

Puhemies
   Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvasta alueesta ja maahanmuutosta. Nämä kaikki ovat erittäin ajankohtaisia aiheita varsinkin viime viikonloppuna Tampereella pidetyn kokouksen vaikutuksia ajatellen.
Käsiteltävänä ovat:
- Jean-Marie Cavadan laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan suullinen kysymys neuvostolle vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen toteuttamisessa tapahtuneesta edistymisestä (Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 2 ja 39 artikla) (O-0086/2006 - B6-0428/2006) ja
- neuvoston ja komission julkilausumat yhteisestä maahanmuuttopolitiikasta. 
Jean Marie Cavada (ALDE ),
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Rajamäki, arvoisa komission varapuheenjohtaja Frattini, hyvät kollegat, ennen suulliseen kysymykseen vastaamista haluaisin lyhyesti kiittää teitä julkisesti, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Rajamäki Tampereen ministerikokouksen järjestämisestä. Kokous sujui todella erinomaisissa olosuhteissa.
Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan puheenjohtajana haluan tuoda selvästi julki, että Euroopan parlamentti tukee vankasti puheenjohtajavaltion ja komission ehdotusta perustamissopimuksen 42 artiklassa tarkoitetun siirtymälausekkeen käyttöönotosta. Toistan vielä, että siirtymälauseke laadittiin nimenomaan silloin, kun Euroopan unionille annettiin tehtäväksi edistää jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä turvallisuusasioissa eli Maastrichtin sopimuksen laatimisen aikoihin vuonna 1992. Lausekkeeseen ei sisältynyt määräaikaa, johon mennessä se oli otettava käyttöön. Laajasti ottaen tämän päätöksen tekemiseen riittää vastavuoroinen luottamus yhdistyneenä oikeisiin poliittisiin edellytyksiin.
Yllättävää on, että toistaiseksi tätä siirtymälauseketta ei ole koskaan otettu käyttöön, koska Amsterdamin sopimuksessa sovittiin suoraan siirtymisestä tavanomaiseen lainsäädäntömenettelyyn turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikassa ja yksityisoikeudellisissa asioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön alalla. Sittemmin näin tapahtui myös Nizzan sopimuksessa, jolla helpotettiin siirtymistä yhteispäätösmenettelyyn näiden yhteisön toimivaltaan siirrettyjen toimien aloilla. Rikosasioissa toteutettava poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö ovat kuitenkin jääneet tällaisen yhteisöllistämisen ulkopuolelle.
Tällä perusteella kysymys kuuluu: kun Maastrichtin sopimuksen tekemisestä on kulunut 14 vuotta, onko tällä hetkellä vihdoinkin olemassa poliittiset edellytykset – keskinäisen luottamuksen muodossa – siihen, että jäsenvaltiot voivat sopia, että tähän hyvin arkaluonteiseen yhteistyön alaan sovelletaan jo Maastrichtin sopimukseen sisältynyttä tavanomaista päätöksentekomenettelyä.
Euroopan parlamentti vastaa tähän tietysti myöntävästi kolmesta syystä. Siirtymälausekkeen käyttöönotolla voitaisiin ensinnäkin vähentää demokratiavajetta, toiseksi sillä vahvistettaisiin oikeusvaltiota ja kolmanneksi sillä tehostettaisiin päätöksentekoa.
Tarkastellaanpa nopeasti näitä kolmea seikkaa. Demokratiavajeen osalta on mielestäni ratkaisevan tärkeää vahvistaa demokratiaperiaatetta, jonka mukaan kaikki EU:n lainsäädäntö, erityisesti yksilöiden oikeuksia ja vapauksia koskeva lainsäädäntö, on annettava yhteistyössä kansan valitsemien edustajien kanssa. On vakava puute, jos näin ei ole.
Niille nykyisen tilanteen puolustajille, jotka väittävät, että tämä demokratiaperiaate ei suinkaan puutu kolmannesta pilarista, koska hallitukset oletettavasti toimivat kansallisten parlamenttiensa valvonnassa, haluan esittää seuraavan selkeän kysymyksen: voiko joku vilpittömästi väittää, että kansallinen parlamentaarinen valvonta riittää varmistamaan demokraattisen tasapainon, kun päätöksiä tehdään pikemminkin EU:n tasolla kuin kansallisella tasolla? Entä miten suhtaudutaan niihin tapauksiin, joissa tätä parlamentaarista valvontaa ei ole, mistä on esimerkkinä Yhdysvaltojen kanssa tehtävien sopimusten neuvotteleminen uudelleen koskien erityisesti matkustajarekisteritiedoista tehtävää PNR-sopimusta, joka on suunnattoman vakava asia ja josta päätetään kaiken demokraattisen valvonnan ulkopuolella.
Käsitelkäämme seuraavaksi toista perustetta, joka liittyy oikeusvaltioperiaatteen vahvistamiseen. Tämän periaatteen mukaan tuomioistuimen on voitava tutkia minkä tahansa lainsäädännön laillisuus. EU-lainsäädännön osalta kyseisen tuomioistuimen olisi oltava loogisesti Luxemburgissa sijaitseva Euroopan yhteisöjen tuomioistuin. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 67 artiklalla ja sopimuksen Euroopan unionista 35 artiklalla rajoitettiin kuitenkin siinä määrin tämän tuomioistuimen tuomiovaltaa, että tuomarit ovat itse ilmaisseet epäilevänsä eräiden toisen ja kolmanteen pilarin alaan kuuluvien säädösten oikeusvaltioperiaatteen mukaisuutta. Niinpä tämä kysymys on ratkaistava.
Käsitelkäämme lopuksi kolmatta seikkaa eli tehokasta päätöksentekoa. Kuten me kaikki tiedämme, yksimielisyyvaatimuksen säilyttäminen estää kaikenlaisen nopean ja tehokkaan päätöksenteon, ja näin tapahtuu hetkellä, jolloin EU:hun kohdistuvien uhkien vakavuuden olisi syyskuun 11. päivän iskujen sekä Madridin ja Lontoon iskujen jälkeen kannustettava meitä nopeuttamaan päätöksentekoprosessia.
Pantuamme merkille nämä kolme puutetta – ja niitä on lisäksi vaikeaa kiistää objektiivisesti – kuinka on yhä mahdollista perustella sen päätöksen lykkäämistä, joka olisi voitu tehdä jo noin kymmenen vuotta sitten? Arvoisa puhemies, eräät väittävät, että tämä kysymys olisi ratkaistava uudesta perustuslakisopimuksesta käytävien neuvottelujen yhteydessä. Tätä toivon, mutta onko meillä varaa odottaa koko tämän prosessin lopputuloksen saamista. Tämä prosessihan kestää vähimmilläänkin kaksi tai kolme vuotta samalla, kun turvallisuusuhat ja vapauksiamme koskeva epävarmuus pysyvät? On totta, että siirtymälauseke edellyttää, että kansalliset parlamentin ratifioivat sen, ja tätä kautta ne, jotka ovat epävarmempia, voisivat voittaa hieman aikaa. Tämä vaikeus voidaan kuitenkin voittaa käymällä perusteellisempaa vuoropuhelua kansallisten parlamenttien kanssa. Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokuntamme ottaakin parlamentit vastaan 3. ja 4. lokakuuta 2006 eli ensi viikolla pitäessämme suuren parlamenttien välisen kokouksen, jossa toivomme vahvasti taivuttavamme ne puolellemme.
Kari Rajamäki,
   Arvoisa puhemies, arvoisat Euroopan parlamentin jäsenet, aivan aluksi tuoreet terveiset Tampereelta ja kollegaltani Leena Luhtaselta. Haluan ensiksi kiittää puheenjohtaja Cavadaa ja puheenjohtaja Gargania heidän vahvasta panoksestaan Tampereella – kävimme todella avoimia ja konkreettisia keskusteluja vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen kehittämisestä. Siellä tutustuttiin myös polkupyöräilyyn tämän asian yhteydessä, ja komission jäsen Frattini totesi, että pyörää pitää koko ajan polkea, jotta se ei kaadu. Euroopan unioni on vähän sama asia. Jotkut kriittiset kollegani totesivat, että kyllä pyörällä voi turvallisesti pysähtyä ja voi laittaa jopa jalat tukevasti maahan. Itse jouduin kyllä lopuksi toteamaan, että jos ketjut ovat kuitenkin pois päältä, on vaikea lähteä enää uudelleen liikkeelle. Puheenjohtaja Cavadan erinomaisen puheenvuoroon liittyen meidän on ehkä syytä harjoittaa juuri tätä pohdintaa.
Euroopan unionin yhteistyö on merkittävä kansalaisten turvallisuuden vahvistumista ajatellen, ja samalla on pidettävä huolta perusoikeuksien ja -vapauksien toteutumisesta. Tässä suhteessa Euroopan unionin toimintakyky, päätöksenteon nopeus ja reagointi toimintaympäristön muutoksiin on ratkaisevaa.
Tampereella vuonna 1999 Eurooppa-neuvoston kokouksessa tehty poliittinen linjaus edellyttää jatkuvaa hyvää yhteistyötä komission, Euroopan parlamentin ja neuvoston välillä. Puheenjohtajana haluamme edistää uutta Tampereen henkeä.
Perusoikeuksien suojelu on ensisijaisen tärkeää. Kaikki jäsenvaltiot ovat osapuolina Euroopan ihmisoikeussopimuksessa, ja sen sisältämien periaatteiden turvaaminen on jatkuvasti esillä neuvoston työssä, luonnollisesti myös juuri sellaisissa arkaluonteisissa asioissa kuten terrorismin torjunta. Korostan, että nämä arvot otetaan huomioon kaikessa toiminnassa – sekä sisäisessä toiminnassa että suhteissa kolmansiin maihin. Erityistä huomiota kiinnitetään Euroopan perusoikeusviraston perustamiseen. Ehdotetun Euroopan unionin perusoikeusviraston perustamista koskevan neuvoston asetuksen käsittely on aloitettu ja työ on parhaillaan tärkeässä vaiheessa. Suomi pyrkii puheenjohtajana painokkaasti siihen, että tämä virasto perustetaan ensi vuoden alkuun mennessä.
Tärkeä esillä oleva kysymys koskee sitä, tuleeko perusoikeusviraston toimia myös aloilla, jotka tällä hetkellä kuuluvat Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston piiriin. Puheenjohtajavaltio panostaa erityisesti viraston kolmannen pilarin toimivaltuuksien selvittämiseen. Tätä varten toivomme jäsenvaltioilta joustavuutta, jotta voitaisiin löytää kaikkia tyydyttävä ratkaisu.
Kävimme viime syksynä rakentavia keskusteluja teletunnistetietojen säilyttämistä koskevasta direktiivistä vaikeassa tilanteessa teknisten, taloudellisten ja oikeudellisten näkökohtien selvittämiseksi. Kykenimme ottamaan nopeasti huomioon jäsenvaltioiden ja Euroopan parlamentin keskeiset huolenaiheet. Minusta tämä on erinomainen esimerkki siitä, että päätöksiä voidaan tehdä määräenemmistöllä ja tavoitellen samalla konsensusta. Tämän rohkaisemana haluamme hyväksyä kolmannen pilarin henkilötietojen suojaamista koskevan puitepäätöksen mahdollisimman nopeasti. Pyrimme saamaan ehdotuksen ensimmäisen käsittelyn päätökseen kuluvan puolivuotiskauden aikana. Neuvosto tarkastelee parhaillaan huolellisesti Euroopan parlamentin tästä ehdotuksesta antamaa lausuntoa.
Sisärajatarkastusten poistaminen eli Schengen-alueen laajentuminen on tärkeä poliittinen tavoite, kun luodaan vapauteen perustuvaa aluetta Euroopan unionissa. Tämän vuoden alussa aloitetun Schengenin arviointimenettelyn ansiosta uusissa jäsenvaltioissa on jo voitu toteuttaa kattavia arviointeja niin poliisi- ja viisumiyhteistyön kuin tietosuojankin osalta maa- ja merirajoilla sekä lentokentillä.
Uusien jäsenvaltioiden on täytettävä kaikki Schengenin säännöstön soveltamisen edellytykset. Tämä edellyttää myös toimivaa Schengenin tietojärjestelmää.
Tälle vuodelle määrätyt tarkastukset ovat nyt hyvässä vauhdissa. Joulukuussa tarkastelemme tarkastusten tuloksia ja päätämme jatkotoimenpiteistä. Olemme saaneet komissiolta jokin aika sitten selvityksen SIS II -järjestelmän viivästyneestä teknisestä valmistelusta. Tähän liittyviä toimenpiteitä ja aikatauluja on tarkasteltava avoimesti ja rehellisesti uusien tietojen valossa.
Meillä on Eurooppa-neuvoston linjausten perusteella velvollisuus ja halu tutkia, mitä voimme tehdä sisärajatarkastusten poistamisen valmistelujen nopeuttamiseksi. Suomi on puheenjohtajana edistänyt SIS II:een liittyvän lainsäädännön valmistelua yhdessä Euroopan parlamentin kanssa, ja toivottavasti pääsemme tästä lokakuussa yhteisymmärrykseen. Kiitos tiukasta, mutta yhteiseen ratkaisuun pyrkivästä vahvasta työotteesta parlamentin esittelijä Coelholle.
Olemme lisäksi neuvoston korkean tason työryhmässä päässeet yksimielisyyteen käytännön toimista, joilla pyritään parantamaan SIS II -projektin koordinaatiota sekä yhteistyötä kansallisten hankkeiden ja komission vastuulla olevan keskusjärjestelmän valmistelun välillä.
Suomi nosti neuvoston puheenjohtajana heti heinäkuussa niin sanotusti ”kissan pöydälle”, ja asiaa käsiteltiin myös viime viikolla Tampereella. Ensi viikon neuvostossa käsittelemme komission valmistelemaa SIS II -hankkeen uutta teknistä valmisteluaikataulua sekä mahdollisia käytettävissä olevia realistisia, vaihtoehtoisia teknisiä ratkaisuja. Tämän tarkastelun pohjalta joulukuun neuvostossa ja Eurooppa-neuvostossa asetetaan tavoitepäivämäärä sisärajatarkastusten poistamiselle. Joulukuun neuvostossa on muutoinkin mahdollisuus tarkastella Schengen-tarkastusten kokonaistilannetta. Teemme parhaamme Schengen-alueen mahdollisimman nopeaksi laajentamiseksi – turvallisuudesta tinkimättä.
Arvoisa puhemies, perustamissopimus sisältää jo määräyksiä menettelyistä, joiden avulla voidaan arvioida perustamissopimuksen IV osastoon kuuluvien asioiden tulkintaa tai yhteisön toimielinten antamien säädösten laillisuutta tai tulkintaa.
Perustamissopimuksen 67 artiklan mukaan neuvosto voi yksimielisesti Euroopan parlamenttia kuultuaan mukauttaa yhteisöjen tuomioistuimen toimivaltaa koskevia määräyksiä. Kysymys on tämän viikon perjantaina ensimmäistä kertaa esillä tuomioistuinryhmässä, ja jatkokäsittely riippuu jäsenmaiden siellä esille nostamista kannoista. Puheenjohtaja pitää kysymystä tärkeänä.
Kuten tiedämme, EU:n kansalaiset odottavat oikeutetusti, että Euroopan unioni kykenee entistä tehokkaampaan yhteistyöhön terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa. Samalla on turvattava perusoikeuksien ja -vapauksien kunnioittaminen.
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen nojalla neuvosto voi yksimielisesti Euroopan parlamenttia kuultuaan käyttää unionisopimuksen 42 artiklassa määrättyä siirtymälauseketta ja yhteisöllistää poliisi- ja rikosoikeudellisen yhteistyön joko kokonaan tai osittain. Viime viikolla Tampereella asiasta käytiin tärkeä keskustelu jäsenvaltioiden sekä komission ja Euroopan parlamentin edustajien välillä, ja erityisesti haluan korostaa puheenjohtaja Cavadan siellä tasavertaisesti ministerineuvostossa vahvasti esille tuomaa, paitsi omaa, myös Euroopan parlamentin näkökulmaa. Se oli erittäin tärkeä lisä käymäämme keskusteluun. Päätöksenteon tehostaminen sai myös siellä laajaa kannatusta. Jatkamme määrätietoisesti työtä Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti. Haluan korostaa, että tämä keskustelu ei ole perustuslaillisen sopimuksen vastakohta, vaan haluamme nimenomaan korostaa sopimuksen merkitystä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen kehittämisessä.
Jotta edistys oikeus- ja sisäasioissa näkyy myös kansalaisten turvallisuudessa, on varmistettava, että säädökset saatetaan täysimääräisesti osaksi jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmiä. Puheenjohtajakaudella pyrimme komission tiedonannon pohjalta kehittämään oikeus- ja sisäasioiden arviointijärjestelmiä. Järjestäytyneeseen rikollisuuteen ja terrorismiin liittyviä asioita varten on myös perustettu useita vertaisarviointimenetelmiä.
Kaikki jäsenvaltiot eivät ole vielä ratifioineet Europol-yleissopimukseen liittyviä pöytäkirjoja. Neuvosto on muistuttanut jäsenvaltioita säännöllisesti asian tärkeydestä. Suomi luottaa siihen, että pöytäkirjat voidaan saattaa voimaan tämän vuoden loppuun mennessä.
Laajentuneen unionin sisäiseen turvallisuuteen on haettu lisäarvoa lainvalvontaviranomaisten tiiviimmän yhteistyön avulla. Prümin sopimuksen osalta puheenjohtajavaltio ilmoittaa, että Suomi toteuttaa lähitulevaisuudessa kansalliset toimet, jotka mahdollistavat liittymisen sopimukseen. Sopimuksessa on pian mukana vähintään kahdeksan jäsenvaltiota. Tämä täyttää unionisopimuksen 43 artiklan mukaisen vähimmäisedellytyksen vahvistetun yhteistyön käynnistämiselle. Puheenjohtajavaltiona edistämme Prümin sopimuksen tuomista osaksi Euroopan unionin oikeusjärjestystä.
Neuvosto jatkaa keskusteluja prosessuaalisia oikeuksia koskevasta puitepäätöksestä komission aloitteen perusteella. Viime kesäkuussa neuvosto päätti jatkaa työtä puheenjohtajavaltion kompromissiehdotuksen pohjalta. Yhteiseen ehdotukseen verrattuna siinä rajoitetaan oikeuksien määrää ja laajuutta ja keskitytään yleisiin vaatimuksiin. Pyrimme saamaan ehdotuksen ensimmäisen käsittelyn keskeisimmiltä osiltaan päätökseen niin ikään kuluvan puolivuotiskauden aikana.
Rasismin ja muukalaisvihan osalta neuvostolle on ilmoitettu että jäsenvaltiot, joilla oli yleisvarauma säädösehdotukseen, ovat nyt poistaneet sen. Näin ollen neuvottelut voidaan käynnistää uudelleen mahdollisimman pian.
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on kehittänyt Tampereen Eurooppa-neuvoston ja Haagin ohjelmien perusteella yhteistä maahanmuutto-, rajavalvonta- ja turvapaikkapolitiikkaa. Tämä perustuu jäsenvaltioiden yhteisvastuuseen, keskinäiseen luottamukseen ja vastuunjakoon. Siinä otetaan täysimääräisesti huomioon ihmis- ja perusoikeudet, mukaan lukien Geneven pakolaissopimus ja oikeus hakea turvapaikkaa Euroopan unionin alueelta. Vastuu ulkorajojen ja maahanmuuton valvonnasta sekä turvapaikkamenettelyn toteuttamisesta kuuluu jäsenvaltioille ja niiden viranomaisille.
Suomen puheenjohtajakaudella neuvosto on pyrkinyt käymään kokonaisvaltaista keskustelua maahanmuuttokysymyksistä – sekä heinäkuun neuvoston kokouksessa että viime viikon epävirallisessa Tampereen ministeritapaamisessa. Kanariansaarten ja Välimeren viimeaikaiset tapahtumat korostavat eurooppalaista kohtalonyhteyttä ja tarvetta kaikki jäsenvaltiot kattavaan sitoutumiseen. Keskeistä on, että jäsenvaltiot ja unionin toimielimet – Euroopan parlamentti, komissio, rajaturvallisuusvirasto Frontex ja muut toimivaltaiset elimet – toimivat hyvässä yhteistyössä ja koordinoidusti.
Euroopan unionin on tehostettava pyrkimyksiään antaa käytännön tukea jäsenvaltioille, joiden taakka on raskain niihin saapuvien laittomien maahanmuuttajien määrän vuoksi. Tähän liittyy myös puheenjohtajan Tampereen kokouksessa esittelemä aloite laajennetusta eurooppalaisesta yhteisvastuusta. Aloitteessa EU:n taloudellisen panostuksen vastapainoksi luodaan menettelyt, joilla varmistetaan, että jäsenvaltiot noudattavat yhteisesti sovittuja sääntöjä ja ottavat vastuun alueelleen tulevista laittomista maahanmuuttajista ja turvapaikanhakijoista. Puheenjohtajan aloitteen käsittelyä jatketaan Tampereen varsin myönteisten keskustelujen pohjalta.
Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden kehitysapu on keskeisessä asemassa laittoman siirtolaisuuden syiden poistamisessa. Välimeren kriisi osoittaa meille viimeistään nyt ulkosuhteiden merkityksen laittoman siirtolaisuuden torjunnassa. Maahanmuuttoa koskeva kokonaisvaltainen lähestymistapa ja Afrikkaa ja Välimeren aluetta koskevat ensisijaiset toimet, jotka Eurooppa-neuvosto hyväksyi viime joulukuussa, muodostavat EU:n toiminnan yleisen kehyksen. Kokonaisvaltaisella lähestymistavalla lujitetaan jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä ja lisätään vuoropuhelua Afrikan valtioiden kanssa ja yhteistyötä koko Välimeren alueella. Eurooppa-neuvosto on pyytänyt komissiota raportoimaan tämän vuoden loppuun mennessä saavutetusta edistyksestä.
Kokonaisvaltaisen lähestymistavan mukaisesti on jo tehty muutamia tärkeitä aloitteita, kuten Rabatissa heinäkuussa järjestetty ministerikokous, rajaturvallisuusvirasto Frontexin aloitteet Välimeren alueen merivartioinnin kehittämiseksi sekä Espanjaa ja Maltaa tukevat operatiiviset erityishankkeet. Puheenjohtaja edistää näitä aloitteita, kuten myös erittäin tärkeää komission asetusehdotusta, ns. rajan nopean toiminnan tiimien perustamisesta.
Yhdennetyn ulkorajojen valvontajärjestelmän kehittäminen ja tätä koskevan strategian hyväksyminen on Suomelle puheenjohtajavaltiona yksi keskeisistä painopisteistä. Myös komissio tarkastelee tähän liittyviä kysymyksiä yhtenevästi ja perusteellisesti viime heinäkuussa antamassaan laitonta maahanmuuttoa koskevassa tiedonannossa.
Tampereella asetettujen laillista maahanmuuttoa koskevien tavoitteiden täyttämiseksi on jo hyväksytty joukko säädöksiä, jotka koskevat pitkään maassa oleskelleiden asemaa, perheenyhdistämistä, oleskeluluvan myöntämistä ihmiskaupan uhreille sekä maahanpääsyä, opiskelua, ammatillista koulutusta, vapaaehtoistyötä ja tieteellistä tutkimusta varten. Komissio hyväksyi viime tammikuussa Haagin ohjelman toimeksiannon mukaisesti laillista maahanmuuttoa koskevan toimintapoliittisen suunnitelman. Siinä otetaan huomioon myös Lissabonin ohjelma, joka hyväksyttiin viime vuoden heinäkuussa.
Toinen tärkeä edistysaskel on yhteisvastuuta ja maahanmuuttovirtojen hallintaa koskeva yleisohjelma vuosiksi 2007–2013 ja sen mukaisesti perustettavat neljä rahastoa eli Euroopan pakolaisrahasto, ulkorajarahasto, Euroopan palauttamisrahasto ja kolmansien maiden kansalaisten kotouttamista koskeva eurooppalainen rahasto. Neuvosto pyrkii pääsemään Euroopan parlamentin kanssa ensimmäisessä käsittelyssä yhteisymmärrykseen näistä tärkeistä säädöksistä.
Puheenjohtajavaltio on tietoinen siitä, että ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä palautettaessa laittomasti oleskelevia kolmansien maiden kansalaisia on erittäin merkittävä yhteisen palauttamispolitiikan kannalta, mutta olemme myös tietoisia siitä, niistä kysymyksistä, jotka on ratkaistava, jotta ehdotuksesta voidaan saavuttaa kompromissi kohtuullisessa ajassa. Neuvosto on jo yhteistyössä Euroopan parlamentin ja komission kanssa päättänyt tehostaa keskusteluja, jotta ehdotuksen käsittely saataisiin päätökseen.
Turvapaikka-asioiden alalla aloitetaan odotetusti keskustelu siitä, miten nykyisiä EU:n turvapaikkasääntöjä voitaisiin kehittää. Komission on määrä laatia vihreä kirja Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän tulevaisuudesta. Tätä keskustelua käytiin myös Tampereella. Puheenjohtajan tavoitteena on varmistaa, että nykyisistä vähimmäisvaatimuksista siirrytään todellisiin yhteisiin sääntöihin sekä turvapaikan että toissijaisen suojelun osalta. Myös jäsenvaltioiden välistä käytännön yhteistyötä turvapaikka-asioissa on lujitettava. Neuvosto odottaa komission antavan ehdotuksensa tästä aiheesta. Neuvosto odottaa myös, että komissio antaa lähiaikoina lainsäädäntöehdotuksen, joka koskee pitkään oleskelleiden aseman ulottamista pakolaisiin ja toissijaisen suojeluaseman saaneisiin.
Unionin toiminnan avoimuuden lisääminen on keskeinen tavoite. Eurooppa-neuvosto sopi viime kesäkuussa avoimuutta tehostavista toimenpiteistä. Puheenjohtajana Suomi painottaa avoimuusasioiden merkitystä ja aikoo viedä keskustelua ponnekkaasti eteenpäin komission tulevan vihreän kirjan perusteella. Tätä avoimuuden lippua pidettiin vahvasti esillä myös Tampereella.
Arvoisa puhemies, Yhdysvaltain presidentin syyskuun alussa pitämässä puheessa mainittujen salaisten säilöönottokeskusten osalta haluan vakuuttaa parlamentille, että neuvosto on tietoinen asian mahdollisista vaikutuksista. Yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvoston istunnossa syyskuussa ministerit ilmaisivat sitoumuksensa torjua terrorismia tehokkaasti kaikin käytettävissä olevin laillisin keinoin ja välinein. Terrorismi on jo sinänsä uhka oikeusvaltioperiaatteeseen perustuvalle arvojärjestelmälle.
Terrorismin torjunnassa on noudatettava ihmisoikeuksia ja humanitaarisia vaatimuksia. Kuten Lontoossa elokuun kokouksessa totesin, terroristeille ei tule antaa yhtään voittoa, ei myöskään perusoikeuksiemme ja arvojemme heikentämisessä. Heinäkuun oikeus- ja sisäasiain neuvoston yhteydessä pidin osaltani välttämättömänä, että jäsenvaltiot myös edistävät CIA:n vankilentoja koskevan selvityksen valmistumista, jotta vahvistettaisiin luottamuksellisemman ja toimivamman turvallisuusyhteistyön perustaa.
Arvoisat Euroopan parlamentin jäsenet, pahoittelen, että puheenvuoroni venähtää näin pitkäksi, mutta minullakin on taustalla 24 vuoden parlamenttityö. Silloin kun pääsee puhumaan mieleiselle yleisölle, voi haluta sanoa vähän liikaakin, mutta haluan lopuksi todeta, arvoisat Euroopan parlamentin jäsenet, että kansalaiset odottavat, että Euroopan unioni tuo arkeen lisää turvallisuutta, tehokkaampaa päätöksentekoa ja kykyä vastata uusiin haasteisiin. Samoin he edellyttävät kykyä torjua järjestäytynyttä rikollisuutta ja terrorismia, hallita muuttovirtoja sekä valvoa yhteisiä ulkorajojamme tehokkaasti. Vastuumme ja haaste parlamentaariselle toimintakyvylle sekä Euroopan parlamentissa että kansallisissa parlamenteissa on vastata yhdessä kansalaisten oikeutettuun vaatimukseen Euroopasta, joka on oikeudenmukainen ja kaikille turvallinen elää.
Puhemies.
   Paljon kiitoksia, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Rajamäki. Neuvostolla ja komissiolla ei ole aikarajoitusta. Näin ollen ne voivat tilaisuuden tullen puhua niin kauan kuin katsovat tarpeelliseksi ja asianmukaiseksi, mutta vuorokausi on kuitenkin edelleen 24 tunnin mittainen. 
Franco Frattini,
   . Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan ilmaista olevani suuresti tyytyväinen erinomaiseen yhteistyöhön puheenjohtajavaltio Suomen ja erityisesti ministerien Kari Rajamäen ja Leena Luhtasen kanssa ja Euroopan parlamentin ja erityisesti kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan ja Jean-Marie Cavadan kanssa.
Haagin ohjelman toteuttaminen ja kehittäminen on yhteinen tavoite. Tämä edellyttää tehokasta päätöksentekoa ja selkeitä poliittisia painopisteitä todellisten vaikutusten saavuttamiseksi. Strategisena poliittisena tavoitteena on edelleen saattaa oikeaan tasapainoon kansalaisten turvallisuuden lisääminen ja kansalaisten yksilöllisten oikeuksien parantaminen ja puolustaminen. Kuten tiedätte, keskustelimme viime viikolla Tampereella suurimmista haasteista vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen alalla ja parhaista tavoista vastata näihin haasteisiin.
On selvää, että terrorismin torjunta ja maahanmuuttovirtojen hallinta ovat tällä hetkellä Euroopan unionin tärkeimpiä painopisteitä. Kuten Tampereella korostin, mielestäni terrorismin vastaisissa toimissamme Euroopan tasolla on painotettava keskeisiä aloja, joita ovat radikalisoitumisen ja värväämisen torjunta, terroristien harjoittama Internetin väärinkäyttö, räjähdysaineiden väärinkäytön ennalta ehkäisy ja paljastaminen, kriittisten infrastruktuurien suojelu, valmistautuminen biologisiin uhkiin ja liikenteen turvallisuus.
Olen lisäksi vakuuttunut siitä, että mitkään uudet turvatoimet eivät varsinkaan lentoliikenteen alalla saa johtaa suhteettomaan reagointiin, joka olisi mielestäni kädenojennus terrorismille. Turvallisuus on toimissani keskeisintä, ja aiomme arvioida huolellisesti kaikkien tällä alalla tehtyjen päätösten vaikutusta ja suhteellisuutta. Terrorismia on torjuttava ja yksilöiden oikeuksia puolustettava rinta rinnan.
Maahanmuuton osalta komissio päätti perustaa maahanmuuttokysymyksiä käsittelevän komissaarien ryhmän. Minulla on etuoikeutenani koordinoida tätä ryhmää, jossa käsitellään kaikkia maahanmuuton hallinnan kannalta merkityksellisiä politiikan aloja yhdessä: oikeus- ja sisäasioita, kehitysyhteistyöasioita, työllisyyttä, koulutusta ja ammatillista koulutusta, aluepolitiikkaa, taloudellisia kysymyksiä, ulkosuhteita ja Euroopan naapuruuspolitiikkaa. Tässä kattavassa lähestymistavassa otetaan huomioon laillinen ja laiton maahanmuutto sekä kotouttaminen. Lisäksi olennainen osa tätä lähestymistapaa on solidaarisuus taloudellisen tuen ja yhteisille rajoillemme lähetettävien asiantuntijoiden ja välineiden muodossa. Vaikka painopisteenä on selvästi maahanmuutto Afrikasta, tällaisessa lähestymistavassa on otettava huomioon muuttoliike muilta maailman alueilta, erityisesti itäisistä naapurimaistamme, joista eräät ovat monenlaisen laittoman kaupan alkuperämaita.
Kuten tiedätte, laittoman maahanmuuton alalla olemme ryhtyneet äskettäin moniin käytännön toimiin, jotka liittyvät erityisesti Euroopan unionin eteläisiin jäsenvaltioihin suuntautuviin maahanmuuttovirtoihin. Erityisesti Frontex (EU:n rajaturvallisuusvirasto) on koordinoinut hyvin aktiivisesti kyseisille jäsenvaltioille ja esimerkiksi Kanariansaarille annettavaa apua, ja lyhyellä aikavälillä keskistä Välimeren aluetta varten on suunnitteilla lisätoimia.
Solidaarisuus tarkoittaa käytännön apua paineiden alaisille jäsenvaltioille. Tarvitsemme varoja, välineitä, aluksia, helikoptereita ja lentokoneita. Esimerkiksi kaudella 2007–2013 Frontexilla on käytettävänään 272 miljoonaa euroa, mitä en pidä riittävänä määränä maahanmuuton laajenevan ilmiön hoitamiseksi. Ensi vuonna viraston budjetti on noin 21 miljoonaa euroa. Toivon, että parlamentti hyväksyy määrärahoihin tehtävät lisäkorotukset.
Lisärahoitusta on myönnetty suurimmissa vaikeuksissa oleville jäsenvaltioille, erityisesti Espanjalle, Maltalle ja Italialle, ARGO-ohjelman kautta. Tältä osin haluan mainita, että viime viikolla komissio päätti rahoittaa kuutta hätähanketta edellä mainituissa maissa.
Lisäksi komissio on hyväksynyt toimenpidepaketin auttaakseen Mauritaniaa hillitsemään laittomien maahanmuuttajien virtaa Kanariansaarille nopean toiminnan välineen avulla. Aiomme toimia samoin muiden Saharan eteläpuolisessa Afrikassa sijaitsevien tärkeiden kumppanien, kuten Senegalin kanssa.
Eteläisen meriulkorajan hallinnan osalta esittelin epäviralliselle Tampereen neuvostolle joukon suosituksia lyhyellä aikavälillä eli ennen kesää 2007 toteutettaviksi toimenpiteiksi. Näihin suosituksiin sisältyy seuraavaa: ensinnäkin operatiivisen komentokeskuksen perustaminen asianomaisille alueille Välimeren rannikkopartiointiverkoston koordinoimiseksi, toiseksi tutkimusten teettäminen koskien eurooppalaisen valvontajärjestelmän perustamista nykyisten kansallisten valvontajärjestelmien välisten yhteyksien luomiseksi, kolmanneksi voimavarojen yhdistämisen toteuttaminen sellaisten kaikkien jäsenvaltioiden yhteisesti toimittamien välineiden avulla, jotka voidaan luovuttaa lyhyellä varoitusajalla apua pyytävän jäsenvaltion käyttöön, neljänneksi niiden vaihtoehtojen tutkiminen, jotka koskevat sellaisen turvapaikka-asiantuntijoiden ryhmän perustamista, joka toimii tiiviissä yhteistyössä kansainvälisten järjestöjen, ennen kaikkea Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa, ja viidenneksi nykyisten ja tulevien rahoitusvälineiden maksimaalinen ja paras mahdollinen käyttäminen.
Edellä mainituilla toimilla pyritään vahvistamaan yhteisön kykyä hallita ja ehkäistä tänä vuonna näkemämme kaltaisia tilanteita, ja niitä olisi toteutettava samalla, kun toteutamme Eurooppa-neuvoston viime joulukuussa käyttöön ottamaa kokonaisvaltaista lähestymistapaa maahanmuuttoon. Tältä osin kyse on siitä, että varmistetaan välitön poliittinen reagointi, joka perustuu konkreettiseen eurooppalaiseen solidaarisuuteen – ja korostan sanaa "konkreettinen" – ja toisaalta vastuiden ja rasitusten jakamiseen. Kuten puheenjohtaja Barroso ja minä itse äsken Tampereella korostimme, tämä tarkoittaa sitä, että on erinomaisen tärkeää, että kaikki jäsenvaltiot tekevät jatkossakin yhteistyötä solidaarisuuden hengessä ja erityisesti niiden eteläisten jäsenvaltioiden auttamiseksi, joissa Afrikasta suuntautuvan laittoman maahanmuuton paineet ovat tällä hetkellä suurimmat. On oltava täysin selvää, että jäsenvaltioiden kuuluu tarjota ne voimavarat, joita yhteisissä toimissa onnistuminen edellyttää. Olemme päässeet alkuun mutta vasta alkuun. Ongelma on kuitenkin niin suuri, että tarvitaan paljon enemmän työtä.
Tältä osin toivon lisäksi, että ensi keväästä alkaen Euroopan unioni voi hyödyntää nopeita rajainterventioryhmiä, mikä tarkoittaa sitä, että kansalliset asiantuntijaryhmät tarjoavat nopeaa teknistä ja operatiivista tukea apua tarvitsevalle jäsenvaltiolle Frontexin vastatessa koordinoinnista.
Maahanmuuton hoitaminen kokonaisvaltaisesti tarkoittaa myös sitä, että kehitetään rakenteellinen lähestymistapa ja vahvistetaan maahanmuuton sisällyttämistä EU:n ulkopolitiikkaan. Tähän sisältyy maahanmuuton perimmäisiin syihin ja kehitysyhteistyökysymyksiin perehtyminen.
Komissiolla on vakava pyrkimys tehdä maahanmuutosta erottamaton osa komission kehitysyhteistyöpolitiikkaa, ja tässä asiassa komissio on ryhtynyt toimiin erityisesti Afrikan maiden kanssa. Meidän on otettava erityiseksi painopisteeksi viime heinäkuussa Rabatissa hyväksytyn toimintasuunnitelman toteuttaminen ja Euroopan ja Afrikan välisen onnistuneen maahanmuuttokonferenssin valmistelu Afrikan unionin kanssa. Toiveena on tämän kokouksen pitäminen marraskuussa Tripolissa Libyassa.
Meidän on lisäksi vahvistettava yhteistyötämme Pohjois-Afrikan maiden ja erityisesti Algerian, Marokon ja Libyan kanssa maahanmuuttokysymyksissä, muun muassa alueellista vastausta edellyttävässä kansainvälisen suojelun kysymyksessä. Tältä osin sekä EU:n jäsenvaltioiden että Pohjois-Afrikan maiden on kannettava vastuu niistä henkilöistä, jotka tarvitsevat kansainvälistä suojelua, muun muassa turvapaikanhakijoista.
Pakolaisten suojelu on toinen tärkeä ala vastuualojeni joukossa, ja olen iloinen voidessani ilmoittaa teille, että tulevina viikkoina käynnistyy kaksi erityistä alueellista ohjelmaa. Lisäksi meidän on varmistettava, että laittomat maahanmuuttajat palautetaan kotimaihinsa. Tältä osin komissio on valmis tukemaan jäsenvaltioiden toimia poliittisesti, diplomaattisesti ja taloudellisesti sekä kunnioittamaan samalla kaikin tavoin yksittäisten ihmisten ihmisarvoa.
Emme saa unohtaa myöskään toista tärkeää tekijää laittoman maahanmuuton torjunnassa eli tarvetta tehostaa laittoman työn torjuntaa. Tämä on yksi keskeinen tekijä, joka lisää laitonta maahanmuuttoa. Kuten heinäkuisessa laitonta maahanmuuttoa käsittelevässä komission tiedonannossa todettiin, harkitsemme parhaillaan lainsäädäntövälinettä niiden seuraamusten yhdenmukaistamiseksi, joita sovelletaan laittomasti maassa oleskelevien maahanmuuttajien työnantajiin. On ilmeistä, että jäsenvaltioiden on ryhdyttävä välittömästi tämänsuuntaisiin toimiin laittomaan työskentelyyn puuttumiseksi.
Laillisen taloudellisen maahanmuuton osalta minun on korostettava sitä, että laillista maahanmuuttoa koskevan toimintapoliittisen suunnitelman toteuttaminen on komissiolle ja minulle itselleni yksi painopiste. Laittoman työn poistamisella ja laillisten maahanmuuttajien maahanpääsyyn sovellettavien menettelyjen luomisella Euroopassa pannaan alulle myönteinen kierre tai ehkäpä pikemminkin sillä luodaan myönteinen kannustinrakenne.
Komissio on vakuuttunut siitä, että tarvitaan yhteistä lähestymistapaa taloudellisen maahanmuuton hallintaan yhtenä lisäkeinona Lissabonin tavoitteiden saavuttamiseksi ja väestön ikääntymisen kielteisten vaikutusten torjumiseksi Euroopan talouden ja kilpailukyvyn lisäämiseksi. Erityisesti taloudellisen kasvun edistämiseksi on olennaisen tärkeää, että Eurooppa houkuttelee jatkossa toden teolla ennen kaikkea erittäin ammattitaitoisia työntekijöitä. Ajatus siitä, että laaditaan erittäin ammattitaitoisten työntekijöiden Euroopan unionissa oleskelun edellytyksiä koskeva direktiivi, mukaan luettuna eurooppalainen vihreä kortti, on vastaus tähän taloudelliseen välttämättömyyteen.
Eurooppaan saapuu edelleen vain heikosti koulutettua tai ammattitaidotonta työvoimaa, kun taas esimerkiksi Yhdysvallat, Kanada ja Australia pystyvät houkuttelemaan lahjakkaita maahanmuuttajia. Mielestäni samaan aikaan olisi kuitenkin ryhdyttävä asianmukaisiin toimiin köyhiä maita koskevan pahenevan "aivovuodon" riskin välttämiseksi. Laillisten maahanmuuttajien oikeuksia työssä koskeva direktiiviehdotus on toinen niistä tukipilareista, joihin ensi vuonna komission tällä alalla toteuttamat toimet perustuvat. Kumpikin ehdotus esitellään Portugalin puheenjohtajakaudella vuoden 2007 jälkipuoliskolla.
Viimeisimpänä mutta ei vähäisimpänä haluan korostaa toista tärkeää tekijää EU:n maahanmuuttopolitiikassa eli maahanmuuttajien kotouttamista. Kuten syyskuussa 2005 esittelemässäni yhteisessä toimintasuunnitelmassa kotouttamiselle korostetaan, kotouttamisponnistelujen lisäämisellä on suuri merkitys EU:n yhteisen maahanmuuttopolitiikan onnistumisen kannalta. Toivon lujasti, että neuvoston annettua Luxemburgissa tukensa tälle EU:n kokonaisvaltaiselle maahanmuuttoa koskevalle lähestymistavalle sama EU:n yhteinen lähestymistapa hyväksytään myös korkeimmalla poliittisella tasolla Lahden Eurooppa-neuvostossa.
Seuraavaksi käsittelen siirtymälauseketta. Kuten ministeri Rajamäki ja Jean-Marie Cavada äsken totesivat, Tampereella keskustelimme myös siitä, kuinka päätöksentekoa parannetaan turvallisuuden ja oikeuden alalla erityisesti siirtymä- tai siltalauseketta käyttämällä. Kuten tiedätte, tässä asiassa komission kanta on ollut aina hyvin lähellä parlamentin kantaa, koska katsomme, että siirtymälauseke tarkoittaa asianmukaista ja tärkeää työkalua unionille ja jäsenvaltioille päätöksentekoprosessin tehokkuuden, selkeyden ja vastuullisuuden lisäämiseksi ja lisäksi demokraattisen legitiimiyden vahvistamiseksi, kun otetaan huomioon parlamentin vahvempi rooli.
Keskustelu Tampereella oli hyvin avointa ja rakentavaa. Kaikki jäsenvaltiot, jopa ne, jotka ovat edelleen vastahakoisia, olivat yhtä mieltä edistymisen tarpeellisuudesta. Vaikka eräät jäsenvaltiot ilmaisivat pelkäävänsä sitä, että päätöksen tekeminen nyt siirtymälausekkeesta vähentäisi perustuslaillisen prosessin uudelleen käynnistämistä koskevan keskustelun merkitystä, minun mielestäni tämä ei pidä paikkaansa.
Olemme ensimmäisiä, jotka ottavat mielihyvin vastaan niiden tunnustelujen myönteisen lopputuloksen, jotka puheenjohtajavaltio Saksa aikoo toteuttaa vuonna 2007, ja annamme Saksalle täyden tukemme. Meidän on kuitenkin valmistauduttava tilanteeseen, jossa siirtymälauseke voi olla ainoa tapa käsitellä tätä meille kaikille yhteistä kiireellistä tarvetta. Olen samaa mieltä siitä, että tarvitsemme perustuslakisopimuksen, mutta jos jäämme odottamaan, voimme joutua huomaamaan, ettemme enää kykenekään tekemään mitään. Joka tapauksessa, kuten tiedätte, perustuslakisopimuksen tullessa voimaan siirtymälauseke sisällytetään siihen automaattisesti.
Olen samaa mieltä ministeri Rajamäen kanssa, kun hän totesi Tampereella, että Eurooppa on kuin polkupyörä: joko se menee eteenpäin tai kaatuu maahan. Maanmieheni Bettini voitti pari päivää sitten pyöräilyn maailmanmestaruuden ainoastaan sen ansiosta, että hän pyöräili kovempaa kuin muut.
Näin ollen meidän on jatkettava tätä hyvin tärkeää poliittista keskustelua ja jatkettava kaikkien jäsenvaltioiden Tampereella osoittaman yhteisen tahdon varaan rakentamista. Oikeus- ja sisäasioiden neuvoston seuraavassa kokouksessa, joka pidetään parin päivän kuluttua Luxemburgissa, meillä on mahdollisuus päättää siitä, miten edistämme tätä tärkeää asiaa.
Lopuksi totean vielä, että kansalaiset haluavat Euroopalta enemmän. Tällöin Eurooppa on päätöksiä tehdessään tehokkaampi. Myös asianajajat, tuomarit, syyttäjät ja poliisiviranomaiset haluavat tehokkaampia välineitä järjestäytyneen rikollisuuden ja terrorismin torjumiseksi. Rehellisesti sanottuna emme voi sallia sitä, että kansalaisyhteiskunta etenee nopeammin kuin poliittiset strategiamme ja toimemme. Jos haluamme olla uskottavia, meidän on vastattava nyt eikä vasta murheellisten tapahtumien jälkeen, kuten aiemmin on tapahtunut.
Puhemies.
   Kiitämme komission varapuheenjohtajaa hänen antamastaan Tampereen tapahtumia koskevasta selvityksestä ja siitä optimistisesta näkemyksestä, joka hänellä on näistä tapahtumista.
Seuraavaksi kuulemme poliittisten ryhmien kannanotot. Pyydän teitä muistamaan, että jäsenten puheaika on rajallinen. 
Eva Klamt,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, maahanmuuttovirtojen hallinta ja siten EU:hun suuntautuvan maahanmuuton sääntely on polttavimpia ongelmiamme, ja on itsestään selvää, että niiden ratkaiseminen edellyttää sitä, että katsomme asiaa laajemmin muustakin kuin ahtaasta kansallisesta näkökulmasta, mutta tämä ei tarkoita sitä, että voisimme tehdä pelkästään Euroopan tasoisia analyysejä tai omaksua pelkästään Euroopan tasoisia lähestymistapoja. Yhteistyö kauttakulkumaiden ja alkuperämaiden kanssa ja näille maille annettu tuki ovat osa ratkaisua. Lisäksi tarvitaan yhdennettyä lähestymistapaa, koska maahanmuuttoa on säänneltävä, ja tämä ei voi olla pelkästään sisäpoliittinen asia. Ratkaisuja voidaan löytää ainoastaan tekemällä yhteistyötä useilla eri politiikan aloilla.
Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä on jo kauan aikaa vaatinut sellaista maahanmuuttopolitiikkaa, jossa otetaan huomioon muiden jäsenvaltioiden tarpeet ja oikeudet. Ei voida esimerkiksi jatkaa maahanmuuttajien joukkolaillistamista ilmoittamatta siitä muille tai kuulematta muita ja vaatia apua EU:lta sen jälkeen, kun toimenpide on alkanut houkutella lisää maahanmuuttajia. On perustavaa laatua oleva asia, että kansallisessa maahanmuuttopolitiikassa on muistettava muihin jäsenvaltioihin kohdistuvat vaikutukset.
On kuitenkin sanottava, että tietyn politiikan alan, tässä tapauksessa maahanmuuton sisällyttäminen osaksi yhteisön politiikkaa, mikä tarkoittaa yhteispäätösmenettelyn soveltamista, ei ole ihmelääke. Meillä on varmasti paljon yhteisiä ongelmia, mutta vähintäänkin yhtä paljon nimenomaan kansallisia, alueellisia tai jopa paikallisia ongelmia. Monien mielestä yksi taloudellisen maahanmuuton alalla harjoitettavan yhteisön politiikan hyvistä puolista on, että sillä laajennetaan kunkin omia toimivaltuuksia ja lisäksi edistetään sellaisen maahanmuuttopolitiikan toteuttamista, jota enemmistö ei tue kansallisella tasolla, mutta tässä perustelussa ei oteta huomioon jäsenvaltioiden oikeutta asianmukaisiin ratkaisuihin. Mikään politiikkaa ei voi onnistua, elleivät jäsenvaltioidemme kansalaiset osallistu sen muovaamiseen.
Martin Schulz,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ryhmämme on käyttänyt paljon aikaa sen puimiseen, kuinka suhtaudumme tämänpäiväiseen keskusteluun. Käytin parlamentissamme puheenvuoron osallistuakseni edellisen kerran sisä- ja turvallisuuspoliittiseen keskusteluun puhuessani eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja eurooppalaista syyttäjänvirastoa koskevasta suunnitelmasta, minkä yhteydessä otin pahasti yhteen neuvoston puheenjohtajan kanssa. Minulla ei ole halua kokea sitä taas tänään, mutta minun on kerrottava neuvoston puheenjohtajalle ja komission varapuheenjohtajalle, etten aio myöskään säästellä sanojani.
Kun katson ympärilleni, näen Timothy Kirkhopen, Hubert Pirkerin, Ewa Klamtin, Graham Watsonin, Jean Lambertin ja Martine Rouren. Minun tavoin he kaikki olivat täällä kuusi vuotta sitten, kun me kaikki sanoimme aivan samat asiat. Tuolloin Graham Watson oli valiokunnan puheenjohtaja ja komission jäsenenä oli eräs António Vitorino, joka Tampereen kokouksen jatkoksi esitteli meille sen, mitä kutsuttiin tulostauluksi ja johon sisällytettiin kaikki ne toimet, joita te, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ja te, arvoisa komission varapuheenjohtaja, kuvailitte. Tulostaulu sai nimensä siitä, että siinä esitettiin nimenomaisesti aikatauluja: jäsenvaltioiden oli pantava täytäntöön toimenpide A kauden B kuluessa ja komission oli esitettävä kertomuksensa neuvostolle kauden C kuluessa ja niin edelleen.
Miksi siis kuusi vuotta myöhemmin istumme jälleen Euroopan parlamentissa keskustelemassa samoista kysymyksistä, esimerkiksi siirtymälausekkeesta? Kuusi vuotta sitten olimme täynnä optimismia keskustellessamme siitä Nizzan sopimuksen määräyksestä, jonka mukaan vuodesta 1999 lähtien – siten, että määräys tulisi voimaan viisi vuotta myöhemmin eli vuonna 2004 – neuvoston yksimielisen hyväksynnän jälkeen tänään keskustelumme aiheena oleviin politiikan aloihin aletaan soveltaa yhteispäätösmenettelyä. Kaksi vuotta on kulunut, mutta mitään ei ole tapahtunut.
Ewa Klamt kiinnitti huomiota tärkeään asiaan todetessaan, ettemme saa kotouttamisen tai turvapaikkahakemusten käsittelyn osalta puuttua kansallisten, paikallisten ja alueellisten viranomaisten toimivaltuuksiin, mutta emme voi myöskään sietää sellaista tilannetta, jossa yhteisön säännöt ja sääntely on välttämätöntä mutta sitä ei ole näköpiirissä. Euroopan etelärannikolle saapuvia maahanmuuttovirtoja, joista tänään keskustelemme, ei voida hallita pelkästään rajoittavilla toimilla, vaan ne edellyttävät järjestäytyneen rikollisuuden vastaisten toimien, maahanmuuttajien aseman laillistamista koskevien toimien ja koordinoidun kotouttamispolitiikan yhdistämistä. Tämä ei ole kenellekään meistä mitään uutta. Miksi siis jäsenvaltiot kieltäytyvät panemasta täytäntöön komission varapuheenjohtajan Frattinin meille kuvailemia ehdotuksia? Luulen tietäväni vastauksen tähän kysymykseen. Se, miksi ne kieltäytyvät näin toimimasta, on, että nämä politiikan alat – ulkorajojen turvallisuus, turvapaikka, kansalaisuuslaki, sijoittautumisen ja liikkuvuuden vapaus, poliisi- ja oikeusasioissa harjoitettava politiikka – antavat jäsenvaltioille mahdollisuuden todeta kansalaisilleen seuraavaa: "Tässä valtiossa valta on meidän eikä kenenkään muun käsissä." Viidentoista vuoden ajan valtiot ovat varoneet luopumasta siitä suvereenisuudesta, jota näiden oikeuksien siirtäminen Euroopan unionille merkitsisi. Ymmärrän syynkin tähän, koska kyseessä on tietyssä määrin luopuminen kansallisesta toimivallasta, mutta luopumista pienestä osasta tätä toimivaltaa on punnittava siirtolaisuuden, ihmiskaupan ja hallitsemattoman maahanmuuton näkymien ja niiden ongelmien kannalta, jotka liittyvät siihen, että näiden ongelmien annetaan yhä vain jatkua. Kymmenen vuotta on kulunut ilman, että Euroopan unionin sisäministerit olisivat tehneet asialle mitään, ja tästä tilanteesta on tehtävä loppu.
Tämän vuoksi se lähestymistapa, johon kysymyksellämme viittaamme, ja ne vastaukset, joita erityisesti komission varapuheenjohtaja Frattini on tänään antanut meille, ovat oikeita, mutta nyt on vihdoinkin aika toimia.
Graham Watson,
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää Jean-Marie Cavadaa hänen esittämästään suullisesta kysymyksestä, tilaisuudesta tähän keskusteluun ja siitä erinomaisesta valmistelutyöstä, jota hän ja hänen kollegansa tekevät valiokunnassaan.
Minulla oli kunnia johtaa tätä valiokuntaa neuvoston Tampereen kokouksen aikoihin vuonna 1999. Olen seurannut prosessia Tampereelta Tampereelle. Nämä ovat olleet seitsemän laihaa vuotta tai pikemminkin: "Kyseessä on kaksinäytöksinen näytelmä, jossa ei kahdesti tapahdu mitään", kuten eräs kriitikko kerran totesi Samuel Beckettin Huomenna hän tulee -näytelmästä. 
Suhtaudun myönteisesti varapuheenjohtaja Frattinin ja puheenjohtajavaltio Suomen ponnisteluihin kummankin yrittäessä maanitella jäsenvaltioita edistymään. Neuvoston puheenjohtaja Rajamäki puhui äsken Tampereen hengen elvyttämisestä. Uutta henkeä tarvitaan kipeästi. Tosiasia kuitenkin on, että maa, jonka tunnen parhaiten, heitti kapuloita rattaisiin vaatiessaan kolmen pilarin säilyttämistä. Tällä hetkellä korjausprosessia jarruttavat muut maat. Ellemme pysty ottamaan käyttöön silta- eli siirtymälauseketta, oikeus- ja sisäasioiden politiikastamme ei tule koskaan uskottavaa. Tällöin teemme politiikkaa edelleen polkupyörällä, vaikka tarvitsisimme moottoripyörän.
Jäsenvaltiot pysyttelevät keskiaikaisissa linnoituksissaan nostosillat tiukasti ylhäällä. Kansallisen suvereenisuuden nimissä ne lisäävät yleistä anarkiaa. Kansalaisemme vaativat parempaa.
Euroopan unionin rakentamisen varhaiskaudella poliittiset johtajat olivat kansalaisten mielipidettä edellä. He näkivät johtajuuden vision laatimisena haluamastaan Euroopasta, johon he kansalaiset johdattaisivat. Tämä voi olla vaarallinen strategia mutta ei yhtä vaarallinen kuin se tilanne, jossa olemme kansalaisten mielipidettä jäljessä, mitä te, arvoisa komission varapuheenjohtaja, tähdensitte. Kansalaisemme kysyvät: miksi meillä ei ole maahanmuuttopolitiikkaa inhimillisten murhenäytelmien estämiseksi eteläisillä rannoillamme? Miksi emme jaa rikostiedustelua terrorismin tai huumausaineiden torjunnassa? Miksi oikeussuoja ei ulotu rajat ylittävän rikollisuuden tai rajat ylittävien avioerojen uhreihin? Kuten Abba Eban kerran totesi eräässä toisessa yhteydessä, ministerien tavatessa he "eivät koskaan hukkaa tilaisuutta hukata tilaisuutta".
Haluamme, että painotamme enemmän eurooppalaisia arvoja. Meillä ei ehkä ole perustuslakisopimusta, mutta meillä on perusoikeuskirja. Arvoisa ministeri Rajamäki, te totesitte, että ihmisoikeudet ovat suurimpia neuvoston huolenaiheita ja että ne otetaan huomioon kattavasti. Oletteko varma? Entä CIA:n salaisten vankiloiden tapaus, jonka yhteydessä Euroopan parlamentti toimi oikein perustaessaan vankikuljetuksia käsittelevän valiokunnan sen selvittämiseksi, onko meidän käytettävä 7 artiklaa? Entä PNR-tietojen asia, jonka osalta vuoden 2007 sopimuksessa, jolla korvataan tässä kuussa tekemänne laastariratkaisu, on otettava huomioon henkilötietojen suojaa koskeva puitepäätös? Entä menettelylliset vähimmäistakeet rikosoikeudenkäynneissä epäillyille henkilöille: miksi tämä kysymys on työpöydällä edelleen kaikkein alimpana?
Tietenkin edistymistäkin on tapahtunut. Aivan liian usein unioni näyttää kuitenkin pantomiimitaiteilija Marcel Marceaulta, joka näyttää kiipeävän seinää pitkin mutta ei tosiasiassa mene mihinkään. Haluan, että komission varapuheenjohtaja Frattini ja neuvoston puheenjohtaja vievät 6. lokakuuta pidettävään neuvoston kokoukseen viestin siitä, että Eurooppa vaatii parempaa.
Monica Frassoni,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Vihreät/Euroopan vapaa allianssi –ryhmä on kannattanut yhteisömenettelyn soveltamista näihin aloihin siitä lähtien, kun Maastrichtin sopimuksessa luotiin pilarijärjestelmä, jonka oli teoriassa tarkoitus olla vain väliaikainen mutta joka on tosiasiassa osoittautunut varsin lopulliseksi järjestelmäksi.
Menettelyt eivät kuitenkaan ole koko asia, ja kysynkin, mitä politiikkaa parlamentti, neuvosto ja komissio aikovat nyt toteuttaa näillä aloilla. Etusijalla näyttää olevan vähentäminen, torjuminen, pakottaminen ja poistaminen, ja on yllättävää huomata, että tämän keskustelun aluksi komission varapuheenjohtaja puhui terrorismista vakuuttaen, että meidän on asetettava turvallisuus etusijalle. Mielestäni tämä puhuu paljon myös siitä, mikä on monien johtajiemme mielestä asetettava etusijalle.
Huolimatta rajoista, erittäin suurista riskeistä ja siitä, että kansainvälisen oikeuden loukkauksia siedetään yhä enemmän, emme voi onnistua maahanmuuton pysäyttämisessä, ja tämä seikka meidän kaikkien on pidettävä kirkkaana mielessä. Arvoisa komission varapuheenjohtaja, rehellisesti sanottuna en pidä siitä, että käytätte liikaa "solidaarisuus"-sanaa erityisesti siinä merkityksessä, että "jäsenvaltioita autetaan torjumaan rajoiltaan ihmisiä, jotka saapuvat sinne epätoivoisina ilman mitään oikeuksia".
Haluan lisäksi korostaa, että tällä tavalla emme ole suinkaan välttäneet riskiä siitä, että torjuessamme rajoiltamme veneillä saapuvia ihmisiä loukkaamme vakavasti monien oikeutta hakea turvapaikkaa sitä kautta, että nämä ihmiset lähetetään heti takaisin sinne, mistä he tulivat.
Joukkolaillistamiset, jotka Ewa Klamt ja myös komission varapuheenjohtaja Frattini tuomitsevat, ovat välitön seuraus politiikasta, jossa väitetään, että "nollamaahanmuutto on mahdollinen", vaikka tosiasiassa tämän taakse kätkeytyy toinen todellisuus eli se, että tarvitsemme maahanmuuttajia.
Arvoisa varapuheenjohtaja Frattini, arvoisa puheenjohtaja Rajamäki, en tiedä, onko totta, että maihimme saapuvien laittomien maahanmuuttajien enemmistöllä ei ole ammattipätevyyttä. Tunnen tapauksia, joissa nämä ihmiset ovat historianopettajia ja sähköasentajia eli ammattitaitoisia ihmisiä, jotka saapuvat tänne mutta eivät löydä ammattitaitoa vaativaa työtä, koska heidät ilmiselvästi sekoitetaan sellaisiin henkilöihin, joilla ei ole minkäänlaista ammattipätevyyttä. Mielestäni se, että sanotaan, että kehitysmaista olisi vietävä henkilöitä, jotka voisivat sen sijaan auttaa omia maitaan pääsemään pois alikehittyneisyydestä, on väärä viesti, jota Euroopan unionin ei pidä lähettää.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission varapuheenjohtaja, lopuksi haluaisin teidän ottavan kantaa kolmansien maiden kanssa tehtäviin sopimuksiin. Olen oman ryhmäni kanssa hyvin huolestunut tästä asiasta. Tiedämme, että eräät jäsenvaltiot, kuten Ranska, Espanja ja Italia, neuvottelevat salaisesti poliisiviranomaisten piirissä sellaisista sopimuksista kolmansien maiden kanssa, joihin ei sisälly minkäänlaisia takeita ihmisten oikeuksien kunnioittamisesta. Tiedämme erinomaisen hyvin, että eräät maat loukkaavat varsin usein tahallaan omien kansalaistensa oikeuksien lisäksi myös maahanmuuttajien oikeuksia. Tämä koskee erityisesti Libyaa, jolle komission varapuheenjohtaja kertoi äsken haluavansa lahjoittaa suuren summan rahaa. Mielestäni olisi suotavaa, että hän selittäisi muutamalla sanalla, millaista demokratiaa ja julkisuutta tällaisilta sopimuksilta edellytetään.
Giusto Catania,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, mielestäni näyttää siltä, että Tampereella viime viikolla pidetyn epävirallisen huippukokouksen epäonnistuttua on tehty päätös siitä, että polkupyörää ei enää poljeta ja kenties siitäkin, että pyörä pannaan seisomaan seinää vasten. Myös tämänpäiväiselle keskustelulle on ominaista seuraava piirre: terrorismin torjunta, CIA:n lennot, PNR-tiedot ja poliisiyhteistyö sekoitetaan kaikki maahanmuuttoon.
Vasta, kun huomaamme, että maahanmuuttokysymys on erotettava tukahduttamispolitiikasta, maahanmuuttajia kriminalisoivista toimista ja terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa käytettävistä menetelmistä, on mahdollista keskustella vakavasti Euroopan unionin yhteisestä maahanmuuttopolitiikasta.
Lisäksi meidän on keskusteluissamme lakattava puhumasta vyörystä: ilmaus "vyöry" ei pidä paikkaansa ja on perusteeton. Me kaikki tiedämme, että vain 15 prosenttia laittomista maahanmuuttajista saapuu meritse Afrikasta ja että kaikki muut saapuvat maitse tai ilmateitse. Tämä koskee myös Espanjaa ja Italiaa jopa siinäkin tapauksessa, että otetaan huomioon Kanariansaarille tai Lampedusan saarelle saapuvat maahanmuuttajat.
On palattava taas laillisiin väyliin. Kuten komission vihreässä kirjassa meille kerrottiin: "tarvitsemme 20 miljoonaa siirtotyöläistä vuoteen 2030 mennessä." Ryhtykäämme siis toimiin päästääksemme nämä ihmiset maihin sen sijasta, että jätämme heidät hukkumaan merelle. Emme ymmärrä, mitä Frontex on tehnyt tänä kesänä estääkseen ihmisiä kuolemasta.
Eurooppa ei saa tulla kuuluisaksi maahanmuuttajien joukkotorjujana, emmekä voi sallia sitä, että Atlantin valtamerestä ja Välimerestä tulee ulkoilmahautausmaita.
Haluan tehdä ehdotuksen varapuheenjohtaja Frattinille: rakentakaamme muistomerkki ikuiseksi muistutukseksi mereen hukkuneista maahanmuuttajista. Parin kuukauden kuluttua vietämme ensimmäisen tunnetun tuhoisan maahanmuuttajien mereen hukkumisen kymmenettä vuosipäivää. Tuolloin laiva, jossa oli lähes 400 siirtolaista, upposi Porto Palon edustalla Maltan ja Sisilian välillä. Tehkäämme inhimillinen ele! Rakentakaamme muistomerkki, symbolinen kollektiivinen hauta tuntemattomille miehille ja naisille, jotka menehtyivät merellä etsiessään parempaa tulevaisuutta.
Kuten eräs suuri roomalainen runoilija olisi voinut sanoa, "rakentakaamme kollektiivinen muistomerkki, joka kestää paremmin kuin pronssinen". Tämä on todennäköisesti voimakkain ja käytännöllisin ele, jonka Eurooppa voi nyt tehdä vakavan maahanmuuttokeskustelun käymiseksi. 
Romano Maria La Russa,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen Euroopan parlamentissa käyttänyt jo monta kertaa puheenvuoron korostaakseni yhteisen maahanmuuttopolitiikan kiireellistä tarvetta ja panen mielihyvin merkille yhteisön tasolla äsken tehdyt aloitteet ja äskeisen varojen myöntämisen kriisitilanteessa oleville maille.
Missään tapauksessa ei voida sivuuttaa sitä, että pikkuhiljaa tietoisuus siitä, että maahanmuutto ei koske enää pelkästään EU:n rajavaltioita ja että taloudellisen kasvun yleiset tavoitteet voidaan saavuttaa ainoastaan yleisen turvallisuuden ilmapiirissä, on herännyt jäsenvaltioissa, joiden tämänhetkisen – joskin ehkäpä jälkijunassa tapahtuneen – vakuuttumisen syynä ovat Välimerellä sattuneet lukemattomat murheelliset kuolemat. Tämän ymmärtäminen voi vihdoinkin saada maat jakamaan tasaisesti rajojemme hallinnasta johtuvat vastuut ja taloudelliset rasitukset. Kyse on todellisesta sitoutumisesta, ja lisäksi tämän osoittaa myös niiden varojen lisääminen, jotka EU seitsemän seuraavan vuoden aikana aikoo varata käytettäväksi vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen vahvistamiseen.
Toinen myönteinen seikka on erityisohjelman laatiminen maahanmuuttovirtojen hallitsemiseksi varta vasten pakolaisille, palauttamiseen ja kotouttamiseen tarkoitetuilla määrärahoilla. Aivan yhtä tärkeää on perustaa rajaturvallisuusvirasto, jolla ei valitettavasti edelleenkään ole tarpeeksi henkilöstöä mutta joka toivottavasti saa asteittain yhä enemmän huomiota ja varoja.
Toivon, että näin toimiessamme pystymme luomaan yhteiset vähimmäisnormit laittoman maahanmuuton torjumiseksi ja laillisen maahanmuuton valvomiseksi ja että pystymme sopimaan uskottavasta yksilöiden oikeuksia kunnioittavasta politiikasta. Uskottava politiikka on pakosti tiukkaa. Sellainen eurooppalainen politiikka, johon kuuluu joukkolaillistaminen ja kansalaisoikeuksien myöntäminen erotuksetta, ei ole mahdollinen.
Nykyään on laajasti tiedossa, että laillistamisella ei voida ratkaista ongelmia ilman maahanmuuttajien tilanteen parantamista ja että laillistaminen päinvastoin pahentaa lähes aina tätä tilannetta ja vain ruokkii syrjäytymistä ja laaja-alaista rikollisuutta, mikä usein johtaa terrorismiin.
Lopuksi totean vielä, että uskottavuus tarkoittaa solidaarisuutta ja EU:n omien vapauksien turvaamista koskevien ihanteiden vahvistamista siten, että tähän liitetään laillisuuden kunnioittaminen. EU ei koskaan kieltäydy auttamasta apua tarvitsevia ja niitä, jotka haluavat aidosti kotoutua, mutta niihin, jotka haluavat tuoda mukanaan väkivallan, kulttuurin, arvot ja uskonnot, on sovellettava "nollatoleranssin" periaatetta. Ehkä emme pidä tästä, mutta joskus se on välttämätöntä. 
Johannes Blokland,
   . Arvoisa puhemies, viime viikon epävirallinen huippukokous Tampereella teki selväksi yhden asian: jäsenvaltiot ovat perinpohjin eri mieltä siitä, miten maahanmuuton osalta olisi toimittava. Jokainen voi nähdä, että ratkaisua tarvitaan, mutta käsitykset toimintatavasta vaihtelevat. Tämän vuoksi jäsenvaltiot ottavat maahanmuuttokysymyksen EU:ssa mielellään neuvottelupöydälle, ja näin historia alkaa toistaa itseään.
Alankomaat ja Saksa, joilla oli 1990-luvun loppupuolella suuria ongelmia turvapaikanhakijoiden virran kanssa, vaativat tuolloin solidaarisuutta ja taakan jakamista. Ranska, Espanja ja Portugali jarruttivat kuitenkin kaikenlaisten EU:n tasoisten ratkaisujen saavuttamista. Tällä hetkellä pohjoiset jäsenvaltiot eivät vastaa avunpyyntöihin. Ratkaisua on kuitenkin etsittävä Euroopan tasolta. Yhteiset markkinat, joilla kansalaiset voivat liikkua vapaasti yhteisellä alueella, edellyttävät tämän alueen ulkorajojen johdonmukaista turvaamista ja säänneltyä pääsyä tälle alueelle.
Eurooppalaista laittoman maahanmuuton alalla harjoitettavaa politiikkaa tarvitaan, kunhan vain maat lakkaavat toimimasta toisistaan riippumatta. Jos Espanjan viranomaiset voivat laillistaa 700 000 laitonta maahanmuuttajaa kuulematta muita jäsenvaltioita, Espanja ei voi odottaa apua muilta jäsenvaltioilta.
Lopuksi mainitsen, että presidentti Bush on myöntänyt CIA:n salaisten vankiloiden olemassaolon. Toistaiseksi on kuitenkin epäselvää, missä maissa näitä vankiloita on ja sijaitseeko yksikään niistä Euroopan unionissa. Haluaisin kuulla neuvostolta ja komissiolta, mitä ne aikovat tehdä tämän epävarmuuden hälventämiseksi. 
Jean-Marie Le Pen (NI ). –
   Arvoisa puhemies, laillistaessaan vuonna 2005 puolentoista miljoonan laittoman maahanmuuttajan aseman Espanja ja Italia aiheuttivat valtavan ihmisvirran Afrikasta eli Länsi-Eurooppaa kaikkein lähimpänä olevasta maanosasta ja eräänlaisesta Pariisin esikaupungista.
Espanja, jota on oikeutetusti syytetty vastuuttomuudesta laittomien maahanmuuttajien joukkolaillistamisen vuoksi, toteaa tähän vastaukseksi, että suurin osa Kanariansaarille saapuvista afrikkalaisista – vuoden alusta laskien heitä on saapunut 25 000 – puhuvat ranskaa ja heidän aikomuksenaan on matkustaa muihin maihin. Tässä tilanteessa on helppo ymmärtää, miksi kerrassaan tuhoisa Schengenin sopimus, jota on sovellettu vuodesta 1985 alkaen, on kumottava, sillä senhän varjolla kaikki Espanjaan, Italiaan tai muualle saapuvat laittomat maahanmuuttajat voivat asemansa laillistettuaan muuttaa Ranskaan ja käyttää hyväkseen kaikkia Ranskan sosiaaliturvaetuuksia.
Ministeri Sarkozylla, joka ei ole osallistunut kymmeneen viimeiseen sisäministerineuvoston kokoukseen, ei ole todellisia edellytyksiä arvostella Espanjaa, ja juuri tällä hetkellähän Ranska puoltaa yksimielisyysvaatimuksen poistamista oikeus- ja poliisiyhteistyössä eli suostuu luopumaan yhdestä suvereenista valtaoikeudestaan. Kyky valvoa omia rajoja on välttämätön maahanmuuton ollessa maailmanlaajuinen ilmiö. Tuhansien kilometrien pituisten ja tunnetusti "vuotavien" rannikko- ja maarajojen valvontatehtävää ei voida uskoa muille, ja Frontex, tämä eurooppalainen viritelmä, jonka on tarkoitus valvoa Euroopan rajoja, ei voi korjata jäsenvaltioiden laiminlyöntejä tässä asiassa.
Ellemme ratkaise maahanmuuton ongelmaa sen alkulähteillä ja määrittele laaja-alaista kehitysyhteistyöpolitiikkaa, otamme jatkossakin vastaan miljoonia maahanmuuttajia, jotka pikkuhiljaa saattavat epätasapainoon meidän tuntemamme Euroopan ja lopulta täyttävät sen. EU:n toimielimet lähinnä vain nopeuttavat tätä syöksykierrettä kannattaessaan sellaista maahanmuuttopolitiikkaa, jota ministeri Sarkozy on nimittänyt tekopyhästi "valikoivaksi maahanmuutoksi". Euroopan kansakuntien olisi ryhdyttävä jälleen huolehtimaan omista asioistaan, kuten Sveitsi teki äsken, ja suojeltava itseään tältä maahanmuuttovyöryltä, joka on vasta alkanut. 
Jaime Mayor Oreja (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan aluksi onnitella komission varapuheenjohtajaa Frattinia siitä, että hän on jälleen varsin perustellusti käyttänyt ilmausta, joka on tällä hetkellä olennaisen tärkeä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen rakentamisessa, eli ilmausta painopisteet.
Tässä mielessä haluan todeta, että tarvitsemme suurta keskustelua ja suuria tuloksia, joita ei voida lykätä Euroopan unionin rakentamisen tässä vaiheessa, koska puhumme usein käytännön toimenpiteistä, mutta tärkeysjärjestys on kuitenkin määriteltävä. Mikä on kymmenen vuoden aikavälillä se, mikä on Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden toimivaltuuksien kannalta lopullisena tavoitteena varapuheenjohtaja Frattinin mainitsemassa kahdessa asiassa, jotka ovat maahanmuutto ja radikaali islamistinen terrorismi?
Tätä keskustelua ei voida lykätä, ja niin kauan kuin sitä ei käydä eikä ole lopputulosta emme voi edistyä näillä aloilla oikein ja asianmukaisesti. Kyseessä on perustuslaillisen keskustelun edellä käytävä keskustelu. Tämä asia pelottaa epäilemättä tällä hetkellä eurooppalaisia eniten heidän tulevaisuutensa osalta. Kyseessä on näin ollen perustuslaillisen keskustelun edellä käytävä keskustelu, ja tämän vuoksi, arvoisa varapuheenjohtaja Frattini ja neuvoston edustajat, tätä asiaa ei voida missään tapauksessa lykätä.
Euroopan unioni ei voi jatkaa vuosikymmentä eteenpäin ilman maahanmuuttopolitiikkaa. On mahdotonta edes kuvitella, että Amerikan yhdysvalloilla olisi yhtä monta maahanmuuttopolitiikkaa kuin maassa on osavaltioita. On mahdotonta hyväksyä, että Euroopan unionilla ja sen toimielimillä ei ole vieläkään kansalaisten silmin havaittavaa poliittista roolia suhteessa sellaiseen nousevaan ilmiöön, jollainen on islamilainen terrorismi – jonka piirissä on rohjettu siirtyä pommien virittämisestä linja-autoihin niiden virittämiseen lentokoneisiin ja jonka piirissä on siirrytty hyökkäyksistä sarjakuvia vastaan hyökkäämiseen suoraan paavia vastaan – eli tällaiseen nousevaan ilmiöön.
Olipa se sitten vähän, tarpeeksi tai paljon, mutta vakava ongelma on, että Euroopan kansalaiset eivät tiedä, mitä Euroopan unioni tekee maahanmuuton tai terrorismin aloilla. Näin ollen tätä keskustelua ei voida lykätä. Kyseessä on näin ollen perustuslaillisen keskustelun edellä käytävä keskustelu, joka meidän on pidettävä, ja tämä on se suuri keskustelu, jota eurooppalaiset aikovat käydä lähikuukausina. 
Martine Roure (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, käymme keskustelumme Tampere II -ministerikokouksen vanavedessä. Tässä kokouksessa jäsenvaltiot käsittelivät kysymyksiä, jotka ovat olennaisia vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan todellisen eurooppalaisen alueen toteuttamiseksi.
Olen siis iloinen siitä, että siirtymälauseke on otettu vihdoin neuvostossa keskustelun aiheeksi. Tietysti kannatamme koko kolmannen pilarin ottamista yhteisön toimivaltaan etenkin laillisen maahanmuuton osalta – tämä prosessihan edistää vihdoin sitä, että eräät jäsenvaltiot lakkaavat jarruttamasta asioita. Tämän vuoksi pyydänkin neuvostoa jatkamaan keskusteluja, joiden toivon johtavan siihen, että tämä siirtymälauseke otetaan lopulta käyttöön.
Lisäksi haluan ottaa esiin sopimuksen, joka koskee henkilötietojen siirtämistä lentojen yhteydessä, eli niin sanotun matkustajaluettelotietoja (PNR-tiedot) koskevan sopimuksen. Keskustelut Yhdysvaltojen viranomaisten kanssa ovat käynnissä, mutta tietääkseni kyseiset viranomaiset haluavat voittaa vielä enemmän. Voisiko komission varapuheenjohtaja Frattini kertoa meille, johtavatko nämä neuvottelut yhteisymmärryksen saavuttamiseen ennen kuun loppua, mikä ei ole kovin kaukana? Sovimme kaksivaiheisesta menettelystä, jonka mukaan sisällöstä keskustellaan uudelleen vuonna 2007. Aikooko myös Yhdysvallat todella edetä tältä pohjalta? Haluan tältä osin todeta neuvostolle ja muistuttaa sitä siitä, että tällä hetkellä Euroopan parlamentti odottaa neuvostolta vahvaa sitoutumista tietosuojaa koskevaan puitepäätökseen.
Tampereen ministerikokouksessa neuvosto näyttää jälleen palanneen niihin maahanmuuttoa koskeviin vahvoihin sitoumuksiin, jotka Euroopan unioni teki seitsemän vuotta sitten erityisesti yhteisen maahanmuuttopolitiikan ja yhteisen turvapaikkajärjestelmän täytäntöön panemisesta vuoteen 2010 mennessä. Myös tällä alalla määräpäivä on lähellä. Ryhmäni korostaa sitä, että ulkorajojen parempi hallinta voi olla vain osa yhteistä maahanmuuttopolitiikkaamme. Rajoillamme ja etenkin eteläisillä rajoillamme ilmenevät ongelmat ja humanitaarinen kriisi tai maahanmuuttajien ja turvapaikanhakijoiden vyöry eivät voi jättää ketään kylmäksi.
Tämän vuoksi haluamme, että Euroopan solidaarisuutta vahvistetaan. Vaadimme, että Eurooppa jakaa maahanmuuttopolitiikkansa vastuut ja rasitteet. Lisäksi haluamme, että alkuperä- ja kauttakulkumaiden kanssa pannaan täytäntöön kumppanuuksia, jotka perustuvat ennen kaikkea perusoikeuksien samoin kuin turvapaikkaoikeuden kunnioittamiseen.
Emme saa kuitenkaan missään tapauksessa sallia rajojemme valvonnan ulkoistamista. Haluamme kattavan ja monialaisen lähestymistavan maahanmuutto-ongelmiin. Laittoman maahanmuuton torjuntaa on täydennettävä käytännön ehdotuksilla, jotka voivat koskea laillisten maahanmuuttoväylien avaamista tai todellisen ja tehokkaan kehitysyhteistyön tekemistä. Meidän on ehkäistävä maahanmuuton perimmäisiä syitä, jotka ovat köyhyys ja konfliktit.
Meidän on mahdollistettava vaikeuksissa olevien kolmansien maiden kehittyminen, ja myös maahanmuutto on nähtävä kehitykseen myönteisesti vaikuttavana tekijänä, joka auttaa vähentämään köyhyyttä. Ehdotamme esimerkiksi järjestelmää maahanmuuttajien tukemiseksi taloudellisesti heidän kotimaissaan. Lisäksi haluamme varmistaa aktiivisen vaihdon pohjoisten ja eteläisten maiden välillä ja olla perillä siitä, kuinka Rabatissa tällä alalla esitetyt ehdotukset toteutetaan käytännössä.
Jeanine Hennis-Plasschaert (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, koska maahanmuuton ongelma on tähän mennessä suurimpia edessämme olevia haasteitamme vuonna 2006, voisi ajatella, että kaikki jäsenvaltiot olisivat tähän mennessä sisäistäneet tämän ongelman kiireellisyyden, mutta mikään ei tunnu olevan kauempana totuudesta. Raportit viime viikon Tampereen kokouksesta tekevät olon tukalaksi. Kokouksessa päämäärättömyys vallitsi ylitse kaiken. Todellinen humanitaarinen murhenäytelmä on käynnissä unionin ulkorajoilla osittain jäsenvaltioiden epäonnistuneen politiikan vuoksi, ja minun on sanottava, että olen hyvin hämmentynyt.
Neuvoston ensisijainen tavoite – jos ylipäänsä voi puhua sellaisen olemassaolosta – on ulkorajojen vahvistaminen. Frontex on avainsana, mutta se perustuu jäsenvaltioiden toimittamiin voimavaroihin ja henkilöstöön, ja nämä voimavarat ovat edelleen sangen rajalliset. Lisäksi on harhaa kuvitella, että maahanmuuttovirtoja voidaan hallita pelkästään vahvistamalla ulkorajoja, emmekä edes halua sellaista. Meidän on perehdyttävä niihin syihin, joiden vuoksi maahanmuuttajat päättävät lähteä kotimaistaan joukoittain. Maahanmuuton ja kehityksen välinen yhteys on olennainen asia. Tarvitaan laaja-alaisia ja strategisia investointeja alkuperämaihin. Tätä voisi kutsua uudenaikaiseksi Marshall-avuksi.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, teidän olisi otettava esimerkkiä komission varapuheenjohtajasta Frattinista, joka on monta kertaa kehottanut teitä harkitsemaan kokonaistoimenpidepakettia, jonka avulla unioni voi ainoastaan vaikuttaa asioihin, joten kehotan teitä ymmärtämään tavoitteenne sellaisina kuin ne on vahvistettu Tampereen ohjelmassa ja Haagissa, jotta saataisiin otetta tähän erittäin tärkeään yhteyteen maahanmuuton ja kehityksen välillä, jotta tehtäisiin alkuperä- ja kauttakulkumaiden kanssa yhteistyösopimukset, jotta sovittaisiin kiireellisesti sellaisesta EU:n palautuspolitiikasta, jonka mukaisesti jokaisella olisi oikeus kunnioittavaan kohteluun, jotta käynnistettäisiin tiedotuskampanjat, jotta varmistettaisiin eurooppalaisen vihreän kortin toteuttaminen ja jotta torjuttaisiin työvoiman harmaita markkinoitanne. Haluan kehottaa neuvostoa sen omaa vertauskuvaa käyttäen polkemaan niin kovaa kuin se suinkin pystyy. 

