Godkendelse af Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (forhandling)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Jo Leinen for Udvalget om Konstitutionelle Anliggender om Europa-Parlamentets godkendelse af EU's charter om grundlæggende rettigheder.
Manuel Lobo Antunes
formand for Rådet. - (PT) Fru formand, næstformand i Kommissionen, mine damer og herrer! Den højtidelige proklamation af chartret om grundlæggende rettigheder den 12. december i Strasbourg, som foretages af formændene for Rådet, Portugals premierminister, José Sócrates, Europa-Parlamentet og Kommissionen, vil utvivlsomt være et af de mest betydningsfulde øjeblikke i Unionens nyere historie og for det portugisiske EU-formandskab.
Vi tager et skridt fremad, som vil få vigtige og konkrete konsekvenser for konsolideringen af de universelle værdier menneskelig værdighed, frihed, lighed og solidaritet. Takket være den nye Lissabontraktat vil chartret få samme værdi som traktaterne - det bliver med andre ord juridisk bindende. Dette er en kendsgerning af stor betydning, som må fremhæves på behørig vis, og som Parlamentet, de nationale regeringer og Kommissionen alle bør være stolte af. Det markerer afslutningen på en lang vej.
Beslutningen om at tillægge chartret om grundlæggende rettigheder juridisk værdi vil påvirke andet og mere end de sædvanlige politiske og diplomatiske kredse, da den har direkte indflydelse på vores borgeres retlige anliggender. Den er et konkret resultat af Europa. De institutionelle reformer i Lissabontraktaten er uden tvivl af stor betydning, og det er ligeledes korrekt, at de foretagne ændringer af EU-politikkerne, af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, af politikken for retlige og indre anliggender og på andre områder er væsentlige for, at Unionen kan tackle fremtiden og klare de udfordringer, vi har foran os. Eksistensen af et katalog af rettigheder, som er bindende for de europæiske institutioner og for medlemsstaternes anvendelse af europæisk lov, betyder imidlertid langt mere end alt dette. Fra nu af sætter vi vores borgere i centrum af det europæiske projekt.
Mens vi taler om grundlæggende rettigheder, vil jeg også, for formandskabet og ligeledes på vegne af mit eget land, udtrykke min glæde over protokollen til Lissabontraktaten, som muliggør Unionens tiltrædelse af den europæiske menneskerettighedskonvention. Dette fordi denne protokol repræsenterer indfrielsen af en mangeårig ambition.
Hvad alt dette angår, må jeg gratulere Parlamentet og hr. Leinen med, at Udvalget om Konstitutionelle Anliggender den 12. november har vedtaget dette udkast til betænkning. Dette har igen demonstreret Parlamentets engagement i EU's grundlæggende rettigheder. Jeg har kun tilbage at udtrykke mit oprigtige ønske om, at Parlamentet også vil kunne stemme for denne betænkning og derved gøre det muligt for chartret om grundlæggende rettigheder at blive proklameret højtideligt af de tre institutioner den 12. december.
(Bifald)
Margot Wallström
næstformand i Kommissionen. - (EN) Fru formand! Chartret om grundlæggende rettigheder bliver et vigtigt instrument i vores Union, som bygger på retsstatsprincippet. Det omfatter et reelt katalog af rettigheder, som skal gælde for alle borgere i Unionen, fra individuelle rettigheder i relation til værdighed, friheder, lighed og solidaritet til rettigheder forbundet med unionsborgerskabsstatus og retfærdighed. Chartret vil ikke ændre på Unionens kompetencer, men vil give styrkede rettigheder og større frihed for borgerne.
Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer vil være bundet af de rettigheder, der er indskrevet i chartret, og de samme forpligtelser vil påhvile medlemsstaterne, når de indfører Unionens lovgivning. Borgerne vil for retten kunne gøre de rettigheder gældende, som er lovfæstet i chartret, og EF-Domstolens retlige kontrol vil tilsikre, at chartret anvendes korrekt.
Kommissionen hilser det velkommen, at charterets juridisk bindende karakter er blevet bevaret gennem forhandlingerne i regeringskonferencen. Ligesom Parlamentet havde vi helst set, at chartret skulle gælde for samtlige 27 medlemsstater, uden undtagelser fra dets fulde retsgyldighed, men vi bør ikke undervurdere de opnåede resultater. Dets retskraft er et betydeligt fremskridt med hensyn til at opbygge en retmæssig og ansvarlig Union, hvor borgernes interesser er i fokus. Dette var ikke åbenlyst fra første færd, og vejen til den fulde indfrielse af dette mål har været lang.
Chartret, som blev proklameret i 2000, var ikke juridisk bindende. Under den europæiske konvention i 2002-2003 og på den regeringskonference, der fulgte i 2003-2004, blev chartret tilpasset med det formål at gøre det juridisk bindende, men processen blev stoppet på grund af den manglende ratificering af forfatningstraktaten.
Ved Det Europæiske Råd i juni 2007 blev det vedtaget, at den kommende nye traktat skulle indeholde en henvisning til det charter, som var blevet tilpasset og endeligt godkendt i 2004, og at dette skulle have samme juridiske værdi som traktaterne, og dette er nu afspejlet i den nye traktat.
