Styrkelse af EU's katastrofeberedskab (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om styrkelse af EU's katastrofeberedskab.
Stavros Dimas
Hr. formand! Takket være Fællesskabets civilbeskyttelsesordning mobiliserede et samlet EU sig sidste år for at hjælpe de medlemsstater, som blev ramt af de katastrofale skovbrande.
Vi har identificeret visse punkter, som kræver umiddelbar opmærksomhed, hvis vi skal undgå lignende katastrofer i fremtiden.
For det første skal vi løse problemet med manglen på tilgængelige tekniske ressourcer til katastrofehjælp. Dette blev bemærket under aktionerne i 2007.
For det andet må der være en integreret tilgang til at håndtere skovbrande samt til forebyggelse, parathed og reaktion.
For det tredje skal Kommissionens overvågnings- og informationscenters operationelle formåen styrkes.
Kommissionen har allerede vedtaget visse praktiske operationelle tiltag, hvoraf de vigtigste er:
etableringen og uddannelsen af et netværk af eksperter i skovbrande,
interoperabilitetstræning for nationale brandfolk,
en storstilet øvelse på Sicilien i april med deltagelse af brandfolk fra fem medlemsstater,
etableringen af tre civile beskyttelsesenheder til brandbekæmpelse fra luften.
Der er allerede sikret midler til transport af hjælpeudstyr. Ud over dette samarbejder vi under pilotprogrammet om skovbrande fra 2008 med medlemsstaterne om at skabe taktiske reserver, der vil være i beredskab til katastrofer i Europa.
Det er ligeledes sikret at der, mellem 2007 og 2013, er afsat ca. 5,8 milliarder euro under samhørighedspolitikkens programmer, til forebyggelse af risici og reaktion på forskellige katastrofer, herunder skovbrande.
Yderligere 1,6 milliarder euro vil være tilgængelige fra fondene til udvikling af landområder til at genopbygge skovressourcerne og indlede forebyggende handlinger.
Til sidst, til de mest ødelæggende naturkatastrofer bliver muligheden for støtte fra den europæiske solidaritetsfond bibeholdt.
I sin meddelelse præsenteret i marts understregede Kommissionen behovet for en integreret tilgang til katastrofehåndtering, som skal indeholde forebyggelse, parathed, reaktion og genopbygning. Meddelelsen undersøgte alle former for naturkatastrofer og menneskeskabte katastrofer, i og uden for EU, og undersøgte også alle de fællesskabsressourcer, der er til rådighed til katastrofeindsats.
Ud over civil beskyttelse undersøgte meddelelsen tre andre områder for fællesskabsindsats:
styrkelse af den europæiske humanitære hjælp,
forbedring af koordineringen af indsatskapacitet til katastrofeberedskab,
effektivisering af interinstitutionelt samarbejde, med andre ord samarbejde mellem europæiske instanser eller institutioner.
Vi er også ved at udvikle en handlingsplan. Den vil være klar til sommer og vil kortlægge en række særlige initiativer ud over dem, der er nævnt i meddelelsen, såsom:
en analyse af manglerne i den materielle og tekniske supportkapacitet, både for humanitære aktioner og civilbeskyttelsesaktioner. Dette vil gøre os i stand til at fastlægge hvilke særlige værktøjer, der er til rådighed, hvilke der er mest nødvendige og hvilke er mest omkostningseffektive,
støtte til initiativer til at mindske katastroferisici i tredjelande,
tættere samarbejde med FN, Verdensbanken og forskellige ngo'er med det formål at styrke den globale katastrofeberedskabskapacitet,
bedre udnyttelse af videnskab, teknologi og innovation,
en opgradering af vores institutioners rolle i katastrofeberedskab over hele verden,
en mere effektiv evaluering af katastrofeskaderne.
Når det kommer til katastrofeforebyggelse, er der på nuværende tidspunkt ingen integreret europæisk tilgang. For at tage fat på dette spørgsmål er Kommissionen i gang med at forberede en meddelelse, der skal vurdere merværdien i at iværksætte en fællesskabsmekanisme til katastrofeforebyggelse. Kommissionen vil fremlægge mulige løsninger målrettet:
en forbedring af vores viden om katastrofer og deres betydning,
en forbedring af sammenhængen mellem beslægtede politikker, f.eks. sammenhængen mellem fysisk planlægning og katastrofeforebyggelse,
en forbedring i udnyttelsen af fællesskabsressourcer.