Hélène Flautre (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, tasan vuosi sitten yli yksitoista, ehkäpä jopa kuusitoista maahanmuuttajaa ammuttiin kuoliaaksi Ceutassa ja Melillassa. Olivatko luodit espanjalaisia vai marokkolaisia? Emme tiedä, eikä tutkimuksia ole suoritettu. Tällä hetkellä tiedämme vain, että yksi surmansa saaneista oli kotoisin Kamerunista. Muilla ei ole nimeä eikä kasvoja.
Olemmeko ottaneet opiksi tästä murhenäytelmästä? Mitä vielä, koska heinäkuussa kuoli kolme muuta maahanmuuttajaa tietääkseni Melillassa, ja Marokkoa painostetaan jatkuvasti, jotta se allekirjoittaisi takaisinottosopimuksen, vaikka olemme saaneet mainitun hetken jälkeen päivittäin todisteita siitä, että ratsiat ja autiomaahan kuljetukset jatkuvat Marokossa samoin kuin maahanmuuttajien perusoikeuksien loukkaukset, muun muassa niiden maahanmuuttajien perusoikeuksien loukkaukset, joilla on pakolaisasiain päävaltuutetun viraston myöntämät paperit.
Mitä olemme ottaneet opiksi tästä murhenäytelmästä? Marokkoon kohdistamamme painostus on saanut maahanmuuttajat vain siirtymään vaarallisimmille eteläisemmille reiteille. Vielä pari vuotta sitten kenellekään ei tullut mieleen pyrkiä Kanariansaarille pienellä moottoriveneellä. Tällä hetkellä se on todellisuutta monille. Tiedämme, kuinka paljon ihmisiä saapuu Kanariansaarille, mutta emme tiedä, kuinka moni on lähtenyt Afrikasta. Oliko heitä ehkäpä tuhansia. Keitä he ovat, ja minkä nimisiä he ovat? Kuinka moni on menehtynyt tällä matkalla Mauritanian tai Senegalin vesillä?
Mitä tämä politiikka on, ja mitä, arvoisa varapuheenjohtaja Frattini, kuulenkaan teidän sanovan haastatteluissanne? Kuulen, että haluatte eurooppalaisen armadan, partioita, lentokoneita, veneitä ja sotilashelikoptereita ja että haluatte siis suojella rajojamme. Tästä luen ja näin kuulen teidän sanovan, arvoisa komission varapuheenjohtaja Frattini.
Miksi kieli on näin sotaisaa? Olemmeko sodassa maahanmuuttajia vastaan? Euroopan unionin politiikka on ajautunut noidankehään. Ostamme kolmansilta mailta yhteistyötä näiden maiden omien rajojen valvomiseksi eli suljemme maahanmuuttajat heidän kotimaihinsa. 
Willy Meyer Pleite (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja Frattini, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Rajamäki, tuhannet Atlantilla ja Välimerellä menehtyneet ihmiset tekivät virheen syntyessään ihmisiksi. Jos he olisivat syntyneet tavaroiksi tai valuutaksi – mieluimmin punnaksi, dollariksi tai euroksi – Euroopan unioni olisi reagoinut toisella tavalla, hyvin vieraanvaraisella tavalla. Nämä ystäväni syntyivät kuitenkin ihmisiksi. He syyllistyivät hirveään rikokseen lähtiessään kotimaistaan nälkää tai sotaa pakoon voidakseen elää rauhassa. Tämä on heidän rikoksensa.
Rukoilen komissiota ja neuvostoa olemaan enää puhumatta terrorismista ja maahanmuutosta yhtä aikaa. Se on loukkaus sivilisaatiota vastaan. Rukoilen teitä olemaan enää tekemättä näin. Koska jos teette näin, kannustatte ihmisiä pitämään Jean-Marie Le Penin pitämän puheen kaltaisia puheita, jotka ovat fasistisia, rasistisia ja muukalaisvihamielisiä, tai kannustatte heitä sellaisiin toimiin, joita ovat tehneet maat, jotka ovat eurooppalaisia mutta eivät kuulu EU:hun, kuten Sveitsi, jotka toivottavat lämpimästi tervetulleeksi rahavirrat, pankkien rahavirrat, ystävä hyvä, mutta kun kyse on ihmisistä, nämä maat asettavat kyseenalaiseksi jopa oikeuden hakea turvapaikkaa. Tämä ei saa olla Euroopan unionin viesti. Mielestäni tämän takia meidän on muutettava täysin lähestymistapaamme. Kyse on ihmisistä, joita on kohdeltava sivistyneesti. 
Janusz Wojciechowski (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, haluan ottaa esiin niin sanottujen pakkotyöleirien kysymyksen. Yksi tällainen leiri tuli julkisuuteen pari kuukautta sitten. Leiri sijaitsi Etelä-Italiassa, ja sitä johti kansainvälinen rikollisjoukkio, joka pakotti ulkomaalaisia, enimmäkseen puolalaisia työntekijöitä tekemään työtä ja jopa surmasi joitakuita heistä heidän yrittäessään paeta.
Lisäksi haluan tässä yhteydessä kiittää parilla sanalla erään italialaisen naisen toimia hänen ryhtyessään oma-aloitteisesti huolehtimaan tämän surmansa saaneen tuntemattoman työntekijän haudasta. Hän on vanha rouva, jolla on alhaiset tulot. Hänen eleestään on kerrottu Italian ja Puolan lehdistössä, ja haluan ilmaista olevani hänelle syvästi kiitollinen.
Tämä on todellakin hyvin vakava ongelma. On todennäköistä, että tämä julki tullut leiri ei ole ainoa laatuaan. Lehdistössä onkin esitetty paljon sen suuntaisia viitteitä, että samanlaisia leirejä on todennäköisesti muissa maissa. Meidän on näin ollen asetettava tämä asia etusijalle asialistallamme. 
Nigel Farage (IND/DEM ).
   – Arvoisa puhemies, kyky hallita omia rajoja ja kyky päättää siitä, kenestä voi tulla oman maan kansalainen, ovat kansallisvaltion peruspiirteitä, ja tältä osin Yhdistynyt kuningaskunta on hyvin onnekas, koska emme ole osa manner-Eurooppaa. Me olemme saari, meillä on omat luonnolliset rajamme, ja tämän vuoksi en minä eikä brittien suuri enemmistö halua, että maahanmuuttoa hallitaan Euroopan tasolla, sillä uskomme, että on paljon parempi, että hoidamme sen itse. Kuunnellessani täällä näitä keskusteluja minua ihmetyttää, että kovin usein puhumme maahanmuutosta, joka on peräisin kolmansista maista, Euroopan unionin ulkopuolelta, emmekä puhu siitä, mitä tapahtuu jäsenvaltioiden välillä.
Juuri eilen ilmoitettiin, että kahdesta hyvin köyhästä Itä-Euroopan maasta, Romaniasta ja Bulgariasta, tulee EU:n jäsenvaltioita. No, on päivänselvää, että jos maiden, joilla on täysin erilainen vauraustaso, välillä vallitsee ihmisten vapaa liikkuvuus, seurauksena on mittava maahanmuutto. Tämän jälkeen ihmettelenkin, kuinka komission puheenjohtaja Barroso on voinut päättää, että hän aikoo nimittää uuden maahanmuutosta vastaavan komission jäsenen Romaniasta!
Tämä keskustelu osuu suoraan EU:n olennaiseen ytimeen, ja on selvästi käymässä ilmi, että yksikään kansakunta ei voi hallita omia rajojaan, päättää omasta maahanmuuttopolitiikastaan ja samalla pysyä osana Euroopan unionia. Kun tämä tieto leviää Euroopan kansojen keskuuteen, se on potentiaalisesti räjähdysherkkä asia, koska jälleen kerran poliittinen luokkamme täällä Brysselin ja Strasbourgin toimielimissä kulkee yhteen suuntaan ja kansalaiset vaativat yleisesti kulkemista täysin päinvastaiseen suuntaan. Voi olla, että selviydyitte tästä edellisten asioiden yhteydessä, mutta näin ei tapahdu maahanmuuttoasiassa. Teitä on varoitettu! 
Mario Borghezio (NI ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Italiassa Prodin uuden hallituksen ensimmäinen päätös oli 500 000 laittoman maahanmuuttajan tilanteen laillistaminen, ja kun otetaan huomioon perheenyhdistämistoimet, tämä määrä nousee helposti vähintäänkin miljoonaan. Espanjassa Zapateron hallitus toimi samoin laillistaessaan 700 000 laittoman maahanmuuttajan tilanteen. Niinpä muilla Euroopan unionin mailla on oikeus ihmetellä, mikähän näiden toimenpiteiden päämääränä voi olla muu kuin poliittinen kansankiihotus.
On syytä ihmetellä, miksi EU:n toimielimet eivät koskaan uskalla vaatia näitä hallituksia kantamaan vastuutaan. Italiassa Prodin hallitus on mennyt joka tapauksessa vielä pitemmälle muuttaessaan jopa yhteisön oikeutta tekemällä mahdolliseksi poliittisen turvapaikan hakemisen jopa tilanteissa, jotka eivät täytä meidän kannattamiamme tiukkoja kriteerejä, jotka ovat oikeudellinen edellytys poliittisen turvapaikan tunnustamisessa, mikä on puolestaan olennainen osa ihmisoikeuksiin liittyviä vapauksia. Poliittisen turvapaikan etuoikeuksia annetaan jopa maahanmuuttajille, jotka eivät saavu turvattomista maista, joissa ihmisoikeuksia ei kunnioiteta, tai sota-alueilta. Heidän on vain haettava turvapaikkaa, ja jos heidän hakemuksensa hylätään, he voivat jäädä odottamaan pitkällisen muutoksenhakumenettelyn päättymistä.
Nämä toimet ovat vastoin EU:n toimielinten tällä hetkellä kaavailemaa ankaraa maahanmuuttopolitiikkaa myös siltä osin kuin keskustelemme turvapaikkaperiaatteen kiristämisestä. Voitaisiin kuitenkin sanoa, että tällaisista toimista voi muodostua keino kiertää sääntöjä, joiden tarkoituksena on juuri pitää ongelma hallinnassa. Niinpä kiitos Sveitsille! Kiitos teille, Christoph Blocker! Kauan eläköön Sveitsi! Maahanmuuttokiihkoilua on kuultu Euroopassa jo tarpeeksi! 
Carlos Coelho (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, arvioimme parlamentissamme jälleen kerran vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen rakentamista. Meidän olisi myönnettävä, että vaikka paljon on tehty, paljon on vielä tekemättä. Viittaan tällä puheenjohtaja Rajamäen esittämiin myönteisiin huomioihin Schengenin tietojärjestelmää (SIS) koskevan asian saattamisesta päätökseen. Toivon, että on mahdollista hyväksyä ripeästi ensimmäisessä käsittelyssä kompromissi, jolla saamme käyttöömme lainsäädännöllisen välineen, jota tarvitaan toisen sukupolven SIS-järjestelmän toteuttamiseen.
Lisäksi haluan onnitella puheenjohtajavaltio Suomea siitä, että maahanmuuttokysymys on otettu mukaan tulevan Eurooppa-neuvoston yhdeksi painopisteeksi. Toivottavasti neuvosto vastaa myönteisesti pyyntöömme yhteispäätösmenettelyn laajentamisesta koskemaan laillista maahanmuuttoa ja kotouttamista. Haluamme enemmän demokraattista legitiimiyttä ja sellaisen yhteisen eurooppalaisen lähestymistavan maahanmuuttoon, joka perustuu yhteenkuuluvuuden ja solidaarisuuden periaatteisiin ja joka kattaa laillisesti Euroopassa asuvien maahanmuuttajien kotouttamisen.
Arvoisa ministeri Rajamäki, minua ilahdutti kuulla teidän puhuvan äskeisistä tapahtumista Kanariansaarilla ja Välimerellä. Tarvitaan kiireellisiä, käytännön toimia operatiivisen meriyhteistyön alalla merirajojemme asianmukaisen valvontakyvyn kehittämiseksi ja nopeiden rajainterventioryhmien perustamiseksi. Erityisen iloinen olen komission varapuheenjohtajan Frattinin niistä huomioista, jotka koskivat tarvetta varmistaa, että yhteisön välineille annetaan niiden edellyttämät voimavarat. Esimerkiksi Frontexilta ei voida ottaa pois varoja, joita se tarvitsee työnsä suorittamiseen.
Lopuksi totean vielä, että maahanmuuttopolitiikkaan kuuluu väsymätön taistelu laitonta maahanmuuttoa ja ihmiskauppaa vastaan, laittomien maahanmuuttajien palauttaminen alkuperämaihin, laillisten maahanmuuttoväylien avaaminen sekä yhteistyö ja tuki alkuperämaiden kehittämiseksi. Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, meidän on tuomittava poikkeuksellinen maahanmuuttajien joukkolaillistaminen, joka toteutettiin Espanjassa viime vuoden toukokuussa. 
Enrique Barón Crespo (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää Jean-Marie Cavadaa, joka on innoittanut meidät keskustelemaan ehdottoman elintärkeästä asiasta eli vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvasta alueesta. Haluaisin keskittyä maahanmuuttokysymykseen.
Arvoisa ministeri, seitsemän vuotta on kulunut Tampereen kokouksesta. Osallistuin tuolloin kokoukseen eri ominaisuudessa. Ryhdyimme Tampereella käsittelemään maahanmuuttokysymystä ja siihen liittyvää yhteistä politiikkaa, ja tänään komission varapuheenjohtaja Frattini on pitänyt hyvin kiinnostavan ja asiapitoisen puheen tämän politiikan tueksi.
Mielestäni tänä vuonna komissio on alkanut reagoida vakavasti, ja tätä on edistänyt useiden maiden, erityisesti kaikkein eniten maahanmuuton kohteena olevien eteläisten maiden, toimittama apu.
Komissio on tehnyt monia tulevaisuudenlupauksia. Vaikka olen komission varapuheenjohtajan kanssa samaa mieltä siitä, että tarvitaan yhteistä politiikkaa sekä yhteistä komentoa ja koordinointia, joiden puolesta hän on puhunut komissiossa, haluan todeta varapuheenjohtaja Frattinille, että "teot puhuvat enemmän kuin sanat".
Viime vuoden budjetissa, jota koskevaa vastuuvapautta myönnetään parhaillaan, 80 prosenttia maahanmuuttoa vastaavasta otsakkeesta on jäänyt käyttämättä.
Muistutan teitä siitä, että Kanariansaarten tapahtumien aikoihin komission edustaja totesi, että rahaa ei ollut. Haluan teidän kiinnittävän huomiota erääseen toiseen seikkaan eli siihen, että tarvittavia rahoja ei voida ottaa kehitysyhteistyöstä, koska tämä tarkoittaisi sitä, että rahoja vain siirretään yhdestä pussista toiseen. Mielestäni tämä on myös tärkeää.
Meille on luvattu aktiivista sijoituspolitiikkaa. Mielestäni Afrikan osalta juuri "työntövaikutuksen" – joka on se, jolla on todella merkitystä, koska on typerää ajatella, että afrikkalaiset viettäisivät koko päivän lukien Euroopan yhteisöjen virallista lehteä tai kaikkien maiden virallisia lehtiä – pitää johtaa siihen, että meillä on yhteinen politiikka, yhteiset maahanmuuttokriteerit ja aktiivinen omat tarpeemme huomioon ottava politiikka.
Arvoisa puheenjohtaja, jos meidän on tarkoitus suhtautua asiaan rakentavasti, meidän on toimittava näin. Olen tyytyväinen toteutettuun toimenpiteeseen, mutta toivon, että sillä on tulevaisuudessa merkittäviä vaikutuksia.
Alexander Alvaro (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, tämän sanominen on minulle vaikeaa, mutta se, mitä Martin Schulz totesi, on täysin totta. En usko, että olen koskaan ennen parlamentissamme sanonut näin, eikä ole todennäköistä, että niin enää koskaan sanon, mutta hän lausui ääneen sen, mikä on ongelma, eli jäsenvaltioiden suvereenisuuden sovittaminen yhteen unionin toimintakyvyn kanssa. Kuinka paljon myönnytyksiä jäsenvaltiot ovat valmiita tekemään, ja kuinka paljon toimintakykyä ne haluavat EU:lla olevan?
Tämä ilmenee osuvasti sananparresta: henki on vahva mutta liha heikko. Ehkäpä tässä asiassa Saksa lähettää neuvoston puheenjohtajana toimiessaan viestin, joka vie Euroopan unionia eteenpäin, mutta minun on sanottava, että haluaisin nähdä Suomen ja Portugalin toimivan osajouduttajina, koska Saksa on suuri kooltaan mutta hidas. Saksaa voidaan verrata Ranskaan siinä, että maalla on hienot perinteet mutta ei vikkelyyttä. Saksa on öljysäiliöaluksen tavoin hidas ja vaikeasti ohjattava eikä näissä asioissa yhtä innovatiivinen kuin Suomen kaltaiset maat, ja niinpä pyydänkin teitä auttamaan neuvoston puheenjohtajavaltiota Saksaa helpottamaan olennaisten asioiden seulomista. Maahanmuuttoasiassa Günther Beckstein, Baijerin sisäministeri, teki kohtalokkaan virheen todetessaan, ettei ole liikaa odottaa, että Espanja ottaa vastaan 25 000 ihmistä, sillä merkityksellistä ei ole se, onko järkevää odottaa heitä vai ei. Todellista merkitystä on sillä, että vaakalaudalla on rannikoiden edustalle saapuvien hädänalaisten ihmisten elämä.
Mitä tulee maahanmuuttoon työnhakutarkoituksessa, Saksan liittotasavallan sisäministeri Wolfgang Schäuble teki päivänselväksi, että laillista maahanmuuttoa ei voida tarkastella työmarkkinoista irrallaan, joten tiedämme, että mitään ei tapahdu tälläkään saralla. Teille niin tärkeästä perusoikeuksien virastosta Saksan liittokansleri Angela Merkel totesi seuraavaa: "Ehkä niin on siinä tapauksessa, että muita vaihtoehtoja ei ole, mutta miksi meillä olisi oltava virasto valvomassa omia perusoikeuksiamme? "Voitte siis nähdä, mikä on ongelma. Kehotankin teitä käyttämään omia osajouduttamistaitojanne. Te voitte saada Saksan suoriutumaan erinomaisesti neuvoston puheenjohtajakaudestaan. Tällä hetkellä minulla on kuitenkin pahoja epäilyjä. 
Raül Romeva i Rueda (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, minua ilahduttaa huomata, että moni on yhtä mieltä keskeisestä lähtökohdasta eli siitä, että maahanmuuttoilmiö on ajankohtainen ja voimistuva ilmiö ja se ei lopu, vaikka jotkut haluaisivatkin pystyttää merelle esteitä ja muureja.
Kyse on tästä lähtien, kuten on todettu, näiden maahanmuuttovirtojen sääntelemisestä, mutta niitä on säänneltävä politiikan ja erityisesti eurooppalaisen politiikan pohjalta. Voimme olla varmoja siitä, että Kanariansaarille saapuvat ihmiset eivät ole aikeissa jäädä sinne. He ovat Kanariansaarilla läpikulkumatkalla. Nämä saaret ovat portti Eurooppaan. Näyttää siltä, että eräät kollegamme eräistä maista eivät ole vielä ymmärtäneet tätä. He eivät ole tulossa Kanarialle lomalle. Kyseessä on keino päästä Eurooppaan. Tähän meidän on käytettävä resursseja. Emme voi jättää tämän asian hoitovastuuta pelkästään Espanjan tai Kanariansaarten viranomaisille.
En näin ollen ymmärrä sitä, että kaihdetaan siirtymämenettelyn käyttämistä ja tämän asian saattamista yhteisön toimivaltaan kollektiivisen vastuun näkökulmasta, enkä suinkaan tue tällaista asennetta. En ymmärrä, miksi eurooppalaisen strategian omaksumista asiassa, jota ei voida tarkastella muulla tavalla, pelätään ja karsastetaan niin paljon.
Haluaisin ilmaista toisenkin huolenaiheeni. Emme saa harjoittaa strutsimaista politiikkaa ja antaa vastuuvaltuutusta tai siirtää vastuuta näiden maahanmuuttovirtojen osalta esimerkiksi Marokon tai Libyan kaltaisille maille, jotka tunnetusti eivät kunnioita ihmisoikeuksia. 
Ole Krarup (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, monet meistä ovat vuosikausia taistelleet oikeusvaltion perusperiaatteiden puolesta ja erityisesti oikeusvarmuuden puolesta. Oikeusvarmuudella tarkoitetaan tietysti erityisesti yhteiskunnan vähempiosaisten suojelua suhteessa poliisilaitokseen ja muuhun valtiovaltaan. Taistelu on ollut yleensä turhaa. Oikeusvarmuuteen ei ole koskaan kohdistunut yhtä vakavia uhkia kuin nykyään. EU:n perustamissopimuksen "vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue" on parhaimmillaan myytti tai ehkä pikemminkin oikeuspoliittinen pettymys, johon kätkeytyy oikeusvaltion järjestelmällinen tuhoaminen. Lisäksi yksikään EU:n toimielimistä ei ole osoittanut kykenevänsä panemaan täytäntöön ehdottoman tarpeellista suunnanmuutosta. Tilaa on vain kahdelle viestille. Ensimmäinen viesti on, että vaikka EU ja sen jäsenvaltiot eivät ole tehneet saman mittakaavan rikoksia kuin Yhdysvallat Guantánamossa ja muissa maailman kidutuskeskuksissa, ne syyllistyvät kuitenkin päivittäin loukkauksiin, jotka kohdistuvat sekä terrorismista epäiltyihin että pakolaisiin, joilla ei ole oikeuksia. "Linnoitus-Euroopan" poliisivaltio on vaarallisen lähellä. Toiseksi EU:n toimielimillä ei ole halua löytää selitystä kahteen perusongelmaan, jotka ovat kaiken pahan alku ja juuri. Tärkein syy kummankin seikan osalta on kaikessa yksinkertaisuudessaan maailman taloudellinen ja sosiaalinen eriarvoisuus, joka lisääntyy päivä päivältä ja on välitön seuraus EU:n politiikasta maailman köyhimpiä maita kohtaan ja näiden maiden painostamisesta EU:n toimesta. Tämä on kaiken pahan alku ja juuri. Vasta, kun tämä tunnustetaan, tarvittava oikeuspolitiikka saa todellista sisältöä. 
Guntars Krasts, (UEN ). –
   Jos seitsemän vuotta sen jälkeen, kun hallitsemattoman maahanmuuton hillitsemiseen tähtäävä Euroopan unionin ulkorajojen vahvistamista koskeva ohjelma otettiin käyttöön, työ on edelleen tekemättä, on selvää, että Euroopan unionin yhteinen maahanmuuttopolitiikka on edelleen tulevaisuuden asia. Ne väitteet, joilla puolustellaan hallitsematonta maahanmuuttoa, eivät kestä arvostelua. Maahanmuuttajat eivät juurikaan auta Euroopan epäedullisten väestönkehityssuuntausten korjaamisessa, koska työttömyys on maahanmuuttajien keskuudessa huomattavasti keskimääräistä yleisempää. Se, että työttömyysindikaattoreissa näkyy sama suuntaus myös toisen maailman maista peräisin olevien maahanmuuttajien joukossa, osoittaa, että maahanmuuttajien kotouttamistehtävä ei kuulu jäsenvaltioiden maahanmuuttopolitiikkaan. Työmarkkinat ovat itse asiassa usein suljetut maahanmuuttajilta, ja tämä johtaa jäsenvaltiot avaamaan sosiaaliturvajärjestelmiään. "Avunantajamaissa" puolestaan maahanmuuttajat näkevät tämän kutsuna.
Seuraavaksi sanon pari sanaa Euroopan yhteisestä maahanmuuttopolitiikasta. Lyhyellä aikavälillä on tarpeen sopia kattavasta ja järjestelmällisestä maahanmuuttopolitiikasta samalla, kun Euroopan unionin ulkorajavalvontaa on parannettava merkittävästi. Tämän on perustuttava jäsenvaltioiden työmarkkinoiden arviointiin ja jäsenvaltioiden valmiuteen kotouttaa maahanmuuttajia. Keskipitkällä aikavälillä kehitysmaille tarkoitettujen tukiohjelmien merkittävän laadullisen parantamisen ohella jäsenvaltioiden on kyettävä sopimaan Euroopan unionin nykyisen tuonti- ja vientipolitiikan huomattavasta tarkistamisesta etenkin maataloustuotteiden osalta. Kiitän teitä. 
Patrick Louis (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olemme kuulleet komission varapuheenjohtajan Frattinin pahoittelevan sitä, ettemme pysty suojelemaan Euroopan etelärajoja, ja tähdentävän perustellusti, että laiton maahanmuuttaja, joka onnistuu pääsemään Espanjaan tai Italiaan, voi olla vuorokauden sisällä Lillessä tai Hampurissa, ja kuulimmekin hänen ehdottavan ministeri Sarkozyn tavoin veto-oikeuden kumoamista kokonaan. Jälleen kerran Euroopan yhdentymistä pidetään ratkaisuna niihin ongelmiin, joita yhdentyminen aiheuttaa. Eivätkö useimmat täällä edustettuina olevat puolueet päästäneet Schengenin sopimuksen ja Amsterdamin sopimuksen myötä valloilleen hallitsemattoman maahanmuuton viedessään jäsenvaltioilta toimivallan tässä asiassa?
Tällä hetkellä komissio jäädyttää jäsenvaltioiden välisiä takaisinottosopimuksia ja puuttuu perheiden yhdistämistoimiin ja jopa toivoo tuovansa unioniin 25 miljoonaa ylimääräistä maahanmuuttajaa väestön vähenemisen pysäyttämiseksi. Hyvät kollegat, kenenkään ei ole mahdollista olla 30 vuoden ajan vuorotellen vallassa ja selittää sitten vaalien alla, ettei ole vastuussa nykyisestä tilanteesta. Lisäksi meidän oletetaan pyrkivän päätä pahkaa kohti federalismia. Suoraan sanottuna, jos haluatte tuhota eurooppalaisen sivilisaation, jatkakaa vain tähän malliin! 
Jana Bobošíková (NI ).
   – Tänään puhumme vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen edistymisestä. Keskustelu edistymisestä on kuitenkin ennenaikaista, kun komissio ei kykene tai ei ole halukas noudattamaan sitoumuksiaan vuodelle 2007 Schengenin alueen laajentamisen osalta. Mielestäni ei voida hyväksyä sitä, että kymmenen uuden jäsenvaltion kansalaiset eivät voi liikkua vapaasti EU:n sisärajojen yli luvatussa määräajassa eli ensi vuoden lokakuuhun mennessä. Mielestäni ei voida mitenkään selittää sitä, että he ovat rajatarkastusten alaisia vielä kaksi tai kolme vuotta. Komissio ei saisi olla toisten asioihin sekaantuva kopla vaan sen olisi käyttäydyttävä kuten tämän parlamentin valitseman ja veronmaksajien ruhtinaallisen hyvin palkitseman elimen kuuluukin. Jos se ei kykene luomaan Schengenin alueen edellyttämiä olosuhteita, se on epäpätevä. Jos se vetoaa pelkästään teknisiin vaikeuksiin ja haluaa lykätä vapaata liikkuvuutta, siihen ei voida luottaa. Tällä hetkellä puheenjohtaja Barroso ja hänen komissionsa jäsenet estävät ihmisten vapaata liikkuvuutta, joka on yksi EU:n pilareista. Heidän olisi tiedostettava, miten suuresti he vaarantavat kansalaisten luottamuksen Eurooppa-hankkeeseen sen nykyisessä muodossa. 
Timothy Kirkhope (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, tässä olemme taas. Martin Schulz oli oikeassa. Kaivoin esiin puheeni vuodelta 1999, Martin Schulz poistui istuntosalista puheensa jälkeen, monet muutkin asiat ovat samoin kuin ne olivat seitsemän vuotta sitten. Tässä istuntosalissa on moni harmaantunut – en minä tietenkään.
On totta, että käsittelemme samoja kysymyksiä, ja olen itse sitä mieltä, ettei meidän aina tarvitse huolestua pragmaattisesta toimimattomuudesta. Juuri tällä alalla ja tämän suuren terroriuhan aikoina – myös vuonna 1999 oli terroriuhkia – lähetetään hyvin epävarma viesti siitä, että puheenjohtajavaltio ja komissio ja valitettavasti liian moni niistä, jotka istuivat tässä parlamentissa tuolloin ja jotka istuvat täällä nyt, näyttävät ajattelevan, että kaikkein kiireellisintä on ottaa käyttöön siirtymälauseke 42 artiklan nojalla.
Olen aina suhtautunut varautuneesti siihen, että asetetaan yksi oikeusmalli maille, joilla on erilaiset ja eri tavoin kehittyvät oikeusjärjestelmät. Yhdistyneen kuningaskunnan tapauksessa siviilioikeusjärjestelmämme on suuren Anjou-sukuisen kuninkaan Henrik II:n maineikkaita peruja. Järjestelmä kehittyi menestyksekkäästi yli 800 vuotta. Vastaavasti emme joutuneet tekemisiin Napoleonin lakikokoelman kanssa, joka määrättiin laiksi suurelle osalle Eurooppaa 200 vuotta sitten. Vaikka emme voi soveltaa tätä järjestelmää, emme ole koskaan halunneet estää muita tekemästä sitä, mitä he pitävät oikeana.
Yhdenmukaistamispyrkimys on sellaisenaankin väärä. Asiassa Cassis de Dijon annettu ratkaisu oli käänteentekeviä hetkiä sisämarkkinoiden kehittämisessä siinä, että vastavuoroisen tunnustamisen periaate asetettiin etusijalle yleiseen yhdenmukaistamiseen nähden.
Neuvoston on määrä esitellä vuoden lopussa väliarviointinsa Haagin ohjelmasta. Kuten ohjelman isä, Piet Hein Donner on todennut, ensimmäisenä periaatteena on vastavuoroisen tunnustamisen täytäntöönpano oikeudellisen yhteistyön perustana. Ohjelma perustuu olettamukseen yhteistyöstä. Yhteistyön on oltava eurooppalaisen yhteistyön dynamiikan ja kehityksen määrittäjä. Mielestäni tämä on käytännönläheinen ja järkevä lähestymistapa, jolla on menestymisen eväät, ja kehotan puheenjohtajavaltiota ja komissiota jatkamaan tältä pohjalta. 
Nicola Zingaretti (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, näin vaikeassa asiassa meidän olisi todellakin vältettävä vuoropuhelua, jossa kukaan ei kuuntele. Sen sijaan olisi hyödyllistä alkaa etsiä joitakin kiinnekohtia.
Ensimmäinen kiinnekohta on maahanmuuttokysymys, joka on meille kaikille haaste. Riittää, kun muistelemme viime kesän tapahtumia: jälleen kerran kymmenet tuhannet ihmiset rantautuivat Lampedusaan ja Kanariansaarille vai olisiko parempi sanoa, että he rantautuivat Eurooppaan. Espanja, Italia ja toisinaan Kypros ja Kreikka ovat olleet usein pelkästään sisääntuloväyliä, joista nämä ihmiset virtaavat sisään, koska he eivät jää vain porteille.
Kuten puhemies Borrell Fontelles, komission varapuheenjohtaja Frattini ja äsken neuvoston puheenjohtaja ovat tähdentäneet, kyse ei ole siten pelkästään inhimillisestä hätätilasta tai yksittäisestä tapahtumasta vaan ennen kaikkea rakenteellisesta ongelmasta, joka panee koetukselle koko Euroopan unionin ja sen kyvyn toteuttaa vihdoinkin eurooppalaista maahanmuuttopolitiikkaa. Tällaista politiikkaa ei tarvita jonkin tietyn jäsenvaltion suosimiseksi vaan sitä tarvitaan, koska asia koskee koko unionia.
Toinen kiinnekohta on, että älkäämme mekään, jotka olemme vastuullisessa asemassa, tehkö sitä virhettä, että sekoitamme maahanmuuton terrorismiin, koska tämä ennen kaikkea lietsoo Euroopan kansoissa pelkoa ja turvattomuutta. Ehkäpä meidän olisi sen sijaan otettava käyttöön toisenlainen paradigma, jossa otetaan huomioon maahanmuutto ja orjuus, jonka piiriin monet näistä maahanmuuttajista eräissä jäsenvaltioissa alkavat joutua.
Kolmas kiinnekohta on sitä vastoin myönteisempi: meidän on myönnettävä, että sivilisaatiomme on uuden haasteen edessä. Tämän tiedostaminen on ydinasia siinä kulttuurisessa ja poliittisessa hyppäyksessä, joka unionin on tehtävä maahanmuuton alalla. Kyse ei ole marginaalisesta asiasta, joka koskee vain joitakuita meistä, vaan uudesta sitoumuksesta, joka unionin on tehtävä yhtenä uusista vuosituhattavoitteista, ja olemme jo sanoneet selkeästi sen, mitä tämä tarkoittaa.
Arvoisa varapuheenjohtaja Frattini, arvoisa puheenjohtaja Rajamäki, tiedämme, kuinka voimakkaasti tätä vastustetaan monissa hallituksissa, mutta jos tällä parlamentilla halutaan olevan oma rooli, tähän rooliin kuuluu painostaminen, sitoutuminen ja seuraavan viestin lähettäminen: "Tehkäämme asialle jotakin." Meidän on kerrottava hallituksille, jotka pelkäävät, että tämä on myös tapa rakentaa uudelleen luottamusta unionin ja sen kansalaisten välille osoittamalla, että unioni on olemassa ja se voi vaikuttaa asioihin. 
Sarah Ludford (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, on perätön väite, ettei EU voisi toimia tehokkaasti rikollisuuden, terrorismin ja kansalaisvapauksien alalla ilman uutta perustuslakisopimusta. Martin Schulz, purkauksenne oli yhtä viihdyttävä kuin aina ennenkin, mutta juuri teidän ja Ewa Klamtin hallitus käyttää tätä Berliinissä verukkeena. Kuulemme loputtomasti puheita ja käymme kokouksissa, joissa toistetaan, että terrorismi, rasismi ja maahanmuutto ovat suurimpia haasteita – mitä ne ovat, mutta komissio ei pysty edelleenkään kertomaan meille, ovatko valtiot panneet täytäntöön viisi vuotta sitten annetun terrorismin vastaisen lainsäädännön, ja valtiot ovat vasta nyt edistymässä neljä vuotta sitten annetun rotuviharikollisuuden torjuntaa koskevan ehdotuksen toteuttamisessa. EU:n yhteistä maahanmuuttopolitiikkaa ei ole.
Neuvosto kertoo meille tänään, että ihmisoikeuksien turvaaminen on EU:n hallituksille ensisijainen asia. Jos tämä on totta, kuinka ihmeessä ulkoministerit eivät äskettäin kyenneet esittämään mitään virallista vastausta presidentti Bushin myönnettyä CIA:lla olevan salaisia vankiloita, samoin kuin he eivät kyenneet tekemään mitään Guantánamolle neljä vuotta sitten? Tämä järjestelmä toimii huonosti ja on tehoton terrorismin torjunnassa ja ihmisoikeuksien puolustamisessa. Tämä tarkoittaa pian puoleen miljardiin kasvavan ihmisjoukon 2000-luvun turvallisuustarpeiden pettämistä. 
Sepp Kusstatscher, (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, maahanmuutto jatkuu halusimmepa sitä tai emme. Kyse on ainoastaan siitä, kuinka hoidamme sitä. Eurooppa tarvitsee maahanmuuttajia, linnoitus-Eurooppa, jonka sisällä on rikkauksia ja ulkopuolella köyhyyttä on kestämätön ajatus.
Tämä ehdotus voi olla hyvää tarkoittava, mutta se ei ole siitä huolimatta hyvä. Kyseessä on puoluepoliittinen kompromissi, josta puuttuu riittävä näkemys. Nykyinen käytäntö lähettää ulkomaalaisia takaisin Etelä-Eurooppaan ja Pohjois-Afrikkaan on raakalaismaista, epäinhimillistä ja eettisesti vastuutonta. Olemme unohtaneet sen, millaista on toimiminen vapauden, yhdenvertaisuuden ja veljeyden periaatteiden mukaisesti. Suhtaudumme ihmisoikeuksiin hyvin tekopyhästi emmekä noudata Geneven pakolaisyleissopimusta. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ).
   – Käytän tämän tärkeää maahanmuuttokysymystä käsittelevän kaksiminuuttisen puheenvuoron – joka edellyttäisi monialaisen luonteensa vuoksi perusteellisempaa käsittelyä – huomion kiinnittämiseen seuraaviin seikkoihin:
- On lopetettava tukahduttavat, turvallisuushakuiset toimet, joilla kriminalisoidaan maahanmuuttajat, jotka ovat vain miehiä ja naisia, jotka etsivät työpaikkaa ja kunnollisia elinoloja.
- On suljettava maahanmuuttajien säilöönottokeskukset ja lopetettava epäinhimilliset pois kuljetukset.
- On tehostettava ihmiskaupan harjoittajien ja heitä avustavien henkilöiden torjuntaa.
- On tehostettava muukalaisvihamielisyyden ja rasismin ja kaikkien näitä asenteita ruokkivien toimien ja vääristyneiden käsitysten torjuntaa.
- On laillistettava siirtotyöläiset ja taattava heille oikeudet työntekijöinä ja sosiaaliset oikeudet, mikä on välttämätön edellytys kauhistuttavan hyväksikäytön lopettamiseksi.
- Tarvitaan tehokasta maahanmuuttopolitiikkaa, johon sisältyy nimenomaisesti perheiden yhdistäminen.
- Tarvitaan toimia, joilla pyörretään nykyinen suuntaus kohti vaurauden keskittymistä harvoille miljoonien ja miljoonien ihmisten hyväksikäytön ja köyhyyden kustannuksella. Haluan lisäksi esittää joitakin Yhdistyneiden Kansakuntien tilastotietoja: 691 maailman rikkaimman ihmisen netto-omaisuus on 2,2 miljardia Yhdysvaltojen dollaria, mikä vastaa 145 köyhimmän maan yhteenlaskettua omaisuutta. Kaiken lisäksi 500 rikkaimman ihmisen yhteenlasketut tulot ovat enemmän kuin 416 miljoonan köyhimmän ihmisen tulot. Maailman 8 miljoonan rikkaimman ihmisen netto-omaisuus vastaa 80:tä prosenttia kaikkien maailman maiden bruttokansantuotteesta.
- Tarvitaan toisin sanoen toimia, joilla hyödynnetään ihmiskunnan runsaita voimavaroja, välineitä sekä tieteellisiä ja teknologisia edistysaskeleita maailman ihmisiä vaivaavien ongelmien ratkaisemiseksi tehokkaasti. Tämä politiikka on täysin päinvastainen uusliberalistiselle ja militaristisille politiikalle ja kansojen ja maiden suvereenisuuden kunnioittamatta jättämiselle. 
Mirosław Mariusz Piotrowski (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, käsiteltäessä tämänpäiväisessä kysymyksessä esiin otettuja maahanmuuttoprosessiin liittyviä ongelmia huomio on kiinnitetty muun muassa Euroopan unionin jäsenvaltioiden välisen luottamuspulaan. Tämä epäluottamus ja epäily vaikuttavat lähes automaattisesti suhteisiin kolmansiin maihin, kuten Yhdysvaltoihin, joka on tosiasiallisesti Euroopan luontainen liittolainen terrorismin vastaisessa taistelussa. Tällainen asenne vaikeuttaa selkeiden oikeudellisten säännösten asettamista näillä aloilla. Tämä rajoittaa tehokkaasti tai jopa estää hyödyllisen yhteistyön.
On vaikea yhtyä komission varapuheenjohtajan Frattinin tänään ilmaisemaan näkemykseen siitä, että perusoikeuksien suojelun ja terrorismin torjunnan olisi kuljettava käsi kädessä. Mielestäni Euroopan kansalaisten enemmistöä hyödyttäisi se, että harkittaisiin vakavasti perusoikeuksien määrittelemistä uudelleen niiden rajoittamiseksi. Tämän ansiosta voisimme torjua terroristisia toimia nopeasti ja tehokkaasti. On selvää, että meidän on turvallisuuden vuoksi mentävä tähän suuntaan. 

