Skovbrande i sommeren 2009 (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om skovbrande i sommeren 2009.
Stavros Dimas
medlem af Kommissionen. - (EL) Fru formand! Jeg vil gerne først og fremmest give udtryk for min støtte til dem, der blev ramt af de seneste skovbrande.
I sommer gjorde EU en stor indsats for at slukke de mange vanskelige skovbrande, der brød ud i flere medlemsstater. Pilotprogrammet under EU's taktiske reserve til slukning af skovbrande spillede en vigtig rolle og ydede bistand til de medlemsstater, der var ramt af skovbrande.
Jeg vil gerne rette en særlig tak til Europa-Parlamentet, der godkendte støtten til dette pilotprogram. Jeg må også sige, at pilotprogrammet er en lille del, en delvis gennemførelse af forslag og idéer fra rapporten udarbejdet af Michel Barnier, som jeg også takker.
Dette pilotprogram har i væsentlig grad udbygget fællesskabsordningen for civilbeskyttelse og dermed også faciliteten med det formål at bistå de lande, der rammes af naturkatastrofer.
Fællesskabsordningen for civilbeskyttelse blev anvendt af Frankrig, Italien, Spanien og andre medlemsstater i EU med det formål at stille flyvende brandslukningsudstyr til rådighed i Grækenland, Italien, Portugal og andre lande. Faktisk deltog to europæiske brandslukningsfly for første gang i brandslukningsindsatsen sammen med græske, portugisiske og franske luftbårne ressourcer under et pilotprogram med det formål at danne et uafhængigt europæisk brandkorps.
I forbindelse med de seneste brande opfordrede mange politikere, videnskabsfolk, journalister og almindelige borgere igen til oprettelse på europæisk plan af en specialiseret beredskabsstyrke til bekæmpelse af brande, der kan gribe direkte og effektivt ind, når de nationale brandslukningsmidler er utilstrækkelige.
Der er gjort en overordentlig stor indsats for at skabe en uafhængig beredskabsstyrke til bekæmpelse af skovbrande, og Europa-Parlamentets støtte har som sagt været en afgørende faktor. Det gjorde det muligt for os at sikre midlerne til at chartre brandslukningsfly, og for første gang denne sommer i perioden fra 1. juni til 30. september oprettede og udrustede vi en luftbåren beredskabsstyrke til bekæmpelse af brande under Kommissionens tilsyn, EU's taktiske reserve til slukning af skovbrande, hvis luftfartøj deltog i brandbekæmpelsesoperationer i flere lande. For at være nøjagtig blev det mobiliseret i seks ud af de ni tilfælde, hvor der blev anmodet om assistance fra fællesskabsordningen for civilbeskyttelse.
Faktisk fik de nationale græske, portugisiske eller italienske ressourcer i luften og dem fra andre lande hjælp fra det rent europæiske brandslukningsfly, der flyver under EU-flaget og ikke under en medlemsstats flag.
Hensigten med dette pilotprogram var at afhjælpe manglerne i medlemsstaternes flykapacitet, ikke at erstatte de eksisterende nationale ressourcer. Det chartrede reservefly blev som sagt i år brugt i Portugal, Sydfrankrig, Korsika, Italien og Grækenland omkring Attika, hvor der var udbrudt store brande. Flyene har base på øen Korsika, som med henblik på intervention ligger lige langt fra begge sider af Middelhavet.
Jeg mener, at der nu er et presserende behov for at oprette en uafhængig kapacitet, der kan håndtere naturkatastrofer på fællesskabsplan. Vi håber, at pilotprogrammet kommer til at udgøre kernen i en fremtidig europæisk hurtig beredskabsstyrke til bekæmpelse af skovbrande og andre naturlige eller menneskeskabte katastrofer.
Der er naturligvis her visse meningsforskelle med hensyn til spørgsmålet om skovbrande, idet nogle personer nævner subsidiaritetsprincippet i forbindelse med forvaltning og beskyttelse af skovressourcer. Der er dog også et vist forbehold over for overdragelsen af flere beføjelser til Kommissionen på civilbeskyttelsesområdet. Der fremføres også argumenter om, at eksistensen af en europæisk beredskabsstyrke til bekæmpelse af brande kan afstedkomme en falsk følelse af tryghed hos de nationale myndigheder, som kunne tænkes at forsømme den nødvendige investering i menneskelige ressourcer, brandslukningsmidler og ikke mindst forebyggelsen af brande og andre naturkatastrofer.
Foruden disse reaktioner er der en række praktiske problemer, koordinationsproblemer, især med hensyn til spørgsmålet om skovbrande. Hvilke kriterier og prioriteter vil for eksempel blive anvendt for at afgøre, hvordan de europæiske luftbårne brandværnsenheder skal bruges, når der bryder brande ud i flere lande samtidig, for eksempel i Portugal og Grækenland på samme tid.
Alle disse spørgsmål vil under alle omstændigheder blive analyseret i en rapport, som Kommissionen forelægger til debat i Ministerrådet og Europa-Parlamentet om forvaltningen af pilotprogrammet i sommer.
Rådet, Europa-Parlamentet og Kommissionen skal alle overbevises om at samarbejde om oprettelsen af denne mekanisme. Medlemsstaterne skal naturligvis i mellemtiden ikke forsømme deres forpligtelser på oplysnings-, uddannelses- og forebyggelsesområdet.
Jeg vil lige dvæle lidt mere ved fællesskabsordningen for civilbeskyttelse, der blev oprettet i 2001 og kun blev taget i brug nogle få gange de første år. Siden 2005 er interventionerne både i og uden for EU femdoblet med omkring 50 % i EU og 50 % uden for EU, og vi har for alvor forbedret koordinationen og den bistand, som vi yder gennem fællesskabsordningen for civilbeskyttelse.
Enhver ved, hvor vigtigt det var at sætte ind både i forbindelse med tsunamien og orkanen Katrina. Vi var faktisk de første til at sende specialister til katastrofeområderne i begge disse tilfælde. Som jeg sagde før, skal vi dog have udrettet en hel del, og enhver, der læser Barnier-rapporten, vil kunne se, hvor meget vi kan udvikle civilbeskyttelsen til gavn for de europæiske borgere og naturligvis miljøbeskyttelsen.
Theodoros Skylakakis
for PPE-DE-Gruppen. - (EL) Fru formand! Hvert år ødelægges 400 000 ha skov i det sydlige Europa. Det er en tilbagevendende katastrofe af enorme dimensioner, og det vil blive værre i de næste årtier. I de næste 30 til 40 år må vi, uanset hvad vi gør med hensyn til at begrænse drivhusgasserne, leve med et stadig dårligere klima, hvilket vil få negative følger, særlig i det sydlige Europa, hvor skovene er sårbare. Vi må i fremtiden forberede os på større brande og mere alvorlige farer.
Under normale forhold er brandbekæmpelse medlemsstaternes ansvar og forpligtelse, og det lykkes medlemsstaterne i det sydlige Europa at slukke titusinder af brande om året. Hvert år opstår der dog i særlige tilfælde overordentlig ødelæggende brande, hvor der er behov for ekstern assistance og solidaritet.
Det beslutningsforslag, som Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) har fremsat, bygger på disse resultater og illustrerer bl.a. et påtrængende behov for en effektiv og hurtig europæisk beredskabsstyrke, som nævnt af kommissær Dimas og foreslået i Barnier-rapporten.
Det illustrerer behovet for en fleksibel og øjeblikkelig mobilisering af midler under Solidaritetsfonden, behovet for, at håndteringen af skovbrande i det sydlige Europa prioriteres i EU's handlingsplan, som i øjeblikket er undervejs, for at sikre en tilpasning til klimaændringer, og behovet for, at Kommissionen hurtigst muligt fremsætter sit forslag til en europæisk politik til håndtering af naturkatastrofer.
For mit land og især for de berørte indbyggere er det vigtigt, at Europa-Parlamentet godkender denne beslutning. Det er vigtigt, at Parlamentet viser, at man er klar over det alvorlige problem for det sydlige Europa.
Anni Podimata
for S&D-Gruppen. - (EL) Fru formand, hr. kommissær! I år har historien om skovbrande endnu en gang gentaget sig, og hvert efterår kommer vi tilbage fra ferien for at drøfte genoprettelsen af de berørte områder og hjælp til ofrene.
I år beklager vi endnu en gang i Grækenland de hundredtusinder af afbrændte hektarer og den uoverskuelige økologiske og økonomiske katastrofe, mens Spanien, Portugal, Italien og Frankrig har været ramt af katastrofer i samme størrelsesorden.
Hr. kommissær, en ting står klart, og De antydede det selv: Vi synes at være ude af stand til at tage ved lære af tidligere fejltagelser. Vi har i mindst seks år talt om en fælles europæisk civilbeskyttelsesstyrke. Det har været et vedvarende krav fra Europa-Parlamentet, men vigtigheden af det er dog blevet devalueret af fejl begået af visse nationale regeringer. Fejl i udformningen og anvendelsen af foregribende og forebyggende mekanismer, manglende evne eller uvillighed til at håndhæve en streng lovgivning, der gør genplantningen af skove obligatorisk, og undladelse af at anvende alle tilgængelige fællesskabsmidler til at kompensere ofrene.
På fællesskabsniveau bør det ud over civilbeskyttelsesstyrken være Kommissionens grundlæggende prioritet at sikre en direkte aktivering af Solidaritetsfondens ressourcer og ikke mindst frigøre dem fra bureaukratiske mekanismer.
