
Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session, der blev afbrudt den 27. april 2006, for genoptaget. 
Formanden.
   - Mine damer og herrer, jeg er ked af at måtte meddele Dem, at vores kollega, professor Rolando Pavilionis, er død.
Hr. Pavilionis var en varm fortaler for menneskerettighederne, han kæmpede aktivt for Litauens uafhængighed, og senere for hans lands tilslutning til EU, før han blev valgt til Europa-Parlamentet.
Før denne tiltrædelse havde professor Pavilionis deltaget i konventets arbejde om Europas fremtid.
Han var meget aktiv inden for uddannelse, videnskab og kultur, og jeg vil gerne fremhæve hans stilling som rektor for Vilnius Universitet.
Vi vil alle huske ham for hans indsats i Europa-Parlamentet som medlem af Kultur- og Uddannelsesudvalget.
Han var næstformand i sin gruppe, Gruppen Union for Nationernes Europa, hvor hans intellektuelle evner blev værdsat blandt alle medlemmerne.
Samtidig med at jeg informerer Dem om hans død, vil jeg også gerne sige, at der i morgen bliver fremlagt en kondolencebog i salen, som alle hans kolleger og alle de, der ønsker at sende ham en sidste hilsen, kan underskrive.
Nu beder jeg Dem om at iagttage et minuts stilhed til hans minde.
Formanden.
   - Jeg giver ordet til hr. Hans-Peter Martin, som har et indlæg til forretningsordenen. Jeg beder Dem om at fortælle mig, hvilken artikel i forretningsordenen De henviser til. 
Hans-Peter Martin (NI ).
   - Hr. formand, jeg henviser til forretningsordenens artikel 132 og 142.
Det lugter af korruption her i Europa-Parlamentet i Strasbourg. Jeg beder Dem om at gøre noget ved det, om at værne om Parlamentets værdighed, om at fastlægge taletiderne på en måde, så ...

Formanden.
   - Det endelige forslag til dagsorden som opstillet af Formandskonferencen på mødet torsdag den 11. maj 2006 i overensstemmelse med forretningsordenens artikel 130 og 131 er omdelt. Der er foreslået følgende ændringer: 
I henhold til forretningsordenens artikel 168 har Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre anmodet om, at hr. Speronis betænkning om anmodning om ophævelse af Tobian Pflügers immunitet, der skal stemmes om i morgen, bliver henvist til fornyet udvalgsbehandling. 
Sylvia-Yvonne Kaufmann (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, i henhold til forretningsordenens artikel 168 vil min gruppe gerne anmode om, at Speroni-betænkningen - som vedrører ophævelsen af hr. Pflügers immunitet, der er medlem af vores gruppe - ikke bliver behandlet, men i stedet bliver henvist til fornyet behandling i Retsudvalget. Det betragter jeg som værende rimeligt, da den kendsgerning, at kun otte medlemmer i Retsudvalget traf beslutningen om, hvorvidt immuniteten skulle ophæves eller ej, stiller os i et dårligt lys, og det bør vi undgå. Vi kan alle komme ud for at få vores immunitet ophævet, men det er uacceptabelt, at under en tredjedel af de parlamentsmedlemmer, som sidder i det pågældende udvalg, rent faktisk er til stede ved afstemningen, og derfor anmoder jeg om, at vi henviser betænkningen til fornyet behandling i udvalget, frem for at sætte den under afstemning. 
Klaus-Heiner Lehne (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil starte med at bede Dem om at afvise anmodningen, da den ikke kan behandles. Proceduren vedrørende immunitet er reguleret i artikel 7, som har det sidste ord at skulle have sagt i den sag. I artikel 7, stk. 8, hedder det: "Udvalgets betænkning optages som første punkt på dagsordenen for det første møde, efter at den er indgivet." Videre hedder det: "Der stemmes om forslaget/forslagene til afgørelse i betænkningen under den første afstemningstid, efter at forhandlingen er afsluttet." Det er en ufravigelig regel, som skal fremskynde proceduren vedrørende immunitet, og hvis denne anmodning blev behandlet, ville den i praksis sætte reglen ud af kraft.
Hvis De ikke afviser anmodningen, da den ikke kan behandles, vil jeg alligevel bede Dem om at forkaste den som helhed, fordi den er irrelevant, og det er den, fordi vi godkendte beslutningsforslaget enstemmigt i Retsudvalget, fordi der grupperne imellem ikke hersker uenighed om det, og fordi der ikke hersker tvivl om proceduren som fastlagt i artikel 7, stk. 8. Hvis man er imod forslagets indhold, behøver man blot at stemme imod. Hvis der så bliver flertal, bliver resultatet ændret automatisk.
På den baggrund giver det ikke nogen mening hverken at udsætte eller udskyde sagen, hvorfor jeg anmoder om, at dette beslutningsforslag sættes under afstemning i morgen i plenarforsamlingen. 
Martin Schulz (PSE ).
   - Hr. formand, jeg og mange andre parlamentsmedlemmer har skullet tage stilling til denne sag på Formandskonferencen, og da jeg ikke er jurist som hr. Lehne, havde jeg forestillet mig, at den var lidt mere ligetil. Men nu har juristerne talt, og jeg må indrømme, at jeg ikke forstod, hvad hr. Lehne sagde, men det er måske bare mig. På nuværende tidspunkt vil jeg ikke vurdere fru Kaufmanns og hr. Lehnes argumenter, men jeg vil gerne komme med en anmodning. Vi bør fastlægge, at immunitetssager ikke længere skal behandles på Formandskonferencen, fordi jeg som gruppeformand ikke føler mig klædt på til at beskæftige mig med en så kompliceret procedure. Min retfærdighedsfornemmelse fik mig til at tilslutte mig, at sagen henvises til fornyet udvalgsbehandling, for når kun otte personer stemmer i et udvalg, og flere grupper slet ikke er repræsenteret, så ville det efter min mening være mere fair og bedre at undgå en formel fejl og henvise sagen til fornyet udvalgsbehandling.
Men hvis der ved henvisningen til fornyet udvalgsbehandling bliver begået en formel fejl, så skal man hellere lade være. Jeg er altså blevet klogere og mener derfor, at vi bør gøre, som hr. Lehne foreslår, men jeg beder samtidig om, at immunitetssager for fremtiden kun bliver behandlet i plenarforsamlingen. 
Daniel Marc Cohn-Bendit (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, det duer ikke. De giver ordet til en, der skulle være for forslaget, men som pludselig taler imod forslaget. Det duer ikke. Der skal være klare linjer. Ifølge forretningsordenens bestemmelser skal der være en taler for og en taler imod. Jeg ville tale for, og det har jeg tænkt mig at gøre.
Jeg mener, at hvis ... 
Formanden.
   - Hr. Cohn-Bendit, jeg afbryder Deres mikrofon, da jeg ikke har givet Dem ordet.
Sæt Dem venligst ned og vent. 
Jeg har givet ordet til hr. Schultz, der taler for forslaget. Men hr. Schulz, De har ikke brugt Deres taletid til dette. Derfor synes jeg, at vi skal åbne for indlæg igen og spørge, om der er nogen, der ønsker at tale for forslaget. 
Daniel Marc Cohn-Bendit (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, en gruppe har stillet dette forslag om ændring af dagsordenen med udgangspunkt i et meget klart argument. Da der ikke var nok medlemmer til stede i det kompetente udvalg - hvilket betyder, at det, hr. Lehne sagde, nemlig at alle grupper er enige, ikke kan være rigtigt, da dem, der ikke var der, ikke kunne sige, om de var enige eller ej - er det nu plenarforsamlingens opgave at henvise forslaget til fornyet udvalgsbehandling, så vi om en måned eller måske allerede under mini-mødeperioden kan stemme om det. Der er således kun tale om en 14 dages udsættelse.
Hr. Lehne, De har allerede haft ordet. Sådan er det i et parlament - den, der taler sidst, har ofte ret.
Jeg skal således opfordre Parlamentet til at tilslutte sig fru Kauffmanns forslag. 
Martin Schulz (PSE ).
   - Hr. formand, immunitetssager bør enten behandles af Retsudvalget eller af plenarforsamlingen. Jeg vil gerne anmode om endnu en gang, at immunitetsspørgsmål ikke længere bliver forelagt Formandskonferencen, fordi jeg ikke ser mig i stand til at træffe afgørelse om dem der. Mere har jeg ikke sagt, og jeg ønskede heller ikke at sige mere. Under alle omstændigheder vil jeg som gruppeformand ikke længere tage del i sådanne debatter på Formandskonferencen. 
Formanden.
   - Vi har noteret os Deres bekymring, hr. Schulz.
Den Socialdemokratiske Gruppe har anmodet om, at afstemningen om Reinhard Racks betænkning (A6-0408/2005) om EF-tilskud til forbedring af godstransportsystemets miljøpræstationer ("Marco Polo II") bliver flyttet til onsdag.
Rådet har meddelt mig - og jeg viderebringer denne information til Dem - at det ikke kan være til stede her efter kl. 19.00. Dette spørgsmål er blevet drøftet i Formandskonferencen, og Rådet har bekræftet, at det ikke har mulighed for at være til stede her efter kl. 19.00.
Derfor vil spørgetiden til Rådet kun vare en time. 
Martin Schulz (PSE ).
   - Hr. formand, jeg er ikke i stand til at nævne artiklen nu, men jeg refererer til det, som De netop sagde om Rådet. Jeg vil gerne sige det her i plenarforsamlingen, som jeg sagde på Formandskonferencen om Rådets meddelelse om ikke at kunne være til stede.
Jeg mener ikke, at Parlamentet bør acceptere en sådan udtalelse fra Rådet. Så vidt jeg ved, består den østrigske regering af 16 medlemmer og 16 departementschefer, hvilket giver 32 personer, som burde være i stand til at repræsentere Rådet, selv efter kl. 19.00. Jeg finder det absolut urimeligt, at et formandskab erklærer sig ude af stand til at være til stede her efter kl. 19.00 med den begrundelse, at Parlamentets kalender er blevet ændret. Jeg ville gerne vide, hvad der ville ske i et nationalt parlament, hvis den udøvende magt sagde, at den holdt fyraften kl. 19.00. Det er uacceptabelt, og det bør De meddele Rådet.
Giles Chichester (PPE-DE ).
   - Hr. formand, efter det, De netop har meddelt må jeg henlede Parlamentets opmærksomhed på, at der er sat en mundtlig forespørgsel til Rådet på dagsordenen onsdag aften vedrørende traktaten om energifællesskabet, som vi skal diskutere den aften. Hvis Rådet ikke kan være til stede, vil jeg foreslå, at vi tager dette punkt og forhandlingen om godkendelsen af traktaten af dagsordenen og vælger et tidspunkt, hvor Rådet har mulighed for at være til stede.
Hans-Gert Poettering (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, Parlamentet har en kontrolfunktion, og ligesom vi naturligvis forventer, at Kommissionen er til stede, forventer vi også, at Rådet er her. Jeg taler ikke om formandskabet, men om Rådet som sådan. Jeg beder navnlig Rådets Generalsekretariat om at rådgive formandskabet på en måde, så dets tilstedeværelse er sikret, og vi støtter derfor det, som hr. Schulz helt berettiget har sagt. 
Hans-Peter Martin (NI ).
   - Hr. formand, som østriger vil jeg gerne stille et pragmatisk forslag. Det handler jo helt åbenbart om, at Rådet absolut vil nå flyet kl. 20 tilbage til Østrig. Hr. formand, måske De kunne oplyse Rådet om, at der også findes en togforbindelse mellem Strasbourg og Wien, hvorfor det slet ikke er noget problem at deltage aktivt i mødet her og være hjemme i parlamentet i Wien i god tid næste morgen. Man behøver blot at flyve lidt mindre og måske undvære lidt luksus. 
Formanden.
   - Jeg vil viderebringe alle de bemærkninger, De har givet udtryk for her, til Rådet.
Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa har anmodet om, at der tilføjes en tredje forhandling om krænkelser af menneskerettighederne, demokratiet og retsstaten, nærmere bestemt vedrørende Taiwan. 
Graham Watson (ALDE ).
   - Hr. formand, først vil jeg gerne udtrykke min gruppes støtte til udtalelserne fra hr. Schulz og hr. Poettering om, at det østrigske formandskab skal kigge i kalenderen igen.
I sidste uge aftalte Formandskonferencen kun to emner, der skal diskuteres under vores normale uopsætteligheder på torsdag. Normalt drøfter vi tre. Min gruppe fremsatte et forslag på Formandskonferencen om, at vi drøfter spørgsmålet om Taiwans medlemskab af Verdenssundhedsorganisationen. Forslaget faldt, fordi det ikke fik støtte fra nogen af de to store grupper - PPE-DE-Gruppen og PSE-Gruppen.
Sundhed anses i vore dage i høj grad for at være en menneskeret. Det er et spørgsmål, der kræver en diskussion, og derfor vil min gruppe foreslå Parlamentet, at vi udnytter den tredje ledige plads torsdag eftermiddag til at diskutere spørgsmålet om Taiwans deltagelse i Verdenssundhedsorganisationen. 
Francis Wurtz (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, min kollega hr. Watson er et meget intelligent og meget skarpsindigt menneske. Jeg tror ikke, han kan se os i øjnene og sige, at der er tale om et menneskerettighedsspørgsmål. Det drejer sig om noget helt andet, og det ved vi alle sammen. Det drejer sig om noget, der er i modstrid med det internationale samfunds holdning.
Jeg mener derfor ikke, vi skal tilslutte os dette forslag. 
Astrid Lulling (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg synes, at hr. Watsons idé med at sætte denne sag på dagsordenen er glimrende. Det er en skændsel, at Taiwan, det eneste kinesiske land med et demokratisk system, ikke engang får observatørstatus i Verdenssundhedsorganisationen. Parlamentet gør klogt i at diskutere dette spørgsmål og tilkendegive over for hele verden, at vi mener, at sundhed er en menneskeret, og at intet land i verden må udelukkes fra drøftelserne i Verdenssundhedsorganisationen.

(1)

Formanden.
   - Hr. præsident for Republikken Bolivia, jeg byder Dem velkommen til Europa-Parlamentets plenarforsamling på et tidspunkt, hvor forbindelserne mellem Europa og Latinamerika og Caribien er topaktuelle og giver anledning til drøftelser mellem os.
For tre dage siden var lederne fra vores to kontinenter samlet til det fjerde topmøde i Wien, hvor De spillede en vigtig rolle.
For Europa-Parlamentet er det en glæde at modtage Dem i Deres egenskab af Bolivias folkevalgte præsident, den første præsident, der tilhører en indfødt etnisk gruppe, aimaraerne, der har tre ord, de anser for grundlæggende, nemlig : du må ikke stjæle, : du må ikke være svag og : du må ikke lyve ...
Bolivias præsident er født i et fattigt og fjerntliggende område af Bolivia, nærmere bestemt i Isallavi i Orinoca-kantonnet tæt ved Poopó-søen i Oruro. Det er fremmede navne for os, for de indgår ikke i vores sædvanlige geografiske referencer.
Siden barnsben arbejdede han i landbruget, han var ansvarlig for at passe på familiens lamahjord, han arbejde som teglværksarbejder, murer, bager og trompetist.
Senere, da det bolivianske højland blev ramt af en af de værste tørkeperioder i landets historie, flyttede familien til nye jorde, mod Cochabamba. Der begyndte han en fagforeningskarriere, der har ført ham til præsidentembedet i Bolivia, som er det næstfattigste land i Latinamerika, efter Haiti, men som har de næststørste gasreserver i hele Latinamerika. Det er et land, hvor to tredjedele af befolkningen lever i fattigdom, og som i hele landets historie, efter dets uafhængighed, har haft vanskelige relationer med dets naboer. Det er et land, hvor der i dag er opstået en række nye politiske grupperinger, f.eks. præsidentens, som vandt valget med 53 % af stemmerne, og som bekendt har fremlagt planer til politiske foranstaltninger om nationalisering af energisektoren og de investeringer, som mange europæiske virksomheder har foretaget dér, og som det utvivlsomt er interessant for os at drøfte.
Derfor vil jeg gerne takke Dem for Deres tilstedeværelse, hr. præsident, og for, at De ikke kun vil tale til plenarforsamlingen, men også har accepteret at deltage i en drøftelse i Udenrigsudvalget og i den efterfølgende middag.
Tro mig, hr. præsident, når jeg siger, at vi værdsætter Deres besøg meget, for i Wien gav mange af de latinamerikanske statschefer klart udtryk for, at tilbagevenden til demokratiet i regionen desværre ikke har betydet en forbedring af levevilkårene for en meget betydelig del af den latinamerikanske befolkning.
Europa og Latinamerika bestræber sig på at opbygge et samfund med sammenhængskraft, og Bolivia er et klart eksempel på det presserende behov for at inddrage en meget betydelig del af befolkningen, som ikke har fået del i Deres lands rigdom, i den menneskelige udvikling.
Vi får også lejlighed til at drøfte dette i Den Parlamentariske Forsamling for EU-Latinamerika, som blev besluttet oprettet på topmødet i Wien. Jeg håber, at det giver os nye muligheder for politisk dialog.
Deres besøg i dag, hr. præsident, er på samme tid symbolsk og mangesidigt, for det afspejler Europa-Parlamentets forpligtelse til at øge forbindelserne med Latinamerika, det afspejler vigtigheden af det parlamentariske diplomati, og det afspejler den rolle, som dialogen har for at løse de konflikter, der opstår blandt os.
Hr. præsident, jeg takker Dem endnu en gang og giver Dem ordet.
Juan Evo Morales Ayma,
   Hr. formand, mine damer og herrer, via Dem vil jeg gerne komme med en særlig hjertelig og broderlig hilsen til hele det europæiske folk.
Det er mig en meget stor glæde og tilfredsstillelse at være blevet inviteret til at deltage i dette så vigtige møde mellem to kontinenter: Latinamerika og Europa. Jeg er beæret, glad og stolt over at være her sammen med Dem, og jeg har accepteret invitationen, ikke kun for at De skal lytte til mig, men også for at jeg kan lytte til Dem.
De oprindelige indianske folk i Amerika, især i Bolivia, tilhører en kultur, der værdsætter dialog, liv, balance, retfærdighed og lighed.
Som nævnt af Europa-Parlamentets formand stammer jeg fra en meget fattig familie, der tilhører aimara-folket. Historisk set er vi blevet udelukket, men vi udelukker ikke nogen. Historisk set er vi blevet underlagt slaveri, men vi har aldrig underlagt andre familier slaveri. Vi inddrager alle, vi kæmper for enhed med respekt af vores folks forskellighed, og hvis vi, takket være mit folks samvittighed, har opnået præsidentembedet som oprindelige folk, er det ikke, fordi nogen har ønsket at hævne sig, men på grund af vores folks håb.
Statens fravær i vores indfødte landbosamfund har ladet meget tilbage at ønske, og derfor ønsker vi nu at løse de sociale problemer, de kulturelle problemer, de økonomiske problemer og de strukturelle problemer i mit land.
Når vi taler om sundhed, er der landbosamfund, der ikke råder over midler til at løse sundhedsproblemerne, den traditionelle medicin bliver ikke anerkendt, og der er ingen politik med henblik på at genvinde den.
Vi konstaterer visse fremskridt ved hjælp af UNESCO's deltagelse. Uddannelsesområdet er blevet svigtet. Til Deres information kan jeg oplyse, at min afdøde mor var analfabet, og at min far kun kunne skrive en lille smule. Han var også analfabet. Mine forældre havde ingen dokumentation. Derfor har vi i den korte regeringstid med næsten 110 dage i præsidentembedet indledt en alfabetisering, takket været et betingelsesløst samarbejde fra nogle latinamerikanske, europæiske og asiatiske landes side. Ved udgangen af denne måned vil der være næsten 2.000 personer, der har lært at læse og skrive. Vi ønsker at udrydde analfabetismen i mit land.
Med hensyn til dokumentationen gør vi også fremskridt takket være solidariteten. I henhold til vores oplysninger er der indtil nu næsten 50.000, der gratis har fået papirerne i orden (indfødte landbofamilier, især kvinder) takket være det internationale samarbejde. Og med hensyn til dokumentationen er der desværre familier, der er blevet fuldstændigt svigtet. De har ingen papirer, og dermed har de ingen borgerrettigheder. Dette spørgsmål volder stor bekymring i mit land.
Jeg ved, at menneskets bedste ven, hunden, i Europa og på nogle kontinenter, har pas, så den kan rejse fra det ene land til det andet. I Bolivia har vi ikke engang nogen dokumentation - hverken identitetsbevis eller fødselsattester - så vi kan deltage i valghandlinger. Derfor vil vi fortsætte vores identificeringskampagne: På mindre end to måneder er vi nået op på næsten 50.000 nye dokumenter helt gratis, og vi vil fortsætte, så antallet af folk med gratis dokumentation når op på en eller to millioner.
Takket været samarbejdet med visse latinamerikanske lande gennemfører vi også sundhedskampagner for de fattigste familier. Ved hjælp af øjenoperationer har vi på mindre end to måneder helbredt 8.000 personer gratis.
Det er nogle af de sociale problemer, vi har i mit land. Derfor er denne politiske bevægelse, Bevægelsen i retning mod Socialismen, der oprindeligt blev kaldt Politisk Instrument for Folkenes Suverænitet, der blev skabt af De Oprindelige Folks Bondebevægelse, ikke blevet skabt af en gruppe politologer eller professionelle eller intellektuelle, men derimod for på grund af uretfærdigheden at kæmpe for økonomiske og sociale krav, især i 1995, for at ændre vores Bolivia, for at få bugt med forskelsbehandlingen og for at ændre disse politikker, der historisk set har været rettet mod en udryddelse af de oprindelige indfødte befolkninger i vores land og på vores kontinent.
Vi, der stammer fra de indfødte folk, er også mennesker, vi har de samme rettigheder, de samme pligter, og vi ønsker forandring. Og lykkeligvis førte denne politiske bevægelse mig frem til præsidentembedet. Jeg vil gerne have, at De ved, at jeg desværre ikke fik mulighed for at studere på universitetet. Den største kapital, som vores bevægelse og Evo Morales råder over, er hæderlighed.
Jeg vil gerne udtrykke min respekt og beundring for formanden, der har nævnt vores forfædres kosmiske lov, , som er de oprindelige indfødte folks lov: du må ikke stjæle, du må ikke være svag, og du må ikke lyve. Og princippet i denne kosmiske lov har bragt os hertil, hvor vi er i dag, og jeg er forpligtet til at bringe denne regel fra vores forfædre videre for at ændre vores historie.
Der kan helt sikkert stilles spørgsmålstegn ved mange strukturelle og samfundsmæssige forhold. Indtil videre har vi naturligvis besluttet at få vores naturressourcer tilbage, såvel de vedvarende som de ikke-vedvarende. Disse naturressourcer vil gøre det muligt for os at løse mit lands sociale og økonomiske problemer.
Jeg vil gerne fortælle Dem om kampen til forsvar for kokabladene, kampen for vandet for at undgå enhver privatisering af vandressourcerne, og kampen for olie- og gasforekomsterne, som er de kampe, som vores forfædre, de indfødte ledere som Tupac Amaru, Tupac Katari og Bartonila Sisa sloges for: det var en kamp om territorier. Bolivia, der er så rigt, men samtidig så fattigt. Det drejer sig ikke om at fordele fattigdommen, men om at fordele rigdommen, og for at omfordele rigdommen er vi nødt til at genvinde den, til at nationalisere den.
Det er korrekt, at olien og naturressourcerne allerede er blevet nationaliseret to gange i forrige årtusinde. Og nu i dette nye årtusinder tilkommer det min regering og det bolivianske folk, fra mange grupper af samfundet, både fra landet og fra byerne, at nationalisere.
Men jeg vil gerne understrege, at vi ikke eksproprierer, og vi udviser ingen. Jeg vil være meget oprigtig og ærlig over for Dem. Vores familier kommer til Europa af nød, fordi de ikke har noget arbejde, og mange bliver udvist. Historisk set har mit land, min region, ja sågar hele Amerika, som tidligere blev kaldt Abya Ayala, aldrig udvist nogen. Vi vil heller ikke udvise nogen i forbindelse med denne nationalisering.
Jeg forstår fuldt ud, at selskaberne ønsker at tjene på deres investeringer, og at de har ret til udbyttet, men de kan ikke eje olie- og gasforekomsterne, de kan ikke kontrollere dem. Den bolivianske stat vil kontrollere dem ved borehovederne eller i beskatningscentrene. Alle selskaber, der har investeret i landet, er i deres fulde ret til tjene på deres investeringer, og de har ret til udbyttet, men ikke til kontrollen, og derfor skal de være partnere og ikke ejere af vores naturressourcer.
Jeg beklager dybt, at der er nogle medier, der ønsker at sætte os op i mod regioner, mod kontinenter, mod lande og mod virksomheder. Vi tilhører en kultur, der er kendetegnet af solidaritet og gensidighed, og derfor er det vigtigt at finde løsninger i fællesskab. Det er rigtigt, at vi i forbindelse med denne forandringsproces i Bolivia har brug for samarbejde, men jeg har også taget forslag med, hvor jeg opfordrer Dem til sammen med os at løse problemerne, uanset om de findes i Amerika eller Europa.
Jeg forstår, at indvandringsspørgsmålet er et problem for europæerne. På grund af manglen på arbejdspladser er der mange, der forlader Latinamerika og Bolivia og kommer til Europa.
Den eneste måde at løse dette problem på er at skabe arbejdspladser i Bolivia, at sikre markederne for den lille håndværker, mikrovirksomhedsejerne, andelsfællesskaberne, sammenslutningerne og de kollektive virksomheder. Det vil også bremse den massive indvandring af bolivianere til dette kontinent.
Det er vigtigt at industrialisere naturressourcerne. De ved, at vi i gennem historien er blevet udsat for en fortsat udplyndring af vores naturressourcer. Selv om staten på et tidspunkt kontrollerede naturressourcerne, det være sig olien eller mineralerne, kunne den ikke gennemføre industrialiseringen på grund af disse naturressourcers merværdi. Når vi har gennemført nationaliseringen, vil vi industrialisere sammen med partnere, det være sig stater eller virksomheder. Vi udelukker ingen.
Vi er sikre på, at industrialiseringen af vores naturressourcer under alle omstændigheder vil bremse den massive udvandring fra mit land mod andre lande. Tidligere var det USA eller Argentina, og nu kommer vores brødre og søstre til Europa for at finde arbejde, hvilket jeg beklager dybt.
Der er et centralt spørgsmål, der er et problem for Dem og for os, nemlig kokain og narkotikasmugling. Jeg vil gerne sige til Dem, at de oprindelige indfødte folk i Bolivia ikke dyrker kokainkulturen. Vi beskæftiger os heller ikke med narkotikasmugling. Beklageligvis er dette nye kokainproblem blevet indført til os. Narkotikasmugling skal bekæmpes reelt og effektivt. Kampen mod narkotikasmuglingen må ikke være et instrument til dominering, rekolonisering eller undertrykkelse. Jeg synes, at der er nogle lande i Amerika, som bruger narkotikaspørgsmålet som et instrument til undertrykkelse og underkastelse. Efter min mening har vi alle et ansvar for reelt og effektivt at bekæmpe narkotikasmuglingen.
Jeg vil også gerne sige til Dem, at koka ikke er kokain. Jeg har set meget på kokaens historie i Europa. De første lande, der industrialiserede kokaen, var de europæiske. Vi taler om det 19. århundrede. Det er først for nyligt, at Amerika eller USA er begyndt at industrialisere den. Og det kan ikke være rigtigt, at kokablade er lovlige for Coca-Cola, men ulovlige for Andes-regionen, for de oprindelige folk.
Jeg synes, at det er vigtigt at rehabilitere kokabladene, men jeg vil gerne sige til Dem, at selv om der under min regering aldrig bliver fri kokadyrkningen, bliver den heller ikke afskaffet. Lykkeligvis er vi sammen med vores kokabladsproducerende brødre ved at blive enige om, hvordan vi kan rationalisere produktionen, og jeg kan til Deres tilfredshed oplyse Dem, at vi taler om et lille kokadyrkningsområde pr. familie: 40 x 40 meter. Vi er overbevidst om, at en lille del af kokabladene ender på et illegalt marked, og det støtter vi ikke.
Politikkerne om udryddelse til gengæld for en økonomisk kompensation og den senere udryddelse under militært pres har ladet meget tilbage at ønske med hensyn til menneskerettigheder, og den eneste måde at bremse denne konfrontation på er, at landbobevægelsen selv kontrollerer og rationaliserer kokaproduktionen, så kampen mod narkotikasmuglingen bliver effektiv, og at produktionen på dette lille område på 40 x 40 meter - der er formentligt mange forskere, som har læst om den såkaldte "cato", og en "cato" er ikke en hektar, den er 40 x 40 meter - bliver kontrolleret, og at produktionen herfra går til det legale forbrug: Hvad er bedre end at industrialisere på en måde, der kommer menneskeheden til gode?
Men kampen mod narkotikasmuglingen kan ikke stoppe med denne kontrol, det er også vigtigt at kontrollere de kemiske stoffer. Og det bedste vi kan gøre, er sammen med Dem at kontrollere bankhemmeligheden. For den virkelige narkotikasmugler er ikke ham, der i dag sidder i fængsel i Bolivia, men ham - det har vi efterforsket på kort tid - der håndterer tusindvis og millionvis af dollars. Og han går ikke rundt med lommerne fulde af dollars på stierne eller i busserne eller lastbilerne. Han håndterer de private banker. Det bedste er at kontrollere de private banker og de statslige banker for at få bugt med denne form for narkohandel.
Jeg vil gerne benytte denne lejlighed til via Dem over for alle de europæiske nationer at give udtryk for min respekt og min beundring for EU. I Bolivia har vi også et stort ønske om at forene indbyggerne i Andesområdet, latinamerikanerne, sydamerikanerne. Det er vores ansvar. Det bliver helt sikkert en proces, hvor vi får brug for dialog og tålmodighed for at forene vores lande.
Jeg siger dette, fordi vi i Bolivia har besluttet at omforme Bolivia for at gøre op med de økonomiske modeller, som ikke har løst de sociale problemer, for at ændre denne kolonistat. Jeg vil også gerne med den største respekt sige til Dem, at kolonistaten fortsat findes i dag. Men vi foreslår ikke en ændring eller en væbnet kamp. Jeg beklager meget, at der i nogle af Bolivias nabolande har været en væbnet konfrontation. Takket være den politiske bevægelse, der er opstået i den igennem historien mest foragtede og hadede gruppe, den mest diskriminerede gruppe, dvs. de oprindelige indfødte folk. Hvorfor taler jeg om de oprindelige indfødte folk? Den sidste folketælling, der blev foretaget i 2001, viser, at 62,2 % består af oprindelige folk. Jeg tror snarere, at de oprindelige folk udgør over 70 % eller næsten 80 %. For ved Bolivias grundlæggelse i 1825 bestod 90 % af befolkningen af oprindelige folk, og det var de 10 %, der grundlagde Bolivia. Men de 90 % deltog i uafhængighedskampen, og nu, hvor vi har demokrati, ønsker vi på fredelig vis, ved hjælp af en reform af Bolivia, at forandre, og vi ønsker at lave en demokratisk, kulturel og fredelig revolution og undgå enhver form for konfrontation. Jeg tror, at det vil blive starten på en virkelig forandring, der gør det muligt at leve i fred med social retfærdighed.
Jeg forstår udmærket de lande og de mange virksomhedsejere, der ønsker retssikkerhed. Vi kæmper alle for, at der skal være retssikkerhed, men for at opnå det, er det vigtigt, at der er social sikkerhed og sundhed, uddannelse, boliger og beskæftigelse. Det vil især ske, når vi får vores naturressourcer tilbage, og når de kommer hele det bolivianske folk til gode. Vi satser på denne økonomiske og politiske forandring.
Jeg vil gerne give udtryk for min store glæde over den støtte, som FN's generalsekretær giver os. I forbindelse med dette topmøde for statschefer og præsidenter fra Europa, Latinamerika og Caribien er jeg blevet inviteret til et lille møde med FN's generalsekretær, Kofi Annan, som har lovet mig al sin opbakning til den grundlovgivende forsamling, såvel i form af rådgivning som økonomiske midler, for at sikre denne dybtgående og demokratiske forandring af mit land.
Jeg håber, at jeg kan regne med Deres tilstedeværelse og Deres erfaring i forbindelse med denne dybtgående forandring. Jeg er sikker på, at Europa er et symbol på demokrati, som forsvarer demokratiet og menneskerettighederne. Og når jeg taler om menneskerettigheder, vil jeg gerne indtrængende bede Dem om at hjælpe os med at forsvare dem i Bolivia. At forsvare menneskerettighederne i Bolivia betyder, at der skabes arbejdspladser, sundhed og uddannelse, og at vi får vores naturressourcer tilbage.