Ordføreren foreslår, at Parlamentet godkender chartret, hvilket er et nødvendigt skridt inden charterets højtidelige proklamation, og Kommissionen bakker naturligvis fuldt op om denne anbefaling. Kommissionen vil ligeledes godkende chartret i næste uge og bemyndige formanden til at proklamere det den 12. december sammen med formændene for Parlamentet og Rådet.
Proklamationen af det reviderede charter vil danne grundlag for en henvisning i den nye traktat, som vil blive underskrevet den efterfølgende dag i Lissabon, og dette vil give juridisk værdi og retsgyldighed til de rettigheder, der er lovfæstet heri.
Med den nye traktat og chartret om grundlæggende rettigheder vil Unionen unægtelig øge sin beskyttelse af menneskerettighederne. EU er ikke bare et marked, men tillige et fælles rum, der bygger på værdier og fælles rettigheder.
Jo Leinen
ordfører. - (DE) Fru formand, hr. formand for Rådet, fru næstformand, mine damer og herrer! EU's charter om grundlæggende rettigheder udgør et kerneelement i Lissabontraktaten, ja, man kunne endda sige, at det er sjælen i den nye reformtraktat. Det glæder mig, at alle tre institutioner er enige om, at Lissabontraktaten ikke blot drejer sig om institutioner eller om politikker - den drejer sig om mennesker, nemlig de 500 millioner borgere i EU. Chartret er et synligt udtryk for, at vi i EU bekymrer os om at beskytte vores borgere, hvad angår samtlige lovbestemmelser, der udspringer fra EU.
Chartret om grundlæggende rettigheder udgør således en milepæl på vejen fra et staternes Europa til et borgernes Europa. Det har vi i Europa-Parlamentet altid hilst velkommen. Med dette charter og de 50 rettigheder og friheder, der er omfattet heraf, vil EU få det mest moderne og omfattende katalog af grundlæggende rettigheder i verden. Der eksisterer ikke noget tilsvarende andre steder i verden, så vi bør være stolte af denne præstation. Fra artikel 1, som handler om at beskytte menneskelig værdighed, og hele vejen gennem chartret til den sidste artikel, der handler om retten til ikke at blive straffet to gange for den samme lovovertrædelse, giver chartret en øget beskyttelse af rettigheder og omfatter desuden rettigheder, som man ikke nødvendigvis finder i alle 27 medlemsstaters forfatninger. Her vil jeg blot gøre opmærksom på forbuddet mod reproduktiv kloning af mennesker ved moderne genteknologi, retten til beskyttelse af personoplysninger, retten til informationsfrihed og retten til adgang til dokumenter, men også på retten til god forvaltning - "god forvaltningsskik" - som er det, vi prædiker til resten af verden, men som vi naturligvis også selv må overholde.
For første gang ligestiller et katalog af grundlæggende rettigheder økonomiske og sociale rettigheder med politiske og borgerlige rettigheder. I en tidsalder med globalisering er jeg fast overbevist om, at dette giver folk tilstrækkelig beskyttelse. Som Parlamentet har påpeget flere gange, er det beklageligt, at den nye traktat ikke gengiver charterets fulde ordlyd, så det ikke bliver så synligt, som det kunne have været. Jeg synes dog, vi med tilfredshed bør bemærke Lissabontraktatens artikel 6, som lyder: "EU anerkender de rettigheder, friheder og principper, der er fastlagt i EU's charter om grundlæggende rettigheder, der har samme juridiske værdi som traktaterne." Dette fjerner enhver tvivl for borgerne i EU, idet det bekræfter, at de med denne traktat har mulighed for at gøre deres rettigheder gældende for de nationale domstole og i sidste instans for EF-Domstolen i Luxembourg.
Vi skal stadig vedtage dette charter igen i plenum, fordi det er blevet ændret, og man kunne sige, at det desværre ikke er lige så godt som chartret fra 2000. Jeg hentyder her navnlig til udvandingen af artikel 52, og der kan være problemer med fortolkningen af de meget vage klausuler, som man finder i den pågældende artikel. Ikke desto mindre er chartret blevet reddet og skal udgøre en del af traktaterne. Jeg tror på, at chartret er et symbol. Som det er blevet nævnt i Parlamentet, er EU ikke blot et stort marked med en tilknyttet valutaunion. EU er et værdifællesskab, som har til opgave at forsvare disse værdier i sine interne politikker samt i Europas eksterne politikker.
Så meget desto mere er det beklageligt, at to medlemsstater har mulighed for ikkedeltagelse, nemlig Det Forenede Kongerige og Polen. Dette synes vi er beklageligt, og jeg vil gerne appellere til regeringerne og parlamenterne i de to pågældende lande om, at de gør sig de yderste anstrengelser for hurtigst muligt at ophæve denne mulighed for ikkedeltagelse, så samtlige 27 medlemsstater opererer på samme grundlag, når det gælder forsvaret af EU's grundlæggende rettigheder og værdier. Jeg støtter derfor vedtagelsen af De Grønnes ændring her, som der i morgen vil blive stemt om som et tillæg til vores betænkning fra Udvalget om Konstitutionelle Anliggender. Jeg vil derfor bede Dem om at stemme for denne betydningsfulde betænkning.