Endelig ved De bedre end os alle, at vi står over for en ny generation af såkaldte højintensive brande, der er en direkte konsekvens af klimaændringerne, og som hovedsagelig berører skovene ved Middelhavet og i det sydlige Europa. Vi har derfor brug for, at skovbeskyttelsespolitikkerne på nationalt og europæisk niveau øjeblikkeligt omarbejdes ved at tilpasse brandforebyggelse og -bekæmpelse til de nye omstændigheder og ved at indføje disse politikker i den foranstaltningspakke, der skal iværksættes, så medlemsstaterne kan imødegå udfordringerne i forbindelse med klimaændringerne.
Izaskun Bilbao Barandica
for ALDE-Gruppen. - (ES) Fru formand, hr. kommissær! Mange tak for Deres redegørelser.
Jeg mener, at der er behov for en fællesskabspolitik, først og fremmest for at forebygge de brande, der bryder ud, og vi har gennem hele sommeren set, at det er sket.
Jeg vil også gerne sige, at jeg ville indlede min tale med at mindes de fire brandfolk, der døde i juni i Horta de Sant Joan i Tarragona, og vise min respekt over for deres familier og kolleger.
Vi har brug for en forebyggelsespolitik, men også en samordningspolitik. Vi må ikke glemme, at der hersker tvivl om, hvorvidt mange af de opståede brande er resultatet af en spekulativ politik og udviklingshensigter. Jeg mener derfor, at vi også i Europa bør arbejde på at fremme sikkerheden ved at efterforske og harmonisere straffene for miljøkriminalitet. Vi bør også overveje muligheden af at kunne forfølge gerningsmændene med en europæisk arrestordre.
De professionelle bør udstyres med de nødvendige midler for at kunne udvikle fornyende mekanismer til måling af vejr, vind og temperaturer, så de kan udføre deres arbejde under passende forhold, for det er i sidste ende dem, der beskytter os alle.
Michail Tremopoulos
for Verts/ALE-Gruppen. - (EL) Fru formand! Hvor er det interessant at se, at det i overvejende grad er grækerne, der taler om dette yderst vigtige spørgsmål, som berører hele det sydlige Europa, eftersom enorme skovbrande jævnligt ødelægger vældige områder og påvirker livskvaliteten, biodiversiteten, regionaludviklingen og borgernes fremtid.
Ofte skyldes skovbrandene, som det for nylig var tilfældet i Grækenland, dårligt udarbejdede og modstridende skov- og boligpolitikker, der opmuntrer til brandstiftelse og kriminelle handlinger for at komme i besiddelse af skovarealer. Desværre har begge de berørte parter forsøgt at dæmpe og mindske den forfatningsmæssige beskyttelse af skove.
Det konstante pres for ændringer i arealanvendelse, udvidelsen af beboelsesområder og naturligvis de ukontrollerede lossepladser, der afbrændes, eller som spontant går i brand, øger nu sammen med klimaændringerne, som for nogle er en simpel undskyldning, risikoen for flere naturkatastrofer.
Det er derfor vigtigt, at vi i højere grad fokuserer på forebyggelse, beskyttelse og omgående risikostyring på europæisk niveau gennem et samordnet samarbejde. Vi må inden for denne ramme sikre anvendelsen af en bæredygtig fælles og europæisk skovpolitik og sikre, at de midler fra Samhørighedsfonden, Fonden for Regionaludvikling og Solidaritetsfonden, som er øremærket risikoforebyggelse og -forvaltning og genoprettelse af berørte områder, faktisk også anvendes på rationel og bæredygtig vis.
De midler, der er udbetalt til genoprettelsen af berørte områder, bør anvendes på grundlag af rationelle foranstaltninger til genbeplantning af skov og videnskabelige undersøgelser, og vi vil gerne understrege, at de bør tilbagebetales af medlemsstaterne i de tilfælde, hvor det viser sig, at de berørte skovarealer er blevet omklassificeret med henblik på udvikling af beboelsesområder eller turisme.
Før i tiden og selv for to år siden vedtog Parlamentet beslutninger, der indeholder henstillinger om at forebygge og skride øjeblikkeligt ind over for naturrisici, men de er desværre ikke blevet gennemført effektivt. Vi mener, at der kun kan gennemføres en langsigtet beskyttelse af skove og biodiversitet, hvis der anvendes bæredygtige politikker for risikoforebyggelse og -forvaltning på nationalt, regionalt og lokalt niveau ved aktivt at inddrage lokalsamfund, ved at fastholde landbefolkningen, ved at skabe nye grønne erhverv gennem livslang læring og uddannelse og ved at styrke skovbrugstjenesterne med fokus på frivillige brandkorps.
Endelig bør vi gøre en større indsats for at udvikle flere mekanismer til hurtig indsats over for naturkatastrofer ved at styrke den permanente civilbeskyttelsesstyrke, som hr. Dimas henviste til, og ved i højere grad at gøre brug af konklusionerne i Barnier-rapporten. I den forbindelse har vi i dag indgivet et beslutningsforslag til Europa-Parlamentet i håb om, at vi kan komme videre med hensyn til medlemsstaternes fælles foranstaltninger og samarbejde hen imod en reel forebyggelse og forvaltning af naturkatastrofer og en mere effektiv anvendelse af EU's dertil indrettede fonde. Det skylder vi vores børn.
Nikolaos Chountis
for GUE/NGL-Gruppen. - (EL) Fru formand! I mit land, Grækenland, har brande for tredje år i træk ødelagt enorme områder. Brandene i 2007, som var nogle af de værste af deres slags, og brandene i år i det nordøstlige Attika demonstrerer, hvor ringe brandsikringssystemet og miljøbeskyttelsessystemet er.
Jeg vil gerne minde Parlamentet om, at Athen er den hovedstad i Europa, der har de færreste grønne områder pr. indbygger og den højeste luftforurening, og at brandene i 2007 og 2009 kun har forværret dette miljøproblem.
Klimaændringerne kan til en vis grad bruges til at forklare de katastrofer, der er indtruffet i Sydeuropa. Der er dog også mangler i de nationale politikker og i EU's politik, eftersom der ikke er taget ordentlig hensyn til klimaændringerne i miljøstrategien.
Den græske regering tillader, at afbrændte områder bebygges, og at nationale landområder opkøbes, og EU's fonde er ufleksible. Da det er tilfældet, vil jeg gerne spørge Dem, hr. kommissær, om Kommissionen agter at bidrage til den institutionelle bevarelse af skove i landet ved øjeblikkeligt at iværksætte proceduren for udarbejdelse og ratificering af skovkort, der, hvis de havde eksisteret, måske havde kunnet forhindre denne brandstiftelse?
Agter den at foretage en direkte medfinansiering af foranstaltningerne til forebyggelse af oversvømmelser og erosion for at forhindre nye katastrofer i de berørte områder? Agter den at finansiere en passende genplantning af skov, fordi genplantningen ikke er omfattende nok til at opveje skaderne? Endelig, agter Kommissionen at drøfte skabelsen af en bypark ved den gamle Hellenikon-lufthavn med den nye regering efter det næste valg i Grækenland, hvilket vil kunne give et frisk pust til Attika?
Mange tak og mange lykønskninger til kommissæren på hans navnedag, som vi siger det i Grækenland.
Niki Tzavela
for EFD-Gruppen. - (EL) Fru formand, hr. kommissær! Det glædede mig at se Dem her og høre Deres tale. Jeg mener, at De med Deres tale også har besvaret det brev, som vi sendte Dem på andendagen for brandene, og hvori vi blandt en række andre detaljerede forslag fremsatte et forslag om fælles foranstaltninger i Sydeuropa for at forebygge og bekæmpe brandene.
Jeg vil også gerne tilføje, at det glæder mig at se, at alle parlamentsmedlemmerne fra de græske partier og det spanske parti har reageret på vores opfordring om en fælles tilstedeværelse i Europa-Parlamentet og en fælles indsats for at udarbejde en europæisk strategi for håndteringen af naturkatastrofer.
Hr. kommissær, det virker til, at klimaændringerne resulterer i brande og oversvømmelser og nu er et vigtigt strukturelt fænomen, for de brande og oversvømmelser, som vi oplever, er et strukturelt fænomen.
Vi må ikke tænke i korte eller mellemlange baner. Vi er nødt til at bane vejen for skabelsen af en langsigtet strategi. Derfor bør regeringerne i landene omkring Middelhavet gå sammen om at overbevise vores nordlige partnere om behovet for den mekanisme, som De henviste til, både inden for rammerne af subsidiaritetsprincippet og solidaritetsprincippet.
Jeg kan forstå, at man i Nordeuropa har problemer, hvad subsidiaritet angår. Jeg håber, at fænomenet med naturkatastrofer kun vil ramme Sydeuropa, men jeg er oprigtigt bange for, at klimaændringerne udvikler sig med så stor hast, at vi også vil opleve naturkatastrofer af en anden slags i Nordeuropa. Så det var med rette, at De foreslog, at vi bør udarbejde denne strategi for at forebygge og bekæmpe naturkatastrofer.
Indtil videre har vi denne lille enhed baseret på Korsika. Det fungerede udmærket i sommer. Miljøkommissæren bør straks udbygge og støtte denne enhed i sine henstillinger i sagen, både til Kommissionen og Rådet. Jeg opfordrer parlamentsmedlemmerne fra de sydlige lande til at samarbejde med deres regeringer og støtte hr. Dimas' henstillinger til både Kommissionen og Rådet, da det er til gavn for alle landene i syd.