Jeg vil også gerne med den største respekt sige til Dem, at der var nogle regeringer, der tidligere under diktaturerne udøvede massakrer mod befolkningerne. De kender udmærket Bolivias historie. Men der er også demokratiske regeringer, der for at forsvare interesser, der var de bolivianske interesser uvedkommende, udøvede massakre mod Bolivia, og nogle af disse undslap til USA. Vi har i henhold til loven og det bolivianske retsvæsen anmodet om udlevering af de personer, der ydmygede Bolivia, og jeg vil gerne bede om Deres støtte til, at disse personer, der har forvoldt Bolivias økonomi og bolivianernes menneskerettigheder så megen skade, bliver dømt af det bolivianske retsvæsen. Det gælder f.eks. Gonzalo Sánchez de Lozada og Sánchez Berzaín, der har dræbt mange mennesker i mit land, og vi ønsker, at de bliver stillet for retten i Bolivia.
I denne forandringsproces tilstræber vi ikke kun politisk interaktion og forståelse mellem landene, men også integration ved hjælp af færdselsvejene i mit land. Bolivia, som ligger i hjertet af Sydamerika, har ikke adgang til havet på grund af en historisk uretfærdighed. Med min regering kan vi skabe færdselsveje til alle nabolandene. Vi har kun en del sammen med Peru, men vi har ikke en asfalteret vej hverken sammen med Chile, eller Argentina via Potosí eller Tarija, og heller ikke via Brasilien. Jeg hilser og respekterer min præsidentkollega i Brasilien meget. Det er ikke korrekt, at vi strides, som det er fremgået af nogle medier. Vi har en strategisk alliance med den brasilianske regering. Jeg opfatter Lula, som er en tidligere fagforeningsleder, som en storebror, der vejleder mig. Vi ville også gerne modtage vejledning fra Europa. Jeg sagde for lidt siden, at vi ikke udelukker nogen, at vi inddrager alle. Jeg vil gerne lære af Dem, men især, hvordan man finder løsninger inden for rammerne af ligevægt, retfærdighed og lighed.
Det er mit store ønske, og det er det, vi kæmper for. Nu har vi denne mulighed, med udgangspunkt i vores regering, en folkelig og indfødt regering, med støtte fra mange intellektuelle grupper og endda fra mange virksomhedsejere i Bolivia - middelklassen. Jeg har hidtil erfaret, at der er nogle kolleger, medborgere fra byen, der siger to ting til mig: "Jeg er ikke indfødt, men nu føler jeg mig som en". De siger til mig: "Før fik regeringerne os til at græde af tristhed, nu får vores regering os til at græde af glæde over værdigheden, suverænitetsfølelsen, respekten blandt os og især over, at vi får vores naturressourcer tilbage".
Derfor vil jeg gerne sige til Dem, ærede medlemmer af Europa-Parlamentet, at jeg gerne via Dem vil bevare en strategisk alliance på grund af livet, på grund af menneskeheden. De indfødte folk skal ikke opleve udstødelse eller marginalisering, de skal, gentager jeg, opleve solidaritet, gensidighed og ikke kun i forbindelse med andre mennesker, men også i harmoni med Moder Jord. Vi er meget bekymrede over den måde, som den vestlige industrialiseringsmodel berører jorden på, Moder Jord, vores . Hvis vi ikke ser nærmere på denne industrialiseringsform, vil vi om kort tid alle, ikke kun Dem og ikke kun os, men alle stå over for et livstruende problem. Jeg synes, at det er vigtigt at medtage initiativer og forslag, der kommer fra folkene for at forsvare og redde menneskeheden, og det gør vi især ved at respektere Moder Jord og leve i harmoni med hende.
Vi kan komme med vigtige bidrag baseret på vores erfaringer. Baseret på vores naturlige organisationer, uanset om det er fagforeninger, kollektiver, ældreråd, de myndigheder, der drøfter konstant og foreslår løsninger. Jeg mener ikke, at det drejer sig om at indføre programmer eller politikker, men om at opsamle disse forslag og disse programmer til menneskehedens bedste.
Det er også rigtigt, at det i forbindelse med denne forandringsproces er vigtigt, hvordan man deltager i Bolivia, og det betyder hverken underkastelse eller undertrykkelse - der var en avis, der betegnede os som "sprællemand" - men derimod at vi skal dele vores principper og erfaringer horisontalt. Vi håber, at dette lille indlæg i Europa-Parlamentet kan tjene et formål. Vi ønsker at få bugt med tiggerstaten.
Normalt har Bolivias regeringer rejst til udlandet for at bede om bistand, de tiggede om penge til nationens finanslov. Det vil vi gøre en ende på. Jeg er sikker på, at vi ved at øge vores eksportvolumener og forbedre prisen - en fornuftig pris, det drejer sig heller ikke om afpresning eller om at påtvinge priser - og ved at få vores naturressourcer tilbage, kan få bugt med denne tiggerstat. Jeg er meget ked af, at vi har en tiggerstat, og vi vil gerne sammen med Dem revidere historien nu, i dette nye årtusinde, og løse de sociale og kulturelle problemer.
Jeg vil gerne på vegne af det bolivianske folk, og især på vegne af bevægelsen af de oprindelige indfødte befolkninger, sige, at vi ønsker at få strategiske allierede for at forsvare livet. Vi vil gøre op med dette had, denne racisme og denne foragt. Vi tilhører en kultur, der inddrager folk, og som ikke lukker dem ude, selv om vi selv har været udsat for udstødelse, og efter at jeg havde hørt, at De inviterede mig til Europa-Parlamentet, følte jeg mig meget tilfreds med og stolt over Dem. Jeg ønsker, at De også skal føle Dem stolte over de oprindelige indfødte befolkninger, der forsvarer livet.
For mig er det en ære og en ny erfaring, selv om vi altid er nervøse til at begynde med - undskyld mig - men jeg ønsker oprigtigt og med stor respekt at kunne regne med Deres støtte til at redde livet og forbedre den sociale og kulturelle situation i mit land.
Mange tak.
Formanden.
   - Hr. præsident for Republikken Bolivia, mange tak for Deres dybtfølte ord, der kom fra Deres hjerte, og som medlemmerne har modtaget med det bifald, De netop har fået.
Hr. præsident, De er Deres folks demokratisk valgte repræsentant, De har fremlagt et valgprogram, som har fået Deres borgeres opbakning, og De har de bedste intentioner om at opnå fremgang for dem alle.
Jeg håber, at Bolivia og Europa kan fortsætte en samarbejdsforbindelse, der med udgangspunkt i respekten for retsstaten gør det muligt for os at bidrage til en fælles fremgangsrig fremtid.
Mange tak, hr. præsident.

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er indlæg af et minuts varighed om politisk vigtige sager. 
Vytautas Landsbergis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, når lande, der har energikilder - som Rusland, Bolivia osv. - sigter mod at få forbrugersamfundene til at acceptere deres krav eller adlyde deres diktater, står vi over for en ny fase i de nuværende spændinger. Hvis Europa ønsker at bevare sin energi og sin politiske uafhængighed af Rusland og ikke falde for svigefulde ord som uafhængighed, må EU hurtigt planlægge diversificeringen af alternative kilder og forsvare sine forskellige alternativer.
Europa omdannet til et departement i energiens moderland - det er Kremls drøm. Er vi enige i den? En endnu sødere drøm ville være en ny union som erstatning for den gamle europæiske. Gasunionen mellem Rusland og Europa skal opbygges med Mosvka-Berlin-aksen som centrum. En sådan vision blev fremlagt nærmest utilsløret af den russiske præsident i hans seneste tale om nationens tilstand. Er vi enige i det? 
María Badía I Cutchet (PSE ).
   - Hr. formand, for et par dage siden afviste Parlamentets Præsidium anvendelsen af catalansk og den spanske stats øvrige officielle sprog mellem borgerne og denne institution, der burde være den nærmeste og mest repræsentative for deres interesser.
Den spanske regerings forslag er allerede en realitet i andre europæiske institutioner, nemlig i Ministerrådet, i Kommissionen og i Regionsudvalget, hvor det fungerer helt normalt. 
Forslaget indebærer ingen omkostninger for Parlamentet, og det går naturligvis ikke ud over anvendelsen af de øvrige officielle sprog i de nye medlemslande. Det er således et initiativ, der vil gøre det muligt at bringe borgerne nærmere de europæiske institutioner.
UGT, Unión General de Trabajadores, der er en af de største fagforeninger i Spanien, har således iværksat en kampagne, hvor den beder om opbakning til dette initiativ, for den mener, at det vil være til gavn for den sociale samhørighed. Europa-Parlamentet kan som fortaler for den kulturelle mangfoldighed ikke være den eneste institution, der ikke iværksætter denne rettighed for mere end 12 millioner borgere.
Ved De for øvrigt, at catalansk er det fjerde mest anvendte sprog i det debatforum, som Kommissionen har iværksat om Europas fremtid?
Jeg beder Dem derfor om at se på denne anmodning i Præsidiet igen, for det fremmer borgernes tilnærmelse til Europa og til alle borgerne. 
Eugenijus Gentvilas (ALDE ).
   - Hr. formand, det glæder mig, at EU tager de rigtige skridt til bekæmpelse af Lukasjenkos diktatur, da vi som europæere ikke skal støtte dette diktatur midt i vores verdensdel.
Jeg har imidlertid her en liste over europæiske byer fra forskellige lande og regioner, som har samarbejdsmæssige, venskabelige forbindelser med belarussiske byer og regioner. Og som bekendt har Lukasjenkos regime loyale tjenere i belarussiske byer, og det er dem, der støtter diktaturet.
Derfor skal vi som medlemmer af Europa-Parlamentet indtrængende opfordre lederne af EU's byer til at indstille de officielle forbindelser med Lukasjenkos regimes tjenere. Der er ikke tvivl om, at europæiske byer skal opretholde forbindelser med belarussiske byer på kultur-, sports- og uddannelsesområdet.
Lederne af byerne i medlemsstaterne skal imidlertid ikke legitimere eller anerkende Lukasjenkos diktatur ved at opretholde forbindelser med regimets officielle tjenere.
Jeg mener, at vi skal tage en eller anden form for beslutning eller tage stilling til dette spørgsmål.
Milan Horáček (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, politiske fanger i Rusland er i en meget dårlig situation. Mikhail Khodorkovsky-sagen er et konkret eksempel på, hvordan man benytter forskellige midler til at nedbryde dem både fysisk og psykisk. Mens Platon Lebedjev fik utilstrækkelig behandling for sin alvorlige sygdom nord for polarkredsen, blev Khodorkovsky angrebet i sin celle om natten. Der findes ingen præcise meldinger om, hvad der skete. Det er uforståeligt, at den slags kan ske, når fangerne er under konstant observation. Denne episode bekræfter de forfærdelige tilstande i russiske fængsler.
Det russiske formandskab i Europarådet er en anledning til at henvende sig til Rusland og opfordre regeringen til at indvilge i, at Khodorkovsky og Lebedjev får den uafhængige lægeundersøgelse, som de hidtil er blevet nægtet. Jeg opfordrer Rådet til at gøre sin indflydelse gældende over for Rusland, så menneskerettighederne i landets fængsler bliver sikret. 
Bairbre de Brún (GUE/NGL ).
Hr. formand, en udgave af den planlagte forsamling for Nordirland mødes i dag i Belfast. Forsamlingen og dens udøvende organ med delte beføjelser har været suspenderet af den britiske regering siden 2002. Sinn Féin lægger vægt på, at lokale ministre skal træffe lokale beslutninger. I øjeblikket kan de britiske ministre træffe alle politiske beslutninger i Nordirland, men uden at stå til regnskab over for vælgerne der.
Tiden er inde til, at Ian Paisleys Demokratiske Unionistparti bevæger sig fremad sammen med os andre på et ligeværdigt grundlag, så vi fuldt ud kan genoprette den nordirske forsamling og den udøvende magt med delte beføjelser.
Det seneste sekteriske mord på den katolske teenager Michael McIlveen viser, at der stadig er behov for store ændringer i vores samfund. Der er ligeledes behov for fortsat støtte og bistand på europæisk plan. 
Georgios Karatzaferis (IND/DEM ).
   - Hr. formand, i maj var det 61 år, siden Hitlers grusomheder mod europæerne og jøderne sluttede. Det er imidlertid også 87 år siden Kemal Ataturks grusomme folkedrab på de tyrkiske grækere. Den 19. maj 1919 invaderede han byen og slagtede 490.000 mennesker. Sortehavet blev rødt. Iagttagere på det tidspunkt berettede om torve med bjerge af hoveder fra uskyldige mennesker. Den eneste forskel er, at Tyskland efter Hitler undskyldte. Tyrkiet har aldrig bedt om undskyldning. Hverken for folkedrabet på de tyrkiske grækere eller for folkedrabet på armenerne. Tværtimod blev Frankrigs parlament for nogle dage siden tvunget til at trække sit lovforslag om folkedrabet på armenerne tilbage, og for tre dage siden i Wien fornærmede hr. Erdogan den græske premierminister, fordi vi vil anerkende folkedrabet på de tyrkiske grækere.
Befolkninger, der glemmer historien, genoplever den. Derfor vil jeg gerne have, at Europa-Parlamentet tager initiativ til at anerkende mindet om folkedrabet på de tyrkiske grækere. 
Zdzisław Zbigniew Podkański (UEN ).
   - ( Hr. formand, i onsdags fik vi den triste nyhed om, at vores kollega Rolandas Pavilionis var død. Vi arbejdede for nylig sammen i Kultur- og Uddannelsesudvalget. Han var medlem af og koordinator for Gruppen Union for Nationernes Europa. Vi vil alle huske hans engagement og hans indsats i forbindelse med kulturspørgsmål samt den åbenhed, han viste sine kolleger. Det er et stort tab, at han er gået bort. På vegne af mine kolleger fra UEN-Gruppen og også på vegne af alle polske medlemmer af Parlamentet vil jeg udtrykke min medfølelse med hans familie. 
Ryszard Czarnecki (NI ).
   - Hr. formand, sidste uge var det 61 år, siden Anden Verdenskrig sluttede. Det var den mest tragiske krig i menneskets historie, og den fortjener at blive mindet. Vi skal bygge en fremtid sammen i Europa, men for at lægge grundlaget til denne fremtid skal vi hylde dem, der døde, og drage den smertelige lære af historien.
Jeg siger dette som en polak, der er bevidst om, at Anden Verdenskrig krævede 6 millioner af mine medborgere, både polakker og jøder. Vi skal mindes dem med den største ærbødighed, ligesom vi skal mindes de mange andre ofre for denne historiske katastrofe.
Vi lever i et Europa fuldt af store udfordringer, et fredens Europa. Dette fredelige Europa har vi opnået i fællesskab, men det er derfor så meget desto vigtigere at huske dem, som ikke oplevede lykke og fred. Mindet om dem bør være det, der forener os alle i Europa. 
Mairead McGuinness (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i Irland så vi i sidste uge menneskesmuglingens rædsler, da tv-stationen RTE viste et program om unge kvinder fra Rumænien, der blev smuglet ind i EU og navnlig til Irland.
Programmet viste, at Irland desværre er et af de få lande, som ikke har gennemført de forskellige EU-direktiver om bekæmpelse af menneskesmugling. Det er vigtigt at påpege, at som en grænseoverskridende aktivitet kender menneskesmugling ingen grænser. Alle europæiske lande bør gennemføre alle de forskellige direktiver som krævet. Jeg vil opfordre den irske justitsminister til at gøre netop dette, for menneskesmugling er et forfærdeligt misbrug. Det vokser i udstrækning og rammer især unge piger og kvinder.
Det var en stor skam at se, at Irland var et af de lande, der ikke gennemfører de krævede direktiver, og jeg vil håbe, at vores regering vil rette op på dette og øjeblikkelig gennemføre dem. 
Katerina Batzeli (PSE ).
   - Hr. formand, i en undersøgelse, der blev offentliggjort den 8. maj, afslører ngo'en Red Barnet, at mindreårige børn udsættes for seksuelle overgreb i flygtningelejre i Liberia, som bl.a. begås af medlemmer af humanitære organisationer og soldater fra de internationale fredsstyrker.
Europa-Parlamentet bør først og fremmest indhente officielle oplysninger i FN om omfanget af disse tragiske begivenheder, som kaster en skygge over enhver form for humanitær bistand, og politisk og retligt fordømme disse soldater, som med deres adfærd, ifølge oplysningerne i undersøgelsen, udviser en mentalitet og adfærd som lejesoldater. En adfærd, som ligger langt fra alt, hvad der hedder uselvisk humanitær bistand.
Samtidig bør regeringerne og Kommissionen imidlertid tage lignende skridt, så vi sammen i det mindste kan give børnene den minimale menneskeret at få brød og vand, uden at de skal nedværdiges i krop og sjæl. 
Diana Wallis (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne bede de tilstedeværende her i Parlamentet forestille sig en 18-årig, der er på ferie i et andet land. Du tager en taxa, og det udvikler sig til et mareridt. Der er ingen vidner, men taxachaufføren ender med at dø, og du tager direkte til den nærmeste politistation. Du siger, at han truede dig med en pistol, og at det, der skete, var selvforsvar fra din side. Dette fører til en retssag, der varer i 18 år. Du tilbringer disse 18 år i fængsel, væk fra din familie, er udsat for en retssag, der bølger frem og tilbage, først bliver du dødsdømt, så bliver du kendt uskyldig, så starter den igen, indtil alle appelmuligheder er udtømt, og du endelig bliver dødsdømt for anden gang. 18 år - halvdelen af dit liv - i fængsel med noget af tiden på dødsgangen er straf nok.
Det er den skrækkelige historie om Mirza Tahir Hussain fra min valgkreds, hvis dødsdom skal eksekveres først i næste måned.
Hr. formand, hvis der er noget, Parlamentet kan gøre på baggrund af sin lange historie med modstand imod dødsstraf, bønfalder jeg Dem gøre det ved at skrive til Pakistans præsident og anmode om benådning. 
Erik Meijer (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, i de sidste 14 dage har de nederlandske medier beskæftiget sig med den sårbare stilling, som fru Kroes, medlem af Kommissionen, befinder sig i. I 2004 blev hun hørt af Parlamentet. Det drejede sig især om en række af hendes forretningsmæssige kontakter med erhvervsfolk, som forsøger at øge deres fortjenester ved ikke at overholde loven eller ved bevidst at handle imod den almene interesse. Fru Kroes svarede dengang, at hun havde lært af sine tidligere fejl. Det blev sagt, at hun inden sin eventuelle udnævnelse havde afviklet alle sine forretningsmæssige interesser og forbindelser. Det skyldes bl.a. dette tilsagn, at hun i sidste instans var en acceptabel kandidat for et flertal i Parlamentet.
I mellemtiden har det vist sig, at hun indtil 2006 var afhængig af en garanti for tabgivende kontorbygninger til en værdi af 7 millioner euro, som hun ejede i to nederlandske byer. Garantien for disse kontorbygninger og, som det senere viste sig, også for hendes private bolig blev ydet af en, som nu på ny er anholdt, da han muligvis er den finansielle hjerne bag en meget voldelig forbryderorganisation, som har mord på samvittigheden.
Hr. formand, hvordan bliver Parlamentet informeret herom, og hvordan kan Parlamentet udtale sig om risiciene og konsekvenserne? 
Urszula Krupa (IND/DEM ).
   - Hr. formand, jeg appellerer til medlemmerne af Parlamentet, og navnlig til hr. Poettering, men også til andre offentlige personer og de, der fører en terrorkampagne i massemedierne, om at holde op med at manipulere, afpresse og lægge pres på den demokratisk valgte polske regering.
Efter vores mening er det at fortolke solidaritet på energiområdet som underkastelse og føjelighed og tvinge lande til at godkende forfatningstraktaten en form for økonomisk og politisk skræmmekampagne, som polakkerne kender så godt fra den sovjetiske besættelse. Heldigvis fungerer demokratiet ikke efter gehør i Polen, hvilket vi imidlertid oplever under afstemninger i Parlamentet.
Vi anmoder om at overholde pagten om staters økonomiske rettigheder og pligter, som FN ratificerede i 1974. Artikel 1 i denne pagt lyder som følger: Enhver stat har suveræn og umistelig ret til at vælge sit økonomiske system samt sine politiske, sociale og kulturelle systemer i overensstemmelse med folkets vilje uden enhver form for indblanding, tvang eller trusler udefra. 
Carlos José Iturgaiz Angulo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, den 22. januar blev der i Madrid afholdt en demonstration til støtte for ofrene for terrorismen, som den daværende forsvarsminister deltog i, og hvis tilstedeværelse blev mødt med buh-råb fra mange af demonstranterne.
Ministeren forsikrede, at han var blevet overfaldet ved demonstrationen, og som følge heraf blev to medlemmer af Folkepartiet anholdt af det nationale politi som ansvarlige, til trods for at der ikke fandtes beviser mod dem. Der fandtes imidlertid politiske ordrer.
Disse anholdelser var ulovlige, for de krænkede de forfatningsmæssige rettigheder, og derfor har dommerne idømt de tre ansvarlige betjente fængselsstraffe på grund af denne ulovlige anholdelse, der, som det påpeges i dommen, var en ubegrundet, tilfældig, urimelig og retsstridig.
Da disse hændelser fandt sted, bakkede den daværende indenrigsminister, hr. Alonso, som i dag bestrider en post i socialistpartiet i mit land, i kongressen op om politiets fremfærd, som han beordrede og ledede. Det vil sige, at han forsvarede et anslag mod det spanske demokrati, der bestod i anholdelse uden beviser af disse to medlemmer af Folkepartiet. Og i dag vasker denne minister sine hænder, og i stedet for at påtage sig sit ansvar dækker han sig efter sin fratrædelse bag et andenrangs politisk embede.
Derfor fordømmer vi i dag denne sag i Europa-Parlamentet, og min gruppe meddeler, at vi vil rette en forespørgsel til Kommissionen og Rådet om denne sag, der tilsøler et af EU's medlemslande. 
Magda Kósáné Kovács (PSE ).
   - Hr. formand, den historisk mest omfattende udvidelse af EU fandt sted den 1. maj for to år siden. I sin sidste meddelelse understregede Kommissionen, at udvidelsen har givet de nye medlemsstater økonomisk perspektiv og ressourcer samt de gamle medlemsstater ny tilskyndelse og et større marked. Trods frygten er social dumping ikke blevet til virkelighed, og lønniveauet og de sociale ressourcer i Vesteuropa er ikke faldet.
Lad os derfor gøre en ende på den første mistillid mellem de to lejre og vise EU-borgerne den sande virkning af udvidelsen, da hverken de nye eller gamle medlemsstater i vores globaliserende verden har nogen som helst chance for stadig at gøre sig gældende i konkurrencen uden EU.
De første tegn på samarbejde uden mistillid er allerede mærkbare i kompromiserne i forbindelse med tjenesteydelsesdirektivet og de finansielle overslag. Vi skal slå os sammen for at fremskynde ændringen af EU's struktur og beslutningstagning, fordi det er muligt at vedtage en forfatningstraktat, og det skal ske. Mit ønske for os alle er, at vi finder tillid og mod til vores arbejde i toårsdagen for den sidste udvidelse. 
Martine Roure (PSE ).
   - Hr. formand, i dag modtager Strasbourg by de kvindelige campingvognbeboere fra syden, kvinder fra Algeriet, Marokko, Tunesien, som er kommet for at møde andre kvinder fra deres repektive hjemlande, der bor i Europa. De vil give udtryk for deres lange og seje kamp for deres rettigheder og den udvikling, der har fundet sted i deres respektive lande - retten til at bevæge sig og til at arbejde, retten til at uddanne deres børn.
Disse kvinder er rejst til Strasbourg, Europa-Palamentets hjemsted, for at anmode om vores støtte ved at gribe ind her, i Europa, mod de forsøg på at vende tilbage til obskurantismen, de måtte opleve i deres lande, men også her.
En delegation af disse modige kvinder er netop nu til stede i Parlamentets tilhørerloge. De bedes venligst give dem den bedst mulige modtagelse og vise dem, at De støtter dem, f.eks. på Broglie-pladsen i Strasbourg, hvor en af deres demonstrationer finder sted.
Tak, hr. formand, mine damer og herrer.
Formanden.
   - Tak, fru Roure, og tak til vores tilhørere. 
Brian Crowley (UEN ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne opfordre Rådet og Kommissionen til igen at kigge på situationen vedrørende sukkerordningen i EU. Navnlig bør de nu overveje at indføre fleksibilitet med hensyn til kompensationsudbetalinger til sukkerroedyrkerne og sukkerproducenter, der har mistet deres levebrød, og i stedet målrette disse ressourcer mod dyrkning af alternative energiafgrøder og alternative brændstoffer.
Dette vil kræve, at Kommissionen træffer en beslutning om, at der kan ydes kompensation til nye forædlingsmetoder uden samtidig at fjerne strukturen bag den produktionskapacitet, der er tilgængelig for disse alternative brændstoffer i mange Medlemsstater. Det kan bidrage til at fjerne eller reducere vores afhængighed af olie, det kan også bidrage til et renere miljø og vigtigst af alt kan det give mange landmænd rundt omkring i EU en værdifuld afgrøde at dyrke, som vil garantere deres økonomiske sikkerhed for fremtiden. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ).
   - I sidste uge besluttede den såkaldte Mellemøstkvartet, der også omfatter EU, at skabe en midlertidig international mekanisme for humanitær hjælp til den palæstinensiske befolkning. Denne beslutning følger efter USA-anførte tiltag, der skal isolere Den Palæstinensiske Myndighed, især ved at suspendere finansieringen af dens virksomhed. På grund af den israelske regerings besættelse og undertrykkelse vil det objektivt betyde, at Den Palæstinensiske Myndighed bryder sammen - og dermed også de offentlige serviceydelser inden for undervisning og sundhed - og at den palæstinensiske befolknings allerede alvorlige situation bliver værre, sådan som FN har advaret om.
Denne uberettigede afstraffelse af den palæstinensiske befolkning sker i en situation, hvor den israelske regering, der har brudt alle aftaler, viderefører sin politik med at krænke folkeretten og FN's resolutioner, opretholder den militære besættelse, fortsætter opførelsen af muren og igen truer med at styrke bosættelserne på Vestbredden.
Hr. formand, der må gøres en ende på disse formelige sanktioner og tages politiske initiativer, der sigter på, at folkeretten og FN's resolutioner overholdes. 
Thomas Wise (IND/DEM ).
   - Hr. formand, alle landsbyer og byer i England har trukket en streg omkring sig i planlægningsmæssig henseende, som viser, at der er tale om et defineret landsby- eller bysamfund. Men nu er vi vidne til erosionen af de traditionelle lokalsamfund og ødelæggelsen af vores landskab som følge af en fuldkommen mangel på respekt for en fornuftig og lokalt acceptabel lokalplanlægning. Man kunne spørge, hvem der har ansvaret for dette. Gæt en gang: De regionale forsamlinger er direkte ansvarlige over for Bruxelles. Er det overraskende? Overhovedet ikke, når man betænker, at planlægningstilladelser og projekter ikke længere diskuteres med de mennesker, de påvirker.
For at beskytte Englands værdifulde grønne bælte og standse overdreven bebyggelse og sammensmeltningen af byer er vi nødt til at afskaffe disse uønskede og udemokratiske forsamlinger og sende planlægningsspørgsmålene tilbage dertil, hvor man traditionelt har behandlet dem: rådhusene. Da og først da vil vores grønne bælter få den beskyttelse og respekt, de fortjener. 
Alexander Stubb (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil kort erklære mig uenig i det, fru Krupa - som nu desværre har forladt salen - sagde for et øjeblik siden. Hun kom med en udtalelse, hvor hun sammenlignede EU med Sovjetunionen. Jeg må sige, at det ikke er nogen retfærdig sammenligning. Jeg vil lige berette en lille anekdote. Hr. Prodi, den tidligere formand for Kommissionen, tog til Estland, før landet kom med i EU. Han blev spurgt, hvorfor Estland skulle gå med i EU, eftersom det var præcis ligesom Sovjetunionen. Han tænkte lidt over det og sagde, at det var et relevant spørgsmål, men han kunne ikke huske, præcis hvornår Estland havde søgt om medlemskab af Sovjetunionen. Det bør fru Krupa efter min mening altid huske på, når hun tænker på Polens rolle i EU. Landet er med, fordi medlemskabet er i dets egen interesse og kom i stand via en demokratisk proces. 
Antolín Sánchez Presedo (PSE )
   - Hr. formand, det galiciske sprog er et af de ældste romanske sprog, der har overlevet i århundreder uden institutionel beskyttelse takket være dets borgeres vilje, indtil det spanske demokrati anerkendte dets officielle karakter og borgernes ret til at anvende det.
Derfor beklager jeg Præsidiets beslutning om at lukke døren for en fornuftig anvendelse af dette sprog i forbindelserne mellem Parlamentet og borgerne. Jeg beklager, at det er i modstrid med den beslutning, der er truffet af de øvrige fællesskabsinstitutioner, hvilket er mangel på demokratisk kohærens. Det er en uretfærdig og urimelig beslutning, og derfor beder jeg om, at den bliver genovervejet.
Under denne mødeperiode afholdes på onsdag Den Galiciske Litteraturdag. Da jeg kender formandens arbejde inden for dette område, beder jeg ham om at komme med en udtalelse til støtte for fejringen af denne dag, som anerkender den europæiske glæde over det galiciske sprog, og dets bidrag til EU's rigdom og kulturelle mangfoldighed. 
Arūnas Degutis (ALDE ).
   - Hr. formand, i morgen afventer vi Kommissionens konvergensrapport om Litauen. Jeg håber, at man i den erkender, at Litauen har gjort store økonomiske fremskridt og opfylder mange af de kriterier, der er fastsat i Maastricht-aftalen. 
Litauens optagelse i euroområdet må ikke blive forsinket på grund af en lidt dårlig tilpasning til inflationsindikatoren, da inflationskriterier i henhold til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab kan fortolkes ret bredt. 
Litauen har ikke anvendt kunstige foranstaltninger til at reducere inflationen, og det lidt højere inflationsniveau skyldes stigninger i udgifterne til de samlede energiressourcer. Jeg tror, at Litauen kunne optages i euroområdet af økonomiske grunde i betragtning af dets hurtige økonomiske vækst. 
Jeg vil gå så langt som til at sige, at denne usikkerhed i anvendelsen af Maastricht-kriterierne er et politisk spørgsmål, og at det bør opføres på dagsordenen for EU-topmødet i juni. 
Kyriacos Triantaphyllides (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, tænkepausen slutter i 2007, og jeg forestiller mig, at det er grunden til, at Kommissionens formand, hr. Barroso, fremlagde Kommissionens holdning i sidste uge.
Jeg bemærker dog med beklagelse, at Kommissionen insisterer på at bringe den europæiske forfatning på banen igen, uden at der på noget tidspunkt indtil nu har været en høring af borgerne på europæisk plan. Hr. Barroso nævnte i den samme redegørelse også en borgernes dagsorden med større solidaritet mellem borgerne i fremtiden. Jeg kunne godt tænke mig at vide, med hvilke foranstaltninger man vil styrke denne solidaritet. Med globalisering, Lissabon-strategien eller med liberaliseringer?
Til sidst vil jeg sige, at jeg ser det som vores pligt som institution at afsætte mindst en mødeperiode endnu i Europa-Parlamentet til drøftelse af dette yderst alvorlige spørgsmål inden skæringstidspunktet 2007. 
Marie Panayotopoulos-Cassiotou (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i processen med at genoplive interessen for ratifikation af en europæisk forfatningstraktat ville det måske være nyttigt at rette teksten til, så den støtter institutioner, der har skabt og fremhævet den europæiske kulturs og økonomis særlige karakter.
I dag fejrer vi den internationale familiedag og må konstatere, at det store flertal af europæiske kvinder og mænd fortsætter med at danne familier og med at støtte og støtte sig til familien som institution. Vi må ikke lade os påvirke af mindretallene. Familiepolitik bør naturligvis fortsat være medlemsstaternes anliggende, men hvis familieaspektet inddrages i forskellige EF-politikker, vil det bidrage til at styrke den sociale samhørighed og øge konkurrenceevnen samt dæmpe de sociale og økonomiske problemer som arbejdsløshed, fattigdom og reduceret produktivitet.
Foruden kønnenes ligestilling og børnenes rettigheder er det nødvendigt at anerkende de problemer, som alle familier møder, når de dannes, og efterhånden som de udvikler sig. Det er netop de væsentligste årsager til Europas demografiske problem.
Hvis man vil have en europæisk forfatningstraktat, som de europæiske borgere kan acceptere, er man nødt til at tillægge familien og de traditionelle europæiske værdier betydning. 
Karin Scheele (PSE ).
   - Hr. formand, i dag vil jeg gerne tale om menneskerettighedssituationen i Rumænien og særligt om yogaskolen MISA og visummet til dens grundlægger Gregorian Bivolaru.