Jan Tadeusz Masiel (NI ). –
   Arvoisa puhemies, viime sunnuntaina pienessä Sveitsin maassa äänestettiin sellaisen maahanmuuttopolitiikan puolesta, joka soveltuu parhaiten kyseisen maan ja sen kansalaisten tarpeisiin. Kuten komission varapuheenjohtaja Frattini totesi, voisi olla myös suotavaa seurata Australian ja Yhdysvaltojen omaksumaa maahanmuuttopolitiikkaa. Euroopan unioni on kuitenkin vuosien ajan noudattanut liian kunnianhimoista maahanmuuttopolitiikkaa omien kansalaistensa etujen vastaisesti.
Turvallisuus-, oikeus- ja maahanmuuttopolitiikallamme olisi vahvistettava Afrikalle annettavaa kehitysapua. Siihen olisi sisällyttävä muslimien maahanmuuton pysäyttäminen, ja jos väestölliset tekijät tai työmarkkinoiden tilanne sitä edellyttävät, sen avulla olisi otettava vastaan kristittyjä Valko-Venäjän, Ukrainan, Georgian, Armenian ja Venäjän kaltaisista Itä-Euroopan maista. Nämä ihmiset eivät vaaranna sivilisaatiomme kristillistä identiteettiä. 
Charlotte Cederschiöld (PPE-DE ).
   – Pitkällä aikavälillä emme selviydy ilman yhteistä maahanmuuttopolitiikkaa ja yhteisiä strategioita. Jäsenvaltiot kantavat suurimman vastuun kotouttamisesta. On muutettava nykyistä ulkopuolisuutta ja avustusten jakamista työnteon sijasta ja ryhdyttävä jälleen kotouttamiseen. Yhteistyön on oltava sääntö ja avustusten poikkeus. Ruotsissa uusi hallitus aikoo tehdä työttömistä työmarkkinoiden kannalta houkuttelevampia. Lisäksi kotouttamispolitiikka on yhdistettävä ihmiskaupan vastaisiin toimiin ja kumppanuuksien kehittämiseen kolmansien maiden kanssa tehtävin sopimuksin. Haluan kiittää Franco Frattinia hänen pyrkimyksistään tällä alalla. Lisäksi meidän on yhdessä puolustettava niitä ihmisarvoja, joihin EU perustuu. Vapauteen, oikeuteen ja turvallisuuteen perustuva alue edellyttää lisää oikeusvarmuutta ja vahvempia yksilöiden perusoikeuksia, joita EY-tuomioistuin voi ja sen täytyy soveltaa. Siitä huolimatta, että nämä asiat puuttuvat kolmannesta pilarista samoin kuin tietosuoja, on ryhdytty toimenpiteisiin, jotka loukkaavat selvästi yksityiselämää. Kuinka pitkälle voimme neuvoston mielestä vielä edetä ilman perusoikeuksia ja EU:n tasoista tuomioistuinta, jolla on toimivalta tutkia asioita uudelleen? Oikeusvarmuuden ja perusoikeuksien olisi oltava tällä hetkellä keskeisimpänä asiana. Tällä edistettäisiin pitkällä aikavälillä rikollisuuden torjunnan tehostamista. Oikeusvarmuus ja rikollisuuden torjunta kulkevat käsi kädessä. 
Louis Grech (PSE ).
   – Pari kuukautta sitten komission varapuheenjohtaja Frattini totesi Euroopan parlamentissa, että hän ei voi edetä haluamaansa tahtia. Ymmärrämme ja kunnioitamme sitä, että byrokraattisia ongelmia on olemassa, mutta niitä ei voida käyttää jatkuvasti tekosyinä ja antaa niiden vuoksi hälyttävän tilanteen muuttua räjähdysherkäksi ja hallitsemattomaksi tilanteeksi. On hämmentävää, että unionin suhtautuminen on erittäin passiivista tällaisessa tilanteessa, joka on näin arkaluonteinen, inhimillinen ja murheellinen monille ihmisille ja maille, muun muassa jäsenvaltioille. Italian, Espanjan ja muiden maiden tavoin Maltan taakka on suurempi kuin yksikään maa voi yksin kantaa. Tämä on kriisi, joka ei tunne rajoja, ja sen vuoksi ratkaisun on koskettava Eurooppaa, Välimerta ja Afrikkaa, ja tarvittaessa siihen on otettava mukaan Yhdistyneet Kansakunnat.
Meille on jo pitkään toisteltu mobilisaation, solidaarisuuden ja taloudellisen avun kaltaisia sanoja. Otetaanpa esimerkiksi Maltalle annettu lupaus siitä, että kesällä eurooppalaiset partiot alkavat liikkua vesillämme. Kesä tuli ja meni samalla, kun maahanmuuttajat tulivat, mutta partioita ei nähty missään. Toistaiseksi tuloksena on ollut ainaisen sekava politiikka, johon on sisältynyt hajanaisia toimia ja jokin sattumanvarainen ilmoitus siitä, että on löydetty vielä toinen puoli miljoonaa euroa lahjoitettavaksi. Tämä on niin kriittinen tilanne, että on laadittava eurooppalainen hätäsuunnitelma, ja tässä yhteydessä katson, että Euroopan parlamentilla olisi oltava enemmän toimivaltaa ja näkyvämpi rooli. On paljon aloitteita, joihin voisimme ryhtyä, ja yksi niistä on seurantakeskuksen perustaminen esimerkiksi Maltan kaltaiseen Välimeren maahan, jossa voitaisiin toteuttaa alueen laitonta maahanmuuttoa koskevaa koordinointityötä.
Neuvoston ja komission on lähetettävä selkeä ja käytännöllinen viesti siitä, että ne todella pitävät tätä ongelmaa ensisijaisena asiana ja ne ovat valmiita ryhtymään toimiin sellaisen kattavan politiikan toteuttamiseksi, jolla ei oteta huomioon pelkästään kyseessä olevien jäsenvaltioiden välittömimpiä tarpeita vaan myös kyseessä olevien maahanmuuttajien tarpeet. Maahanmuuttajat ovat hyvin usein poliittisen sorron, järjestäytyneen rikollisuuden tai taloudellisen köyhyyden uhreja. Tämän suunnitelman on koskettava niitä maita, joista nämä maahanmuuttajat lähtevät, ja siinä on pyrittävä ratkaisemaan erityisesti maahanmuuttajien alkuperämaiden taloudellisia ongelmia. Mitä vakavammaksi tilanne muuttuu, sitä enemmän kansalaiset menettävät uskoaan Euroopan toimielimiin. 
Sophia in 't Veld (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, tarvitsemme kiireellisesti siirtymälauseketta päätöksenteon tehostamiseksi ja demokratisoimiseksi. EU:n on puhuttava yhdellä äänellä, eikä se saa antaa Yhdysvaltojen sanella yksipuolisesti yhteisten terrorismin vastaisten toimiemme ehtoja. Tämä koskee esimerkiksi neuvotteluja, joita käydään vuoden 2007 jälkeisestä PNR-tietoja koskevasta sopimuksesta, mutta myös CIA:n toimia. Viime viikolla jäsenvaltiot tuomitsivat hyvin heikosti CIA:n salaiset säilöönottoleirit, mutta haluaisin tietää, aiotaanko Euroopassa edelleen käyttää näissä salaisissa ja laittomissa vankiloissa saatuja tietoja.
Mitä tulee perusoikeuksiin, jotka loistavat tässä keskustelussa poissaolollaan, Euroopan parlamentti antoi vuonna 2004 komissiolle hyväksyntänsä sillä ehdolla, että komissio osoittaa erinomaisuutensa perusoikeuksien alalla. Toistaiseksi komission toimet ovat olleet varsin vaatimattomia. Arvoisa komission varapuheenjohtaja Frattini, tuomitsette esimerkiksi homofobian sanallisesti, mutta ryhdyttekö myös toimiin esimerkiksi 7 artiklan nojalla EU:n hallitusten ja ministerien homopelkoisia toimia ja lausuntoja vastaan? Aiotteko vihdoin lopettaa avioituneiden homoparien sietämättömän syrjinnän? Arvoisa komission varapuheenjohtaja ja neuvosto, aiotteko torjua ankarasti terrorismia mutta myös Euroopassa ilmenevää suvaitsemattomuutta? 
Patrick Gaubert (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, yli 20 000 laitonta maahanmuuttajaa on tämän vuoden alusta laskien rantautunut henkensä kaupalla veneillään Kanariansaarten, Lampedusan ja Maltan rannoille. Emme tiedä, kuinka monet muut ovat tosiasiassa hukkuneet. Se, mitä Jean-Marie Le Pen hetki sitten totesi näistä miehistä ja naisista, oli varsin asiatonta.
Näiden maahanmuuttajien osalta ainoa tavoitteemme on heidän perheidensä elintärkeistä tarpeista huolehtiminen. Kyseessä olevat miehet, jotka ovat usein perheellisiä, ovat valmiita tekemään mitä tahansa voidakseen ruokkia lapsensa, ja mikään ei pysäytä heitä. Meidän ei pidä leimata näitä ihmisiä, vaan meidän on lopettava tämä inhimillinen kärsimys. Muuttakaamme siis puheemme teoiksi ja alkakaamme toteuttaa pikaisesti todellista maahanmuuttopolitiikkaa.
Vieraillessani kollegojeni kanssa säilöönottokeskuksissa Euroopan eteläisillä rajoilla soitimme hälytyskelloja. Tänä kesänä Frontex-viraston yksikkö lähetettiin partioimaan Espanjan ja Afrikan rannikoille. Tämä oli myönteinen ensimmäinen toimi. Valitettavasti voimavaroista on yhä huutava pula.
Tässä on esimerkkejä ryhmäni päätöslauselmassa ehdotetuista mahdollisista toimista. Ensimmäiseksi olisi lisättävä turvallisuutta ulkorajoillamme. Muistakaamme, että Schengenin alueellamme on olennaisen tärkeää jakaa vastuu ja taloudellinen taakka. Harkitkaamme tämän vuoksi yhteisten merirajoilla partioivien joukkojen perustamista eli Euroopan rajapoliisijoukkoja tai maahanmuuton yhteyshenkilöiden verkostoa.
Toiseksi torjukaamme tehokkaammin ihmiskauppiaita ja pimeää työtä kaikissa jäsenvaltioissa.
Kolmanneksi alkuperämaiden kanssa olisi tehtävä todellisia kumppanuus- ja takaisinottosopimuksia. Aivan aluksi haluamme, että EU:n palauttamista koskeva direktiivi annetaan mahdollisimman pian.
Yhteisten kehittämistoimien osalta luokaamme tehokkaampi valvontajärjestelmä. Yhteisiin kehittämistoimiin käytettävien rahojen on päädyttävä suoraan kansalle, ilman että ne joutuvat vääriin käsiin. Kehitysapua on jaettava ainoastaan suhteessa siihen, kuinka alkuperämaat ryhtyvät toimiin estääkseen kansalaisiaan muuttamasta maasta laittomasti. Lisäksi kysyn vielä, ovatko ne jäsenvaltiot, jotka ovat viime vuosina toteuttaneet suuressa mittakaavassa laittomien maahanmuuttajiensa joukkolaillistamisen, saaneet maassaan laittoman maahanmuuton hallintaan? Vastaus on valitettavasti kieltävä. Valitettavasti joukkolaillistaminen ei ole oikea ratkaisu, kuten jotkut ajattelevat.
Lopuksi haluan esittää teille vilpittömän kysymyksen: kuinka kauan kestää ja kuinka monta kokousta tarvitaan ennen kuin 25 …
Stavros Lambrinidis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, emme tarvinneet Yhdysvaltojen tiedustelupalvelun komiteaa kertomaan meille, että Irakin sota pikemminkin lisäisi kuin vähentäisi terrorismin vaaraa Euroopassa ja muualla maailmassa. Samoin kenenkään ei pitäisi tulevaisuudessa ilmoittaa olevansa yllättynyt, jos käy ilmi, että terroristit saavat lisää argumentointipohjaa rekrytoinnilleen salaisista vankiloista, Geneven yleissopimuksen joustavasta tulkitsemisesta, tuhansien puhelinten salakuuntelusta, kaikkien eurooppalaisten matkailijoiden epäluottamuksesta ja siitä, että miljooniin keskuudessamme eläviin maahanmuuttajiin sovelletaan pikemminkin tukahduttavia toimia kuin kotouttavia toimia. Lisäksi ja ennen kaikkea näillä toimilla heikennetään kuitenkin turvallisuuden tunnetta ja demokratiaa Euroopan sydämessä.
Euroopan parlamentti ei ole naiivi eikä romanttinen terrorismin vastustamista koskevissa kysymyksissä. Se on toistuvasti vaatinut ankaria toimia kaikkien näiden tappajien torjumiseksi. Samalla se vaatii kuitenkin EU:n lainsäädännön soveltamista ja perusoikeuksien suojelua. Eräitä EU:n ministereitä parlamentin tasapainoinen ja vahva kanta ei näytä kuitenkaan liikuttavan. Viime viikolla Tampereella eräät oikeusministerit vaativat parlamentin pitämistä vatsastapuhujan nuken roolissa näissä kysymyksissä. Valitettavasti yksi heistä oli Kreikan oikeusministeri, jonka olisi oltava varovaisempi sen jälkeen, kun eilen tuli julki, että Kreikan hallitus oli sopinut Yhdysvaltojen kanssa vuonna 2004 salaa siitä, että se auttaa tuhansien EU:n kansalaisia eikä Kreikan kansalaisia koskevien tietojen siirtämisessä Ateenan olympiakisojen aikana ja niiden jälkeen.
Kotimaissamme kukaan ei ymmärrä sitä, että kansallisilla parlamenteilla ei olisikaan ratkaisevaa sananvaltaa tai valvontavaltaa poliisi- ja oikeusasioissa. Näyttää siltä, että Euroopassa eräät henkilöt haluavat vetää tarkan rajan ja väittää, että tässä kohdin demokratiaa ei tarvita. 
Lapo Pistelli (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minuutti on hyvin lyhyt aika, joten otan esiin vain yhden seikan.
Käsittelyssämme on politiikka, jossa näyttää ilmeiseltä, mitä Eurooppa voi ja mitä sen täytyy tehdä: Euroopan on luotava yhteinen turvapaikkajärjestelmä, laillista maahanmuuttoa koskevat yhteiset säännöt ja yhteinen ulkorajojemme hallinta.
On selvää, että kansalliset ponnistelut eivät enää riitä, koska ne eivät yksinkertaisesti toimi. On selvää, että yleinen mielipide tukisi tätä vaihtoehtoista käsitystä tehokkaasta eurooppalaisesta suvereenisuudesta, vaikka myönnänkin, että tänä aamuna on kuultu liian monia italialaisten tai Välimeren aluetta edustavien jäsenten puheenvuoroja, ikään kuin maahanmuutto olisi pelkästään meidän ongelmamme eli sillä olisi vaikutusta vain Välimeren maissa.
Sen sijaan Tampereen huippukokouksen päätteeksi julkaistun lehtitiedotteen otsikosta on vaikea saada selvää: "Ministerit vaativat lisää solidaarisuutta ja yhteistyötä." Arvoisa ministeri Rajamäki, olen pahoillani, mutta keneltä muulta he voisivat tätä vaatia kuin itseltään? Koska meillä ei ole vielä toivomaani Euroopan perustuslakisopimusta, onko kenelläkään neuvostossa muuta ajatusta kuin siirtymälausekkeen ripeä käyttöönotto? Toisaalta kuka hyötyy tästä toimielinten tyhjäkäynnistä? Käsittääkseni ainakin parlamentin enemmistö on tänään tuonut julki kantansa selvästi tähän asiaan. 
Jas Gawronski (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, turvallisuuttamme ja vapauttamme uhkaavat monet uudet uhat, ja hallitsematon maahanmuutto on varmasti yksi niistä.
Suurin ja tuorein uhka on kuitenkin terrorismi, kuten komission varapuheenjohtaja edellä totesi. Koska olen CIA:n toimia käsittelevässä tilapäisessä valiokunnassa ryhmäni koordinoija, olen perehtynyt kollegojeni kanssa ongelmaan, ja me kaikki olemme etsineet ratkaisuja yhdessä. Olen itse tullut siihen johtopäätökseen, että voimme tehdä hyvin vähän – ja valitettavasti olemmekin tehneet hyvin vähän – saadaksemme selville uusia tietoja tilanteesta ja sen syistä ja vastuullisista. Seuraavaksi meidän on keskityttävä tulevaisuuteen sekä tapoihin ja keinoihin, joilla voimme estää niiden laittomuuden tilanteiden toistumisen, jotka vaarantavat vapautemme ja turvallisuutemme.
Mitä voimme tehdä? Yksi tapa sisältyy neuvostolle esitettyyn kysymykseen – joka on johtanut tämänaamuiseen keskusteluun – siltä osin kuin siinä luetellaan aloitteita, joilla voidaan korjata jäsenvaltioiden välistä luottamuspulaa. Tämä on tärkeä, itse asiassa ratkaisevan tärkeä kohta. Tarvitaan enemmän tietojen vaihtamista terrorismin torjumiseksi unionin sisällä, muun muassa tärkeimpien liittolaistemme, erityisesti Yhdysvaltojen kanssa, kyseisen maan kanssa ilmenneistä äskeisistä ongelmistamme huolimatta. Meidän on vaihdettava tietoja yhdenvertaisuuden ja molemminpuolisen luottamuksen pohjalta.
Lisäksi on valvottava paremmin yhden maan tiedustelupalvelujen toimia toisen maan alueella. Tiedustelupalvelujen on oltava salaisia toimien tehokkuuden takaamiseksi mutta ainoastaan tietyissä rajoissa. CIA-valiokunnallamme ei ole tutkintavaltuuksia, ja sen vuoksi meidän on vaadittava, että kansalliset parlamentit, joilla on monissa maissa tähän tarvittava toimivalta, tutkivat kaikki ihmisoikeuksien loukkaukset ja kaikki turvallisuuteemme ja vapauteemme kohdistuvat uhat.
Näin ollen meidän tehtävänä tutkimuksen koordinointi Euroopan tasoisten yhteensoveltuvien ratkaisujen löytämiseksi. 
Hannes Swoboda (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, vaikka jotkut eivät haluakaan sitä myöntää, Eurooppa maanosana vetää puoleensa maahanmuuttajia. Euroopassamme monet voisivat hyväksyä tämän ja mukautua tähän, jos heistä tuntuisi, että tämä maahanmuutto on jokseenkin hallinnassa ja kohtuullisissa rajoissa. He eivät voi kuitenkaan hyväksyä sitä – ja tätä tietysti erityisesti äärioikeisto käyttää hyväkseen – että heistä tuntuu siltä, että he ovat ikään kuin sellaisen hyökkäyksen kohteena, joka ei ole heidän hallinnassaan.
On näin ollen aivan oikein, että neuvosto ja erityisesti komission varapuheenjohtaja Frattini vaativat avoimesti ryhtymistä sellaisiin toimiin, joilla kansalaisille annetaan sellainen tunne, että on olemassa yhteinen eurooppalainen maahanmuuttopolitiikka, jolla on tietyt peruspilarit, joilla varmistetaan kaiken pysyminen hallinnassa. Solidaarisuus Euroopassa on tietysti osa tätä. Eräillä mailla – esimerkiksi Saksalla ja Itävallalla – on ehkäpä hieman hampaankolossa se, että silloin, kun niihin virtasi aikoinaan paljon maahanmuuttajia varsinkin Etelä-Euroopasta, solidaarisuutta oli vähän tarjolla, mutta tämä ei ole tietenkään peruste evätä tätä solidaarisuutta nyt muilta. Päinvastoin, koska tämän on oltava meidän yhteinen asiamme.
Maahanmuuttopolitiikan on kuitenkin kuljettava käsi kädessä kotouttamispolitiikan kanssa. Olen hyvin iloinen siitä, että komission varapuheenjohtaja Frattini otti esiin laittomien työntekijöiden asian, koska joskus samat poliittiset voimat, jotka ovat hyvin huolestuneita maahanmuutosta, sietävät samaan aikaan hyvin sen, että Euroopassa työskentelee sankoin joukoin laittomia työntekijöitä eräänlaisena laittomana työntekijäreservinä, joka on omiaan laskemaan palkkatasoa. Tämä ei käy! On oikein vaatia, että yksittäisten hallitusten on ryhdyttävä tässä asiassa ponteviin toimiin.
Gérard Deprez (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olin elokuun lopussa Espanjassa ja minun on sanottava, että minua järkytti nähdä kauheita kuvia näistä Kanariansaarten rannikolle saapuvista ihmisparoista.
Minun on sanottava kuitenkin, että minua ei hävettänyt se, mitä espanjalaiset tekivät – he tekivät parhaansa – vaan solidaarisuuden puute niiden EU-maiden taholta, jotka lupasivat auttaa Espanjaa näin kuitenkaan tekemättä. Lisäksi Frontexin käytössä olevien resurssien vähyys hävetti minua, ja, arvoisa komission varapuheenjohtaja, toivon, että olette lukenut espanjalaisia lehtiä: resursseja on myönnetty liian vähän liian myöhään.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Rajamäki, EU-piireissä on tapana sanoa kauniisti, että rakennamme yhdessä vapauteen perustuvaa aluetta yhteisten rajojemme sisälle. Muistuttakaa kuitenkin kollegojanne siitä, että yhteisiä rajoja on hallittava ja suojeltava yhdessä. On järkyttävää, että osa jäsenvaltiosta tinkii solidaarisuudestaan, ja on häpeällistä, että yhden jäsenvaltion on kerjättävä apua muilta voidakseen suoriutua tehtävästä, joka on kaikkien etujen mukainen.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, Espanjan hallituksen epäonnistuneiden toimien vuoksi unioniin virtaa ihmisiä ilman henkilöllisyyspapereita. Tällä hetkellä Espanja on sekä määränpäämaa että kauttakulkumaa. Joukkolaillistamisia ei saa enää toteuttaa. Meidän on voitava sanoa, kuinka paljon ihmisiä voi asua keskuudessamme ihmisarvoisesti ja keitä he ovat. Mitä voimme tehdä? On kansallisia ratkaisuja ja on yhteisön ratkaisuja.
Yhteisön tasolla meidän on tavoiteltava yhteistä maahanmuuttopolitiikkaa. Tämän vuoksi on ratkaisevan tärkeää käyttää hyväksi EY:n perustamissopimukseen ja erityisesti 67 artiklan 2 kohtaan sisältyviä mahdollisuuksia ja soveltaa yhteispäätösmenettelyä laittomaan maahanmuuttoon.
Meidän on toteutettava seuraavanlaisia toimia: lisättävä yhteistyötä jäsenvaltioiden välillä, taattava yhdenvertaiset oikeudet ja velvoitteet kaikille maahanmuuttajille, tehtävä ehdollisia kumppanuus- ja yhteistyösopimuksia sekä unionin ja alkuperämaiden välisiä kahdenvälisiä sopimuksia, joihin sisältyy pakollinen kotiin palauttamista koskeva lauseke.
En hyväksy – toistan vielä – en hyväksy kansallisia joukkolaillistamisprosesseja, mutta hyväksyn sen sijaan Frontexin voimavarojen jatkuvan parantamisen ja sen valmiuksien vahvistamisen, merirajojen valvonnan koordinoinnin, yhteisten rajavalvontapartioiden ja -ryhmien perustamisen, unionin ulkorajojen suojelun ja Euroopan unionin ulkoiset toimet. Lähettäkäämme Solana ja Ferrero Afrikkaan ja Välimerelle!
Lisäksi kaiken tämän on yhdistyttävä laittoman maahanmuuton edellyttämään inhimilliseen kohteluun, ja tätä tuemme varauksettomasti. Olennaista on apu, humanitaarinen huolehtiminen ja kotiin palauttaminen. Kenenkään ei pidä jäädä Euroopan alueelle laittomuuden tilaan.
Protestoin vielä tapojeni mukaisesti eräästä asiasta. Tämä ei ole hyvä keskustelu vaan (kaikkea käsittelevä) -keskustelu, joka ei johda mihinkään. Tämä on protestini syy. Keskustelemme täällä maahanmuutosta, terrorismista, siirtymälausekkeesta ja järjestäytyneestä rikollisuudesta. Meidän on otettava tästä opiksemme ja pidettävä keskusteluja yhdestä aiheesta. 
Puhemies.
   Kiitoksia, huomautuksenne on merkitty muistiin. Kyseessä on kuitenkin keskustelu edistymisestä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen alalla. Keskustelu on vuotuinen keskustelu, joten on luonnollista, että se on välttämättä melko laaja-alainen. 
Marie-Line Reynaud (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, vuoden loppuun mennessä parlamentin on otettava kantaa puiteohjelmaan, joka tunnetaan solidaarisuutta ja maahanmuuttovirtojen hallintaa koskevana ohjelmana. Olisin halunnut, että tälle tärkeälle välineelle olisi myönnetty enemmän voimavaroja, mutta meidän on pakko noudattaa erittäin ankaraa rahoituskehystä. Toivon joka tapauksessa, että komissio ei hyväksy tuoreen ehdotuksensa vesittämistä.
Tavoitteenamme on oltava sen takaaminen, että neljäntyyppiset varat – pakolais-, ulkoraja-, kotouttamis- ja palauttamisvarat – jaetaan siten, että ne ilmentävät pikemminkin tasapainoista kuin tukahduttavaa lähestymistapaa maahanmuuttoon. Tämän vuoksi meidän on puolustettava kotouttamisrahastoa, koska jos neuvosto väittää, että kotouttamista voidaan rahoittaa Euroopan sosiaalirahastosta (ESR), kotouttamisrahasto on ainoa todellinen väline tuoreille maahanmuuttajille tarkoitettujen toimien rahoittamiseksi.
Lopuksi on todettava, että jos olemme velvollisia osoittamaan solidaarisuutta niitä jäsenvaltioita kohtaan, jotka ovat tässä asiassa erityisen haavoittuvia, muistakaamme, että tältä osin kyse on rakennerahastojen varoista, joita ei ole sellaisenaan tarkoitettu käytettäväksi hätäapuna varsinkin, kun muistetaan, että varojen kunkin tyypin osalta jakoperusteet mahdollistavat erilaisen tilanteiden huomioon ottamisen. 
Ignasi Guardans Cambó (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan unionin uskottavuus miljoonien kansalaisten silmissä on vaakalaudalla. Jos Euroopan unioni ei voi suojella omia rajojaan yhteisesti, mihin unionia tarvitaan? Euroopalla on yhteiset ulkorajat, ja kaikki ovat niistä vastuussa.
Arvoisa ministeri Rajamäki, afrikkalaiset maahanmuuttajat eivät saavu Pohjoisnavan kautta eivätkä Itämeren rannoilta, mutta heitä tulee Eurooppaan, ja Eurooppahan kuuluu meille kaikille. Jokaisella maalla on kuitenkin aivan oma maantieteensä, jonka ne ovat saaneet Jumalalta, kuten eräät sanoisivat.
Eräät jäsenvaltiot eivät pyydä almuja vaan pikemminkin johdonmukaisuutta Eurooppa-hankkeeltamme, josta me kaikki puhumme varsin paljon ja josta on kovin helppoa saarnata, kun kyse on rahoituspalvelujen yhtenäismarkkinoista tai tavaroiden yhtenäismarkkinoista. Kun kyse onkin rajoista, näyttää siltä, että kullakin jäsenvaltiolla on omat rajansa, eivätkä ne pidä tarpeellisena jakaa vastuuta muiden rajoista. Emme puhu almuista vaan johdonmukaisuudesta, vastuullisuudesta Eurooppa-hankkeessa. Vaakalaudalla on Euroopan unionin uskottavuus. 
Barbara Kudrycka (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, ministeri Rajamäki totesi, että vuoden loppuun mennessä ilmoitetaan tarkistetusta aikataulusta uusien jäsenvaltioiden liittymiseksi SIS II -järjestelmään. Tämä tarkoittaa sitä, että sisärajojen poistamista varten asetetaan tarkistettu aikataulu. Ei ole tiedossa, milloin tämä tapahtuu, mutta lykkääminen ei johdu viivästyksistä uusien jäsenvaltioiden taholta. Puola on valmis panemaan täytäntöön SIS II -järjestelmän maaliskuuhun 2007 mennessä. Tämä koskee myös muita uusia jäsenvaltioita.
Arvoisa komission varapuheenjohtaja, arvoisa ministeri Rajamäki, kuinka tämä tilanne vaikuttaa komission uskottavuuteen suhteessa täysin vapaan liikkuvuuden takaamiseen kansalaisille Euroopan unionin alueen sisällä? Komissio tyrkyttää kansalaisille jatkuvasti iskusanoja kansalaisten Euroopasta ja tulosten Euroopasta. Kuinka se näin ollen rohkenee väitetyistä teknisistä syistä jarruttaa Schengenin alueen täysimääräisen laajentamisen prosessia ja rohkenee viivyttää sitä yli Eurooppa-neuvoston hyväksymän ensi vuoden aikarajan? Ehkäpä uusien jäsenvaltioiden asiantuntijoita olisi pyydettävä varmistamaan, että keskeinen osa pannaan ajoissa täytäntöön? On rekrytoitava parhaita tietotekniikka-asiantuntijoita ja ohjelmoijia sen varmistamiseksi, että näin tehdään. Jos näin ei tehdä, komissio ja te itse, arvoisa komission puheenjohtaja, joudutte itse edesvastuuseen tästä amatöörimäisyydestä. En tarkoita tämän päätöksen taloudellisia, teknisiä, poliittisia ja sosiaalisia seurauksia. Euroopan parlamentti seuraa komission edistymistä tällä alalla, muun muassa kaikkia viivästymisestä aiheutuvia kustannuksia, ja aikoo jatkossakin toimia näin. Kehotan näin ollen kaikkia asianosaisia harkitsemaan kyseessä olevia kustannuksia ja hyötyjä ennen lopullisen päätöksen tekemistä tässä asiassa.
Onnittelen neuvostoa kompromissin saavuttamisesta SIS II -lainsäädäntöpaketista. Tästä huolimatta neuvoston on yhä osoitettava meille vahvaa johtajuutta ja paljastettava se, mitä niin sanotut tekniset ongelmat tosiasiassa ovat, eli hämäystä, jolla peitellään eräiden jäsenvaltioiden puuttuvaa poliittista tahtoa. Viime kädessähän SIS II -järjestelmällä luodaan tietyt tekniset mahdollisuudet, ja se on siten yksi edellytys, jolla voidaan varmistaa, että kaikki jäsenvaltiot ovat maahanmuuttopolitiikan osalta yhteisvastuullisia, eivätkä pelkästään ne valtiot, joita laiton maahanmuutto ja terrorismi eniten koskevat. Jos näin ei tapahdu, emme voi koskaan hoitaa tehokkaasti terrorismia ja siirtolaisvirtoja. 
Wolfgang Kreissl-Dörfler (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, Eurooppaan laillisesti tai laittomasti suuntautuva maahanmuutto on erinomainen esimerkki yhteisölle kuuluvasta tehtävästä Avoimien rajojen aikakaudella maahanmuutto-ongelmia ei voida enää käsitellä pelkästään kansallisvaltiokohtaisesti. Tätä yhteistä vastuuta mikään jäsenvaltio ei voi välttää, ei myöskään Saksa. Kun katse suunnataan Saksan puheenjohtajakaudelle, yksi asia on selvä eli se, ettemme voi toimia ikään kuin laillinen ja laiton maahanmuutto eivät liittyisi mitenkään toisiinsa, koska asia on täysin päinvastoin. Kumpikin riippuu kummastakin. Tosiasiassa maahanmuutto on monimutkainen ilmiö ja yhtä vanha kuin ihmiskunta itse. Sen hoitamisessa kuljetukset ja rajajoukot ovat tehottomia.
Tämän vuoksi Euroopan unionin neuvoston on vihdoinkin kohdattava tämä ongelma, eikä pelkästään Euroopan etujen vuoksi vaan ennen kaikkea niiden epätoivoisten ihmisten etujen vuoksi, jotka etsiessään sitä parempaa tulevaisuutta, josta muut heille puhuvat, valitettavan usein menettävät henkensä sitä etsiessään. Baijerin CSU-puoluetta edustavan Günther Becksteinin Tampereella antamat lausunnot ovat vähintäänkin häpeällisiä ja osoittavat jälleen kerran sen, mihin hän ja merkittävä osa hänen puolueestaan tosiasiassa uskovat. 
Marco Cappato (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, turvallisuuden ja vapauden alueen alalla on toistaiseksi edistytty hyvin vähän ja epäilemättä riittämättömästi asian tärkeyden tietäen.
Vuosia sitten neuvosto päätti perustaa toimensa vapauden alueen alalla keskinäiseen tunnustamiseen ikään kuin yksittäisten Euroopan maiden tuomioistuimet, poliisilaitos ja tiedustelupalvelut voisivat tehdä tarpeellista yhteistyötä keskinäisen tunnustamisen perusteella. Tapahtumat ovat osoittaneet, että tämä periaate ei yksistään riitä: tarvitsemme lisäksi rohkeutta yhdenmukaistaa tietyt politiikat ja siten muuttaa ne EU:n politiikoiksi etenkin vapautta koskevissa asioissa.
Pidämme tiukasti kiinni eräistä seikoista: syrjinnän torjuntaa koskevasta direktiivistä, rasismin seurantakeskuksesta, menettelyllisiä takeita koskevasta puitepäätöksestä ja yksityisyystakeista matkustajatietojen siirtämisessä.
Vapauden alalla meiltä puuttuvat yhteiset Euroopan tasoiset takeet. Tällä alalla jäsenvaltioiden välinen yhteistyö ei riitä. 
Hubert Pirker (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, laittoman maahanmuuton hillitseminen on nykypäivän suurin haaste, vaikka minun onkin tehtävä selväksi, että 99 prosenttia maahanmuuttajista ei ole pakolaisia vaan pikemminkin taloudellisia maahanmuuttajia, ja viime kädessä Euroopan unionin ja sen jokaisen jäsenvaltion on päätettävä, mitkä maahanmuuttajat ja kuinka paljon heitä otetaan vastaan. Tämä on eri asia kuin turvapaikka, jonka osalta tarvittavat ratkaisut voivat olla vain yhteisöön perustuvia ratkaisuja.
Minua ilahduttaa, että monien keskustelujen jälkeen tie on vapaa todellisille toimille tällä alalla, ja komission varapuheenjohtajaa Frattinia on kiitettävä Frontexista ja muista toimista, mutta meidän olisi panostettava enemmän ennalta ehkäisyyn. Tätä varten on jo ryhdytty ensimmäisiin toimiin, mutta ehdotan, että harkitsisimme kehitysavun lisäämistä, kehitysavun kohdentamista ja valvomista sekä mahdollisuutta toteuttaa yhteistyössä alkuperämaiden kanssa joukkotiedotusvälineissä tiedotuskampanjoja, joissa ihmisille tiedotettaisiin laittomaan maahanmuuttoon liittyvistä riskeistä ja sen seurauksista siten, että heille näytettäisiin rannalle ajautuvien "venepakolaisten" ja laittomasti maahan työnhakutarkoituksessa muuttavien henkilöiden todellinen tilanne, ja lisäksi heille olisi kerrottava laillisen maahanmuuton mahdollisuuksista. Tästä olisi paljon apua suuren hädän ja kurjuuden lievittämisessä.
Kolmanneksi meidän on tehostettava Euroopan unionissa tapahtuvan laittoman työskentelyn torjuntaa ja ryhdyttävä tarmokkaisiin toimiin. Odotan neuvoston varmistavan, että joukkolaillistamisia ei enää tehdä, koska se jos mikään houkuttelee EU:hun lisää maahanmuuttajia.
Lopuksi haluan vielä esittää jäsenvaltioille vetoomuksen siitä, että ne hautaisivat lopullisesti kansalliset kaunanaiheensa turvapaikan, työntekotarkoituksessa tapahtuvan maahanmuuton ja sisäisen turvallisuuden alalla tai että ne joka tapauksessa hillitsisivät niitä ja tavoittelisivat yhteisöön perustuvia ratkaisuja, koska uudet haasteet edellyttävät uusia eurooppalaisia vastauksia. 
Inger Segelström (PSE ). –
   Asia, josta keskustelemme nyt, on EU:n kansalaisten mielestä erittäin tärkeä. Kuten monet puhujat ovat täällä todenneet, meidän olisi pitänyt jo kauan sitten ratkaista nämä kiireelliset ongelmat, esimerkiksi pakolaisvirrat Kanarian saarille ja Maltaan, tiedotuksen lisääminen oleskelulupaa odottaville ja EU:n kansalaisiksi pyrkivien parempi tukeminen. Meidän olisi jo pitänyt pystyä vaikuttamaan enemmän yhteiskunnassamme vallitseviin asenteisiin ja vastustamaan syrjintää työelämässä, asumisessa ja koulutuksessa.
Ruotsissa järjestettiin kaksi viikkoa sitten vaalit, joissa ulkomaalaisvastainen puolue sai paikkoja joka kolmanteen kunnanvaltuustoon. Olen huolissani sen viestistä, jonka mukaan Ruotsiin on päästetty liikaa maahanmuuttajia. Siitä tuon puolueen edustajat puhuvat, mutta eivät meidän kaikkien vastuusta ja solidaarisuudesta, jota meidän on osoitettava. EU:n väestö vanhenee nopeasti ja uusia kansalaisia tarvitaan. Meidän on päästävä yhteisymmärrykseen tästä. Euroopan parlamentin valtaa ja vastuuta on lisättävä sekä päätöksentekoa nopeutettava. Yhteinen maahanmuuttopolitiikka on ainoa keino saada aikaan tuloksia EU:n kansalaisille. 
Stefano Zappalà (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tänä kesänä olemme jälleen päivittäin joutuneet todistamaan siirtolaislauttojen saapumista ja haaksirikkoja, jotka ovat johtaneet satojen ihmisten kuolemaan EU:n aluevesillä.
Euroopan unionin rannoille pyrkivien laivojen tasaisessa virrassa ei näy vähenemisen merkkejä. Itse asiassa se on lisääntymässä. Tilanne on nyt selvästi kehittynyt todelliseksi hätätilaksi, ja sen ratkaisemiseen on pyrittävä tosissaan. Nytkin kolme tai neljä jäsenvaltiota joutuu hoitamaan nämä pakolaislaivat yksin. Kuinka usein täällä parlamentissa onkaan sanottu, että Malta, Italia ja Espanja tekevät työtä koko unionin hyväksi, mutta kuitenkin ne on jätetty kärsimään yksin?
Koko 25:n – kohta 27:n – jäsenvaltion Euroopan unionin on kerta kaikkiaan ryhdyttävä yhteistoimiin tämän erittäin vakavan ongelman ratkaisemiseksi. Kansallisesta itsekkyydestä on luovuttava. On aika alkaa nähdä tämä maahanmuuton hätätila kaikkien 25 jäsenvaltion ongelmana, ei vain niiden, jotka maantieteellisen sijaintinsa vuoksi joutuvat päivittäin nostamaan ruumiita merestä.
Komissio – tarkemmin sanoen komission jäsen Frattini, joka ansaitsee täysin arvostuksemme, eikä vain siksi, että hän on ystäväni – valmistelee yksityiskohtaisia toimintasuunnitelmia ja pyrkii panemaan täytäntöön nykyisiä ohjelmia. Neuvoston on kuitenkin päätettävä ryhtyä toimiin asiassa, joka on ollut inhimillinen murhenäytelmä jo pitkään. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, neuvosto huijaa sen sijaan edelleen Eurooppaa. Neuvoston on otettava vastuu sekä välitettävä vahva ja tehokas viesti siitä, että tämä kysymys on yhteisöllistettävä.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, jotta tämä toteutuisi, pyydän tässä yhteydessä jälleen kerran, että pidettäisiin ylimääräinen sisäasioihin keskittyvä neuvoston kokous Maltassa, joka on eräs tilanteesta pahiten kärsivistä maista ja joka on vaikeimmassa tilanteessa pienen kokonsa vuoksi. Vaadin myös jälleen kerran keskustelua Dublin II -asetuksesta.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, on aika lopettaa tyhjät puheet. Neuvoston on osoitettava, että Euroopan unioni on todella olemassa! 
Genowefa Grabowska (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, Lampedusa ei ole ainoastaan Italian ongelma. Maahanmuutto ei ole tällä hetkellä kotimaassani Puolassa yhtä suuri ongelma kuin Espanjassa, Italiassa, Maltassa, Kreikassa tai Kyproksessa, mutta laittoman maahanmuuton aalto voisi kohdistua mihin hyvänsä EU:n jäsenvaltioon. Siksi maahanmuutto ei ole paikallinen tai alueellinen ongelma. Se koskee koko EU:ta ja asia on myös hoidettava EU:n tasolla. Jotta EU voi kehittää tehokkaan yhteisen maahanmuuttopolitiikan, tuon politiikan on perustuttava enemmistöpäätöksiin. On aika luopua yksimielisyyden vaatimuksesta neuvostossa ja tehdä maahanmuutosta osa ensimmäisen pilarin politiikkaa.
Siirryn nyt kysymykseen Frontexista. Frontex sijaitsee Puolassa, Varsovassa. Puolalla on Euroopan unionin pisin ulkoraja, mutta – ironista kyllä – sen kansalaiset eivät voi vielä liikkua vapaasti EU:n alueella, sillä SIS II ei ole valmis. Arvoisa komission jäsen, pystytteköhän maaliskuussa 2007 vietettävään EU:n viisikymmenvuotispäivään mennessä sanomaan, koska uusien jäsenvaltioiden kansalaiset voivat liikkua vapaasti koko unionin alueella? 
Panayiotis Demetriou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluaisin korostaa kysymystä poliisiyhteistyöstä ja oikeudellisesta yhteistyöstä sekä sanoa, että tuon jäsenvaltioiden välisen yhteistyön laajentaminen ja syventäminen on todella olennaista. Emme voi puhua rikollisuuden ja terrorismin tehokkaasta torjumisesta koko Euroopan mittakaavassa, jos poliisiyhteistyön ja oikeudellisen yhteistyön määrä ja mekanismit pysyvät nykyisellä tasollaan. Meidän on jo korkea aika osoittaa, etteivät yhteistyön parantamista ja kehittämistä koskevat lausuntomme ja vakuuttelumme ole merkityksettömiä.
Tämä on suuri haaste Eurooppa-neuvostolle, joka kokoontuu pian ohjelman uudistamista varten. Jos Eurooppa-neuvostolla on tahtoa parantaa EU:n päätöskyvyttömyys, on vain yksi ratkaisu, johon se voi päätyä: nämä kysymykset on siirrettävä kolmannesta pilarista ensimmäiseen. Neuvostolla on Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 42 artiklassa määrätyn siirtymälausekkeen (passerelle) nojalla valta tehdä se. Tuo mahdollisuus pitäisi jo käyttää.
Viime viikolla puheenjohtajavaltio Suomi tunnusti muun muassa sen, että käytännön kokemus on osoittanut EU:n nykyisen päätöksentekojärjestelmän ongelmien johtavan poliisiyhteistyöaloitteiden vähenemiseen. Se oli tosiaan mukavan rehellinen tunnustus. Poliisiyhteistyön tasainen hiipuminen johtuu kuitenkin siitä, ettei EU ole tehnyt tällaista yhteistyötä kehittäviä ja vahvistavia puitepäätöksiä.
Nuo puutteet on korjattava. EU:n huono uskottavuus kansalaisten turvallisuuteen liittyvissä kysymyksissä vähentää sen arvovaltaa. Olemme odottaneet pitkään, että puitepäätös menettelyllisiä takeita koskevista vähimmäisvaatimuksista rikosoikeudellisissa tapauksissa hyväksyttäisiin ja että eurooppalaista pidätysmääräystä uudistettaisiin. Mistä tämä viivytys johtuu? Miksi neuvosto on toimeton ja kykenemätön tekemään päätöksiä? Meidän on viimeinkin ryhdyttävä sanoista tekoihin. 
Edith Mastenbroek (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, Eurooppa on kuin polkupyörä. On selvää, että tämä lainaus houkuttelee tekemään monenlaisia heikkoja vertauksia: Schengenin tietojärjestelmässä, joka auttaa meitä muun muassa seuraamaan laittomia maahanmuuttajia, olemme ryhtyneet eräänlaiseen poliittiseen Tour de France -kilpailuun, jossa syöksymme kaikki hullun lailla samaan suuntaan. Samaan aikaan on kuitenkin muita haasteita, kuten maahanmuuton torjunta, ja komission jäsen Frattini pyrkii yksinään eteenpäin käyttämällä kolmipyörää. Ajatus eurooppalaisesta vihreän kortin järjestelmästä on hyvä, mutta valitettavasti nykyisessä tilanteessa täysin epärealistinen. Ehkäpä komission jäsen Frattini kertoo meille, onko neuvosto valmis ottamaan nämä kysymykset "maastopyöräkäsittelyyn".
Toinen asia, joka jäi ratkaisematta, oli puheenjohtajavaltion toteamus, jonka mukaan enemmistöpäätöksenteko toimii. Niin toimii, mutta olen siis sitäkin hämmästyneempi siitä, että neuvosto haluaa rajoittaa parlamentin yhteispäätösoikeuksia biometriikan osalta. Emmekö vielä pyöräile Schengenin tietojärjestelmän ympäri tarpeeksi nopeasti? Kertooko komission jäsen Frattini mielipiteensä tästä? Odotan innolla hänen kommenttejaan. 
Simon Busuttil (PPE-DE ).
   – Viime aikoina olemme saaneet ristiriitaisia tietoja siitä, millaista yhteistyötä teemme Libyan kanssa laittoman maahanmuuton suhteen. Arvoisa komission jäsen, aluksi sanoitte Libyan olevan kiinnostunut osallistumaan Välimeren rannikkovartioverkostoon, muuta sittemmin kuulimme, että Libya kiistää tämän. Myöhemmin -lehdessä kerrottiin, että Italia ja Libya olivat sopineet rannikkovartioyhteistyöstä. Nämäkin uutiset kuitenkin kiistettiin myöhemmin. Arvoisa komission jäsen, sitten sanoitte, että Euroopan unioni on valmis auttamaan Libyaa ja antamaan sille taloudellista tukea, jotta sitä kannustettaisiin yhteistyöhön. Voisivatko komission jäsen ja neuvosto selvittää, missä vaiheessa neuvottelut Libyan kanssa ovat ja millainen nykytilanne on? On varmaa, että laittoman maahanmuuton torjunnassa yhteistyö Libyan kanssa on välttämätöntä, ja on myös tärkeää auttaa Libyaa valvomaan eteläisiä rajojaan. Emmehän voi olettaa, että Libya auttaa meitä vartioimaan Välimeren rajoja, jos emme itse auta sitä vartioimaan omia rajojaan autiomaassa. 
Javier Moreno Sánchez (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, on selvää, että tarvitaan merkittävä eurooppalaisten välinen maahanmuuttopolitiikkaa koskeva sopimus. Tämä eurooppalaisten välinen sopimus edellyttää kuitenkin espanjalaisten keskinäistä sopimusta. Maan hallitus on ehdottanut sopimusta toistuvasti, mutta kansanpuolue on ylenkatsonut sitä ja mieluummin ehdottanut Brysselissä liian myöhään toimia, joita jo toteutetaan maassamme Euroopan unionin tuella.
Hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin mainita lyhyesti Espanjan hallituksen maahanmuuttopolitiikan kolme pääkohtaa.
Ensimmäinen niistä on laillisen maahanmuuton tehokas hallinta ja säätely, joka on yhteydessä työmarkkinoiden todellisuuteen. Hyvät parlamentin jäsenet, harmaa talous vetää maahan laittomia siirtolaisia – me haluamme työntekijöitä, joilla on oikeuksia ja velvollisuuksia, emme orjia. Erityislainsäädäntö on ollut tarpeen kertaluonteisena toimenpiteenä, jotta pystymme selviämään Aznarin hallitukselta perimästämme kauheasta siirtolaistilanteesta.
Toinen periaate on laillisten maahanmuuttajien täydellinen sopeuttaminen.
Kolmas periaate on määrätietoisuus laittoman maahanmuuton torjunnassa: kaikkia maahan laittomasti saapuvia kohdellaan asiallisesti, mutta heidän on palattava kotimaahansa. Tänä vuonna Espanjasta on kotiutettu 54 000 laitonta maahanmuuttajaa.
Jacek Protasiewicz (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri Rajamäki, vuoden 1999 Tampereen huippukokouksesta lähtien on ollut selvää että Euroopan unioni tarvitsee yhtenäisen lähestymistavan maahanmuutto-ongelmaan ja erityisesti taloudelliseen maahanmuuttoon. Lisääntyvä maahanmuuttajien virta ja hälyttävät kuvat Kanarian saarilta ovat saaneet meidät tietoisemmiksi kuin koskaan aikaisemmin siitä, että tarvitsemme yhteisen maahanmuuttopolitiikan, jotta voimme käsitellä tehokkaasti tätä ongelmaa.
Maahanmuuttoa ei kuitenkaan pitäisi nähdä vain uhkana. On selvää, että Euroopassa on nyt meneillään väestökriisi. Hallittu maahanmuutto voi olla ratkaisu väestön vanhenemisen kielteisiin seurauksiin. Haluan muistuttaa parlamenttia siitä, että vuosina 2010–2030 työssä olevien arvioidaan vähentyvän EU:ssa noin 20 miljoonalla henkilöllä, jos maahanmuuttajien määrä säilyy nykyisellään. Maailman johtavat alueet ovat jo pitkään kilpailleet keskenään koulutettujen maahanmuuttajien houkuttelemisessa, eikä EU saa jäädä vain seuraamaan tätä sivusta.
Yhteisen maahanmuuttopolitiikan puute itse asiassa lisää todennäköisyyttä, että maahanmuuttajat kiertävät kansallisia säädöksiä. Olemme nähneet, kuinka eräät valtiot ovat reagoineet tällaiseen toimintaan suurimittaisella siirtolaisten aseman laillistamisella, kuten Espanjan sosialistihallitus päätti äskettäin tehdä. Tällaiset toimenpiteet eivät ole ratkaisu ongelmaan. Ne itse asiassa pahentavat tilannetta, koska ne toimivat kannustimena välittäjille, jotka salakuljettavat lisää laittomia maahanmuuttajia Eurooppaan.
Rohkenen tässä yhteydessä esittää eriävän mielipiteeni siitä, mitä ministeri Rajamäki sanoi tämän keskustelun alussa kehitysyhteistyöpolitiikan myönteisestä vaikutuksesta maahanmuuttajien, erityisesti afrikkalaisten maahanmuuttajien virran hillitsemisessä. Arvoisa ministeri Rajamäki, en usko, että tuon suuntainen ajattelu on hyödyllistä. Myönnän, että kehitysyhteistyöpolitiikkaa on vahvistettava, mutta kannattaisin komission jäsenen Frattinin lähestymistapaa, jossa laittomiin maahanmuuttajiin suhtaudutaan tiukasti ja annetaan etusija taloudellisista syistä tapahtuvan maahanmuuton yhteiselle hallinnalle. Vaadin myös, että vauhditetaan työtä, jota tehdään kolmansien maiden kansalaisten maahanpääsyä koskevan direktiiviehdotuksen parissa, samoin kuin sen direktiiviehdotuksen parissa, joka koskee menettelyitä palautettaessa laittomasti oleskelevia kolmansien maiden kansalaisia. 
Lilli Gruber (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jotta voidaan toimia järkevästi monimutkaisen maahanmuutto-ongelman ratkaisemiseksi, on ensisijaisen tärkeää luoda laillisia maahantuloväyliä, joissa otetaan huomioon yksittäisten jäsenvaltioiden markkinoiden vaatimukset, ja toisaalta ryhtyä entistä tiukempiin pimeän työvoiman käytön vastaisiin toimiin. Tämä on toteutettava EU:n yhteisen toimintasuunnitelman pohjalta, kaikkien on sitouduttava ja tehtävä töitä yhdessä.
Jotta tämä ei olisi vain tyhjää puhetta, meidän on kuitenkin luovuttava tekopyhyydestä, josta kertovat neuvoston kokouksissa esitettävät periaatteelliset kannanotot, jotka ovat suureellisia ja teoreettisia. On myös luovuttava maahanmuuttokysymyksen käyttämisestä sisäpoliittisten päämäärien saavuttamiseksi, sillä se on täysin vastuuton käytäntö, eikä sitä voida hyväksyä. Kun nämä näkökohdat otetaan huomioon, on siis aivan välttämätöntä, että siirtymälauseke (passerelle) otetaan vihdoin käyttöön. Vain siten voimme toimia tehokkaasti alalla, jolla olemme liian pitkään lyöneet laimin velvollisuutemme.
Olen samaa mieltä sen puhujan kanssa, joka sanoi, että meidän on jatkettava polkemista, mutta lisäisin, että muuten kaadumme. Tässä tapauksessa kaadumme kuitenkin kaikki yhtä aikaa. Emme ehkä ole vielä ymmärtäneet tätä, mutta olemme kaikki saman pyörän selässä. 
Ioannis Varvitsiotis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, olemme kaikki ymmärtäneet, että meidän on nyt tarpeen löytää nopeasti terrorismia, järjestäytynyttä rikollisuutta ja laitonta maahanmuuttoa koskeva yhteinen lähestymistapa. Maahanmuuton osalta on välttämätöntä koordinoida maahanmuuttovirtoja ohjaavia järjestelmiä ja yksinkertaistaa päätöksentekoa siirtymällä määräenemmistön käyttöön. On korostettava erityisesti myös tarvetta toimia solidaarisesti ja jakaa taakka tasapuolisesti jäsenvaltioiden kesken, myös niiden, joihin ei kohdistu maahanmuuttopainetta.
Meidän on korostettava myös, kuinka tärkeää on, että me kaikki teemme yhteistyötä ulkorajojen tehokkaan valvonnan hyväksi. On tarpeen painottaa erityisesti EU:n merirajojen parempaa valvontaa, jota varten on perustettava Välimeren rannikkovartioverkosto ehkäisemään inhimillisiä murhenäytelmiä ja pitämään maahanmuuttovirrat kurissa.
Lopuksi totean, että on tärkeää ymmärtää, ettei suurimittainen ja yksipuolinen siirtolaisten aseman laillistaminen ole ratkaisu ja että se lisäksi pahentaa maahanmuuttopaineita ja aiheuttaa odottamattomia seurauksia. Yksipuoliset päätökset yhteisössä, jolla on avoimet sisärajat – ja jossa keskinäinen riippuvuus ja vaikutus ovat väistämättömiä – ovat asia, joka ansaitsee vakavaa tarkastelua.
Nämä ovat vain esimerkkejä toimista, joista meidän on päätettävä yhdessä, eikä vain päätettävä, vaan jotka meidän on pantava täytäntöön tunnontarkasti. 
Adeline Hazan (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, mielestäni tämä aika on merkittävää EU:n maahanmuuttopolitiikan tulevaisuuden kannalta. Tämä on totuuden hetki, jolloin jokaisen on ymmärrettävä täysin, mitä tässä on panoksena.
Mikä tarkalleen on EU:n vastaus näihin haasteisiin? On todettava, että nykyisin se on sekoitus myötätuntoa ja sortoa, joka ei tarjoa todellista ratkaisua tunnustettuun suojelun tarpeeseen. Olkaamme täällä parlamentissa tietoisia siitä, kuinka vaarallista on kertakäyttömaahanmuuttopolitiikka, jossa maahanmuuttajat nähdään vain hyödyn näkökulmasta. Tekopyhyys on ollut vallalla ensimmäisestä Tampereen Eurooppa-neuvoston kokouksesta lähtien, jonka oli tarkoitus tehdä turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan yhteisöllistäminen mahdolliseksi.
Sen sijaan vastuumme on nyt siirtymässä Välimeren eteläpuolisille naapureillemme, joilla on suuria vaikeuksia ottaa hoitaakseen tämä hyvin raskas taakka. Miten siis voitaisiin uskoa, että pystymme tyrehdyttämään nämä maahanmuuttovirrat nyt, kun lisäksi ennustetaan jo ilmastonmuutospakolaisten tuloa?
Meidän on vihdoinkin luovuttava lyhytnäköisestä politiikasta ja siirryttävä sellaisen politiikan kannalle, jossa toimitaan.
Christine De Veyrac (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, päivä päivältä käy selvemmäksi, että EU:n yhteisestä maahanmuuttopolitiikasta on tullut välttämätön. Niille, jotka eivät vielä ole vakuuttuneita asiasta, totean, että eräiden Euroopan maiden toteuttama suurimittainen siirtolaisten aseman laillistaminen on todistettavasti johtanut siihen, että mantereellemme on saapunut suuria määriä uusia laittomia maahanmuuttajia. Tämä tilanne vaikuttaa kaikkiin Euroopan unionin jäsenvaltioihin, sillä, kuten kaikki tietävät, laillinen maahanmuuttaja voi liikkua vapaasti suuressa osassa EU:ta.
Espanjan esimerkki on osoittanut, että nykyisessä rajattomassa EU:ssa hallitus ei voi enää yksin, kumppaneidensa kanssa neuvottelematta, päättää antaa laillista asemaa kaikille alueellaan oleskeleville laittomille maahanmuuttajille. Nyt tarvitaan yhteisesti sovittua politiikkaa, niin kuin perustuslakiluonnoksessakin ennakoitiin – siinä suurin osa näistä asioista siirrettiin päätettäväksi määräenemmistöllä.
Olen huomannut, että komission työstä huolimatta monet jäsenvaltiot ovat ottaneet askeleen taaksepäin ja torjuvat nyt ehdotuksen, jonka ne olivat jo aiemmin hyväksyneet. Se on valitettavaa. Yksimielisyysvaatimuksen säilyminen ennallaan tällä alalla johtaa jähmettymiseen ja tehottomuuteen. EU:n 20. lokakuuta 2006 järjestettävässä epävirallisessa huippukokouksessa täytyy päättää käytännön toimista, joilla laiton maahanmuutto voidaan pysäyttää. Huippukokouksessa ei pidä tyytyä kauniisiin puheisiin ja hyviin aikomuksiin, niin kuin niissä usein tyydytään.
Laittoman maahanmuuton saaminen kuriin on toki tärkeää, mutta on olennaista puuttua ongelman perimmäisiin syihin. Kysymystä tarkasteltaessa on kuultava Afrikan valtioita ja toimittava aidon yhteisen kehityksen strategian mukaisesti sekä jakamalla asianmukaisesti tietoa maahanmuuton tulo- ja lähtömaiden kesken. Ennen kaikkea Euroopan unionin on kuitenkin laajennettava kehitysyhteistyöpolitiikkaansa, valvottava sitä tehokkaammin ja tiedettävä mihin varat menevät ja kuinka ne käytetään.
Lopuksi totean, etten ole unohtanut erittäin lyhyttä aikaväliä ja kiireellisiä ongelmia. Jäsen Deprezin tavoin minäkin olen pahoillani niiden jäsenvaltioiden käytöksestä, jotka ovat jatkuvasti puhuneet molemminpuolisesta avusta ja solidaarisuudesta, mutta eivät ole koskaan ryhtyneet sanoista tekoihin. Kanarian saarille saapuvien laittomien maahanmuuttajien tulvan vuoksi meidän velvollisuutemme on auttaa Espanjaa ja jäsenvaltioiden on ryhdyttävä toimiin sekä osoitettava solidaarisuutta. 
Kinga Gál (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, on ensiarvoisen tärkeää, että niitä periaatteita ja arvoja, joille Euroopan unioni perustuu, noudatetaan kaikissa oloissa, sekä jäsenvaltioiden että yhteisön politiikassa. Jos pystymme saavuttamaan nämä tavoitteet, voimme paremmin suojella EU:n demokraattista legitimiteettiä ja säilyttää sen uskottavuuden.
Tämä merkitsee myös, että toimielintemme on tuettava perusoikeuksien suojelua ja edistämistä asianmukaisesti. Sen vuoksi on mielestäni tärkeää, ettei yksikään jäsenvaltio estä sitä, että Euroopan unionin ihmisoikeusvirasto perustetaan toimimaan riippumattomasti, tehokkaasti ja vastuuvelvollisuutta todella noudattaen.
Yhdenkään jäsenvaltion ei voida sallia olla kunnioittamatta EU:n perusarvoja ja -periaatteita. Tämä pätee kuitenkin aivan erityisesti uusiin jäsenvaltioihin ja valtioihin, jotka ovat nyt liittymässä EU:hun, sillä oikeusvaltioperiaatteen toteutuminen niissä käy monissa tapauksissa selväksi vasta liittymisen jälkeen.
Tämän vuoksi Slovakian hallituksen ja poliitikkojen avointa tai peiteltyä tukea suvaitsemattomuudelle ja ääriryhmille ei voida hyväksyä. Emme myöskään saa hyväksyä tämän suoraa seurausta: vähemmistöihin ja Unkarin kansaan kohdistuvan väkivallan katsomista läpi sormien. Tätä ei voida pitää maan sisäisenä asiana. Sillä on suora vaikutus vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen EU:ssa, eli asia kuuluu EU:n toimivaltaan.
Samoin olemme nähneet, kuinka periaatteettomuutta, säädyttömyyttä ja valehtelua, jotka ovat EU:n perusarvojen sekä kansalaisiin kohdistuvan vastuuvelvollisuuden vastaisia, pidetään yllä avoimesti ja kyynisesti sekä esitetään ilman anteeksipyynnön häivääkään rohkeutena ja sankarillisuutena. Viittaan tietenkin unkarin pääministeriin Ferenc Gyurcsányyn liittyviin tapahtumiin. Tämä horjuttaa myös oikeusvaltioperiaatteen ja uskottavuuden perustuksia. Siksi se vaarantaa kaiken, mitä me rakennamme yhdessä vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueella.
Tapa, jolla neuvosto ja komissio käsittelevät Schengenin alueen laajentamista on vaarantanut EU:n toimielinten uskottavuuden ja uusien jäsenvaltioiden kansalaisten uskon EU:hun, erityisesti kun äskettäin ilmoitettiin, että Schengenin alueen laajentamista lykätään vuoden 2008 toiselle puoliskolle. Emme yksinkertaisesti voi ymmärtää tätä, ja uudet jäsenvaltiot eivät voi hyväksyä sitä, että ne eivät voi liittyä…
David Casa (PPE-DE ).
   – Hyvät kollegat, haluan ottaa kantaa ongelmaan, joka koskee koko EU:ta, erityisesti Välimeren maita. Jokainen on sanonut sanottavansa ja jokainen on todennut, että ratkaisu on löydettävä. Hyvät parlamentin jäsenet, ratkaisu on ilmiselvä: meidän on perustettava järjestelmä, jolla varmistetaan, että vastuu jakautuu kaikkien kesken. Tyhjä puhe on turhaa, on turha sanoa, että meidän pitäisi EU:ssa kaikkien auttaa toisiamme, mutta sitten tosipaikan tullen olla tekemättä juuri mitään. On turha lausua kauniita sanoja, kuten "solidaarisuus", mutta olla edelleen tekemättä mitään. Tämä unioni luotiin nimenomaan, jotta kaikilla olisi yhtäläiset oikeudet – älkäämme antako sen muuttua vain asiakirjojen EU:ksi, päätöslauselmien EU:ksi, lupausten EU:ksi tai unelmien EU:ksi. Tiedän, että tilannetta pyritään korjaamaan, muttei tarpeeksi tarmokkaasti. Nyt on totuuden hetki, meidän on nyt aika elää puheidemme mukaan ja osoittaa, mihin todella uskomme. Olen vakuuttunut, että jos kaikilla on hyvää tahtoa, asiasta päästään yhteisymmärrykseen, joka johtaa ongelman kestävään ratkaisuun, nimittäin kipeästi kaivattuun EU:n yhteiseen maahanmuuttopolitiikkaan. 
Robert Atkins (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, olen pahoillani, että tuon tämän asian taas esiin, mutta vaikuttaa siltä, ettei kukaan parlamentin puhemiehistössä kuuntele. Meitä kehotettiin saapumaan tänne äänestyksiä varten kello 12.00. Niitä on nyt lykätty ensin viidellä ja sitten jälleen viidellä minuutilla. Tiedän teidän saavan asiat sujumaan parlamentissa hyvin tehokkaasti, mutta kehotan teitä ilmoittamaan puheenjohtajakokoukselle parlamentin jäsenten olevan edelleen tyytymättömiä siihen, että äänestysaikoja muutetaan sattumanvaraisesti, mikä haittaa huomattavasti parlamentin toimintaa.
Puhemies.
   Tämä keskustelu on ollut hyvin laaja, olemme puhuneet samasta aiheesta koko aamupäivän. Puhujia on ollut 63. En halua olla epäkohtelias neuvostoa tai komissiota kohtaan, mutta ministerin puhe kesti 23 minuuttia ja 49 sekuntia ja komission jäsenen puhe 21 minuuttia ja 19 sekuntia. Minun on nyt annettava molemmille vielä puheenvuoro. Toivon heidän puhuvan lyhyesti. 
Kari Rajamäki,
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää parlamenttia hyvästä keskustelusta. Pahoittelen kuitenkin, että aikaa on riittämättömästi. Valitettavasti en voi puhua kahdessa minuutissa viiden minuutin puheenvuoroa, vaikka Suomen eduskunnassa se kyllä onnistuisi.
Puheenjohtajavaltio on tietoinen kolmannen pilarin tietosuojaa koskevan puitepäätösehdotuksen luonteesta, viittaan jäsen Rouren ehdotukseen, ja sen merkityksestä Euroopan kansalaisille sekä siitä, että Euroopan parlamentti on kytkenyt puitepäätöksen VIS- ja SIS II -tietojärjestelmiä koskeviin ehdotuksiin. Haluan tässä yhteydessä puheenjohtajavaltion puolesta kiittää Euroopan parlamenttia sen tekemästä työstä ja ilmoittaa, että teemme kaikkemme, jotta puitepäätösehdotuksesta päästäisiin yhteisymmärrykseen puheenjohtajakautemme loppuun mennessä. Otamme Euroopan parlamentin lausunnon ja kannat jatkotyöskentelyssä huomioon mahdollisuuksien mukaan perustamissopimuksen säännösten puitteissa, jotta hyväksyttävällä lainsäädäntöinstrumentilla taattaisiin korkea henkilötietojen suoja luomalla yhteiset säännökset kolmannen pilarin tietosuojalle.
Maahanmuutto- ja siirtolaisuuskysymykset vaativat tarkempaa keskustelua ja toivon, että meillä on tilaisuus vielä palata niihin. Välimeren tilanne otettiin toimestani esille heti ensimmäisessä sisäministerien neuvoston kokouksessa. Se on ollut sisäministerien neuvoston jokaisen kokouksen asialistalla ja käsiteltävänä ja tulee olemaan jatkossakin.
Keskeistä on, että voimme voimakkaammin vaikuttaa lähtömaina toimivien kolmansien maiden sosiaaliseen, taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen kehitykseen ja olosuhteiden tukemiseen. Yleisesti me sisäministerit kannatamme puhtaasti inhimillisten ja kielteisten vaikutusten hoitamista eli olemme laastaripuolella. Tämän vuoksi EU:n ulkosuhteiden ja sisäasioiden parempi koordinaatio yhteistyössä kolmansien maiden ja komission kanssa on hyvin tärkeää. Tätä on myös korostettu jatkuvasti ministerineuvoston työssä.
On myös tärkeää, että annamme tukea maille, joita kuormittaa laittoman maahanmuuton raskas taakka. Tampereen kokouksen laajennetun yhteisvastuun aloite on tärkeä. Sen avulla voidaan edetä, ei pelkästään rahaa jakamalla. Tämän taakan vastapainoksi tarvitaan merkittävää taloudellista panostusta. Lisäksi tarvitaan takeita menettelystä, jolla varmistetaan, että jäsenvaltiot noudattavat yhteisesti sovittuja sääntöjä ja ottavat vastuun alueilleen tulevista laittomista maahanmuuttajista ja turvapaikanhakijoista eli myös rekisteröivät heidät ja tarjoavat heille joko oleskeluluvan tai takaisinpaluuseen liittyvät järjestelyt. Tähän liittyvien tietojärjestelmien luominen ja nykyisten kehittäminen on erittäin tärkeä asia.
Neuvosto tukee yhdessä komission kanssa Välimeren merivalvonnassa ja muussa yhteistyössä tarvittavia, käytettävissä olevia tukimuotoja, mutta haluan korostaa, että Euroopan unionissa kansallinen vastuu operatiivisesta toiminnasta on jäsenvaltioilla, joilla tulee olla jatkuvaan toimintaan ja myös yhteisoperaatioihin riittävä toiminta-, suunnittelu- ja johtamiskyky. Schengenin ulkorajavaltiot kantavat vastuun omalta osaltaan myös Schengenin alueen laittoman maahantulon torjunnasta. Haluamme tukea sitä ja uutta Frontex-virastoa.
On hyvin tärkeää, että korostaessamme suojelun ja Geneven sopimuksen toteuttamista, teemme eron laittoman ja laillisen maahanmuuton välille. Tältä osin on erittäin tärkeää, että aktiivinen eurooppalainen maahanmuuttopolitiikka kehittyy, sen määrällinen ja laadullinen hallinta vahvistuu, samalla kun pidämme mielessä työmarkkinoidemme vakauden. Aktiivinen eurooppalainen maahanmuuttopolitiikka ei kuitenkaan ole sama asia kuin järjestäytyneen rikollisuuden organisoima laiton maahanmuutto. Kuten komissaari Frattini totesi, meidän on vakavasti puututtava myös siihen, että laittomat työmarkkinat ja harmaa talous luovat inhimillistä ja taloudellista kaaosta. Tätä tosiasiaa on nyt kyettävä käsittelemään rehellisesti ja rohkeasti Euroopan unionin eri jäsenvaltioissa. Tämä edellyttää sitä, että viranomaisten on tunnistettava paremmin ihmissalakuljetuksen ja ihmiskaupan ilmiö ja tehostettava toimintaansa ihmiskaupan uhrien suojelemiseksi. Iljettävin järjestäytyneen rikollisuuden muoto, ihmiskauppa, on eurooppalainen ilmiö, vaikka emme siitä juurikaan keskustele. Suomi haluaa vahvistaa tätä keskustelua sekä omassa maassaan että Euroopan unionissa.
On erittäin tärkeätä seurata, miten laajentunut Euroopan unioni vastaa kansalaistemme vaatimuksiin ja hyväksyttävyyteen ja sisäisen turvallisuuden vaatimuksiin. Tältä osin pidän hyvin tärkeänä, että päätöksenteko paranee. On mahdotonta hyväksyä, että mietimme Euroopan unionissa yli vuoden Europolin pääjohtajan valintaa. On myös mahdotonta hyväksyä, että samaan aikaan kun peräänkuulutetaan ulkorajavalvontaa ja rajastrategiaa, me keskitymme siihen, missä kaupungissa rajaturvallisuusvirasto sijaitsee. Meidän on kyettävä uskottavampaan ja parempaan turvallisuuteen tähtäävään päätöksentekoon.
Aikaisemmissa puheenvuoroissa peräänkuulutetun maastopyörän osalta haluan todeta, että Suomi, kuten Saksa ja muut puheenjohtajat sekä komissaari Franco Frattini, haluaisi vaihtaa tähän maastopyörään suuremman vaihteen päälle ja pyrimme yhteisen turvallisuuden ja turvallisemman Euroopan puolesta sitä myös käyttämään.
Puhemies.
   Kiitos, arvoisa ministeri. Muistaakseni Yhdysvaltain presidentti Jackson sanoi "pidän demokratian melusta". Sitä kuulette nyt. 
Franco Frattini,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, käytettävissäni on niin vähän aikaa, että on erittäin vaikeaa vastata lyhyestikään kaikkiin tässä tärkeässä, noin kaksi ja puoli tuntia kestäneessä keskustelussa esitettyihin ehdotuksiin ja kommentteihin.
Arvoisa ministeri Rajamäki, mainitsitte aiemmin, että tämänpäiväisessä keskustelussa käsitellään tiettyjä Euroopan unionin ensisijaisia tavoitteita, joista eräs on tietenkin terrorismin torjunta. Emme ole puhuneet siitä paljon tänään, mutta tiedätte kaikki erinomaisesti, että pelkästään tämän kesän aikana kolmen EU:n jäsenvaltion – Yhdistyneen kuningaskunnan, Tanskan ja Saksan – turvallisuusviranomaiset ovat hyvän yhteistyön ansiosta estäneet terroristi-iskuja, jotka olisivat voineet olla erittäin tuhoisia. Terrorismi on edelleen suurin uhka demokratiallemme.
Mielestäni terrorismilla ei ole yhteyttä maahanmuuttoon, ja olen samaa mieltä niiden kanssa, jotka ovat niin todenneet. Maahanmuutto on erillinen ensisijaisen tärkeä kysymys, joka on Euroopan unionille haaste, ei uhka. Moni teistä on maininnut yhteisen kehityksen toimet, erityisesti Afrikan maiden kanssa. Voin ilmoittaa teille, että komissio, joka on aina melko kunnianhimoinen laatiessaan ehdotuksia, on esittänyt 17 miljardin euron määrärahaa – merkittävää summaa – uudelle EU:n rahastolle, josta tuetaan muiden muassa Afrikan maiden kehitystä. Yhteiseen kehitykseen pyrkiviä toimia, joita monet teistä ovat vaatineet, edistetään vastaavasti.
Suunnitteilla on uusia toimia yhteisen kehityksen edistämiseksi, joilla pyritään vakauttamaan instituutioita, torjumaan korruptiota ja edistämään hyvää hallintotapaa. Näillä toimilla pyritään parantamaan lähtömaiden kykyä ehkäistä siirtolaisvirtoja, kuten moni teistä on toivonut.
Jäsen Barón Crespo mainitsi käytettävissä olevien EU:n varojen käyttöasteeseen liittyvän ongelman. Olen täysin samaa mieltä jäsen Barón Crespon kanssa ja kehotan jälleen jäsenvaltioita valmistelemaan hankkeita. EU:n varoja voidaan hyödyntää vain, jos jäsenvaltiot ehdottavat hankkeita. Valitettavasti viime vuosina paljon komission tarjoamia varoja on jäänyt käyttämättä hankkeiden puutteen vuoksi. Kehotan kaikkia jäsenvaltioita ehdottamaan niitä lisää, jotta uusia aloitteita voidaan rahoittaa.
Keskustelussa on viitattu usein Välimereen ja puhuttu ennaltaehkäisystä, valvonnasta ja merirajoista. Esitämme Luxemburgissa ministerien hyväksyttäväksi Välimeren yhteistä rajavalvontaa koskevan ehdotuksen. Haluan vastata kaikille niille, jotka ovat puhuneet kovin sanoin, joita en tue, eräänlaisesta EU:n armadasta, jolla soditaan maahanmuuttajia vastaan. Haluan vain mainita – nyt vastaan erityisesti jäsen Flautrelle, jota arvostan suuresti – että ilman Välimeren ja Atlantin merivartiostoa, tuhansia merivartijoita, poliiseja ja muita turvallisuudesta vastaavia henkilöitä, monia tuhansia maahanmuuttajia olisi hukkunut tänä kesänä.
Rannikkovartioston pääasiallinen tehtävä on pelastaa ihmishenkiä merellä, ei suinkaan sotia maahanmuuttajia vastaan. Totuus on siis aivan päinvastainen kuin mitä keskustelussa väitettiin: turvallisuus on syynä siihen, että aiomme esittää järjestelmää, jonka perustamista kaikki hallitukset ovat pyytäneet meiltä.
Välimeren eteläpuoleiset maat ovat toki aihe, josta kannattaa keskustella perinpohjaisesti. Libyasta sanon vain, että maa on suostunut neuvottelemaan Euroopan unionin kanssa. Käytännössä aloitamme nuo neuvottelut vaatimalla ennen kaikkea ihmisarvon ja yksilön kunnioituksen periaatteiden täyttä noudattamista. Olemme vaatineet tätä Libyalta niin kuin vaadimme sitä kaikilta muiltakin EU:n ulkopuolisilta neuvottelukumppaneiltamme. Libya on pyytänyt apua eteläisen rajansa valvomiseen. Tuota 2000 kilometriä pitkää aavikkorajaa on lähes mahdotonta vartioida, ja eräs Libyan esittämistä toiveista on siis, että me auttaisimme sitä valvomaan paremmin etelärajaansa, ja niin sekin auttaisi meitä hallitsemaan laittomia maahanmuuttajia jo lähtömaassa ja ennen kaikkea pääsemään eroon ihmissalakuljetuksesta, jota harjoitetaan valitettavan paljon Välimeren yli.
On velvollisuutemme aloittaa neuvottelut Libyan kanssa, ja meidän on tehtävä niin Euroopan unionin ja sen Euroopan ulkopuolisten kumppaneiden keskinäisen kunnioituksen pohjalta. Tripolissa järjestettävä Afrikan unionin ja Euroopan unionin välinen kokous, jossa käsitellään maahanmuuttokysymyksiä, on jälleen Libyalle merkki siitä, ettemme haluan vain sen vaan kaikkien Pohjois-Afrikan maiden olevan vakavissaan mukana tässä työssä.
Haluan käsitellä vielä muutamia asioita. Ensimmäinen niistä on solidaarisuus, jonka monet ovat maininneet. Mielestäni meidän on omaksuttava laaja lähestymistapa solidaarisuuteen, samoin kuin maahanmuuttoonkin, sillä meidän on osoitettava solidaarisuutta ennen kaikkea ihmissalakuljetuksen uhreille. Se on ensimmäinen solidaarisuuden laji, jota meidän osoitettava.
Meidän on osoitettava solidaarisuutta myös afrikkalaisia maahanmuuttajien alkuperämaita ja kauttakulkumaita kohtaan, sillä nekin ovat alttiina usein hallitsemattomalle ihmisvirralle. Tarvitaan myös Euroopan unionin sisäistä, jäsenvaltioiden välistä solidaarisuutta. Meidän ei pidä kieltää Euroopan unionin jäsenvaltioiden keskinäisen solidaarisuuden merkitystä, sillä se on eräs solidaarisuuden välttämättömistä muodoista. Kuinka voisimme unohtaa, etteivät esimerkiksi Malta tai pienet Kanarian saaret tai Lampedusa voi yksin selvitä jatkuvasta laittomien maahanmuuttajien virrasta? Tässäkin on kyse solidaarisuudesta.
Lisäksi tarvitaan inhimillistä solidaarisuutta niitä ihmisiä kohtaan, jotka saapuvat rannoillemme. Myös kaukana Välimerestä sijaitsevien maiden on oltava solidaarisia Välimeressä tai sen rannikolla sijaitsevia valtioita kohtaan.
Toinen aihe, josta haluan vielä puhua, on lakien kunnioitus. Hyvät parlamentin jäsenet, mielestäni Euroopan unionia ei voida vaatia muuttamaan jotain laitonta lailliseksi, sillä jos lakia on rikottu, se asia ei muuksi muutu. Niitä, jotka salakuljettavat ihmisiä, on rangaistava ankarasti ja armotta. Kun ihmiset teettävät pimeää työtä ja käyttävät laittomia maahanmuuttajia hyväkseen, siitä on seurattava rangaistus. Kun ihmiset tulevat EU:hun ja jäävät tänne rikkomalla kaikkia lakeja, EU:n politiikan on oltava, että yksilön ihmisarvoa kunnioitetaan, mutta EU:n on myös oltava uskottava ja lähetettävä lain rikkojat takaisin alkuperämaahansa. Jos emme toimi näin, annamme ymmärtää, että he voivat rikkoa lakia ilman että siitä on heille mitään seuraamuksia.
Viimeinen aihe, jota käsittelen, koskee institutionaalista ja perustuslaillista politiikkaamme. Tästä on puhuttu paljon: poliittisia prosesseja ohjaamaan ja aktivoimaan tarvitaan näkemystä, kuten jäsen Schulz ja monet muut ovat todenneet. En voi kuvitella, että toimielimet jäisivät jälkeen kansalaisyhteiskunnasta, en voi kuvitella, että odottaisimme sen tönivän meitä eteenpäin tai edes osoittavan tyytymättömyytensä kykyymme poliittiseen johtamiseen.
Monet puhujista ovat maininneet, että on tarpeen luopua kansallisesta itsekkyydestä. Tämä on mielestäni keskeinen teema. Jos me ymmärrämme ja jäsenvaltioiden hallitukset ymmärtävät, että ne itsekään eivät hyödy kansalliseen omaneduntavoitteluun takertumisesta, silloin nuo hallitukset ymmärtävät, että kansallista ylpeyttä, jota monet meistä pitävät tärkeänä, voidaan paljon paremmin vaalia yhdistämällä politiikkamme.
Kansallisen ylpeyden vaaliminen siten, että väitetään maahanmuuttoa ja terrorismia voitavan käsitellä vain kansallisessa politiikassa, ei todellisuudessa suojele kansallista ylpeyttä eikä hienoja periaatteita, joihin monien maiden perinne pohjautuu. Se merkitsee vain sitä, että kansan vaatimuksiin ei vastata. Siksi tarvitsemme poliittista näkemystä, johon liittyy rohkeus kulkea eri suuntaan. 
Puhemies.
   Haluan kiittää kaikkia 83 puhujaa, jotka osallistuivat keskusteluun. Kiitän neuvoston puheenjohtajaa hänen lyhytsanaisuudestaan ja komission jäsentä hänen innostaan.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna.
John Attard-Montalto (PSE ). –
   Tunnetussa sananlaskussa sanotaan "parempi katsoa kuin katua". Tässä kysymyksessä tarvitaan sekä ennaltaehkäisyä että korjaavia toimia.
Euroopan unionissa aletaan selvästi vihdoinkin ymmärtää, että Maltan ja muiden maahanmuuttoilmiön koettelemien maiden ongelmat leviävät lopulta koko EU:n ongelmaksi. Tämä on se EU, johon Malta halusi liittyä. Ei ole mitään solidaarisuutta jalompaa. Eräät kuitenkin arvostelevat EU:ta ja sanovat sen antavan liian vähän ja liian myöhään. He ovat ehkä oikeassa, mutta parempi myöhään kuin ei milloinkaan. Kaksi Gibraltarin ja Alexandrian välillä partioivaa rannikkovartioalusta on toki riittämätön määrä, mutta toisaalta Libyan avunpyyntö sen takamaiden 2000-kilometrisen rajan valvomiseksi on erittäin myönteinen uutinen, erityisesti Maltalle. Tämä kuuluu ennaltaehkäiseviin toimiin.
Tilanteen korjaaminen on paljon monimutkaisempaa. Laittoman siirtolaisuuden ongelmaa ei voida ratkaista, ellei Afrikan mantereen ongelmia – köyhyyttä, sisällissotia, tauteja, nälkää, työttömyyttä, korruptiota ja kansainvälisiä velkoja – pystytä ratkaisemaan ja tilalle saada hyvää hallintojärjestelmää, jossa kunnioitetaan oikeusvaltioperiaatetta.
Voin vain arvostella sitä, että eräät EU:n jäsenvaltiot kinastelevat taloudellisen avun antamisesta kumppaneilleen Maltalle, Italialle, Espanjalle ja Kreikalle, jotka tekevät parhaansa helpottaakseen laittomien maahanmuuttajien ahdinkoa. 
Alessandro Battilocchio (NI ).
   – EU:n yhteisen maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikan aikaansaaminen on ilman muuta ensisijainen tavoite, vaikkakin jäsenvaltiot ovat tähän mennessä osoittaneet vaihtelevaa halukkuutta tarttua ongelmaan.
Mielestäni laittoman maahanmuuton ongelman ratkaiseminen on kuitenkin vielä kiireellisempää. EU:n toimielinten toistuvista yhteistyöpyynnöistä huolimatta taakka on edelleen pääasiassa niiden jäsenvaltioiden harteilla, jotka sijaitsevat Euroopan unionin luonnollisilla rajoilla. Siksi onkin kiireesti löydettävä käytännön ratkaisuja ongelman rajoittamiseksi ja hallitsemiseksi. Eri jäsenvaltioiden rajavartiolaitosten yhteistyö on hyödyllistä, muttei riitä.
Ajatus yhdennetyn ulkorajojen valvontajärjestelmän kehittämisestä on todellakin sopivin ratkaisu ja kiitän puheenjohtajavaltiota Suomea sen mainitsemisesta. Myös vuoropuhelu laittomien maahanmuuttajien alkuperämaiden ja kauttakulkumaiden kanssa sekä niiden tukeminen ovat aivan oleellisia, jotta voidaan saavuttaa kestävä ja tehokas ratkaisu.
Toivon, että tulevat puheenjohtajavaltiot – ensimmäisenä Saksa, jonne saapuu suuri osa eteläisten rajojen läpi pääsevistä laittomista maahanmuuttajista – tarttuvat päättäväisesti tähän ongelmaan ja saavat aikaan yhteisymmärryksen tässä kysymyksessä, joka vaikuttaa merkittävästi kaikkien eurooppalaisten elämään ja EU:n herkkään yhteiskunnalliseen tasapainoon. 
Puhemies.
   Tässä yhteydessä haluan toivottaa tervetulleeksi viralliselle lehterille saapuneen Kiinan valtuuskunnan, jota johtaa ministeri Qiu Yuanping.
Qiu Yuanping on Kiinan kansantasavallan apulaisulkoministeri. Valtuuskunta tapaa täällä monien poliittisten ryhmien edustajia, samoin kuin kansainvälisen kaupan valiokunnan puheenjohtajan, suhteista Kiinan kansantasavaltaan vastaavan valtuuskunnan puheenjohtajan ja Euroopan parlamentin valtuuskunnan puheenjohtajan AKT:n ja EU:n yhteisessä parlamentaarisessa edustajakokouksessa. Toivotan heille mielenkiintoista käyntiä Euroopan parlamentissa.
– lämpimästi tervetuloa teille kaikille!
Philip Bushill-Matthews (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, pidän Libanonin pääministerin tämäniltapäiväistä vierailua erittäin myönteisenä, mutta pahoittelen suuresti, että neuvoston kyselytunti täytyi jättää pois, jotta vierailulle jäisi aikaa, ja että puheenjohtajakokous ei ole yrittänytkään siirtää kyselytuntia toiseen ajankohtaan.
Kyselytunti kuuluu Euroopan parlamentin tärkeisiin demokraattisiin perinteisiin. Se on meidän ainoa tilaisuutemme esittää neuvostolle kysymyksiä asioista, jotka ovat tärkeitä meille ja äänestäjillemme. Se on keskeinen osa työtämme. Tämä on jo toinen kerta tänä vuonna, kun kyselytunti on peruutettu mielivaltaisesti. Kehotan teitä huolehtimaan siitä, ettei näin tapahdu kolmatta kertaa.
Puhemies.
   Panemme huomautuksenne merkille, jäsen Bushill-Matthews. 

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana äänestykset.
(Äänestysten tulokset ja äänestysten kulkua koskevat yksityiskohdat: ks. pöytäkirja) 

Martine Roure (PSE ),
   . Hyvät kollegat, pyydän teitä antamaan äänestyksessä tukenne lainsäädäntöpäätöslauselmalle, joka sisältyy mietintööni tietojen suojaamisesta kolmannen pilarin perusteella. Neuvoston puheenjohtaja Rajamäki on todellakin onnistunut antamaan tänä aamuna vastinetta edellisten puheenjohtajavaltioiden antamille moraalisille sitoumuksille. Puheenjohtajavaltio Suomi on nostanut tietojen suojaamisen ensisijaiseksi tavoitteekseen, mistä haluan tänään kiittää puheenjohtajavaltiota. Samaan hengenvetoon haluan myös kiittää siitä, että puheenjohtajavaltio on läsnä parlamentissamme. Neuvoston on määrä esittää meille vuoden 2007 alussa asiakirja, jossa se ottaa mielipiteemme huomioon. Siksi kehotan teitä äänestämään tämän mietinnön puolesta. 

Roberto Musacchio (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen pahoillani, arvoisa puhemies, mutta tietooni on saatettu tarkistuksen 29 ranskankielisessä käännöksessä oleva virhe: tekstin laatijoina haluamme, että sanat "Taxes liberales" korjataan muotoon "Tarif différencié", mikä on yhdenmukaista ranskankielisen tekstin hengen kanssa. Tämä on tekstin laatijoiden poliittinen tahto. Katsomme, että kyseessä on käännösvirhe. 

Gunnar Hökmark (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, 29 kohdan hollanninkielisessä versiossa on virhe. En ole hollannin kielen asiantuntija, mutta aion kehittyä! Sikäli kuin tiedän, ilmaus "geschikt rechtskader" ei ole englanninkielisen version "appropriate legal initiatives" asianmukainen käännös. Uskon, että alankomaalaiset ystäväni ovat kanssani samaa mieltä ja kenties antavat minulle hollannin kielestä arvosanan A. Haluan korostaa, että alkuperäinen teksti on tässä tapauksessa englanninkielinen versio. 

Alain Lipietz (Verts/ALE ). –
   Tarkistuksessamme on virhe. Tässä yhteydessä olemme tietenkin huolissamme yleisen taloudellisen edun mukaisista palveluista, sillä lauseessa viitataan näitä palveluja koskevan sääntelyn purkamiseen viittaamatta mitenkään muihin yleishyödyllisiin palveluihin. Kyse on siis yleisen taloudellisen edun mukaisista palveluista, ei yleishyödyllisistä palveluista. 

Alain Lipietz (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, minulla on sama pyyntö: yleishyödylliset palvelut on korvattava tässä yhteydessä yleisen taloudellisen edun mukaisilla palveluilla. 


Puhemies.
   − Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmä ehdottaa 28 ja 29 kohtien järjestyksen vaihtamista ja niiden yhdistämistä yhdeksi kohdaksi.
Vastustaako kukaan ehdotusta?
Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmä ehdottaa myös kohdan 30 siirtämistä 22 kohdan eteen.
Vastustaako kukaan ehdotusta? 
Camiel Eurlings (PPE-DE ),
   Ero ei ole suuri, mutta pidämme alkuperäistä järjestystä parempana ja vastustamme tämän vuoksi 30 kohdan siirtämistä. 
Puhemies. −
   Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmä ehdottaa myös 33 kohdan siirtämistä 31 kohdan eteen ja näiden kohtien yhdistämistä.
Vastustaako kukaan ehdotusta? 
Camiel Eurlings (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, en halua viivyttää äänestystä enää pidempään, mutta pidämme tässäkin kohden alkuperäistä järjestystä parempana. 

Jan Marinus Wiersma (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, esitän yksinkertaisen suullisen tarkistuksen tekstin korjaamiseksi. Tekstin mukaan Turkin hallituksen on perustettava asiantuntijakomitea tarkastelemaan kansanmurhaa koskevaa kysymystä "YK:n puitteissa". Tämä on meidän ajatuksemme, ei heidän. Voidaksemme siis tehdä selväksi, että komitean työskenteleminen myös YK:n puitteissa on meidän ehdotuksemme, haluamme parantaa tekstiä korvaamalla ilmauksen "YK:n puitteissa" ilmauksella "jonka tulisi YK:n puitteissa". Tämän vuoksi haluamme lisätä tekstiin sanat "jonka tulisi". 

Camiel Eurlings (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, valtuuskuntani jäsenten puolesta ja selkeyden nimissä haluan muuttaa äänestysluetteloa. 72 kohdan alkuperäistä tekstiä koskevan kohta kohdalta -äänestyksen vastaisesti sekä ensimmäisen että toisen osan eteen on lisätty vahingossa miinusmerkki. Kyseinen merkki on vaihdettava molemmissa tapauksissa plusmerkkiin, jotta asiat pysyvät täysin selvinä. Toimitamme nimenhuutoäänestyksen ensimmäisestä ja toisesta osasta. 

Camiel Eurlings (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, nähdäkseni suulliset tarkistukset on jaettu. Niiden tarkoituksena on ainoastaan päivittää tämän tarkistuksen tekstiä, joten mielestäni meidän ei tarvitse juuri keskustella niistä. 