Jeg har læst det forslag til beslutning, som Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) har fremsat, og jeg tilslutter mig det. Jeg glæder mig over, at de har fremsat dette beslutningsforslag. Jeg vil gerne føje noget andet til PPE-DE's forslag til beslutning. Med klimaændringer som årsag og brande og oversvømmelser som resultat, bør Kommissionen på konferencen i København sætte særlig fokus på forberedelsen af en strategi til forebyggelse og bekæmpelse af naturkatastrofer, fastsætte det nødvendige budget til dækning af forebyggelse og afværgelse af naturkatastrofer og derfor styrke denne eksemplariske europæiske taktiske reserve til slukning af skovbrande.
Vi forventer, at den europæiske strategi til forebyggelse og bekæmpelse af naturkatastrofer bliver en topprioritet og figurerer øverst oppe på dagsordenen for konferencen i København.
Franz Obermayr
- (DE) Fru formand, mine damer og herrer! Det, der skete i Grækenland i sommer, skal aldrig have lov at gentage sig i Europa igen. Alene i Grækenland hærgede hele 75 brande, hvoraf seks var fuldstændig ude af kontrol, og de værste af dem hærgede, som vi i dag har hørt, nord for Athen, tæt på hovedstaden. Det er kun takket være den modige og uselviske indsats af fortrinsvis frivillige brandkorps og andre volontørorganisationer, at brandene i mange regioner ikke kom helt ud af kontrol, og at de menneskelige tragedier blev holdt på et minimum.
Jeg nærer derfor stor agtelse for mine kammerater, de frivillige brandkorps, hvis udstyr mildt sagt ofte ikke var det mest moderne, som vi har hørt. Når jeg bruger ordene "kolleger" eller "kammerater", er det fordi jeg selv har været medlem af et frivilligt brandværn i Østrig i årtier og derfor absolut har sympati og empati for deres indsats.
Lad mig gå videre til Kommissionens bemærkninger. Jeg synes, det er glimrende, at europæiske beredskabsstyrker skal sætte ind dér, hvor lokale brandmænd ikke kan klare det alene. Jeg er dog også overbevist om, at det gamle ordsprog: "Hjælp dig selv, da hjælper dig Gud" er en vigtig grundsætning, og derfor mener jeg også, at det er meget vigtigt at udvikle civilbeskyttelsesmekanismerne. Det eneste jeg kan gøre i den henseende er at anbefale og opfordre til at udnytte den eksisterende knowhow, især i Centraleuropa, Tyskland og Østrig, dvs. de nationale volontørordninger, de frivillige brandværn, der har været gennemprøvet i mere end et århundrede.
Som brandmand vil jeg også med glæde skabe kontakter med regionale og nationale frivillige brandmyndigheder. I sådanne tilfælde er det også interessant selv at gøre noget, og hvis det er ønskeligt, kan jeg tilbyde at udarbejde et pilotprojekt med vores græske venner om oprettelsen af et frivilligt brandkorps i en udvalgt region eller kommune. Jeg vil også hellere end gerne aktivt hjælpe og være involveret i et sådant projekt med mine kolleger i det østrigske (Oberösterreich) brandværn.
Michel Barnier
- (FR) Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil naturligvis gerne takke kommissær Dimas for hans tilstedeværelse og svar og for den opmærksomhed, han fortsat viser alle disse katastrofer.
Vi gjorde et stort stykke arbejde sammen, da Kommissionens formand anmodede mig om at udarbejde en rapport, som han også nævnte, om oprettelsen af en europæisk civilbeskyttelsesstyrke.
Jeg fremlagde denne rapport den 9. maj 2006. Da jeg gennemlæste den og nu ser alle de katastrofer, der er sket, indser jeg, at den stadig er aktuel.
Det er naturligvis ikke kun Grækenland, fru Tzavela. Hvert land er berørt, og jeg vil gerne tilføje, at der ikke kun er naturkatastrofer, men også menneskelige og menneskeskabte katastrofer. Jeg tænker på katastrofer til søs - Erika og talrige andre - og Tjernobyl-lignende industriulykker. Der er også andre naturkatastrofer end brande. Jeg tænker her på tsunamier. Vi vil en dag kunne forvente en tsunami i Middelhavet som den, der i begyndelsen af det 20. århundrede fuldstændig ødelagde byen Messina.
Ærlig talt er de værktøjer, vi bruger, ikke egnede til disse katastrofer, som vil blive kraftigere som et resultat af global opvarmning og transport. Det er grunden til, at jeg synes, vi bør være mere ambitiøse.
Jeg er taknemmelig over for Kommissionen, kommissær Dimas og alle hans medarbejdere i generaldirektoratet, der iværksætter civilbeskyttelsesordningen. Jeg mener, at vi bør gå videre end det. Det er muligt at have et styrket samarbejde med de medlemsstater, der ønsker det. Hvis der ikke er 27 af os til at danne denne civilbeskyttelsesstyrke, så lad os starte med 12 eller 15 af os. Så vil De snart se, at det berører os alle.
Nå jeg gør listen over katastrofer op, kan jeg sige, at alle er berørt: oversvømmelserne, der ramte Tyskland i 2002, de store pandemier og også terrorisme. Det er derfor, hr. kommissær, at jeg ønsker, at Kommissionen tager initiativ til at gå videre, og foreslår, at medlemsstaterne går videre. Vores Parlament, Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed og Underudvalget om Sikkerhed og Forsvar vil støtte Dem i disse proaktive initiativer.
Edite Estrela
- (PT) Fru formand, hr. kommissær! Her taler vi så endnu en gang om brande, fordi de hvert år ødelægger dele af Europas skove. Med klimaændringerne og den globale opvarmning ser fremtiden ikke lysere ud.
Naturkatastrofer kan ikke forhindres, men de bør forebygges. Vi kan gøre det ved med det samme at mindske udledningen af drivhusgasser og udarbejde en passende skovbrugspolitik, der erkender skovenes mange miljøfunktioner, især som kulstofdræn.
For at være ærlig fungerer den europæiske civilbeskyttelsesordning bedre, og flere medlemsstater har gjort en stor indsats og investeret kraftigt i brandforebyggelse og en hurtig beredskabsstyrke til bekæmpelse af brande. For eksempel er der i mit land, Portugal, blevet godkendt en plan, der indebærer en opdeling af landet i zoner, oprettelse af et særligt budget til brandbekæmpelse, revision af lovgivningen og et program for genoprettelse af afbrændte områder. Vi har dog alligevel stadig brande.
Alle de medlemsstater, der rammes af brande, bør gøre mere og gøre det bedre, og Kommissionen bør også vedtage de forslag, som Europa-Parlamentet har fremsat i en række beslutninger. Der er flere dokumenter, der peger på mulige løsninger. Barnier-rapporten og andre, som Parlamentet har indgivet, er allerede blevet nævnt her. Jeg var selv ordfører for en betænkning om naturkatastrofer i Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed, og jeg har også fremsat nogle forslag.
De medlemsstater, der fremfører økonomiske årsager for ikke at have specielt travlt med at gennemføre mekanismen, bør have at vide, at forebyggelse er billigere end afhjælpning. Det er afgørende, at der på konferencen i København indgås en international aftale til bekæmpelse af klimaændringer, en ambitiøs aftale, og, hr. kommissær, vi afventer stadig et direktiv om brande på linje med det, der er blevet udarbejdet om oversvømmelser.
François Alfonsi
- (FR) Fru formand! Denne sommer blev Korsika også offer for nogle yderst alvorlige brande, ligesom Sardinien, Katalonien, Grækenland, De Kanariske Øer og så mange andre regioner i Europa.
Hvad angår den berørte befolkning, anmoder vores gruppe først og fremmest om, at der sikres en europæisk solidaritet gennem anvendelsen af Solidaritetsfonden.
Hvad agter Kommissionen at gøre i den henseende? Det er det første spørgsmål, som jeg gerne vil stille kommissæren.
Den 23. juli var der usædvanlig varmt på Korsika: 44 grader, meget tør luft og en yderst stærk varm vind. Under sådanne forhold, som vil blive stadig mere almindelige som følge af den globale opvarmning, blev de lokale ressourcer udnyttet til det yderste, selv om vejret de foregående år var mildere, og Korsika var blevet forbigået.
For mig er sagen enkel. Når sådanne vejrforhold opstår, forhold, der kan forudsiges og forudberegnes, må vi kunne regne med hjælp fra en europæisk civilbeskyttelsesstyrke som den, der foreslås i Barnier-rapporten, og som især vil gøre det muligt at bekæmpe spirende brande, før de kommer ud af kontrol, for bagefter er det for sent. Når ilden får fat i en skov, går den først ud, når hele skoven er brændt af.
Derfor er det vigtigt for os at gå langt videre end det pilotprojekt, som De nævnte, hr. kommissær. Hvad agter Kommissionen at gøre for hurtigst muligt at gennemføre denne civilbeskyttelsesstyrke, der skal imødegå den kæmpe udfordring, som alle europæere står over for, at beskytte miljøet og især bekæmpe brande i Middelhavsområdet?
Passer det, at der på budgettet for 2010 ikke er opført nogen bevillinger til denne styrke?
Vi har fremsat et ændringsforslag i den retning. Lad os håbe, at de store grupper og især hr. Barniers Gruppe for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) er villige til at hjælpe os med at sikre vedtagelsen af dette ændringsforslag.
Georgios Toussas
- (EL) Fru formand! Brandene er et dybt politisk problem, der akut opstår i lande som Portugal, Spanien, Frankrig, Italien og Grækenland, og som har sørgelige konsekvenser for både befolkning og miljø.