Íñigo Méndez de Vigo
Fru formand! Her til morgen har min gruppe fejret og mindedes godkendelsen af EU's charter om grundlæggende rettigheder. I dag bærer medlemmerne af min gruppe en badge med ordene "Ja til værdiernes Europa".
I denne henseende er jeg enig i, hvad tidligere talere har sagt - især fru Wallström - om, at EU ikke bare er et marked. EU er et politisk projekt, men det er baseret på principper og værdier, som forener alle europæiske folk.
Derfor er det en god dag i dag, med en resolution, der vil give os mulighed for at fejre og højtideligt proklamere dette charter om grundlæggende rettigheder under den næste mødeperiode i Strasbourg.
Det skal faktisk ikke være nogen hemmelighed, at de af os, der var så heldige at deltage i affattelsen af dette charter i den første konvention, sad tilbage med en bitter eftersmag. Dette var der to årsager til, hvoraf den første var, at selv om vi havde affattet chartret, som om det var juridisk bindende, så var det i sidste ende ikke muligt i Nice, fordi seks regeringer forkastede det.
Med tiden har vi imidlertid vist os at få ret, og chartret vil nu, takket være Lissabontraktaten, blive juridisk bindende. Den bitre eftersmag er nu vendt til tilfredshed.
Den anden årsag er, at jeg husker, at chartret i Nice ikke blev højtideligt proklameret. Vi gik glip af en fantastisk mulighed for at forklare det europæiske folk, at de rettigheder og friheder, der er proklameret i chartret, er vores kendetegn, for det blev underskrevet i al hemmelighed.
Men takket være den beslutsomhed, som formanden for Europa-Parlamentet og vores tre repræsentanter i denne regeringskonference har udvist, vil vi den 12. december under mødeperioden i Strasbourg opnå det, som man ikke formåede at opnå i Nice. Vi vil højtideligt proklamere dette charter og, som medlemmer af PPE-DE-Gruppen har gjort, bekræfte vores forpligtelse til de rettigheder og friheder, der er fastlagt i dette charter.
Vi vil stemme for hr. Leinens betænkning.
Richard Corbett
Fru formand! PSE-Gruppen støtter den nye vedtagelse af chartret i dets nye form, så det gennem reformtraktaten kan blive gjort bindende for de europæiske institutioner. Vi vil derved få lukket et stort hul. De europæiske institutioner som sådan er endnu ikke forpligtet på en måde, der holder vand, til at respektere de samme rettigheder, som alle vores medlemsstater respekterer i kraft af deres egen grundlov eller i kraft af deres medlemskab af den europæiske menneskerettighedskonvention og andre internationale menneskerettighedsinstrumenter Dette charter vil blive bindende for de europæiske institutioner, og hele fællesskabsretsområdet skal respektere de pågældende rettigheder, og i modsat fald kan den europæiske lovgivning blive ramt ved domstolene.
Det er overraskende, at nogle euroskeptikere, som man skulle tro ville være glade for, at de europæiske institutioner er blevet forpligtet - indskrænket - til at agere på denne måde, er imod dette charter - men det er nogle af dem alligevel! Det er måske uheldigt, at nogle medlemsstater som en følge heraf har fundet det nødvendigt at præcisere i en protokol, hvordan chartret interagerer med deres nationale ret.
Det har så igen givet anledning til forvirring. En kollega omtalte netop dette som en "mulighed for ikkedeltagelse", men det er naturligvis ikke en mulighed for ikkedeltagelse. Chartret forbliver bindende for de europæiske institutioner og for det samlede fællesskabsretsområde, uanset hvordan det påvirker national ret i visse lande.
Andrew Duff
Fru formand! Charterets højtidelige proklamation er højdepunktet af vores arbejde, som går tilbage til 1999 og har haft til formål at skabe en bedre form for rettighedsregime for Unionen.
Da det vigtigste formål med chartret er at beskytte borgerne mod misbrug fra Unionens store magtbeføjelser, er det besynderligt og beklageligt, at en medlemsstat forsøger at undslippe dets bindende virkning. Det er min overbevisning, at den britiske protokol vil blive konstateret at være juridisk fejlbehæftet og en alvorlig politisk fejltagelse.
Domstolene er forpligtet til at udvikle en retspraksis for hele unionssystemet, der er blind over for nationale tilhørsforhold og tro mod unionsrettens nøgleprincip, som er, at vi henter vores grundlæggende rettigheder i de traditioner, der er fælles for samtlige af vores medlemsstater i stedet for at være specielle for én medlemsstat. Efter min og min gruppes opfattelse er den britiske mulighed for ikkedeltagelse skammelig og bør hurtigst muligt gå i glemmebogen.
Konrad Szymański
Fru formand! I 2000 blev chartret om grundlæggende rettigheder udarbejdet som en tilkendegivelse af de værdier, der skulle ligge til grund for Unionens politik. Unionen selv skulle tage del i den europæiske menneskerettighedskonvention. På det pågældende tidspunkt skulle EF-Domstolen holde op med at træffe afgørelser på grundlag af almindelige retsgrundsætninger afledt af medlemsstaternes forfatninger.