Ud over dette initiativ, som vil fokusere på EU, er Kommissionen i færd med at skitsere en strategi for nedbringelse af katastroferisici i udviklingslande.
Afslutningsvis har Kommissionen taget en serie af forholdsregler for at styrke EU's evne til at gribe ind som reaktion på mulige katastrofer i Europa. Kommissionens overvågnings- og informationscenter er især blevet styrket. Siden vi på nuværende tidspunkt ikke har detaljerede analyser af hullerne og manglerne i reaktionskapaciteten ved store katastrofer, er vi i gang med at analysere katastrofescenarier og med at teste innovative ordninger. Dette vil frigøre ressourcer til civil beskyttelse og til kapaciteten til aktioner på europæisk niveau. Det er ligeledes Kommissionens intention at præsentere forslag til et europæisk uddannelsesnetværk for katastrofeberedskab i midten af 2009.
Som afslutning vil jeg gerne takke Parlamentet for den konstante og stabile støtte til styrkelsen af Fællesskabets katastrofeberedskabskapacitet. Denne støtte er bekræftet i forslaget til beslutning, der skal til afstemning i plenum.
Antonios Trakatellis
Hr. formand! I de seneste år er mange medlemsstater blevet ramt af naturkatastrofer såsom brande, oversvømmelser og jordskælv. Menneskeliv er gået tabt, ejendomme, gårde og huse er blevet ødelagt, og miljøet har lidt frygteligt skade, som det vil tage mange år at rette op på.
Et af EU's grundlæggende principper er solidaritet. Dette betyder, at hvis der sker en naturkatastrofe, er det ekstremt vigtigt, at EU skal være i stand til ikke kun at yde en koordineret teknisk assistance, men også at yde økonomisk støtte til ramte områder gennem Den Europæiske Solidaritetsfond. Jeg har med stor interesse lyttet til kommissærens analyse af alle forebyggelsens og den koordinerede indsats' elementer, og vi forventer at se tilsvarende handling fra Kommissionen.
Tillad mig at fokusere på et spørgsmål angående Den Europæiske Solidaritetsfond. Jeg finder det uforsvarligt, at Rådets beslutning ikke reflekterer forordningen om Den Europæiske Solidaritetsfond, og denne beslutning burde derfor revideres.
En omstrukturering af den europæiske fond vil bidrage betydeligt. For det første vil EU bedre være i stand til at håndtere naturkatastrofer effektivt og fleksibelt. For det andet vil borgere, der er blevet efterladt hjemløse og usikre efter en katastrofe med det samme være opmærksomme på europæisk solidaritet. De vil forstå vigtigheden af ikke kun at være borgere i et land, men også i EU.
Disse politikker og handlinger forventes af os af de europæiske borgere, og jeg håber, at forordningen om den europæiske solidaritetsfond vil blive vedtaget uden forsinkelser.
Edite Estrela
for PSE-Gruppen. - (PT) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Det er en slags årligt ritual, at skovbrande er på den politiske dagsorden enten før eller efter sommeren. Det er imidlertid et stadigt mere alvorligt emne, da naturkatastrofer er forbundet med klimaforandringer. Og fordi ekstreme vejrforhold bliver stadigt værre, advarer forskerne om, at naturkatastrofer bliver mere og mere regelmæssige og kraftige, hvilket betyder perioder med gentagen og mere ekstrem tørke, alvorligere og mere ødelæggende oversvømmelser, hyppigere perioder med overdreven varme og flere kraftige og større skovbrande, som er sværere at slukke.
I 2006 vedtog Europa-Parlamentet tre betænkninger om dette emne, hvor forslagsstilleren fra Miljøudvalget i en af dem foreslog, at Kommissionen fremlagde et direktiv om brande. Mit spørgsmål til Kommissionen er derfor: Hvis man ser det i lyset af omstændighederne og husker på, at en integreret tilgang er nødvendig - med andre ord, politikker mod klimaforandringer kan ikke adskilles fra politikker til civil beskyttelse - mener Kommissionen så ikke, at et direktiv om brande under disse omstændigheder kan retfærdiggøres?