Vores erfaringer fra Grækenland viser, at de brande, der har hærget det nordøstlige Attika, Kitherona, Evia og andre områder af landet og forårsaget uvurderlige skader, er et resultat af den brandstiftelsespolitik, der føres af EU og Grækenlands skiftende regeringer, som vil gøre jorden, skovene og bjergområderne til en handelsvare i den kapitalistiske økonomi.
Denne yderst farlige politik leverer skyts til ildspåsætterne, der at dømme ud fra hændelserne og ifølge klager fra indbyggere i de brandhærgede områder denne gang har handlet på grundlag af en plan. Lad os gøre én ting klart: Medmindre der tages fat på det grundlæggende problem med den erhvervsmæssige udnyttelse af jord og ændringer i arealanvendelse, vil ingen mekanisme, uanset hvor veludstyret den er med de mest moderne ressourcer, kunne standse dette alvorlige problem, der ødelægger miljøet og generelt sætter en pris på planetens fremtid.
De første tragiske konsekvenser af denne politik kunne opleves i Evia den 12. september 2009 for bare et par dage siden, da katastrofale oversvømmelser skyllede ind over det brandhærgede Evia. De utilstrækkelige oversvømmelsesforebyggende arbejder og den ustabile jordbund som følge af brandene forårsagede sammen med den kraftige nedbør et dødsfald og massive ødelæggelser af landsbyer, veje, broer og anden infrastruktur. Den pludselige nedbør kan ikke forklare ødelæggelsernes omfang. Det er ikke tilfældigt, at det, hver gang der er en naturkatastrofe, er arbejderne, som må sørge over tab og se deres stakkels liv og miljøet ødelagt.
Der er et akut behov for at finansiere direkte foranstaltninger for at registrere skaderne og kompensere de berørte arbejderfamilier, kvægavlere og landmænd, uden at der sker ændringer i arealudnyttelsen, og for at genplante de afbrændte områder. Privatejede ejendomme i bjergene og skovene bør også overgå til regeringen, og skove og skovbrugsudvalg bør omstruktureres og forbedres...
(Formanden afbrød taleren)
Mario Mauro
- (IT) Fru formand, mine damer og herrer! Der er ingen tvivl om, at det budgetinstrument, som EU har udstyret sig selv med for at håndtere så stort et problem som dette, er nyttigt - jeg hentyder til Solidaritetsfonden - men det er også rigtigt, at vi lige siden 2007 har understreget spørgsmålet om fleksibilitet, når vi anså det for rimeligt at kritisere den anvendte fremgangsmåde under dette budgetinstrument.
Det er vigtigt, at forvaltningen af dette instrument er så fleksibel som muligt, så det kan anvendes til håndtering af problemer, der ændrer sig fra dag til dag. Det er for eksempel kun rimeligt, at medlemsstaterne anmodes om at tilvejebringe dokumentation vedrørende hændelserne inden for en kort tidsfrist, ikke mere end 10 uger, men hvorfor er der så ikke fastsat en tilsvarende tidsfrist til at reagere på dem?
Samtidig erkender vi, at selv om ødelæggelsernes omfang i visse henseender er kolossalt, skal det ses i forhold til det, de enkelte områder skal klare, så vi kan forstå og beregne, hvad de forskellige befolkninger har brug for. Netop af den grund har Parlamentet sammen med Budgetudvalget og andre udvalg længe fremsat bemærkninger, som faktisk er indgivet til Rådet, men som Rådet har ignoreret. Hvis fleksibilitetsaspektet bliver undersøgt, vil det indebære, at Solidaritetsfonden som instrument kan forbedres og gøres endnu mere effektiv og derved anvendes til at løse de store problemer, som vi i stigende grad vil stå med.
Jeg anmoder derfor om, at der tages fuldt hensyn til punkt 3 og 11 i beslutningen, så fleksibilitetsaspektet ikke opfattes som et krav fra medlemsstaterne om at kunne gøre, hvad de vil for at være mere sikre på at få en reaktion, men som et krav om på intelligent vis at aflæse forandringer for derved at sikre, at instrumentet virkelig er fuldstændig effektivt.
Andres Perello Rodriguez
(ES) Fru formand, hr. kommissær! Der er faktisk ingen tvivl om, at der i den seneste tid er gjort fremskridt, men til trods for alle disse fremskridt opstår der stadig flere skovbrande i Sydeuropa. Derfor må det beslutningsforslag, som Parlamentet har vedtaget, ikke blive endnu et beslutningsforslag, der skal bruges til at vise, at vi er alvorligt bekymrede over katastrofer andre steder.
Skovbrande har forskellige årsager, men ingen kan benægte, at de kan tilskrives klimaændringer. Uanset det ansvar, der måske findes i nogle medlemsstater eller i nogle autonome regioner, er det givet, at Parlamentet klart skal opfordre Kommissionen til at handle hurtigt og frigøre alle de midler, den har til rådighed, og det er ikke så få. Når det gælder ofrene, skaderne og behovet for genplantning af skov, er der ingen forståelse for bureaukrati eller budgetmangel.
Vi skal prioritere, og vi skal handle, hvilket i dette tilfælde betyder, at vi skal ændre strategierne, mobilisere ressourcer, øge disse og optimere den forebyggende politik. Vi skal kræve, at medlemsstaterne tager ansvaret, hvis dette ikke er tilfældet, og gå ud fra, at dette ikke kun er et par sydeuropæiske medlemsstaters problem, og at klimaændringer ikke blot påvirker nogle medlemsstater, men at det påvirker dem alle, og at det er et fælles anliggende.
Derfor er en af Parlamentets vigtigste opgaver at sikre, at EU på topmødet i København opnår klare, faste forpligtelser til at reducere drivhusgasemissionerne mest muligt, fordi disse helt klart fremkalder brandene og årsagen til dem og dermed også årsagen til yderligere klimaændringer.
Når dette beslutningsforslag er vedtaget, er det derfor uden tvivl en vigtig udfordring for Parlamentet. Kommissionen skal imidlertid også tage udfordringen op, hvis kommissæren virkelig ønsker at forhindre, at den sydlige del af EU, som faktisk findes, fortsætter med at brænde.
Veronica Lope Fontagné
(ES) Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! På Parlamentets første plenarmøde er vi desværre nødt til at behandle dette triste og efterhånden sædvanlige emne, nemlig naturkatastrofer og især skovbrande.
Endnu en gang sørger vi over udbredelsen af skovbrande i sommeren 2009, som har ført til tab af menneskeliv. 20 mennesker har mistet livet, alle i mit land, Spanien. Derfor går mine tanker og min medfølelse først på de menneskelige lidelser, som disse katastrofer har forvoldt.
Jeg vil gerne understrege den fatale indvirkning, som den slags katastrofer har på de berørte befolkningers liv, økonomi, beskæftigelse, natur- og kulturarv, miljø og turisme. I min region brændte 22 000 hektar i sommer, hvoraf halvdelen af området er fredet på grund af dets miljømæssige betydning.
Vi må ufortøvet gøre noget ved disse problemer. Det kræver befolkningen. EU-institutionerne kan ikke endnu en gang være ude af stand til at finde en egnet løsning for de berørte mennesker. Vi skal være i stand til at hjælpe ofrene og bane vejen for genoprettelse af de ramte områder. Vi skal fortsat arbejde hårdt på at forebygge skovbrande og videreudvikle det europæiske civilbeskyttelsesberedskab.
Jeg vil gerne opfordre til to ting. For det første vil jeg opfordre Kommissionen til at analysere situationen og vedtage passende foranstaltninger for at kompensere for de sociale omkostninger, der er forbundet med tab af job og indtægtskilder for indbyggerne i de ramte områder. For det andet vil jeg gerne opfordre den spanske regering, der overtager formandskabet fra januar 2010, til at udtrykke sine følelser og bekymringer over for de andre regeringer. Jeg betragter det som væsentligt, at den spanske regering gør det til en prioritet i sit program at ophæve blokeringen af reformen af EU's Solidaritetsfond.
Det spanske formandskab skal også klart forpligte sig til at udvikle en fælles EU-strategi. Den skal ligeledes revidere de forebyggende foranstaltninger og de skovdriftsmodeller, der fremmer store brande.
Francesca Balzani
(IT) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg har som medlem af Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater i Europa-Parlamentet så sent som i de seneste dage med stort vemod set, at den ene brand efter den anden ødelagde kæmpearealer omkring byen Genova i Liguria-området i Italien. Jeg synes virkelig, at der er et presserende behov for, at EU er opmærksom på det og griber ind for at forhindre disse triste, tilbagevendende katastrofer.
Der bør ikke ske tilbagevendende katastrofer. Vi bør hver dag arbejde på at sikre, at der ikke længere sker regelmæssigt tilbagevendende katastrofer. Derfor tror jeg, at det kun er EU, der kan og skal gribe effektivt ind med bindende love for at bevare disse værdifulde områder, som hvert år er i fare for at gå op i røg, og som reelt er en naturarv for os alle. Det er nemlig rigtigt, at der stadig oftere opstår brande i Sydeuropa, og selv om det kun er en ganske lille del af Sydeuropa, der brænder, er det i virkeligheden hele Europa, der går op i flammer.
Vi skal gribe ind med en forebyggelsespolitik og med en passende skovbrugspolitik - og med forebyggelse mener jeg også indgreb gennem en præcis, grundig og målrettet kampagne mod alle former for spekulation, der er direkte eller indirekte knyttet til disse katastrofer - men jeg tror også, at vi skal sikre en bredere, lettere og hurtigere adgang til væsentlige ressourcer for i det mindste at dæmpe disse katastrofers ødelæggende virkninger. Jeg henviser først og fremmest til Solidaritetsfonden, et instrument, der uden tvivl bør anvendes hurtigere for de ramte områder.
