøftelser i Mellemøsten i aften.
Jeg har taget bemærkningerne fra hr. Poettering, hr. Watson, hr. Cohn-Bendit og flere andre om Tjetjenien til efterretning. Som sagt er det emner, som vi vil tage op til behandling.
Hr. Schulz stillede mig et specifikt spørgsmål om den europæiske arrestordre. Jeg kan oplyse, at Irland under dette formandskab vil arrangere møder med henblik på en gennemgang af den hidtidige anvendelse af arrestordren i EU såvel som relaterede emner. Irland og syv andre lande har reelt været parate til at indføre den europæiske arrestordre siden den 1. januar 2004. Vi må nu bestræbe os på at fuldføre processen.
Menneskerettighedssituationen i mange dele af Afrika vil fortsat være foruroligende og vil være genstand for vedvarende opmærksomhed. Formandskabet vil nemlig tilstræbe en forstærket konfliktforbyggende indsats i Afrika. Denne problemstilling har mange facetter, fordi der er mange forskellige årsager til konflikterne i Afrika og andre dele af verden. Den seneste aftale i Rådet om fremme af fred i Afrika udgør et vigtigt skridt for Europas engagement i Afrika. Vi vil bidrage til udviklingen af den afrikanske kapacitet inden for fredsbevaring, og det irske formandskab vil arbejde på at sikre en hurtig EU-implementering af de forpligtelser, medlemsstaterne har påtaget sig for at nå millenniummålene. 
Jeg bemærkede, at Parlamentet ifølge forslaget til dagsorden for i morgen skal behandle et fælles forslag til beslutning om mordet på ærkebiskop Courtney, der var irlænder. Jeg vil gerne takke Parlamentet, fordi det har udvist interesse for denne sag. 
Ærkebiskop Courtney var en mand, der gjorde en stor indsats i mange lande, men i sin sidste rolle som  i Burundi troede han virkelig på fredsprocessen i landet. Jeg takker Dem for at ære hans minde her i Europa-Parlamentet.
Flere medlemmer har taget spørgsmålet om gældseftergivelse op. De er gjort bekendt med den irske holdning hertil, men jeg gentager, at det irske formandskabs holdning er, at EU har været en kolossalt generøs bidragyder, hvad angår gældseftergivelse. EU har ydet et bidrag på over 900 millioner dollars til Verdensbankens trustfond til gældseftergivelse.
Det er en betydelig succes, og vi vil udnytte alle de muligheder, der viser sig under vores formandskab, til at fremme en lettelse af gældsbyrden. Vi har en særstilling og kan følgelig gøre meget.
Jeg vil hurtigt gå over til menneskerettighedsspørgsmålet, fordi mange talere og alle ledere nævnte det, og fordi mange medlemmer argumenterede stærkt og overbevisende for, at EU skal placere menneskerettighederne centralt i sin politik udadtil. Denne argumentation er i dyb samklang med formandskabets holdning, fordi vi har gjort effektiv fremme af menneskerettighederne til et centralt mål. Vi vil gøre vores yderste for at gøre fremskridt på menneskerettighedsområdet inden for en bred vifte af Unionens politikker udadtil, herunder det 60. møde i De Forenende Nationers Menneskerettighedskommission i Genève. Som sagt vil min kollega, hr. Roche, holde en tale senere i dag på formandskabets vegne.
Flere talere bad mig redegøre for Lissabon-strategien. Jeg har tre ting at sige om denne strategi. Det har på grund af den økonomiske situation i Europa og andre steder i verden ikke været muligt at videreføre strategien i det omfang, som António Guterres håbede for fire år siden, da han stod her. Hvert år har vi forsøgt at fokusere på problemer og belyse de nødvendige tiltag i Europa. Det irske formandskab har besluttet at fokusere på nøglemålsætningerne om bæredygtig vækst og beskæftigelse. Det er to emner, vi har hentet fra en liste, som jeg må medgive er meget lang.
Det betyder ikke, at vi skal have beskæftigelse og vækst for enhver pris. Det er ikke det, vi siger. En sådan tilgang ville kun virke på kort sigt og være behæftet med en række ulemper. Til de medlemmer, der nævnte den sociale inddragelse, må jeg sige, at den ligger mig meget på sinde, og at vi på ingen måde har til hensigt at tilsidesætte den.
Vi går ind for politikker, der fjerner den automatiske kobling mellem vækst og ressourceforbrug, og for den europæiske sociale model. Det minder mig om, at socialchartret blev indført for 14 år siden, da jeg var formand for Rådet (socialministrene). Vi har siden da foretaget regelmæssige opfølgninger med et udmærket resultat.
Det andet forhold, jeg ønsker at understrege, vedrører Wim Kok-rapporten, som jeg finder aldeles udmærket. Han fokuserer på fire specifikke områder, som vi tillægger stor betydning. Der afholdes mange konferencer, seminarer og andre arrangementer i Irland såvel som andre steder i Europa. Andre medlemsstater har indført en trepartssocialkonference med arbejdsmarkedets parter - arbejdsgivere og fagforeninger - for at bygge videre på Wim Kok-rapporten. Vi vil gøre vores bedste for at implementere den.
Til slut endnu et par bemærkninger. Alle talere på nær to omtalte regeringskonferencen De to, der ikke nævnte regeringskonferencen, talte om Levnedsmiddel- og Veterinærkontoret i Meath, som jeg indviede. Jeg har taget Deres bemærkninger til mig. Fødevaresikkerhed er et kolossalt vigtigt emne i dag og et mål for vores ministerkollega, hr. Martin.
Alle andre talte om Det Europæiske Konvent. Det var kun et mindretal af talerne, der ønskede, at jeg skulle glemme alt om det, og omkring 95 % var af den modsatte opfattelse. Grunden til, at jeg ikke overbyder, hvad angår det irske formandskabs formåen, er, at jeg ikke kan gennemføre det alene. Jeg ønsker ikke at komme tilbage til det nyvalgte Parlament i juli og undskylde, at vi hverken nåede det ene eller det andet.
Jeg er opsat på at forsøge at få forfatningen igennem. Jeg vil gøre, hvad jeg kan, for at få den vedtaget. Jeg vil følge det mandat, Rådet har givet mig, og som består i at høre, fortage en evaluering og rapportere tilbage i marts. Hvis vi derfra kan gå videre til en regeringskonference, vil jeg træffe de nødvendige foranstaltninger. Hvis jeg mener, at det ikke er muligt at skabe konsensus, vil jeg ikke gøre det, fordi et andet mislykket forsøg efter min opfattelse vil forværre situationen fremover. Jeg er overbevist om, at det vil være bedre og mere sikkert at gøre fremskridt på kortere sigt. Denne opfattelse deler jeg med både Europa-Parlamentets formand og hr. Prodi. Vi har brug for Parlamentets støtte. Vi har brug for medlemsstaternes hjælp og for Det Europæiske Råds hjælp til at få folk til at ændre opfattelse.
Kendsgerningerne er enkle. Jeg sagde til lederne i Dublin den 19. december, at hvis alle parter bevarede deres nuværende standpunkt, er der intet håb om, at vi kan få afsluttet forhandlingerne. Jeg ønsker ikke at nævne bestemte lande, fordi det ikke er retfærdigt, og fordi forholdene ikke er enkle.
Jeg sagde ikke i mit indledende indlæg som refereret af nogen, at det italienske formandskabs arbejde i forbindelse med Bruxelles-topmødet var nytteløst. Det er nytteløst for mig at gå tilbage til kompromiser, der aldrig kom på bordet. Det arbejde, som Det Europæiske Konvent udførte sidste sommer, og som det kan være berettiget stolt over, og arbejdet efter Napoli blev afsluttet sidst i november og først i december og udgør det irske formandskabs oprindelige holdning. De andre emner er man endnu ikke nået til generel enighed om, så det er vores startposition.
Jeg opfordrer indtrængende Parlamentet til at gøre alt for at finde enhver form for støtte og til at overtale folk til at træffe beslutninger så hurtigt som muligt. Hr. formand, jeg må sige til Dem og til kommissionsformand Prodi, at der vil komme et nyt formandskab - hvilket ikke er noget problem, eftersom formandskaber kommer og går - men der vil også komme et nyt Parlament, en ny Kommission og nye vilkår. Mange af de personer, der deltog i konventets arbejde, ved ikke, om de kan blive og fuldføre processen. Folk har i det mindste en klar opfattelse af, hvor mange af disse emner man helt eller delvist er nået til enighed om. Det vil derimod ikke være tilfældet om et års tid. Det vil blive betydeligt vanskeligere at nå til enighed om forfatningen. 
Jeg vil gøre mit bedste. Jeg kan ikke gøre det alene. Hvis vi arbejder sammen - Parlamentet, Kommissionen og det irske formandskab - og forsøger at få folk til at ændre mening hurtigt, kan vi løse opgaven. Hvis vi ikke gør det, vil det blive et langsommeligt forløb.
Prodi,
    Hr. formand for Rådet, hr. formand for Parlamentet, mine damer og herrer, Berties tale gør min opgave meget lettere, eftersom der er fuldstændig enighed mellem formandskabet og Kommissionen. Mødet i Dublin lagde grunden til et nært samarbejde, og de vigtige punkter, som han gjorde rede for, er også Kommissionens punkter.
På de få minutter, jeg har til rådighed, vil jeg minde om nogle af de aspekter, der har den største politiske betydning. Først og fremmest vil jeg appellere til, at man generelt støtter den politiske pluralisme. Det, der blev sagt om FN og om FN's rolle samt den kraftige opfordring til at respektere menneskerettighederne, skal være grundlaget for vores kommende arbejde, og det er vi enige om. Det var ligeledes yderst vigtigt, at vi mindede om de stærke og positive forbindelser mellem USA og Europa, og det er interessant, at hele Parlamentet var enigt i dette og tilføjede, at der skulle være ligeværdighed. Men De skal huske, at ligeværdighed ikke er noget, vi får forærende. Vi opnår kun ligeværdighed, hvis det lykkes os at skabe et stærkt Europa, som er i stand til at træffe beslutninger, og som virkelig kan være ligeværdigt. Det er en opgave, som vi skal samarbejde med det irske formandskab om at løse.
Hvad udvidelsen angår, kan jeg bekræfte over for Parlamentet - som svar på de spørgsmål, flere parlamentsmedlemmer stillede i deres taler - at vi så afgjort går hurtigt frem med udnævnelsen af de nye kommissærer, og jeg vil gerne gentage, at jeg inden udgangen af februar - når jeg har været rundt til alle hovedstæderne og har opstillet listen over kommissærer - vil informere Parlamentet om navnene. De skal vide, at disse kommissærer - og det er De udmærket klar over - kun skal være her i nogle få måneder, hvorefter kommissærerne skal udnævnes, men jeg har naturligvis bedt de nye medlemslandes stats- og regeringschefer om at give mig navnene på kompetente personer, der også kan være kommissærer bagefter, så der bliver kontinuitet i den politiske indsats, og så der som kompensation for, at disse lande først kommer med i EU nu, skabes kontinuitet i landenes udnævnelse af kommissærer. Under høringerne - og det siger jeg henvendt til hr. Poettering - vil De kunne konstatere disse nye kommissærers politiske ligevægt og personlige evner. Jeg kan forsikre Dem for, at det hidtidige resultat så afgjort er smigrende. De forskellige lande sender nogle personer til EU, som har eller har haft et meget stort politisk ansvar på nationalt plan. Jeg tror, at de nuværende medlemsstater vil gøre det samme, når de skal udnævne de nye kommissærer, og det er netop, fordi Kommissionen i stadig større grad er et politisk organ med et stadig større politisk ansvar.
Når det gælder forfatningen, var der et fælles ønske, som vi skal efterkomme, nemlig konventet, konventet, konventet! Ethvert forsøg på at gå i en anden retning er dømt til at slå fejl og til ikke at give noget resultat, og efter min mening har Bertie Ahern taget denne udfordring op på den bedst mulige måde og på en måde, som giver den største mulighed for succes. Vi er udmærket klar over, at der aldrig er nogen garanti for succes, hr. formand, og at situationen er vanskelig, men det er netop med udgangspunkt i en analyse af vanskelighederne og med udgangspunkt i det vigtige resultat, som Kommissionen har givet os, at vi kan nå resultaterne.
Endelig vil jeg sige et par ord om Lissabon. Her vil jeg gå ud fra fru Doyles engagerede appel, hvor hun kritiserede os og med rette sagde, at vi har snakket meget om Lissabon, men ikke nået nogen særlige resultater. Det er desværre rigtigt. Nu har vi efterhånden talt om Lissabon i fire år, og derfor vil jeg gerne endnu en gang appellere til, at vi gør den størst mulige indsats for de menneskelige ressourcer. Dem har vi brug for på alle niveauer, både i nationalstaternes folkeskoler og universiteter og i forbindelse med EU's frontforskning. Det er nødvendigt med en fælles indsats. Vi kan ikke nå Lissabon-resultaterne, når vi konstaterer, at 400.000 europæiske forskere i øjeblikket arbejder i USA - og jeg gentager, at der i øjeblikket er 400.000 europæiske forskere, som arbejder i USA - og når vi konstaterer, at vi, hvis vi skal nå Lissabon-målsætningerne, på 10 år skal øge antallet af forskere til 700.000. Ellers når vi ikke Lissabon-målsætningerne.
Som De udmærket ved, kommer verdens mest konkurrencedygtige samfund ikke af sig selv, og derfor står vi over for et stort modsætningsforhold. Jeg har flere gange foreslået - både i min tale for lidt siden og ved andre lejligheder - at der oprettes store laboratorier. Det er et punkt, som vi også har medtaget i de finansielle overslag. Vi talte ligeledes om, at vi skulle benytte os af European Science Foundation for at koordinere frontforskningen, for ellers når den ikke de ønskede resultater. Der er ingen tvivl om, at vi er absolut nødt til at gøre alt dette, men det kan vi ikke gøre, når vi modtager breve, hvor man foreslår os at skære ned på EU-budgettet, som om man mener, at de penge, der bliver brugt på EU-plan, er spildt og ikke er penge, der har en større synergieffekt og en større indvirkning på udviklingen end de penge, der bliver brugt på nationalt plan.
Så længe vi ikke vender rundt på dette begreb, idet vi naturligvis vælger de områder, hvor de penge, der bruges på EU-plan, har den største effektivitet - men forskningsområdet er utvivlsomt det, der har den største effektivitet - kan vi ikke få et ægte stort Europa.
Til sidst en afsluttende bemærkning om stabilitetspagten. Hr. Cohn-Bendit holdt med sin glødende og ungdommelige iver
- eller lad os sige med sin glødende og ikke længere ungdommelige iver - en tale om stabilitetspagtens gennemførelse, hvor han kritiserede Kommissionen for dens beslutning. Jeg må sige til alle parlamentsmedlemmerne, at det var en smertelig og vanskelig beslutning for mig. Jeg er udmærket klar over, at det også har nogle konsekvenser at træffe sådanne beslutninger. Den var jeg nødt til at træffe af en simpel grund, nemlig at lovene skal overholdes, selv om jeg ikke bryder mig om det.
Det er et demokratisk princip, og derfor var det Kommissionens pligt at appellere til lovens overholdelse, men samtidig var det også Kommissionens pligt at forberede den innovation, der er nødvendig for fremtiden. Mine damer og herrer, jeg har ofte været en kraftig - og måske også for kraftig - fortaler for dette, men finansministrene er aldrig kommet mig i møde på dette punkt. Derfor beder jeg Dem om at hjælpe Kommissionen, og jeg beder om, at vi hjælper hinanden med at stille forslag, der virkelig kan give Europas økonomiske politik en saltvandsindsprøjtning.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Ahern, Nuala (Verts/ALE ),
   Jeg ønsker at henlede formandskabets opmærksomhed på Euratom-traktaten. Denne traktat har været en del af EF siden 1957. Efter 50 år er denne traktat, som har til formål at fremme anvendelsen af atomenergi, forældet. Og dog vil den sammen med en eventuel ny forfatningstraktat blive EU's de facto-traktat. Mange borgere vil ikke acceptere den som en del af EU's forfatning, og hvis der afholdes folkeafstemninger, som det kræves i visse medlemsstater, tror jeg ikke, der vil være et flertal for en forfatning, der foreskriver brug af nuklear teknologi.
Jeg vil især takke Dem, hr. Ahern, fordi de som rådsformand sammen med Østrig har stillet forslag om et nyt konvent om Euratom til revision heraf. Jeg håber, det vil lykkes Dem, eftersom jeg er sikker på, at den nye forfatnings fremtid afhænger heraf. Jeg beklager, at konventet undgik dette emne, og jeg beklager især, at den delegerede fra Verts/ALE-Gruppen, hr. Voggenhuber, undlod at forfølge emnet og i stedet lod sig drage af udsigten til en samlet ny forfatning. Men det er ikke for sent, for Østrig og Irland har afstukket vejen for de øvrige. 
Hudghton (Verts/ALE ),
   Det irske formandskab er ud fra et skotsk synspunkt et glimrende eksempel på, hvorfor Skotland ville være bedre stillet som en uafhængig stat.
Irland er mindre end Skotland, men vil sætte dagsordenen og lede EU's beslutningsproces, hvorimod Skotland end ikke har ret til at stemme i Ministerrådet.
Irland vil forestå modtagelsen af de 10 nye EU-medlemsstater - hvoraf mange er mindre end Skotland. Disse nye medlemmer vil få fuldt medlemskab, herunder stemmeret i fiskerispørgsmål, mens Skotland blot har observatørstatus.
Jeg ønsker Irland et succesfuldt formandskab og ser frem til den dag, hvor et uafhængigt Skotland kan indtage sin rette plads i verden - bedre stillet som uafhængig stat! 

 - Jeg ved ikke, om hr. Atkins ønsker at fremsætte sin traditionelle bemærkning - som jeg er helt enig i - på dette tidspunkt, men hvis han vil, så kan han gøre det nu! 
Atkins (PPE-DE ).
   - Hr. formand, eftersom De og flere kolleger har opfordret mig til det, må jeg spørge, hvad meningen er med at administrere et Parlament, hvor en afstemning, der er fastsat til kl. 12.00, først starter kl. 12.40. Vi burde være i stand til at forvalte vores egne sager effektivt. Vil De venligst forelægge denne bemærkning for Parlamentets formand.
Formanden.
   - Det skal jeg gøre. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er afstemningen.
Herzog (GUE/NGL ),
   Hr. formand, i betragtning af at der er tale om en kompleks og særdeles politisk sag, anmoder jeg om en pause mellem afstemningen om alle ændringsforslagene og artiklerne og den endelige afstemning. Forretningsordenen åbner mulighed herfor. 
Formanden.
   - Vi behandler først ændringsforslagene og derefter de andre betænkninger, så De har tid til at overveje udfaldet.
Herzog (GUE/NGL ),
   Hr. formand, jeg foreslår Den Socialdemokratiske Gruppe, at den ændrer den anvendte terminologi, således at der er overensstemmelse med en tidligere afstemning om . Jeg foreslår, at erstattes med , således at der er overensstemmelse med den tidligere afstemning, og således at der er mulighed for at opnå et positivt afstemningsresultat til støtte for teksten til forfatningstraktaten. 

Herzog (GUE/NGL ),
   Hr. formand, hvad angår spørgsmålet om liberalisering af markedet for vand, er der en fejl i den franske udgave. Den franske udgave er affattet på en sådan måde, at ændringsforslag 48 efterlader det indtryk, at markedet for vand skal liberaliseres uden hensyntagen til særlige regionale forhold, mens den engelske udgave siger det modsatte. Jeg erindrer om, at vi fra første færd arbejdede på engelsk. De, der ikke ønsker liberalisering af markedet for vand, vil så stemme for den originale tekst, hvis ændringsforslag 103 ikke kan accepteres. De vil først stemme for ændringsforslag 103, som afviser liberalisering af markedet for vand, og hvis ændringsforslag 103 ikke vedtages, ligger der fortsat den originale tekst til ændringsforslag 48, som ligeledes i første del afviser liberalisering. 
Formanden.
   - Tjenestegrenene har bemærket uoverensstemmelserne, og jeg kan bekræfte, at den engelske udgave er korrekt.
Langen (PPE-DE ).
   - Hr. formand, nu, hvor vi har stemt om alle ændringsforslagene til punkt 51, vil jeg gerne vende tilbage til ændringsforslag 36. Vores gruppe har anmodet om, at det bliver sat under afstemning i to dele. Vi har kun stemt om første del. Jeg beder Dem derfor om at gå videre med afstemningen om anden del af ændringsforslag 36 i overensstemmelse med den anmodning, som vi har fremsat. 
Formanden.
   - Tjenestegrenene er i færd med at undersøge sagen, men jeg har ikke modtaget en anmodning om opdelt afstemning.
 - Det vil glæde Bono.
Langen (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg spørger endnu en gang, om De er færdig med at undersøge den delte afstemning om ændringsforslag 36. De ville undersøge det og bekendtgøre resultatet. Min gruppe bad om en delt afstemning om ændringsforslag 36. De har kun stemt om første del. Jeg ønsker, at De foretager afstemning om anden del nu. 
Formanden.
   - Jeg har ikke sat del I under afstemning. Jeg har sat ændringsforslag 36 under afstemning. Jeg har ikke modtaget en anmodning om opdelt afstemning. Vi har stemt om ændringsforslag 36. Hver gruppe har én stemme, men PPE-DE-Gruppen har tilsyneladende to stemmer.
Vi vil nu vente lidt med afstemningen om beslutningsforslaget, medmindre der er indsigelser. 
Provan (PPE-DE ).
   - Hr. formand, da vi tilsyneladende holder en mindre pause, vil jeg gerne spørge hr. Corbett, om han mener, at den afstemningsprocedure, som vi har fulgt, er i overensstemmelse med den nye forretningsorden, som vi har udarbejdet for at forenkle afstemningsproceduren.
Vi stemte ved blokafstemning om ændringsforslagene til hr. Nobilias betænkning, som er udarbejdet på vegne af Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik. Men nu har vi en meget langvarig og samvittighedsfuld afstemning om en betænkning udarbejdet på vegne af Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål, som jeg ikke mener er i overensstemmelse med forretningsordenen. Og nu beder De os om at udsætte den endelige afstemning. Hvilken regel er det, som De følger her, hr. formand? 
Formanden.
   - Forretningsordenen indeholder bestemmelser om udsættelse. Derfor spurgte jeg, om der var nogen indsigelser. Jeg ønsker ikke at give ordet til hr. Corbett, da jeg ikke vil have ham til at styre plenarforsamlingen fra gulvet. Vi har naturligvis handlet i overensstemmelse med forretningsordenen, ellers ville jeg ikke være gået videre.
De Rossa (PSE ),
   Hr. formand, denne betænkning blev udarbejdet på grund af et andragende til Europa-Parlamentet underskrevet af 1,9 millioner europæiske statsborgere. Organisationen, der stod bag andragendet, European Association of Zoos and Aquaria, er repræsenteret i tilhørerlogen i dag, og jeg vil gerne takke for den indsats, som organisationen har gjort for at rejse dette spørgsmål i Parlamentet.

Poettering (PPE-DE ).
   - Hr. formand, vi ønsker ikke at være vanskelige i forbindelse med den endelige afstemning om hr. Herzogs betænkning, men jeg beder Dem foretage afstemningen nu, da mange kolleger er ved at gå.
Cohn-Bendit (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, med al respekt for hr. Poettering, som ønsker at få sin frokost, men det er så kompliceret, at vi kan stemme om de andre ændringsforslag først og så lade hr. Herzog sige, hvad han har at sige. Jeg finder disse taktiske manøvrer uværdige for et parlament. Hvis De har problemer, så får folk den opfattelse ...
Sådan er livet nu engang! Vi vil fortsætte forhandlingen, indtil han har sagt sin mening. Er det sådan, det skal være? Har De ikke andet at sige? Det burde De have!
Formanden.
   - Kolleger, forretningsordenen er helt tydelig. Ordføreren har ret til at anmode om udsættelse, medmindre der er medlemmer, som gør indsigelse. Da der helt klart er indsigelser, giver jeg ordet til ordføreren og går derefter videre til afstemningen om beslutningsforslaget. 
Herzog (GUE/NGL ),
   Hr. formand, selv om der efter min opfattelse fortsat er mange negative punkter, man kan påpege med hensyn til tekstens hovedindhold, mener jeg, at vi sikrer, at drøftelserne om dette vigtige emne kan fortsætte ved at vedtage en beslutning her i Europa-Parlamentet, ved at forkaste en procedure, som ikke indebærer fælles beslutningstagning, og ved at sende klare signaler om, at vi afviser liberalisering inden for visse sektorer, ligesom vi indføjer en konkret evalueringsproces. Jeg stemmer med andre ord for. 

Corrie (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru Sandbæk, ordføreren har indvilget i at ændre "arbejde som" til "udnyttes som", således at ordlyden nu er: "udvides til at omfatte kvinder, der udnyttes som prostituerede". 

Bébéar (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg vil blot stille et mundtligt ændringsforslag til det ændringsforslag, som fru Boudjenah har stillet, og indledningsvis indføje ordet "konstaterer": "konstaterer, at den handlingsplan for Afrika, som G8 havde annonceret i 2002, stadig ikke er omsat til præcise forpligtelser; anmoder G8 og EU om hurtigt at bidrage til, at der hvert år mobiliseres 64 milliarder dollars til gennemførelse af NEPAD's mål".

 - Afstemningen er afsluttet.

Bordes, Cauquil og Laguiller (GUE/NGL ),
    Denne betænkning tager sigte på at beskytte tunfiskeriet og -forarbejdningsindustrien i EU mod konkurrence udefra. Denne målsætning er omtvistelig, ikke mindst i betragtning af at vi i Fællesskabet allerede nu har verdens største tunfiskerflåde og udnytter fiskeressourcerne over hele kloden, herunder i en række fattige lande.
Endvidere er der ofte tale om konkurrence fra fiskerflåder, som nok drives under andre landes flag, men som tilhører investorer i EU.
I betænkningen udtrykkes berettiget bekymring for de faldende tunfiskeressourcer. Konkurrencen, som er en kilde til spild og kriser i alle erhvervssektorer, har endnu mere skæbnesvangre følger, når det drejer sig om naturrigdommene, som helt kan opbruges, hvis de er genstand for uhæmmet og fornuftstridig konkurrence.
Den eneste logiske konklusion, man kan drage af denne betænkning, er, at et system, som beror på konkurrence er skadeligt, og at kollektiv, systematisk planlagt forvaltning er den eneste fornuftige måde at forvalte naturrigdommene på. Forvaltningen bør varetages på globalt plan og ikke med det ene formål at beskytte EU's produktion. Tunfisk har nu engang en kedelig tendens til ikke at respektere grænser og territorialfarvande!
Vi har undladt at stemme. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   EU-flåden tegner sig for over 20 % af verdens tunfiskefangst og er blandt de største leverandører af råvarer til fiskekonservessektoren. Portugal tegner sig for 6 % af EU's produktion af tunfisk på dåse, hvilket repræsenterer ca. 40 % af Portugals produktion af fisk på dåse. Dette afspejler betydningen af tunfiskerflåden og de virksomheder, der er placeret i mindre udviklede perifere regioner, som er yderst afhængige af fiskerisektoren. Sektoren har mistet konkurrencedygtighed over for presset fra udenlandsk import som følge af bilaterale og multilaterale handelsaftaler, og den er desuden blevet ramt af den sidste reform af den fælles fiskeripolitik i december 2002.
Jeg støtter derfor den grundlæggende tanke bag denne betænkning, som er, at Kommissionen skal fortage en undersøgelse af tunfiskebestandene, flåden og sektoren som helhed og efterfølgende forelægge en handlingsplan for tunfiskesektoren, der opstiller en samlet ramme for strukturstøtte og en plan for beskyttelse af sektoren mod konkurrence fra tredjelande.
Vi har altid understreget behovet for kompensation eller forbrugsstøtte med det formål at støtte konservessektoren og kontrollere importen, således at vi sikrer, at den importerede fisk opfylder samme kriterier til fødevaresikkerhed og kvalitet som fællesskabsprodukterne.
Malmström, Paulsen og Olle Schmidt (ELDR ),
    Trods gode bestræbelser betyder dagens fiskeripolitik stadigvæk, at EU køber sig retten til at misbruge de fattiges naturressourcer. Det er en moderne form for kolonialisme. Der kræves en reel reform af fiskeripolitikken og et totalt ændret syn på vores forhold til de fattige lande. Jeg har derfor valgt at stemme imod ovenstående betænkning i dens helhed. 
Patakis (GUE/NGL ),
   Formålet med betænkningen er med økonomiske og institutionelle foranstaltninger at styrke nogle få store fiskerivirksomheder, så de kan forbedre deres konkurrenceevne. Som begrundelse for at styrke dem henviser ordføreren til produktets ubestrideligt høje ernæringsværdi, dets økonomiske værdi, beskæftigelsen, bevarelse af ressourcerne m.m. 
Disse begrundelser dækker over den kendsgerning, at dette tiltag vedrører nogle få store virksomheder i EU, og at de udviklede lande også overudnytter verdens havressourcer, hvilket går ud over de fattige lande og udviklingslandene, da de internationale fiskeriaftaler er uretfærdige og sikrer de stærkes rettigheder.
Hvis denne betænkning, som drejer sig om tilskud til modernisering af fiskeriflåden, eksportstøtte, told og teknokratiske importhindringer, vedtages, vil den på provokerende vis styrke konkrete virksomhedsejere og gøre den internationale arbejdsfordeling endnu mere uretfærdig, idet de fattige lande og udviklingslandene bliver tabere.
Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at tilskud til tilbagetrækning af store tunfiskeriskibe i betænkningen med rette betegnes som uproduktive og katastrofale, hvorfor der foreslås, at de ophæves og i stedet går til modernisering af flåden. Men de samme tilskud til tilbagetrækning af små og mellemstore kystfiskeriskibe og mellemfiskerskibe er ifølge EU strukturelle midler, der angiveligt skal skabe balance mellem de respektive sektorer. Denne selvmodsigelse viser endnu en gang, hvilken klassepolitik der føres af EU's herskende kredse. Den rammer de små og mellemstore fiskere og gavner de store kapitalistiske fiskerivirksomheder. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Eftersom tunfisk er den kommercielt mest succesrige friskeressource i verden, må jeg lykønske ordføreren og fiskeriudvalget med denne initiativbetænkning om tunfiskerflåden og forarbejdningsindustrien.
Ifølge betænkningen vil medlemsstaterne kun kunne drage fordel heraf, hvis EU beslutter at gøre mere for denne fiskerisektor. Det er umuligt at forholde sig til en sådan konklusion, eftersom EU's tunfiskerflåde og sektoren som helhed har mistet konkurrenceevne og samtidig yder et af disse områders væsentligste bidrag til EU - idet konservesindustrien tegner sig for omkring 40.000 arbejdspladser i EU, og tunfisk udgør næsten 60 % af den samlede produktion af fisk på dåse.
Jeg støtter forslaget om, at Kommissionen skal udarbejde en specifik handlingsplan og en overordnet strukturstøtteramme for tunfiskesektoren.
Jeg erkender, at det er vigtigt, at EU sikrer sig, at de regionale fiskeriorganisationers flåder er tilpasset de disponible ressourcer, således at man kan skabe stabilitet og fornyelse. Denne tilpasning bør indebære bekæmpelse af overfiskningen fra ulovlige fartøjer, der sejler under bekvemlighedsflag, og eventuelt - som imødeset i betænkningen - udarbejdelse af en fortegnelse over de fartøjer, der overholder de relevante regler, og som kan få fiskeritilladelse, samt mulige sanktioner mod fartøjer, der ikke indordner sig under bestemmelserne. 
Souchet (NI ),
    Alt burde se lyst ud for tunindustrien i EU. Det er et erhverv med initiativrige erhvervsdrivende, kvaliteten er høj, især i Frankrig og Spanien, og der er tale om et levnedsmiddel, som er sundt og naturligt, og efterspørgslen herefter er stor og stigende. Og alligevel er EU's konkurrenceevne svækket, hvilket skyldes Kommissionen, uanset at denne foregiver at være den ene og sande repræsentant for "det fælles bedste" i Europa.
De strenge fællesskabsretlige krav, som til stadighed skærpes, og som især vedrører sikkerhed, kontrol, sundhedsmæssige betingelser for produktion, miljøbeskyttelse og social beskyttelse, medfører, at EU-flådens og forarbejdningsvirksomhedernes omkostninger er meget højere end konkurrenternes.
Kommissionen drives af en ideologi, som foreskriver systematisk og fuldstændig åbning, hvilket også gælder produkter fra havet. Der sker således til stadighed en udvidelse af listen over lande, som nyder godt af toldpræferenceordninger, og som nyder godt af en særdeles uigennemskuelig ordning vedrørende oprindelsescertifikater. Endvidere kan nævnes åbningen af et tunfilet- og tunkonserveskontingent for Thailand, Filippinerne og Indonesien. Ordføreren påpeger "åbningen af fællesskabsmarkedet for fremmede produkter, som der stilles færre krav til og føres utilstrækkelig kontrol med, og som undergraver EU-industriens konkurrenceevne".
Det er på tide at sætte en stopper for denne forskelsbehandling, som pålægges af Kommissionen til skade for vores økonomier og beskæftigelsen. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Denne forordning har til formål at opdatere den nuværende EU-lovgivningsramme vedrørende vaske- og rengøringsmidler, som går tilbage til begyndelsen af 1970 og er spredt på mange forskellige lovgivningsinstrumenter. Til trods for visse begrænsninger og det faktum, at den ikke er tilstrækkeligt vidtrækkende, indeholder forordningen dog visse udmærkede forslag, der har til formål at beskytte miljøet gennem kontrol med biologisk nedbrydelighed og beskytte forbrugerne ved at sikre dem information om produkternes sammensætning, fortegnelser over indholdet og effektiv mærkning. Vi støtter derfor de kompromisændringsforslag, der er stillet til betænkningen med støtte fra syv parlamentariske grupper.
Vi beklager dog, at forordningen ikke indeholder krav om udtrykkelig advarsel mod risici især for børn ved indtagelsen af vaske- og rengøringsmidler og forbud mod anvendelse af billeder, der kan være vildledende, såsom billeder af frugter.
Vi må ikke glemme, at der bag den lovgivningsmæssige harmonisering altid ligger et politisk ønske om større markedsintegration og ophævelse af hindringer for den frie bevægelighed for varer. Det betyder, at vi har store forbehold over for forordningen, eftersom den risikerer at underminere medlemsstaternes ret til at indføre effektiv lovgivning om afgørende spørgsmål såsom beskyttelse af menneskers sundhed, miljøet og forbrugernes rettigheder ved at indføre restriktioner for produkter, der ikke overholder disse bestemmelser. 
Meijer (GUE/NGL ),
    Det negative ved dette forslag er, at det prioriterer fjernelsen af hindringer for den frie bevægelighed. Positivt er det dog, at medlemsstater, der af miljøhensyn allerede har indført lovgivning, der er strengere end nærværende direktiv, ikke vil blive forhindret i at håndhæve den. Årsagen til denne forordning er, at vi ved at vaske og gøre rent ikke blot tilføjer rent vand snavs, men også sæbekomponenter og andre overfladeaktive stoffer. Man har i mange år forsøgt at fremme produktionen af fosfatfri vaske- og rengøringsmidler. Dette forslag søger også at forhindre dyreforsøg, tilføjelse af vanskeligt nedbrydelige stoffer, giftige kemiske stoffer og hormonforstyrrende stoffer. Angivelsen af vaske- og rengøringsmidlernes sammensætning er afgjort et stort fremskridt. Der er gjort forsøg i denne henseende ved at kræve, at producenterne skal underrette myndighederne om produkternes sammensætning og angive det reelle indhold af konserveringsstoffer, farvebeskyttende produkter og aromatiske stoffer på emballagen. Åbenhed med hensyn til skadelighed bør hilses velkommen, og så bør vi forsøge at overbevise Rådet herom, selv om et generelt forbud mod skadelige stoffer ville være at fortrække. De foreslåede ændringer vil måske kunne medvirke hertil på længere sigt. Det kan godt være, at producenterne protesterer, men en skærpelse af foranstaltningerne er uundgåelig. 

Ebner (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil bare gerne sige, at jeg stemte for De Rossa-betænkningen på grund af min overbevisning om, at aber og andre eksotiske dyrearter hører til vores klodes værdifulde ressourcer, og at ethvert moderne og højtudviklet system til beskyttelse af naturen og miljøet bør beskytte og bevare disse ressourcer af hensyn til kommende generationer. Jeg anser De Rossa-betænkningen for at være et glimrende stykke arbejde i den henseende, som vil bidrage til truede arters bevarelse og beskyttelse. Den gør også opmærksom på behovet for at beskytte sådanne arter og skaber øget offentlig bevidsthed om dette behov.
Det var godt, at ændringsforslag 2 blev vedtaget. Jeg havde også håbet, at de to andre ændringsforslag var blevet vedtaget. Sådan skulle det ikke være, men da vi under alle omstændigheder har en praktisk gennemførlig løsning her, stemte jeg for den. 
Bordes, Cauquil og Laguiller (GUE/NGL ),
    Hvem kan ikke tilslutte sig tanken om at beskytte udryddelsestruede vilde dyrearter? Men betænkningen trækker også grænsen for de forslag, der fremføres heri, idet det helt korrekt anføres, at "problemet vedrørende -jagten og den trussel, den udgør for truede arter, navnlig menneskeaberne, (må) løses inden for rammerne af en samlet udviklingsstrategi og fattigdomsbekæmpelse".
På dette område stilles der imidlertid ingen forslag. Og hvordan skulle det i øvrigt kunne lade sig gøre uden at sætte spørgsmålstegn ved det eksisterende økonomiske og sociale system, som udsulter millioner af mennesker. De er ofte afhængige af som den eneste kilde til animalske proteiner, især i tropelandene?
Under disse omstændigheder er de foreslåede kontrol- eller gengældelsesforanstaltninger i de fleste tilfælde virkningsløse, især over for organiserede bander, som driver massiv jagt, ofte med henblik på vestlige markeder. De vil blot gå ud over udsultede mennesker.
Vi har undladt at stemme om denne betænkning. 
Meijer (GUE/NGL ),
    Dette emne ville ikke have fundet vej til dagsordenen, hvis det ikke havde været for et andragende undertegnet af knap 2 millioner mennesker og for Udvalget for Andragender, som for et år siden besluttede at udarbejde en betænkning om emnet. -fænomenet er allerede velkendt i Storbritannien, men ikke andre steder. Det er ikke desto mindre vigtigt for udviklingssamarbejdet, den offentlige sundhed og miljøet, at vi forbedrer kendskabet til dette fænomen i Europa og fastlægger en politik herfor. Udviklingslandenes befolkning vokser hurtigt sideløbende med mulighederne for handel og transport. Tidligere jagede små grupper mennesker de vilde dyr i junglen for at skaffe kød til eget forbrug. I dag bliver kød fra aber, reptiler og slanger ikke blot spist af fattige lokale indbyggere, det sælges også i afrikanske byer og eksporteres endog til Europa som en delikatesse for de rige. Den kommercielle jagt på dyr og rydningen af de tropiske skove fører til hurtig udryddelse af dyrearter, herunder gorillaer og chimpanser. Vanskeligt kontrollerbare sygdomme såsom ebola har spredt sig til mennesker. EU's udviklingsbistand tager på ingen måde hensyn til denne ødelæggelse eller til miljøet generelt. Jeg støtter forslagene om økoturisme såvel som miljøbeskyttelse, -uddannelse og -lovgivning, selv om det står klart, at de endnu lader meget tilbage at ønske. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Selv om ordet kan fejlfortolkes, og selv om jagt ikke er den eneste årsag til nedgangen i bestandene af vilde dyr - i Europa er den ofte en faktor, der indvirker på beskyttelsen og stabiliseringen af antallet - stemte jeg for.
Begrebet eller kød fra vilde dyr beskriver et fødevareprodukt fra vilde dyr og refererer til handelen hermed, som har haft katastrofale følger for bestanden af menneskeaber.
Følgerne af den ulovlige handel med har skabt opmærksomhed verden over. UNEP og UNESCO oprettede et projekt til fordel for menneskeabernes overlevelse, og mange andre organisationer arbejder på at løse problemet. Hidtil har EU kun beskæftiget sig overfladisk med spørgsmålet, hvilket understreges af ordføreren.
Den 12. juli 2000 modtog Udvalget for Andragender et andragende om beskyttelse af arter truet af ulovlig jagt og handel som led i en kampagne mod .
Ved at stemme for giver jeg ganske enkelt udtryk for, at jeg er enig i, at udviklingslandene har brug for større støtte til at sikre, at de lokale traditioner respekteres, at der tages hensyn til fødevaremanglen, men at der også indføres strengere ...
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Jeg har stemt ja til betænkningen, fordi Parlamentet godkendte ændringsforslag 2, hvor defineres som kød fra "vilde dyr i troperegioner".
Ellers ville der ske det ulykkelige, at jagtrestriktionerne og dyrebeskyttelsen ville gælde kød fra alle vilde dyr, herunder svenske arter såsom elg.
Den svenske elgstamme er stabil, samtidig med at jagten udføres på en sådan måde, at arten ikke mindskes og endnu mindre trues af udryddelse.
Reguleret svensk elgjagt og illegal jagt på aber og andre vilde, udryddelsestruede dyr er helt forskellige verdener. 