Vi skriver nu 2007, og Unionen skal til at tiltræde den europæiske konvention, men ikke på en måde, så det bliver det eneste europæiske system til beskyttelse af menneskerettigheder. Vi danner et alternativt system på grundlag af et juridisk bindende charter om rettigheder. Dette er på mange måder noget, der aldrig før er set. Almindelige retsgrundsætninger vil fortsat udgøre det tredje sæt grundlag for afgørelser i sager vedrørende grundlæggende rettigheder.
Alt dette komplicerer systemet til beskyttelse af grundlæggende rettigheder i Europa og gør det endnu mindre gennemskueligt for borgerne. Mange europæere er bekymrede over situationen. Disse er i bund og grund årsagerne til, at to medlemsstater valgte at have protokoller, der beskytter mod uventede konsekvenser af charterets virkninger.
Johannes Voggenhuber
for Verts/ALE-Gruppen. - (DE) Fru formand! I dag er jeg stolt af at være medlem af Parlamentet, som fra den allerførste dag har været en trofast tilhænger af grundlæggende og borgerlige rettigheder i almindelighed og dette charter om grundlæggende rettigheder i særdeleshed. Det er nu ni år siden, der på topmødet i Köln blev taget initiativ til at begynde at arbejde i retning af et juridisk bindende charter, og denne proces er endnu ikke afsluttet.
Jeg har haft det privilegium at følge denne forfatningsproces hele vejen igennem og vil gerne dele to oplevelser med Dem. Den ene er temmelig ironisk: Det er besynderligt, at intet gennem disse ni år har vist sig at være så møjsommeligt og kontroversielt eller så vanskeligt at opnå som de dokumenter, der rummer de principper, der danner selve grundlaget for EU, og som vi burde kunne tage for givet: demokrati, parlamentariske rettigheder, sociale rettigheder, markedsøkonomien, gennemsigtighed i lovgivningen samt grundlæggende friheder og rettigheder. Det er en meget besynderlig situation og må uden tvivl være forbundet med de underliggende årsager til den tillidskrise, der plager EU.
Den anden oplevelse, jeg gerne vil dele med Dem, er følgende: Det er vigtigt ikke at blive udmattet eller desillusioneret, og det er vigtigt ikke at miste modet. Jeg har længe været overbevist om, at Sisyfos er Europas skytshelgen, og hele denne oplevelse bekræfter dette. Det er derfor, jeg mener, at vi lige netop i dag igen bør forsøge at appellere til Det Forenede Kongerige og Polen, på vegne af de grundlæggende rettigheders udelelighed, på vegne af menneskerettighedernes og de grundlæggende rettigheder og friheders udelelighed, om at tage del i denne betydningsfulde europæiske konsensus!
Francis Wurtz
for GUE/NGL-Gruppen. - (FR) Fru formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær! På vores næste møde vil vi igen godkende chartret om grundlæggende rettigheder.
Før vi gør dette, så lad mig stille et spørgsmål, som måske ikke er så enkelt, som det lyder. Vil dette være det første charter, som blev proklameret i 2000, eller vil det - som Leinen-betænkningen antyder - være det tilpassede opkog, der er integreret i det tidligere udkast til forfatningstraktaten? De to tekster er naturligvis ikke identiske, og jeg synes, det er uheldigt, at forskellene mellem dem ikke er tydeligt angivet, selv om det ville have givet anledning til en berettiget kontrovers.
F.eks. har den franske menneskerettighedskommission udtrykt - og jeg citerer - sin alvorlige bekymring over de foretagne ændringer til artiklerne om sociale rettigheder - og jeg citerer stadig - som truer med at fjerne charterets sociale indhold.
En af hovedforfatterne til det oprindelige charter, advokat Guy Braibant, forklarede til pressen - og jeg citerer - at forudsætningerne for tekstens anvendelse har ændret sig. For det første er ordet "kan" ind imellem ændret til "skal". Endvidere er der - og jeg citerer stadig - en officiel henvisning til "forklaringer" af Præsidiet. Selv om forklaringerne burde være pædagogiske og fuldstændig neutrale, fortolker de lovene i en temmelig ubetydelig forstand. De grundlæggende rettigheder er blevet undergravet, citat slut.
Hvilken tekst er det, vi skal godkende ved næste møde? Jeg har tillige et underordnet spørgsmål: Vil denne godkendelse være gyldig i samtlige EU-lande? En aktion som denne kan ikke være tvetydig. Jeg ville derfor sætte pris på et præcist svar på disse to spørgsmål.
Jens-Peter Bonde
for IND/DEM-Gruppen. - Fru formand! Jeg har været med til at udarbejde chartret og foreslog i begge konventer en meget enkel løsning. Lad EU blive medlem af den europæiske menneskerettighedskonvention. Så vil institutionerne være bundet på samme måde som landene. Vi vil lukke et hul. Når vi gør chartret juridisk bindende, lukker vi ingen huller. Vi skaber tværtimod en række huller i den beskyttelse, vi har som borgere under vore nationale forfatninger og under de fælles europæiske menneskerettigheder. Luxembourg-domstolens aktivistiske tolkning vil altid have forrang for både Strasbourg og vores egen højesteret. Chartret er uegnet som selvstændig retskilde. Det er alt for upræcist. Starter retten til livet ved fødslen, eller hvor mange måneder før? Gælder strejkeret også offentligt ansatte? Ytringsfrihed for tjenestemænd er meget bedre under Strasbourg-domstolen end under Luxembourg-domstolen. Og i går fik vi så et skoleeksempel på mulige konflikter. Den tyske journalist Hans Martin Tillack fik Strasbourg-domstolens ord for, at OLAF handlede kriminelt, da de arresterede ham og konfiskerede 16 flyttekasser med dokumenter, computere og telefoner. Luxembourg sagde god for tyveri af journalistens kilder. Strasbourg fordømte tyveriet og anholdelsen, fordi de prioriterer pressefrihed.