Françoise Grossetête
(FR) Fru formand! Det var i kølvandet på katastrofen den 11. september 2001, at vi opfordrede til et civilbeskyttelsesinstrument.
Dernæst oprettede vi en fond. Derefter var der Barnier-betænkningen, der fremhævede behovet for at udvise solidaritet. I dag fungerer denne solidaritet, men den skal være mere effektiv, og vi skal sætte den op i et højere gear.
Der er to ting, der skal udvikles. For det første er det evnen til at reagere. Alle de mennesker, der desværre er berørt af disse brande, beklager dybt, at procedurerne ofte er for omstændelige, og at gennemførelsen af dem tager alt for lang tid, selv om vi faktisk skal handle meget hurtigt, når vi konfronteres med brande. Vi skal absolut være mere fleksible og have større fleksibilitet til at gennemføre disse procedurer, fordi tiden er kostbar i disse tilfælde.
For det andet er det forebyggelse. Vi taler ikke nok om forebyggelse, fordi subsidiaritetsprincippet gælder her. Vi får at vide, at det er medlemsstaterne, der skal træffe beslutninger. Når disse brande skader biodiversiteten og miljøet, og når de påvirker de ting, der er mest værdifulde for mennesker, dvs. deres ejendom, ejendele og hjem, og når de beklageligvis forårsager tab af menneskeliv, har vi ikke ret til at undlade at træffe sådanne forebyggelsesforanstaltninger. Det er en kriminel handling.
Dette skal standses, og for at standse det har vi også brug for finansielle midler. Det er altså absolut nødvendigt at forsyne os selv med de bedst mulige budgetter for at gøre dette europæiske civilbeskyttelsesinstrument langt mere effektivt. Lad os derfor sikre, at budgettet - vores budget - virkelig tager hensyn til dette problem. Alt dette kræver også, at vi indtager en specifik holdning til vores landbrugs- og skovbrugspolitik, og dette er noget, vi ikke taler nok om.
Forebyggelse, evne til at reagere og ressourcer har vi brug for. Kort sagt skal vi gøre alt for at sikre, at det ikke længere er uundgåeligt, at Sydeuropa går på gløder.
Kriton Arsenis
(EL) Fru formand, hr. kommissær! Igen i år blev Sydeuropa usandsynlig hårdt ramt af ødelæggende brande, og brande af lignende omfang brød også ud i USA og i andre udviklede og udviklingslande.
Der kan ikke herske nogen tvivl om, at klimaændringer truer skovene i Middelhavsområdet og andre særdeles vigtige områder på planeten. Ødelæggelsen af skovene i Middelhavsområdet ødelægger imidlertid naturlige økosystemers evne til at fungere som naturlige kulstofdræn. Der er både brug for en europæisk politik for at forebygge og håndtere skovbrande og for finansiel støtte fra EU til lande som Grækenland, som i år er stillet over for de værste eftervirkninger.
Der kan heller ikke herske nogen tvivl om, at der i visse lande er begået alvorlige fejl i forbindelse med koordineringen mellem skovbeskyttelse og civile beskyttelsesmekanismer og ved de forebyggende foranstaltninger, og dette må aldrig gentage sig. Det kunne også se ud som om, at skove, der ligger mindre end tre timer fra store byer eller turistområder, ofte trues af brande. Mange mennesker mener, de kan opnå en personlig gevinst ved ødelæggelse af skove. De kan "plante" huse og andre bygninger hurtigere, end medlemsstaterne og de naturlige økosystemer kan plante træer på brandhærgede arealer.
Der er ofte nationale love, som dyrker sådanne holdninger og udsender forkerte signaler. En europæisk politik vedrørende beskyttelse af skove, genopretning af brandhærgede arealer, nyplantning af skov, inden for rammerne af europæisk støtte til at bekæmpe klimaændringer, er absolut påkrævet ligesom en koordineret EU-aktion for at forebygge og bekæmpe brande, genoprette skove og oprette nye skovarealer.
Vi skal sætte dette i gang øjeblikkeligt, især i optakten til forhandlingerne på konferencen i København, der vil blive afgørende for vores planets fremtid. Vi skal bede udviklingslandene om at beskytte regnskovene. Vi skal tage fat på det vigtigste problem, nemlig hvordan ødelæggelsen af skove tegner sig for 20 % af emissionerne af drivhusgasser. Vi skal derfor være et godt eksempel ved at sikre en fuldstændig beskyttelse af truede skove, af vores truede skove i Europa, dvs. skovene i Middelhavsområdet.
Markus Pieper
(DE) Fru formand! Omfanget af skovbrandene overstiger faktisk de mindre medlemsstaters muligheder, navnlig i de regioner, der er særlig plaget af tørke. Derfor støtter Parlamentet selvfølgelig EU's Solidaritetsfond. Vi opfordrer Rådet til omsider at frigøre disse midler uden hindringer. Regionerne har brug for pengene øjeblikkeligt til genopretning og forebyggelse. Solidaritetsfonden kan sammen med eksisterende miljø- og landbrugsprogrammer hjælpe på et virkelig varigt grundlag.
Bortset fra det er bekæmpelse af brande imidlertid primært en national kompetence. Strengere straffe til brandstiftere, fastfrysning af udvikling i omkring 30 år, hvis brandstiftelse er bevist, uddannelse af brandkorps - der kan og skal simpelthen gøres mere på dette område. Også Europa skal imidlertid gøre mere, frem for alt, når det gælder bedre koordinering. Knowhow i de europæiske brandkorps skal overføres til regioner med stor risiko for katastrofer, og vi har brug for bedre regler for gennemførelse af grænseoverskridende operationer. Vi afventer forslag herom fra Kommissionen, men disse bør ikke gribe ind i medlemsstaternes beføjelser, hvilket jeg anser for at være overordentlig vigtigt. Det er bestemt muligt at tænke på europæiske brandkorps og europæiske fly, men først når alle nationale muligheder er optimeret, og når der endelig effektivt er opnået finansiel bistand til de ramte regioner.
Jeg synes, det er for tidligt at drøfte katastrofeforebyggelse som en europæisk kompetence. Lad os tage et skridt ad gangen. Lad os gøre de vigtigste ting først, dvs. foranstaltninger, der varierer fra europæisk hjælp til selvhjælp, bl.a. gennem Solidaritetsfonden, med uddannelse og en bedre europæisk koordinering.
Inés Ayala Sender
(ES) Hr. formand! Først vil også jeg udtrykke min medfølelse med og sympati for ofrene og deres familier, for det er rigtigt, at vi hver sommer må beklage denne situation.
Derfor er det stadig vigtigere, at Europa omsider forsynes med et effektivt instrument. Måske skyldes det, at jeg hører til transportsektoren og er en ekspert i trafiksikkerhed, men til kommissæren vil jeg sige, at vi efter vores opfattelse måske skal overveje noget, der ligner handlingsplanen for trafiksikkerhed. En europæisk handlingsplan med mål og strategier, hvor en forbedring af hurtig intervention inden for den nødvendige tidsramme, som ved trafiksikkerhed, måske kunne hjælpe os og også forbedre fagfolkenes arbejdsvilkår og uddannelse. Jeg synes også, at det er fundamentalt at øge bevidstgørelsen og fremme en forebyggelseskultur. Det er vi gradvis ved at opnå inden for trafiksikkerhed. Hvorfor kan vi ikke gøre ligesådan, når det gælder om at beskytte mod brande?
Selvfølgelig glæder vi os over, at koordineringen er forbedret ligesom solidariteten. Jeg synes, at den spanske regering ved at sende de nødvendige fly har deltaget i processen med at øge bevidstheden blandt de sydeuropæiske lande, men dette bør også være tilfældet mellem nord og syd.
Vi glæder os også over, at pilotprojektet med en taktisk reserve af brandslukningsfly i fremtiden virkelig kan blive et interventionsorgan, hvilket jeg absolut anser for vigtigt.
Vi oplever imidlertid stadig, at lovgivning blokeres i Rådet, såsom lovgivning om Solidaritetsfonden og ligeledes lovgivningen om beskyttelse af jord, som efter vores opfattelse ville være uhyre nyttig.
Gaston Franco
(FR) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! I sommer var skovene i Middelhavsområdet atter omspændt af flammer, nemlig i Marseille og det sydlige Korsika, men også i Italien, Spanien og i større udstrækning i Grækenland. Mere end 400 000 hektar skove og marker gik op i røg, hvilket forårsagede betydelige materielle skader, uoprettelige skader på biodiversiteten og tragiske tab af menneskeliv.
Da jeg synes, det er forstemmende at høre denne vurdering gentagne gange, år efter år, og da jeg er opmærksom på multiplikatoreffekten af den globale opvarmning gennem brande, opfordrer jeg til, at EU erkender behovet for, at bestræbelserne koordineres bedre, og at brandslukningsressourcerne sammenlægges.
Jeg kunne godt tænke mig, at der blev oprettet et enormt Euro-Middelhavs-samarbejdsprojekt til at bekæmpe skovbrande Middelhavet inden for rammerne af EU. Jeg glæder mig over de eksisterende initiativer og især pilotprojektet skovbrandsinformationssystemet.
Ikke desto mindre opfordrer jeg til en reform af EU's Solidaritetsfond, så den bliver et effektivt redskab til at reagere på kriser. Jeg opfordrer også til at styrke den europæiske beskyttelsesstyrke og EuropeAid-faciliteten, som hr. Barnier i 2006 udtænkte vedrørende intervention både på de 27 medlemsstaters og andre landes territorium.