Berthu (NI ),
    Med vedtagelsen af Herzog-betænkningen har Europa-Parlamentet vedtaget nogle glimrende erklæringer om "vigtigheden af subsidiaritetsprincippet, hvorefter medlemsstaternes kompetente myndigheder frit kan vælge opgaver, organisation og finansieringsform på området forsyningspligtydelser" (jf. punkt 18).
Samtidig har man imidlertid ladet muligheden stå åben for en reguleringsproces på europæisk plan, som, hvis den udvikles, vil krænke subsidiaritetsprincippet og endnu en gang om nogle år give anledning til protestdemonstrationer mod Bruxelles' interventionisme.
Som jeg anførte under forhandlingen, beklager jeg at måtte konstatere, at det forrige franske formandskab fostrede tanken om en europæisk rammelovgivning. Den siddende franske regering synes at være vendt tilbage til en mere fornuftig holdning, om end man stadig ønsker et "tværgående juridisk instrument", hvis indhold imidlertid ønskes begrænset til ansvarsfordelingen mellem staterne og EU, tilladte finansieringsformer og kontrolprocedurer.
Det er stadig for meget, og Kommissionen vil fortsat kunne finde argumenter for at blande sig og ville regulere alle forhold. Vi mener, det er tilstrækkeligt at bekræfte, at forsyningspligtydelser henhører under staternes kompetence, og at disse afgør, hvilke opgaver, hvilken organisation og hvilke grænser der skal gælde for sådanne ydelser. 
Bordes, Cauquil og Laguiller (GUE/NGL ),
    Til trods for at forfatteren til denne betænkning har gjort mange indrømmelser til de reaktionære politiske kræfter, som arbejder for privatisering af de offentlige tjenester, synes han i dag overhalet af dem, hvis støtte han anglede efter. Herzog-betænkningen betegner, uanset om den ændres eller ej, en kodificering af de offentlige tjenesters endeligt, ja, det sproglige udtryk ændres endog til "forsyningspligtydelser".
Vi vender os imod denne betænkning og selvsagt også imod de ændringsforslag, som forværrer den. Uddannelse, sundhed, kollektiv transport, posttjenester, telekommunikation, vand-, energi- og elektricitetsforsyning samt bortskaffelse af affald bør fortsat være, eller igen blive, offentlige tjenester, som er uafhængige af markedskræfternes tåbelige og umenneskelige love, og som ikke har til formål at sikre indtjening i den private sektor, men at imødekomme kollektive behov.
I øvrigt vil den proces, der præsenteres i betænkningen, indebære drastiske personalemæssige nedskæringer, altså en social katastrofe. Under påskud af at ville samordne gældende praksis i EU's medlemsstater lægger EU's myndigheder op til et alvorligt socialt tilbageskridt. Samordningen kunne imidlertid ske på basis af en videre udvikling af de offentlige tjenester, udvidelse af disse, især til også at omfatte det sociale boligbyggeri, såfremt EU's institutioner og nationalstaterne ønskede at tjene almenvellets interesser og ikke private interesser.
Vi har følgelig stemt imod denne betænkning. 
Carlotti (PSE ),
    På foranledning af de socialistiske og socialdemokratiske kræfter blev begrebet tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse ved Amsterdam-traktaten (artikel 16) fastslået som et af de centrale principper, der danner grundlag for Den Europæiske Union.
De socialistiske kræfter har med det sigte at nå skridtet videre beslutsomt involveret sig i at forsvare og fremme forsyningspligtydelserne som et grundlæggende aspekt, når det gælder vores fælles værdier og den europæiske samfundsmodel.
Det er en opfattelse, som indebærer demokratiske og sociale garantier for de europæiske borgere. Lige adgang for alle, oplysning, høring og inddragelse af brugerne og arbejdstagerne, kvalitet og forsyningspligt, finansiel bæredygtighed under hensyntagen til beskæftigelsen og kollektive garantier.
Fronterne er trukket op. Vores krav er entydige. Vi kræver, at opgaver, organisation og finansieringsform på området forsyningspligtydelser sikres og stadfæstes ved et rammedirektiv, hvilket Europa-Parlamentet allerede i november 2001 forpligtede sig til ved vedtagelsen af Langen-betænkningen. Vi ønsker, at der, inden der gennemføres nye liberaliseringer, foretages en demokratisk og pluralistisk evaluering af de sociale konsekvenser af den frie konkurrence.
Det haster, hvis man skal dømme ud fra den byge af tekster, der forelægges Europa-Parlamentet med henblik på at fremme liberaliseringer på alle områder, især på områder som transport, posttjenester, energi, vandforsyning og affaldsbehandling.
Caudron (GUE/NGL ),
    Forløbet af afstemningen om Herzog-betænkningens betragtninger og artikler og ændringsforslagene hertil vidner med al ønskelig tydelighed, ja, ud i karikaturen, om liberalismens og markedskræfternes vægt og om, at de prioriteres højere end alle andre hensyn i Europa i dag.
"Ikke alle døde heraf, men alle blev ramt" kunne man sige med en omskrivning af Jean de la Fontaines udsagn, når det gælder de store partier og politiske kræfter i Europa-Parlamentet.
For et stort flertal af Europa-Parlamentets medlemmer og dermed for det institutionelle Europa er offentlige tjenester i bedste fald en vare som alle andre, hvis de da ikke ligefrem er en bremse på den lykke, penge kan skabe. Jeg har således uden betænkelighed eller tøven stemt imod denne betænkning. 
Darras (PSE ),
    Ved at etablere forsyningspligtydelser, som er effektive for alle, og som dermed fuldt ud løser den opgave, de tillægges som middel til social og territorial samhørighed, anerkender og stadfæster man, at forsyningspligtydelser udgør en vigtig målsætning for medlemsstaternes økonomiske og sociale politikker, og at de danner grundlag for den europæiske samfundsmodel. Samtidig antager og forsvarer man også de grundlæggende principper, som danner grundlag for driften af de pågældende forsyningspligtydelser, nemlig principperne om forsyningspligt, kontinuitet, prisoverkommelighed og tjenestekvalitet.
Da visse ændringsforslag ikke blev vedtaget, herunder ændringsforslagene om et rammedirektiv, står de nævnte grundlæggende principper for fald. Den ultraliberale vildvej, der følger af sektordirektiverne, kan blive vores fælles lod. Den risiko ønsker jeg ikke at tage. Da ændringsforslagene om kravet om et rammedirektiv ikke blev vedtaget, valgte jeg at stemme for forkastelse af teksten ved den endelige afstemning. 
De Keyser (PSE ),
    Herzog-betænkningen forsøgte at forene ild og vand, at gøre sig til fortaler for liberalisering og samtidig forsvare forsyningspligtydelserne. Det gav anledning til en kakofonisk stemmeafgivelse. Skulle man støtte dette "blandingsprodukt", som "understreger den kendsgerning, at liberaliseringen ikke har skadet leveringen af forsyningspligtydelser", som "mener, at den hidtidige liberalisering af gasmarkedet er utilstrækkelig", samtidig med at det anføres, at de problemer, liberaliseringen giver anledning til i visse sektorer, gør det påkrævet at foretage en pluralistisk og kontradiktorisk undersøgelse af betydningen for beskæftigelsen?
Ordføreren, som stod med sit vansirede udkast, blev taget som gidsel af de ultraliberale kræfter i Parlamentet og fandt, at forslaget alt taget i betragtning fortjente vores støtte.
Jeg for min del og alle, som ikke blev ofre for Stockholm-syndromet, holdt hovedet koldt. Den ændrede tekst kan ikke forsvares, og jeg har derfor stemt imod. 
Ferreira (PSE ),
    Jeg har stemt imod forslaget til beslutning om forsyningspligtydelser, da de udviklingstendenser, som et flertal af Europa-Parlamentets medlemmer har stemt for, ikke tegner et objektivt billede af konsekvenserne af de liberaliseringer, der hidtil er gennemført. Ydermere baner de vejen for liberalisering af andre sektorer.
Det er bydende nødvendigt, at der nu, som vi allerede tidligere har anmodet om, foretages en saglig, pluralistisk og kontradiktorisk evaluering af liberaliseringspolitikken, og at konklusionerne af en sådan undersøgelse offentliggøres.
Der er behov for at tage de liberaliseringer, der er gennemført, op til fornyet vurdering, også for at sikre vedtagelsen af et rammedirektiv den fulde rækkevidde. Det er i øvrigt i høj grad på tide definitivt at udelukke visse sektorer fra den konkurrencepolitik, som dominerer på fællesskabsplan. Det gælder således især sundhed, uddannelse og sociale tjenester, herunder socialt boligbyggeri. Endelig bør udøvelsen af subsidiaritet og lokale eller regionale beføjelser sikres.
Det foreliggende beslutningsforslag tjener ikke til stadfæstelse af forsyningspligtydelserne som en merværdi, der følger af den europæiske integration, og som et middel til at opfylde målsætningerne om territorial, økonomisk, økologisk og social samhørighed i EU. Forsyningspligtydelser er en afgørende bestanddel af vores sociale model, som bør forsvares og fremmes. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Vi stemte imod Herzog-betænkningen ved den endelige afstemning. Vi mente ikke, den opfyldte de nødvendige krav, fordi den blev udvandet af de forslag, Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater og Det Europæiske Liberale og Demokratiske Partis Gruppe stillede i Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål. Der blev foretaget forskellige forbedringer på plenarmødet, men de stillede ændringsforslag ændrede ikke resultatet i tilstrækkelig grad. Det endelige resultat afspejler aggressiviteten bag den neoliberale og konservative offensiv, der i øjeblikket fejer over EU i kølvandet på de forhastede privatiseringer, der foreskrives i Lissabon-strategien, såvel som forsøgene på at forankre disse i traktaten i december sidste år.
Betænkningen er grundlæggende forudindtaget imod den offentlige sektor og imod statens rolle i økonomien, eftersom den er baseret på den fejlagtige antagelse, at det er ejerskabet, der er bestemmende for, i hvor vid udstrækning man kan sikre en hensigtsmæssig forvaltning. Det indlysende mål er at udbyde de mest rentable sektorer og offentlige tjenester til de store glubske økonomiske og finansielle grupper.
Med betænkningen støttes og opmuntres liberaliserings- eller privatiseringsprocessen inden for forskellige nøglesektorer og forties på forkastelig vis de økonomiske og sociale følger for kvaliteten og adgangen til offentlige tjenester såvel som tab af arbejdspladser inden for de berørte sektorer. 
Vi ved alle, at udtrykket "forsyningspligtydelser" ikke er valgt tilfældigt. Det har det klare formål at sætte en stopper for begrebet "offentlig tjenesteydelse" og følgelig lette statens ansvarsbyrde. 
Krivine og Vachetta (GUE/NGL ),
    Vi har stemt imod Herzog-betænkningen, som endnu en gang viser, at Europa-Parlamentet under ingen omstændigheder i dag kan betragtes som mere fremskridtsvenligt end Kommissionen og Rådet. Det ultraliberale flertal i Europa-Parlamentet har sat sit præg på betænkningen og gjort den til en lovsang over tilintetgørelsen af de offentlige tjenester. For blot at nævne et enkelt eksempel blandt den halve eller hele snes punkter, som peger i samme retning, så hedder det i betænkningen, at Europa-Parlamentet "bifalder liberaliseringen på områderne for telekommunikation, posttjenester, transport og energi, der har ført til modernisering, tværforbindelse og integration af sektorerne og til prisnedsættelser gennem øget konkurrence samt til, at der er blevet skabt næsten 1 million arbejdspladser over hele EU". Og man ønsker at fremme denne udvikling.
Der er tale om en forløjet dogmatisme, som støder an mod de europæiske befolkningers ønsker. Det er ynkeligt, at ordføreren og en stor del af Den Socialdemokratiske Gruppe alligevel vælger at stemme for denne betænkning, fordi den åbner mulighed for et rammedirektiv om forsyningspligtydelser. Men bør man gøre det på et så udtalt liberalt grundlag? Under disse omstændigheder er der kun udsigt til at imødegå tilintetgørelsen af offentlige tjenester, hvis så mange som muligt mobiliseres til protestdemonstrationer. 
Lang (NI ),
    Denne betænkning er et udslag af rent og skært politisk bedrag, for til trods for den bedrøvelige komedie, man spiller her i Europa-Parlamentet, arbejder højre- og venstrefløjen grundlæggende på samme linje. Man ønsker at nedbryde de offentlige tjenester ved i sidste instans at underlægge dem EU's konkurrenceretlige bestemmelser, og alle ved, at disse bestemmelser altid har tjent til at sikre en blind frihandelspolitik.
De franske medlemmer af partiet UMP, som er underlagt deres ultraliberale politiske gruppes afgørelser, har stemt imod Frankrigs overordnede interesser ved at godkende en tekst, som indeholder talrige bestemmelser, som klart og utvetydigt fordømmer den franske model for offentlige tjenester.
Hvad angår den socialistiske og kommunistiske venstrefløj, har den i den blinde europæiske føderalismes navn uophørligt krævet vedtagelse af et rammedirektiv om offentlige tjenester, som uundgåeligt ville indebære overførsel af kompetence fra medlemsstaterne til Europa-Kommissionen!
Medlemmerne af Den Nationale Front, som afgjort er imod den euroglobale ideologi (som er et produkt af den uskønne alliance mellem politisk føderalisme og økonomisk ultraliberalisme), som ligger til grund for denne betænkning, var de eneste franske medlemmer af Europa-Parlamentet, som klart og kohærent gav udtryk for deres afstandtagen fra denne nye landsskadelige og asociale offensiv mod vores offentlige tjenester. 
Martinez (NI ),
    Togene kørte, flyene lettede, posten blev bragt ud, der blev udført sundhedspleje, der blev undervist i skolerne, der var lys, og alt dette fungerede takket være nationale offentlige tjenester. Men Kommissionen i Bruxelles vil privatisere disse tjenester, i strid med al sund fornuft, alle kendsgerninger og sociale hensyn.
Det er et tilbageskridt for den sunde fornuft, når det smukke begreb offentlige tjenester, som ydes til offentligheden, på vegne af almenvellet og staten, , erstattes med det fattige begreb forsyningspligtydelser, eller ydelser af - ganske vist almen - interesse. Man lukker øjnene for kendsgerningerne, når fundamentalistisk tro på markedskræfterne bevirker, at man nægter at erkende, at de private tog løber af sporet i Storbritannien, elektricitetsforsyningen svigter i Californien, fly tilhørende private luftfartsselskaber som Flash Airlines styrter ned, og amerikanske skoler, som drives på kommerciel basis, lader sjælen værgeløs. Det sociale ofres, for med liberaliseringen er der tale om sundhedspleje, universiteter, transport og vandforsyning i to hastigheder. Der er tjenester for de rige og tjenester for de fattige.
Alt dette er lagt til rette af hr. Herzog, den kommunistiske ordfører, som er blevet "bannerfører" på denne økonomiske og sociale nedtur for demokratiet. 
Meijer (GUE/NGL ),
    Jeg er tilhænger af et Europa, hvor økonomien gradvist bringes mere under demokratisk kontrol. Det kræver en fuldstændig anden kurs end den, vi følger i dag med grønbogen om forsyningspligtydelser, som gør Europa endnu mere neoliberalt. Stabilitetspagten anvendes som en stor stok, der tvinger medlemsstaterne til at liberalisere og privatisere vigtige økonomiske sektorer på bekostning af den demokratiske indflydelse på og kontrol med den sociale og offentlige sektor. Selv om man erkender, at visse tjenester bør være tilgængelige og økonomisk overkommelige for alle, fordi den sociale samhørighed og solidaritet afhænger heraf, er der praktisk taget ingen dele af den offentlige sektor, der er fredede. Der gives således mulighed for at overføre videregående uddannelser, offentlig sundhed, sociale ydelser og drikkevandsforsyning på private hænder. Desuden følger man nøje de gamle sektorbestemte liberaliseringsplaner for posttjenesterne, gas- og elforsyning og offentlig transport. Liberaliseringsprogrammernes resultater forherliges fejlagtigt, hvilket fremgår af erfaringerne fra Nederlandene og andre lande, hvor liberaliseringen af den offentlige transport og energiforsyningen har været til stor skade for indbyggerne. I modsætning til de påstande, der fremføres i grønbogen, er disse ydelser blevet dyrere. Udbudet af tjenester er faldet og beskæftigelsen er den samme. Mit parti går ind for at følge en kurs, der er diametralt modsat den, der beskrives her, og vil derfor stemme imod forslaget. 
Miller (PSE ),
    Jeg hilser betænkningen om grønbogen om forsyningspligtydelser velkommen. Det giver Parlamentet mulighed for at skitsere fremtiden for offentlige tjenesteydelser, som ikke bør omfatte uhæmmet liberalisering, men en omhyggelig overvejelse af tidligere erfaringer.
På nogle områder har jeg en anden opfattelse end mine kolleger i Den Socialdemokratiske Gruppe. Jeg mener, at offentlige radio- og teleselskaber, der spiller en betydelig rolle i bevarelsen af den kulturelle mangfoldighed og identitet, skal undtages fra konkurrencereglerne.
Det samme bør gælde for de velgørende organisationer, der udfører en offentlig tjeneste.
Endelig ønsker jeg at understrege, at der bør være fuld opbakning fra Parlamentet, når lovgivningen kommer tilbage, og det er ensbetydende med proceduren med fælles beslutningstagning. 
Pasqua (UEN ),
    Selv om EU's konkurrenceret kan give anledning til kritik, forhindrer den på ingen måde, at de offentlige tjenester bevares. Det fastslås ved artikel 295 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, at de to størrelser er forenelige, idet offentlige tjenester skal være i overensstemmelse med konkurrencereglerne. Man må i øvrigt konstatere, at åbning af offentlige tjenester for konkurrencen ganske vist giver anledning til protest fra korporationer af inkarnerede status quo-tilhængere - som under påskud af at forsvare de offentlige tjenester i virkeligheden ene og alene ønsker at bevare egne vedtægtsbestemte privilegier - men i sidste instans skaber denne åbning modernisering og konkurrenceevne.
Det reelle problem er kompetencefordelingen mellem Unionen og medlemsstaterne. Hvad dette angår, er et rammedirektiv, som definerer gode styreformer med hensyn til forsyningspligtydelser, som foreslået af venstrefløjen i Europa-Parlamentet, helt uacceptabelt for dem, som virkelig forsvarer de offentlige tjenester - for dem, som afviser den omgivende demagogi - for tilhængerne af nationernes Europa, fordi et sådant direktiv vil medføre, at offentlige tjenester bliver et fællesskabsanliggende.
Det afgørende i denne sag er, at det fortsat fuldt og helt skal henhøre under de suveræne staters kompetence at sikre tilrettelæggelse og drift af de offentlige tjenester. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Indførelsen og opretholdelsen af forsyningspligtydelser udgør et af de bærende elementer i den europæiske udviklingsmodel, eftersom de inden for markedsøkonomiske rammer - eller snarere en social markedsøkonomisk ramme - sikrer, at visse grundlæggende rettigheder fredes totalt. Den enkelte borger har rettigheder og er ikke blot en produktionsenhed eller en brik på det frie marked.
Jeg er enig med ordføreren i, at vi bør være særligt opmærksomme på landområderne og de socialt dårligt stillede områder, især de yderste randområder. Jeg tilslutter mig også tanken om, at sociale forsyningspligtydelser inden for den sociale sikring og social inddragelse fortsat bør være undtaget fra konkurrencereglerne.
Jeg støtter tanken om, at EU ifølge traktaterne og under iagttagelse af nærhedsprincippet bør forblive neutralt i forhold til medlemsstaternes valg af ejerforhold.
Den foreslåede klarlæggelse af begrebet forsyningspligtydelser og af kriterierne for sondring mellem de forskellige kategorier af forsyningspligtydelser bør ikke føre til større centralisering eller til kunstig standardisering. Det er af stor betydning, at de ansvarlige offentlige myndigheder bevarer deres valgfrihed.
I lyset af afstemningen på plenarmødet om det omhandlede emne, og i betragtning af at forslagene om et rammedirektiv ikke blev vedtaget, valgte jeg at stemme for. 
Skinner (PSE ),
    Parlamentets Labour-medlemmer kan tilslutte sig Kommissionens generelle indsats på grund af den britiske erfaring med liberalisering, der generelt har været positiv, selv om der har været ulige fordele for forbrugere og økonomien. Parlamentets Labour-medlemmer mener dog, at der er behov for ensretning af tjenesteydelser og beskyttelse af arbejdstagernes rettigheder og andre sociale, miljømæssige og økonomiske fordele, både på individuelt og kollektivt niveau. Derfor har Parlamentets Labour-medlemmer stemt for de ændringsforslag, der fokuserer på disse områder.
Parlamentets Labour-medlemmer mener, at disse spørgsmål skal besluttes på sektorplan frem for gennem vedtagelse af et rammedirektiv.
Parlamentets Labour-medlemmer ønsker ikke at stå i vejen for liberalisering, men ønsker på den anden side heller ikke at stille konkurrenceregler og -forskrifter svagere, idet de er nødvendige for den markedsreform, der er påkrævet for at gennemføre det indre marked og opfylde Lissabon-målsætningerne. 
Souchet (NI ),
    Som tidligere studerende ved Institut d'Études Politique i Paris, afdelingen for "offentlig tjeneste", og som lokalpolitiker, som lægger særlig vægt på at bevare offentlige tjenester i nærmiljøet, mener jeg ikke, det bedste middel til at bevare begrebet offentlige tjenester er et europæisk rammedirektiv, som vil krænke medlemsstaternes frihed til at definere de opgaver, de vil henlægge til en given offentlig tjeneste i overensstemmelse med befolkningens ønsker. Det tilkommer ikke lande, som historisk set ikke har tradition for offentlige tjenester, at forhindre dem, som har en sådan tradition, i at levere offentlige tjenester, når det findes hensigtsmæssigt.
Den inkohærente og modsætningsfyldte tekst, der er blevet resultatet af afstemningen om Herzog-betænkningen, tjener beklageligvis ikke til afklaring i debatten. Den indeholder gode elementer, eksempelvis når der mindes om "vigtigheden af subsidiaritetsprincippet, hvorefter medlemsstaternes kompetente myndigheder frit kan vælge opgaver, organisation og finansieringsform på området forsyningspligtydelser". Samtidig åbner den mulighed for, at der kan fastlægges en ensartet europæisk definition af sådanne ydelser, hvilket fratager staterne deres lovgivningsmæssige beføjelser og nødvendigvis vil bero på et flertal, som ikke er bekendt med begrebet offentlig tjeneste. Det er baggrunden for, at jeg hverken har stemt for eller imod den endelige tekst. 
Thorning-Schmidt (PSE ),
   . - Jeg har i dag stemt for Herzogs betænkning om forsyningspligtsydelser og har i den forbindelse også støttet en række ændringsforslag, der støtter idéen om et rammedirektiv på området.
Det skal i den forbindelse gøres klart, at vi kun ønsker et rammedirektiv, der respekterer subsidiaritetsprincippet, og som begrænser sig til at regulere forsyningspligtsydelser af generel økonomisk karakter og derfor ikke søger at regulere områder såsom f.eks. uddannelse, offentlig sundhed og tjenesteydelser af almen social interesse. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Hiv/aids, tuberkulose og malaria dræber omkring 20.000 mennesker hver dag, og der konstateres i tusindvis af nye kliniske tilfælde. Disse sygdomme er særligt udbredte i udviklingslandene, især de mindst udviklede lande, der er plaget af krig, fattigdom, økonomiske vanskeligheder og sammenbrud inden for de vigtigste offentlige tjenester, især sundhedssystemet.
De grusomme kendsgerninger er, at der hvert år stadig dør millioner af mennesker i udviklingslandene som følge af infektionssygdomme, som i de fleste tilfælde kan helbredes med medicin. Det er resultatet af den profitorienterede tilgang, en tilgang, der kommercialiserer sundheden, og som er fastlagt af de store multinationale lægemiddelproducenter, som hovedsagelig er baseret i de industrialiserede lande. Patenter på lægemidler og manglende investeringer i produktionen af lokale lægemidler udgør således betragtelige hindringer, der skal overvindes. Ethvert lille fremskridt inden for rammerne af WHO kommer fortsat op imod fantastiske finansielle interesser.
Det EU-program, der drøftes, tager sigte på at bekæmpe disse sygdomme og bør hilses velkommen. Blot går det ikke langt nok. Det internationale samfunds indsats bør især fokuseres på at styrke udviklingslandenes menneskelige og institutionelle ressourcer såvel som deres infrastrukturer, især med det formål at genskabe offentlige tjenester og grundlæggende sundhedsplejeordninger og sikre en uafhængig produktion af lægemidler. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Kommissionens handlingsprogram med titlen: "Hurtigt indgreb mod hiv/aids, malaria og tuberkulose inden for rammerne af fattigdomslempelse. Udestående spørgsmål og fremtidige udfordringer" var baseret på tre grundlæggende målsætninger om at forbedre effektiviteten, gøre medicin billigere og øge forskning og udvikling.
Jeg tilslutter mig ordførerens forslag om at tilskynde patentindehaverne til at udstede licenser, der giver andre virksomheder tilladelse til at fremstille deres produkter til en lavere pris, ved at anvende de internationale handelsaftalers sikkerhedsklausuler, som kan hjælpe myndighederne med at forbedre adgangen til medicin og beskytte den offentlige sundhed.
Vi har brug for mere forskning og udvikling og nye lægemidler og diagnoseinstrumenter, der er lettere at anvende, mere effektive og billigere. Samtidig bør der især lægges vægt på udbredelsen af rutinemæssig sundhedspleje til børn og mødre for at sænke dødeligheden. EU bør reagere på disse forhold og forhøje sin finansielle støtte tilsvarende.
Jeg stemte for, fordi jeg mener, at de problemer, der opstår som følge af fattigdomsrelaterede sygdomme, er så alvorlige, at det kun vil være muligt at løse samtlige aspekter heraf ved hjælp af vidtrækkende foranstaltninger og strategier. 
Scallon (PPE-DE ),
    OECD understreger, at investering i sundhed er et vigtigt middel til økonomisk udvikling, og at betydelig bedre sundhed er en forudsætning for, at udviklingslandene kan bryde ud af fattigdommens onde cirkel. Hvis sundheden i de fattigste lande skal forbedres, er det nødvendigt med en sundhedsindsats til fordel for de fattige lande. Det vedrører ikke blot sundhedssektoren, men også politikker på områder som f.eks. uddannelse, ernæring, vand og sanitet, der i uforholdsmæssig grad påvirker sundheden og den økonomiske sikkerhed for fattige mennesker.
Hiv/aids, malaria og tuberkulose er direkte årsager til og konsekvenser af fattigdom, hvor især kvinder og børn er udsat. Jeg bifalder det internationale samfunds velvilje, og jeg opfordrer indtrængende vores regeringer til at prioritere partnerskaber, især på sundhedsområdet.
Jeg kan dog ikke tilslutte mig følgende: De midler, der foreslås til bekæmpelse af det "meget høje og stigende" antal kvinder, der smittes med hiv/aids, er adgangen til "korrekt oplysning og de nødvendige sundhedstjenester i forbindelse med seksualitet og forplantning" for at beskytte imod bl.a. "uønsket graviditet". En graviditet er ikke en sygdom. Børn er en rigdom i udviklingslandene. Dette afslører en anden dagsorden, hvori forplantning fortolkes som omfattende abort.
Det er dog ikke holdningen i Rådet, der har tilkendegivet, at "forplantning" ikke omfatter "abort". Indtil det er klarlagt af Kommissionen, kan jeg ikke støtte denne dobbelttydige terminologi. 

Bordes, Cauquil og Laguiller (GUE/NGL ),
    Vi har stemt imod denne betænkning, som vidner om en kynisk paternalisme i forhold til en række afrikanske lande. Hvor tør man eksempelvis anføre, at disse lande "bør sikre sig de midler, der er nødvendige for at kunne skabe en bæredygtig, retfærdig og levedygtig udvikling, der kan bane vejen frem mod realisering af retten til mad, til sundhed, til uddannelse, til bolig og til andre af de afrikanske befolkningers behov"? Selv i Vestens rige lande berøver den herskende klasse en stor del af befolkningen disse rettigheder!
De afrikanske befolkninger må imidlertid lide under ikke kun den udbytning, der bedrives af deres egen herskende klasse, men også den langt mere vidtrækkende, der bedrives af de imperialistiske landes industri- og finanskoncerner. Fra slavehandelens første dage, over kolonitidens udplyndring til i dag, hvor de pågældende lande årelades af det internationale banksystem, har den vestlige kapitalisme uophørligt bidraget til det afrikanske kontinents forarmelse.
Og nu lyder det storladent fra Europa-Parlamentet, som repræsenterer lande, hvis ledere bærer ansvaret for den fattigdom, der kendetegner de afrikanske lande, at de pågældende lande selv bør udbedre de skader, der er påført dem gennem flere århundreder! Det er skændigt. 
Boudjenah (GUE/NGL ),
    Det er et omstridt emne, eftersom NEPAD's stærkt nyliberale standpunkter helt legitimt rejser spørgsmål hos alle, som drømmer om omsider at se Afrika kaste underudviklingens åg af sig. Jeg støtter derfor den kritik, der fremføres i betænkningen, især når det gælder den manglende demokratiske høring af "civilsamfundet", fagforeningerne og endog de nationale parlamenter. En uafhængig undersøgelse af NEPAD's konsekvenser for sociale rettigheder, fødevaresikkerhed, adgang til råstoffer og miljøbeskyttelse vil utvivlsomt være det bedst tænkelige incitament.
Tilbage står, at man ikke bør se bort fra EU's og G8's ansvar, hvad enten det drejer sig om den nødvendige eftergivelse af gælden - som fortsat på dramatisk og uretfærdig vis lammer budgetterne - eller det drejer sig om reform af og vækst i den offentlige udviklingsbistand.
Der anslås at være behov for 64 milliarder dollars om året for at virkeliggøre NEPAD's målsætninger. De, som stiller midlerne til rådighed, må påtage sig deres ansvar. Et er med stor pomp og pragt i G8 at modtage de initiativtagende lande bag NEPAD, noget andet er at lade handling følge ord!
Endelig vil udarbejdelsen af en retligt bindene ramme, som indebærer sanktioner mod de virksomheder, som bidrager til konflikter, også være et nyttigt bidrag til forbyggelsen af de ofte blodige konflikter.
Krivine og Vachetta (GUE/NGL ),
    NEPAD er ganske vist et udviklingsprojekt, som er udarbejdet og vedtaget af de afrikanske stater, men det kan ikke betragtes som et projekt, som sikrer de berørte befolkningers frigørelse. Der stilles således i stigende grad spørgsmålstegn ved projektet, ligesom der stilles spørgsmålstegn ved Cotonou-aftalen, WTO og IMF's strukturtilpasningspolitikker, og spørgsmålene stilles af alle dele af civilsamfundet, såsom Det Afrikanske Sociale Forum i Addis Abeba eller Folkenes Forum i Siby i Mali i 2003. Projektet er i virkeligheden udtryk for en nyliberal tankegang, hvis reelle konsekvenser er i modstrid med de erklærede målsætninger.
Der vil ikke være tale om, at Afrika tager sin udvikling i egne hænder, hverken på nationalt eller regionalt plan, når den såkaldte Washington-konsensus, som pålægges de nuværende afrikanske ledere med henblik på senere overdragelse, lægger op til, at private multinationale virksomheder tilegner sig den mest rentable økonomiske arv. Sociale rettigheder og friheder, som er erhvervet i løbet af de første tre århundreders uafhængighed, er således under nedbrydning i forbindelse med revisionen af de nationale arbejdsretlige og investeringsretlige bestemmelser. Den omstændighed, at initiativtagerne bag NEPAD rådførte sig med de multinationale virksomheder og G8 og ikke de afrikanske folk, vidner om NEPAD's opfattelse af begrebet demokrati. Vi kan på denne baggrund ikke stemme for et beslutningsforslag, som blot kritiserer den manglende høring, og som skjuler den skadelige grundlæggende holdning, som hersker i NEPAD. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Denne betænkning om det nye partnerskab for udvikling af Afrika (NEPAD) er et væsentligt politisk initiativ, indledt af fem afrikanske statschefer som led i et ambitiøst projekt under navnet afrikansk renæssance, der især tager sigte på konfliktforebyggelse og implementering af støttemekanismer til genskabelse og opretholdelse af fred samt bekæmpelse af korruption som en forudsætning for god styring. Initiativet bliver desuden understøttet af (APRM), som jeg også støtter.
Jeg er desuden enig i, at det er vigtigt at fremme inddragelsen af det civile samfund, herunder menneskerettighedsorganisationerne. Også kvindens betydning for det afrikanske samfund bør sikres en mere fremtrædende rolle i udviklingsprojekterne.
Selv om NEPAD til tider kritiseres for at arbejde fra toppen og nedefter, mener jeg, at vi bør give initiativet vores helhjertede støtte og bør bidrage til at forbedre den virkelige menneskelige og sociale indvirkning. Vi bør hjælpe med at redde i hundredvis af mennesker ud af underudvikling og spille en aktiv rolle i kampen mod korruption og tyranni, der er vedvarende plager i store dele af Afrika.
Derfor stemte jeg for. Jeg er særdeles tilfreds med denne betænkning, fordi jeg har kæmpet for et nyt syn på Afrika, et nyt syn på et glemt kontinent og et håb om broderskab og solidaritet i forhold til et kontinent, vi er forbrødret med. 

Gobbo (NI ).
   - Ærede formænd, kære kolleger, som borger fra Veneto og således arvtager til en stærk historisk, kulturel og sproglig identitet - jeg minder om Republikken Venedig - håber jeg, at man i alle EU-landene vedtager politikker, der tager sigte på at decentralisere statens beføjelser og udlægge dem til de territoriale myndigheder, ikke mindst når det gælder politikkerne for offentlig undervisning, kultur og beskyttelse af kulturarven. Vi mener, at netop vores mangfoldighed og kulturelle identitet er en stærk appel til et Europa, der ikke skal centralisere, men give plads til den regionale identitet og til alle regionens befolkningers identitet. Derfor vil jeg gerne understrege nødvendigheden af, at identiteterne igen bliver et territorialt område og bliver taget op på territorialt plan, så den store kulturarv, som alle Europas befolkninger er fælles om, bliver et eksempel på demokrati og ikke mindst på vores mangfoldigheds store styrke i vores europæiske identitet. 
Borghezio (NI ).
   - Sådan som der står i betænkningen, er det nødvendigt at indføre et internationalt retsinstrument for retten til kulturel mangfoldighed. Desuden - hvilket er meget vigtigt for selvstyre- og regionalbevægelser som den, vi repræsenterer her i Parlamentet, nemlig Liga Nord - understreger man med rette nødvendigheden af at være opmærksom på behandlingen af befolkningsminoriteter og minoritetssprog, ikke mindst de oprindelige sprog og også i det udvidede EU. Hvad angår beskyttelsen af befolkningsminoriteternes sprog, opfordrer man med rette medlemsstaterne til at sørge for bevarelsen af monumenter, arkitektur og sågar dagligdags genstande, som udgør disse kulturers materielle historie. Der er dog brug for en meget mere omfattende og fuldstændig beskyttelse af alt det, som befolkningsminoriteternes og minoritetssprogenes utroligt store kulturarv består af, nemlig litteratur, kunst, folklore, bøger og dokumenter, der risikerer at gå tabt. I vores Padania er der f.eks. en utroligt stor sproglig kulturarv, der strækker sig fra piemontesisk til Venetos sprog - som hr. Gobbo mindede om - og lombardisk, ladinsk og mange andre minoritetssprog, som risikerer at forsvinde, og for hvilke det er meget vigtigt med en decentraliseringspolitik som den, den nuværende italienske regering fører. 
O'Toole (PSE ).
   - Hr. formand, vi er forpligtet til at sikre den kulturelle mangfoldighed i EU og fremme et pluralistisk medie. Vi tager udelukkende afstand fra forslagene, fordi vi mener, at de for de flestes vedkommende ikke kan fungere i praksis, og at der er andre instrumenter, som kan benyttes til opfyldelse af vores målsætninger.
Vi er grundlæggende enige med ordføreren om det positive i sproglig mangfoldighed, definitionen af kultur som en offentlig kulturel vare, det positive i public service-radio- og tv-virksomhed og det negative i mediekoncentration. Punkterne 23, 24, 26, 29, 31, 32 og 33 foregriber unødvendigt de konklusioner, der vil blive draget på UNESCO's møde i 2005 for ikke at tale om, at de er hæmmende for bevægelsesfriheden på de kulturelle områder i forhandlingerne i Cancún. 
Gorostiaga Atxalandabaso (NI ).
   - Hr. formand, som størstedelen af Parlamentet har jeg stemt for fru Prets' fremragende betænkning om dette meget følsomme spørgsmål. Problemet er, at de franske og spanske myndigheder indtager en gennemgribende foragtelig holdning, hver gang statsløse nationer i EU som f.eks. Baskerlandet forsøger at gennemføre godkendte retningslinjer.
I sidste uge i Bayonne var der nogle personer, som blev smidt ud af en retssal og oversprøjtet med tåregas, fordi de havde vovet at tale på det baskiske sprog og fremme anvendelsen af sproget i offentlige tjenester. Medlemmerne af Parlamentet vil snarest modtage fyldestgørende oplysninger om denne beklagelige hændelse.
Jeg vil gerne understrege, at det i udtalelsen fra Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik, der ledsager denne betænkning, fastsættes, at samarbejdspolitikken i EU er "utænkelig uden respekt for og fremme af den kulturelle mangfoldighed som en integreret del af de politiske enheders og de berørte samfunds identitet."
Cappato (NI ),
    De radikale parlamentsmedlemmer stemte ikke blot mod betænkningen, fordi den hindrer liberaliseringen af den internationale handel og skaber kulturrelativisme og protektionisme, men også, fordi man tilsyneladende ikke tager højde for risikoen for nationalisternes og statssocialisternes kultur- og sprogødelæggelse.
De nationale politikker, som skader den sproglige mangfoldighed i undervisningen i fremmedsprog - det vil sige den reelle pligt til kun at lære ét fremmedsprog, nemlig engelsk - er dominerende både i EU og i tiltrædelseslandene. EU-institutionerne er selv ofte kun en- eller tosprogede. I beslutningen mangler der en henvisning til innovative metoder til at imødegå kommunikationskravene på et ikke-diskriminerende grundlag, f.eks. ved at sørge for anvendelsen af neutrale sprog som det internationale sprog esperanto. Der mangler også henvisninger til den ringe beskyttelse af de oprindelige befolkningers og indvandrernes sprog og til tegnsprog.
Blandt de konkrete forslag, der allerede har fået en vis opbakning på internationalt plan, vil jeg minde om forslaget fra den radikale esperantosammenslutning, Associazione radicale esperanto, om at oprette et observatorium for sprogpolitikker, sådan som man også anbefalede for nylig på UNESCO's 32. generalkonference. Det er nemlig også nødvendigt med et ajourført billede af sprogpraksis, sproglovgivning, anvendelse og anerkendelse af minoritetssprog internt i landene. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Jeg går i store træk ind for denne betænkning fra Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse, Medier og Sport om bevarelse af den kulturelle mangfoldighed, især under en ny WTO-forhandlingsrunde.
UNESCO tog på sin konference den 17. oktober 2003 følgelig initiativ til at indlede udarbejdelsen af et udkast til konvention om kulturel mangfoldighed med det formål at skabe et internationalt retsinstrument, der beskytter og fremmer kulturel mangfoldighed. Nærværende betænkning udgør et positivt bidrag i denne henseende, idet den indeholder en række henstillinger til medlemsstaterne og Kommissionen angående UNESCO's arbejde, herunder konsolidering af kulturelle rettigheder, fremme af udviklingen af offentlige kulturpolitikker i de enkelte medlemsstater og forpligtelse af alle involverede parter til at indgå i et internationalt samarbejde.
Et andet glædeligt punkt i betænkningen er bekræftelsen af princippet om bevarelse og fremme af kulturel mangfoldighed og adgang til kulturen som et bidrag til større gensidig forståelse mellem folkene og fremme af freden. Jeg tilslutter mig påstanden i betænkningen om, at de enkelte stater har ret til at definere deres egen kulturpolitik. Jeg glæder mig desuden over bekræftelsen af det princip, som bl.a. UNESCO forsvarer, om, at kulturen ikke er en handelsvare, og at den ikke bør gøres til genstand for liberalisering på hverken multilateralt eller bilateralt plan, såvel som over bekræftelsen af de offentlige tjenesters rolle.
Jeg stemte følgelig for.
Malmström, Paulsen og Olle Schmidt (ELDR ),
    Vi støtter fuldkomment, at kulturel mangfoldighed bør anerkendes som en grundlæggende rettighed, og vi vælger derfor at støtte Prets-betænkningen om kulturel mangfoldighed. EU er og skal fortsat være en mosaik af minoriteter og kulturer. Som liberale sætter vi altid det enkelte individ i centrum for alle politiske beslutninger. Vi mener derfor, at det er af største betydning for international lovgivning at bekræfte, at hver stat eller gruppe af stater har en lovlig ret til frit at bestemme, hvilken kulturpolitik de vil have, samt at styrke politikken for internationalt samarbejde og solidaritet i kulturelle anliggender. Den sproglige mangfoldighed skal også bevares inden for EU.
Vi står derimod tvivlende over for idéen om, at EU skal have en lovlig ret til at vedtage foranstaltninger inden for kultur og medieområdet for at bevare og fremme den kulturelle mangfoldighed. Vi vil således ikke støtte, at EU udvikler et retsligt instrument for den kulturelle mangfoldighed.
Meijer (GUE/NGL ),
    EU gør en hel del for at inddrage en ung generation i projekter, der har til formål at forbinde den europæiske enhed og fremskridtsvenlige tanker. Disse projekter risikerer at bevæge sig på kanten af propaganda snarere end uddannelse. Ved at kanalisere penge til organisationer, der udbreder "den europæiske tanke" ved at forsvare den almene europæiske interesse, søger EU at skabe en mere ensartet europæisk elite. I det værst tænkelige scenario vil EU kunne udvikle sig til et magtcentrum, hvor magten ender i hænderne på en paneuropæisk engelsktalende elite, og hvor alle, der ikke taler sproget hjemme, eller ikke behersker det tilstrækkelig godt, stilles dårligt i arbejdsmæssig henseende og i forhold til deres mulighed for f.eks. at deltage i det politiske liv. Afvigende nationale og regionale sædvaner vil i så fald blive betragtet som en form for handicap. Det er grunden til, at det er positivt, at vi nu endelig søger at forsvare den kulturelle mangfoldighed mod handel og centralistiske styreformer. Jeg tilslutter mig fuldt ud ordførerens påstand om, at kulturelle tjenester og produkter og i særdeleshed meningsforskelle ikke er forbrugsgoder, som blot kan overgives til markedet. Jeg støtter fru Prets' ønske om at udelukke alt, der er beslægtet hermed, fra WTO/GATT-handelsliberaliseringen, og sikre beskyttelsen heraf gennem en konvention indgået i UNESCO-regi. 
Patakis (GUE/NGL ),
   Der er flere punkter i den pågældende betænkning, som vi er enige i. Af principielle årsager er vi enige i, at det er nødvendigt at sikre Europas og hele verdens befolkninger deres ret til kulturel selvbestemmelse og kulturel mangfoldighed. I betænkningen formuleres delvist korrekt nogle af årsagerne til den voksende kulturelle homogenisering og kommercialisering (pres fra WTO, intern konkurrence både mellem USA og EU og inden for EU, UNESCO's manglende evne til at udfylde sin rolle osv.).
Da vi har en fast tro på kulturel mangfoldighed som et af de sidste forsvarsværker for befolkningernes historiske eksistens og fortsatte identitet, men også som en historisk nødvendighed (hvilket også betænkningen anerkender), finder vi de foreslåede foranstaltninger helt utilstrækkelige. Problemet kan ikke løses inden for rammerne af organisationer som UNESCO, Europarådet eller - især - EU. Den eneste måde, denne fastlagte og for kulturen så katastrofale kurs kan standses og vendes på, er ved at befolkningerne tager sagen i egne hænder, gør oprør mod markedslovenes idé og praksis, som er dikteret af den imperialistiske globalisering, og kræver respekt for deres kulturelle værdier.
Af ovenstående grunde har KKE ikke støttet betænkningen og har undladt at deltage i den endelige afstemning. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Som ordføreren (og den rådgivende ordfører) så rammende udtrykte det, er "bevarelse af kulturel arv som menneskehedens fælles arv et anliggende for vort civilsamfund, ligesom bevarelse og fremme af den kulturelle mangfoldighed er en garant for fred, sikkerhed, stabilitet og udvikling".
Denne bevarelse kræver specifikke tiltag. Det var baggrunden for udarbejdelsen af UNESCO's verdenserklæring om kulturel mangfoldighed og Europarådets erklæring om kulturel mangfoldighed. Disse erklæringer går ud over de rent handelmæssige aspekter såsom udvikling af en levedygtig lokal kulturel produktion og forbedring af den verdensomspændende distribution af kulturelle arbejder. Respekten for og beskyttelsen af den kulturelle mangfoldighed er af afgørende betydning for den kollektive bevidsthed såvel som forhåbentlig en bæredygtig udvikling. Den kulturelle mangfoldighed er til gengæld i harmoni med verden omkring os og noget, hver enkelt generation arver og giver videre.
Jeg mener, at EU bør indgå aktivt i drøftelerne og udarbejdelsen af nye instrumenter på UNESCO's næste ordinære konference, således at vi kan tilgodese behovene i en ny verden, hvor Europa med nagelfast viljestyrke bør fremme den kulturelle mangfoldighed, bidrage til den kulturelle dialog og forbedre den gensidige forståelse og respekt. 
Saint-Josse (EDD ),
   Ud over at indeholde en fremragende drøftelse af betydningen af og fordelene ved den kulturelle mangfoldighed opfordres der specifikt i betænkningen til at anvende reglen om enstemmighed. Dette er ikke en blokeringstaktik, som anvendes alt for ofte, men den bedste garanti for at få samtykke fra medlemsstaterne og borgerne. En anden grund til at være tilfreds er, at betænkningen i høj grad taler for, at subsidiaritetsprincippet skal overholdes, samt for "den enkelte stats, regionernes og, når det er hensigtsmæssigt, understatslige enheders ret til at formulere, gennemføre og tilpasse sin eller deres egen innovative kulturpolitik", før der lægges vægt på, "at kulturelle tjenesteydelser og goder samt uddannelse ikke er varer ... (der) tager udgangspunkt i, at markedet ikke kan regulere alt, idet der i særdeleshed skal sikres mangfoldighed og pluralisme". Medlemmerne fra delegationen Jagt, Fiskeri, Natur og Tradition i Gruppen for Demokratiernes og Mangfoldighedens Europa har ikke et alternativt forslag. Vi støtter begrebet public service og afviser liberaliseringen af disse sektorer i henhold til den almindelige overenskomst om handel med tjenesteydelser (GATS). Det er beklageligt og bekymrende, at disse retningslinjer ikke omfattede alle tjenesteydelser af generel interesse ved afstemningen om Herzog-betænkningen, men vi støtter uforbeholdent beslutningen om bevarelse af den kulturelle mangfoldighed i samarbejde med UNESCO.
Turco (NI ),
    Jeg tilslutter mig hr. Cappatos stemmeforklaring og understreger vigtigheden af OSCE, Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa. OSCE fremmer sikkerheden på alle andre måder end ved hjælp af et væbnet direkte indgreb og gør således også en indsats for at fremme respekten for kulturel og sproglig mangfoldighed. OSCE har to organer til dette formål, nemlig højkommissæren for nationale mindretal og repræsentanten for mediefrihed, som har lagt - og fortsat lægger - stor vægt på sprogspørgsmålet. Senest vedtog OSCE-landenes udenrigsministre på deres møde i Maastricht i december 2003 en beslutning om tolerance - beslutning 4/03 - hvor man i artikel 10 minder om højkommissæren for nationale mindretal og hans henstillinger om uddannelse og sprog, også når det gælder radio- og fjernsynsudsendelser, og hvor man minder om henstillingerne i forbindelse med repræsentanten for mediefrihed, hvis tekst kan læses på www.osce.org. Repræsentanten foretog fra 2002 til 2003 en indgående undersøgelse af medierne i flersprogede samfund og brugte fem lande som udgangspunkt, nemlig Luxembourg, Schweiz, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, Moldova og Serbien-Montenegro.
Den 13. og 14. september afholder OSCE en konference om racisme og fremmedhad i Bruxelles, hvor spørgsmålet om sproglig mangfoldighed forhåbentlig bliver taget op. 

Bastos (PPE-DE ),
    Årsberetningen for 2002 om lige muligheder for mænd og kvinder er relevant i forhold til EU's mål. Vi har dog bemærket en række mangler i beretningen.
Som ordfører for udtalelsen fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender mener jeg, at man bør anlægge en tostrenget tilgang og skelne mellem sikring af lige muligheder og ligeløn og reelle kønspolitiske spørgsmål. Eftersom stigende beskæftigelse især for kvinder er direkte forbundet med, hvorvidt det er muligt at forlige arbejde og familieliv, må beskæftigelsesstrategien indeholde referencer til finansiering, faciliteter til børnepasning og ældrepleje samt adgang til betalt forældreorlov. Den bør også omfatte målrettet bistand til kvinder, der vender tilbage til arbejdsmarkedet efter flere år i hjemmet.
Vi bør bestræbe os på at inddrage så forskellige områder som social sikring, faglig uddannelse, iværksætterinitiativer, inddragelse af kvinder i beslutningsprocessen, forlængelse af arbejdslivet, vold i hjemmet og handel med kvinder. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Initiativbetænkningen fra Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder indeholder relevante henvisninger til vigtige aspekter af rammestrategien og de årlige arbejdsprogrammer og beretninger om lige muligheder for mænd og kvinder i EU. Heraf fremgår, at strategiens mål endnu ikke er fastlagt ud fra målelige kriterier, og at årsberetningerne ikke kombinerer en beskrivelse af de politiske mål, som jeg henviste til tidligere, med en grundig analyse og evaluering af den nuværende situation.
Selv om betænkningen indeholder visse selvmodsigelser, er jeg enig, når det anføres, at der ikke er tilstrækkelig sammenhæng mellem FN's politik - som defineret i Beijing-handlingsplatformen - og EU's ligestillingspolitik. Jeg glæder mig også over, at betænkningen indeholder en klar angivelse af, at der ikke foreligger tilstrækkelige oplysninger om en række fællesskabsprogrammers gennemførelse, og at der - i lighed med tilligere tilkendegivelser - klart gives udtryk for skuffelse over arbejdsprogrammet for 2003, hvad angår de prioriterede aktioner. Jeg er også enig med ordføreren, når hun understreger behovet for en rapport om 1995-handlingsplatformen i medlemsstaterne, som bør forelægges inden udgangen af denne lovgivningsperiode. Desværre er de gode intentioner ikke blevet ført ud i livet. I det neoliberale angreb mod arbejdstagernes rettigheder, de sociale rettigheder og andre sociale landvindinger er de første ofre altid kvinderne, som rammens af arbejdsløshed og lavere lønninger. 
Lulling (PPE-DE ),
    Kommissionen skal forelægge os årsberetninger om status for lige muligheder for mænd og kvinder i EU. Vi skal i dag tage stilling til årsberetningen for 2002, en god fremgangsmåde, som gør det muligt for os at vurdere, hvordan det går med gennemførelsen af de fine europæiske direktiver og programmer, som det er meningen skal garantere ligebehandling og lige muligheder for mænd og kvinder.
Vi ved alle, at skinnet bedrager i medlemsstaterne og i tiltrædelseslandene, hvad det angår, og at Parlamentet bør og skal gøre opmærksom på det, er hævet over enhver tvivl. Alligevel er der i dette ellers forbavsende fornuftige beslutningsforslag fra Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder nogle passager, som skal modificeres. Flere kolleger har gjort indvendinger mod kravet om, at medlemsstaterne og tiltrædelseslandene skal tilbyde en god børnepasning til en rimelig pris for mindst 90 % af børnene mellem tre år og den skolepligtige alder og for 33 % af børnene under tre år inden 2010. De spørger sig selv, om det er både ønskeligt og realistisk, det vil sige, om det bliver til en rimelig pris.
Meijer (GUE/NGL ),
    Kvinder i EU tjener gennemsnitligt 84 % af, hvad mænd tjener, og den gennemsnitlige arbejdsløshedssats for kvinder lå i 2001 2,3 % højere end for mænd. I begrundelsen påviser ordføreren klart, at de mange fine ord om lige muligheder for mænd og kvinder i praksis har ført til meget få indgreb, til dels på grund af manglen på kvantificerbare resultater. Der blev ikke forudgående opstillet klare mål, og de af Kommissionen fastlagte evalueringskriterier i rammestrategien for perioden 2001-2005 genoptages ikke i årsberetningen for 2002. Det er følgelig uklart, hvad der er gjort, og hvad der ikke er gjort, og hvilke resultater det har medført. Desuden arbejder Kommissionen og Rådet uafhængigt af hinanden. Under det finske formandskab i sidste del af 1999 opstillede Rådet ni indikatorer angående kvinder i stillinger med lederfunktioner og beslutningskompetence, hvortil føjedes de franske indikatorer for mulighederne for at forlige arbejde og familieliv, de belgiske indikatorer for ulige løn og de danske indikatorer for vold mod kvinder i hjemmet. Det er alt sammen udmærkede ting, ministrene kan berette om til deres græsrodsstøtter derhjemme. De omhandles ikke videre i årsberetningerne og de tilgrundliggende dokumenter er forblevet fortrolige. Det er beklageligt, at forslaget til beslutning, der vedtoges enstemmigt i Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder, ikke er lige så skarpt og klart som begrundelsen. Jeg frygter, at der endnu en gang ikke vil ske de store ændringer. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg mener, at ligestilling mellem mænd og kvinder er af allerstørste betydning, og jeg har altid fordømt kønsbestemt forskelsbehandling. 
Jeg må dog tilstå, at jeg er uenig med ordføreren, som ikke kæmper for ligestilling, men søger at gennemtvinge ligestillingsekstremisme.
Virkelig ligestilling kræver ikke nøjagtigt samme antal mænd og kvinder i samme job, det er meget vigtigere først at sikre lige muligheder.
Den ligestillingsfanatisme, der kommer til udtryk i denne betænkning, er en absurd indgriben, som giver et umiddelbart indtryk af ligestilling og af, om noget kun ved et rent tilfælde vil kunne afspejle en sand repræsentativ fordeling.
Jeg mener, at mange af ordførerens idéer ikke vil kunne gennemføres på EU-plan, fordi de ifølge EU-retten henhører under medlemsstaternes kompetence.
Ikke desto mindre er jeg enig i nogle af de betragtninger, der fremsættes i denne initiativbetænkning, som under alle omstændigheder ikke kun vedrører ligestilling mellem mænd og kvinder. Jeg er f.eks. enig i ordførerens kritik af, at den utilstrækkelige gennemskuelighed i forbindelse med Rådets beslutninger forhindrer Parlamentet og borgerne i at fortage en korrekt evaluering af Rådets aktiviteter og beslutninger.
Jeg stemte imod. 
Formanden.
   - Stemmeforklaringerne er afsluttet.