Chartret bliver præsenteret som en sejr for menneskerettighederne. Måske. Det minder mere om en lotteriseddel med sikkerhed for nittere. Vi løber en stor risiko, hvad angår velerhvervede menneskerettigheder som ytringsfrihed og pressefrihed. Lodtrækningen afgøres af dommere i Luxembourg uden for parlamentarisk kontrol, og er de først dømt, så skal der en enstemmig ændring af traktaterne til at rette op på tilbageslag. Det er meget upraktisk, og det ligner mere en fængsling af vore rettigheder end et frihedsbrev.
Jim Allister
- (EN) Fru formand! Vi går alle ind for menneskerettighederne, og jeg er ved at være lidt træt af nogle personer - især dem, der kommer fra stater, hvor menneskerettigheder historisk set er lidt af en nyhed - som angriber Det Forenede Kongerige som en slags kasteløs på grund af dets mulighed for ikkedeltagelse under protokol 7.
Lad mig huske dem på, at der så langt tilbage som i 1688 lå et rettighedskatalog i hjertet af den glorværdige revolution i Det Forenede Kongerige. Siden dengang har Det Forenede Kongerige været et forbillede på frihed. Så der er ingen grund til at pege fingre ad os, når det drejer sig om menneskerettigheder.
Det kan godt være, at folk er irriterede over, at vi har ødelagt fornøjelsen for dem ved - foreløbigt - at unddrage os nogle af de ting, der følger med det at være en EU-superstat, men jeg må pointere, at det er vores nationale og politiske ret at gøre dette. Men sørgeligt nok vil muligheden for ikkedeltagelse forsvinde gradvist, efterhånden som EF-Domstolen tager fat på sin centraliseringsdagsorden. I sidste ende vil de pågældende personer dog få deres vilje - såfremt Det Forenede Kongerige er så tåbeligt at ratificere denne traktat trods folkets modstand.
Elmar Brok
- (DE) Fru formand, hr. formand for Rådet, fru næstformand! Det er ligeledes en af borgernes grundlæggende rettigheder ikke at blive overset. Dette charter om grundlæggende rettigheder yder ganske rigtig borgerne beskyttelse, ligesom det er tilfældet i den klassiske retsstat. Men EU er ikke nogen stat. Men selv om den ikke er en stat, har den lovgivningskompetence. Og det er udelukkende denne lovgivningskompetence, som EU's institutioner nyder, der på bindende vis falder ind under chartret om grundlæggende rettigheders beskyttelse og kontrol. Dette hænger tillige sammen med, at europæisk lovgivning og de europæiske institutioners handlinger er bundet af værdier og værdibaserede beslutninger, sammen med den første sætning i dette charter, som desuden er den mest ædle: Den menneskelige værdighed er ukrænkelig.
Jeg ser dette ud fra et kristent billede på menneskeheden. Det kan imidlertid også ses ud fra andre kilder. Men det, at vi binder os, at de tre institutioner binder sig, og at vi tilslutter os dette princip, er et uhyre stort fremskridt. Dette gælder EU som helhed. Polen og Det Forenede Kongerige er retsstater, ingen tvivl om det. Men sagen er, at de ved ikke at underskrive og ved at træde ud af chartret ikke beskytter sig selv, men værner om noget, som i forvejen er beskyttet. Det forholder sig nemlig sådan, at dette charter slet ikke finder anvendelse på national lovgivning og nationale institutioner. Dvs. at de beskytter noget, som allerede kan tages for givet. Jeg håber, at der vil ske en ændring i tide, navnlig i Polen, hvor et flertal både i parlamentet og af befolkningen er af en anden opfattelse, men hvor præsidenten benytter sig af sine prærogativer.
Charterets juridisk bindende karakter kan styrkes yderligere, hvis vi forfølger en harmoniseret strategi. Hr. rådsformand, jeg er Dem taknemmelig for, at vi udnytter den mulighed, der ligger i vores status som en enkelt juridisk person, og tiltræder Strasbourgkonventionen. Hvis dette lykkes, vil det europæiske retsområde opnå kohærens, hvilket vil føre beskyttelsen af grundlæggende rettigheder sammen på både nationalt og europæisk plan. Jeg håber, at resultatet bliver et borgernes Europa, som er værdiorienteret, og som vi kan være stolte af!
Józef Pinior
- (PL) Fru formand! Chartret om grundlæggende rettigheder er starten af det 21. århundredes modstykke til de betydningsfulde erklæringer om menneskerettigheder og borgerlige rettigheder, der blev afgivet i det 18., 19. og 20. århundrede. Disse berømte erklæringer om frihed og retsstatsprincippet formede det moderne demokrati. Vores charter har rødder i begivenheder, der har bidraget til demokratiets udvikling og til det moderne liberaldemokratiske system gennem de sidste 200 år.