Jeg tror, at en af nøglerne til problemet med skovbrande har at gøre med udveksling af information og bedste praksis, hvad angår forebyggelse, og jeg vil gerne gøre opmærksom på, at brandslukningsmandskaberne i mit eget departement har spillet en pionerrolle. Jeg kan selvfølgelig give Europa dette eksempel, som måske kunne være nyttigt.
Eija-Riitta Korhola
(FI) Hr. formand! Det forløbne år har været et af de mest tragiske, hvad angår skovbrande. Vi har mistet hundredvis og tusindvis af hektarer skov, især i Middelhavsområdet. Gisninger om årsagerne til skovbrandene medfører voldsomme skænderier, eftersom alle desværre er klar over deres konsekvenser. Det hævdes, at klimaændringer er ansvarlige for det øgede antal skovbrande, og at vi også i Europa skal være forberedt på længere sæsoner for skovbrande end blot fra juni til september, hvilket hidtil har været normen. Da sommeren begynder tidligere og er varmere og mere tør, især i syden, øges risikoen for brande. Ganske vist var der i år alvorlige skovbrande i den nordvestlige del af Spanien og i Portugal allerede i marts, hvilket er usædvanligt, og betingelserne for skovbrande er derfor gunstige, men selve problemet skyldes ikke en progressiv ændring af de naturlige betingelser, men har andre årsager.
Miljøforskere har opdaget, at skovbrande i EU, Australien og Californien hovedsagelig kan tilskrives socioøkonomiske faktorer. De kan endnu ikke finde en direkte forbindelse til klimaændringer. Nøglefaktorerne i begyndelsen af skovbrande er bygninger og presset i forbindelse med behovet for flere boliger, mere landbrug, visse plante- og træarter, som er dyrket, manglende viden og forudseenhed samt forsømmelighed fra myndighedernes side. F.eks. skyldes tragedierne i sommer et utilstrækkeligt antal brandslukningsmandskaber og manglende evne til at løse og forhindre forbrydelser, som kan resultere i brande.
Det er en kendsgerning, at de naturlige betingelser vil ændres, når klimaet ændres. Det forklarer imidlertid ikke miljøkatastrofer, især hvis de samme fænomener opstår med få års mellemrum, og derfor er vi nok nødt til at være bedre forberedt. Tiden er inde til, at EU's medlemsstater kigger i spejlet, for i fremtiden afhænger det af os, om der opstår skovbrande eller ej. En ting er at tilpasse sig miljøet, når det ændrer sig. Noget andet er at acceptere usmidig, dårlig praksis og være uforberedt.
(Bifald)
Sari Essayah
(FI) Hr. formand! Jeg er enig med de medlemmer, der har sagt, at det altid er billigere at forebygge skade end at klare konsekvenserne. De fleste finansieringsbidrag bør anvendes til forebyggelse af brande og oversvømmelser i Sydeuropa. Foruden satellitovervågning har vi brug for samme slags brandalarmer for skove og forebyggelsessystemer, som f.eks. nu med succes har fungeret i mange år i Finland. Endvidere skal vi på nationalt plan sikre, at det udstyr, som brandfolkene bruger, er tidssvarende, for at brande kan slukkes hurtigst muligt.
Det øgede antal oversvømmelser skyldes i stor udstrækning klimaændringer, og den bedste måde at forebygge dem på er derfor at indgå en ordentlig aftale på konferencen i København. Det er imidlertid også muligt at tage forholdsregler på nationalt plan for at forebygge oversvømmelser. Vi skal føre den rette skovpolitik, skove i bjerge skal beskyttes, og der skal plantes skove med de rette træsorter, så deres rodsystemer kan absorbere vand og sikre, at det ikke løber for hurtigt væk. Der skal endvidere bygges dæmninger og reservoirer i nærheden af vandområder, og vandveje skal opmudres med henblik på en mere effektiv dræning under oversvømmelser. Vi skal erkende, at disse ting i høj grad er de enkelte medlemsstaters ansvar. EU kan ikke tage ansvaret for ting, der er underlagt nationale beslutninger, eller for eventuel forsømmelighed. EU's Solidaritetsfond er i princippet en kilde til nødhjælp, og jeg håber, at de forskellige medlemsstater vil være rede til at investere i en langsigtet skovpolitik, brandforebyggelse og beskyttelse mod oversvømmelser.
Gabriel Mato Adrover
(ES) Hr. formand, hr. kommissær! En brand er altid en tragedie, en tragedie for mennesker, en tragedie for miljøet, en økonomisk tragedie og en social tragedie.
Jeg var så uheldig at bo meget tæt på denne tragedie, på den brand, der hærgede i sommer på øen La Palma på De Kanariske Øer. Jeg hilser derfor dette beslutningsforslag velkommen, og jeg er overbevist om, at vi vedtager det enstemmigt. Det er et udtømmende beslutningsforslag, der har fået mange bidrag, og som frem for alt gør noget vigtigt. Først og fremmest mindes det ofrene, alle ofrene, og det roser alle dem, der arbejder frivilligt på at slukke ilden.
Det indeholder imidlertid også nogle bemærkelsesværdige overvejelser om betydningen af tørke og ørkendannelse for spredningen af brande og det deraf følgende tab af hundredtusindvis af hektarer hvert år.
Der er ligeledes vigtige overvejelser om årsagerne til, at brandene bliver værre, såsom den gradvise flytning fra landdistrikterne, mangelfuld skovpleje og utilstrækkelige straffe til brandstiftere. På dette område skal vi handle, og vi skal handle med fast hånd.
Kommissionen skal udarbejde en risikoforebyggelsesstrategi og en effektiv strategi til bekæmpelse af naturkatastrofer samt en protokol for ensartet handling. Hjælp er imidlertid også vigtig, til genskabelse, til genopretning af den potentielle produktion og til kompensation for sociale omkostninger og jobtab.
Som kommissæren sagde, er koordinering livsvigtig. Der skal imidlertid foretages en koordinering af de forskellige fællesskabsinstrumenter såsom strukturfondene og Solidaritetsfonden - som klart skal revideres - og deres fleksibilitet samt ligeledes instrumenter såsom Aid Plus og selvfølgelig beredskabskapaciteten, som vi allerede har drøftet.
Vi skal fortsætte med at løse disse problemer, og jeg tror oprigtigt, at dette beslutningsforslag er den rette måde at gøre det på.
José Manuel Fernandes
(PT) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Nu er tiden inde til, at vi viser solidaritet, men det giver os også en lejlighed - jeg havde nær sagt en forpligtelse - til at arbejde på forbedringer, ændringer og også tilpasninger. De tilpasninger, der er nødvendige med det samme, vedrører EU's Solidaritetsfond, for at den kan bruges - og bruges omgående - til at gøre noget ved disse katastrofer, mens forbedringerne og ændringerne vedrører skovpolitikken.
Vi har brug for en europæisk skovpolitik, der både søger at styrke skovenes profil og forebygge brande. I mange medlemsstater, f.eks. i mit land, Portugal, er der ikke engang et register over hele området, og derfor ved vi ikke, hvem der ejer jorden. Det skaber problemer med udviklingen af arealet, genplantningen af skov og brandforebyggelsespolitikken.
Hvad angår denne forebyggelsespolitik, har jeg et spørgsmål, der også er et forslag. Hvorfor ikke optage foranstaltningerne vedrørende forebyggelse af skovbrande i EU's økonomiske genopretningsplan, planen om at genoplive den europæiske økonomi? Hvis vi opmuntrede til foranstaltninger til at rydde op i vores skove - og f.eks. kunne produktet af sådanne foranstaltninger bruges til at fremstille energi ved hjælp af biomassekraftværker, der netop er beregnet hertil - hvis vi handlede på den måde, ville vi absolut hjælpe miljøet ved at beskytte det, og samtidig ville vi skabe job, hvilket i øjeblikket er et andet af Europas mål.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Hr. formand! Det er godt, at vi på den første dag i Parlamentets mødeperiode drøfter katastroferne i Sydeuropa, og jeg takker også de medlemmer, der især har arbejdet på disse tekster. Vi har her et godt beslutningsforslag. Først og fremmest er dette selvfølgelig en sag, der involverer mennesker, eller som er tæt på mennesker - som vi altid har sagt i forbindelse med valget til Parlamentet - og solidaritet. Denne gang er det brande i Sydeuropa, men hvem ved, måske bliver andre dele af Europa fuldstændig oversvømmet i vinter. I Regionaludviklingsudvalget har vi flere gange drøftet forbedringer af Solidaritetsfonden. Det er absolut ikke vores hensigt at anmode om nye instrumenter, men snarere at forbedre dem, vi allerede har og gøre dem mere effektive. Jeg vil gerne sige til kommissær Dimas, at hele denne sag er temmelig mærkværdig. Vi har forelagt dette med overvældende tilslutning her i Parlamentet og præcist angivet, hvor der kan foretages forbedringer, men det er blokeret af Rådet. Rådet har nu i to år forsømt at gøre noget ved dette. Mit spørgsmål til Dem er, om der stadig er en chance for, at der sker noget på dette område. Med rette meddeler De, at der er gjort fremskridt med pilotprojektet og de fly, der er udviklet, men om den tilgrundliggende sag, som Parlamentet har anmodet så kraftigt om, hører vi overhovedet intet. Står den stadig på dagsordenen? Hvad sker der egentlig?