(1)

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om forberedelser til den 60. samling i FN's Menneskerettighedskommission. 
Roche,
    Hr. formand, som tidligere medlem af FN's Menneskerettighedskommission og tidligere formand for den irske kommission for retfærdighed og fred (Irish Commission for Justice and Peace) glæder det mig i særlig grad, at min første tale i Parlamentet handler om EU's forberedelser til den kommende samling i FN's Menneskerettighedskommission. Konklusionerne fra Rådets (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) møde den 10. december 2002 indeholder konkrete henstillinger til et forstærket samarbejde mellem Rådet og Europa-Parlamentet for at opnå åbenhed og gennemsigtighed i EU's menneskerettighedspolitik. Rådet vil gøre alt for at gennemføre disse henstillinger.
En bedre dialog mellem Parlamentet og Rådet om menneskerettighedsspørgsmål er et vigtigt punkt for det irske formandskab. Forhandlingen i dag er en værdifuld del af denne indsats. Det er et område, hvor vi kan gøre store fremskridt, hvis vi samarbejder.
EU har altid været indstillet på at påtage sig sine internationale forpligtelser. EU's størrelse, rigdom, historie og geografi betyder, at EU vil spille en fremtrædende rolle i den kommende tid.
Menneskerettigheder vil fortsat spille en central rolle. Respekten for menneskerettighederne er meget væsentlig for europæisk integration. Vi er meget mere end et økonomisk område og en bekvemmelighedsalliance. EU er en union, der er baseret på værdier. Overholdelse af disse værdier er afgørende betingelser for medlemskab. De er et kompas, der leder os i den rigtige retning i relation til vores eksterne forbindelser. Vi følger principperne om frihed, demokrati, respekten for universelle og individuelle menneskerettigheder, grundlæggende frihedsrettigheder og retsstatsprincippet. Vi kan ikke gå på kompromis med eller fornægte disse principper. 
Europa har været forrest i udviklingen af konceptet om universelle menneskerettigheder. Det var på vores kontinent - Europa - at idéen om beskyttelse af menneskerettigheder via fastsatte normer først blev udviklet. Magna Carta fra 1215, Bill of Rights fra 1689 og Declaration of the Rights of Man fra 1789 er alle milepæle, men ikke de eneste milepæle.
Europas tilknytning til menneskerettigheder er ikke abstrakt. Den er affødt af de bitre erfaringer i europæisk historie - vores fælles historie. Vi behøver blot at se tilbage på vores egen historie for at forstå, hvorfor verdenserklæringen om menneskerettigheder i de tydeligste vendinger henviser til følgende: "tilsidesættelse af og foragt for menneskerettighederne har ført til barbariske handlinger, der har oprørt menneskehedens samvittighed". De krænkende oplevelser har været anvendt positivt i det sidste halve århundrede til at skabe et nyt Europa, som har lært af og ikke glemt sin historie.
Formandskabet er af den faste overbevisning, at menneskerettigheder spiller en central rolle i konfrontationen af vor tids store udfordringer. Der er ikke behov for at understrege det tætte forhold mellem fred, sikkerhed og stabilitet på den ene side og respekt for menneskerettigheder, grundlæggende frihedsrettigheder, demokrati og retsstatsprincippet på den anden side. Vores formandskab vil afspejle den centrale rolle, som menneskerettighederne spiller i alle vores eksterne forbindelser.
EU kan helt berettiget være stolt af resultaterne i de sidste 50 år. Vi må dog aldrig blive magelige. Der er ingen del af verden, der kan sige sig helt fri for krænkelser af menneskerettighederne i en eller anden form. Ingen af os i Europa f.eks. er fejlfrie. Racistiske handlinger, fremmedhad og intolerance findes stadig i vores samfund. At tro på menneskerettigheder betyder, at man er rede til at acceptere kritik og kontinuerligt arbejde på at styrke respekten for de friheder, som vi alle hæger om. Vi skal hver eneste dag minde os selv om, at menneskerettigheder ikke kun er en eksportvare.
Hvis menneskerettighederne inden for EU respekteres fuldt ud, uden tøven og åbenlyst, vil vores udenrigspolitik være langt mere effektiv og overbevisende. Vi kan kun kræve respekt for grundlæggende principper og værdier - hvorpå hele vores individuelle integritet og menneskelige anstændighed er baseret - fra det internationale samfund, hvis disse principper og værdier finder ensartet anvendelse i EU.
FN's Menneskerettighedskommission har spillet en afgørende rolle med henblik på at fremme og beskytte menneskerettighederne. EU har lagt standarden for etablering af overvågningsmekanismer. Det internationale samfund skal helt berettiget være stolt af Menneskerettighedskommissionens unikke bidrag til denne proces og de fremskridt, der er opnået siden proklamationen af verdenserklæringen om menneskerettigheder.
Selv om der er opnået meget, skal der opnås endnu mere. EU er stadig indstillet på at samarbejde med højkommissæren for menneskerettigheder, FN's menneskerettighedsmekanismer, FN's særlige rapportører og repræsentanter samt traktatorganer. EU vil øge indsatsen for at opnå det mål, som FN's generalsekretær har sat med henblik på, at rettigheder for alle mænd, kvinder og børn skal indgå i alle aspekter af FN's arbejde.
Inden jeg går over til forberedelserne til samlingen i dette års Menneskerettighedskommission, vil jeg kort berøre resultatet af sidste års samling, idet det er betegnende for de udfordringer, som vi står over for i marts og april i Genève.
FN's Menneskerettighedskommissions samling for 2003 var en udfordring. Indledningen af samlingen blev overskygget af truslen om krig i Irak. Krigen startede i den anden uge af samlingen i Menneskerettighedskommissionen, og dog var atmosfæren - om end til tider skrøbelig - bemærkelsesværdigt meget bedre end i 2002. Alle grupper havde en mere positiv indstilling til en række spørgsmål, der tidligere har skabt alvorlige problemer, mest bemærkelsesværdigt spørgsmålene om opfølgningen på Verdenskonferencen imod racisme i Durban og barnets rettigheder.
USA's tilbagevenden til Menneskerettighedskommissionen var en anden positiv og velkommen udvikling. EU spillede en positiv rolle i Menneskerettighedskommissionen. EU fremlagde vellykkede forslag til resolutioner om menneskerettighedssituationen i Burma (Myanmar), Den Demokratiske Republik Congo, Irak, Turkmenistan og Nordkorea. Menneskerettighedskommissionen vedtog en resolution om israelske bosættelser i de besatte arabiske territorier. EU indgik også en aftale om en erklæring fra formandskabet om Colombia. Dog blev EU's initiativer vedrørende Tjetjenien og Sudan afvist, og vores resolution om Zimbabwe blev heller ikke vedtaget.
En række vigtige EU-initiativer faldt til jorden i 2003, hovedsagelig på grund af sammensætningen i Menneskerettighedskommissionen, dog også på grund af nogle regionale gruppers manglende vilje til at acceptere nogen form for fordømmelse af deres medlemmer samt det meget store antal forslag, der kommer fra EU.
Med hensyn til tematiske resolutioner blev EU-initiativerne om dødsstraf og barnets rettigheder vedtaget af Menneskerettighedskommissionen. Et af de mere følsomme spørgsmål, som blev behandlet af Menneskerettighedskommissionen, en brasiliansk resolution om menneskerettigheder og seksuel orientering, der også sponseres af EU, mødte stor modstand, især fra organisationen for islamiske konferencer (OIC). Spørgsmålet blev henvist til Menneskerettighedskommissionens 60. samling, og det vil være et følsomt emne på den kommende samling.
Inden jeg går videre til EU's forberedelser til den kommende samling i FN's Menneskerettighedskommission, vil jeg nævne beslutningen fra gruppen af afrikanske lande i Genève om at udfordre udpegelsen af Australien som kandidat til formandskabet på samlingen. I tråd med det nuværende system med geografisk rotation har gruppen af vestlige lande udpeget Australien som kandidat til formandskabet på Menneskerettighedskommissionens næste samling. Gruppen af afrikanske lande i Genève har indikeret, at de vil anmode om en afstemning. Vi er meget bekymrede over denne udvikling og den negative virkning på Menneskerettighedskommissionen. Australien har fuld støtte fra EU og alle andre medlemmer af gruppen af de vestlige lande. Derfor har EU anmodet gruppen af afrikanske lande om endnu en gang at overveje sin beslutning forud for valget den 19. januar 2004.
Jeg håber, at de afrikanske lande kan overtales til ikke at anmode om en afstemning om Menneskerettighedskommissionens formandskab. Denne holdning er affødt af behovet for at samarbejde konstruktivt med de afrikanske lande under Menneskerettighedskommissionens kommende samling og forbedre forholdet til de pågældende lande generelt i dette forum. Formanden for Rådet har allerede tilkendegivet vores ønske om at flytte Afrika længere op på EU's dagsorden, så der ikke er noget spørgsmål om vores velvilje vedrørende dette spørgsmål.
På ovenstående baggrund vil jeg forsøge at give så mange oplysninger som muligt om Rådets forberedelser til samlingen i FN's Menneskerettighedskommission. Der er ikke tid til at berøre alle aspekter af Menneskerettighedskommissionens arbejde. Men jeg vil gerne klarlægge vores overordnede indsats som formandskab over for Parlamentet.
Helt generelt har Rådets arbejdsgruppe om menneskerettigheder (COHOM) siden efteråret arbejdet på at øge EU's indsats på grundlag af vores erfaringer fra sidste års samling. Det første møde i arbejdsgruppen om menneskerettigheder under det irske formandskab vil finde sted den 21. januar. Forud for mødet er de forskellige fælles udenrigs- og sikkerhedspolitiske geografiske arbejdsgrupper blevet anmodet om at præsentere deres prioriteter og henstillinger til handling i år. Ved hjælp af disse input vil arbejdsgruppen om menneskerettigheder på mødet den 21. januar identificere lande, der kan være emnet for EU-initiativer i Menneskerettighedskommissionen i år. COHOM vil sandsynligvis også anmode om detaljerede rapporter fra EU's ledere af missioner vedrørende menneskerettighedssituationen i disse lande.
Jeg vil gerne understrege, at der endnu ikke er truffet endelige afgørelser om nogle af disse initiativer. Arbejdsgruppen om menneskerettigheder vil træffe en endelig afgørelse på et yderligere møde den 4. februar. Hvis der er særlige kontroversielle spørgsmål, vil de blive drøftet af det udenrigs- og sikkerhedspolitiske udvalg og, hvis det er nødvendigt, afgjort af Rådet på rådsplan.
Tilkendegivelse af EU's bekymring om menneskerettighedssituationen i visse lande vil ikke være begrænset til formelle resolutioner. I den oprindelige erklæring i dagsordenens punkt 9 - menneskerettighedssituationen i forskellige dele af verden - vil EU henvise til en række landes situationer ved en tematisk fremgangsmåde. Formandskabet vil sikre, at udkastet er så præcist og målrettet som muligt. Vi mener, at vi på denne måde opnår den største virkning. En anden effektiv fremgangsmåde er den form for menneskerettighedsdialog, som EU har indledt, f.eks. med Kina og Irak.
Med hensyn til tematiske resolutioner er der heller ikke truffet endelige afgørelser. EU vil også her sandsynligvis fremsætte forslag til resolutioner om dødsstraf og barnets rettigheder.
Der er også indledt forberedelser til en række EU-erklæringer, herunder en erklæring om opfølgningen af verdenskonferencen om menneskerettigheder samt andre erklæringer om racisme, racediskrimination, fremmedhad, retten til udvikling, økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder, civile og politiske rettigheder, integration af kvinders menneskerettigheder og kønsperspektivet, barnets rettigheder, moderne former for slaveri og menneskerettighedsforkæmpere. Listen er på ingen måde udtømt. Men det giver et billede af det store engagement, som forudses af EU i dette års samling i FN's Menneskerettighedskommission.
Tidspunktet for dette Parlamentsmøde er meget velkomment, idet det vil give arbejdsgruppen om menneskerettigheder mulighed for at tage højde for Parlamentets drøftelser i grundlaget for EU's prioriteter for Menneskerettighedskommissionen. Europa-Parlamentets forslag til initiativer er meget velkomne, og jeg vil være meget lydhør over for ethvert forslag, der stilles i dag.
En af formandskabets store målsætninger er at opnå en frugtbar og effektiv samling i FN's Menneskerettighedskommission. De konfrontationer, der i stigende grad karakteriserer forhandlinger i Menneskerettighedskommissionen, er et problem, som vi vil tage op med vores partnere. Det er et problem, der skal løses, en distraktion, som Menneskerettighedskommissionen ikke har brug for.
EU's indsats på menneskerettighedsområdet opfattes af en eller anden grund helt klart af dele af det internationale samfund som værende suspekt. Desværre sættes der spørgsmålstegn ved selve princippet om universaliteten af menneskerettigheder, og der sættes også spørgsmålstegn ved overbevisningen om, at de ikke bør hæmmes eller begrænses af sociale, økonomiske eller kulturelle årsager. Irland vil arbejde hårdt for at bekæmpe denne opfattelse af EU's holdning under vores formandskab.
Jeg vil konkludere med at gentage, at EU prioriterer det vigtige og centrale spørgsmål om menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder i sin udenrigspolitik. Fred, sikkerhed og international stabilitet er grundlaget for fuld respekt for menneskerettigheder. Det er ikke tomme ord, det afspejler den objektive erkendelse af, at det bør være klart for alle. Det er også en realitet, der vil have stigende indflydelse på regeringers udenrigspolitiske valg. Det skal også være grundlaget for internationale organisationers strategier.
Jeg vil slutte af med at takke Parlamentet for denne lejlighed til at skitsere Rådets forberedelser til den 60. samling i FN's Menneskerettighedskommission, og jeg ser frem til yderligere at udvikle dialogen mellem Rådet og Parlamentet på dette vigtige område, der ligger alle demokrater meget på sinde. 
Vitorino,
    Hr. formand, Kommissionen bifalder denne lejlighed til at udveksle synspunkter med Parlamentet om den 60. samling i FN's Menneskerettighedskommission. Jeg kan helhjertet tilslutte mig den redegørelse, som hr. Roche netop har afgivet. Vi skal fuldt ud garantere sammenhængen mellem respekt for menneskerettighederne internt i EU og den centrale rolle, som menneskerettighederne spiller i vores eksterne politik. Kommissionen vil gerne bidrage til denne forhandling med nogle specifikke synspunkter.
Som hr. Roche netop har nævnt, er det ikke noget nyt med konfrontationer på Menneskerettighedskommissionens samlinger. I erklæringen om Menneskerettighedskommissionens forberedelser, der blev præsenteret på vegne af Kommissionen til Parlamentet sidste år, bemærkede kommissær Nielson, at Eleanor Roosevelt, den første formand for Menneskerettighedskommissionen i 1946, ville vende sig i graven, hvis Libyen blev valgt som formand. Til denne sørgelige historie kan vi nu tilføje den provokerende beslutning fra gruppen af afrikanske lande om, at de vil anmode om en afstemning og stemme imod gruppen af vestlige landes udpegede kandidat til formandskabet - den australske ambassadør Mike Smith - der kun kan tjene til at forbitre atmosfæren i Genève inden den 60. samling. Selv med en stigende politiseret Menneskerettighedskommission - et organ, der afviste sidste års EU-resolutioner om Zimbabwe, Tjetjenien og Sudan - er det en handling uden fortilfælde. Kommissionen støtter det irske formandskabs hurtige indsats for at mobilisere et samhørigt svar fra EU og gruppen af vestlige lande med en række démarcher i afrikanske og asiatiske hovedstæder.
Der er endnu ikke truffet endelig afgørelse om EU's landespecifikke og målrettede initiativer, og drøftelserne fortsætter mellem Rådets arbejdsgruppe om menneskerettigheder og geografiske arbejdsgrupper. Som det blev bemærket i Europa-Parlamentets årsberetning om menneskerettigheder sidste år, er EU en af mest aktive aktører i Menneskerettighedskommissionen. EU kan ikke bære denne byrde alene, og det er vigtigt at opnå goodwill og dele byrden med medlemmer af gruppen af vestlige lande og andre lande. EU skal udnytte USA's fornyede interesse i både Generalforsamlingens Tredje Udvalg og Menneskerettighedskommissionen bedst muligt.
Selv om man må erkende, at EU's og USA's holdning afviger voldsomt på en række punkter, viser det frugtbare samarbejde om resolutionen vedrørende Turkmenistan sidste år, at det er fornuftigt at styrke forholdet til USA. Samarbejde med latinamerikanske lande - ikke mindst i forbindelse med omnibusresolutionen om barnets rettigheder - er et godt eksempel på partnerskab med andre grupper.
Derudover viser Brasiliens modige og uundgåeligt kontroversielle beslutning om at udarbejde en resolution om seksuel orientering - et spørgsmål, der vil blive taget op igen i år - også værdien af at fremme vigtige menneskerettighedsinitiativer fra andre aktører.
Den potentielle succes eller fiasko af resolutionsudkast kan naturligvis ikke være udslagsgivende i afgørelser om EU-tiltag. Selve udarbejdelsen af en resolution sender et stærkt signal om bekymring, og menneskerettighedssituationen det pågældende sted skal være af afgørende betydning.
Når det er sagt, lever Menneskerettighedskommissionen ikke op til mandatet om at fremme og beskytte menneskerettighederne ved at afvise helt berettigede resolutioner. Disse resolutioner er ikke blot symboler på det internationale samfunds fokus på et bestemt lands menneskerettighedssituation, de danner også grundlag for ordførernes landespecifikke og målrettede arbejde som følge af undersøgelsen af betænkelige menneskerettighedssituationer. Det viser også, at nogle medlemmer af Menneskerettighedskommissionen tager deres ansvar over for denne institution let, idet 35 ud af 53 medlemsstater har undladt at sende en stående invitation til disse ordførere og andre besøgende mekanismer. Vi skal gøre alt, hvad der er muligt, i vores dialog og samarbejde med sådanne lande for at opnå en mere acceptabel fremgangsmåde.
Det er helt i tråd med EU's vilje til at trække på Menneskerettighedskommissionens ekspertise som et vigtigt led i vores forhold til tredjelande for at sikre, at de foranstaltninger, som vi træffer i løbet af året, er i overensstemmelse med foranstaltningerne i internationale menneskerettighedsfora og for at sikre, at vores fokus på menneskerettigheder i eksterne forbindelser er en meningsfyldt proces.
Kommissionen hilser derfor denne forhandling velkommen. Vi mener, at det er et vigtigt bidrag til fastsættelsen af EU's holdning i den kommende samling. Jeg vil slutte af med at understrege Kommissionens beslutning om at yde enhver form for assistance til det irske formandskab i det år, der helt sikkert vil være et år med meget store udfordringer for EU og FN's Menneskerettighedskommission. 
Gahler (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, hr. formand for Rådet, hvert år har vi denne menneskerettighedsdebat umiddelbart før FN's Menneskerettighedskommissions samling i Gèneve, og hvert år kan vi faktisk uforbeholdent tilslutte os det, som Kommissionen og Rådet har at sige. For de principper, som vi forkynder, er fælles for os alle, og ingen kan nære nogen som helst tvivl om, at vi støtter dem fuldt ud.
Rådsformanden har helt rigtigt sagt, at menneskerettigheder er en uomgængelig forudsætning for at sikre fred, stabilitet og velstand. Det bringer os så meget hurtigt videre til minusserne, og kommissæren har understreget, at Menneskerettighedskommissionen ikke rigtigt udnytter sine muligheder, som den kunne.
Jeg tror, at det irske formandskab oprigtigt ønsker at gøre indsatsen for menneskerettighederne til et centralt element i formandskabet. Her kan Irland fremvise meget gode resultater og har også frembragt enestående personligheder som Mary Robinson, der har udmærket sig på dette område.
Under henvisning til noget andet - forfatningstraktaten - sagde Deres premierminister i dag, at han vil gøre sit bedste, men at han ikke er alene. Og hvad menneskerettighederne angår, hr. rådsformand, så er De desværre ikke alene. Min gruppeformand sagde noget herom i formiddags, at det ville være en god ting, hvis indsatsen for menneskerettighederne i store lande fik et mere håndgribeligt udtryk, det vil sige i fælles kommunikéer. Ifølge et gammelt preussisk forvaltningsprincip "regeres der skriftligt", hvorefter det, der ikke findes i akterne, heller ikke eksisterer, og hvis De under Deres drøftelser med Rusland eller Kina diskuterer anliggender bag lukkede døre uden at nævne dem i et kommuniké, så er der - politisk set - ikke foregået noget.
Jeg beder Dem derfor, når De repræsenterer EU i forbindelse med Menneskerettighedskommissionens samling, om at støtte resolutioner vedrørende Kina, Rusland og også Iran. Jeg er ordfører for Iran og mener, at den aktuelle situation byder, at vi gør det. Lad mig henvise til et forslag fra Parlamentet for nogle år siden og råde Dem til ikke at koncentrere Dem om vores 15 eller 25 medlemsstater, men at optræde sammen med alle demokratier, som sidder i Menneskerettighedskommissionen, og konsultere alle fungerende demokratier i verden og opnå enighed om de fælles anliggender.
Hvad afrikanerne angår, kan man kun undre sig over, hvad de egentlig vil. På den ene side ønsker de anerkendelse for måden, hvorpå de opstiller høje standarder med NEPAD, det nye program for afrikansk udvikling, og for sågar at etablere en , som vi diskuterede i går aftes, men når det handler om at blive konkret, så viger de på den anden side tilbage, så er de endda imod, at Australien overtager formandsposten - formodentlig fordi Australien har meldt klart ud i forhold til Zimbabwe. Det er efter min opfattelse meget betænkeligt, og vi må spørge os selv, hvad vi vil stille op med afrikanerne. Jeg sagde i går, at jeg går meget ind for at støtte dem, som gør noget konkret for at forsvare menneskerettighederne, men det betyder omvendt også, at vi må iværksætte sanktioner over for dem, der ikke gør det. 
De Keyser (PSE ).
   - Hr. formand, Europa-Parlamentet glæder sig afgjort over, at Rådet og Kommissionen beskæftiger sig med vores holdning forud for samlingen i Genève. Vi har i den indeværende valgperiode udtrykt bekymring over flere forhold, som vi gerne ser afspejlet i den kommende samling. Jeg vil blot nævne fem af disse forhold.
For det første bør man undgå, at der forekommer partiskhed, når det gælder menneskerettighederne. Der vil i den offentlige mening eksempelvis ikke findes accept af, at de åbenlyse krænkelser af menneskerettighederne, der foregår i store nationer som Kina - tortur, forsvinden og dødsstraf - Rusland - vi kan tænke på Tjetjenien - og USA - vi kan her tænke på Guantánamo - ikke påtales. Store og små bør i denne forbindelse være i samme båd.
Det andet forhold, som vækker bekymring, er EU's afgørelser og afstemningsresultater, som bør afspejle den bekymring, Europa-Parlamentet har givet udtryk for i sine årlige betænkninger og beslutningsforslag, ikke mindst når det gælder styrkelsen af international ret som garant for menneskerettighederne overalt i verden. Europa-Parlamentet har gentagne gange påpeget, hvor vigtigt det er, at alle lande vedtager de internationale konventioner om ophævelse af dødsstraf, om tortur og antipersonelminer. Parlamentet har beklaget og klart fordømt den pression, USA har udøvet over for visse lande for at tvinge dem til ikke at ratificere statutten for Den Internationale Straffedomstol. Parlamentet har i øvrigt understreget særlige temaer, herunder ikke mindst krænkelser af kvinder og børn, som De i øvrigt også har nævnt som temaer.
Det tredje forhold, som skal nævnes, er anklagerne mod terrorismen og de lande, som huser terrorister. Sideløbende hermed bør der rettes anklager mod de mange former for misbrug og krænkelse af menneskerettighederne, som i dag finder sted i en række lande med henvisning til bekæmpelsen af terrorisme. Bekæmpelsen af terrorisme er afgjort væsentlig, men den må ikke indebære, at man lader hånt om international ret eller krænker menneskerettighederne. Europa-Parlamentet vedtog allerede i januar 2003 en beslutning, som påpegede dette forhold, og det vil også komme klart til udtryk i 2003-betænkningen om menneskerettigheder i verden, som jeg er ordfører for.
Det fjerde forhold, som giver anledning til bekymring, er retten til reproduktiv sundhed, som omfatter alle tjenester vedrørende kønslige og reproduktive forhold. Denne ret var i den omhandlede betænkning betragtet som højt prioriteret. Er det nødvendigt at erindre om, at fødendes dødelighed, børnedødeligheden, epidemier, hvad angår seksuelt overførbare sygdomme, og dødsfald som følge af illegale aborter i dag koster flere mennesker livet end nogen som helst væbnet konflikt, og at disse tragiske og unødvendige dødsfald fortsat er den tredje verdens og især Afrikas lod. Vi forventer, at Rådet og Kommissionen påtager sig en klar forpligtelse, når det gælder den reproduktive sundhed.
Endelig skal der afslutningsvis peges på et femte forhold. Europa-Parlamentet ønsker og glæder sig over, at der fortsat sker en koordinering mellem Kommissionen og Rådet. Parlamentet så gerne, at en ad hoc-delegation kunne overvære den kommende samling i Genève, sådan som det var tilfældet i 2003. 
Vallvé (ELDR ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. repræsentant for Kommissionen, det er meget tilfredsstillende for Parlamentet at kunne afholde denne forhandling om den 60. samling i FN's Menneskerettighedskommission.
Menneskerettigheder er et højt prioriteret emne, som bør gælde universelt og udeleligt, uanset hvilken kultur de enkelte lande er bygget på.
Jeg glædede mig meget over at høre rådsformanden sige, at menneskerettigheder vil være et nøgleemne for det irske formandskab. Det glædede mig også at høre, at EU ikke kun bør gå ind for menneskerettigheder for at eksportere dem, men at der også bør arbejdes og sørges for, at menneskerettighederne altid beskyttes og respekteres i de forskellige EU-medlemsstater.
I denne forbindelse bør vandalske, racistiske og fremmedfjendtlige handlinger og de sammenslutninger, der kæmper for bestemte kulturelle identiteter, absolut bandlyses. Ligeledes vil jeg påpege, at eftersom EU er et kontinent med stor indvandring, er det muligt, at nogle af disse handlinger vil være rettet mod indvandrergrupper.
Eftersom jeg naturligvis ikke kan omtale alle de punkter, som efter min mening bør behandles på samlingen i Genève, vil jeg kun omtale tre konkrete emner. Det første er Cuba, hvor der sker ulovlige arrestationer for politiske forbrydelser, og i denne forbindelse er garantien for ytrings-, forsamlings- og mødefrihed et højt prioriteret emne. Europa-Parlamentet tildelte Sakharov-prisen til Oswaldo José Payá i 2002, og jeg mener, at dette er en sag, som bør bekymre os.
Netop på øen Cuba ligger Guantánamo - mit andet punkt. Jeg skal ikke udbrede mig for længe om dette, men der befinder sig 700 mennesker dér, som afventer en retssag, og som er i en situation, der rent juridisk ikke kan forsvares. Endelig er der også andre lande som Nordkorea, hvor der finder fængslinger sted, som er åbenlyst forkastelige.
Jeg har selv i mange år levet i et land, hvor menneskerettighederne ikke blev overholdt, og jeg mener, EU bør kæmpe for disse rettigheder her og i hele verden. 
Boudjenah (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, året 2004 tager sin begyndelse i et klima præget af skærpet fokus på sikkerheden. Bekæmpelsen af terrorisme tjener nu til at retfærdiggøre enhver foranstaltning af repressiv, autoritær eller diskriminerende art. Ytringsfriheden og den frie bevægelighed, ja, undertiden alle demokratiske rettigheder trædes under fode i adskillige lande, sådan som det også sker under præsident Bushs regering, som netop har indført en særlig procedure ved indrejse i USA for repræsentanter for luftfartsselskaber fra 10 lande.
Verden over findes der mange eksempler, som ligeledes vidner om en offensiv rettet mod dem, som utrætteligt kæmper for overholdelse af menneskerettighederne. Jeg vil med tanke på den kommende samling i FN's Menneskerettighedskommission nævne nogle af disse.
Jeg tænker således på Sihem Bensedrine, som er forfatter og journalist og tidligere ordfører for Det Nationale Frihedsråd i Tunesien. Hun blev for nogle dage siden angrebet på åben gade i Tunis, da hun var på vej til sit hjem. En gruppe bestående af 15 advokater har indgivet anmeldelse i hendes navn, og Sihem Bensedrine har rettet anklage mod "det politiske politi". De tunesiske myndigheder har vanen tro straks benægtet eksistensen af et sådant politi.
De seneste talrige indlæg, det være sig i de europæiske medier, i forbindelse med et møde i et parlamentarisk udvalg i Tyskland eller ved udgivelsen af hendes seneste bog, hvor denne modige og vedholdende forkæmper har påpeget de krænkelser af menneskerettighederne, der finder sted i hendes land, synes afgjort ikke at behage Ben-Alis styre. De forfølgelser, som dagligt rammer tunesiske menneskerettighedsforkæmpere vidner ikke om, at det tunesiske styre har gjort fremskridt, hvilket står i modsætning til den franske præsident, hr. Chiracs, chokerende udtalelser i Tunis i december.
Tværtimod, grundlæggende friheder, såsom tanke- og ytringsfriheden, forenings- og forsamlingsfriheden, krænkes fortsat dagligt, og man lader i øvrigt dermed hånt om Europa-Parlamentets gentagne henstillinger. Denne vurdering deles af FN's generalsekretærs særlige repræsentant for menneskerettighedsforkæmpere, fru Hina Jilani. EU's institutioner, Rådet og Kommissionen, bør efter min opfattelse ikke længere betænke sig, men bør under samlingen i FN's Menneskerettighedskommission give udtryk for en generel og utvetydig holdning til dette styre og bruge deres indflydelse til at kræve respekt for alle frihedsrettigheder. Det må være forudsætningen for at opretholde troværdige forbindelser mellem Europa og Tunesien.
Hvad angår Marokko, kan vi glæde os over den nylige frigivelse af politiske fanger. Jeg tænker i denne forbindelse især på journalisten Ali Lmrabet og flere saharanere, som i adskillige år har siddet fængslet. Frigivelsen vidner om, hvor vigtig den internationale solidaritet er. Jeg vil gerne benytte lejligheden, både denne forhandling og Kofi Annans forestående besøg i Bruxelles for at modtage Sakharov-prisen, til at gentage de krav, som vi tidligere har givet udtryk for i Europa-Parlamentet, men som fortsat er aktuelle.
Det drejer sig om Vestsahara. Jeg opfordrer medlemsstaternes regeringer til fuldt og helt at støtte FN i den igangværende indsats. Fristen er sat til den 31. januar, så det haster med at søge at påvirke Marokko til, sådan som Polisario modigt har gjort, at acceptere og uden yderligere tøven gennemføre FN's fredsplan, som indebærer, at det saharanske folk omsider sikres selvbestemmelse ved afholdelse af en fri og demokratisk folkeafstemning. Rådet og Kommissionen har midlerne til at arbejde effektivt herfor.
Endelig vil jeg nævne situationen i Palæstina. Den palæstinensiske befolkning kan ikke mere. Ethvert velvilligt initiativ, såsom Genève-initiativet for fred, som israelske og palæstinensiske ledere har udarbejdet, mødes straks med foragt, for at sige det mildt, fra Sharons side. Anklager for forræderi, sortlistning, den israelske hærs dødbringende beskydning af de besatte områder, domfældelse af unge soldater, som er nægtet udrejse, er alt sammen anslag mod tanken om fred i Mellemøsten. Optrapningen er fortsat farlig og dødbringende. Jeg kan i denne forbindelse kun glæde mig over, at Domstolen i Haag, når den næste gang samles, skal tage stilling til, hvorvidt det er legitimt at opføre den skændige mur. Hvad angår fordømmelse af krænkelserne, har FN's Menneskerettighedskommission og EU imidlertid hver især et ansvar. 
Wuori (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, 2003 var et dystert år for de internationale menneskerettigheder. Året begyndte for mig i Sydafrika, hvor jeg arbejdede for Sandheds- og Forsoningskommissionen, som undersøgte arven efter apartheid, og jeg ønsker ikke nogensinde at se ulighed, racisme eller diskrimination i samme omfang igen noget sted. Vi er imidlertid nu - med reel eller indbildt terrorisme som en faktor, der indgår i enhver analyse af verdensordenen - i reel fare for at glide mod global apartheid.
Mens vi gerne sværger til idéen om multilateral sikkerhed baseret på samarbejde, har EU som et værdifællesskab og i sit menneskerettighedsarbejde, som har en central indflydelse på sikkerheden, været en skuffelse, når det gælder praktisk arbejde inden for området. Amnesty International offentliggjorde en rapport i denne uge med titlen "Menneskerettighederne begynder derhjemme", hvor EU's menneskerettighedspolitik kommer under alvorlig kritik. Amnesty klager f.eks. over, at regeringerne i EU's medlemslande ofte ikke engang gør sig den ulejlighed at svare dem, når de kontakter dem.
Vi har dog også oplevet samme slags frustrationer i forholdet mellem Europa-Parlamentet og Rådet. Store overtrædere af menneskerettighederne som Kina og Rusland slipper uden videre af sted med det år efter år. Parlamentets udtryk for bekymring er i disse sager, som i mange andre, blevet til ingenting på grund af medlemslandenes passive attitude, meningsforskelle mellem dem og de kommercielle og andre snuskede interesser, de har til at lure i baggrunden. Gode intentioner, såvel i tematisk som geografisk forstand, forbliver derfor ofte utilladeligt tomme og indholdsløse gestus. Hvad der er brug for, er kraftudfoldelser og effekt: Jeg hentyder her bl.a. til udtalelser om menneskerettigheder og demokrati.
Det italienske formandskab valgte i hvert fald at gøre børns rettigheder til tema for sit menneskerettighedsforum. Med respekt for disse frygter man dog, at de retningslinjer for børn og væbnede konflikter, der blev vedtaget i december, ikke bliver effektivt implementeret, ligesom det var tilfældet med handlingsprogrammet mod tortur før det i 2001. Den nye europæiske sikkerhedsstandard vil imidlertid forblive uden substantielt indhold, hvis ikke den fastlåses til en konsekvent, sammenhængende og troværdig menneskerettighedspolitik, som Rådet også går helhjertet ind for.
Alles øjne rettes nu mod Irland. Medmindre der sker noget drastisk både i forbindelse med vores bilaterale relationer og i FN, må vi forberede os, ikke blot på en kombination af nærmest farce og katastrofe, som vi så på det 59. møde i Menneskerettighedskommissionen, men også på det faktum, at vi spilder noget, der historisk set er en gylden chance netop nu, hvor vores arbejde kunne være af afgørende, for ikke at sige epokegørende vigtighed. 
Muscardini (UEN ).
   - Hr. formand, som hr. Ahern mindede om her til morgen, har respekten for menneskerettighederne en central plads i EU's politik. På trods af EU's bestræbelser bliver menneskerettighederne dog stadig krænket alt for mange steder i verden og endda også i selve EU.
Menneskehandel, organhandel, de nye former for slaveri, som påkalder sig vores opmærksomhed her i det tredje årtusinde, en lovløs brug af internettet, der alt for ofte overtræder lovgivningen i vores lande og bliver brugt til børneporno, menneskehandel og udveksling af information mellem terrorister, som ikke har nogen respekt for livet og den menneskelige værdighed, er blot nogle af de mange eksempler, vi kunne nævne.
Vi må anmode FN om at sørge for overholdelsen af de rettigheder, der i dag bliver overtrådt i mange lande. De børn, som er nødt til at arbejde eller være soldater for at overleve, er de samme børn, hvis billeder og kroppe i vores rige samfund bliver brugt til kommercielle formål, der er i strid med de rettigheder, de har i kraft af deres alder.
Vi kommer med for mange ord og hensigtserklæringer, når det gælder nødsituationer, som tværtimod kræver stærke politiske beslutninger såsom beslutningen om at forhindre brugen af børn til at reklamere for eller fremme lønnede aktiviteter og beslutningen om at gøre visse økonomiske forbindelser med tredjelandene afhængige af menneskerettighedernes overholdelse. Disse lande, der ikke har et verdsligt system, men et system, hvor shariaen er gældende - med alle de overtrædelser af menneskerettighederne, som denne religiøse lov medfører - skal nemlig stilles over for nogle klare beslutninger fra EU's og det internationale samfunds side. Selv om samarbejdet på den ene side er en måde at være tættere på befolkningen på, ville det på den anden side være forkasteligt at opretholde de økonomiske forbindelser med regeringer, som krænker menneskerettighedsprincippet, og det ville være en reel fornægtelse af alle de smukke ord, som vi har udtalt i de senere år. Vi beder det irske formandskab om, at det med Parlamentets støtte på det næste FN-møde gør opmærksom på, at det er nødvendigt med nogle stærkere og mere politiske erklæringer. 
Belder (EDD ).
   - Hr. formand, det glæder mig, at jeg i anledning af denne forhandling får mulighed for at anmode Rådet og Kommissionen om at sætte situationen i Vietnam på dagsordenen for det forestående 60. møde i FN's Menneskerettighedskommission. Oplysninger fra flere pålidelige kilder, hvoraf nogle er lokale, tegner et billede af tiltagende repression fra regeringens side, især i anden halvdel af 2003. For at illustrere dette vil jeg beskrive visse nationale forhold nærmere.
Selv de officielle tal viser, at der er sket en fordobling af antallet af dødsdomme i 2003 i forhold til 2002, især for narkotikarelaterede og økonomiske forbrydelser. Derudover arresteres borgere, fordi de angiveligt har drevet spionage eller kritiseret regeringen på internettet.
Protestanterne i Vietnams centrale højland udsættes for særligt alvorlige lidelser i form af vedvarende etnisk og religiøs forfølgelse, herunder regeringens ultimative sanktion, der består i at berøve dem deres eksistensgrundlag, deres jord. Hanoi har ved flere lejligheder på det strengeste forbudt disse højlandsstammer enhver kontakt med omverdenen. Sammenkomster på over to personer er også forbudte. Det er ikke forbavsende, at disse såkaldte bjergbønder forsøger at flygte fra det tungt militariserede område og følgelig skaber en flygtningekrise. Alt i alt er vi her vidner til chokerende krænkelser af menneskerettighederne.
Jeg er sikker på, at Rådet og Kommissionen vil følge min opfordring til at bede de vietnamesiske myndigheder redegøre for disse forhold i forbindelse med FN's Menneskerettighedskommissions globale forum. Det er af praktisk betydning, at FN anmoder Hanoi om at give FN's særlige rapportører om religions- og trosfrihed og om flygtninge adgang til det centrale højland. Rådet og Kommissionen bør straks fremsætte krav herom også i Genève. 
Bonino (NI ).
   - Hr. formand, hr. minister, hr. kommissær, jeg takker for oplysningerne, men jeg vil gerne stille et spørgsmål, komme med en bemærkning og måske også stille et forslag til sidst. Spørgsmålet er følgende: Er vi enige i, at vi ved "menneskerettigheder" også forstår borgerlige og politiske rettigheder? Er vi med andre ord enige i Kofi Annans holdning, da han for nylig udtalte, at demokrati er en menneskerettighed i sig selv, sådan som der står i artikel 21 og andre artikler i verdenserklæringen? Mit spørgsmål er meget vigtigt, og det var også resultatet af en konference om demokrati og menneskerettigheder, som organisationen No Peace Without Justice afholdt i Yemen for nogle dage siden, og hvor 50 lande fra den arabiske verden afgav en erklæring, hvoraf dette fremgår meget klart.
Det andet punkt er en bemærkning. Der er ingen tvivl om, at Menneskerettighedskommissionen i Genève ikke blot er et nyt instrument - den blev oprettet i 1993 - men også et meget svagt instrument, og netop på grund af denne svaghed er den blevet ekstremt politiseret. Det er et organ, som aldrig råder over et tilstrækkeligt og klart budget, for ikke at tale om institutionelle beføjelser og menneskelige ressourcer. Med andre ord er det i bedste fald et klageorgan, som dog heller ikke på dette område har udført sin opgave ordentligt, og det er netop, fordi det består af modsatrettede blokke, hvor enhver beskytter sine egne deltagere i sin egen regionale gruppe.
Hr. kommissær, selv om vi med rette må bekymre os over, at den afrikanske gruppe sætter spørgsmålstegn ved det australske formandskab, skal det også tilføjes, at Europa sidste år undlod at stemme imod Libyens formandskab af regionale årsager. Måske er det hensigtsmæssigt at minde om dette, hr. kommissær, hr. minister, for hvis vi havde haft en klarere holdning sidste år - ikke med hensyn til det valgte land, men med hensyn til gennemførelsesstandarden for menneskerettighederne i landet - ville vi måske have bedre kort på hånden i dag til at støtte den australske kandidat.
Endelig vil jeg stille et forslag. Jeg tror ikke længere, at vi kan fortsætte med en simpel, men nødvendig kritik af forskellige lande lige fra Tunesien til Vietnam, og her kunne vi tilføje en lang liste af lande. Det gælder efter min mening om at styrke de ansvarlige institutioner og dermed politikken. Jeg forstår f.eks. stadigvæk ikke - og det har jeg bedt om siden 1995 - hvorfor Europa-Kommissionen ikke har en menneskeretskommissær. Det er en stor gåde for mig, og ingen har nogensinde givet mig et svar.
Til sidst vil jeg sige, at netop episoden med Australiens kandidatur gør det nødvendigt at oprette et demokratiets og demokratiernes fællesskab inden for FN. Kun en institutionel styrkelse kan skabe politiske fremskridt, så ordene bliver til handling. Og ord har der været mange af hidtil, mens der så afgjort ikke har været meget handling. 
Ferrer (PPE-DE ).
   - Hr. formand, respekten, styrkelsen og sikringen af menneskerettighederne udgør hjørnestenen i den europæiske integration. Derfor har EU en moralsk pligt til og ansvar for at forsvare og fremme borgernes grundlæggende frihedsrettigheder. Deraf følger også pligt til og ansvar for at forbedre Menneskerettighedskommissionens funktion og gøre den til verdens politiske samvittighed, og derfor glæder jeg mig over de ord, der her er udtalt i denne forbindelse.
Men EU har også pligt til og ansvar for tydeligt og modigt at fordømme overgreb mod disse rettigheder, uanset hvor de sker, og uanset de økonomiske eller fremmede interesser mellem EU og de lande, hvor overgrebene finder sted, eller de motiver, der ligger til grund for at overtræde eller sætte de grundlæggende frihedsrettigheder og retsstatsprincipperne over styr.
At undlade at gøre det er det samme som at dække over dem, at blive medskyldig i den, medskyldig i det, der foregår i Tjetjenien, i Guantánamo, i Cuba, i Tibet eller i Iran. På denne måde ville EU også klart gå imod de principper og værdier, som Unionen hviler på, og den ville miste enhver troværdighed, og uden troværdighed ville den ikke have den nødvendige autoritet til at skubbe på og afkræve andre respekt for de principper, som vi siger, vi kæmper for.
Det er dog ikke tilstrækkeligt at fordømme. Det er også nødvendigt at gennemføre Menneskerettighedskommissionens henstillinger og sørge for, at andre gennemfører dem. I modsat fald ville vores forpligtelse være ren retorik, og uanset hvor lang listen over vedtagne erklæringer er, kommer vi ikke langt med retorik alene for at gøre verden mere human for alle.
Da den irske premierminister i formiddags fremlagde det irske formandskabs program, henviste han specifikt til menneskerettighederne. Samlingen i Genève giver en fremragende mulighed for at vise, at de ord, der blev udtalt i formiddags, og som vi alle klappede ad, virkelig stemmer overens med viljen til at få EU til aktivt at gennemføre sin forpligtelse til den verdensomspændende kamp for de grundlæggende frihedsrettigheder, der tjener som fundament for EU.
Efter at have hørt Dem, hr. rådsformand, er jeg overbevist om, at det bliver gennemført. 
Fava (PSE ).
   - Hr. formand, vi bifalder rådsformandens udtalelse om, at der ikke må være nogen kompromiser på menneskerettighedsområdet. Desværre viser EU-institutionernes erfaring, at virkeligheden ofte er en anden.
Jeg vil sige et par ord om to spørgsmål, hvor Europa efter min opfattelse bør genfinde hele sin politiske prestige og bruge den i Genève. Det første spørgsmål er dødsstraffen. Det italienske formandskabs holdningsændring med hensyn til den resolution om et moratorium for dødsstraf i FN's Generalforsamling, som formandskabet bebudede, men aldrig udarbejdede, er en alvorlig sag, som blottede EU, og som ikke mindst gik ud over EU's politiske troværdighed, eftersom det stod klart, at selv når der er tale om et vigtigt emne, der tilsyneladende er så stor enighed om som menneskerettighederne og forkastelsen af dødsstraf som retsmiddel, er vi underlagt mange regeringers små egoistiske holdninger. Det er en kamp, der skal tages op igen på politisk plan, og som skal starte i Genève.
I Kina fandt der 3.138 henrettelser sted sidste år, og der finder også talrige henrettelser sted i mange af de såkaldte liberale demokratier, lige fra Taiwan til Thailand, Japan, Indien og USA. Vi må ikke tage et emne som dette op med udgangspunkt i, hvad der er politisk fordelagtigt, og vi må så afgjort heller ikke tro, at det kun er en kamp om principper og vidnesbyrd, for sådan forholder det sig ikke. Et bevis på dette er, at Illinois' guvernør for nylig - sikkert også på opfordring af og efter pres fra den internationale offentlige mening - besluttede at omstøde 167 dødsdomme.
Et andet vigtigt punkt er journalisterne, hr. formand, det vil sige retten til at tale i stedet for at tie, hvilket er en god indikator for, hvordan det står til med demokratiet. I løbet af de sidste 10 år er over 400 journalister blevet dræbt, og vi har kun juridisk sikkerhed for meget få af dem. I de sidste seks måneder har der fundet 228 arrestationer og 250 ubegrundede retssager sted, mange af dem i lande, der tilhører den såkaldte gruppe af vestlige demokratier. Det seneste tilfælde var for to dage siden og vedrører Tyrkiet. Vi mener i øvrigt, at undertrykkelsen af journalister og pressefrihed også sker på en mere skjult måde. Friheden til at tale og ikke tie krænkes også ved at give folk mundkurv på, udøve censur og hindre udsendelser, og det er desværre en praksis, der også er blevet udbredt i vores egne lande, herunder Italien.
I den forbindelse vil vi bede formandskabet om at påtage sig en konsekvent og modig opgave og gøre en politisk indsats på menneskerettighedsområdet, som jeg vil forsøge at definere med nogle få ord, nemlig det, som Parlamentet altid har sagt til Kommissionen og rådsformandskabet: Når det gælder menneskerettighederne, vil vi ikke acceptere nogen undtagelser og udeladelser. 
Buitenweg (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, Amsterdam-traktaten gav EU et retsgrundlag for bekæmpelse af forskelsbehandling på grund af seksuel orientering. Det førte til, at vi for nogle få år siden vedtog et direktiv mod forskelsbehandling på grund af seksuel orientering med hensyn til beskæftigelse og i andre henseender.
Vi har under udvidelsesprocessen til stadighed stillet krav om og opnået en afkriminalisering af seksuel kontakt mellem personer af samme køn, inden et land kunne blive medlem af EU. Vi har her i Parlamentet gentagne gange erindret lande såsom Zimbabwe og Egypten, som EU har indgået aftaler med, om, at de bør standse diskriminering og ophæve straffene for seksuel kontakt mellem voksne personer af samme køn.
Hvert år giver vi klart udtryk for vores holdning hertil i vores betænkning om menneskerettighedssituationen i verden og i EU. Det er derfor ganske logisk, at vi også tager dette spørgsmål op i FN. Som sagt forelagde Brasilien sidste år FN's Menneskerettighedskommission et forslag om at indføje bekæmpelse af forskelsbehandling på grund af seksuel orientering i FN's menneskerettighedspolitik.
Der vil i år blive arbejdet videre på forslaget, som vil blive genfremsat. Denne udgave vil sandsynligvis indeholde en henvisning til forskelsbehandling på grund af seksuel identitet. Det er et spørgsmål, som EF-Domstolen afsagde en skelsættende dom om så sent som i sidste uge. Verts/ALE-Gruppen håber derfor, at EU-delegationen vil give sin fulde støtte til det brasilianske initiativ - i sin helhed - og samarbejde om en videre bearbejdning heraf. Alle modstanderes videre forsøg på at forhindre vedtagelsen heraf bør afværges ved, at man i det mindste samarbejder med de EU-lande, der er medlemmer af FN's Menneskerettighedskommission. 
Isler Béguin (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg glæder mig også over denne forhandling om forberedelser til den kommende samling i FN's Menneskerettighedskommission. Den giver mig omsider lejlighed til at erindre Europa-Parlamentets medlemmer om vores forpligtelser, når det gælder oprindelige folk, og ikke mindst når det gælder dialogen mellem vores institution og disse alt for upåagtede folk og vores repræsentation over for dem.
Hr. formand, det er min pligt - De ved, hvad jeg refererer til - endnu en gang at erindre om vores beslutning fra 1994 om de nødvendige internationale foranstaltninger til effektiv beskyttelse af oprindelige folk. I beslutningen blev der netop stillet krav om etablering af en interparlamentarisk delegation bestående af medlemmer af Europa-Parlamentet og repræsentanter for de oprindelige folk.
Efter 10 års ihærdig indsats er det lykkedes de oprindelige folk at etablere og organisere sig i et forum for oprindelige folk. EU er imidlertid mere end diskret, jeg vil endog sige fraværende. Herom vidner det forhold, at hverken Rådet eller Kommissionen har omtalt de oprindelige folk, og Europa-Parlamentet selv har stadig ikke udpeget sin delegation.
Der bør rettes op på denne manglende hensyntagen til et spørgsmål, som trods alt berører folkeslag på fem kontinenter. Jeg foreslår derfor, at Europa-Parlamentet sætter sine ressourcer og sin vilje ind på sammen med FN at tilrettelægge den næste samling i forummet for oprindelige folk her i disse bygninger og sikre, at disse befolkningers rettigheder fortsat figurerer blandt de spørgsmål, vi prioriterer højt. 
Roche,
    Hr. formand, det er meget svært at vide, hvor man skal begynde. Det har været en fantastisk forhandling, og det, der har slået mig efter at have lyttet til den, er de ekstraordinært mange spørgsmål, der er rejst. Som jeg startede med at nævne, glæder formandskabet sig meget over forhandlingen, for det er en kærkommen lejlighed til at udveksle synspunkter med Parlamentet ca. to måneder inden den 60. samling i FN's Menneskerettighedskommission i Genève. Medlemmerne af Parlamentet - herunder den sidste taler - har med deres meningsfyldte og nyttige bidrag belyst områder, hvor der stadig skal gøres meget.
Jeg vil gerne takke alle medlemmer, der har bidraget til denne forhandling, og forsikre dem om, at det irske formandskab vil sørge for, at de berørte områder vil blive videregivet til de rette instanser i Rådet under forberedelserne til samlingen i Genève. Medlemmerne har rejst en lang række landespecifikke spørgsmål samt adskillige tematiske spørgsmål, der skal videreudvikles. Det vil være urimeligt, hvis jeg skal udvælge nogle specifikke spørgsmål blandt alle de spørgsmål, der har været drøftet i dag.
Lad mig blot sige, at mine kolleger og jeg omhyggeligt har noteret os alle bidrag og vil sikre, at vi gennemgår protokollen metodisk.
Jeg vil dog henvise til en bemærkning fra fru Bonino. EU har været en stærk støtte af embedet for FN's højkommissær for Menneskerettigheder siden oprettelsen for over 10 år siden. Generalsekretær Annan har endnu ikke udpeget en efterfølger til højkommissær Sergio Vieira de Mello efter dennes tragiske død i Irak. Jeg vil gerne forsikre om, at formandskabet vil yde bred og stærk støtte til højkommissærembedet på mødet i Genève, ikke mindst fordi vi skylder det over for mindet om den anerkendte højkommissær, der blev dræbt i Baghdad - en mand, der gjorde et stort arbejde i bekæmpelse af menneskerettighederne.
Jeg vil slutte af med endnu en gang at takke de medlemmer, der har bidraget til forhandlingen i dag. Jeg kan forsikre dem om, at deres bidrag vil blive taget op. 
Vitorino,
    Hr. formand, jeg vil også gerne takke Parlamentet for de forskellige bidrag til forberedelsen af EU's holdning. Et medlem af Parlamentet rejste spørgsmålet om bekæmpelse af terrorisme og virkningen på menneskerettighederne. Jeg vil gentage, at Kommissionen er af den opfattelse, at EU skal støtte den mexicanske resolution om beskyttelse af menneskerettighederne inden for rammerne af bekæmpelse af terrorisme på den 60. samling i FN's Menneskerettighedskommission.
Hvad angår Tunesien vil jeg henlede Parlamentets opmærksomhed på det faktum, at Kommissionen for nylig har offentliggjort en meddelelse om menneskerettigheder i Middelhavsområdet, hvori vi har klarlagt vores holdning til menneskerettighedssituationen i Tunesien.
Dernæst vil jeg tilslutte mig hr. Roches bemærkninger, da han hyldede hr. Vieira de Mello, FN's tidligere højkommissær for menneskerettigheder, der så tragisk mistede livet i Baghdad.
Mine sidste kommentarer vedrører fru Boninos bemærkninger. Jeg vil endda gå så vidt som til at sige, at jeg deler hendes synspunkt. Som De ved, udtalte Kommissionen sidste år, at det ville skabe en farlig præcedens at ændre den måde, hvorpå formanden for Kommissionen vælges ved at erstatte samråds- og akklamationsproceduren med en afstemning. Derfor er vi villige til at støtte det irske formandskabs bestræbelser på at undgå at gøre et sådant valg til et stridsspørgsmål. En sådan strid kan kun underminere Menneskerettighedskommissionens troværdighed og rolle, der er meget vigtig for os.
Endelig, fru Bonino, vil jeg henlede opmærksomheden på det faktum, at EU i december besluttede at give Det Europæiske Overvågningscenter for Racisme og Fremmedhad med base i Wien en specifik kompetence vedrørende garantien af grundlæggende rettigheder i EU og dermed skabe grundlag for det, man kan kalde et agentur for grundlæggende rettigheder i EU.
Med hensyn til de grundlæggende rettigheder uden for EU ligger ansvaret hos min kollega, hr. Patten, som jeg erstatter i dag. Hvad angår EU's interne politik, beklager jeg at måtte skuffe Dem, men jeg er kommissær for menneskerettighederne! 