Jeg ser ingen grund til, at visse europæiske lande ikke skulle tilslutte sig dette charter. Jeg vil spørge hr. Szymański: Hvordan kan man seriøst argumentere imod chartret i et land, som var fødested for Solidarność, hvis lederskab vi kan takke for, at hele Europa opnåede sin aktuelle forståelse for retten til frihed, retsstatsprincippet og demokrati?
Jeg appellerer til den polske regering i Warszawa og i særdeleshed til premierminister Tusk. Hr. Tusk, din parlamentsgruppe vandt valget for en måned siden takket være stemmerne fra de polakker, som ønsker, at chartret skal medtages i den europæiske reformtraktat. Jeg håber oprigtigt, at De ikke vil skuffe de vælgere, der støttede Dem for lidt over en måned siden. Jeg opfordrer den polske regering til at medtage chartret om grundlæggende rettigheder i reformtraktaten, så det også bliver bindende i mit hjemland. Solidarność's Polen, det europæiske Polen, tolerancens Polen er af den opfattelse, at chartret om grundlæggende rettigheder er et af reformtraktatens hovedelementer. Vi må ikke lade os afpresse af den konservative højrefløj, som vil have os til at indvillige i ikke at indføre dette charter i vores hjemland.
Bronisław Geremek
- (PL) Hr. formand! Det er min overbevisning, at chartret om grundlæggende rettigheder er en ufravigelig betingelse for ethvert fællesskab, der ønsker at fungere i overensstemmelse med det værdisystem, der er afledt af respekt for menneskelig værdighed. Dette giver anledning til principperne frihed, lighed og solidaritet. Jeg ser ingen grund til, at lande som Det Forenede Kongerige eller Polen, der ønsker at være en del af Fællesskabet, skulle nægte at involvere sig i noget, der udgør fundamentet for vores fælles handling.
Dette charter slår til lyd for at påberåbe sig sociale værdier og den europæiske sociale model. Det angiver tillige entydigt, at det i anliggender, der vedrører lokale skikke og sædvaner, er den interne nationale ret, der finder anvendelse. Dette betyder, at der ikke er nogen anledning til, at der skal gælde nogen form for mulighed for ikkedeltagelse på dette område. Jeg håber oprigtigt, at Polen og Det Forenede Kongerige vælger at deltage i stedet.
Bernard Wojciechowski
- (PL) Hr. formand! Forhandlingen om denne betænkning berører mange emner og berører indirekte grundlaget for at skabe en ny retlig ramme. I august 2007 fremsatte formanden for Parlamentet en udtalelse i den henseende ved en forsamling af landsforviste personer. Han anførte, at retten til et hjemland udspringer i retten til værdighed, og at retten til et hjemland derfor er en grundlæggende menneskelig rettighed.
Retten til værdighed er lovfæstet i charterets første artikel. Formandens holdning blev kritiseret i det polske parlament. Den tyske sammenslutning af landsforviste beklager skæbnen for de personer, der er blevet forflyttet fra Polen. Hvad ville der ske, hvis tyskernes beklagelse og specifikke fortolkning af menneskelig værdighed blev anvendt på Alsace-Lorraine? Ville der også her blive etableret et center for de forflyttede, eller ville der ske en forsoning? Et forsøg på at udlede retten til et hjemland af retten til værdighed er en fejlfortolkning af menneskerettighedernes værdilære, jævnfør hr. Karski, medlem af det polske parlament. En fortolkning, der præciserer primær ret, er acceptabel, men ikke en videreudvikling heraf.
Formanden for Europa-Parlamentet talte om pave Johannes Paul II. Jeg vil minde Parlamentet og dets formand om, at ærkebiskop Karol Wojtyła i 1965 publicerede en skriftlig erklæring, ifølge hvilken tyske biskopper tydeligt havde anført, at tyskere, der var forflyttet østfra, ønskede - og rent faktisk var nødt til - at forstå, at en hel ny generation af polakker var ved at vokse op der, og at disse polakker betragtede landet, der var blevet tildelt deres forældre, som deres eget hjemland. Der er ikke påkrævet nogen retlig eller moralsk undersøgelse eller sentimentale fortalere omkring dette emne.
Jeg tror på, at vi kan nå til enstemmighed om chartret i Parlamentet, til trods for præsident Sarkozys nylige forslag om, at enstemmighed strider imod demokratiet. Det er et forfængeligt håb, hr. Sarkozy, eftersom De ikke engang kan overbevise metroarbejderne i Paris.
Koenraad Dillen
- (NL) Hr. formand! Ingen kan bestride, at borgerne i Europa skal udrustes med grundlæggende rettigheder og friheder, såvel over for deres eget land som over for EU. Et Europa uden rettigheder og friheder ville ikke længere være Europa. Det er imidlertid ikke et problem i dag, da borgerne allerede er tilstrækkeligt beskyttet mod deres nationale regeringer, såvel af deres egen nationale grundlov som af den europæiske menneskerettighedskonvention. Hvad angår de europæiske institutioner, kan de europæiske borgere også forsvare deres grundlæggende friheder og rettigheder i overensstemmelse med EF-Domstolens faste retlige kompetence. Det, som det handler om her, er, at der med proklamationen af dette charter tages endnu et skridt på vejen mod et føderalt Europa. Folk ønsker et europæisk rettighedskatalog ligesom i det føderale USA. Forskellen på dem er dog, at dette charter er andet og mere end en opsummering af de traditionelle rettigheder og friheder. Det virker dog undertiden som en opsummering af forskellige samfundsøkonomiske løfter. Ladningslisten stemmer ikke det mindste overens med ladningen.