Hvad angår civilbeskyttelsesstyrken, vil jeg sige, at det i sig selv er glimrende, at Europa udvikler sine egne instrumenter, men at det brede grundlag ligger i selve medlemsstaterne. Dette grundlag bør omfatte udveksling af ekspertise og udvikling især på bredere plan.
Til sidst er der rehabiliteringen, nemlig reparation af skaderne, genplantning og alt, hvad der har forbindelse med dette. Det er ikke noget, der skal kontrolleres centralt, men som skal decentraliseres på medlemsstatsplan. Vi har imidlertid også disse midler - strukturfondene og landbrugsfondene - så hvorfor begynder vi ikke? Det kan være en økonomisk plan, som vi netop har hørt, men det kan også være en rehabiliteringsplan, der tackles generelt, og hvor de decentraliserede instrumenter spiller en særlig fremtrædende rolle. Det er det, dette beslutningsforslag anmoder om, og derfor skal vi støtte det kraftigt i morgen.
Antonio Cancian
(IT) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Selv om beslutningsforslaget med titlen "Naturkatastrofer", som Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige demokrater) har stillet, er meget præcist, vil jeg ikke desto mindre gerne gøre opmærksom på nogle punkter, der er taget op i aften, men som ikke nævnes i beslutningsforslaget, og som mine ændringsforslag handler om.
I sommer var der foruden brande også andre katastrofer. Den seneste fandt sted så sent som i sidste weekend i Syditalien. Jeg kommer selv fra en region i Italien, Veneto, der i juni og juli blev ramt af jordskred og hvirvelvinde, og jeg ville som eksempel nævne Vallà di Riese og Borca di Cadore.
I beslutningsforslaget bør vi også nævne de andre naturkatastrofer og ikke kun brande, for oversvømmelser om sommeren er desværre ikke et nyt fænomen. Dette er et af de scenarier, som vi er nødt til at se i øjnene i fremtiden som en trist konsekvens af klimaændringerne som følge af den globale opvarmning. Vi må derfor forsøge at insistere på forebyggende foranstaltninger og på opbygning af infrastruktur, der kan forhindre disse begivenheder eller i det mindste dæmme op for skaderne, eller endnu værre, når denne infrastruktur forværrer dem. Jeg tænker på reservoirerne i bjergregioner, de grønne områder, landområderne, skovarealerne og områderne langs med vandløb.
Eftersom naturkatastrofer i de fleste tilfælde også forårsages af menneskers handlinger, er det for det andet vigtigt at få at vide, hvem der er ansvarlig for dem for at retsforfølge de skyldige og øge straffene. Til sidst vil jeg gerne sige, at det er en god ide at oprette denne uafhængige interventionsstyrke og den dertil knyttede Solidaritetsfond. Det er imidlertid vigtigt at forsøge at udvide interventionen til også at omfatte andre katastrofer, at øge bevillingerne til disse katastrofer ved at slå forskellige fonde sammen, at forenkle procedurerne og at sikre en større koordinering og fleksibilitet, som hr. Mauro sagde.
Mairead McGuinness
(EN) Hr. formand! Jeg lyttede til denne forhandling i mit kontor. I Irland oplever vi tydeligvis og gudskelov ikke de voldsomme brande, som vores sydeuropæiske kolleger gør. Der var to ting, der gjorde indtryk på mig. For det første har vi her i Parlamentet en tendens til kun at tale om de emner, der direkte påvirker vores egne lande, og i betragtning af at vi har en debat i Irland om Lissabontraktaten - hvor vi taler om solidaritet i hele EU - synes jeg, det er en vane, vi skal bryde. Jeg synes, at flere af os skal tale om anliggender, der vækker bekymring i andre medlemsstater, og som vi kender til, så der er en følelse af større solidaritet blandt parlamentsmedlemmerne, hvad angår det, der optager deres borgere. Jeg kunne f.eks. godt tænke mig, at andre tager sager op, som måske opstår for mine landsmænd i Irland. Jeg tror, det ville hjælpe os med at fremme den idé, at Europa arbejder for alle, og at vi ikke blot passer os selv. Det har været en af EU's fiaskoer, og det er noget, vi kæmper med under debatten om Lissabontraktaten.
Lad mig støtte, hvad De gør her og udtrykke min solidaritet med problemerne i Sydeuropa. Vi skal tage os af dem, der ødelægger med fuldt overlæg. Vi skal se på forebyggelse. Der skal gøres meget mere gennem forvaltning, og endelig skal midler fra Solidaritetsfonden gives til dem, der har behov for dem.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Hr. formand, kommissær Dimas! Dette er min første periode som medlem af Europa-Parlamentet - jeg blev valgt den 7. juni - men det fremgår af forhandlingen, at dette er et tilbagevendende emne hvert år i september efter en bølge af ødelæggende brande, der specielt rammer sydeuropæiske lande som Italien, Frankrig, Grækenland og Spanien.
Andre talere har allerede nævnt den ødelæggende brand på øen La Palma i den yderste region af de Kanariske Øer, som er en autonom region, hvori jeg er født og bosat. Vi skal imidlertid være opmærksomme på, at skønt det er særlig voldsomt i det sydlige Europa, har vi her en mulighed for at styrke borgernes indstilling og forhold til Europas betydning for indsatsens merværdi.
Det betyder europæisk merværdi med hensyn til forebyggelse og en koordineret indsats mellem Kommissionen, Rådet og Europa-Parlamentet i udarbejdelsen af beslutningen i samarbejde med medlemsstaterne. Der skal imidlertid også være en europæisk merværdi i indsatsen.
Derfor er det vigtigt, at vi går fra forhandling til handling ved at gøre Solidaritetsfonden mere fleksibel i forhold til nødsituationer, og at vi får igangsat den europæiske civilbeskyttelsesstyrke, der fortsat ikke er på plads, og som virkelig vil kunne gøre en forskel, når vi fremover står over for disse nødsituationer, der kommer igen hver sommer som følge af klimaændringer og global opvarmning.
Ilda Figueiredo
(PT) Hr. formand! I stedet for de mange solidaritetstilkendegivelser i forbindelse med de skovbrande, der hvert år hærger sydeuropæiske lande som f.eks. Grækenland, Italien, Spanien og Portugal, bør vi snarest muligt vedtage de nødvendige foranstaltninger for at ændre på situationen, da den ødelægger vores tilbageværende skove, ejendomme, husdyrbestande, biodiversitet og værst af alt koster en række menneskeliv.
Tiden er derfor inde til at bekæmpe årsagerne til denne plage og tage hensyn til den alvorlige voksende flugt fra landområderne. Det er på tide, at vi ændrer den fælles landbrugspolitik og investerer i forebyggelse, hvilket også er ensbetydende med investeringer i et alsidigt landbrug inklusive skovbrug i Middelhavsområdet, ved at støtte familielandbrug og forbedre mulighederne for, at de små og mellemstore landbrug og de unge mennesker kan blive i landdistrikterne og dermed medvirke til at forhindre denne årligt tilbagevendende svøbe.
Malika Benarab-Attou
(FR) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg er tilfreds med svaret fra kommissær Dimas i dette spørgsmål og i særdeleshed med hans bemærkninger vedrørende betydningen af hjælp, der rækker ud over vores kontinents grænser.
Som supplement til en miljømæssig beskyttelse af Middelhavet kunne man måske formelt foreslå, at man som en del af Middelhavsunion-projektet deler og udvikler brandnødhjælpen og udviklingen af skovbrugsekspertise om dette emne med Middelhavsunionens ikkeeuropæiske lande?
Petru Constantin Luhan
(RO) Hr. formand! Her i sommer blev Portugal, Spanien, Frankrig, Italien og Grækenland hærget af store skovbrande. I Grækenland ødelagde brandene et område på ca. 21 200 ha, omkring to mio. træer og mindst 150 huse.
Under en koordineret indsats på europæisk plan sendte Frankrig, Spanien og Cypern fly fra Canadair til området omkring Athen for at slukke brandene. EU's strategiske støtte til bekæmpelse af skovbrande viste sig således endnu en gang nyttig. EU's Solidaritetsfond kan også yde støtte i sådanne situationer ved at afholde nogle af udgifterne til de hasteforanstaltninger, der gennemføres for at genoprette infrastrukturen, give midlertidig ly og beskytte naturarven.
Jeg vil gerne gøre opmærksom på det faktum, at vi er nødt til at reducere bureaukratiet i forbindelse med adgangen til denne fond. Jeg vil gerne komme med et konkret eksempel fra mit hjemland. Rumænien blev ramt af naturkatastrofer i juni 2008. Nu er det september 2009, og midlerne er endnu ikke overdraget til den rumænske regering. Jeg mener også, at vi fremover har brug for en bæredygtig skovbrugspolitik samt en strategi til forebyggelse af sådanne katastrofer.
Stavros Dimas
Hr. formand! Jeg vil gerne takke medlemmerne af Europa-Parlamentet for deres meget konstruktive bidrag til aftenens forhandling og for deres udmærkede forslag og idéer.
I forbindelse med nødsituationer er der ofte høje menneskelige, økonomiske og miljømæssige omkostninger. Som mange medlemmer har pointeret, vil der sandsynligvis fremover komme flere og større katastrofer - ikke kun skovbrande i det sydlige Europa, men også i det centrale og nordlige Europa - og andre typer af katastrofer som f.eks. oversvømmelser. Vi er derfor nødt til konstant at styrke og forbedre de europæiske katastrofehåndteringsressourcer, der nu tydeligt har vist deres merværdi.