 - Mange tak, hr. kommissær.Forhandlingen er afsluttet.Afstemningen finder sted den 10. februar 2004. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0445/2003) af Moraes for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender om Kommissionens meddelelse om indvandring, integration og beskæftigelse (KOM(2003) 336 - 2003/2147(INI)). 
Moraes (PSE ),
   Hr. formand, det er med stolthed, at jeg kan præsentere denne betænkning i dag. Betænkningen er unik, for så vidt som den kommer fra Udvalget om beskæftigelse og sociale anliggender, som for første gang har forsøgt at samle vores indsats på grundlag af topmødet i Tampere. Jeg er stolt over at præsentere den, idet den samler spørgsmål som indvandring, integration, beskæftigelse og partnerskab med tredjelande, mange af de mest følsomme spørgsmål, som vi behandler i EU, men også spørgsmål, der skal behandles samlet. Parlamentet behandler ofte disse spørgsmål hver for sig, og det er hver for sig følsomme emner, men det er også følsomme emner, hvis de behandles samlet.
I betænkningen har jeg forsøgt at sikre en samlet indsats og som udgangspunkt forsøgt at forene kolleger i Parlamentet omkring nogle nøglepunkter. Det er et nøglepunkt, at den demografiske udfordring, som vi står over for i fremtidens EU, medfører, at indvandring kan være én løsning, men ikke den eneste løsning.
Vi har nogle bemærkelsesværdige statistikker. I de 25 medlemsstater vil befolkningen i den arbejdsdygtige alder falde fra 303 millioner til 297 millioner i 2020, derefter til 280 millioner i 2030, som vil fordoble ældreforsøgerbyrden. Det er Parlamentets pligt at tage højde for disse statistikker. Vi kan ikke planlægge fremtiden og forvente, at indvandring ikke er en af løsningerne. Hvis indvandring skal være en løsning, skal den ledsages af det vigtige spørgsmål om integration. Integration er ofte et spørgsmål, der fejlbedømmes. Det er af afgørende betydning.
Vi beskæftiger os ikke blot med nye indvandrere i betænkningen. Indvandrere, der kommer til EU for første gang for at arbejde, kan få midlertidig opholdstilladelse eller permanent opholdstilladelse. Vi beskæftiger os i denne betænkning samlet med de etniske minoritetssamfund i EU - mennesker som jeg selv og min familie - der har bosat sig i EU, men som også anmoder medlemsstaterne om løsninger på diskriminationsproblemet for at sikre fuld integration. Det omfatter spørgsmål om krav til borgerskab, sprog og mange andre spørgsmål vedrørende nye indvandringssamfund samt etablerede etniske minoritetssamfund.
Vi bør i Parlamentet være stolte af, at vi med hensyn til etablerede etniske minoritetssamfund - via artikel 13 i Amsterdam-traktaten - har lovgivning om ligebehandling. Der er så mange punkter i denne betænkning at anbefale til Parlamentet, at det er svært at nævne en enkelt integrationsforanstaltning - der er så mange. Jeg vil stærkt opfordre Parlamentet og mine kolleger til at se positivt på integrationsforanstaltningerne.
Når vi ser på de mere følsomme spørgsmål - f.eks. partnerskaber mellem EU-medlemsstater og udviklingslande, familieenheder og indvandring - har jeg også anvendt en meget forsigtig angrebsvinkel i betænkningen. Jeg har forsøgt at samle hele Parlamentet i erkendelsen af, at medlemsstaterne ofte har det primære ansvar for disse spørgsmål, men at vi bør dele de bedste erfaringer. Det er meget vigtigt, idet vi har med spørgsmål at gøre, som vi ved er politisk ladede og politisk følsomme.
Den vigtigste målsætning, håber jeg, i betænkningen og i Kommissionens meddelelse er ikke at drøfte disse spørgsmål hver for sig eller lade som om, at de kan drøftes hver for sig. Formålet er at tage grundigt fat på dagsordenen fra mødet i Tampere, bringe diskussionen tilbage til Parlamentet, udnytte det græske formandskabs fremskridt, for hvem det lykkedes at komme et skridt videre med mange af spørgsmålene, og forsøge at skabe det, som jeg vil kalde en positiv dagsorden.
Jeg ved, at nogle medlemsstater vil have problemer med nogle af punkterne i denne betænkning. Jeg har gjort et ihærdigt forsøg på at samle alle parter, fordi det drejer sig om et politisk følsomt spørgsmål. Fremme af integration bør ligge os alle på sinde. Derfor erkender jeg, at der er nogle punkter, hvor forhandlingen er gået i stå. Jeg har gjort alt, hvad jeg kan - f.eks. vedrørende punkt 32 og retten til at stemme - for at skabe enighed i Parlamentet om disse spørgsmål. Desværre vil alle disse spørgsmål ikke falde ud til alles tilfredshed, men jeg vil stærkt opfordre kollegerne til at se på resultaterne af afstemningen i Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender: 27 stemmer for, 1 stemme imod, og 3, der undlod at stemme. Der var generel enighed om mange af spørgsmålene og fremgangsmåderne. Jeg opfordrer kollegerne til at stemme for og tænke på alle de mennesker, der vil blive påvirket af denne betænkning, mennesker, som vi repræsenterer, både nye migranter, der måske vil blive europæiske statsborgere, men også mennesker som jeg, der nu er europæiske statsborgere, men som ønsker at blive repræsenteret korrekt i en betænkning, der er moderat, omfattende og appellerer til alle dele af Parlamentet. 
Vitorino,
    Hr. formand, det glæder mig i dag at kunne præsentere de vigtigste aspekter af Kommissionens meddelelse om indvandring, integration og beskæftigelse, og jeg vil starte med at lykønske ordføreren, hr. Moraes, med den fremragende betænkning.
Kommissionens meget vigtige meddelelse fuldender vores reaktion på Tampere-mandatet og indfrier løftet om indvandringens rolle i relation til Lissabon-strategien. Meddelelsen indeholder to vigtige budskaber. Det første - som allerede er udtrykt i Kommissionens meddelelse af november 2000 - er, at bæredygtig indvandring inden for rammerne af demografisk aldring og nedgang er sandsynlig og nødvendig, hvis EU skal opfylde Lissabon-målsætningerne.
Det andet budskab er, at det fulde udbytte af indvandring og bidraget til den økonomiske udvikling kun kan realiseres, hvis indvandrere integreres fuldt ud i både arbejdsmarkedet og samfundet generelt. På grund af det beregnede hurtige fald i befolkningen fra 2010 og fremover og resultaterne af den nationale undersøgelse foretaget af Kommissionen er der et presserende behov for at styrke integrationspolitikkerne som fastsat på Det Europæiske Råds møde i Tampere og for nylig på Det Europæiske Råds møde i Thessaloniki.
Det glæder Kommissionen, at ordføreren har lagt vægt på det potentiale, som migranterne kan bringe med sig. Kommissionen er helt enig i, at integration er en opgave for samfundet som helhed, og at det er en proces, der går begge veje, baseret på fælles rettigheder og tilsvarende forpligtelser, og som betyder, at både indvandreren og værtssamfundet skal tilpasse sig.
Jeg vil endvidere understrege, at vi er helt enige i, at vi skal sikre et europæisk retsgrundlag for adgangen for økonomiske migranter, og at medlemsstaterne skal indfri de løfter, der blev givet i Tampere.
Kommissionen har noteret sig vanskelighederne i forbindelse med forhandlingen i Rådet om direktivet om indrejse med henblik på beskæftigelse og overvejer i øjeblikket, hvordan man bedst kan komme videre med dette politisk følsomme spørgsmål. Der vil blive udarbejdet en grønbog, som skal efterfølges af en omfattende høring, og vi vil også foretage en undersøgelse af forbindelserne mellem ulovlig og lovlig migration, der kan give idéer til fremtidig udvikling af et mere sammenhængende retsgrundlag for migranters indrejse med henblik på beskæftigelse.
Direktivet om adgang for forskere forventes også at blive vedtaget i den nærmeste fremtid. Forhandlinger om direktivet om indrejse for studerende er også snart afsluttet, og jeg er overbevist om, at dette forslag også snart vil blive vedtaget.
I meddelelsen er det fastsat, at der for at sikre en vellykket integration er behov for en holistisk strategi, der ikke blot tager højde for økonomiske og sociale aspekter - som er meget vigtige - men også for spørgsmål vedrørende kulturel og religiøs mangfoldighed, medborgerskab, deltagelse og politiske rettigheder. Det glæder derfor Kommissionen at bemærke den særlige opmærksomhed, der er givet medborgerskab og behovet for at fremme tilhørsforhold.
En vigtig betingelse for den vellykkede gennemførelse af en holistisk strategi af denne type er, at der skal være bedre overordnet politisk sammenhæng og synergi mellem indvandrings-, integrations- og beskæftigelsespolitikker på alle planer og mellem alle relevante aktører under hensyntagen til, at det største ansvar for vellykket integration i sidste ende påhviler medlemsstaterne.
Endelig vil jeg understrege, at jeg fuldt ud kan tilslutte mig - og bifalde - ordførerens forslag om at oprette programmer for modtagelse af nye indvandrere, der ankommer til en EU-medlemsstat. Vi er i øjeblikket i færd med at gennemføre pilotprojekter til støtte af integrationen af migranter. Der har været meget stor interesse for disse pilotprojekter, og programmet er overtegnet til en faktor på 10. Vi tildelte 4 millioner euro, og der er ansøgt om over 41 millioner euro.
Jeg vil slutte af med at sige, at jeg håber og tror, at denne meddelelse om indvandring, integration og beskæftigelse vil udgøre et grundlag for styrkelse af integrationspolitikken for indvandrere, som vil være afgørende for både udviklingen af den europæiske økonomi og for fremme af den sociale samhørighed i de kommende årtier. 
Paciotti (PSE ),
    Hr. formand, jeg taler på vegne af ordføreren, Anna Terrón i Cusi, som var nødt til rejse tilbage til Spanien på grund af et hasteanliggende.
Man må fuldt ud tilslutte sig kommissær Vitorinos tale og hr. Moraes' betænkning på baggrund af udtalelsen fra Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, hvor følgende punkter understreges: Rådets forsinkede vedtagelse af de lovgivningsinstrumenter, som Kommissionen har foreslået til gennemførelsen af Tampere-programmet, en forsinkelse, som i øvrigt heldigvis blev delvist indhentet i december med vedtagelsen af det vigtige direktiv om fastboende udlændinge; nødvendigheden af at bevare en overordnet indfaldsvinkel for indvandringspolitikken, som hænger sammen med politikkerne for beskæftigelse og social integration; fordelen ved aftaler med indvandrernes hjemlande for at sikre overførselen af erhvervede rettigheder på det sociale sikringsområde, nødvendigheden af at bekæmpe illegal indvandring ved hjælp af repressive politikker, der ikke er vendt mod de illegale indvandrere, men mod de menneskehandlere, som udnytter dem, og nødvendigheden af at bekæmpe sort arbejde uden at skelne mellem statsborgere og indvandrere; fordelen ved at fremme indvandrernes lovlige adgang til arbejdsmarkedet for at mindske udbud og efterspørgsel på det sorte marked; og det hensigtsmæssige i at bekæmpe forskelsbehandling og være særligt opmærksom på indvandrerkvinders usikre situation.
I førnævnte udtalelse understreges det ikke mindst, at det er hensigtsmæssigt at indføre et såkaldt "medborgerskab", der giver tredjelandsstatsborgere, som opholder sig fast på EU's område, mulighed for at få økonomiske, sociale og politiske rettigheder og pligter, herunder stemmeret ved lokale valg og valg til Europa-Parlamentet, sådan som Parlamentet har bedt om flere gange. Kun på denne måde kan alle arbejdstagere og fastboende udlændinge føle sig involverede i og medansvarlige for Fællesskabets skæbne, dele dets værdier samt bidrage til dets vækst og til en fredelig og solidarisk sameksistens. 
Dybkjær (ELDR ),
   . - Hr. formand, tak til Kommissionen for i sine meddelelser konstant at fremprovokere diskussionen om indvandring som en del af EU's svar på den aldrende befolkning og den stadig mindre arbejdsstyrke, ud over de øvrige aspekter af Europas møde med andre kulturer. Det er kontroversielle emner i alle nationalstaterne, men det er på høje tid, at vi får analyser af problemer og udfordringer og bud på fælles europæiske løsninger.
Dernæst vil jeg gerne gratulere hr. Moraes med betænkningen. Det er en særdeles relevant og nødvendig betænkning netop nu. Jeg er taknemmelig for, at hr. Moraes har integreret ligestillingsudvalgets udtalelser om nødvendigheden af at anlægge et kønsperspektiv i indvandrings- og integrationspolitikken. Hvis ikke det opfattes som diskriminerende, tror jeg også, det skyldes hr. Moraes' særlige baggrund.
Hvis det skal lykkedes os at skabe en succesrig indvandrings- og integrationspolitik også på europæisk niveau, er det helt og aldeles nødvendigt, at der indtænkes et kønsperspektiv på alle niveauer. Det vil jeg gerne minde den samlede Kommission om endnu en gang. Jeg ved, at fru Diamantopoulou og hendes generaldirektorat arbejder hårdt med det, men det er også nødvendigt, at De, hr. Vitorino som hendes kollega, gør det. Helt ærligt synes jeg, det er en lille smule træls at skulle blive ved med at samle op i forhold til Kommissionens tiltag og køre i disse gamle riller.
Der er fuld gang i tørklædedebatten mange steder i Europa for tiden. Men skulle vi ikke hellere se på nogle andre områder, såsom en bedre integration, hvordan vi kommer i dialog, og hvordan vi giver disse kvinder magt over deres eget liv. Så kunne det være, at tørklædedebatten løste sig af sig selv.
Det er vigtigt, at indvandrerkvinder, der i den grad er kulturbærere, også får muligheder uden at blive totalt forstødt af deres familier, fordi de både vil være i overensstemmelse med deres egen kultur og en europæisk ligestillingsholdning til samfundet. Hvis kvinderne ikke bliver integreret, er der risiko for, at deres drenge- eller pigebørn heller ikke bliver det, og at de derved fastholdes i forældede kønsroller, som hverken familiemæssigt eller arbejdsmarkedsmæssigt kan bruges til noget i nutidens Europa. Tænk på, hvordan der nu er kommet fokus på nødvendigheden af, at også mandlige ledere i dag skal kunne anvende kvindelige værdier i deres ledelse. 
Sbarbati (ELDR ),
    Hr. formand, jeg er helt enig i det, som kommissær Vitorino sagde om, at indvandringen er en dobbeltsidet proces, der både omfatter rettigheder og pligter, som under alle omstændigheder skal overholdes.
Der er også andre aspekter af dette spørgsmål, og blandt disse aspekter skal vi så afgjort se på indrejse, boligforhold og frihedsrettigheder eller kort sagt integrationen i det europæiske samfund. Her tror jeg, at det gælder om at gøre disse gæstearbejdere til borgere. Men hvilket billede giver vi af Europa udadtil, hr. kommissær, hvis Schengen-systemet i stedet for at lette indførelsen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed ofte gradvist bliver til et frygtet instrument til kontrol og edb-registrering, når det gælder indrejsen i EU?
Desuden er der boligproblemerne, strudsepolitikken, tendensen til - hvilket medierne er med til at forstærke - at fokusere på vores frygt og gøre den til skræmmebilleder, som netop vedrører nogle kraftigt misforståede aspekter af vores samfunds kulturelle identitet. Derfor får vi ofte en fejlagtig opfattelse. I betænkningen - som jeg tilslutter mig fuldstændigt - burde man dog efter min mening måske have uddybet nogle af de aspekter, der er grundigt beskrevet i Kommissionens meddelelse, nemlig medborgerskab, sikringen af visse fundamentale pligter, de grundlæggende rettigheder, respekten for forskellighed, bekæmpelsen af diskrimination, kvinder, familie, det civile, kulturelle og politiske liv, deltagelse, uddannelse og ikke mindst religionsudøvelse.
Jeg tror, at det er nødvendigt at tage højde for alle disse aspekter, og det er det netop i betragtning af den juridiske tradition og de humanistiske værdier, som udgør vores samfunds fælles grundlag. Hr. kommissær, hr. ordfører, vi skal sige nej til den opfattelse, hvor mandlige og kvindelige indvandrere reduceres til simpel arbejdskraft ud fra et rent økonomisk synspunkt. Denne holdning bør så afgjort forkastes, for de skal betragtes som mennesker, der er berigende, og som ikke blot er udviklings- og velfærdsskabende, men som også og ikke mindst bringer værdier samt menneskelig, åndelig og kulturel identitet med sig. 
Pérez Álvarez (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, mine damer og herrer, allerførst vil jeg gerne lykønske ordfører hr. Moraes med indsatsen og det gode arbejde med en betænkning om indvandring, integration og beskæftigelse, som efter min mening helt klart fortjener en positiv modtagelse. Det er områder, som nemt bliver præget af personlige følelser og vurderinger og også politiske fristelser, og derfor vil jeg henvise til meddelelsens indhold.
Indvandringen er en realitet, som skal reguleres, og vi må ikke stikke hovedet i busken eller se den anden vej. I Europa er indvandringen især nødvendig i lande med lavest fødselstal (bl.a. Spanien og Italien).
Hvis det vurderes, at befolkningen, som ordføreren siger, i et EU med 25 medlemmer vil falde fra 303 millioner til 297 millioner i 2020 og fortsætte med at falde til 280 millioner i 2030, kan tilbagegangen i beskæftigelsen få negativ indflydelse på den økonomiske vækst, eftersom vækst er et resultat af øget beskæftigelse og produktivitet. Netop derfor bør indvandringen ikke betragtes som et problem, men som en chance.
En chance, der ganske vist giver nogle problemer, som vi må løse. Jeg kan f.eks. nævne integration i skolen af udenlandske børn, børn af indvandrere, interkulturel sameksistens i lokalsamfund og på arbejdspladser, familiesammenføring med alle de problemer, som sammenføringen giver på lang og kort sigt, regulering af personer uden dokumentation, bekæmpelse af illegal indvandring og de mafiaer, der udnytter den, og især indvandrerkvindernes særlige situation.
Konklusionen er, at indvandrerne er nødvendige, men hvor mange indvandrere kan vi acceptere? Alle, der ønsker at komme? Det finder jeg umuligt. Det ville være som at overføre problemerne fra de lande, som indvandrerne forsøger at rejse fra, til enkelte medlemsstater.
I betragtning af at forholdet mellem aktive og passive arbejdstagere i lande med meget lavt fødselstal og uden indvandring ikke ville være bæredygtigt på længere sigt, er det min opfattelse, at det rigtige er at integrere dem. De udgør arbejdskraft, men de er frem for alt mennesker, som medlemsstaterne har brug for. Og derfor gælder forslagene fra Tampere stadig, nemlig samarbejde med hjemlandene, et fælles europæisk asylsystem, styring af migrationsstrømmene og retfærdig behandling af borgere fra tredjelande.
For alle de indvandrere, som hver enkelt stat kan modtage helt legalt, og med henblik på deres integration tror jeg, at EU's charter om grundlæggende rettigheder viser, hvilken vej vi skal følge, nemlig artikel 4, 5 og 14, eller med andre ord forbud mod umenneskelig eller nedværdigende behandling, forbud mod tvangsarbejde og ret til uddannelse.
Eftersom vi lægger stor vægt på idéen om beskæftigelsen sikres tredjelandsstatsborgere, der har tilladelse til at arbejde på medlemsstaternes område, i henhold til artikel 15 ret til samme arbejdsvilkår som unionsborgere.
I artikel 20 sikres lighed for loven. I artikel 21 forbydes enhver forskelsbehandling på grund af andre forhold, også nationalitet, og i artikel 23 sikres ligestilling mellem mænd og kvinder på alle områder, herunder beskæftigelse, arbejde og løn.
I Moraes-betænkningen beskrives forskellige situationer, og der foreslås overordnet acceptable foranstaltninger til afhjælpning af indvandrernes situation, som ofte er dårlig med hensyn til løn, sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, arbejdstid og illegalt arbejde. Alt i alt er der tale om udnyttelse i flere tilfælde, end vi kunne ønske, og vi så gerne, at der slet ingen tilfælde var.
Vi har sagt, at det første skridt mod integration er beskæftigelse, naturligvis efterfulgt af kulturel integration, men vi må ikke glemme, at der i EU's charter om grundlæggende rettigheder i artikel 1 står: "Den menneskelige værdighed er ukrænkelig. Den skal respekteres og beskyttes." Og der henvises her til alle menneskers værdighed. 
Karamanou (PSE ).
   - Hr. formand, på vegne af Den Socialdemokratiske Gruppe i Europa-Parlamentet vil jeg først og fremmest sige, at min gruppe giver sin fulde støtte til den betænkning, vi behandler i dag. Moraes-betænkningen følger netop ånd og bogstav i beslutningerne fra Det Europæiske Råd i Tampere, hvor der blev stillet klare krav om en mere aktiv politik for integration af indvandrere, der tager sigte på at indrømme dem rettigheder og pligter, der kan sidestilles med dem, der gælder for EU-borgere. 
Indvandringspolitikken kan naturligvis ikke kun være bevogtning af grænser og kan ikke kun dreje sig om repressive foranstaltninger, hjemsendelse og tilbagetagelse. Menneskerettighedernes og retsstatens Europa er nødt til at anerkende indvandrernes grundlæggende arbejdsmæssige og politiske rettigheder, anerkende det, de kan tilbyde, deres værdifulde bidrag til Europas økonomiske udvikling.
Naturligvis giver integration i samfundet ingen mening uden en anerkendelse af politiske rettigheder og pligter, det vil sige retten til at vælge og blive valgt. Jeg mener, der opstår et meget stort moralsk problem med den holdning, mange konservative medlemmer har, når de gerne vil være med til at udnytte indvandrernes arbejdskraft, hovedsagelig på arbejdspladser, som europæerne ikke længere vil have, samtidig med at de også ser dem som en god løsning på det demografiske problem, men slet ikke vil tale om anerkendelse af deres politiske rettigheder. Lige så uetisk er den holdning, vi ser hos dem, som med tilfældige og opportunistiske holdninger og handlinger nærer fremmedhadet og racismen i Europa i et forsøg på at rejse nye Berlinmure i folks hjerner og bevidsthed.
Min politiske gruppe har de sidste 10 år kæmpet for en humanistisk tilgang til de problemer, der opstår som følge af de store befolkningsstrømme af indvandrere og flygtninge, og vi kæmper for et pluralistisk og multikulturelt EU, for en enhed i vores forskelle, hvor alle har plads og rettigheder, uden diskrimination og uden mentale mure, der skiller os.
Som De også understregede, hr. kommissær, er den europæiske integration, den sociale samhørighed og Lissabon-strategien uopnåelige mål, hvis ikke der sker en fuld sikring og gennemførelse af alle de menneskerettigheder og politiske rettigheder, som de europæiske regeringer har lovet at sikre. Jeg vil gerne udtrykke min tilfredshed med hr. Aherns udtalelser i dag, hvor han bekræftede, at fremme af menneskerettighederne er en af det irske formandskabs prioriteter. Kun hvis deres rettigheder respekteres, vil mennesker med en anden oprindelse og kultur føle sig som en del af det samfund, hvor de lever og arbejder på lovlig vis, indehavere af rettigheder og pligter med indflydelse på deres dagligdag, deres arbejde, uddannelse, tilegnelse af sproget, bolig, sundhedstjenester, sociale tjenester, det kulturelle miljø og deres politiske arbejde. Vi har gentagne gange her i Parlamentet foreslået fuld anerkendelse af politiske rettigheder til alle, der har opholdt sig fem år i EU.
Som formand for Udvalget om Kvinders rettigheder vil jeg også tillade mig at efterlyse noget, som mangler i Kommissionens meddelelse, nemlig inddragelse af kønsaspektet i alle de politikker, som vedrører indvandreres rettigheder. Kvinderne udgør den mest sårbare gruppe og er ofte de første ofre for økonomisk og seksuel udnyttelse. Derfor er det nødvendigt med særlige foranstaltninger for at bekæmpe diskrimination og fremme deres integration i det sociale liv og erhvervslivet. Det kan være foranstaltninger som erhvervsuddannelse, børneinstitutioner, individualisering af deres rettigheder, rådgivning, specialforskning osv. 
Attwooll (ELDR ).
   - Hr. formand, enhver, der har boet eller arbejdet i et andet land eller blot en anden by eller storby langt hjemmefra, vil have oplevet nogle af de vanskeligheder, som man kan støde på, når man skifter miljø. Sådanne vanskeligheder bliver endnu større, når ændringen rent sprogligt og kulturelt er stor. Erfaringen viser dog, at migration kan være gensidigt fordelagtig med den rette håndtering.
Moraes-betænkningen behandler spørgsmålene på en realistisk, følsom og fornuftig måde. Betænkningen indeholder praktiske forslag. Erfaringer i Canada har allerede vist, at en række af disse forslag har været effektive. Jeg er især taknemmelig for det omfang, hvori problemer for migrantkvinder identificeres, samt foranstaltningerne til løsning af disse problemer.
Jeg taler også på vegne af vores skyggeordfører, fru Boogerd-Quaak. Hun kan desværre ikke være her i dag, men hun ønsker, at jeg på hendes vegne skal takke for den støtte, som hendes ændringsforslag modtog på udvalgsplan. Vi beklager til en vis grad, at betænkningen er åben for ændringsforslag på plenarforsamlingen på grund af den enighed, der var om betænkningen på udvalgsplan. Når det er sagt, kan vi dog støtte størstedelen af dem, enten fuldt ud eller delvist. Vi støtter især ændringsforslag 10, hvormed betænkningen bliver mere positiv over for udvidelsen, samt ændringsforslag 7 og 12 om familiesammenføring. Vi har dog store problemer med ændringsforslag 4, i henhold til hvilket den forpligtelse, som allerede er indgået i chartret om grundlæggende rettigheder, trækkes tilbage.
Endelig vil jeg takke hr. Moraes for det arbejde, han har udført i udarbejdelsen af en så fremragende betænkning, og håber, at den får lige så stor støtte, som den fortjener. 
Figueiredo (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, som opfølgning på konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Tampere i oktober 1999 stillede Kommissionen flere forslag, som skulle kontrollere migrationsstrømmene og bekæmpe den ulovlige indvandring. Men i virkeligheden står det billede af fort Europa, som EU har skabt som et resultat af sin dybt restriktive indvandringspolitik, i stærk kontrast til det reelle økonomiske behov for indvandret arbejdskraft.
Det er årsagen til, at Kommissionens forslag præsenterer indvandring som en del af løsningen på aldringen af Europas befolkning og nedgangen i den aktive del af befolkningen. Jeg beklager dybt, at Kommissionen er mere optaget af de økonomiske og demografiske aspekter, som fører til indvandring, end af de sociale og menneskelige aspekter eller af at forbedre leve- og arbejdsforholdene for indvandrere i de forskellige lande i EU.
Kampen mod ulovlig indvandring og menneskehandel må ikke munde ud i en repressiv politik, som er rettet mod de ulovlige indvandrere. Den skal i stedet rettes mod menneskesmuglerne og arbejdsgiverne, som udnytter situationen. Derfor har vi stillet en række efter vores mening vigtige forslag for at forbedre Moraes-betænkningen, og vi håber, at de vil blive vedtaget. Forslagene modsætter sig indholdet i Rådets direktiv om familiesammenføring, som modarbejder den grundlæggende ret til at leve i en familie og indeholder et uacceptabelt forslag om at underkaste alle indvandrerbørn på mindst to år en undersøgelse, før det afgøres, om de kan forenes med deres forældre. Jeg vil også gerne fremhæve vores appel til medlemsstaterne om at ratificere den internationale konvention om beskyttelse af vandrende arbejdstagere og deres familiemedlemmers rettigheder, som blev vedtaget med FN's Generalforsamlings resolution 45158 af 18. december 1990. Men samtidig bør det overvældende flertal af indvandrede arbejdstagere, som ikke har opholdstilladelse, men som betaler skat og socialforsikringsbidrag i deres værtsland, automatisk legaliseres. Vi håber også, at man tager højde for, at det overvældende flertal af indvandrerne er tredjelandsborgere, som emigrerer til EU-lande for at komme væk fra den ekstreme fattigdom i deres oprindelsesland, og som derfor bør behandles som ofre og ikke som potentielle forbrydere. Endelig er jeg ked af, at Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater forsøger at bruge Moraes-betænkningen til at sætte spørgsmålstegn ved etablerede politiske rettigheder, især indvandreres ret til at stemme ved lokale valg til Europa-Parlamentet. Indvandrere må ikke betragtes som engangsarbejdstagere, som kan smides ud efter brug. Indvandrere, og særligt kvinderne, bør have ret til modtagelsesbetingelser, som respekterer menneskerettighederne, grundlæggende frihedsrettigheder og lige økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder. 
Lambert (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil også gerne takke ordføreren for den meget dybdegående betænkning, der dækker et meget stort område. En del af de problemer, som vi oplever i EU, er, at visse medlemsstater nu oplever større migration end indvandring, og at andre lande må se i øjnene, at de har gjort et elendigt stykke arbejde med at udnytte talenter og kvalifikationer hos mange langtidsmigranter og især de andengenerations- og tredjegenerationsindvandrere, der nu er i nogle lande.
I den ideelle verden bør migration være et spørgsmål om fri vilje, ikke tvunget af omstændighederne. Derfor bifalder vi erkendelsen i betænkningen af behovet for at begrænse årsagerne til tvungen migration. Om personer efter eget valg ønsker at komme og hjælpe os med vores manglende arbejdskraft og vores demografiske problemer vil afhænge af den velkomst og behandling, som de modtager her under deres ophold. Jeg bifalder hr. Pérez Álvarez' henvisning til chartret om grundlæggende rettigheder og den positive holdning, som mange andre talere har givet udtryk for i dag.
Der er en række spørgsmål, især vedrørende arbejdsmarkedet og forskelsbehandling, der er en faktor i ønsket om at komme og arbejde i EU. Direktiverne baseret på artikel 13, som behandler den racisme og diskrimination, som mange migranter, der kommer for at arbejde, oplever, er uhyre vigtige, ligesom de spørgsmål, der er forbundet med adgang til markedet og samme løn og arbejdsbetingelser - frem for udnyttelse af migranter som billig arbejdskraft.
I en lang række lande er det kendt, at bestemte industrier i høj grad benytter migranter, hvis status ofte er tvivlsom, som arbejdskraft. Vi skal være meget påpasselige med, at vores økonomi ikke fremmer dårlig arbejdspraksis og handel med arbejdstagere.
Hvad angår spørgsmålet om medborgerskab kan vi fuldt ud tilslutte os betænkningen. Vi støtter den nuværende tekst, herunder stemmerettigheder. Erfaringen fra Det Forenede Kongerige, f.eks., viser, at en række af vores lokale myndigheder har stor fordel af repræsentationen af førstegenerationsindvandrere. 
Crowley (UEN ).
   - Hr. formand, jeg vil tilslutte mig mine kolleger i lykønskningen af hr. Moraes. Han har udvist dygtige diplomatiske evner og takt i håndteringen af et meget kontroversielt spørgsmål og fundet et fælles ståsted med enighed mellem medlemmerne af de forskellige politiske grupper inden for Parlamentet i bestræbelserne på at nå disse fælles mål.
Det er vigtigt, at han understregede, at spørgsmålet ligger inden for medlemsstaternes kompetenceområde, og at det er gennem samarbejde og koordination frem for retning og håndhævelse af individuel lovgivning, at man opnår de bedste resultater. Vi står over for en fælles udfordring med henblik på, hvordan vi bedst kan forvalte migrationsstrømme og integrationspolitikker.
EU står over for den største udvidelse nogensinde, når vi tager imod 10 nye lande og sikrer, at EU fortsat kan være til gavn for Central- og Østeuropa. De har længe lidt på grund af manglende muligheder, manglende økonomisk udvikling og manglende politisk frihed og styrke. Vi understreger også Lissabon-processen, som det irske formandskab nævnte i dag, og som handler om at Europa skal fungere for at sikre, at de mennesker, der får arbejde, modtager en ordentlig løn og beskyttelse i det pågældende arbejde.
Det bringer os videre til det spørgsmål, som mange medlemmer allerede har drøftet i dag, og det er, hvordan vi bedst kan sikre, at de mennesker, der ønsker at indvandre til EU, modtager beskyttelse og muligheder for at drage fordel af den økonomiske vækst, der er til stede. 
Det er ikke en umiddelbar proces og kan ikke alt sammen ske på én gang. Der er i øjeblikket ved at ske demografiske ændringer i EU, der kræver at vi tager imod mennesker fra andre lande. Idéen om styret migration er et vigtigt tiltag i forbindelse med de demografiske og økonomiske ændringer, som finder sted. Kun gennem samarbejde og koordination med tredjelandene - og det glæder mig, at ordføreren har medtaget mit ændringsforslag herom - kan vi sikre, at det ikke kun er de mest veluddannede, der udvælges fra disse tredjelande, og at der ikke er tale om forskerflugt, og at der også er fordele for EU.
Trods nogle medlemmers udtalelser i Parlamentet i dag er der ikke tale om den åbne dørs politik. Vi har oplevet, at der er problemer med racisme, når der er mangel på kontrol, og når der er mangel på beslutningsdygtighed inden for medlemsstaterne. Mange frygter ændringer i stort omfang.
Med hensyn til spørgsmålene om kvinder, især beskyttelse af ulovlig handel med kvinder, har vi alle et ansvar for at bekæmpe alle den slags handlinger. Hver gang der sker ulovlig udnyttelse af arbejdende indvandrere, skal det bekæmpes og fremhæves, og de pågældende overtrædere skal udpeges og vanæres for de negative virkninger, som disse handlinger har.
Jeg vil slutte af med at nævne, at vi i aften skal drøfte jobskabelse i tjenesteydelsessektoren, der er forbundet med spørgsmålet om beskyttelse af mennesker. 
Blokland (EDD ).
   - Hr. formand, som søn af indvandrere er jeg særlig opmærksom på, at de forskellige facetter af indvandringen skal have stor opmærksomhed. Det gælder både de problemer, der er blevet fremhævet, og de muligheder, som den indebærer.
Som helhed kan jeg støtte Moraes-betænkningen. Jeg vil imidlertid gerne pege på forbindelsen mellem de tre centrale emner, som ordføreren nævner i første betragtning, nemlig behovet for indvandring til EU, forbedring af integrationen og samarbejde med oprindelseslandene.
Først og fremmest mener jeg ikke, at der er behov for indvandring til EU som følge af befolkningens aldring. Så længe der stadig er arbejdskraftreserver i EU, kan rekruttering af indvandret arbejdskraft ikke være en løsning.
Jeg vil også gerne komme med en kommentar til det andet spørgsmål. Det er sandt, at vi må forbedre integrationen. I Nederlandene foregår der en livlig debat om dette spørgsmål. Men som ordføreren så rigtigt siger, hænger integrationen sammen med en lang række interne faktorer. Det gælder f.eks. den sociale kontekst, uddannelse og beherskelse af sproget. Netop på grund af denne iagttagelse kan en europæisk politik ikke være effektiv, og indvandring af arbejdskraft og integration bør være en national prioritet.
Paragraf 28 kræver opmærksomhed om de problemer, der kan findes inden for den generelle og den reproduktive sundhed. Jeg anerkender, at der er behov for dette. Men jeg må også understrege, at det er udelukket at fremme abort. Jeg vil også gerne høre, hvad ordføreren sigter til med dette afsnit. Jeg mener heller ikke, at en udvidelse af familiebegrebet i denne forbindelse bidrager til at fremme integrationen. Det ville forstærke integrationsproblemet i stedet for at løse det. Disse kommentarer mindsker imidlertid ikke behovet for samarbejde med oprindelseslandene eller for samtaler mellem EU's medlemsstater. Der er et klart behov for at forbedre indvandrernes situation og deres position på arbejdsmarkedet. 
Claeys, Philip (NI ).
   - Hr. formand, i den betænkning, som vi nu diskuterer, opremses en række utopiske forestillinger, der som alle utopiske forestillinger vil vise sig ikke at virke i praksis. For det første er migrationsstrømme ikke en uundgåelig realitet, som ordføreren siger. Bare fordi han og hans politiske allierede ønsker det, er det ikke ensbetydende med, at indvandring er en uundgåelig katastrofe. Tværtimod vil medlemsstaterne indtil videre fortsat have ret til selv at bestemme, hvem der kommer ind i landet, hvornår de gør det, og på hvilke betingelser. Og at de fleste regeringer er yderst slappe med at anvende deres egen indvandrings- og integrationslovgivning, er ikke ensbetydende med, at befolkningen er enig i det. Der er f.eks. absolut ikke noget folkeligt demokratisk flertal for, at fremmede statsborgere skal have stemmeret, eller for nye indvandringsbølger, som det hævdes i betænkningen.