Camiel Eurlings (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, tästä mietinnöstä toimitettava äänestys päättää joitakin kuukausia kestäneen perusteellisen menettelyn. Äänestyksen kohteena oleva mietintöteksti, jota koskevista tarkistuksista parlamentti on äänestänyt, on hyvin lähellä alkuperäistä tekstiä, jota esittelijänä ehdotin ulkoasiainvaliokunnalle. Mietintö on tiukka mutta oikeudenmukainen – oikeudenmukainen, koska parlamentti on tuonut julki olevansa vakavissaan ja sitoutuvansa asiaan ja koska myös Turkkia vaaditaan osoittamaan oma sitoutumisensa yhtäältä panemalla täytäntöön Ankaran pöytäkirjan ennen kuluvan vuoden loppua ja toisaalta toteuttamalla poliittisia uudistuksia mielipiteen- ja uskonnonvapauden alalla vuoden 2007 loppuun mennessä.
Pitäkäämme teksti yksiselitteisenä myös armenialaisten kansanmurhan suhteen. Vaikka kyseessä ei tiukasti ottaen ole virallinen ehto, Euroopan unionia kohti kulkevan maan on mielestämme välttämätöntä oppia hyväksymään menneisyytensä. Siksi toivon, että Turkki tulkitsee 50 kohdan lisäkannustimeksi, jonka avulla se voi kohdata tosiasiat yhdessä naapurimaansa Armenian kanssa. 
Arvoisa puhemies, mielestäni mietintö on kaiken kaikkiaan oikeudenmukainen mutta tiukka. Mietinnön ansiosta Euroopan parlamentti kantaa vastuunsa eurooppalaisten arvojen ja liittymisehtojen turvaamisesta. Kehotankin kaikkia parlamentin jäseniä kannattamaan mietintöä mahdollisimman laajasti. Toivon, että Turkki pitää tätä elettä kannustimena uudistusten vauhdittamiseksi.
Puhemies.
   Äänestykset ovat päättyneet. Siirrymme seuraavaksi äänestysselityksiin. 
Andreas Mölzer (NI ).
   – Arvoisa puhemies, äänestin Rouren mietinnön puolesta sillä perusteella, että terrorismin vastainen sota on Yhdysvalloille tervetullut tekosyy pakottaa muut luovuttamaan henkilötietoja. Euroopan unionin tietosuojasäännöksissä Yhdysvallat luokitellaan kuitenkin kolmanneksi maaksi, jossa tietojen suojaus on heikolla tolalla. Tämä on ristiriidassa matkustajatietoja koskevan – itsessään kyseenalaisen – sopimuksen kanssa. Näyttää siltä, että myös pankkeja kiristetään paljastamaan rahaliikenteensä. On syytä toivoa, että kaikki tämä tehdään hyvällä tarkoituksella, mutta EU:n on joka tapauksessa lakattava antamasta oikeutusta ajatukselle läpinäkyvästä ihmisestä: unionin on otettava tietosuoja jälleen vakavasti. 
Hélène Goudin ja Nils Lundgren (IND/DEM ),
   Mietintö merkitsee selvästikin uutta askelta kohti jäsenvaltioiden rikosoikeusjärjestelmien täydellistä yhdenmukaistamista. Kuten aina, tämänkaltaisiin ehdotuksiin liittyy pitkällinen ja hyvin monimutkainen jäsenvaltioiden välinen kompromissi. Junilistan puolustaa aina uskollisesti jäsenvaltioiden oikeutta määrätä itse rikoslainsäädännöstään, ja olemme hyvin huolissamme oikeusvarmuudesta. Mietinnössä esimerkiksi valtuutettaisiin yksityiset toimijat tutustumaan tietyissä olosuhteissa hyvin arkaluonteisiin henkilötietoihin, ja Junilistan katsoo, ettei tässä yhteydessä voida taata riittävää oikeusvarmuutta. Pitää paikkansa, että parlamentin tarkistukset sisältävät joitakin takeita yksityishenkilöiden oikeusvarmuudesta, mutta kokonaisuudessaan ehdotus merkitsee suurta harppausta kohti oikeusvaltion itsemääräämisoikeuden ytimessä olevan rikoslainsäädännön ylikansallista valvontaa. 
Athanasios Pafilis (GUE/NGL ),
   – Kreikan kommunistinen puolue äänesti mietintöä vastaan, sillä huolimatta yksittäisistä parannuksista, joita mietinnössä esitetään ehdotukseen Euroopan komission direktiiviksi, siinä hyväksytään pohjimmiltaan koko direktiiviehdotuksen taustalla oleva filosofia. Tämän filosofian mukaisesti sekä EU:n jäsenvaltioiden että kolmansien maiden (toisin sanoen Yhdysvaltojen) syyttäjäviranomaisille ja sortomekanismeille ja jopa yksittäisille ihmisille annetaan suorastaan rajaton ja käytännöllisesti katsoen kontrolloimaton mahdollisuus kerätä, käsitellä ja vaihtaa jokaisen EU:n kansalaisen kaikkia henkilötietoja, myös tietoja hänen poliittisesta toiminnastaan ja ammattiyhdistystoiminnastaan sekä ideologisesta, filosofisesta ja uskonnollisesta vakaumuksestaan.
EU:n edistämän jättimäisen tietojenkeruumekanismin tähtäin on nyt asetettu jokaiseen EU:n kansalaiseen, sillä jokaisen ihmisen henkilötietoja voidaan kerätä ja siirtää, vaikkei häntä edes epäiltäisi rikoksesta, yksinomaan yleisen järjestyksen ja turvallisuuden nimissä.
Oikeutta yksityisyyteen ja henkilötietojen suojaamista ollaan käytännöllisesti katsoen poistamassa, sillä niin kutsuttua henkilötietojen suojaamista koskevan direktiiviehdotuksen myötä poikkeukset tähän suojaan vakiinnutetaan säännöksi. Tarvitaan vain yksinkertainen ja kontrolloimaton viittaus yleiseen turvallisuuteen. Tietojen suojaamisesta tulee puolestaan poikkeus, johon on miltei mahdotonta velvoittaa ketään. 
Jean-Pierre Audy (PPE-DE ),
   – Kannatin äänestyksessä Diaz de Mera Garcia Consuegran mietintöä ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Perikles-ohjelmasta, jonka tarkoituksena on euron suojaaminen rahanväärennykseltä. Tämä kysymys on keskeinen yhteisvaluutan asianmukaisen toiminnan kannalta, ja olen tyytyväinen siihen, että päätöstä ollaan laajentamassa myös euroalueen ulkopuolisiin jäsenvaltioihin. On tärkeää huomata, että vaikka väärennettyjen eurosetelien määrä vaikuttaa vakiintuneen 50 000 seteliin kuukaudessa, tilanne on pahenemassa huolestuttavasti väärennettyjen kolikoiden osalta. Meidän onkin harkittava, olisiko etumme mukaista harkita 1 euron setelin käyttöönottoa ja noudattaa näin Yhdysvaltojen esimerkkiä. Yhdysvalloissahan on käytössä 1 dollarin seteli. Näin voisimme kenties ehkäistä väärennöksiä, ja toimenpiteestä olisi myös jonkinasteista käytännön hyötyä kaupalle ja kansalaisille. 
Fernand Le Rachinel (NI ),
   Sen jälkeen, kun euro otettiin käyttöön ja jäsenvaltioiden kansalliset valuutat vastaavasti poistettiin käytöstä, on ollut havaittavissa vain yksi rohkaiseva kehityssuunta: rahanväärennyksen vähentyminen.
Käytöstä poistettujen väärennettyjen eurokolikoiden kokonaismäärä oli vuonna 2005 merkittävästi pienempi kuin entisten kansallisten valuuttojen väärennettyjen kolikoiden yhteenlaskettu määrä ennen euron käyttöönottoa.
Tästä on kiittäminen erityisesti rakentavaa yhteistyötä petostentorjuntaviraston (OLAF), Euroopan keskuspankin, Europolin, Interpolin ja toimivaltaisten kansallisten viranomaisten välillä.
Selkeän väärentämisen lisäksi viime aikoina on kuitenkin otettu käyttöön kolikoita, jotka muistuttavat hämmentävästi kahden euron kolikkoa. Turkissa on todellakin ollut 1. tammikuuta 2005 lähtien käytössä uusi kolikko, joka tunnetaan "uutena Turkin liirana". Uutta yhden liiran kolikkoa tarkasteltaessa voidaan havaita, että se on täsmälleen samankokoinen ja -näköinen kuin kahden euron kolikko. Onko tämä sattumaa vai esimerkki nokkelasta väärentämisestä? Se jää nähtäväksi.
Ongelmana on, että näitä turkkilaisia kolikoita on jo liikkeellä Euroopan unionissa, mikä epäilemättä ennakoi Turkin liittymistä unioniin – liittymistä, jota johtajamme ja eurokraatit ovat julistaneet välittämättä itse kansakuntien tahdosta.
Pysykäämme valppaina. Turkki on lähempänä porttejamme kuin koskaan ennen. 
Carl Schlyter (Verts/ALE ),
   Äänestän tyhjää tämän mietinnön kohdalla, koska mielestäni EU:n pitäisi kohdentaa yhtä paljon voimavaroja Ruotsin kruunun ja EU:n muiden valuuttojen suojeluun kuin euron suojeluun. Rahanväärennyksen torjunta itsessään on luonnollisesti myönteinen asia, etenkin kun se perustuu yhteistyöhön ja kokouksiin eikä poliisivalvonnan lisäämiseen. 
Bruno Gollnisch (NI ).
   – Arvoisa puhemies, emme äänestäneet Demetrioun mietinnön puolesta, vaikka se onkin huomattavasti parempi kuin neuvoston ehdotus puitepäätökseksi. Miksemme äänestäneet mietinnön puolesta? Koska tämä koko väline on kaikesta huolimatta edelleen erittäin sekava. Mitä tarkkaan ottaen tarkoitetaan sillä, että tietyssä jäsenvaltiossa annetut rikostuomiot otetaan huomioon? Otetaanko ne huomioon kaksinkertaisen rankaisemisen eli epäoikeudenmukaisten päällekkäisten tuomioiden välttämiseksi? Tämähän olisi aivan luonnollista.
Vai tarkoitetaanko sillä tuomioiden ottamista huomioon, jotta henkilöä voidaan pitää rikollisena sellaisten toimien vuoksi, joita ei katsota rikoksiksi hänen kotimaassaan? Esimerkiksi historioitsija David Irving on parhaillaan epäoikeudenmukaisesti vangittuna Itävallassa oletetun rikoksen vuoksi. Pidetäänkö häntä paatuneena rikollisena, kun hän palaa – toivottavasti pian – kotimaahansa, vaikka hän on epäilyksettä Yhdistyneen kuningaskunnan merkittävin toista maailmansotaa käsitellyt historioitsija?
Nämä ovat joitakin tekstin sisältämistä monitulkintaisuuksista, jotka ovat mielestämme riittävä syy pidättyväisyyteemme, etenkin kun asiasta on solmittu yleissopimus vuonna 1970. Kuten mietinnössä aivan perustellusti todetaan, puitepäätöksellä ei voida yksipuolisesti tarkistaa kansainvälistä yleissopimusta. Tässä yhteydessä nousee esiin myös niitä valtioita koskeva ongelma, jotka eivät ole Euroopan unionin jäsenvaltioita mutta jotka ovat ratifioineet kyseisen yleissopimuksen. Tämä ratifioinnin jälkeen kehittämämme varauma merkitsee uutta ongelmaa kansainvälisessä oikeudessa, jonka kansainvälisiin yleissopimuksiin perustuvaa valta-asemaa pidämme parhaana vaihtoehtona. 
Jean-Pierre Audy (PPE-DE ),
   – Kannatin äänestyksessä jäsen Demetrioun erinomaista mietintöä ehdotuksesta neuvoston puitepäätökseksi tuomioiden huomioon ottamisesta Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä uudessa rikosprosessissa. Sisämarkkinoiden toimivuus ja eurooppalaisten liikkuvuus unionin sisällä edellyttävät, että määrittelemme ehdot, joiden perusteella jäsenvaltioissa annetut tuomiot otetaan huomioon uusissa oikeustoimissa, joissa on kyse eri tapauksista eri jäsenvaltiossa. On tullut välttämättömäksi vakiinnuttaa tuomioiden vastavuoroisen tunnustamisen periaate, johon liittyy luonnostaan myös asiaankuuluvan tiedon kerääminen ja vaihtaminen. Tämä on välttämätön, joskaan ei riittävä edellytys, jos haluamme edetä kohti Euroopan oikeudellista aluetta siltä pohjalta, että eurooppalaisen demokratian on perustuttava lainsäädäntöön ja että käänteisesti tarkasteltuna lainsäädännön on juonnettava juurensa demokratiasta. 
Hélène Goudin ja Nils Lundgren (IND/DEM ),
   Junilistan pitää yksilöiden oikeusvarmuutta erittäin tärkeänä kysymyksenä, josta ei saa tinkiä. Rikoslainsäädäntö kuuluu valtion riippumattomuuden ja itsemääräämisoikeuden ytimeen. Ei ole epäilystäkään siitä, että EU:n sisällä vallitsee tätä nykyä hyvin erilaisia oikeuskulttuureja, aivan kuten oikeusvarmuutta ja tuomioistuinten puolueettomuutta koskevat asenteetkin poikkeavat toisistaan merkittävästi. On olemassa vaara, että tällä ehdotuksella heikennetään Haagin yleissopimusta, joka koskee rikostuomioistuinten kansainvälistä ulottuvuutta. Yleissopimus solmittiin vuonna 1972, ja se on toiminut moitteettomasti sitä lähtien.
On totta, että Junilistan pitää parlamentin tarkistusta paremmin harkittuna, mutta katsomme myös, että ehdotus on kokonaisuutena uusi askel kohti ylikansallista unionia. Äänestämmekin periaatteellisista syistä ehdotusta vastaan. 
Sylvia-Yvonne Kaufmann (GUE/NGL ),
   Eräs kumoamaton periaate kaikissa nykyaikaisissa rikoslainsäädännöissä on , jonka mukaan rikosoikeudellisia rangaistuksia voidaan soveltaa vain tekoihin, jotka ovat olleet tekohetkellä rangaistavia rikoksia.
Käsittelemämme puitepäätöksen osalta tämä tarkoittaa, ettei valtiossa A aiemmin annettua tuomiota voida ottaa huomioon uudessa rikosoikeudenkäynnissä valtiossa B, ellei asianomainen teko ollut rangaistava rikos valtiossa B valtion oman lainsäädännön mukaan. Tämä voidaan viime kädessä todeta vain esimerkiksi niin, että valtiossa B toimiva tuomari toistaa koko valtiossa A toteutetun menettelyn, johon kuuluu myös todisteiden kerääminen. Todisteiden kerääminen edellyttäisi esimerkiksi todistajien haastattelemista uudelleen, mikä ei ole toivottavaa eikä edes mahdollista. Näin ollen on katsottava riittäväksi, jos tuomarilla on hyvä syy epäillä teon rangaistavuutta. Jos tuomarilla on tällaisia epäilyksiä, hänen ei pidä voida ottaa huomioon tällaista aiempaa tuomiota.
On valitettavaa, ettei tätä todeta nimenomaisesti tässä puitepäätöksessä. Olisin esittänyt puitepäätökseen tarkistuksen, mutta tarkistuksia koskevaan keskusteluun varattu aika loppui valiokunnassa, koska tarkistusten jättämiselle asetettu määräaika osui kesäloman ajalle ja äänestys toimitettiin välittömästi loman jälkeen ilman valiokunnan erillistä keskustelua. Pidän tätä erittäin valitettavana, sillä pieni lisäaika olisi mahdollistanut kuvaamani ongelman välttämisen. 
Timothy Kirkhope (PPE-DE ),
   Meidän on syytä painottaa, että kaikkien kyseisellä alalla suoritettavien toimien on perustuttava ennemminkin yhteistyöhön kuin yhdenmukaistamiseen. Mietintö puolustaa epäilemättä paikkaansa, mutta liiallisen ohjailun sijaan meidän on korostettava voimakkaasti kansallisten oikeusperinteiden merkitystä. Tämän vuoksi vastustan mietintöä yhdessä Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuoluetta edustavien kollegojeni kanssa. 
Athanasios Pafilis (GUE/NGL ),
   – Mietinnössä edetään kohti rikosmenettelyä koskevien sääntöjen yhdenmukaistamista ja rikoslainsäädännön "yhteisöllistämistä" EU:ssa. Taustalla on Haagin ohjelma, jonka täytäntöönpanon tarkoituksena on turvallisuuteen, vapauteen ja oikeuteen perustuvan yhteisen alueen luominen.
Mietinnössä ehdotetaan tarkistusta vielä tätäkin taantumuksellisempaan suuntaan, jota myös ehdotus komission päätökseksi edustaa: siinä annetaan EU:n jäsenvaltiolle mahdollisuus ottaa huomioon henkilön toisessa jäsenvaltiossa saamat tuomiot, vaikka tuomioon johtanut teko ei olisikaan rikos ensin mainitun jäsenvaltion lainsäädännön mukaan.
Yhtenäistettävään unionin lainsäädäntöön ollaan näin lisäämässä jälleen uutta työkalua, jonka avulla kansallinen rikoslainsäädäntö voidaan alistaa EU:n ylikansallisille järjestelyille. Näiden järjestelyjen perusteella määritetään teot, jotka on luokiteltava rikoksiksi.
Kyseessä on jälleen uusi toimenpide, jolla kiristetään silmukkaa yksilön vapauksien ympärillä, puututaan ruohonjuuritason joukkoliikkeen toimintaan ja luodaan edellytykset tämän liikkeen toimien luokittelemiselle rikoksiksi.
Kreikan kommunistinen puolue äänesti mietintöä vastaan ja kehottaa työntekijöitä tehostamaan työntekijäliikkeen ja ruohonjuuritason toimia demokraattisten oikeuksien ja ruohonjuuritason vapauksien puolustamiseksi. 
Christopher Heaton-Harris (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, poliittisen ryhmäni päinvastaisesta äänestyskehotuksesta huolimatta äänestin Capoulas Santosin Guinea-Bissaun kanssa tehdystä kalastussopimuksesta laatimaa mietintöä vastaan. Euroopan unionin ja useiden eri valtioiden välisten kalastussopimusten laatu on huolestuttanut minua viimeisten seitsemän vuoden aikana yhä enemmän. Tämä on heijastunut tähän saakka myös äänestyskäyttäytymiseeni.
Luin muutama vuosi sitten Euroopan tilitarkastustuomioistuimen raportin tällaisista kalastussopimuksista, jotka herättävät erityisiä kysymyksiä ja epäilyjä siitä, koituuko sopimusvaltioille sopimuksista mitään hyötyä. Paikallisten kalastusyhteisöjen osalta hyöty on varmasti vähäinen ja paikallisten kalastusalueiden ekologian kannalta todellakin olematon. Paheksun erityisesti sitä, että EU rohmuaa kalastusoikeuksia halvalla sitä varten, että vauraat, pääosin espanjalaiset kalastuslaivastot voivat käyttää niitä hyväkseen. Tästä syystä äänestin kyseistä mietintöä vastaan. 
Duarte Freitas (PPE-DE ),
   Jatkamalla tätä kalastussopimusta parannetaan edellytyksiä laatia uusi kumppanuussopimus EU:n ja Guinea-Bissaun välille.
Yhteisön laivaston merkittävin ongelma koskee tällä hetkellä ilmiselvää pulaa varoista, jotka kohdennetaan kyseisen maan yksinomaisen talousvyöhykkeen tarkkailuun ja valvontaan. Tarkoitan tällä 12 mailin vyöhykkeen ulkopuolisia alueita. Resurssipulan seurauksia ovat laittomat käytännöt, jotka vaarantavat yhteisön laivaston kalastustoiminnan kestävyyden.
Sopimusta jatkamalla säilytetään myös Euroopan unionin laivaston kalastusmahdollisuudet ja varmistetaan, että Guinea-Bissaun hallitus voi taata EU:lle parhaat kalastuskäytännöt kyseisten voimavarojen kestävyyden perusteella.
Äänestän mietinnön puolesta. 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   Arvoisa puhemies, meitä on kehotettu tänään hyväksymään jälleen uusi kalastussopimus, jolla tuhoisat menettelytapamme viedään kolmanteen valtioon. Näillä sopimuksilla ei edistetä kehityksen, suojelun tai EU:n uskottavuuden asiaa, ja aion jatkossakin äänestää niitä vastaan. 
Christopher Heaton-Harris (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, en osallistunut äänestykseen Pittellan mietinnöstä esitykseksi Euroopan unionin lisätalousarvioksi nro 4. Tämä ei johdu siitä, etten kunnioittaisi mietinnön esittelijää, sillä itse asiassa kunnioitan jäsen Pittellaa hyvin suuresti ja olen aivan varma, että kyseinen esitys lisätalousarvioksi on paikallaan. En kuitenkaan missään tapauksessa hyväksy asiaan liittyvää menettelyä, määräenemmistöäänestystä, jossa annettuja ääniä ei perustella, ääniä ei tarkisteta salissa eikä kaiken taustalla olevaa prosessia pidetä lainkaan silmällä.
Haluan välittää useiden valitsijakuntaani kuuluvien huolet Euroopan unionin talousarviosta. Osallistuin hiljattain kotiseudullani sijaitsevissa Daventryn ja Brixworthin kaupungeissa järjestettyihin kokouksiin, joissa kaikuivat huolet siitä, ettei talousarviota käytetä tai panna täytäntöön asianmukaisesti. Suunnattomien rahasummien siirtäminen budjettikohtien välillä ei vastaa parlamentin talousarvioprosessin aikana harkitsemia poliittisia näkemyksiä. Kyseessä on huolestuttava ja yhä useammin esiintyvä kehityssuunta. Tämän vuoksi en äänestänyt Pittellan mietinnöstä. 
Lena Ek, Cecilia Malmström ja Anders Wijkman (PPE-DE ),
   Olemme äänestäneet tänään lisätalousarviosta, joka vaikuttaa EU:n talousarvion tulopuoleen. Lisätalousarvio sisältää esimerkiksi uuden laskelman rahoitusosuuksista, jotka tarvitaan Yhdistyneen kuningaskunnan maksualennuksen rahoittamiseksi. Mielestämme on epäreilu ja aikansa elänyt ajatus, että yksi jäsenvaltio pitäisi asettaa tällaiseen erityisasemaan. Haluammekin korostaa tässä yhteydessä, että on tärkeää tarkistaa EU:n talousarviota vuosille 2008 ja 2009. On ensiarvoisen tärkeää, että tarkistukseen sisällytetään Yhdistyneen kuningaskunnan maksualennus ja yhteinen maatalouspolitiikka. 
Hélène Goudin ja Nils Lundgren (IND/DEM ),
   Olemme äänestäneet tätä mietintöä vastaan, sillä siinä torjutaan ministerineuvoston luonnos lisätalousarvioksi nro 3. Toisin kuin budjettivaliokunnan enemmistö, me katsomme, että ministerineuvostolla on talousarviomenettelyn aikana täysi oikeus jakaa menot uudelleen EU:n eri toimielinten kesken, jos se katsoo tämän asianmukaiseksi. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   Progress-ohjelma hyväksymällä koottiin yhteen kaikki yhteisön toimet, jotka jakautuivat ennen eri ohjelmien kesken. Esimerkkeinä mainittakoon syrjinnän torjunta, miesten ja naisten tasa-arvoa koskeva yhteisön strategia, työllisyysalan kannustimet, työoloihin liittyvät toimet ja toimet sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseksi.
Keskustelu- ja neuvotteluvaiheen aikana onnistuimme parantamaan useita kohtia komission alkuperäisestä Progress-ohjelmaa koskevasta ehdotuksesta. Teksti sisältää nyt joukon ehdotuksia, jotka ryhmämme esitti naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan puolesta valmistelemani lausunnon pohjalta. Valitettavasti osarahoitusosuutta koskevaa tärkeää näkökohtaa ei kuitenkaan tarkistettu. Tämä merkitsee takapakkia köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen aloilla työskenteleville yhdistyksille, sillä rahoitusosuus on pudonnut vuonna 2001 neuvotellusta 90 prosentista nykyiselle 80 prosentin tasolle, joka on kaikkien yhdistysten kannalta alhainen. Poikkeukset ovat mahdollisia, mutta hyväksynnän saaminen niille on kiven takana.
Tämä on pääasiallinen syy siihen, että äänestämme tyhjää, kun äänestyksen kohteena on mietintö Progress-ohjelman hyväksymisestä. 
Roger Helmer (NI ),
   Tämän ohjelman tavoitteilla tarkoitetaan hyvää, kuten on usein muutenkin tässä parlamentissa.
Epäilen kuitenkin, ettei asialla ole paljonkaan käytännön vaikutusta. Esitetty 650 miljoonan euron talousarvio on yhtä aikaa liian suuri ja täysin riittämätön. Liian suuri siksi, että viisaasti käytettynä tuollaisella summalla olisi mahdollista saavuttaa monenlaista hyvää. Riittämätön puolestaan siksi, että Euroopan unionin kansalaisten kesken jaettuna yhden kansalaisen osuudeksi tulee noin 1,50 euroa, eikä tällä summalla voida toteuttaa kaavailtuja laajamittaisia muutoksia. Suurin osa varoista kuluu hallinnointiin, kohdentamiseen ja arviointiin, ja vain mitätön murto-osa jää itse tulosten tekemiseen.
Milloin otamme opiksemme? Kerta toisensa jälkeen laaditaan tämän kaltaisia hyvää tarkoittavia ohjelmia, jotka eivät täytä niille asetettuja odotuksia. Yritämme silti aina uudelleen. Kyseessä on toivon riemuvoitto kokemuksen kustannuksella.
Kaikesta huolimatta kyseessä on jälleen keskitetty yritys saattaa maailma järjestykseen. Rehellisesti sanottuna tämän toimenpiteen päävaikutuksena on se, että me parlamentin jäsenet tunnemme "tehneemme jotain". Päämme päälle syttyy omahyväisyyden sädekehä. Apua tarvitsevat eivät kuitenkaan sitä näe.
Ohitamme ongelman puuhastelemalla muotoseikkojen parissa. Vai pitäisikö ennemminkin sanoa, että ohitamme ongelman aiheuttajan puuhastelemalla muotoseikkojen parissa. 
Carl Lang (NI ),
   – Kaudella 2007–2013 Progress-ohjelmaan halutaan sulauttaa esimerkiksi sosiaalisen suojelun ja työolojen aloilla toteutettavat yhteisön ohjelmat, jolloin tuloksena on yksi ainoa teksti. Tämä sillisalaatti on vain uusi sosiaalisesti hyödytön väline sen jonon jatkoksi, johon kuuluu muun muassa Euroopan unionin talouskasvun edistämiseen tarkoitettu tehoton Lissabonin strategia.
Tähän ohjelmaan liittyy aivan selvästi myös ideologinen näkökulma. Sukupuolten tasa-arvo ja vammaisten tarpeiden huomioon ottaminen ovat erittäin kunnioitettavia tavoitteita, mutta rodun tai etnisen alkuperän, uskonnon tai maailmankatsomuksen, vammaisuuden, iän tai seksuaalisen suuntautuneisuuden vuoksi syrjinnälle ja eriarvoiselle kohtelulle mahdollisesti alttiina olevien ihmisten puolustaminen voi olla myös keino vaientaa jäsenvaltioiden parhaillaan ajaman maahanmuuttopolitiikan vastustajat. Tämä maahanmuuttopolitiikka on uhannut sosiaalisia suojelujärjestelmiä jo 30 vuoden ajan.
Tällä luonnoksella lujitetaan Brysselin eurooppalaisten byrokraattien toimivaltaa, aiheutuvista kustannuksista puhumattakaan. Nämä byrokraatit ovat suurelta osin vastuussa monien teollisuudenalojemme romuttumisesta, maaseutumme tuhoutumisesta ja näin ollen myös sosiaalisesta taantumasta, josta Euroopan kansalaiset joutuvat kärsimään.
Vain kansalliseen solidaarisuuteen perustuva kansakuntien Eurooppa voi taata todellisen sosiaalisen edistyksen maissamme. 
Sérgio Marques (PPE-DE ),
   Työllisyyttä ja sosiaalista yhteisvastuuta koskevan yhteisön Progress-ohjelman yleisenä tavoitteena on tarjota rahoitustukea EU:n tavoitteiden täytäntöönpanolle työllisyyden ja sosiaaliasioiden alalla ja edistää sosiaaliseen toimintaohjelmaan liittyvien tavoitteiden saavuttamista Lissabonin strategian yhteydessä.
Osittainen poliittinen yhteisymmärrys yhteisestä kannasta kattaa jo suurimman osan tarkistuksista, jotka parlamentti on esittänyt ehdotettuun tekstiin. Laajasti ottaen parlamentti, neuvosto ja komissio ovat omaksuneet saman lähestymistavan tähän ohjelmaan.
Tämän vuoksi annan täyden tukeni yhteisen kannan tekstille. Siinä luodaan edellytykset ohjelman perustamista koskevan päätösehdotuksen nopealle hyväksymiselle. Tällä tekstillä ei muuteta komission alkuperäisen ehdotuksen sisältöä, mutta sen avulla lisätään ohjelman täytäntöönpanon ja ennen kaikkea talousarviokysymysten selkeyttä ja avoimuutta. 
José Albino Silva Peneda (PPE-DE ),
   Euroopan unionin vanhentuessa ja talouden globalisoituessa on tullut yhä tarpeellisemmaksi kiinnittää yhä enemmän huomiota sosiaalipolitiikkaan, jotta voimme lujittaa Euroopan unionin alueellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta.
Progress-ohjelma on enemmän kuin vain tärkeä sosiaalipolitiikan väline. Ohjelma ilmentää sitä, että parlamentti tunnustaa julkisen politiikan olevan edelleen keskeinen tekijä edistettäessä työllisyyttä, sosiaalista suojelua, sosiaalista osallisuutta, suotuisia työoloja, syrjinnän torjuntaa, monimuotoisuutta sekä miesten ja naisten tasa-arvoa.
Euroopan unionin on luonnollisesti tarkasteltava myös talouskasvun mittareita, joiden mukaan unionin on kehityttävä.
Jotta tämä voisi toteutua, jäsenvaltioiden on kuitenkin ymmärrettävä, että tiettyjen keskeisten näkökohtien osalta on saavutettava kehitystä: esimerkiksi sisämarkkinoiden muodostamisessa on edistyttävä nykyistä konkreettisemmin.
Näkemys, jonka mukaan tarvitsemme entistä enemmän Eurooppaa ja vähemmän itsekkyyttä, on edelleen ratkaiseva tekijä alueellisen ja sosiaalisen koheesiopolitiikan onnistumisen kannalta.
Kannatan yksinkertaistamista, johon Progress-ohjelmassa pyritään kehittämällä edelleen neljässä aiemmassa ohjelmassa käynnistettyjä toimia. Tämä on yhdenmukaista EU:n rahoitusvälineiden yhdistämistä ja järkeistämistä koskevan komission tavoitteen kanssa. 
Bernadette Bourzai (PSE ),
   – Äänestin koheesiota koskevien strategisten suuntaviivojen hyväksymisen puolesta, mutta haluan korostaa, että aluepolitiikan uudistus osui ajankohtaan, jota leimasivat paitsi rahoitusnäkymien vaivalloinen uudistus myös Lissabonin strategian elvyttäminen, jonka yhteydessä strategian tavoitteita korjattiin selvästi.
Tosiasiassa tavoitteiden suuntaaminen yksinomaan kohti innovaatiotoimintaa, tietopohjaista taloutta ja vanhojen jäsenvaltioiden kilpailukykyä ei riitä takaamaan alueellista koheesiota ja kestävää kehitystä koskevien tavoitteiden toteutumista, jota itse pidän ensisijaisen tärkeänä.
Pidän erityisen valitettavana sitä, ettei määrärahojen kohdentamisen Lissabonin tavoitteisiin ja menojen luokittelun katsottu edellyttävän parlamentin hyväksyntää.
Pahoittelen myös sitä, ettei koheesion alueellista ulottuvuutta otettu nimenomaisesti huomioon itsenäisenä strategisena suuntaviivana. Tämäkään ulottuvuus ei kuitenkaan riitä yksin takaamaan eristyneiden maaseutualueiden kehitystä. Olen huolissani kohtalosta, joka näitä alueita odottaa ohjelmassa, sillä Euroopan aluekehitysrahastosta ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta jaettavien tukien välillä ei ole edelleenkään olemassa selvää jakoa. Viimeksi mainittu rahasto on osa YMP:tä, ja sen varat ovat hyvin rajalliset. 
Brigitte Douay (PSE ),
   – Euroopan parlamentti on vihdoin hyväksynyt yhteisön strategiset suuntaviivat kaudelle 2007–2013. Kannatin äänestyksessä esittelijän suosituksia näiden suuntaviivojen hyväksymisestä.
Keskustelun aikana kiinnitin kuitenkin komission huomion rajat ylittävän yhteistyön muodostamaan haasteeseen. Tämän yhteistyön pitäisi auttaa meitä vähentämään unionin raja-alueiden välisiä eroja edellyttäen, etteivät rakennerahastoista kohdennettavat, tilastonimikkeistön vuoksi erisuuruiset summat estä koheesiotavoitteen saavuttamista ja lisää eriarvoisuutta.
Meidän on ensiarvoisen tärkeää luoda edellytykset tasapainoiselle taloudelliselle, sosiaaliselle ja alueelliselle kehitykselle rajojen molemmin puolin ja kiinnittää erityistä huomiota ohjelmiin, joiden tarkoituksena on edistää rajat ylittävää yhteistyötä. 
Emanuel Jardim Fernandes (PSE ),
   Yhteisön koheesiota koskevien strategisten suuntaviivojen nopea hyväksyminen on elintärkeä tekijä meneillään olevassa prosessissa, jossa yhteisön varoista annettavaa tukea kohdennetaan jäsenvaltioille koheesiopolitiikan uudistamiseksi kaudella 2007–2013. Tavoitteena on, että uudet rahoitusohjelmat ovat toiminnassa 1. tammikuuta 2007.
Parlamentti lausui näkemyksensä suuntaviivoista päätöslauselmassa, jonka hyväksyimme 18. toukokuuta pidetyssä istunnossa ja joka perustui jäsen Krehlin mietintöön hyväksyntämenettelyn valmistelemiseksi yhteisön strategisista suuntaviivoista vuosiksi 2007–2013 (Kasvua ja työllisyyttä tukeva koheesiopolitiikka). Kannatin mietintöä ja äänestin sen puolesta.
Jäsen Krehlin laatima suositus ehdotuksesta neuvoston päätökseksi yhteisön koheesiopolitiikan strategisista suuntaviivoista perustuu tähän parlamentin 18. toukokuuta antamaan päätöslauselmaan.
Tämän vuoksi äänestin jälleen asiakirjan puolesta. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   Nyt, kun parlamentin enemmistö on antanut hyväksyntänsä yhteisön koheesiota koskeville strategisille suuntaviivoille kaudelle 2007–2013, jäsenvaltiot laativat kansalliset viitekehyksensä.
Emme hyväksy muutosta, jota nämä strategiset suuntaviivat merkitsevät: niiden takia koheesio jää kilpailukyvyn jalkoihin. Toisin sanoen taloudellisen ja sosiaalisen koheesion tavoitteesta tulee alisteinen verrattuna Lissabonin strategian tavoitteisiin ja uusliberalistiseen ohjelmaan, jonka tarkoituksena on vapauttaa markkinat ja julkiset palvelut, edistää säännöstelyn purkamista, vähentää työpaikkojen varmuutta, yksityistää sosiaaliturva ja myydä opetus- ja tutkimustoiminta eniten tarjoavalle.
Kyseessä on siis ohjelma, jolla heikennetään taloudellista ja sosiaalista koheesiota ja vahvistetaan alueellisia eroja ja sosiaalista epätasa-arvoa.
Tämän vuoksi meidän on mahdotonta hyväksyä vähimmäiskiintiön määrittämistä näihin tarkoituksiin kohdennettaville varoille – määrä on lähentymistavoitealueilla vähintään 60 prosenttia – sillä siten asetetaan vastakkain ristiriitaisia tavoitteita. Erityisen paheksuttavaa tämä on tilanteessa, jossa varoja on leikattu 0,37 prosenttiin yhteisön bruttokansantulosta, kun ne olivat edellisessä kehyksessä 0,41 prosenttia.
Lisäksi vastustamme – erityisesti tässä yhteydessä – yksityisten ja julkisten tahojen välisten kumppanuuksien laajentamista.
Näistä syistä äänestimme asiakirjaa vastaan. 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijäämme jäsen Krehliä kokonaisvaltaisesta mietinnöstä, jossa käsitellään keskeistä kysymystä. Rakennerahastojen tehokkaalla ja tarkoituksenmukaisella käytöllä on Skotlannissa pitkät perinteet, ja on äärimmäisen tärkeää, että rahastot kehittyvät jatkossakin vastaamaan Euroopan unionin tarpeita. Mietinnössä kehityskulut otetaan asianmukaisesti huomioon, ja siinä ehdotetaan useita edistysaskelia. Annan mietinnölle täyden tukeni. 
Gilles Savary (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan selittää, miksi äänestin jäsen Rapkayn mietintöä vastaan eilen käytyjen erittäin mielenkiintoisten keskustelujen ja tämänpäiväisten äänestysten jälkeen. Syynä oli yksinkertaisesti se, etten voi olla pitämättä mietintöä liberaalien riemuvoittona.
Äänestyksissä kannatimme julkisten palvelujen sääntelyn purkamista, vastustimme puitedirektiiviä, vastustimme yleisen taloudellisen edun mukaisten palvelujen ja yleishyödyllisten palvelujen erottamista, kannatimme kilpailulainsäädännön soveltamista kaikkiin yleishyödyllisiin palveluihin sekä näiden palvelujen täsmällistä määrittelyä, vastustimme sisäisen eli valtion harjoittaman valvonnan määritelmää ja vastustimme Altmarkin kriteerien yksityiskohtia. Tässä tilanteessa olemme ottamassa merkittävää askelta taaksepäin verrattuna edellisiin päätöslauselmiin, jotka jäsen Herzog ja jäsen Langen laativat vuonna 2001, ja nyt komissio aikoo esittää uuden tiedonannon vuoden päätteeksi.
Toisin sanoen olemme parhaillaan altistamassa kokonaisia yhteisön lainsäädännön ja paikallisten julkisten palvelujen osa-alueita tuomioistuimeen liittyville epävarmuustekijöille. Mitä tarkoitetaan valtion valvonnalla? Mitä tarkoitetaan kuntien välisillä rakenteilla? Mitä tarkoitetaan sekatalousyhteisöllä? Mitä helpotuksia on tehtävä markkina- ja kilpailulainsäädäntöön? Emme edelleenkään tiedä vastauksia näihin kysymyksiin, ja siksi kannatan jatkossakin kaikkia laaja-alaisia tekstejä, joiden avulla voimme lujittaa toissijaisuuden perustaa. Valitettavasti katson, että olemme kaukana tästä tavoitteesta ja että kyse on nyt puolustustaistelusta. Toivon, ettemme kärsi lopullista tappiota. 
Jean-Louis Bourlanges (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, äänestimme Rapkayn mietintöä vastaan yhdestä aivan erityisestä syystä: perustuslakitekstiin verrattuna se merkitsee kielteistä kehitystä, jota on täysin mahdotonta puolustaa.
Perustuslakiluonnoksen tekstissä määriteltiin eurooppalainen lainsäädäntö sekä periaatteet ja ehdot, joiden nojalla voimme tarjota, toteuttaa ja rahoittaa yleisen taloudellisen edun mukaisia palveluja. Tämä olisikin sitä, mitä nyt kutsutaan puitedirektiiviksi. Mietinnössä otetaan etäisyyttä tähän periaatteeseen, ja torjumalla tarkistus 10 siinä myös torjutaan perustuslakisopimus virallisesti ja ilmaistaan sen vastustaminen julkisesti.
Olenkin erittäin huolissani parlamentin valitsemasta arvaamattomasta tiestä. Parlamentti kyllä väittää yhtenä joukkona tukevansa perustuslakisopimusta, mutta kun tulee kyse asiasta, joka on joidenkin maiden yleisen mielipiteen kannalta tärkeä ja jopa ratkaiseva, se antaa periksi ilman minkäänlaista oikeutusta. 
Jean-Pierre Audy (PPE-DE ),
   – Kannatin äänestyksessä jäsen Rapkayn mietintöä yleishyödyllisiä palveluja koskevasta komission valkoisesta kirjasta, koska kyseessä on tasapainoinen mietintö. Esittelijällä on ollut erityisesti rohkeutta korostaa, että Euroopan unionin kaltaisessa monimuotoisessa sosiaalisessa ja taloudellisessa ympäristössä on mahdotonta laatia yhtenäistä yleishyödyllisten palvelujen määritelmää ja että toissijaisuusperiaate on vahvistettava tällä alalla, jolloin jää jäsenvaltioiden vastuulle määritellä, mitkä palvelut on luokiteltava yleishyödyllisiksi ja alistettava suoraan jäsenvaltioiden päätöksille. Poliittista kompromissia oli hankala saavuttaa palveludirektiivin ensimmäisessä käsittelyssä, joten keskustelu yleishyödyllisistä palveluista ei ole lähelläkään päättymistä. Meidän on kiireesti laadittava unionin tason lainsäädäntöä tiettyjä aloja – yleishyödyllisiä sosiaalipalveluja ja terveydenhuoltopalveluja – varten, jotta voimme taata niille oikeusvarmuuden. Lopuksi totean, että tämä kysymys on tärkeä myös Euroopan unionin kilpailukyvylle, johon meidän on kiinnitettävä tarkkaan huomiota. 
Bernadette Bourzai (PSE ),
   – Vastustin äänestyksessä jäsen Rapkayn mietintöä yleishyödyllisiä palveluja koskevasta komission valkoisesta kirjasta, koska useita meille hyvin tärkeitä tarkistuksia hylättiin. Tarkoitan erityisesti tarkistusta, jossa vaadittiin yleishyödyllisiä palveluja koskevaa puitedirektiiviä, ja tarkistuksia, joissa kehotettiin selkeyttämään kriteerejä, joiden perusteella erotetaan toisistaan yleishyödylliset palvelut ja yleisen taloudellisen edun mukaiset palvelut, ja kriteerejä, jotka koskevat korvausten myöntämistä julkisten palvelujen tarjoamisesta ja palvelujen sisäisestä tarjoamisesta.
Emme saa antaa periksi näissä kysymyksissä, jotka ovat elintärkeitä julkisten palvelujen tulevaisuudelle kotimaissamme. Emme saa myöskään ottaa askelta taaksepäin siihen nähden, mitä parlamentti hyväksyi Herzogin päätöslauselmassa vuonna 2004 ja Langenin päätöslauselmassa vuonna 2001. Erityisen tärkeää tämä on aikana, jona Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä on laatinut yleishyödyllisiä palveluja koskevan puitedirektiiviehdotuksen, jossa mennään vielä pidemmälle. 
Emanuel Jardim Fernandes (PSE ),
   Valmistellessani liikenne- ja matkailuvaliokunnan lausuntoa yleishyödyllisiä palveluja koskevasta komission valkoisesta kirjasta edistin parhaani mukaan seuraavia näkökohtia:
- yleishyödyllisten – sekä yleisen taloudellisen edun mukaisten että muiden – palvelujen sulkeminen kokonaan sisämarkkinoilla tarjottavia palveluja koskevan direktiivin ("palveludirektiivin") soveltamisalan ulkopuolelle
- puitedirektiivin, puitelainsäädännön tai yleisen lainsäädäntökehyksen – kutsuttiinpa sitä miksi tahansa – hyväksyminen yleishyödyllisiä palveluja varten (mukaan lukien yleisen taloudellisen edun mukaiset palvelut, vaikkei mikään estäkään niiden sääntelemistä erityisillä alakohtaisilla säännöksillä)
- yleishyödyllisten palvelujen määritteleminen ja kuvaaminen sekä taloudellisten ja muiden kuin taloudellisten palvelujen välisen eron selkeyttäminen oikeusvarmuuden takaamiseksi.
Laajasti tarkasteltuna katson, että tässä mietinnössä on otettu nämä ajatukset huomioon. Siksi kannatin mietintöä ja äänestin sen puolesta.
Olen kuitenkin pettynyt siihen, ettei mietintöön sisällytetty vielä yhtä valmistelemani lausunnon pääajatuksista, nimittäin sitä, että yleishyödyllisten palvelujen yhteydessä on tunnustettava syrjäisimpien alueiden yksilöllinen tilanne niitä koettelevien erityisten rakenteellisten ja pysyvien esteiden suhteen. 
Anne Ferreira (PSE ),
   – Äänestin jäsen Rapkayn mietintöä vastaan seuraavista syistä. Ensinnäkään komissiota ei pyydetä ehdottamaan puitedirektiiviä yleishyödyllisistä palveluista. Hallintoelinten, sekatalousyhteisöjen ja kuntien välisten rakenteiden yllä leijuu nyt uhka, joka johtuu kilpailulainsäädännön nimissä käytävien riitojen aiheuttamasta riskistä. Komission puheenjohtaja Barroso ei erehtynyt huomatessaan täysistunnossa käydyn keskustelun aikana, ettei ehdotuksesta puitedirektiiviksi vallinnut minkäänlaista yhteisymmärrystä.
Kieltäytyessään määrittelemästä yleishyödyllisiä palveluja ja niihin sovellettavaa nimenomaista lainsäädäntöä komissio jättää julkiset palvelut markkinoiden ja siten myös kilpailulainsäädännön armoille.
Nyt ei ole enää tarkoituksenmukaista julkaista uutta tiedonantoa tai esittää uusia alakohtaisia ehdotuksia. Odotamme, että komissio kunnioittaa parlamentin päätöksiä ja alkaa mahdollisimman nopeasti arvioida tavoitteena olevia vapauttamistoimia. Tiedämme, että tulokset ovat kaukana julkaistuista tavoitteista.
Tässä päätöslauselmassa yleishyödyllisiä palveluja ei pidetä eurooppalaisen yhteiskuntamallin peruspilarina eikä keinona saavuttaa EU:n tavoitteet yhteiskunnan, talouden, ympäristön ja alueellisen koheesion aloilla. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   Äänestimme tätä mietintöä vastaan, koska sen laajana lähtökohtana oli alistaa julkiset palvelut kilpailulle ja tuleville palvelujen sisämarkkinoille. Taustalla häämöttää neuvoston saavuttama kompromissi pahamaineisesta Bolkesteinin direktiivistä.
Mietinnössä myös peitellään alakohtaisten vapauttamistoimien vaikutuksia: näitä toimia on jo toteutettu esimerkiksi liikenne-, energia- ja viestintäaloilla. Toisin kuin väitetään ja kuten monet käyttäjäryhmät ja kuluttajansuojajärjestöt ovat osoittaneet, vapauttamisesta on seurannut palvelujen saatavuuden vaikeutuminen, palvelujen laadun heikentyminen, hintojen nousu ja tuhansien työpaikkojen menettäminen alakohtaisen uudelleenjärjestelyn nimissä.
Ajatus yleishyödyllisten palvelujen jakamisesta taloudellisiin ja muihin kuin taloudellisiin palveluihin on kaupallisesta näkökulmasta itse asiassa osa yritystä saattaa lähes kaikki julkiset palvelut markkinoiden armoille.
Kantanamme on jäsenvaltioiden yksinomaisen toimivallan ja riippumattomuuden puolustaminen määriteltäessä, miten julkisia palveluja rahoitetaan ja miten tämä rahoitus järjestetään. Julkinen omistajuushan on yksi laadukkaiden julkisten palvelujen suojaamisen kulmakivistä. Tämä koskee yleisen saatavuuden takaamista koko EU:n alueella, tarjoamista sosiaalisesti oikeudenmukaisilla hinnoilla ja loppukäyttäjien demokraattista osallistumista palvelujen määrittelyyn ja hallintaan sekä laatutason määrittämiseen. 
Bruno Gollnisch (NI ),
   – Jäsen Rapkayn mietinnössä, jonka aiheena ovat yleishyödylliset palvelut – niin taloudelliset kuin muutkin palvelut – luvataan entistäkin sekavampaa eurooppalaista lainsäädäntöä ja komission sekaantumista jatkossakin jäsenvaltioiden ja paikallisviranomaisten talousarvio- ja verojärjestelmiin. Kaikki tämä on räikeässä ristiriidassa toissijaisuusperiaatteen kanssa, vaikka esittelijä viittaakin kyseiseen periaatteeseen aika ajoin.
Euroopan kansalaisia on muistutettava jatkuvasti siitä, että julkisten palvelujen vapauttaminen, jonka seuraukset ovat tiedossa liiankin hyvin, on Brysselin komission keino pitää perussopimuksia oikeudellisina panttivankeina.
Tosiasiassa markkinat eivät voi yksinään taata sen paremmin näiden palvelujen laatua kuin kaikkien niihin liittyvien tehtävien toteutumistakaan, riippumatta siitä, ovatko palvelut yhteydessä yhteiskuntaan, alueelliseen suunnitteluun tai strategisiin ja kansallisiin etuihin.
Julkisten palvelujen on kuuluttava jäsenvaltioiden yksinomaiseen toimivaltaan, tavoiteltiinpa niillä voittoa tai ei. Tämä koskee palvelujen määrittelyä, järjestämistä, valintamenettelyjä, tarjoajiksi uskottujen elinten määrää ja laatua ja jopa rahoitustapoja. 
Jean Lambert (Verts/ALE ),
   Äänestin jäsen Rapkayn laatimaa mietintöä vastaan, sillä lopullisessa tekstissä ei anneta yleishyödyllisille (julkisille) palveluille riittävää tukea. Pelkät alakohtaiset direktiivit johtavat vain yleisen julkisen edun pilkkomiseen ja liiketoiminnallista hyötyä tuottavien alojen luomiseen. Joillakin sosiaalipalveluilla tuetaan esimerkiksi opetusalaa ja toisilla yleistä etua edistäviä asumismuotoja, vaikkeivät nämä suoranaisesti liitykään kovaosaiseen sosiaalialaan. Alakohtainen lähestymistapa ei siis riitä. Kuten olemme usein tehneet ympäristöasioiden alalla, tarvitsemme nytkin ennen alakohtaisiin toimiin siirtymistä kattavan puitedirektiivin, jossa yleinen etu määritellään. Asianmukainen oikeusperusta on määriteltävissä. Ei riitä, että asian sanotaan kuuluvan jäsenvaltioiden toimivaltaan, sillä samojen jäsenvaltioiden hallitukset pyrkivät markkinoiden vapauttamiseen markkinasääntöjen, palveludirektiivin ja muiden vapauttamiskeinojen avulla takaoven kautta. Toivon, että vapauttamista koskevaa tarkistusta puoltaneet jäsenet, jotka äänestivät laaja-alaista direktiiviä vastaan ja lopullisen mietinnön puolesta, voivat selittää paikallis- ja aluehallinnossa vaikuttaville kollegoilleen, miksi he eivät puolustaneet kiivaammin julkisia palveluja, joita näiden kollegojen on määrä tarjota. 
Carl Lang (NI ),
   – Jäsen Rapkayn laatima mietintö yleishyödyllisistä palveluista on ensisilmäyksellä hyvin houkutteleva. Siinä puhutaan julkisten palvelujen aiempaa tehokkaammasta suojelemisesta ja toissijaisuusperiaatteesta, kansallisten perinteiden demokraattisesta kunnioittamisesta sekä yleishyödyllisiin palveluihin liittyvien määritelmien selkeyttämisestä ottamalla käyttöön ajatus muista kuin taloudellisen edun mukaisista palveluista.
Näillä hyvillä aikeilla saatetaan huiputtaa ihmisiä, erityisesti nyt, kun vaikuttaa siltä, että puitedirektiiviluonnos on hylätty. Jäsenvaltioiden valtaoikeuksien ja useiden sitovien sääntöjen välille muodostuu kuitenkin tiukka taisto. Näihin valtaoikeuksiin kuuluu muun muassa oikeus hallita rahoitusmenetelmiä. Mahdollisuus päätyä arvaamattomalle EU-myönteiselle tielle jää siis edelleen avoimeksi.
Lopuksi haluan todeta, etten mitenkään voi äänestää tekstin puolesta. Mietinnössä viitataan perustuslakisopimukseen – perustuslakiin – joka tekstin mukaan turvaisi yleishyödylliset palvelut nykyistä paremmin siinä lainsäädännöllisessä sekasorrossa, joka parhaillaan vallitsee. Haluan huomauttaa, että Alankomaat ja Ranska hylkäsivät Euroopan unionin perustuslain demokraattisesti.
Tämä mietintöteksti ei loppujen lopuksi ole kenenkään puolella, eikä se siksi anna aihetta muuhun kuin tyhjän äänestämiseen. 
Marie-Noëlle Lienemann (PSE ),
   – Äänestin jäsen Rapkayn laatimaa mietintöä vastaan. Mietinnössä ei myönnetä, että tarvitsemme yleishyödyllisiä ja yleisen taloudellisen edun mukaisia palveluja koskevan puitedirektiivin. Näin mahdollistetaan jatkossakin sääntelyn purkaminen, jolla vaarannetaan paitsi julkiset palvelumme myös kaikille yhtäläinen asuinpaikasta riippumaton mahdollisuus käyttää näitä elintärkeitä palveluja.
Puitedirektiivillä on taattava palvelujen yhtenäistäminen käyttäjien kannalta, kansalaisten ja alueiden yhdenvertaisuus, alueellinen suunnittelu, tarjottavien palvelujen jatkuvuus pitkällä aikavälillä sekä palvelujen laatutaso.
Meidän on pikimmiten lopetettava tämä kaikenkattava vapauttaminen, joka ei hyödytä sen enempää asianomaisia työntekijöitä kuin kansalaisiakaan. 
Athanasios Pafilis (GUE/NGL ),
   – Yleisen taloudellisen edun mukaiset palvelut ovat suuryritysten tähtäimessä, kun palvelujen taloudelliset ja muut näkökohdat erotetaan toisistaan. Yritykset pyrkivät kaupallistamaan ruohonjuuritason perustarpeet ja kasvattamaan voittojaan.
ΕU tiukentaa valtionavustusten kieltoa vetoamalla kilpailun turvaamiseen sekä palvelujen täydelliseen vapauttamiseen ja yksityistämiseen. Tarkoituksena on sallia suuryritysten tunkeutuminen markkinoille. Sisämarkkinoiden ja vakaussopimuksen myötä jäsenvaltiot ovat myymässä perushyvinvointinsa ja pönkittävät siten rahan valtaa. EU:n mukaan pääomatuottoiset palvelut on myytävä.
Tämän politiikan seuraukset ovat erityisen haitallisia työntekijöiden kannalta, sillä nähtävissä on tuhansien työpaikkojen menettäminen, teollisuussuhteiden huononeminen ja elintason lasku. Seuraukset, jotka voidaan jo havaita kapitalististen rakennemuutosten ja yksityistämispolitiikan runtelemissa palveluissa, ovat erityisen haitallisia kyseisten palvelujen käyttäjien ja eritoten tavallisten kansalaisten kannalta.
Kreikan kommunistinen puolue vastusti äänestyksessä Euroopan parlamentin päätöslauselmaa, jossa hyväksytään yleishyödyllisten palvelujen jakaminen taloudellisen ja muun kuin taloudellisen edun mukaisiin palveluihin ja jossa puolletaan kyseisten palvelujen myymistä ja kaupallistamista. Puolue tukee työntekijöiden toimia parempien ja edullisempien julkisten palvelujen puolesta kansan elintason, ei monopolien keräämien voittojen hyväksi. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   Julkisten elinten joko suoraan tai epäsuorasti tuottamien julkisten palvelujen tarve on ja pysyy huolimatta siitä, että kannatamme kapitalistista ja markkinataloushenkistä mallia. Tämän vuoksi ja edellyttäen, että asia näkyy useissa yhteisön toimissa – vaikkakin vain niin, että asia jätetään toimien ulkopuolelle – on luonnollista, että komissio ilmaisee mielipiteensä asiassa.
Haluan kuitenkin mainita suhtautuvani tulevaan kehitykseen kolmella varauksella. EU:n ei ensinnäkään ole mahdollista tarjota yleisen taloudellisen edun mukaisia palveluja, ja tämä pätee entistä enemmän myös yleishyödyllisiin palveluihin. Ihannetapauksessa mahdolliset poikkeukset perustuisivat jäsenvaltioiden yhteistyöhön. Toiseksi näitä palveluja koskevan lainsäädännön olisi pohjauduttava entistä vahvemmin kansalliseen lainsäädäntöön, vaikkakin siinä on noudatettava yhtenäismarkkinasääntöjä sekä sijoittautumisen ja palvelujen tarjoamisen vapautta.
Kolmanneksi totean olevani tyrmistynyt siitä, että asiaa koskevassa päätöslauselmassa kehotetaan komissiota antamaan perusteellinen analyysi "liberalisoinnin tähänastisista vaikutuksista etenkin kuluttajien tilanteeseen sekä asianomaisiin työntekijöihin". Ilmaus "asianomaisiin" tuo ideologisen näkökulman asiayhteyteen, jonka pitäisi olla täysin puolueeton. 
José Albino Silva Peneda (PPE-DE ),
   Euroopan unionin sisämarkkinoilla useat palvelualat on jo vapautettu. Suurin hyöty on koitunut eurooppalaisille kuluttajille ja työntekijöille.
Antaakseen unionin taloudelle uuden kimmokkeen EU:n on kuitenkin otettava seuraava laadullinen harppaus saattamalla sisämarkkinoiden toteuttaminen päätökseen. Näin niistä saadaan paras mahdollinen hyöty.
Kyseinen harppaus voitaisiin tehdä yleishyödyllisten palvelujen eli suurimmaksi osaksi julkisista varoista rahoitettavien ei-kaupallisten palvelujen alalla tehtävien aloitteiden avulla. 
Yleishyödyllisten palvelujen tarkan määrittämisen, muotoilemisen, järjestämisen ja rahoituksen pitäisi mielestäni olla yksinomaan jäsenvaltioiden vastuulla. Näin voidaan ottaa huomioon jäsenvaltioiden todellinen tilanne ja kunnioittaa alueellista itsemääräämisoikeutta.
Yleishyödyllisten palvelujen tuottaminen paikallisella, alueellisella ja kansallisella tasolla on ollut ristiriidassa yhteisön lainsäädännön kanssa. Kyseiset palvelut kuuluvat Euroopan unionin tasolla lainsäädännölliseen harmaaseen alueeseen, sillä ei ole selvää, mitä sääntöjä niihin on sovellettava esimerkiksi kilpailun, julkisten tarjouskilpailujen ja sisämarkkinoiden suhteen. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö ei ole juurikaan selventänyt asiaa.
Kannatan mietintöä niiltä osin kuin siinä tuetaan selkeän eron tekemistä yhtäältä yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanon ja toisaalta yleistä etua koskevien tavoitteiden saavuttamisen välillä tuotettaessa yleishyödyllisiä palveluja. 
Othmar Karas (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, Itävallan kansanpuolueen valtuuskunta äänesti 69 kohdan ensimmäisen osan puolesta, sillä mielestämme kyseessä on tulokseltaan avoin prosessi. Torjuimme jälkimmäisen osan siksi, että se on ristiriidassa ensimmäisen osan kanssa. Äänestimme kuitenkin lopullisessa äänestyksessä mietinnön puolesta huolimatta siitä, että enemmistö kannatti toista osaa, sillä mielestämme mietinnössä ei arvioida perimmäistä tavoitetta vaan ennemminkin tähän mennessä neuvotteluissa saavutettua edistystä. Olemme myös sitä mieltä, että mietintö on osa tärkeää ja puolueetonta keskustelua Euroopan unionin yhteisistä laeista ja päätöslauselmista eikä se suinkaan edusta lopullista mielipidettä ja lausuntoa. Mainitsen tämän ristiriitojen ja väärinymmärrysten välttämiseksi. 
Michl Ebner (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, äänestin tietoisesti ja vakaumuksella 69 kohdan ensimmäisen osan puolesta ja jälkimmäistä osaa vastaan, sillä olen vakaasti sitä mieltä, että jäsen Eurlingsin ja useiden muiden parlamentin jäsenten ansiokkaassa työssä on noussut esiin lukuisia kysymyksiä ja tilanteita, jotka puhuvat Turkin liittymistä vastaan. Liittyminen ei saisikaan olla neuvottelujen lopullinen tavoite.
Äänestin tästä syystä koko mietintöä vastaan. Meidän on syytä keskittyä 71 kohtaan ja pyrkiä löytämään keino Turkin ankkuroimiseksi eurooppalaisiin rakenteisiin. Meidän on pyrittävä samaan myös Turkin naapurivaltioiden kohdalla, emmekä saa kieltäytyä antamasta niille mahdollisuutta jäsenyyteen emmekä ilmaista uskovamme siihen, etteivät nämä valtiot voi saavuttaa jäsenyyttä tulevaisuudessa. 
Andreas Mölzer (NI ).
   – Arvoisa puhemies, äänestin mietintöä vastaan, vaikkei ole epäilystäkään siitä, että mietinnössä esitetään useita hyviä tai mielenkiintoisia näkökohtia. Tarkoitan erityisesti sitä, ettei Turkki ole eikä tule todennäköisesti koskaan olemaankaan valmis liittymään Euroopan unioniin. Äänestyspäätökseni perustui siihen, että Turkin hallitus tyytyy pelkkään silmänlumeeseen. Se on hyväksynyt vain muutamat uudistukset eikä ole pannut edes niitä täytäntöön. Emme ole myöskään edistyneet lainkaan pyrkiessämme ratkaisemaan ongelmia, jotka voivat aiheuttaa huomattavia vahinkoja. Näihin ongelmiin lukeutuvat esimerkiksi Kyproksen konflikti, kurdikysymys ja armenialaisten kansanmurhan tunnustaminen. Nämä kaikki kysymykset olisi pitänyt ratkaista hyvissä ajoin ennen neuvottelujen käynnistämistä. Asian merkityksellisyyttä ei suinkaan vähennä se, että Turkille on myönnetty viime vuosina 1,3 miljardia euroa liittymistä valmistelevaa tukea. Meidän on nyt korkea aika liittyä Euroopan unionin kansalaisten jo kauan sitten muodostamaan rintamaan ja sanoa liittymisneuvotteluille painokas ei. 
Jacques Toubon (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, useat meistä äänestivät tyhjää jäsen Eurlingsin mietinnön osalta, ja syymme tähän ovat seuraavat.
Olisimme äänestäneet mietinnön puolesta, sillä kuten eilen sanoin, se on kriittisin tässä parlamentissa koskaan laadituista mietinnöistä Turkin käytöksestä Euroopan unionia kohtaan. Valitettavasti parlamentti päätti kuitenkin äänestyksessä olla pitämättä armenialaisten kansanmurhan tunnustamista edellytyksenä liittymiselle ja hyväksyi lisäksi meidän ja useiden kollegojemme äänistä huolimatta lausekkeen, jossa viitataan epäsuorasti liittymiseen ainoana mahdollisena neuvottelutuloksena.
Olemme eri mieltä näistä kahdesta näkökohdasta. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että haluaisimme vastustaa jäsen Eurlingsin ja ulkoasiainvaliokunnan toimia. He ovat lähettäneet parlamenttimme puolesta hyvin voimakkaan viestin, ja tästä syystä äänestimmekin tyhjää. 
Koenraad Dillen (NI ). –
   Arvoisa puhemies, aioin alun perin äänestää tänään jäsen Eurlingsin laatiman mietinnön puolesta, vaikka uskonkin Turkin liittymisen vankkumattomana vastustajana, ettei mietinnössä pureuduta asian ytimeen. Useat, erityisesti Armeniaa koskevat tarkistukset saivat minut kuitenkin muuttamaan mieleni äänestysmenettelyn aikana, ja päädyin lopulta äänestämään mietintöä vastaan.
Jäsen Eurlingsin laatima mietintö kuitenkin osoitti, että parlamentti ja Euroopan unioni ovat edenneet kahden viime vuoden aikana oikeaan suuntaan ja että tiedostamme nyt entistä vahvemmin ne lukuisat osa-alueet, joilla Ankara ei ole onnistunut täyttämään Kööpenhaminassa asetettuja liittymisehtoja. Siksi olikin hyvä, että esittelijä palautti mieliimme armenialaisten kansanmurhan. Tämänpäiväinen äänestys saa kuitenkin parlamentin liberaalidemokraattisen ryhmän, vihreät ja sosialidemokraattisen ryhmän näyttämään hölmöiltä. Nämä ryhmät ovat kovin täynnä ihmisoikeuksia ja ylväitä periaatteita, mutta tiukan paikan tullen ja poliittisessa tositilanteessa ne eivät pysty täyttämään lupauksiaan. On vaikea kuvitella itsekkäämpää asennetta. Vaikuttaa siltä, etteivät kaikki kansanmurhat ansaitse tulla muistetuiksi.
Sama pätee myös Kyproksen kysymykseen. Useat parlamentin jäsenet näyttävät unohtaneen, että terroristihallinnon alla elänyt maan pohjoisosa on ollut Turkin otteessa yli kolmenkymmenen vuoden ajan. Turkki ei voi eikä sen pidäkään koskaan saada Euroopan unionin jäsenyyttä. 
Philip Claeys (NI ). –
   Arvoisa puhemies, minäkin äänestin jäsen Eurlingsin mietintöä vastaan, sillä sen lähtökohtana on, että Turkin liittyminen Euroopan unioniin on edelleen toivottavaa. Olisimme kuitenkin toista mieltä, mikäli kiinnittäisimme huomiota vakavien ongelmien huomattavaan vyyhtiin. Armenialaisten kansamurhaa koskevan keskeisen lausekkeen poistaminen on häpeällistä. Käytännössä poisto vaikuttaa niin, että me parlamentin jäsenet otamme etäisyyttä kahteen asiaa koskevaan päätöslauselmaan, jotka olemme hyväksyneet aiemmin. Poistamalla lausekkeen kannustamme myös Turkin hallitusta jatkamaan valtiojohtoista kieltämispolitiikkaansa.
Haluan tässä yhteydessä esittää paheksuntani myös vasemmistoryhmien sisukkuuden puutteesta. Esimerkiksi Vallonian sosialidemokraattinen puolue Parti Socialiste perui armenialaisten kansanmurhan tunnustamista kohtaan osoittamansa tuen pelätessään menettävänsä yhä kasvavan turkkilaisäänestäjien joukon kannatuksen Brysselissä, jossa järjestetään vaalit kahden viikon kuluttua. Se siitä ylevien periaatteiden säilyttämisestä. Tämä on tekopyhyyttä pahimmillaan. 
Albert Deß (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, minäkin haluan sanoa muutaman sanan äänestyskäyttäytymisestäni jäsen Eurlingsin laatiman mietinnön suhteen. Vaikka mietintöön sisältyykin useita kohtia, joita kannatan, äänestin lopulta sitä vastaan. Tämä johtuu siitä, että vastustan pohjimmiltani Turkin liittymistä Euroopan unioniin eikä täysjäsenyyttä ole useiden ehtojen asettamisesta huolimatta suljettu mietinnössä esitettyjen tavoitteiden ulkopuolelle. Toinen syy päätökseeni oli se, ettei mietinnössä vaadita Turkin liittymisneuvottelujen välitöntä keskeyttämistä.
On täysin mahdotonta hyväksyä ajatusta, että neuvottelisimme edelleen Turkin hallituksen kanssa – hallituksen, jonka jäsenet ovat hiljattain verranneet paavi Benedictusta Hitleriin ja Mussoliniin. Juuri turkkilaistaustaiset poliitikot antoivat kaikkein vastenmielisimmät lausunnot puheesta, jonka paavi Benedictus piti kotimaassani Saksassa. Luotan tässä asiassa kuitenkin ranskalaisiin, sillä oletan, että valtaosa heistä äänestää Turkin liittymistä vastaan, jolloin liittyminen ei saa tarvittavaa kannatusta. 
Jean-Louis Bourlanges (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, me UDF-puolueen jäsenet kannatamme voimakkaasti jäsen Eurlingsin mietintöä, sillä se sisältää joitakin hyvin merkittäviä ja mainitsemisen arvoisia seikkoja. Tästä huolimatta velvollisuutenamme oli äänestää tyhjää. Miksi? Ensiksikin siksi, että mietinnössä suljetaan näköjään pois laskuista ajatus, että tehostettu kumppanuus voisi tarjota vaihtoehdon pelkälle liittymiselle. Vaihtoehto on toki epärealistinen, erityisesti siksi, että parlamentti lähettää poikkeuksellisen kielteisen viestin hylätessään Armeniaa koskevan kohdan.
Haluan huomauttaa, että kannatimme vuonna 2004 päätöslauselmaa, jossa vaadimme armenialaisten kansanmurhan tunnustamista. Vuonna 2005 kannatimme päätöslauselmaa, jossa vaadimme kansanmurhan tunnustamisen sisällyttämistä liittymisehtoihin.
Kaikki tuo on nyt unohdettu. Millaisen viestin lähetämme näin? Viestimme on, että olemme mieltään muuttava parlamentti, joka unohtaa päätöslauselmansa. Yksinkertainen viesti Turkin kansalle kuuluu: "Teidän ei tarvitse pitää asian suhteen lainkaan kiirettä, voitte jatkossakin tehdä pelkästä kansanmurhan mainitsemisesta mielipiderikoksen eikä teitä loppujen lopuksikaan vaadita tunnustamaan kyseistä kansanmurhaa." Viesti on erittäin kielteinen ja hyvin vaarallinen. Olen syvästi pahoillani, että tällainen viesti on päästetty eteenpäin ja että se on estänyt meitä äänestämästä jäsen Eurlingsin laatiman erinomaisen mietinnön puolesta. 
Mario Borghezio (NI ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, hyväksyimme aiemmin merkittävän päätöslauselman armenialaisten kansanmurhasta. Turkin liittymisneuvottelujen edistymistä koskevan keskustelun aikana olenkin pohtinut, mitä muuta voimme vaatia Turkilta tällä alalla kuin kauan odotettua selkeää sitoutumista. Tarkemmin sanottuna kyse on sitoutumisesta ihmisoikeuksien kunnioittamiseen ja Euroopan unionin perusarvojen hyväksymiseen.
Tämän sijaan tämänpäiväinen äänestys on jälleen kerran todistanut poliittisen diplomatian tekopyhyyden. Pyrimme jättämään selkeän kannanilmauksen niiden vaatimusten ulkopuolelle, jotka Euroopan unionin on esitettävä Turkin johtajille ja toimielimille – samoille ihmisille, jotka vastasivat paavin sanoihin karkein ja väkivaltaisin sanakääntein ja mafialle ominaisin uhkauksin.
Euroopan unioni tyytyy katselemaan sivusta, kun turkkilaislapset lukevat edelleen koulukirjoista, että armenialaisten kansanmurha on historiallinen valhe. Meidän on todellakin syytä kuunnella tarkasti arvostelua niitä kohtaan, jotka pyrkivät kirjoittamaan historian uudelleen. Se on häpeällistä! Turkki kieltäytyy edelleen tunnustamasta kansojen oikeuksia, ja tämä pätee armenialaisten lisäksi myös kurdeihin. Euroopan unioni puolestaan tyytyy tekopyhään ja häpeälliseen vaitioloon. Meillä ei enää ole ihmisoikeuksien EU:ta vaan EU, jossa vähät välitetään ihmisoikeuksista! 
Renate Sommer (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, äänestin jäsen Eurlingsin laatiman mietinnön puolesta, sillä se on mielestäni hyvä, ratkaisevan tärkeä mietintö ja tähän mennessä paras lajissaan. Äänestin sen puolesta, vaikken pidäkään sen sisällöstä kaikilta osin. En esimerkiksi pidä tavasta, jolla mietinnössä lähestytään armenialaisten kysymystä. Kuvitelkaamme hetken ajan, että viittaukset Hitlerin toteuttamaan juutalaisten joukkomurhaan pantaisiin aina lainausmerkkeihin tai että siihen viitattaisiin "niin kutsuttuna joukkomurhana". Juuri näin Armenian tapausta kohdellaan Turkissa. Äänestin jäsen Eurlingsin mietinnön puolesta huolimatta siitä, että enemmistö tuki esitystä mietintöön sisällytettävästä lausekkeesta, jonka mukaan tavoitteena on oltava Turkin täysjäsenyys Euroopan unionissa. En missään nimessä kannata tätä tavoitetta, sillä Turkki ei ole valmis liittymään Euroopan unioniin eikä myöskään halua noudattaa vaatimuksiamme. Lisäksi tiedän muiden läsnäolijoiden tavoin, ettei EU:lla ole varaa Turkin jäsenyyteen. Päätös äänestää mietinnön puolesta oli minulle helppo, sillä juuri mainitsemani kannanotot, joita en halunnut sisällytettävän tekstiin mutta jotka lopulta sisällytettiin siihen, ovat niin ilmeisen älyttömiä, että mietintö edustaa kokonaisuutena melko hyvin tämän parlamentin kantaa. 
James Hugh Allister (NI ),
   Äänestin jäsen Eurlingsin laatimaa mietintöä vastaan, sillä vastustan voimakkaasti Euroopan unionin jäsenyyden myöntämistä Turkille, joka ei kuulu Eurooppaan. Ne, jotka väittävät, että lähestyvä jäsenyys kannustaa Turkkia kohti täyttä demokratiaa ja ihmisoikeuksien täysimääräistä noudattamista, saavat nähdä olleensa väärässä. Tätä ilmentää jopa mietinnössä esitetty tunnustus, jonka mukaan edistyminen on ollut vähäistä. Emme ole saavuttaneet mitään ihmisoikeuksien, uskonnonvapauden, Kyproksen emmekä Armenian suhteen. Sen sijaan olemme tuhlanneet ja tuhlaamme jatkossakin miljoonia euroja liittymistä valmistelevaan tukeen. Tämä ei suinkaan ole ensimmäinen kerta, kun EU:ta petkutetaan.
EU:n loputonta laajentumisvimmaa ruokkii sen halu pönkittää egoaan johtavalla asemalla maailmassa. Samaan sarjaan kuuluu myös ylikansallisen vallankäytön tavoittelu hylätyn perustuslain avulla. Turkin jäsenyys, sitäkin mittavampi laajentuminen ja uusi perustuslaki ovat kaikki osa samaa ylvästä suunnitelmaa. 
Bernadette Bourzai (PSE ),
   – Turkin liittymisneuvottelujen aloittamisesta on kulunut vuosi. Jäsen Eurlingsin mietinnössä arvioidaan tähän mennessä saavutettua edistystä ja eteen tulleita ongelmia.
Esitettyjen tarkistusten avulla mietintöä on onnistuttu tasapainottamaan niin, että siinä otetaan huomioon Turkin suorittamat toimet mutta korostetaan samalla edelleen ongelmallisia alueita, kuten Ankaran pöytäkirjan täytäntöönpanon laiminlyömistä ja vähemmistöjen kohtelua.
Armenialaisten kansanmurhasta mainittakoon, että Turkin on ehdottomasti tunnustettava tapahtunut. Tunnustamista ei kuitenkaan voida Kööpenhaminan kriteerien valossa määritellä liittymisen edellytykseksi.
Kohdasta, joka koskee EU:n ja Turkin yhteistyön tiivistämistä neuvottelujen mahdollisesti kariutuessa, totean, ettei tällainen näkökohta ole tällä hetkellä ajankohtainen. Prosessi on käynnissä, emmekä saa tässä vaiheessa sortua pessimismiin neuvottelujen päätökseen saattamisen suhteen.
Äänestyskäyttäytymiselläni haluan korostaa, että Turkin on saavutettava huomattavaa edistystä voidakseen liittyä Euroopan unioniin. En kuitenkaan halua muodostaa Turkin mahdolliselle liittymiselle enää lisää esteitä.
Turkin liittyminen EU:hun merkitsee mielestäni tilaisuutta paitsi Turkille myös Euroopan unionille. 
Marco Cappato (ALDE ),
   – Arvoisa puhemies, äänestin kansojen välisen radikaalipuolueen puolesta Turkkia koskevaa jäsen Eurlingsin mietintöä vastaan, sillä siinä parlamentti valtuuttaa Euroopan unionin pesemään jälleen kerran kätensä Välimeren alueen ja Lähi-idän tilanteesta. Parlamentti ei suinkaan osoita halua vauhdittaa Turkin liittämistä Euroopan unioniin vaan ehdottaa sen sijaan vaihtoehtoisia, todellisiin liittymisneuvotteluihin nähden täysin epäolennaisia tapoja lähentää Ankaraa kohti Brysseliä.
Euroopan unioni ei saa vain sulkeutua kuoreensa ja keskittyä pelkästään perustuslakiinsa, kuten puhemies Barroso totesi meille muutama päivä sitten. Euroopan unioni ei saa myöskään panna kaikkea toivoaan paavin myötävaikutukseen pyrittäessä kohtia Eurlingsin mietinnössä peräänkuulutettua keskustelua islamilaisen maailman ja Lähi-idän kanssa. Josef Ratzinger ei ole Javier Solana.
Tämän sijaan meidän on elvytettävä liittovaltioon tähtäävät ja demokraattiset pyrkimyksemme ja aloitettava jäsen Pannellan vetoomuksesta Lähi-idän rauhan puolesta. Meidän on luotava Euroopan unioni, jossa mahdollisimman monet voivat osallistua vapautta, demokraattista uudistusta ja rauhaa edistävään poliittiseen hankkeeseen. 
Richard Corbett (PSE ),
   – Äänestin mietinnön puolesta ja kannatan periaatetta, jonka mukaan Turkki liittyy Euroopan unioniin liittymisneuvottelujen päätteeksi sillä edellytyksellä, että maa täyttää sille asetetut ehdot niin ihmisoikeuksien, demokraattisen järjestelmän toimivuuden, vähemmistöjen kunnioittamisen kuin menneisyytensä hyväksymisenkin suhteen. 
Lena Ek, Cecilia Malmström ja Anders Wijkman (PPE-DE ),
   Turkin tapahtumat ovat monessakin suhteessa huolestuttavia. Useita toimittajia ja kirjailijoita on pidätetty ja asetettu syytteeseen rikoksista turkkilaisuutta vastaan. Nämä tapahtumat ovat luonnollisesti hyvin huolestuttavia, muttemme saa myöskään unohtaa Turkin demokraattisia ja uudistusmielisiä voimia. Euroopan unionin tehtävänä on tukea näitä voimia jatkossakin, sillä ne saattavat Turkin takaisin oikealle tielle. 
Jäsen Eurlings arvostelee mietinnössään perustellusti Turkin toimia, mutta jotkin hänen kriittisistä huomioistaan ilmentävät näkemystä, jonka mukaan Turkkia olisi kohdeltava eri tavoin kuin muita ehdokasvaltioita. Tätä on mahdotonta hyväksyä. On tärkeää, että Turkki kohtaa menneisyytensä, myös suhteessa Armeniaan. Tämä kysymys ei kuitenkaan saa olla ratkaiseva päätettäessä Turkin liittymisneuvottelujen jatkamisesta.
EU:n on toimittava vastuuntuntoisesti ja vältettävä pelaamista ääriliikkeiden ja taantumuksellisten voimien pussiin. Tämän sijaan äänestyksessä on saatava läpi tasapainoinen mietintö. Olemmekin päättäneet kannattaa 50 kohtaa ja tarkistuksia, joilla tuetaan rakentavan lähestymistavan omaksumista Turkin suhteen. 
Glyn Ford (PSE ),
   Äänestin jäsen Eurlingsin Turkin liittymisvalmistelujen edistymisestä laatiman mietinnön 50 kohtaa koskevaa, ryhmäni esittämää tarkistusta 51 vastaan. En ole tyytyväinen tekooni, mutta jos tarkistus olisi hyväksytty, muun muassa viittaus assyrialaisyhteisöön olisi poistettu. Koska olen jatkuvasti valittanut assyrialaisyhteisön ahdingon ja jopa olemassaolon unohtamisesta Irakissa, olisin syyllistynyt tekopyhyyteen, jos olisin ryhtynyt aivan vastaavaan salaliittoon Turkin kohdalla. Toimin samoin muiden kyseistä kohtaa koskevien tarkistusten osalta. 
Robert Goebbels (PSE ),
   – Äänestin jäsen Eurlingsin mietintöä vastaan, koska mietinnöstä paistaa Euroopan unionin lisääntyvä tekopyhyys Turkkia kohtaan. Turkin kohtalona on mielestäni liittyä EU:hun, onhan se aina ollut osa Euroopan poliittista, taloudellista ja kulttuurista historiaa. On selvää, että Turkilla on vielä paljon tehtävää useilla eri aloilla, mutta määrätyt neuvoston ja parlamentin poliittiset voimat pyrkivät vielä moninkertaistamaan Turkin tiellä olevat esteet. Itse aion omalta osaltani pysyä kaukana näistä häpeällisistä pyrkimyksistä, joiden perimmäisenä tarkoituksena on vain suojella "kristittyä Eurooppaa".
Bruno Gollnisch (NI ),
   – Jos ette olisi virheellisesti luonnehtinut Turkkia eurooppalaiseksi valtioksi, jota se ei suinkaan ole, ette myöskään tänään joutuisi myöntämään useita tosiasioita.
Olemme tänään saaneet kuulla puhuttavan uskonnollisten ja eritoten kristittyjen vähemmistöjen ahdingosta Turkissa. Maassa ei myöskään turvata ihmisoikeuksia eikä etenkään naisten oikeuksia. On käynyt ilmi, että Turkki kieltäytyy edelleen tunnustamasta Kyprosta, vaikka se kuuluu unioniin, jonka jäsenyyttä Turkki tavoittelee. Lisäksi Turkki saa toistuvasti aikaan rajavälikohtauksia toisen jäsenvaltion, Kreikan, kanssa. Turkki rikkoo liikkumisvapauden periaatetta, joka on eräs Euroopan unionin perusperiaatteista, ja lisäksi voitaisiin mainita useita muitakin rikkomuksia.
Teillä ei ole asiasta muuta sanottavaa kuin "jatkakaamme neuvotteluja, mutta pysykäämme varuillamme, sillä voimme vielä viime hetkelläkin sanoa ei". Kuka tällaista palturia uskoo?
Joulukuun 3. päivänä 2005 teillä oli velvollisuus kuunnella Euroopan unionin kansalaisia, joista suurin osa vastusti Turkin liittymistä Euroopan unioniin. Velvollisuutenne oli ehdottaa Turkille erilaisuuttamme kunnioittavaa etuoikeutettua kumppanuutta eikä suinkaan tätä poliittista ja diplomaattista farssia, jolla nöyryytetään molempia osapuolia ja erityisesti Turkin kansaa. 
Hélène Goudin ja Nils Lundgren (IND/DEM ),
   Mietintö on arvio Turkin liittymisvalmistelujen edistymisestä. Vain yksi luku, "Tiede ja tutkimus", on avattu ja myös väliaikaisesti suljettu. Edessä on vielä pitkä tie.
Junilistan ei pidä Turkin maantieteellistä sijaintia tai sen uskontoa esteenä mahdolliselle jäsenyydelle EU:ssa. Mielestämme Turkin tapauksessa on sovellettava samoja liittymisvaatimuksia kuin aiemmissakin tapauksissa, ei sen enempää eikä vähempää. Koska Turkki ei täytä Kööpenhaminan kriteerejä, jäsenyys ei nykytilanteessa ole mahdollinen.
Turkki ei kuitenkaan ole ainoa, jonka on tehtävä myönnytyksiä. EU:n maatalouspolitiikkaa ja rakennerahastoja on uudistettava. Myös mahdollinen uusi perussopimus on kysymys, josta on keskusteltava ennen EU:n seuraavia laajenemiskierroksia. Erityishuomiota on kiinnitettävä jäsenvaltioiden äänivaltaan, jolloin on mahdollista estää tilanne, jossa muutama suuri jäsenvaltio hallitsee koko EU:ta.
Sekä Turkilla että EU:lla on pitkä poliittinen ja taloudellinen tie kuljettavanaan, ennen kuin Turkin jäsenyys on mahdollinen. Jos ja kun tuo päivä vihdoin koittaa, Junilistan toivottaa Turkin kuitenkin tervetulleeksi.
Näistä syistä olemme äänestäneet mietinnön puolesta. 
Françoise Grossetête (PPE-DE ),
   – Äänestin tyhjää tämän mietinnön osalta.
Täysistunnossa esitellystä mietinnöstä on se hyöty, että asiat nähdään vihdoinkin sellaisina kuin ne ovat. Parlamentti suhtautui asiaan hyvin pitkään lapsellisen optimistisesti. Tämä mietintö on aiempia mietintöjä täysipainoisempi, mutta olen tyytymätön parlamentin arkuuteen armenialaisten kansanmurhan tunnustamiseen liittyvässä kysymyksessä. Siksi päätin äänestää tyhjää lopullisessa äänestyksessä.
Olen jo vuosien ajan vastustanut Turkin liittymistä Euroopan unioniin, mutta kehotan kuitenkin ryhtymään etuoikeutettuun yhteistyöhön Turkin kanssa. Entistä useammat parlamentin jäsenet ovat nyt hyväksyneet tämän kannan, joka vielä muutama vuosi sitten sai tukea vain selkeältä vähemmistöltä.
Turkki ei tunnusta Euroopan unionin jäsenvaltiota Kyproksen tasavaltaa, jota se on miehittänyt 30 vuoden ajan. Turkki ei tunnusta armenialaisten kansanmurhaa. Turkki ei hyväksy yhdistymisvapautta, ja 97 prosenttia sen alueesta sijaitsee Euroopan ulkopuolella.
Euroopan unionilla on velvollisuus auttaa Turkkia sen tiellä kohti demokratiaa. Maantieteellisistä, historiallisista ja kulttuurisista syistä Turkki ei kuitenkaan voi vaatia oikeutta osallistua Euroopan unionin poliittiseen hankkeeseen. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   Turkin liittymisneuvottelujen käynnistämisestä on kulunut vuosi, eivätkä Turkin viranomaiset ole tehneet mitään EU:n jäsenvaltion Kyproksen tunnustamisen eteen. Lisäksi Turkki jatkaa kyseisen Välimeren saaren pohjoisosan miehittämistä ja rikkoo siten kymmeniä vuosia voimassa olleita YK:n päätöslauselmia.
Vuoden mittaisten neuvottelujen jälkeen on julkaistu raportteja kurdiväestön taloudellisen tilanteen heikkenemisestä ja kurdien laillisia poliittisia ja kulttuurisia oikeuksia koskevista rikkomuksista. Uutiset ovat kertoneet myös alueella toimivien turkkilaispoliisien ja armeijan harjoittamasta lisääntyvästä sorrosta.
Jo nämä kaksi kysymystä ilmentävät niitä lukuisia kysymyksiä, jotka ovat heränneet Turkin liittymisneuvotteluissa. EU:n johtavat voimat tukevat Turkin liittymistä, sillä kyseisten valtioiden suuret talous- ja rahoitusalan toimijat haluavat hyötyä Turkin taloudesta ja voimavaroista. Ne haluavat myös hyödyntää valtion geostrategista sijaintia suunnitelmissaan, joiden tarkoituksena on ohjailla ja hallita Lähi-itää, Kaukasusta ja Keski-Aasiaa. Liittymisprosessi on nostanut esiin myös ristiriidat siitä, kuinka EU:n päätöksentekoprosessin hallintavalta jakautuu vaikutusvaltaisten toimijoiden kesken. Prosessi on myös syventänyt merkittävien eurooppalaisten voimien ja Yhdysvaltojen päämäärien välisiä eroja, kun kyse on alistumisesta Pohjois-Amerikan imperialismiin tai osallisuudesta siinä. 
Jaromír Kohlíček (GUE/NGL ),
   Turkki on keskiajasta lähtien ollut suuri ja ongelmien riivaama alue. Nykytilanteessa monimutkaisin Turkkiin liittyvä kysymys koskee kriteerejä, joilla mitataan maan saavuttamaa edistystä. Yksi liittymisneuvottelujen luku on suljettu, ja siinä kieltämättä onnistuttiin. Jäljelle jää kuitenkin vielä 28 avointa lukua, Kööpenhaminan kriteereistä puhumattakaan.
Ongelmia on havaittavissa joka puolella: ne liittyvät esimerkiksi kansalaisten, naisten, sekä kansallisten ja uskonnollisten vähemmistöjen oikeuksia polkevaan vaalilainsäädäntöön, valtion itäosan puutteelliseen infrastruktuuriin, kireisiin naapuruussuhteisiin, työllisyysrakenteeseen, poliisin ja armeijan tapaan tutkia rikoksia sekä erään EU:n jäsenvaltion osan miehitykseen. Uusien lakien täytäntöönpanoprosessi on eittämättä hidas ja monimutkainen. Toisaalta tunnen henkilökohtaisesti useita hyvin koulutettuja turkkilaisia, ja tiedän, kuinka innokkaasti he suhtautuivat EU:n kanssa käytävien neuvottelujen käynnistämiseen.
Parlamentti on hyväksynyt useita tarkistuksia, joilla Turkin edistymistä koskevasta mietinnöstä on poistettu prosessin polttavimmat ongelmat. Tämän vuoksi Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä/Pohjoismaiden vihreä vasemmisto ei valitettavasti voi hyväksyä mietintöä. Velvollisuutenamme oli tämän vuoksi äänestää hyväksyttyä tekstiä vastaan. 
Carl Lang (NI ),
   – Jäsen Eurlingsin laatima mietintö sisältää joitakin erinomaisia kohtia, joista erityisen ansiokkaita ovat ne, joissa käsitellään turkkilaisviranomaisten tunnustusta vaille jäänyttä armenialaisten kansanmurhaa, Armenian taloussaartoa ja kieltäytymistä tunnustamasta Euroopan unionin jäsenvaltiota Kyprosta.
Meidän pitäisi jo pelkästään yhden edellä luetellun tekijän perusteella tehdä se johtopäätös, että Turkin liittymistä koskevat neuvottelut on keskeytettävä. Esittelijä ei tätä päätelmää tee, ja mikä vielä merkittävämpää, hän ei myöskään mainitse sitä ilmiselvää seikkaa, ettei Turkki ole eurooppalainen valtio. Sen pinta-alasta 95 prosenttia on Aasiassa, sen pääkaupunki Ankara on Vähän-Aasian sydämessä, ja kun kristityt yhteisöt hävitettiin 1900-luvulla, 99 prosenttia turkkilaisista on muslimeja. 
Turkilla ei näistä syistä ole mitään syytä liittyä Euroopan unioniin. Euroopan unionin kansalaiset, erityisesti ranskalaiset ja itävaltalaiset, myöntävät asian, mutta valtaapitävät sen sijaan kieltävät sen. Kahtiajako näkyy selvästi myös tämänpäiväisessä äänestystuloksessa. Parlamenttimme enemmistö paitsi äänesti Turkin liittymisen puolesta myös mielisteli Turkkia hylkäämällä 49 kohdan, jossa vaadittiin armenialaisten kansanmurhan tunnustamista. 
Jean-Marie Le Pen (NI ),
   – Vaikka jäsen Eurlingsin mietinnössä suhtaudutaankin kriittisesti Turkin liittymiseen EU:hun ja erityisesti vaaditaan Turkkia tunnustamaan armenialaisten kansanmurha, siinä ei kuitenkaan kyseenalaisteta liittymistä itseään.
Pitää paikkansa, että Euroopan komissio, Jacques Chirac ja Yhdistynyt kuningaskunta – ottomaanihallinnon kiihkeimmät kannattajat – ovat valmiit estämään kaikki arvaamattomat toimet, jotka saattaisivat pitkittää tai estää liittymisen.
Me sen sijaan emme ole muuttaneet kantaamme olosuhteiden mukaan emmekä alistuneet Turkin hallituksen oikkuihin. Tämä hallitushan muuttaa jatkuvasti mieltään Euroopan komission ja merkittävimpien jäsenvaltioiden neuvottelijoiden edessä.
Vastustamme periaatteesta Turkin liittymistä EU:hun. Turkki ei ole eurooppalainen valtio eikä täytä yhtäkään Kööpenhaminan kriteereistä, joiden tarkoituksena on määrittää liittymiskelpoisuus.
Neuvottelusuunnan pitäisi kääntyä etuoikeutetun kumppanuuden suuntaan, ja samalla olisi säilytettävä tähänkin saakka voimassa ollut Turkin kansalaisten viisumivaatimus.
Turkki ei voi liittyä Euroopan unioniin ilman EU:n kansalaisten hyväksyntää. Ranskan kansan puolustajina suojelemme ranskalaisten etua, joka riippuu muun muassa päätöksestä hylätä Turkin liittyminen EU:hun. 
Marie-Noëlle Lienemann (PSE ),
   – Olen aina ollut sitä mieltä, ettei Turkin EU-jäsenyyttä voida harkita unionin nykyisessä yhdentymiskehyksessä.
Kannatan kolmesta kehästä koostuvaa Euroopan unionia. Ensimmäinen kehä koostuu liittovaltioytimestä, johon kuuluvia valtioita yhdistävät kunnianhimoiset yhteiskunnalliset tavoitteet ja halu saavuttaa voimakkaana kansainvälisenä toimijana vaikuttava Euroopan unioni. Toisen kehän muodostavat Euroopan unionin nykyiset 27 jäsenvaltiota. Kun otetaan huomioon nykyiset vaikeudet ja keskeinen tarve vakauttaa tämä kehä, jatkolaajeneminen pitää unohtaa kokonaan.
Kolmannen kehän on muodostuttava läheisestä, yleisestä kumppanuudesta naapurimaiden kanssa niin Balkanilla, Välimeren alueella kuin muuallakin. Haluan korostaa, että meidän on hyvin tärkeää luoda Välimeren alueeseen läheiset kumppanuussuhteet, joiden myötä Turkkia ja Maghreb-maita kohdellaan yhdenvertaisesti: Euroopan unionihan on rakentanut näihin alueisiin pitkäaikaiset ja merkittävät siteet.
Tämän vuoksi äänestin tyhjää kaikissa äänestyksissä, paitsi armenialaisten kansanmurhan tunnustamista koskevassa tapauksessa. Euroopan parlamentti on aina puolustanut tätä tunnustamista, ja äänestin tästä kohdasta tehdäkseni selväksi, ettei minulla ole mitään periaatteellista syytä olla ennakkoluuloinen Turkkia kohtaan. Kyse on erilaisesta Eurooppaa koskevasta katsomuksesta. 
Patrick Louis ja Philippe de Villiers (IND/DEM ),
   – Äänestimme tekstiä vastaan. Se sisältää Turkkiin kohdistuvaa kritiikkiä, mikä on loppujen lopuksi epäreilua. Turkkia kritisoidaan turkkilaisuudesta, siitä, ettei se kuulu Eurooppaan.
Mitä hyötyä on siitä, että Turkkia ahdistellaan suosituksilla ja vaatimuksilla? Euroopan unionin kansalaiset eivät halua myöntää Turkille jäsenyyttä hyvin ilmiselvistä syistä. Tarkoituksenani ei ole loukata tätä valtiota, mutta syynä on se, ettei se kuulu eurooppalaiseen perheeseen. Turkilla on oma kulttuurinsa, omat arvonsa ja oma vaikutuspiirinsä. Itsenäisyys/demokratia -ryhmän puolesta esittämämme tarkistus pohjautuu tähän seikkaan. Meidän on nyt pantava piste tekopyhälle ja tuhoisalle liittymisneuvottelupelille, jonka ainoana mahdollisena lopputuloksena on merkittävä kriisi, sillä mahdollinen liittymissopimus ei voi mitenkään saada kansalaisten hyväksyntää. Tämä pätee eritoten Ranskassa, jossa kansanäänestysmenettely on pakollinen.
Muistakaamme tänään ranskalaisia kollegojamme, jotka vaikuttavat kärsivän vakavanlaisesta skitsofreniapuuskasta. Vaikka he väittävät vastustavansa Turkin liittymistä EU:hun, he äänestävät joka vuosi tässä parlamentissa ja Ranskan parlamentissa Turkille myönnettävän liittymistä valmistelevan tuen myöntämisen puolesta. Lisäksi he ovat toivottaneet Erdoganin johtaman islamilaispuolueen AKP:n tarkkailijoita tervetulleeksi omaan eurooppalaiseen puolueeseensa eli Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmään. 
David Martin (PSE ),
   – Suhtaudun myönteisesti mietintöön Turkin liittymisestä EU:hun. Mietinnössä annetaan tunnustusta neuvottelujen aktiivisen vaiheen käynnistämiselle ja ensimmäisen, tiedettä ja teknologiaa koskevan luvun päätökseen saattamiselle. Lisäksi suhtaudutaan myönteisesti lainsäädännöllisen muutoksen jatkamiseen Turkissa yhdeksännen lainsäädäntöuudistuspaketin avulla. Huolimatta siitä, että suhtaudun myönteisesti kaikkiin näihin kehitysaskeliin, olen pahoillani, ettei Turkki ole käsitellyt Kyproksen kysymystä perusteellisesti. Kyproksen kysymys on ratkaistava lopullisesti ennen Turkin liittymistä Euroopan unioniin. On olennaisen tärkeää, että Turkki tunnustaa kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot. 
Bairbre de Brún ja Mary Lou McDonald (GUE/NGL ),
   – Sinn Féin odottaa innolla Turkin liittymistä EU:hun edellyttäen, että Turkki päättää noudattaa liittymisehtoja, kuten muutkin valtiot. Näihin ehtoihin lukeutuvat muun muassa ihmisoikeuksien kunnioittaminen, siviilihallinto, kurdiväestön poliittisten oikeuksien hyväksyminen ja Kyproksen tasavallan tunnustaminen. Suhtaudumme myönteisesti Euroopan parlamentin tämänpäiväiseen päätökseen tunnustaa, että Turkin miehittämään Kyproksen osaan liittyvä ongelma on merkittävä kysymys, joka on ratkaistava, ennen kuin Turkki voi liittyä Euroopan unioniin. Vaikka olemmekin sitä mieltä, että parlamentin kanta oli puutteellinen kurdiväestön oikeuksia koskevassa kysymyksessä, olemme mielissämme siitä, että Turkissa asuvan kurdiväestön ahdinko on nostettu keskeiselle sijalle Turkin ja EU:n välisissä liittymisneuvotteluissa. 
Erik Meijer (GUE/NGL ),
   Neuvottelut Turkin kanssa ovat kurdien, armenialaisten, uskonnollisten vähemmistöjen ja poliittisten vankien edun mukaisia. Neuvottelut ovat tärkeitä myös miljoonille turkkilaista alkuperää oleville eurooppalaisille, jotka neuvottelujen päätteeksi saavat kokea itsensä tasavertaisiksi EU:n kansalaisiksi. Toivon, että neuvottelujen lopputuloksena on demokraattinen, etnisesti ja uskonnollisesti monimuotoinen Turkki, joka elää sovussa kaikkien naapuriensa kanssa. Tämä on kuitenkin epätodennäköistä lähitulevaisuudessa.
On hyvin mahdollista, että neuvottelut kariutuvat lähiaikoina Kyproksen federalisaation viivästymisen ja siitä aiheutuvien Turkin ja Kyproksen välisten jatkuvien jännitteiden seurauksena. Turkissa on lisäksi toimijoita, jotka itsepintaisesti kieltäytyvät hyväksymästä yhdenvertaisia oikeuksia eri kulttuureihin ja eriäviin mielipiteisiin ja jotka näkevät kaiken kurdien ja armenialaisten kotouttamisen Turkin kunnian loukkaamisena.
Jos Turkki lopulta päättää suostua vaatimuksiin, se tapahtuu todennäköisesti kolmenkymmenen vuoden neuvottelujen ja useiden katkosten jälkeen. Kaikki ne, jotka kannattavat prosessin vauhdittamista saadakseen Euroopan unionin käyttöön nykyistä suuremman armeijan tai enemmän halpaa työvoimaa, jättävät Turkin demokraattiset toimijat ja vähäosaisen kansan pulaan. Turkin hyväksyminen jäsenvaltioksi sen nykytilassa merkitsisi tinkimistä Euroopan unionin demokratian ja ihmisoikeuksien tasosta ja lisäisi unionin julkisia kiistoja entisestään. 
Hartmut Nassauer (PPE-DE ),
   Äänestin mietinnön puolesta huolimatta siitä, että täysjäsenyys esitetään siinä perimmäisenä päämääränä. Nimenhuutoäänestyksessä vastustin muiden Saksan hallituspuoluetta CDU/CSU:ta edustavien parlamentin jäsenten tavoin ajatusta täysjäsenyyden myöntämisestä Turkille.
Mietinnön realistinen ja kriittinen suhtautuminen Turkin tilanteeseen tekee siitä hyväksymisen arvoisen. Mietinnössä huomautetaan, ettei Turkki ole missään vaiheessa neuvottelujen aloittamisen jälkeen täyttänyt Kööpenhaminan kriteerejä keskeisillä ihmisoikeuksien ja uskonnonvapauden aloilla. Mietinnössä käsitellään myös selväsanaisesti Turkin epäonnistumista armenialaisten kohtalon tunnustamisessa. Turkin EU-jäsenyyttä on mahdotonta kuvitella, ellei valtio kohtaa historiallisia tosiasioita. Mietinnössä vaaditaan myös Kyproksen kysymyksen perusteellista ratkaisua. Jos Turkki kieltäytyy jatkossakin tunnustamasta Kyprosta, EU:n on keskeytettävä liittymisneuvottelut.
Turkin liittyminen EU:hun vaatisi EU:lta liikaa ja siten heikentäisi unionia. Euroopan yhdentyminen on ollut tähän mennessä menestystarina ja voi jatkua sellaisena vain, jos EU pysyy vahvana. Kansalaiset eivät hyväksy Euroopan unionia, jolla ei ole poliittisia tai maantieteellisiä ääriviivoja. Laajentumista ei pidä nähdä automaattisena prosessina. Haluamme Turkista tärkeän kumppanin EU:n rinnalle, ja juuri tästä syystä kannatamme etuoikeutetun kumppanuuden tarjoamista täysjäsenyyden vaihtoehtona. 
Dimitrios Papadimoulis (GUE/NGL ),
   – Äänestin jäsen Eurlingsin Turkin liittymisvalmisteluista laatiman mietinnön puolesta, sillä kannatan Turkin eurooppalaisia tulevaisuudennäkymiä. Turkin valtiojohdon on kuitenkin pantava pikaisesti täytäntöön sitoumukset, jotka se Kööpenhaminan kriteerien myötä antoi.
Euroopan parlamentti tekee oikein vaatiessaan Turkilta eurooppalaisten normien todellista noudattamista ja kieltäytyessään tyytymästä Washington–Lontoo-akselin vaatimiin à la carte -myönnytyksiin, etenkään Turkin tapauksessa.
Olen erityisen tyytyväinen siihen, että Kyproksen kysymyksen vähättelemiseen tähtäävät tarkistukset hylättiin ja että Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä/Pohjoismaiden vihreä vasemmisto -ryhmän esittämät tarkistukset kurdikysymyksen ratkaisemisesta poliittisin keinoin hyväksyttiin.
Turkin johdon on pantava täytäntöön sitoumukset, jotka se on tietyssä etenemissuunnitelmassa antanut. On naurettavaa, ettei Euroopan unionin jäsenyyttä tavoitteleva valtio kunnioita unionin periaatteita käytännössä. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   Keskustelu Turkin mahdollisesta liittymisestä EU:hun pitäisi käydä täysin avoimesti ja ilman kummankaan osapuolen sortumista kiristykseen. On myös tehtävä selväksi, että kyseessä on oltava avoin prosessi, jonka tulosta ei ole päätetty ennalta. Lisäksi on ymmärrettävä alusta lähtien, ettei kyse ole ainoastaan Turkin tarpeesta kunnioittaa liittymiseen vaadittavia kriteerejä vaan myös EU:n kyvystä ottaa Turkki vastaan ja sulauttaa se unioniin.
Toisaalta panin jo tämän neuvotteluvaiheen alussa merkille, että jos toinen neuvotteluosapuoli ei tunnusta vastapuolta kokonaisuudessaan, mihin Turkki on syyllistynyt Kyproksen ja siten myös EU:n kohdalla, neuvottelujen lähtökohdat ovat väärät ja prosessi jää huomattavan vajavaiseksi.
Lopuksi haluan mainita, että tällä prosessilla on erinomaiset mahdollisuudet edistää Turkin taloudellista avoimuutta, kehitystä, demokratiaa ja ihmisoikeuksien kunnioittamista, eikä mahdollisuuksia pidä heittää hukkaan. Pahin mahdollinen lopputulos olisi kuilun muodostuminen Turkin ja EU:n välille. 
Frédérique Ries (ALDE ),
   – Kyllä, päädyin antamaan Turkin liittymistä koskevalle mietinnölle puoltavan ääneni.
En äänestänyt lainkaan kevein mielin, ilman tunnontuskia. Olemme vahvistaneet ulkoasiainvaliokunnan äänestystuloksen monen kohdan osalta. Pahoittelemme uudistusten hidastumista ja haluamme korostaa jatkuvasti ilmeneviä ilmaisuvapauden, uskonnonvapauden, vähemmistöjen oikeuksien, naisten oikeuksien ja jopa kulttuuristen oikeuksien loukkauksia. Meillä on hyvin selkeä kanta Kyproksen kysymykseen.
Pidämme ennen kaikkea kiinni siitä, että mikäli neuvottelujen tavoitteena on liittyminen, se ei missään tapauksessa ole itsestäänselvyys. Tämän vuoksi äänestin esittelijän tekstiin tehtyjen tarkistusten puolesta.
Miksi sitten ole niin pahoillani? Se johtuu armenialaisten kansanmurhasta, jonka suhteen parlamentti on häpeämättömästi perunut aiemmin äänestämänsä kannan. Parlamentti otti askeleen taaksepäin taipuessaan sosialidemokraattisen ryhmän ja muidenkin painostuksen alla. Turkille esitettävä vaatimus armenialaisten kansanmurhan tunnustamisesta ei enää ole liittymisen edellytys. Tätä täyskäännöstä on mahdotonta hyväksyä, ja se antaa mielestäni neuvottelijoille katastrofaalisen vaikutelman sanansa syövästä, muistinsa menettävästä ja muistamisvelvollisuutensa unohtavasta parlamentista. 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   – Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen tähän realistiseen mietintöön, vaikka se olisikin mielestäni voinut olla painokkaampi. Kannatan periaatteessa Turkin ennen pitkää edessä olevaa liittymistä Euroopan unioniin, mutta vain sillä edellytyksellä, että valtio ottaa uudistukset vakavasti ja kohtaa menneisyytensä. Mielestäni näin ei ole tapahtunut, ja meidän tehtävänämme onkin pitää painetta yllä. Mietinnössä olisi nähdäkseni voitu suhtautua ehdottomammin erityisesti armenialaisten kansanmurhan tunnustamiseen ja kurdien kohteluun. Tasapuolisuuden nimissä on kuitenkin sanottava, että kannatan päätelmiä ja kiitän esittelijäämme merkittävästä työstä. 
Marc Tarabella (PSE ),
   Olen päättänyt äänestää tyhjää lopullisessa äänestyksessä, joka koskee jäsen Eurlingsin valiokunta-aloitteista mietintöä Turkin liittymisvalmistelujen edistymisestä.
Teen näin, koska en pidä mietintöä asianmukaisena tai merkityksellisenä siitä syystä, että Euroopan komissio, joka on vastuussa Turkin liittymisvalmistelujen edistymisen seuraamisesta, ei ole vielä julkaissut omaa kertomustaan. Ainoastaan Euroopan komissiolla on toimivalta arvioida Turkin edistymistä.
Tämän lisäksi jäsen Eurlingsin mietintö on mielestäni epätasapainoinen. Mietinnössä Turkille esitetyt vaatimukset eri aloilla, kuten sananvapauden sekä vähemmistöjen ja naisten oikeuksien alalla, ovat luonnollisesti olennaisen tärkeitä. Mietinnössä ei kuitenkaan juurikaan vastahakoisesti Turkin saavuttamaa edistystä oikeusvaltioperiaatteen ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen alalla. Turkki on edennyt aina jäsenyyshakemuksensa esittämisestä saakka hienosti jäsenyyskriteerien täyttämisessä. Paljon on tietenkin vielä tehtävä, mutta edistys on ollut oikeansuuntaista.
Jäsen Eurlingsin mietintöä on jossain määrin saatu tasapainotettua täysistunnossa hyväksytyillä tarkistuksilla. Erityismaininnan ansaitsevat Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän tarkistukset, joilla poistetaan liittymisedellytysten joukosta armenialaisten kansanmurhan tunnustamisvaatimus. Tarkistukset eivät kuitenkaan saaneet minua täysin tyytyväiseksi. 
Geoffrey Van Orden (PPE-DE ),
   – Kun otetaan huomioon, että Turkin liittymisneuvottelut kestävät vuosikausia ja että huomattavia uudistuksia on tehtävä, kannatan useita jäsen Eurlingsin mietinnössä esitettyjä näkökohtia. Mietintö on kuitenkin liian kielteinen ja hyvin epäsuhtainen. Tämä pätee erityisesti Kyproksen kysymykseen, sillä sen yhteydessä ei tunnusteta tukea, jota kyproksenturkkilaiset ovat osoittaneet Annanin suunnitelmalle. Mietinnössä ei myöskään mainita EU:n toteutumatonta lupausta saattaa Kyproksen pohjoisosan eristäminen päätökseen. Kyproksen tasavallalta ei ole vaadittu minkäänlaista rakentavaa kehitystä, vaikka kyseinen alue on (johdanto-osan B kappaleen mukaan) se, joka määrää Turkin liittymisneuvottelujen tahdin ja jonka edut ulottuvat jopa Natoon, jossa Turkki sitten saa riitapukarin maineen (kohta 54). Lisäksi EU:n tuleva laajentuminen liittyy eritoten EU:n perustuslakiprosessin elvyttämiseen, jota pohjimmiltani vastustan. Tämän vuoksi äänestin tyhjää. 
Dominique Vlasto (PPE-DE ),
   Päätin äänestää tyhjää jäsen Eurlingsin mietinnöstä toimitetussa äänestyksessä siitä huolimatta, että mietintö sisältää kovia sanoja.
On myönnettävä, että mietintö on käänteentekevä suhteessa tietoisuuteemme EU:n ja Turkin todellisista suhteista. Mietintö on kuitenkin turhan yksipuolinen, sillä tiettyjen tarkistusten hylkäämisen jälkeen siinä paitsi vihjataan myös vahvistetaan, että liittyminen on neuvottelujen itsetarkoitus. Turkin uudistusten ilmiselvän hidastumisen pitäisi antaa etuoikeutetulle kumppanuudelle lisää painoarvoa huolimatta komission käynnistämistä liittymisneuvotteluista. On huolestuttavaa, ettei neuvottelujen käynnistäminen ole vauhdittanut uudistuksia. Meidän onkin vastattava tulosvaatimuksilla eikä annettava ymmärtää, että liittyminen toteutuu joka tapauksessa.
Tästä syystä oli tärkeää huomauttaa, että Turkin ja Kyproksen välisten suhteiden normalisoituminen on sisällytettävä liittymisen edellytyksiin. On mahdotonta hyväksyä, ettei Turkki ole edelleenkään ratifioinut ja pannut täytäntöön Ankaran pöytäkirjaa, joka on lievin mahdollinen, juuri ja juuri laillisesti hyväksyttävä tunnustuksen muoto. Lopuksi totean, että päädyin kannattamaan tarkistusta, jonka tarkoituksena on sisällyttää armenialaisten kansanmurhan tunnustaminen mahdollisen liittymisen edellytyksiin, sillä kyse ei suinkaan ole symbolisesta näkökohdasta vaan moraalisesta velvoitteesta ja historian edellyttämästä vaatimuksesta, joiden hyväksyminen on Turkin viranomaisten velvollisuus. 
Lars Wohlin (IND/DEM ),
   Turkilla on pitkä tie edessään, ennen kuin sen jäsenyys EU:ssa on ajankohtainen. Olen aiemmin äänestänyt Turkin liittymisneuvottelujen aloittamista vastaan, sillä maa ei vielä pitkään aikaan täytä jäsenyysehtoja. Yli 20 vuotta kestävä neuvotteluprosessi on mahdottomuus. Jäsenyysehtojen höllentämisestä saattaisi tuolloin tulla liian houkutteleva vaihtoehto.
On tärkeää, että Turkille esitetään selkeitä vaatimuksia. Kööpenhaminan ihmisoikeuskriteerit on täytettävä. Kyproksen riippumattomuutta on kunnioitettava, ja vuonna 1915 tapahtunut armenialaisten ja syyrialaisten/assyrialaisten kansanmurha on tunnustettava.
Ennen kuin Turkin jäsenyys EU:ssa on ajankohtainen, kunkin jäsenvaltion äänivaltaa on muutettava niin, etteivät muutamat väestömäärältään suuret jäsenvaltiot pääse hallitsemaan EU:n päätöksentekoprosessia.
Turkin mahdollisen jäsenyyden taloudelliset seuraukset on tutkittava tarkoin. EU:n yhteisen maatalouspolitiikan ja aluepolitiikan uudistukset on toteutettava ennen Turkin jäsenyyttä. EU:n talousarvio on rajattava yhteen prosenttiin jäsenvaltioiden bruttokansantulosta, eikä Turkin mahdollinen jäsenyys saa johtaa tämän rajan ylittämiseen.
On tärkeää huomata, ettei Turkin kanssa käytävien neuvottelujen käynnistäminen merkitse automaattisesti sitä, että Turkille myönnetään EU:n jäsenyys. 
Puhemies.
   Kohdan käsittely on päättynyt. 