Denne forhandling foregår imidlertid på et specielt kritisk tidspunkt - energikrisen, fødevarekrisen osv. Alt dette hænger også sammen. Biomasse burde f.eks. udnyttes til at rydde op i skovene, for dermed at undgå brande og bruges til at producere energi på samme tid. En anden fordel ved dette er, at det betyder, at korn ikke bliver brugt at producere biobrændsel.
Marios Matsakis
for ALDE-Gruppen. - (EN) Hr. formand! Betragtning A og D og artikel 4 i denne beslutning fremhæver tydeligt værdien af forebyggelse. Dette er ekstremt klogt, da forebyggelse altid er bedre - meget bedre - end helbredelse. I denne sammenhæng vil jeg gerne tale om en særlig slags katastrofe, der kan forebygges, nemlig sammenstyrtning af bygninger. Det var en begivenhed på Cypern for nylig, der har foranlediget mig til dette. Sidste onsdag kollapsede et ståltag på et kommunalt teater i Nicosia med plads til 1100 mennesker pludseligt og uden forvarsel. Kraften fra de faldende ståldragere og murbrokker knuste sæderne nedenunder. Heldigvis var teateret tomt, da det skete, hvis ikke det havde været det, var hundredvis af civile blevet dræbt eller såret. I dagene op til var dette teater fyldt med børn, der deltog i forskellige skolearrangementer. For 14 dage siden var Bolsjoj-balletten på besøg og optrådte for en fyldt sal, og for få måneder siden var kommissionsformand Barroso tilstede i teateret, sammen med en lang række EU-embedsmænd, medlemmer af Europa-Parlamentet, Cyperns præsident, ministre, parlamentsmedlemmer og mange andre, ved ceremonien, der markerede Cyperns indtrædelse i euroområdet. Det er et mirakel, at der ikke skete en katastrofe af enorme dimensioner.
Det er blevet nævnt, at der blev udført et større restaureringsarbejde til en værdi af omkring 6 millioner euro på bygningen for kun tre år siden, men det ser ikke ud til, at nogen af de ansvarlige, ansete og højt betalte arkitekter, ingeniører, regeringsembedsmænd osv. var i stand til at se, at det 50 år gamle ståltag var yderst farligt. Andre offentlige bygninger på Cypern mistænkes for at have en usikker konstruktion, men på grund af åbenlys forsømmelighed eller uvidenhed, eller korruption i de ansvarlige myndigheder, afdelinger eller private virksomheder, er der ikke blevet gennemført forbedrende foranstaltninger. En lignende situation gør sig måske faktisk også gældende i andre medlemsstater. For øvrigt er offentlige bygninger på Cypern for det meste ikke underlagt jordskælvsregulering, selv om private bygninger er. Jeg opfordrer Kommissionen til at sikre sig, at der med denne beslutning bliver udført et sikkerhedstjek af bygninger i EU.
Dimitrios Papadimoulis
Hr. formand, hr. kommissær! Vi kan alle se, at naturkatastrofer sker oftere og oftere, fordi de skyldes forandringer i både klima og arealanvendelse.
Den beslutning, som jeg har skitseret - og jeg håber, at afstemningen på torsdag i plenum bliver næsten enstemmig, som den var i Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed - opfordrer Kommissionen til at stoppe overspringshandlingerne, den tomme snak og udsættelserne.
Jeg spørger Dem, hr. kommissær, om De har tænkt Dem at tage skridt i Kommissionen for at sikre, at hr. Barniers forslag om oprettelsen af en europæisk styrke til civil beskyttelse bliver vedtaget, sådan som Europa-Parlamentet gentagne gange har bedt om i sine beslutninger?
Har De i sinde at tage skridt mod at gøre Solidaritetsfonden mere fleksibel og mindre bureaukratisk?
Har De i sinde at tage skridt mod en lukning af de alvorlige huller i lovgivningen og de politikker, der skal tillade EU en større og mere effektiv tilstedeværelse, når det gælder om at bakke op om medlemsstaternes handlinger, når naturkatastrofer ødelægger ejendom og koster menneskeliv?
I Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed godkendte vi en række spørgsmål til Kommissionen, og De fortalte os i dag, at om et år, i midten af 2009, ville De præsentere forslag. Spørgsmålet er så, hvornår Kommissionen beslutter sig til at undersøge disse problematikker seriøst og give et svar på Europa-Parlamentets forslag.
Hvilke forslag er De enig i, og hvornår vil De gennemføre dem? Hvilke er De uenige i, og hvorfor? Hvis Rådet bremser Dem og nægter at give Dem den nødvendige finansiering, eller hvis visse mennesker i Kommissionen forhindrer Dem, så skal De fortælle os det, så vi kan hjælpe. Vi vil ikke bare høre flotte ord, vi vil se handling, så vi i sommer ikke skal sørge over ofrene for store naturkatastrofer.
Dimitar Stoyanov
- (BG) Hr. formand! Tidligere i aften præsenterede jeg Parlamentet for korruptionens ansigt på højeste niveau i Bulgarien, Ahmed Dogan, og hans parti Bevægelsen for Rettigheder og Friheder (MRL). Nu vil jeg gerne give nogle specifikke informationer om skovbrande.
Det er en offentlig hemmelighed i Bulgarien, at det, som Dogan selv kalder firmacirklen omkring hans parti de sidste otte år har fældet Bulgariens skove. Den nemmeste måde at dække over denne forbrydelse er at starte skovbrande, og hvert år bliver tusinder af hektar af bulgarsk skov antændt og brændt. Hvis det hidtil har været et bulgarsk problem, så fremstår det i dag også som et europæisk problem, da Bulgarien har krav på en temmelig betydelig økonomisk støtte til at reagere på katastrofer i skovene. Men hvor ville denne støtte blive fordelt fra? Støtten vil blive sendt til katastrofeministeriet, som bliver ledet af Dogans næstkommanderende, Emel Etem. Det er i dette ministerium, at et tocifret millionbeløb af euro fra Den Europæiske Solidaritetsfond, som var øremærket til oversvømmelserne i Bulgarien, er forsvundet. Jeg beder Dem, hr. kommissær, og alle parlamentsmedlemmerne om at komme til Bulgarien for at se den solidaritet, som Emel Etem viser sin egen valgkreds, den solidaritet, som MRL viser sine egen vælgere, de muslimske bulgarere, som har boet i midlertidige skure, i campingvogne uegnede som bolig, alt i mens pengene fra Den Europæiske Solidaritetsfond er forsvundet et eller andet sted dybt i det MRL-ledede ministerium.
Derfor bringer jeg dette emne på bane. Det er en grov forbrydelse mod den bulgarske natur og mod EU, et reelt tyveri af EU's penge. Uanset hvilke katastrofer der vil ramme Bulgarien i fremtiden, vil de aldrig kunne måle sig med den katastrofe, der hedder Bevægelsen for Rettigheder og Friheder.
Gerardo Galeote
- (ES) Hr. formand! Jeg byder dette initiativ fra Miljøudvalget velkommen. Det føjer sig til rækken af Regionaludviklingsudvalgets initiativer i indeværende valgperiode, som for øvrigt ikke altid er blevet forstået ordentligt. Sandheden er, at nogle af de ting, vi efterhånden får kendskab til, herunder nogle beslutninger på det retlige område, viser, at vores bekymringer er fuldt ud begrundede.
Det er dog trist at måtte konstatere Rådets ringe forståelse og nærmest ikke eksisterende reaktion. Det er også paradoksalt, at spørgsmål, der berører miljøet, regionalpolitikken og landbruget, er lagt i hænderne på finansministrene.
Denne insisteren på, at det ikke er nødvendigt at reformere Solidaritetsfonden til trods for Europa-Parlamentets og Kommissionens ønske og det åbenlyse krav fra samfundet, kræver en nærmere overvejelse fra de nationale regeringers side. Lad os håbe, at vi her i sommer ikke bliver ramt af brande, tørke og oversvømmelser som i andre år. Lad os håbe, at Rådet ikke endnu en gang ser sig nødsaget til at udsende udeltagende meddelelser, i mangel af koordinerede civilbeskyttelsesmekanismer og midler til at hjælpe disse mennesker. Og bagefter beklager vi os over borgernes ligegyldighed og manglende interesse for institutionernes arbejde!