Efter vores mening som demokrater kan der ikke være noget galt i at stoppe op og tænke over dette og tage det med i betragtning. Når alt kommer til alt, hvilken legitimitet har et EU, som træffer beslutninger, der står i diametral modsætning til folkets vilje? Diskussionen om rettigheder uden pligter, som desværre også kommer til udtryk i denne betænkning, er passé. Den er blevet overflødiggjort, og der er akut behov for en omfattende evaluering. I Nederlandene er der f.eks. blevet nedsat en undersøgelseskommission, som skal se på den nuværende integrationspolitik, og to regeringspartier er allerede nået til den konklusion, at forkælelsespolitikken har været en fejl.
Betænkningen indeholder ikke et eneste ord om de aktuelle socioøkonomiske og sociale problemer. I Flandern er arbejdsløsheden blandt mennesker af nordafrikansk oprindelse f.eks. 4-5 gange så stor som blandt den indfødte befolkning, relativt set, og det er derfor et spørgsmål, hvem der egentlig har interesse i en ny form for indvandring. Og hvad med de indfødte mennesker, som ikke længere føler sig hjemme i deres egen by, deres egen gade, som tilfældet er? Hvad med fremgangen for islam og den bevidste uvilje mod at blive integreret? Ingen af disse ting er nævnt, og derfor er jeg bange for, at betænkningen er endnu et tilfælde af spild af tid og ressourcer. 
Smet (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne indlede med at lykønske både Kommissionen og hr. Moraes. Det er på tide, at Europa holder op med kun at fokusere på, hvordan man kan begrænse flygtningestrømmene, og begynder at udsende positive toner for en gangs skyld. Positive toner er nødvendige, for vi har allerede en hel del indvandrere i vores lande.
Den sidste taler pegede med rette på den ekstremt høje arbejdsløshed blandt indvandrere. EU-tal for 2002 viser, at arbejdsløshedskvoten blandt EU-borgere er på 7,1 %, men den er dobbelt så stor for ikke-EU-borgere, som bor i EU. nemlig næsten 16 %. Hvis jeg så ser på mit eget land, er tallet på 33,5 %. Det betyder, at en tredjedel af indvandrerne er arbejdsløse.
Når man ser på regeringen i disse lande - og her er det ikke min hensigt at gå ind i en diskussion, men jeg vil gerne nævne det, fordi den anden side ofte går ind i en diskussion - kan jeg se, at lande med en venstreorienteret regering ikke på nogen måde klarer sig bedre end lande med en højreorienteret regering. I øvrigt gælder det samme for retten til at stemme. Jeg forbløffes altid over den ideologi, som nogle mennesker fremfører her i Parlamentet, mens de i deres eget land, hvor de har regeringsmagten, ikke er i stand til at omsætte den selvsamme ideologi til politik. Retten til at stemme er ikke givet i nogen af disse lande - De kan skrive det i lige så mange memoranda og dokumenter, som De vil, men Deres regeringer ønsker ikke at give stemmeret, og det gør Deres partier heller ikke. Det er derfor meget let at komme her og tale uforpligtende for det. Jeg siger dette, fordi jeg har forsøgt på en moderat måde at sikre, at der i teksten henvises til politiske rettigheder uden at etablere en direkte forbindelse til stemmeretten. Det er åbenbart stadig ikke nok for mange, hvis lande har venstreorienterede regeringer, selv om de ikke kan få det igennem i deres egne lande.
Hvorfor taler jeg nu specifikt om beskæftigelse? Det gør jeg, fordi arbejde er det bedste middel til integration. Resten følger efter. Efter min mening er EU og vores lande i for ringe grad opmærksomme på dette. Hvis man har et job og en indkomst, kan man søge en bedre bolig og som regel få lovlig status. De lærer sproget på arbejdet og kan sende deres børn gennem uddannelsessystemet i disse lande på den normale måde. Arbejde er dermed en af de vigtigste muligheder for integration. Desværre må vi konstatere, at EU svigter i denne henseende.
Jeg støtter den løsning, der bliver foreslået for fremtiden, nemlig at vi styrer indvandringen på basis af det arbejde, vi kan tilbyde. Det indebærer naturligvis også at give de nuværende indvandrere arbejde og ikke kun geare denne styring mod fremtidige indvandrere. EU-tallene viser, at der endnu er meget at gøre på dette punkt.
Jeg vil også gerne henlede opmærksomheden på et andet punkt. Når det drejer sig om højt kvalificerede indvandrere - og her taler jeg ikke specielt om indvandrere fra afrikanske lande, men om dem fra USA f.eks. - spørger vi aldrig, om de taler vores sprog, for de ender i virksomheder, hvor kommunikationssproget er engelsk. Det er så let: Man går ud fra, at højtuddannede mennesker kender virksomhedens sprog. Vi stiller ganske mange krav til mindre veluddannede arbejdstagere - snart vil de også skulle tage eksaminer - hvilket gør tingene meget vanskelige for dem. 
Andersson (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil begynde med at gratulere både Kommissionen og ordføreren med en aldeles udmærket betænkning om et meget vigtigt emne.
I vores samfund er der uden tvivl meget fremmedhad og racisme eller i hvert fald en frygt for det, som kommer udefra. Der er en udbredt mistro. Man tror, at mennesker fra andre lande kommer og tager vores job, hvor det egentlig forholder sig helt omvendt. De mennesker, som kommer fra andre lande, har i højeste grad bidraget og fortsætter med at bidrage til vores velfærd. Jeg kan tale af egen erfaring. Jeg blev født efter krigen og voksede op i et beboelsesområde, hvor indbyggerne hovedsageligt kom fra Estland, Letland, Litauen og Finland. Ca. halvdelen af mine naboer kom som indvandrere fra andre lande. De bidrog til den svenske velfærd præcis som alle andre. Vi ville ikke have haft den velfærd, vi har i dag, hvis ikke disse mennesker sammen med os andre havde bidraget til denne velfærd.
Vi er i en anden situation i dag. Vi har dels en flygtningepolitik, dels en indvandringspolitik. Flygtningepolitikken skal vi bygge op i fællesskab, og den skal bygge på internationale konventioner. Europa skal være et fristed for mennesker, som forfølges og risikerer at blive dræbt i andre lande. Vi skal have en human flygtningepolitik, hvor vi tager et fælles ansvar.
Indvandringspolitik er noget andet. Den omhandler mennesker, som ikke risikerer at blive dræbt i deres hjemlande, men som gerne vil komme til Europa for deres egen skyld, for at få en bedre tilværelse, men også for at bidrage til vores samfund, hvilket de faktisk også gør. Det gør de allerede i dag, og behovet vil være større i fremtiden. Vi ved, hvordan den demografiske udvikling ser ud, og vi behøver tilvækst, beskæftigelse og velfærd i Europa. Vi har brug for øget beskæftigelse i fremtiden, og vi har brug for mennesker til denne beskæftigelse for at kunne klare ældreomsorgen og sygeplejen. Vi har brug for mennesker, også fra andre lande, sammen med dem, som allerede er her. Desværre er det sådan, at mennesker, som i dag kommer fra andre lande, i stor udstrækning bliver arbejdsløse, og det bør vi naturligvis gøre noget ved.
Jeg er overbevist om, at vi behøver en indvandringspolitik. Indvandrere skal integreres så hurtigt som muligt. Integrationspolitikken er vigtig, og beskæftigelse kommer med uddannelse. Dette gælder ikke mindst kvinderne, hvilket fru Dybkjær nævnte. Dette er vigtigt for kvindernes egen skyld, men også for at næste generation kan integreres i samfundet.
Lad mig også sige en ting om den sag, som har skabt en smule ballade, nemlig stemmerettighederne. Jeg har erfaring fra euroafstemningen i Sverige, hvor vi brugte de samme regler som ved lokale valg. Det vil sige, at mennesker fra andre lande fik lov til at stemme. De stemte i meget stor udstrækning. Hvis de havde måttet afgøre resultatet i den svenske afstemning, havde Sverige i dag haft euroen som valuta. De var tilhængere af euroen og var mere europæiske end de øvrige svenskere. Tænk på det. 
Ludford (ELDR ).
   - Hr. formand, jeg bifalder denne meget fine betænkning og ønsker ordføreren tillykke. Jeg må dog sige - og det er ikke ment som nogen bebrejdelse af hr. Moraes eller som et spørgsmål inden for et bestemt "område" - at det er en sørgelig kommentar til opfattelsen af definitionen af retlige og indre anliggender i EU-institutionerne - det vil sige lovhåndhævelse og strenge grænser - at det er de personer, der er beskæftiget med sociale anliggender, der skal stå i spidsen for spørgsmål om medborgerskab og ikke-diskrimination. Vi skal behandle disse menneskerettighedsspørgsmål inden for rammerne af retsvæsenet og socialpolitikken.
Fastholdelsen af kravet om stemmerettigheder for lovlige indvandrere ved lokale og europæiske valg er et nøglepunkt. Hvordan kan vi overhovedet forvente, at de bliver integreret, hvis vi nægter dem samfundsmæssig og politisk deltagelse. Det er på høje tid med en aktiv indsats, hvad angår integration. Debatten om anvendelse af det muslimske tørklæde, - eller , som franskmændene lidt forvirrende kalder det - viser, hvor akutte problemerne kan blive. Den fascinerende forskel mellem f.eks. holdningen i Frankrig og Storbritannien viser, at der ikke er en fast definition af integration. Vi skal forstå, at det ikke betyder assimilation. Integration er helt klart en dobbeltrettet indsats, hvor alle parter skal tilpasse sig et samfund, der er dynamisk, og som hele tiden ændrer sig. Det er ikke et valg. Det kræver en stor indsats, ikke blot fra indvandrerne selv - med hensyn til sprog og ligestilling - men også fra de pågældende samfund, der skal acceptere og lære af forskellene.
Endelig håber jeg at vi alle - og jeg ved, at hr. Moraes gør sit bedste - vil forsøge at overbevise vores nationale regeringer om at stoppe de populistiske og negative foranstaltninger, der kun resulterer i mediehysteri. Hvis asylansøgere f.eks. fik lov til at arbejde, ville de undgå al kritikken om, at de er samfundsnassere, som er meget uretfærdig og giver dem en dårlig start på deres eventuelle integration, hvis de får opholdstilladelse. 
Laguiller (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, lige siden det økonomiske system, som beror på lønarbejde, har vundet indpas, har indvandringen tjent til at skaffe arbejdskraft til virksomhederne i de udviklede lande. USA blev opbygget på den måde. Frankrig, Storbritannien og andre lande ville ikke have udviklet sig uden indvandrere fra koloniemperierne eller fra fattigere lande i Østeuropa.
I modsætning til slavehandelen skete disse folkevandringer frivilligt, indvandrerne var ikke lagt i lænker og modtog ikke piskeslag. Sult og fattigdom i deres oprindelsesområder fik dem til at emigrere. I det omfang denne emigration var reguleret, skete det i overensstemmelse med de kapitalistiske virksomheders interesser, altså til fordel for de førende arbejdsgivere i modtagerlandene. Den foreliggende betænkning udmærker sig med andre ord ikke ved sin originalitet. Den indeholder ganske vist forslag om effektiv integration af vor tids lønslaver, og endog positive foranstaltninger til fordel for kvinderne, men det er først og fremmest et spørgsmål om kontrol og tilpasning til arbejdsmarkedets behov.
Fornyelsen, hvad denne betænkning angår, ligger imidlertid i forslaget om midlertidig indvandring, som giver den vestlige storkapital mulighed for at udnytte en arbejdskraft, som allerede er uddannet andetsteds, og dermed udnytte denne omkostningsfrit, og skille sig af med den, så snart man ikke længere mener at have behov for den. Det er et inhumant system, for det er markedet, og ikke menneskene, der bestemmer. Denne situation vil bestå, så længe det nuværende økonomiske system består.
Arbejdstagerne kan og bør imidlertid for at beskytte deres kollektive rettigheder, hvad enten de er statsborgere eller indvandrere, nøje sikres samme rettigheder, således at arbejdsgiverne ikke kan sætte den ene op imod den anden og skabe en konkurrence, som skader alle. Det er baggrunden for, at vi kræver fuld lighed med hensyn til borgerlige og politiske rettigheder for alle, som bor og arbejder i EU, herunder ret til fri bevægelighed inden for EU og til frit at forlade og vende tilbage til EU. Og vi kræver, at alle arbejdstagere, som er såkaldte papirløse indvandrere, anerkendes. De er kun papirløse, fordi man nægter at udstede de fornødne papirer til dem.
Borghezio (NI ).
   - Hr. formand, hr. Moraes' betænkning om Kommissionens meddelelse om indvandring, integration og beskæftigelse er et eksempel på, at gode intentioner alene ikke er nok til at føre en god politik, og det har vi lært af en vis Machiavelli. I dette tilfælde går de gode intentioner ud på at nå videre med de retningslinjer for indvandring, der blev fastlagt af Det Europæiske Råd i Tampere. Betænkningen indeholder således nogle hensigtserklæringer, som så afgjort er fornuftige, f.eks. angivelsen af, at den stadig alt for store og ukontrollerede udbredelse af sort arbejde blandt illegale indvandrere er et direkte incitament til illegal indvandring.
Herefter går man dog så vidt som til ordret at hævde, at det nuværende politiske klima med hensyn til asyl og ulovlig indvandring er - der kan man bare se! - en mulig hindring for iværksættelse af et samarbejde om forvaltning af indvandrings- og integrationspolitikkerne. Dette er en klar modsigelse, der udelukkende kan forklares med et meget idelogisk syn på indvandringsproblematikken, hvilket vi har set nogle ret tydelige eksempler på i de tidligere taler. Denne opfattelse kan kun føre til udtalelser, som ikke er objektive, og som ikke har hold i virkeligheden, f.eks. teorien om, at bekæmpelsen af illegal indvandring og menneskehandel giver sig udslag i en repressiv politik over for indvandrerne. Det er snarere denne ikke-verdslige, ideologiske og misvisende opfattelse, der risikerer at forvanske de stadig klarere og mere veldefinerede målsætninger, som EU har fastlagt og forfulgt på det seneste, navnlig under det italienske formandskab.
Jeg er ikke enig i forslaget om et medborgerskab med stemmeret ved lokale valg og sågar ved valg til Europa-Parlamentet, hvor EU på en måde træder i stedet for de enkelte medlemsstater, når det gælder anerkendelsen af en af de rettigheder - nemlig retten til aktiv valgdeltagelse - som det i et ægte demokrati efter vores mening kun er folket og ikke en bureaukratisk, teknokratisk og internationalistisk supermagt, der kan beslutte. 
Hernández Mollar (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, jeg finder det vigtigt, at vi for første gang i denne valgperiode - selv om det er lidt sent - har en forhandling om migrationsfænomenet i forbindelse med to meget relevante og vigtige spørgsmål, nemlig integrationen af de indvandrere, som lovligt opholder sig i EU - og jeg understreger her, at de befinder sig lovligt i værtslandet - og deres beskæftigelsesmuligheder som centralt element i den økonomisk betingede indvandring.
Vi står over for det vigtige spørgsmål at skulle træffe afgørelse om værtsstaternes modtagelseskapacitet alt efter arbejdsmarkedets behov og dette ud fra en dobbelt synsvinkel, nemlig kvantitativt og kvalitativt. Regeringerne skal derfor hurtigst muligt præsentere nogle realistiske forslag, som så vidt muligt er tilpasset til de midlertidige eller permanente arbejdspladser, som kan dækkes via migrationsstrømmene, der i sidste ende udligner den demografiske uligevægt i EU. Dette vil være til fordel for både medlemsstaterne og indvandrernes hjemland.
Endvidere opstår problemet i dag - med de tragiske følger, som vi ser i mange tilfælde - med udviklingen af en undergrundsøkonomi i sektorer som landbrug, hjemmeservice og byggeri. Det er en økonomi, som delvist fødes af den illegale indvandring, og som forårsager umenneskelige situationer og forhold både set fra et rent arbejdsmæssigt og fra et socialt synspunkt. Dette medfører dannelse af ghettoer og samfund, som slet ikke er integreret, og som har store overlevelsesproblemer i værtslandene.
Når dette er sagt, hr. kommissær, hr. formand, kan vi arrangere seminarer og møder i en uendelighed og udbrede os om multikulturalisme og integration fra et religiøst synspunkt og om andre spørgsmål, som ikke fører til noget, medmindre vi fastsætter nogle krystalklare betingelser for lovlig og velorganiseret indvandring, der sikrer, at indvandrerne kan få et job i EU, og letter deres modtagelse og integration set fra et socialt, kulturelt og politisk synspunkt. Med andre ord, hr. formand, set fra et menneskeligt synspunkt.
I forbindelse med integrationens politiske aspekt, som har været drøftet meget i dag, mener jeg, at de øvrige politiske grupper bør være meget opmærksomme på ændringsforslag 4 fra vores gruppe. Hvordan kan vi f.eks. kræve, at indvandrere, der - formoder jeg - opholder sig lovligt i EU, får stemmeret ved valget til Europa-Parlamentet, når de af logiske og forfatningsmæssige årsager ikke har stemmeret ved bopælsstatens parlamentsvalg? De er altså ikke med til at vælge regeringen i medlemsstaterne, men er med til at vælge EU's regering.
Mine damer og herrer fra venstre, tillad mig at sige, at der er tale om et vanvittigt forslag, og at alle grupper, der støtter det, bør tænke sig grundigt om endnu en gang. Med hensyn til stemmeretsspørgsmålet, mine damer og herrer fra venstre, må der ikke være nogen plads til demagogi.
Under alle omstændigheder kan vi ikke gøre noget, hvis vi begrænser os til at ønske at løse dette problem ved kun at lægge ansvaret på EU uden at kræve, at hjemlandene samarbejder meget aktivt ved at organisere migrationsstrømmene fra deres egne lande, hvilket vil betyde, at disse lande skal råde over de nødvendige administrative strukturer til at organisere deres egne migrationsstrømme og også gøre det mere attraktivt for deres egne arbejdstagere at vende tilbage, således at vi undgår den masseflugt, der for øjeblikket sker fra visse grænselande og - ikke at forglemme - fra lande på den anden side af Atlanten som følge af økonomisk, politisk og social ustabilitet i disse lande. 
Berthu (NI ).
   - Hr. formand, Kommissionens meddelelse om indvandring, integration og beskæftigelse indledes med en lovprisning af indvandringen og efterfølges af en præsentation af foranstaltninger af enhver tænkelig art til fremme af integrationen, uden at der overhovedet stilles spørgsmålstegn ved, om alt dette er fysisk muligt, og ikke mindst ved, hvilke omkostninger det generelt vil have for vores samfund.
Det er betænkninger som den foreliggende, der er skyld i, at de europæiske landes regeringer i århundreder har ladet sig lulle i søvn og nu er ved at vågne op til en kæmpe fiasko og et umådeligt spild. Kommissionen må bære sin meget betydelige del af ansvaret herfor.
Jeg vil derfor gerne spørge, hr. kommissær, under hvilke omstændigheder denne type meddelelser, denne type dokumenter bliver til i Kommissionen. Hvem leverer tankematerialet? Høres de nationale parlamenter? Og hvem fører pennen? Er det Kommissionens kontorer, eller overlades en del af arbejdet til underleverandører, ja, jeg tør næsten ikke tænke tanken?
Det er afgørende spørgsmål, eftersom Kommissionens beføjelser snart vil blive udvidet som følge af Nice-traktaten og Amsterdam-traktaten. Det er vigtigt, at der arbejdes i åbenhed, så befolkningen ikke vildledes. 
Mann, Thomas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, inden 2030 vil arbejdsstyrken i EU falde fra 303 millioner til 280 millioner personer. Da fødselsraterne fortsat falder, mens antallet af pensionister stiger, er det sandsynligt, at vi vil se uønskede bivirkninger, ikke kun for den økonomiske vækst. Vil øget indvandring fra tredjelande hjælpe her? Det er op til medlemsstaterne at afgøre, hvilke arbejdstagere der bliver godkendt, og det er også i oprindelseslandenes interesse, som ofte mister vigtige ressourcer. En styret indvandring gør det muligt at se, hvem der kommer ind på arbejdsmarkederne. Indrejsebetingelserne skal tilnærmes med stor følsomhed på EU-plan, og det skal ske gradvist ved at gøre brug af god praksis vedrørende ansættelses- og adgangspolitikkerne, som det hedder i et af ændringsforslagene fra Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater. Her er jeg helt enig med hr. Hernández Mollar. Der er behov for dialog med arbejdsmarkedets parter og med de myndigheder, der er ansvarlige for det lokale arbejdsmarked.
Medlemsstaterne må handle i langt større enighed og langt mere beslutsomt for at tillade legal beskæftigelse og forhindre illegal beskæftigelse. Sidstnævnte tvinger nemlig mange arbejdstagere til at acceptere urimelige løn- og boligvilkår. Indvandring alene sikrer naturligvis ikke vores sociale sikringsordninger. Hvis vi f.eks. skal have en markant stigning i fødselsraterne, så skal både mødre og fædre sikres langt bedre gennem lovgivning. Samlet set skal samfundet være mere familievenligt. Arbejdstagere med højere kvalifikationer samt flere job afhænger af reformer af arbejdsmarkederne og de almene uddannelsessystemer samt erhvervsuddannelsessystemerne. Selv om vores ordfører, hr. Moraes, var villig til at finde en konsensus og inkorporerede mange af mine ændringsforslag i kompromiser, som det ser ud til at være flertal for, så tyder det på, at de nye ændringsforslag fra PPE-DE-Gruppen ikke bliver støttet af et flertal i hans egen gruppe.
Som flere har sagt, er det et centralt punkt, at hver enkelt medlemsstat selv er ansvarlig for at lave sine egne kommunalvalgsregler. Det skal fortsat være tilfældet i fremtiden. Kun EU-borgere kan stemme ved valget til Europa-Parlamentet. Lad os vogte os for særheder, som er på grænsen til at være fornærmende. Hvis der ikke er støtte til denne holdning, vil nogle af os have meget svært ved at stemme for betænkningen som helhed.
Pronk (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke ordføreren varmt. Det er almindelig praksis at gøre det under alle omstændigheder, men jeg synes, det er særligt passende i dette tilfælde.
Årsagen er, at ordføreren virkelig har forsøgt at bekymre sig særligt om indvandrernes stilling på arbejdsmarkedet. Jeg mener, det er lykkedes for ham, men desværre ikke helt, fordi andre har stillet alle mulige distraherende ændringsforslag. Jeg vil især gerne nævne ændringsforslag 13, som mere eller mindre siger, at enhver, som har betalt bare et lille beløb i skat et eller andet sted, automatisk skal have ret til opholdstilladelse. Jeg mener, det er umuligt at tale om nogen del af dette emne uden at tage som udgangspunkt, at Europa med 450 millioner indbyggere ikke kan være modtagelsescenter for 10 gange så mange mennesker, som bor uden for Europa. Det er ikke muligt, og hvis vi ikke vil indse det, bliver tingene meget vanskelige. Ordføreren har naturligvis accepteret det og taler derfor om at forvalte indvandringen. Det implicerer automatisk at gøre noget ved det, tage hånd om situationen. Det synes jeg er rigtig godt i sig selv. Hvis folk holder sig til det, er det en strålende betænkning. Jeg er imidlertid grundlæggende uenig med de medlemmer bag mig, som har sagt, at det er ren nonsens og fantasi. Det passer ikke.
De farlige fantasier finder man i den anden side af Parlamentet, hvor folk vil give rettigheder, som ikke kan opfyldes. Hvis vi ikke kan skaffe beskæftigelse, er der ingen mening i at give rettigheder. Så ville vi være som de rige i gamle dage, som havde en smuk udsigt fra deres vinduer og var ligeglade med, at de fattige måtte bo i slumkvarterer. Hvis man ønsker det, bør man sige det. De må også komme frem og sige, at vi bare skal lukke alle ind og først bagefter se på konsekvenserne. Det er det problem, vi har her i baggrunden.
Ordføreren har vist, at han er bevidst om det. Han har også vist, at han forsøger at forhindre det. Men desværre er der stadig folk i hans eget parti - og i nogle andre partier - som kopierer de gamle aristokrater, som mente, at alle blot skulle have rettigheder, men som ikke selv var indstillet på at acceptere de logiske konsekvenser af det og i stedet overlod det til andre at tage sig af disse konsekvenser. Det forværrer elendigheden, som vi kan se i USA, og det ønsker vi at undgå. Det kan der ikke være nogen diskussion om.
Hvad angår europæisk borgerskab, er reglerne for dette fastsat i traktaten, og det er meget mærkeligt at tage dette emne med her i nogle få ord. Det ville kræve en ændring af traktaten. Vi har imidlertid erklæret, at vi er enige i det, der står i forfatningen, som ikke giver mulighed for dette. Så ville det være meget mærkeligt, hvis vi bare gik hen og fastsatte regler om dette emne her i denne betænkning. 
Bastos (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær Vitorino, mine damer og herrer, den betænkning om indvandring, integration og beskæftigelse, som vi diskuterer nu, skildrer helt klart et aktuelt problemkompleks med mange facetter, som man ikke har taget fat på i EU eller i nogen af medlemsstaterne.
Amsterdam-traktaten og Det Europæiske Råd i Tampere lagde grunden til indvandringspolitikken i EU. I dag er det mere nødvendigt end nogensinde før at prioritere dette spørgsmål højt, især på grund af den markante vækst i strømmen af indvandrere til Europa i de seneste år, behovet for at opretholde Europas niveau for økonomisk udvikling i lyset af det voksende demografiske underskud, faldet i arbejdsstyrken og udvidelsen og de ændringer i indvandringsdynamikken, som dette vil medføre.
Eksempelvis vil Italien ifølge FN have behov for en årlig tilførsel på over 6.500 indvandrere pr. million indbyggere. Portugal modtager i øjeblikket 400.000 indvandrere, som udgør 8 % af den arbejdende befolkning, og vil i løbet af de næste 50 år kunne opleve et fald på 17 % i sit totale befolkningstal. Indvandrere udgør derfor en ressource for arbejdsmarkedet. Det er imidlertid ikke det eneste formål med dem. Deres rettigheder kan ikke adskilles fra grundlæggende menneskerettigheder. Hver medlemsstat må derfor i samarbejde med EU sætte grænser for indvandringsstrømmen, som svarer til behovet på deres arbejdsmarkeder og også giver et støttende, humant og integreret svar på at modtage de mennesker, som søger til os for at forbedre deres livsbetingelser.
Medlemsstaterne står derfor over for en fælles udfordring, nemlig at forbedre forvaltningen af indvandringsstrømmene ved at forbedre integrationspolitikken for nye og etablerede indvandrere i et løbende partnerskab med oprindelseslandene. Endelig mener vi med hensyn til de rettigheder, der følger med et borgerskab, og som man altid skal tage med i betragtning i denne sag, at det ville være for tidligt og formentlig at gå for vidt at give indvandrere ret til at stemme ved valg til Europa-Parlamentet. Også når det gælder lokalvalg, må hver enkelt medlemsstat fortsat have ret til at afgøre, om det vil give sine indvandrere stemmeret eller ej. 
Hermange (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil indledningsvis gerne takke vores kollega, som på udmærket vis har taget fat i de meget følsomme problemstillinger i forbindelse med indvandring og integration og har udarbejdet en i alt væsentligt tilfredsstillende betænkning. Set i lyset af de nye demografiske udfordringer, EU står over for om nogle år, fremstiller Kommissionen og ordføreren helt korrekt indvandringen som en del, men også kun en del, af svaret for Europas vedkommende.
I betragtning af de sociale og økonomiske konsekvenser, der knytter sig til befolkningens aldring, står det i dag klart, at man ved forvaltning af indvandringen utvivlsomt vil kunne undgå, at den økonomiske vækst går i stå, og borgernes livskvalitet falder. Jeg må imidlertid sætte spørgsmålstegn ved, om en sådan forvaltning af indvandringen er mulig, eftersom enhver selvsagt tragter efter nye omgivelser og højere levestandard. I øvrigt ansporer vi undertiden til sådanne strømme ved vores vedtagelser. Jeg tænker især på fru Lamberts betænkning, betænkning 1481, som udvider hele vores sociale sikringssystem til også at omfatte flygtninge og indvandrere.
Når det er sagt, skal det tilføjes, at vi har behov for visse foranstaltninger, som fremmer og forbedrer modtagelsen og integrationen af udlændinge uden at straffe modtagerlandene eller de udlændinge, som på retmæssig vis bevæger sig rundt i EU. En af forudsætningerne for en vellykket integration er indvandrernes adgang til EU's arbejdsmarked, og heri mangler der endnu meget.
Det er imidlertid efter min opfattelse overilet i forbindelse med en betænkning om beskæftigelse og indvandring at give tredjelandsstatsborgere stemmeret ved lokale valg og valg til Europa-Parlamentet. Som formanden for Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender udtalte, hvordan kan man så forestille sig, at tredjelandsstatsborgere skulle kunne stemme ved valg til Europa-Parlamentet, når de ikke inden for EU har stemmeret ved valg til de nationale lovgivende forsamlinger? Hvad angår lokale valg, har hver enkelt af EU's 15 medlemsstater i øjeblikket sin praksis i så henseende i overensstemmelse med den enkelte stats ret - hvad enten indfødsret erhverves ved blodets eller stedets bånd. Man kan ikke i øjeblikket forestille sig, at samme lovgivning skulle finde anvendelse på alle 15 medlemsstater som et resultat af en sådan forhastet vedtagelse.
Jeg vil på denne baggrund stemme for ændringsforslag 4, som konstaterer, at tredjelandsstatsborgere i nogle lande har stemmeret ved lokale valg, uden at det pålægges de øvrige medlemsstater at sikre samme ret. 
Santini (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke ordføreren, hr. Moraes, for hans imødekommenhed og samarbejdsvilje, og jeg vil også gerne takke ham på vegne af Mario Mantovani, som gerne ville have været her i dag og holde en tale, men som var nødt til at rejse til Italien på grund af et hasteanliggende.
Indvandringsdynamikkerne i EU er en del af et samlet billede, hvor der tages højde for de fordele, som den giver alle de berørte parter. Det mindede det irske formandskab også om i morges. Indvandringsstrømmene skal forvaltes således, at de både er til gavn for værtslandet og for oprindelseslandet. Forvaltningen af disse strømme kan nemlig - sådan som det allerede er blevet sagt - fremme EU's demokratiske og økonomiske udvikling. Derfor er det nødvendigt at forbedre integrationen af indvandrerne - de lovlige indvandrere - som udgør en ressource, men indvandrerbefolkningerne skal også respektere deres værtslands grundlæggende værdier. Man nævnte forslaget om at give tredjelandsstatsborgere, der opholder sig lovligt i EU, mulighed for at stemme ved lokale valg og valg til Europa-Parlamentet. Det må være klart for enhver, at et sådant spørgsmål udelukkende kan falde ind under subsidiaritetsprincippet.
Jeg vil navnlig gerne takke ordføreren for det kompromis, som man har indgået med medlemsstaternes regeringer om et kvotesystem for lovlig indrejse i deres lande - og således i EU - der kan tilbydes oprindelses- og transitlandene som et af de vigtigste forhandlings- og aftalegrundlag, når det gælder tilbagetagelse. Dette spørgsmål er meget vigtigt for at opnå en sådan form for samarbejde.
Det er under alle omstændigheder klart, at denne komplekse problematik og en planlægning af politikken for indvandringsstrømmenes forvaltning hurtigst muligt skal tages op på EU-plan. Indvandrernes rettigheder skal anerkendes, men de skal også ledsages af en politik, som regulerer indvandringsstrømmene, og som er nødt til at være streng.
Til sidst vil jeg gerne sige, at Italien har Europas andenhøjeste indvandrerantal og er det eneste land i Europa, der har en meget lang grænse mod øst og syd. Hele Europa skal tage højde for betydningen og omfanget af dette meget stærke indvandringspres og sociale pres, for selv om det egentlige problem opstår i Italien, går det straks automatisk videre til alle de andre medlemsstater. 
Coelho (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, hr. kommissær Vitorino, jeg vil gerne benytte lejligheden til at ønske Dem tillykke med fødselsdagen. Vi ser en stigning i de illegale indvandringsstrømme, som i reglen kontrolleres af kriminelle netværk, der giver vildledende informationer til potentielle indvandrere, som ender med at blive tvunget til at arbejde under betingelser, der er helt anderledes end dem, de er blevet lovet, og som endda kan omfatte fysisk og/eller psykisk misbrug og overtrædelse af deres menneskerettigheder.
Det er derfor et meget velkomment initiativ, og jeg lykønsker ordføreren hr. Moraes, fordi han giver en afbalanceret analyse af tre grundlæggende og indbyrdes forbundne emner. For det første er der forvaltningen af indvandringsstrømmene. Vi skal have en fælles indvandringspolitik med fælles betingelser og regler for indrejse og ophold for indvandrende arbejdstagere, som altid skal tage højde for hver enkelt medlemsstats faktiske behov for arbejdskraft og dens økonomiske behov. Det skal overlades til hver enkelt medlemsstat at vurdere og afgøre, om den vil øge sin arbejdsstyrke, i hvilket omfang og inden for hvilken sektor under hensyntagen til dets faktiske behov og dets evne til at modtage og integrere disse indvandrere. Vi skal bekæmpe illegale indvandringsbølger og give økonomiske indvandrere mulighed for at benytte klart definerede og gennemsigtige lovlige kanaler for at kompensere for en eventuel mangel på arbejdskraft i hver enkelt medlemsstat. Forslaget til et direktiv om indrejse for tredjelandsstatsborgere med henblik på beskæftigelse skal bidrage til at forklare potentielle indvandrere, hvordan de lovligt kan opnå ret til at bosætte sig i EU. Det skal også styrke kampen mod illegal beskæftigelse og straffe især dem, som profiterer af det.
For det andet er der spørgsmålet om at forbedre integrationen af indvandrere i EU. Der skal være en fælles model, som sikrer integrationen af tredjelandsstatsborgere i vores samfund og garanterer rettigheder og pligter med hensyn til ophold, adgang til uddannelse og beskæftigelse, og som sikrer, at de ikke diskrimineres på økonomisk, socialt eller kulturelt niveau.
Mit tredje og sidste punkt vedrører behovet for samarbejde med oprindelseslandene for at øge deres evne til at forvalte migrationen, hvilket også vil kræve, at der forhandles aftaler om hjemtagning og programmer til støtte for hjemvendelse. 
Sartori (PPE-DE ).
   - Hr. formand, også jeg vil gerne give udtryk for min tilfredshed med den opmærksomhed, som Parlamentet og Kommissionen er begyndt at rette mod et spørgsmål, der efterhånden berører alle EU-landene.
At udvandre har altid været en nødvendighed, ofte et håb og sjældent et valg. Det siger jeg som borger i et land, der selv har haft udvandringsproblemer i utroligt mange årtier. I de sidste par år har indvandringen i mange europæiske lande antaget en bitter og ofte dramatisk form. Efter min mening er det hensigtsmæssigt og nødvendigt, at de forskellige medlemsstater har en fælles holdning til dette spørgsmål, for jeg kan ikke forestille mig en positiv situation, hvis ikke den er reguleret i alle EU-landene. Jeg mener dog også, at der er tale om et af de vanskeligste spørgsmål og et af de spørgsmål, som måske i højere grad end andre skal administreres, og med administrere mener jeg, at vi skal tage spørgsmålene op om visum, beskæftigelse, sundhed, borgernes rettigheder og pligter samt borgerskabet. Efter min opfattelse bør stemmeretten - også ved lokale valg og ikke bare ved valg til Europa-Parlamentet - være en konsekvens af disse rettigheder og ikke en forudsætning for dem, sådan som man tilsyneladende har givet udtryk for i nogle af de debatter, der har været i de senere år.
Integrationsbekymringerne må ikke få os til at glemme, at det efter min mening er vores vigtigste pligt at støtte udviklingslandene på en sådan måde, at alle får mulighed for at blive boende i deres eget hjemland. Vores næstvigtigste pligt er at arbejde for indvandrernes tilbagevenden til deres hjemlande for at fremme udviklingen og væksten i deres egne lande. Først på tredjepladsen ville jeg placere nødvendigheden af, at det gamle Europa, som er svækket af det lave fødselstal og de få arbejdstagere, betragter indvandringen som en fordel for vores lande. Når det er slået fast, er det klart, at vi skal have nogle kontrolmekanismer, der gør det muligt for os at bekæmpe illegal indvandring og den manglende respekt for værtslandets regler i medlemsstaterne.
Formanden.
   - Tak, fru Sartori.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00. 