Den 21. oktober 2005 besluttede den svenske højesteret, at Gregorian Bivolaru, grundlæggeren af yogaskolen MISA, ikke skal udleveres til det rumænske retsvæsen, fordi han ikke kan forvente at få en fair retssag i Rumænien på grund af sin personlige overbevisning. Han fik politisk asyl i december 2005. Sagerne mod 39 personer med tilknytning til yogaskolen MISA er ikke afsluttet endnu i Rumænien. Religionsfrihed og et uafhængigt justitsvæsen er fundamentale begreber i EU og en grundlæggende forudsætning for Rumæniens tiltrædelse i 2007. Rumæniens og Bulgariens tiltrædelse er jo på dagsordenen i morgen. Jeg finder det vigtigt, at Parlamentet fortsat holder nøje øje med menneskerettighedssituationen i både de nuværende og de kommende medlemsstater. 
Hélène Flautre (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne stille et forslag vedrørende menneskerettighedssituationen i Tunesien. Denne er - som Europa-Parlamentets formand understregede så sent som i sidste uge - ekstremt foruroligende.
I sidste uge rettede betjente fra det politiske politi et voldsomt angreb mod flere advokater i retsbygningen, som deres advokatkolleger fortsat har besat i protest mod forslaget om oprettelse af et advokatuddannelsesinstitut, som er en del af aftalerne mellem Kommissionen og Tunesien. Forslaget har i realiteten til formål systematisk at udplyndre advokaternes uddannelse, som er i de offentlige myndigheders og navnlig i justitsministeriets vold. 
Vi skal protestere kraftigt mod dette angreb og være opmærksomme på den skæbne, vores advokatkolleger, der for øjeblikket mobiliserer sig i Tunis, lider.
Den tunesiske menneskerettighedsliga afholder sin kongres i næste uge. Det er den første menneskerettighedsliga på det afrikanske kontinent. Denne liga har allerede været genstand for adskillige beslutninger fra Europa-Parlamentets side. Dens kongres afholdes i Tunesien, hvor forholdene og stemningen for øjeblikket er afskyelige. Det ville være ønskværdigt at sende officielle repræsentanter fra Parlamentet derned. 
James Nicholson (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne henlede Parlamentets opmærksomhed på, at den nordirske forsamling mødtes i dag i Belfast, næsten tre et halvt år efter at den blev valgt. Jeg vil gerne bede Parlamentets formand sende et budskab om vores gode vilje til formanden for denne forsamling i lyset af den vanskelige rolle og opgave, den har foran sig.
EU har altid været en vigtig støtte for min valgkreds i Nordirland. Hr. Verheugen, som er til stede i dag, spillede en central rolle på et tidspunkt for en årrække siden. Jeg takker Europa-Parlamentet og Kommissionen for deres støtte i denne forbindelse. Jeg ønsker at se en demokratisk og stabil forsamling i Nordirland, hvor vi træffer vores egne beslutninger for vores egen befolkning og er i stand til at få disse beslutninger til at fungere. 
Jörg Leichtfried (PSE ).
   - Hr. formand, for nogle dage siden var jeg inviteret på besøg hos dyreværnsorganisationen Aktiver Tierschutz Steiermark, og det gjorde et stort indtryk på mig at se, hvad den udretter, ikke mindst fordi de nu begynder at skabe netværk i Europa og forsøger at knytte kontakter her i Parlamentet også. Det mener jeg er det rette for dem at gøre, hvorfor jeg gav tilsagn om at fremlægge et andragende om et emne, som ligger mig selv meget på sinde, nemlig dyretransport.
Som De alle ved, bliver millioner af dyr transporteret på kryds og tværs af Europa. Transporterne tager meget lang tid, lastvognene er fyldt til bristepunktet, og dyrene mangler vand, foder og ventilation. Dertil kommer, at de, der er ansvarlige for dem, generelt er fuldkommen utilstrækkeligt uddannet til opgaven, de er underlagt for få kontroller, og straffene er alt for lave. Den nuværende situation på området er fuldkommen uacceptabel. Den samlede transporttid for levende kvæg skal sættes drastisk ned.
Jeg deler dyreværnsorganisationens opfattelse og vil gerne opfordre Rådet, Kommissionen og hele Parlamentet til endelig at få gjort noget ved sagen. 
Czesław Adam Siekierski (PPE-DE ).
   - Hr. formand, der er gået to år siden den største udvidelse i EU's historie. I denne periode er der sket betydelige ændringer på det økonomiske og sociale område. Vi mangler imidlertid en omfattende, samlet vurdering af disse ændringer. Kommissionen bør udarbejde et dokument til vurdering af de økonomiske og sociale virkninger af udvidelsen af EU som helhed samt på de nye medlemsstater, der blev medlem af EU for to år siden. 
Ana Maria Gomes (PSE ).
   - For nøjagtig et år siden var der valg i Etiopien, hvor befolkningen stemte massivt for demokrati og forandring. EU's mission, som jeg stod i spidsen for, måtte desværre erklære, at valget ikke overholdt de internationale standarder på grund af manglende gennemsigtighed omkring stemmeoptællingen, men især de alvorlige krænkelser af menneskerettighederne, der skete. Lige nu er de vigtigste oppositionsledere og tusindvis af andre fængslet og risikerer dødsstraf. Hvad mere skal der til, før Rådet beslutter at iværksætte målrettede sanktioner, som det er tilfældet over for Belarus, imod de ansvarlige i Addis Abeba? Hvad mere skal der til, før Kommissionen og Rådet beslutter at arbejde for en omgående og betingelsesløs frigivelse af de fængslede? EU gør en forskel i Addis Abeba. Vi må ikke lade den etiopiske befolkning i stikken. 
Margrietus van den Berg (PSE ).
   - Hr. formand, i det sydamerikanske land Surinam er der siden den 7. maj 25.000 mennesker, som er blevet hjemløse. Det drejer sig om 175 landsbyer, som for størstedelens vedkommende står under vand. I titusindvis af mennesker er på flugt. Surinam er et AVS-land, som vi i Europa har en forbindelse med gennem Cotonou-aftalen. Bekæmpelse af fattigdom og skoleundervisning kommer i alvorlig knibe.
I sidste uge anmodede jeg Kommissionen om at yde nødhjælp gennem ECHO. Jeg vil gerne bede Dem om over for den surinamske befolkning og det surinamske Parlament på Parlamentets vegne at give udtryk for vores medfølelse med den surinamske befolknings lidelser. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Sylvia-Yvonne Kaufmann for Udvalget om Konstitutionelle Anliggender om resultatet af screeningen af verserende lovforslag (2005/2214(INI)) (A6-0143/2006). 
Sylvia-Yvonne Kaufmann (GUE/NGL ),
   Hr. formand, hr. næstformand i Kommissionen, mine damer og herrer, kommissær Verheugens initiativ med henblik på at forbedre europæisk lovgivning markant og i den forbindelse trække 68 lovforslag tilbage rammer uden tvivl plet. Borgerne i medlemsstaterne har længe opfattet EU som alt for bureaukratisk og besat af en reguleringsmani, og det er derfor på høje tid at forholde sig til denne berettigede kritik. Samlet set kan denne tilgang med færre, men kvalitativt bedre regler i sidste ende være en fordel, og det ville bestemt være godt for Europa og for borgerne. Derfor står Parlamentet - borgernes direkte valgte repræsentanter - ubetinget og uforbeholdent bag Dem, hvad angår dette politiske udspil, hr. kommissær, og jeg kan tilføje, at det ikke kun er Kommissionen, men også Parlamentet, som har arbejde, der skal gøres i den henseende.
Min betænkning, hr. kommissær, fokuserer ikke på, om, men hvordan det skal gøres. Det drejer sig for det første om, hvordan Kommissionen og Parlamentet arbejder sammen som institutioner, og for det andet om, hvorvidt Kommissionen respekterer Parlamentets rolle som lovgiver på tilstrækkelig vis. Som De ved, har Kommissionens annoncering af at ville trække verserende lovforslag tilbage eller ændre dem givet anledning til en del opstandelse i Parlamentet, ikke kun ud fra en institutionel betragtning. Parlamentets udvalg har gennemgået de konkrete individuelle forslag nøje, hvorefter der var en brevveksling mellem de to institutioners formænd. Hvad nogle af forslagene angår, deler Parlamentet ikke Kommissionens opfattelse, men Kommissionen har ikke ændret holdning.
For næsten et år siden vedtog Parlamentet og Kommissionen en rammeaftale, som skabte et nyt grundlag for samarbejdet mellem vores institutioner. Udvalget om Konstitutionelle Anliggender har derfor ikke kun undersøgt de traktatretlige aspekter af den pakke, De har annonceret, men naturligvis også selve rammeaftalen, navnlig punkt 31, 32 og 33. Da vi mener, at der er behov for lovgivning ud over rammeaftalen, forventer vi, at Kommissionen ikke vender det døve øre til vores forslag, men i stedet vil støtte dem efter ånden i det loyale samarbejde med Parlamentet.
Det skal siges, at hele hændelsesforløbet for det første har vist, at den hidtidige generelle aftale om at forhåndsinformere Parlamentet om Kommissionens hensigter ikke er tilstrækkelig. Vi skal ikke blot forhåndsinformeres, det skal også ske rettidigt, det vil sige, at Parlamentet skal have mulighed for at gøre mere end blot tage stilling til en planlagt tilbagetrækning af forslag. Vi forventer frem for alt, at Kommissionen tager behørigt hensyn til vores holdning, når den træffer sin endelige beslutning, og hvis den af tvingende grunde afviger fra vores, så går vi ud fra, at vi i det mindste får en forklaring.
Derfor bør Kommissionen for det andet gribe tingene anderledes an i fremtiden, nemlig ved at benytte det diskontinuitetsprincip, der praktiseres på nationalt plan. Enhver ny Kommission bør umiddelbart efter tiltrædelsen udarbejde en liste over den tidligere Kommissions lovforslag og anføre, hvilke af de verserende lovforslag den agter at fastholde. Derudover bør det fremgå af det årlige lovgivnings- og arbejdsprogram, hvilke af de forslag, der befinder sig i lovgivningsprocessen, der skal trækkes tilbage eller ændres.
Som en del af det nuværende strømliningsinitiativ blev der for det tredje fremlagt en pakke med en liste med forslag og en forklaring af selve pakken. Bortset fra, at jeg ikke kan se, hvorfor konkurrenceevnen som kriterium skal erklæres for et altoverskyggende princip og således bliver ophøjet i adelstanden, så vil jeg som ordfører gerne understrege, at vi netop ikke ønsker en forklaring af pakken i fremtiden. Det var netop denne forklaring af pakken, som udløste en del irritation, for det kan ikke være Parlamentets opgave at granske Kommissionens idéer og henføre principperne som formuleret i forklaringen til de enkelte forslag. Det er netop Kommissionens opgave, når den ønsker at trække bestemte forslag tilbage eller ændre dem, og derfor ønsker vi også, at hvert enkelt forslag om tilbagetrækning bliver begrundet særskilt i fremtiden. Jeg kan forsikre kommissæren om, at en sådan fremgangsmåde ikke kun er vigtig set med vores øjne, den ville efter min mening også være gavnlig for Kommissionen, for hvis De havde forklaret Deres forslag enkeltvist, så er jeg overbevist om, at De ikke var blevet filtret ind i Deres egen institutions underskov. Så havde De nemlig ikke annonceret at ville trække forslaget om Rådets beslutning om godkendelse af Det Europæiske Fællesskabs tiltrædelse af den fælles konvention om sikker håndtering af brugt brændsel og radioaktivt affald tilbage uden at bemærke, at det allerede var blevet vedtaget. De kan finde det i EUT L 30 fra 2005. Kommissionen har virkelig ikke beføjelse til at erklære allerede vedtagne love for ugyldige. Hvis De havde tjekket dem enkeltvist, så havde De ikke bebudet at ville trække forslag tilbage, som allerede var trukket tilbage, da man må formode, at De havde bemærket fejlen.
Min betænkning vedrører den måde, som vores institutioner samarbejder på, et område, som EF-traktaten kun regulerer meget lidt, hvilket for øvrigt giver de pågældende organer - os i Parlamentet og Kommissionen - rum til at udforme samarbejdet på ansvarlig vis. Jeg håber, at min betænkning vil bidrage til at forbedre EU's institutionelle strukturer og fremme pligten til loyalt samarbejde mellem vores institutioner.
Jeg vil gerne takke skyggeordførerne fra de andre grupper for det gode samarbejde, som har gjort det muligt at fremlægge denne betænkning enstemmigt. 
Günter Verheugen,
   Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil svare på Kommissionens vegne i samme konstruktive ånd, som ordføreren netop har talt, og sige, at det vigtigste ved dette projekt virkelig er, at institutionerne skal arbejde tæt sammen med hinanden.
Jeg er fru Kaufmann meget taknemmelig for at have sagt, at Parlamentet støtter projektet uforbeholdent ud fra en politisk betragtning. Selv om den debat, vi lige har haft, gjorde det klart for mig, var det vigtigt at få det bekræftet. Jeg vil også gerne medgive, at der var plads til forbedringer i det testforløb, vi drøfter i dag, og jeg er sikker på, at Kommissionen vil tage mange af de forslag til sig, De kommer med i Deres betænkning. Jeg tror ikke, at vi vil have grund til at klage over samarbejdet om det spørgsmål mere i fremtiden.
Jeg vil gerne fremføre igen, hvad vi faktisk har opnået. De verserende lovforslag er blevet gennemgået i lyset af de nye aspekter og prioriteringer, der er dukket op i mellemtiden. Hvad skete der, før de gjorde det? Denne Kommission koncentrerer sin indsats omkring en vækst- og beskæftigelsesstrategi, og vi ville gerne vide, om de forslag, der allerede lå på bordet, var i overensstemmelse med denne strategis mål og prioriteringer. Fru Kaufmann vil vide, at problemet med mange af disse forslag var, at der overhovedet ikke havde været foretaget nogen konsekvensvurdering af dem, selv om det kunne forventes, at nogle af dem ville have massive indvirkninger på økonomien. Det er det andet argument, for Kommissionen havde faktisk allerede sidste år besluttet ikke at fremlægge flere forslag uden først at foretage en omfattende og metodisk konsekvensvurdering. Det var også på den baggrund, at forslagene blev gennemgået for at fastslå, om de opfylder vores nye krav til kvaliteten i lovgivningen.
Og i sidste ende handlede det også om, hvorvidt bestemte forslag stadigvæk havde en chance for at blive vedtaget, og her er jeg fremme ved det punkt, som De med rette var inde på. Hvad nogle forslag angår, var Parlamentet ikke enigt med Kommissionen, f.eks. med hensyn til den retlige status for gensidige foreninger og selskaber. Disse forslag har ligget i Rådet i 12 år uden at der er sket det fjerneste med dem. Der er ikke noget som helst, der tyder på, at Rådet virkelig ønsker at gøre noget ved disse forslag, så man kan kun spørge sig selv, om de egentlig kan overleve den politiske proces, eller om man måske skulle overveje at komme med noget bedre.
Netop i de tilfælde, hvor Parlamentet har givet udtryk for betænkeligheder, har Kommissionen meddelt at ville undersøge de tilgrundliggende spørgsmål nøje endnu en gang - jeg anerkender disse spørgsmåls sociale betydning - og at der er en mulighed for, at vi stiller nye forslag med en reel chance for at blive behandlet inden for rimelig tid.
Hvad begrundelsen angår, er jeg enig med Dem. Det er i mine øjne hverken et politisk eller et juridisk problem. Da Kommissionen traf sin beslutning, var den i besiddelse af individuelle begrundelser for hvert enkelt forslag. Personligt kan jeg ikke forklare, hvorfor disse individuelle begrundelser ikke er blevet forelagt Parlamentet, for jeg har intet imod, at det sker. Jeg havde for øvrigt afleveret de individuelle begrundelser til gruppernes ordførere personligt, hvorfor jeg er sikker på, at vi kan tage hensyn til disse forslag.
Jeg vil gerne gøre det klart, hvor vigtigt det for mig at se er, at ordføreren holder fast i, at tilbagetrækning af forslag er en del af det at udøve initiativretten. Kommissionen er i princippet også åben for Deres forslag om i det årlige lovgivnings- og arbejdsprogram for fremtiden at medtage, om der er forslag, Kommissionen agter at trække tilbage, og i givet fald hvilke, så Parlamentet kan give udtryk for sin holdning i god tid. Jeg synes, at det er et meget fornuftigt forslag.
Jeg håber, at det fremgår af min reaktion, at vi efter min mening ikke bør føre en strid om principper her. Jeg anerkender gerne, at tingene kunne have været gjort bedre hist og her, men det ligger mig på sinde, at vi i fællesskab gør det politiske projekt til en succes, og hvad det angår, kan jeg kun give ordføreren ret i, at Europas borgere forventer netop det af os. De forventer ikke deregulering eller udhuling af rettigheder og sikkerheder, de forventer en klar, enkel, forståelig og brugbar europæisk lovgivning, så lad os arbejde sammen om det. 
Maria Berger (PSE ),
   Hr. formand, hr. næstformand i Kommissionen, jeg vil starte med at takke ordføreren for den meget gode betænkning og frem for alt for i vid udstrækning at have indarbejdet Retsudvalgets udtalelse.
Vi er vel enige om, at traktatens ordlyd gør det muligt for Kommissionen at trække forslag tilbage helt frem til det tidspunkt, hvor Rådet vedtager en fælles holdning, og det er en utilfredsstillende retlig situation, hvor Kommissionen efter førstebehandlingen i Parlamentet, som kan kræve en del arbejde og kræfter - man behøver her blot at tænke på direktivet om tjenesteydelser - trækker sit forslag tilbage og derved gør et stort stykke arbejde fra Parlamentets side overflødigt med et pennestrøg.
Derfor vil jeg gerne understrege princippet om et loyalt samarbejde eftertrykkeligt, som der også er blevet henvist til i denne sammenhæng. Når førstebehandlingen med det store arbejde, det indebærer, er nået, bør Kommissionen ikke længere kunne trække sine forslag tilbage.
Kommissionen bør også vise større lydhørhed, hvis et stort flertal i Parlamentet opfordrer den til at trække sine forslag tilbage. Jeg behøver her blot at minde om uenigheden omkring direktivet om softwarepatent, hvor vi gentagne gange bad Kommissionen om at trække et forslag tilbage, som var en katastrofe og næppe værd at nævne. Det gjorde den ikke, hvorefter Parlamentet alligevel forkastede forslaget med mere end 500 stemmer.
Jeg mener - og det sagde De også selv før - at der var et par uoverensstemmelser i forbindelse med den fremlagte pakke med tilbagetrukne forslag. Retsudvalget lagde særlig vægt på statutten for gensidige selskaber og en europæisk foreningsret. Jeg noterer med glæde, at De er villig til at se på sagen igen og ser frem til virkelig nye forslag, for "begrundelsen" for denne pakke, hvorefter den angiveligt skulle handle om at mindske bureaukratiet og nedbringe de ekstraordinært store byrder, holder bestemt ikke stik her.
Vi ønsker en europæisk foreningsret, så vi kan lempe mange af reglerne på området, så navnlig ngo'er lettere kan operere i hele EU.
Jeg vil også gerne henlede opmærksomheden på noget, som Kommissionen har overset. Vi anbefalede at trække bestemte lovforslag tilbage, ikke kun direktivet om softwarepatent, men også mediationsdirektivet. Og jeg kan ikke se, hvorfor andre lovforslag blev trukket tilbage, men ikke dette direktiv. Heller ikke her er det helt klart, hvordan pakken er afbalanceret. Men hvis De kan love, at et tættere samarbejde med Parlamentet vil medføre ændringer i fremtiden, så tager vi det gerne til efterretning. 
Alexander Stubb,
   Hr. formand, jeg taler rent faktisk på vegne af Deres landsmand, hr. Protasiewicz. For det første vil jeg gerne takke ordføreren for et fremragende stykke arbejde. Vores arbejde i Udvalget om Konstitutionelle Anliggender forløb helt uden problemer, og størstedelen af udvalget står bag betænkningen.
Jeg vil sige tre ting. For det første, at vores gruppe glæder sig over Kommissionens initiativ om at trække 68 stykker lovgivning tilbage. Den oprindelige tanke med den europæiske integration var at nedbryde mure, ikke at opføre dem, og i sin analyse og screening har Kommissionen gjort et fremragende stykke arbejde.
Den anden ting er imidlertid, at når vi beskæftiger os med dette spørgsmål, skal vi være meget forsigtige med ikke at ændre ved Kommissionen initiativret, som den har eneret på. Princippet med en ny Kommission, der trækker initiativer tilbage eller annoncerer, hvilke initiativer den vil trække tilbage, så snart den tiltræder, er udmærket, og vi må til en vis grad sige, at det var, hvad Kommissionen gjorde denne gang, hvilket vi bør hilse velkommen.
Mit tredje og sidste punkt er, at vi også ønsker øget samråd mellem Europa-Parlamentet og Rådet, men det er meget vigtigt at holde fast og bevare den institutionelle balance mere eller mindre, som den er. Så vi ønsker en tættere inddragelse, men en bevarelse af den institutionelle balance, når vi taler om at screene lovgivningen generelt.
Jeg har altid betragtet mig selv som lidt af en institutionel nørd, men jeg kan forsikre Dem for, at den næste taler, hr. Corbett, er en endnu større nørd! 
Richard Corbett,
   Hr. formand, det er et ry, jeg må prøve at leve op til, eller måske skulle jeg sige leve ned til!
Min gruppe hilser også fru Kaufmanns betænkning velkommen. Det er efter vores mening en fremragende betænkning, som næsten har den helt rigtige balance.
Den oprindelige logik bag traktaterne, hvor man gav initiativretten til Kommissionen - dengang foreslog Kommissionen, og Rådet rådede - var helt rigtig på det tidspunkt. Vi ønskede, at Rådet ikke skulle arbejde på grundlag af konkurrerende forslag fra forskellige medlemsstater, men på et fælles forslag udarbejdet af en institution, der tilhører os alle - Kommissionen - og som er forpligtet til at tjene alle medlemsstaters interesser i de forslag, den fremlægger. Det var så op til Rådet alene at kigge på forslaget, om nødvendigt ændre det, og så godkende eller forkaste det. Der var tale om en vis balance.
Siden de oprindelige traktater, har vi imidlertid set Parlamentet få større betydning efter det første direkte valg i 1979 og senere gennem opnåelse af beføjelser inden for den fælles beslutningstagning.
På grund af deres nationale erfaringer forventer folk fra de fleste medlemsstater, at et Parlament har initiativretten, at dets medlemmer kan fremsætte forslag til lovgivning, og at de under en valgkamp vil sige, at de foreslår dette eller hint. Dette aspekt mangler i Europa-Parlamentet. Det er korrekt, at det også mangler i nogle nationale parlamenter, og mange parlamenter har denne ret i teorien, men den udøves ikke i praksis. Det er ikke desto mindre noget, som vores borgere forventer.
Så hvordan har vi prøvet at løse dette på europæisk plan? Maastricht-traktaten gav Parlamentet ret - og Rådet havde allerede den samme ret - til at bede Kommissionen fremsætte et forslag til lovgivning. I praksis her dette som regel fungeret ret godt. Nu har Kommissionen fortalt os, at den også vil lytte meget nøje til Parlamentet og høre os, før den trækker forslag tilbage. Jeg glæder mig over denne form for et ikke helt fællesskab, men tæt samarbejde om initiativretten, både med hensyn til at fremsætte forslag og trække dem tilbage. Jeg mener, at Kommissionen lyttede ret nøje til os vedrørende den seneste pakke, men desværre ikke vedrørende forslagene om gensidige selskaber og den europæiske statut for foreninger. Her kan Kommissionen efter min mening tage sin holdning op til revision. Men alt i alt mener jeg, at systemet har fungeret ganske godt.
Hvis Kommissionen skal kunne forsvare sit monopol på initiativretten, skal den fortsætte med at udøve den på denne ansvarlige måde, opretholde en dialog med Parlamentet og tage de legitime bekymringer op, som kommer til udtryk her i Parlamentet. Kommissionen må også acceptere, at retten til at trække forslag tilbage ikke må være en vetoret i sidste fase af lovgivningsprocessen. Retten til at trække forslag tilbage skal gælde frem til førstebehandlingen i de enkelte institutioner, Parlamentet og dernæst Rådet. Når først Rådet er nået frem til en fælles holdning og vender tilbage til Parlamentet, er den ikke længere Kommissionens ejendom. Det er Rådets fælles holdning, vi skal forholde os til og arbejde videre med gennem resten af lovgivningsproceduren. Kommissionen vil stadig spille en rolle, men i denne fase skal den ikke have ret til at trække forslaget tilbage, eftersom dette vil skabe ubalance i systemet. Det skal være en mulighed i de første faser som i øjeblikket.
Jeg glæder mig over det, der er fremlagt af vores udvalg. Det er en god balance, eftersom den foreslår, at der skal være tale om en behørig begrundelse, behørig dialog, den rette høring og forudgående besked. Hvis vi kan samarbejde på dette grundlag, er det efter min mening den rette forbindelse inden for rammerne af de nuværende traktater. 
Bastiaan Belder,
   Hr. formand, jeg har to bemærkninger til fru Kaufmanns betænkning, som jeg for øvrigt i det store og hele kan støtte. Allerførst vil jeg gøre opmærksom på, at det ikke kun er nødvendigt at undersøge, om Kommissionens lovgivningsforslag er i overensstemmelse med princippet om bedre lovgivning og Lissabon-dagsordenen, men også om de er i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet. Jeg ved, at der her i Parlamentet er en tiltagende aversion mod dette begreb, men det ændrer ikke ved den kendsgerning, at europæisk lovgivning skal have en klar merværdi i forhold til national lovgivning. Jeg mener, at bekæmpelsen af for mange regler på europæisk plan indtager en vigtig plads i bestræbelserne efter et bedre og forenklet lovgivningsklima i EU.
Min anden bemærkning vedrører de nationale parlamenters rolle. Jeg støtter kommissionsformand Barrosos initiativ til at sende nye lovgivningsforslag til de nationale parlamenter. I medlemsstaterne kan det omhyggeligt undersøges, om de er i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet. Dette vil bestemt øge opbakningen til europæisk lovgivning i medlemsstaterne. 
Jo Leinen (PSE ).
   - Hr. formand, bedre lovgivning er et af Kommissionens prioriterede områder, og det initiativ har både Udvalget om Konstitutionelle Anliggender og Parlamentet som helhed hilst velkommen. Der er virkelig meget at luge ud i, hvad vores lovgivning angår, som dels vil give sig udslag i forenkling og kodificering af lovpakker, men det vil også være nødvendigt at trække dem tilbage, som ikke længere er hensigtsmæssige. Her vil jeg gerne takke fru Kaufmann for at have fremlagt en meget god betænkning, og jeg vil også gerne komme med tre bemærkninger.
Forbundskansler Angela Merkel rejste i onsdags i den tyske forbundsdag spørgsmålet, om vi ikke også burde indføre diskontinuitetskonceptet mellem to parlamentssamlinger, så lovene bortfalder, hvorefter der på ny skal stilles lovforslag om dem. Det problem havde vi med Bolkestein-direktivet, hvor den gamle Kommission havde foreslået noget, som den nye slet ikke ønskede i den form, ikke mindst fordi omstændighederne og udsigterne havde ændret sig, hvorfor jeg synes, at det ville være en god ting, om Kommissionen - under alle omstændigheder ved embedsperiodens start - gennemgik de forslag, der lå på bordet, for at fastlægge, hvilke den vil beholde, fordi de passer til dens program, og hvilke den vil trække tilbage, fordi de af indholdsmæssige eller andre årsager er forældet.
Min anden bemærkning går på, at hr. Corbett med rette sagde, at Parlamentet i tidens løb har fået en medbestemmelsesret, og at der derfor mangler noget i artikel 250, stk. 2, da der her blot står, at Kommissionen ikke længere kan trække lovforslag tilbage, når Rådet har fremlagt sin fælles holdning, men der står ikke, at den heller ikke kan gøre det efter Parlamentets førstebehandling. Der er et hul i traktaterne, som kun kan udfyldes på acceptabel vis, hvis vi behandler hinanden meget loyalt, og - som det er blevet sagt gentagne gange i dag - hvis Parlamentet får et ord at skulle have sagt, når Kommissionen overvejer at trække forslag tilbage, i det mindste når førstebehandlingen er afsluttet.
Vi har, hr. næstformand, sågar sagt, at De kan trække forslag tilbage selv efter Rådets fælles holdning, hvis det denaturerer Kommissionens forslag, for det ser ud til, at Rådet i to eller tre tilfælde har vedtaget en beslutning, som var det stik modsatte af, hvad Kommissionen ønskede at foreslå, og Parlamentets Juridiske Tjeneste har meddelt os, at De i dette tilfælde stadigvæk har ret til at trække forslaget tilbage.
Min tredje bemærkning går på, at De nævnte vækst- og beskæftigelsesstrategien som målestok for de 68 forskrifter. Det glæder mig, at De sagde, at det var en uundgåelighed med hensyn til den europæiske foreningsret. Jeg bor i Saar-Lor-Lux-regionen, der grænser op til Lothringen og Luxembourg, og jeg kan berette om de vanskeligheder, det civile samfunds organisationer har med at stifte grænseoverskridende foreninger. Journalisternes interregionale presseinstitut forsøgte f.eks. og endte så på en eller anden måde med at gøre det efter fransk ret, fordi formanden boede i Frankrig. Andre foreninger har tyet til luxembourgsk eller tysk ret. Det er ikke rimeligt. På dette område bør De gøre mere, måske ved at stille et mere moderne forslag. Generelt set arbejder vi dog godt sammen på området. 
Genowefa Grabowska (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, formålet med programmet om bedre lovgivning er at øge EU's gennemsigtighed, at sikre dets effektivitet og at komme tættere på målet om gennemførelse af Lissabon-strategien. Programmet er også en reaktion på beskyldninger om, at Bruxelles alt for ofte vælger lovgivningsinstrumenter og følgelig skaber for mange love.
Hidtil har EU's bestået af tonsvis af dokumenter skrevet i et sprog, der er uforståeligt for borgerne, og som generelt er udarbejdet uden at høre arbejdsmarkedets parter eller EU-borgerne. Sidstnævnte beskyldning antyder, at EU-lovgivning skabes uden EU-borgernes deltagelse, for hvem vi som Parlament arbejder, og som vi repræsenterer.
Hvad skal der gøres for at ændre dette image og bringe EU tættere på borgerne på et tidspunkt, hvor det er midt i en forfatningsmæssig krise? Det er et skridt i den rigtige retning at trække de 68 forslag til lovgivning tilbage, men er det nok til at opnå bedre lovgivning? Det virker ikke, som om det er tilstrækkeligt. For at skabe bedre lovgivning har vi brug for bedre interinstitutionelt samarbejde mellem Kommissionen og Parlamentet. Disse to institutioner bør som led i deres struktur oprette særlige grupper, der skal arbejde hen imod bedre lovgivning. Disse grupper skal fungere som EU's samvittighed, et lovgivningsbarometer, som udsender en advarsel, hvis en af institutionerne henfalder til bureaukratiske rutiner og handler imod god EU-lovgivningspraksis og lovgivningsprincipper, f.eks. hensigtsmæssighed, subsidiaritet, samhørighed, gennemsigtighed, proportionalitet og forudsigelighed.
Hr. kommissær! Jeg tvivler ikke på, at god EU-lovgivning er muligt, hvis der etableres et godt samarbejde mellem Kommissionen og Parlamentet. Parlamentet og Kommissionen skal stole på hinanden, respektere hinanden og behandle hinanden som partnere med fuld respekt og tillid. Først da kan vi opnå bedre lovgivning. Først da bliver vi i stand til at skabe lovgivning sammen til borgernes bedste. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted tirsdag kl. 11.30. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om
- indstilling ved andenbehandling fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer (09858/3/2005 - C6-0018/2006 - 2003/0165(COD)) (Ordfører: Adriana Poli Bortone) (A6-0122/2006) og
- indstilling ved andenbehandling fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om tilsætning af vitaminer og mineraler samt visse andre stoffer til fødevarer (09857/3/2005 - C6-0017/2006 - 2003/0262(COD)) (Ordfører: Karin Scheele) (A6-0078/2006). 
Karin Scheele (PSE ),
   Hr. formand, vi drøfter i dag en tvillingepakke med forordninger om fødevarer i form af fru Poli Bortones betænkning om ernærings- og sundhedsanprisninger af dem og min egen betænkning om tilsætning af vitaminer og mineraler samt visse andre stoffer til dem.
Disse to forslag til forordninger er altid blevet drøftet og behandlet samtidig og i forlængelse af hinanden, da det ikke ville give nogen mening at behandle dem på forskellige tidspunkter. Da Parlamentet har haft - og nogle medlemmer fortsat har - meget kontroversielle holdninger til, om og hvordan ernærings- og sundhedsanprisninger skal reguleres, har der altid været tidsmæssige problemer, når betænkningen om berigelse ved tilsætning af mineraler og vitaminer var på dagsordenen. Jeg vil gerne benytte lejligheden til at takke alle involverede - skyggeordførerne, gruppernes medarbejdere, Rådet og Kommissionen - for det særdeles gode samarbejde mellem møderne, som har gjort det muligt at opretholde en god kommunikation og opnå gode kompromiser.