Vi er nogle medlemmer af Regionaludviklingsudvalget, der har stillet ændringsforslag med det formål at gøre Rådet opmærksom på behovet for reformer og initiativer. Vi får se, om Rådet denne gang udsender et eller andet signal, for stolene er tomme, hvilket taler for sig selv.
Iratxe García Pérez
- (ES) Hr. formand! Jeg vil gerne begynde med at takke for Parlamentets initiativ til en styrkelse af EU's reaktionsevne i tilfælde af katastrofer, eftersom de sker stadig hyppigere, og det bliver utvivlsomt en udfordring for vores politiske initiativer og evne til at reagere hurtigt.
Vi skal have en bred tilgang til emnet og ikke kun overveje aktionsmuligheder i tilfælde af katastrofer, men også forebyggelse og genopbygning, hvorfor vores opfordring til Kommissionen om omgående at stille forslag om forebyggelse af katastrofer i EU er så vigtig.
Vi skal desuden være opmærksomme på behovet for at erkende den særlige karakter ved de naturkatastrofer, der betyder tørke og brænde i Middelhavsområdet, og tilpasse de pågældende forebyggelsesinstrumenter, forskningen, risikostyringen, civilbeskyttelsen og solidariteten.
Vi er klar over, at de ressourcer, som staterne har til rådighed til bekæmpelse af skovbrande, især ved hjælp af luftfartøjer, på visse tidspunkter er begrænsede, hvorfor vi beder Kommissionen om at foreslå foranstaltninger til finansiering af fællesskabsudstyr med det formål at øge kapaciteten og at kunne supplere de nationale ressourcer.
Vi må heller ikke i forbindelse med denne beslutning glemme at komme med en håndfast opfordring til Rådet om, at det træffer en afgørelse om forslaget til forordningen om Solidaritetsfonden, så der kan sættes hurtigere og mere effektivt ind i tilfælde af de katastrofer, som medlemsstaterne ikke kan klare alene, uden at vi må glemme ofrene for disse katastrofer, der har brug for øjeblikkelig hjælp og bistand.
Vi kan ikke blive ved med at være uanfægtede over for en virkelighed, der år efter år, sommer efter sommer, rammer mange områder i EU, og vi skal være i stand til at reagere slagkraftigt og forebygge disse ulykker, for bag dem alle er der mennesker, der lider, og som har en usikker fremtid, og fra EU's side kan vi ikke undlade at involvere os heri.
Françoise Grossetête
- (FR) Hr. formand! Det er nu alligevel beklageligt, at vi endnu en gang her lige før ferien skal diskutere det samme problem, så det føles, som om der ikke sker fremskridt fra det ene år til det andet. Nu hvor de fleste af vores medborgere begynder at tvivle på EU's effektivitet, haster det derfor med at vise dem, at Europa kan hjælpe, når borgernes ejendom og liv står på spil på grund af naturkatastrofer, det være sig brand, oversvømmelse eller måske oven i købet epidemi, og at borgerne i det hele taget har brug for Europa i nødsituationer, og at Europa er parat til at hjælpe.
Hvor står vi i dag? Endnu en gang siger vi til os selv, at solidariteten selvfølgelig må gøres gældende, og at vi må have en bindende ramme. Vi må absolut overtale medlemsstaterne til at opbygge et rigtigt, operationelt civilbeskyttelsescenter med reservemidler, nødhjælpsmoduler og adgang til supplerende EU-ressourcer. Naturligvis skal den humanitære bistand forstærkes, de eksisterende mangler i forbindelse med ydelsen af denne bistand udbedres, og den globale beredskabskapacitet styrkes. Der skal oprettes et uddannelsesnetværk. Som kommissæren nævnte, er det tvingende nødvendigt at uddanne eksperter i katastrofeberedskab baseret på medlemsstaternes erfaringer med civilbeskyttelsesuddannelse. Men især kræves forebyggende foranstaltninger, og for at kunne forebygge katastrofer må vi have egentlige politikker for forvaltningen af jord og skove. Forebyggelse er den første betingelse, derefter katastrofeberedskab og til sidst genopretning, hvor der som udgangspunkt gøres brug af systemer for tidlig varsling, for det er absolut uomgængeligt.