Formanden.
   - Goddag, mine damer og herrer.
Vi byder velkommen til Rådets formandskab repræsenteret ved hr. Roche. Jeg kan forsikre Dem om, at De vil have Parlamentets fulde samarbejde, og jeg håber, at De ligeledes vil samarbejde ved besvarelsen af spørgsmålene fra Europa-Parlamentets medlemmer, som lægger stor vægt på denne mulighed for at kommunikere med Rådet.
Næste punkt på dagsordenen er spørgetiden (B5-0002/2004). 
Vi behandler en række spørgsmål til Rådet. 
Formanden.
Hvilke foranstaltninger vil der blive truffet under det irske formandskab for at sikre en bedre overholdelse af EU-bestemmelserne vedrørende dyrevelfærd, og navnlig med hensyn til behandlingen af mynder? Mynder, som er avlet til hundevæddeløb i Irland, eksporteres regelmæssigt til Spanien, når deres karriere på væddeløbsbanen er slut. Der behandles de meget dårligt, og de spanske myndigheder tager stort set intet hensyn til disse dyrs velfærd. Et vist beløb af EU-midler blev indtil 2002 udbetalt til myndeavlen i Irland.
Hvilke foranstaltninger træffes der nu for at sikre velfærden for disse hunde, hvis avl delvis er finansieret af EU? Hvor mange mynder, hvis avl blev finansieret med EU-midler, er eksporteret fra Irland til Spanien og under hvilke forhold?
Roche,
    Rådet betragter dyrevelfærd som en prioritet og har allerede efter forslag fra Kommissionen vedtaget en række EU-bestemmelser på dette område, især i forbindelse med transport af dyr og anvendelse af dyr, især hunde, med henblik på forskning.
Forholdene, hvorunder hunde, f.eks. mynder, opdrættes og deltager i væddeløb i medlemsstaterne, er imidlertid ikke reguleret af fællesskabslovgivning. I henhold til protokollen om dyrebeskyttelse og dyrevelfærd, knyttet som bilag til EU-traktaten, skal medlemsstaterne i formuleringen og gennemførelsen af EU's landbrugs-, transport-, indre markeds- og forskningspolitikker tage fuldt hensyn til kravene om dyrevelfærd og samtidig overholde medlemsstaternes lovgivningsmæssige og administrative bestemmelser og skikke, navnlig med hensyn til religiøse ritualer, kulturelle traditioner og regionale skikke.
Det er derfor op til hver enkelt medlemsstat at finde en løsning på dette problem, og alt, hvad Rådet kan gøre, er at anmode de kompetente myndigheder om at bekæmpe den mishandling, som det ærede medlem beskriver. 
McKenna (Verts/ALE ).
   - Det er rart at være den første irer, der stiller det irske formandskab et spørgsmål. Jeg er netop kommet fra EU's tværpolitiske gruppe for dyrevelfærd, hvor de også håber, at spørgsmålet om dyrevelfærd tages meget alvorligt, især transport af dyr. Kommissær Byrne har udtalt, at spørgsmålet ikke er EU's ansvar og ikke reguleres under EU lovgivning.
EU-støtte har på et eller andet plan bidraget til at opdrætte mange af de mynder, der findes i Irland. Støtten er ophørt nu, men det er de enkelte medlemsstaters ansvar, som De nævnte. Den irske regering skal indføre regler om opdræt og relevant kontrol samt sikre, at ejerne af dyrene har ansvaret for dem, ikke blot i væddeløbsperioden, men i resten af hundenes levetid. I Irland betragtes størstedelen af mynder af den irske væddeløbsindustri som udbrændte efter ca. to år. De sælges derefter for et minimalt beløb til Spanien, hvor dyrene deltager i væddeløb, til de dør af udmattelse. De udsættes for den frygteligste mishandling.
Religiøse rettigheder har intet med det at gøre. Det er i virkeligheden et spørgsmål om dyrevelfærd, og den irske regering burde indføre nogle regler for at kontrollere opdræt af mynder og sikre, at de personer, der opdrætter hundene, er ansvarlige for dem i hele deres levetid. En form for identifikationsordning, f.eks. et mærkningssystem, vil gøre det meget lettere at identificere hundene.
Jeg har netop talt med nogle personer, der lige har været i Spanien. De besøgte en ulovlig væddeløbsbane, hvor de overværede et væddeløb mellem ni irske hunde. Vi må derfor tage ansvar for disse dyr, uanset om de befinder sig i Irland eller er eksporteret. 
Roche,
    Jeg takker det ærede medlem. Med hensyn til nogle af de punkter, som det ærede medlem nævnte i den sidste del af det supplerende spørgsmål, drejer det sig om forhold, der ligger inden for de nationale regeringers ansvarsområder, både i Irland og eventuelt også i Spanien. Jeg forstår fuldt ud det ærede medlems bekymring, og som hun ved, har vi drøftet problemerne. Jeg har gjort rede for Rådets holdning til dette spørgsmål, som også er emnet for et spørgsmål til Kommissionen. 
Dhaene (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, også i Nederlandene er der en gruppe mennesker, som er meget bekymrede over denne praksis, og de ønsker at sætte en stopper for den. De går så vidt som til at adoptere disse hunde og betaler 150 euro for at gøre det. I Spanien findes der et herberg som mellemstation. Rådet må imidlertid i sidste ende banke på døren hos den medlemsstat, der anklages for dette, for det er virkelig mishandling, vi taler om, det er ikke bare et spørgsmål om transporten af disse hunde. Jeg mener, at Rådet må tage stilling til dette spørgsmål og gøre det klart, at dyrs rettigheder gælder i hele EU. Disse hunde, som senere bliver kæledyr i Holland, fortjener at få en fair chance, respekt og god behandling. 
Roche,
    Det forekommer mig, at vi alle bør fokusere på, at dyr, uanset hvilket land de kommer fra, skal behandles ordentligt. Det illustrerer endnu en gang, at det mere drejer sig om et spørgsmål, som de enkelte lande skal håndtere med deres egen lovgivning, end et spørgsmål, der skal behandles af Rådet. Jeg noterer mig dog det initiativ, der er taget, som er meget værdifuldt og velkomment. 
Formanden.
Vil formandskabet i samarbejde med Kommissionen og Euratom foretage en undersøgelse af de seneste forskningsresultater fra universitetet i Dundee i Skotland og den britiske regerings udvalg
om undersøgelse af strålingsfarerne fra interne emissionskilder (Committee Examining Radiation Risks from Internal Emitters - CERRIE), hvori det antydes, at forureningen med plutonium fra Sellafield er en trussel mod folkesundheden i Storbritannien og Irland?
Roche,
    Rådet har ikke kendskab til de forskningsresultater, som det ærede medlem henviser til. Jeg kan dog tilføje og gentage, at den nukleare sikkerhed ligger Rådet meget på sinde, og at det fuldt ud støtter opnåelsen af en høj grad af nuklear sikkerhed i hele EU.
Som det ærede medlem vil vide, kan Sellafield som alle reaktorer være i drift, så længe reaktoren opfylder kravene til et højt niveau af nuklear sikkerhed. Den eksisterende fællesskabslovgivning, der omhandler sikkerheden for nukleare anlæg, er hovedsageligt baseret på kapitel 3 i afsnit II i Euratom-traktaten. Rådets direktiv 96/29/Euratom om fastsættelse af grundlæggende sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende stråling, indeholder de grundlæggende beskyttelseskrav, der skal opfyldes. 
Ahern, Nuala (Verts/ALE ).
   - Selv om jeg erkender begrænsningerne for Rådets formandskab, må jeg sige, at de fleste i Storbritannien og Irland samt hele EU vil finde den pågældende reaktion på deres bekymringer helt utilstrækkelig.
Jeg vil endnu en gang nævne, at den britiske sundhedsminister, Melanie Johnson, har afsløret, at en undersøgelse foretaget af det britiske sundhedsministerium viser, at jo tættere børn bor på Sellafield, jo højere er koncentrationen af plutonium i deres tænder. Det er et af de farligste stoffer for mennesker - og ikke blot for mennesker. Fru Johnson har udtalt, at analysen viste, at koncentrationerne faldt, jo længere man kom fra Cumbrias vestkyst og Sellafield atomkraftanlæg, og det giver mistanke om, at anlægget er kilden til forureningen med plutonium i den bredere befolkning. Dette kommer fra den britiske sundhedsminister.
Jeg vil anmode det irske formandskab om at indkalde til et særligt møde med EU-eksperter, nationale og andre eksperter for at vurdere konsekvenserne af dette. Det vil borgerne da helt klart forvente. Jeg kunne komme med en længere redegørelse af de videnskabelige data - anerkendte videnskabsmænd er involveret - men det vil jeg undlade. Jeg insisterer på et uddybende svar fra ministeren af hensyn til de involverede personer. 
Roche,
    På grundlag af vores private samtaler igennem årene vil det ærede medlem være klar over, at jeg deler mange af hendes bekymringer i denne henseende. Jeg svarer her i min kapacitet af formand for Rådet. Jeg har helt klart noteret mig det forslag, som det ærede medlem har stillet. Det er bekymrende fakta, som vi står over for. Jeg har helt klart noteret mig de pågældende anmodninger. 
Atkins (PPE-DE ).
   - Er ministeren klar over, at selv forfatterne til rapporten erkender, at niveauerne er så lave, at de ikke påvirker sundheden, at niveauerne er tusind gange lavere end niveauer for andre radioaktive stoffer, der er naturligt forekommende i tænder, at de fleste af de højeste koncentrationer blev målt over 250 mil fra Sellafield, at det er mere sandsynligt, at dette materiale er et resultat af prøvesprængninger og har været til stede på den nordlige halvkugle i årevis, at den respekterede videnskabelige og akademiske opfattelse i Nordirland - som jeg var den ansvarlige minister for i et par år - samt ministerens eget land - modsiger mange af påstandene fra de irske lobbyister imod Sellafield, og at det i sidste ende ikke er andet end politiske skræmmekampagner udtænkt for at ødelægge tusindvis af arbejdspladser i min valgkreds i det nordvestlige England og skade levebrødet for de mange samfund, der er afhængige af dette vigtige og værdifulde genbrugstiltag? 
Roche,
    Jeg er ikke sikker på, at det at kalde ægte bekymring for skræmmekampagner tjener noget formål. Som jeg har sagt fra starten, har Rådet ikke kendskab til de forskningsresultater, som det ærede medlem har henledt Parlamentets opmærksomhed på. Jeg er derfor ikke i stand til at give et mere fyldestgørende svar på det supplerende spørgsmål end på det oprindelige spørgsmål. Det eneste jeg kan sige, er, at det ikke gavner sagen at kalde ægte bekymring for skræmmekampagner. 
Wynn (PSE ).
   - Jeg vil spørge formanden, om han er enig i, at det forelagte oprindelige spørgsmål er ukorrekt i beskrivelsen af, at problemerne udgør en sundhedsfare for den britiske og irske befolkning. I den rapport, som Melanie Johnson citerede fra - og som hr. Atkins netop har kommenteret - fastslår forfatterne faktisk, at der ikke er nogen sundhedsrisiko overhovedet. Der er ingen sammenhæng med det oprindelige spørgsmål. Faktisk blev nogle af de højeste målinger foretaget 260 mil fra Sellafield og nogle af de laveste målinger foretaget 50 mil fra Sellafield.
Det kan forekomme ironisk at komme med disse kommentarer, når det i det britiske ministeriums egen rapport er fastslået, at niveauerne var tusind gange lavere end niveauerne for andre radioaktive stoffer, der er naturligt forekommende. Er formanden ikke enig i, at spørgsmålet var ukorrekt og udelukkende stillet som led i en skræmmekampagne, som sir Robert Atkins nævnte? 
Roche,
    Jeg har faktisk ikke noget at tilføje og kan kun gentage det, jeg allerede har sagt. Rådet er ikke bekendt med de pågældende resultater, og jeg kan ikke komme med nogen form for afgørelse. Jeg ønsker helt klart ikke at vurdere nøjagtigheden af et spørgsmål stillet af et medlem af Parlamentet. 
Formanden.
   - Dette er ikke en forhandling, mine damer og herrer. Der blev stillet et tillægsspørgsmål fra spørgeren, og der er to yderligere tillægsspørgsmål. Naturligvis er der forskellige meninger. De ønsker alle at få ordet, men det er ikke muligt i henhold til forretningsordenen.
Fru Ahern, til en personlig erklæring har De 15 sekunder til at svare. 
Ahern, Nuala (Verts/ALE ).
   - Der er sat spørgsmålstegn ved min argumentation. Jeg vil anmode eksperter om at vurdere sagen. Jeg påstår ikke, at jeg er ekspert på området. Kan vi venligst have en civiliseret debat i Parlamentet for en gangs skyld? Vi skal beskytte vores borgere. Det er grundlæggende det, jeg beder om. 
Formanden.
   - Hr. Fitzsimons, der kan ikke stilles mere end to tillægsspørgsmål. Jeg har tilladt dem i kronologisk rækkefølge efter det tidspunkt, hvor der blev anmodet om tilladelse til at stille dem. På næste møde kan De stille andre spørgsmål, hvis De finder det relevant. De ved, at det er Deres ret. Men i dag er der kun to medlemmer, som kan få ordet. Jeg er nødt til at overholde forretningsordenen, og jeg beder Dem om også at gøre det.
I medfør af EU-traktatens artikel 7, stk. 1, "kan (Rådet) ... fastslå, at en medlemsstat groft og vedvarende overtræder principper i artikel 6 efter at have opfordret den pågældende medlemsstats regering til at fremsætte sine bemærkninger". 
Lederen af Spaniens største oppositionsparti (PSOE) har offentligt klaget over, at den "ad hoc"-reform af straffeloven, som den spanske regering har arbejdet for ved i Senatet at fremsætte et forslag til ændring af loven om voldgift med henblik på at træffe straffeforanstaltninger, dersom det baskiske regionalstyre udskriver en folkeafstemning om reformen af Baskerlandets selvstyrestatut, og betegnet dette skridt som "upassende, forkert, uigennemtænkt, udtryk for hemmelighedskræmmeri og i strid med grundlæggende principper for lovgivningen". Izquierda Unidas koordinator har udtalt, at med denne reform "genindføres begrebet politisk forbrydelse i spansk lovgivning", som det var tilfældet under Franco-diktaturet.
Er det Rådets opfattelse, at idømmelse af fængselsstraf for en politisk høring af borgerne er i overensstemmelse med de principper om frihed, demokrati, respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende principper og retsstatsprincipperne, som er fælles for medlemsstaterne? Finder Rådet ikke, at den bedste måde til løsning af historiske konflikter som dem i Palæstina, Irland og Baskerlandet er at fremme dialog, debat og muligheden for, at borgerne kan høres, så de på fri og demokratisk vis kan træffe afgørelse, når de spørgsmål, som forelægges dem, fuldt ud er i overensstemmelse med menneskerettighederne? 
Roche,
    Som det ærede medlem ved, kommenterer Rådet ikke medierapporter, og det er heller ikke praksis for Rådet at give udtryk for synspunkter om nationale politiske forhold i medlemsstaterne. 
Ortuondo Larrea (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, i mit spørgsmål henviste jeg til de artikler i traktaten, som forpligter os alle - Rådet, Parlamentet, regeringerne, rådsformandskabet og Kommissionen - til at sikre overholdelsen af menneskerettighederne.
De ønsker ikke at svare mig, men jeg vil minde Dem om noget, som De formodentlig kender mere til end jeg. Hvis jeg ikke husker fejl, havde De i Irland, før De fik uafhængighed, en midlertidig statut, som gav anledning til en stor konflikt i Deres samfund mellem radikale og moderate. De løste situationen ved en høring af de irske borgere, altså ved en folkeafstemning.
I Baskerlandet lever vi også i en vanskelig og bekymrende situation, som skaber stor spænding og meget vold. Vi anmoder om, at borgerne kan udtale sig og træffe beslutninger, men det forhindrer den spanske regering. Den truer endda og ændrer lovgivningen med det formål at fængsle dem, der går ind for denne folkeafstemning: en høring af borgerne, som er det mest demokratiske, man kan forestille sig. 
Formanden.
   - Hr. Ortuondo, jeg minder Dem om, at det er tid til tillægsspørgsmål nu og ikke til politiske erklæringer.
Oreja Arburúa (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne supplere hr. Ortuondos spørgsmål og minde ham om, at det ikke er en afgørelse, der træffes af den spanske regering, men at det er den spanske forfatning, der forhindrer, at en enkelt selvstyrende region gennemfører en ensidig folkeafstemning, og som kræver, at alle folkeafstemninger skal udskrives af kongen efter forslag fra regeringslederen og efter godkendelse fra Kongressen.
Det er, hvad der står i vores forfatning. Jeg mener, at det spørgsmål, som hr. Ortuondo burde have stillet - selv om De sandsynligvis heller ikke ville have besvaret det - er, om en person, der ikke overholder en lov, kan straffes, hvilket er, hvad de spanske myndigheder eller i dette tilfælde reformen af den spanske straffelov siger. 
Formanden.
   - Mine damer og herrer - i dette tilfælde hr. Oreja - det er efter min mening ikke et tillægsspørgsmål, og derfor er rådsformanden ikke på nogen måder forpligtet til at besvare det, men han får ordet, hvis han ønsker at sige noget. 
Roche,
   Jeg har virkelig ikke noget at tilføje til mit svar på det oprindelige spørgsmål. Der er heller ingen af disse meningsudvekslinger, der kræver en tilføjelse. 
Formanden.
   - Hr. MacCormick, rådsformanden har svaret klart og tydeligt, og der er ikke anledning til tillægsspørgsmål. Under alle omstændigheder får De ordet. Jeg håber, De udnytter det med Deres sædvanlige visdom. 
MacCormick (Verts/ALE ).
   - Jeg vil gerne gøre hr. Roche opmærksom på - og det er en stor glæde at se ham her efter de mange meningsudvekslinger i konventet - at det spørgsmål, som hr. Ortuondo Larrea har rejst, og som vi behandler her, er et væsentligt spørgsmål. Det irske formandskab bør, ikke blot på grund af sin interesse for problemerne i Nordirland, men også af andre årsager, klarlægge sin holdning og opfordre kollegerne til at tage stilling til spørgsmålet om tilstrækkelig repræsentation af de pågældende lande. 
Formanden.
   - Hr. Ortuondo, da jeg ved, at De med stor sandsynlighed ikke vil komme med en bemærkning til forretningsordenen - jeg ved ikke, om De vil fremføre en personlig erklæring - giver jeg Dem lov til at tale i 15 sekunder og beder Dem venligst om ikke at fremprovokere flere personlige erklæringer. Vi bør ikke ødelægge spørgetiden med forhandlinger, som bør finde sted dér, hvor det er relevant, i dette tilfælde i Spanien. 
Ortuondo Larrea (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne fremføre en personlig erklæring. Hvis det, jeg nævnte, er omfattet af den spanske forfatning, hvorfor udnytter Folkepartiet, hr. Aznars regering, hemmeligt ...
Formanden.
   - Jeg beder Dem om at overføre denne forhandling til det baskiske parlament og til den spanske Kongres, men tal venligst ikke mere om dette emne her. Som De ved, ser jeg bort fra, at jeg også er valgt i Spanien, og at jeg er spanier, og som jeg altid siger, lader jeg, som om jeg er f.eks. finne eller irer. 
Formanden.
Som led i sin initiativret har Kommissionen forelagt et forslag til forordning om ændring af forordningen om det finansielle instrument for miljøet (LIFE) (KOM(2003)0402/endel).
Dette forslag vedrører hovedsagelig komitologispørgsmål, der er af begrænset eller ingen interesse for de europæiske borgere og af tvivlsom interesse for naturbevaringen, men som selvsagt åbner op for en debat om særdeles substantielle spørgsmål, som den pågældende forordning ikke giver noget svar på.
Vil Rådet under alle omstændigheder benytte revisionen af det finansielle instrument til at foretage de nødvendige ændringer, der følger af slutrapporten om finansieringen af Natura 2000-nettet fra Kommissionens arbejdsgruppe som omhandlet i artikel 8 i habitatdirektivet, hvori det konkluderes, at der er behov for et årligt budget på mellem 3.400 og 5.700 millioner EUR til forvaltningen af Natura 2000-nettet alene?
Roche,
    Kommissionen forelagde for nylig et forslag til ændring af forordning (EF) nr. 1655/2000 om det finansielle instrument for miljøet - LIFE - hovedsageligt to aspekter heraf. Første aspekt vedrører udelukkende komitologi. Det andet aspekt vedrører et forslag om forlængelse af LIFE-ordningen i yderligere to år for at dække perioden mellem udløbet af den nuværende ordning og de nye finansielle overslag for 2007 og fremover. Den 22. december 2003 afholdt Rådet en høring om dette andet aspekt og mulighederne for finansiering af EU's miljøpolitik fra 2007 og fremover. Derudover vedtog Rådet konklusioner om biodiversitet, hvori den så frem til fremlæggelsen af Kommissionens kommende meddelelse om finansiering af Natura 2000. Når meddelelsen offentliggøres, vil der være et bedre grundlag for drøftelser af dette vigtige emne. 
Casaca (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke det irske formandskab for at have forsøgt at besvare mit spørgsmål så klart. Jeg må imidlertid insistere på et spørgsmål, som jeg mener er afgørende. Jeg vil gerne vide, om Rådet vil tage behørig højde for konklusionerne fra den arbejdsgruppe, som Kommissionen selv har nedsat, og som sagde, at udgifterne til at drive Natura-netværket ville overstige 3,4 milliarder euro årligt. Jeg vil også gerne vide, om Rådet mener, at vores finansielle overslag vil opfylde de løfter, som EU's institutioner har givet? Det er det helt specifikke spørgsmål, som jeg gerne vil bede Rådet belyse. 
Roche,
    Det ærede medlem har rejst det grundlæggende spørgsmål om, hvorvidt et årligt budget på 3,4 millioner eller 5,7 millioner euro vil være tilstrækkeligt. Det er hovedspørgsmålet.
Den største indsats til dato med hensyn til Natura 2000-nettet, habitat- og fugledirektiverne har været rettet imod den indledende udpegelse af områder, den rent mekaniske del. Det er meget vanskeligt på dette tidlige tidspunkt at forudsige de sandsynlige omkostninger forbundet med bevaring af disse områder i de kommende år.
Jeg forstår, at Kommissionen har undersøgt spørgsmålet yderligere under forberedelsen af sin meddelelse om finansiering af Natura 2000.
For at opsummere har arbejdet været fokuseret på udpegelsen af områder. Indtil den pågældende arbejdsfase er gennemført, er det vanskeligt at beregne de samlede omkostninger, men jeg vil ikke desto mindre komplimentere og takke det ærede medlem for at rejse spørgsmålet. 
Formanden.
   - Da spørgeren ikke er til stede, bortfalder spørgsmål nr. 5.
Hvilke foranstaltninger mener Rådet, at der kan iværksættes gennem den fælles holdning - i lyset af den voksende krise i Zimbabwe - for at sende et klart og utvetydigt signal til præsident Mugabe?
Roche,
    I overensstemmelse med den fælles holdning vedrørende de begrænsende foranstaltninger over for Zimbabwe har Rådet holdt øje med situationen i Zimbabwe. Den 28. november 2003 afgav formandskabet på EU's vegne en erklæring om den nuværende situation i Zimbabwe, hvor der blev udtrykt bekymring om den spændte atmosfære i Zimbabwe, og hvor regeringen blev opfordret til at respektere de internationalt garanterede rettigheder over for befolkningen i Zimbabwe.
Spørgsmålet om Zimbabwe blev rejst i dialogen mellem EU og Afrika under mødet med ministertrojkaen i Rom den 10. november 2003, hvor EU endnu en gang bekræftede sin vilje til at indlede en dialog med regeringen i Harare på grundlag af etablerede benchmarks. Samme budskab blev sendt direkte til Zimbabwe og andre SADC-lande under mødet mellem højtstående tjenestemænd fra EU og SADC-landene i Bruxelles, som blev afholdt den 12. og 13. november 2003, og igen senere til Sydafrika under det politiske dialogmøde i Pretoria den 8. december 2003.
Den fælles holdning som vedtaget den 18. februar 2002 udtrykker Rådets alvorlige bekymring om situationen i Zimbabwe, især den nylige optrapning af vold og undertrykkelse af politiske modstandere og overgreb imod den uafhængige presse.
Under gennemgangen i 2003 blev det i den fælles holdning bemærket, at situationen i Zimbabwe var yderligere forværret, og der forekommer stadig alvorlige krænkelser af menneskerettighederne og ytringsfriheden og friheden til at samles i fredelige forsamlinger.
Som allerede bemærket har EU været meget bekymret over forværringen af situationen i Zimbabwe siden da. Den fælles holdning skal gennemgås den 18. februar 2004. I denne sammenhæng er det indledende arbejde om henstillinger, som skal forelægges Rådet, indledt inden for de relevante afdelinger. Disse henstillinger vil blive forelagt Rådet til drøftelse på det pågældende tidspunkt. 
Kinnock, Glenys (PSE ).
   - Jeg vil gerne takke rådsformanden for hans svar. Jeg er bekendt med og bifalder det irske formandskabs stærke holdning til situationen i Zimbabwe.
Mit spørgsmål omhandler fornyelsen af den fælles holdning. Forudser formandskabet nogle vanskeligheder i forbindelse med at sikre fornyelsen af de eksisterende sanktioner over for Zimbabwe? Har jeg ret, når jeg mener, at der er medlemsstater - og én i særdeleshed - der har problemer med den fornyelse, som formandskabet og andre i Rådet ønsker at gennemføre? Jeg vil bede Dem om at gøre rede for, om det er sandsynligt, at alle medlemsstaterne tilslutter sig fornyelsen.
Jeg vil dernæst spørge, om Rådet vil finde det relevant på nuværende tidspunkt at presse på for at udvide listen over registrerede personer - en liste over personer, som er sanktionerede og ikke kan få udstedt visa - til at omfatte familiemedlemmer, personer, der er døde eller har skiftet embede osv.? Efter min egen og Parlamentets opfattelse - det er medtaget i vores beslutning om emnet - skal listen udvides og gennemgås. Jeg vil meget gerne høre Deres mening herom. Det er af stor betydning for Europa-Parlamentet, og jeg ser frem til Deres svar. 
Roche,
    Mine kolleger og jeg bifalder fru Kinnocks vedvarende store interesse i det pågældende spørgsmål. Spørgsmålet drøftes stadig, og det er for tidligt at sige noget om resultatet af drøftelserne. Der vil dog være en gennemgang og en eventuel udvidelse af listen. 
Moraes (PSE ).
   - Jeg vil gerne stille et meget kort supplerende spørgsmål til fru Kinnocks spørgsmål. Et aspekt af hendes kampagne - der i stigende grad påvirker medlemsstaterne, herunder Det Forenede Kongerige og muligvis også Irland - er, at et stigende antal flygtninge og asylansøgere kommer til EU på grund af den optrappede vold. Hvad er det irske formandskabs holdning til det i lyset af det stigende antal og i lyset af, at de pågældende personer helt klart har gode grunde til at ansøge om asyl og er i store vanskeligheder, men også ankommer i store antal? Har det nye formandskab en holdning til dette, til optrapningen af vold og den uundgåelige stigning i antallet af flygtninge og asylansøgere fra Zimbabwe til EU-medlemsstaterne? 
Roche,
    Det direkte svar på spørgsmålet er ja, formandskabet er naturligvis klar over, at enhver form for vold eller aktion over for civilbefolkningen uundgåeligt fører til en uddrivelse af befolkningen. Vi er også bevidste om og bekymrede over virkningen af sanktionerne på befolkningen.
Med hensyn til de mere specifikke punkter vil jeg henvise til mit tidligere svar henvendt direkte til fru Kinnock: Hvad gør vi nu? Næste trin er stadig under overvejelse, og jeg kan ikke sige mere om udfaldet, end jeg allerede har gjort. 
Formanden.
   - Jeg ser, at medlemmerne har stor tillid til deres egen hastighed med hensyn til at nå elevatorerne, og dette kan medføre et sammenbrud, hvis vi anvender forretningsordenen. Hvis nogen lytter til mig på deres kontor, beder jeg dem komme ned i salen, for der var et tidspunkt, hvor ingen af de spørgere, der skulle stille spørgsmål, var til stede.
Den 9. december 2003 nåede Syrien og EU til enighed om en associeringsaftale mellem Syrien og EU efter den model for associeringsaftaler, der er fulgt med de øvrige partnerlande i Middelhavsområdet. Den indeholder således et politisk kapitel, et økonomisk-finansielt og et socialt og kulturelt kapitel.
Hvordan bedømmer Rådet i denne forbindelse udsigterne for aftalen for de to parters vedkommende? Mener det, at underskrivelsen af aftalen i den nærmeste fremtid bidrager til den regionale udvikling, skabelse af et positivt forhandlingsklima i den israelsk-arabiske strid og en demokratisering af Syrien?
Hvorledes stiller Rådet sig til USA's diametralt modsatte holdning, der førte til, at Kongressen og præsident Bush (få dage før enigheden om aftalen) vedtog en lov, der indeholder økonomiske og diplomatiske sanktioner og begrænsninger over for Syrien, og tilslutter Rådet sig de begrundelser, som USA anfører for denne politik over for Syrien?
Roche,
    Rådet bekræfter over for det ærede medlem, at Europa-Kommissionen og Syrien den 9. december 2003 indgik en rent teknisk aftale om alle de resterende spørgsmål i forhandlingerne om associeringsaftalen mellem Europa og Middelhavslandene. Når aftalen træder i kraft, erstatter den den eksisterende samarbejdsaftale fra 1977, der som led i den globale middelhavsindsats i øjeblikket forbinder de to sider. Punkterne i den nye aftale skal nu være politisk godkendt af begge sider og bane vejen for ratificering af begge sider.
Rådet understreger, at udkastet til aftalen rent politisk vil skabe rammerne for indledning af en regulær politisk dialog om internationale spørgsmål og fælles interesser for at opnå en fælles forståelse og tilnærmelse af synspunkter. Udkastet omfatter især vigtige bestemmelser om respekt for de demokratiske principper om grundlæggende rettigheder som fastsat i den universelle menneskerettighedserklæring, samarbejde om bekæmpelse af spredningen af masseødelæggelsesvåben og fremføringsmidler hertil i tråd med konklusionerne på Rådets (eksterne forbindelser) møde i november 2003, samt udveksling af oplysninger og fælles bestræbelser på at forebygge og bekæmpe terrorisme, herunder gennemførelsen af de relevante FN-resolutioner.
Med hensyn til det andet punkt i det ærede medlems spørgsmål om fredsprocessen i Mellemøsten generelt henleder Rådet det ærede medlems opmærksomhed på formandskabets konklusioner fra Det Europæiske Råds møde i Bruxelles den 12. december 2003. I punkt 61 blev det på Det Europæiske Råds møde gentaget, at en omfattende fredsaftale også skal inkludere Syrien og naturligvis Libanon.
Endelig var der et tredje punkt i spørgsmålet. Rådet har ikke kommenteret USA's holdning til dette emne og har heller ikke i sinde at gøre det på nuværende tidspunkt. 
Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE ).
   - Tak for Deres svar, hr. formand. Jeg føler ikke, at jeg kan insistere på, at De svarer på den del, som De klart gav udtryk for, at De ikke ville kommentere, selv om jeg ikke mener, at en åben dialog, der afslører både de punkter, hvor man har fælles holdninger, og de punkter, hvor EU og USA har forskellige holdninger, er negativ, men positiv, så vi er bevidste om situationen og vores fælles indsats.
Måske kan De sige noget mere konkret om, hvordan denne aftale med Syrien, som forhåbentlig bliver undertegnet og ført ud i livet, konkret tjener EU's politiske og økonomiske interesser i området? Hvad er Syriens særlige rolle og position, og hvilken vægt har landet i Barcelona-processen? Har det noget at gøre med Libanon og med EU's målsætninger via aftalen med Libanon?
Roche,
    Jeg takker det ærede medlem. Jeg er enig med hende i, at der ikke er nogen grund til at drage negative sammenligninger mellem vores indsats og f.eks. USA's indsats.
Det er en meget fin aftale, og jeg er sikker på, at det ærede medlem har haft lejlighed til at læse den. Lad os gennemgå målsætningerne, som er at skabe det rette grundlag for politisk dialog, skabe betingelser for progressiv liberalisme i handel med varer, tjenesteydelser og kapital, øge velstanden og den økonomiske og sociale udvikling i Syrien og fremme samarbejdet inden for rammerne af Europa og landene i Middelhavsområdet og endelig at fremme samarbejdet inden for økonomiske, sociale, kulturelle og økonomiske områder. Formålet med aftalen er en tydelig understregning af den europæiske etik, den europæiske opfattelse af vejen frem. Det er en meget positiv udvikling og bestemt en udvikling, som det irske formandskab bifalder og ønsker at fremme.
Der er ingen grund til at drage negative sammenligninger med andre - f.eks. USA's indsats. Vi har en dialog med USA på mange planer, herunder på højeste plan. Spørgsmålet om Mellemøsten, spørgsmålet om hele regionen og fred i regionen er naturligvis en vigtig del af denne dialog. Spørgsmålet om Syriens rolle i fredsprocessen vil indgå i dialogen.
Jeg vil endnu en gang takke medlemmerne for et meget dybdegående spørgsmål, der giver mulighed for at afdække en lang række vigtige områder. 
Tannock (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne gå lidt videre. De henviste kort til spørgsmålet om masseødelæggelsesvåben, som præsident Assad temmelig overraskende indrømmede at være i besiddelse af den 6. januar 2004. Kan De fortælle, hvilket mandat De vil give Kommissionen til at inkorporere bestemmelser, der er specifikt fremtrædende og relevante for spørgsmålet om Syriens biologiske og kemiske våbenlager, og om Syrien inden for rammerne af disse bestemmelser vil blive opfordret til effektivt at udrydde disse våben og undgå enhver spredning af sådanne farlige våben? 
Roche,
    De præcise detaljer skal overvejes af Rådet, men der er en specifik henvisning til bekæmpelse af spredningen af masseødelæggelsesvåben og fremføringsmidler hertil. Det er i overensstemmelse med de beslutninger, der blev truffet på Rådets (eksterne forbindelser) møde i november 2003. Jeg kan forsikre Dem om, at formandskabet og Rådet har taget højde for de positive forhold i denne aftale vedrørende regionen og vedrørende masseødelæggelsesvåben generelt. 
Purvis (PPE-DE ).
   - Det er interessant, at De nævner, at De indgår hemmelige aftaler eller drøfter håndteringen af Syrien med USA, idet EU's og USA's politik er meget forskellige. Er det en form for indsats af "de gode og de onde" over for Syrien?
Jeg vil især gerne stille et spørgsmål om Libanon. Syrien er i besiddelse af store dele af nabolandet Libanon. Hvilken holdning har De med hensyn til videreførelse af denne aftale? 
Roche,
    Jeg vil gerne tage afstand fra ordene "hemmelige aftaler". Vi har en dialog med USA, der er helt relevant. Spørgsmål om Libanon og Syrien vil naturligvis indgå i dialogen. Der er bestemt ikke tale om "de gode og de onde". Europa har sin opfattelse af, hvordan situationen skal håndteres, og USA har sin opfattelse af situationen. Disse opfattelser fremkommer via vores forskellige baggrunde. Det, jeg forsøger at sige om aftalen, er, at det er et meget positivt udtryk for EU's indsats i denne sag. 
Formanden.
Det afgående italienske rådsformandskab henstillede til Gruppen vedrørende Narkotika og Organiseret Kriminalitet, at der stationeredes politi fra medlemsstaterne i Albanien. Som Rådet utvivlsomt ved, er albanske bander i stigende grad involveret i lokal dyrkning af cannabis og indsmugling af dette stof i Unionen, men de er tillige i færd med at blive impliceret i handelen med hårde stoffer såsom heroin og kokain, som produceres uden for Albanien.
Er der allerede stationeret politi fra medlemsstaterne i Albanien? Hvornår vil et sådant politi i benægtende fald nå frem? Hvem har kommandoen over dette politi?
Roche,
    Rådet er fortsat bekymret over spørgsmålet om organiseret kriminalitet og narkotikahandel i Albanien. I konklusionerne på Rådets (eksterne forbindelser) møde den 9. december 2003 udtrykte Rådet bekymring over den langsomme reformproces i Albanien og opfordrede stærkt den albanske regering til at intensivere sin indsats, især hvad angår bekæmpelsen af organiseret kriminalitet. Assistance til den albanske regering i bekæmpelsen af narkotikahandel har været en integreret del af EU's indsats i bekæmpelsen af organiseret kriminalitet i Albanien. Politistyrker og -eksperter fra EU har hele tiden været til stede i Albanien, især efter krisen i 1997, for at hjælpe den albanske regering på forskellige måder, herunder via specifikke operationer, med at opbygge kapaciteten og bekæmpe organiseret kriminalitet, herunder fremstilling af og handel med narkotika.
Med hensyn til narkotika blev der under det græske og italienske formandskab i 2003 taget store initiativer til at øge indsatsen for at bekæmpe handel med narkotika i Balkan-området generelt og Albanien især. I juni 2003 blev der indgået aftale mellem EU og landene på Vestbalkan. En stor del af denne plan fokuserer på bekæmpelsen af handel med narkotika. Der blev afholdt et meget frugtbart opfølgningsmøde den 2. december 2003 i Bruxelles. Med hensyn til Balkan i særdeleshed vedtog Rådet i november 2003 en beslutning om stationering af forbindelsesofficerer med særlig ekspertise inden for narkotika i Albanien. I henhold til beslutningen skal der oprettes en koordinationsmekanisme blandt forbindelsesofficererne for at sikre en konstant udveksling af oplysninger om narkorelaterede aktiviteter og fremme af fælles forståelse.
På et mere generelt plan blev der afholdt et møde mellem EU-medlemsstaternes ministre og ministrene fra landene på Vestbalkan den 27. november 2003 i forbindelse med Rådets (retlige og indre anliggender) møde. De fælles konklusioner fra det pågældende møde understregede behovet for at øge kapaciteten for håndhævelse af lovgivning på Vestbalkan.
Hvad angår det generelle spørgsmål om Vestbalkan vil det irske formandskab gøre alt, hvad det kan for at hjælpe regeringerne i det pågældende område - som står over for store udfordringer - og involvere dem så meget som overhovedet muligt. 
Newton Dunn (ELDR ).
   - Mange tak for dette fyldestgørende, nyttige og informative svar. Jeg vil gerne tilføje min tak til det irske formandskab for måden at håndtere dette vanskelige spørgsmål på. Jeg deltog i en konference om organiseret kriminalitet i Dublin før jul, konferencen var fremragende, og irerne viste perfekt lederskab. Jeg takker for det store initiativ, de udviser.
Er der en kommandovej for de forbindelsesofficerer fra EU, der skal stationeres i Albanien? Hvem rapporterer de til? Rapporterer de til deres egne nationale regeringer? Rapporterer de til Europol i Haag? Hvem har ansvaret? Hvordan er det organiseret? Det store problem med politiet - som De ved bedre end jeg - er, at de forskellige lande ikke er meget for at samarbejde. De prøver alle at beholde deres oplysninger for sig selv. Vi har brug for mere koordination og samarbejde, selv mellem EU's politistyrker. Kan De love, at det vil lykkes? Hvem har ansvaret? Hvem har forbindelse med hvem? 
Roche,
    Med hensyn til forbindelsesofficererne er jeg enig med det ærede medlem i, at det er formålsløst at stationere officerer, uden at der er en form for koordination og helt klart også en udveksling af oplysninger på et meget grundlæggende niveau. Jeg henviser til mit tidligere svar, hvor jeg udtalte, at der ifølge beslutningen skal oprettes en koordinationsmekanisme blandt forbindelsesofficererne for at sikre en konstant udveksling af oplysninger.
Det punkt, som det ærede medlem nævner, er helt korrekt. Det er formålsløst med en stationering af forbindelsesofficerer, hvis der ikke er nogen udveksling af oplysninger. Det er en ny start. Vi står foran at skulle oprette denne koordinationsmekanisme. Jeg er sikker på, at det ærede medlems observationer vil være gavnlige i denne henseende. 
Formanden.
Kan formanden oplyse, hvorledes hans formandskabsprogram understøttes af de flerårige strategiske programmer, der for nylig opnåedes enighed om?
Roche,
    Rådet minder om, at Det Europæiske Råd af 12. og 13. december 2003, sådan som det var planlagt i formandskabets konklusioner fra Det Europæiske Råd i Sevilla den 21. og 22. juni 2002, vedtog det første flerårige strategiske program for de tre kommende år. Dette program dækker perioden 2004-2006. Det er blevet forberedt af de seks formandskaber i fællesskab - Irland, Nederlandene, Luxembourg, Det Forenede Kongerige, Østrig og Finland - som på skift vil påtage sig ledelsen af Rådet i denne periode.
De har i fællesskab ansvaret for at sikre, at Rådet effektivt og til tiden lever op til de prioriteringer indtil 2006, som der er enighed om. Formandskabet fandt, at det flerårige strategiske program, der for nylig er blevet enighed om, var et meget nyttigt grundlag for forberedelsen af både det årlige arbejdsprogram og programmet for det irske formandskab.
Formandskabet finder det i stigende grad vigtigt, at der anlægges et længere perspektiv på Rådets arbejde ud over perioden på et halvt år for hvert formandskab. I denne forbindelse er det flerårige strategiske program og det årlige arbejdsprogram væsentlige redskaber til styring af forberedelsen af formandskabets program. Det er et nyt initiativ, og det er meget værdifuldt og velkomment. Det giver et mere struktureret grundlag for de aktuelle forbindelser mellem Fællesskabet og resten af verden. 
Howitt (PSE ).
   - Jeg er enig i, hvad rådsformanden har sagt om værdien af disse redskaber, og vil gerne give udtryk for min påskønnelse af det irske formandskabs program i denne forbindelse. Men når han siger, at det er et nyttigt grundlag, vil det være oplysende for os alle at få at vide, hvad det indebærer i praksis. Eller er det bare endnu en gang bureaukrati uden noget reelt formål, som ikke gør nogen reel forskel? Hvad er det i det irske formandskabs program, der er anderledes på grund af det flerårige program fra de seks formandskaber i forening? Har der været et område, der er blevet vægtet i særlig grad og på en måde, som det måske ellers ikke ville være sket?
I forbindelse med Irland kunne jeg f.eks. godt lide at vide - da det er et neutralt land, som ikke er medlem af NATO - om fremskridtene omkring sikkerhedsstrategien, den planlagte intervention i Bosnien-Hercegovina og Forsvarskapacitetsagenturet er områder, som De vil lægge ekstra vægt på. Jeg ville virkelig gerne høre Deres opfattelse af disse ting. 
Roche,
    Det ærede medlem vil forstå, at det virkelig er første gang, vi har været i gang med denne proces, og det vil tage lidt tid, før den finder sit rette leje. Ikke desto mindre er et flerårigt program klart logisk og bedre end det, der gik forud for det. Det er meget nyttigt for nye formandskaber at have en rolle at spille, så de kan samle alle trådene.
Jeg kan ikke være mere præcis end at sige, at det flerårige strategiske program er nyttigt. Det vil bestemt give os en langt stærkere ramme og en bedre tidshorisont. Det vil betyde, at man med større rimelighed kan forvente, at programmerne vil være helt gennemarbejdede. I alle disse henseender - og jeg formoder, det er det, det ærede medlem tænker på - er dette klart en langt bedre tilgang end det, man havde tidligere. 
Formanden.
Hvad agter Rådet at foretage sig for at finde en fælles politisk holdning til direktivet om vikaransatte i betragtning af denne retsakts betydning for fremskridt med Lissabon-dagsordenen?
Roche,
    Rådet opfordrer det ærede medlem til at se på de svar, der allerede er givet på et spørgsmål fra Claude Moraes i juli 2003 og et spørgsmål rejst af Dem i november sidste år om samme emne, hvor Rådet bekræftede, at det går ind for at nå en fælles politisk holdning til denne komplicerede og politisk følsomme sag.
I første halvdel af 2003 samlede formandskabet en omfattende kompromispakke, der dækkede de vigtigste udestående spørgsmål, som blev drøftet af Rådet ved et offentligt møde den 3. juni 2003. Men den foreslåede løsning er ikke acceptabel for alle delegationer. I andet halvår blev der holdt forskellige drøftelser på højt niveau, men da der ikke forelå nye elementer, der gjorde det muligt at løse op for situationen, blev sagen ikke drøftet ved Rådets møde den 1. december 2003, som man oprindelig havde forudset og håbet.
Som det ærede medlem ved - for det ærede medlem har rejst dette spørgsmål i andre fora - lægger det irske formandskab stor vægt på, at Lissabon-strategien får succes, og naturligvis vil man i denne forbindelse overveje, hvordan denne sag kan afsluttes. Rådet har konsekvent bekræftet, at det går ind for at nå Lissabon-målene for øget beskæftigelse og tilvejebringelse af bedre job, og at det agter at arbejde for en fair og praktisk løsning, der tager hensyn til alle berettigede bekymringer - og dem er der mange af.
Med henblik herpå agter formandskabet at overveje forskellige mulige spor, man kan følge i denne sag, og det vil fortsat være åbent over for enhver ny udvikling, der kan hjælpe med til at løse de tilbageværende vanskeligheder.
Jeg vil gerne tilføje, at formandskabet takket være hr. De Rossas gode arbejde har haft en meget nyttig meningsudveksling med medlemmer af hans gruppe i Dublin i sidste uge. Dette spørgsmål blev rejst på daværende tidspunkt. Det er en meget udførlig og nyttig meningsudveksling om dette spørgsmål, så jeg må endnu en gang komplimentere ham. Jeg er helt opmærksom på hans bekymringer i denne sag, og formandskabet er også helt opmærksom på hans bekymringer. Som han ved, vil vi arbejde på denne sag inden for rammerne af det generelle arbejde, vi udfører i forbindelse med spørgsmål, der stod på dagsordenen i Lissabon. 
De Rossa (PSE ).
   - Jeg vil gerne takke rådsformanden for hans udførlige og kærkomne svar. Han har tilkendegivet en villighed til at fremme denne sag, som er vigtig i forbindelse med Lissabon-dagsordenen.
Jeg ved, at formandskabet ser Lissabon-dagsordenen som en generel vej til at opnå både sociale og økonomiske fremskridt, og dette direktiv, som vil skabe nogen orden på problemet med vikaransatte, vil forbedre kvaliteten af arbejdet og også give svaret på mange bekymringer både hos fastansatte og vikaransatte. Vi ved, at denne form for beskæftigelse under visse omstændigheder misbruges. Jeg håber derfor meget, at rådsformanden vil forfølge denne sag aktivt. Jeg har intet ønske om at score partipolitiske point her, men i betragtning af at den irske regering nærer alvorlig bekymring i denne sag, befinder De Dem i en ideel situation til at finde løsninger på den. 
Roche,
    Jeg takker hr. De Rossa og anerkender i høj grad vigtigheden af at sikre en aftale om forslag til forbedring af arbejdstagernes rettigheder. Jeg forstår også, præcist hvad der er hr. De Rossas udgangspunkt i denne forbindelse. Det, han siger, er, at man forsøger at hæve alles stilling snarere end at sænke niveauet. Jeg accepterer hans ærlige overbevisning, og jeg tror også, at han forstår formandskabets synspunkter i denne forbindelse. 
Bushill-Matthews (PPE-DE ).
   - Tak for Deres grundige svar, hr. rådsformand. Er De opmærksom på, at mens Rådet helt klart er delt i dette spørgsmål, så gælder det også for Parlamentet? Der er forskellige opfattelser, som min gode ven, hr. De Rossa, også er opmærksom på. Det at et britisk konservativt medlem af Parlamentet taler til støtte for den britiske Labour-regering og imod den holdning, britiske Labour-medlemmer af Europa-Parlamentet indtager, viser, at sagen er følsom og temmelig kompliceret.
Jeg glæder mig over Deres kommentar om, at De vil overveje sagen, men jeg opfordrer Dem til også at overveje de sætninger, De har anbragt i dette udmærkede dokument - programmet for Deres formandskab - som jeg er særlig glad for. På side 16 nævner De de vigtigste udfordringer, De føler Dem forpligtet til at tage op: at opmuntre til større tilpasningsmulighed og fleksibilitet fra både arbejdstagere og virksomheder og at fjerne ting, der hindrer folk i at få arbejde. Min egen opfattelse er, at direktivet, som det er udformet, vil gøre nøjagtig det modsatte og gå på tværs af muligheden for at opfylde målene i Lissabon-dagsordenen. Kan jeg få Deres forsikring om, at opfyldelsen af Lissabon-dagsordenen faktisk vil præge hele Deres formandskab, som jeg er sikker på, den vil? Held og lykke, hr. Roche! 
Roche,
   Det takker jeg det ærede medlem for. Jeg tror ikke, at tilpasningsmulighed og fleksibilitet, som naturligt forøger eller støtter arbejdstagernes rettigheder, nødvendigvis behøver at være i indbyrdes modstrid.
I Irland har vi i de senere år haft nogen erfaring med de kæmpe fremskridt, som kan gøres økonomisk ved at have en liberal holdning til dette. Jeg anerkender, hvad det ærede medlem sagde. Det er et kompliceret spørgsmål. Der er forskellige opfattelser heraf, både i Parlamentet og i Europa. Men generelt vil det være forkert af os at mene, at vi skal indbygge fleksibilitet, tilpasningsduelighed og fremskridt på bekostning af arbejdstagerne. Det bør ikke være det grundlag, vi skaber fremskridt på. Jeg er sikker på, at det ikke er det, det ærede medlem har i sinde. 
Crowley (UEN ).
   - Jeg vil ligesom mine kolleger gerne byde rådsformanden, hr. Roche, velkommen i Parlamentet og ønske ham held og lykke i det næste halve år.
Hr. Bushill-Matthews, hr. De Rossa og jeg selv arbejder i samme udvalg, så vi kender nogle af vanskelighederne her. Men er formandskabet opmærksom på de forskellige definitioner af vikaransatte i forskellige medlemsstater, og hvordan dette gør det vanskeligt at skabe harmoniserede forordninger eller direktiver, der skal beskytte arbejdstagerne og faktisk forbedre deres stilling omkring beskæftigelse?
For det andet, med hensyn til hr. Bushill-Matthews' kommentarer om Lissabon-dagsordenen, bør individuelle arbejdstagere have valgfrihed, for i nogle situationer tjener vikaransatte faktisk mere og har større fleksibilitet, end de ville, hvis de var kontraktansatte. 
Roche,
    Jeg accepterer det sidste, det ærede medlem sagde, hvilket illustrerer noget af kompleksiteten ved dette spørgsmål. Man kommer til at tænke på konkrete sager. F.eks. kan unge medicinske kandidater udmærket vælge at arbejde som vikaransatte, fordi det er mere fleksibelt og passer dem bedre. Det er vi opmærksomme på.
Det andet, hr. Crowley berørte, var det generelle spørgsmål om kontraktansattes rettigheder. Jeg anerkender vigtigheden af at sikre enighed om forslag, der forbedrer arbejdstagernes rettigheder, herunder de vikaransattes, men som samtidig ikke tvinger nogen til at arbejde på en måde, de ikke har lyst til.
Som jeg har sagt, ser formandskabet dette som et vigtigt spørgsmål, ikke mindst i forbindelse med Lissabon-strategien. Det ærede medlem vil være opmærksom på, at vi er forpligtede til at opfylde målene fra Lissabon om at forøge beskæftigelsen og skabe bedre arbejdspladser, og det indbefatter flere valgmuligheder for arbejdstagerne. Det synspunkt, der blev fremført i det oprindelige spørgsmål, var, at dette ikke skulle ske på arbejdstagernes bekostning. Det er det centrale spørgsmål, der bekymrer hr. De Rossa.
Man har sagt, at dette er en kompliceret sag. Der er forskellige opfattelser af denne sag, og som det sidste tillægsspørgsmål illustrerer, kan der være omstændigheder, hvor arbejdstagerne ønsker at drage fordel af denne mere fleksible tilgang. Det er klart, at man ikke bør gribe ind i deres ret til at vælge på en måde, som formindsker denne ret. 
Formanden.
I direktiv 2003/86/EF om ret til familiesammenføring(1) gives medlemsstaterne i artikel 4, stk. 1 d, mulighed for at undersøge, om børn over 12 år opfylder nationale kriterier for integration, før de tillader indrejse og giver opholdstilladelse. Da de børn, der skal undersøges, kommer fra udviklingslande, og derfor ikke vil kunne leve op til kravene, bedes Rådet oplyse, om dette krav om undersøgelse ikke reelt annullerer retten til familiesammenføring?
Roche,
   Jeg vil svare meget kortfattet. Det ærede medlem bedes bemærke, at i henhold til traktaten tilkommer det ikke Rådet at kommentere fortolkningen af Fællesskabets lovgivning. 
Alavanos (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, rådsformanden behøvede ikke være så kortfattet. Det er det sidste spørgsmål og vi har en halv time til rådighed. Jeg beder ham ikke kommentere noget vedrørende et andet land, jeg beder ham sige noget om et direktiv, som Rådet har vedtaget, og hvor Europa-Parlamentets formand i den forbindelse har taget skridt til et søgsmål ved EF-Domstolen, ligesom ikke-statslige organisationer har taget skridt angående dette, og som giver mulighed for at undersøge, om børn over 12 år, børn på 13-14 år, kan blive sammenført med deres familie - tænk hvis det var vores eller Deres datter eller datteren af en kollega eller en ansat her. Vi kan ikke behandle dette spørgsmål med et så teknokratisk og ufølsomt svar fra rådsformanden, så jeg vil gerne bede om et rigtigt svar. 
Roche,
    Jeg kan heller ikke lide automatiske eller teknokratiske svar, og jeg ville ønske, jeg kunne give Dem et grundigere svar, men problemet er, at den eneste institution, som i henhold til traktaten har magt til faktisk at fortolke Fællesskabets lovgivning i sidste instans, er Domstolen, men det ærede medlem er opmærksom herpå og behøver ikke foredrag fra mig om dette.
Men man bør huske på, at Domstolen er blevet opfordret til at afsige kendelse om direktivet om ret til familiesammenføring, vedtaget i september 2003, eftersom der er anlagt sag ved den om annullering heraf.
Det, jeg vil sige - og det, som er det centrale i dette svar - skal ikke på nogen måde være uhøfligt over for det ærede medlem eller nedvurdere hans spørgsmål. Det, jeg bare vil sige, er simpelthen, at når det gælder fortolkningen, har Rådet ingen rolle at spille. Jeg beklager, at jeg ikke kan sige mere herom. 
Formanden.
   - Spørgetiden er afsluttet(2).