Det er hensigten, at den foreslåede forordning skal harmonisere de forskellige nationale bestemmelser om tilsætning af vitaminer og mineraler samt visse andre stoffer til fødevarer, og i dag under andenbehandlingen vil jeg gerne nævne, at denne forordning kun omfatter frivillig tilsætning af vitaminer og mineraler, hvorfor nationale bestemmelser om obligatorisk tilsætning ikke berøres heraf.
Et princip, som støtter min betænkning, er, at Fællesskabet bør tilstræbe en situation, hvor producenterne tilsætter vitaminer og mineraler ud fra ernærings- og sundhedsmæssige overvejelser, hvorfor det glæder mig, at der er opnået et kompromis ikke kun i Parlamentet, men også institutionerne imellem, og at der er opbakning til tilgangen med biotilgængelighed, ifølge hvilken alle tilsatte vitaminer og mineraler skal kunne optages af kroppen, da forbrugerne ellers ville blive vildledt, og det i ekstreme tilfælde kunne være forbundet med sundhedsfare.
Under debatten har vi gang på gang hørt eksempler på, at kroppen ved overdreven tilsætning af vitaminer eller mineraler i sidste ende slet ikke kan optage disse stoffer i den sammensætning, hvorfor jeg finder det godt at vælge denne tilgang med biotilgængelighed.
Det er også et fremskridt, at vi er blevet enige om at definere andre stoffer, for vitaminer og mineraler er jo opført - og således også defineret - udtømmende i forordningens bilag 1 og 2.
Overdreven tilsætning af vitaminer og mineraler kan udgøre en sundhedsfare, hvorfor der skal fastsættes sikre maksimumsmængder for tilsætningen af disse stoffer til fødevarer. Disse maksimumsmængder skal allerede fastsættes i henhold til direktiv om kosttilskud, men er ikke blevet offentliggjort endnu. Af hensyn til forbrugersikkerheden er det derfor bydende nødvendigt at få dem fastlagt. Med ændringen af artikel 6 sikres det, at Kommissionen inden for to år vil fremlægge forslag til sikre maksimumsmængder.
Som mangeårigt medlem af Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed glæder det mig også, at Kommissionen i en tillægserklæring har bebudet en revision af direktiv om næringsdeklaration, hvilket burde være sket for længe siden. 
Adriana Poli Bortone (UEN ),
   Hr. formand, kære kolleger, her dagen før afstemningen om betænkningen om mærkning af fødevarer glæder det mig at kunne meddele Parlamentet, at vi efter indgående forhandlinger er nået frem til en fælles tekst, der forhåbentlig gør det muligt for os at undgå forligsproceduren.
Inden jeg kommer nærmere ind på detaljerne, vil jeg gerne takke skyggeordførerne fra de andre grupper, nemlig fru Sommer, fru Corbey, hr. Maaten, fru Evans, fru Breyer, fru Liotard og hr. Blokland, for deres vigtige bidrag og deres vilje til gå i dialog på selv de vanskeligste tidspunkter.
I en situation med stilstand, hvor det ikke lod til, at Rådet ville give os flere indrømmelser, er det lykkedes os at sammensætte en kompromispakke bestående af en endelig tekst, som alle Parlamentets grupper er enige om, og som derfor har fået Rådet til at godkende de forslag, der stilles. Nu mangler vi kun at besegle det med afstemningen i morgen, og i den forbindelse vil jeg gerne opfordre alle parlamentsmedlemmerne til at støtte kompromiset, så vi opnår et kvalificeret flertal og kan ændre den fælles holdning.
Efter min mening er der alt i alt tale om en velafbalanceret tekst, hvor vi på en effektiv måde forfølger målsætningen om at sikre en korrekt og gennemskuelig information, der er forståelig for forbrugerne og giver dem mulighed for at foretage et fornuftigt og bevidst ernæringsvalg.
I Parlamentet er vi alle enige om, at det er nødvendigt at fremme en sund og velafbalanceret ernæring for de europæiske borgere, og at det er nødvendigt at undgå, at en fristende etiket, som lover en fantastisk gavnlig virkning på helbredet eller - værre endnu - på sundheden, i virkeligheden dækker over en fødevare med et højt kalorieindhold, uden at forbrugerne har mulighed for at se, at dette er tilfældet.
I et Europa, hvor hvert femte barn er overvægtigt ifølge WHO, og i lyset af nylige undersøgelser, som viser forbindelsen mellem reklamer og indtagelsen af junkfood, er et sådant lovindgreb efterhånden tvingende nødvendigt.
Jeg mener, at den vigtigste målsætning om forbrugerbeskyttelse til fulde er nået i den tekst, som kompromiset resulterede i. Jeg vil gerne tilføje, at det ved hjælp af Parlamentets indgreb er lykkedes os at følge op på og efterkomme levnedsmiddelindustriens ønsker om klarhed og sikkerhed med hensyn til fristerne. Det var ikke noget let kompromis, også fordi Rådets holdning på visse punkter stadig var meget ufleksibel - og næsten ufravigelig - indtil forhandlingernes afslutning. Netop derfor betragter jeg det som en stor succes, at vi har opnået indrømmelser på lige præcis disse punkter. Her tænker jeg navnlig på artikel 4 og på foranstaltningerne med hensyn til alkohol, som vi vender tilbage til senere.
Allerede nu vil jeg dog gerne understrege, at aftalen med Rådet vedrører en pakke, der bør støttes i sin helhed. Derfor vil jeg opfordre til, at vi forkaster ændringsforslag 90 og 49, som ligger uden for den pakke, vi er blevet enige med de andre EU-institutioner om.
Hvad angår indførelsen på markedet af etiketter med såkaldte sundhedsanprisninger, gik Rådet med til at indføre en forenklet procedure, som er hurtigere, og som giver de europæiske virksomheder større sikkerhed. Lige siden vores enstemmige vedtagelse i Miljøudvalget har det stået klart, at en kortere frist ikke måtte hindre en nøje videnskabelig kontrol af korrektheden af de anprisninger, der står på etiketten. Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) skulle have akkurat samme frist til at kontrollere anprisningerne ved begge procedurer. Rådet tilsluttede sig dette forslag, og Parlamentet opnåede til sidst, at etiketter med sundhedsanprisninger, der ikke medfører særlige vanskeligheder, kan få en endelig markedsføringsgodkendelse efter 8 måneder.
Omvendt vil den forenklede procedure ikke være gældende for visse etiketter, som er særligt farlige, fordi de er meget suggestive, f.eks. dem, der påstås at gøre sundhedsrisiciene mindre, og dem, der er rettet mod børns udvikling. Disse etiketter bør tværtimod være genstand for den fuldstændige tilladelsesprocedure, som sikrer en større kontrol, ikke blot når det gælder den videnskabelige kontrol fra EFSA's og Kommissionens side, men også når det gælder medlemsstaternes kontrol i forbindelse med komitologiproceduren.
Hvad det omstridte spørgsmål om ernæringsprofiler angår, nemlig den famøse artikel 4, vil jeg gerne minde om, at Rådet indtil i onsdags var imod enhver undtagelse fra teksten. Ifølge den fælles holdning måtte ingen form for mærkning - hverken ernæringsanprisninger eller sundhedsanprisninger - påføres et produkt, der ikke er i overensstemmelse med de ernæringsprofiler, som EFSA har fastlagt. F.eks. ville et bolsje med et højt sukkerindhold aldrig kunne være mærket med hverken en sundhedsanprisning eller en ernæringsanprisning. Med den kompromistekst, som Rådet og alle grupperne har godkendt, bliver det nu muligt at mærke produkterne med ernæringsanprisninger, selv om et stof overstiger den i ernæringsprofilen fastsatte grænse, når blot der på samme side af emballagen er tilføjet en angivelse til forbrugerne om et højt indhold af det stof, der overstiger ernæringsprofilernes grænser. Derved sikrer man en korrekt forbrugerinformation, som straks kan ses på samme side af emballagen, og samtidig får industrien lov til at bruge denne type anprisning.
Jeg betragter denne tekst som en sejr for Parlamentet på et punkt, som Rådet i starten betragtede som urørligt. Hvad mærkerne angår, har vi opnået, at eksisterende mærker kan anvendes i 15 år mere uden yderligere forskrifter. Når fristen er udløbet, må de stadig gerne anvendes, såfremt de ledsages af en anprisning, der er i overensstemmelse med bestemmelserne i denne forordning. Efter min opfattelse er der for industrien tale om en tilstrækkeligt lang overgangsperiode, som under alle omstændigheder gør det muligt for den at tilpasse sig til EU-lovgivningen.
Vi har desuden beskyttet brugen af de generiske betegnelser, der traditionelt anvendes for fødevarer, f.eks. "aperitif", "digestif" og "hostebolsjer". Disse betegnelser bliver genstand for særlige undtagelser og vil med lethed kunne bruges. Jeg vil ligeledes minde parlamentsmedlemmerne om, at alle negative mærkningssystemer, nemlig de såkaldte trafiklys eller røde mærker, der allerede er i brug i visse lande, ikke kommer til at høre ind under forordningens anvendelsesområde og således vil blive fastlagt på nationalt plan.
Parlamentet vandt nogle vigtige sejre i forhandlingerne, hvad beskyttelsen af de små og mellemstore virksomheder angår. Det, som vi i starten fik at vide var umuligt af tekniske årsager, fik vi i stedet lov til. I to betragtninger understreges betydningen af, at de små og mellemstore virksomheder får lettere adgang til mærkning, eftersom de udgør en vigtig merværdi for den europæiske levnedsmiddelindustri. I henhold til den nye artikel 15 skal Kommissionen gøre en indsats for at stille instrumenter og retningslinjer for små og mellemstore virksomheder til rådighed for navnlig at lette gennemførelsen af denne forordning.
Herudover har vi med databeskyttelsesperiodens nedsættelse til fem år i stedet for de syv år, der var taget højde for i starten, forkortet fristen for adgangen til at bruge anprisninger for de små og mellemstore virksomheder, der ikke har de nødvendige finansielle midler til at forske i deres egne etiketter. De små og mellemstore virksomheder kan først - takket være Parlamentets ændringsforslag - bruge alle de allerede tilladte etiketter, som står på den liste, der er taget højde for i artikel 13. Brugen er gratis og ikke forbundet med nogen formaliteter. Også de, der ikke råder over de nødvendige økonomiske midler til at finansiere forskningen i en anprisning, kan således nemt bruge disse, og det kan de gøre uden yderligere omkostninger.
Med hensyn til beskyttelsen af børn - som man lagde stor vægt på her i Parlamentet - opnåede vi, at alle etiketter, der vedrører udvikling og forbedring af børns sundhed, skal vurderes ved hjælp af den fuldstændige tilladelsesprocedure for at sikre en nøje kontrol - også fra medlemsstaternes side - af etikettens videnskabelige gyldighed og dens forståelighed for forbrugerne. Angivelser fra sammenslutninger af læger, diætetikere og ernæringseksperter vil være tilladt, men ikke angivelser fra enkelte læger.
Hvad alkohol angår, var ernæringsanprisninger allerede tilladt i den fælles holdning. Drikke med over 1,2 % alkohol måtte være påført etiketter, hvor der står "nedsat alkoholdindhold" eller "færre kalorier". Rådet har desuden givet os mulighed for at anvende betegnelsen "med lavt alkoholindhold". Vi har ligeledes opnået vigtige indrømmelser med hensyn til vigtigheden af at bevare de forskellige kulinariske traditioner samt muligheden for lempelser til dem, der sælger fødevarer i løs vægt.
Til sidst vil jeg opfordre alle til at støtte de ændringsforslag, der er en del af det kompromis, som alle grupperne har underskrevet, og til kun at støtte disse ændringsforslag, så vi får en positiv afslutning på lovgivningsforløbet for denne betænkning, der er så omstridt, at dens behandling i Parlamentet har varet tre år. Jeg vil gerne rette en varm tak til alle, også til dem, der samarbejdede med os i grupperne, og til de teknikere, der hjalp os. 
Markos Kyprianou,
   Hr. formand, først vil jeg gerne takke de to ordførere, fru Poli Bortone og fru Scheele, for deres fremragende arbejde og samarbejde med mine tjenestegrene ved udarbejdelsen af dette kompromis. Jeg vil også gerne takke skyggeordførerne for deres bidrag.
Det er korrekt, at det ikke var nogen let opgave. De husker sikkert de store forskelle mellem de tre institutioners holdning til denne sag. Men jeg mener - og det sagde ordførerne helt korrekt - at det er lykkedes os at nå frem til et godt kompromis. Det er et faktum. Men som med alle kompromiser, lader det en smule tilbage at ønske for alle parter, så alle parter ville gerne være gået lidt længere i den ene eller anden retning. Alligevel er det i disse kompromiser om begge dokumenter lykkedes at skabe balance mellem interesserne hos alle de involverede: forbrugere, industrien og de erhvervsdrivende. Men det er en delikat og følsom balanceakt, og jeg mener, at de to dokumenter bør vedtages som aftalt i kompromiset, for alt andet vil forrykke denne balance og helt klart ødelægge kompromiset.
I disse to forordninger hedder det, at hvis erhvervsdrivende bevidst bruger anprisninger eller andre markedsføringsværktøjer til at sælge deres produkter, skal disse være sandfærdige og præcise, og anprisningerne skal være videnskabeligt funderet. Dette betyder, at det er forbrugerens valg - det er i sidste ende forbrugeren, der bestemmer - men forbrugeren skal præsenteres for korrekte, sandfærdige og videnskabeligt baserede oplysninger for at kunne træffe sit valg på et velinformeret grundlag. Jeg er enig med ordføreren i, at dette er et meget vigtigt skridt i den langsigtede kamp for de europæiske borgeres sundhed og ernæring, der netop er gået i gang.
Forordningen om sundhedsanprisninger vil forhindre, at forbrugerne vildledes gennem udokumenterede og misvisende påstande. Samtidig vil den skabe harmoniserede regler, der vil gøre det muligt for produkter at cirkulere frit på det indre marked. Den vil også skabe tydelige juridiske rammer, ensartede bestemmelser for de erhvervsdrivende med henblik på at sikre retfærdig konkurrence, og den vil tilskynde til investeringer i nyskabende metoder på fødevareområdet. Ud over listen over tilladte ernæringsanprisninger eller listen over påstande om den fysiologiske funktion vil den f.eks. nu, via en godkendelsesprocedure, tillade påstande vedrørende lavere sygdomsrisiko, hvilket hidtil ikke har været tilladt.
Så disse harmoniserede regler vil være af stor interesse for den europæiske fødevareindustri, men gennem den proces, vi har indsat i lovgivningen, sikrer vi også forbrugerbeskyttelsen. Hvad angår sundhedsanprisninger baseret på nyligt fremkomne oplysninger giver kompromiset nu mulighed for en enklere og hurtigere procedure med henblik på at fremme innovation på fødevareområdet. Jeg er sikker på, at Parlamentet anerkender både Kommissionens og Rådets indsats på dette område.
Med hensyn til ernæringsprofilerne, som allerede er blevet beskrevet, er der tale om produkter, som på grundlag af disse anprisninger beskrives som værende bedre for forbrugerne, hvorved der tilskyndes til et større forbrug. Derfor har vi brug for de rette kriterier i denne henseende. Ernæringsprofilen er et godt kriterium, der kan benyttes, og gennem det foreslåede kompromis indføres der fleksibilitet for at lette anvendelsen af disse påstande.
I forbindelse med dette kompromis vil jeg gerne fremsætte følgende erklæring:
"Ved udarbejdelsen af de i artikel 4, stk. 1, omtalte ernæringsprofiler, gennem proceduren med forskriftsudvalg forpligter Kommissionen sig til at lade de foreslåede kommissionsforanstaltninger, der fremsendes til Det Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed, ledsage af en forklarende note med en præcisering af de kriterier, der vil blive anvendt til udarbejdelsen af ernæringsprofilerne."
Som sagt betragter jeg dette som et udmærket kompromis, der dækker alle de vigtigste interessenters interesser.
Med hensyn til forordningen om tilsætning af vitaminer og mineraler er vi også nået frem til et god kompromis. I forbindelse med dette kompromis vil jeg gerne fremsætte følgende erklæring:
"I henhold til Kommissionens erklæring vedrørende vedtagelsen af den fælles holdning har den til hensigt hurtigst mulig og under alle omstændigheder senest to år efter vedtagelsen af forordningen af fremsætte et forslag om revision af direktiv 90/496/EØF om næringsdeklaration af levnedsmidler. I den forbindelse har Kommissionen til hensigt at overveje en revision af bestemmelsen om betydningen af formuleringen "betydelig mængde", som nævnes i bilaget til omtalte direktiv."
Det er mit håb, at Parlamentet vil støtte denne kompromispakke, der regulerer visse aspekter af sammensætningen af fødevarerne og garanterer, at produktet er sikkert. Det indfører også hensigtsmæssige og specifikke bestemmelser for mærkning, præsentation og annoncering og danner samtidig grundlag for en gennemgang og om nødvendigt regulering af tilsætningen af visse andre stoffer, som ordføreren allerede har været inde på.
Dette vil sikre et meget højt niveau med hensyn til beskyttelse af folkesundheden og forbrugerbeskyttelse, og samtidig give industrien mulighed for at operere i et stabilt, præcist og tydeligt lovgivningsmæssigt miljø, der vil give mulighed for innovation, og som tager højde for behovet for at bevare konkurrenceevnen på fællesskabsplan og på internationalt plan.
Her til sidst vil jeg gerne igen takke de to ordførere og alle andre, der har bidraget til at nå dette kompromis. Jeg ser frem til en interessant debat. 
Renate Sommer,
   Hr. formand, mine damer og herrer, selv om vi i vores kamp mod denne lov, som har stået på i tre år, har opnået nogle gode taktiske sejre, så er kendsgerningen den, at vi i morgen står over for valget mellem pest eller kolera. Vi må stemme for trilogens uformelle kompromispakke, og jeg bliver nødt til at sige til kommissæren, at vi langtfra er tilfredse med den. Hvis vi ikke stemmer for, står vi tilbage med Rådets fælles holdning, som er lige så oprørende som Kommissionens oprindelige forslag. Sådan ser kendsgerningerne ud.
Desuden er tendensen i denne lov - også med kompromiset - at borgerne berøves deres frihed til at vælge ved at opdele fødevarer i gode og dårlige på grundlag af sagnomspundne ernæringsprofiler. Den dag i dag - efter tre års debat - har Kommissionen ikke været i stand til at fremlægge så meget som bare et groft omrids af, hvordan disse profiler kunne se ud. Vi vil derfor være tvunget til at stemme for noget i morgen, som de facto ikke findes. Kan det beskrives som en pålidelig måde at lave politik på, når man bliver tvunget til det?
Videnskaben siger - og her er jeg ikke enig med fru Poli Bortone - at hele tilgangen er meningsløs, for det er ikke reklamer for fødevarer, der er skyld i, at folk bliver tykkere og tykkere. Det er et meget komplekst problem, som har med samfundet som helhed at gøre. Det kan man ikke løse gennem reklamecensur. Det er helt forkert og efter min mening tåbeligt at indtage den holdning, at enkelte fødevarer skal vurderes. Spiser De måske tørre cornflakes dagen lang? Jeg gør ikke.
Det er ikke mindst takket være vores modstand - og det er jeg faktisk stolt af - at vores sag ikke er helt tabt. Fru Poli Bortone har opremset alt det, vi har opnået. Vi har navnlig reddet de friske varer. Det ville ikke engang have været tilladt at beskrive frugt som sundt uden at fremlægge en videnskabelig test for hver enkelt frugtsort på salgstidspunktet, hvilket viser, hvor latterlig hele tilgangen er. Vi har også reddet hostebolsjet. Pinligt, at det skulle være nødvendigt. Vi har også indbygget beskyttelsesklausuler for SMV'er. Pinligt, at vi bliver nødt til at gøre det, at der findes love, der nødvendiggør det, for det afslører, at de fromme taler blot var en løgn. Kommissær Verheugen har netop afleveret endnu en. SMV'erne vil lide under denne lov, og den vil koste arbejdspladser. Love vil blive gjort ugyldige. Den vil ikke give forbrugerne yderligere fordele, fordi den ikke vil begrænse fedme, og fordi vi allerede har love, som beskytter forbrugerne mod vildledende reklame.
Rådet og Kommissionen kender til det hele, men de står i vejen for Parlamentet som en betonvæg, skulder ved skulder på en måde, som jeg aldrig har set før. Jeg har indtryk af, at Rådet er i lommerne på Kommissionens tjenestemænd -tjenestemænd, som altid selv ønsker at lave mere politik, tjenestemænd uden legitimitet fra nogen eller noget, men som borgerne betaler godt. De bliver ikke kontrolleret af borgerne, men bliver godt betalt af dem. Og det er borgerne, der skal betale regningen i sidste ende, og prisen vil være tabte arbejdspladser. Denne lov er præcis det modsatte af det, der altid er blevet talt om i Kommissionens fine taler om mindre bureaukrati, bedre lovgivning, Lissabon-strategien osv. Denne lov vil sandsynligvis gøre borgerne endnu mere EU-skeptiske, end de allerede er.
Det mener jeg ikke, at vi må tillade, og vi har ikke noget andet valg end at stemme for i morgen, for ellers ender vi med at få noget helt forfærdeligt. Det nævnte jeg i starten, men jeg er overbevist om, at man stadigvæk kan gøre noget i forhold til dette bureaukratiske vanvid. Jeg vil opfordre den tyske regering til at undersøge, om den kan anlægge sag vedrørende denne forordning. 
Dorette Corbey,
   Hr. formand, ærede kolleger, allerførst takker jeg fru Poli Bortone. Jeg synes, at vi har opnået et udmærket kompromis med hende, med hinanden og med Rådet. Jeg takker ligeledes fru Sommer og de andre grupper, som har medvirket hertil.
Mange forbrugere er bekymrede over deres sundhed, kolesterol og blodtryk, eller de kæmper med overvægt. Det benytter levnedsmiddelindustrien sig af. Der er en kraftig vækst i alle mulige slags anprisninger. I morges spiste jeg et stykke brød, der er godt for min tarmflora, smurt med smør, der nedsætter mit kolesterolindhold, og dertil et æg, som indeholder meget omega-3. Udmærket ... det tror jeg i hvert fald, men jeg ved det ikke.
Forbrugerne ved ikke, om de anprisninger, som fabrikanter foretager, er rigtige. Derfor er det meget vigtigt, at dette lovforslag foreskriver, at de sundhedsanprisninger, som levnedsmiddelproducenter foretager, skal underbygges videnskabeligt. Vi må undgå, at forbrugerne vildledes. Forbrugerne er ofte rede til at betale mere for et produkt, som hævdes at være godt for sundheden. Men så skal forbrugerne også kunne stole på, at det virkelig forholder sig sådan.
Vildledende reklame er allerede forbudt, men bevisbyrden har hidtil ligget hos myndighederne. I praksis fungerer det naturligvis ikke. Myndigheder kan ikke hele tiden kontrollere anprisninger eller emballage og bevise, at de ikke er korrekte. Dette forslag er nyttigt for forbrugerne, for i alle 25 lande skal fabrikanter fremover give ærlig information.
Under førstebehandlingen gav Parlamentet efter for presset fra virksomheder, som var bange for at blive afsløret, virksomheder, som bevidst vildleder forbrugerne ved at give en forkert fremstilling af sagerne, og de kan ikke regne med nogen som helst sympati fra min side. Man kan ikke tjene penge på bekostning af mennesker, som er bekymrede over deres vægt eller deres sundhed. Det indre marked må ikke medføre, at det er tilladt at vildlede forbrugerne. Heldigvis erkender kompromiset dette i store træk.
Vildledning findes i flere former. Ifølge artikel 4 må sundhedsanprisninger kun foretages af produkter, som overholder en bestemt profil. Disse ernæringsprofiler findes faktisk, fru Sommer. De findes i USA. Alle store virksomheder arbejder med dem, og de fungerer udmærket. Det er også berettiget, at ernæringsanprisninger kun må foretages af produkter, som i princippet er sunde. En fed hamburger bliver jo ikke sund, fordi der tilsættes nogle vitaminer. Den meget søde slikkepind bliver heller ikke sund, selv om den indeholder A-vitamin.
Kompromiset afviser sundhedsanprisninger af alkohol. Ernæringsanprisninger af alkohol er kun tilladt, hvis det drejer sig om et reduceret alkoholindhold eller færre kalorier. Når man tager alle problemer med alkoholisme, leverskader og hjerneskader i betragtning, kan man vanskeligt tillade sundhedsanprisninger af alkohol. Heldigvis var alle parter rede til i sidste instans at støtte dette forslag.
Under førstebehandlingen blev det nævnt, at forslaget er unødigt bureaukratisk. Denne opfattelse delte vores gruppe også, men vi ville dog have tilstrækkelige garantier for passende procedurer. Disse har vi nu opnået. For anprisninger, der er beregnet til børn, og for anprisninger, som vedrører formindsket sygdomsrisiko, gælder en besværlig godkendelsesprocedure. Vores gruppe støtter forbrugerne og velmenende virksomheder. Denne lovgivning sikrer ærlig information af forbrugerne. Jeg håber og forventer, at denne lovgivning bidrager til bedre ernæring og bedre sundhed. Tak for Deres opmærksomhed. 
Mojca Drčar Murko,
   Hr. formand, formålet med den foreslåede forordning om ernærings- og sundhedsanprisninger er at harmonisere den europæiske lovgivning på dette område. Det bør omfatte to elementer: for det første indførelsen af den generelle regel, at ernærings- og sundhedsanprisninger i forbrugernes interesse skal være tydelige, sandfærdige og meningsfulde; for det andet beskyttelsen af ærlige producenter mod ubillig konkurrence.
Efter en meget kontroversiel debat har vi nu en kompromispakke til andenbehandlingen. Opfylder den de oprindelige mål? Det mener vi, den gør. Vi er måske ikke helt tilfredse med resultatet, men vi er nødt til at tage hensyn til forskellige interesser såsom de små og mellemstore virksomheders frygt, risikoen for procedurer, der er for langvarige og for bureaukratiske, producenternes interesser og genetiske deskriptorer - når blot hovedmålsætningen om at forbedre folkesundheden fastholdes.
Nogle af de restriktioner, som Kommissionen foreslog, var uklare og gav mulighed for forskellige tolkninger. For at undgå juridisk uklarhed vedtog Europa-Parlamentet en lang række ændringsforslag, hvor man indføjede bestemmelser beregnet på at gøre det lettere at anvende forordningen. Nogle af disse er kommet med i kompromispakken, som ALDE-Gruppen støtter sammen med andre politiske grupper.
Vedrørende et af de to mest kontroversielle spørgsmål - ernæringsprofiler og navnlig undtagelsen i artikel 4, stk. 2) - mener vi, at vi er nået frem til et brugbart kompromis. Derfor støtter vi ordlyden i ændringsforslag 17.
Det samme gælder forslaget vedrørende varemærker og andre handelsbetegnelser og artikel 4, stk. 3), om ernæringsanprisninger vedrørende alkohol i sammenhæng med bestemmelsen om, at sundhedsanprisninger til støtte for budskaber fra nationale myndigheder eller Fællesskabet om farerne ved alkoholmisbrug ikke falder inden for rammerne af forordningen.
Dette er et godt resultat. Jeg vil navnlig gerne takke fru Poli Bortone for hendes vellykkede arbejde. 
Jill Evans,
   Hr. formand, jeg vil gerne takke de to ordførere, fru Scheele og fru Poli Bortone, for alt det arbejde, de har lagt i disse to meget vigtige betænkninger. Som for øvrige talere drejer mine bemærkninger sig om ernærings- og sundhedsanprisninger.
Dette er et spørgsmål, hvor Parlamentet heldigvis har skiftet fuldkommen mening. Ved denne tid sidste år vedtog Parlamentet at følge industriens linje og fjernede dele, der var af absolut central betydning for lovgivningens effektivitet. Formålet med hele forslaget blev næsten fuldkommen undergravet, men nu ved andenbehandlingen er det lykkedes os at nå en kompromisaftale, som ordføreren var inde på, hvor vi genindsætter de vigtige punkter og kommer langt tættere på vores oprindelige mål: at forbyde usande og misvisende sundheds- og ernæringsanprisninger på fødevarer, der narrer forbrugerne til at tro, at de pågældende fødevarer er sunde for dem, når det ikke er tilfældet.
Verts/ALE-Gruppen har støttet systemet for godkendelse af anprisninger gennem en effektiv og omkostningseffektiv procedure. Vi har støttet tydelig mærkning, inddragelse af forbrugerne, forbud mod sundheds- og ernæringsanprisninger på alkoholiske drikke, som andre har været inde på, og mange af de andre punkter, som vi skal stemme om i morgen. Denne nye lovgivning vil gøre en stor forskel for folks hverdag, fordi fødevarer er et meget politisk emne. Hvad kan være mere politisk, end at folk får mulighed for selv at vælge, hvad de spiser?
Folk har ret til at kunne stole på, at mærkningen på fødevarer er korrekt. Det er ikke kun et spørgsmål om ærlighed fra levnedsmiddelvirksomhedernes side; det er også et spørgsmål om sundhed. I dag er folk meget mere opmærksomme på behovet for en sund og afbalanceret kost, og de er langt mere omhyggelige med den mad, de køber. Fødevareproducenterne bruger tusinde gange mere på markedsføring, end regeringerne bruger på at bekæmpe overvægt. Det er på tide, at vi retter op på den balance, og stramningen af disse regler vil yde sit bidrag til dette. 
Kartika Tamara Liotard,
   Hr. formand, efter det skandaløse resultat af førstebehandlingen af sundhedsanprisninger får Parlamentet nu en ny chance. Levnedsmiddel- og især alkoholindustriens hårdnakkede lobby har tilsyneladende været mindre effektiv denne gang. Eller skammer medlemmerne sig simpelthen over, at Rådet for en gangs skyld var mere progressivt end Parlamentet? Det kompromisforslag, som nu foreligger, indeholder en række gode punkter. Et klart eksempel er forbuddet mod sundhedsanprisninger af alkohol. Ernæringsprofilerne er tilbage, og forhåbentlig vil de i hvert fald forhindre de mest skandaløse sundhedsanprisninger.
Desværre bliver beskyttelsen af forbrugerne mod falske anprisninger langtfra fuldstændig. Der er stadig mange smuthuller i loven, som muliggør uberettigede ernæringsanprisninger. Desuden sætter jeg selv store spørgsmålstegn ved den meget indflydelsesrige stilling, som EFSA kommer til at indtage. EFSA's uafhængighed diskuteres jævnligt. Jeg synes, at EFSA på andre områder, f.eks. når det gælder gmo'er og aspartam, alt for hurtigt er tilbøjelig til ukritisk at overtage industriens holdning.
Men hvor mangelfuldt dette forslag end er, er det i hvert fald betydeligt bedre end det triste resultat af førstebehandlingen. Uden et kompromis risikerer vi desuden, at denne sag trækker i langdrag i årevis. At lade forbrugerne svæve i uvished så længe er uacceptabelt. Min gruppe vil derfor støtte kompromisforslaget. 
Johannes Blokland,
   Hr. formand, jeg vil gerne takke fru Scheele og fru Poli Bortone for deres bidrag til indgåelsen af de to aftaler.
Hvad angår betænkningen om tilsætningsstoffer, beklager jeg, at der på grund af aftalen om disse her på plenarmødet ikke længere kan finde en rigtig forhandling sted om fordelen ved og nødvendigheden af visse tilsætningsstoffer. For en række stoffers vedkommende er fordelen klart bevist, men når det f.eks. gælder tilsætning af fluorid, har jeg stadig mine tvivl. Det er også en af grundene til, at en del af min gruppe ikke vil støtte denne aftale.
Om ernærings- og sundhedsanprisninger vil jeg bemærke, at jeg vil godkende det resultat, som er opnået under forhandlingen. Gennem Parlamentets ændringer under førstebehandlingen blev mange punkter i den fælles holdning allerede forbedret. Jeg henviser til muligheden for, at virksomheder kan indgive ansøgninger i deres egen medlemsstat, og for, at fristen kan forkortes.
Jeg vil gerne spørge kommissær Kyprianou, hvornår Kommissionen tror, den er færdig med udformningen af ernæringsprofilerne, og hvilken rolle Europa-Parlamentet efter dens mening kan spille ved udformningen af dem. Afslutningsvis vil jeg meddele, at jeg fuldt ud støtter aftalen om ernæringsprofiler, og jeg håber, at den på behørig vis kan udformes nærmere i medlemsstaterne, således at forbrugerne kan beskyttes effektivt. 