Hvor langt er vi kommet med forslaget i Barnier-rapporten? Jeg kunne godt tænke mig at se nogle konkrete resultater af den rapport.
Stavros Lambrinidis
- (EL) Hr. formand, hr. kommissær! I september udtrykte mange politikere sorg over brandofrene, men ikke mange talte om det ansvar, de skulle have følt, fordi brandene fik lov til at opstå, og fordi det har været med så katastrofale resultater. Nu burde politikere føle sig ansvarlige. Derfor anmodede Den Socialdemokratiske Gruppe i Europa-Parlamentet, før sommeren og udbruddet af brande, i sin mundtlige forespørgsel om, at vi gennemførte en forhandling med Kommissionen her i Parlamentet om, hvad der blev gjort for at forhindre brande.
Hr. kommissær! De sagde, at der ville blive afsat 5,8 milliarder euro i perioden 2009-2013 til forebyggelse af brande. I dag, i 2008, hvor mange penge har De afsat til forebyggelse? Hvor mange regeringer - og hvilke regeringer - har gjort brug af disse midler?
Da de værste brande opstod sidste år, erkendte den græske regering uheldigvis i sin rapport til Kommissionen, at der var mangelfuld koordination mellem de involverede instanser samt mangel på forebyggelsesplaner. Har De i mellemtiden undersøgt, hvad der er blevet gjort i Grækenland for at mindske disse problemer, eller fordeler De udelukkende midler til regeringer, som sandsynligvis vil spilde dem?
Rolf Berend
(DE) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Som medunderskriver på nogle ændringsforslag på vegne af PPE-DE-Gruppen og som medlem af og næstformand for Regionaludviklingsudvalget vil jeg gerne benytte lejligheden til at komme med mit syn på Solidaritetsfonden og revideringen af den som Parlamentets ordfører.
Siden Parlamentet vedtog betænkningen om Kommissionens forslag om den nye Solidaritetsfond med et overvældende flertal i maj 2006, har forslaget ligget i Rådet, hvor et flertal af medlemsstaterne afviser den nye fond i den ændrede form. Ingen af de hidtidige formandskaber har haft den nye Solidaritetsfond på arbejdsprogrammet. Tværtimod, den reviderede version bliver blokeret i Rådet af finansministrene. Derfor er den nye fond, som det er planen skal dække perioden 2007-2013, ikke i kraft. Indtil videre har vi kun den gamle fond, som har eksisteret i sin nuværende form siden september 2002, og som blev flikket sammen i hast dengang. I hårde forhandlinger i Parlamentet i 2006 lykkedes det os at forhandle os frem til kompromiser, som skal gøre Solidaritetsfonden til et hurtigere, mere effektivt og frem for alt et mere klart defineret nødhjælpsinstrument. Nu vil Rådet begrave denne reviderede version en gang for alle.
Jeg kan ikke forstå, hvordan vi som et solidaritetsfællesskab på denne måde kan vende ryggen til et nødhjælpsinstrument, hvis navn indeholder begrebet solidaritet, på grund af nogle medlemsstaters smålighed. Vi har forbedret dette instrument. Vi har udvidet det. Jeg kan ikke forstå, hvordan de, der allerede har profiteret af fonden, undlader at støtte den nu. Derfor retter jeg en indtrængende appel til Rådet om at tage sin beslutning op til fornyet overvejelse og endelig vedtage den reviderede version. Vi er et solidaritetsfællesskab, hr. formand, og ingen ved, hvornår og hvor den næste katastrofe vil ske. Det vil så være Deres ansvar ...
(Formanden afbrød taleren)
Margaritis Schinas
- (EL) Hr. formand! Det er unødvendigt at sige, at et større katastrofeberedskab fra EU skal være effektivt, når det kommer til forebyggelse, reaktion og genopbygning. Alligevel ser vi her, uden tvivl på grund af af forudindtagede idéer eller en eller anden fastholdelse, at der reageres mod at EU's engagement i forebyggelse. Der er en meget åbenlys reaktion i selve Kommissionen, ligesom der er rundt omkring i Parlamentet, da visse mennesker ikke tror, at EU har noget at skulle have sagt i denne sag.