Det er også blevet bekræftet af sommerens brande, der mindede os om, at EU ikke kun skal forbedre sin evne til at håndtere naturkatastrofer, men også til at forhindre dem, hvilket adskillige talere har understreget i aften. Jeg vil minde europaparlamentsmedlemmerne om, at Kommissionen i februar præsenterede en meddelelse om forebyggelse af naturlige og menneskeskabte katastrofer, som indeholdt visse forslag.
Vi venter på Europa-Parlamentets og Rådets kommentarer til denne meddelelse. Jeg tror, at det nye Parlament ikke vil udsætte svaret, som vi forventer at modtage i februar 2010. Vi tror, at de i lighed med en resolution herom fra den kommende konference vil give os et politisk incitament til at fortsætte det nødvendige arbejde i denne retning.
Da først fru Podimata og derefter adskillige andre talere bragte emnet på bane, vil jeg også fremhæve klimaændringsspørgsmålet og behovet for tilpasning samt den foreslåede revision af EU's strategi for skove, der skal løse klimarelaterede problemer. Det vil også give mulighed for at undersøge spørgsmål vedrørende skovbrande. Jeg vil gerne tilføje, at denne meddelelse fra Kommissionen er meget vigtig i lighed med vores meddelelse fra sidste uge om finansieringen af den klimaændringsaftale, der formentlig bliver resultatet af topmødet i København, hvor der stilles en stor sum penge til rådighed til at finansiere udviklingslandenes tilpasning til klimaændringerne. Der bliver bevilget midler, så de lande, der lider under følgerne af klimaændringerne uden at have bidraget til drivhuseffekten, vil kunne håndtere disse følger og iværksætte de nødvendige foranstaltninger.
Jeg har foreslået, at vi ikke venter til 2013 med at starte denne indsats, men at vi starter allerede i 2010. Jeg håber, at Det Europæiske Råd enten den 17. september eller i oktober vil acceptere, at der udbetales penge til straks at igangsætte arbejdet, så disse lande kan se, at EU og industrilandene virkelig mener, hvad de foreslår, og hvad de siger.
Der har været fremsat en masse andre vigtige - og rigtige - punkter om EU-finansieringens rolle. Fællesskabets mekanisme til udvikling af landdistrikter og Den Europæiske Fond for Regionaludvikling giver mulighed for at støtte nationale forebyggende foranstaltninger. Kommissionen vil bruge faciliteterne under EU's Solidaritetsfond til at støtte genoprettelsesindsatsen i medlemsstaterne.
Efter at have hørt, at Kommissionen straks bør intervenere, vil jeg gerne afklare følgende. Der er to emner, og det var ikke tydeligt, hvilket af de to, der blev henvist til. Det ene handler om mobiliseringen af Fællesskabets civilbeskyttelsesordning, og det andet handler om aktiveringen af Solidaritetsfonden. Med hensyn til mobiliseringen af Fællesskabets civilbeskyttelsesordning kan jeg sige, at den er nært forestående. Jeg vil gerne nævne det nylige eksempel med brandene i Grækenland. Mindre end en time efter modtagelsen af en officiel anmodning fra den græske regering lettede italienske fly for at være klar til deployering på stedet den følgende dag. Mobiliseringen er derfor øjeblikkelig.
Som jeg sagde i mit første indlæg, var vi de første til at sende specialister til katastrofeområderne i forbindelse med tsunamien og orkanen Katrina. Vi fik stor ros for indsatsen gennem Fællesskabets civilbeskyttelsesordning, og det bekræfter både de seneste års indsats og ordningens potentiale med det fornødne mandat og de fornødne ressourcer - specielt finansielle ressourcer - til at udvide dets arbejde til gavn for EU, borgerne, miljøbeskyttelse og EU-borgernes ejendom.
Med hensyn til Solidaritetsfonden har jeg hørt - hvilket er rigtigt - at den skal være mere fleksibel. Den skal faktisk kunne reagere hurtigst muligt, fordi Solidaritetsfondens idégrundlag bygger på at dække nødsituationer som følge af katastrofer.
Det er derfor logisk, at Kommissionen handler øjeblikkeligt, og at medlemsstaterne via deres centrale eller regionale administrationer yder en omgående indsats, så der udbetales penge. Ifølge en klausul i EU's Solidaritetsfond skal en indsats gennemføres inden for et år efter udbetalingen. Det er logisk, men der er brug for større fleksibilitet.
Afslutningsvis - og jeg beklager, at jeg ikke har mere tid til at besvare de meget specifikke spørgsmål - vil jeg blot sige, inden jeg glemmer det, for en række talere nævnte de økonomiske genopretningsprogrammer, at de er en udmærket idé, fordi der er mange fordele ved de medfølgende projekter med hensyn til at forebygge de katastrofer, der mere eller mindre også kan forventes at finde sted næste år - som tidligere nævnt diskuterer vi disse ting hvert år - både fordi de genererer økonomisk aktivitet og flere job, og fordi de vil forhindre skader, som det vil koste millioner af euro at rette op på. Der er derfor tale om investeringer, der kommer mangefold igen, og som selvfølgelig vil forhindre de menneskelige omkostninger ved katastrofer.
Endelig vil jeg gerne pointere, at mens man ikke helt kan fjerne risikoen for skovbrande eller andre katastrofer såsom oversvømmelser, jordskælv eller selv militær intervention - for Fællesskabets civilbeskyttelsesordning har interveneret i tilfælde af oversvømmelser, jordskælv og skovbrande og f.eks. flyttet befolkninger efter konflikten i Libanon, hvilket var meget vellykket - kan man ikke desto mindre reducere den gennem vores samarbejde og en bedre kollektiv reaktion på sådanne katastrofer. Kommissionen påtager sig at styrke Fællesskabets bidrag til forebyggelse, beredskab, reaktioner og genopbygning i forbindelse med katastrofer for at beskytte borgerne og miljøet.
Jeg vil gerne endnu en gang takke Parlamentet for dets aktive støtte til behovet for at forbedre katastrofehåndtering til gavn for alle europæiske borgere.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted på onsdag den 16. september.
Skriftlige erklæringer (forretningsordenens artikel 149)
Iosif Matula  
Jeg er ganske bekymret over de seneste års omfang af disse katastrofer, der ikke alene har haft naturlige, men også menneskelige årsager, og som har haft konsekvenser for både den økonomiske og den sociale infrastruktur. Vores svar på dette fænomen gennem EU's Solidaritetsfond er en vigtig støtte til genopbygningen af de katastroferamte områder, samtidig med at den reducerer de potentielle grænseoverskridende effekter. Jeg vil imidlertid fremhæve behovet for at forenkle og forbedre gennemsigtigheden af kriterierne for fondens anvendelse, så de berørte områder hurtigst muligt kan nyde godt af EU-støtten. Vi skal også lade flere regioner modtage støtte ved at indføre et lavere indførelsesloft. Jeg støtter også udarbejdelsen af en europæisk strategi for bekæmpelse af naturkatastrofer og for styrkelse af en fælleseuropæisk styrke, der kan indsættes i tilfælde af katastrofer i alle egne af EU.
Richard Seeber  
Nogle egne af Europa har igen i sommer været ramt af ødelæggende skovbrande, der ikke blot gav betydelige økonomiske skader, men som også kostede 11 menneskeliv. Europa skal udvise solidaritet i forbindelse med sådanne naturkatastrofer. Sådanne uopsættelige situationer giver Fællesskabet mulighed for at demonstrere dets kvaliteter og lade den europæiske befolkning mærke en direkte merværdi fra EU. I den praktiske implementering skal subsidiaritetsprincipperne imidlertid overholdes til punkt og prikke. Medlemsstaterne er ansvarlige for forsigtighedsforanstaltninger vedrørende katastrofer samt for at udarbejde krisehåndteringsplaner, og EU skal ikke blande sig i denne vigtige kompetence på vegne af de enkelte medlemsstater. EU's Solidaritetsfond er et sundt og værdifuldt finansforvaltningsværktøj. På lang sigt skal man forbedre de brandforebyggende strategier i Europa, og vi skal holde op med at sætte vores lid til kortsigtet krisestyring.
Dominique Vlasto  
I forhold til de tragiske brande, der endnu en gang har hærget det sydlige Europa, skal vi reagere for at standse disse utålelige hændelser. For det første gennem en bedre organisering af interventionsmidlerne. Det er hr. Barniers idé at indføre en EU-civilbeskyttelsesstyrke, der kan intervenere for at hjælpe de nationale styrker. Det er nødvendigt med en storstilet og hurtig intervention for at standse en brand, og den europæiske solidaritet skal være mere effektiv. Forebyggelse er imidlertid fortsat livsvigtig, og skovene skal vedligeholdes og afdrives. I det sydlige Frankrig er 75 % af skovene privatejede. Det er derfor vigtigt at sikre sig ejernes støtte og opfordre dem til at vedligeholde deres skovbevoksede landområder. Det vil i særdeleshed betyde en foryngelse af den mediterraneane skov, der giver for lille økonomisk udbytte: strukturfondstøttede initiativer skal fremme regelmæssige biomasseprøver og deres anvendelse til energimæssige formål samt udviklingen af bæredygtig skovbrug og ansvarlig økoturisme. Jeg opfordrer derfor Kommissionen til at anerkende den mediterraneane skovs karakteristika og foreslå en handlingsplan, der kan beskytte den og sørge for en bedre udnyttelse af dens naturlige ressourcer. Det er det mindste, man kan gøre for at reducere brandrisikoen på lang sigt og bevare og genskabe de skrøbelige økosystemer i det sydlige Europa.