Liam Aylward,
   Hr. formand, jeg vil gerne rette en varm lykønskning til min gruppefælle, fru Poli Bortone, med at være nået frem til denne fase af forhandlingerne med noget, der virker som et frugtbart resultat for forbrugerne. Det var en fantastisk vanskelig opgave.
På et tidspunkt, hvor den gennemsnitlige EU-borger bliver tungere, og op mod 27 % af de europæiske mænd, 32 % af de europæiske kvinder og et svimlende antal på en fjerdedel af Europas børn nu er overvægtige, glæder jeg mig særdeles meget over EU's initiativ til bekæmpelse af overvægt gennem et meget vigtigt første skridt: regler for ernærings- og sundhedsanprisninger på fødevarer.
Alt for længe er forbrugerne blevet påvirket af markedsføring og reklame, hvoraf store dele savnede ethvert grundlag. I øjeblikket står forbrugerne over for en lavine af markedsføringstricks for at lokke dem til at købe fødevarer. Ofte er ernærings- og sundhedsanprisninger på fødevarer ikke helt præcise eller ærlige. En varieret og afbalanceret kost er en forudsætning for en god helse, og individuelle produkter har en forholdsmæssig betydning i forbindelse med den samlede kost.
Nu er vi på vej til at vedtage et system, der vil give forbrugerne tillid til de enkelte produkter, hvor ernærings- og sundhedsanprisningerne baseres på videnskabelige beviser. Dårligt helbred som følge af overvægt koster skatteyderne millioner af euro hvert år og belaster sundhedstjenesterne i utrolig grad. Sundhedsproblemerne som følge af overvægt er velkendte: hjertesygdomme, slagtilfælde, høje kolesteroltal og diabetes topper listen. Blandt de almindeligt nævnte årsager er overspisning og mangel på motion, men problemet er langt større end som så. Vi må handle straks.
Dette er kun toppen af isbjerget for de europæiske borgere. I forbindelse med tydelige og velunderbyggede ernærings- og sundhedsanprisninger skal vi også fokusere på at tilrettelægge en generel oplysningskampagne om ernæringsspørgsmål og betydningen af, at man tillægger sig sunde spisevaner på et tidligt tidspunkt. Dagens forbruger presses til at lave maden hurtigt. Vi bliver mere og mere afhængige af allerede tilberedt mad. Jeg glæder mig også over den øgede støtte til SMV'er. Det glæder mig, at de får støtte og den rette tekniske rådgivning og værktøjer, så vi kan hjælpe dem i tide. 
Irena Belohorská (NI ).
   - Hr. formand, jeg vil takke min kollega, fru Poli Bortone, for hendes indsats i forbindelse med betænkningen om ernærings- og sundhedsanprisninger, som nu er til andenbehandling.
Dette direktiv er yderst vigtigt på et tidspunkt, hvor fedme og sygdomme, som ikke ville eksistere, hvis vi spiste sundere, er meget udbredte. Vi skal i stedet lægge vægt på forbrugerbevidsthed og derfor mærkning af fødevarer, som ikke er vildledende. Hvis en fødevare er mærket som lavkaloriefødevare, skal dette være baseret på kendsgerninger uden at vildlede forbrugeren. Såkaldte uafhængige lægers eller eksperters anbefalinger er ofte blot et reklametrick uden hold i virkeligheden. Hvis en fødevare har et højt indhold af kalk, som fremmer knoglevækst, er det uacceptabelt at kalde den sund, hvis den også indeholder store mængder fedt og sukker. Ligeledes kan fedtfattig yoghurt ikke kaldes sund, hvis den indeholder 100 g sukker. Chokoladedrys kan ikke siges at være godt for børn, blot fordi det er fuld af vitaminer og mineraler.
Forbrugerne læser indholdet på emballagen og vælger ofte ud fra det, der står på emballagen. Ernærings- og sundhedsanprisninger skal være angivet for at informere og ikke vildlede dem. Mit mål er ikke at få disse produkter fjernet fra markedet, men de bør ikke markedsføres som sunde på grundlag af tvivlsomme sundheds- og ernæringsoplysninger.
Denne forordning vil tilskynde til innovation. Producenterne bliver nødt til at fremstille mad, som virkelig er sund, og vil derfor bestræbe sig på at reducere mængderne af fedt, sukker eller salt i deres produkter. Jeg er også enig med ordføreren i ændringsforslag 28 og 31, i hvilke der lægges særlig vægt på mad til børn, hvor der skal føres den strengeste kontrol med mærkningen. 
María del Pilar Ayuso González (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg er stedfortrædende ordfører for forordningen om berigelse, og derfor vil jeg gerne begynde med at sige, at Kommissionens forslag var nogenlunde afbalanceret. Ikke desto mindre har fru Scheele gjort en stor indsats for at forene synspunkterne, og det takker jeg hende for. Jeg vil også gerne takke Rådet og Kommissionen for den indsats, de har gjort for at nå en aftale ved andenbehandlingen.
Indtagelse af berigede fødevarer i en varieret diæt kan supplere indtagelsen af næringsstoffer. Det vigtigste er, at berigelsen er baseret på videnskabelige kriterier, og at hele fødevareindustrien er underlagt de samme regler med så lidt bureaukrati som muligt.
Dette forslag har til formål at harmonisere de gældende nationale bestemmelser, og derfor er vi i min gruppe ikke enige i, at der accepteres bestemmelser, der tillader nogle strengere regler i nogle lande, selv om de er videnskabeligt begrundede af hensyn til folkesundheden.
Jeg synes, at det er rigtigt, at man har udvidet fristen for markedsføring af visse produkter, der allerede er på markedet og mærket på datoen for forordningens ikrafttræden.
Endelig har vi et meget varieret udbud af fødevarer, og vi får ikke bugt med fedmen ved hjælp af regler og mærkninger. I denne forbindelse burde vi måske snarere forbyde fjernbetjeninger til tv. Løsningen er meget mere kompleks. Fødevarerne skal være sunde, og forbrugerne skal informeres korrekt. Men det virkeligt vigtige er, at den enkelte vælger sin diæt i henhold til det liv, han fører. Derfor er uddannelse meget mere effektivt end alle de regler, vi indfører i et forsøg på at få bugt med fedmen.
Hvad angår fru Poli Bortones betænkning, har såvel hun som de stedfortrædende ordførere, især fru Sommer, gjort en fremragende indsats. I forordningens begrundelse understreges de manglede specifikke fællesskabsbestemmelserne som en af de vigtigste grunde til fastsættelsen af denne nye forordning, og jeg er enig heri.
Men vin er f.eks. et landbrugsprodukt, der indgår i en meget komplet markedsordning, som forbyder ernærings- og sundhedsanprisninger på etiketten, som regulerer reklamerne, som regulerer de salgsfremmende foranstaltninger, som kort sagt regulerer det hele. Der er derfor ingen grund til at regulere noget, der allerede er reguleret, og det vil kun medvirke til at forvirre forbrugerne og gøre reguleringen endnu mere vanskelig, for slet ikke at tale om, hvordan det vil komplicere tingene for producenterne. Vin bør ikke være omfattet af denne regulering, og jeg kan ikke forstå, hvorfor producentlande som Spanien, Frankrig eller Italien ikke har forsvaret disse argumenter i Rådet.
Jeg beklager også, at vi har forpasset lejligheden til at se nærmere på bilagene igen. Som konklusion vil jeg gerne sige, at jeg er helt enig med det, som fru Sommer har sagt. 
Åsa Westlund (PSE ).
   - Jeg vil også gerne takke ordførerne, fru Scheele og fru Poli Bortone, skyggeordførerne, Kommissionen og Rådet for deres arbejde med at sikre, at vi i morgen kan vedtage en holdning, som vil gøre det meget lettere for forbrugerne at træffe sundere valg, nu hvor de får adgang til mere retvisende og alsidig information.
Mange af os har sikkert købt morgenmadsprodukter, brød eller yoghurt, som vi har betragtet som vældig sunde i butikkerne. Når vi er kommet hjem, har vi opdaget, at yoghurten måske ikke indeholder fedt, men i stedet meget sukker. Det er ikke noget tilfælde, at mange af os har oplevet dette. Virksomhederne ved, at vi vil træffe sunde valg og gør derfor alt for at få maden til at fremstå som sund, selv om den ind imellem er lige det modsatte. Et normalt trick er, at producenterne fremhæver en enkelt ingrediens, der opfattes som sund, og derefter fremhæver den med store, fede bogstaver, samtidig med at de med mikroskopisk tekst angiver f.eks. sukker- og fedtindholdet.
Den aftale, som vi skal stemme om i morgen, kan gøre en ende på sådanne og mange andre typer vildledende reklamer. Påstanden om bedre sundhed skal dokumenteres videnskabeligt og må ikke anvendes til produkter, der ikke samlet set er sunde. Hvis virksomhederne fremover vil fremhæve en bestemt ingrediens, som forbrugerne betragter som sund i en fødevare, må denne fødevare i princippet ikke have et for højt indhold af sukker, fedt, salt eller alkohol.
Der er naturligvis et stort stykke arbejde tilbage med denne forordning, og vi vil nøje følge det kommende arbejde og især udarbejdelsen af ernæringsprofiler. Jeg og mange i min gruppe er meget stolte af denne aftale, men vi er også klar til at vende tilbage med yderligere krav om eventuelle stramninger. 

Frédérique Ries (ALDE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, i morgen giver Parlamentet, om alt går vel, grønt lys for disse to nye lovgivninger på levnedsmiddelområdet.
Den ene har til formål at rydde op i junglen af fødevarer og drikkevarer, der er tilsat f.eks. vitaminer, mens den anden har til formål under visse omstændigheder at tillade eller forbyde de ernærings- eller sundhedsanprisninger, der oftere og oftere ledsager disse produkter.
Det drejer sig om to forslag, der virkelig taler til borgerne og giver dem konkrete svar med hensyn til den tillid, de har til disse anprisninger, for at vejlede dem i deres købsbeslutning. BEUC minder nemlig om, at et produkt, der er rigt på kalcium, ikke kan være andet end godt for ernæringsbalancen hos 60 % af forbrugerne, hvilket ikke nødvendigvis er korrekt. Den eneste måde, hvorpå man kan undgå at tage fejl, er ved at kende hele en føde- eller drikkevares identitet, dens sukker-, salt- og fedtindhold. Derfor har vi brug for ernæringsprofilen, en rigtig ernæringsprofil, og ikke en lavprisprofil. Det er dét, vi har fået forelagt med kompromis 66, den famøse spredningsklausul, som i virkeligheden foreslår, at der gives både rødt lys og grønt lys til den samme pakke. Det er efter min mening toppen af selvmodsigelse og årsag til stor forvirring hos forbrugerne, og på det punkt - og det er exceptionelt- er jeg ikke enig i ordførerens analyse.
Jeg skal dog undlade at stemme om dette spørgsmål for ikke at blokere for teksten, som haster.
Jeg har allerede flere gange givet udtryk for min modstand mod enhver svækkelse af denne artikel 4 mod tilladelsen til visse meddelelser, som fremhæver alkohols positive egenskaber. Så derfor også nej til ændringsforslag 18 og 489.
Jeg vil naturligvis gerne takke de to ordførere, fru Poli Bortone og fru Scheel, samt Kommissionen og Rådet, som har forstået, hvor vigtige disse borgerlige lovgivninger er, og som samtidig har taget hensyn til - og det er allerede blevet nævnt - de bekymringer, SMV'erne ofte giver udtryk for, samt nødvendigheden af at gribe ind her i offentlighedens interesse og modstå visse enkeltstående interesser.
Jeg synes, fru Sommer i en del af sit indlæg kom med kritiske bemærkninger om Kommissionens og kommissærens arbejde, der var for skarpe og uberettigede. Jeg vil derfor gerne have lov til at konkludere, at vi ikke har noget at vinde ved, at denne europæiske lov skrives på den internationale slikmesse i Köln. 
Hiltrud Breyer (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, det glæder mig, at fru Poli Bortone med sin betænkning giver Parlamentet en portion fornuft, og jeg håber, at vi får grønt lys i morgen og endelig kan give forbrugerbeskyttelse fornyet vind i sejlene.
I dag handler det om behovet for større ærlighed. Vil vi tillade, at forbrugerne bliver prakket for fede, søde eller salte fødevarer på af virksomheder, som så kan slippe af sted med at prale med deres sundhedsløfter? Ingen ønsker at forbyde salg af pommes frites, cola eller slik, men vi kan ikke tillade, at disse fødevarer bliver solgt under påskud af, at de bidrager til sundhed og . Vi taler heller ikke om reklameforbud, men kun om nye markedsføringsregler. Der er behov for minimumsstandarder, som sikrer ærlighed i markedsføringen. Harmoniserede regler skaber retssikkerhed, og det profiterer virksomhederne også af.
En undersøgelse har vist, at 70 % af forbrugerne har tillid til producenternes sundhedsanprisninger, og derfor er denne forordning en nøglelovgivning, ikke kun med henblik på at skabe større gennemskuelighed, når det gælder forbrugerbeskyttelse, men også for at forbedre sundhedsbeskyttelsen. For øjeblikket lider mere end 200 millioner voksne og 14 millioner børn i EU af overvægt og fedme. Vi har oplevet en dramatisk stigning i forekomsten af ernæringsbetinget diabetes II, navnlig hos børn. Vi står over for den mulighed, at fedme og fysisk inaktivitet vil afløse rygning som dødsårsag nummer 1 i statistikkerne, og derfor betragter vi dette kompromis som et godt kompromis og en god pakke. Jeg havde ønsket mig større objektivitet og ærlighed i debatten. Alene i Tyskland kæmper vi med ernæringsrelaterede problemer, som koster os 71 milliarder euro, og det gør det klart, at det er noget, vi må forholde os til.
Jeg håber også, at den tyske forbundsregering ikke følger fru Sommers forslag og anlægger sag. Enhver regering - ikke kun den tyske - som efter at have vedtaget noget i Rådet anlægger sag ville latterliggøre sig selv og miste troværdighed. Jeg håber derfor, at dagen i morgen bliver en milepæl i vores søgen efter større forbruger- og sundhedsbeskyttelse. 
Adamos Adamou (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg vil gerne komplimentere begge ordførere.
Under førstebehandlingen af betænkningen om ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer vedtog vi her i Europa-Parlamentet utallige ændringsforslag, der havde til formål at fremme gennemførelsen af denne forordning til gavn for forbrugerne.
Et flertal var imod regulering af næringsstoffer i fødevarer og forkastede artikel 4, hvilket svækkede den pågældende forordning i væsentlig grad.
Denne forordning bør først og fremmest tage sigte på at gøre forbrugeren mere bevidst om betydningen af sund, afbalanceret og harmonisk kost. Dette er også årsagen til, at vi alle bør tilslutte os Rådets fælles holdning, og derfor vil jeg fortsat principielt støtte denne. På grund af vanskelighederne med at opnå et kompromis, og fordi de europæiske forbrugere er nødt til at have en sådan forordning, vil jeg opfordre alle til i det mindste at støtte pakken af kompromisændringsforslag. Herved kan vi sikre en korrekt informering af de europæiske forbrugere. 
Kathy Sinnott (IND/DEM ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne påpege over for kommissæren, at den irske regering har massemedicineret mit folk med dinatrium-monofluorofosfat i 40 år. Den fluor, der tilsættes det irske vand, er giftaffald. Selv om stoffet tilsættes i mængder, der virker små, akkumuleres det efterhånden i vores kroppe. Praksis med tilsætning af fluor til drikkevandet har ødelagt helbredet for den irske befolkning med lidelser som skeletal fluorose: fluor tiltrækkes af kalk, navnlig knoglerne. Den forårsager også lidelser som hyperaktiv eller underaktiv skjoldbruskkirtel; fluor blev tidligere brugt som lægemiddel til at undertrykke skjoldbruskkirtelen. Den forårsager dental fluorose, skader på tandemaljen, som er symptomatisk for fluorforgiftning i barndommen. En undersøgelse for nylig afslørede, at 40 % af unge irere har tegn på permanente og uskønne tandpletter som følge af dental fluorose. Det er blot nogle af de lidelser, som en løbende akkumulering af fluor har påført den irske befolkning.
I en undersøgelse af den irske regerings tilsætning af fluor til vandet for nogle år siden opfordrede man i 90 % af de offentlige bidrag at indstille denne massemedicinering. Fluor, som vi bruger den i Irland, er giftigt affald, der hentes fra scrubberne på en fabrik, der fremstiller kunstgødning, og indeholde ligeledes giftstoffer som kviksølv og cadmium. Det er utænkeligt, at vi her i Parlamentet vil tillade, at fluor - et giftstof - medtages på en liste over godkendte vitaminer og mineraler. Det er hverken et vitamin eller et mineral. I mad og vand er det en forbandelse.
For at undgå forvirring anses fluor i tandpasta og mundskyl som et kosmetisk middel og påvirkes ikke af mit ændringsforslag. Det vedrører kun fluor i fødevarer og vand. Jeg beder mine kolleger hjælpe det irske folk og stemme for det ændringsforslag. 
Roberta Angelilli (UEN ).
   - Hr. formand, kære kolleger, de såkaldte "funktionelle fødevarer", som er beriget med stoffer, der skal forbedre forbrugernes sundhed eller velfærd, er en af de sektorer, der er mest innovative og har den største markedsvækstmargen. Derfor er det nødvendigt at sikre kontrollen med denne type fødevarer og ikke mindst kontrollen med de angivelser, der står på etiketten, og som tiltrækker forbrugerne ved at love en slankende eller helbredsgavnlig virkning.
Kompromisteksten sikrer en gennemskuelig og fuldstændig information, når det gælder mærkningen af fødevarer, og giver forbrugeren mulighed for at foretage et bevidst kostvalg. Et sådant indgreb er endnu mere nødvendigt, hvis man tænker på reklamers påvirkning af børn. Reklamer har nemlig direkte indflydelse på, hvilke fødevarer børn foretrækker, og de ændrer børns kostvaner.
Endelig har man takket være Parlamentets indsats rettet den nødvendige opmærksomhed mod de små og mellemstore virksomheder, som bør støttes, så de kan tilpasse sig til de nyheder, der indføres med forordningen, og som derfor får nogle sikre frister for markedsføringen af deres produkter og muligheden for at bruge allerede tilladte anprisninger.
Endelig vil jeg gerne takke ordføreren, fru Poli Bortone, for det glimrende og vanskelige arbejde, hun har udført. 
Leopold Józef Rutowicz (NI ).
   - Hr. formand, jeg vil takke Parlamentet for at tage dette emne op. Forordningen om ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer og forordningen om tilsætning af vitaminer og mineraler samt visse andre stoffer til fødevarer er vigtige for forbrugerbeskyttelse. De giver forbrugeren mulighed for at træffe de rigtige beslutninger vedrørende køb af mange fødevarer. De skaber bedre betingelser for retfærdig konkurrence blandt producenter og leverandører af fødevarer til det europæiske marked. De gør det lettere at spise en bedre kost, hvilket derefter viser sig ved bedre fysisk form og helbred. Hvis disse forordninger bliver vedtaget, er det efter min mening et skridt i den rigtige retning. 
John Bowis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, den foregående forhandling her i salen drejede sig om screening af lovforslag. Jeg har en følelse af, at hvis dette var trådt i kraft, inden dette forslag om sundhedsanprisninger kom frem, ville sidstnævnte være faldet ved denne forhindring. Det faldt rent faktisk næsten over den første parlamentariske forhindring, og derfor lykønsker jeg vores ordfører og vores skyggeordførere, som har samarbejde med Kommissionens tjenestemænd om at forbedre det oprindelige forslag. Derfor føler vi os i stand til at støtte kompromiset i morgen.
Men vi lovgiver stadig i blinde, når det drejer sig om ernæringsprofiler, og det er ikke nogen god måde at lovgive på. Vi ved ikke, hvordan dette kan opnås; vi ved ikke, hvordan EFSA vil håndtere det. Vi er nødt til at stole på, at eksperterne reder trådene ud, når denne foranstaltning har forladt Parlamentet, og uanset hvad de finder frem til, vil det ikke komme tilbage til Parlamentet til godkendelse, så det er ikke god lovgivning. Alligevel mener jeg, at vi kan sige, at det, forbrugerne ønsker - og det er kun deres interesser, der tæller - er tillid til ordlyden af anprisninger såsom lavt saltindhold, højt indhold af polyumættede fedtsyrer osv. Vi ønsker at sikre, at det negative ikke skjules bag det positive, og vi ønsker at sikre, at hele billedet er troværdigt. I sidste ende skal enhver anprisning kunne holde i retten baseret på de videnskabelige resultater, der påstås at underbygge den.
Så jeg mener, at vi har gjort fremskridt på disse områder. Vi har fjernet nogle af fejlene ved sundhedsanprisninger - ikke mindst vedrørende letøl, må jeg sige, som ikke påstod, at man ville blive lettere, mere end at hostepastiller påstår, at folk vil begynde at hoste. Vi håber, at Rådet vil acceptere vores ændringsforslag, for vi ønsker at få fornuftige oplysninger i et fornuftigt format, der giver folk bedre mulighed for at vælge en sund kost og dermed forbedre deres egen og deres familiers sundhed. 
Linda McAvan (PSE ).
   - Hr. formand, jeg skal tale om fru Poli Bortones betænkning. Jeg glæder mig over denne lovgivning, fordi vi har brug for den. Bare kig Dem omkring på hylderne i supermarkederne og se, hvad man påstår på så mange produkter, herunder stadig flere typer slik og sukkervarer - nogle af disse påstande er ganske enkelt absurde.
Også her i aften har vi hørt folk her i Parlamentet påstå, at vi ikke har brug for denne lovgivning, at det er et skridt i retning af en barnepigestat. Men hvad i alverden kan der være galt med at bede producenter, der fremfører sundheds- og ernæringsanprisninger, om at fremlægge de videnskabelige beviser for disse påstande?
I en undersøgelse for nylig, der blev gennemført i min region af den nationale forbrugerorganisation Which, viste, at 99 % af befolkningen ønsker, at sundhedsanprisninger på fødevarer kontrolleres, før de pågældende fødevarer sendes på markedet. Mange bliver rent faktisk overraskede over at høre, at disse anprisninger ikke kontrolleres korrekt.
Vi har hørt en masse om artikel 4, hvor folk siger, at vi ikke har brug for den, at ernæringsprofiler ikke er gennemførlige. Naturligvis kan ernæringsprofilerne gennemføres: Eksperter har gennemført dem, og det sker i USA. Vi er nødt til at bevæge os væk fra tanken om at forbyde både dette og hint. Der er ikke noget, der bliver forbudt, men man vil ikke kun fremsætte en anprisning om en fødevare, hvis den helt klart ikke udgør en sund valgmulighed for befolkningen. Som min kollega fru Westlund sagde, er folk dødtrætte af at købe produkter med såkaldt lavt fedtindhold for blot at opdage ved at læse meget nøje efter, at de har et højt indhold af sukker eller andre ingredienser.
Denne lovgivning vil betyde, at alle anprisninger skal være baseret på solide beviser. Ansvarlige detailhandlende og producenter, som jeg har mødt, har hilst den velkommen. Vi glemmer tilsyneladende, at uden europæiske standarder får vi en underskov af nationale standarder, og det er dårligt nyt for erhvervslivet. Dette er godt for erhvervslivet, det er godt for forbrugerne, og vi bør hilse det velkommen. 
Holger Krahmer (ALDE ).
   - Hr. formand, selv om Rådet ignorerede Parlamentets umisforståelige votum vedrørende sundhedsanprisningerne under førstebehandlingen, har vi nu opnået et kompromis, som jeg - om end tænderskærende - vil stemme for, da vi, som fru Sommer så rigtigt sagde, praktisk talt står over for valget mellem et stort og et mindre onde.
Hvad to omstridte punkter angår, mener jeg, at varemærker er underlagt en anden lovgivning, er omfattet af andre regler og ikke har noget at gøre her. Med hensyn til ernæringsprofilerne så er det med kompromiset ganske vist blevet forhindret, at profilerne får en prohibitiv effekt, men vi er langt fra en egentlig sletning, som vi foretog under førstebehandlingen. Jeg mener stadigvæk, at ernæringsprofilerne er forfejlede.
Fedme og overvægt er problemer, der skal tages alvorligt. De følelsesladede debatter herom vil blive ført igen - senest med grønbogen om fremme af sund ernæring. Jeg vil her gerne kort foregribe, at reklamer ikke gør folk tykke. Årsagerne til fedme er mange og særdeles komplekse, og løsningen er ikke at udstede flere forbud. Vi bør søge en løsning sammen med fødevareindustrien, ikke ved at være imod den. 
Thomas Wise (IND/DEM ).
   - Hr. formand, dette er blot endnu en retsakt, hvormed man søger at styrke EU's autoritet over for medlemsstaterne. Vi har allerede direktiv 2002/46/EF, hvori man kræver sikre maksimumsniveauer for tilsætningsstoffer i fødevarer. Men disse grænser er imidlertid endnu ikke blevet offentliggjort. Et bedre eksempel på EU's inkompetence er svært at finde.
På trods af dette fortsætter EU-mastodonten med sin anmassende lovgivning, som kun tjener til at ødelægge små virksomheder og fjerne forbrugernes valgfrihed.
Det Forenede Kongerige har fået nok af denne fejlinformerede indblanding. I øjeblikket er et lovforslag fremsat af et menigt medlem på vej igennem Westminster, og heri opfordrer man til, at Det Forenede Kongerige fritages for det direktiv, jeg omtalte, om tilsætningsstoffer til fødevarer. Jeg håber, at det bliver vedtaget og dermed skaber en præcedens, der kan være begyndelsen til enden for disse skadelige og unødvendige forordninger i Det Forenede Kongerige. Det ville være et betydningsfuldt skridt i retning af Det Forenede Kongeriges udtræden af EU. 
Horst Schnellhardt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, denne forordning tager behovet for at bekæmpe fedme og fremme en sund ernæring som sit udgangspunkt, og det kan man jo kun erklære sig enig i, men det, vi er blevet præsenteret for her, er kendetegnet ved at være intet andet end øget bureaukrati, som næppe opfylder målet og blot hævder, at der findes dårlige fødevareproducenter, forbrugere, som ikke kan tage ansvar for sig selv, og at der findes gode og dårlige fødevarer, og de dårlige indeholder salt, fedt og sukker. Det skal ernæringsprofiler nu rette op på.
Hr. kommissær, hvis De virkelig havde taget det til efterretning, som Parlamentet foreslog under førstebehandlingen, så kunne De have nået alle disse høje mål, som jeg støtter, og det ville have været muligt uden bureaukrati og tyngende byrder, for disse ernæringsprofiler går over min forstand, og jeg kan ikke glemme, at hr. Podger fra Fødevaresikkerhedsautoriteten klart tilkendegav, at han ikke vidste, hvordan han skulle lave dem. Derfor er dette forslag ensbetydende med, at vi lovgiver i mørke, langt fra virkeligheden, fra det, der sker i samfundet, og fra borgerne, som det vil være meget, meget vanskeligt at forklare dette bureaukratiske værk.
Man kan naturligvis sige, at alle anprisninger skal være videnskabeligt funderede fra nu af, for det ønsker alle jo, men det vil ikke lykkes med denne lovgivning, og derfor er det egentlig ikke nogen særlig god idé, at vi vedtager den i sin nuværende form, og det var ikke så klogt af Kommissionen og Rådet at fremlægge nøjagtigt det samme forslag under andenbehandlingen, for det var Parlamentets første tilgang efter førstebehandlingen, der var grundlaget for den videre diskussion, der ville føre til målet. Vi er nu i færd med at undertrykke konkurrencen og markedsøkonomien, og jeg tror ikke, at det vil være godt for vores samfund. 
Marios Matsakis (ALDE ).
   - Hr. formand, forordningen om tilsætningen af vitaminer og mineraler og visse andre stoffer til fødevarer er en særdeles vigtig retsakt og har meget stor betydning for forbrugernes sikkerhed og velvære i EU. Fru Scheele bør lykønskes med den fremragende måde, hvorpå hun har håndteret dette emne. Der skal også lyde lykønskninger til kommissæren, hr. Kyprianou, for den åbne, ansvarlige og forsigtige måde, han har behandlet emnet på.
Baggrunden for mit korte bidrag er, at jeg ønsker at tilføje min støtte til behovet for biotilgængelighed og fastsættelse af sikre maksimumsmængder for vitaminer og mineraler samt behovet for et præcist, men samtidig fuldt forståeligt system for mærkning og forbrugeroplysning. Navnlig vedrørende sidstnævnte er det absolut nødvendigt, at de europæiske forbrugere får adgang til og mulighed for at læse og forstå videnskabeligt beviste og ærlige oplysninger. Det kan trods alt være vigtigt, når de ønsker at beskytte sig selv og deres familier mod at indtage for store og muligvis skadelige mængder af vitaminer og mineraler. 
Péter Olajos (PPE-DE ).
   - Hr. formand, EU-borgerne bestræber sig i stigende grad på at spise sund mad, fordi de kan se, hvor vigtigt det er. Hensigten alene er imidlertid ikke i sig selv tilstrækkelig, hvis den ikke følges op af passende information.
I dag er forbrugerne fortabt, når de skal vælge mellem det store udvalg af varer, og de har ikke anden mulighed end at stole på producenternes erklæringer, som sommetider er ubegrundede og ofte partiske. Vi skal som lovgivere sikre, at borgernes bestræbelser ikke er forgæves. Vi skal sørge for, at oplysningerne på produkterne rent faktisk hjælper forbrugerne med at vælge sund mad. Samtidig har vi også ansvar for at sikre, at bestemmelser ikke skaber en umulig situation for fødevareproducenter og -distributører.
Forbrugerbeskyttelse er et område, der bidrager til at bringe EU tættere på befolkningen. Når den fortolkes og anvendes korrekt, hjælper den også producenterne, fordi den reducerer uretfærdig markedskonkurrence, den holder produkter af dårlig kvalitet væk og øger i sidste ende forbrugerens tillid. Det indebærer imidlertid også en risiko for, at vi ved forkert anvendelse og overregulering - som man siger, ved at regulere bananens krumning - kan få det hele til at virke latterligt i EU-borgernes øjne.
Derfor skal vi finde den gyldne middelvej, hvor vi kan spise kagen og få tilstrækkelig information om, hvad den indeholder. EU kan kun udvikle sig, hvis det ikke skaber konflikt, men samarbejde på det sociale og økonomiske område. Derfor mener jeg, at vi skal hilse pakken med forslag velkommen og støtte den med dens kompromiser, som er udarbejdet ved hjælp af langvarigt og hårdt arbejde, selv om det ikke er den ideelle løsning, som fru Sommer og andre allerede har nævnt.
Ud over ovennævnte vil jeg som et parlamentsmedlem, der repræsenterer et land med store traditioner for at fremstille og indtage vin, også gøre opmærksom på situationen for vin.
Det er videnskabeligt bevist, at moderat indtagelse af vin er godt for helbredet. Jeg tror ikke, at vi i vores forsøg på at bekæmpe alkoholisme i stedet for at prøve at fjerne de tilgrundliggende årsager bør anvende denne eller enhver anden lov til at erklære krig mod vin eller øl, som er vigtige for europæisk kultur og kost. Derfor støtter jeg, at de fritages. 
Ivo Strejček (PPE-DE ).
   - Hr. kommissær, lad mig indlede med et lille citat fra et brev, jeg modtog for nylig fra en virksomhed med mere end 100 ansatte: "Det er med stor bekymring, at vi følger diskussionen om anprisningsforordningen". Den forordning, der ligger foran os i dag, vil gøre det mere kompliceret at drive virksomhed og øge udgifterne for forbrugerne. Virksomhederne vil hæve priserne, og de højere priser vil skade forbrugerne, de forbrugere, hvis behov og interesser vi nævner hver eneste gang, der er muligt.
Jeg mener, at det er sund fornuft at lade virksomhederne selv lede efter deres konkurrencefordele og lade forbrugerne træffe et valg. Jeg vil gerne understrege, at vi ikke tager hensyn til den enkeltes valg og individuelle ansvar. Folk er fede, og folk er inaktive. Nogle mennesker bliver fede, og andre bliver slankere. Hvor ville det være let at skyde skylden for, at man er fed, over på virksomheder, producenter, detailbutikker og regeringen.
Jeg er kraftig modstander af forslaget ved andenbehandling, som ligger foran os. Det skader virksomhederne, det øger prisen for forbrugerne, og det er ikke udtryk for sund fornuft. Vores liv ligger i vores egne hænder, og man opnår ingen rettigheder uden at opfylde forpligtelser og påtage sig sit individuelle ansvar først. 
Avril Doyle (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i forbindelse med ønsket om og den bredere debat om bekæmpelse af overvægt og andre kroniske sygdomme vil forordningen om ernærings- og sundhedsanprisninger baseret på ernæringsprofiler være fuldstændig uden effekt. Den vil rent faktisk være skadelig med hensyn til uddannelse i sundhedsspørgsmål, eftersom ernæringsprofilerne udelukkende er baseret på sammensætningen af en fødevare eller en fødevarekategori og ikke tager hensyn til forbruget af den pågældende fødevare eller fødevarekategori eller forbrugernes individuelle vaner.