Puhemies.
   – Esityslistalla ovat seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Darfurin tilanteesta. 
Paula Lehtomäki,
   Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, Euroopan unioni on huolestunut Sudanin viimeaikaisesta kehityksestä, erityisesti Darfurin heikentyneestä turvallisuus- ja humanitaarisesta tilanteesta. Puheenjohtajavaltio, yhdessä korkean edustajan Solanan kanssa, on läheisessä yhteistyössä EU-kumppaneiden ja kansainvälisen yhteisön kanssa pyrkinyt yhteisten tavoitteiden asettamiseen ja yhteistyöhön kestävän rauhan rakentamiseksi Darfuriin. Myös kesällä 2005 nimitetty EU:n Sudanin erityisedustaja Pekka Haavisto jatkaa Sudanin kokonaistilanteen seuraamista, EU-toimien koordinointia sekä osallistumista EU:n edustajana keskusteluihin Sudanin kanssa.
Darfurin rauhansopimus, joka allekirjoitettiin Sudanin hallituksen ja SLM-kapinallisryhmittymän Minni Minnawin joukkojen välillä toukokuussa, nähtiin mahdollisuutena rauhaan. Rauhansopimuksen odotettiin päättävän kolme vuotta kestäneen konfliktin, joka on vaatinut lähes 300 000 kuolonuhria ja ajanut yli kaksi miljoonaa ihmistä pakolaiseksi. Kuitenkin, neljä kuukautta myöhemmin, turvallisuus- ja humanitaarinen tilanne alueella ovat nopeasti heikkenemässä. Väkivaltaiset hyökkäykset kyliin sekä pakolaisten ja maansisäisten pakolaisten leireihin ovat lisääntyneet erityisesti viimeisten kuukausien aikana. Sudanin hallitus on vahvistanut sotilaallista läsnäoloaan Darfurissa. Sekä Sudanin hallituksen joukot että kapinallisryhmittymät rikkovat tulitaukosopimuksia. Heikentyneen turvallisuustilanteen vuoksi pakolaisten ja humanitaarisen avun tarpeessa olevien ihmisten lukumäärä on kääntynyt nousuun. Samaan aikaan humanitaarisen avun perillepääsy on tullut entistä vaikeammaksi – apu saavuttaa vain noin 50 prosenttia apua tarvitsevista.
Darfurin rauhansopimuksen toimeenpanolla, joka ei ole juurikaan edistynyt, olisi suorat vaikutukset noin kuuden miljoonan darfurilaisen elämään. Rauhansopimuksen täytäntöönpano mahdollistaisi pakolaisten kotiinpaluun ja paluun normaaliin elämään. Se mahdollistaisi maanviljelyn aloittamisen, mikä parantaisi ruokaturvaa, koulujen ja terveydenhuollon perustamisen sekä elämän perusedellytysten turvaamisen – vain joitakin hyötyjä mainitakseni. Edellytys tälle kaikelle on turvallisuustilanteen parantuminen.
Darfurin rauhansopimuksen ja sen toimeenpanon turvaamisen edellytys on, että sopimuksen ulkopuolelle jääneet ryhmittymät saadaan mukaan rauhanprosessiin. Turvallisuustilanteen parantamiseksi on välttämätöntä, että konfliktin osapuolet sitoutuvat tulitaukosopimuksiin ja että tulitaukoa valvotaan. EU on toistuvasti vaatinut konfliktin osapuolia noudattamaan velvoitteitaan rauhansopimuksen ja N'djamenassa vuonna 2004 solmitun humanitaarisen tulitaukosopimuksen mukaisesti. Euroopan unioni, erityisesti erityisedustaja Haavisto, on myös toiminut aktiivisesti saadakseen sopimuksen ulkopuolelle jääneet mukaan rauhanprosessiin ja Darfurin rauhansopimukseen.
Euroopan unioni on huolissaan Darfurin konfliktin vaikutuksista Sudanin kokonaisvaltaiseen rauhanprosessiin. Darfurin konfliktilla on vakavia vaikutuksia Itä-Afrikan ja Afrikan sarven alueelliselle vakaudelle, erityisesti Tšadin ja Keski-Afrikan tasavallassa.
Darfurin rauhanprosessin tueksi käynnistettiin vuonna 2004 Afrikan unionin rauhanturvaoperaatio, African Union Mission in Sudan (AMIS). EU on tukenut AMISia "African Peace Facilityn" (APF) kautta operaation käynnistymisestä lähtien. Kaikkiaan unionin taloudellinen tuki AMIS-operaatiolle on ollut noin 242 miljoonaa euroa. Lisäksi unioni on antanut materiaali-, logistiikka- ja suunnittelutukea sekä henkilöstöä. Jäsenvaltiot ovat tukeneet operaatiota myös merkittävin kahdenvälisin kontribuutioin.
AMIS, Afrikan unionin historian ensimmäinen rauhanturvaoperaatio, on tehnyt hyvää työtä äärimmäisen vaikeissa olosuhteissa. Sen kapasiteetti ja resurssit ovat kuitenkin riittämättömät Darfurin mittavien haasteiden edessä. EU:n suuresta rahoituksesta huolimatta operaatiolla on ollut myös vakavia taloudellisia vaikeuksia. Tästä näkökulmasta on selvää, että ainoa mahdollinen ja realistinen ratkaisu Darfurin rauhanturvatoiminnalle on YK-operaatio.
EU tukee voimakkaasti YK:n turvallisuusneuvoston 31. elokuuta hyväksymää päätöslauselmaa 1706. Päätöslauselma laajentaa jo nyt Etelä-Sudanissa toimivan YK:n UNMIS-rauhanturvaoperaation mandaatin Darfuriin jatkamaan AMISin aloittamaa työtä. YK-operaation päätehtävänä olisi Darfurin rauhansopimuksen toimeenpanemisen tukeminen. Siviilien suojelu ja tulitauon valvonta olisivat oleellinen osa operaation mandaattia. AMISin suurimpana tukijana Euroopan unioni on erittäin huolissaan siitä, että Sudanin hallitus ei ole hyväksynyt YK-operaatiota Darfuriin.
YK-operaatio on välttämätön Darfurin turvallisuustilanteen parantamiseksi ja rauhansopimuksen toimeenpanemiseksi kestävällä tavalla. Darfuria ei voida kuitenkaan jättää "turvallisuustyhjiöön". Tämän vuoksi EU pitää hyvänä Afrikan unionin New Yorkissa 20. syyskuuta tekemää päätöstä AMISin mandaatin jatkamisesta vuoden loppuun asti. EU on sitoutunut tukemaan AMISia myös tämän niin sanotun "siirtymävaiheen" aikana. EU vaatii edelleen voimakkaasti Sudanin hallitusta hyväksymään AMISin siirron YK:n alaisuuteen YK-päätöslauselman 1706 mukaisesti.
Unioni on toistuvasti ilmaissut huolensa ja keskustellut asiasta Sudanin hallituksen kanssa. Lisäksi EU on kehottanut muita kansainvälisiä toimijoita aktiivisuuteen, jotta Sudanin hallitus saataisiin vakuuttuneeksi YK-operaation hyödyllisyydestä ja välttämättömyydestä Darfurin ja koko Sudanin rauhanprosessin kannalta. Tätä silmällä pitäen unionin puheenjohtajavaltio, korkea edustaja Solana, erityisedustaja Haavisto sekä jäsenvaltiot ottivat asian laajasti esille tapaamisissaan YK:n yleiskokouksen ministeriviikolla New Yorkissa.
EU on hyvin huolestunut ihmisoikeusrikkomuksista Darfurissa. Erityisesti naiset ja lapset joutuvat raiskausten ja muun fyysisen väkivallan kohteeksi. Unioni tukee YK:n ihmisoikeusraportoijan työtä ihmisoikeustilanteen parantamiseksi. EU on toistuvasti muistuttanut Sudanin hallitusta sen vastuusta suojella kansalaisiaan kaikelta väkivallalta ja taata ihmisoikeuksien kunnioittaminen.
EU on yksi keskeisimmistä avunantajista Sudanin sisällissodan jälkeisessä jälleenrakennuksessa. Oslossa huhtikuussa 2005 järjestetyssä avunantajakonferenssissa komissio ja jäsenvaltiot yhdessä lupasivat merkittävästi tukea välittömien tarpeiden kattamiseksi ja jälleenrakentamisen aloittamiseksi. Kun Darfurin rauhanprosessi käynnistyy toden teolla, EU on valmis tukemaan myös Darfurin jälleenrakentamista. Unioni antaa Sudaniin ja Darfuriin myös merkittävästi humanitaarista apua.
EU:n näkyvä ja aktiivinen rooli Sudanin ja Darfurin kysymyksessä on tärkeää. Sudanin ja Darfurin tilanne on yksi keskeisimmistä Afrikan sekä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kysymyksistä ja tulee säilymään yhtenä asialistan pääkysymyksistä Suomen EU-puheenjohtajakaudella. Sudanin ja Darfurin tilanne nostetaan esille myös kaikissa keskeisissä kokouksissa ja tapaamisissa kolmansien osapuolten kanssa, mukaan lukien korkean tason tapaamiset.
Ilman aktiivisia toimia Darfur on vaarassa ajautua uuteen väkivallan kierteeseen. Siihen meillä ei ole varaa. 
Franco Frattini,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Lehtomäki, kuten me kaikki tiedämme, Darfurin tilanne on kriittinen.
Humanitaarinen tragedia jatkuu ja jopa pahenee sekä tuottaa lisää kuolemaa ja kärsimystä. Darfur saattaa koska tahansa vajota takaisin totaaliseen sotaan, jonka seurauksia maan ja koko alueen vakaudelle ei voida arvioida eikä mitata. Etelä-Sudanin rauha saattaa olla vaarassa. Monet naapurimaat, kuten Tšad, Keski-Afrikan tasavalta ja Uganda, sekä kauempana olevat maat, kuten Somalia ja Kongon tasavalta, voivat joutua kärsimään tästä syystä.. Vaikka kriisi onkin äärimmäisen vaikeassa tilanteessa, kaikkein pahin on edelleen vältettävissä ja alueen rauha ja vakaus on palautettavissa.
Komissio suhtautuu myönteisesti Afrikan unionin päätökseen jatkaa toimikauttaan joulukuun 31. päivään saakka. Tämä auttaa ehkäisemään turvallisuustyhjiön syntymistä Darfuriin, nyt kun väkivaltaisuudet ovat jälleen puhkeamassa ja Abujan rauhansopimusten käynnistämä prosessi on pysähdyksissä.
Pidämme kuitenkin valitettavana sitä, ettei Sudanin hallitus ole vielä hyväksynyt turvallisuusneuvoston päätöslauselmaa 1706, jossa määritellään olosuhteet, joissa Afrikan unionin sotilaallinen vastuu siirtyy Yhdistyneille Kansakunnille. On syytä korostaa, että Afrikan unioni oli jo maaliskuussa itse päättänyt tästä siirrosta. Komissio katsoo tämän siirron olevan keskeinen asia rauhan palauttamiseksi Darfuriin. Siksi on tärkeää saada maan hallitus vakuuttumaan asiasta ja hyväksymään se. Darfuriin ei saada rauhaa, ellei hallitus hyväksy siirtoa, eikä etenkään, jos se vastustaa sitä. Sudanin hallitus on arvostellut tätä siirtoa kutsumalla sitä lännen laatimaksi juoneksi. Toisinaan sitä on kutsuttu myös sionistiseksi juoneksi.
Tämä syytös on perusteeton. Kansainvälisen yhteisön tavoitteena ei ole heikentää Sudanin suvereeniutta eikä varsinkaan suistaa Sudanin hallitusta vallasta. Tämä osoittaa, kuinka tärkeää molempien osapuolten kannalta on saada käynnistettyä pian uudelleen rauhallinen vuoropuhelu Darfurista ja siirtämistä koskevasta kysymyksestä niiden väärinkäsitysten selvittämiseksi, joita asiaan voi yhä liittyä. Tämä on meneillään olevien tiiviiden diplomaattitoimien päätavoitteena. Komissio osallistuu näihin toimiin.
On muistettava, että siirtämällä vastuuta Afrikan unionilta Yhdistyneille Kansakunnille pyritään palauttamaan turvallisuus ja vakaus Darfuriin, suojelemaan alueen siviilejä ja antamaan avustusjärjestöille mahdollisuus tehdä työtään. On korostettava, että muutaman viimeisen kuukauden aikana on tapettu yli 13 avustustyöntekijää. Tämä siirto on välttämätön, jotta asianomaisten keskuuteen voidaan palauttaa luottamuksen ilmapiiri, jotta Abujan rauhansopimus voidaan todella elvyttää Darfurissa, jotta ne maat, jotka eivät ole allekirjoittaneet sopimusta, saadaan allekirjoittamaan se, jotta sopimuksen konkreettista täytäntöönpanoa voidaan tukea ja jotta voidaan estää pohjoisen ja etelän välisen rauhansopimuksen tuloksena syntyneen rakenteen kyseenalaistaminen. Kaikki nämä toimet ovat myös Sudanin hallituksen etujen mukaista.
Ylenmääräiset puheet sen paremmin kuin kiihtyneet taistelutkaan eivät johda mihinkään. Ääriliikkeiden kannattajat, jotka uskovat voittavansa terrorismin ja radikalismin avulla, ovat erehtyneet. He ovat erehtyneet pahan kerran. Tämä toimintatapa kääntyy vain heitä itseään vastaan. Yleisten asioiden neuvoston viimeisimmän kokouksen päätelmissä annettiin sekä kapinallisille että Sudanin hallitukselle hyvin selvä ja tiukka viesti niiden omista vastuista.
Komissio katsoo, että kriisiä on yhä mahdollista lieventää ja että olosuhteet aidon vuoropuhelun jatkamiselle on olemassa. On kuitenkin tärkeää toimia nopeasti, ennen kuin nämä olosuhteet muuttuvat. Juuri näin ajatellen ja valmiina kuuntelemaan Euroopan komission puheenjohtaja Barroso ja kollegani, komission jäsen Michel matkustavat lähiaikoina Khartumiin ja tapaavat presidentti Bashirin viedäkseen eteenpäin prosessia, jossa Afrikan unionin vastuu siirretään Yhdistyneille Kansakunnille ja Abujan rauhanprosessi käynnistetään uudelleen. 
Michael Gahler,
   . – Arvoisa puhemies, ne, jotka ovat onnistuneet jäämään henkiin Darfurissa, ovat epätoivoisessa tilanteessa, kun Janjaweed-joukot jatkavat hyökkäyksiään, tuhoavat kyliä, kiduttavat ja raiskaavat sekä pakottavat uusia alokkaita liittymään joukkoihinsa joka päivä. Darfurissa on alueilta, joille kansainväliset avustusjärjestöt eivät enää pääse.
Sudanin hallituksen pitäisi huolehtia velvollisuudestaan suojella omaa kansaansa, mutta sen aikomukset ovat täysin päinvastaiset ja sen viimeisin sotilaallinen hyökkäys rikkoo Darfurin rauhansopimusta. Haluan lausua ääneen pelkääväni, että hallitus saattaa haluta jatkaa tuhoamis- ja karkotusstrategiaansa aivan loppuun saakka.
Tässä tilanteessa on äärimmäisen tärkeää, että kansainvälinen yhteisö panee täytäntöön YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1706, joka mahdollistaa jopa 25 000 sotilaan suuruisten YK-joukkojen käyttämisen. Afrikan unioni, joka on tehnyt kaiken voitavansa, kannattaa myös YK:n joukkojen saapumista apuun. Sille on tietysti kuitenkin tarjottava kaikki mahdollinen tuki – kuten tähän saakka onkin tehty – kunnes näin tapahtuu. Minun on sanottava suoraan, että tämä on mielestäni vasta toiseksi paras ratkaisu, sillä YK:n joukkojen pitäisi olla paikan päällä juuri nyt.
Erityinen vastuu on paitsi turvallisuusneuvoston jäsenillä myös ensisijaisesti niillä valtioilla, joilla on turvallisuusneuvostossa veto-oikeus, sillä ne ovat vastuussa yleisesti ottaen koko maailmalle eivätkä ne saa toimia vain omien kansallisten etujensa mukaisesti.
Tässä yhteydessä haluan vedota erityisesti Kiinaan, joka vahvisti yhdessä EU:n kanssa 11. syyskuuta seuraavaa – luen nyt englanninkielisen lainauksen: 
 "Leaders emphasised that transition from EU to United Nation operations would be conducive to peace in Darfur." 
 Kehotamme siksi Kiinaa käyttämään vaikutusvaltaansa Sudaniin, jotta YK:n joukkojen sijoittamisesta Darfuriin voitaisiin sopia viipymättä. 
Glenys Kinnock,
   . Arvoisa puhemies, minun on todettava, että havaitsin sekä neuvoston että komission julkilausumassa olevan melko huolestuttavan omahyväisiä piirteitä. Emme voi keskustella yhteistyöstä kenraali Bashirin kanssa ja toivoa voivamme saada hänet taivutelluksi tulevaisuudessa. Olen seurannut Sudanin tilannetta monen vuoden ajan ja voin vakuuttaa, ettei tämä ole realistista etenkään juuri nyt.
Darfurin kansan tulevaisuus on nyt vaakalaudalla aivan samalla tavalla kuin se oli vaakalaudalla ennen sopimusta Afrikan unionin joukkojen paikalla pitämisestä syyskuun 30. päivään 2006 saakka. Sudanin hallitus ei ole tilivelvollinen kenellekään. Se ei mitä ilmeisimminkään päästä humanitaarista apua Darfurin noin kolmen miljoonan ihmisen luo. Mitä kansainvälinen yhteisö aikoo tehdä? Älkääkä kertoko minulle, mitä aiotte tehdä saattaaksenne Sudanin hallituksen vastuuseen.
YK:n joukkojen täytyy oltava valmiina sijoittautumaan asemiin kolmen kuukauden sisällä tai jopa aikaisemmin, sillä Afrikan unioni alkaa vetäytyä. Epätietoisuus Afrikan unionin tulevaisuudesta on hyvin vakava: Afrikan unioni on alirahoitettu ja ylirasittunut, ja sen on hyvin vaikea toimia. Yhdistyneiden Kansakuntien joukot on sijoitettava asemiin mahdollisimman nopeasti ja niille on annettava nykyistä laajemmat valtuudet. Niiden täytyy voida suojella Darfurin suojatonta ja traumatisoitunutta kansaa, joka elää parhaillaan hirvittävän uhan alaisena.
Sudanilaiset eivät ole noudattaneet asetettuja aikatauluja. Heidän kansanmurhasuunnitelmansa etenee. Mitään tulitaukoa, jota voisimme seurata, ei enää ole. Rauhansopimuksesta puhuminen on turhaa: sitä ei enää ole. Vuoden 1994 Ruandan tapahtumien jälkeen sanoimme, että "tämä ei saa koskaan enää toistua". Silti silmiemme edessä tapahtuu nyt 2000-luvun ensimmäinen kansanmurha, ellemme luovu omahyväisyydestä ja tee jotakin.
Puhuitte keskeisistä toimijoista. Niitä on kolme: Kiinalla, Venäjällä ja Arabiliitolla on oma osuutensa asiassa.
Viimeisenä tärkeänä seikkana haluan ottaa esiin sen, ettette ole puhuneet tarpeesta asettaa lentokieltoalue. YK on antanut 13 päätöslauselmaa, joista jokaisessa on kehotettu asettamaan lentokieltoalue. Lentokieltoa ei ole asetettu edes hetkeksi. Mitä neuvosto aikoo tehdä ja mitä komissio aikoo tehdä varmistaakseen, etteivät Antonov-koneet lennä jatkossa Darfurin kylien yläpuolella ja pudota pommeja viattomien siviilien niskaan? Vaadin teitä harkitsemaan vakavasti lentokieltoalueen asettamista. Voisitteko harkita käyttävänne Ranskan suihkukoneita, jotka sijaitsevat tällä hetkellä naapurimaassa Tšadissa, ilmatilan valvomiseen ja estämään sudanilaisia terrorisoimasta Darfurin kansaa? 
Marielle De Sarnez,
   . – Arvoisa puhemies, Darfur on kärsinyt hirvittävästä tragediasta jo kolmen vuoden ajan, ja kansainvälinen yhteisö on seurannut tilannetta voimattomana.
Kuten on todettu, konflikti on johtanut 300 000 siviilin kuolemaan. Kaksi miljoonaa ihmistä eli kolmannes väestöstä on joutunut siirtymään pois kotiseudultaan Darfurissa, ja 200 000 ihmistä on ylittänyt rajan ja paennut Tšadiin. Kolme miljoonaa ihmistä elää täysin kansainvälisen ruoka-avun varassa. Joka päivä lapsia ja perheitä joutuu hyökkäysten kohteiksi ja joutuu siirtymään kotiseudultaan. Joka päivä tapetaan lapsia ja perheitä. Humanitaarinen kriisi syvenee. Avustusjärjestöt eivät pääse useimpiin osiin Darfuria auttamaan 350 000:tta ihmistä, jotka tarvitsevat lääkkeitä ja ruokaa.
Koska alueen väki kärsii aliravitsemuksesta ja koska vedestä on puutetta, kolera ja E-hepatiittiepidemiat leviävät nopeasti leireillä. Myös kansalaisjärjestöjen johtajat ovat joutuneet konfliktin uhreiksi: viimeisen kahden kuukauden aikana heitä on tapettu kaksitoista.
Abujassa 5. toukokuuta allekirjoitettu riittämätön rauhansopimus ei ole auttanut lopettamaan väkivaltaa, vaan on päin vastoin saanut väkivaltaisuudet puhkeamaan uudelleen. Taistelut ja siviileihin kohdistuvat verilöylyt ovat käynnistyneet uudelleen. Toukokuusta lähtien 100 000 ihmistä on joutunut pakenemaan väkivaltaisuuksien vuoksi. Alueelle on jälleen sijoitettu tuhansia Sudanin armeijan sotilaita ja ilmapommituksia on jatkettu. Samalla yli kaksi miljoonaa ihmistä yrittää selviytyä hengissä teljettyinä leireihin, joita heidän vihollisensa saartavat ja joihin nämä hyökkäävät säännöllisesti. Satoja naisia raiskataan joka kuukausi heti, kun he astuvat leirin ulkopuolelle ja kävelevät muutaman metrin hakeakseen polttopuita lämmitystä tai ruuanlaittoa varten.
Näiden miljoonien ihmisten ainoa työ oli maanviljely. Nyt heiltä on riistetty tämä perusoikeus, ja he joutuvat harjoittamaan viljelyä – kun se on mahdollista – vain muutaman kymmenen neliömetrin alueella leirien ulkopuolella. Tällöinkin vaarana on, että samat henkilöt, jotka tuhosivat heidän kylänsä, hyökkäävät heidän kimppuunsa.
Nämä ihmiset ovat täysin riippuvaisia kansainvälisestä avusta, joka ei ole erityisen runsasta. Muutama kuukausi sitten ruoka-annokset puolitettiin, koska valtiontukia ei saada ja koska lahjoittajia ei löytynyt. Hyvät parlamentin jäsenet, nämä leirit ovat todellisia ulkoilmavankiloita. Emme voi enää suhtautua välinpitämättömästi siihen, mitä Darfurissa tapahtuu.
Euroopalla on humanitaarinen, poliittinen ja moraalinen velvollisuus saada rauha tähän osaan maailmaa. Darfurin kriisiin ei voi olla sotilaallista ratkaisua. Siksi neuvottelut on käynnistettävä kiireesti uudelleen ja on laadittava poliittinen sopimus, jonka täytäntöönpanoon kaikki asianomaiset voivat osallistua täysipainoisesti. Tämä on välttämätöntä, jos Darfurin kansan halutaan kannattavan rauhanprosessia. Tämän sopimuksen on tarjottava Darfurin kansalle mahdollisuus saada edustajansa hallinnon eri tasoille sekä todelliset takeet siitä, että Janjaweed-joukot riisutaan aseista ja että kaksi miljoonaa kotimaassaan siirtymään joutunutta ihmistä ja 200 000 pakolaista voi palata turvallisesti kotiseudulleen.
Vaadimme myös, että avustustyön tekijöille taataan vapaa ja turvallinen pääsy kaikille konfliktialueille, ja pyydämme komissiota ja neuvostoa varmistamaan, että Euroopan unioni lisää merkittävästi humanitaarista apuaan.
Kehotamme myös Sudanin hallitusta lopettamaan aseelliset hyökkäykset ja hyväksymään välittömästi turvallisuusneuvoston päätöksen YK:n rauhanturvaoperaation käynnistämisestä väkivaltaisuuksien lopettamiseksi.
Darfur tarvitsee nyt Euroopan unionin tukea. Meillä täällä Euroopan parlamentissa ei ole oikeutta kääntää selkäämme tälle asialle. 
Marie-Hélène Aubert,
   . – Arvoisa puhemies, Darfurista on useiden vuosien ajan annettu päätöslauselmia ja julistuksia yksi toisensa jälkeen, mutta valitettavasti niillä ei ole ollut paljoa tai lainkaan vaikutusta.
Kuten on tuotu esiin, väkivaltaisuudet jatkuvat, pahoinpitelyjen määrä on kasvussa ja näiden rikosten ja julmuuksien uhrit ovat ensisijaisesti naisia ja lapsia. Tilanne on täysin sietämätön. Tämän kaiken edessä voimattomuuden tai fatalismin tunne näyttää kasvavan, mutta meidän velvollisuutenamme on puuttua asiaan, jotta saamme asiassa aikaan todellista edistystä. Itse asiassa mitä enemmän aikaa kuluu, sitä vahvemmin Sudanin hallitus ajattelee, että se voi toimia rankaisematta ja että se saavuttaa lopulta tavoitteensa pitämällä päänsä ja pelaamalla aikaa.
Jos me haluamme toimia, näyttää siltä, että meidän on pidettävä kiinni kolmesta ensisijaisesta tavoitteesta. Kaikkein tärkeintä on ensinnäkin päästä pakolaisten luokse. Juuri nyt tuhannet ihmiset näkevät nälkää ja kärsivät väkivaltaisuuksista, eikä kukaan pääse näiden ihmisten luo. Tämä tilanne on korjattava kiireesti.
Toinen tärkeä tavoite on rankaisemattomuuden estäminen. Emme voi hyväksyä sitä, että julistusten antamisesta ja rangaistusten langettamista koskevista hyvistä aikomuksista huolimatta mitään ei ole tehty. Rikolliset ja jatkuvasti rikastuvat ihmiset jatkavat toimintaansa ikään kuin mikään ei olisi vialla, eikä asian suhteen ole tehty juuri mitään.
Kolmantena ja viimeisenä tavoite on tietenkin se, että on perustettava mahdollisimman nopeasti YK:n joukot, jotka voisivat vahvistaa Afrikan unionin joukkoja. Afrikan unionin joukoilla on samalla merkittävä tehtävä, jota pitäisi lujittaa.
Meidän onkin nyt pyydettävä Kiinaa ja Venäjää vaikuttamaan tähän asiaan myönteisellä tavalla, vaikka kaikki tietävätkin, etteivät Kiina ja Venäjä ole näyttäneet parasta mahdollista esimerkkiä ihmisoikeuksien kunnioittamisen tai tällaisten konfliktien uhreiksi joutuneiden ihmisten kunnioittamisen suhteen. Lisäksi meidän on samalla vaadittava yleistä vuoropuhelua, kuten edellinen puhuja totesi.
Lopuksi haluan sanoa muutaman sanan öljyn merkityksestä tässä asiassa. Emme saa pistää päätämme pensaaseen. Tiedämme liiankin hyvin, että öljy aiheuttaa konflikteja, lietsoo kateutta, saa ihmiset ostamaan aseita ja johtaa myös asiaan puuttumisen estämiseen erityisesti Kiinan kohdalla – jonka edut tällä alalla ovat hyvin merkittävät – ja kaikkien niiden maiden, erityisesti supervaltojen kohdalla, jotka etsivät nyt kiihkeämmin kuin koskaan öljyvaroja, joita niiden olisi helppo hyödyntää.
Siksi meidän on käsiteltävä öljyn saatavuutta koskevaa kysymystä osana paljon laajempaa, eurooppalaista ja kansainvälistä asiayhteyttä. 
Vittorio Agnoletto,
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Darfurin humanitaarinen ja poliittinen tilanne pahenee päivä päivältä. YK:n humanitaarisen avun koordinaattorin Jan Egelandin mukaan humanitaarinen tilanne on heikentynyt vuodesta 2004 lähtien: Darfurissa on kokonaisia alueita vailla avustustyöntekijöitä, sillä Sudanin hallitus estää kansainvälisiä järjestöjä pääsemästä näille alueille.
Pahamaineisten Janjaweed-joukkojen eli Sudanin keskushallinnon rahoittamien ja tukemien aseellisten joukkojen siviiliväestöön kohdistama vaino näyttää nyt vahvasti kansanmurhalta. Kansainvälinen yhteisö ei voi vain seurasta sivusta, kun joukot, jotka Afrikan yhtenäisyysjärjestö lähetti suojelemaan siviiliväestöä, ovat käytännössä epäonnistuneet tehtävässään. Nyt on aivan selvää, että niiltä puuttuu poliittinen ja sotilaallinen uskottavuus. Siksi kannatamme YK:n toimia, jotka kuvataan turvallisuusneuvoston päätöslauselmassa 1706, jota Sudanin hallitus kieltäytyy jääräpäisesti tunnustamasta.
Päätöslauselmassa 1706 ehdotetut rauhanturvajoukot on nyt sijoitettava alueelle niiden satojen tuhansien naisten, miesten ja lasten suojelemiseksi, jotka ovat kärsineet liian pitkään Janjaweed-joukojen hyökkäyksistä, vaikka YK:n aikaisemmissa päätöslauselmissa on oikeutetusti vaadittu näiden joukkojen hajottamista.
Olisi tietenkin vielä parempi, jos Sudanin hallitus hyväksyisi YK:n joukkojen sijoittamisen alueelle. Toivon, että se tekee näin, ja Arabiliittoon kuuluvien maiden pitäisi mielestäni myös painostaa Sudanin hallitusta nykyistä voimakkaammin hyväksymään YK:n päätöslauselma. Myöskään minkäänlaista Sudanin esittämää Yhdistyneiden Kansakuntien vastaista vetoa ei hyväksytä: kyse on satojen tuhansien syyttömien ihmisten elämästä, ja meidän on tehtävä jotakin heidän eteensä.
Muussa tapauksessa koko kansainvälisen yhteisön uskottavuus joutuu kyseenalaiseksi. Siksi on ratkaisevan tärkeää, että YK:n annetaan lähettää avustustyöntekijöitä koko Darfurin alueelle – muutoin humanitaarista apua ei saada jaettua asianmukaisesti.
Sudanin on ymmärrettävä, että sen on tehtävä yhteistyötä Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa, jotta se voidaan hyväksyä täysipainoisesti kansainväliseen yhteisöön. 
Eoin Ryan,
   . Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti on nyt mitä ilmeisimmin yksimielinen siitä, mitä Darfurin suhteen pitäisi tehdä.
Yhteensä 300 000 ihmistä on tapettu ja 2,5 miljoonaa on ajettu pois kodeistaan. Pelkästään viime kuussa 50 000 ihmistä ajettiin pois kodeistaan. Kyseessä on todellakin laajamittainen inhimillinen katastrofi. Ainoa ratkaisu on lähettää alueelle asianmukaiset Yhdistyneiden Kansakuntien joukot, joilla on hyvin selvät valtuudet. Tämä voidaan puolestaan toteuttaa vain määrätietoisen diplomatian keinoin. Kuinka on mahdollista, että Darfurin kohdalla puhutaan kolmesta vuodesta, kun YK:n joukkojen saaminen Libanoniin kesti 30 päivää ja sen katsottiin tuolloin vieneen liian paljon aikaa? Tämä johtuu siitä, ettemme ole niin sitoutuneita tähän ongelmaan kuin meidän pitäisi olla.
Ihmiset syyttävät Sudanin hallitusta, ja sitä pitääkin syyttää. Aikaisemmat puhujat ovat kertoneet rikoksista, joihin se on syyllistynyt, joten en kertaa niitä. Se piiloutuu kauppaan liittyvistä syistä Kiinan, Venäjän, Intian ja Malesian hallitusten selän taakse, ja nämä ovat puolestaan sanoneet suojelevansa Sudanin hallitusta ja estävänsä veto-oikeudellaan sille esitettävät pakotteet. Meidän on painostettava näitä hallituksia varmistaaksemme, etteivät ne anna tämän tapahtua. Niiden ja kaikkien muidenkin on yritettävä omalta osaltaan estää se, mitä Darfurissa tapahtuu. Kyse on todellisesta katastrofista.
Jos aiomme saada sen loppumaan, tarvitsemme Darfuriin vähintään 20 000 rauhanturvaajasta muodostuvat YK:n joukot. Afrikan unionin nykyiset joukot, jotka koostuvat 7 000 sotilaasta, on varustettu huonosti. Lisäksi alue, jolla ne toimivat, on Ranskan kokoinen, joten niiden on jokseenkin mahdotonta ylläpitää siellä järjestystä. Alueella tarvitaan kiireesti asianmukaisia YK:n joukkoja, joilla on asianmukaiset valtuudet.
Sudan tarvitsee poliittisen ratkaisun hyvin pian. YK:n ja EU:n on toimittava. Meidän on tuomittava kansanmurha ja tehtävä kaikki, minkä voimme, edistääksemme alueen rauhaa. Asia on sivuutettu liian pitkään, mikä on todellinen skandaali, ja on myös estettävä, että Sudanin hallitus pääsee kuin koira veräjästä asian suhteen. Se ei voi piiloutua sellaisten maiden selän taakse, jotka sanovat estävänsä veto-oikeudellaan Sudanin vastaiset toimet. Meidän on toimittava varmistaaksemme, että se, mitä parhaillaan tapahtuu, saadaan loppumaan. 
Andreas Mölzer (NI ).
   – Arvoisa puhemies, on täysin selvää, että Darfurin kriisi johtuu politiikasta, jolla maan hallitus pyrkii tekemään maasta arabimaan, sekä siitä, että se on valmis aseistamaan ryhmittymiä, jotka osallistuvat sisällissotaan Etelä-Sudanissa.
Tämän politiikan tulokset ovat nähtävissä, kuten tässä keskustelussa on jo korostettu: se on johtanut lukemattomiin kuolemiin ja miljoonien ihmisten pakenemiseen kodeistaan, minkä vuoksi tietyt alueet ovat jääneet asumattomiksi. Tästä huolimatta presidentti Omar al-Bashur väittää, että Sudanin arabien hyökkäykset Sudanin mustia afrikkalaisia vastaan ovat valhetta ja että nykyistä tilannetta arvostelevat ihmisoikeusjärjestöt tekevät niin vain saadakseen lisää lahjoituksia.
On ilmiselvää, että Sudan toivoo, että se jätetään rauhaan ja että se voisi jatkaa sisällissotaansa. Suurin toiveemme on se, että Sudanin hallitus suostuisi siihen, että Afrikan unionin rauhantoimien kestoa jatkettaisiin, vaikka asioista perillä olevat tahot ovat sanoneet, että Afrikan unionin joukoilla on huonot varusteet ja puutetta motivaatiosta ja että ne ovat yksinkertaisesti liian vaikean ongelman edessä.
Vaikka YK:n sinibarettien sijoittaminen alueelle on lupaus paremmasta menestyksestä, ajatus torjutaan uuskolonialistisena. Ehkäpä tämä kansanmurha saataisiin pysäytettyä, jos saataisiin aikaan sopimus siitä, että alueelle lähetetään monikansalliset rauhanturvajoukot, jotka muodostuisivat afrikkalaisista ja muslimeista. Kyse olisi toisin sanoen Afrikan unionin ja YK:n joukkojen yhteisestä väliintulosta. 
Simon Coveney (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, Darfurissa on käynnissä edelleen humanitaarinen kriisi. Vuoden 2003 jälkeen siellä on tapettu yli neljännesmiljoona viatonta ihmistä ja yli 2,5 miljoonaa ihmistä on joutunut lähtemään kodeistaan. YK:n turvallisuusneuvosto hyväksyi viime kuussa päätöslauselman 1706, jossa vaadittiin yli 22 000 rauhanturvaajan sijoittamista alueelle. Sudanin hallitus vastustaa kuitenkin edelleen tällaisia joukkoja ja väittää YK:n syyllistyvän Washingtonin ohjailemana uuskolonialismiin. Tämä on pötypuhetta ja osoittaa vain sen, että Sudanin hallituksen politiikka on leikkiä ihmisten elämällä.
Afrikan unionin Sudanin-toimien kestoa on jatkettu niin, että YK on nyt saanut kolme kuukautta lisää aikaa päästä Sudanin hallituksen kanssa sopimukseen tarpeesta sijoittaa alueelle aikaisempaa tehokkaammat monenväliset joukot suojelemaan siviilejä. Koska on kuitenkin todennäköistä, että Sudan jatkaa YK:n pyrkimysten vastustamista, YK:n on otettava tiukempi kanta asiaan. YK:n saattaa olla tarpeen harkita esimerkiksi 7 luvun mukaisia sotilastoimia, sillä sen vastuulla on suojella siviilejä, jos maan viranomaiset eivät kykene suojelemaan kansalaisiaan kansanmurhalta, sotarikoksilta, etnisiltä puhdistuksilta ja/tai rikoksilta ihmisyyttä vastaan.
Sudanin hallitus on osoittanut haluttomuutensa suojella maansisäisiä pakolaisia. Itse asiassa on voimakasta näyttöä siitä, että se on tukenut ja jopa sponsoroinut pakolaisleireille tehtyjä hyökkäyksiä. Toistaiseksi on tärkeää tukea 7 000 sotilaasta koostuvia Afrikan unionin joukkoja, ja YK on luvannut antaa niille logistiikka- ja materiaaliapua. Arabiliitto on vihdoinkin luvannut taloudellista tukea, ja myös EU:n jäsenvaltioiden on oltava tässä suhteessa avokätisiä.
EU:n vastuulla on saada Darfurin tapahtumat korkealle sijalle YK:n asialistalla. Erityisesti Kiinaa ja Venäjää on painostettava lisää, jotta ne vaikuttaisivat myönteisesti Sudaniin. Darfurissa on kuollut enemmän siviilejä kuin Irakissa ja Afganistanissa yhteensä. Meillä kaikilla on verta käsissämme, koska kansainvälinen yhteisö on reagoinut hitaasti siihen, mitä tähän mennessä on päässyt tapahtumaan. Tämä on tiukin näkemämme Darfuria koskeva päätöslauselma, mutta tarvitsemme ennen kaikkea tekoja. Toivon, ettemme joudu toteamaan vuoden päästä taas 100 000 ihmisen kuolleen. 
Elena Valenciano Martínez-Orozco (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, samalla kun haluamme pysyä toiveikkaana toukokuussa allekirjoitetun rauhansopimuksen suhteen – en tosin tiedä, pystymmekö siihen, näemme alueen humanitaarisen tilanteen huononevan, mistä monet parlamentin jäsenet ovat jo puhuneet.
Euroopan parlamentti antaa jälleen lausuntonsa Darfurin tilanteesta, ja itse puhun omalta osaltani uhrien, Darfurin siviilien, naisten ja lasten, puolesta.
Siitä lähtien, kun aseellinen konflikti puhkesi kolme vuotta sitten, avustusjärjestöjen vetoomukset ovat käyneet yhä epätoivoisemmiksi. Ne ovat olleet täysin turhia. Kuolleita on yli 50 000, maansisäisiä pakolaisia on 2,5 miljoonaa ja maasta on paennut puoli miljoonaa ihmistä. Tämä kertoo paremmin kuin kenenkään sanat konfliktialueella vallitsevasta tragediasta.
Päätöslauselmassaan ryhmäni toi esiin suuren huolensa lasten oikeuksien rikkomisesta ja naisten raiskausten yleistyneestä käytöstä aseena sodankäynnissä. Valitettavasti sitä ei otettu mukaan sovitteluratkaisuna syntyneeseen päätöslauselmaan, ikään kuin sillä ei olisi merkitystä.
Niillä sadoilla tuhansilla lapsilla, joita on tapettu, jotka ovat kadonneet, joita käytetty seksuaalisesti hyväksi, joita on siepattu, jotka ovat joutuneet pakenemaan ja joita on käytetty sotilaina ja sen jälkeen hylätty, on nimi. Lisäksi he eivät saa humanitaarista apua.
Syy on meidän kaikkien, ei ainoastaan Sudanin hallituksen sekä sotilas- ja sissijoukkojen. Mitään rangaistuksia ei ole annettu, vaikka Sudan on ratifioinut lapsen oikeuksista tehdyn yleissopimuksen ja sen valinnaisen pöytäkirjan lasten osallistumisesta aseellisiin selkkauksiin.
Meillä on myös tarkkoja tietoja, joiden mukaan yhdellä ja samalla leirillä yli 200 naista joutui seksuaalisen väkivallan kohteeksi viime elokuussa. Tämä on asia, josta humanitaariset järjestöt olivat varoittaneet meitä. Nämä tiedot kertovat meille yhä enemmän noidankehästä, johon Darfur on joutumassa ja jossa naisten ja tyttöjen kehot ovat jälleen kerran suotuisa taistelukenttä sotilaille ja sisseille.
Mitä tulee tämänhetkisiin tapahtumiin, eräällä toisella pakolaisleirillä ei suojella naisia, vaan heitä on raiskattu ja estetty…
Fiona Hall (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, Darfurin tilanne on äärimmäisen vakava. Sudanin hallitus lähettää edelleen laajamittaisesti joukkojansa alueelle, ja Afrikan unionin mandaatin pidentäminen kolmella kuukaudella on vain hengähdystauko.
Darfurin väestön näköpiirissä on edelleen vain Sudanin hallituksen tarjoama niin sanottu turvallisuus, eikä minkäänlaista kansainvälistä suojelua ole. Darfurissa vuonna 2004 vierailleet parlamentin jäsenet näkivät omin silmin hujan hajan olevia tuhottuja taloja ja ammusten hylsyjä. Ne olivat kaikki, mitä oli jäljellä kylästä, jonka Sudanin hallitus oli pommittanut turvallisuuden nimissä.
Vielä niin hiljattain kuin viime viikolla Sudanin hallituksen Antonov-koneet pommittivat kyliä Darfurin pohjoisosissa. Ellei kansainvälinen yhteisö ole läsnä Darfurissa, siellä tapahtuu todellinen verilöyly huolimatta siitä, kuinka epätoivoisesti Ruandan jälkeen väännettiin kättä ja kuinka voimakkaasti vakuuteltiin, ettei sama enää koskaan toistuisi.
Siksi YK:n joukkojen läsnäolo, jolle annetaan virallinen lupa päätöslauselmassa 1706, on niin tärkeää. Mikään kansainvälisen diplomatian tehtävä ei ole tärkeämpi kuin yhteistyö Venäjän ja Kiinan kanssa Sudanin eristämiseksi ja YK:n saamiseksi Darfuriin.
Syyskuun 11. päivänä annettu EU:n ja Kiinan julkilausuma oli rohkaiseva, mutta sen pohjalta on toteutettava toimia. Haluan kysyä neuvostolta, mitä se suunnittelee tekevänsä toimien toteuttamiseksi. Afrikan unioni on todennut omalta osaltaan, että Darfurissa tarvitaan ehdottomasti YK:n joukkoja, joiden enemmistö on afrikkalaisia.
Humanitaarisen tilanteen huonontuessa taistelut estävät kansalaisjärjestöjen pääsyn yhä useampiin paikkoihin. Samalla humanitaarisen avun varassa elävien ihmisten määrä on noussut lähes kolmeen miljoonaan. Tässä kuussa on raportoitu yli 30 uutta koleratapausta. Ilman todellista rauhaa humanitaariset pyrkimykset eivät onnistu ja sadat tuhannet ihmiset, jotka ovat paenneet kotoaan pelastaakseen henkensä, joutuvat jälleen kohtaamaan kuoleman. 
Angelika Beer (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minun ei tarvinne toistaa sitä, mitä Darfurin tilanteesta ja hirvittävistä julmuuksista on juuri sanottu.
Haluan kertoa, etten ole täysin vakuuttunut siitä, mitä neuvoston puheenjohtaja, ministeri Lehtomäki ja erityisesti komission jäsen Frattini sanoivat. Niin kauan kuin Euroopan unionin vastuuhenkilöt – joilla viittaan teihin, neuvoston jäseniin ja puheenjohtajavaltioon – eivät edes ymmärrä, että käynnissä on kansanmurha, ja puhuvat ainoastaan siitä, kuinka aiomme kantaa kortemme kekoon jälleenrakennuksen suhteen, kunhan alueelle saadaan rauha, ja niin edelleen, ihmettelen, miksei asioista puhuta niiden oikeilla nimillä, sillä tärkeintä on se, että tämä kansanmurha – josta tässä juuri on kyse – saadaan loppumaan, ja kun se on tehty, voimme ryhtyä jälleenrakennustöihin.
Erityisesti Euroopan unioni kaipaa selkeyttä, kun taas turvallisuusneuvostossa on ongelmana se, ettei mitään voida tehdä Kiinan ja Venäjän vuoksi. Siksi on selvää, että veto-oikeus turvallisuusneuvostossa on lakkautettava. Mikään valtio maan päällä ei saa antaa kansanmurhan jatkua käyttämällä veto-oikeuttaan.
Toiseksi me eurooppalaiset voimme tuoda selvästi esiin, että tällaisissa järkyttävissä olosuhteissa Sudanin valtion niin sanottu suvereenius on ehdottomasti neuvottelukysymys. Tärkeimpänä tavoitteena on ihmisten turvallisuus ja ihmiselämän suojeleminen eikä epädemokraattisen, julman ja heikon valtion niin sanottu suvereenius.
Palautetaanpa mieliin keskustelu, jota kävimme joukkojen lähettämisestä Kongoon ja myöhemmin Libanoniin – tällä kertaa puhumme 22 000 sotilaasta. Emme voi vastata uutisiin mandaatin jatkamisesta joulukuuhun huutamalla "hurraa" ja toivomalla, että YK:n joukkoihin on löydetty siihen mennessä 22 000 sotilasta – se ei vain toimi. Se tarkoittaisi sitä, että me seuraisimme joulukuuhun saakka kansanmurhaa passiivisina ja puuttuisimme asiaan vasta sen jälkeen, ilman että olisimme tehneet aikaisemmin mitään asiaan eteen. EU ei voi hyväksyä tällaista politiikkaa! 
Tobias Pflüger (GUE/NGL )
   – Arvoisa puhemies, Sudanin maakunnan Darfurin tilanne on mitä ilmeisimmin hirvittävä. Ihmisiä ajetaan julmalla tavalla kodeistaan, minkä Jean Ziegler kuvaa olevan "hirvittävä tragedia". Toisaalta on myös varsin helppoa sanoa, että alueelle pitäisi lähettää joukkoja, kuten YK:n päätöslauselmassa määrätään. Tiedätte kaikki, mitä YK:n päätöslauselmassa sanotaan: siinä sanotaan, että Sudanin hallituksen on, kuten tapana on, annettava suostumuksensa, ja juuri sitä Sudanin hallitus ei suostu tekemään. Käytännössä tämä tarkoittaa, että tässä tilanteessa tarvitaan pikemminkin poliittinen ratkaisu kuin joukkoja ja niiden sijoittamisen valmistelemista koskevia vaatimuksia, joita olemme kuulleet Naton esittäneen.
Euroopan unionin osuus asiassa on juuri sellainen, millainen neuvosto ja komissio ovat kuvanneet sen olevan. On hyvin helppoa sanoa, että vaadimme joukkoja. Ongelmana on se, että on olemassa tietyt perussäännöt, joita on noudatettava, ja niissä puolestaan todetaan, että hallituksen, jota asia koskee, on annettava suostumuksensa, eikä kyseinen hallitus ole sitä antanut. Haluan korostaa jälleen kerran, mitä Vihreiden/Euroopan vapaan allianssin ryhmän jäsen sanoi: erityisesti Etelä-Sudaniin liittyy tiettyjä taloudellisia etuja, joilla on keskeinen merkitys tässä konfliktissa –öljy onkin jo mainittu – ja jotka koskevat paitsi Kiinaa myös epäilemättä EU:n jäsenvaltioita, kuten omaa kotimaatani Saksaa, sillä sinne suunnitellaan rakennettavan suuri rautatie. Ihmisten auttamista koskeva vaatimus kuulostaa ihanalta, ja kannatan sitä todella, mutta sen on oltava realistinen ja johdettava todella siihen, että humanitaarista apua annetaan nykyistä enemmän. 
Jana Hybášková (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, en haluaisi käyttää lainkaan puheenvuoroa protestoidakseni sekä teidän avuttomuuttanne että meidän avuttomuuttamme vastaan. Silti Kiina tarvitsee mineraaleja, öljyä, markkinat, vettä ja maata. Todistamme parhaillamme sitä, kuinka Kiina on ottamassa Afrikan valtaansa. Sudanin hallitus, joka on Al-Qaidan kumppani tai sen osa, joka on tarjonnut pitkäaikaisen kodin Osamalle ja joka on Al-Tourabin uskollinen liittolainen, suorittaa kirjaimellisesti etnistä puhdistusta raiskaamalla ja hedelmöittämällä kymmeniä tuhansia naisia lisätäkseen arabiväestön määrää alueella ja edistääkseen Sudanin jäsenyyttä Arabiliitossa. Venäläiset toimittavat Sudanille aseita. Afrikan unionin toimet ovat katkeamispisteessä. Mahtavasta afrikkalaisesta väliintulosta huolimatta kaksi miljoonaa ihmistä on paennut kodeistaan ja puoli miljoonaa ihmistä on kuollut.
Haluan kysyä neuvostolta ja komissiolta, millä tavoin ne aikovat tarjota välitöntä tukea Yhdistyneiden Kansakuntien huomattaville, 7 luvun mukaisille toimille? Mihin toimiin ne ovat ryhtymässä asettaakseen viimein lentokieltoalueen, jota on vaadittu 13:ssa täysin tyhjänpäiväisessä päätöslauselmassa? Millä tavoin ne aikovat varmistaa, että kaikkia niitä, jotka raiskaavat ja tappavat täysin syyttömiä siviilejä, rangaistaan? Minua hävettää se, että Darfurissa ja Abéchéssa käydessäni otin parlamentin tutkintavaliokunnan jäsenenä enemmän vastuuta asioista, mutta kykenen tällä hetkellä vain jaarittelemaan – suonette anteeksi sanavalintani. Arvoisa komission jäsen, kuvitelkaa, millaista on katsoa silmiin lasta hoivaavaa nuorta naista ja kysyä häneltä lapsen nimeä, kun hän ei voi vastata ja sanoo, ettei tiedä, sillä lapsi syntyi raiskauksen tuloksena. Miltä luulette, että teistä tuntuisi? 
Ana Gomes (PSE ).
   – Al-Bashirin hallitus on ollut pahin rikollinen Darfurin väestöön kohdistuvassa kansanmurhassa. EU ei voi pitää kiinni asiaa koskevista harhakuvitelmistaan. Komission, neuvoston ja YK:n turvallisuusneuvostossa olevien EU:n jäsenvaltioiden on kiireesti lähetettävä Sudaniin Darfurin alueelle YK:n joukot, joilla on kunnon valtuudet, peruskirjan 7 luvun mukaisesti. Tekosyitä ei voi enää esittää, eikä jahkailuun ole aikaa. Sudanin hallitusta on rangaistava, jos se jatkaa edelleen kansainvälisen yhteisön Darfuria koskevien pyrkimysten estämistä. Pankkitilit on jäädytettävä kiireesti, ja Sudanin hallituksen jäseniä ja muita henkilöitä, jotka Kansainvälinen rikostuomioistuin on jo tunnistanut pääsyyllisiksi hirmutekoihin, on estettävä matkustamasta.
Jos Kiina ja Venäjä jatkavat hidastelua Sudania koskevan kauppasaarron suhteen, EU:n on liittouduttava Yhdysvaltojen kanssa ja julistettava kauppasaarto, joka koskee erityisesti aseita ja öljyä, ja jäädytettävä täydellisesti Sudanin hallituksen liiketoimet. Myös sotilaallisia toimia tarvitaan kiireesti. Darfuria koskevaa lentokieltoaluetta voitaisiin valvoa Itä-Tšadista Sudanin ilmavoimien estämiseksi hyökkäämästä Darfurin väestön kimppuun, mitä minä ja muut parlamentin jäsenet jouduimme todistamaan lähellä Al-Fashiria syyskuussa 2004.
Itä-Tšadiin on lähetettävä välittömästi monikansalliset joukot suojelemaan pakolaisia, valmistelemaan YK:n joukkojen tuloa Darfuriin, valvomaan Tšadin ja Sudanin välistä rajaa ja tuomaan vakautta alueelle. Tätä vakautta uhkaa myös jännitteiden kasvu Somaliassa Bushin hallinnon alkuun panemien Etiopian-toimien vuoksi, joiden katastrofaalisena seurauksena islamilaisia tuomioistuimia vahvistettiin Mogadishussa.
Lopuksi toteaisin, ettei EU saa vaieta sen suhteen, millainen merkitys Kiinan, Venäjän ja Arabiliiton tuella on Sudanin kansanmurhastrategialle. Vaikka YK varjelee suojelua koskevan vastuun periaatetta, Venäjän, Kiinan ja arabimaiden hallitukset ovat pyrkineet häpeällisellä tavalla lakaisemaan Ruandan, Bosnian ja Kongon antamat opetukset maton alle, kun kyse on Darfurista, missä muslimit teurastavat muslimiväestöä. 
Raül Romeva i Rueda (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, kun YK:n humanitaarisen avun koordinaattori Jan Egeland korosti meille elokuussa Darfurin tilanteen olevan huonoimmillaan vuoden 2004 jälkeen, hän myös muistutti meille jälleen, että tämä tilanne on ollut tarkoitus ratkaista jo pitkään.
On totta, että Yhdistyneet Kansakunnat korostaa, että alueelle pitäisi lähettää YK-joukkoja, mutta on myös totta, kuten on todettu, että Sudanin hallituksen vastustus vaikeuttaa asiaa. Meidän on kuitenkin pidettävä kiinni siitä, mitä kutsutaan velvollisuudeksi suojella, kuten Kansainvälinen kriisiryhmä niin usein korostaa. Meillä on suojelua koskeva vastuu, jota emme saa vältellä.
Darfurin suhteen voidaan tehdä kolme asiaa: voimme ensinnäkin rangaista suoraan ketä tahansa toimijaa, myös hallitusta, joka rikkoo parhaillaan tulitaukoa ja kohdistaa hyökkäyksensä suoraan humanitaarisiin operaatioihin ja, kuten aiemmin on nimenomaan mainittu ja mitä haluan korostaa, siviiliväestöön ja erityisesti naisiin.
Toiseksi Afrikan unionia voidaan käyttää ja sitä täytyy käyttää laajemmassa määrin sen varmistamiseen, että eri osapuolet hyväksyvät ainakin osittain Darfurin rauhansopimuksen. Tämä edellyttää kuitenkin kansainvälisten kumppaneiden, myös Euroopan unionin, tukea.
Lopuksi, mikä kaikkein tärkeintä, Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston on nopeutettava prosessiaan, joka koskee YK-joukkojen sijoittamista alueelle YK:n peruskirjan 7 luvun selvän valtuutuksen mukaisesti. Ellei näin tehdä, tämän verilöylyn pysäyttäminen on vaikeaa. 
Filip Kaczmarek (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, Darfur on humanitaarinen katastrofi. Tällä surullisella alueella on saavutettu kriisikynnys, ja meidän on kiinnitettävä siihen kaikki huomiomme ja ryhdyttävä pikaisesti toimiin, kuten YK:n pääsihteeri Annan totesi vain muutama päivä sitten. Hänen kanssaan tuskin voi olla eri mieltä. Koko maailma tietää, että alueella on sodittu jatkuvasti vuodesta 2003. Sen seurauksena 300 000 ihmistä on kuollut ja yli 2,5 miljoonaa on joutunut lähtemään kotoaan.
Sudanissa työskentelevät avustusjärjestöt ovat soittaneet hälytyskelloja viime viikkoina. Darfurissa kolme miljoonaa ihmistä elää kansainvälisen humanitaarisen avun varassa, mihin kuuluu ruokatoimituksia, lääkärinhoitoa ja suojaa. Tätä apua alkaa olla lähes mahdotonta antaa, sillä konflikti laajenee alueella. Toukokuun alusta lähtien Darfurin alueella on tapettu kaksitoista ulkomaista avustustyöntekijää, mikä on enemmän kuin mitä kahden viimeisen vuoden aikana on tapettu.
Vaikka Afrikan unionin on tarkoitus pysyä alueella vuoden loppuun saakka, on selvää, ettei se kykene lopettamaan sotaa itse. Meidän on muistettava, että kyse on 7 000 hengen joukoista, joiden varusteet ja rahoitus ovat riittämättömät ja jotka valvovat Ranskan kokoista aluetta. Vaikka joukkoja vahvistettaisiin 4 000 sotilaalla, ne eivät kykenisi auttamaan hyökkäysten uhreiksi joutuneita miljoonia siviilejä alueella eivätkä takaamaan kansainvälisten organisaatioiden turvallisuutta ja suojelemaan pakolaisia.
Parhaillaan ongelmaan suunnitellaan useita ratkaisuja. Ne vaihtelevat siitä, että alueelle sijoitettaisiin YK:n joukkoja ja YK antaisi Afrikan unionille merkittävää logistista ja materiaalista tukea, siihen, että Nato sitoutuisi ratkaisemaan ongelman. Mielestäni yksi asia on päivänselvä: Afrikan maiden ja niiden johtajien pitäisi osallistua paljon tiiviimmin tätä painostavaa ongelmaa koskevan ratkaisun etsimiseen. Niillä on kokemusta, ne tuntevat alueen ja niillä on siellä vahvoja kontakteja. Siksi meidän on rohkaistava afrikkalaisia kumppaneitamme sitoutumaan voimakkaammin tätä konfliktia koskevan ratkaisun etsimiseen. 
Marie-Arlette Carlotti (PSE ). –
   Arvoisa puhemieskaikki sanovat Darfurin olevan syvän kuilun partaalla. Konfliktin osapuolet jatkavat tappamista ja raiskaamista. Siviiliväestö on niiden jokapäiväisenä kohteena. Avustustyön tekijät jättävät alueen pelottelun ja erityisesti murhien vuosi: muutaman viimeisen viikon aikana 13 työntekijää on tapettu. Konflikti uhkaa koko aluetta, myös Tšadia ja Keski-Afrikan tasavaltaa. Kaikki näyttää olevan valmiina viimeistä hyökkäystä varten. Kaikki on valmiina verilöylyä varten. Hallitus leikkii kissaa ja hiirtä kansainvälisen yhteisön kanssa. Tämä leikki on hyvin julma ja maksaa joka päivä satojen ihmisten hengen.
Vuodesta 2004 lähtien EU ei ole säästellyt taloudellisessa avussaan, ja tämä sitoutuminen on varmasti auttanut ehkäisemään verenvuodatusta. Nyt tarvitaan kuitenkin välttämättä tiukempaa poliittista sitoutumista. Ensisijaisena tavoitteena on toimia mahdollisimman nopeasti ja sijoittaa alueelle päätöslauselman 1706 mukaisesti YK:n rauhanturvajoukot, joilla on valtuudet käyttää voimaa, jos se on tarpeen siviilien suojelemiseksi.
Väestöä on kuitenkin suojeltava nopeasti, tässä ja nyt. Pakottamalla Sudanin viranomaiset keskeyttämään käynnissä olevan hyökkäyksensä ja noudattamaan Darfurin rauhansopimusta, vahvistamalla paikan päällä olevien Afrikan unionin joukkojen mandaattia ja toimittamalla niille varusteita, sillä nämä joukot eivät muodosta tällä hetkellä riittävän jämerää kilpeä suojellakseen siviiliväestöä, sekä, kuten kollegani ovat todenneet, asettamalla välittömästi lentokieltoalueen, josta määrätään YK:n päätöslauselmassa 1591. Lisäksi jos järkipuhe ei riitä, voimme ottaa käyttöön pakotteita: öljyä koskevan kauppasaarron, kansainvälisen pidätysmääräyksen sekä rangaistukset, joita langetetaan hirmutekoihin syyllistyneille, erityisesti niille 51 henkilölle, joiden nimet ovat Kansainväliselle rikostuomioistuimelle toimitetussa luettelossa. Hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan parlamentti ei salli sitä, että 2000-luvun ensimmäinen kansanmurha tapahtuu kaikessa hiljaisuudessa ja käytännössä sen silmien edessä. 
Mario Mauro (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, puheeni tarkoituksena on paljastaa viimeistä piirtoa myöten Sudanin hallituksen kannan tekopyhyys.
Vierailin Sudanissa vuonna 2000 yhdessä Euroopan parlamentin jäsenten kanssa, jotka ovat myös AKT:n ja EU:n yhteisen edustajakokouksen jäseniä. Jäsen Kinnock ja minä pääsimme keskustelemaan Ibn al-Turabin kanssa, joka oli tuolloin vankilassa. Hän oli Omar al-Bashirin vanha aseveli, ja tämä oli puolestaan yksi Sudanin islamilaisten fundamentalistien johtohahmoista ja niistä miehistä, jotka olivat järjestäneet Osama bin Ladenin oleskelun Sudanissa.
Silloin, vuonna 2000, hän kertoi juurta jaksain, mistä Sudanin hallituksen "arabisointistrategia" oikein koostui. Strategian mukaan alue, jolla asui monissa Sudanin hallituksen virallisissa asiakirjoissa "Darfurin apinoiksi" kutsutut ihmiset eli Darfurin väestö, oli tarkoitus muuttaa arabien asuttamaksi alueeksi – ja tarkoitan juuri sitä, mitä sanoin: arabien asuttamaksi alueeksi, ei islaminuskoisten alueeksi.
Jos EU ottaa tämän huomioon, se tarkoittaa jälleen kerran sitä, ettei meidän pidä pelata Sudanin hallituksen peliä pyytämällä, että pääsisimme toimimaan välittäjänä kahden oletetusti vastakkaisen osapuolen välille, sillä mitään vastakkaisia osapuolia ei ole. Darfurissa ei ole sisällissotaa: siellä on vain murhaajia ja uhreja. Darfurissa on vain murhaajia, joilla on läheiset yhteydet Khartumissa käskyjä antaviin miehiin, jotka käyttävät heitä harjoittaakseen järjetöntä politiikkaansa, joka ei enää pelkästään ole johtamassa kansamurhaan vaan ratifioi tämän kansanmurhan, jota on toteutettu jo hyvin pitkään.
Siksi on äärimmäisen tärkeää, että EU:n toimielimet hyväksyvät hätätoimenpiteitä, esimerkiksi sellaisia, joita jäsen Carlotti juuri kuvaili, jotta mukaan saadaan kaikki, jotka ovat syvästi huolissaan yhden sukupolven elämästä. 
Karin Scheele (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, Darfurin rauhansopimus tehtiin toukokuussa 2006, eikä yhtäkään tässä sopimuksessa asetettua määräaikaa ole noudatettu. Taistelut ja siviiliväestöön kohdistuva väkivalta eivät ole vähentyneet, vaan itse asiassa molemmat ovat lisääntyneet. Järjestelmällisiä raiskauksia käytetään yhä sodankäynnin keinona, ja viimeisten kolmen kuukauden aikana raiskauksien määrä on kasvanut voimakkaasti. Sudanin hallitus vastustaa yhä YK:n operaatiota, jolla olisi huomattavasti enemmän resursseja, joukkoja ja voimaa kuin tämänhetkisellä Afrikan unionin rauhanoperaatiolla, joka on pääasiassa tehoton. Vaikka Afrikan unionin rauhanoperaation laajentamista Länsi-Sudanissa 11 000 poliisiin ja sotilaaseen on pidettävä hyvin myönteisenä, Afrikan unionin jatkuva ja kollektiivinen tuki YK:n joukoille osoittaa, ettei tätä voida pitää kuin siirtymävaiheen toimenpiteenä.
On itsestään selvää, että Sudanin hallitus suunnittelee jo lähettävänsä omia joukkojaan suojelemaan aluetta. Amnesty International varoittaa, että "ajatus siitä, että kansaa 'suojelisivat' pian samat hallituksen sotilaat, jotka ajoivat heidät kotoaan ja kohtelivat heitä kaltoin, lietsoo paniikkia kansan keskuudessa". Alueella aktiivisesti toimivat avustusjärjestöt pelkäävät, että niiden on lopetettava toimintansa kokonaan, jos hallituksen joukot joutuvat jälleen vastakkain kapinallisten separatistijoukkojen kanssa, jotka eivät ole vielä allekirjoittaneet Abujan rauhansopimusta.
Siksi me kehotamme Sudanin hallitusta noudattamaan YK:n peruskirjan 7 lukua ja sallimaan YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1706 mukaisten YK:n rauhanturvajoukkojen toimimisen alueella.
Sudan on katastrofin partaalla. Meidän on tehtävä kaikkemme estääksemme Afrikan mantereen toisen kansanmurhan. 