Jeg er stærk modstander af denne holdning. Uden forebyggelse kan vi intet opnå. Synet af kommissionsformand Barroso, der til sidst lander i en helikopter med en check fra Solidaritetsfonden i hånden, er ikke, hvad solidaritet i EU handler om. Solidaritet handler om en omfattende reaktionsstruktur. Hr. Barnier har skitseret en lignende struktur, men den rådner stadig op et eller andet sted dybt i bureaukratiets labyrinter. Vi har klart og tydeligt stillet diagnosen, og nu udskriver vi recepten.
Gyula Hegyi
(HU) Hr. formand! Under det forrige punkt på dagsordenen blev det nævnt, at de fleste af Europas naturkatastrofer er forbundet med vand: tørke, oversvømmelser og skovbrande. En kerne til problemet ligger i de traditionelle metoder til oversvømmelsesbeskyttelse; for at være mere præcis, så ligger det i det faktum, at hvis der sker oversvømmelser, så er vores højeste prioritet at få flyttet vandet så hurtigt som muligt, men når vi så få måneder senere oplever tørke eller skovbrand, så bliver vi overraskede over at opdage hvor praktisk det ville have været at have haft passende forhold til at opsamle det regnvand, der faldt under oversvømmelserne eller den ekstreme nedbør. Det ville derfor være vigtigt, og det ville i nogen udstrækning tage fat på problemerne, som vi har nævnt her - med andre ord være med til at forebygge - hvis vi formåede at omstrukturere fokus fra vandforvaltning som et hele til princippet at hver eneste dråbe vand er en værdifuld ressource, som skal spares til sværere og tørrere tider. Det ville være specielt vigtigt, især for de nye medlemsstater, at promovere dette til fællesskabspolitikniveau, så vi kan udvikle det som en fællesskabspolitik ved hjælp fællesskabsmidler og dermed begrænse den skade, der sket som resultat af oversvømmelser, tørke og skovbrande.
Zuzana Roithová
- (CS) Hr. formand! Selv om jeg taler som Parlamentsmedlem fra et land, der ikke kommer til at opleve alvorlige problemer med brande, før vi mærker den fulde betydning af global opvarmning, så forstår jeg vigtigheden af solidaritet mellem europæiske lande. Jeg har lyttet til lignende forhandlinger adskillige gange før, og jeg tror, som tidligere leder, fuldt og fast på, at det er på høje tid med en fælles strategi, der fokuserer på forebyggelse og på at yde hjælp, når et land har brug for det. Det er ikke et spørgsmål om penge. Det er et spørgsmål om kapacitet og målrettet håndtering - målrettet hjælp, der ikke udelukkende er afhængig af økonomiske ressourcer. Jeg opfordrer også Rådet, alle formandskaberne og selvfølgelig Kommissionen til at gøre, hvad de kan for at sikre, at vi her i Parlamentet ikke står tomhændede og kan stemme om, hvorvidt vi hjælper i dag eller om en uge, og om, hvorvidt katastrofen er stor eller lille.
Zbigniew Zaleski
- (PL) Hr. formand! Jeg er en af de fem under 'fang-blikket'-systemet. Jeg vil gerne sige, at der er to ting vi kan gøre med hensyn til naturkatastrofer. Den første er at forhindre dem til den grad, som vi nu kan, f.eks. oversvømmelser, og når skaden er sket, bliver vi nødt til at tage os af de mennesker, der bliver ramt af katastroferne. Et af tiltagene er psykologisk krisehjælp. Vi kan se mennesker, der har mistet alt, hvad de ejer i oversvømmelser: deres hus, alle deres ejendele. De lever stadig, men er hjemløse og de oplever en kolossal følelse af tab. Jeg ved fra erfaring, at psykologers arbejde er yderst vigtigt på dette stadie, så jeg mener, at sådanne katastrofehjælpsgrupper skal indeholde og fordele midler, så psykologerne kan handle med det samme, og så disse mennesker får hjælp.
Stavros Dimas
Hr. formand! Jeg vil gerne takke alle talerne for deres meget positive indlæg.