Virkningen, når en fødevare indeholder et stof som sukker eller salt på et lavt eller mellemhøjt niveau, men som indtages i store mængder, er langt mere skadelig, end når en fødevare indeholder store mængder af det stof, men kun indtages lejlighedsvis. Det er interessant, at videnskaben nu har fastslået, at overvægtige børn og unge rent faktisk ikke indtager mere junk food end børn med en sund kropsvægt, men at deres livsstil er kendetegnet ved en alvorlig mangel på fysisk aktivitet. Det kan vise sig umuligt at udarbejde objektive og videnskabeligt baserede ernæringsprofiler, og Den Europæiske Fødevaremyndighed vil virkelig komme på arbejde. På den baggrund vil alle politikker, der baseres på disse profiler, formentlig være inkonsekvente og føre til tilfældige beslutninger.
Det er et centralt aspekt af Lissabon-dagsorden, at lovgivning skal være enkel, tydelig og til at håndhæve. I stedet for at acceptere kompromiser, fordi det er politisk hensigtsmæssigt, bør vi sende denne mandagsmodel af et direktiv tilbage og få det omarbejdet i henhold til initiativet om bedre lovgivning. Vi bør sikre, at det er i overensstemmelse med bedste praksis på dette område med så lidt bureaukrati som muligt, dvs. SMV- og forbrugervenligt, og vigtigst af alt, at det også indeholder det, der står på dåsen, dvs. at det bliver et værktøj, der kan bidrage til bekæmpelse af overvægt og andre kronisk sygdomme.
Med hensyn til forordningen om tilsætning af vitaminer og mineraler og de såkaldte "visse andre stoffer" til fødevarer er det min faste holdning, at massemedicinering af befolkningen som helhed gennem tilsætning af stoffer til offentligt leverede fornødenheder som drikkevand er moralsk betænkeligt og ikke bør tillades, navnlig hvis det ikke videnskabeligt kan bevises, at helbredet hos følsomme grupper i befolkningen ikke påvirkes negativt af denne tilsætning. Tilsætning af fluor til drikkevand har f.eks. en uforholdsmæssig stor negativ virkning på flaskebørn og små børn, idet deres modermælkserstatning, som tillaves med det offentlige drikkevand, udgør hele deres kost. 
Thomas Ulmer (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, hjertelig tillykke til fru Scheele med hendes betænkning, som med ændringsforslagene er blevet en god ting, og mange tak til fru Poli Bortone, som bestemt har lagt et stort arbejde i en kompleks og omfattende betænkning, som imidlertid ikke lever op til mine forestillinger.
Helt grundlæggende og politisk må vi huske på, at Rådet og Kommissionen har spillet deres fortsat alt for stærke magtposition ud mod Parlamentet, som nu er tvunget til at stemme for af frygt for, at skaden bliver endnu større.
Overhovederne i forvaltningsfællesskabet mellem Rådet og Kommissionen har sat sig igennem over for det politiske flertals vilje i Parlamentet, og et godt forslag, som blev ændret under førstebehandlingen, er maltrakteret til ukendelighed. Jeg har ikke noget imod ernæringsprofiler, men en sag skal stykkes sammen i overensstemmelse med visse principper. Der findes ingen konkrete forslag fra Kommissionen - man kunne kalde det præproduktionsmodellen. Der skal trækkes på eksperterne inden for medicin, ernæringslære og psykologi, og deres meninger skal afvejes mod hinanden. Jeg spørger mig selv, hvor den europæiske merværdi er her, jeg vil gerne høre om mulighederne for at få det gennemført, og hvordan SMV'er skal overleve. Jeg spørger også mig selv, om forbrugerbeskyttelse ikke skulle være ensbetydende med andet end at behandle forbrugerne som børn. Den bør - og kan - også gå ud på at hjælpe dem med at træffe deres egne beslutninger.
Videnskabeligt set må vi holde fast i, at den forventede effekt på europæernes - særligt børnenes - spise- og forbrugsmønster nærmest vil være lig nul. Men så har vi til gengæld skabt et nyt bureaukratisk monstrum, som overbeviser borgerne om det gavnlige ved Europa. Vi vil sluge denne kamel - hvor ernæringsprofilen sikkert ville være "for ulden" - men jeg håber, at det bliver den sidste. 
Astrid Lulling (PPE-DE ).
   - Hr. formand, ligesom min kollega, fru Sommer, kan jeg kun give udtryk for min dybe utilfredshed med den fælles holdning, vi har fået forelagt til andenbehandling.
Den er et typisk eksempel på, at navnlig Kommissionen har forpasset lejligheden til at tilslutte sig den fornuftige holdning, Parlamentet vedtog under førstebehandlingen, og det til trods for at hr. Barroso ustandseligt tuder os ørene fulde med argumenter til fordel for mere subsidiaritet, mindre bureaukrati osv.
At ville påtvinge forbrugerne ernæringsprofiler uden nogen videnskabelig dokumentation er både uacceptabelt og dumdristigt. Det illustrerede hr. Schnellhardt så fint.
Som formand for Parlamentets tværpolitiske gruppe om vin skal jeg understrege, at det totale forbud mod enhver form for anprisninger på drikkevarer med et alkoholindhold på over 1,2 % er fuldstændig ude af proportioner. Vin er ikke blot underlagt specifikke fællesskabsbestemmelser. Derudover findes der solidt underbyggede videnskabelige beviser for, at vin, der drikkes med måde, dvs. to til tre glas dagligt, er godt for helbredet. Vin er bl.a. et effektivt forebyggende middel mod hjertekarsygdomme, kræft og demens, hvilket kommissæren og hans tjenestegrene er fløjtende ligeglade med.
Det kompromis, fru Sommer, som jeg gerne vil takke, har arbejdet på, er blot et mindre onde. Jeg kan kun beklage den ringe forståelse, Rådet og Kommissionen har udvist i denne sag, og deres stædigheds konsekvenser for navnlig beskæftigelsen.
For at give Rådet og Kommissionen en sidste chance for at revidere deres uforståelige holdning, der risikerer at sætte forliget og Lissabon-strategiens målsætninger over styr, har vi sammen med fru Klass stillet et ændringsforslag, som udelukker vin og øl fra anvendelsesområdet for artikel 4, stk. 3, med henblik på ikke at skade de sektorer, der gennem årtusinder har været en del af vores kulturelle og ernæringsmæssige arv. 
Zuzana Roithová (PPE-DE ).
   - Mine damer og herrer, jeg har også store forbehold over for Kommissionens forslag. Den administrative og økonomiske byrde, som forslaget medfører, vil hæmme konkurrencen og føre til prisstigninger for forbrugerne. Jeg kan derfor ikke se, hvem dette dyre system skal være til gavn for. Forslaget vil skade SMV'er, for hvem ethvert nyt bureaukrati er en hindring for virksomheden, og det baner vej for monopolisering af det europæiske marked. Jeg støtter af sundhedsgrunde ikke disse bestemmelser, da de ikke påviseligt kan forbedre europæernes sundhed. Dyre ernærings- og sundhedsprofiler på fødevareemballage påvirker ikke i sig selv forbrugernes adfærd og får bestemt ikke europæerne til at tabe sig eller forbedre deres helbred. Det er i stedet livsstil, et sundt miljø samt tillid til lægers forklaringer og professionel rådgivning, der har indflydelse på sådanne forhold.
De europæiske forbrugere har selvfølgelig brug for at kunne forstå alle de indviklede oplysninger på fødevarer, og det gælder alle EU-medlemsstater. Jeg støtter derfor konsolideringen af regler om anprisninger på fødevarer i hele EU og bekæmpelsen af falske anprisninger. Forbrugere vil imidlertid meget hellere have gennemsigtighed og synlig information om indholdet i stedet for en vurdering af den enkelte fødevares sundhedsmæssige virkning. Desværre bidrager denne nye forordning ikke særlig meget til at forbedre vejledningen til forbrugerne, f.eks. med hensyn til bogstavers størrelse og et klart standardformat for anprisninger. I stedet for regler om dette foreslås i forordningen en indviklet licensordning for indholdet af oplysninger på fødevarer. Som læge er jeg klar over, hvor vigtigt det er for mennesker, der skal have en speciel kost, at kunne kontrollere nøjagtigt, hvad der er i den enkelte fødevare. F.eks. har personer, som er allergiske over for gluten, brug for med sikkerhed at vide, at produkter såsom uemballeret paté ikke indeholder mel. Set ud fra et sundhedssynspunkt er det vigtigere for dem end oplysninger om lavt fedtindhold i yoghurt, som europæiske forbrugere kan spise sammen med et rundstykke med smør, og Gud forbyde det, endog en skive hvid pølse.
Kommissionens forslag er i strid med Lissabon-strategien. Jeg tror, at vi i morgen får flertal for vores forslag, som i det mindste baner vej for større fleksibilitet i forbindelse med registrering, mulighed for bedre beskyttelse af klageres rettigheder, en kortere beskyttelsesperiode for videnskabeligt anerkendte anprisninger, fjernelse af uemballerede alkoholprodukter fra direktivet og andre ændringsforslag. Ellers er vi nødt til ligefrem at forkaste forslaget. 
Markos Kyprianou,
   Hr. formand, jeg vil gerne takke medlemmerne for en meget interessant forhandling.
De, der har arbejdet sammen med mig gennem de seneste halvandet år, ved nu, at jeg normalt siger min mening ligeud. Jeg kan helt ærligt sige, at dette er det eneste forslag til lovgivning, jeg aldrig troede, at jeg ville skulle kæmpe for. Det er et forslag baseret på logik. Det hedder heri, at hvis nogen ønsker at tjene penge ved at benytte et markedsføringsværktøj, skal den pågældende person eller virksomhed sige sandheden. Det er enkelt.
Vi taler om forbrugernes valgmuligheder. Hvad skal forbrugerne gøre: oprette et lille kemisk laboratorium hjemme for at analysere alle fødevarer for at se, om de indeholder sukker eller fedt? Hvordan kan forbrugerne foretage dette valg, medmindre nogen kontrollerer, at dette er korrekt? Vil forbrugerne i forbindelse med sundhedsanprisninger foretage kliniske forsøg derhjemme for at se, om et bestemt produkt sænker kolesteroltallet? Det er umuligt! Derfor er det så vigtigt at få denne lovgivning vedtaget, navnlig efter kompromiset, og det overrasker mig, at der hidtil ikke har været nogen lovgivning om dette.
Hvad sker der, hvis vi ikke får denne lovgivning? Hvad bliver resultatet? Enhver kan sige hvad som helst og håbe på det bedste. I EU går vi alle, inklusive lederne af de store medlemsstater, ind for at placere den europæiske borger i centrum af de europæiske politikker. Dette er efter min mening en god prøveklud for, om vi rent faktisk vil gøre det.
Jeg er helt enig i, at bedre lovgivning er en vigtig politik for os. Men det betyder ikke, at der ikke skal være nogen forordning, navnlig når det drejer sig om sundhed og forbrugerbeskyttelse. Det betyder, at vi skal gøre det på den rigtige måde. Som jeg sagde indledningsvis, mener jeg, at vi med Parlamentets forslag og ændringsforslag nu står med en god lovgivning, som ikke placerer unødvendige byrder på erhvervslivet og samtidig beskytter forbrugeren.
Vi glemmer ofte et meget vigtigt aspekt: det indre marked. De har mit ord for, at disse aspekter af sundheden vil blive reguleret. Spørgsmålet er, om det vil ske på fællesskabsplan, hvilket betyder, at der bliver ensartede spilleregler på det indre marked, og at erhvervslivet, der nyder godt af de 450 millioner forbrugere, kan være konkurrencedygtigt, eller om vi får 25 forskellige sæt af regler og bestemmelser, der bryder det indre marked i stykker. Jeg har hele vejen været i dialog med erhvervslivet, og det ønsker det på denne måde. Jeg spørger altid erhvervslivets repræsentanter, om de foretrækker en enkelt retsakt, selv om den er restriktiv, eller 25 forskellige love med fleksible niveauer. De foretrækker kun at have en enkelt retsakt. Det er en meget vigtig faktor.
Med hensyn til vin forstod jeg, hvad der blev sagt, men vi skal huske på, at vi er en alkoholholdig drik. Den kommer måske fra et landbrugsprodukt, men den indeholder alkohol og skal være omfattet af denne lovgivning.
Med hensyn til fluor må jeg erindre Dem om, at det nævnte problem vedrører obligatorisk tilsætning af fluor, som ikke falder ind under denne lovgivning, men hører under medlemsstaternes kompetence. Det er en anden sag, og vi bør diskutere den, men den vedrører ikke denne lovgivning, fordi disse anprisninger og tilsætningsstoffer er frivillige.
Afslutningsvis vil jeg gentage, at dette er et godt kompromis. Begge sider ville gerne have kompromiset til at gå lidt videre i den ene eller anden retning. Men det tager alligevel hensyn til interesserne hos de berørte parter på en velafbalanceret måde.
Jeg er enig i, at det i sig selv ikke er tilstrækkeligt til at løse overvægtsproblemet. Som De ved, har vi generelt anvendt en ikke-obligatorisk fremgangsmåde ved behandlingen af et så kompliceret spørgsmål. Vi har etableret en platform, og vi drøfter med erhvervslivet og interessenterne, hvordan vi hver især kan løse dette problem. Men på visse områder er der behov for lovgivning og regulering. Derfor har vi brug for en kombination af alle foranstaltninger og initiativer for at nå det endelige mål(1).
Formanden.
   - Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted tirsdag kl. 11.30.
Jules Maaten (ALDE ).
   - Selv om det kompromis, der er indgået mellem Parlamentet og Rådet, ikke er perfekt, kan jeg godt støtte det. Sammenlignet med det oprindelige forslag er det betydelig mindre bureaukratisk, uden at det forringer forbrugerbeskyttelsen. Forbrugerne får ordentlig information, men bliver ikke behandlet nedladende. Navne som "stophosten" eller "hostebolsjer" kan fortsat bruges, for alle ved godt, at disse bolsjer ikke stopper hosten med det samme og ikke altid får den til at forsvinde.
Forbrugerne skal kunne gå ud fra, at ernærings- og sundhedsanprisninger virkelig er rigtige og videnskabeligt underbyggede. Undersøgelser har vist, at 53 % af forbrugerne har tillid til ernæringsanprisninger. Vi har fjernet unødigt bureaukrati fra forordningen uden at forringe forbrugerbeskyttelsen. Nu sættes forbrugerne i stand til at træffe et informeret valg. Men samtidig kan bageren henne på hjørnet bare fortsætte med at anprise sin fiberrige bolle uden at behøve gennemgå en langtrukken godkendelsesprocedure. 


Kommissionen kan acceptere ændringsforslag 50-89.
Kommissionen kan ikke acceptere ændringsforslag 1-49, 90 og 91.
Kommissionen kan acceptere ændringsforslag 1, 5, 11, 14, 15, 16, 17 og 18.
Kommissionen kan ikke acceptere ændringsforslag 2, 3, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 12, 13 og 19. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Albert Jan Maat for Fiskeriudvalget om forslag til Rådets forordning om foranstaltninger til genopretning af bestanden af europæisk ål (KOM(2005)0472 - C6-0326/2005 - 2005/0201(CNS)) (A6-0140/2006). 
Joe Borg,
   Hr. formand, jeg glæder mig over Parlamentets betænkning om Kommissionens forslag om ål og vil gerne takke ordføreren hr. Maat for et godt stykke arbejde.
Jeg kan se, at Parlamentet har taget den alvorlige trussel mod den europæiske ålebestand meget alvorligt. Parlamentet har fremsat en række nyttige og praktiske forslag for at forbedre forslaget. Jeg kan støtte mange af ændringsforslagene i deres nuværende ordlyd. En række andre kan jeg støtte i princippet, men ikke, at de medtages i forslaget, fordi de skal behandles på en anden måde. Et begrænset antal andre spørgsmål kræver yderligere videnskabelige analyser, før de kan gennemføres i praksis.
Jeg kan acceptere ændringsforslag 1, 2, 3, 6, 7, 10, 12, 13, 15, 21, 22, 23, 27 og 29. Jeg er enig i, at medlemsstaterne selv kunne afslutte deres sæsoner tidligere for at reducere fiskeriindsatsen med 50 %, og at tidsskalaen for forslaget bør forlænges, så medlemsstaterne får bedre mulighed for at udvikle forvaltningsplaner og mere fleksibilitet med hensyn til at definere områder, hvor åleforvaltningsplanerne skal anvendes. Jeg kan også acceptere, at medlemsstaterne skal kunne bevæge sig fremad enkeltvis, hvis der opstår problemer med udarbejdelse af forvaltningsplaner i et samarbejde mellem adskillige stater.
Der er fremsat adskillige ændringsforslag, som jeg i princippet kan acceptere, men som vedrører spørgsmål, som efter min mening bør løses på en anden måde. Ændringsforslag 4, 8 og 11 drejer sig om gennemførelsen og yderligere forskning i, hvordan akvakultur kan bidrage til at øge ålebestanden i de europæiske vande. Behovet for forskning kan ikke tages op direkte i en rådsforordning af denne type. Finansiering gennem rammeprogrammerne og høring af rådgivende organer som Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri er en bedre metode til at fremme forskningen. Jeg vil sikre, at disse mere hensigtsmæssige metoder til bestilling af forskning vil blive anvendt. Indtil der foreligger de forskningsresultater, der anmodes om i ændringsforslag 4, vil det være for tidligt at gå videre med gennemførelsen som ønsket i ændringsforslag 8 og 11.
Ændringsforslag 5 og 25 drejer sig om eksport af glasål. Det er et samhandelsspørgsmål. Når Fællesskabet har udviklet interne bevaringsforanstaltninger for ål, kan det udarbejde eksportrestriktioner, der vil fremme og beskytte brugen af ål til udsætning i Fællesskabets indvande. Min kollega, kommissær Mandelson, er opmærksom på dette spørgsmål, og han vil gå i gang med at udarbejde eksportforanstaltninger for glasål, når Rådet har truffet beslutning om bevarelse af ål. Med henblik på at sikre overensstemmelse med Verdenshandelsorganisationens regler skal bevaringsforanstaltninger i vores egne vande være det første skridt.
Ændringsforslag 9 indeholder i god idé: Glasålenes vandring bør ikke hindres. Men det vil efter min mening i højere grad være i overensstemmelse med fremgangsmåden i forslaget til forordning, at medlemsstaterne skal træffe sådanne valg selv i forbindelse med foranstaltninger til bevaring af ålebestanden.
Ændringsforslag 16 er ikke længere nødvendigt, fordi jeg har accepteret, at medlemsstaterne kan udnytte fleksibiliteten ved definitionen af vandløbssystemerne for ål i henhold til ændringsforslag 13.
Jeg er enig i princippet, der udtrykkes i ændringsforslag 17, men muligheden for, at flere medlemsstater kan udarbejde en fælles forvaltningsplan, er allerede dækket ind gennem artikel 8. Ændringsforslag 18 og 28 drejer sig om målene og gennemførelsesmetoderne til genopretning af ålebestanden. Her henviser jeg til den seneste rådgivning fra STECF. Denne rådgivning fortæller os, at det er utroligt svært at måle undslipningsprocenter for ål, og at det er at foretrække at fokusere på direkte anvendelige foranstaltninger såsom en 50 % reduktion af den påvirkning af ålene, der skyldes fiskeri, og en tilsvarende reduktion af påvirkningen af ål fra faste anlæg som turbiner og pumper. Jeg mener, at vi for indeværende bør arbejde videre på dette grundlag, men medlemsstaterne bør forbedre og finpudse dataindsamlingen vedrørende ål med henblik på at forbedre forvaltningsmålene og foranstaltningerne.
Ændringsforslag 19 og 21 vedrører økonomisk støtte til genopretning af bestanden og anlæggelse af ålepassager. Jeg støtter disse tanker, når blot genoprettelsen medfører højere undslipningsprocenter for sølvål, men disse tanker skal medtages i den nye forordning for Den Europæiske Fiskerifond, og denne retsakt er ikke det rette sted for dem.
Jeg kan acceptere, at den byrde, der skyldes rapporteringskravene bør lempes, som foreslået i ændringsforslag 26, men dette kan ske gennem mindre hyppige rapporter. Det er stadig nødvendigt, at medlemsstaterne forbedrer dataindsamlingen i betydelig grad, så et krav om at forbedre det videnskabelige grundlag for åleforvaltningen er en vigtig del af mit forslag.
I ændringsforslag 24 foreslås det, at åleforvaltningsplanerne udvides til kystfarvande og navnlig til Østersøen. Jeg er enig i, at det er vigtigt at forvalte ålefiskeriet i kystfarvande, men i øjeblikket er det ikke teknisk muligt at indføre et undslipningsmål for havfiskeri, fordi det ikke kan måles. Jeg vil i stedet gå ind for, at havfiskeri efter ål medtages som et af de fiskeriområder, der underlægges en 50 % reduktion af den samlede fiskeriindsats.
Jeg takker Fiskeriudvalget og ordføreren hr. Maat for deres meget positive samarbejde ved udarbejdelsen af denne betænkning. Jeg håber virkelig, at vi ved at gøre en betydningsfuld og omfattende indsats i den nærmeste fremtid kan sikre en betydelig forbedring af situationen for ålebestanden i Europa. 
Albert Jan Maat (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg vil takke kommissær Borg mange gange for det fortræffelig samarbejde og også for den måde, hvorpå vi har kunnet undersøge de tekniske muligheder. Senere vil jeg vende tilbage med kommentarer til nogle ændringsforslag.
Jeg vil først sige noget om hensigten med denne forhandling. Forhandlingen om forordningen om genopretning af ålebestanden viser jo, at Europa-Parlamentet alligevel kan udarbejde lovgivning på områder, hvor det kun har ret til at afgive udtalelse. Selv om fiskeri i de indre vandveje formelt falder ind under medlemsstaternes og ikke EU's beføjelser, er det i tæt samarbejde med mine kolleger i Europa-Parlamentet og med kommissæren for fiskeri, hr. Borg, lykkedes bogstavelig talt at række ålene en hjælpende hånd.
Det specielle er, at ål både er en salt- og en ferskvandsfisk. Ordningen for havfiskeri er EU's sag, mens indre vandveje falder ind under medlemsstaternes beføjelser. På den måde har ålen i årevis bogstavelig talt hverken hørt til den ene eller den anden kategori. Både på EU-plan og på nationalt plan udeblev de nødvendige regler, og gang på gang smuttede ålen gennem lovgiverens net.
Tilbagegangen i ålebestanden er i mellemtiden blevet dramatisk. Bestanden af unge ål på havet, de såkaldte glasål, er i det sidste halve århundrede reduceret med mere end 95 %. For de voksne ål forholder det sig ikke meget bedre. Der er nu kun 25 % tilbage. Det er altså lige ved at være for sent for de europæiske ål, og en bred og samlet strategi er tvingende nødvendig. Derfor takker jeg kommissær Borg, fordi han meget hurtigt har omsat Europa-Parlamentets initiativbetænkning i et forslag til en forordning. Kun hvis alle involverede, erhvervsfiskere, lystfiskere, regionale og nationale myndigheder og miljø- og naturorganisationer er enige, kan der skabes en forandring. Det er derfor unikt, at den nye strategi for at redde ålen støttes af alle disse parter, og det sker på næste møde.
For at få genoprettet ålebestanden er der planlagt en halvering af fiskeriet af ål. Medlemsstater kan imidlertid i stedet for denne halvering - hvilket i praksis ofte ville betyde en standsning - også opstille en forvaltningsplan for genopretning af ålebestanden. Det kan de gøre for hele området, for en region eller for et flodbækken. En sådan forvaltningsplan kan blive det ultimative samarbejde mellem alle involverede parter. Det er altså ikke en politik ovenfra, fra Bruxelles eller fra medlemsstaternes hovedstæder, men en politik nedefra, som inddrager folk fra både by og land.
Denne metode kan regulere eksporten af glasål og kan især anvendes for europæiske floder, kanaler og søer. Endvidere opmuntrer denne genopretningsplan enormt til at gøre mere ved tekniske foranstaltninger såsom vandkraftcentraler, sluser og diger, således at ålene uhindret kan vandre.
Den brede støtte fra nord til syd i Europa-Parlamentets Fiskeriudvalg er nøglen til en vellykket beslutningtagning i Rådet (fiskeri). Hvis Kommissionen overtager Parlamentets foreslåede tilpasninger, således som kommissær Borg allerede har erklæret, at den gør på en lang række punkter, kan der sikres en vellykket beslutningstagning med bred opbakning - fra Sverige til Spanien - fra erhvervsfiskere, lystfiskere og miljøorganisationer. Det betyder også, at Kommissionen og Rådet ikke må gå glip af denne unikke chance.
Jeg takker især kommissæren, fordi han vil overtage en lang række ændringsforslag. Jeg takker ham ligeledes for de initiativer, som han har taget sammen med hr. Mandelson, især forbindelsen med den internationale handelspolitik, for også at muliggøre, at ikke blot fangsten af glasål, men også eksporten reguleres bedre på dette område. Det giver perspektiver for udsætning af glasål, også i de europæiske farvande, og det gør det også muligt at stræbe efter bæredygtighed.
Kommissæren har med rette bemærket, at Parlamentet i et ændringsforslag har fjernet et specifikt bæredygtighedskriterium, og han har erklæret, at han sammen med de tekniske eksperter vil undersøge, hvordan man alligevel kan nå frem til en objektiv målemetode. Det bifalder jeg, for det er også en tanke, som optog Parlamentet. Men især det specifikke tal 40 % frembød her og der problemer, og måske kan der også tages hensyn til regionale forskelle på dette område.
Kort sagt, jeg er glad for, at kommissæren har overtaget en lang række ændringsforslag. Hvad angår handelspolitikken og en række andre områder, er jeg overbevist om, at det nu må lykkes at få en meget bedre ålebestand i EU om fem eller 10 år. Det vil alle have gavn af, ikke kun borgerne, men også erhvervsfiskere, lystfiskere og alle, som holder af ål. Jeg takker endnu en gang kollegerne for det fortræffelige samarbejde under forberedelsen af denne betænkning, og jeg ser frem til den videre forhandling og afstemningen om min betænkning. 

Carmen Fraga Estévez,
   Hr. formand, det glæder mig, at kommissæren har noteret sig såvel Parlamentets betænkning om genopretning af bestanden af de europæiske ål som ordføreren, hr. Maats, arbejdsmetoder.
Kommissionens ufleksible forslag, dets manglende forståelse for ålens biologiske adfærd, hvis fangst er tæt forbundet med månens faser, og den uretfærdige påstand om, at fiskeriet er den eneste årsag til den faldende ålebestand, er blevet erstattet af et kompromis fra ordførerens side, som vi bør takke for hans fleksibilitet og hans vilje til at lytte til de forskellige flåder, der fisker ål i alle dens livsfaser og i yderst forskellige leveområder og vandløbssystemer i hele Europa.
Kommissionens forslag blev forkastet af sektoren i alle EU-landene, af de nationale forvaltninger og af Parlamentet. Hr. Maats betænkning er blevet vedtaget enstemmigt af Fiskeriudvalget og har genskabt roen. Kommissionen bør derfor notere sig dette.
Vi er klar over, at der er et presserende behov for at genoprette ålebestanden, og derfor foreslås det at halvere fiskeriindsatsen. Der foreslås imidlertid en fornuftig måde at gøre dette på ved at fjerne Kommissionens absurde forslag om at undlade at fiske de første 14 dage hver måned.
Forpligtelsen til, at de fremtidige nationale planer skal sikre, at 40 % af ålene undslipper, fjernes også, da det er praktisk taget umuligt at beregne, og det erstattes af foranstaltninger, der sikrer, at en stor andel af de voksne ål undslipper, og der anmodes derfor om, at man ikke kun er opmærksom på fiskeriet, men på alle de menneskelige aktiviteter, der foregår langs floderne, og som forhindrer eller gør det vanskeligt for ålene at vende tilbage til havet. 
Hr. Maats og Fiskeriudvalgets betænkning er kort sagt en afbalanceret og afmålt konsensusbetænkning, og jeg håber, i tråd med det som kommissæren har sagt, at såvel han som Rådet noterer sig dette. 
Henrik Dam Kristensen,
   . - Hr. formand, i Danmark, hvor jeg kommer fra, har vi som så mange andre steder i Fællesskabet en langvarig tradition inden for ålefiskeri, og mange steder udgør ålen en vigtig spise. Denne tradition er ikke kun i Danmark, men i hele Fællesskabet, nu truet på grund af ålebestandens kritiske tilstand. Den europæiske ål er nu så nedfisket, at bestanden kun er omkring 1% af tidligere tiders niveau. Det er ikke bare en uholdbar situation, det er også en stor udfordring for den fælles fiskeripolitik. Og endelig må man sige, at det er sidste udkald.
Det overordnede formål med betænkningen er, at hver medlemsstat skal lave en national åleforvaltningsplan for hvert eneste vandløbssystem. Og netop det, at betænkningen omfatter hvert eneste vandløbssystem, er meget vigtigt. Disse planer skal skabe en stor sandsynlighed for, at en høj procentdel af biomassen af voksne ål kan slippe tilbage til havet. Efter Kommissionens oprindelige forslag skulle der være en tilbageslusningsprocent på ca. 40. Det syntes jeg var godt, og det ville jeg egentlig også have fortrukket, at vi havde holdt på.
Et andet punkt, som jeg også er meget glad for, og som også hr. Maat var inde på, er, at vi nu får særskilte foranstaltninger som sikrer, at udsætningen af yngel kan fortsætte. Det er fuldstændigt afgørende, at vi har yngel. For har vi ikke det, så har vi ikke nogen mulighed for at kunne genoprette bestandene.
Jeg synes, at hr. Maat har udført godt stykke arbejde med denne betænkning, og det vil jeg gerne takke ham for. Jeg synes, at der nu ligger noget, som kan bruges, og som har stor betydning for os alle sammen, og jeg håber, at både Parlamentets bidrag og den diskussion, der skal være i Rådet af fiskeriministre, vil resultere i, at der bliver udarbejdet en handlingsplan, som betyder, at vi får genoprettet ålebestanden. For som jeg sagde indledningsvis: Vi er nu derhenne, hvor det er sådan, at hvis der ikke gøres en effektiv indsats for hver eneste medlemsstat, så vil ål i Fællesskabet som sådan være en saga blot, og vi har en forpligtelse til at sikre bestanden af ål. 
Josu Ortuondo Larrea,
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, selv om det kontinentale ålefiskeri ikke officielt er underlagt den fælles fiskeripolitik, er vi alle klar over det fald i ålebestanden, der er sket i de seneste år, hvormed ålen er i risiko for at blive udryddet, hvis der ikke iværksættes en handlingsplan i EU.
For at forhindre denne situation har Kommissionen forelagt et forslag til forordning med foranstaltninger, der har gode hensigter, men som efter min beskedne mening kan forbedres. I Baskerlandet, som jeg repræsenterer her, kender vi allerede den unge ål - glasålen - meget godt - og ikke så meget det voksne individ - ålen - idet glasål historisk set har været en af de mest velsmagende og værdsatte retter i vores gastronomi.
Af denne historiske årsag ved vi, at vores åls livscyklus er meget lang, at det drejer sig om en vandrende art, og at hunnerne, før de dør, svømmer i et år for at lægge æg i Sargassohavet, der ligger i Atlanterhavet mellem Bermuda-øerne og Puerto Rico, hvor de lægger op til 20 millioner bladformede æg, som flyder frit omkring i grupper, der ligner bolde eller kugler, som bliver ført med havstrømmene og er et år om at nå de nordamerikanske kyster og op til tre år om at nå de europæiske kyster. Når de når frem til vores floder, har de gennemgået en forandring: De er blevet til glasål og bliver ved med at vokse, indtil de bliver til voksne ål.
Da fangsten efter disse afhænger af månens cyklus, kan foranstaltningen med at forbyde fiskeri fra de første 14 dage hver måned betyde enten en fuldstændig nedlukning af fiskeriet eller lige det modsatte, overhovedet ikke få nogen effekt, afhængig af månens cyklus i disse 14 dage. Det er mere effektivt at forkorte fiskerisæsonen, således at fiskeriindsatsen halveres.
På den anden side forekommer den foreslåede tidsplan ikke praktisk mulig, da planerne kræver koordinering mellem flere regioner og endda medlemsstater, og det tager sin tid.
Da det aktuelle kendskab til beregning af indekset for, hvor mange ål, der undslipper, heller ikke er tilstrækkeligt, og de modeller, der i øjeblikket undersøges i SLIME-projektet ikke vil være til rådighed på kort sigt, er det bedre at udsætte tilladelsen til at fiske efter ål i sæsonmæssige fangstforbudsperioder til 2008, som en undtagelse, der er baseret på en bestemt forvaltningsplan. Vi ved, at mange mennesker lever af dette fiskeri, og vi kan ikke ruinere sektoren, men skal i stedet finde en balance, som samtidig sikrer bestandens bevarelse.