Patrick Gaubert (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kaksi henkiin jäänyttä sudanilaista on sanonut minulle, että meidän on lopetettava vaikeneminen, josta kansanmurhan uhrit kärsivät.
Olen päättänyt käyttää tänään puheenvuoron juuri Darfurissa tapahtuvan kansanmurhan hiljaisten uhrien puolesta ja esittää teille kiireisen vetoomuksen – hätähuudon. Teille puhuu paitsi Euroopan parlamentin jäsen myös Darfurissa lujasti työskentelevän kansainvälisen kansalaisjärjestön puheenjohtaja.
Kuulun sukupolveen, joka vannoi holokaustin jälkeen, ettei mitään samanlaista enää koskaan tapahtuisi. Sanat "enää koskaan" on lausuttu monta kertaa, ja silti meidän on jälleen puhuttava tästä aiheesta. Aiommeko odottaa koko väestön tuhoamista, ennen kuin suremme sitä? Kuinka monen täytyy kuolla, ennen kuin me puutumme asiaan? Onko olemassa vähimmäisraja sille, kuinka paljon ihmisiä on lähetettävä keskitysleireihin, ennen kuin me puutumme asiaan? Itse asiassa uskon, että joidenkin alueiden uhrit eivät pääse koskaan suosioon. Darfur on yksi niistä. Kofi Annan on sanonut Darfurin olevan helvetti. Silti on mahdotonta kuvitella, kuinka helvetillistä on niiden ihmisten elämä, joita laittoman hallituksen leivissä olevat, kansamurhaa toteuttavat aseelliset joukot ovat kiduttaneet.
Aiommeko pahentaa varsinaista rikosta vielä syyllistymällä itse välipitämättömyyden rikokseen? Emme! Kiduttajien on syytä tietää, ettemme anna heidän tehdä, mitä he haluavat, koska emme voi sanoa, ettemmekö tietäisi, mitä oikein on tapahtunut. Me tiedämme kyllä muttemme toimi. Euroopan unionilla on merkittävä tehtävä hoidettavanaan. Euroopan unionin on harjoitettava todellista painostusta ja osoitettava, että se voi vaatia tiukemmin julmuuksien ja verilöylyn lopettamista ja sitä, että alueelle sijoitetaan YK:n joukkoja suojelemaan siviiliväestöä. Tämä voidaan saada aikaan vain diplomaattisten pyrkimysten ja voimakkaan kansainvälisen osallistumisen keinoin. Kerrankin armeija voi toimia myönteisellä tavalla ja asettautua murhaajien ja uhrien väliin. Meidän on vaadittava ratkaisua aseellisia joukkoja koskevaan kysymykseen ja meidän on vaadittava humanitäärisen avun toimittamista perille.
Kuten monet jäsenet ovat todenneet minua ennen, emme saa hukata aikaa, sillä todistamme todellakin parhaillamme 2000-luvun ensimmäistä kansanmurhaa. 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, valitettavasti sekä kansainvälinen huomio että kansainvälisten uutisten mielenkiinto on keskittynyt Libanonin sotaan ja Lähi-idän levottomuuksiin Darfurin järkyttävien tapahtumien kustannuksella, vaikka Darfurissa on humanitaarinen kriisi, siellä toteutetaan kansanmurhaa ja etnistä puhdistusta ja käydään rikollista sotaa.
YK:n turvallisuusneuvosto on antanut päätöslauselman 1706, jonka täytäntöönpanoa vaadimme. Kun Libanonista annettiin päätöslauselma 1701, se pantiin kokonaan täytäntöön kansainvälisin toimin. Kuitenkin viisi päätöslauselmaa myöhemmin, päätöslauselman 1706 kohdalla, kansainvälinen yhteisö suhtautuu sen täytäntöönpanoon välinpitämättömästi ja ulkokultaisesti. Viime kädessä tätä suurta humanitaarista kriisiä koskeva kaksinaismoraali heikentää myös EU:n yhteisiä arvoja ja periaatteita.
Arvoisa komission jäsen, katson, että Euroopan unionilla on pohjimmiltaan moraalinen vastuu esittää aloitteita eikä pelkästään poliittista ja strategista vastuuta. Ministerineuvoston byrokraattiset päätöslauselmat eivät yksin riitä. Lokakuun 20. päivänä järjestetään huippukokous. Teidän on varmistettava, että Euroopan unioni esittää turvallisuusneuvostossa aloitteen, jotta turvallisuusneuvoston kaikki jäsenet omaksuvat yhteisen kannan ongelman ratkaisemisesta ja päätöslauselman 1706 soveltamisesta vihdoin ja viimein. Lisäksi – koska meidän on puhuttava rehellisesti – meillä on myös velvollisuus tehdä Kiinaa koskevia aloitteita. Kiina on yksi niistä maista, jotka ovat vastuussa tämän umpikujan, tämän kriisin pitkittymisestä. Myös Arabiliitto on vastuussa samasta asiasta. Tehkää siis Arabiliittoa, Islamilaisten maiden järjestöä, Kiinaa, Venäjää ja jopa Yhdysvaltoja koskevia aloitteita. Bushin ja Yhdysvaltojen kongressin mitäänsanomattomat lausunnot eivät riitä. Lisäksi, arvoisa komission jäsen, kansainvälistä lainsäädäntöä, joka koskee kansainvälisten toimien oikeutusta ihmisoikeuksien jäädessä jalkoihin, on sovellettava. 
Józef Pinior (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, olemme kaikki todistaneet Sudanin maaperällä viimeisten kolmen vuoden aikana tehtyjä rikoksia. Niihin kuuluvat kansanmurha, sotarikokset ja etninen puhdistus. Samalla kun seuraamme tilannetta avuttomina norsunluutorneistamme, Sudanin hallitus ei onnistu täyttämään kaikilta valtiolta edellytettävää perustehtävää: se ei kykene takaamaan väestön turvallisuutta tietyllä alueella. Me seuraamme Brysselissä ja Strasbourgissa Sudanin tapahtumia, vaikka itse Euroopan unioni perustettiin poliittisena ja moraalisena vastalauseena tällaisia rikoksia vastaan. Jokaisen peräkkäisen laajentumisen yhteydessä esitettiin sama vetoomus: emme enää koskaan, koskaan, salli rikoksia ihmisyyttä vastaan, emme enää koskaan suvaitse etnistä puhdistusta, emme enää koskaan siedä kansanmurhaa!
En ole kuullut niiden lausuntojen, joita Euroopan unionin edustajat ovat tänään antaneet, sisältävän tällaista voimakasta sitoumusta sen varmistamiseksi, että Euroopan unioni todella tekee kaiken voitavansa estääkseen laajamittaisen teurastuksen Sudanissa. Mitä sitten pitäisi tehdä? Tulevien viikkojen aikana EU:n pitäisi keskittyä painostamaan Sudanin hallitusta tehokkaasti varmistaakseen, että se sallii YK:n rauhanturvajoukkojen sijoittamisen alueelleen. Mikäli näissä pyrkimyksissä ei onnistuta ja Sudanin hallitus kieltäytyy edelleenkin päästämästä YK:n rauhanturvajoukkoja alueelleen, on asianmukaista lisätä logistista ja materiaalista tukea Afrikan unionin operaatiolle Sudanissa. Ellei millään tällä onnistuta vaikuttamaan siihen, mitä Sudanissa tapahtuu, meidän on harkittava kutsuvamme Nato-joukot varmistamaan, että Afrikan unionin sotilasoperaatio kykenee takaamaan rauhan ja turvallisuuden koko Sudanin alueella. 
Paula Lehtomäki,
   Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, tämä keskustelu on ollut hyvin aktiivista ja erittäin hyvää. Voin vakuuttaa, että neuvosto ei todellakaan suhtaudu välinpitämättömästi Sudanin ja Darfurin tilanteeseen. Me olemme kaikki yhtä mieltä siitä, että tilanteen kehitys on ollut hyvin huolestuttavaa, ja meidän on nyt ja jatkossa tehtävä kaikki voitava, jotta voimme parantaa Darfurin turvallisuus- ja humanitaarista tilannetta. Kaikki voitava, tai ainakin erittäin paljon, tehdään koko ajan. Me ylläpidämme aktiivisia diplomaattisia kontakteja eri osapuolten ja kolmansien maiden kanssa saadaksemme mahdollisimman laajaa tukea YK:n päätöslauselmalle ja sen toimeenpanolle ja kyetäksemme vahvistamaan painetta Sudanin hallituksen suuntaan. Erityisedustaja Haavistolla on Sudanissa tärkeä rooli turvattaessa se, että kaikki osapuolet paikan päällä sitoutuvat tähän rauhanprosessiin, sillä muutoin kestävää rauhantilaa ei voida saavuttaa.
On hyvin tärkeää ja myönteistä, että Afrikan unioni on oman AMIS-operaationsa kautta osoittanut olevansa vahvasti omistautunut tämän kriisin ratkaisemiseen. Sitä omistautuneisuutta Euroopan unioni on tukenut ja tukee edelleen, kun se tukee AMIS-operaatiota esimerkiksi logistiikan, materiaaliavun, suunnittelutuen ja muiden vastaavien toimien kautta. Afrikan unioni on päättänyt lisätä rauhanturvajoukkojaan eli AMIS-operaatiota 4 000 henkilöllä, jolloin se kasvaa yhteensä 11 000 henkilön mittaiseksi.
Kun YK-operaatio saadaan käynnistetyksi alueella, helpoin tapa tukea sen hyväksyttävyyttä Sudanin hallituksen silmissä voi olla se, että operaatio rakentuu afrikkalaisten ja aasialaisten joukkojen pohjalle. On myös muistettava, että tämän alueen muilla naapurimailla on erittäin tärkeä rooli rajakysymyksissä ja pakolaiskysymyksissä.
Ihmisoikeustilanne tuolla alueella on erittäin huolestuttava, kuten tässä keskustelussa on tuotu esille. Euroopan unioni on nostanut nämä ihmisoikeuskysymykset esiin sisällyttämällä ne nyt käynnissä olevan YK:n ihmisoikeusneuvoston kokouslistalle. Kansanmurha-asian ja varsinkin tämän termin osalta pitää muistaa, että kansainvälinen rikostuomioistuin tutkii parhaillaan kansanmurhakysymystä ja Euroopan unioni tukee rikostuomioistuimen työtä.
Darfurin ja Sudanin kysymyksen ratkaisemiseksi ei ole olemassa vain yhtä avainta, vaan on erittäin tärkeää, että me etenemme tehokkaasti, laajamittaisesti, koordinoidusti ja hyvässä yhteistyössä kaikilla mahdollisilla väylillä. 
Franco Frattini,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen täysin samaa mieltä puheenjohtajavaltiota edustavan ministerin esittämistä päätelmistä.
En usko, että kenelläkään läsnäolijoista on epäilystäkään siitä, kuinka katastrofaalisen laaja Darfurin tragedia on, ja tuskin kukaan epäile sitäkään, etteikö kyseessä olisi todella kansanmurha. Tämän päivän keskustelu koskee kuitenkin myös paljon yleisempää poliittista ongelmaa, joka on äärimmäisen tärkeä Euroopan parlamentille ja yleisesti Euroopan unionin toimielimille: kyse on EU:n roolista perusoikeuksien edistäjänä ja puolustajana sen rajojen ulkopuolella.
Mietin usein, voiko Euroopan unioni olla ja pitääkö sen olla edelläkävijä perusoikeuksien ja erityisesti ihmisarvon kunnioittamisen alalla koko maailmassa – juuri ihmisarvoahan on loukattu perinpohjaisesti Darfurin tragediassa – ja omasta mielestäni se voi ja sen pitääkin olla. Jotta Euroopan unioni voisi hoitaa tämän tehtävänsä, meidän on käytävä merkittävää poliittista keskustelua siitä, kuinka EU voi viedä näitä arvoja rajojensa ulkopuolelle ja vaalia niitä, kun muut osapuolet, kuten Sudanin hallitus, suvaitsevat fundamentalismia ja aseellisten ryhmittymien mitä väkivaltaisimpia ja kauheimpia ylilyöntejä ja jopa rohkaisevat niihin. Monet teistä ovat sanoneet selvästi, että 7 artikla pitäisi panna täytäntöön sotilasjoukoin ja asein ja että Sudaniin pitäisi lähettää sotilasjoukot, jotka voisivat voimaa käyttämällä päättää tämän katastrofaalisen tilanteen.
Olen hyvin tietoinen siitä, että tämä on yksi kansainvälisiin sopimuksiin kirjatuista vaihtoehdoista, mutta toisaalta muistan myös, että puhuessamme eri puolilla maailmaa ihmisoikeuksien kunnioittamisen puolesta me eurooppalaiset olemme usein puhuneet niin sanotun -periaatteen turvaamisesta: toisin sanoen emme voi päättää täällä Strasbourgissa tai Brysselissä siitä, mitä toisen maan tai maanosan kuuluu tehdä ja pakottaa sitä tekemään niin. Meidän on tehtävä yhteistyötä paikallisten toimielinten kanssa, ja mielestäni ensimmäinen osa ratkaisua on yhteistyö Afrikan unionin kanssa, sen aseman vahvistaminen sekä sen varmistaminen, että se saa tarvitsemansa käytännön avun. Emme halua, että EU:ta pidetään toimijana, joka pysyttelee ensin syrjässä ja sekaantuu sitten yhtäkkiä asioihin sijoittaen joukkojaan ja aseitaan ja esittäen, että Afrikan unionia pitäisi ensisijaisesti lujittaa ja vahvistaa.
Kuten puheenjohtajavaltion edustaja juuri korosti, tämä on ensimmäinen askel. Toinen askel tällä tiellä on se, että tarjoamme paikan päällä logistista apua. Sen me – Euroopan unioni ja sen toimielimet – voimme tehdä, ja komissio voi myös antaa taloudellista tukea. Kuinka voimme varmistaa, että humanitaarinen apu todella päätyy sinne, mihin se on tarkoitettu – kärsivälle kansalle ja paikan päällä toimivien kansalaisjärjestöjen työntekijöille, jotka vaarantavat henkensä? Paikan päällä annettava logistinen apu on siis toinen alue, jolla me, Euroopan unioni, voimme saada jotakin aikaan.
Kolmas askel, jolle jotkut eivät ole antaneet riittävästi painoarvoa, on se, kuinka teemme yhteistyötä Arabiliiton kanssa. Hyvät parlamentin jäsenet, törmäämme eri puolilla maailmaa islamilaisten maiden tai arabimaiden mielipiteisiin. Osa näistä maista on meidän uskollisia liittolaisiamme esimerkiksi terrorismin torjumisen alalla. Toisilla niistä on sen sijaan niin äärimmäisiä mielipiteitä, että meidän on parasta tehdä sopimuksia ennen toimiin ryhtymistä.
Mikä on sitten Darfurin ja Libanonin välinen ero? Ero on se, että Libanonin tapauksessa oli olemassa sopimus ja että joukot lähetettiin Libanoniin rauhanturvaajiksi, koska sekä Libanonin hallitus että Israelin hallitus suostuivat molemmat siihen. Sen sijaan Sudanin hallitus torjuu edelleen tämän ajatuksen. Uskotteko, että yksipuoliset toimet olisivat mahdollisia ilman Arabiliiton voimakasta myötävaikutusta? Ettekö katso, että ilman Arabiliiton voimakasta osallisuutta tällaiset toimet olisivat äärimmäisen kielteinen merkki sille valtavalle väestölle, jolla on valitettavasti mitä fundamentalistisimpia ajatuksia? Eikö se vain vahvistaisi ääriryhmiä ja fundamentalisteja ja tarjoaisi niille yhden uuden propaganda-argumentin?
Siispä katson, että ratkaisun kolmas osa on Arabiliitto. Pyrimme kannustamaan Arabiliittoa pysymään erossa Sudanin hallituksesta ja olemaan antamatta sille hyväksyntäänsä ja tukeansa. Kuten tiedätte, näin tapahtuu jossakin määrin, mutta meidän on tehtävä vielä paljon tämän eteen.
Lisäksi joku mainitsi vielä yhden seikan: mitä jos Sudanin hallitus ei kuuntele kansainvälistä yhteisöä? Olen aina ollut sitä mieltä, että sotilastoimia on käytettävä vasta viimeisenä keinona, vaikka humanitaarinen väliintulo olisikin perusteltu perustamissopimuksen 7 artiklan nojalla.
Muitakin keinoja on olemassa. Kuulin tässä yhteydessä jonkun mainitsevan lentokieltoalueen. Tätä toimenpidettä voidaan tarkastella, se voidaan hyväksyä ja siitä voidaan tehdä ehdotus. Ymmärtänette varmasti, että jos me ehdottaisimme turvallisuusneuvostolle toimia 7 artiklan nojalla, Kiina käyttäisi luultavasti veto-oikeuttaan, halusittepa sitä tai ette, eikä mitään tapahtuisi. Eikö siis olisi parempi vaihtoehto laatia aloite, joka ei ehkä ratkaise ongelmaa mutta olisi avuksi ja joka koskisi esimerkiksi sitä, että lentokoneita kiellettäisiin lentämästä alueen yläpuolella ja tappamasta ihmisiä pommein ja ilmaiskuin. Tämä on toinen konkreettinen mahdollisuus.
Esitän puheeni lopuksi kaksi huomiota. Ensinnäkin puheenjohtaja Barroso ja kollegani Louis Michel ovat lähdössä Khartumiin. He antavat Sudanin hallituksen korkeimmalle johdolle voimakkaan viestin siitä, että Euroopan unioni aikoo ryhtyä diplomaattisiin tositoimiin ja toteuttaa paikan päällä toimia auttaakseen kärsiviä ihmisiä. Tässä viestissä tuodaan esiin, että Sudan eristetään, jos se kieltäytyy jatkossakin kuuntelemasta kansainvälistä yhteisöä. Tällainen eristäminen olisi erityisen haitallista Sudanille itselleen: Sudanin hallituksen etuihin ei kuulu joutuminen eristyksiin muusta kansainvälisestä yhteisöstä. Hyvät parlamentin jäsenet, tämä veisi presidentti Bashirilta viimeisenkin tekosyyn pitää kiinni kielteisestä kannastaan.
Toinen hyvin tärkeä asia, jota komission toimet koskevat, on naisten ja lasten asema. Puhumme tästä asiasta jatkuvasti täällä Euroopassa: olemme huolissamme ihmiskaupan uhreista ja pakkoprostituutiosta ja olemme jopa laatineet lasten oikeuksia koskevan EU:n tiekartan. Emme voi luonnollisestikaan jättää naisten ja lasten oikeuksia vaille huomiota näinkin järkyttävässä tapauksessa kuin mitä Darfurin tilanne on.
Toivon siksi henkilökohtaisesti, että Euroopan parlamentti pysyy lujana Darfuria koskevissa toimenpiteissään tarjotakseen erityistä suojelua naisille ja lapsille, jotka ovat, kuten aina, suurimmassa vaarassa olevia uhreja. 
Puhemies.
   – Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä(1).
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna torstaina klo 12.00.
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana Sajjad Karimin laatima kansainvälisen kaupan valiokunnan mietintö (A6-0256/2006) talous- ja kauppasuhteista Euroopan unionin ja Intian välillä (2006/2034(INI)). 
Sajjad Karim (ALDE ),
   Arvoisa puhemies, geopoliittinen painopiste siirtyy 2000-luvulla Aasiaan, joten kun katse luodaan Intiaan, se luodaan tulevaisuuteen. Intian vakaa ja sykkivä yhteiskunta on hämmästyttävä saavutus, kun otetaan huomioon maan valtava koko ja monimuotoisuus. Intia on sitoutunut demokratiaan, moniarvoisuuteen ja oikeusvaltion periaatteisiin, mikä takaa johdonmukaisuuden kauppasuhteissa. Intiassa asuu melkein viidennes maailman väestöstä, mutta sen osuus maailmankaupasta on alle yksi viideskymmenesosa.
Intian suurimpana kauppakumppanina ja tärkeimpänä ulkomaisten investointien lähteenä EU on valmis auttamaan Intiaa korjaamaan talouden vapauttamisesta koituvat hyödyt. EU:lla ja Intialla on yhteistä historiaa, ja molemmat ovat sitoutuneita maalliseen hallintoon ja moniuskontoisuuteen, joten kumppanuus on meille luonnollista. Meistä tuli strategiset kumppanit kesäkuussa 2004, vaikka yhteinen toimintasuunnitelma hyväksyttiin jo vuotta aiemmin. Komission jäsenellä ei ole silti vieläkään valtuuksia laatia konkreettista sopimusta kaupankäyntiä käsittelevien korkean tason työryhmien työn pohjalta, ja tällä välin presidentti Bush on onnistunut neuvottelemaan suorastaan huolestuttavan ydinsopimuksen Yhdysvaltojen ja Intian välillä.
Komission jäsen väittää Intian olevan hänen valintansa. Tarkoitan tietysti komission jäsentä Mandelsonia. Samalla hän on kuitenkin lietsonut EU:n pakkomiellettä Kiinaa kohtaan. Intiassa on EU:lle yhtä lailla haasteita, joskin erilaisia. Komission on otettava tämä huomioon laatiessaan uutta strategiaa Kiinaa koskevien kuulemisten tavoin yhteistyössä sidosryhmien kanssa.
Dohan kierros on edelleen pääasiallinen mekanismi, jolla globalisoitumisesta tehdään oikeudenmukaisempaa. Monenvälinen kauppajärjestelmä on oikeudenmukaisin ja tehokkain tapa kasvattaa ja hallita kauppaa. Se suojaa heikkoja hyväksikäytöltä, kun kaupan valta-asemasta kamppaillaan omin avuin. Dohan sopimus ei kuitenkaan sulje pois kahdenvälisiä WTO+-sopimuksia. EU voi ryhtyä pohtimaan tulevaisuuden globaalia kilpailukykyä vain suhtautumalla avoimemmin kumppanuuteen, jossa mennään sellaista WTO-sopimusta pidemmälle, joka olisi mahdollista saada nyt aikaan pienimmän yhteisen nimittäjän pohjalta.
Vapaakauppasopimus Intian kanssa on asetettava keskeiselle sijalle komission uudessa globaali Eurooppa -strategiassa. Parlamentin on tuettava komission jäsentä sataprosenttisesti, kun hän esittää neuvostolle valtuuksien antamista, jotta voidaan neuvotella kahdenvälisten vapaakauppasopimusten tekemisestä, avata markkinoita ja taata oikeudenmukaisemmat kauppaehdot uusilla kasvualueilla eri puolilla Aasiaa.
Intian on tuettava päätöstämme ja pidettävä kiinni Helsingissä antamistaan lupauksista. Intia on osoittanut osaavansa kietoa globaaleja toimijoita pikkusormensa ympärille edistääkseen kilpailukykyä. Nyt sen on aika tehdä sopimus selvimmän kumppaninsa kanssa. Määräajat on asetettava, jotta yhteiset tavoitteet voidaan saavuttaa aloilla, jotka määräävät tahdin 2000-luvulla: teollis- ja tekijänoikeuksien suojassa, avoimilla palvelu- ja sijoitusmarkkinoilla ja tehokkaiden kaupan suojavälineiden alalla.
Yksikään talouskasvustrategia ei ole täydellinen, ellei siinä puututa pahenevaan ilmastonmuutosongelmaan. Aasian kasvun vaikutus energiahuoltoon on valtava. Intian tuleva kasvu edellyttää nopeasti kasvavan energiatarpeen täyttämistä. Vakava energiapula ja liiallinen riippuvuus öljystä ja hiilestä lisäävät kustannuksia ja saastumista. Pyrkimys ydinvoiman kehittämiseen on oire tästä kriisistä. Vaikka Intia kehittäisi ydinenergiaa, se pystyisi täyttämään vain kaksi prosenttia kokonaisenergiatarpeesta. Samalla se joutuisi tinkimään Gleneaglesissä tehdyistä lupauksista pysäyttää ilmastonmuutos ja edistää energiansäästöä.
Sekä Intia että EU ovat jo pitkään edistäneet uusiutuvan energian käyttöä. Intia on rakentanut maailman neljänneksi suurimman tuulivoimateollisuuden, kehittänyt biokaasun keräysjärjestelmiä ja aurinkokennoja sekä tukenut uusiutuvan energian kehittämistä Aasiassa. Meidän on pyrittävä yhdessä määrittämään globaali energiarakenne innovoinnin ja energian kestävän kehittämisen avulla, ja samalla on täytettävä ilmastonmuutosta koskevat kriteerit.
Intian 8 prosentin talouskasvu kukoistaa. Sen odotetaan kaksinkertaistuvan vuosikymmenen kuluessa. Maan rikkaimpia ovat IT-alan sijoittajat, jotka käärivät voittoja Intian muuttuessa tieto- ja viestintätekniikan kehityksen globaaliksi keskukseksi. Intian talous on kuitenkin edelleen täynnä ristiriitoja. Globalisoitumisen hyödyt jakautuvat epätasaisesti niin, että lähes neljä miljoonaa ihmistä joutuu tulemaan toimeen alle dollarilla päivässä.
EU:n on varmistettava, että kauppasuhteistamme saatava hyöty jakautuu intialaisten – heidän kaikkien – kesken. Kansainvälisellä kaupalla voidaan edistää talouskasvua ja vähentää köyhyyttä tehokkaasti, mutta se ei ole mikään ihmelääke. Jotta ihmiset pääsisivät jatkossakin köyhyydestä, Intian kauppauudistuksilla on täydennettävä kehityspolitiikkaa.
Intian infrastruktuuri ei helpota ulkoisten ja sisäisten toimien yhdistämistä. Maan infrastruktuurissa on edelleen kehitysmaan piirteitä, vaikka yritysten pääkonttorit nousevat hallitsevina kohti Mumbain ja Bangaloren taivaanrantaa. Investoinnit on keskitettävä maaseudulle. Vesihuoltoa ja viemäröintiä, liikenneyhteyksiä sekä sähkölaitosten sähköntuotannon laatua on parannettava.
Intia on sitoutunut vuosituhannen kehitystavoitteisiin. Sen omassa viisivuotissuunnitelmassa ylitetään YK:n vaatimukset. Yhä todennäköisempää kuitenkin on, ettei Intia saavuta neljää kahdeksasta tavoitteesta sovitussa aikataulussa. Lapsityövoima on edelleen suuri ongelma, ja hi-viruksen ja aidsin leviäminen saattaa katkaista Intian kehityksen.
Kauppasuhteita ei voi erottaa ihmisoikeus- ja kehityskysymyksistä. On velvollisuutemme Intiaa kohtaan saada asiat muuttumaan. EU:n apu on suunnattava kehityksessä jäljessä oleville alueille ja aliedustetuille yhteiskuntaryhmille. Valmiuksien kehittäminen on keskitettävä köyhimpiin osavaltioihin, jotta ne voivat käyttää varat tehokkaasti. Ulkomaisista investoinneista on saatava varoja koulutukseen ja maaseudun terveydenhuoltoon.
Kun Intia muuttuu kehittyvästä maasta kehittyneeksi, se saa alueellista vastuuta, ja sen kasvu on kestävää. Sen on vedettävä naapurivaltiot mukaan kasvuun. Etelä-Aasian vapaakauppa-alue SAFTA tuo alueelle moninaista kasvua. On totta, ettei kaikki ole aina sujunut kuin tanssi, vaan Intian ja Pakistanin väliset kiistat ovat pysäyttäneet kehityksen. Vahvan alueellisen johtajuuden ansiosta kaupankäyntiä voidaan nyt kuitenkin käyttää luottamuksen lisäämiseen etenkin Kashmirin suhteen.
EU:n on käännettävä katseensa nyt Aasiaan ja nähtävä sen häikäisevä kasvu mahdollisuutena, ei uhkana. EU:n on luotettava enemmän kykyynsä hallita muutosta ja säilyä kilpailukykyisenä. Tämä edellyttää tietysti rakennemuutoksia ja asennemuutosta. 
Joe Borg,
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Karimia ja kansainvälisen kaupan valiokuntaa erinomaisesta työstä.
Mietintö on kattava, ja siinä käsitellään EU:n ja Intian välisiä talous- ja kauppasuhteita lähes kaikilta mahdollisilta kannoilta. Myös mietinnön ajoitus on osuva, sillä 13. lokakuuta 2006 järjestetään EU:n ja Intian välinen huippukokous Helsingissä. Mietinnön suositukset otetaan huomioon. Yhteistyömme Intian kanssa on moninaista, ja sitä on vaikea käsitellä tyhjentävästi tässä puheenvuorossa. Tämän vuoksi otan esille muutamia pääkohtia, jotka vastaavat esittämiänne huolenaiheita. Samalla kerron parlamentille tarkemmin, mitä kaupalle ja investoinneille nyt kuuluu.
Yleisesti ottaen yhteistyömme on hyvää ja tuloksekasta. Esimerkiksi ympäristöalalla Intia järjesti viime vuonna ensimmäisen EU:n ja Intian välisen jätehuoltofoorumin, jonka jälkeen asiaa käsittelevä työryhmä on tehnyt useita vierailuja ja kokoontunut monta kertaa. Parhaillaan keskustellaan toisen ympäristöfoorumin järjestämisestä.
Työllisyys- ja sosiaaliasioissa komissio ja Intian työministeri sopivat kahdenvälisessä tapaamisessa yhteiseen toimintasuunnitelmaan perustuvasta työohjelmasta vuosiksi 2006–2007. Tulevassa Helsingin huippukokouksessa on määrä allekirjoittaa tai parafoida yhteisymmärryspöytäkirjaluonnos. Komission jäsenen Almunian ja Intian valtiovarainministerin kahdenvälisen tapaamisen jälkeen esitettiin yleisemmin säännöllisen makrotaloudellisen vuoropuhelun aloittamista.
Yrityspuoltakaan ei ole unohdettu. Komission jäsen Mandelson ja kauppaministeri Nath esittivät ajatuksen EU:n ja Intian välisestä yritysjohtajien pyöreän pöydän tapaamisesta, jossa yritykset voivat käydä aktiivista vuoropuhelua keskenään. Se on nyt valmis pidettäväksi yrityshuippukokouksessa 12. lokakuuta 2006.
Kehitysyhteistyössä keskitytään tukemaan alakohtaisesti perusopetusta, terveydenhuoltoa ja perheiden hyvinvointia. Köyhyyden vähentäminen on ollut keskeinen tavoite kaikissa hankkeissa. Sama sitoumus vahvistetaan maakohtaisessa strategia-asiakirjassa vuosille 2007–2013: noin 65–70 prosenttia varoista ohjataan terveydenhuoltoon ja koulutukseen. On rohkaisevaa, että Rajasthanin ja Chhattisgarhin kanssa saatiin allekirjoitettua osavaltion kumppanuusohjelmat, jotka voidaan nyt toteuttaa. Ohjelmista tuetaan kaikkiaan 160 miljoonalla eurolla vesihuoltoa, koulutusta ja terveydenhuoltoa.
Käsittelen seuraavaksi kauppa- ja investointisuhteita Intiaan. Olen iloinen huomatessani, että kansainvälisen kaupan valiokunnan laatiman mietinnön päätelmissä tuetaan komission lähestymistapaa täysin. Tarkemmin sanottuna valiokunta kehotti Euroopan unionia tekemään vapaakauppasopimuksen Intian kanssa. Intia on halukas tekemään vapaakauppasopimuksen Euroopan unionin kanssa mahdollisimman pian. Tämä on ollut Intian kanta jo pitkään, ja sitä on ajanut itse pääministeri Singh.
Olen tyytyväinen valiokunnan ensimmäiseen toteamukseen siitä, etteivät Dohan kehitysohjelmaa koskevat neuvottelut ole yhteensopimattomia kahdenvälisten WTO+-neuvottelujen kanssa. Euroopan unioni pyrkii pohjustamaan sitoutumistaan WTO:n monenväliseen kauppajärjestelmään sekä täydentämään sitä uusilla kahdenvälisillä vapaakauppasopimuksilla, joita pyritään tekemään etenkin Aasian tärkeimpien kasvavien markkinoiden kanssa. Euroopan unioni pitää edelleen WTO:ta pääfoorumina, johon globaali kaupan vapauttaminen perustuu.
Monenvälisyydestä ei ole paluuta. EU:n ja Intian välinen vapaakauppasopimus voi täydentää WTO:n monenvälistä kaupan vapauttamista kattamalla palvelukaupan, julkisten hankintojen, kilpailupolitiikan ja sääntelyn yhdenmukaistamisen kaltaiset alat, jotka liittyvät suoraan EU:n vahvuuksiin ja joihin ei puututa riittävästi WTO:n säännöillä ja normeilla.
Olemme varmistaneet, että EU:n ja Intian väliselle vapaakauppasopimukselle on kivenkovat taloudelliset perusteet ja että Intia näkee asian samalla tavalla ja sillä on yhtä kunnianhimoiset tavoitteet. Tämä on edellytys minkä tahansa neuvottelujen onnistumiselle. Olenkin tyytyväinen siihen, että valiokunta tukee kaupankäyntiä käsittelevän korkean tason työryhmän työtä. Työryhmä sai 19. syyskuuta 2006 valmiiksi raporttinsa 13. lokakuuta 2006 järjestettävää EU:n ja Intian välistä huippukokousta varten. Siinä suositeltiin kehittämään laajaa kauppakumppanuutta neuvottelemalla laajapohjainen kauppa- ja investointisopimus.
Huippukokouksessa annetaan suositus siitä, että sekä EU että Intia veisivät neuvotteluja eteenpäin sopimuksen aikaan saamiseksi. Vaikkei huippukokouksessa panna alkuun vapaakauppasopimusta, vihjataan sen kuitenkin olevan tähtäimessä. Emme halua panna kerralla tuulemaan, vaan haluamme valmistella neuvotteluissa onnistumista. Huippukokouksen jälkeen saatetaan joutua tekemään lisää töitä muutamien arkaluonteisten kysymysten eteen, jotta ymmärtäisimme paremmin toistemme odotuksia ja liikkumavaraa. Olen näin ollen valiokunnan kanssa samaa mieltä siitä, että palveluneuvotteluista, teollis- ja tekijänoikeuksista ja julkisista hankinnoista käytävää keskustelua on syvennettävä.
Lopuksi totean olevani valiokunnan tavoin huolissani siitä, että Etelä-Aasian alueellisen yhteistyöjärjestön (SAARC) alueen sisäinen kauppa on edelleen vähäistä. Yhdyn samoin valiokunnan suosituksiin, joiden mukaan SAARC:n olisi tutkittava kaupan ja investointien laajentamisen mahdollisuuksia alueella. Seuraamme tarkasti sitä, että Pakistan laiminlyö Etelä-Aasian vapaakauppasopimuksen mukaisia määräaikoja, ja otamme asian esille epävirallisesti Pakistanin kanssa. 
Filip Kaczmarek (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Karimia lämpimästi erinomaisesta Intiaa koskevasta mietinnöstä. Mietintö on monipuolinen, kuten oli syytä odottaakin: Euroopan unionin ja Intian välistä talous- ja kauppayhteistyötä koskevan katsauksen esittäminen Intiaan kohdistuvien haasteiden ohella on monipuolinen tehtävä. Mielestäni esittelijä suoriutui siitä erittäin hyvin.
Pidän mietintöön sisältyviä taloudellisia ja kaupallisia kysymyksiä tärkeinä, mutta haluan kiittää esittelijää erityisesti kehitysyhteistyövaliokunnan lausunnon tukemisesta ja Intian näkemisestä paitsi dynaamisen talouskasvun ja runsaiden mahdollisuuksien maana sekä tärkeänä Euroopan unionin kauppa- ja talouskumppanina myös yhteiskuntarakenteeltaan erityisen monitahoisena maana, jossa on paljon eriarvoisuutta kehityksen tason ja voittojen jakautumisen suhteen.
Intia painii samalla suurten, kehitysmaille tyypillisten ongelmien, kuten köyhyyden ja lukutaidottomuuden, kanssa. Kuten painotin kehitysyhteistyövaliokunnan lausunnossa, Euroopan unionin ja Intian välisen strategisen kumppanuuden päätavoitteena olisi edelleen oltava vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttaminen ja köyhyyden torjunta.
Kiinnittäisin huomiota kahteen merkittävään kehitysyhteistyökysymykseen, jotka vaikuttavat Euroopan unionin ja Intian väliseen yhteistyöhön. Intian vuotuinen talouskasvu on ollut keskimäärin 6 prosenttia kymmenen viime vuoden ajan. Silti lähes 30 prosenttia Intian väestöstä, noin 400 miljoonaa ihmistä, elää edelleen köyhyysrajan alapuolella ja joutuu tulemaan toimeen alle dollarilla päivässä. Lukutaidottomia on lähes 40 prosenttia. On erittäin tärkeää, että tämä valitettava epäkohta korjataan Euroopan unionin ja Intian välisellä talous- ja kauppayhteistyöllä. Toimet on suunnattava parantamaan yhteiskunnan köyhimpien asemaa ja edistämään parhaita käytäntöjä alueilla, joilla talouskasvu on nopeinta. Yhteistyötä terveydenhuollon ja koulutuksen aloilla olisi myös syvennettävä. 
Zbigniew Zaleski,
   Arvoisa puhemies, tämä asiakirja on periaatteessa luonteeltaan taloudellinen, mutta siihen sisältyy paljon laaja-alaisempi sanoma molemmille osapuolille. Sanoma liittyy poliittisiin, sosiaalisiin, tieteellisiin sekä koulutusta ja kehitystä koskeviin kysymyksiin.
Olemme selvinneet poliittisten ryhmien välisistä pienistä mielipide-eroista ja saaneet muodostettua yhteisiä kantoja, usein kompromissin tuloksena. Intia voi olettaa tämän päätöslauselman perusteella, että koko Euroopan unioni on yhdessä halukas yhteistyöhön tuon mahtavan historiallisen perinnön ja talouspotentiaalin omaavan maan kanssa. Omasta puolestamme tuomme tietenkin Intian kansan vaikeudet esille. Eurooppalaisten normien mukaan näistä vaikeuksista on keskusteltava avoimesti ja ne on pyrittävä ratkaisemaan vähitellen. Jotta yhteistyössä onnistutaan ja mukaan saadaan myös yrittäjiä ja kansalaisia, on määritettävä yhteiset arvot ja tavoitteet. Mikäli näin ei tehdä, ei saada aikaan mitään muuta kuin hallitusten ja poliitikkojen allekirjoittamia julistuksia. Parlamentissa on jo laadittu ihan tarpeeksi tällaisia asiakirjoja.
Toivomme aitoa yhteistyötä, joka perustuu aiemmista – lähinnä Yhdistyneen kuningaskunnan ja Intian välisistä – suhteista saatuihin kokemuksiin. Luotamme kuitenkin siihen, että yhteistyökumppanuudesta tulee esimerkillistä: vapaata menneisyyden kahleista, joiden voidaan tulkita viittaavan kolonialismiin.
Tämä asiakirja on molempien osapuolten hyödyksi koituvan terveen vaihdon perusta ja ponnahduslauta. Varjoesittelijänä ehdotan sen hyväksymistä sellaisenaan. 
Erika Mann,
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä, ja kiitän myös esittelijää erinomaisesta mietinnöstä, jossa käsitellään kaikkia kysymyksiä, jotka ovat oleellisia Intiasta puhuttaessa.
Komission jäsen mainitsi yhden erityisen seikan, jota meidän olisi mielestäni pohdittava tarkkaan. Intiasta saattaa lopulta tulla geopoliittinen keskus 2000-luvulla. Hän on tässä mielestäni oikeassa. Euroopan unionin ja komission on tehtävä päätös. Ei voida sanoa, "joko Intia tai Kiina". Tämä ei ole oikea lähestymistapa. On luonnollisesti keskityttävä jompaankumpaan, sillä kahdenvälisten sopimusten tekeminen molempien maiden – ja jatkossa monien muidenkin maiden – kanssa saattaa käydä komissiolle mahdottomaksi, samalla kun pyritään takaamaan monenvälisten neuvottelujen onnistuminen. Haluankin ilmoittaa esittelijälle ja parlamentille, että ryhmäni suhtautuu vapaakauppasopimukseen hieman varovaisemmin.
Emme vastusta vapaakauppasopimusta, päinvastoin. Puhuimme vapaakauppasopimuksen ja alueellisen sopimuksen puolesta jo vuonna 2002, kun esittelin oman mietintöni parlamentille. Minusta asiasta olisi kuitenkin käytävä perusteellinen keskustelu. Komissio antaa uuden toimenpidekertomuksensa parin viikon kuluttua 4. lokakuuta. Emme siis tue vapaakauppasopimusta tällä haavaa, sillä haluamme keskustella asiasta ensin ryhmämme sisällä. Haluamme tehdä selväksi, että parlamentti osallistuu täysin keskusteluun ja kuulemisiin.
On olennaista siirtyä monenvälisestä pikemminkin kahdenväliseen sopimukseen ja varmistaa, että kauppapolitiikka on jokseenkin johdonmukaista. Tästäkään syystä emme puolla huomenna ajatusta vapaakauppasopimuksesta tässä vaiheessa. Olen iloinen, että esittelijä Karim käsitteli myös huipputeknologiaa koskevia kysymyksiä. Minusta on ehdottoman tärkeää, että keskitymme enemmän Intiaan ja teemme tiiviimpää yhteistyötä sen kanssa.
En sanonut nyt kaikkea tätä varjoesittelijä Glyn Fordin puolesta. Hän pahoittelee esittelijä Karimille sitä, ettei voi olla paikalla. Hänen oli palattava Englantiin, mutta hän seuraa taatusti asioita ja keskustelee niistä yksityiskohtaisesti. 
Margarita Starkevičiūtė,
   Haluan kiittää esittelijää siitä, että hän painotti selvästi rahoitussektorin tärkeyttä Intian talouden kehittymiselle. Tämä on erittäin tärkeä tekijä Intian ja Euroopan unionin välisessä talousyhteistyössä. Investointien määrä riippuu sijoittajien luottamuksesta kohdemaihin sekä rahoitusmarkkinoita ja varainhoitoa koskevasta sääntelystä. Olisi siis hyvä ajatus kutsua intialaisia yrityksiä ottamaan oppia Euroopan unionin asiantuntemuksesta kunnollisen sijoittajansuojan takaamisessa. Pyydän komissiota tekemään tunnetuksi kokemuksiamme ja kehittämäämme ja soveltamaamme varainhoidon sääntelymallia, jotta intialaiset yritykset voivat hyötyä alan asiantuntemuksestamme. Komission työtä olisi koordinoitava tehokkaammin, jotta eri aloilla toimivat komission jäsenet voisivat pitää yhteyttä laajemmin ja jottei yhteistyö kolmansien maiden kanssa olisi vain alalla toimivien tehtävä vaan kuuluisi kaikille muillekin komission jäsenille.
Suurimpia haasteita on se, ettei Intian rahoitussektoria ole vapautettu riittävästi. Tarvitaan valtavia investointeja, etenkin yritystoiminnan laajentamiseksi maaseudulle. Jos maaseutua ei kehitetä, Intia ei edisty. Intian rahoitusalan kehittyminen ei kuitenkaan onnistu ilman maailman ja suurimpien eurooppalaisten pankkien panosta. Meidän olisikin edistettävä yhteistyötä ja kutsuttava Intian sääntelyviranomaiset osallistumaan Euroopan unionin ja kolmansien maiden yhteisiin asiantuntijaryhmiin, joissa laaditaan alan lainsäädäntöä. Näin taattaisiin asianmukaiset edellytykset yhteiselle toiminnalle jo varhaisessa vaiheessa.
Haluan tukea myös kahdenvälistä vuoropuhelua, täysimittaista talousyhteistyötä Euroopan unionin ja Intian välillä sekä yhteisten sopimusten tekemistä etenkin siksi, ettei suhdekohtaisia edellytyksiä oteta aina asianmukaisesti huomioon monenvälisissä neuvotteluissa. 
Margrete Auken,
   Arvoisa puhemies, edellisellä istuntojaksolla käsittelimme mietintöä EU:n ja Kiinan välisestä kaupasta. Mietinnössä esitettiin rankkaa kritiikkiä Kiinan ihmisoikeusrikkomuksista. Nyt aiheena on kaupankäynti Intian kanssa. Mietintö on erinomainen. Voin yhtyä lähes kaikkeen siinä esitettyyn. Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmä äänestää tietenkin mietinnön puolesta. Haluan kuitenkin keskittyä nyt yhteen tärkeään kysymykseen: miksei ihmisoikeusongelmia pidetä mietinnössä tärkeinä. Niitä käsitellään, mutta vain hyvin ylimalkaisesti. Lisäksi pahinta ongelmaa – joka on todennäköisesti yksi suurimmista ihmisoikeusongelmista maailmassa – mainitaan tuskin lainkaan. Tarkoitan tietenkin daliteja, kastittomia. Heidät mainitaan, mutta yhdessä adivasien kanssa – ikään kuin kyse olisi yleisestä vähemmistöihin liittyvästä ongelmasta. Dalitit ovat halveksittuja alimman luokan kansalaisia useissa maissa. Ongelma koskee kuitenkin erityisesti Intiaa. Dalitit eivät ole vain köyhiä ja sosiaalisesti syrjäytyneitä, vaan tilanne on pahempi. Heitä kohdellaan aivan kuin he eivät olisi ihmisiä lainkaan. Heihin ei saa koskea, muut väestöryhmät inhoavat heitä, he ovat yhteiskunnan pohjasakkaa. Heillä on oikeuksia, mutta vain paperilla. Todellisuudessa heillä ei ole oikeuksia, ja he joutuvat tekemään likaisimmat ja vaarallisimmat työt. Tämä onkin tietysti tässä tapauksessa mielenkiintoista. Juuri he joutuvat käsittelemään teollisuudessa ja maataloudessa myrkyllisiä kemikaaleja, jotka on kielletty suurimmassa osassa maailmaa. He ruiskuttavat pelloille vaarallisia hermomyrkkyjä ilman ohjeita ja suojaimia. Tehtailla he värjäävät kankaitamme paljain jaloin happokylvyssä seisten. Ketkään muut eivät sietäisi tällaista, mutta dalitien on pakko. Kaiken lisäksi EU käy kauppaa intialaisista tuotteista esittämättä suoraa kysymystä siitä, miten ne on tehty. Tämä on likaista peliä Intialta, mutta melkein vieläkin törkeämpää Euroopan unionilta, joka tietää vallan hyvin, mitä on meneillään. Olemme usein itse myyneet heille vaarallisia tuotteita. Tuhansia ihmisiä vahingoittuu ja monia kuolee, ja he ovat daliteja. Daliteilla ei ole äänitorvea eikä ammattiliittoa. Meillä on velvollisuus toimia heidän äänitorvenaan, jotta tällainen järkyttävä kohtelu loppuu. Ongelma on otettava EU:n asialistalle. On häpeällistä, ettei sitä ole otettu selvästi mukaan tähän mietintöön. 
Cristiana Muscardini,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, esitän jäsen Karimille ja koko kansainvälisen kaupan valiokunnalle sydämelliset kiitokset erinomaisesta työstä, jota he ovat mietinnön eteen tehneet.
Intia on väestömäärältään maailman suurin demokratia. Yksin vuonna 2005 kasvu oli 9 prosenttia. Sen nopea talouskehitys ja geopoliittiset ominaisuudet asettavat Euroopan unionille uuden haasteen maailmanmarkkinoilla. Haaste on monin tavoin kiehtova, ja EU saattaa hyötyä siitä, mutta siinä saattaa piillä myös omat riskinsä.
Intiassa 400 miljoonaa ihmistä joutuu tulemaan toimeen alle dollarilla päivässä. Kuusikymmentäviisi prosenttia väestöstä työskentelee maataloudessa, jonka rakenteet ja menetelmät ovat vanhanaikaisia. Ydinvoimaa käytetään vain pelotteena naapurivaltiota Pakistania vastaan kauan kestäneessä sodassa. Sitä ei käytetä juurikaan edistämään ekologisesti kestävää kehitystä. Niinpä Intia on riippuvainen ulkomaisesta energiasta, ja sen on pakko etsiä energialähteitä kehitystään varten eri puolilta maailmaa.
Intiassa on paljon vaurautta ja paljon köyhyyttä. Vielä nykypäivänäkin naisten on vaikeaa löytää töitä lukuun ottamatta vähiten koulutusta vaativia tehtäviä. Erityisen vaikeaa on löytää koulutusta vaativaa työtä, mikä tarkoittaa, ettei naisia hyväksytä helposti yrittäjiksi.
Ei ole yksinkertaista puhua Intiasta sen suuren koon ja kaiken sen sisälle kätkeytyvän monimuotoisuuden takia. Intia antaa kuitenkin paljon toivoa kansainvälisen kaupan jakautumisen tehostumisesta. Intia on suuri maa, jonka BKT kasvaa uskomattoman nopeasti ja jossa erittäin pätevä osaajien luokka kykenee vastaamaan huipputeknologia-alan uusiin kansainvälisiin haasteisiin. Talous kehittyy monilla alueilla, ovet on avattu ulkomaisille sijoituksille – vaikka Euroopan unioni näyttää toistaiseksi jääneen ulkopuolelle. Intian osuus Euroopan unionin kokonaiskaupasta on vain 1 prosentti.
Näin ollen meistä on välttämätöntä luoda strateginen kumppanuus näiden kahden suuren ryhmittymän välille, jotta saadaan aikaan yhteistyölle otollisempi ilmapiiri ja lisätään keskinäistä ymmärrystä esteiden poistamiseksi väliltämme yhteisesti sovittuja sääntöjä noudattamalla.
Äskettäiset erimielisyydet Dohan kierroksella Genevessä aiheuttivat joitakin hankaluuksia. Intian ja Euroopan unionin olisi kuitenkin kannettava vastuu monenvälisten neuvottelujen elvyttämisestä. Intia on maa, jonka kehitys on edennyt pitkälle mutta jossa yhteiskunnallinen epätasa-arvo on syvään juurtunutta. Tuo Aasian jätti tarvitsee vahvempaa eurooppalaista läsnäoloa, jonka avulla kasvusta tehdään tasapuolisempaa.
Euroopan unionin puolelta kaivataan oikeudenmukaista ja avointa lähestymistapaa, jonka tarkoituksena on vahvistaa Euroopan unionin läsnäoloa Intiassa ja tukea aidosti aloitteitamme kyseisessä maailmankolkassa. Euroopan unioni etsii siis nyt itselleen strategiaa suhteessa muuhun maailmaan. Samoin olisi tehtävä myös Kiinan räjähtävän talouskasvun suhteen.
Emme saa kuitenkaan sivuuttaa lapsityövoimaongelmaa. Usein kyse on hyvin pienistä lapsista. Lapsityövoiman käyttö on erittäin yleistä Intian taloudessa. Intiassa ei ole vähimmäisnormeja yhteiskunnan heikoimpien ryhmien suojelemiseksi. Myös kastijärjestelmä vaikeuttaa osan mahdollisuuksia elää ja kukoistaa.
Näin ollen vaikka kunnioitamme suuresti tuon mahtavan maan perinteitä, meidän on vaadittava Intian poliitikkoja, liikemiesluokkaa sekä Intiassa toimivia yrityksiä omaksumaan hyvin vastuullinen asenne ja käyttämään kaikkia mahdollisia keinoja, jotta koulun sijaan työssä käyvien lasten ongelma saataisiin ratkaistua. Lukutaidon lisääntymistä olisi edistettävä, sillä siinä piilee kansan todellinen tulevaisuudentoivo. 
Bogusław Rogalski,
   Arvoisa puhemies, talousanalyytikot ovat sitä mieltä, että vuoteen 2015 mennessä Intiasta, jota pidetään "Aasian tiikerinä", tulee neljänneksi suurin talousmahti maailmassa. Intiasta tulee näin ollen vahva vastavoima Kiinalle kaupankäynnillä mitattuna. Tämän vuoden ensimmäisellä neljänneksellä Intian talouden kasvuvauhti nousi yli 9 prosenttiin. Sitä ei pidetä enää kehitysmaana, vaan se aletaan tunnustaa kehittyneeksi maaksi. Intia pyrkiikin tavoittamaan Kiinan ja ottamaan kärkipaikan Aasiassa. Meidän olisi näin ollen pidettävä kauppasuhteita Intiaan erityisen tärkeinä. Euroopan unioni on jo nyt Intian tärkein kauppakumppani. Euroopan unionin jäsenvaltioiden kanssa käydyn kaupan osuus on yli 22 prosenttia Intian viennistä.
Intian yritykset ovat tarttuneet globaaleihin haasteisiin ja valinneet tieteeseen perustuvan kehityksen liiketoimintastrategiaksi. Suuri määrä nuoria, korkeasti koulutettuja intialaisia, joiden palkkaaminen on edullista ja jotka puhuvat hyvää englantia, ovat tärkeä voimavara maalleen. Heistä pitäisi olla hyötyä kahdenvälisissä suhteissamme. EU:n olisi kuitenkin saatava Intia kiinnittämään huomiota muutamiin muihin tekijöihin. Yli 390 miljoonaa Intian kansalaista joutuu elämään alle dollarilla päivässä. Intian lapsityövoimaa koskevat luvut ovat maailman korkeimpia. Tähän on saatava muutos.
Köyhyyden torjunnasta on tultava keskeinen tekijä Euroopan unionin ja Intian välisessä strategisessa kumppanuudessa. Olisi myös pyrittävä varmistamaan, että Intia on paremmin edustettuna IMF:ssä. Lisäksi olisi aiheellista esittää aloite vapaakauppasopimuksen tekemisestä Intian kanssa. Tämä vahvistaisi strategista kauppakumppanuuttamme moniksi vuosiksi. Esittelijä Karim on laatinut hyvän mietinnön, joka ansaitsee tukemme. 
Alessandro Battilocchio (NI ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, käytän puheenvuoron Italian uuden sosialistisen puolueen puolesta. Kiitän esittelijä Karimia onnistuneesta lähestymistavasta, jonka hän valitsi mietinnössään. Euroopan parlamentin edustajana ja kehitysyhteistyövaliokunnan jäsenenä voin olla vain iloinen siitä, että Intia on sitoutunut vuosituhannen kehitystavoitteisiin ja että Intian hallitus on osoittanut toimillaan jo pidemmän aikaa olevansa luotettava kumppani mahdollisessa tulevassa kanssakäymisessä ja yhteistyössä etenkin kaupankäynnin alalla.
Olen kuitenkin sitä mieltä, että tähänastinen toiminta lapsityövoiman, polkumyynnin – etenkin tekstiili- ja jalkineteollisuudessa – ja piratismin torjumiseksi sekä kehityksen ohjaamiseksi ekologisesti kestäville linjoille on ollut ponnetonta ja riittämätöntä.
Euroopan unionilla on velvollisuus tukea ja rohkaista Intiaa, jotta näin merkittävät ongelmat saadaan ratkaistua kipeästi kaivattujen ja kauaskantoisten rakenneuudistusten avulla. Aasian suurimman demokratian velvollisuutena on toteuttaa tarkkaan määritettyjä yhteiskunnallisia uudistuksia, jotta päästään eroon nykyisestä kastipohjaisesta yhteiskunnasta, jonka vuoksi koulutukseen pääsy ja palvelujen saatavuus on suuresti hankaloitunut ja naisten elinolot yleisesti heikentyneet. Oikeudenmukaisuus ja yhdenvertaiset mahdollisuudet olisi näin ollen asetettava päämääriksi, jotka saavutetaan keskipitkällä aikavälillä sitoutumalla todella konkreettisiin toimiin. Samalla talous edellyttää sopivia uudistuksia, joilla poistetaan tullien ulkopuoliset esteet ja tuontitullit sekä avataan markkinoita.
Mikäli järjestelmää parannetaan, voisivat pitkäaikaiset rauhanomaiset suhteet naapurimaihin kehittyä eritoten kaupankäynnin lisääntyessä Pakistanin kanssa. Samalla kaupankäynti sisämarkkinoilla ja eri alueiden välinen synergia lisääntyisivät. Nyt alueiden välillä on tyypillisesti valtavia yhteiskunnallis-taloudellisia eroja.
Tältä pohjalta ja näiden edellytysten perusteella Intialle on luvattava täysimääräinen, vankka tuki. Intia on ollut polvillaan pitkään, mutta nyt se on valmis nousemaan jaloilleen ja tekemään osansa maailmassa. 
Georgios Papastamkos (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, Intian koko ja dynaaminen kasvu tekevät siitä tärkeän kauppa- ja talouskumppanin Euroopan unionille.
Kuten kaikki tiedämme, Intia on Aasian ainoa suuri dynaamisen talouskasvun maa, jossa Euroopan unioni on kärjessä ulkomaankaupan ja ulkomaisten investointien perusteella mitattuna. Kahdenvälinen kauppa ei ole kuitenkaan tasapuolista, sillä Intia on vasta unionin kymmenenneksi suurin kauppakumppani.
Samalla on kuitenkin painotettava, että Intia on yleisen tullietuusjärjestelmän suurin edunsaaja ja että sillä on etuuskohteluun perustuva pääsy EU:n markkinoille.
Vaikka kahdenvälinen yhteistyö on lisääntynyt valtavasti, kaupan ja investointien määrä ei yllä nykyisen potentiaalin tasolle. Kokeiluluontoisista kahdenvälisistä kauppa- ja investointisopimuksista saadut kokemukset ovat mielestäni myönteisiä. Todellisen sopimuksen syntyminen edellyttää kuitenkin lujaa poliittista tahtoa molemmilta osapuolilta. Missään tapauksessa tällaista kahdenvälistä sopimusta ei saa kuitenkaan tulkita siten, että pyörtäisimme sitoutumisemme monenvälisyyteen. Tässä yhteydessä on kiinnitettävä huomiota muun muassa korkeisiin tuontitulleihin ja laajoihin teknisiin esteisiin, joita Intia pitää yllä.
Yhteisen edun mukaiset kysymykset, kuten tehokkaampi teollis- ja tekijänoikeuksien ja maantieteellisten merkintöjen suoja, ovat erityisen tärkeitä.
Yksi laajemman strategisen kumppanuuden tärkeä tekijä on synergian tukeminen tieteen ja teknologian aloilla. Kuten komission jäsen mainitsi, mahdollisuuksia alueiden välisten suhteiden vahvistamiseen EU:n ja Etelä-Aasian alueellisen yhteistyöjärjestön välillä on lisäksi tutkittava ja laajennettava.
Lopuksi kiitän esittelijä Karimia luovasta panoksesta kansainvälisen kaupan valiokunnan sekä yleisesti Euroopan parlamentin työhön. 
David Martin (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella esittelijä Karimia erinomaisesta mietinnöstä.
Kuten mietinnöstä käy selvästi ilmi, Intiasta puhuttaessa on ensimmäiseksi päätettävä, mistä Intiasta puhutaan. Puhutaanko Intiasta, jossa lähes neljä miljoonaa kotitaloutta ansaitsee yli 150 000 euroa vuodessa ja tutkintoja suoritetaan enemmän kuin missään muussa maassa? Vai Intiasta, jossa 390 miljoonaa ihmistä joutuu tulemaan toimeen alle dollarilla päivässä, kaksi viidestä on lukutaidottomia ja niin kutsutusta IT-vallankumouksesta pääsee hyötymään vain yksi viidestäkymmenestä? Toivottavasti parlamentti on kiinnostunut molemmista.
Jos Intia selviää infrastruktuuriongelmistaan, eritoten jatkuvista sähkökatkoista ja kehnoista liikenneverkoista, sukupolven kuluessa sillä on mielestäni mahdollisuus tulla Euroopan unionin tärkeimmäksi kauppakumppaniksi – jopa Kiinaa ja Yhdysvaltoja tärkeämmäksi. Olen näin ollen tyytyväinen siihen, mitä komission jäsen Borg totesi kaupankäyntiä käsittelevän korkean tason työryhmän suosituksista. Kauppa- ja investointisuhteita Intiaan olisi mielestäni tiivistettävä. Olen kuitenkin tässä vaiheessa samaa mieltä jäsen Mannin ja jäsen Papastamkosin kanssa siitä, että vapaakauppa-alueesta olisi luovuttava. Emmehän halua, että Intiaa käytetään esimerkkinä, jolla panetellaan Dohan kehitysohjelman mahdollisuuksia onnistua. Dohan kehitysohjelman on oltava nyt kaikki kaikessa, ja kaikkea muuta on pidettävä harha-askeleina.
Jäsen Papastamkos toi aiheellisesti esiin, että 77 prosenttia intialaisista tuotteista pääsee EU:n markkinoille verottomasti yleisen tullietuusjärjestelmän turvin. Yleisessä tullietuusjärjestelmässä Intia velvoitetaan parantamaan tärkeimpiä työnormeja. Intian on puututtava tehokkaammin lapsi- ja pakkotyövoiman käyttöön. Sen on sitouduttava järjestäytymisoikeuden ja kollektiivisen neuvotteluoikeuden periaatteiden soveltamista koskevaan ILOn yleissopimukseen 98. Intia sitoutui vuosituhannen kehitystavoitteisiin, ja EU:n olisi tuettava Intiaa yhteistyömme turvin edistämällä yleistä oppivelvollisuutta ja toteuttamalla Eurohealth-ohjelmia sekä toimia, joilla autetaan köyhien alueiden nuoria saamaan töitä.
Kauppa ja kehitys kulkevat mielestäni rinta rinnan, mutta vain, jos teemme töitä sen eteen. Se ei tapahdu automaattisesti. Meiltä on löydyttävä poliittista tahtoa molempiin. On ilahduttavaa, että mietinnössä painotetaan näitä molempia Intian-suhteiden näkökohtia. 
Bastiaan Belder (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan unionin ja Intian talous- ja kauppasuhteet ovat ensiarvoisen tärkeitä molemmille osapuolille. Niinpä sekä EU:n että Intian on pyrittävä kaikin keinoin poistamaan kaikki tarpeettomat esteet etenkin Maailman kauppajärjestön neuvotteluissa. Intian on tehtävä kaikki voitavansa G20-ryhmässä, jotta Dohan kehitysohjelma saadaan palautettua ennalleen. Monenvälinen kauppajärjestelmä tarjoaa Intian kaltaiselle maalle valtavasti mahdollisuuksia. Intian onkin tehtävä kohtuullinen myönnytys vähentämällä tuontitullejaan.
Lisäksi tuontitullit on tietenkin otettava esille kahdenvälisissä neuvotteluissa. Aika ajoin komissio on korostanut kunnollisten kahdenvälisten sopimusten merkitystä. Teen nyt juuri samoin. Sekä tulliesteet että tullin ulkopuoliset esteet haittaavat merkittävästi eurooppalaisten yritysten toimintaa. Kehotankin Intian viranomaisia luopumaan tällaisesta protektionistisesta politiikasta. 
Eija-Riitta Korhola (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, EU:lla on Intian suurimpana kauppakumppanina luonnollinen kiinnostus maan talouden kehitystä kohtaan. Uutiset ovatkin viime aikoina olleet hyviä. Intian talouskasvu on ollut nopeaa, lapsityövoiman vähentämiseen on sitouduttu ja Intia on yksi polkumyynnin vastaisten toimien aktiivisimmista käyttäjistä. Intia pyrkii myös uudistamaan rahoitusalaansa ja suunnittelee rupialle asetettujen rajoitusten poistoa. Myös EU:n ja Intian välillä käynnissä oleva ihmisoikeusvuoropuhelu on alkanut rohkaisevasti. Intian kansallinen ihmisoikeuskomissio on toiminut tarkasti.
Samaan aikaan tapahtuu myös huolestuttavaa kehitystä. Kaupunkien ja maaseudun välinen elintasokuilu kasvaa ja ympäristön kuormitus lisääntyy. Lähes 400 miljoonaa intialaista, noin kolmasosa maan väestöstä, elää alle yhden dollarin päiväansioilla. 40 prosenttia väestöstä on lukutaidottomia, valtaisa talouskasvu jakautuu hyvin epätasaisesti. Osaltaan epätasaiseen jakautumiseen ja jopa talouskasvumahdollisuuksien heikentymiseen vaikuttaa maassa yhä jatkuva kastijärjestelmään pohjautuva syrjintä. Pahimmassa asemassa ovat kastittomat , joiden oikeuksien toteutumista viranomaiset eivät valvo tarpeeksi tehokkaasti.
Arvostan sitä, että maailman suurin demokratia pyrkii korjaamaan lainsäädännöllään aktiivisesti niitä epäkohtia, joita yhteiskunnassa havaitaan. Niin sanottu positiivinen diskriminointi on esimerkki tästä. Mutta lainsäädäntö ei riitä, vaan on panostettava myös toimeenpanoon. Hyvät poliittiset päätökset tulisi paikallisten viranomaisten puolelta ajaa järjestelmällisesti myös käytäntöön. Tilanteen jatkuessa jää käyttämättä suuri osa Intian kansan potentiaalista ja taidoista.
Esitän samalla vakavan pyynnön neuvostolle, että se nostaisi Intian vähäosaisten aseman, ympäristöongelmat ja valmiuden selviytyä luonnon katastrofeista Helsingissä järjestettävän EU:n ja Intian välisen huippukokouksen esityslistalle. Myös keväällä aloitettua energiavuoropuhelua on jatkettava, sillä Intian tulevan talouskasvun tärkein määrittäjä on kyky täyttää huimasti kasvava energiakysyntä. 
Kader Arif (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, seuraavaan EU:n ja Intian väliseen huippukokoukseen on aikaa enää muutama viikko, joten meidän on annettava Euroopan unionille tunnustusta sen sitoutumisesta yhteistyön tehostamiseen Intian kanssa. Tuo valtava demokratia ei ole vain yksi tärkeimmistä kumppaneistamme Aasiassa, vaan se on myös itsenäinen toimija, jonka vastuu kasvaa sekä alueellisesti että kansainvälisesti. Kiitänkin esittelijä Karimia, koska hän toi esiin, etteivät suhteemme Intiaan rajoitu pelkästään kaupan alalle, vaan niiden taustalla on laajamittaista yhteistyötä monilla eri aloilla.
Intia on aloittanut suuria uudistuksia pyrkiessään edistämään vuosituhannen kehitystavoitteita. Ajoittain toimet saattavat kuitenkin vaikuttaa riittämättömiltä. Intia on sitoutunut suojelemaan ympäristöä, soveltamaan kansainvälisiä normeja työlainsäädännössä ja torjumaan köyhyyttä ja aidsia. Vastaavanlaisia aloitteita on kannustettava, ja niitä on tuettava lujalla poliittisella tahdolla ja rahoituksella, joka riittää kattamaan kyseisen valtavan maan tarpeet.
Yliopistojen välisen yhteistyön lisääminen Intian ja Euroopan unionin välillä on todella tärkeää. On kuitenkin varmistettava kaikin keinoin, että kaikkea mahdollista aivovientiä torjutaan, sillä aivovienti veisi Intialta sen tärkeimmän voimavaran. Ei pidä unohtaa, että kumppanuus ja keskinäinen vaihto ohjaavat suhteitamme. Emme siis voi pitää Intiaa vain valtavana halpatyövoimavarastona.
Myönteinen kuva tulevasta yhteistyöstä Intian kanssa ei saa kätkeä taakseen alati hankalaa todellisuutta. Kuten mietinnössä tuodaan esiin, osa Intian talouden aloista on hyvin herkkiä. Tarkoitan eritoten maataloutta, joka kärsii hallitsemattoman kaupan vapauttamisen seurauksista. Olenkin yllättynyt siitä, että vapaakauppasopimuksen tekemistä ehdotettiin. Olen monien täällä puhuneiden jäsenten kanssa asiasta samaa mieltä. Tällainen päätös olisi hätiköity, ja lisäksi on todettava, että Euroopan unioni on sitoutunut toimimaan ennen kaikkea Dohan kierroksen puitteissa. Jos nyt aletaan puhua kahdenvälisten neuvottelujen tukemisesta, toimitaan vastoin kuukausien ajan vaalittuja periaatteita. Se olisi myös erittäin huono merkki monenväliselle rakenteelle, jollainen on toiveissamme.
Päätän puheenvuoroni tähän. Jos tavoitteenamme on todella edistää kehitystä kaupankäynnin avulla, meidän on kehitettävä järkeviä ja vakaita kauppasuhteita kumppanimme kanssa yhtenäisesti ja asteittain. 
Charles Tannock (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, EU:n strateginen kumppanuus demokraattisen Intian kanssa on erittäin tärkeää sekä EU:lle että Intialle. Olen tyytyväinen siihen, että poliittista ja taloudellista vuoropuhelua ja sitoutumista vahvistetaan ja että ihmisoikeuksista keskustellaan Intian ja EU:n välisessä huippukokouksessa 13. lokakuuta. Intian talous on kasvanut viime aikoina hämmästyttävän nopeasti, ja Intiasta on tulossa globaali suurvalta. Kumppanuutta on siis aika syventää. Kannatan näin ollen vankasti Intian ja EU:n kahdenvälistä vapaakauppasopimusta. Sillä olisi molempia osapuolia hyödyttäviä tuloksia, sillä taloutemme täydentävät toisiaan. Intia tarvitsee huipputeknologia-alan lopputuotteitamme, ja me tarvitsemme Intian palveluja ja peruskoneita. Olemme jo nyt Intian tärkein kauppakumppani: kaupan vuotuinen arvo on noin 40 miljardia euroa. Yhteistyötä tehdään jo nyt huipputeknologia-alan hankkeissa, kuten Galileossa ja ITER:ssä, mikä osoittaa, miten pitkälle Intian 8 prosenttia vuodessa kasvava talous on kehittynyt.
Kehotan myös lisäämään alueellista yhteistyötä sekä Intian ja Pakistanin taloudellista integraatiota SAARC:n ja SAFTAn kanssa. Tämä tukisi luottamusta lisääviä toimia näiden kahden valtion välillä, jotka ovat olleet aina viime päiviin asti sodan partaalla. Jammun ja Kashmirin jaettujen alueiden välinen valvontalinja voisi loppujen lopuksi olla vain viiva kartalla, mikäli ihmiset, tavarat ja palvelut voisivat liikkua vapaasti.
Pakistanin olisi luovuttava vapaasti kaupattavissa olevia tavaroita koskevasta rajoittavasta positiivilistasta ja vaihdettava se vapaampaan negatiivilistaan, kuten suosituimmuuskohtelun ja SAFTAn sääntöjen mukaan edellytetään. Intia on nousemassa nopeasti Etelä-Aasian tärkeimmäksi geopoliittiseksi toimijaksi. On siis korkea aika, että YK:n turvallisuusneuvosto ottaa maailman suurimman demokratian riveihinsä pysyväksi jäseneksi. Kiina on toiseksi suurin kauppakumppanimme, mutta EU ei jaa sen kanssa samoja perusarvoja, toisin kuin Intian kanssa. Tämä seikka on tunnustettava selkeämmin parlamentissa.
Olen kotoisin Yhdistyneestä kuningaskunnasta, jolla on perinteisiä yhteyksiä Intiaan. Tuen Karimin mietintöä ja kehotan komissiota luomaan Intian ja EU:n välille syvemmät poliittiset ja taloudelliset suhteet, jotka huipentuvat kahdenväliseen vapaakauppasopimukseen. 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, minäkin haluan vuorostani kiittää esittelijä Karimia todella tärkeästä mietinnöstä, jonka hän meille esitteli.
Haluan kuitenkin käsitellä erästä toista asiaa. Tuemme tietenkin kaikki strategisen kumppanuuden kehittämistä Intian kanssa. Intia on vahva, nopeasti kehittyvä talous, uusi geostrateginen keskus koko Aasiassa. Jos myös Euroopan unionin halutaan hyötyvän näistä suhteista, ei kuitenkaan riitä, että tyydymme pelkästään tilastolliseen etulyöntiasemaan, jollainen Euroopan unionilla on Intiaan nähden kauppataseen, suorien ulkomaisten investointien ja teknologian siirron perusteella. Lisäksi tarvitaan Euroopan unionin yhteistä strategiaa, jossa ylitetään jäsenvaltioiden yksittäiset kansalliset etunäkökohdat. Äskettäinen Mittal-Arcelorin tapaus osoitti, ettei Euroopan unionissa pidä noudattaa enää yksittäisten etunäkökohtien välistä jakoa.
Kuten olemme todenneet, Intia on erittäin tärkeä tekijä. Meidän on kuitenkin nähtävä myös asioiden toinen puoli. Intialla on nyt allekirjoitettu ydinenergiasopimus Yhdysvaltojen kanssa. Tämä pistää Aasian tilanteen ja voimasuhteet uusiksi. Meidän on kehotettava Intiaa allekirjoittamaan ydinsulkusopimus. Se on tärkeää tulevien Intian-suhteidemme kannalta.
Toisaalta on tiedostettava, että Intialla on melkoinen osavastuu Dohan kierroksen epäonnistumisesta Maailman kauppajärjestössä. Juuri Intia käyttää väärin polkumyynnin vastaisia sääntöjä. Juuri Intia harjoittaa sosiaalista ja ympäristöperusteista polkumyyntiä. Kaikista näistä kysymyksistä on keskusteltava Intian kanssa, jos haluamme todella toimivan, tehokkaan ja demokraattisen monenvälisen kauppajärjestelmän. 
Geoffrey Van Orden (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, aloitan kiittämällä esittelijä Karimia erinomaisesta ja laaja-alaisesta mietinnöstä, jossa käsitellään EU:n talous- ja kauppasuhteita Intiaan. Suhteitamme Intiaan laiminlyödään, vaikka niistä tarjoutuisi mahdollisuuksia sekä Euroopan unionille että Intialle. Tästä kärsivät molemmat osapuolet.
Jos EU keskittyisi jatkossa enemmän talouspoliittisiin toimiinsa muiden huvitusten sijaan, sen olisi mahdollista solmia valtava vapaan kaupankäynnin liitto. Yhdistynyt kuningaskunta historiallisine siteineen on avainasemassa tällaisessa kehityksessä. Olenkin iloinen siitä, että Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivijohtaja David Cameron kiinnittää erityistä huomiota Intian-suhteisiin. Hän käytti vastikään tilaisuutta hyväkseen tavatessaan liike-elämän edustajia Mumbaissa ja esitti näkemyksiään globalisoitumisesta. Hän käsitteli samalla terrorismia.
Terrorismi on aikamme kirous. Se vaivaa monia Euroopan maita. Siitä on tullut surullinen osa arkipäivää myös Intiassa – ei pelkästään Kashmirissa vaan myös Mumbaissa, jossa 200 ihmistä murhattiin heinäkuussa, ja Malegaonissa, jossa tapettiin nelisenkymmentä henkilöä 8. syyskuuta 2006. Edelleenkään ei ole selvinnyt, ketkä tarkalleen ottaen olivat iskujen takana, mutta epäilyt kohdistuvat ulkomaisiin henkilöihin.
Syyskuun 11. päivän terrori-iskujen jälkeen Pakistan on auttanut demokraattisia valtioita torjumaan terrorismia Afganistanin vastaisella länsirajallaan. Se ei ole kuitenkaan tehnyt paljoakaan purkaakseen terrorismi-infrastruktuurin Intian vastaisella itärajallaan tai valvoakseen fundamentalistisia madrassa-kouluja, joissa kasvatetaan terroristeja.
Jotta meneillään olevassa Intian ja Pakistanin välisessä toivotussa rauhanprosessissa edistytään, Pakistanin on pantava täytäntöön juhlalliset vakuuttelunsa siitä, että kaikki rajatylittävä terrorismi pysäytetään ja että presidentti Musharrafin 12. syyskuuta 2006 Euroopan parlamentille antamat lupaukset pidetään.
Suurena demokraattisena valtiona Intia on ääriliikkeiden vihan kohde. Uhkaa voidaan torjua vain yhteisin toimin, joita kansakuntamme ja toimielimemme toteuttavat yhdessä tiivistä yhteistyötä tehden.
Olen tyytyväinen siihen, että meillä on tilaisuus luoda syvät suhteet Intiaan ja että Intialla on mahdollisuus laajaan alueelliseen rooliin. 
Bogdan Golik (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä esittelijää vilpittömästi hänen mietinnöstään. Kaksi vuotta sitten parlamentti ja komissio käänsivät uuden lehden EU:n ja Intian välisissä suhteissa ja alkoivat kutsua niitä strategiseksi kumppanuudeksi. Edustin tuolloin Euroopan parlamenttia Intiaan suuntautuneella virkamatkalla, jolla valmisteltiin huippukokousta. Olin luottavainen siihen, että Intiasta tulisi strateginen kumppanimme.
Se vaikutti luonnolliselta ratkaisulta. Kaksi maailman suurinta demokratiaa, joissa asuu yhteensä yli 1,5 miljardia ihmistä, pystyisivät luomaan maailmaan uuden talousjärjestyksen. Lupasimme tuolloin toisillemme kasvua vastavuoroisten investointien, kaupankäynnin, nuorisovaihdon sekä yritysten ja korkeakoulujen välisen yhteistyön avulla. Kaikki tämä vaikutti erittäin järkevältä. Etenemmekö tähän suuntaan? Euroopan unioni haluaa säilyttää asemansa maailman kärjessä, vaikka tällä hetkellä se tulee hieman jälkijunassa. Näin ollen sen olisi tietenkin otettava tärkeimmäksi kumppanikseen ja markkina-alueekseen miljardin asukkaan maa, jonka jatkuva talouskasvu on yli 7 prosenttia ja jossa puolet väestöstä on alle 20-vuotiaita.
Onko näin sitten käynyt? Valitettavasti ei. Mitä tapahtui nuorisovaihto- ja investointistrategiallemme? Sitä ei koskaan toteutettu, sillä pari jäsenvaltiota sai päähänsä, että Venäjästä pitäisi tulla strateginen kumppanimme. Venäjällä on yli 150 miljoonaa asukasta ja väestön keski-ikä lähentelee 50 vuotta. Venäjä on valmis kiristämään Euroopan unionia uhkaamalla katkaista kaasu- ja energiatoimitukset. Kehotan parlamenttia ja komissiota tarkistamaan politiikkaansa ja noudattamaan kuuliaisesti EU:n ja Intian välisessä strategisessa kumppanuudessa allekirjoitettuja sopimuksia. 
Czesław Adam Siekierski (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, vaikka Intian talous kasvaa 5–7 prosenttia vuodessa, se on edelleen suurten vastakohtien maa. Väestöstä 65 prosenttia on maanviljelijöitä ja lähes 70 prosenttia asuu maaseudulla. Vaikka Intia on kärjessä lahjakkaiden insinöörien, IT-alan asiantuntijoiden ja tiedemiesten tilastoissa, noin kolmannes asukkaista on lukutaidottomia ja suuri osa asuu köyhyydessä.
Yhteistyön kannalta katsottuna nämä vastakohdat tarjoavat Intialle ainutlaatuista etua: sillä on käytössään sekä kouluttamatonta että korkeasti koulutettua halpaa työvoimaa. Intiassa on yli miljardi asukasta, ja sen talous on maailman neljänneksi suurin. Sen pitäisi siis olla houkutteleva kumppani EU:lle, kun on kyse kaupasta ja investoinneista. Euroopan unionin yritykset eivät käytä näitä mahdollisuuksia täysin hyväkseen, vaan näyttävät suosivan vahvasti Kiinaa. EU:n kauppa Intian kanssa on alle 20 prosenttia Kiinan kanssa käydystä kaupasta. Luvun perusteella hyödyntämätöntä potentiaalia olisi paljon, mutta on oleellista pienentää Euroopan unionista Intiaan vietyjen tuotteiden korkeita tullimaksuja ja vähentää tullien ulkopuolisia esteitä.
EU on jo ilmoittanut puoltavansa merkittäviä myönnytyksiä WTO:n neuvotteluissa. Intian viranomaisten olisi pyrittävä vähentämään byrokratiaa, sillä se haittaa ulkomaisia investointeja. Etenkin liikenne- ja energia-alan investointien vähyys haittaa kehitystä. Molemmat alat voisivat kuitenkin olla houkuttelevia ulkomaisten investointien kohteita. EU voisi auttaa aiempien kokemustensa perusteella ratkomaan Intian huomattavan epätasaiseen alueelliseen kehitykseen liittyviä ongelmia. Maan länsi- ja eteläosat poikkeavat suuresti itä- ja pohjoisosista.
Kauppasuhteita kehitettäessä on samalla edistettävä ihmisoikeuksien kunnioittamista Intiassa. Tämä tärkeä seikka olisi syytä ottaa esille tulevassa lokakuun huippukokouksessa. 
Libor Rouček (PSE ).
   – Hyvät kollegat, suorat ulkomaiset investoinnit ovat tärkeitä minkä tahansa maan kehitykselle. Olen kotoisin yhdestä uudesta jäsenvaltiosta ja voin todella vahvistaa, että suorilla ulkomaisilla investoinneilla on ollut paljon merkitystä Keski- ja Itä-Euroopan maiden nykyiselle dynaamiselle talouskasvulle. Sama pätee varmasti Intiaan, joka houkuttelee ulkomaisia investointeja kolmanneksi eniten maailmassa. Euroopan unioni on eniten investoineiden joukossa: vuonna 2004 sen investoinnit ylittivät miljardi euroa. Tästä myönteisestä kehityksestä ja monista muista parannuksista huolimatta ulkomaisilla investoijilla on edelleen suuria ongelmia Intiassa. Heidän on selvittävä kuntien, alueiden ja valtion byrokratiasta. Määräykset ovat epäselviä ja muuttuvat usein. Monille aloille, esimerkiksi maatalouteen, on jopa täysin mahdotonta investoida. Kehottaisin Intian viranomaisia korjaamaan tilannetta ja helpottamaan ulkomaisten investoijien pääsyä Intian markkinoille. Kuten Keski- ja Itä-Euroopan maiden menestyksekäs esimerkki osoittaa, tämä hyödyttää investoijien lisäksi myös investointeja vastaanottavia maita, tässä tapauksessa Intiaa. 
Joe Borg,
   Arvoisa puhemies, kiitos esittämistänne huomioista. Niistä kävi selväksi, että pidämme kaikki kattavia suhteita Euroopan unionin ja Intian välillä hyvin tärkeinä.
Viime viikolla, 19. syyskuuta 2006, EU:n ja Intian välinen kaupankäyntiä käsittelevä korkean tason työryhmä sai valmiiksi raporttinsa 13. lokakuuta 2006 pidettävää EU:n ja Intian välistä huippukokousta varten. Työryhmä totesi, että laajennettua kauppakumppanuutta olisi kehitettävä neuvottelemalla laajapohjainen kauppa- ja investointisopimus. Tähän näkemykseen perustuvat kaupankäyntiä käsittelevän korkean tason työryhmän suositukset EU:n ja Intian väliselle huippukokoukselle. Tämä tietää hyvää sille, että huippukokouksessa voidaan päästä yhteisymmärrykseen siitä, että kahdenvälisestä vapaakauppasopimuksesta käytävien neuvottelujen aloittamiselle on vankat perusteet ja että osapuolet ovat valmiita toteuttamaan tarvittavat toimet neuvottelujen aloittamiseksi.
EU:n ja Intian kahdenvälisten suhteiden perustana olevat alat, joita käsitellään kolmessa EU:n ja Intian välisen alakomitean kokouksessa, kattavat talouspolitiikan, vuoropuhelun ja yhteistyön. Yhteistyö pitää sisällään teollisuuspolitiikan, tieteen ja teknologian, rahoitusta ja rahapolitiikkaa koskevat asiat, ympäristön, puhtaan kehityksen ja ilmastonmuutoksen, energiayhteistyön, tieto- ja viestintätekniikan, siviili-ilmailun, merikuljetukset, avaruusteknologian, maatalouden ja meripolitiikan, tulliasiat, työllisyys- ja sosiaalipolitiikan, yritysten välisen yhteistyön ja kehitysyhteistyön. Lisäksi suhteiden perustaan kuuluvat kauppa ja investoinnit sekä ihmisten ja kulttuurien lähentäminen. Monista edellä mainituista aloista käydään varmasti keskustelua EU:n ja Intian välisessä yrityshuippukokouksessa 12. lokakuuta 2006 ja poliittisessa huippukokouksessa 13. lokakuuta 2006. Tarkoituksena on edistyä kaikilla EU:n ja Intian välisiin suhteisiin kuuluvilla aloilla.
On yhteisen etumme mukaista jatkaa eteenpäin Intian kanssa runsaiden kokemusten ja kumppanuuden pohjalta. Vapaakauppasopimus tarjoaisi meille monia mahdollisuuksia. Intian kanssa tehtävästä sopimuksesta olisi paljon hyötyä: sillä esimerkiksi lujitettaisiin Euroopan unionin etulyöntiasemaa tärkeillä ja kasvavilla markkinoilla. Intia on ainoa suuri nopean talouskasvun maa, jonka tärkein kauppakumppani ja suurin investoija Euroopan unioni on. Vaikka uudistukset ovat olleet huomattavia, Intian markkinoille pääsy on edelleen hyvin rajallista: tullitariffit ovat joillain aloilla yli 30 prosentin suuruisia ja palvelualalla ulkomaisille suorille investoinneille on asetettu ylärajoja. EU:n yrityksiltä perittävien tullitariffien vähentäminen ja palvelujen kaupan vapauttaminen turvaisivat pääsyn nopeasti kasvaville markkinoille ja edistäisivät näin kilpailukykyä.
Toissijaisena etuna olisi Intian talousuudistusten lukkoonlyönti, mikä hyödyttäisi Intian ja koko alueen pitkäaikaista talouskasvua. Euroopan unionin kanssa tehdyn vapaakauppasopimuksen tarjoama näkyvyys ja taloudelliset hyödyt tukisivat Intian uudistusohjelmaa ja takaisivat vakaamman investointiympäristön.
Dohan kehitysohjelma ei sulje pois kahdenvälisiä vapaakauppasopimuksia, eikä vapaakauppasopimusten tekeminen uhkaisi Dohan kehitysohjelman toteuttamista. Euroopan unioni ja Intia sitoutuvat edelleen sääntöihin perustuvaan monenväliseen kauppajärjestelmään. Dohan kehitysohjelman monenvälisten kauppaneuvottelujen onnistuminen on EU:n ja Intian tärkein kauppapoliittinen prioriteetti. Ne jatkavat tiivistä yhteistyötä yhteisten etunäkökohtien hyväksi ja säilyttävät johtavan asemansa Dohan kehitysohjelmassa.
Komission jäsen Mandelson totesi Berliinissä 18. syyskuuta 2006 pitämässään puheessa, että lokakuisessa kauppapolitiikan tarkistuksessa kehotetaan EU:ta pohjustamaan ja täydentämään monenväliseen kauppajärjestelmään sitoutumistaan tärkeimpien kasvavien markkinoiden kanssa tehtävillä uuden sukupolven kahdenvälisillä vapaakauppasopimuksilla.
Euroopan unioni on edelleen erittäin kilpailukykyinen globaaleilla vientimarkkinoilla, mutta eurooppalaiset yritykset ovat menettäneet jalansijaa uusimpien huipputeknologiatuotteiden alalla ja nopeimmin kasvavilla markkinoilla. Euroopan unioni ei toimi täydellä teholla nopeasti kasvavilla alueilla, kuten Aasiassa. Nyt tarvitaan uusia kahdenvälisiä vapaakauppasopimuksia, joiden tarkoituksena on avata markkinoita lisää. Vapaakauppasopimukset voivat pohjautua WTO:n monenväliselle kaupan vapauttamiselle ja käsittää palvelujen kaupan, julkisten hankintojen ja kilpailupolitiikan kaltaisia aloja, joita WTO:n säännöt eivät vielä täysin kata. Tässä mielessä EU:n ja Intian kahdenvälisten kauppasuhteiden syventäminen tukee laajempaa monenvälistä kauppajärjestelmää.
Monet teistä totesivat keskustelun aikana, että EU:n ja Intian välisten suhteiden vahvistaminen antaa paljon toivoa siitä, että Intian hyvinvointierot saadaan kurottua umpeen, työntekijöiden oloja saadaan kohennettua, kaikkien työntekijöiden – etenkin naisten ja lasten – suojelua koskevat paremmat normit taattua ja Intian kansalaisten yleistä elämänlaatua parannettua. Kuten aiheellisesti tuotiin esille, 190 miljoonaa intialaista joutuu yhä tulemaan toimeen alle yhdellä Yhdysvaltain dollarilla päivässä. 
Puhemies. –
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna torstaina klo 12.00.
Istunto keskeytetään nyt. Voitte osallistua puheenjohtajakokoukseen, joka alkaa klo 17.30 ja on avoin kaikille jäsenille. Kokouksessa keskustellaan Libanonin pääministerin Sinioran kanssa Lähi-idän tilanteesta.
Glyn Ford (PSE ). –
   Ensiksi haluan onnitella esittelijä Karimia EU:n ja Intian välisiä kauppasuhteita koskevasta mietinnöstä. Toisin kuin viime kuussa käyty keskustelu EU:n ja Kiinan välisistä suhteista, hänen työnsä ja mietintönsä ovat olleet malliesimerkkejä yhteistyöstä ja konsensuksesta. Annamme ryhmäni kanssa mietinnölle tukemme. Joudun vain pyytämään anteeksi sitä, etten ole läsnä huomisessa äänestyksessä, sillä osallistun työväenpuolueen kokoukseen Manchesterissä.
Esitän yhden yleisen ja kaksi yksittäistä huomiota tästä mietinnöstä. Ensinnäkään Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä ei siedä vihjaustakaan sellaiseen suuntaan, että kahdenväliset vapaakauppasopimukset voisivat korvata Dohan kehityskierroksen onnistuneen loppuunsaattamisen. Tiedämme Intian olevan sitoutunut asiaan, mutta kaikki parlamentin jäsenet eivät jaa tätä sitoutumista.
Toiseksi vaikka annoin varovaisen hyväksynnän kaupan vapauttamisen tueksi, yhdyn osittain jäsen Markovin huoleen siitä, miten etuuskohteluun perustuvan lainanannon päättyminen vaikuttaa pienviljelijöihin ja yrityksiin. Mikäli Markovin tarkistus olisi muotoiltu harkitummin, olisin puoltanut sitä.
Kolmanneksi en kannata Intian osallistumista ITER-hankkeeseen. Minusta koko ITER-ohjelma on erehdys. Olisin ollut iloinen, jos se olisi mennyt Japanille, niin että Japani olisi saanut tuhlata enemmän omia varojaan ja me olisimme joutuneet tuhlaamaan vähemmän omiamme. Voin vain sääliä Intian kansaa. 
James Nicholson (PPE-DE ). –
   Kotimaani ja Intian välillä on vahvat siteet, joten kannatan tietenkin innokkaasti sitä, että EU tekee kaiken voitavansa auttaakseen Intiaa hyödyntämään valtavaa talouskehityspotentiaaliaan. Minulla on ollut tilaisuus vierailla Intiassa monta kertaa, ja viime vuosien nopea talouskehitys etenkin 2000-luvun keskeisillä aloilla, kuten tieto- ja viestintätekniikassa, on tehnyt minuun suuren vaikutuksen.
Olen iloinen siitä, että vuoropuhelun kehittäminen edistyi kuudennessa Intian ja EU:n välisessä huippukokouksessa viime vuonna. Talous- ja kauppasuhteiden parantaminen hyödyttää sekä EU:ta että Intiaa. On kuitenkin oleellista, että köyhyyden poistamista pidetään tärkeimpänä tavoitteena talouskehitystä edistettäessä. Tämä on asetettava edelleen etusijalle strategisessa kumppanuudessamme. Kiitän esittelijää mietinnöstä. 


Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Breyerin laatima naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan mietintö (A6-0254/2006) naisten tulevaisuudennäkymistä kansainvälisissä kauppajärjestöissä ja kansainvälisessä politiikassa (2006/2009(INI)). 
Anna Záborská (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, esitän jäsen Breyerin mietinnöstä käytävän keskustelun alkajaisiksi menettelyä koskevan ehdotuksen. Asiani koskee naisista ja kansainvälisestä kaupasta laaditun päätöslauselmaesityksen käännöksiä useille Euroopan unionin virallisille kielille. Olen käyttänyt työssäni slovakin-, englannin-, saksan- ja ranskankielistä versiota. Muutamia kohtia on käännetty aivan eri lailla. Olisin iloinen, jos yksiköt voisivat tarkastaa käännösten laadun. 
Puhemies.
   Kiitoksia. Tämä on tietenkin hyvin tärkeä seikka. Yksiköt tarkistavat, että kaikki on todella kunnossa. 
Hiltrud Breyer (Verts/ALE ),
   . – Arvoisa puhemies, voin vain yhtyä työjärjestyspuheenvuoroon, sillä käännösten välillä on huomattavia eroja.
Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olin toivonut, että kauppapolitiikasta vastaava komission jäsen olisi ollut täällä kuuntelemassa illan keskustelua, sillä aihe on juuri hänen ominta alaansa. Toivon kuitenkin, ettei tämä ole viimeinen kerta, kun asiasta keskustellaan parlamentissa.
Globalisoitumisessa ja maailmankaupan vapauttamisessa on sukupuolisidonnaisuuksia, joten olen iloinen voidessani esitellä naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan puolesta tämän oma-aloitteisen mietinnön naisten tulevaisuudennäkymistä kansainvälisissä kauppajärjestöissä ja kansainvälisessä politiikassa.
Sukupuolen ja kaupan välinen suhde on uusi aihe paitsi naisille myös hallituksille ja kauppapolitiikan laatijoille – myös meille täällä parlamentissa. On siis korkea aika pohtia asiaa ja keskustella siitä, miten maailmankauppa vaikuttaa tasa-arvopolitiikkaan ja päinvastoin. Mietinnössä esitetään useita käytännön ehdotuksia siitä, mitä voidaan tehdä sukupuolinäkökulman huomiotta jättämiselle kansainvälisessä kaupassa. Korostaisin, että naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunta hyväksyi mietinnön yksimielisesti. Mietinnössä esitetään, että Euroopan unionin tasa-arvopolitiikan tavoitteiden on oltava johdonmukaisia suhteessa kaupan, kehitysyhteistyöpolitiikan ja tukiohjelmien tavoitteisiin, jotta naisten ja miesten välistä tasa-arvoa voidaan edistää.
Kaikista maailman köyhistä 70 prosenttia on naisia. Heillä ei ole sukupuolensa vuoksi yhtäläisiä mahdollisuuksia hankkia omaisuutta, maata tai koulutusta. He joutuvat monenlaisen syrjinnän kohteiksi työmarkkinoilla. Markkinoiden vapauttaminen ja kansainvälisten kauppasuhteiden laajentuminen vain pahentavat heidän tilannettaan, sillä naisiin kohdistuvaa rakenteellista syrjintää ei oteta riittävästi huomioon. Korkeasti koulutetuille naisille globalisoituminen on tarjonnut uusia ammatillisia mahdollisuuksia, mutta markkinoiden vapauttaminen on kurjistanut köyhempien naisten elinoloja entisestään. Pienluotot ja kehitysapu ovat vain pisara meressä, ellemme tee aloitetta globaalien talousrakenteiden perinpohjaisesta muuttamisesta. Kauppapolitiikassa EU edustaa jäsenvaltioiden etuja monilla tasoilla sekä sopimuksista neuvoteltaessa – esimerkiksi WTO:n neuvotteluissa. EU liputti aiemmin yhdenvertaisten mahdollisuuksien puolesta Euroopassa, mutta periaatteen toteutuminen käytännössä jää kansainvälisessä kauppapolitiikassa pelkäksi haaveeksi.
Naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunta ei suvaitse enää hiljaisuutta. Ensimmäiseksi vaadimme sukupuolikysymysten sisällyttämistä kansainväliseen kauppapolitiikkaan selvine seuranta- ja arviointimekanismeineen. Arvioinneissa voitaisiin esimerkiksi asettaa jäsenvaltiot paremmuusjärjestykseen sen perusteella, miten ne ovat edistäneet sukupuolten välistä tasa-arvoa työmarkkinoilla.
Jottei tasa-arvon tavoite olisi täysin vailla merkitystä, komissioon olisi perustettava sukupuolten tasa-arvon ja kaupan osasto. Sen yhdeksi tehtäväksi olisi annettava sukupuolen mukaan eriteltyjen tilastotietojen kerääminen. Pyydämme komissiota toimittamaan vuosittain seurantaraportin tasa-arvosta kansainvälisessä kaupassa ja perustamaan rahaston, josta autetaan naisia saamaan lainaa ja koulutusta. Poliitikot vailla varoja ovat pelkkiä idealisteja. Vastuullinen kauppapolitiikka toteutuu vain avoimen rahoituksen avulla, joten vaadimme sukupuolinäkökohtien huomioon ottamista talousarviota laadittaessa. Tällaisessa talousarviopolitiikassa otetaan sukupuolten välinen tasa-arvo vakavasti. Tämä on meistä välttämätöntä kauppapolitiikan kaikilla tasoilla. Naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunta aikoo järjestää aiheesta kuulemisen ensi viikolla.
EU:sta on tarkoitus tehdä tasa-arvoasioiden johtotähti kansainvälisessä kauppapolitiikassa, kuten siitä on jo tullut naisten yhdenvertaisten mahdollisuuksien saralla Euroopassa. Komission olisi vastustettava aktiivisesti naisiin kohdistuvaa syrjintää. Tähän kuuluu myös sen varmistaminen, ettei eurooppalaisilla yrityksillä, joilla on tuotantokeskuksia kaukomaissa ja jotka hyötyvät lisäksi EU:n markkinoille pääsyä koskevista ohjelmista, ole mitään tekemistä naistyövoiman epäinhimillisen hyväksikäytön kanssa. On samoin tärkeää, että ennen kuin EU tekee kauppasopimuksia, se toteuttaa sukupuolikohtaisen analyysin naisten asemasta. EU:ssa ei pidä tukea yrityksiä, jotka käyttävät naisia rikkoen räikeästi heidän oikeuksiaan.
Tiedämme, että kansainväliset kauppajärjestöt, yritykset ja organisaatiot ovat miesten hallinnassa. Jos naisten halutaan pääsevän tasavertaisesti miesten tavoin valta-asemaan tai päättävään asemaan, ovat kiintiöt edelleen välttämättömiä. Todelliset kiintiöt, jotka eivät ole vain tyhjiä lupauksia, auttavat tuomaan sukupuolten välisen tasa-arvon kansainvälisiin kauppasuhteisiin. Olenkin iloinen siitä, että naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunta otti esille Norjassa tehdyn aloitteen, jonka mukaan pörssiyhtiöillä on ollut velvollisuus lisätä hallitukseensa kuuluvien naisten osuutta 40 prosenttiin vuoden 2006 alusta.
Jos parlamentti hyväksyy päätöslauselman naisista kansainvälisessä kaupassa, se olisi suuri voitto ja tärkeä askel kohti sukupuolten välistä tasa-arvoa. Meidän on painostettava komissiota tekemään niin kuin parlamentti vaatii. Kiitän kaikkia jäseniä myönteisestä suhtautumisesta mietintöön, mietinnölle annetusta tuesta ja esitetyistä ehdotuksista. Toivottavasti pääsemme tyydyttävään tulokseen huomisessa äänestyksessä. 
Joe Borg,
   Arvoisa puhemies, kollegani komission jäsen Mandelson pahoittelee sitä, ettei voi olla läsnä tässä hyvin tärkeässä keskustelussa. Hänen oli kuitenkin pakko matkustaa Yhdysvaltoihin monenvälisiin neuvotteluihin.
Euroopan komissio on tyytyväinen naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan mietintöön. Euroopan unionin mielestä globaalin hallinnon tarkoituksena on taata kehitys, joka on sosiaalisesti, taloudellisesti ja ympäristön kannalta kestävää. Tämän vuoksi haluamme edistää toimia, joilla taataan kestäviä ratkaisuja tasa-arvokysymyksiin, olivatpa kyseessä joskus kansainvälistäkin tukea saavat maan sisäiset toimet, Euroopan unionin perustana olevien toimien kaltaiset yhteiset toimet tai kansainväliset sitoumukset.
Kaupan vapauttaminen on tarjonnut kehitysmaissa uusia mahdollisuuksia monille naisille. Se on tuonut uusia työpaikkoja, vähentänyt monasti sukupuolten välisiä palkkaeroja ja vahvistanut naisten vaikutusvaltaa ja yhteiskunnallista asemaa. Globalisoituminen saattaa kuitenkin aiheuttaa nopeita muutoksia valtion talouteen, mikä asettaa haasteita päättäjille. Päättäjien on varmistettava, että globalisoitumisen hyödyt ja mahdollisuudet ovat mahdollisimman suuria ja että lyhyen aikavälin kustannukset jäävät tietyillä aloilla mahdollisimman pieniksi.
Euroopan komission mielestä mutkattomat elinolot tukevat kestävää tuottavuuden kasvua ja edistävät korkealaatuisten tuotteiden ja palvelujen tehokasta tuotantoa ja tarjontaa. Tästä syntyy selvää lisäarvoa. Ratkaisevan tärkeitä ovat toimet, joilla lievennetään talousmuutosten haittavaikutuksia tiettyihin ryhmiin tai alueisiin. Tärkeitä ovat myös hyvät sosiaalipalvelut, kaikille kuuluva sosiaaliturva, työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu ja sosiaalisten perusoikeuksien noudattaminen, mukaan luettuina keskeiset työnormit, työoloja koskevat vähimmäisnormit ja normit, joilla taataan työntekijöiden mahdollisuus vaikuttaa muutosten hallintaan.
Euroopan komissio edistää keskeisiä työoikeuksia EU:n kauppapolitiikassa. ILO on määritellyt keskeisten työnormien pitävän sisällään yleissopimuksen 100, joka koskee samanarvoisesta työstä miehille ja naisille maksettavaa samaa palkkaa, ja yleissopimuksen 111, joka koskee syrjinnän kieltoa työelämässä.
Monenvälisessä kehyksessä keskeiset työnormit otettiin mukaan Singaporessa vuonna 1996 pidetyn Maailman kauppajärjestön ensimmäisen ministerikonferenssin julistukseen. Valitettavasti WTO:n jäsenet eivät päässeet sopuun asian sisällyttämisestä Dohan kehitysohjelmaan. Komissio on kuitenkin sitoutunut käsittelemään kauppaa ja sosiaalista kehitystä, keskeisiä työnormeja ja sitoutumista WTO:n ja Kansainvälisen työjärjestön väliseen tarkoituksenmukaiseen vuoropuheluun niin EU:n omassa kauppapoliittisessa maatutkinnassa kuin muita maita koskevissa kauppapoliittisissa maatutkinnoissa.
Osana tätä prosessia Vapaiden ammattiyhdistysten kansainvälinen liitto laatii keskeisiä työnormeja koskevat raportit ennen kutakin kauppapoliittista maatutkintaa. Komissio kannattaa myös vankasti sitä, että ILOlle myönnetään tarkkailijan asema WTO:ssa. Euroopan komissio on tähdännyt lisäksi sosiaalisen kehityksen tavoitteisiin alueellisin, alueiden välisin ja kahdenvälisin järjestelyin. Kaikissa uusimmissa sopimuksissa tunnustetaan sosiaaliset oikeudet ja edistetään niitä osana yleismaailmallista tavoitetta taata kaikille säälliset työolot.
Komissio on esimerkiksi aloittanut vuoropuhelun ja yhteistyön Chilen ja Etelä-Afrikan kanssa sekä alueiden välillä AKT-maiden, Persianlahden yhteistyöneuvoston, Mercosurin ja muiden alueiden kanssa. Euroopan komissio on edelleen sitä mieltä, että keskustelua ja sosiaalisten näkökohtien tavoittelua ei pitäisi käyttää protektionistisiin tarkoituksiin. Se hylkää yksipuoliset, sanktioihin perustuvat lähestymistavat. Tavoitteena on edistää sosiaalista kehitystä, josta hyötyvät kaikki.
EY on myöntänyt vuodesta 1998 tullietuuksia yleisen tullietuusjärjestelmän mukaisesti. Nämä ovat erityisiä kannustinmenettelyjä niille kehitysmaille, jotka takaavat ILOn määrittelemien keskeisten työoikeuksien kunnioittamisen ja noudattavat kansainvälisesti tunnustettuja kestävää metsätaloutta koskevia normeja. Tällä hetkellä noin 180 kehitysmaalle ja jäsenvaltioihin riippuvuussuhteessa olevalle alueelle on myönnetty tullietuuskohtelu. Neuvosto hyväksyi 27. kesäkuuta 2005 uuden yleisen tullietuusjärjestelmän, johon kuuluvasta kestävää kehitystä koskevasta lisämyönnytysjärjestelmästä (GSP+) voidaan myöntää ylimääräisiä tullietuuksia maille, jotka ovat allekirjoittaneet ja panneet täytäntöön YK:n ja ILOn yleissopimukset ihmisoikeuksista ja työoikeuksista, sukupuolten välistä tasa-arvoa koskevat yleissopimukset mukaan luettuina. Yhteensä 15 maata on ratifioinut keskeiset yleissopimukset ja saanut GSP+-aseman.
Komission ulkosuhteiden pääosastolla toimii tällä hetkellä tasa-arvoasioihin keskittyvä neuvontapalvelu. Sen palvelut ovat osa laajempia toimia, joilla pyritään lisäämään valmiuksia ja tietoa sukupuolten välisen tasa-arvon edistämiseksi ja sukupuolinäkökulman huomioon ottamista koskevan strategian toteuttamiseksi täysimääräisesti. Lisäksi on julkaistu ohjekirja, josta komission henkilöstö voi etsiä käytännön apua sen suhteen, miten sukupuolinäkökulma otetaan huomioon.
EY kehittää myös tiiviitä suhteita Kansainväliseen työjärjestöön kauppaa koskevissa kysymyksissä. Tavoitteena on edistää keskeisiä työnormeja kehitysmaissa arviointien, valmiuksien lisäämisen ja säännösten toimeenpanon avulla. Vuosina 2005–2006 komissio on rahoittanut ILOn kokeiluhanketta, jonka tavoitteena on kehittää säällisen työn indikaattoreita kehitysmaissa, jotta voidaan arvioida säällisen työn ja kaupan vapauttamisen välistä suhdetta. Tapaustutkimuksia on tehty Filippiineillä ja Ugandassa. Kerätyt tiedot sisältävät sukupuolen mukaan eriteltyjä tilastotietoja naisten ja miesten työllisyydestä, palkoista ja työajoista. Tiedot antavat aiempaa kattavamman kuvan säällisestä työstä. Komissio tutkii mahdollisuutta käyttää näitä indikaattoreita tulevissa kehitysmaiden tukiohjelmissa, jotta kehitysmaita autetaan hallitsemaan sosiaalista sopeutumista globalisoitumiseen. Asiasta toimitetaan kertomus Euroopan parlamentille.
Euroopan komissio tarkastelee myös mahdollisuutta käyttää säällisen työn indikaattoreita osana kestävään kehitykseen kohdistuvien kaupan vaikutusten arviointeja. 
Anna Záborská,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitän esittelijä Breyeria päätöslauselmaesityksestä, joka hyväksyttiin valiokunnassani yksimielisesti.
Talouden globalisoituminen ja vapautuminen ei koidu kaikkien ihmisten onneksi. Siksi kysyn, mikä on heikoimpien asema yhteiskunnassa ja millä voimavaroilla yhteisvastuullista taloutta voidaan edistää. Poliitikkojen ja ekonomistien on toimittava luovasti pyrkiessään varmistamaan, että miehet ja naiset voivat todella elää täysin rinnoin. Yleistä hyvää on edistettävä ilman valtion ylenpalttista sekaantumista asioihin, mikä vahingoittaisi taloutta.
Päätöslauselmaesityksen 15 ja 26 kohdassa mainitaan jäsenvaltioiden luokittelu. Se on provokatiivista. Kuitenkin jo vuodesta 1951 luokittelu on sisältynyt Kansainvälisen työjärjestön yleissopimuksiin, jotka Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet. Päätöslauselmaesityksen kohdissa, jotka koskevat suhteita kolmansiin maihin, korostetaan, että naisten on saatava talouden toimijoina tunnustusta henkilökohtaisesta kasvusta, perheen kehityksestä ja koulutuksesta sekä kaikista sosiaalisista velvoitteistaan. Naisten tekemä palkaton, epävirallinen työ ansaitsee enemmän tunnustusta Euroopan unionin toimissa.
Päätöslauselmassa myös muistutetaan, että meidän on täällä lännessä vältettävä kaikin keinoin kaikenlaisia uuskolonialistisia käytäntöjä ja kunnioitettava talouskumppaniemme kulttuureja. Samalla on taattava, että kaikesta miesten ja naisten välisestä syrjinnästä tehdään loppu. Kannustan näin ollen ryhmääni puoltamaan päätöslauselmaa ja toivon, että poliittiset julistukset miesten ja naisten välisestä tasa-arvosta näkyvät lähivuosina lopulta myös talouselämässä. 
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg,
   Arvoisa puhemies, naisille ja miehille tietyissä yhteiskunnissa perinteisesti kuuluvien roolien ja velvollisuuksien seurauksena naisilla on edelleen vaikeuksia saada koulutusta ja asianmukaista terveydenhoitoa. Heiltä evätään myös keinot parantaa taloudellista tilannettaan. Tilastot puhuvat tämän puolesta: 70 prosenttia maailman köyhistä on naisia. Osuus on erittäin suuri. Näistä luvuista huolimatta monet eivät edelleenkään tunnusta sitä, että sukupuolten välisen tasa-arvon puuttuminen vaikuttaa selvästi kielteisesti kehitykseen pitkällä aikavälillä. Tämä johtuu siitä, että tasa-arvon puuttuessa naisilla ei ole yhtäläisiä mahdollisuuksia hyödyntää markkinoiden tuotantovälineitä eivätkä he pääse osallistumaan päätöksentekoon yhteiskunnallisissa asioissa ja politiikassa. Tällä on kielteinen vaikutus pitkän aikavälin kehitykseen.
Kansainvälinen kauppa voi auttaa varmistamaan, että koko yhteiskunnan talouspotentiaali tulee käytetyksi, edistämällä naisten osallistumista talouteen, yhteiskunnalliseen toimintaan ja politiikkaan. Tältä osin Euroopan unionin tasa-arvopolitiikan tavoitteiden ja kauppa- ja kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteiden johdonmukaisuus on erityisen tärkeää. On erittäin tärkeää varmistaa, että naiset saavat tehdä oman osansa taloudessa, mikäli haluamme vahvistaa naisten asemaa ja päästä rakenteellisesta syrjinnästä. Euroopan komission olisikin pyrittävä paitsi sisällyttämään sukupuolten tasa-arvonäkökulma kansainvälisen kaupan strategioihin myös ottamaan käyttöön avoimia seuranta- ja valvontajärjestelmiä. Näyttämällä esimerkkiä – jonka uskon muuttuvan ajan myötä poikkeuksesta säännöksi – Euroopan unioni voi osoittaa kolmansille maille, ettei naisia saa kohdella toisen luokan kansalaisina vaan että heille on annettava tilaisuus hyödyntää täysimääräisesti markkinoita, luottoja ja tuotantohyödykkeitä.
Lisäksi on tärkeää, että sekä Euroopan unionin toimielimet että jäsenvaltiot sisällyttävät sukupuolten välisen tasa-arvon ja yhtäläiset mahdollisuudet kaikkien Euroopan unionin rahoitusohjelmien tavoitteisiin. Jäsenvaltioiden olisi pyrittävä kehittämään kansallisia poliittisia toimia, joilla vahvistetaan tasa-arvoa ja lisätään naisten työllisyyttä.
Norjan hallituksen päätös säätää laki, jonka mukaan osakeyhtiöiden hallituksissa on oltava vähintään 40 prosenttia naisia, on oiva esimerkki, jota jäsenvaltioiden olisi seurattava. Asiaa pitäisi säännellä myös Euroopan unionissa. Naisilla on oltava yhtäläinen oikeus osallistua talouselämään etenkin köyhimmissä maissa. Mahdollinen hyödyllinen toimenpide on muun muassa yleinen oikeus saada niin kutsuttua "pienlainaa". Tämä auttaisi torjumaan naisten köyhyyttä, edistäisi omavaraisuutta ja kohentaisi naisten yhteiskunnallista asemaa.
Lopuksi haluan painottaa, että on tärkeää varmistaa, että naisia on riittävästi Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja kansainvälisten järjestöjen hallinnossa. Näin taattaisiin, että lähinnä naisiin vaikuttavat tasa-arvokysymykset ja -ongelmat otettaisiin huomioon kansainvälisissä kauppaneuvotteluissa.
Haluan vielä kiittää vilpittömästi esittelijä Breyeria erittäin hyvin valmistellusta asiakirjasta. 
Maria Carlshamre,
   Arvoisa puhemies, sukupuolten välinen epätasa-arvo on yksi yhteiskuntamme perustotuuksista. Sukupuoleen perustuva valtarakenne on pureutunut yhteiskuntaamme läpikotaisin ja haittaa kasvua sekä kaikkea kestävää kehitystä.
Maailman köyhistä lähes kolme neljästä on naisia. Yhdenvertaisten mahdollisuuksien takaaminen naisille ja miehille ei siis ole vain ihmisoikeuskysymys eikä eräänlaista ylellisyyttä. Kun kaikki muutkin ongelmat ratkaistaan, se on tärkeää yhteisen tulevaisuutemme kannalta.
Kollegani, esittelijä Breyerin laatima naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan mietintö on erittäin hyvä lähtökohta kiireellisille toimille, joita on toteutettava nimenomaan maailman kauppasuhteiden alalla. Kuten esittelijä tuo esiin, yleisesti naisten on vaikeampaa hankkia koulutusta, omaisuutta, luottoa, muita varoja ja tuotannontekijöitä sekä päästä poliittisiin päätöksentekoelimiin. Tällainen epätasa-arvo heikentää naisten mahdollisuuksia hyödyntää kaupan vapauttamisesta tarjoutuvia etuja. Lukuisille naisille eri puolilla maailmaa ei esimerkiksi anneta mahdollisuutta parantaa taloudellista ja sosiaalista asemaansa. Samalla monille heistä lankeaa vastuu lasten ja kodin hoidosta.
Suurin osa maailman maanviljelijöistä on naisia. EU:n yhteisen maatalouspolitiikan rakenteellinen muutos vahvistaa merkittävästi näiden kehitysmaissa elävien naisten asemaa. Sukupuolten välinen epätasa-arvo ei ole kuitenkaan yksin köyhien maiden vitsaus: naisten osuus politiikassa ja liike-elämässä on hyvin alhainen myös Euroopan unionin jäsenvaltioissa.
Jotta kiintiökeskustelussa päästäisiin uudelle tasolle, on otettava huomioon, että kiintiöitä voi käyttää monin eri tavoin. Minusta kiintiöitä olisi käytettävä vain, jos kaikki muut keinot on testattu ja todettu hyödyttömiksi.
Olen esittelijän tavoin iloinen Norjan hallituksen päätöksestä säätää laki, jonka mukaan osakeyhtiöiden hallituksissa on oltava 40 prosenttia naisia. Mietinnössä käsitellään kuitenkin pohjimmiltaan monia kysymyksiä, jotka koskevat järjestelmällistä ja läpikotaisin epäoikeudenmukaista sukupuolten välistä epätasa-arvoa, joka vaikuttaa kansainvälisiin kauppasuhteisiin. Siihen sisältyy useita hyvin yksityiskohtaisia ehdotuksia, joilla on mielestäni todella merkitystä politiikan maailmassa, joka vilisee tyhjiä sanoja ja katteettomia lupauksia. Se on hyvää iltalukemista komissiolle ja neuvostolle.
Lopuksi toteaisin: – muuten olen sitä mieltä, että prostituutio on hävitettävä 
Eva-Britt Svensson,
   Haluan esittää vilpittömät kiitokseni esittelijä Breyerille erinomaisesta mietinnöstä ja siitä, että hän on ottanut esille uskomattoman tärkeän kysymyksen, joka koskee kauppaa ja sitä, miten WTO- ja GATS-sopimukset yhdessä IMF:n päätösten kanssa vaikuttavat ihmisten elämään ja toimeentulokykyyn. Samalla tavalla kuin sopimuksista on usein hyötyä teollisuusmaille ja haittaa kehitysmaille, naiset joutuvat epäedulliseen asemaan ja miehet pääsevät etulyöntiasemaan eri tavoin kauppasopimusten tuloksena. Maailmankauppa on ollut perinteisesti miesten pelikenttä. IMF:n johtokunnassa on vain miehiä, ja 91,7 prosenttia Maailmanpankin johtokunnan jäsenistä on miehiä. Kauppa ja sukupuoli ovat kytköksissä toisiinsa monin tavoin, ja tätä on tutkittava, jotta ymmärretään, miten kauppasopimukset vaikuttavat eri sukupuolta oleviin ihmisiin, jotka kuuluvat eri sosiaaliluokkiin ja asuvat eri paikoissa. Sukupuolella on merkitystä, sillä sukupuolten väliset suhteet vaikuttavat voimavarojen, työn, ansioiden ja vallan jakautumiseen ja mahdollisuuksiin hankkia niitä. Sukupuoli vaikuttaa käytökseemme taloudessa. Miehet ja naiset reagoivat eri tavoin talouden muutoksiin. Miehet hallitsevat rahoituslaitoksia. Lisäksi miehet jatkavat ja pitävät yllä sukupuoleen perustuvia rakenteita taloudessa. Miesten ja naisten työtä arvostetaan eri tavoin. Naisten osaksi lankeavasta lasten ja kodin hoidosta ei makseta. Siitä on tehty näkymätöntä. Nämä tekijät tarkoittavat, että vaikutukset naisiin ja miehiin ovat erilaisia ja että sukupuoleen perustuva analyysi on näin ollen äärimmäisen tärkeää, jotta pystymme suunnittelemaan kauppapolitiikkaa, jolla edistetään tasa-arvoa ja murretaan patriarkaaliset rakenteet. Naisten asemasta taloudessa on tehtävä näkyvä. Kauppapoliittisissa neuvotteluissa on otettava huomioon käytännössä kaikki yleissopimukset, kuten kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamista koskeva yleissopimus. 
Urszula Krupa,
   Arvoisa puhemies, muiden Euroopan unionin asiakirjojen tavoin tässä mietinnössä, joka koskee naisten tulevaisuudennäkymiä kansainvälisessä kaupassa, vahvistetaan kaupan vapauttamisen, globalisoitumisen ja vapaiden markkinoiden olevan paratiisi, joka on avoin vain hyvin rikkaille, korkeasti koulutetuille, vaikutusvaltaisille ja häikäilemättömille yksilöille. Tämä näkyy yhdessä mietinnön päätelmässä, jonka mukaan vain korkeasti koulutetut naiset hyötyvät kaupan vapauttamisesta ja loput yleensä vähemmän vauraasta mies- ja naisväestöstä joutuu hyväksikäytetyksi ja propagandan uhriksi. Tämä on sitäkin valitettavampaa siksi, että se tapahtuu ylevien ihanteiden suojissa. Näitä ihanteita ovat ihmisoikeudet, tasa-arvo, yhdenvertaiset mahdollisuudet, yhdenvertainen kohtelu työssä ja monet muut suositut tunnuslauseet, jotka ovat yleisesti ottaen valovuosien päässä todellisuudesta. 
Irena Belohorská (NI ). –
   Maailmankauppa vaikuttaa nykypäivänä naisten yhteiskunnalliseen asemaan samalla tavalla kuin se vaikuttaa kaikkiin niihin, jotka harjoittavat jonkinlaista liiketoimintaa. Kaupan vapauttamisella on ollut hyötynsä ja haittansa. Kaupan vapauttamiseen ja globalisoitumiseen liittyviä hyötyjä ovat naisten osalta muun muassa uudet ja usein korkeapalkkaiset työpaikat.
Työssä käyvät naiset ovat monesti itsenäisempiä, ja heidän itseluottamuksensa on parempi. Heidän yhteiskunnallinen asemansa paranee, ja he tulevat tietoisemmiksi oikeuksistaan. Miehiin verrattuna he saavat kuitenkin useimmiten samasta työstä 20–50 prosenttia pienempää palkkaa.
Kaupan vapauttaminen hyödyttää suurimmaksi osaksi vain suuryrityksiä. Naisyrittäjät toimivat usein pienten ja keskisuurten yritysten johdossa, joten he hyötyvät markkinoiden vapauttamisesta tosiasiassa hyvin vähän.
Mitä Maailman kauppajärjestö on tehnyt edistääkseen tasa-arvopolitiikkaa ja ottaakseen sen WTO:n asialistalle? Hyvin vähän. WTO:n mukaan kauppa on neutraali ala. Kaupan ja markkinoiden vapauttamisella ei siis oleteta olevan sukupuolinäkökulmaan vaikuttavia kysymyksiä. Tämä tarkoittaa, ettei tasa-arvopolitiikalla olisi suoraa tekemistä kaupan kanssa. Tältä osin olen sitä mieltä, että WTO:n olisi kiinnitettävä tasa-arvoon enemmän huomiota jatkossa.
On kiintoisaa havaita, että lähes kaikki WTO:n jäsenmaat ovat allekirjoittaneet Pekingin toimintaohjelman. Sen täytäntöönpano ei kuitenkaan ole pelkkä muodollisuus. On välttämätöntä pitää mielessä naisten panos kansainvälisessä kaupassa. Naisilla – etenkin koulutetuilla, kielitaitoisilla naisilla – on yleensä erinomaiset viestintä- ja neuvottelutaidot. Johtajina he käyttävät menetelmiä, jotka eroavat miesjohtajien käyttämistä menetelmistä.
Naiset osallistuvat huomattavan vilkkaasti yksityisen sektorin kauppaan, mutta kansainvälisissä järjestöissä, kuten WTO:ssa, Kansainvälisessä valuuttarahastossa, Maailmanpankissa ja muissa kauppaa ja yritystoimintaa käsittelevissä elimissä, työskentelevien naisten määrää on lisättävä. Näin varmistettaneen, etteivät naiset osallistu yksinomaan tuotantoon vaan myös päätöksentekoon – eikä ainoastaan sen alimmilla tasoilla vaan myös ylemmillä tasoilla ja johtavassa asemassa. 
Edite Estrela (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, joka päivä tuhansia ihmisiä, pääasiassa naisia ja lapsia, kuolee köyhyyden takia. Luvut ovat häkellyttäviä: 2,5 miljardia ihmistä elää alle kahdella Yhdysvaltain dollarilla päivässä ja, kuten totesin, suurin osa heistä on naisia.
Köyhyys piilee nais- ja lapsikaupan, seksiorjuuden ja sukupuoleen perustuvan väkivallan taustalla. Köyhyyden takia koulunkäynti jää kesken, lapset joutuvat töihin ja yhä useampi lapsi joutuu vaaraan, laiton maahanmuutto lisääntyy sekä ääriliikkeet ja terrorismi saavat jalansijaa.
Ilman itsenäistä toimeentuloa ei ole vapautta eikä tasa-arvoa. Kansainväliset rikollisryhmät värväävät naisia – eritoten nuoria naisia – ja lupaavat heille hyväpalkkaista työtä rikkaassa maassa. Naiset pakotetaan kuitenkin prostituutioon. Naiset eivät yleensä hyödy globalisoitumisesta, joka suosii mieluummin hyvin koulutettuja työntekijöitä. Naiset pikemminkin joutuvat kärsimään kaupan vapauttamisen haittavaikutuksista.
Mietinnön ajoitus on osuva. Kiitän esittelijä Breyeria siitä. Mietintöön sisältyy tärkeitä ehdotuksia, joista haluan tuoda esiin pienluottojen käytön köyhyyden vähentämiseen. Pienrahoitus on osoittanut tehonsa köyhyyden torjunnassa. Naiset ovat hyötyneet siitä eniten ja parhaiten, ja he ovat onnistuneet parantamaan perheidensä taloudellista tilannetta. Erityisen paljon ovat hyötyneet työttömät ja pienituloiset naiset, jotka eivät pysty hyödyntämään tavallisia rahoituskanavia – toisin sanoen useimmat kehitysmaiden naiset.
Tutkimuksista on ilmennyt, että naiset voivat ottaa osaa taloudelliseen päätöksentekoon. Lisäksi on käynyt ilmi, että yritykset, joiden hallituksessa on naisia, ovat tehneet parempaa tulosta. Seuratkaamme siis Norjan esimerkkiä, kuten joku ehtikin jo todeta. 
Helmuth Markov (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, siitä ei ole kauaakaan, kun parlamentissa esiteltiin kauppaa ja köyhyyttä koskeva mietintö, johon naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunta esitti monia erittäin hyviä tarkistuksia. Kaikki niistä hyväksyttiin. Niinpä haluan kiittää esittelijä Breyeria oma-aloitteisesta mietinnöstä, joka on looginen vastaus pakottavaan tarpeeseen käsitellä jälleen kerran kauppaa ja naisia koskevaa kysymystä.
Mitään ei tehdä naisten epätasa-arvoisen kohtelun ongelmalle ennen kuin talous- ja kauppapolitiikkaan tehdään rajuja muutoksia. Muistatteko vielä kauppasopimukset? Agnoletton mietinnössä esitettiin, että ihmisoikeuslauseke olisi sisällytettävä kaikkiin kansainvälisiin sopimuksiin. Koska on olemassa sekä yksilöllisiä että sosiaalisia ihmisoikeuksia, on vähintäänkin perusteltua, että kaikkiin kauppasopimuksiin olisi sisällyttävä lausekkeet ihmisten sosiaalisista oikeuksista eli oikeuksista koulutukseen, ammatilliseen koulutukseen ja ilmaiseen terveydenhoitoon.
Jos haluaa tämän toteutuvan – ja mehän haluamme – ei tietenkään voi samalla haluta toteuttaa Euroopan unionin palveludirektiiviä, jossa palveluista tehdään markkinahyödykkeitä, mikä edellyttää ihmisiltä kykyä maksaa niistä. On selvää, että tällainen lähestymistapa sisällytetään lopulta GATS-sopimukseen, jolloin naisilta evätään joissakin maissa sellaisia mahdollisuuksia, joita heillä nykyisin on, sillä asianomaisilla mailla ei ole tarvittavia rahavaroja.
Kiintiöistä on aina apua, mutta ne voivat toimia myös siltoina. Totean tämän omasta kokemuksestani Saksan liittotasavallan vasemmistolaisen PDS-puolueen jäsenenä. PDS soveltaa 50 prosentin kiintiöitä kaikkiin parlamentaarikkoihin. Sama käytäntö olisi otettava käyttöön kaikkialla, sillä jos se olisi käytössä, me ja yhteiskuntamme olisimme ottaneet suuren edistysaskeleen. 
Teresa Riera Madurell (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, hallitukset ja kauppapolitiikasta vastaavat tahot eivät ole vielä analysoineet eivätkä edistäneet riittävästi naisten asemaa ja tulevaisuudennäkymiä kansainvälisessä kaupassa.
Kaupan vaikutuksista naisiin tiedetään vain vähän, eikä kaupan vaikutuksista sukupuolten väliseen epätasa-arvoon tiedetä mitään. Alalla on toteutettu vain harvoja konkreettisia toimia, joilla on edistetty miesten ja naisten välistä tasa-arvoa. Tiedonpuute johtuu siitä, ettei sukupuolen mukaan eriteltyjä kauppaa koskevia tilastotietoja ole tarpeeksi eikä sukupuolinäkökulmaa ole otettu huomioon talousmalleissa ja -analyyseissä.
Sukupuolten välistä tasa-arvoa on mahdollista ja välttämätöntä edistää kaupalla. Tältä osin olemme erittäin tyytyväisiä esimerkiksi Norjan hallituksen päätökseen säätää laki, jonka mukaan osakeyhtiöiden hallituksissa on oltava 40 prosenttia naisia. Kotimaassani Espanjassakin neuvotellaan laista, jota kutsutaan tasa-arvolaiksi. Sillä tehtäisiin pakolliseksi miesten ja naisten tasapuolinen edustus liikeyritysten hallituksissa. Tasapuolinen edustus tarkoittaa, että kummankin sukupuolen edustajia voi olla enintään 60 prosenttia ja vähintään 40 prosenttia.
Olemme näin ollen tyytyväisiä esittelijä Breyerin tarkistukseen, jossa kehotetaan komissiota laatimaan vastaava lainsäädäntöehdotus. Hyvä esittelijä Breyer, käytän tilaisuutta hyväkseni ja kiitän teitä lämpimästi työstänne. 
Katalin Lévai (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, vaikka puhumme usein sukupuolten välisestä epätasa-arvosta, naisten asemaa kansainvälisessä kaupassa ei oteta huomioon. Haluankin kiittää esittelijää, sillä hän on ottanut esille tämän hyvin tärkeän kysymyksen, josta keskustellaan erittäin harvoin.
Globalisoituminen vaikuttaa usein kielteisesti naisiin, kuten olemme kuulleet. Olen asiasta täysin samaa mieltä. Naisilla ei ole yhtäläisiä mahdollisuuksia hankkia koulutusta eikä työtä, eivätkä he osallistu kunnolla kauppaan. He jäävät usein päätöksenteon ulkopuolelle eivätkä pysty käyttämään palveluja. Kuten tiedämme, vain korkeasti koulutetut naiset hyötyvät kaupan vapauttamisesta, mutta naiset eri puolilla maailmaa joutuvat usein kärsimään globalisoitumisen ja kaupan vapauttamisen oheisvaikutuksista. Olemmekin kaikki yhtä mieltä siitä, että yhdenvertaisen kohtelun olisi oltava todellista. Tämä edellyttäisi työllisyyspolitiikan selkeää seurantaa ja sukupuolen mukaan eriteltyjä tilastotietoja.
Kauppa on yksi kehitysyhteistyöpolitiikan kuudesta ensisijaisesta alasta. Sukupuolten välisen tasa-arvon saavuttaminen on avainasemassa koko kehityksen kannalta. Sukupuolinäkökulman huomioon ottamista koskeva strategia on pitkän aikavälin asteittainen lähestymistapa, joka perustuu sukupuolinäkökohtien sisällyttämiseen niin politiikkaan kuin käytäntöön. Tehokas kehitys edellyttää, että sukupuoleen perustuva analyysi otetaan järjestelmällisesti mukaan kaikkien kehitysstrategioiden laadintaan, toteutukseen ja arviointiin. Tehokkaan kehityksen takaamiseksi on aiheellista laatia erityisiä toimia, joilla varmistetaan sukupuolinäkökohtien ottaminen asianmukaisesti huomioon yhteisön pääasiallisissa rahoitusvälineissä, joita olisi hyödynnettävä useammin näissä tärkeissä kysymyksissä.
Naisten edustuksen ja osallistumisen vahvistaminen taloudessa ja politiikassa edistää merkittävästi köyhyyden vähentämistä ja kehitystä sekä tarjoaa tulevalle sukupolvelle toivon paremmasta tulevaisuudesta. 
Marianne Mikko (PSE ). –
   Hyvät kollegat, talouden vapauttaminen on ollut Viron nopean talouskasvun perusta. Vapauttaminen on nyt Euroopan ja maailman maiden talouksien veturi, mutta menestyksellä on hintansa: perheisiin kohdistuu yhä enemmän henkisiä ja taloudellisia paineita, työsuhteista tulee epävarmoja ja yhteiskunta kerrostuu. Globalisoituminen vaikuttaa naisiin enemmän kuin miehiin, kuten täällä on todettu.
Naiset hoitavat suhteettoman suuren osan työstä, josta ei makseta palkkaa. Heidän asemansa poliittisessa ja taloudellisessa päätöksenteossa on kuitenkin perusteettoman pieni. Tällainen väite, jota on toistaiseksi esitetty lähinnä tuntemusten ja uskomusten pohjalta, edellyttää tuekseen faktoja. Tutkimustulosten kerääminen maiden sijoittumisesta työmarkkinoiden tasa-arvon perusteella olisi tehokas toimi epätasa-arvon vähentämiseksi, mutta perusteeksi on löydettävä muitakin faktoja.
Olen jo jonkin aikaa vaatinut Viroa asettamaan tavoitteeksi naisten 40 prosentin osuuden yritysten hallituksissa. Se onnistuu Norjassa, joten se voisi onnistua kaikkialla maailmassa. Mietinnössä asetutaan samalle kannalle. Euroopan unionin olisi lähetettävä yksinkertainen ja yksimielinen sanoma: sukupuolten välinen epätasa-arvo on historiaa. Tämä on todellakin mietinnön sanoma. Se on erinomainen asiakirja, jonka pohjalta on hyvä edetä. 
Joe Borg,
   Arvoisa puhemies, kiitän parlamentin jäseniä puheenvuoroista, joissa käsiteltiin tätä tärkeää alaa, joka koskettaa monia tärkeitä näkökohtia, ennen kaikkea kauppakysymyksiä.
Palaan muutamiin illan keskustelussa esiin tulleisiin seikkoihin. Joku totesi, etteivät eurooppalaiset yritykset, jotka hyötyvät EU:n markkinoille pääsyä koskevista ohjelmista EU:n yhteistyöpolitiikassa, saa sekaantua naistyöntekijöiden hyväksikäyttöön. Korostan, että EU:n uusiin yhteistyösopimuksiin sisältyy sitoutuminen ILOn työnormeja koskeviin keskeisiin yleissopimuksiin. EU on ottanut ILOn keskeisiä työnormeja koskevan sitoumuksen osaksi kaikkia uusia kahdenvälisiä kauppasopimuksia sekä yleistä tullietuusjärjestelmää ja lisäetuusjärjestelmää (GSP+), joissa myönnetään tullietuuksia kehitysmaille, jotka ratifioivat ILOn yleissopimukset.
Haluan painottaa, että kaupan vapauttaminen on tarjonnut uusia mahdollisuuksia monille naisille kehitysmaissa. Se on tarjonnut muun muassa uutta työtä ja vähentänyt monissa tapauksissa sukupuolten välisiä palkkaeroja, mikä on puolestaan lisännyt naisten vaikutusvaltaa ja parantanut heidän yhteiskunnallista asemaansa. Tutkimusten perusteella vaikuttaa siltä, että yli miljoonan intialaisen naisen yhteiskunnallinen asema on kohentunut kaupan avaamisen tuloksena. Suurin osa näistä naisista on lähtöisin köyhistä oloista.
Käsittelen nyt tasa-arvokysymysten huomioon ottamista kansainvälisessä kauppapolitiikassa. Euroopan unioni on kannattanut vankasti OECD:n ohjeita monikansallisille yrityksille. Lisäksi se on tukenut yleisemmin säällisen työn ja sosiaalisten näkökohtien ottamista huomioon OECD:n investointitoiminnassa. Puollamme edelleen tarkkailijan aseman myöntämistä ILOlle WTO:ssa. On kuitenkin tunnustettava, että osa jäsenistä vastustaa sitä.
Sukupuolivaikutusten arviointien osalta todettakoon, että sukupuolinäkökulma on otettu mukaan uusimpiin, kestävään kehitykseen kohdistuvien kaupan vaikutusten arviointeihin. Kun sukupuolen mukaan eriteltyjen tietojen laatu jatkossa paranee, kestävään kehitykseen kohdistuvien kaupan vaikutusten arviointeja lisätään. Tällä alalla voidaan varmasti edistyä. Komissio tutkiikin säällisen työn indikaattorien käyttömahdollisuuksia sekä naisten ja miesten työtä koskevia tilastotietoja.
Komissio vastaa kirjallisesti kysymykseen siitä, voidaanko sukupuolinäkökohtien huomioon ottamisesta tehdä budjettipolitiikan vakiomenetelmä. Yleiseltä kannalta katsottuna sukupuolinäkökohtien huomioon ottaminen talousarviota laadittaessa kattaa monia eri toiminta-aloja. Odotamme kuitenkin saavamme Euroopan parlamentilta tietoa asian edistymisestä ja seuraamme valiokunnan työtä kiinnostuneena.
Haluan todeta Norjan mallin mukaisesta, pörssiyhtiöiden hallituksia koskevasta 40 prosentin naiskiintiöstä, että asia kuuluu pääasiassa yksittäisille jäsenvaltioille.
Lopuksi painottaisin vielä virallisen kauppa- ja sukupuolikysymyksistä vastaavan toimiston perustamisesta kauppapolitiikan pääosastoon, että komission ulkosuhteiden pääosasto johtaa ihmisoikeuksien seurantaa kolmansissa maissa. Kauppapolitiikan pääosasto on säännöllisesti yhteydessä ulkosuhteiden pääosastoon ihmisoikeuskysymyksissä, jotka liittyvät kauppasopimuksiin, esimerkiksi yleiseen tullietuusjärjestelmään. Kauppasopimuksiin liittyvissä työoikeuskysymyksissä se pitää puolestaan yhteyttä Kansainväliseen työjärjestöön ja työllisyyden pääosastoon. Euroopan unioni poisti itse asiassa Myanmarilta yleiset tullietuudet, sillä Myanmar on rikkonut vakavasti ja järjestelmällisesti ILOn keskeisiä työnormeja. Tämä osoittaa nykyisen järjestelmän toimivan hyvin. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Guerreiron laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A6-0266/2006) kalastusalan taloudellisen tilanteen parantamisesta (2006/2110(INI)). 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   . – Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää kaikkia kalatalousvaliokunnan jäseniä, joiden avulla mietintö kalastusalan taloudellisen tilanteen parantamisesta ylipäätään syntyi. Mietintö hyväksyttiin yksimielisesti. Haluan kiittää myös kaikkia alan järjestöjä, jotka – puolustaen tiukasti kalastusalaa ja sen työntekijöitä – auttoivat kokoamaan mietintöön ehdotuksia, jotka tarjoavat mielestämme ratkaisuja alaa koettelevaan vakavaan yhteiskunnalliseen ja taloudelliseen kriisiin.
Toivomme parlamentin tukevan näin syntynyttä mietintöä huomisessa äänestyksessä. Pari päivää sitten Algarvessa vieraillut kalatalousvaliokunnan valtuuskunta tapasi kalastusalan edustajia, jotka esittivät tilannekatsauksen, joka voidaan tiivistää seuraavasti: kalataloutta koettelee vakava taloudellinen ja yhteiskunnallinen kriisi, joka on vain pahentunut vuosien varrella. Vaikea tilanne on pahentunut tuotantokustannusten – etenkin polttoainekustannusten – nousun ja ensimyyntihintojen paikallaan polkemisen takia. Tämä kaikki uhkaa monien yritysten taloudellista toimintakykyä, ja sillä on musertava vaikutus miehistöihin, joiden palkka riippuu saaliista saatavista tuloista ja laajalti myös polttoainekustannuksista.
Yhteinen kalastuspolitiikka ei ole toiminut. Sillä on edistetty alusten järjestelmällistä ja laajamittaista käytöstä poistamista, minkä tuloksena tuhannet kalastajat ovat vaihtaneet alaa. Kalastusala on kuitenkin strategisen tärkeä muutamille jäsenvaltioille. Tähän asti noudatettua yhteistä kalastuspolitiikkaa on muutettava niin, että siinä tunnustetaan kunkin maan kalatalouden erityispiirteet ja oikeus kestävään kalastukseen siten, että kalakannoilla on mahdollisuus samalla elpyä. Politiikan tulisi tähdätä siihen, että ihmisillä on ruokaa pöydässä, kaikilla on työtä, työntekijöiden sosiaaliset olot kohenevat ja yrityksistä saadaan kestäviä.
Alalla päästään eteenpäin käytännön toimien avulla. Polttoainehintojen jyrkkään nousuun on puututtava hätätoimenpitein, esimerkiksi perustamalla takuurahasto, tarjoamalla tilapäistä suoraa tukea dieselin ja öljyn kustannusten nousun minimoimiseksi ja lisäämällä -sääntöön perustuvaa tukea.
Myös alalla työskentelevien ansiot olisi taattava erilaisin toimenpitein, esimerkiksi ensimyyntihinnat asettamalla. Tämä edellyttäisi nykyistä kalastustuotteiden yhteistä markkinajärjestelyä koskevien sääntöjen tarkistamista. Olisi tehtävä tutkimuksia, joissa etsitään toimenpiteitä kalastuksen arvon lisäämiseksi. Tarkoitus olisi ohjata lisäarvo jalostukseen niin, ettei kuluttaja joudu maksumieheksi. Jäsenvaltioiden kalastuslaivastojen nykyaikaistamiseen ja uusimiseen olisi annettava tukea. Alusten epäjohdonmukaisesta käytöstä poistamisesta tehtäisiin näin viimein loppu. Lisäksi tarvitaan tukiohjelmaa, joka on kohdennettu perinteiseen pienimuotoiseen rannikkokalastukseen. Näitä toimia alan toimijat ehdottivat parlamentin kanssa järjestetyssä tapaamisessa.
Komissio kuvasi alan tilannetta vakavaksi mutta ehdotti täysin riittämättömiä toimenpiteitä. Kalastusalan nykyiset vaikeudet johtuvat lähinnä kustannusrakennetta koskevasta ongelmasta: kustannukset ovat suuret tuloihin nähden. Kustannukset ovat kasvaneet yhtäkkiä polttoainekustannusten noustua jyrkästi. Tämän vuoksi ehdotetut ratkaisut eli pyyntiponnistuksen vähentäminen ja laivastojen sopeuttaminen – eli vähentäminen – eivät ratkaise tätä ongelmaa. Alan taloudellista tilannetta on parannettava, mikä tarkoittaa ennen kaikkea sitä, että tulojen vähenemisestä ja tuotantokustannusten noususta aiheutuva ongelma on korjattava.
Kalastusta koskevat perättäiset rajoitukset ovat vain pahentaneet alan taloudellista tilannetta, vaikka ne eivät olekaan ainoa syy siihen. On kuitenkin vaikeaa käsittää, miksi niitä edes harkittiin saatikka hyväksyttiin toimenpiteinä, joilla muka parannetaan alan taloudellista tilannetta. Kuten alan toimijat ovat itse todenneet, poikkeukselliset tilanteet edellyttävät poikkeuksellisia toimia. Näin ollen on käytettävä kaikkia mahdollisia keinoja. Yhteisön talousarvio on venytettävä tänä vuonna äärimmilleen eritoten siksi, että kyseessä on yhteisön yhteinen politiikka, yhteinen kalastuspolitiikka, jonka olisi johdonmukaisuuden vuoksi vastattava aiheuttamistaan kustannuksista itse Euroopan kalatalousrahaston kautta.
Päätän puheenvuoroni toteamalla jälleen, että kalastusalalla on potentiaalia ja tulevaisuutta eikä sitä saisi panna vastatusten vesiviljelyn kanssa. Uusiin painopisteisiin tarvitaan lisää voimavaroja, uusia voimavaroja. 
Joe Borg,
   Arvoisa puhemies, haluan esittää kiitokseni esittelijä Guerreirolle mietinnöstä ja kalatalousvaliokunnalle siitä, että se on ottanut tämän tärkeän aiheen esille oma-aloitteisessa mietinnössä. Tällä on paljon merkitystä meneillään olevalle keskustelulle, joka koskee Euroopan unionin kalastusalan taloudellista tilannetta.
Panin lisäksi tyytyväisenä merkille, että valiokuntien puheenjohtajakokous ilmoitti arvostavansa komission tiedonantoa alan taloudellisista vaikeuksista. Valiokuntien puheenjohtajakokous piti tervetulleena tiedonannossa esitettyä komission kantaa, jonka mukaan yhteisön nykyisen valtiontukilainsäädännön nojalla on monia mahdollisuuksia auttaa alaa lyhyellä aikavälillä. Erityismaininnan sai halumme tutkia jäsenvaltioiden pelastamis- ja rakenneuudistustukiohjelmat, jotka jäsenvaltioiden on annettava tiedoksi kahden vuoden kuluessa tiedonannon julkaisemisesta. Käsittelen siis myös muutamia valiokuntien puheenjohtajakokouksen suosituksia, jotka vastaavat laajalti keskustelun aiheena olevan mietinnön suosituksia.
Meillä on samat huolet ja tavoitteet kalastusalan suhteen. Yhdymme moniin mietinnön ehdotuksiin ja arvioihin. Meillä on kuitenkin parista kohdasta eriävä näkemys, esimerkiksi lyhyen aikavälin tuen myöntämisestä alalle.
Aluksi totean olevani täysin eri mieltä väitteestä, jonka mukaan komissio näyttää pyrkivän vähentämään kalastuslaivastojen kokoa nykyisen taloudellisen kriisin varjolla. Komissio puhuu asioista niiden oikeilla nimillä ja toteaa, että yhteisön kalastusalan nykyinen tila johtuu vuosia jatkuneesta liikakalastuksesta. Se ei tee mitään minkään varjolla. Minusta on myös epäreilua vihjata, että olisimme tehneet liian vähän liian myöhään.
Laivastokapasiteetin ja kalavarojen välinen epätasapaino sekä öljynhinnan nousu ovat objektiivisia syitä alan nykyisiin vaikeuksiin. Komissio on tehnyt alan eteen kaiken voitavansa ja ottanut samalla huomioon yhteisön lainsäädännön rajoitukset sekä sen, että on varmistettava tuen todella edistävän kalastuksen kestävyyttä.
Yhteisön lainsäädännössä ei pakoteta vähentämään kapasiteettia. Haasteena on itse asiassa ollut punnita keskenään korkeista öljynhinnoista eniten kärsineiden kalastusalan osien avuntarvetta sekä pitkän aikavälin rakenteellisiin ongelmiin puuttumisen tarvetta. Pyrimme siis laatimaan välineitä, joilla pelastetaan vaikeuksissa olevat kalastusalan yritykset ja tuetaan niitä rakenneuudistuksissa niin, että ne sopeutuvat ja tulevat kannattaviksi korkeasta öljynhinnasta huolimatta.
On hyödytöntä tukea vaikeuksissa olevia kalastusalan yrityksiä, jos ne eivät halua tehdä tai pysty tekemään rakenneuudistuksia, jotta niiden toiminnasta tulisi jälleen kannattavaa. Näin ollen pelastamisjärjestelmistä on poistettu kaikki toimintatuet, jotka ovat vastoin yhteisön lainsäädäntöä ja lisäksi vain pitkittävät ongelmaa, eivät ratkaise sitä.
Jäsenvaltiot voivat toteuttaa lyhyen aikavälin toimia ja halutessaan tarjota tukea vaikeuksissa olevien kalastusalan yritysten taloudellisiin ja rakenteellisiin uudistuksiin kansallisista pelastamis- ja rakenneuudistustukiohjelmista. Tarkoituksena on nimenomaan antaa vaikeuksissa oleville kalastusalan yrityksille mahdollisuus lainata pääomaa ja päästää ne pinteestä, kuten sekä mietinnössänne että komission työohjelmaa koskevassa valiokuntien puheenjohtajakokouksen kertomuksessa vaaditaan.
Yhteisö on sitoutunut lujasti näihin pelastamis- ja rakenneuudistustukiohjelmiin: yhteisön varoja on käytettävissä pääasiassa Euroopan kalatalousrahaston (EKTR) kautta osarahoituksena kalastusalan yritysten rakenneuudistuksiin sekä niistä aiheutuvien sosiaalisten seurauksien lieventämiseen. Sosiaalis-taloudellista tukea voidaan todella tarjota EKTR:stä, kuten mietinnössänne vaaditaan. Uusi EKTR tarjoaa myös edullisemmat ehdot alusten käytöstä poistamiseen, mikä otettiin esille sekä mietinnössä että valiokuntien puheenjohtajakokouksen kertomuksessa.
EKTR:n tuen ohella olemme tehneet lujasti töitä uusien -tukisääntöjen eteen yhdessä komission muiden yksikköjen kanssa, jotta jäsenvaltioiden olisi helpompi käsitellä pienimuotoisia valtiontukijärjestelmiä. Tämä on samansuuntainen vaatimuksenne kanssa, ja myös valiokuntien puheenjohtajakokous otti asian esille. Teidän on annettava arvoa sille, että ehdotuksellamme nostetaan entistä, alle kaksi vuotta sitten asetettua enimmäismäärää kymmenkertaisesti.
Panimme lisäksi merkille vaatimuksen pitkän matkan alusten erityiskohtelusta. Vaatimus esitettiin sekä mietinnössä että valiokuntien puheenjohtajakokouksen kertomuksessa. Aiomme harkita, olisiko tälle laivaston osalle aiheellista perustaa erityinen rekisteri ja millaisin ehdoin.
Vaikeuksissa olevien kalastusalan yritysten pelastamis- ja rakenneuudistustuen lisäksi on pitkällä aikavälillä luotava toimintaympäristö, joka tukee niiden kestävää menestymistä. Tiedonannossa otetaankin esiin muutamia toimenpide-aloja, joita haluan kehittää lähivuosina, jotta toimintaympäristöstä saadaan suotuisampi. En aio toistaa niitä nyt, mutta otan esille muutamia aloja, joilla näkemyksemme ovat yhtenevät.
Olemme täysin samaa mieltä siitä, että kalastajat on otettava laajemmin mukaan kalastuksenhoitoon. Tämä on tärkeää, jotta uudistettu yhteinen kalastuspolitiikka onnistuu. Etenen päättäväisesti tähän suuntaan. Myös alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien toiminnan rahoitukseen kiinnitetään jatkossa asianmukaisesti huomiota.
Suositustenne mukaisesti laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen torjuntaa on pyritty vahvistamaan merkittävästi kansainvälisellä tasolla. Vuoden 2002 toimintasuunnitelma saatetaan ajan tasalle, ja uutta säädöstä harkitaan. Kysymys on asialistamme kärjessä. Olemme samaa mieltä siitä, että pienimuotoisella rannikkokalastuksella on omat erityispiirteensä, jotka on otettava huomioon. Näin on tehtykin laajamittaisesti sekä pelastamis- ja rakenneuudistustukiohjelmissa että EKTR:ssä. Parhaillaan on käynnissä tutkimus, jossa arvioidaan objektiivisesti, mitä vielä voidaan tehdä. Olemme samaa mieltä kanssanne myös siitä, että tuotteiden myyntiin on kiinnitettävä erityistä huomiota, jotta kalastajien tuotteistaan saamaa lisäarvoa saataisiin lisättyä.
Kuten valiokuntien puheenjohtajakokouskin totesi, tutkimusta olisi jatkettava myös seitsemännessä puiteohjelmassa, jotta muutamiin alan tärkeimmistä haasteista voidaan puuttua.
Lopuksi haluan kiittää teitä vielä kerran panoksestanne ja mielenkiinnostanne. Tämä osoittaa, miten kovasti me kaikki pyrimme varmistamaan, että kalastusalalla on edessään kestävä ja terve tulevaisuus. Odotan hedelmällistä keskustelua asiasta. 
Zdzisław Kazimierz Chmielewski,
   – Arvoisa puhemies, esittelijämme asetti itselleen erittäin vaikean tehtävän. Kun pyritään sääntelemään yksittäisten ammattiryhmien tilannetta, tulee suuri kiusaus lisätä sosiaalista herkkyyttä, joka muuttuu sitten usein yliherkkyydeksi lyhyen aikavälin poliittisten tarpeiden kertyessä.
Esittelijämme edustaa parlamentin vasemmistoa. Hän valitsi oman, "kolmannen tiensä": hän pitää kalastusalan taloudellista tilannetta poikkeuksellisena ongelmana ja vaatii komissiota toteuttamaan poikkeuksellisia toimia. Esittelijä Guerreiron kannan ydin havainnollistuu tarkistuksissa – esimerkiksi tarkistuksessa 23, jossa kuvataan taloudellisten ratkaisujen yhteiskunnallista vaikutusta. Näissä tarkistuksissa komissiota vaaditaan kiireesti luomaan uusia välineitä, joilla perustetaan etenkin rahoituksen kasvun takaavia talousohjelmia.
Maltillisempi kanta näkyy pitkän aikavälin merenkulkupolitiikkaan liittyvissä tarkistuksissa, kuten tarkistuksissa 3 ja 5. Niissä ei vähätellä tarvetta säilyttää kytkös, , kestävän tulotason ja kalastusalan verotuksen sekä tietynlaisen ja -suuruisen sosiaalituen välillä. Tätä periaatetta ei pitäisi soveltaa vain pitkän aikavälin toimiin kalatalouden kestävän kehityksen edistämiseksi, vaan myös lyhyen aikavälin toimiin, kuten moottorien ja pyyntivälineiden vaihtamiseen.
Esittelijä Guerreiron mietintö on tärkeä yhteisön kalastuspolitiikalle. Se on käyty yksityiskohtaisesti läpi kalatalousvaliokunnassa. Lopullinen versio syntyi monenvälisten neuvottelujen tuloksena. Niissä pyrittiin päättäväisesti sellaiseen versioon, johon jäsenet voisivat olla tyytyväisiä. Mietintö sai valiokunnan yksimielisen tuen.
Euroopan parlamentin olisi syytä tukea tätä asiakirjaa vakuuttuneena siitä, että Euroopan kalastusalan sääntely kattaa jatkossa kaksi alan peruskysymystä: yleisesti kohdennetun talousstrategian ja arkipäivän asiat, jotka ovat tärkeitä alan toimijoille. 
Paulo Casaca,
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kalataloudessa käytetään paljon energiaa, joten öljynhinnan nousu on ollut sille erityisen kova kolaus, joka on vain pahentanut jo valmiiksi huonoa taloustilannetta. Alaa koettelevat ongelmat edellyttävät sellaista ratkaisua, jossa tilanteen parantamispyrkimykset eivät pahenna asioita. Tarkoitan esimerkiksi yleispäteviä säädöksiä, joita ei pystytä valvomaan kunnolla tai jotka sopivat huonosti sääntelyn kohteena olevan alan erityisoloihin. Niiden sijaan tarvitaan säädöksiä, joissa otetaan huomioon yksittäiset tilanteet kaikessa monimutkaisuudessaan.
Yleisesti ollaan sitä mieltä, että paras tapa selvitä on vähentää pyyntiponnistuksen määrää, käyttää valikoivampia menetelmiä ja myöntää paikalliselle pienimuotoiselle kalastukselle positiivinen erityiskohtelu, mikä on paras keino pitää kala tuoreena. Tässä tapauksessa yleisiin tavoitteisiin tähdättäessä saatetaan kuitenkin joutua kasvattamaan moottoreiden kapasiteettia ja alusten kokoa, mikä lisää työmukavuutta ja -turvallisuutta, sekä investoimaan esimerkiksi matkailutoimintaan erikoistumiseen.
Liian yksityiskohtainen ja keskitetty lainsäädäntö, joka on kaukana käytännön täytäntöönpanosta ja sääntelyn kohteena olevaan tilanteeseen kohdistuvista todellisista vaikutuksista, johtaa laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän pyynnin lisääntymiseen niin yhteisön alueella kuin sen ulkopuolellakin. Tämä puolestaan syventää kuilua lainsäädännön mielikuvitusmaailman ja Euroopan kalamarkkinoiden todellisuuden välillä.
Yhteinen kalastuspolitiikka on hajautettava perusteellisesti, ja paikalliset kalastajat, heidän etujärjestönsä ja kalastusyhteisöt on otettava paljon laajemmin mukaan kalastuspolitiikan laadintaan ja kalastuksenhoidon parantamiseen. Kalan laadun säilyttämistä koskevan YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön käsikirjan mukaan kestävän kalastuspolitiikan tärkein periaate on estää yhteismaan ongelma. Eli kun omistajaa ei ole, olipa kyse puhveleista tai kaloista, jokainen ryntää hyödyntämään sitä ja lopulta tuhoaa sen.
Kalastajien taloudellisen tilanteen parantaminen kestävällä tavalla onkin ajateltavissa vain laajentamalla kalastajien vastuuta ja ottamalla heidät suoraan mukaan päätöksentekoon. 
Arūnas Degutis,
   Yhdyn esittelijän ajatukseen siitä, että kalastusalan taloudellisen tilanteen parantamiseksi on esitettävä ehdotuksia, joilla on tarkoitus saavuttaa tavoitteita lähitulevaisuudessa sekä seurata keskipitkän ja pitkän aikavälin konkreettisten muutosten aikaan saamiseksi tehtäviä toimia. Ala on erittäin herkkä luonnonolojen vaikutuksille, joten on kehitettävä korvausjärjestelmä hallitsemattomista tekijöistä johtuvien tappioiden paikkaamiseksi. On kehitettävä kansallinen ja yhteisön tason valtiollinen vakuutusjärjestelmä, josta tuetaan kalastusalan selviytymistä luonnonkatastrofeista. Vastaavia toimenpiteitä on jo toteutettu muilla aloilla.
Haluan todeta tukevani täysin esittelijän ehdottamia lyhyen aikavälin toimia. Pitkän aikavälin toimien osalta riittävät investoinnit kalataloustutkimusohjelmaan ovat erittäin tärkeitä etenkin energiatehokkuuden lisäämiseksi. Euroopan kalatalousrahastosta olisi tuettava jatkossakin eurooppalaisen laivaston uudistamista ja nykyaikaistamista. Tältä osin haluan kiinnittää huomionne siihen, että aiempiin Euroopan parlamentin päätöslauselmiin sisältyviä ehdotuksia olisi pohdittava perinpohjaisesti uudelleen. 
Ian Hudghton,
   . Arvoisa puhemies, kalastuksesta riippuvaiset yhteisöt Skotlannissa ovat kärsineet taloudellisen hyvinvointinsa dramaattisesta laskusta viime vuosina. Tämä on ollut suoraa seurausta yhteisessä kalastuspolitiikassa (YKP) tehdyistä poliittisista päätöksistä, joihin Skotlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukset ovat ottaneet aktiivisesti osaa.
Lukuisia aluksia on ollut pakko poistaa käytöstä, jäljelle jääneiden alusten on pakko seisoa satamissa puolet kuukaudesta, ja kaiken huipuksi öljynhinta on noussut jyrkästi. Kalastusyhteisöihin sekä pyynnistä ja jalostuksesta riippuvaisiin perheisiin kohdistuneet vaikutukset ovat olleet erittäin vakavia ja huolestuttavia.
Valitettavasti Skotlannin rannikkoyhteisöt joutuvat edelleen kärsimään, kun sen oma hallitus kieltäytyy toistuvasti hyödyntämästä taloudellisen tuen antamiseksi tarjolla olevia mahdollisuuksia.
Esittelijä asettuu sille kannalle, että tilanne parantuisi, jos YKP:tä hajautettaisiin enemmän. Myönnän, että se olisi askel oikeaan suuntaan. Valitettavasti on kuitenkin todettava, että lopulta YKP on tuhoon tuomittu. YKP:n käytöstä poistaminen yhdistettynä Skotlannin hallituksen vaihtamiseen on Skotlannin kalastusyhteisöjen ainoa toivo pitkällä aikavälillä. 
Jacky Henin,
   . – Arvoisa puhemies, haluan onnitella kollegaani Guerreiroa mietinnöstä, joka on erinomainen ja erittäin perusteellinen.
Tehdäänpä asiat selviksi. Kalastus yleensä ja erityisesti pienimuotoinen kalastus ovat vaarassa hävitä Euroopasta. Jos mitään ei tehdä, pienimuotoista kalastusta harjoittavia kalastajia ei ole enää 15 vuoden kuluttua Euroopan unionin alueella. Jos pienimuotoista kalastusta harjoittavia kalastajia ei ole, katoavat myös matkailijat ja kalahuutokauppoihin ja erikoistuotteisiin perustuva liiketoiminta. Jos mereltä katoavat ne, jotka ennen kaikkea rakastavat merta, jäsenvaltioiden merialueet todennäköisesti autioituvat ja jäävät sellaisten roistojen armoille, jotka eivät pelkää edes Jumalaa.
Miten voidaan olla ymmärtämättä joidenkuiden halua nähdä kalastuksen häviävän, kun on selvää, että tiettyjen kalastussatamien häviäminen tarjoaisi uusia näkymiä huvivenemarkkinoiden kehittämiselle, mikä ei ole lainkaan yhdentekevää erittäin vaikutusvaltaisten taloudellisten etunäkökohtien kannalta?
Väitteeni tueksi ja osoittaakseni, että tarkoituksena on todella tehdä kalastuksesta loppu, pyydän teitä vilkaisemaan pöyristyttävän tolkutonta komission päätöstä, jolla lopetettiin Ranskasta kalastuksen riskien ehkäisemiseen tarkoitettu rahasto kilpailun vääristymistä verukkeena käyttäen, vaikka öljynhinta jatkaa nousuaan. Päätöksen takia koko ammattikunta on joutunut hyvin hankalaan tilanteeseen. Kuten mietinnössä suositellaan, komission olisi pitänyt laajentaa kalastuksen riskien ehkäisemiseen tarkoitettua rahastoa koko unionin alueelle eikä kieltää sitä.
Minusta on välttämätöntä vaatia supermarketeille keskusostopisteitä, joiden hinnoissa otetaan huomioon pienimuotoista kalastusta harjoittavien kalastajien todelliset kustannukset.
Lopuksi totean olevani sitä mieltä, että jos haluamme kääntää suunnan ja pelastaa Euroopan unionin kalastusalan, on tärkeää hyväksyä tämä mietintö. Ennen kaikkea on tärkeää, että komissio toteuttaa ripeästi siihen sisältyvät ehdotukset. 
Kathy Sinnott,
   . Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen tähän päätöslauselmaesitykseen, jossa tuodaan esiin korkean öljynhinnan haitalliset vaikutukset kalastusalaan. Tämän seurauksena työpaikat vähenevät ja kalastusyhteisöt joutuvat pahoihin vaikeuksiin. Yhdyn ehdotukseen takuurahaston perustamisesta takaamaan öljynhinnan vakauden yhtenäisesti koko yhteisössä.
Olen samaa mieltä siitä, että viimekeväinen komission asiakirja on riittämätön etenkin lyhyen aikavälin tuen osalta. Toiminnan tilapäisestä keskeyttämisestä annettava tuki on laitettu osaksi pelastamis- ja rakenneuudistuspakettia, mikä heikentää pahoin sen hyödyllisyyttä tukitoimena. -tuen enimmäismäärää on nostettu vain 30 000 euroon kolmen vuoden aikana, mikä on myös todella vähän ja epäsuhtaista muihin aloihin verrattuna.
Kalastusala on kriisissä, eikä komission asiakirjasta ole ollut apua. Nähtäväksi jää, toimivatko sen keskipitkän ja pitkän aikavälin toimenpiteet paremmin. Kannatan suosituksia, joiden mukaan yhteisen markkinajärjestelyn tarkistamisella autettaisiin tehokkaammin kalastajia ja heidän järjestöjään osallistumaan kalan myyntiin ja tuotantoon. Olen samoin yhtä mieltä siitä, että EU:n ulkopuolelta tuotuun kalaan olisi sovellettava samoja ehtoja ja että tuonnin olisi ainakin oltava laillista. Minustakaan EKTR:n typistetty rahoitus ei riitä. Tämä aiheuttaa ongelmia laivastojen rakenneuudistuksille osana kalastuskäytöstä poistamista koskevia ohjelmia. 
James Hugh Allister (NI ). –
   Arvoisa puhemies, olen mietinnössä esitetyn tavoin pettynyt komission riittämättömiin toimiin kalastusalan kriisin ratkaisemiseksi. En kuitenkaan väitä olevani yllättynyt. Pelkäänpä, että komissio pyrkii käyttämään sosiaalis-taloudellisia paineita pikemminkin hyväkseen kuin lieventämään niitä, koska yhteisellä kalastuspolitiikalla pyritään pohjimmiltaan vähentämään pyyntiponnistusta rajusti. Arvoisa komission jäsen, voitte vapaasti väittää vastaan, mutta eikö totuus kuitenkin ole, että sosiaalis-taloudelliset paineet auttavat teitä saavuttamaan tämän päämäärän?
Kriisin syvyydestä ei ole epäilystäkään. Eri puolilla EU:ta 35 prosenttia työpaikoista häviää kymmenessä vuodessa, hinnat laskevat, saaliit vähenevät, tuonnin osuus kulutetuista tuotteista on 40 prosenttia ja öljynhinta on noussut 100 prosenttia kahden viime vuoden aikana. Kaikki tämä on päivänselvää, mutta sen sijaan komission toimien hyödyllisyyttä sopii epäillä. Ratkaisuna tarjottiin mahdollisuutta sallittuun tukeen, joka jää monilla alueilla – etenkin Yhdistyneessä kuningaskunnassa – todennäköisesti vain teoreettiseksi, sillä kansalliset hallitukset ovat haluttomia tarjoamaan rahoitusta tai minkäänlaista valtiontukea.
Arvoisa komission jäsen, nyt pääsemme asiaan, johon toivoisin teidän keskittyvän: yhteisen kalastuspolitiikan räikeisiin epäkohtiin. Miten yhteistä kalastuspolitiikkaa voidaan toteuttaa, jos osa hallituksista käyttää mahdollisuudet hyväkseen ja osa ei? Me kaikki kyllä pääsemme osallisiksi YKP:n sitovien säännösten, kiintiöiden ja rajoitusten varjopuolista. Kaikki eivät kuitenkaan pääse osallisiksi sallitusta tuesta. Tuloksena on eriarvoinen, ei yhteinen, kalastuspolitiikka. Kaikkein vaatimattomimmatkin yhteistä kalastuspolitiikkaa koskevat ehdotukset kärjistävät eroja hyvin pärjäävien ja huonosti pärjäävien välillä, kunnes komissio ja parlamentti löytävät kunnollisen tavan puuttua asiaan. 
Carmen Fraga Estévez (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä siitä, että hän osallistuu keskusteluun. Kaikkien kollegojeni tavoin haluan aloittaa kiittämällä esittelijää tästä ajankohtaisesta mietinnöstä. Kuten edelliset puhujat ovat todenneet, kalastusalan taloudellinen tilanne on hyvin vakava, mitä ei käy kieltäminen. Eniten tilannetta on pahentanut kahden viime vuoden aikana tapahtunut öljynhinnan nousu.
Juuri nyt kun tilanteeseen olisi löydettävä ratkaisu, on valitettavaa, että komission tiedonannosta puuttuu tukea ja sitoutumista. Siinä esitetään vain toimenpiteitä, jotka tarjoavat pitkän aikavälin ratkaisun, ja sittenkin kyse on alalla kaikkein eniten tuskaa tuottavista ratkaisuista, kuten laivaston rakenneuudistuksista.
Nykytilanteessa tarvitaan kuitenkin myös lyhyen aikavälin ratkaisuja, jotka komissio on sivuuttanut täysin. Ilmoitettu minimituen määrä on naurettava muilla tuotantoaloilla tarjottuun tukeen verrattuna. Lisäksi komissio ei ole edelleenkään lunastanut lupaustaan julkistaa tuen valtuuttamista koskeva säädös, jota on odotettu jo yli kaksi vuotta. Tämä on täysin käsittämätöntä, sillä kaiken lisäksi tämäntyyppinen tuki on yksinomaan kansallista eikä siten edellytä lisävaroja unionin talousarviosta.
Kuten esittelijä Guerreiro kertoi, palasimme juuri vierailulta Algarvesta. Muutamaa kuukautta aiemmin olimme Kreikassa. Tunnemme kalastusalan tilanteen kotimaissamme, joten minusta tässä asiakirjassa tarjottu tuki on vähintä, mitä me poliitikot voimme kalastusalan hyväksi tällä kertaa tehdä. Minäkin siis kannatan sen hyväksymistä huomenna täysistunnossa. 
Stavros Arnaoutakis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minäkin haluan kiittää esittelijää poikkeuksellisen hyvästä työstä mietinnön valmistelussa.
Kuten tiedätte, kalastusalan panos rannikkoseutujen ja saarten hyvinvointiin sekä taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen rakenteeseen ja yhteenkuuluvuuden säilyttämiseen on merkittävä. Se edistää myös korkean luontaisarvon omaavien kalastustuotteiden myyntiä, lisää runsaasti työpaikkoja useilla liitännäisaloilla ja auttaa säilyttämään paikallisia kulttuuriperinteitä.
Minusta olisi hyvä ajatus perustaa yhteisön tukiohjelma perinteisellä tavalla pienimuotoista rannikkokalastusta harjoittaville kalastajille etenkin kotimaassani Kreikassa, jossa pienimuotoinen kalastus on tuhansien perheiden pääasiallinen toimeentulolähde saarilla ja syrjäisillä alueilla. Suoraa yhteisön tukea olisi annettava myös polttoainekustannusten nousun takia.
Lopuksi totean olevani esittelijän kanssa yhtä mieltä siitä, että ympäristömerkeillä voitaisiin edistää merkittävästi tuotteiden monipuolistumista ja kannustaa kestävään kalastustuotteiden kauppaan. 
Vincenzo Aita (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, esittelijä Guerreiron mietinnössä esitetyt seikat ovat ansiokkaalla tavalla myönteisiä vastauksia kalastusalan toimijoiden viime vuosina esittämiin vaatimuksiin. Siksi ne olisi tietenkin hyväksyttävä komission päätöksessä.
Mietinnössä puolustetaan kiivaasti alan työllisyystasoa. Aluksia on Euroopassa 90 000, ja työntekijöitä noin 190 000. Aiemmin työpaikkoja on menetetty tuntuvasti kalastusalaa koskevien direktiivien seurauksena, minkä vuoksi Eurooppaan tuodaan nyt 40 prosenttia kulutetuista tuotteista. Kymmenen viime vuoden aikana 35 prosenttia työpaikoista ja 20 prosenttia aluksista on hävitetty. Kalastusalan toiminta keskittyy ennen kaikkea alueille, joiden talous on heikko ja erityisen herkkä.
Haluan tuoda esiin yhden mietinnön tärkeimmistä kohdista: komissiota vaaditaan tukemaan polttoaineen hintojen vaihtelun tasaamiseksi toteutettavia toimia ja niiden toteutusta sekä perustamalla kalastusalan takuurahasto, jossa yhteisö on osallisena, että käyttämällä kalatalouden ohjauksen rahoitusvälinettä tuotantokustannusten minimoimiseen.
Pelastamistuen voimassaoloaikaa on pidennettävä 12 kuukauteen ja enimmäismäärää nostettava 30 000:sta 100 000 euroon. Euroopan kalatalousrahastosta on myönnettävä jatkossakin tukea laivaston uusimiseen ja nykyaikaistamiseen, etenkin moottoreiden vaihtamiseen, jotta taataan miehistön turvallisuus ja ympäristönsuojelu. Alan tutkimustakaan ei saa unohtaa. Tutkimusta on tehtävä ja kehitettävä energiatehokkuuden lisäämiseksi, kustannusten pienentämiseksi sekä kalakantojen ja kalastusjärjestelmien suojelemiseksi.
Jos nämä seikat pidetään mielessä, voidaan auttaa niitä Euroopan talousjärjestelmän heikoimpien alueiden osia, joilla on tiivis yhteys kalastusalaan, turvaamaan työpaikat ja eurooppalaisten kuluttajien tarpeet myös jatkossa.
Ioannis Gklavakis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, onnittelen esittelijää mietinnöstä.
Kalastusalalla menee huonosti, ja se kutistuu jatkuvasti. Arvion mukaan kalastajien määrä on vähentynyt kymmenen viime vuoden aikana 4–5 prosenttia vuodessa, alusten määrä on vähentynyt 20 prosenttia ja maihin nostetun saaliin määrä on pienentynyt 28 prosenttia. Vain kalastuksen kustannukset ovat nousseet. Esimerkiksi polttoainekustannukset ovat kasvaneet 100 prosenttia, mutta kalastajien tulot ovat pienentyneet 25 prosenttia vuodesta 2004.
Tukitoimenpiteitä tarvitaan. Olen ilahtunut siitä, että komissio totesi tämän ensimmäisenä. Olen kuitenkin vähemmän ilahtunut siitä, että tarjolla olevat toimet ovat riittämättömiä. Meidän on käytettävä kaikki keinot, jotta tukea voidaan myöntää yhteisön talousarvion ylijäämästä varainhoitovuonna 2006. Tarvitaan verohelpotuksia, koska muutoin kalastusalan yritykset eivät pysty kilpailemaan kolmansien maiden yritysten kanssa, sillä niiden tuotantokustannukset ovat kolminkertaiset. Korvauksia on lisättävä ja tuen voimassaoloaikaa on pidennettävä 12 kuukauteen. Kaikki tunnustamme sen, että meriä on suojeltava, mutta myös yhteisön kalastajia on tuettava, sillä uusimman tutkimuksen mukaan he ovat ainoita, jotka noudattavat kalastaessaan ympäristönsuojelusääntöjä.
Pitkällä aikavälillä on tuettava moottoreiden vaihtoa niiden tehoa heikentämättä. Meressä piilee monia vaaroja. Emme toivo kalastajiemme hukkuvan, joten heillä on oltava uudet, turvalliset moottorit turvanaan.
Rannikkokalastusta on tuettava sen yhteiskunnallisen merkityksen vuoksi. Merten pilaantumista ja laitonta kalastusta on torjuttava kalakantojen suojelemiseksi.
Lopuksi totean, että kalastusala on pelastettava, sillä kalastajat ovat tärkeä osa perinteitä, sivistystä ja eurooppalaista kulttuuria. Lisäksi muistuttaisin, että he tuovat kuluttajien pöytiin terveellistä ruokaa. 
Rosa Miguélez Ramos (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, suhtaudumme komission tiedonantoon yleisesti ottaen myönteisesti, koska meistä se vastaa alan vaatimuksiin etsimällä ratkaisua, jolla varmistetaan kalastusalan elinkelpoisuus ja kestävyys ja taataan kalastusalan tulevaisuus. Olemme tyytyväisiä myös esittelijä Guerreiron valtavaan työhön.
Huomauttaisimme lisäksi komissiolle, että muutamia tiedonantoon sisältyneitä toimenpiteitä – esimerkiksi niitä, jotka liittyvät myynnin parantamiseen ja tehokkaamman energiankäytön kehittämistä koskevaan tutkimukseen – on mielestämme välttämätöntä parantaa ja laajentaa. Tarvitaan myös enemmän kunnianhimoa edistämään innovatiivisia toimia, joilla lisätään kalastajien osallistumista myyntiketjuun ja parannetaan kalastajien elin- ja työoloja sekä koulutustasoa. Kannatan näin ollen komission ehdotusta, jonka mukaan nykyistä yhteistä markkinajärjestelyä on tarkistettava. Arvoisa komission jäsen, kalan ja kalastustuotteiden myynnin parantaminen nostaisi niiden lisäarvoa. 
Duarte Freitas (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olen tyytyväinen komission tiedonantoon kalastusalan taloudellisen tilanteen parantamisesta. Tiedonantokin jo osoittaa, että jotain on tehtävä alan auttamiseksi etenkin yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) heikoimmilla aloilla.
YKP:n tarkoituksena on taata ja säilyttää tasapaino kalastusyhteisöjen taloudellisen ja yhteiskunnallisen kehityksen sekä kalavarojen kestävän hoidon välillä. Yhteisen kalastuspolitiikan molempien näkökantojen osalta olisi syytä panna merkille, että kalastajat ja heidän yhteisönsä ovat usein tilanteessa, joka on yhtä herkkä – tai jopa herkempi – kuin monien uhanalaisten lajien tilanne. En väitä, että kalavarojen kestävyys olisi syytä heivata yli laidan alan taloudellisen elinkelpoisuuden turvaamiseksi, sillä tällöin romahtaisi ympäristön kestävyys ja kalastajien tulevaisuus.
Komission tiedonannossa esitetään tilannearvio mutta ei tarjota ratkaisuja, joita alalla kaivataan ja joita on lueteltu laajalti esittelijä Guerreiron mietinnössä. Haluankin kiittää häntä tässä yhteydessä. YKP:n kahden näkökulman välinen tasapaino edellyttää panostamista valikoivampien menetelmien, pienkalastuksen, vesiviljelyn, tieteellisen tutkimuksen ja sosiaalis-taloudellisen tuen edistämiseen. Tuella on kompensoitava työpaikkojen häviämisestä aiheutuvia jatkuvia tulonmenetyksiä ja tulojen vähentymistä, joka johtuu elvyttämissuunnitelmien ja poikkeuksellisten olojen aiheuttamista laajoista kustannustehokkuuden muutoksista. Juuri tästä on kyse öljynhinnan noususta johtuvissa tämänhetkisissä vaikeuksissa. Komission on tehtävä enemmän tällä alalla. Vastaavasti joidenkin jäsenvaltioiden olisi käytettävä tarjolla olevia mahdollisuuksia tehokkaammin. Myös kalan hinnan muodostumista on pohdittava. On mahdotonta hyväksyä, että kalastajien olisi vain tyydyttävä siihen, mitä heille tarjotaan, kun kuluttajahinnat ovat paikoitellen kaksinkertaiset ensimyyntihintoihin verrattuina.
Lisäksi on harkittava tuottajajärjestöjen tukemista, joskin nykyisen lainsäädännön säännösten rajoissa. Näin lisättäisiin oikeudenmukaisuutta ja suojeltaisiin niitä, jotka pitävät alaa yllä. 
Luis Manuel Capoulas Santos (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olemme kaikki yhtä mieltä kalastusalan taloudellisesta ja yhteiskunnallisesta merkityksestä EU:ssa sekä komission arviosta, jonka mukaan tilanne on kriittinen. Kukaan ei myöskään epäile, ettei komission jäsen Borg ymmärtäisi ongelmaa tai haluaisi minimoida vaikutukset tällä hetkellä käytettävissä olevien voimavarojen rajoissa. Komission esittämät ratkaisut eivät kuitenkaan riitä alkuunkaan siihen, mitä todella tarvittaisiin, ja alalla ollaan pettyneitä. Tämä pätee eritoten pienimuotoiseen rannikkokalastukseen, joka on kalastusalan yhteiskunnallisesti haavoittuvin osa. Jos epäilyillä on ollutkin sijaa, ne ovat täysin hälvenneet kalatalousvaliokunnan Kreikkaan, Italiaan, Ranskaan ja aivan äskettäin Portugaliin tänä vuonna tekemien valtuuskuntamatkojen ansiosta.
Komission tiedonannossa ja käsiteltävänä olevassa mietinnössä – kiitänkin esittelijää tässä yhteydessä – varoitetaan aiheellisesti, että tilanne on kestämätön eikä saa missään tapauksessa jatkua. Ei voi olla niin, että yhteisellä politiikalla asetetaan yhteisön laajuisia rajoituksia, mutta jäsenvaltiot saavat sitten valikoida ongelmat, jotka ne ratkaisevat käytettävissä olevien varojen mukaan.
Yhteisön on reagoitava nopeasti öljynhinnasta aiheutuviin ongelmiin, kuten useat puhujista jo totesivat. Lisäksi on vastattava kalanhinnan polkemiseen paikallaan sekä laivaston uusimiseen niin, ettei kapasiteettia lisätä. Toivon näin ollen, että parlamentti hyväksyy mietinnön ja että komissio varmistaa sen käytännön toteutuksen. 
Czesław Adam Siekierski (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kalastus on tärkeä osa Euroopan unionin taloutta, mutta se on kuitenkin ollut kriisissä jo vuosia. Ylisuuret pyyntimäärät eivät ole olleet tasapainossa kalavarojen kanssa. Kalastusalueiden laajempi hyödyntäminen on johtanut liikakalastukseen, joka on nyt yleinen ongelma ja koskee suurinta osaa merialueista. Polttoainekustannusten kasvu lisää tuotantokustannuksia. On pidettävä mielessä, että monet alueet, joiden taloustilanne on heikko, ovat riippuvaisia kalastusalasta. Yhtäältä ympäristönsuojelijat ja monet tutkijat kiinnittävät huomiomme merten elollisten luonnonvarojen katastrofaaliseen tilanteeseen, ja toisaalta meidän on ajateltava kalastusalaa, kalastajia ja heidän perheitään. On löydettävä kultainen keskitie, jotta molempiin ongelmiin löytyy asianmukainen ratkaisu.
Vaaditaan sekä lyhyen että pitkän aikavälin toimenpiteitä, jotta alan vaikeudet voitetaan. Toimenpiteisiin kuuluvat kalastuskiintiöt, kalastusaikoja koskevat rajoitukset, monenlaiset tuet ja muunlainen avustus. Vaikeita muutoksia ja mukautuksia on siis suunniteltava. Euroopan unionin toimia tarvitaan, jotta edetään pitkin suoraa ja kapeaa kestävän kehityksen polkua. Tutkijoiden, virkamiesten ja kalastajien on yhdistettävä voimansa, jotta alan ongelmat saadaan ratkaistua. Oli valitettavaa, että Eurooppa-neuvosto vähensi joulukuun huippukokouksessa Euroopan kalatalousrahaston rahoitusta noin 4,9 miljardista 3,8 miljardiin euroon vuosiksi 2007–2013. EU:n kalastusala todella tarvitsee nämä varat.
Kalastus voidaan nähdä maatalouden merellisenä versiona. Kalastus tarjoaa muutakin kuin terveellistä ravintoa kuluttajille ja toimeentuloa rannikkoalueiden ihmisille. Se on osa monimuotoista kulttuuria ja perintöä. Maatalouden tapaan kalastus on riippuvaista luonnosta. On näin ollen välttämätöntä ottaa huomioon kalastuksen erityisominaisuudet ja tarkastella ekosysteemiä kokonaisuutena. Vain siten kalastusala saadaan pelastettua kriisistä. 
Joe Borg,
   . Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä jäseniä heidän esittämistään monista näkökohdista. Pyrin vastaamaan muutamiin niistä.
Ensinnäkin takuurahastojen perusongelmana on se, että niistä myönnetty tuki voidaan tulkita toimintatueksi, joka on kiellettyä kilpailusääntöjen nojalla. Tutkimme asiaa vielä ja otamme vastaan jäsenvaltioiden ehdotuksia siitä, miten tällaiset rahastot voisivat toimia kilpailusääntöjen mukaisesti. Komissio voisi hyväksyä tällaiset ohjelmat kansallisella tasolla, mikäli niiden tarkoituksena olisi antaa takeet kaiken julkisen tuen takaisinmaksamisesta markkinaehdoin.
Korkeaan öljynhintaan sopeutumista helpottavan pitkän aikavälin tuen osalta komissio pitää ensisijaisena polttoaineenkulutusta vähentävän ja ympäristöä säästävän kalastustekniikan tutkimusta ja kehitystä. Tällaisia toimia tuetaan huomattavin varoin tutkimuksen seitsemännestä puiteohjelmasta. Yksi tällainen toimenpide koskee uusiutuvia energialähteitä, eritoten biopolttoaineita.
Uusien valikoivampien tai vähemmän polttoainetta kuluttavien pyyntivälineiden suunnittelua koskevan tutkimuksen tekemiseen kannustetaan. Tutkimusta voidaan rahoittaa puiteohjelmasta, ja tällaisten välineiden alkuvaiheen hankintaa voidaan rahoittaa Euroopan kalatalousrahastosta.
Euroopan kalatalousrahastosta rahoitetaan kesäkuussa sovitun mukaisesti moottoreiden uusimista, ja tältä osin pienalukset ovat etuasemassa. Pienimuotoista rannikkokalastusta varten on suunniteltu erityisiä tukitoimia pelastamis- ja rakenneuudistusohjelmasta sekä Euroopan kalatalousrahastosta. Esimerkkinä voitaisiin mainita uusien moottoreiden hankinta tai moottoreiden uusiminen. Tutkimme parhaillaan, mitä muuta pienimuotoisen rannikkokalastuksen hyväksi voitaisiin tehdä.
Jäsen Allister ja muutamat muut väittivät, että komissio käyttää hyväksi öljynhinnan nousua laivaston vähentämiseksi. Toistan tosiasiat, niin kuin minä ne näen. Liikakalastus on jatkunut yhtämittaisesti vuosia, mikä on vähentänyt saaliiden määrää. Tämä tarkoittaa, että liikakapasiteettia on tällä hetkellä runsaasti. On aluksia, joiden kapasiteetti ylittää huomattavasti sen, mitä voidaan kestävällä tavalla pyytää. Nämä ovat tosiasioita. Suurinta osaa kalakannoista kalastetaan täysin kestämättömällä tavalla.
Tämän tunnustaminen auttaa löytämään ratkaisuja, jotka hyödyttävät tulevia kalastajia pitkällä aikavälillä. Jos jatkamme arkailua, piina vain pitenee, ja lopulta kalastus kokee luonnollisen kuoleman jatkuvan liikakalastuksen seurauksena.
Olemme yhtä mieltä siitä, että erityistä huomiota on kiinnitettävä myyntiin, jotta lisätään kalastajien kalastustuotteista saamaa lisäarvoa. Tutkimme asiaa aktiivisesti, ja yhteisen markkinajärjestelyn uudistamisen pitäisi tarjota ratkaisu näihin ongelmiin eritoten auttamalla alaa parantamaan ensimyyntihintoja.
Komission ehdottama 30 000 euron -enimmäismäärä on tasapuolinen ja kohtuullinen kompromissi. Komissio ehdotti, että enimmäismäärää nostettaisiin aiemmasta 3 000 eurosta 30 000 euroon. Määrää tarkistettiin kalastusalan yritysten erityisominaisuuksien perusteella alan nykyisistä vaikeuksista riippumatta.
Keskustelussa esitettiin, että komissio ehdotti liian vähän liian myöhään. Myönnän, että tiedonanto annettiin haluttua myöhemmin. On kuitenkin otettava huomioon käsiteltävänä olevan tilanteen monimutkaisuus ja yhteisön lainsäädännön, etenkin kilpailusääntöjen, asettamat rajoitukset. Tämän vuoksi oli tärkeää luetella tarkkaan säännöt ja edellytykset, jotka ovat välttämättömiä suunniteltaessa pelastamis- ja rakenneuudistustukiohjelmia.
Monet kalastusalan yritykset hyötyvät ehdotetuista toimenpiteistä, jos jäsenvaltiot tarttuvat haasteeseen ja toteuttavat tarvittavat toimet ripeästi. Toimenpiteet ovat huomattavia: taloudellisia rakenneuudistuksia, moottorien ja pyyntivälineiden uusimista ja toiminnan tilapäiseen keskeyttämiseen myönnettävää tukea. Ohjeiden mukaan pk-yrityksille tarkoitettu valtion myöntämä pelastamis- ja rakenneuudistustuki voi kattaa kalastusalalla enintään 75 prosenttia pelastamis- ja rakenneuudistussuunnitelman kokonaiskustannuksista.
Ehdotan, että teemme yhdessä kaiken voitavamme, jotta nämä mahdollisuudet hyödynnetään mahdollisimman tehokkaasti. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Iles Braghetto (PPE-DE ).
   – Tiedämme kaikki, että kalastusalan tilanne on hankala. Kalakannat hupenevat kaiken aikaa, osittain hälyttävästikin. Kalastustoimintaa on pitänyt vähentää, ja muutamien tuotannontekijöiden kustannukset ovat nousseet.
Kalastusalalla on tärkeä merkitys kehitystaloudelle, meren elollisten luonnonvarojen kestävälle hoidolle ja täystyöllisyyden saavuttamiselle rannikkoyhteisöissä. Alan tukemiseksi ja edistämiseksi on mielestämme oleellista investoida laivaston nykyaikaistamiseen, kalastusalan työntekijöiden koulutukseen ja merenkulkijoiden elin- ja työolojen parantamiseen. Emme voi painostaa alaa rakenneuudistuksiin ottamatta huomioon haitallista vaikutusta täystyöllisyyteen. Komission esittämät toimenpiteet ovat järkeviä mutta riittämättömiä. Lyhyesti sanottuna kannatan täysin mietinnön yksityiskohtaisia ehdotuksia. 
Hélène Goudin (IND/DEM ). –
   Esittelijä Guerreiron mietintö kalastusalan taloudellisen tilanteen parantamisesta huolestuttaa minua suuresti. Yhteisön kalastuslaivaston toimintatapa johtaa väistämättä merten tyhjenemiseen kaloista, ja kaikki tämä vain siitä hyvästä, että suojellaan kansainvälisesti kilpailukyvytöntä alaa.
Annan esimerkin. Syyskuun alussa komissio antoi ehdotuksen kalastamisesta Itämerellä. Kansainvälinen merentutkimusneuvosto ICES toisti jälleen vaatimuksen, jonka mukaan turskan kalastus olisi kiellettävä kokonaan Itämeren itäosissa. Komission mielestä on kuitenkin riittävää vähentää sitä 15 prosenttia. Tämä osoittaa hyvin selvästi, ettei EU aseta ympäristöä etusijalle vaan pyrkii pikemminkin turvaamaan kalastusteollisuuden edut. Tähän liittyy kuitenkin sellainen varaus, että kalastusala häviää, kun kalat ovat huvenneet meristä.
EU:n kalastuspolitiikasta keskusteltaessa olisi omaksuttava globaali näkemys siitä, mikä on oikein. Esittelijä toteaa selvin sanoin, että EU:n kalastuslaivaston on pakko kilpailla kolmansien maiden laivastojen kanssa. Jälkimmäisten kustannukset ovat paljon pienemmät, joten niiden tuotteet ovat halvempia. Myöntämällä verohelpotuksia – mikä ei ylipäätään olisi yhteisön asia – esittelijä Guerreiro haluaa vääristää kansainvälisiä markkinoita ja riistää näin köyhiltä heidän ainoan tulonlähteensä. Tämä on kauhistuttavaa ja samalla hyvin surullista. Tässä EU paljastaa kuitenkin todelliset kasvonsa: sen talous ei ole kilpailukykyinen, ja se on valmis tekemään mitä tahansa oman tuotantonsa suojelemiseksi, samalla kun se sysää maailman köyhät syrjään. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Albert Jan Maatin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A6-0265/2006) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi punakampela- ja kielikampelakantoja hyödyntäviä kalastuksia koskevasta hoitosuunnitelmasta Pohjanmerellä (KOM(2005)0714 – C6-0034/2006 – 2006/0002(CNS)). 
Joe Borg,
   . Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä jäsen Maatia ja kalatalousvaliokuntaa siitä, että he ovat laatineet mietinnön, joka koskee ehdotusta neuvoston asetukseksi punakampela- ja kielikampelakantoja hyödyntäviä kalastuksia koskevasta hoitosuunnitelmasta.
Tämä on tärkeä aihe. Sen jälkeen kun komissio käynnisti keskustelut näitä kalakantoja ja kalastuksia koskevasta pitkän aikavälin hoitosuunnitelmasta vuonna 2004, kyseisten kalakantojen tila on heikentynyt merkittävästi. Etenkin kielikampelakanta on pienenemässä nopeasti nuorten kalojen vähäisen määrän vuoksi. Polttoaineiden korkeat hinnat ja alhaiset pyyntimäärät ovat yhdessä johtaneet hyvin vaikeaan tilanteeseen tällä alalla, ja tämä kuvastaa erinomaisesti sitä, mitä olen todennut aiheesta aiemmin.
Komission ehdotuksella pyritään muuttamaan tätä suuntausta tekemällä kalastuksesta tehokkaampaa ja kannattavampaa, ja toivon, että se hyväksytään pian, jotta kalatalousala voi alkaa elpyä ja kehittyä.
Siksi kiitän teitä tästä mietinnöstä, ja tarkastelen seuraavaksi esittämiänne erityisiä tarkistuksia. Voin kannattaa tarkistuksia 2, 3, 4, 5, 18 ja 21. Minun on kuitenkin huomautettava, että komissio on jo käynnistänyt keskustelun alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien kanssa kestävän enimmäistuoton strategian täytäntöönpanosta, kuten tarkistuksessa 4 vaaditaan, ja se on myös huolehtinut tarkistuksessa 5 mainitusta vaikutustenarvioinnista. Lopullisesta tekstistä olisi käytävä ilmi, että nämä parlamentin vaatimat toimet on jo toteutettu.
Voin hyväksyä periaatteessa sen, että pitkän aikavälin suunnitelmissa omaksutaan kaksivaiheinen lähestymistapa ja että sovellamme erilaisia toimenpiteitä tilanteisiin sen mukaan, ovatko kannat turvallisten biologisten rajojen mukaisia vai eivät. Siksi voin hyväksyä tarkistusten 1, 7, 9 ja 10 taustalla olevat periaatteet. On kuitenkin tärkeää parantaa kalakantojen tilaa ja tämän alan rahoitusta. Kalastusalan ja asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa on käytävä lisäneuvotteluja yksityiskohtien tarkentamiseksi, ja vaikutustenarvioinnin tuloksia on tarkasteltava huolellisesti.
Kannatan kaikilta osin säännöksiä, joiden mukaan pitkän aikavälin tavoitteita on tarkistettava säännöllisesti noin viiden vuoden välein, jotta otetaan huomioon ympäristössä ja ekosysteemeissä tapahtuneet muutokset. En voi kuitenkaan hyväksyä parlamentin tarkistuksia, joilla pyritään vakauttamaan kalastusalaa vahvistamalla suurimmat kolmen vuoden pituisella jaksolla sallitut saalit (TACit). Kalastusalaa voidaan vakauttaa paremmin rajoittamalla suurimpiin sallittuihin saaliisiin eri vuosina tehtäviä muutoksia. Pohjanmeren alueellinen neuvoa-antava toimikunta (RAC) on tarkistanut tätä aihetta koskevaa lausuntoaan, eikä se enää suosittele tällaista toimenpidettä viimeisimmässä ohjeessaan. Emme voi siten hyväksyä tarkistusta 8, tarkistuksen 9 toista kohtaa emmekä tarkistuksia 10, 11 ja 24.
Tarkistuksesta 12 totean, että voin hyväksyä soveltamisalan laajentamisen siten, että siihen sisällytetään puna- ja kielikampelan pyyntiponnistusten laajempi määritelmä, vaikka tarkempi oikeudellinen sanamuoto voikin olla välttämätön. En kuitenkaan voi kannattaa ehdotusta, jonka mukaan pyyntiponnistuksia olisi mukautettava vain kolmen vuoden välein.
Tarkistuksesta 13 totean, että pitkän aikavälin suunnitelmaa koskevassa säädöksessä on määritettävä selvästi, miten pyyntiponnistuksia olisi mukautettava niin, että saavutetaan suunnitelman tavoitteet. Parlamentin teksti ei vaikuta riittävän selkeältä oikeudellisesti eikä teknisesti. Tieteellisten komiteoiden lausuntojen mukaan sivusaaliina saadaan huomattavia määriä turskaa, jotka heitetään pois.
Koska puna- ja kielikampelan kalastus lisää turskakannan kuolevuutta, on välttämätöntä pitää mielessä tämä kuolevuus ja mukauttaa tarpeen mukaan asiaa koskevia toimia. En voi siten hyväksyä tarkistusta 14, koska sillä luotaisiin epäoikeudenmukainen tilanne verrattuna muihin kalastusaloihin, joilla on myös vaikutusta turskakantaan ja joihin sovelletaan turskakantojen elvyttämistoimenpiteitä.
Tarkistuksessa 15 ehdotetaan, että kalastuspäiväkirjaan merkitystä luvusta saataisiin poiketa 10 prosenttia 8 prosentin sijasta. Tämä 8 prosenttia hyväksyttiin kuitenkin neuvostossa muiden pitkän aikavälin suunnitelmien yhteisenä arvona pitkän keskustelun jälkeen. Mielestäni tämä luku olisi säilytettävä puna- ja kielikampelan osalta kuten myös muiden pitkän aikavälin suunnitelmien osalta.
Tarkistusten 16 ja 17 käytännön täytäntöönpano edellyttäisi, että kalastustarkastajat voisivat erottaa toisistaan Pohjanmerellä ja muilla alueilla pyydystetyt puna- tai kielikampelat, mikä ei vaikuta olevan mahdollista.
Voin hyväksyä tarkistusten 6, 19, 22 ja 23 taustalla olevat periaatteet ja tavoitteet, mutta mielestäni ne olisi pantava täytäntöön eri tavalla. Komissio laatii parhaillaan arviota teknisistä toimenpiteistä, ja tässä yhteydessä on määrä tarkistaa mahdollisimman pian kalastusvälineitä koskevaa asetusta.
Jos puna- tai kielikampelakantojen tila muuttuu biologisesti hyvin riskialttiiksi, neuvoston on oltava varovaisempi kalastusmahdollisuuksien määrittämisessä. Tämä olisi sopusoinnussa yhteisen kalastuspolitiikan ohjaavien periaatteiden kanssa ja näin lisättäisiin kaikkein haavoittuvammassa tilassa olevien kantojen suojelua. Siksi en voi hyväksyä tarkistusta 20.
Lopuksi kiitän parlamenttia siitä, että se on tarkastellut huolellisesti tätä asiakirjaa. Olen varma siitä, että edellä mainitsemieni kysymysten esiin tuomisella ja tarkastelulla parannetaan osaltaan lopulta hyväksyttävän asetuksen laatua ja tehokkuutta niin, että lisätään kalatalouden kannattavuutta ja parannetaan puna- ja kielikampelakantojen tilaa sekä vähennetään kalojen poisheittämistä. 
Albert Jan Maat (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, olen kiitollinen komission jäsenelle siitä, että hän käynnisti tämän keskustelun myönteiseen sävyyn, sillä huomaan, että hän tulee parlamenttia puolitiehen vastaan monessa kysymyksessä. Vaikka yhdynkin hänen huoleensa puna- ja kielikampelakantojen kehityksestä Pohjanmerellä, samalla on käymässä selväksi, ettei tämä liity pyyntiponnistuksiin vaan mahdollisesti ilmastonmuutokseen, jota ei aina voida selittää kattavasti. Tehdäkseni asian kuitenkin täysin selväksi totean, että yhdyn hänen huoleensa tässä kysymyksessä. Olen joka tapauksessa tyytyväinen siihen, että hän on lähentynyt parlamenttia monilla aloilla.
Arvostelin komission työmenetelmää etenkin sen tärkeän näkökohdan osalta, että ehdotus esitettiin jo ennen kuin Pohjanmeren alueellinen neuvoa-antava toimikunta oli esittänyt suosituksensa. Minusta se ei ole oikea tapa käsitellä asioita. Mielestäni on ensisijaisen tärkeää, että kalatalousalan tukiperustan turvaamiseksi annamme tällaisille alueellisille neuvoa-antaville toimikunnille keskeisen aseman keskusteluissa ja että myös saamme niiden panoksen ennen keskustelua. Sanon tämän ponnekkaasti, sillä alueellisiin neuvoa-antaviin toimikuntiin osallistuu kalastusjärjestöjen lisäksi myös Maailman luonnonsäätiö ja muita luontojärjestöjä. Nimenomaan tällaisilla asioilla edistetään vakautta ja luodaan poliittinen tukikehys tietyllä alueella.
Kestävän enimmäistuoton tavoitteiden soveltamisen osalta totean, että olen tyytyväinen siihen, että komissio esitti aiheesta hiljattain tiedonannon jo ennen puna- ja kielikampelakantojen hoitosuunnitelmaa, vaikka komissio olikin jo aiemmin esitellyt kestävää enimmäistuottoa koskevat tavoitteet. Arvostelen lähinnä sitä, että näin tehtiin puna- ja kielikampelakannan tapauksessa muttei monien muiden hoitosuunnitelmien, kuten Biskajanlahden, tapauksessa.
Minusta parlamentin on ensin keskusteltava perinpohjaisesti kestävää enimmäistuottoa koskevista tavoitteista, ennen kuin niitä aletaan soveltaa tiettyyn kalalajiin. Olen tyytyväinen siihen, että komission jäsen on ottamassa askelia oikeaan suuntaan, mutta muutamilla muilla aloilla on vielä luultavasti jatkettava neuvotteluja. Toivon myös, että neuvosto lähenee vielä lisää parlamenttia, jotta varmistetaan, että päädymme lopulta tasapainoiseen lähestymistapaan.
Komission jäsen totesi, että kolmivuotisten kiintiöiden käyttöönotto on hänelle kuitenkin ongelmallista, sillä ne eivät salli tapauskohtaisia mukautuksia. Haluan kyseenalaistaa tämän ensinnäkin siitä syystä, että puna- ja kielikampelan kalastus saattaa hyvinkin olla parhaiten säännelty pyyntiala Euroopassa, mutta myös sen takia, miten kalastusjärjestöt käyttävät tällaisia kiintiöitä. Haluan kiinnittää huomionne muun muassa useissa satamissa toimiviin tuottajajärjestöihin, jotka työskentelevät tiiviisti yhdessä ja joiden alalla jäsenvaltiot, viranomaiset, tarkastuslaitokset ja itse kalastusjärjestöt tekevät erinomaista yhteistyötä. Myös Euroopan komission näkökulmasta olisi itse asiassa houkuttelevaa siirtyä aikanaan kolmivuotiseen suurimpien sallittujen saaliiden (TAC) järjestelmään.
Vaikutan ehkä ennalta keskusteluun, jota käydään komission vahvistamista kestävää enimmäistuottoa koskevista tavoitteista laaditusta tiedonannosta, mutta mielestäni on ensisijaisen tärkeää, että alueellisille neuvoa-antaville toimikunnille annetaan määräävä asema eurooppalaisessa päätöksenteossa, että niitä kuullaan aina ennen kuin komissio esittää ehdotuksensa ja että niiden kanta otetaan huomioon ehdotusten perusteluissa.
Euroopan unionissa, myös kalastusalalla, käydään lopulta yhä enemmän keskusteluja, joihin monet jäsenvaltiot näyttävät suhtautuvan välipitämättömästi. Jäsenvaltiota ei tosiaankaan ole enää 6 tai 15 vaan 25. Miten Unkarin kalastusministeri voisikaan osallistua keskusteluun vaikkapa Pohjanmeren katkaravuista tai Alankomaiden kalastusministeri Kyproksella harjoitettavasta kalastuksesta?
On tietenkin olemassa yleisiä poliittisia suuntaviivoja, mutta kalastusalan tukikehyksen säilyttämiseksi on ensisijaisen tärkeää, että alueellisille neuvoa-antaville toimikunnille annetaan jatkossakin keskeinen asema myös suunnitelmien täytäntöönpanossa. Siksi kiinnitän tähän näkökohtaan erityistä huomiota myös mietinnössäni. Näin voidaan luoda tukikehys kalastusalaa koskeville päätöksille.
Sitäkin tärkeämpää on kuitenkin havaita, että pidämme usein pakonomaisesti kiinni tieteellisistä suosituksista, jotka koskevat kiintiöiden käyttöönottoa, ja myöhemmin – olkaamme rehellisiä – joudumme toteamaan, että kyse oli toimikunnan poliittisista lehmänkaupoista. Siksi tieteelliset suositukset laaditaan konservatiivisesti niin, että niissä otetaan huomioon toimikunnassa saavutettu tulos. Meidän on saatava tämä loppumaan! Meidän on varmistettava, että kalastusalan ja tieteellisten laitosten välillä tehdään yhteistyötä paljon nopeampaan tahtiin ja paljon varhaisemmassa vaiheessa, jotta varmistetaan suunnitelmien tehokas arviointi.
Haluaisin kiittää jälleen kerran komission jäsentä siitä, että hän on tullut meitä puolitiehen vastaan monissa kysymyksissä. Parlamentin kanta tulee ilmi huomisessa äänestyksessä. Olen täysin vakuuttunut siitä, että komission jäsen antaa parlamentin toimille keskeisen aseman toimikunnassa käytävissä keskustelussa. 
Neil Parish,
   Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää jäsen Maatia hänen mietinnöstään. Kun tarkastelemme kalastusalaa ja etenkin puna- ja kielikampelan kalastusta – ja kyse on pohjimmiltaan monilajikalastuksesta, sillä saaliiksi saadaan myös muita lajeja, myös turskaa – meidän on mielestäni oltava nykyistä radikaalimpia. Komission jäsen on tästä täysin tietoinen, ja olemme keskustelleet hänen kanssaan tästä kysymyksestä yleisesti useita kertoja. Meidän olisi tuotava pyydetty kalasaalis kokonaisuudessaan maihin sen sijaan, että sovellamme useita lajikiintiöitä, joiden takia suuria määriä tervettä kalaa heitetään pois. Kaikista yhteiseen kalastuspolitiikkaan liittyvistä ongelmista Euroopan kansalaiset pitävät juuri saaliin poisheittämistä erityisen harmittavana ongelmana.
Mielestäni meidän on myös oltava varmoja siitä, että Pohjanmeren alueelliselle neuvoa-antavalle toimikunnalle annetaan toimivaltuudet ja että komissio ottaa sen huomioon. Jäsen Maat huomautti, ettei ole mitään järkeä, että komissio esittää ehdotuksen ennen kuin se on pannut merkille, mitä Pohjanmeren alueellinen neuvoa-antava toimikunta on sanonut. Ihmiset saavat tästä sen kuvan, ettei komissio kuuntele. Katson myös, että kalakantoihin liittyy yleisesti ikivanha ongelma, jonka vuoksi kalakantoja koskevien tieteellisten lausuntojen ja kalastajien näkemysten välillä on aina ristiriita. Johtopäätöksen tekeminen ei ole aina helppoa.
Lopuksi totean – ja korostan tarvetta olla radikaalimpi – että mielestäni oikea tapa edetä on tarkastella pyydettyjen kalasaaliiden kokonaiskiintiöitä ja pohtia, emmekö voisi muuttaa niitä kalastuspäiviksi ja pyyntiponnistuksiksi, jotta voisimme pitää koko pyydetyn kalasaaliin. 
Marianne Mikko,
   Hyvät parlamentin jäsenet, sallinette minun ensimmäiseksi kiittää esittelijää hänen hyvästä ja tärkeästä työstään. Kotimaassani Virossa kalastus on muutakin kuin vain teollisuudenala tai toimeentulokeino. Kalastus on kiinteä osa kulttuuriamme. Se on itsestäänselvyys maassa, jota ympäröi vesi kolmelta eri suunnalta. Tiedän perheitä, jotka ovat harjoittaneet kalastusta monien sukupolvien ajan. Heille kalastus ei ole vain liiketoimintaa vaan elämäntapa.
Teollinen kalastus on saattanut rannikkoalueiden kalastajien elämän tuhon partaalle. Täällä tänään mainitut puna- ja kielikampelat kuuluvat Maailman luonnonsuojelusäätiön mukaan kaikkein uhatuimpiin kalalajeihin. Puolet puomitroolia käyttämällä pyydetyistä kampeloista ovat alamittaisia, ja ne on heitettävä takaisin mereen. Useimmat näistä kaloista kuolevat. Kalastajat, joiden perheet ovat harjoittaneet tätä elinkeinoa sukupolvien ajan, eivät voi käsittää tällaista käytäntöä. On selvää, että tuhlaavien kalastusmenetelmien käyttö olisi lopetettava mahdollisimman pian. Toivon, että Euroopan komissio tekee mahdollisimman pian asiaa koskevan tutkimuksen ja esittää ehdotuksia nykyisten kalastusmenetelmien korvaamiseksi kestävillä luonnonmukaisilla menetelmillä. Olen täysin tietoinen siitä, että kalastuksen luonteen takia ratkaisua ei löydetä yhtä nopeasti kuin esimerkiksi tietotekniikan alalla.
Yhdyn mietinnön suositukseen, joka koskee kolmivuotisten kalastuskiintiöiden käyttöönottoa vuoden kiintiöiden sijasta. Näin varmistetaan kalastuksen jatkuvuus. Jatkuvuuden ja kestävyyden varmistamiseksi on hyvin tärkeää tehdä tiivistä yhteistyötä paikalliset olot tuntevien järjestöjen kanssa. Yksi näistä on esittelijän painottama Pohjanmeren alueellinen neuvoa-antava toimikunta. Pyrkimykset elvyttää Pohjanmeren kalakantaa, josta viiden jäsenvaltiot kalastajat saavat elantonsa, olisivat paljon menestyksekkäämpiä, jos niitä tuettaisiin alueellisella yhteistyöllä.
Itämerestä totean, että haluaisin korostaa täällä tänään, että Itämeren aluetta varten on luotava erillinen menoerä Euroopan unionin budjettiin, kuten on jo pitkään tehty Välimeren alueen osalta. 
Chris Davies,
   . Arvoisa puhemies, kun otetaan huomioon meriemme tila, komission jäsenen ensisijaisena tavoitteena pitäisi olla kalakannan pelastaminen. Kun turvalliset biologiset rajat ylittyvät, odotamme kaikki toimintaa, ja kannatan toimia, joita ollaan toteuttamassa. Kannatan myös pyrkimystä omaksua sellainen toimintapolitiikka, jolla saavutetaan kestävä enimmäistuotto. En ymmärrä, miten kukaan voisi vastustaa sitä sen enempää kuin omenapiirakkaa tai äitiyttäkään.
Ongelmana on se, miten siirrymme nykyisestä tuhoisasta tilanteesta ihannetilanteeseen tulevaisuudessa tuhoamatta olennaisesti kalastajien elämää ja elinkeinoa. Tämä näkökulma huolestuttaa minua tässä toimintapolitiikassa. Alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien tavoitteena on varmistaa, että kalastajat otetaan mukaan tähän menettelyyn. Kun näyttää siltä, ettei heidän neuvoaan oteta huomioon, kyse voi olla vääristä neuvoista. Ehkä komissiota voidaan syyttää siitä, ettei se välitä viestiä eteenpäin. Nyt on mahdollisuus lisätä vaurautta pitkällä aikavälillä. Kuten me kaikki tiedämme, kalastajat on otettava mukaan tähän menettelyyn.
Olen samaa mieltä komission jäsenen kanssa siitä, että meidän on sovellettava vain vuoden pituisia kiintiöitä. Vaarana on, että jos asetamme kiintiön väärälle tasolle, kolmen vuoden kuluttua ei ehkä ole enää kaloja, joita varten asettaa seuraavaa kiintiötä.
Carl Schlyter,
   Mielestämme puna- ja kielikampela ovat erityisen herkullisia kaloja, mutta tulevat sukupolvet eivät koe tätä nautintoa, jollemme nyt kanna vastuutamme. Mielestäni jäsen Maatin mietintö on valtaosin järkevä, mutta haluan arvostella juuri samoja asioita kuin komission jäsenkin. Kolmivuotisia kiintiöitä koskevalla tarkistuksella 8 olisi juuri ne seuraukset, joihin jäsen Davies viittasi. Sitä ei voitaisi mukauttaa oikea-aikaisesti, ja se olisi epäasianmukainen. Sama koskee myös turskaa. Tämä on sidoksissa tarkistukseen 14, jota ei myöskään voida hyväksyä. Jos kalastuspäivien määrää rajoitetaan mainituista syistä, rajoitusta on sovellettava myös kyseisiin aluksiin, sillä tässä kysymyksessä ei voida sallia poikkeuksia. Tarkistuksen 15 osalta, jossa ehdotetaan 10 prosentin toleranssimarginaalia 8 prosentin sijasta, haluan korostaa, että nykyaikaisella tietokonetekniikalla 8 prosentin marginaali ei aiheuttaisi minkäänlaisia vaikeuksia. Pystyisimme hyvinkin laskemaan 8 prosenttia 10 prosentin sijasta. Suurempi joustavuus vahingoittaisi kalakantoja. Tämä koskee myös tarkistusta 20. Olisi väärin antaa jäsenvaltioille enemmän valtaa päättää, milloin niiden on ryhdyttävä toimenpiteisiin. Pyrkimykset lisätä joustavuutta johtaisivat todellisuudessa joustavuuden vähentymiseen, sillä jos kalakannat käytetään loppuun, jäljelle ei jää minkäänlaista joustoa. Ei olisi minkäänlaisia kalastuskiintiöitä, ei kalastuspäiviä ja ammattikalastajien työttömyysaste olisi 100 prosenttia. Oletan, ettei kukaan meistä halua nähdä tämän toteutuvan. 
Derek Roland Clark,
   Arvoisa puhemies, vuosisatojen ajan brittiläiset kalastajat puolustivat kalastusvesiään 200 mailin etäisyydellä rannikolta. He loivat kestävän teollisuudenalan hoitamalla sitä, eivät sattumalta. Sen jälkeen liityimme Euroopan yhteisöön ja kaikki muuttui.
Vääristynyt yhteinen kalastuspolitiikka byrokraattisine suunnitelmineen, järjettömine kiintiöineen ja saaliiden poisheittämisineen on johtanut siihen, että kalakannat ovat pienempiä kuin koskaan aiemmin, kalastussatamia on suljettu ja Yhdistyneen kuningaskunnan kalastuslaivaston koko on pienentynyt neljännekseen. Monet lajit – kuten puna- ja kielikampela tänään ja huomenna jokin muu – ovat uhattuina. Tässä yhteydessä on mainittava, että yhteistä kalastuspolitiikkaa ei mainittu edes Rooman sopimuksessa: se keksittiin yhdessä yössä, jotta Edward Heath luopuisi jostakin saadakseen vastineeksi allekirjoitusoikeuden!
Pohjanmeren kalakannan äärimmäistä vähyyttä koskevasta kysymyksestä totean, että kuulemme vain, miten liian monet alukset pyytävät liian pieniä määriä kalaa. Minun on sanottava, että nämä alukset tulevat valtaosin Espanjasta, jonka laivasto on yhtä iso kuin muun Euroopan unionin laivastot yhteensä. Ei ole ihme, että norjalaiset vastasivat kieltävästi! He ennakoivat tilanteen, ja kun otetaan huomioon, minkälainen moottori Norjan kalastusteollisuus on maan taloudelle, he olivat oikeassa. Norjan kalakannan tila on hyvä. Mitä opittavaa tästä on yhteisen kalastuspolitiikan kannalta?
Tällä mietinnöllä ei saada mitään aikaan. Samalla kun hoitosuunnitelmassa tunnustetaan Pohjanmeren alueellisen neuvoa-antavan toimikunnan asema, siinä jätetään huomiotta sen selvitykset. Ehdotus on epäjohdonmukainen, sillä se poikkeaa Biskajanlahden kaltaisia alueita koskevissa kysymyksissä tehdyistä päätöksistä ja perustuu kestävää enimmäistuottoa koskevaan tavoitteeseen, jo ennen kuin sitä on edes määritetty.
Mietintö on kuitenkin otsikoitu oikein, sillä aikoinaan yltäkylläistä Pohjanmeren kalakantaa on nimenomaan hyödynnetty liikaa. Kertokaapa minulle, kuka hyötyy Länsi-Euroopan rikkaimpien vesien tuhoamisesta? 
Jim Higgins (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan aluksi onnitella esittelijää siitä, että hän on haastanut komission ja ottanut tehtäväkseen puuttua sen räikeisiin puutteisiin ja huolimattomuuksiin.
Toisaalta komission esittämissä perusteluissa tunnustetaan avoimesti, että Pohjanmeren alueellinen neuvoa-antava toimikunta (NSRAC) on pääasiallinen foorumi, jota kuullaan Pohjanmeren kieli- ja punakampelakantojen suojelu- ja elvytystoimenpiteitä koskevan hoitosuunnitelman yhteydessä. Toisaalta komissio ei viittaa asiakirjassaan muilta osin NSRAC:n kantaan.
Olisin hyvin kiitollinen, jos komission jäsen voisi kertoa minulle, kuka on tai oli vastuussa komission hoitosuunnitelman laatimisesta. Miten komissio voi perustella sitä, että se lyö laimin elimen tai viraston, jonka se on tunnustanut avoimesti olevan Pohjanmerellä tapahtuvasta kalastuksesta vastaava viranomainen, sillä se jättää tahallaan huomiotta NSRAC:n? Kuten on todettu yhä uudelleen, NSRAC:n kaltaiset foorumit perustettiin, jotta voidaan selvittää ja hyödyntää paikan päällä toimivien henkilöiden, kenttätyöntekijöiden ja teollisuudenalan tuntevien henkilöiden laajaa asiantuntemusta ja näkemyksiä sen vaikutelman torjumiseksi, että Brysselissä tai Strasbourgissa tehdään politiikkaa, jota kuvataan usein politiikaksi "joka koskee sinua, mutta josta päätetään ilman sinua". Onko mikään ihme, että ihmiset menettävät mielenkiintonsa Brysseliä tai Strasbourgia kohtaan?
NSRAC on muodostanut kalastustalousalan, biologit ja ympäristöjärjestöt yhdistävän sillan, jonka ansiosta nämä ovat yhdessä hyväksyneet keinot kieli- ja punakampelakantojen ylläpitämiseksi. Jos ehdotukset hyväksytään, niillä nostetaan punakampelakantojen määrää sellaiselle tasolle, että turvallinen varmuustaso voidaan saavuttaa kolmen–viiden vuoden kuluessa.
Minun on sanottava, että esittelijä on esittänyt myös muita varaumia komission lähestymistavan osalta, ja olen niistä samaa mieltä, mutta rajallisen ajan takia en ehdi tarkastelemaan niitä. Viittaan vain lyhyesti kestävää enimmäistuottoa koskevaan kysymykseen. Komission ehdotus, joka koskee kestävästä enimmäistuotosta käytävän keskustelun käynnistämistä jo ennen neuvoston ja parlamentin sopimusta, ei yksinkertaisesti ole mahdollinen. Arvoisa komission jäsen, sitä ei todellakaan voida hyväksyä. 
Joe Borg,
   . Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää arvoisia parlamentin jäseniä heidän puheenvuoroistaan.
Sallinette minun yrittää aluksi selventää tilannetta Pohjanmeren alueellisen neuvoa-antavan toimikunnan osalta. Komissio on järjestänyt useita kuulemis- ja keskustelutilaisuuksia vuoden 2004 kesäkuusta alkaen. Luulenpa, ettei yhdestäkään toisesta kalastuskysymyksestä ole käyty näin kattavaa keskustelua alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien kanssa. Sen jälkeen kun Pohjanmeren alueellinen neuvoa-antava toimikunta päätti pidättyä antamasta lausuntoa ennen kuin komissio on esittänyt ehdotuksensa pitkän aikavälin hoitosuunnitelmista ja viitekohdista, komissio totesi, että se aikoo esittää ehdotuksen ja jopa tiedottaa alueelliselle neuvoa-antavalle toimikunnalle sen teknisestä sisällöstä marraskuussa 2005 järjestettävässä tapaamisessa. Keskustelut ovat edenneet sen jälkeen mallikkaasti komission ehdotuksen pohjalta. Olen tyytyväinen siihen, että NSRAC on tunnustanut, että monet komission ehdotuksen näkökohdista ovat arvokkaita ja asianmukaisia.
Kestävästä enimmäistuotosta totean, että pitkän aikavälin hoitosuunnitelmiin sisällytettiin useita kalakantoja muutama vuosi sitten, ja suunnitelmissa mainitaan myös alhainen kalastuskuolevuus esimerkiksi makrillin, silakan ja hiljattain koljan osalta. Nämä suunnitelmat ovat osoittautuneet arvokkaiksi ja hyödyllisiksi asianomaisille kalastusaloille. Uskon, että vastaavanlaisia etuja voitaisiin laajentaa koskemaan myös kampelan kalastusta. Myös kestävästä enimmäistuotosta olisi keskusteltava, mutta se on laaja-alaisempi kysymys. Välittömänä huolenaiheena on, miten varmistaa kampelan kalastus terveeltä taloudelliselta pohjalta.
Kolmivuotista suurinta sallittua saalista (TAC) koskevan kysymyksen osalta minun on korostettava jälleen, ettei kolmivuotisella TAC:lla autettaisi kantaa elpymään yksinkertaisesti siitä syystä, ettei mukautuksia voida tehdä riittävän ajoissa. Miten mukautuksia voitaisiin tehdä puolivälissä, jos suurinta sallittua saalista on vähennettävä kiireisesti? Pohjanmeren alueellinen neuvoa-antava toimikunta on tarkistanut kantaansa, eikä se enää suosittele tällaista toimenpidettä. Voin hyväksyä perustelun, jonka mukaan kolmivuotisella TAC:lla annetaan kalastajille parempi turva, mutta en väitettä, jonka mukaan kolmivuotinen TAC merkitsisi suurempaa kestävyyttä.
Kalojen poisheittämisestä totean, että pohdimme aktiivisesti, miten tämä ongelma voitaisiin ratkaista. Se on yksi ensisijaisista tavoitteista jäljellä olevan toimikauteni ajan. Olen täysin samaa mieltä jäsen Daviesin kanssa siitä, että kalastajat on otettava mukaan tähän menettelyyn. Teemme kaikkemme, jotta voisimme tavata kaikki kalastusalan edustajat ja kuulla heitä. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana Miguélez Ramosin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A6-0263/2006) hainevien irrottamisesta aluksella annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1185/2003 täytäntöönpanosta (2006/2054(INI)). 
Rosa Miguélez Ramos (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, tämä ei koske mitenkään nyt tarkasteltavaa asiaa, vaan kyse on pikemminkin työjärjestyspuheenvuorosta, joten puheaikani ulkopuolella haluaisin esittää parlamentin puhemiehelle pyynnön, joka liittyy tapaukseen, jossa olin juuri osallisena.
Vajaa varttitunti sitten poistuin hetkeksi istuntosalista ja menin istuntosalin takana sijaitsevalle käytävälle ja katselin tyytyväisenä kanaalissa virtaavaa vettä, kun eräs seurue aivan kirjaimellisesti työnsi minut syrjään. Huomasin, että tämä seurue ympäröi Libanonin presidenttiä. Tämä ei ole vielä mitään, sillä olemme nähneet saman lukuisia kertoja parlamentissa. Arvoisa puhemies Borrell, minua järkytti kahden seuruetta johtaneen, parlamentin henkilöstöön kuuluvan henkilön asenne.
Ensinnäkin he elehtivät minua kohti. Sen jälkeen he huusivat minulle (siirtykää syrjään), he käskivät minun – en tiedä, oletteko tietoinen tästä, mutta meidän takanamme oleva on tehty levystä, jossa on reikiä, joihin naisten korkeat korot voivat juuttua kiinni, minkä takia siitä on hyvin helppo pudota. Vältin joutumasta reunalle. Huomautin heille – minun on esitettävä asia näin – että olen parlamentin jäsen, mutta vakuutan teille, ettei se juurikaan edistänyt asiaa. Käytännöllisesti katsoen he työnsivät minut syrjään, kunnes täytin heidän toiveensa "astua välittömästi syrjään".
Arvoisa puhemies, koska puhumme nyt parlamentin henkilöstöstä, ja kun otetaan huomioon näiden yöistuntojen valitettava aikataulu, kysyn teiltä, onko mahdollista, että parlamentin jäseniä kohdeltaisiin toisin, tai voisivatko vierailijat mahdollisesti poistua jotain muuta reittiä.
Arvoisa puhemies, tämän todettuani siirryn käsiteltävänä olevaan aiheeseen. Siirryn tarkastelemaan Elasmobranchii-taksoniin kuuluvia kaloja, jotka ovat yleensä hyvin haavoittuvaisia kalastustoiminnalle niiden elinkaaren erityispiirteiden vuoksi.
Niin kutsutun eväpyynnin, joka tarkoittaa evien irrottamista ja ruhon poisheittämistä, harjoittaminen on kielletty yhteisön kalastusaluksilta sekä jäsenvaltioiden lainkäyttövaltaan kuuluvilla merialueilla että kansainvälisillä ja kolmansien maiden vesillä. Koska nämä lajit kuuluvat kuitenkin usein kalastustoiminnan sivusaaliisiin, Euroopan unioni antoi 26. kesäkuuta 2003 asetuksen hainevien irrottamisesta aluksella.
Asetus mahdollisti pyynnin jälkeisen haiden käsittelemisen aluksella ja evien irrottamisen ruhoista, sillä edellytyksellä, että kaikki ruhon osat voidaan siten hyödyntää tehokkaammin ja että evät ja muut ruhon osat säilytetään aluksella erikseen. Sen varmistamiseksi, ettei eväpyyntiä harjoiteta, evien määrän on vastattava ruhojen määrää, ja tätä tarkoitusta varten on määritetty hainevien painon ja hain elopainon suhde tai prosenttiosuus, ja vuonna 2003 hainevien painon ja hain elopainon suhde oli 5 prosenttia. Tästä 5 prosentista päätettiin Yhdysvaltain lainsäädännön pohjalta, jonka perustana ovat toisenlaiset olosuhteet ja jota sovelletaan hailajeihin, jotka elävät rannikolla ja joiden esiintyvyys on erilainen.
Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) ja Kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission (ICCAT) tieteelliset selvitykset osoittavat, että tätä suhdetta ei voida soveltaa yhteisön laivaston kalastamiin pelagisiin lajeihin, sillä niiden evät ovat paljon suurempia kuin rannikolla elävien haiden evät.
Haluan korostaa sitä, että voimassa olevassa asetuksessa vahvistettu 5 prosenttia ja erästä tiettyä kalalajia – tässä tapauksessa sinihaita (Prionacea glauca) – koskeva 6,5 prosentin ehdotukseni ovat sopusoinnussa kaikkein uusimpien tieteellisten selvitysten kanssa. Joka tapauksessa – ja osoitan sanani nyt komission jäsenelle – yhteisön lainsäädännön ensisijaisena tavoitteena on oltava koskevan kiellon lujittaminen mutta – ja tämänkin osoitan hänelle – sen varmistamiseksi, että säännöt ovat tehokkaita ja että kaikki osapuolet hyväksyvät ne, niiden on ilmennettävä laivastojen erityispiirteitä, eri lajien morfologiaa ja laskentamenetelmiä, käytetyt leikkaustekniikat ja esitysmenetelmät mukaan luettuina.
Arvoisa komission jäsen, lisäksi kyse on hyvin rajallisesta ja yksilöitävästä kalastustoiminnasta, ja siksi näiden asioiden hyväksymisellä voitaisiin välttää tilanteita, joissa Euroopan unionin pitkäsiima-alukset joutuvat muita huonompaan asemaan. Tällä hetkellä pitkäsiima-alusten on heitettävä pois osa hainevistä täyttääkseen asiaa koskevat säännöt, sillä yli 80 prosenttia niiden saaliista koostuu edellä mainitsemastani Prionacea glauca -lajista, jonka evien painon suhde elopainoon on 6,5 prosenttia, kuten totesimme edellä.
Haluaisin sanoa komissiolle, että se, ettei laskentaperusteena käytetä todellisia korjauskertoimia, merkitsee riskiä Euroopan unionille, koska se johtaa virheellisiin alusten saaliiden arvioihin. Nämä arviot saadaan välillisesti hainevien kansainvälisiltä markkinoilta Aasian maista ja ne näyttävät olevan eurooppalaista alkuperää. Samalla – osoitan sanani myös komission jäsenelle – toistan, että tämän prosenttiluvun ajantasaistaminen saatujen tietojen ja tieteellisten selvitysten perusteella mahdollistaisi sen, että yhteisö voisi välittömästi ottaa johdon tämän asian tarkistamisessa ICCAT:ssa tieteellisen komitean suosituksen mukaisesti. Todennäköisesti muut alueelliset kalastusjärjestöt seuraisivat tätä mallia.
Haluan korostaa, että vaadittu kasvu ei suinkaan merkitse haisaaliiden kasvua eikä torjuntatoimenpiteiden höllentämistä. 