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0419/2003) af Pirker for Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om Kommissionens meddelelse til Europa-Parlamentet og Rådet med henblik på Det Europæiske Råds møde i Thessaloniki om udformningen af en fælles politik vedrørende ulovlig indvandring, menneskesmugling og -handel, de ydre grænser og tilbagesendelse af personer med ulovligt ophold (KOM(2003) 323 - 2003/2156(INI)).
Pirker (PPE-DE ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, hr. Ahern, rådsformanden, sagde i dag, at det irske formandskab tilstræber øget sikkerhed og velstand for alle borgere i EU. Det støtter jeg ham 100 % i og foreslår desuden, at det ville være i vores sikkerheds interesse, hvis den pakke med foranstaltninger, som Parlamentet forventer, bliver gennemført under det irske og også under det efterfølgende nederlandske formandskab. Parlamentet foreslår denne pakke med foranstaltninger vedrørende ulovlig indvandring, menneskesmugling og -handel, sikring af vores ydre grænser og tilbagesendelse af personer med ulovligt ophold i EU.
Det blev mig pålagt at udarbejde en initiativbetænkning til Parlamentet, og jeg er meget glad for at kunne konstatere, at vi har haft glimrende forhandlinger med gode resultater, og at vi har været i stand til at opnå en bred konsensus i udvalget og også fik støtte fra Rådet og Kommissionen. Jeg takker alle, som har medvirket til denne betænkning.
Hvad fokuserer denne betænkning så på? Selv om Parlamentet fuldt og helt kan støtte de prioriteter, der blev fastlagt i Thessaloniki, lader det for mig til, at vi generelt betragter det som vigtigt at skænke nogle af dem særlig opmærksomhed, og jeg vil nu gerne præsentere seks prioriteter, som De kan overveje.
Den første prioritet vedrører sikringen af de ydre grænser. Særligt langs de nye ydre grænser vil vi i fremtiden have behov for lige høje sikkerhedsstandarder overalt. Heraf følger nødvendigvis, at vi må uddanne grænsevagterne efter en fælles uddannelsesplan og oprette en europæisk højskole, hvor de ledende tjenestemænd kan blive uddannet straks og hurtigt.
Etableringen af et grænsevagtkorps hænger også sammen med de ydre grænser. Det er dog ikke ensbetydende med, at vi kan fratage medlemsstaterne deres kompetencer, men snarere at kompetencen vedrørende grænsesikringen tværtimod skal forblive hos dem, mens EU efter anmodning fra medlemsstaterne midlertidigt vil stille fællesskabsfinansierede specialenheder til rådighed til risikoafsnit for at garantere sikkerheden dér, hvis der foreligger midlertidige og særlige trusler. Det er det, der menes med et grænsevagtkorps, og vi tror på, at det er muligt.
Vi ønsker naturligvis, at det medfører, at Schengen-standarderne bliver opfyldt så hurtigt som muligt langs alle de nye ydre grænser, hvilket betyder, at de nye medlemsstater har til opgave - hvortil de vil have EU's støtte - at gennemføre så mange af disse foranstaltninger så effektivt og hurtigt som muligt.
Den anden prioritet gælder standardiserede dataindsamlinger. Hvis vi ønsker en korrekt udveksling af detaljerede oplysninger mellem to medlemsstater, mellem medlemsstaterne og Kommissionen og med tredjelande, så har vi behov for data i standardformat, og vi må træffe egnede foranstaltninger for at få et standardiseret datasystem. Vi har også hårdt brug for midler til at udveksle disse oplysninger med oprindelses- og transitlande.
Som den tredje prioritet må vi gennemføre en fælles asylpolitik, foranstaltninger med henblik på en fælles indvandringspolitik og en tilbagesendelsespolitik. Vi forventer, at traktaten vil blive overholdt, og at det irske formandskab rent faktisk vil formå at beslutte og vedtage de nødvendige elementer i asyllovgivningen inden maj 2004, så vi kan leve op til traktaten og foretage de nødvendige politiske skridt til at få en fælles asyllovgivning. Det vil sige hurtig beslutningstagning for vores vedkommende for at hjælpe flygtningene og tage affære. Det er det andet aspekt af en kontrolleret og lovlig indvandring.
Som den næste prioritet bør vi indføre dokumenter, der er vanskelige at efterligne eller forfalske. Jeg hilser det nye krav velkommen, ifølge hvilke visa og opholdstilladelser skal forsynes med biometriske data. Vi bør også arbejde hen imod sikre pas og den rammelovgivning og det tekniske udstyr til visuminformationssystemet, som vi har brug for.
Som femte punkt - og så er jeg også snart færdig - er der behov for oplysningsaktivitet i oprindelseslandene, så der kan anvendes egnede instrumenter mod menneskesmuglere.
Det sidste punkt er de finansielle aspekter. Vi har allerede bebudet, at der frem til 2006 vil blive bevilget flere midler til visuminformationssystemet, tilbagesendelsesplanen og grænseforvaltningen under den forudsætning, at Parlamentet får noget at skulle have sagt i den sag.
Selv om alle disse foranstaltninger er ambitiøse, håber vi, at de kan blive gennemført under dette formandskab, så vi kan garantere vores borgere et sikkert Europa. 
Santini (PPE-DE ).
   - Hr. formand, denne betænkning har vi ventet på længe, og den kommer i rette tid til forberedelsen af strategier, som er i tråd med det, der blev fastlagt på Det Europæiske Råd i Thessaloniki, og som omhandler illegal indvandring, menneskesmugling og -handel, de ydre grænser og tilbagesendelse af personer med ulovligt ophold.
Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender har taget stilling til politikken for illegal indvandring ved at vedtage denne initiativbetænkning af hr. Pirker, som jeg gerne vil lykønske med de resultater, han har nået. Vi går alle ind for oprettelsen af et europæisk grænsekorps, der er finansieret af Fællesskabet, og hvis oprettelse kræver et nyt retsgrundlag. Når denne løsning foreslås, bortfalder forslaget om at oprette et selvstændigt grænsekontrolagentur automatisk. Der er desuden enighed om, at EU's grænser stadig skal være åbne for mennesker, som flygter fra forskellige former for undertrykkelse, og som derfor søger asyl i EU's medlemsstater. Alle er også enige om, at medlemsstaterne i henhold til subsidiaritetsprincippet har eneret til at fastlægge den lovlige indvandrings karakter og omfang, men en fælles politik for social integration er efterhånden en absolut nødvendighed i et område med sikkerhed, fælles politik, sociale relationer og økonomisk retfærdighed.
Endelig skal det bemærkes, at forhandlingen i Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender førte til den konklusion, at de bilaterale tilbagetagelsesaftaler mellem medlemsstaterne og oprindelses- og transitlandene om muligt bør erstattes med egentlige EU-aftaler, der helst er anerkendt af alle medlemsstaterne uden undtagelse, det vil sige uden en .
Til sidst vil jeg med hensyn til Europas fælles indsats på indvandringsområdet gerne minde om - hvilket også ordføreren gjorde til sidst i sin tale - et initiativ, der fuldstændiggør denne indsats for at bekæmpe illegal indvandring. Det drejer sig om den forordning, der trådte i kraft den 1. januar i år - det vil sige for et par dage siden - og som med 250 millioner euro fordelt på fem år finansierer tredjelandenes bestræbelser på at bekæmpe den illegale indvandring i de illegale indvandringsstrømmes oprindelseslande. Det er et initiativ, som for det første tager sigte på at informere, og som for det andet tager sigte på at uddanne og hjælpe de mennesker, der har til hensigt at udvandre, med at få fuld forståelse af værdien af lovlig indvandring og alle risiciene ved illegal indvandring. 
Diamantopoulou,
    Hr. formand, med hensyn til hr. Pirkers betænkning har hr. Santini allerede nævnt spørgsmålet om social integration, som der var tilslutning til i december. Kommissionen glæder sig over den støtte, Pirker-betænkningen giver til Kommissionens meddelelse.
De vigtigste politiske henstillinger, der er indeholdt i meddelelsen, blev støttet af Det Europæiske Råd i Thessaloniki og yderligere udviklet ved Rådets møde i oktober 2003 i Bruxelles.
Derfor blev der i 2003 for alvor sat gang i færdiggørelsen af den politiske ramme for en fælles forvaltning af indvandringsstrømme. Ikke desto mindre må denne positive udvikling ses i sammenhæng med betydelige fremskridt på andre områder af indvandringspolitikken og i særdeleshed legal indvandring og asyl.
Kommissionen har vist sig i stand til at levere, hvad den forkyndte i meddelelsen, og hvad Rådet i Thessaloniki efterspurgte, og i nogle tilfælde tilmed inden for meget stramme tidsfrister. Jeg kunne henvise til agenturet for forvaltning af operationelt samarbejde ved de ydre grænser. Andre forslag såsom visuminformationssystemer et finansielt instrument til forvaltning af hjemsendelser og et forslag til direktiv om minimumsnormer for tilbagesendelsesprocedurer vil snart følge.
I forlængelse af den politiske aftale om de vigtigste elementer vedrørende agenturet for de ydre grænser er det nu vigtigt, at Rådet - bevæbnet med Europa-Parlamentets udtalelse - formelt vedtager forslaget snarest muligt. Det vil tillade Kommissionen at begynde på forberedelserne til etablering af agenturet til foråret, med det mål at have det driftsklart til januar 2005.
Oprettelsen af et visuminformationssystem er en anden vigtig udvikling. Behovet for et sådant system blev nævnt i vores meddelelse om illegal indvandring i 2001. Det Europæiske Råd i Thessaloniki anmodede Rådet og Kommissionen om at fokusere på de juridiske og tekniske arrangementer for udvikling heraf.
Rådet forventes meget snart at enes om de grundlæggende elementer i systemet, herunder dets opbygning og funktion, idet der tages hensyn til de finansielle aspekter og valget af biometriske identifikatorer.
Kommissionen agter at forelægge det første instrument til udvikling af visuminformationssystemet i de kommende uger.
Med hensyn til biometri har Kommissionen allerede forelagt to forslag til ændring af det ensartede format for visa og opholdstilladelser for borgere fra tredjelande, så man i fremtiden kan tage hensyn til biometriske identifikatorer ved sådanne dokumenter.
Rådet er kommet frem til en fælles holdning til disse forslag, som afventer udtalelsen fra Europa-Parlamentet. Andre fremtidige forslag på dette område, f.eks. om EU-pas, må styres af en sammenhængende tilgang - i særdeleshed omkring de biometriske identifikatorer, der skal vælges - hvilket blev forsvaret i vores meddelelse og fik tilslutning fra Det Europæiske Råd. 
Roure (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne sige til hr. Pirker, at han har udarbejdet en god betænkning, om end jeg personligt gerne ville gå endnu længere.
Målet om forvaltning af migrationsstrømmene beror i virkeligheden på illusionen om streng regulering, hvilket de seneste år har vist sig at være umuligt. Få lande har indrømmet, hvilke begrænsninger, ja, hvilken fiasko der har kendetegnet de programmer, man ville sætte i værk. Programmerne er ikke tilpasset de problemer, der følger af migrationsstrømmenes kompleksitet og mangfoldighed. Der er både tale om de traditionelle strømme i forbindelse med arbejdskraftens bevægelse, om flugt fra fattigdom og om asylansøgere. Nationale traditioner, kulturel egenart, massivt eller sporadisk fremmedhad og større eller mindre åbenhed over for mindretals krav forklarer de forskelle, der eksisterer mellem staternes indvandringspolitikker.
Status som flygtning er i en tid, hvor der næsten ikke eksisterer muligheder for indvandring og legalt ophold, særligt attraktiv og er i virkeligheden den eneste dør, som står på klem til mange af vores lande. Det søges udnyttet af mange personer, som ikke er omfattet af Genève-konventionens snævre definition, men falder ind under den bredere kategori af økonomiske flygtninge, og det udnyttes undertiden ved organiseret kriminalitet, hvilket har bragt alle ansøgere i miskredit og givet anledning til en væsentlig begrænsning af asylretten, hvilket er rystende. Den omstændighed, at vi huser personer uden rettigheder, som lever i den største usikkerhed, som er forsvarsløse over for en eventuel anmeldelse, som ikke har anden mulighed end at tilbyde sig på det lukrative marked for sort arbejde eller ty til kriminalitet, men som ikke desto mindre foretrækker denne situation frem for risikoen ved at vende tilbage til deres oprindelseslande, rejser således uomgængelige sociale, moralske og juridiske spørgsmål.
Problemstillingen bør afgjort behandles som en problemstilling, der berører alle europæere. Derfor føler vi os også overbevist om, at man ikke når frem til en hensigtsmæssig politik ved udelukkende at lade sig styre af snævre nationale interesser. Mange frygter, set i lyset af den stigende populisme, som er symptomatisk for frygten for den fremmede, at den fælles behandling af indvandringsspørgsmålet vil få et faretruende repressivt skær, selv om man udmærket ved, at en sådan politik ikke løser problemerne, men tværtimod kan forstærke dem.
Afslutningsvis vil jeg gerne sige, at den skærpede indsats til bekæmpelse af terrorismen ikke må skade integriteten, når det gælder vores asyl- og indvandringspolitik, og først og fremmet må den ikke hæmme en markant udvikling af vores nationale integrationspolitikker. Indvandringen er en realitet, og vi vil altid opleve migrationsstrømme i retning af Europa med det sigte at skaffe sig arbejde og undslippe forfølgelser. Vi fjerner ikke den ulovlige indvandring blot ved at åbne veje for lovlig indvandring, det er vist, men lovlig indvandring kan bidrage til at sætte en positiv kurs for samfundsudviklingen. Migration er et fænomen, som er kendetegnende for verden i dag. Vi kan ikke unddrage os det ansvar, der påhviler os som rige nationer. 
Sørensen (ELDR ).
   - Hr. formand, titlen på hr. Pirkers betænkning er lang, og det antyder en mangfoldighed af emner. Sammenblandingen af emner gør i et vist omfang betænkningen ukonkret og vanskelig at sætte i forhold til den virkelige verden, men det er på ingen måde hr. Pirkers skyld.
Generelt kan jeg støtte betænkningens overordnede målsætning om at styrke samarbejdet og koordineringen inden for EU på disse væsentlige og grænseoverskridende politikområder. Betænkningen rummer dog et forslag, som jeg finder for vidtgående. Det drejer sig om etablering af et føderalt EU-grænsekorps, der i modsætning til f.eks. Europol skal have vidtgående operative magtanvendelsesbeføjelser. Jeg er imod skabelsen af et føderalt grænsepoliti.
Med hensyn til subsidiaritetsprincippet mener jeg ikke, at Kommissionen har formået at dokumentere hverken effekten af eller det operationelle behov for et føderalt grænsekorps. For det andet mener jeg, at det er for tidligt at etablere et føderalt korps. Vi kender endnu ikke effekten af de mange fornuftige forslag, såsom øget samarbejde og koordinering mellem medlemsstaternes told- og grænsemyndigheder, og der er navnlig ikke taget hensyn til det positive element, at vi nu arbejder henimod en bedre økonomisk byrdefordeling. For det tredje savner et føderalt grænsekorps simpelthen et retsgrundlag i de eksisterende traktater, og selv med vedtagelsen af konventets forslag til ny traktattekst er det tvivlsomt, om der vil være et retsgrundlag for et sådant grænsekorps.
Jeg anerkender, at forslaget om indførelse af et EU-grænsekorps i den nuværende form alene lægger op til en model, hvorefter medlemsstaterne frivilligt kan vælge at gøre brug af denne styrke. Det er dog samtidig klart, at for at indførelsen af et grænsekorps overhovedet skal have en mening, planlægger Kommissionen på sigt at delegere en række EU-opgaver til dette organ. Det fælles grænsekorps vil med andre ord i stigende grad indgå i den almindelige EU-lovgivning, og hermed bliver elementet af frivillighed hurtigt illusorisk. Med hensyn til forslagene vedrørende de biometriske data vil jeg ikke kommentere det nærmere på nuværende tidspunkt. Jeg er selv ordfører for den betænkning, hvor Parlamentet skal komme med en holdning, og det varer ikke så længe, før vi skal have debatten herom.
Sammenfattende anbefaler jeg på Den Liberale Gruppes vegne, at vi stemmer for beslutningsforslaget i betænkningen, men samtidig er det væsentligt for mig at understrege, at det, jeg ønsker, er en fælles politik på dette område og ikke et fælles politi. 
Boumediene-Thiery (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg noterer mig ordførerens bestræbelser for at finde en balance mellem beskyttelsen af de ydre grænser og respekten for grundlæggende rettigheder, og jeg glæder mig over vores udvalgs indsats for at give betænkningen et mere humanitært præg. Jeg hilser også Europa-Kommissionens indsats for at udarbejde egentlige europæiske asyl- og indvandringspolitikker velkommen. Til trods for alle disse bestræbelser overholdes Tampere-dagsordenen ikke. En række af Kommissionens forslag afventer i øjeblikket Rådets stillingtagen. De få foranstaltninger, som er truffet, kritiseres systematisk, og direktivet om familiesammenføring er af Europa-Parlamentet indbragt for Domstolen. Vi har i nogen tid med beklagelse måttet konstatere, at drivkraften, når det gælder asyl- og indvandringspolitikken, først og fremmest er medlemsstaternes sikkerhed. I praksis udmøntes dette i en intensiv og ofte overdreven indsats til bekæmpelse af ulovlig indvandring, der betragtes som en trussel, ja, som en kilde til terrorisme og som en destabiliserende faktor.
Det er Rådets og staternes anskuelse. Der er tale om en anskuelse, som i høj grad er koncentreret om sikkerheden, som er repressiv og utilitaristisk, og som er koncentreret om egne behov uden hensyn til andres. Herom vidner bl.a. det stigende antal grænsekontrolinstanser. Det er legitimt, at Unionen ønsker at beskytte sine borgere og sine interesser, men medlemsstaterne bør være klar over, at kun en helhedsorienteret og integreret tilgang vil kunne skabe en effektiv europæisk politik. Følgelig må der være tale om en tilgang, som på samme tid tager hensyn til forvaltning af migrationsstrømmene med henblik på lovlig indvandring, social og økonomisk, kulturel og politisk integration af tredjelandsstatsborgere og samarbejde med tredjelande inden for Fællesskabets rammer. Bekæmpelse af ulovlig indvandring består først og fremmest i at beskytte ofrene herfor, især ved at bekæmpe menneskehandel og den skruppelløse kriminelle menneskesmugling. Vi opfordrer i denne forbindelse medlemsstaterne til at ratificere Palermo-konventionen. Til dato har kun Danmark, Frankrig og Spanien ratificeret den.
Den ulovlige indvandring ophører ikke, så længe det afgrundsdybe økonomiske og politiske modsætningsforhold mellem Nord og Syd består. Det er legitimt, at man ønsker at flygte fra dramatiske omstændigheder. Alt for ofte går demokratisk underskud hånd i hånd med socialt og humanitært underskud. Men vi må ikke være blinde for, at ulovlig indvandring også er en samfundsøkonomisk nødvendighed. I dag tales der i alle liberale politikker for, at vi vender tilbage til en vis, nærmere specificeret, indvandring. Man tillader således, at landene i Nord omdanner landene i Syd til en slags selvbetjeningsmarked for arbejdskraft, alt efter virksomhedernes behov og for et begrænset tidsrum. Der er tale om regulær rovdrift på de pågældende landes produktionskræfter.
Unionens politik, når det gælder bekæmpelsen af ulovlig indvandring, vil ikke være troværdig, hvis ikke den omfatter bekæmpelsen af sort arbejde, men i stedet for at straffe personer, som kommer hertil for at finde nyt håb, bør man straffe arbejdsgiverne, som skamløst udnytter papirløse indvandrere. Der bør tværtimod føres en politik, som bringer disse indvandreres situation i orden: sikrer dem anerkendelse, sikrer dem rettigheder, sikrer dem midler til at tage kampen op mod forskelsbehandling og udstødelse og behandler dem som ligemænd.
Eventuel tilbagesendelse af personer med ulovligt ophold skal ske under fuld iagttagelse af menneskers rettigheder og internationale konventioner, herunder retten til at søge asyl. Europa-Parlamentet vil inden længe tage stilling til det italienske initiativ, som tager sigte på fælles tilrettelæggelse af samlet europæisk udsendelse af udlændinge med fly. Vi må klart fordømme et sådant projekt, som hverken overholder internationale forpligtelser eller grundlæggende rettigheder. Tilbagetagelsesaftaler kan kun tjene som en passende ramme for tilbagesendelsespolitikken, hvis de i tilstrækkeligt omfang tager hensyn til på den ene side tredjelandenes interesser og på den anden side de berørte personers ønsker og planer. Der bør følgelig ydes en egentlig tilbagesendelsesbistand for at sikre fuld social og økonomisk integration.
Angelilli (UEN ).
   - Hr. formand, betænkningen af hr. Pirker - som jeg gerne vil lykønske - understreger på udmærket vis nødvendigheden af, at der endelig fastlægges en fælles EU-politik mod illegal indvandring og menneskehandel. Selv om medlemsstaterne skal fortsætte med specifikt at bevare deres beføjelser, når det gælder sikkerheden ved de ydre grænser og fastlæggelsen af de interne indvandringskvoter, er det nemlig under alle omstændigheder tvingende nødvendigt at sørge for et effektivt grænseoverskridende samarbejde, der - sådan som ordføreren understreger - kan give en fælles arbejdsmetode på visum-, grænsekontrol- og hjemsendelsesområdet.
En effektiv samordningspolitik, harmoniseringen af visse procedurer og en rettidig informationsudveksling vil muliggøre en mere effektiv bekæmpelse af illegal indvandring og mange andre former for kriminalitet, der er forbundet hermed, såsom narkotikahandel og menneskehandel, for blot at komme med et par eksempler. Man skal huske, at en streng politik for bekæmpelse af illegal indvandring ville give de europæiske borgere større tillid og sikkerhed, men også gøre det muligt for alle de lovlige indvandrere at få det fulde udbytte af deres rettigheder og muligheder.
Det skal dog understreges, at det er nødvendigt at styrke EU's eksterne forbindelser med alle de tredjelande, som reelt agter at samarbejde med EU om bekæmpelsen af illegal indvandring, og at EU også bør fremme den såkaldte politik for privilegerede kvoter for disse landes vedkommende.
Endelig mener jeg ikke, at det er overflødigt at minde om nødvendigheden af at gøre den størst mulige indsats for at føre en overbevist samarbejds- og udviklingspolitik, som mere generelt er med til at begrænse indvandringen og bremse udvandringen af mennesker og således arbejdskraft, men også den såkaldte hjerneflugt fra hjemlandene, og det skal vi netop for at undgå en menneskelig forarmelse, men også for at undgå at dømme udviklingslandene til en sikker og uigenkaldelig økonomisk og social tilbagegang. 
Blokland (EDD ).
   - Hr. formand, i denne meddelelse giver Kommissionen en vurdering af fremskridtene i kampen mod ulovlig indvandring. Kommissionen forklarer, hvad der er sket indtil nu, og forsøger at opstille retningslinjer for fremtiden. Herunder fokuserer den på en række punkter, som den mener er centrale for at skabe en effektiv politik. Jeg vil gerne nævne et par eksempler.
Det første er visumpolitikken, hvor Kommissionen med rette argumenterer for hurtig oprettelse af visuminformationssystemet VIS. Det er af central betydning for et sikkert system, at dokumenter ikke kan forfalskes, og der er derfor behov for klart at vælge en eller flere biometriske identifikatorer, som skal lagres i systemet.
Så er der politikken om de ydre grænser, hvor Kommissionen foreslår et europæisk korps af grænsevagter i Kommissionens regi. Det er efter vores mening at gå for vidt. Her er jeg enig med hr. Sørensen. Beskyttelse af ydre grænser er principielt fortsat et nationalt anliggende. Samarbejde er nødvendigt, men dette samarbejde kan også have en mindre vidtgående form end den, som Kommissionen foreslår. Kommissionen understreger med rette, at det er vigtigt at have en fælles hjemsendelsespolitik af hensyn til den europæiske indvandrings- og asylpolitiks troværdighed, men jeg kan ikke se den sammenhæng, som man forsøger at etablere mellem at tillade lovlig indvandring på den ene side og et direkte fald i asylansøgere og illegal indvandring på den anden. Jeg vil gerne tilslutte mig ordføreren hr. Pirkers understregning af, at medlemsstaterne alene har ret til at fastlægge regler for, om de vil tillade lovlig indvandring eller ej. Jeg føler mig ikke overbevist af Rådets forslag om at aftale kvoter for lovlig indvandring, særligt ikke hvis man gør det for at opnå bedre resultater, når man forhandler aftaler om hjemtagning med tredjelande. De enkelte medlemsstater skal under alle omstændigheder fortsat have ret til at forbyde al lovlig indvandring.
Endelig støtter jeg fuldt ud Kommissionens ønske om, at det budgetmæssige aspekt af solidaritetsprincippet skal anerkendes inden for indvandring og grænsekontrol, under forudsætning af at dette princip også bliver anerkendt på andre områder, f.eks. asylpolitik og modtagelse af flygtninge. 
Coelho (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, EU står over for et voksende problem med ulovlig indvandring. Der skal udvikles en integreret og omfattende model for at forhindre og udrydde dette fænomen og bekæmpe dets underliggende årsager. Topmødet i Tampere krævede en fælles asyl- og indvandringspolitik, i Laeken og Sevilla bekræftede man behovet for en effektiv bekæmpelse af den ulovlige indvandring, og der er blevet udarbejdet en foreløbig status over de fremskridt, der er blevet gjort på dette felt inden for rammerne af Thessaloniki-beslutningerne, som ligger til grund for dette initiativ. Jeg vil gerne lykønske hr. Pirker med den fremragende betænkning, han har fremlagt for os. Jeg er enig med ham, når han understreger behovet for en universel og sammenhængende model. Der er otte punkter, som jeg gerne vil fremhæve.
For det første skal der være lovlige indvandringskanaler, som giver tredjelandsstatsborgere mulighed for at komme ind i EU på grundlag af hver enkelt medlemsstats evne til at modtage folk. Dette vil kræve et tættere samarbejde med oprindelseslandene.
For det andet skal lovlige indvandrere, som bor og arbejder i EU, integreres ved hjælp af en fælles social integrationspolitik, som finder en balance mellem disse borgeres og værtssamfundenes rettigheder og tilsvarende pligter.
For det tredje skal der ske en fælles forvaltning af migrationsstrømmene, særligt af visumpolitikken, fordi der så hurtigt som muligt skal opnås enighed om de nødvendige juridiske, tekniske og økonomiske grundlag for visuminformationssystemet VIS.
For det fjerde skal kontrollen ved de ydre grænser forbedres, hvilket betyder, at der skal oprettes et europæisk grænseværn.
For det femte det meget omtalte europæiske asylsystem.
For det sjette skal der forhandles om hjemtagningsaftaler med en fælles politik for hjemsendelse af personer i en illegal situation, med et minimum af regler for hjemsendelsesproceduren og fælles anerkendelse af disse beslutninger og med samfinansiering af samarbejdsprojekter under et støtteprogram for tilbagevenden til hjemlandet.
For det syvende skal menneskehandelen bekæmpes, og de personer, som profiterer af denne trafik, skal stilles til regnskab, og der skal gives støtte til ofrene for menneskehandel. Det skal fremhæves, at det er vigtigt at øge den operationelle støtte til Europol til at forhindre og bekæmpe menneskehandel.
Mit ottende og sidste punkt er kampen mod illegal indvandring, det vil sige at investere i information om udsigterne til lovlig indvandring, som udgør et ægte alternativ. 
Evans, Robert J.E. (PSE ).
   - Hr. formand, som det er sædvane, vil jeg gerne begynde med at komplimentere ordføreren. Det gør jeg med lidt mere oprigtighed, end det undertiden sker, da jeg kan udtrykke stor anerkendelse af hr. Pirker. Hvis han havde spurgt mig, om det var muligt at udarbejde en betænkning om indvandring og asyl til vores udvalg og få næsten enstemmig tilslutning til den eller forelægge den for hele Parlamentet og finde, at den med enkelte undtagelser blev stemt igennem, ville jeg have sagt, at det var umuligt. Men ved behændighed og forskellige taktikker synes han at have været i stand til at forelægge noget, der kan skaffes tilslutning til i hele Parlamentet. Det fortjener han anerkendelse for, og det samme gør Kommissionen og Rådet for den måde, hvorpå dette er blevet forelagt og fremført.
Hr. Pirker og andre har understreget særlige aspekter, og det vil være let at henlede opmærksomheden på dem. Der er faktisk meget at koncentrere sig om, men jeg håber, at denne betænkning bliver set som en del af en større pakke, og at vi ikke taber vores samlede mål af syne, der går ud på at bevæge sig i retning af ikke blot en fælles europæisk asylpolitik, men parallelt hermed også i retning af en særskilt og lige så vigtig fælles europæisk politik om lovlig indvandring. Dette bestyrkes i punkt 16 og 17.
Jeg går nu over til punktet om de ydre grænser - punkt 2, 3, 4 og 5 osv. - og samarbejdet mellem medlemsstaterne. Jeg er uenig med hr. Blokland og hr. Sørensen, der påstår, at dette spørgsmål hører hjemme under subsidiaritet. Alle bliver påvirket af de ydre grænser, selv i lande, der ikke har nogen. Selve indvandringens natur er sådan, at folk ikke standser i det første land, de kommer til, men de bevæger sig rundt. Så det er meget vigtigt for alle lande at samarbejde, særlig, som hr. Pirker har understreget, i et udvidet EU med 25 medlemsstater.
Mens vi overvejer alle disse spørgsmål, er det lige så vigtigt, at vi ser længere, til de lande, der ligger lige uden for EU, og husker på deres situation såvel som situationen i endnu fjernere lande, der er mindre velstående, og som folk af en række forskellige grunde forsøger at forlade. Det berører et punkt, som også fru Roure har nævnt.
Hvis prioriteringer og finanser bliver styret i retning af at hjælpe disse mindre udviklede lande og dem, der har interne konflikter, kunne vi gøre lige så meget for at tackle udviklingen med hensyn til indvandring, som vi gør i alle de post-Sevilla- og Thessaloniki-projekter, der er blevet sat i værk.
Jeg glæder mig over denne betænkning. Den går i den rigtige retning, og jeg håber meget, at den vil kunne få støtte fra Parlamentet i morgen.
Det sidste, jeg vil sige, vedrører noget sprogligt, og jeg har sagt det før. Jeg håber, vi i fremtiden kan komme bort fra termen (at bære byrder i fællesskab) og benytte termen "ansvarsdeling", for det, og samarbejde, er det, det drejer sig om her. 
Ludford (ELDR ).
   - Hr. formand, medlemmer som jeg har i de sidste fem år klaget over, at når Rådet afholder debatter, der foregiver at være om asyl og indvandring under ét, taler det kun om at bekæmpe illegal indvandring. Det glæder mig at kunne sige, at hr. Pirkers betænkning vender denne tendens om. I en betænkning, hvor der reageres på en meddelelse fra Kommissionen specielt om illegal indvandring, lægger han megen vægt på, hvordan man kan åbne kanaler for legal indvandring og derved hjælpe på smugleriet og menneskehandelen. Faktisk er der i hans betænkning, som jeg også gerne vil komplimentere ham med, 15 henvisninger til illegal indvandring. Det opvejes næsten af 11 henvisninger til legal indvandring. Det må man virkelig glæde sig over.
Ligesom hr. Sørensen kan jeg heller ikke dele hr. Pirkers begejstring for et europæisk korps af grænsegendarmer. Ingen synes at være klar over, hvad det betyder. Hr. Pirker siger, at det kun skal være en enhed, der skal støtte de nationale grænsegendarmer, og ikke et overnationalt organ, der erstatter dem, men nogle dokumenter fra Kommissionen lægger op til, at det endelige mål faktisk er en form for overnational styrke med beføjelser over de nationale myndigheders. Det er farligt at slå ind på denne vej uden at have en klar idé om det endelige mål. Det er indlysende, at vi skal have den størst mulige koordination og udveksling for at give et mere ensartet sikkerhedsniveau ved de ydre grænser, men der er meget andet, vi kan gøre, før vi hovedkuls kaster os ud i et centralt styret EU-organ, som vil rejse allehånde juridiske vanskeligheder omkring grænsegendarmer, der udøver deres beføjelser uden for deres egen jurisdiktion.
Der kunne være meget praktiske problemer. Forestil Dem f.eks. en situation med eurogendarmer, der er stationeret ved en grænse, hvor de lokale lønninger er lavere end andre steder, og den modvilje, det ville skabe blandt de lavere betalte lokalansatte. Den slags ser vi allerede på Balkan.
Endelig vil jeg opfordre den britiske regering til at anerkende det modsætningsfyldte i sin egen holdning. Den holder hele tiden foredrag for andre medlemsstater om nødvendigheden af at styrke kontrollen med de ydre grænser, men nægter at yde noget konstruktivt bidrag til Schengen eller til støtte for den fælles indvandringspolitik. Denne ambivalens kan ikke fortsætte. 
McKenna (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg komplimenterer hr. Pirker med hans betænkning. Der er nogle interessante aspekter i den, som jeg vil støtte, men spørgsmålet om oprettelse af grænsegendarmer med politimæssige beføjelser er en foruroligende udvikling. Et af de spørgsmål, som der ikke rigtig er blevet taget hensyn til, er kontrollen med disse politifolk, og hvem de er ansvarlige over for. Det er en forkert retning at gå i.
Generelt lægges der for meget vægt på at gøre dette til et spørgsmål om kriminalitet. Jeg hørte på talere fra UEN-Gruppen, der slog illegale indvandrere i hartkorn med narkotikahandlere, men der er stor forskel mellem disse grupper. Illegale indvandrere er måske nok illegale, men de er stadig bare almindelige mennesker og ikke forbrydere. Det eneste, de gør, er desperat at forsøge at finde et sted at bo.
Man må tage fat på hele tendensen med at holde folk ude. Vi bør faktisk tage fat på spørgsmålet om, hvorfor folk ønsker at komme ind i EU, i stedet for at bygge barrikaderne højere. Flere og flere mennesker bliver drevet i hænderne på menneskehandlere, og som min kollega har sagt, må hele spørgsmålet om arbejdsvaner og udnyttelse tackles. Med hensyn til den illegale indvandring må vi se på de grundlæggende årsager til, at folk må forlade deres hjemland, og dette er et menneskerettighedsspørgsmål snarere end et strafferetligt spørgsmål. 
Queiró (UEN ).
   - Hr. formand, en fælles EU-politik for tredjelandsstatsborgeres bevægelser skal være nyskabende og ansvarlig. Nyskabende, som det siges i betænkningen, i det tætte samspil mellem på den ene side forstærkede forholdsregler mod ulovlig indvandring og på den anden side en politik for legal indvandring, som er baseret på medlemsstaternes kapacitet og behov. At fremme en fælles asyl- og hjemsendelsespolitik og indføre sikrere dokumenter eller gennemføre informationskampagner i transit- og oprindelseslandene for den ulovlige indvandring er områder, hvor man kan vise nyskabelse.
Men hvad forstår vi ved begrebet "ansvarlig politik"? Det er ikke nødvendigvis ensbetydende med at styrke vores ydre grænser og gøre EU til et fort, men det er heller ikke ensbetydende med at åbne disse grænser totalt og overlade disse mennesker, som gerne vil ind i vores lande, til deres egen skæbne. Det har vist sig, at ingen af disse metoder kan løse opgaven, og vi ønsker derfor at se indrejseregler, som giver os mulighed for at være generøse, når det gælder om at integrere indvandrerne.
Det er her vores sociale bekymring opstår. Vi ønsker ikke, at disse mennesker skal leve i vores lande uden at være integreret, uden at deltage, uden at drage fordel af eller have pligter over for det samfund, de tilslutter sig. Det er denne dialog mellem rettigheder og pligter, som definerer den måde, mennesker fungerer på i et samfund, og som vi gerne vil holde liv i. Realistisk set indebærer modtagelse en gensidig fordel for individet og værtsstaten. Denne fælles politik vil imidlertid være mindre effektiv, hvis den kun bliver støttet af den ene af de involverede parter, og vi hilser derfor de samarbejdsaftaler med oprindelses- og transitlandene velkommen, som netop er blevet indgået. Vi er imidlertid ikke lige så enige i den planlagte oprettelse af et europæisk korps af grænsevagter, som må diskuteres mere dybtgående.
Vi er imidlertid positive over for muligheden for at lade disse aftaler omfatte økonomiske eller handelsmæssige foranstaltninger, som kun ville træde i kraft, hvis aftalerne blev opfyldt. Det er et spørgsmål om at opfylde afgivne løfter. Jeg vil slutte med at lykønske ordføreren med det fremragende bidrag, han har ydet til at fremme en ansvarlig, hård og generøs EU-politik om befolkningsbevægelser med deltagelse af alle de involverede parter. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0479/2003) af Kratsa-Tsagaropoulou for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender om udvikling af tjenesteydelsessektoren med henblik på jobskabelse (2003/2132(INI)).
Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE ),
    Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, når der er taget initiativ til at udarbejde denne betænkning, bunder det i vores fælles overbevisning om behovet for at fremskynde Barcelona-processen og helt konkret behovet for at styrke den europæiske økonomi og det europæiske arbejdsmarked ved at skabe nye kvalitetsarbejdspladser.
Tjenesteydelsessektoren omfatter et bredt spektrum inden for både det private og det offentlige område. Det er den sektor inden for den europæiske økonomi, der udvikler sig og vokser hurtigst. I de sidste 20 år stammede ca. 2/3 af udviklingen i BNP i EU fra tjenesteydelsessektoren, og den største beskæftigelsesforøgelse optrådte også inden for denne sektor. I dag udgør tjenesteydelser ca. 69 % af den samlede beskæftigelse. Målet for vores politik må være at øge denne andel, og det bør nævnes, at det tilsvarende tal i USA er 80 %. Samtidig må vi være opmærksomme på den uhomogene situation i EU-landene med hensyn til udviklingen i tjenesteydelsessektoren. De lande, der har den laveste andel af beskæftigelsen inden for tjenesteydelser, er de lande, der har de alvorligste strukturelle problemer, såsom Grækenland og Portugal. Med undtagelse af Cypern har de nye medlemslande lige så lave andele.
Vores politik, både på europæisk og på nationalt plan, er nødt til at spille en vigtig rolle i udviklingen af tjenesteydelser. En effektiv regulering af markederne for tjenesteydelser har stor betydning for beskyttelsen af forbrugernes interesser, bevarelse af kvaliteten og sikring af en retfærdig konkurrence. Imidlertid er der stadig mange ufleksible lovregler, som virker kvælende på den økonomiske aktivitet. Det haster med at fastlægge og gennemføre målrettede foranstaltninger, så der kan sikres et tilfredsstillende beskyttelsesniveau for udbyderne af tjenesteydelser og for selve tjenesteydelserne, så de kan etablere sig inden for hele EU.
På samme måde kan Europa ikke leve op til fremtidens udfordringer uden moderne, billige infrastrukturer, da den internationale konkurrence inden for tjenesteydelsessektoren hele tiden vokser over hele verden. Gennemførelsen af disse strukturer kræver liberalisering af energi- og telekommunikationsmarkederne, så vi får nem og billig adgang til disse, og afhænger også af programmet for de transeuropæiske net, så markedets potentiale kan øges.
Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender anmoder Europa-Kommissionen om at forelægge en hvidbog, hvor der foreslås specifikke beskæftigelsespolitikker for hver enkelt sektor, så vi snarest muligt kan få et effektivt europæisk marked. Udvalget anmoder også Europa-Kommissionen om at stille forslag til et direktiv om tjenesteydelser inden for rammerne af det indre marked med det formål at bekæmpe de hindringer, der lægges i vejen for arbejdstagernes mobilitet og leveringen af tjenesteydelser. Men medlemsstaterne bør også begrænse de bureaukratiske procedurer i forbindelse med både oprettelse og drift af tjenesteydelsesvirksomheder.
Der må skabes en passende ramme med betingelser og lovbestemmelser, økonomiske bestemmelser og bestemmelser om fair konkurrence, der skal ske en styrkelse af de nye former for beskæftigelse inden for tjenesteydelsessektoren som f.eks. deltidsbeskæftigelse, telearbejde og midlertidigt arbejde, og der skal skabes passende betingelser for en velegnet, fleksibel og produktiv arbejdsstyrke under vedvarende uddannelse, der skal skabes sikre og sunde arbejdsvilkår, og sort arbejde skal bekæmpes, da det foruden at forringe arbejdet og arbejdstagerne også er med til at forvride konkurrencen. Der skal investeres i innovation også på tjenesteydelsesområdet, idet industrien lige nu har den største interesse i at investere i innovation. Vi er således nødt til i både den private og den offentlige sektor, som er særligt bagud, at investere i innovation og forskning og kæde politikken for tjenesteydelser sammen med politikken for at styrke de små og mellemstore virksomheder og industrisektoren generelt, fordi industrien og tjenesteydelserne er sektorer, der er gensidigt afhængige af hinanden. Vi er nødt til at udvikle iværksætterkulturen hos de unge og fremme selvstændig beskæftigelse, fordi udvikling af nye aktiviteter inden for tjenesteydelser kræver mod, fantasi og nytænkning. 
Diamantopoulou,
    Hr. formand, jeg vil gerne rette en særlig tak til fru Kratsa for hendes initiativ til at udarbejde denne betænkning, da det er en kendsgerning, at udviklingen af tjenesteydelsessektoren hænger direkte sammen med bekæmpelse af arbejdsløshed, det vil sige med jobskabelse.
Som fru Kratsa også sagde, er der en tæt sammenhæng mellem en økonomis udvikling og beskæftigelsesprocenten inden for tjenesteydelsessektoren. Hvis vi tager i betragtning, at vi skal skabe 22 millioner arbejdspladser inden 2010 for at nå Lissabon-målet, og at 67 % af arbejdspladserne ifølge vores tal skabes inden for tjenesteydelser, kan vi forstå, hvor vigtigt det er at udvikle tjenesteydelserne, så vi kan nå målet om fuld beskæftigelse.
Forslagene i betænkningen falder i høj grad i tråd med målene for den europæiske strategi for beskæftigelse, som indgik i retningslinjerne for beskæftigelse for 2003, der blev vedtaget i juli sidste år, og som vi har drøftet flere gange både i Beskæftigelsesudvalget og i plenum.
Jeg vil gerne omtale nogle bestemte spørgsmål inden for retningslinjerne, som i høj grad falder sammen med betænkningens forslag. Jeg vil gøre opmærksom på, at der i retningslinje 2 er en helt konkret henvisning til iværksætterkultur, til forbindelsen mellem oprettelse af arbejdspladser og iværksætterkultur, og medlemsstaterne anmodes om at tilskynde til innovation inden for iværksætterkultur, investeringskapacitet og et gunstigt erhvervsklima for alle virksomheder. Der er naturligvis en sammenhæng mellem disse konkrete områder og tilpasningsevne, det vil sige hvordan de pågældende virksomheder og den pågældende offentlige sektor kan ændre sin organisationsform og fremme livslang læring, fremme kønnenes ligestilling, så det bliver nemmere at gå fra forarbejdningssektoren til tjenesteydelsessektoren. En betydelig del af forslagene bliver således imødekommet i retningslinjerne for beskæftigelse.
En anden kategori af initiativer og forslag fra Kommissionen drejer sig om investering i menneskelige ressourcer. Vi kan ikke udvikle tjenesteydelser, hvis vi ikke investerer i menneskelige ressourcer. Her har vi Kommissionens forslag om forskning, uddannelse, livslang læring og de konkrete mål, som medlemsstaterne opstiller i forbindelse med deres uddannelsessystemer, hvad enten det drejer sig om den første periode, efter at børnene har forladt skolen, eller der er tale om støtte til familierne og den sociale infrastruktur.
Det tredje vigtige initiativ fra Kommissionen er det forslag til direktiv om tjenesteydelser inden for rammerne af det indre marked, som blev vedtaget i går, og som vil tilføre sektoren yderligere dynamik og have gunstige konsekvenser for beskæftigelsen.
Disse tre områder taget i betragtning, det vil sige for det første de konkrete retningslinjer i strategien for beskæftigelsen, som i bund og grund vedrører behovet for at udvikle tjenesteydelserne, for det andet nødvendigheden af at investere i menneskelige ressourcer og for det tredje direktivet om tjenesteydelser inden for rammerne af det indre marked, mener jeg, at der fra EU's side er skabt en vigtig ramme, som kan hjælpe medlemsstaterne med at gennemføre deres konkrete nationale politikker.
Jeg vil gerne understrege, at det klart fremgår af fru Kratsas betænkning, at hun ikke beder om, at der oprettes endnu et instrument, men om større specialisering i den eksisterende strategi for beskæftigelsen for at imødekomme tjenesteydelsessektorens særlige egenskaber. Jeg er helt enig med hende, og dette er naturligvis en debat, som vil fortsætte i Europa-Parlamentet igennem længere tid. 
Koukiadis (PSE ),
    Hr. formand, udviklingen af tjenesteydelsessektoren udgør de nye generationers store håb om integration i den nye økonomi. Der findes ingen erhvervssektor, herunder den private sektor, som ikke kræver tjenesteydelser, og hvor interessen for tjenesteydelser ikke er stigende. Der bør derfor gøres en bredere indsats i retning af de store muligheder, der åbner sig i forbindelse med tjenesteydelserne, og jeg vil gerne komplimentere min kære kollega, fru Kratsa, for det initiativ, hun har taget, og den betænkning, hun har udarbejdet.
Som medlem af Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked, som har vist mig den ære at lade mig stå for udtalelsen i denne sammenhæng, vil jeg gerne nævne nogle bestemte aspekter, som knytter det indre marked sammen med udviklingen af arbejdsmarkedet, navnlig markedet for tjenesteydelser, og med politikker mod udstødelse.
Som bekendt vil det indre markeds fremtid og forbrugerens egentlige fordel afhænge af, i hvor høj grad den grænseoverskridende handel udvikles. Imidlertid står det grænseoverskridende udbud stadig i stampe. Derfor ser vi det som en af vores vigtigste opgaver at fjerne hindringerne for den grænseoverskridende udvikling af tjenesteydelser, at mindske de problemer, som stadig findes med hensyn til fri bevægelighed og etableringsfrihed, og at fremme anerkendelsen af erhvervsmæssige kvalifikationer uden at hænge fast i fortidens stive forestillinger, som mange liberale erhvervssammenslutninger desværre ikke kan give slip på.
For at styrke den grænseoverskridende levering af tjenesteydelser, både den direkte levering af tjenesteydelser til forbrugerne og levering af tjenesteydelser mellem virksomhederne, er vi nødt til at prøve at styrke den elektroniske handel og ud fra denne synsvinkel fremme og udnytte de nye forbrugsmodeller, som skaber tjenesteydelser, og naturligvis sikre forbrugernes tillid.
Da chartret for de små og mellemstore virksomheder er et initiativ, som vi allerede har mange forhåbninger til, må vi se på mulighederne, enten via finansiering eller ved at garantere de forsikringsmæssige rettigheder og styrke initiativet fra de unge, der gerne vil ind på tjenesteydelsessektoren med selvstændig beskæftigelse eller med oprettelse af små virksomheder.
Jeg vil også gerne gøre opmærksom på, at tjenesteydelsessektoren er en fremragende sektor til at integrere handicappede og til at holde ældre personer aktive på arbejdsmarkedet. Som vi alle også ved, hører en væsentlig del af alle de tjenesteydelser, der tilbydes i et samfund, under kategorien forsyningspligtydelser.
Den politik, der indtil nu er blevet ført med hensyn til tjenesteydelser af almen økonomisk interesse, vurderes at have givet positive resultater, men vi har ikke et fuldstændigt billede af, hvilke præcise konsekvenser de har haft for beskæftigelsen. Derfor - og på baggrund af dagens beslutningsforslag om grønbogen om forsyningspligtydelser - bør Kommissionen foretage en systematisk registrering af, hvilke konsekvenser liberaliseringen af disse tjenesteydelser har haft for beskæftigelsen, naturligvis set i sammenhæng med, i hvor høj grad de opfylder samfundets behov som helhed.
Jeg kan konkludere, at betænkningen giver os en fremragende lejlighed til at foretage en ny horisontal gennemgang af EU's politikker set i lyset af deres bidrag til udviklingen af tjenesteydelser. 
Bastos (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, jeg vil gerne indlede med at lykønske fru Kratsa-Tsagaropoulou med udarbejdelsen af denne betænkning, som viser, hvor vigtigt det er at formulere praktiske politikker på EU-niveau for tjenesteydelsessektoren. Denne sektor er faktisk en katalysator for jobskabelse, og den skal som sådan have den opmærksomhed, den fortjener. Derfor må vi handle og handle hurtigt, hvis vi vil nå de mål, der blev sat i Lissabon. Situationen for tjenesteydelsessektoren i de forskellige medlemsstater varierer meget. Portugal har f.eks. et enormt potentiale for at skabe job på dette område, særligt videnbaserede tjenester til virksomheder og andre institutioner, hushjælp og turisme og de hermed forbundne aktiviteter.
På baggrund af tjenesteydelessektorens afgørende rolle i forbedringen af den portugisiske konkurrenceevne og i at skabe flere og bedre job har Portugal viet dette område særlig opmærksomhed i sin nationale beskæftigelsesplan for perioden 2003-2006. Alligevel har Portugal sammen med Grækenland EU's laveste beskæftigelsesgrad inden for tjenesteydelsessektoren, som ordføreren påpegede for et øjeblik siden.
Der må derfor gives en saltvandsindsprøjtning på fællesskabsniveau, og vi støtter derfor ordførerens opfordring til Kommissionen om at udarbejde en hvidbog om gennemførelse af et europæisk marked for tjenesteydelser. Medlemsstaterne spiller en afgørende rolle i dette spørgsmål, eftersom det er dem, der sammen med arbejdsmarkedets parter skal udarbejde en klar og effektiv ramme for tjenesteydelsessektoren. Det er også op til medlemsstaterne at sikre, at de relevante politikker bliver gennemført, og at investere i uddannelse og kvalificering af arbejdsstyrken.
Desuden skal de administrative barrierer fjernes, som hindrer arbejdskraftens frie bevægelighed og udbud af tjenesteydelser hen over grænserne. Til sidst vil jeg gerne understrege nødvendigheden af, at Kommissionen og medlemsstaterne fremmer en åben koordinationsmetode for nationale beskæftigelsespolitikker inden for tjenesteydelsessektoren med det formål at udveksle informationer og bedste praksis. 
Caudron (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, jeg vil gerne indlede mit indlæg med at rette en personlig tak til ordføreren for det arbejde, hun har udført, og for de særdeles udførlige forslag, der er stillet vedrørende beskæftigelsespotentialet i tjenesteydelsessektoren. Man kan være mere eller mindre positivt stemt over for nogle af forslagene, men samlet set er der efter min opfattelse ikke desto mindre tale om et væsentligt bidrag på dette felt i en tid, hvor arbejdsløsheden rammer mange mennesker hårdt, og hvor usikre beskæftigelses- og ansættelsesforhold er i markant fremmarch.
Jeg skal i øvrigt ud over disse personlige lykønskninger, for at fjerne enhver tvivl, som ordfører for GUE/NGL-Gruppen udtrykke forbehold med hensyn til de stadige henvisninger til konkurrencepolitikken og til markedet og dets love, ligesom jeg skal påpege, at vi ikke kan tilslutte os en alt for streng anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse inden for en sektor, som også omfatter offentlige tjenester og tjenester inden for den sociale økonomi. Jeg skal heller ikke undlade at gøre opmærksom på, om end jeg i dag skal fatte mig i korthed herom, at vi ikke betragter Europas afindustrialisering som en uafvendelig udvikling, især i betragtning af at det i beskæftigelsesmæssig henseende er og også fremover vil være stadig vanskeligere at erstatte de stillinger, der nedlægges i industrien, med stillinger i tjenesteydelsessektoren.