Jeg lykønsker ordføreren, og jeg lykønsker ligeledes Rådet med dets arbejdsdokument, der bekræfter det, vi har foreslået.
Carl Schlyter,
   Tag ikke fejl. Ål er forløbere! Længe før vi som europæere begyndte at samarbejde på tværs af grænserne, gjorde ålene det til deres livsstil. De samles i Sargassohavet fra hele Europa for at mødes med hinanden og producere efterfølgere, uafhængig af landegrænserne.
Men de seneste 40 år er bestanden af ål reduceret med over 75 %. Den hurtigste reduktion er sket i de sidste 20 år. Ål bliver dog først kønsmodne efter 20 år, og de ål, som fødes i dag, vil vi ikke kunne fiske før om mange år. Det betyder også, at vi først om mange år vil se resultatet af foranstaltningerne, så det er på tide, at alle lande hjælpes ad. Ålen har allerede fået flere slag, end den kan tåle. Hvis ålen betragtes som et symbol for det grænseoverskridende samarbejde, ville det være en symbolsk fiasko for hele EU og hele EU's fremtid, hvis det ikke lykkes os at redde ålen. 
Bairbre de Brún,
Jeg glæder mig over kommissær Borgs bemærkninger i aften om de fornuftige forslag i betænkningen vedrørende forkortning af fiskeperioderne og medlemsstaternes muligheder i denne henseende. Jeg håber virkelig, at kommissær Mandelson går i gang med aspekterne vedrørende den internationale samhandel. Glasålen er særligt sårbar, eftersom store mængder glasål eksporteres til Sydøstasien, og dette har konsekvenser for industrien som helhed. Dagens betænkning indeholder meget fornuftige forslag.
I min egen valgkreds har Lough Neagh Fishermen's Cooperative Society i årenes løb være meget omhyggelige med at forvalte fiskeriet på en sådan måde, at bestanden bevares, og jeg vil fortsat anbefale dette over for Kommissionen og Parlamentet som et eksempel på bedste praksis, der bør støttes på både nationalt plan og EU-plan. 
Formanden.
   - De indledte Deres indlæg på irsk, som bliver et officielt EU-sprog til januar, så De foregreb den begivenhed. 
James Hugh Allister (NI ).
   - Hr. formand, det er vigtigt på påpege og huske på, at fiskeri i floder og indvande ikke hører under EU's kompetence, men alligevel har vi her grundlæggende et forslag om åleforvaltning, hvorved man i realiteten udøver EU-kontrol over indvande. Så spørgsmålet er, om visse aspekter af dette forslag er .
I Nordirland har vi det største kommercielle fiskeri efter vilde ål i Europa, som er centreret omkring Lough Neagh og floden Banns nedre løb. Herfra leverer man kvalitetsål til store dele af Europa, navnlig Nordeuropa. Det drives effektivt og har opfyldt sine miljømæssige forpligtelser, idet man allerede sikrer en tilstrækkelig undslipningsprocent for voksne ål til gydning, og man finansierer selv genopretning af bestanden med unge ål. Det ville være absurd, hvis man der nu skulle underlægges strafferestriktioner, fordi andres grådighed og praksis andre steder i Europa har reduceret de europæiske bestande radikalt.
Hovedårsagen til nedgangen i bestandene er eksporten af glasål til Fjernøsten. Sidste år eksporterede Frankrig alene otte t glasål. Derfor glæder jeg mig over betænkningens forsøg på at begrænse denne eksport af den europæiske åleindustris fremtid. Jeg glæder mig også over initiativerne til at insistere på, at ålefarmene skal garantere en vis undslipningsprocent af voksne ål. Alle har deres rolle for at sikre genopretningen af biomassen, men navnlig dem, der hidtil har ruttet med vores ressourcer.
Jeg går varmt ind for, at vi afviser det 15-dages fiskestop pr. måned, og jeg går ind for åleforvaltningsplaner, der er specifikke for de enkelte vandområder i stedet for landsdækkende planer. Det vil efter min mening give områder som mit eget, der har passet godt på deres produkter, mulighed for at fortsætte og undgå skrappe og unødvendige restriktioner. Denne selvregulering og kontrol bør tjene som et eksempel for andre.
Jeg håber, at der bliver mulighed for finansiering af genopretningen af bestandene under EFF, og at det kan blive taget op. 
Ioannis Gklavakis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil først tage fat i en konklusion, som alle de tidligere talere har været inde på: I mange områder er ålebestanden reduceret med op til 90 %. I mange floder er den åleyngel, der bevæger sig op i floden, reduceret med over 95 %. Vi er på vej mod en økologisk katastrofe. Vi har alle tidligere anerkendt - og været enig om dette - at der bør træffes foranstaltninger for at afværge denne situation.
Målet er fastsat: De voksne ål, der slipper tilbage i havet, bør udgøre mindst 40 %. Vi foreslår imidlertid, at de foranstaltninger, der træffes, ikke er løsrevne foranstaltninger, men videnskabeligt underbyggede, og de må nødvendigvis gennemføres i samarbejde med fiskerne. Vi har brug for fiskerne, fordi de bedre end nogen anden er inde i sagen, og samtidig har vi brug for deres samtykke og samarbejde om bedre resultater af foranstaltningerne.
Det var med stor glæde, jeg hørte noget, som mange i øvrigt har indset, nemlig at det ikke kun er fiskerne, der har ansvaret for den nuværende situation. Den skyldes forurening, forskellige tekniske projekter og mange andre faktorer. Det vigtigste er imidlertid den endelige konklusion om det pågældende emne. Der bør også tages højde for de enkelte medlemsstaters særegenheder og forskellene mellem frit og kontrolleret fiskeri.
Til sidst vil jeg gerne påpege noget, som vi bør tænke over, nemlig hvordan vi imødegår den omfattende ukontrollerede eksport af glasål til tredjelande. Hvis vi tillader fri eksport, vil havene, som udviklingen går nu, snart være tømt for ål, og så vil der under alle omstændigheder ikke være nogen tilbage, som vi kan sende til Østen. 
Rosa Miguélez Ramos (PSE ).
   - Hr. formand, dette forslag er et resultat af Kommissionens meddelelse om udarbejdelse af en fælles handlingsplan til forvaltning af de europæiske ål.
I denne meddelelse blev der foreslået handlinger som forbud mod fangstredskaber rettet mod fangst af sølvål i visse områder, foranstaltninger til fremme af deres vandring ned ad floden og endelig supplerende forslag med henblik på at forbedre overlevelsesindekset i andre faser af deres livscyklus.
Kommissionen begrundede disse foranstaltninger med, at fordelene ved at reducere fiskeriet efter åleyngel fortsat er usikre og understregede sin overbevisning om, at udviklingen i bestanden afhang af andre faktorer end fiskeriet, f.eks. forurening af floderne, tab af leveområder, manglende vedligeholdelse af de økologiske vandstrømme og hindringer for vandringen op og ned ad floden.
Jeg er enig i dette udgangspunkt, der har ført til et forslag til forordninger, der påpeger, at fiskeriet er eneansvarlig for, at bestanden af europæiske ål falder under de biologiske sikkerhedsgrænser. Det er et forslag, der desuden foreslår fangstforbud af 14 dages varighed, der på ingen måde kan begrundes, heller ikke biologisk: forbud mod at fiske, afskibe eller opbevare ål de første 14 dage hver måned.
Det er nogle drastiske og forkerte foranstaltninger, der suppleres med et mål, det er meget svært at definere og følge op på, nemlig at 40 % af biomassen af voksne ål skal undslippe tilbage til havet.
I denne henseende retter Fiskeriudvalgets betænkning og den indsats, som ordføreren, hr. Maat, har gjort, op på to alvorlige vanskeligheder, og som naturligvis vil få vores opbakning. Nu henvender jeg mig også til Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og til vores ordfører, hr. Maat, for at bede dem om ikke at tænde bål, som de ender med at skulle slukke, og jeg tænker konkret på forslaget om forbuddet mod glasål, der vil få meget alvorlige økonomiske konsekvenser for nogle regioner i mit land. 
Jean-Claude Martinez (NI ).
   - Hr. formand, efter andre arter som f.eks. torsk er det nu ålens tur til at være truet af tilbagegående bestande på f.eks. over 95 % for glasål. Da arten er tredobbelt vandrende - i Atlanterhavet, fra Atlanterhavet til Middelhavet f.eks., og fra havet til floderne - minder ålens skæbne os naturligvis om den gensidige afhængighed i verden, især når den voldsomme stigning i efterspørgslen i Østen sætter fart i fiskeriet i Europa.
Men det skal siges, at ålen til hverdag fiskes af de lokale fiskere i f.eks. de små søer ved Middelhavet i det sydlige Frankrig. Dér lever flere hundrede fiskere af denne aktivitet. At forbyde dem at fiske 14 dage pr. måned, mens dæmninger, kormoraner, kraftværker og oceaniske forstyrrelser påvirker ålens livscyklus, er uretfærdigt og ineffektivt, og det er dér, subsidiaritetsprincippet skal slå til. Lad fiskernes opmænd, de faglige organisationer, tage sig af ålen på tæt hold. Ålens overlevelse afhænger ikke af Fællesskabets føderalisme, men af de lokale faglige organisationers indgriben. 
Zdzisław Kazimierz Chmielewski (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg tror, at hr. Maats betænkning forelægges i Parlamentet på et tidspunkt, hvor forventningerne er høje med hensyn til at finde en løsning på problemet med glasålbestandene i Europa. Den samlede efterspørgsel efter europæiske ål anslås til ca. 200 t. I de seneste år er fangsten af glasål imidlertid faldet. I 2004 blev der fanget knap 130 t og i 2005 faldt tallet til 75 t. Følgelig steg prisen på glasål hurtigt fra 300-400 euro i midten af 1990'erne til 1.200 euro i 2005.
Produktionen af ål er stort set ikke mere bæredygtig i Europa. Situationen er især vanskelig for de lande, som har meget begrænset adgang til frie kilder af glasålbestande. Dette omfatter de fleste baltiske lande. Som bekendt er denne situation en følge af nedgangen i antallet af glasål, der vandrer fra havområder til indre farvande. De lave glasålbestande tvinger disse lande til at importere udstyr til fiskeopdræt. De er imidlertid omfattet af et stigende antal økonomiske begrænsninger som følge af den stigende pris på glasål i Europa. De nye medlemsstater fra det baltiske område belastes med de meget høje priser på eksport af glasål til Asien.
I lyset af denne situation er det nødvendigt at indføre en ordning, som skal sikre, at udgifterne til bevarelse af glasålbestande fordeles retfærdigt mellem alle berørte parter. Dette omfatter selvfølgelig også eksportører og importører af glasål. 
Neil Parish (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg glæder mig over hr. Maats betænkning om ål, fordi jeg mener, at det er nødvendigt at skride til handling. Det største problem er fiskeri efter glasål. Problemet er, at de er så værdifulde, formentlig lige så værdifulde som guld, og at folk fanger dem af den grund. Hvis vi kan reducere det antal glasål, der fanges, vil vi kunne opbygge ålebestanden.
På min egen farm fisker folk nogle gange ulovligt ved at lukke ferskvand ud i saltvandet for at tiltrække glasålene og derefter fange dem. Det er ikke altid let at fange dem, der fanger glasålene. Vi er nødt til at kontrollere mængden af glasål, der sælges i de enkelte medlemsstater. Glasålene opsamles i bassiner i lokale byer og landsbyer, og det burde ikke være alt for svært for myndighederne at slå ned på de steder, hvor de sælges.
Det er en god idé at forynge bestandene og give penge til dette formål. Men det er langt fornuftigere at lade vilde glasål komme tilbage fra havet og svømme op i floderne og udvikle sig til voksne ål. Så kan vi enten fange dem og spise dem eller bruge dem til at genoprette bestandene. Problemet er ikke mangel på ål, men at vi fanger dem, mens de er meget små.
Jeg glæder mig over denne betænkning, fordi tiden er inde til at skride til handling. Ellers vil vi snakke videre her så længe, at når vi er færdige, vil der ikke være nogen ål - hverken glasål eller voksne ål - tilbage at fange. 
Joe Borg,
   Hr. formand, først vil jeg gerne sige, at jeg er enig med ordføreren hr. Maat i, at vi kan og bør regulere, hvor det er nødvendigt. Jeg håber, at denne foranstaltning vil få de ønskede resultater, og at det ikke er for sent.
Hvis man kigger på tallene, er situationen nærmest katastrofal. Hr. Gklavakis nævnte, at ålebestandene ligger omkring 90-95 % under de historiske niveauer, hvilket bekræftes af videnskabelig forskning i bestandene af ål og navnlig af glasål.
Jeg kan ikke være mere enig i, at dette er en anti-hierarkisk metode og ikke en hierarkisk metode, og det vil Kommissionen gerne have mere af. Derfor forsøger vi at inddrage sektoren mere og mere ved at oprette regionale rådgivningsråd og ved at lytte til Europa-Parlamentet, som altid er meget tæt på græsrødderne inden for denne sektor.
Kommissionen havde valgt en åben metode og fremsatte et forslag i mangel på en mere hensigtsmæssig og specifik metode, for da vi talte med sektoren fandt vi ikke på daværende tidspunkt en mere hensigtsmæssig løsning end den 15 dages lukning i det oprindelige forslag.
Som jeg sagde i mine indledende bemærkninger, er Kommissionen indstillet på at acceptere forslaget fra Parlamentet, eftersom det vil bidrage til at genoprette ålebestandene på en måde, der vil give resultater uden for store problemer for sektoren selv.
Fru Fraga Estévez og fru Miguélez Ramos nævnte, at Kommissionens forslag blev afvist af sektoren. Det er korrekt, men forslaget tjente i det mindste det formål, at det satte gang i debatten for at forsøge at finde frem til den mest hensigtsmæssige løsning på hele spørgsmål om åleforvaltning. Med Parlamentets ændringsforslag, som Kommissionen har accepteret, kan vi nu tale om en foranstaltning, der kan bevæge sig i retning af at skabe resultater, og som har en rimelig udsigt til at få succes.
Hr. Kristensen nævnte, at Kommissionen i sine forslag understreger behovet for forvaltningsplaner i medlemsstaterne på nationalt og regionalt plan, og med Parlamentets ændringsforslag kan vi bevæge os fremad med rimelig udsigt til succes på disse niveauer.
Som jeg sagde før vedrørende bemærkningerne fra hr. Ortuondo Larrea og hr. Martinez, foreslog vi lukning i månedens første 15 dage i mangel af et bedre forslag. Det foreliggende ændringsforslag er blevet accepteret, og selv forlængelsen af gennemførelsesperioden er blevet accepteret af Kommissionen.
Jeg er enig i bemærkningerne fra hr. Schlyter, fru de Brún og hr. Parish, og jeg har noteret mig de punkter, de tog op.
Hr. Allister var inde på spørgsmålet om . Det er Kommissionens holdning, at bevaringsforanstaltningerne ikke er . Hvis et land eller en region forvalter ålebestanden eller andre indvandsfiskerier korrekt, vil der helt klart ikke være behov for nogen indgriben, og derfor vil selvreguleringen og egenkontrollen fortsætte. Men når situationen kræver indgriben med henblik på bevarelse af bestanden, vil Kommissionen have ret til at gribe ind på Fællesskabets vegne.
Eksportforanstaltninger vil blive gennemført separat, men vi må først skabe orden i eget hus, for hvis vi i sidste ende kommer ud i internationale fora og fremlægger foranstaltninger, der vil hæmme eksporten, vil de øjeblikkelig blive angrebet, hvis ikke vi har indført foranstaltninger for at rette op på situationen hos os selv.
Endelig vedrørende de punkter, som hr. Chmielewski tog op, har jeg noteret mig disse ting, og vi vil undersøge dem nærmere, navnlig i forbindelse med den mulige finansiering under Den Europæiske Fiskerifond. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 11.30.
Marianne Mikko (PSE ).
   - Mine damer og herrer, jeg lykønsker ordføreren, Albert Jan Maat, med en rettidig betænkning. Estland er omgivet af hav på to sider og på den tredje af en stor sø. Fisk har i århundreder spillet en vigtig rolle for økonomien og kulturen, og vi ved udmærket, at det er et meget kompliceret og følsomt emne.
Den kolde krig og våbenkapløbet, som varede i 50 år, fandt også sted på fiskeriområdet. Arven herfra er enorme fiskekapaciteter, og fiskebestande, som ikke kan genoprettes.
For at genoprette den naturlige cyklus skal fiskeriet nogle steder begrænses med 60 %. Tidligere fiskere kan ikke finde andet arbejde, fiskerfartøjer, som er købt med EU-støtte, omdannes nu til skrot med støtte fra EU.
Genoprettelsen af ålebestandene bliver en prøve på internationalt samarbejde. Glasål trues af efterspørgslen fra Asien, og formeringsdygtige åls vandring fra indre farvande til havet påvirkes af menneskeskabte hindringer såsom det russiskejede hydroelektriske kraftværks dæmning ved Estlands grænse.
Sådanne problemer kan ikke løses uden effektivt internationalt samarbejde. Jeg forventer, at medlemsstaterne og Kommissionen gør en effektiv indsats på den internationale scene.
Jeg forventer imidlertid ikke detaljeret intervention. Det glæder mig, at betænkningen indeholder et ændringsforslag til den oprindelige tekst, som fastsatte begrænsninger af fiskeriet i bestemte perioder. Traditionelle fiskerfamilier i kystlandsbyer ved bedst, hvordan de skal fiske på en bæredygtig måde, men industrifiskeri på åbent hav har næsten udryddet deres livsstil.
De har også brug for formålsbestemt støtte, for uden dem og deres viden kan det vise sig at være umuligt at genoprette et bæredygtigt fiskeri i Estland.
Tak for Deres opmærksomhed. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Daniel Varela Suanzes-Carpegna for Fiskeriudvalget om forslag til Rådets forordning om indgåelse af en fiskeripartnerskabsaftale mellem Det Europæiske Fællesskab og Kongeriget Marokko (KOM(2005)0692 - C6-0040/2006 - 2005/0280(CNS)) (A6-0163/2006). 
Joe Borg,
   Hr. formand, jeg er meget glad for i dag at fremlægge Kommissionens forslag til Rådets forordning om indgåelse af en ny fiskeripartnerskabsaftale mellem Fællesskabet og Marokko. Før jeg skitserer Kommissionens holdning til denne sag, vil jeg først takke Fiskeriudvalget og navnlig formanden hr. Morillon for hans fremragende arbejde og ordføreren hr. Varela Suanzes-Carpegna for hans betænkning.
Som medlemmerne ved, markerer denne aftale en genoptagelse af vores forbindelser med Kongeriget Marokko på fiskeriområdet, efter at den foregående aftale udløb ved udgangen af november 1999. Aftalen markerer også et vigtigt skridt i retning af en styrkelse af vores generelle forbindelser med Marokko. Aftalen markerer en ny æra i fiskeriforholdet mellem Unionen og Marokko. For første gang har Kommissionen forhandlet sig frem til en fiskeripartnerskabsaftale med Marokko i henhold til de principper, som Rådet fastlagde i sine konklusioner fra juli 2004. Den danner grundlag for et frugtbart samarbejde mellem de to parter med henblik på at nå frem til et bæredygtigt fiskeri og vil fremme et gunstigt klima for yderligere samarbejde inden for alle områder af fiskerisektoren.
Den nye fiskeripartnerskabsaftale skaber grundlaget for en politisk dialog mellem Fællesskabet og Marokko med henblik på at identificere områder af fælles interesse, hvor man også tager højde for de særlige målsætninger, behov og muligheder inden for den marokkanske fiskerisektor. På grundlag af dette vil aftalen bidrage til udviklingen af en fornuftig fiskeripolitik i de pågældende farvande. Samtidig er jeg overbevist om, at aftalen med Marokko er meget afbalanceret, der tages højde for interesserne hos Fællesskabets flåde og navnlig flåden af mindre fartøjer, der blev påvirket mest af bestemmelserne i den tidligere aftale.
Aftalen omfatter seks kategorier af fiskerimuligheder. Fire af dem drejer sig om fiskeri i mindre skala, små fartøjer til pelagisk fiskeri i nord, små fartøjer til bundfiskeri med langliner i syd og fartøjer til tunfiskeri med stang og line. En kategori af bundfiskeri er også medtaget, og det samme gælder pelagisk industrifiskeri, som begrænses til en kvote på 60.000 t om året.
I protokollen fastsættes det økonomiske bidrag til 36,1 millioner euro om året. En betydelig del af dette beløb - 13,5 millioner euro - er øremærket til at støtte foranstaltninger med henblik på gennemførelsen af en bæredygtig og fornuftig fiskeripolitik.
Aftalen er indgået for en periode på fire år og omfatter en række elementer, som partnerskabsmetoden er baseret på. De omfatter bl.a. en eksklusivklausul, der forbyder private tilladelser eller andre private ordninger uden for aftalen; videnskabeligt samarbejde med henblik på at fremme ansvarligt fiskeri i de marokkanske fiskerizoner; muligheden for at revidere fiskerimulighederne på grundlag af videnskabelige beviser og inden for de grænser, der kræves i henhold til en bæredygtig forvaltning af Marokkos ressourcer; krav til systemer til overvågning af fartøjer med henblik på at øge kontrollen med fartøjer, der opererer i de marokkanske fiskerizoner; og en social og arbejdsmarkedsmæssig klausul, der gælder for lokale søfolk, der hyres på fartøjer fra Fællesskabet.
Jeg har tillid til, at aftalen vil blive gennemført på den bedst mulige måde og i en ånd præget af partnerskab, dialog og bemærkelsesværdig gensidig respekt, der har kendetegnet vores forhold med Kongeriget Marokko, siden forhandlingerne gik i gang.
Nu vil jeg gerne kort komme ind på ændringsforslagene. Selv om Kommissionen kan acceptere ånden bag visse ændringsforslag, som f.eks. ændringsforslag 2, 5, 7, 10 og 13, anser vi dem for unødvendige. Tilsvarende anser vi ikke ændringsforslag 4 for nødvendigt, og vi kan ikke acceptere ændringsforslag 1, 3, 6, 8, 9, 11 og 12.
Med hensyn til ændringsforslag 14 til 18 er spørgsmålet om fiskeripartnerskabsaftalen EF-Marokko og det tilhørende spørgsmål om Vestsahara blevet drøftet indgående i Europa-Parlamentets Fiskeriudvalg samt i Udviklingsudvalget og Budgetudvalget.
Jeg vil gerne endnu en gang understrege, at aftalen er i fuld overensstemmelse med folkeretten. Dette er også blevet bekræftet gennem udtalelsen fra Europa-Parlamentets juridiske tjeneste og de juridiske tjenester i Kommissionen og Rådet. Aftalens omfatter ikke nogen bestemmelser vedrørende den juridiske status for farvandene tilhørende Vestsahara. Heri defineres den marokkanske fiskerizone som de farvande, der hører under Kongeriget Marokkos suverænitet eller jurisdiktion. Derved hverken definerer eller foregriber man de pågældende farvandes juridiske status. I henhold til aftalens bestemmelser er det op til de marokkanske myndigheder som kontraherende part at definere fiskerizonerne, på grundlag af hvilke fiskeritilladelserne vil blive udstedt. 
Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, som vi lovede, er vi i dag, blot en mødeperiode senere, i stand til at tilbyde plenarforsamlingen en betænkning fra vores Fiskeriudvalg om aftalen mellem EU og Marokko. 
Vi syntes ikke, at man skulle fratage vores udvalg muligheden for at drøfte denne følsomme aftale, hvorfor den burde diskuteres og vedtages i Fiskeriudvalget på forhånd. Jeg synes, at denne tid har været meget nyttig. Den har været nyttig for ordføreren, som nu råder over mere information, end vi havde tidligere, og den har været det, fordi det har gjort det muligt for os at få et indgående kendskab til det, der var aftalt, og det, der endnu ikke var aftalt, den har gjort det muligt at hjælpe Kommissionen med at fremme en aftale, hvor der stadig er meget vigtige spørgsmål, der er til forhandling, helt åbent, som det sømmer sig for et parlament.
Vi er således i dag i stand til at bede Parlamentet om at stemme for denne aftale, men med de forbehold, ændringer, garantier og forbedringer, som vi har rejst i Fiskeriudvalget, og som er medtaget i betænkningen.
Vi mener hermed at have forbedret aftalen og Parlamentets institutionelle stilling, og vi har fuldt ud og helt ansvarligt udøvet de funktioner, vi er blevet valgt til. Vores virkelige mål var og er at forbedre garantierne for fiskerisektoren, der nyder godt af aftalen, og sikre, at aftalens bestemmelser bliver opfyldt samt gøre den operativ og rentabel. Vi forstod ikke den gang og heller ikke nu, hvorfor der var nogle, der modsatte sig dette ønske om ansvarlighed og gennemsigtighed.
Ud over de fiskeritekniske spørgsmål, som jeg senere vil komme ind på, var aftalen meget politisk følsom på grund af det vanskelige spørgsmål om Vestsahara, som vi ikke kunne gå uden om, men som vi heller ikke kunne gå i dybden med eller blande os i.
Jeg har foretrukket at forholde mig neutral i dette spørgsmål og anerkendt problemet, men uden at udtale mig til fordel for nogen af parterne, for ikke at forrykke Parlamentets balance til fordel for den ene af parterne, selv om jeg dog hele vejen i gennem har respekteret Folkeretten og den løbende strid, uden at ignorere den, og under hensyntagen til De Forenede Nationers doktrin med hensyn til "ikke-selvstyrende" områder.
Udtalelsen fra Parlamentets tjenestegrene har været meget nyttig og er medtaget i betænkningen, og det samme gælder vores kollega, fru Attwoolls ændringsforslag, og som jeg gerne vil takke for hendes forståelse, og det ene ændringsforslag, som Udviklingsudvalget vedtog i forbindelse med Sahara.
Jeg benytter ligeledes lejligheden til at takke hr. Kindermann, Den Socialdemokratiske Gruppes koordinator, for den opmærksomhed, der er kommet mig til del, og for hans kamp for at forene sin gruppe, og selv om han ikke har formået det fuldt ud, er jeg klar over, den indsats han har gjort.
Som ordfører synes jeg kort sagt, at betænkningen er afbalanceret og fornuftig, selv om kompromiserne betyder afkald og aldrig kan tilfredsstille alle et hundrede procent.
Nu vil jeg gerne give udtryk for mit synspunkt om betænkningens rent fiskerimæssige aspekter. Europa-Parlamentet tilslutter sig aftalen, men som nævnt forbeholder det sig retten til en nøje opfølgning på dens gennemførelse, hvilket er fuldt ud i overensstemmelse med vores kontrolfunktioner over Kommissionen, og anmoder om en årlig omfattende beretning om gennemførelsen af aftalen, idet vi særlig kræver at blive holdt informeret om samtlige ændringer til teksten. Vi kræver i særdeleshed at få kendskab til de udtalelser, som Kommissionen kommer med i forbindelse med den mulige ændring af aftalens eneretsklausul. Vi ønsker at få kendskab til udviklingen i fiskeribestandene, især for de arter, der ikke er omfattet af aftalen, og som har en høj kommerciel værdi, f.eks. blæksprutter og skaldyr. Vi vil også gerne informeres om de foranstaltninger, der træffes for at sikre, at den andalusiske flåde kan arbejde med lys, som den altid har gjort, og for at der ikke sker forskelsbehandling, hverken med hensyn til dette fiskeri eller med hensyn til de foranstaltninger, der skal sikre, at losningerne foregår i lokale havne. Vi ønsker også at blive informeret om de endnu ikke afklarede teknikker i forbindelse med langlinefiskeri og høre om aftalerne i Den Blandede Komité, der vedrører den måde, som EU's finansielle modydelse fastsættes på.
Parlamentet bør informeres om den endelige fordeling af fiskerimulighederne, for der sker fortsat tilpasninger heraf. Derfor har vi vedtaget vores kollega, fru Fragas, ændringsforslag, så fordelingerne respekterer den relative stabilitet, og så sektoren og selve Parlamentet kan være observatører i forbindelse med gennemførelsen af disse afgørende spørgsmål.
Hvis det havde været uansvarligt at forlænge Parlamentets behandling af denne aftale uendeligt, ville det efter vores mening have været endnu mere uansvarligt at vedtage den med lukkede øje, og derfor uden disse krav og garantier.
Vi har ønsket at sikre alle de involverede parter, at aftalen bliver anvendt stringent og seriøst og i overensstemmelse med de internationale regler. Det var vores vanskelige kompromis, og det vil det også være i fremtiden, med henblik på at sikre en nøje opfølgning fra Europa-Parlamentets side af gennemførelsen, når den er trådt i kraft, i overensstemmelse med de ændringsforslag, der er vedtaget af Fiskeriudvalget, og hvis Parlamentet, som jeg håber og ønsker, ratificerer betænkningen i plenarforsamlingen i morgen.
Mange tak for Deres forståelse og samarbejde. 
Carmen Fraga Estévez,
   Hr. formand, det er naturligvis en fornøjelse at få en ny fiskeriaftale med Marokko, selv om vi desværre som nævnt af ordføreren endnu ikke nøjagtigt kender betingelserne heri.
Vi ved dog, at man efter seks år uden aftale, hvor der har været løbende kontakter, er endt med at udelukke netop de to flåder, der gav fiskeriforbindelserne med dette land deres virkelige tyngde, nemlig blækspruttefiskerne og skaldyrsfiskerne. Det er en af grundene til, at vi fejrer indgåelsen af aftalen med en bittersød smag i munden. Men desværre er der flere problemer.
Jeg beklager det pres, vi er blevet udsat for fra andre institutioner, endda om at overtræde de fastsatte procedurer, og som har vanskeliggjort vores udvalgs og ordførerens arbejde meget, når det eneste, vi ønskede, var, at denne nye aftale ikke skaber lige så mange problemer som den forrige, samt at opnå retslige garantier for, at det indhold, der er sendt til Parlamentet, reelt svarer til det, som vores flåde vil møde.
Det er beklageligt, at der stadig hersker tvivl herom, eftersom det, som Kommissionen kalder "ubetydelige tekniske forhandlingsfejl", f.eks. kan betyde, at notfiskerflåden ikke kan komme til at fiske. 
Desuden er der åbnet mulighed for at ændre de tekniske specifikationsblade, og derfor anmoder vi om, at vi får så mange oplysninger som muligt, og om, at Parlamentets medlemmer kan deltage som observatører i de blandede komitéer.
Endelig vil jeg gerne takke ordføreren for den ligevægt, der er opnået med hensyn til de politiske spørgsmål, der er opstået. Vi er enige med ham i, at Fiskeriudvalget ikke er det rigtige sted at løse omfattende og vanskelige internationale politiske problemer. Hans betænkning er i nøje overensstemmelse med Folkeretten og følger, som det er blevet nævnt, kriteriet om fællesskabsinstitutionernes juridiske rapporter, hvorfor vi endnu en gang anmoder om, at de nye ændringsforslag bliver forkastet, og i stedet anmoder vi om alle gruppernes opbakning til ordførerens betænkning.
Endelig vil jeg gerne spørge Kommissæren om, i hvilken fase vedtagelsen af dette forslag befinder sig i, hvad angår det marokkanske parlamentet, der, som vi har hørt, skulle mødes den 15. april, hvor dette skulle være et af de vigtigste emner på dagsordenen. Vi vil gerne vide, om aftalen bliver behandlet med henblik på vedtagelse i Marokkos parlament. 
María Isabel Salinas García,
   Hr. formand, jeg synes, at associeringsaftalen EF/Marokko på fiskeriområdet er særdeles vigtig af to årsager. På den ene side drejer det sig fra et samfundsmæssigt og økonomisk synspunkt om mange fiskere, der har ventet i seks år med fortøjede fartøjer på, at der kom en fast politisk vilje til at betragte undertegnelsen af en fiskeriaftale med Marokko som en prioritet.
På den anden side er denne aftale også af stor politisk betydning, fordi den bidrager til en normalisering af forbindelserne mellem Fællesskabet og et naboland som Marokko.
Det er ikke en ren økonomisk aftale, eftersom den tilstræber et samarbejde om bæredygtig forvaltning af ressourcerne og et forbedret samarbejde. Aftalen imødekommer en ny dynamisk associering mellem Fællesskabet og tredjelande på fiskeriområdet.
Jeg vil også gerne understrege, at det er den bedst mulige aftale. Jeg vil gerne sige klart, at jeg synes, at det er en god aftale for den europæiske fiskerisektor, såvel på grund af antallet af tilladte licenser som på grund af industrifiskeriets kapacitet.
Jeg vil især gerne minde dem, der glædede sig over aftalen, men som samtidig kritiserer den, om, at vi skal være opmærksomme på, at den vil gøre det muligt at genoptage en aktivitet, der har været stoppet i alt for lang tid, med et antal licenser og en industrifiskerikapacitet, som har været ikke-eksisterende i disse seks år. Jeg tror, at aftalen er livskraftigt og indeholder de nødvendige mekanismer til at løse ethvert stridsspørgsmål, der måtte opstå, og med mulighed for at forbedre tallet, hvis bestandene tillader det.