Kommissionen er fast besluttet på at bidrage væsentligt til en styrkelse af Fællesskabets katastrofeberedskabskapacitet. I sin meddelelse fra marts og gennem tiltag, der på nuværende tidspunkt er under udarbejdelse, vedtager Kommissionen nu en integreret tilgang.
For det første undersøger vi alle aspekter ved katastrofer: forebyggelse, forberedelse, parathed, øjeblikkelig reaktion og genopbygning i det lange løb.
For det andet undersøger vi alle former for katastrofer, både naturlige og menneskeskabte, både i og uden for EU.
For det tredje har vi til hensigt at integrere alle Fællesskabets ressourcer ved en forbedring af koordinationen mellem EU's instanser.
Med hensyn til de emner, der er blevet taget op, så er Parlamentet og Kommissionen først og fremmest enige om en reform af Solidaritetsfonden. Rådet er beklageligvis modstander af denne reform. Kommissionen har imidlertid ikke til hensigt at trække forslaget tilbage, og vi har store forventninger til, at vi kan få Rådet til at ændre mening.
Når det gælder direktivet om skovbrande, så arbejder mine departementer på en meddelelse om forebyggelse af katastrofer, og en af de muligheder, der skal overvejes, er at indføre lovgivning specielt om skovbrande.
Kommissionen var den væsentligste drivkraft i indførelsen af eurokodekserne om sikre bygninger. Dette er de europæiske standarder for bygningers jordskælvsstabilitet, og disse bliver nu indlemmet i national lovgivning og således håndhævet.
Jeg er en meget ivrig tilhænger af hr. Barniers forslag. Må jeg imidlertid minde Dem om, at det kræver en enstemmig vedtagelse i Rådet. Vi ved alle, at der lige nu ingen enstemmighed er mellem medlemsstaterne. Derfor tager forberedelsen af vores forslag længere tid, end vi kunne ønske. Lad mig nøjes med at minde Dem om, at det med Lissabontraktaten ville være tilstrækkeligt med et kvalificeret flertal i Rådet.
Vi har allerede finansieret Røde Kors-programmer for psykologhjælp, og yderligere programmer er under forberedelse på teknisk niveau.
Kommissionen har bemærket den stærke interesse og stadigt stærkere rolle, som Parlamentet spiller på katastrofehåndteringsområdet. Jeg ser frem til et fremragende samarbejde med Parlamentet og Rådet med at definere grænserne for støtte, så den europæiske dimension af katastrofehåndtering bliver fremmet og yderligere udviklet.
Formanden
Jeg har modtaget et beslutningsforslag, jf. forretningsordenens artikel 103, stk. 2.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag den 19. juni 2008.
Skriftlig erklæring (artikel 142)
Daciana Octavia Sârbu  
Skovbrandene i Grækenland, Italien og Spanien i sommeren 2007 og oversvømmelserne i Rumænien og Storbritannien har ført til flere krav til forbedring af effektiviteten af EU's katastrofeberedskabskapacitet. Hyppigheden af katastrofer, der er forbundet med klimaforandringer, er blevet øget og kræver multilaterale og koordinerede reaktioner for at mobilisere alle ressourcer til rådighed, hvor man tager aspekter som hurtighed, effektivitet og økonomisk afkast i betragtning.
Kommissionens forslag til handlinger, som vil bidrage til en forbedring af EU's katastrofeberedskab, er bl.a. en styrkelse af overvågnings- og informationscentret (MIC), en forbedring af den europæiske civilbeskyttelses reaktionskapacitet samt en bedre koordination mellem FN og Røde Kors med hensyn til forsyning af humanitær hjælp. Det er også meningen, at vi skal oprette et europæisk netværk for uddannelse i katastrofeberedskab, skabe varslingssystemer og fremme brugen af det europæiske alarmnummer "112", som ikke er lige kendt i alle medlemsstater. Kun 30 % af den rumænske befolkning ved, at man kan ringe til dette nummer fra ethvert EU-land i nødstilfælde, og de nationale myndigheder bliver nødt til at fortsætte bestræbelserne på at markedsføre dette nummer, så man kan reagere hurtigt på problemer i forbindelse med klimaforandringer og andre problemer.