Når det er sagt, er det særdeles vigtigt at understrege, sådan som De også gjorde, fru Kratsa-Tsagaropoulou, hvor stor betydning tjenesteydelsessektoren har, og det er vigtigt at få klarlagt det beskæftigelsesmæssige potentiale og vilkårene herfor. Endnu vigtigere er det efter vores opfattelse at få understreget det reelle behov for tjenesteydelser. Behovet er åbenlyst, når det gælder pleje, når det gælder børn, herunder spædbørn, handicappede og ældre. Hvad angår sidstnævnte, er tjenesteydelsessektoren en nødvendig forudsætning for at bevare et fuldgyldigt borgerskab uanset alder, fysik eller helbred.
Jeg vil i denne forbindelse også klart påpege, at der er behov for retlige rammer, for lovgivning og aftaleretlige rammer, så vi undgår vildveje, som fører til usikkerhed, sådan som det ses i det amerikanske system. Det er følgelig nødvendigt at tillægge de eksisterende erhverv inden for tjenesteydelsessektoren øget værdi for at tilbyde kvalitetsarbejdspladser med rimelige lønninger og arbejdsvilkår. Der er behov for at højne kvaliteten, hvad angår nye beskæftigelsesformer, aktuelt deltidsansættelser, idet vi påser, at alle arbejdstagere sikres samme høje beskyttelses- og jobsikkerhedsniveau, og sikrer, at arbejdsbetingelserne for kvinder forbedres. Forskellen mellem kvinders og mænds løn bør reduceres, og det samme gælder forskelle med hensyn til adgangen til beskæftigelse og faglig forfremmelse. Endelig bør samarbejdet styrkes, når det gælder bekæmpelsen af sort arbejde.
Ordføreren og medlemmerne af de berørte udvalg har gjort et godt stykke arbejde. Om end jeg, i lighed med flertallet af medlemmerne af min gruppe, mener, at iværksættelsen af de omhandlede foranstaltninger ikke vil løse alle grundlæggende problemer i arbejds- og beskæftigelsesmæssig henseende, støtter jeg personligt, hr. formand, enhver form for forbedring, såfremt der er tale om reelle forbedringer.
Lambert (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, også jeg vil gerne takke ordføreren. Hun har i sin betænkning set på både mulighederne og udfordringerne ved udviklingen af tjenesteydelsessektoren. Det er et meget kompliceret område, ikke mindst fordi der er et skel mellem tjenesteydelser, der er geografisk bundet af, enten hvor klientellet opholder sig, eller hvor ressourcerne er, og så de former, der er mere bevægelige. En af de fremtidige udfordringer drejer sig om, hvordan denne service ikke nødvendigvis flytter sig inden for den enkelte medlemsstat eller over grænserne, men faktisk helt ud af EU. Denne form for mobilitet, som vi måske ikke ville have tilstræbt helt så ivrigt, bliver en udfordring for os i fremtiden.
Jeg er meget glad for den opmærksomhed, kvinder får i denne betænkning. Som ordføreren har påpeget i betænkningen, er kvinder i overvejende grad beskæftiget i tjenesteydelsessektoren. Der er faktisk visse job, der er meget stærkt kønspolariserede, særligt inden for den offentlige sektor og omsorgssektoren. Mange af disse sektorer har et betydeligt antal vandrende arbejdstagere, herunder sorte og folk fra etniske minoriteter, så de er vigtige både for den generelle og den sociale integration.
Vi glæder os over den vægt, der lægges på særlige oplæringsbehov, hvis vi skal kunne tilbyde arbejdspladser med kvalitet. Men vi må se mere omhyggeligt på, hvordan vi undgår den store kløft, der i øjeblikket findes i tjenesteydelsessektoren, mellem højt værdsatte og betalte job og dem, der er dårligt betalt og underlagt intenst omkostningspres. Det bliver yderst vigtigt, hvordan vi gør det muligt for folk i disse sektorer at udvikle deres talenter og finde mobilitet. 
Sacrédeus (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, jeg vil varmt takke ordføreren, fru Kratsa-Tsagaropoulou, for hendes fremadrettede betænkning om udviklingen af tjenesteydelsessektoren for at skabe nye og - jeg vil understrege - vigtige fremtidige job. Jeg vil samtidig udtrykke min glæde og tilfredshed over, at fru Kratsa-Tsagaropoulou som ordfører og udvalget i dets helhed så velvilligt har behandlet mine mange ændringsforslag. Jeg vil nævne en række af dem her, punkt for punkt.
For det første bør sort arbejde omdannes til rigtigt arbejde inden for tjenesteydelsessektoren for at forbedre det almindelige erhvervsklima og skatteydermoralen og for at skabe konkurrence på lige vilkår. EU skal fremskynde samarbejdet i bekæmpelsen af sort arbejde.
For det andet bør Europa-Parlamentet opfordre medlemsstaterne til at udvikle og stimulere hjemmetjenesteydelsessektoren for at gøre det lettere at kombinere erhvervs- og familielivet, ikke mindst i lyset af at EU har udnævnt den demografiske udfordring som værende en af dets vigtigste anliggender i fremtiden.
For det tredje bør Europa-Parlamentet gøre medlemsstaterne opmærksomme på, at den demografiske udvikling i flertallet af medlemsstaterne er sådan, at arbejde inden for ældreomsorgen skal tildeles en højere status, især blandt ungdommen. Jeg vil understrege dette.
For det fjerde bør Europa-Parlamentet over for medlemsstaterne understrege den bydende vigtighed i at øge mulighederne for handicappede og indvandrere til at få adgang til arbejdsmarkedet inden for tjenesteydelsessektoren. Sådanne forbedringer er nødvendige i lyset af de kommende behov inden for f.eks. pleje- og omsorgssektoren samt for at øge disse gruppers deltagelse i og integration på arbejdsmarkedet og i samfundsfællesskabet.
Jeg vil også fremhæve nødvendigheden af, at der i betænkningen signaleres værdien af entreprenørvirksomhed og nye virksomheder inden for tjenesteydelsessektoren og også udviklingen af en dynamisk og kreativt udviklet, samarbejdende tjenesteydelses- og virksomhedssektor. 
Pérez Álvarez (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, jeg vil meget gerne tilslutte mig lykønskningerne af ordføreren med kvaliteten af hendes betænkning.
Hvis vi analyserer udviklingen i antallet af job i de forskellige økonomiske sektorer, ser vi snart et hurtigt og kraftigt fald i antallet af mennesker, der arbejder i landbrugssektoren, en anden tendens mod fald i antallet af job i den industrielle sektor, hvorimod der er en tydelig positiv stigning i antallet af job i tjenesteydelsessektoren. Det skyldes måske bl.a. den kompetence samt tekniske, professionelle og intellektuelle kapacitet, som de mennesker, der er beskæftiget i tjenesteydelsessektoren, er i besiddelse af.
Endvidere spænder tjenesteydelsessektoren meget vidt. Den går fra transport til uddannelse, fra handel til hotel- og cateringvirksomhed, fra turisme til fritidsaktiviteter, og derudover er tjenesteydelserne meget påvirket af samfundets demografiske ændringer. Aktiviteter som ældrepleje og behovet for at forene arbejdslivet med familielivet er klare eksempler.
Samtidig skaber denne sektor betingelserne for de øvrige, herunder landbrugssektoren, og i den viden- og informationsbaserede økonomi skaber tjenesteleverandøren nye arbejdspladser.
Det er nødvendigt at understrege de muligheder, der opstår som følge af et samarbejde mellem de forskellige forvaltninger, eftersom den lokale forvaltning - den nærmeste - har størst kendskab til de potentielle jobsøgeres behov og midlerne til at opfylde dem. Endvidere finder jeg det relevant at "horisontalisere" f.eks. arbejdssundheds- og sikkerhedspolitikken, ligestillingspolitikken og politikken om ikke-forskelsbehandling, således som det anføres i artikel 20 og 21 i chartret om grundlæggende rettigheder.
Hr. formand, vi bør ikke glemme den konstante uddannelse, for, som ordføreren siger, medfører en tjenesteydelsessektor med lave lønninger et lavt niveau med hensyn til kvalitet, kvalifikationer og produktivitet, og dette nedsætter økonomiens muligheder for at skabe fornyelse, bæredygtig velstand og social samhørighed. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0448/2003) af Glase for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender om gennemførelse af direktiv 96/71/EF i medlemsstaterne (KOM(2003) 458 - 2003/2168(INI)). 
Glase (PPE-DE ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, udstationeringsdirektivet blev vedtaget i 1996 med henblik på at fjerne forhindringer og usikkerheder i forbindelse med udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser. Det gjorde det ved at skabe større retssikkerhed og ved at gøre det muligt at fastlægge arbejdsvilkårene for arbejdstagere, der midlertidigt arbejder i en anden medlemsstat end den, hvis lov regulerer arbejdsforholdet.
Som fastlagt i artikel 8 i direktiv 96/71/EF sammenfatter Kommissionen i den foreliggende meddelelse resultaterne af sin undersøgelse af direktivets gennemførelse i national ret og dets praktiske gennemførelse i de 15 medlemsstater med henblik på at afgøre, hvorvidt der er behov for at revidere direktivet eller ej. Det fremgår af meddelelsen, at gennemførelsen af direktivet i national ret i medlemsstaterne generelt er forløbet tilfredsstillende, idet det bemærkes, at Det Forenede Kongerige og Irland ingen særlige forskrifter har for gennemførelsen, og at Luxembourg afsluttede gennemførelsen som den sidste medlemsstat, hvilket skete for blot 13 måneder siden.
Jeg vil gerne gentage, at udstationeringsdirektivet krævede fem års meget problematiske forhandlinger, før det blev vedtaget i 1996. Det har nu vist sig, at der er opstået vanskeligheder, idet direktivet pålægger de virksomheder, som det er gældende for, at overholde lovgivningen i et andet land end dér, hvor de har hjemsted, en lovgivning, som undertiden er vanskelig at forstå og vanskelig tilgængelig. Disse problemer må løses på nationalt plan, da de relaterer til gennemførelsen af direktivet i national ret, hvilket kan medføre vanskeligheder med at kontrollere, om det bliver overholdt.
Kommissionen sammenfatter i sin meddelelse problemerne forbundet med at gennemføre og anvende direktivet, hvilket snarere er af praktisk end af juridisk karakter. Den har derfor nedsat en ekspertgruppe - bestående af tjenestemænd fra medlemsstaterne - der skal finde løsninger på de nævnte problemer, f.eks. måder til at forbedre adgangen til og udvekslingen af informationer om nationale regler og love eller til at indsamle nødvendige oplysninger i en standardform. Udvalget mener fortsat, at direktivet er nødvendigt, og udtrykker håb om, at de nævnte problemer kan løses hurtigt, navnlig med henblik på at 10 nye lande pr. 1. maj 2004 vil blive omfattet af direktivet. Vi må skabe retssikkerhed for de arbejdstagere, der er udstationeret af virksomheder i det indre marked.
Udvalget ønsker endvidere at påpege, at det er vigtigt, at direktivets gennemførelse bliver kontrolleret, så lovgivningens effektivitet kan blive vurderet, og at det vil blive endnu vigtigere i forbindelse med udvidelsen af EU. Det opfordrer også Kommissionen til at fremlægge bedre og mere konkrete oplysninger om indvirkningen af gennemførelsen på nationalt plan, at fastlægge klare definitioner af f.eks. arbejdstagerstatus, mindsteløn og overarbejde og forhindre misbrug i forbindelse med udstationering af arbejdstagere, der opstår som følge af illoyal konkurrence og social dumping.
Vi opfordrer også Kommissionen til at undersøge muligheden for bestemmelser vedrørende ansvar i forbindelse med brug af underleverandører i sammenhæng med udstationeringsdirektivet. Der er behov for omfattende undersøgelser i de 15 - snart 25 - medlemsstater, hvis vi skal have et nøjagtigt billede af situationen, der gør det muligt at foretage sammenligning. Udvalget mener også, at Kommissionen bør støtte ekspertgruppen, og at dette arbejde bør omfatte arbejdsmarkedets parter, Europa-Parlamentet, regeringerne og parlamenterne i medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter.
Udvalget opfordrer Kommissionen til at samarbejde tæt med arbejdsmarkedets parter om dybtgående forskning med henblik på at stille forslag til forenkling og forbedring af det nuværende direktiv, som i særlig grad skal prioritere virkningerne af EU's udvidelse. Da den lange række af krav til Kommissionen og medlemsstaterne gør enhver forsinkelse uønsket, er jeg som ordfører af den opfattelse, at De Europæiske Socialdemokraters Gruppes krav til Kommissionen om at skulle fremlægge en ny redegørelse om direktivets gennemførelse inden udgangen af indeværende år ikke kan blive opfyldt af Kommissionen.
Selv om jeg derfor ikke kan tiltræde ændringsforslag 1, vil jeg gerne plædere for ændringsforslag 4 fra Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance og takke alle skyggeordførere for det gode samarbejde.
Diamantopoulou,
    Jeg takker Parlamentet for den interesse, det har vist for direktivet om udstationering af arbejdstagere og for meddelelsen fra Kommissionen. Det var klart til at se i udkastet til betænkning om gennemførelse af dette direktiv og blev understreget under de drøftelser, der førte frem til vedtagelsen af den i Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender. Kommissionen deler helt klart denne interesse og er enig med Parlamentet i, at dette direktiv fortsat er et væsentligt element både for virksomheder og arbejdstagere.
Med hensyn til den praktiske funktion af direktivet og den lovgivning, der gennemføres med det, er vi alle enige om, at det er nødvendigt at forbedre samarbejdet mellem medlemsstaternes administration på den ene side og udbredelsen af oplysning om de betingelser og beskæftigelsesbetingelser, der gælder for arbejdstagere og udbydere af tjenesteydelser, på den anden side.
Mine tjenestemænd vil se på de nuværende vanskeligheder - der vil komme samarbejde mellem mine tjenestemænd, en gruppe regeringseksperter og arbejdsmarkedets parter. Vi vil drøfte det i det kontaktforum, som er fastsat til den 10. februar, og vi vil forsøge at finde praktiske løsninger på politiske problemer.
Hvad angår tiltrædelseslandene - og ordføreren har allerede understreget vigtigheden af gennemførelsen af dette direktiv i disse lande - må de omsætte og gennemføre dette direktiv inden den 1. maj. Kommissionen vil udarbejde en meddelelse om gennemførelsen af dette direktiv i årets løb. Vi håber at forelægge den ved udgangen af 2005.
Med hensyn til behovet for juridiske initiativer er jeg opmærksom på, at nogle af Dem ikke deler den opfattelse, som medlemsstaternes eksperter og Kommissionen har, af, at det ikke er nødvendigt at ændre direktivet på nuværende tidspunkt. Selv om jeg ikke er overbevist om, at der er behov for omfattende ændringer af teksten til direktivet på nuværende tidspunkt, kan jeg forsikre Dem om, at mine tjenestemænd vil se nøje på de argumenter, som de nationale regeringer og arbejdsmarkedets parter fremkommer med under deres kontakt med dem. Inden for disse rammer vil Kommissionen også tage de nødvendige initiativer til - sammen med medlemsstaternes eksperter og arbejdsmarkedets parter - at sikre en grundig overvejelse af de spørgsmål, som Europa-Parlamentet har rejst. 
Pérez Álvarez (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, jeg ønsker fru Glase hjerteligt tillykke med det glimrende stykke arbejde.
Med hensyn til arbejdstagernes frie bevægelighed fokuserer betænkningen på tre forudsætninger for udstationering: for det første udstationering i henhold til en aftale mellem den udstationerende virksomhed og modtageren af tjenesteydelsen, for det andet udstationering af arbejdstagere på et forretningssted eller i en virksomhed, der tilhører koncernen, og for det tredje udstationering af arbejdstagere fra vikarbureauer i en brugervirksomhed, der driver virksomhed i en anden medlemsstat end den udstationerende.
Alle disse forudsætninger kan skabe en række problemer for de udstationerede arbejdstagere. Det første, der springer i øjnene, er sandsynligvis deres arbejdsforhold, og derfor er direktiv 96/71/EF så vigtigt, for det udgør et katalog over minimumsregler til beskyttelse i henhold til EU-ret, selv om det er utilstrækkeligt, for det omfatter i virkeligheden ikke regler eller forhold som social sikring.
Ordføreren har efter min mening identificeret problemerne korrekt: illoyal konkurrence, forskellige sociale sikringsordninger og dermed skade for arbejdstagerne og behov for en klar definition af en arbejdstagerstatut. Men vi bør tilføje - og det har også været omtalt her - det eventuelle misbrug ved udstationering og problemerne med underleverancer og generelt de nye former for outsourcing og decentralisering af produktionen eller, om man vil, de nye former for organisation af produktionen.
Alt i alt, fru kommissær, tror jeg, vi står over for en chance eller måske et behov for et fælles sæt af ufravigelige minimumsregler for alle tilfælde og i hvert fald en minimumsgaranti, i henhold til hvilken det udgør ulovlige arbejdsforhold, når lovgivningen i den medlemsstat, hvor tjenesten ydes, giver ringere beskyttelse end oprindelsesstedet for udstationeringen.
Uden en garanti af denne art i det område, hvor det er relevant, mener jeg, at mulighederne for misbrug og svindel ligger inden for rækkevidde for uansvarlige arbejdsgivere. Og hvad endnu værre er: Vi kunne selv være med til at opfordre til denne svindel og dette misbrug. 
Weiler (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, vi er en smule overrasket over det hyr, som Kommissionen undertiden har med komplicerede socialpolitiske lovgivninger som f.eks. udstationeringsdirektivet, med at evaluere dem, reformere dem om nødvendigt, med redegørelser til Parlamentet og også med nye koncepter. Det var desværre tilfældet med det europæiske samarbejdsudvalg, og det er nu desværre igen tilfældet med udstationeringsdirektivet. Det er forbavsende, fordi begge love, som jeg henviste til, har signalvirkning over for befolkningen og arbejdstagene. De signaliserer, at vi faktisk har en europæisk socialmodel. Derfor er det så beklageligt.
Da udvalget debatterede det, prøvede Kommissionen sågar at overbevise os om, at alle problemerne med direktivet overhovedet ikke havde noget med Europa at gøre, men stort set skyldtes mangler ved gennemførelsen på nationalt plan. Vi tror ikke, at det er tilfældet. Måden, hvorpå direktivet bliver gennemført i national ret, kan næppe beskrives som værende forløbet tilfredsstillende, når der verserer hundredvis af sager for nationale og regionale arbejdsretter og sociale domstole. Selv om det er nationale domstole, så viser det dog, at selve direktivet har mangler, og at retssikkerheden er utilstrækkelig. Selv om det er sjældent, at vi må kritisere Kommissionen, så mener vi, at Deres redegørelse forenkler tingene, og samme kritik kan, desværre, rettes mod ordføreren. Samarbejdet har alligevel været glimrende, fru Glase, og jeg kan ikke være andet end taknemmelig over, at De godkendte ni ud af de 10 forslag, som jeg stillede på vegne af De Europæiske Socialdemokraters Gruppe.
Jeg vil også give hr. Pérez Álvarez ret, som påpegede, at der fortsat finder misbrug sted, at arbejdsgivere fortsat udnytter arbejdstagere, og ejendommeligt nok ser vi ikke kun i Tyskland, men også i andre lande, hvor kreative arbejdsgiverne kan være, når det drejer sig om at omgå loven. Det vil sige, at det eneste punkt, som Parlamentet ønsker at skændes om, er tidsplanen, og jeg kan sige Dem helt ærligt, at vi ikke taler om at give Kommissionen en måned mere eller mindre til at udarbejde en ny og grundig redegørelse. Erfaringen har lært os, at hvis vi giver Dem 14 måneder i stedet for 12, så vil det tage Dem 22 eller 26 måneder, og da vi er nødt til at udøve et vist pres, har vi besluttet at bede om 12 måneder. Det er beklageligt, fordi vi ellers er enige, men jeg vil gerne slutte med at sige, at jeg er overbevist om, at det er en deadline, som De kan overholde, hvis De gør fælles sag med arbejdsmarkedets parter og de europæiske fagforeninger i forbindelse med analysen, for de ligger allerede inde med alle de nødvendige data, med detaljer om efterslæb og misbrug. 
Schroedter (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, fru Glase slår i sin betænkning med rette fast, at udstationeringsdirektivet ganske vist har eksisteret siden 1996, men at arbejdstagere i praksis ingen retssikkerhed har på arbejdspladsen, og at deres arbejdsforhold ofte er urimelige. Jeg ved fra mine samtaler i de senere år på den største byggeplads i centrum af Berlin, at de mennesker, vi her har med at gøre, er . Bygningsarbejdere fra Det Forenede Kongerige, Portugal og mange andre europæiske lande har bygget banegården og kontor- og regeringsbygninger uden at have haft en reglementeret arbejdsdag, uden samme løn sammenlignet med deres tyske kolleger, endsige en syge- og ulykkesforsikring.
Kunne det være, at udstationeringsdirektivet måske er det forkerte instrument, eller bliver det bare anvendt forkert? Det giver fru Glases betænkning et klart svar på. Direktivet er det rette instrument til at garantere samme løn for samme arbejde på samme arbejdsplads, men gennemførelsen i medlemsstaterne er miserabel. Det skyldes efter min mening frem for alt manglen på effektive sanktioner. Selv når det konstateres, at en portugisisk virksomheds arbejdstagere ikke får samme betaling og ikke har samme vilkår som det tyske firmas arbejdstagere lige ved siden af, og arbejdsformidlingens kontroller også bekræfter det, så sker der intet. Få uger senere er virksomheden tilbage i Portugal, hvor bøden fra Tyskland ikke interesserer nogen. Det er her, at virksomhederne får en nettofortjeneste ved at omgå loven, hvorfor bøder skal kunne tvangsfuldbyrdes i hele EU. Rådet burde for længst have truffet beslutning herom. Vi takker ordføreren for at have støttet dette ændringsforslag. Det må ikke længere kunne betale sig at omgå reglerne. De sorte får skal stemples. Kun på den måde kan befolkningen blive af med den frygt for udvidelsen mod øst og den sociale dumping, som de mener, den vil medføre. 
Pronk (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne udtrykke min dybe tak til ordføreren og de andre, som har bidraget til denne betænkning.
Jeg tror, det er meget vigtigt, at vi har konkluderet, at der er behov for yderligere forskning. Jeg synes, det er en skam, at denne yderligere forskning ikke blev udført sideløbende med diskussionerne i medlemsstaterne, for det kunne have sparet tid. Men når det nu er sådan, så tror jeg, at fru Glase har helt ret, når hun siger, at det ikke kan forventes med de ændringsforslag, der er stillet. Derfor tror jeg simpelthen ikke, det er muligt.
Det er et meget vigtigt direktiv, vi behandler her. Hvorfor er det så vigtigt? Vi skal se tilbage i tiden for at finde svaret på det spørgsmål. Der har været to vigtige perioder. Der var den periode, hvor en hel del mennesker især fra Det Forenede Kongerige kom for at arbejde på kontinentet, og der var den periode, hvor en hel del mennesker især fra Østeuropa kom hertil for at arbejde. Begge perioder gav anledning til en hel del problemer. På det tidspunkt havde Tyskland stadig en ægte socialpolitik. Jeg har indtryk af, at den nu er blevet udvandet noget, men på den tid havde man den stadig. Det var på det tidspunkt, lovgivningen om udstationerede arbejdstagere blev udarbejdet, og denne sag på europæisk niveau udviklede sig derfra.
Jeg er enig i, at den praktiske gennemførelse langtfra er ideel, men vi må anerkende, at det i sidste ende er en sag for de nationale regeringer. Vi kan opfordre dem til at gøre det meget bedre - og jeg mener også, at prioriteringen af denne sag er helt forkert - men jeg vil også gerne mane til forsigtighed. Jeg var for nylig på en tur til den østlige del af Nederlandene, og vi så, at den nye udvidelse vil skabe nye problemer dér, som gennemførelse af idéen og principperne i dette direktiv ville være en helt perfekt løsning på. Hvis vi ikke gennemfører dem, kan vi godt forberede os på et problem eller to, ikke fordi folk ønsker det, men fordi der altid er mennesker, som leder efter smuthuller i lovgivningen og måske begynder at udnytte dem, og det skaber så alle slags uønskede bagslag. Derfor tror jeg, vi skal være yderst forsigtige i de næste to år. Jeg tror, at medlemsstaterne skal forbedre den praktiske gennemførelse af det eksisterende direktiv, men jeg tror også, at Kommissionen - og også vi - skal tale for, at denne sag bliver organiseret ordentligt, for ellers bringer vi den faktiske, praktiske gennemførelse af udvidelsen i fare inden for arbejdsmarkederne. Det må vi ikke glemme, for det er en alvorlig risiko.
Dette problem bliver groft undervurderet, og det bekymrer mig. Undladelse af at gennemføre denne type regler betragtes ikke som forfærdelig vigtig på lang sigt, men det vil føre til de sociale systemers undergang. Det vil også føre til en generel svækkelse af respekten for loven, for folk vil mene, at hvis man kan omgå reglerne på dette område, kan man også gøre det på andre områder. Vi befinder os derfor på farlig grund, og det er klart, at vi må forfølge dette emne. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er mundtlig forespørgsel til Kommissionen (O-0076/2003 - B5-0417/2003) af Hughes, De Rossa og Andersson for PSE-Gruppen om mobning på arbejdspladsen. 
Hughes (PSE ).
   - Hr. formand, spørgsmålet er blevet rundsendt, og jeg vil gerne sige til Dem og til kommissæren, at det er på høje tid at gøre noget på dette område.
Vi taler om psykosociale beskæftigelsesmæssige risici for sundhed og sikkerhed, hvilket omfatter vold på arbejdspladsen, chikane, mobning, stress og angst som nye risici, der melder sig. Jeg begynder at spekulere på, hvor længe vi kan blive ved med at beskrive disse ting som "nye risici, der melder sig". Jeg så på nogle af mine gamle papirer for nylig og fandt, at gruppen af fagforeningsrepræsentanter for sikkerhed og sundhed, som jeg arbejdede sammen med i slutningen af 1980'erne, allerede brugte beskrivelsen dengang. Her sidder vi så 15 år senere og bruger stadig det samme udtryk, og der er ikke sket meget på EU-niveau for direkte at tage fat på disse risici.
Når jeg genlæser vores spørgsmål, ser jeg også, at mindst et element ser dumt ud, nemlig den del, hvor der bliver spurgt: "Agter Kommissionen at handle hurtigt på dette område?" Svaret er klart nej. Den udmærkede Andersson-betænkning, der blev vedtaget i 2001, indeholdt to opfordringer til initiativer. Kommissionen blev for det første opfordret til at offentliggøre en grønbog og en handlingsplan inden udgangen af 2002. Vi venter stadig på en reaktion.
For det andet opfordredes Kommissionen i betænkningen til enten at udvide området for rammedirektivet om sundhed og sikkerhed eller at formulere et nyt direktiv, der skal bekæmpe mobning på arbejdspladsen. Også her venter vi på en reaktion. Vi vil gerne vide, hvilket initiativ, om noget, Kommissionen agter at tage på dette område.
Sandheden er, at mange medlemmer af Parlamentet bliver mere og mere vrede og frustrerede over den skandaløse måde, hvorpå Kommissionens arbejde inden for sundheds- og sikkerhedsanliggenderne er gået helt i stå i de senere år. Kommissionens sundheds- og sikkerhedsstrategi for perioden 2002-2006 viser sig at være præcis lige så hul, som jeg havde forventet. Da jeg udarbejdede Parlamentets betænkning om denne strategi, overvejede jeg alvorligt at anbefale forkastelse af den, medmindre den blev ledsaget af en detaljeret handlingsplan. Vi fik visse forsikringer fra kommissær Diamantopoulou, og som resultat heraf vedtog vi en betænkning, der var kritisk, men ikke gik så langt som til forkastelse. Jeg erkender nu, at det var en slem fejltagelse. Vi har fået præcis den udvikling uden handling, som jeg frygtede. Jeg bebrejder ikke kommissær Diamantopoulou selv, men det er klart, at der er højt placerede tjenestemænd i Generaldirektoratet for Beskæftigelse, der har en anden opfattelse. Dette politiske område er kommet helt ud på sidelinjen.
I selve strategien blev der nævnt risici på dette område. Under overskriften "Hensyntagen til nye risici" siges det, at væksten i psykosociale lidelser og sygdomme frembyder en ny udfordring på arbejdsmiljøområdet og modvirker bestræbelserne på at forbedre velværet på arbejdspladsen. De forskelligartede former, som psykisk chikane og vold på arbejdspladsen antager, udgør i dag et særligt problem, som begrunder et lovgivningsmæssigt tiltag. På næste side under overskriften "Kommissionen vil" siges det, at den vil undersøge, om det er hensigtsmæssigt med et fællesskabsinstrument om psykisk chikane og vold på arbejdspladsen. Nuvel, vi venter stadig. Arbejdsprogrammet for i år nævner et instrument vedrørende vold, men ikke noget om psykisk chikane.
Det sidste, jeg vil sige, er følgende: Jeg har hørt, at det er vanskeligt at lovgive på dette område, fordi problemet er for kompliceret, upræcist og subjektivt. To medlemsstater har allerede lovgivning på dette område: Sverige og Belgien. Det betyder, at det helt klart er muligt at lovgive, og at visse arbejdstagere i EU har juridisk beskyttelse, mens det store flertal ikke har det. Det er den klareste retfærdiggørelse for et lovgivningsinitiativ på EU-niveau. Disse risici forårsager umådelig lidelse og sorg blandt arbejdstagerne i EU. Det er på høje tid, at Kommissionen gør noget. 
Diamantopoulou,
    Hr. formand, jeg vil indlede med at takke hr. Hughes, hr. De Rossa og hr. Andersson for den interesse, de har vist for spørgsmålet om mobning på arbejdspladsen, som klart har været til hjælp for Kommissionen.
Jeg er nødt til at sige, at jeg ikke kan acceptere den generelle kritik, der er kommet fra hr. Hughes. Jeg forstår Parlamentets reaktion på dette spørgsmål, der, som hr. Hughes også indrømmede, er særdeles kompliceret og vanskeligt, fordi situationen er meget forskellig fra land til land. Lovgivning om og definition af psykisk vold er et meget vanskeligt emne, men at sige, at der absolut intet er sket på sundheds- og sikkerhedsområdet, vil jeg mene er en voldsom overdrivelse. Jeg vil gerne gøre hr. Hughes opmærksom på, at der vist ikke er et eneste af de sidste seks formandskaber, hvor der ikke er blevet vedtaget lovgivning om sundhed og sikkerhed. Jeg kan gøre opmærksom på, at der i det irske formandskabs program indgår to direktiver, hvoraf det ene er ved at blive færdiggjort, og hvad angår det andet, som drejer sig om problemer inden for optisk stråling, skal der indledes en dialog med arbejdsmarkedets parter. Det samme gælder for det første seminar under det irske formandskab. Kommissionen har således gjort tydelige fremskridt, også inden for lovgivning, som både er nyt, eftersom den ikke findes i de fleste lande, men som det også er meget vanskeligt at nå til enighed om, for som bekendt er det som regel svært at nå til enighed med arbejdsmarkedets parter.
Jeg ser meget positivt på Deres kritik af det konkrete område, men jeg vil bede Dem undlade at generalisere, da sundhed og sikkerhed som bekendt har været prioriteret højt af Kommissionen i denne periode. Der er udsendt en meddelelse fra Kommissionen med en hvidbog inden for sundhed og sikkerhed for årene frem til 2006, hvoraf det klart fremgår, at Kommissionen vil undersøge, om en fællesskabsforanstaltning om mobning og psykisk vold på arbejdspladsen vil være passende og hensigtsmæssig.
På nuværende tidspunkt arbejder Kommissionens tjenestegrene med det konkrete problem. De indsamler og analyserer de oplysninger, der er til rådighed - oplysninger fra alle landene - og i denne analyse tages der bl.a. højde for alle de lovgivnings- og reguleringsmæssige initiativer, der vedtages eller planlægges i de enkelte medlemsstater, samt resultaterne af og problemerne med deres gennemførelse.
Jeg må give hr. Hughes ret i, at Europa-Parlamentets beslutningsforslag om mobning på arbejdspladsen, hr. Anderssons beslutningsforslag og den udtalelse om vold på arbejdspladsen, som blev vedtaget af det rådgivende udvalg om sikkerhed, hygiejne og sundhedsbeskyttelse på arbejdspladsen, inden for denne ramme er nært beslægtede tekster, som studeres nøje og er en støtte i vores arbejde.
Hr. Hughes efterlyste en tidsplan. Hertil kan jeg sige, at Kommissionen i 2004 indleder høringerne af arbejdsmarkedets parter om en fællesskabsindsats på dette område i overensstemmelse med artikel 138 i traktaten, og som bekendt indgår disse høringer i Kommissionens arbejdsprogram for 2004, som er offentliggjort. Her må jeg gøre opmærksom på, at alt efter de reaktioner, der kommer fra arbejdsmarkedets parter under disse høringer, er en konkret EF-lovgivning med det formål at forebygge enhver form for vold på arbejdspladsen en af valgmulighederne, men ikke den eneste.
Den nye fællesskabsstrategi for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen 2002-2006 nævner faktisk muligheden for at anvende en kombination af de midler, som er til rådighed, både lovgivningsmæssige og andre midler. For at få en effektiv forebyggelse af enhver form for vold på arbejdspladsen kan andre ikke-bindende midler som f.eks. henstillinger eller andre initiativer af ikke-lovgivningsmæssig karakter, f.eks. retningslinjer, oplysningskampagner og en forstærket undervisningsindsats over for arbejdstagere og arbejdsgivere være supplerende aktiviteter, som ikke udelukker hinanden, men naturligvis i kombination med en lovtekst.
Endelig er det Kommissionens opfattelse, at psykisk vold og mobning udgør konkrete former for vold på arbejdspladsen. En anden konkret form for vold er sexchikane, som der blev lovgivet om for to år siden. Derfor vil ovennævnte høringer af arbejdsmarkedets parter dække alle former for vold, som er til skade for arbejdstagernes sundhed, deres fysiske og psykiske integritet og deres værdighed. 
Glase (PPE-DE ).
   - Fru kommissær, hr. formand, betænkningen om mobning på arbejdspladsen blev vedtaget for næsten tre år siden. Enhver der, som hr. Andersson og jeg selv, har beskæftiget sig med dette emne, vil have opdaget, hvor dybt folk kan synke i måden at behandle hinanden på. Af alle arbejdstagere i EU siger 8 %, at de selv har været berørt af mobning. Det er, hvad der siges officielt, mørketallet er formodentlig langt højere. Betænkningen går udførligt ind på årsagerne og følgerne af mobning og sexchikane på arbejdspladsen og de omstændigheder, der fører hertil. Voldens og chikanens omfang på arbejdspladsen er et meget alvorligt problem. Som det er beskrevet i betænkningen, fører det til ekstremt fysiske og psykiske belastninger, og at folk bliver alvorligt syge. Det påvirker også privatlivet, belaster de sociale kasser og hæmmer produktiviteten generelt. Det er et meget vanskeligt forehavende at bekæmpe dette problem. Det vil næppe være muligt at komme med en standarddefinition på fænomenet. Det var Kommissionen, der fik til opgave at finde frem til andre faktorer, som befordrer mobning. Først når vi har et klart billede af problemets virkelige omfang, vil vi kunne træffe de rette modforanstaltninger.
Kan Kommissionen løfte denne opgave inden for en overskuelig fremtid? Jeg er overbevist om, at bekæmpelsen af mobning på arbejdspladsen er et anliggende for medlemsstaterne. Arbejdsmarkedets parter, lovgivere på nationalt plan, uddannelsesinstitutioner og organisationer skal støttes særligt i deres bestræbelser på at bekæmpe problemet. Fra europæisk side ville en oplysningskampagne være hensigtsmæssig for at sætte fokus på problemet og ruske op i EU's borgere. Det kunne måske sætte en stopper for deres ligegyldighed. Mobning og sexchikane er ikke gentlemanforseelser, men en forbrydelse, hvis bekæmpelse skal sættes ind dér, hvor forbrydelsen begås. Der kan derfor sættes spørgsmålstegn ved, om et europæisk direktiv vil have nogen effekt, men kan Kommissionen komme med forslag til, hvordan individuelle tiltag i medlemsstaterne kan blive støttet? 
Andersson (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil begynde med forsigtigt at rette opmærksomheden mod det, vi sagde 2001 i den betænkning, som jeg var ansvarlig for. Vi ved, at det er et stort problem. Det findes i alle medlemslande og sandsynligvis i omtrent lige så stor udstrækning, som studier fra Det Europæiske Institut for Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkår (Dublin-fonden) tydede på. Dens beregning var 8 %. Det kan man sammenligne med vold på arbejdspladsen, hvor man regner med 4 %, og med seksuel chikane på 2 %. Sammenlagt er denne type af mobning - ren vold, psykologisk vold og seksuel chikane - et stort problem.
Vi kan også antage, at det er et voksende problem. Hvorfor kan vi det? Fordi der var en tydelig kobling mellem dette problem og stress og stor anspændthed på arbejdspladserne. Vi ved, hvordan arbejdsmarkedet forandrer sig i dag. Arbejdsmarkedet forandrer sig, og arbejdsforholdene er usikre. Trygheden på arbejdspladsen plejede også at have stor betydning. Vi ser nu en forandring, når det gælder organiseringen af arbejdslivet. Vi har utryghed og mindre sikkerhed på arbejdspladsen, hvilket også bevirker, at dette problem sandsynligvis bliver mere alvorligt.
Tidligere stillede vi både krav om en analyse i form af en grønbog for at give os et mere detaljeret billede af situationen og om en mulig lovgivning, men det var ikke de eneste instrumenter. Så forstå vores frustration, når vi nu synes, at der ikke er sket noget.
Fru kommissær, jeg deler Deres opfattelse, når De siger, at det nu er vigtigt at tage kontakt til arbejdsmarkedets parter. Det er også sandt, at det er vigtigt at bruge en lang række instrumenter, eftersom det retslige instrument ikke slår til. Vi skal sandsynligvis arbejde med anliggender relateret til indvirkningen på og organiseringen af arbejde og studere, hvordan det fungerer ude på arbejdspladsen, men vi har også brug for retslige instrumenter. Når man nu skal foreslå og gennemføre foranstaltninger, hvor der er vold på arbejdspladsen, er det en udmærket lejlighed til også at inkludere den psykologiske vold, inklusive mobning på arbejdspladsen. Det er en lejlighed til at gøre netop det. Det er brug for retslige instrumenter og bedste praksis i anliggender vedrørende arbejdsorganisering på europæisk niveau. Der er ikke sket særlig meget på medlemsstatsniveau. I Sverige havde vi allerede en lovgivning, og Belgien har indført en lovgivning, men i øvrigt er der ikke sket specielt meget. Eftersom dette er et fællesskabsområde - det gælder sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen - har Kommissionen og vi et ansvar på dette område. 
Bushill-Matthews (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne fremsætte nogle få bemærkninger som svar på, hvad hr. Hughes har sagt. Jeg er enig, som forhåbentlig alle her i Parlamentet er, i, at mobning er et alvorligt problem, hvor det end forekommer. Det forekommer måske kun ved nogle lejligheder i nogle virksomheder over for nogle mennesker, men når som helst det forekommer, er det et alvorligt problem for disse mennesker og må beklages, og der må gøres noget ved det.
Ved mobning på "arbejdspladsen" mener vi ikke bare den traditionelle arbejdsplads mellem den ene og den anden ansatte eller mellem arbejdsgiver og ansat, men også steder som skoler, mellem elever og lærere, hvor tilfælde af mobning bliver mere og mere almindelige. Men under alle omstændigheder er jeg helt uenig med hr. Hughes i hans hovedsynspunkt, at når der er et problem, må løsningen være lovgivning, og at hvor som helst der skal lovgives, skal løsningen være lovgivning på EU-niveau.
Vi behøver en bedre forvaltning, og vi må være mere opmærksomme på dette spørgsmål, men det betyder ikke, at vi behøver en lovgivningsmæssig tilgang. Vi har behov for lidt sund fornuft snarere end for EU-lovgivning. Jeg er enig med kommissæren og mener, at hun gør ret i at afvise den kritik af hende, der blev fremsat, og at hun bør blive ved med at gøre dette. Det er sandt, som hr. Hughes har sagt, at nogle tjenestemænd ved Generaldirektoratet for Beskæftigelse har en anden holdning. Der er mange mennesker og, håber jeg, et større og større antal, der vil indtage en anden holdning.
Endelig vil jeg lidt mere spøgefuldt sige, at hr. Hughes taler om psykisk chikane på arbejdspladsen. Jeg er udsat for konstant psykisk chikane på min arbejdsplads, Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender, især fordi jeg hele tiden må behandle betænkninger, som hr. Hughes har udarbejdet. Jeg har mistanke om, at lovgivning ikke vil få dette til at holde op! 
Weiler (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, der har virkelig været mange initiativer, herunder også i medlemsstaterne, til at stoppe mobning og træffe forebyggende foranstaltninger. Jeg kan stadigvæk huske - hvilket jeg tror, vi alle kan - det initiativ, der blev iværksat i Tyskland for 30 år siden, som skulle humanisere arbejdsklimaet, og vores forhandling for nylig om en meddelelse fra Kommissionen om at modernisere arbejdets tilrettelæggelse. Vi husker også, hvordan det belgiske formandskab tog et initiativ til at forbedre arbejdets kvalitet, men det var alt sammen ikke tilstrækkeligt.
Jeg kan forstå Dem, når De siger, fru kommissær, at medlemsstaterne vurderer og evaluerer disse ting forskelligt, men vi kan ikke undgå at se, at alle industrilande har det samme problem. Jeg er enig med hr. Andersson, når han siger, at det ikke handler om de 8 % af arbejdstagerne, som Dublin-fonden har undersøgt - hvilket immervæk svarer til 12 millioner ansatte - men om, at fænomenet desværre tager til, og tallene er steget. Da folk arbejder under et større pres på mange områder, også i servicesektoren, bliver mobning et større og vanskeligere problem. Jeg er derfor enig med alle mine kolleger i De Europæiske Socialdemokraters Gruppe i, at der er behov for en lovramme. Selv om de er nødvendige - det er jeg enig i - er kampagner for at gøre folk mere bevidste om problemet ikke nok!
Fru kommissær, vi ved, hvor modig De er, når det handler om at tage sig af visse medlemsstaters træghed. Vi ved, at det vil være vanskeligere at fremsætte lovgivning herom end på andre områder, f.eks. om emner som forbud mod asbest eller støjbeskyttelse. Vi ved også, at mange store virksomheder allerede har deres egne regler - jeg ved, at Volkswagen har og også andre. Der er mange, men de fleste har endnu ingenting, og de fleste arbejdsgivere har endnu ikke indset, hvor mange euro de mister på grund af spildtid, fordi syge medarbejdere er fraværende, på grund af manglende motivation, fordi folk føler resignation over for deres skæbne, fordi de føler manglende eller svigtende entusiasme for arbejdet - alt sammen forårsaget af mobning. For hvis arbejdsgiverne indså det, så ville vi ikke have disse problemer. Men da vi har dem, er vi nødt til at skabe en lovramme, og det er Europas ansvar at beskytte arbejdstagerne mod farer på arbejdspladsen. Det er vores opgave, og vi bør tage fat på den. 
Pérez Álvarez (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hvis det er vanskeligt for alle stater at blive enige, er det det endnu mere i denne sag, for jeg tror slet ikke, at vi er enige - og jeg siger det, for at vi alle kan overveje det - om definitionen af begrebet mobning.
Grundlæggende kan vi sige, at blandt de væsentligste elementer i denne opførsel er hensigten om at skade - uanset om den kommer fra arbejdsgiveren, lederne eller kollegerne - om at skade inden for de mest grundlæggende personlige rettigheder og hændelsens komplekse, varige, overlagte og systematiske karakter.
Egentlig mobning udgør en fjendtlig adfærd over for ofrets personlige værdighed, fornærmelser, spydigheder, spot, kritik, latterliggørelse. Det er fjendtlige handlinger mod ofrets arbejdsevne, som giver sig udtryk i monotone, unødvendige, nedværdigende, misbrugende og uproportionerede belastninger. Af og til ser vi i medierne - ikke kun sensationsmedierne - situationer af denne karakter, som endvidere sker direkte eller indirekte, altså ved skabelse af tvetydige situationer, overdrevet fokus på fejl og undervurdering af succeser. Det er situationer, som i nogle tilfælde tager form af offentliggjort konflikt og andre gang giver anledning til eller fastholder en skjult konflikt med følgevirkninger for den psykisk mobbede person og vedkommendes familie og venner.
Det er altid situationer, som er vanskelige at bevise eller påvise, og som ofte er vanskelige at klassificere som strafbare i straffe- eller forvaltningsretlig henseende. I artikel 31, stk. 1, i chartret om grundlæggende rettigheder står der, at "enhver arbejdstager har ret til sunde, sikre og værdige arbejdsforhold", og i artikel 1 står der, at "den menneskelige værdighed er ukrænkelig. Den skal respekteres og beskyttes".
Fru kommissær, efter min mening er der opnået meget i denne valgperiode inden for arbejdssikkerhed og -sundhed, men den situation, som jeg med større eller mindre held har beskrevet, fortjener, at vi tager os sammen og gør en indsats, for ligesom vi i andre tilfælde henviser til beskyttelse af værdigheden og retten til sundhed og sikkerhed, er det i dette tilfælde indlysende, at vi må tage os af behovet for at beskytte menneskers værdighed. 
Sacrédeus (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, først vil jeg varmt takke hr. Hughes og hr. Andersson for have rejst dette spørgsmål. Jeg mener, at det moralske og psykosociale arbejdsmiljø, ja, ånden på arbejdspladsen, er de grundlæggende værdier, som er dybt undervurderet i de måske uretmæssige sjælløse samfund, som vores europæiske velfærdsstater har udviklet sig til. Jeg mener, at det er fuldstændigt utilgiveligt at ansatte krænkes på arbejdspladsen, og at de ikke ses som medarbejdere og som de mennesker, de er, og at de ikke fuldt ud værdsættes som sådanne. Hvordan vi opfører os over for hinanden, er et spørgsmål om anstændighed. Det er også i sidste ende et spørgsmål om opdragelse og et spørgsmål om, hvordan vi ser på hinanden som mennesker. Jeg vil takke Dem for, at De så positivt fremhæver dette vigtige arbejdsmiljøområde. Jeg mener, som tidligere talere har sagt - og vi er enige i dette her i Parlamentet - at dette er et meget vigtigt og undervurderet område.
Når vi så går over til Deres anmodning, hr. Andersson og hr. Hughes, tvivler De stærkt på, at der er tilstrækkelig beskyttelse i national lovgivning. Er vi sikre på det? Vi har faktisk tillid til, at den svenske lovgivning, efterfulgt af den belgiske lovgivning, kan sætte et sundt og godt eksempel for det øvrige Europa. Lad os ikke udelukke denne måde, eftersom den ikke er afprøvet i særlig mange lande endnu. Hånden på hjertet, er det virkelig sådan, at dette spørgsmål ville blive håndteret tættere på arbejdspladserne og de ansatte som følge af europæisk lovgivning? Gør europæisk lovgivning løsningen på spørgsmålet mere effektivt? Jeg er bange for, at vi distancerer os fra hele problemet, og i stedet for at finde en løsning fjerner vi os alt for langt væk fra vores arbejdspladser. Lad os prøve den nationale lovgivning på dette område. 
Hughes (PSE ).
   - Hr. formand, jeg glæder mig over at høre så fornuftige ord komme fra PPE-DE-Gruppen.
Jeg må erklære mig uenig med kommissæren. Hun siger, at min påstand om, at dette politiske område bliver skubbet ud på sidelinjen, ikke er sand, og giver så en række eksempler på fremskridt i den senere tid. Jeg vil gerne minde kommissæren om, at sagerne om optiske strålingsfelter og bølger, vibrationer og støj alle går 10 år tilbage. De var en del af det oprindelige forslag om fysiske agenter. Jeg er glad for, at der har været bevægelse hos Rådet, men disse forslag er meget gamle.
Jeg vil sige til hr. Bushill-Matthews, at der er ved at vise sig nye risici for sundheden og sikkerheden. I min betænkning om strategien sagde jeg, at man burde reagere med vejledning, oplæring, information og en lang række valgmuligheder, men jeg tror, at lovgivningen også må ses som en del af denne blanding.
Endelig ser det ud, som om jeg sandsynligvis også vil blive nævnt i hr. Bushill-Matthews' næste bog, så jeg vil kun tale disse trøstende ord til ham: Jeg er sikker på, at hvis De blot var enig med mig lidt oftere, ville følelsen af stress i Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender forsvinde. 
Diamantopoulou,
    Hr. formand, først og fremmest mener jeg, at denne drøftelse er meget positiv og bidrager til behovet for opmærksomhed ikke bare fra offentlighedens side, men også fra politikerne, de internationale parlamenter og arbejdsmarkedets parter. Jeg vil derfor gerne takke medlemmerne.
Jeg accepterer ikke hr. Hughes' sidste kommentar. Ja, det var et meget vanskeligt direktiv, men det har fået tilslutning. Det var slet ikke let, og forhandlingerne var et virkeligt maraton, men nu er det på plads. Vi er allerede blevet enige om et vibrationsdirektiv, og nu starter vi drøftelserne om et direktiv om optisk stråling. Kender De mange medlemsstater, der har lovgivning om optisk stråling? Ved Parlamentets, Kommissionens og arbejdsmarkedets parters forenede anstrengelser er vi begyndt på at tage hånd om denne sag på europæisk niveau.
Hr. Hughes sagde, at der ikke var sket noget, og at Kommissionen heller ikke havde gjort noget. Vi er alle enige om, at det er en meget kompliceret sag med hensyn til at definere problemet i relation til lovgivning og i relation til opnåelse af en aftale mellem medlemsstaterne, fordi der er så store forskelle involveret. Jeg vil ikke henvise til arbejdsmarkedets parter her, fordi rådslagning med dem vil begynde senere i 2004.
Lad os se på, hvad der er behov for, og hvad vi faktisk har gjort i årenes løb, særligt siden Andersson-betænkningen, som udløste mange drøftelser og afgørelser. Det Europæiske Agentur for Sikkerhed og Sundhed på Arbejdspladsen i Bilbao har prioriteret dette meget højt. Der er allerede en undersøgelse på vej, hvoraf den første del handler om at forebygge vold og mobning på arbejdspladsen. Endnu et forskningsprojekt er bestilt. Efter mange drøftelser, analyser og undersøgelser, som har involveret eksperter, har der ikke vist sig nogen tilgang, som antyder, at det pågældende problem kan løses ved lovgivning.
I 2003 blev der iværksat en kampagne mod mobning og vold her i Parlamentet. Der er hjemmesider om hvert spørgsmål, og der kan man finde bidrag fra analytikere, akademikere, nationale agenturer og arbejdsmarkedets parter, hver med sin helt særlige tilgang. Det er ikke noget let spørgsmål. Det er ikke blot kompliceret, det er yderst kontroversielt. Forskellige fagforeninger, analytikere og videnskabsfolk har alle hver deres tilgang. Kommissionen kan ikke bare fremlægge et forslag til direktiv uden at tage hensyn til alle disse analyser. Og desuden er der ikke ret mange videnskabelige analyser af disse spørgsmål.
Efter alle disse års arbejde og indsamling af data og efter at have arbejdet med forskellige undersøgelser kan jeg ikke være enig i, at der ikke er sket noget, hr. Hughes. Vi har sat sagen på dagsordenen for 2004, og vi vil iværksætte denne høring af arbejdsmarkedets parter. Et af de vigtigste spørgsmål til drøftelse er den lovgivningsmæssige tilgang. Samtidig vil vi arbejde med alle de andre muligheder, herunder henstillinger, retningslinjer og en kampagne for at skærpe opmærksomheden.
Jeg takker Parlamentet. De er altid et lokomotiv i dette spørgsmål, og det hjælper virkelig Kommissionens arbejde meget. Men vær venlig at tage hensyn til problemets kompleksitet. Det er ikke kun et spørgsmål om uenighed mellem medlemsstaterne. Det er meget kompliceret, og vi må tage alle relevante spørgsmål med i betragtning. 
Formanden.
   - Jeg vil gerne takke kommissæren og alle kollegerne for deres deltagelse i denne forhandling. Det er ikke ofte, at vi her i Parlamentet kommer tæt på en virkelig debat. Jeg tror, at den så godt som lykkedes her til aften.
Forhandlingen er afsluttet.
(1) 