Aftalen kom til Parlamentet for et par måneder siden som en høringsprocedure. Fiskerne, sektoren og de fleste borgere håbede, at aftalen, som det har kostet meget tid, arbejde og forhandling at nå frem til, fik Parlamentets støtte og trådte i kraft, det vil sige, at fiskerne kunne begynde at fiske hurtigst muligt. Uanset hvad ordføreren siger, har vi ikke fået en begrundelse for denne forsinkelse, som vi anser for unødvendig.
Denne unødvendige forsinkelse kulminerede med afslaget på at behandle betænkningen ved hjælp af uopsættelighedsproceduren, der ville have gjort det muligt for aftalen at træde i kraft i maj. Hele denne forsinkelse og den efterfølgende skade for fiskerne har betydet, at der er blevet forelagt en betænkning, der efter min mening ikke er blevet ændret væsentligt, og hvis forsinkelse kun har medvirket til at åbne for drøftelser, der ikke har spor med fiskerisektoren at gøre.
Jeg synes, at tiden er inde til at se fremad. Jeg glæder mig ubetinget over aftalen, og jeg synes, at det er positivt, at vi har opnået den. Derfor beder jeg om, at Parlamentet støtter den og herved sender et budskab til fiskerne og sektoren om, at deres Parlament ubetinget støtter deres umiddelbare genoptagelse af fiskeriet og tilstræber, at det denne gang bliver en varig genoptagelse. 
Elspeth Attwooll,
   Hr. formand, hr. kommissær, ALDE-Gruppen har fortsat problemer med hele rækken af fiskeriaftaler med tredjelande, selv om vi erkender, at den nye partnerskabsmodel er en forbedring i forhold til tidligere. Aftalen med Marokko giver særlige problemer på grund af situationen for befolkningen i Vestsahara.
Selv om aftalen ifølge udtalelserne fra de juridiske tjenester ikke som udgangspunkt udgør et brud på folkeretten, findes der en klar risiko for at overtræde absolutte standarder i forbindelse med gennemførelsen. Derfor foreslog vi under udvalgsbehandlingen ændringsforslag med henblik på at indbygge sikkerhedsklausuler i forordningen. Herved gøres godkendelsen af aftalen betinget af, at den gennemføres i overensstemmelse med folkeretten, man insisterer på, at anvendelsen overvåges nøje, og der stilles krav om en suspendering, hvis der foreligger beviser for en overtrædelse. Når de er med i betænkningen, yder disse bestemmelser en beskyttelse, der desværre ellers ville mangle. Vi er ordføreren taknemmelige for hans lydhørhed over for disse spørgsmål og for det kompromis, vi nåede frem til, og ligeledes for støtten til hele sættet af ændringsforslag i udvalget.
Jeg ved imidlertid, at mange kolleger ville have foretrukket et anderledes resultat. Jeg vil gerne forsikre dem, der er urolige over nævnelsen af Vestsahara i betragtningerne, om, at vi kun anerkender, at der er tale om besættelse, men på ingen måde antyder, at den er legitim. Jeg kan også forstå begrundelserne hos dem, der gerne ville se farvandene ud for Vestsahara holdt helt uden for aftalen, men jeg må påpege, at dette ville skabe et paradoks, fordi befolkningen der så ville blive frataget retten til nogen form for økonomisk fordel ved aftalen uden samtidig at opnå større sikkerhed hvad angår naturressourcerne.
Jeg vil dog slutte med at sige til Kommissionen og Rådet, at uanset hvordan Parlamentets medlemmer griber morgendagens afstemning an, er man i hele Parlamentet bekymret for befolkningen i Vestsahara. Det vil jeg bede Dem lægge mærke til. 
Carl Schlyter,
   Hr. Varela Suanzes-Carpegna har gjort et grundigt stykke arbejde, men vi hørte tidligere i aften, hvordan Bolivias præsident Morales talte om 500 år med kolonial plyndring. Den tid burde være forbi.
Men så står vi over for denne ulovlige fiskeriaftale, som er ren nykolonialisme. Vestsahara er besat, og ingen anerkender Marokkos højhedsområde. Kun hvis ændringerne om at undtage det besatte område fra aftalen godkendes, kan Europa-Parlamentets snak om menneskerettighederne indfries i praksis.
Jeg anbefaler, at De læser Sherpas juridiske analyse. De er eksperter i internationale aftaler og fordømmer fuldstændig fiskeriaftalen. Institutionernes juridiske tjenester er anvendt til at misfortolke FN's charter i udnyttelsens navn, men Parlamentets juridiske tjeneste erkender, at aftalen kun er lovlig, hvis den er til gavn for Saharawi-folket. I den tidligere aftale var Marokko fuldstændig ligeglad med befolkningen. I denne aftale står der intet om kompensation til Saharawi-folket eller støtte som kompensation. Marokko har stjålet Vestsahara, og enhver, der underskriver en fiskeriaftale med Marokko, er skyldig i hæleri. Det er det samme som at opfordre en tyv til at gå ind i en andens køkken og stjæle deres fisk fra spisebordet, hvilket ingen her ville gøre. De personer, der rækker hånden frem og trykker på ja-knappen til denne aftale, uden at undtage Vestsaharas farvande, rækker hånden frem nøjagtig som en hæler, der skal have betaling for sine varer.
Pedro Guerreiro,
   Hvad angår indholdet af fiskeriaftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Kongeriget Marokko om farvande, der er under dets faktiske suverænitet, vil jeg gerne fremhæve de store linjer i de holdninger, som fiskeriets repræsentanter har givet udtryk for. Opfattelsen er, at den nye aftales bestemmelser indebærer flere begrænsninger, flere omkostninger og færre fordele for fiskerne, og at den derfor vil være til stor skade.
Aftalen rejser imidlertid et andet og vigtigere spørgsmål, nemlig overholdelse af folkeretten og forsvar for det sahariske folks legitime rettigheder. Marokko har ulovligt besat Vestsahara. Ifølge FN's resolutioner har Marokko slet ikke suverænitet over dette område og derfor heller ikke over dets naturressourcer. Det har efter FN's charter heller ingen rettigheder hverken de facto eller de jure som administrerende magt. Marokko er udelukkende Vestsaharas ulovlige besættelsesmagt, altså dets ulovlige kolonimagt.
Enhver aftale med Marokko, der på tvetydig eller anden vis omfatter udnyttelse af Vestsaharas naturressourcer er derfor en klar overtrædelse af folkeretten. Som Polisario fremhæver, er spørgsmålet derfor, om EU's medlemsstater vil overholde folkeretten og bidrage til en retfærdig og varig løsning på konflikten og respektere det sahariske folks umistelige ret til selvbestemmelse, eller om de i stedet vil opmuntre til uretfærdighed, aggression og krænkelse af menneskerettighederne.
Aftalens udvandede bestemmelser om, at Fællesskabernes finansielle modydelse også skal benyttes til at udvikle de kystsamfund, der i Marokko og Vestsahara lever af fiskeri, er – som det ses ved tidligere aftaler – ikke tilstrækkelige og forsvarer heller ikke det sahariske folks rettigheder. Hvis man virkelig havde villet sikre, at det sahariske folk skulle drage rimelige fordele af udnyttelse af dets fiskeressourcer, havde man sørget for de nødvendige betingelser ved f.eks. at skabe en FN-fond, så dets interesser og rettigheder effektivt kunne sikres.
Vi har derfor stillet to ændringsforslag, der i henhold til de folkeretlige forhold eksplicit udelukker Vestsaharas farvande fra denne fiskeriaftale ved kun at give Fællesskabets fiskere fiskerimuligheder i farvande under Kongeriget Marokkos suverænitet, dvs. kun i farvandet nord for linjen 27°40' nordlig bredde.
Sluttelig er det værd at fremhæve, at Polisario, det sahariske folks legitime repræsentant, på eget initiativ har oplyst Rådet og Kommissionen om sine alvorlige bekymringer, men at organisationen ikke er blevet hørt under hele denne proces, hvilket vi finder dybt kritisabelt. 
Hélène Goudin,
   Vi har tidligere påpeget, hvor skadelige EU's fiskeriaftaler er for såvel befolkningen i verdens fattige lande som for skatteborgerne i EU. De eneste vindere er fiskerivirksomheder hovedsagelig fra landene omkring Middelhavet, hvis virksomheder får kraftig støtte gennem aftalerne.
Denne gang er det dog langt mere alvorligt, da EU overvejer at indgå en aftale med en kolonimagt af den værste slags. Gennem aftalen godkender EU indirekte den brutale besættelse af Vestsahara, som er ulovlig i henhold til folkeretten. Det er højst chokerende, at gamle europæiske kolonimagter stadig i dag fortsætter med at føre samme politik som tidligere, om end på en afdæmpet måde, men lige så ødelæggende.
Disse fiskeriaftaler er højst forkastelige. De forhindrer de fattige lande i at opbygge deres egen fiskeindustri, de bidrager til nedfiskning af verdenshavene, og de koster EU's skatteborgere enorme pengesummer. Derfor opfordrer jeg Dem til at stemme imod alle fiskeriaftaler, som skal til afstemning i Parlamentet, men først og fremmest denne. 
Jean-Claude Martinez (NI ).
   - Hr. formand, jeg glæder mig over denne dobbelt fornuftige aftale.
Fornuftig først og fremmest fordi den vedrører fiskeressourcerne i de marokkanske provinser i Vestsahara. Det er ikke Parlamentets Juridiske Tjenestes udtalelse, der betyder noget, men derimod udtalelsen fra Den Internationale Domstol. I århundreder har Marokko udøvet en vis form for suverænitet på dette territorium. At Algeriet vil have en udgang til Atlanterhavet er Algeriets problem, men det kan ikke bruges til at smede en lovgivning sammen med.
For det andet er aftalen fornuftig, fordi det er godt at gemme indtægterne fra disse aftaler og give dem tilbage til de marokkanske provinser i Sahara og til befolkningerne. Jeg skal dog komme med et enkelt forbehold. Det vedrører den årlige kvote på 60.000 t industrifiskeri, som de store nordeuropæiske notfartøjer har fået tildelt. De har ingen historiske rettigheder, især ikke i forhold til Marokkos historiske rettigheder, som faktisk lod 244 fartøjer fiske i farvandene. Disse fartøjer forsvandt med aftalens udløb.
Da aftalen med Angola er blevet ophævet, skal vi glæde os over at have indgået denne fornuftige og velafbalancerede aftale med Marokko. Og lad os så holde op med at plage marokkanerne med bagateller. 
Margie Sudre (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg vil gerne takke ordføreren for det fremragende stykke arbejde, han har udført med henblik på at tilgodese alles interesser og nå frem til det bedst mulige kompromis.
Som følge af Vestsaharas internationale juridiske status kan ingen enhed, heller ikke Europa-Parlamentet, gribe ind i denne tvist i medfør af folkeretten. Det samme har Parlamentets Juridiske Tjeneste bekræftet over for os. Derfor glæder det mig at konstatere, at aftalen ikke har været genstand for politisk strid, hvilket ikke forhindrer den i at beskytte det marokkanske og sahariske folks rettigheder på lige fod med fiskernes og den europæiske fiskeindustris rettigheder.
Det påhviler tværtimod EU at sørge for, at aftalens modydelse kommer alle til gode, også Vestsahara. Det er lige præcis formålet med de ændringsforslag, Fiskeriudvalget har stillet på plenarmødet. Respekt for folkeretten i forbindelse med aftalens gennemførelse er på ny blevet fremhævet. Den finansielle støtte skal anvendes til udvikling for de kystbefolkninger, der lever af fiskeri, og gøre det muligt at oprette små og mellemstore virksomheder i fiskerisektoren i såvel Marokko som Vestsahara.
Endelig bør Kommissionen udarbejde en årsrapport med henblik på at evaluere, om aftalen gennemføres i henhold til bestemmelserne. Er dette ikke tilfældet, kan Kommissionen som fastsat ophæve aftalen. Jeg er overbevist om, at disse ændringsforslag er en garanti for en kohærent og retfærdig aftale. Jeg håber, at Parlamentet vedtager dem med et stort flertal. 
Henrik Dam Kristensen (PSE ).
   - Hr. formand, da Vestsahara ikke er en suveræn stat, er det folkeretten, der gælder for dens befolkning. Ifølge folkeretten har denne befolkningsgruppe ret til selvbestemmelse via sine anerkendte repræsentanter. Det betyder, at hvis en aftale skal indgås, skal Vestsaharas befolkning inddrages, og de skal tilgodeses økonomisk. Juridisk Tjeneste i Europa-Parlamentet har slået fast, at så længe de marokkanske myndigheder kompenserer den vestsahariske befolkning økonomisk for de ressourcer, der tages fra deres farvande, så er aftalen ikke i strid med international ret. Det står imidlertid ikke i aftalen, at der skal ske en kompensation. Faktisk er Vestsaharas folk ikke nævnt med et ord, og de har ikke været inddraget i indgåelsen af aftaler.
Jeg mener ikke, at det er Fiskeriudvalgets opgave at løse konflikter mellem Marokko og Vestsahara, men for mig er det vigtigt, at folkeretten bliver overholdt, og at befolkningen i Vestsahara ikke ender som tabere i denne aftale. Derfor mener jeg også, at det er vigtigt, at vi stemmer for de ændringsforslag, der ekskluderer Vestsaharas territorium. Hvis disse ændringsforslag bliver vedtaget, så synes jeg, at det kunne ende med at blive en god aftale. Hvis ikke, så er det en dårlig aftale. 
Cecilia Malmström (ALDE ).
   - Der kan siges meget om EU's fiskeripolitik. Ganske vist er der meget politik i det ud over selve fiskeriaftalerne! Netop denne aftale er meget politisk, og meget er uklart i forbindelse med Vestsahara.
Marokko har besat Vestsahara siden 1975, og det er ikke lykkedes verdenssamfundet at løse dette spørgsmål. Marokko har nægtet at acceptere FN's plan om en folkeafstemning og har desværre ikke bidraget til nogen form af dialog eller forhandling.
Jeg er utrolig bange for, at vi ved at stemme for denne betænkning giver Marokko mulighed for at udnytte de fiskeressourcer, som netop tilhører Vestsahara og dets folk. De juridiske analyser er modstridende, og flere tyder på, at der er en uklar folkeretlig situation, da grænserne for Marokkos territorialfarvande viskes ud. Det kan medføre, at Marokko uddeler fiskelicenser, som tilhører Vestsahara, hvilket vil være i strid med både FN's charter og folkeretten. Marokko har gjort det før, og pengene er ikke kommet det vestsahariske folk til gode. Jeg vil derfor støtte de ændringsforslag, som begrænser aftalen til det, som er foreneligt med international lov. Jeg mener, at det er vigtigt, at EU ikke godkender besættelsespolitikken. Vi bør i stedet vise, at vi ønsker en løsning på konflikten om Afrikas sidste koloni. Hvis ikke ændringsforslagene bliver vedtaget, vil jeg og forhåbentlig mange andre stemme nej til denne aftale. Vi kan ikke sige, at dette kun handler om fiskeri og fiskernes vilkår. Det handler i allerhøjeste grad om politik, og det må vi indse. Vi har et stort ansvar for at markere vores holdning, og det kan vi gøre ved at stemme nej til denne aftale. 
Ian Hudghton (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, gennem de år, jeg har siddet her, er jeg blevet stadig mere skeptisk over værdien af fiskeriaftaler i almindelighed: De er normalt kun til gavn for nogle få af vores medlemsstater, mens alle vores skatteydere betaler regningen. Jeg har langtfra tillid til, at EU er i stand til at overvåge fiskeriaktiviteterne under disse aftaler ordentligt eller garantere, at vores penge havner de rette steder.
Denne aftale rummer imidlertid en yderligere dimension: et folks absolutte ret til selvbestemmelse, i dette tilfælde Saharawi-folkets ret til at kontrollere deres egne ressourcer. Vi bør ikke underskrive nogen aftaler med Marokko, hvor der kan herske nogen som helst tvivl om, hvorvidt Vestsaharas farvande kan overtages af den marokkanske regering.
Hvis ændringsforslag 14 til 18 om en begrænsning af aftalen til kun at gælde marokkansk farvand vedtages - ændringsforslag som min gruppe og jeg selv har tilsluttet os - vil jeg overveje at stemme for denne betænkning, men ellers vil jeg være nødt til at stemme imod. 
Vittorio Agnoletto (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, kære kolleger, min gruppe kan ikke stemme for aftalen med Marokko, eftersom dens ikrafttrædelse ville være en overtrædelse af international ret. Det, at man ønsker at definere farvande, der i virkeligheden tilhører Vestsahara, som marokkanske farvande, er en krænkelse af saharanernes rettigheder, som er klart fastlagt af FN, ikke mindst når det gælder deres ret til selvbestemmelse, der allerede er nedfældet i erklæringen.
Den marokkanske regering har som bekendt i flere år lagt alle mulige hindringer i vejen for folkeafstemningen om Vestsaharas uafhængighed. I stedet for at lægge pres på Rabat, så der bliver fundet en diplomatisk løsning, risikerer EU med undertegnelsen af den aftale, vi drøfter i dag, at sende et forkert signal og at legitimere en besættelsessituation, som vi har kritiseret i mange år.
For et par mødeperioder siden vedtog vi en beslutning, hvor vi bad om respekt for saharanernes selvbestemmelse med hensyn til landets ressourcer. Jeg mener, at vi bør slå dette fast og forkaste de dele af aftalen, hvor der står, at saharanernes territoriale farvande kommer til at høre under Marokko, sådan som min gruppe har forsøgt at gøre.
Endelig tror jeg, at denne aftale viser nødvendigheden af at medtage en demokratiklausul i alle EU's fiskeriaftaler med tredjelandene. I februar vedtog Parlamentet enstemmigt min betænkning om dette emne. Det er ikke acceptabelt, at EU og Marokko - sådan som det er tilfældet her - gør forretninger på saharanernes bekostning. Respekten for international ret og således for Vestsaharas suverænitet må være en betingelse for enhver yderligere udvikling af forbindelserne mellem EU og Marokko. 
Rosa Miguélez Ramos (PSE ).
   - Hr. formand, jeg synes, at i dag er en vigtig dato, for med undertegnelsen af associeringsaftalen på fiskeriområdet mellem De Europæiske Fællesskaber og Kongeriget Marokko og af en protokol for de næste seks år, genoptager vi nogle fiskeriforbindelserne, der blev suspenderet efter opsigelsen af den tidligere aftale i 1999.
Jeg husker udmærket, hr. kommissær, den bitre pille, vi måtte sluge, da den tidligere aftale blev opsagt, og hvordan mange fiskere, hvoraf hovedparten var spanske - og heraf langt de fleste fiskere fra Galicien, De Kanariske Øer og Andalusien - var tvunget til en vanskelig omlægning.
Der var ikke tale om et bittersødt øjeblik, hr. kommissær, det var et særdeles bittert øjeblik.
I denne henseende har opnåelsen af denne aftale, som jeg varmt lykønsker Dem og hele Deres team med, hr. kommissær - og jeg takker Dem særligt, fordi De er her sammen med os i dag - bidraget meget til indledningen af en ny fase i samarbejdet og dialogen mellem Kommissionen og Kongeriget Marokko.
Jeg vil gerne understrege, for jeg mener, at det fortjener at blive understreget, at til forskel for det, der skete for seks år siden, har den spanske regering med sin indsats støttet Kommissionens forhandlingsproces, der er blevet afsluttet med succes.
Jeg vil gerne minde om, at denne aftale, der tilhører en ny generation af aftaler, vil bidrage meget positivt til, at fiskerisektoren hos vores nabo mod syd bliver mere værdsat. Jeg lykønsker Dem derfor, hr. kommissær, fordi vi vil bidrage til at skabe stabil beskæftigelse og medvirke til at bekæmpe den ulovlige indvandring. 
Raül Romeva i Rueda (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, vi mener, at det er legitimt og endog nødvendigt - som det er blevet sagt - at normalisere forbindelserne mellem Marokko og EU på fiskeriområdet, men det bør ikke ske på bekostning af, at vi legitimerer Marokkos ulovlige besættelse af Vestsahara.
FN anser ikke Marokko for Vestsaharas administrator, hvorfor Marokko ikke kan forhandle om sahariske farvande, og når EU accepterer, at disse farvande bliver omfattet, bidrager det beklageligvis til, at den udplyndringssituation, som vi så ofte har kritiseret her i Parlamentet, fortsætter.
Som det står i Havretskonventionen, skal fortjenesterne ved udnyttelsen af et område med en uafklaret status i henhold til FN kommer befolkningen i det berørte område til gode. Men de marokkanske myndigheders fjendtlige og på ingen måde samarbejdsvillige holdning i forbindelse med konflikten i Vestsahara gør dem meget lidt troværdige i denne henseende.
Vi synes derfor, at associeringsaftalen om fiskerisektoren mellem EF og Kongeriget Marokko eksplicit bør udelukke de sahariske farvande, og i modsat fald vil vores gruppe se sig nødsaget til at stemme imod betænkningen og hermed imod aftalen.
Jonas Sjöstedt (GUE/NGL ).
   - Denne fiskeriaftale er en skandaløs aftale, som indebærer, at EU bidrager til forbrydelser imod folkeretten.
Aftalen omfatter Vestsaharas fiskefarvand, men Marokko har besat og undertrykker Vestsahara og har ingen ret til landets naturressourcer. Vestsaharas retlige repræsentant, befrielsesbevægelsen Polisario, modsætter sig helt klart denne aftale. Genève-konventionen forbyder, at en besættelsesmagt udnytter besatte områders naturressourcer til egen vinding, og det er netop det, som denne aftale indebærer. Den indebærer, at selv EU profiterer på og legitimerer Marokkos ulovlige besættelse af Vestsahara og bidrager dermed aktivt til forbrydelser imod folkeretten.
Hr. kommissær, De har forhandlet Dem frem til en aftale med Marokko, som er en skammens aftale!
Dorette Corbey (PSE ).
   - Hr. formand, fiskeriaftaler skal anvendes til at fremme bæredygtigt fiskeri. Desværre er det ikke altid tilfældet. Også ved denne aftale kan der sættes spørgsmålstegn ved de 22 trawlere, som tillades. Men denne aftale er mere begrænset end den forrige, som udløb i 1999, og den udelukker en række sårbare fiskearter, især blæksprutter og skaldyr. Der lægges større vægt på småfiskeriet, og det er vigtigt. Aftalen med Marokko vil bidrage til, at knappe fiskebestande behandles bæredygtigt, og den er baseret på princippet om maksimal bæredygtig fangst.
Det er naturligvis udmærket, men desværre kan Parlamentet næppe bedømme alt dette på det tidspunkt, hvor vi afgiver vores udtalelse om den nye aftale med Marokko. Vi har jo ikke adgang til Kommissionens ex ante-evaluering. Jeg støtter ordførerens ændringsforslag, hvori der anmodes om mere information, både om fiskebestandene og om den måde, hvorpå aftalen gavner de involverede parter. Men jeg opfordrer også kraftigt til, at Parlamentet i fremtiden får adgang til disse evalueringer eller konsekvensvurderinger i tide, således at vi velinformeret kan afgive vores udtalelse.
Så er der naturligvis spørgsmålet om Vestsahara. På det punkt er betænkningen ufuldstændig. Aftalen begrænses ikke til de marokkanske kystfarvande, men gælder også for de farvande, som hører ind under Vestsahara. Selv om et fælles udvalg skal garantere, at Vestsaharas befolkning får gavn af denne aftale, er det et spørgsmål, om det virkelig bliver tilfældet. Det er i hvert fald ikke tydeligt i aftalen. Vi bør klart og tydeligt sige, at denne aftale kun vedrører de marokkanske kystfarvande. Der er stillet ændringsforslag herom, og jeg håber, at De vil støtte disse. 
Manuel Medina Ortega (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke Kommissionen og kommissæren for deres indsats, der har gjort det muligt at indgå denne aftale med Marokko.
Jeg vil gerne give udtryk for min absolutte enighed i de punkter, som Kommissæren er kommet med om forkastelsen af de ubegrundede ændringsforslag, der ønskes indarbejdet, for ønsket om at underordne denne aftale andre typer af politiske betingelser har intet grundlag i Folkeretten.
Jeg vil samtidig takke på vegne af en del af den befolkning, jeg repræsenterer, og hvor jeg bor. Jeg tænker på befolkningen på De Kanariske Øer, der samtidig støder op til disse farvande, og som altid har fisket i disse farvande, og det er ikke, som nogen har sagt, sket med kolonialistiske midler. Min oldefar undertegnede en aftale med befolkningen på kysten om at fiske dér, og aftalen var baseret på princippet om gensidig interesse. Vi har altid fisket i disse farvande, vi kommer til at fiske dér igen, og jeg vil gerne takke Kommissionen for dens indsats.
Jeg håber, at Parlamentet med stort flertal vedtager denne aftale, der er meget retfærdig og meget korrekt fra et folkeretligt synspunkt. 
Paulo Casaca (PSE ).
   - Hr. kommissær, hr. formand for Fiskeriudvalget, vi har en meget livlig og meget vigtig debat, fordi vi på den ene side har fiskernes og Marokkos interesser og legitime rettigheder og på den anden side heller ikke må medvirke til, at denne aftale kommer til at legitimere besættelsen af Vestsahara, der ikke er internationalt anerkendt. Det er et helt grundlæggende spørgsmål af strategisk betydning, og jeg kan derfor ikke tilslutte mig et forslag, der ser ganske bort fra dette problem, der har den allerstørste relevans for verdenssamfundet, selv om jeg forstår dem, der har en anden opfattelse i denne debat. 
Joe Borg,
   Hr. formand, først vil jeg gerne takke hr. Varela Suanzes-Carpegna for hans indledende bemærkninger. Jeg har fuld forståelse for de punkter, han tog op vedrørende overvågning, og jeg har ingen problemer med at holde Fiskeriudvalget underrettet om, hvordan aftalen gennemføres i praksis. Jeg deler fuldt ud ønsket om at holde Parlamentet underrettet om de forskellige aspekter af gennemførelsen af protokollen. Jeg vil gerne understrege, at Kommissionen allerede nu overholder kravene om fremsendelse af oplysninger i henhold til de gældende institutionelle aftaler. Vi har også fortsat diskussionerne med formanden for og medlemmerne af Fiskeriudvalget med henblik på at prøve at forbedre den nuværende informationsudveksling og dialog, navnlig med hensyn til indgåelsen og den efterfølgende opfølgning af fiskeriaftalerne.
Vedrørende de punkter, som fru Fraga Estévez tog op, navnlig med hensyn til blæksprutter og skaldyr, vil jeg gerne understrege, at artikel 4 i denne protokol giver mulighed for at revidere fiskerimulighederne i henhold til aftalen, hvis de videnskabelige rapporter påviser en forbedring af visse bestande. På grundlag af konklusionerne fra de årlige møder i den Videnskabelige Komité kan de to parter i fællesskab aftale at ændre de nuværende fiskerimuligheder, når blot man sikrer en bæredygtig forvaltning af ressourcerne.
Fiskerimulighederne i henhold til aftalen afspejler den samlede mængde af tilgængelige arter som anbefalet i den videnskabelige rapport samt dem marokkanske flådes fiskeriindsats. Kommissionen har ikke til hensigt at genåbne diskussionen om dette spørgsmål, undtagen inden for rammerne af artikel 4. Med hensyn til spørgsmålet om de nærmere bestemmelser er de nærmere bestemmelser, der henvises til, bestemt vigtige, men jeg vil gerne understrege, at der er tale om tekniske spørgsmål, som i kraft af deres karakter ikke defineres i aftalen.
De nærmere tekniske bestemmelser som brugen af lamparo, antallet af kroge på langliner og spørgsmålet om fangster inden for det pelagiske industrifiskeri vil blive finpudset under det første møde i det fælles udvalg, der indkaldes, når aftalen er trådt i kraft, og vi har bestemt ingen problemer med at holde Parlamentet og hele sektoren fuldt underrettet. Der kan fremlægges oplysninger om tekniske ændringer ved vores regelmæssige lukkede møder. Det næste er planlagt til den 21. juni, og hvis vi til den tid allerede har været i kontakt med marokkanerne, vil vi bestemt aflægge rapport til Fiskeriudvalget om resultaterne af disse kontakter.
Fru Fraga Estévez spurgte, hvor langt Marokko er nået med hensyn til at færdiggøre vedtagelsen af aftalen. Ifølge vores oplysninger forløber alt uden problemer. Vi er ikke vidende om, at der skulle være særlige problemer på den marokkanske side. Aftalen burde derfor blive vedtaget af det marokkanske parlament, så snart vi har vedtaget den en gang i juni.
Jeg vil gerne takke alle, der har udtrykt støtte til den aftale, vi er nået frem tid. Med hensyn til fru Corbeys punkt om en forhåndsevaluering kan jeg sige, at denne blev fremsendt til Fiskeriudvalgets formand i september og uddelt til alle Fiskeriudvalgets medlemmer.
Med hensyn til de punkter, som fru Attwooll og en række andre medlemmer tog op, vil jeg gentage, at hvad angår Vestsahara er ordlyden i aftalen valgt med stor omhu. Jeg gentager, at den hverken definerer eller foregriber de pågældende farvandes juridiske status. Igen til det, hr. Schlyter, hr. Schlyter, hr. Guerreiro og andre sagde om spørgsmålet om, hvorvidt Marokko kan indgå aftaler om udnyttelsen af naturressourcer i Vestsahara, giver FN's juridiske rådgiver et klart svar. Selv om FN aldrig har anerkendt Marokkos administrative beføjelser i henhold til artikel 73 i De Forenede Nationers Charter, og Marokko ikke står opført som havende administrative beføjelser over området på FN's liste over ikke-selvstyrende territorier - dette er punkt 7 i udtalelsen fra FN's juridiske rådgiver - kan der indgås aftaler med Kongeriget Marokko om udnyttelse af Vestsaharas naturressourcer.
I FN's juridiske rådgivers fortolkning anerkendes Marokkos kompetence til at indgå denne type aftaler, og på denne måde anerkender man, at Marokko de facto har de administrative beføjelser på Vestsaharas område; det mandat, som Rådet gav Kommissionen, gik ud på at forhandle med Kongeriget Marokko.
Inden for rammerne af disse aftaler søger folkeretten af sikre folks og nationers ret til at udnytte og råde over naturressourcerne inden for deres område. I den henseende anses aftalerne for at være i overensstemmelse med Charterets krav om administrative beføjelser og i overensstemmelse med Generalforsamlingens resolution og det deri indeholdte princip om permanent suverænitet over naturressourcer, hvis udnyttelsen af ressourcerne i ikke-selvstyrende områder anses for at være til gavn for befolkningen i de pågældende områder, på vegne af disse eller i samråd med deres repræsentanter. I den henseende har Marokko pligt til at træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre den fuldstændige anvendelse af fiskeripartnerskabsaftalen EF-Marokko i overensstemmelse med folkeretten.
Som svar på fru Sudres og hr. Kristensens indlæg vil jeg sige, at aftalen i sig selv allerede garanterer lokalbefolkningen visse fordele. Navnlig med hensyn til pelagisk industrifiskeri, som er fokuseret på C-bestanden, indeholder aftalen en forpligtelse om at lande 25 % af fangsterne. Hovedformålet med denne bestemmelse er at bidrage til bedre leverancer af pelagiske fisk til forædlingsindustrien, som i de senere år har lidt under uregelmæssige og utilstrækkelige leverancer af råvarer. Der er således indført yderligere økonomiske incitamenter for at tilskynde pelagiske fartøjer til at lande en større del af deres fangster, mere end de obligatoriske 25 %, i de lokale havne mod syd.
Ud over ovennævnte landingsforpligtelser indeholder aftalen også bestemmelser vedrørende tjenester og infrastrukturaktiviteter i de lokale havne mod syd. Dette giver yderligere indtægter og bidrager til udviklingen af disse havne. Aftalen sikrer også yderligere støtte til udvikling af kystområdet gennem følgende økonomiske foranstaltninger. I aftalen afsættes der et beløb på mindst 4,75 millioner euro om året til modernisering og opgradering af kystfiskerflåden. Det specificeres ligeledes i aftalen, at en del af det økonomiske bidrag bl.a. skal bruges til omstrukturering af småfiskeriet, uddannelse og støtte til brancheorganisationer. Det pelagiske industrifiskeri forpligtes til at lande 25 % af alle fangster i de lokale havne. Denne forpligtelse er medtaget i aftalen for at støtte udviklingen af den lokale fiskeindustri, der lider under uregelmæssige eller utilstrækkelige leverancer af råvarer. 
Formanden.
   - Jeg takker kommissæren, alle talerne og formanden for udvalget for deres tilstedeværelse ved disse forhandlinger.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 11.30. 