Charlotte Cederschiöld
- (SV) Hr. formand, fru næstformand, hr. formand for Rådet, medlemmer og - ikke mindst - borgere i Europa! Dagen i dag er en festlig lejlighed, en stor dag, en glædens dag, en umådelig betydningsfuld dag, meget mere betydningsfuld, end de fleste i øjeblikket er klar over. Den er betydningsfuld både for dem, der tror på grundlæggende rettigheder som princip, og for dem, der tror på udviklingen og integrationen af Europa.
Det burde for længst have været fuldstændig selvindlysende, at EU's institutioner skulle være forpligtet af de værdier, som vi alle bifalder, men sådan har det ikke været. Faktisk tror briter også på retsgrundsætningerne, uanset hvordan disse bliver til. Der er ikke mange parlamentarikere, der ville sige, at de er glade for at være med til at undertrykke menneskerettighederne - faktisk ser langt størstedelen lige omvendt på det. Det har været en glæde og en ære at være med til at udarbejde disse værdier, som jeg er overbevist om er af stor betydning for os.
Nu er vi alle sammen klar over, hvad denne Union står for, også selv om vi ikke kunne overkomme at læse hele traktaten. Det er nogle prægtige værdier, det er nogle gode værdier, og det er nogle værdier, vi alle må bidrage til, og vi må tilsikre, at Unionen hjælper til med at anvende dem på den rette måde. Hjertelig tak til Jo Leinen og til alle, som har hjulpet med arbejdet, og - ikke mindst - hjertelig tillykke til folket i Europa!
Libor Rouček
- (CS) Hr. formand, mine damer og herrer! Den 12. december vil formanden for Parlamentet, sammen med formændene for Det Europæiske Råd og Kommissionen, højtideligt proklamere EU's charter om grundlæggende rettigheder. Jeg er overbevist om, at et overvældende flertal af medlemmerne ved afstemningen i morgen vil give udtryk for deres accept af dette historiske dokument og dette historiske tiltag.
Chartret om grundlæggende rettigheder afspejler den moral og den åndelige arv, der tilhører de europæiske folk i EU. Det afspejler værdier som menneskelig værdighed, frihed, lighed, solidaritet, demokrati og retsstatsprincippet. Det sætter individet i fokus, fordi chartret bl.a. fastslår unionsborgerskabet. Det glæder mig, at proklamationen af chartret om grundlæggende rettigheder finder sted efter udvidelsen af EU, så de nye medlemsstater er med. Dette betyder, at chartret på sin vis er en moralsk, juridisk og politisk afspejling af EU's enhed: vest og øst, nord og syd. Dette tror jeg også, at både regeringerne og parlamenterne i Polen og Det Forenede Kongerige vil ende med at forstå, og at de inden for den nærmeste fremtid vil gøre det muligt for deres borgere at tage del i dette historiske øjeblik.
Irena Belohorská
- (SK) Hr. formand! Jeg hilser EU's charter om grundlæggende rettigheder velkommen, da det gør de rettigheder, som allerede eksisterer for EU's borgere, mere synlige. Jeg vil dog også gerne opfordre til at få afklaret eventuelle interessekonflikter mellem EU's charter om grundlæggende rettigheder, et EU-dokument, og den europæiske menneskerettighedskonvention, et dokument fra Europarådet, som EU ligeledes har erklæret at ville overholde. Heraf følger det ligeledes, at der eventuelt kan være en interessekonflikt mellem EF-Domstolen i Luxembourg og Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol i Strasbourg.
Hvordan vil domstolen i Strasbourg stå i forhold til domstolen i Luxembourg? Som en højesteret eller en forfatningsdomstol? Er denne følgevirkning virkelig acceptabel for EF-Domstolen? Vil EU, som er en juridisk person, få en separat dommer i Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol? Jeg ønsker at understrege behovet for at få løst dette juridiske anliggende, så vi kan undgå et problem, for når chartret om grundlæggende rettigheder bliver juridisk bindende, forventer jeg en øgning i antallet af retstvister inden for menneskerettighedsområdet.
Reinhard Rack
- (DE) Hr. formand! Ligesom næsten alle de foregående talere - desværre kun næsten alle - er jeg glad for, at vi i dag, eller i morgen, vil give formanden for Parlamentet mandat til at underskrive chartret.
Menneskerettighederne er vores europæiske varemærke, både i og uden for Europa. Ikke desto mindre vil jeg råde til forsigtighed og til, at vi ikke lader os rive med af vores følelser og tager munden for fuld. Med chartret og den nødvendige ratificering af Lissabontraktaten fastslår vi de vigtige og klassiske grundlæggende rettigheder og de vigtige sociale rettigheder som juridisk bindende, hvilket betyder, at de bliver bindende for de europæiske institutioner og for anvendelsen af fællesskabsretten. Vi gør det ligeledes muligt at gøre regres gældende over for EF-Domstolen i Luxembourg, når det gælder disse grundlæggende rettigheder, om end under visse meget snævert definerede betingelser. Dette betyder dog ikke, at enhver borger vil kunne indgive andragender til EF-Domstolen i Luxembourg med det samme, eller faktisk overhovedet, som nogle enkelte personer - der har ladet følelserne løbe af med dem - fra tid til anden har påstået. En påstand som denne tjener ikke vores interesser.
Lad os holde op med at komme med disse postulater, som skyder over målet, og lad os glæde os over det resultat, vi har opnået. I EU har vi nu sat en vigtig kurs - ikke kun i forhold til de klassiske rettigheder, men også for vores socialpolitik - som vi sandt at sige kan være stolte af. Den indbefatter balancen mellem arbejdsliv og privatliv, forbuddet mod børnearbejde, sundhedsbeskyttelse for alle og en høj grad af miljø- og forbrugerbeskyttelse. Det bør vi være glade for - det er sandheden, og den behøver der ikke pyntes på.
Carlos Carnero González
- (ES) Hr. formand! Jeg tror på, at det emne, vi diskuterer i øjeblikket, er overordentlig vigtigt for folket. Det kan uden tvivl være yderst kompliceret at forsøge at gøre rede for reformen af EU, men det er sandelig let nok at understrege vigtigheden af EU's charter om grundlæggende rettigheder.
Vil det være juridisk bindende? Dette vil ikke fremgå udtrykkeligt af traktaten, men det er vores pligt at bekendtgøre det. Jeg synes derfor, at den beslutning, vi har taget om at underskrive chartret, før Lissabontraktaten underskrives, er særdeles positiv. Fra nu af må vi også sige, at der for eftertiden ikke vil kunne tillades yderligere undtagelser, da disse er skadelige for borgerne i de pågældende lande og for borgerne i EU som helhed.
Jeg mener derfor, det er absolut nødvendigt, at vi, som hr. Leinen foreslår i sin betænkning, gør os umage for tydeligt at støtte chartret om grundlæggende rettigheder og dets juridisk bindende karakter.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Magda Kósáné Kovács  
skriftlig. - (HU) Borgerne i de europæiske lande har kæmpet både hver for sig og sammen for hver af de rettigheder, der er omfattet af chartret om grundlæggende rettigheder. Netop derfor er det glædeligt, at de grundlæggende rettigheder, når chartret om grundlæggende rettigheder bliver gjort juridisk bindende, endelig kan realiseres mere effektivt, ikke kun i medlemsstaterne, men også i den europæiske lovgivning og dennes faktiske anvendelse.
De europæiske borgere vil mærke fordelene heraf, hvis de kan gøre regres gældende over for retsmidler i tilfælde af brud på deres grundlæggende rettigheder på europæisk plan. Sådanne garantier vil gøre EU og EU-institutionerne mere demokratiske, mere direkte tilgængelige og mere kontrollerbare for en halv milliard europæiske borgere.
Det, at chartret om grundlæggende rettigheder bliver gjort juridisk bindende, afslutter et kapitel i historien om kampen for grundlæggende rettigheder. Samtidig mener jeg, at chartret om grundlæggende rettigheder i fremtiden skal blive Europas "Ars Poetica". Ved siden af den fælles økonomiske interesse må Europa gå forrest, når det gælder grundlæggende rettigheder, og forme sine borgere som én, ikke kun ved hjælp af de klassiske frihedsrettigheder, men også med hensyn til at garantere sociale og kulturelle rettigheder, ligebehandling og minoritetsrettigheder.
Horats skrev i sin "Ars Poetica": "Tag jer et emne, der ligger til det, I kan klare, skribenter! Overvej længe, hvad jeres skuldre kan magte, og hvad de nægter at bære!" Jeg håber, at institutionerne i EU vil være stærke og tapre nok til at kunne garantere de samme grundlæggende rettigheder for alle europæiske borgere i hvert et hjørne af Europa.
Alexander Stubb  
skriftlig. - (FI) Den 19. oktober blev der i Lissabon underskrevet en traktat, som skulle gøre EU mere levedygtig og mere demokratisk. Den ville ligeledes styrke de borgerlige rettigheder. EU's charter om grundlæggende rettigheder skulle gøres juridisk bindende, og EU skal tiltræde den europæiske menneskerettighedskonvention.
Chartret om grundlæggende rettigheder udgjorde anden del af den ikkeratificerede forfatning. På en mellemstatslig konference vedtog medlemmer af Parlamentet et initiativ, ifølge hvilket formændene for Europa-Parlamentet og Kommissionen samt formanden for Rådet skulle underskrive chartret om grundlæggende rettigheder ved en ceremoni på Parlamentets plenarmøde den 12. december, og chartret skulle offentliggøres i EU-Tidende.
Dette harmonerer fortrinligt med de værdier, som chartret om grundlæggende rettigheder repræsenterer. En ceremoniel underskrivelse vil ligeledes øge dokumentets synlighed. Det siger derfor sig selv, at vi ønsker at give vores formand, Hans-Gert Pöttering, mandat til at skrive under.