Puhemies.
   Monet kiitokset jäsen Miguélez. Panen tarkasti merkille valituksenne. Välitän sen parlamentin turvallisuudesta vastaavan yksikön johtajalle, jotta hän voi ryhtyä asianmukaisiin toimiin. 
Joe Borg,
   . Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää jäsen Miguélez Ramosia ja kalatalousvaliokuntaa lausunnosta, joka koskee komission kertomusta niin kutsutun eväpyyntiä koskevan asetuksen toimivuudesta. Olen tyytyväinen pannessani merkille, että esittelijä kehuu komission kertomuksen selkeyttä ja tiiviyttä ja yhtyy siihen näkemykseen, että tällä asetuksella saavutetaan sille asetetut tavoitteet. Saanen vakuuttaa, että komissio on sitoutunut seuraamaan tämän asetuksen soveltamista varmistaakseen sen asianmukaisen täytäntöönpanon, jäsenvaltioiden velvollisuudet valvonnan ja raportoinnin alalla mukaan luettuina.
Komissio aikoo edistää jatkossakin eväpyynnin kieltämistä kansainvälisillä foorumeilla. Lisäksi komissio jatkaa pyrkimyksiään, jotta alueellisissa kalastusjärjestöissä hyväksytään tieteelliseen tietoon perustuvia toimenpiteitä ja muita näkökohtia.
Muistutan myös siitä, että eväpyynnin kieltäminen ei ole ainoa tapa varmistaa näiden lajien kestävä kalastus. Tarvitaan entistä kattavampaa hoitotoimenpiteiden sarjaa. Olemme jo toteuttaneet muutamia toimia tällä alalla. Viittaan varsinkin toimiin, joiden tavoitteena on varmistaa tieteellisen tiedon ja tietojen keruun parantaminen, tiettyjen kalalajien, kuten syvänmeren kalalajien, saalis- ja pyyntiponnistusrajoitusten käyttöönottaminen, sellaisten ajoverkkojen kieltäminen, joiden sivusaaliina voidaan saada suuria pelagisia hailajeja, ja kalastuskapasiteetin valvonta ja rajoittaminen.
Kuten parlamentin päätöslauselmaesityksessä aivan oikein korostetaan, komissio on yksilöinyt useita toimia pysäyttääkseen biologisen monimuotoisuuden vähenemisen vuoteen 2010 mennessä ja sen jälkeen, ja tällaisia ovat myös haiden ja merilintujen säilyttämistä koskevat yhteisön toimintasuunnitelmat.
Osastoni tarkastelee parhaillaan pyyntöä, joka koskee yhteisön toimintasuunnitelman esittämistä vuoden 2007 puoliväliin mennessä. Vaikka onkin liian aikaista laatia selkeä yhteenveto vuoden 2007 yksityiskohtaisesta työohjelmasta, on selvää, että muodollinen, kattava ja yksityiskohtainen toimintasuunnitelma edellyttää tilanteen ja mahdollisten toimenpiteiden kattavaa arviointia sekä kaikkien asiaosaisten kuulemista varhaisessa vaiheessa, mikä vaatii aikaa ja resursseja. Toivottu aikataulu vaikuttaa hieman liian kunnianhimoiselta, ja liian kireän neuvottelu- ja kuulemisaikataulun asettamisella voisi olla jopa haitallisia vaikutuksia. Soveltaisin mieluummin joustavampia aikatauluja. Voin kuitenkin vakuuttaa arvoisille jäsenille, että osastoni sitoutuu saattamaan toimintasuunnitelman päätökseen mahdollisimman varhaisessa vaiheessa.
Palaan nyt mietinnön keskeisiin huolenaiheisiin. Olen pannut tarkasti merkille ehdotukset, joissa komissiota pyydetään esittämään tarkistuksia hainevien irrottamista aluksella koskevaan asetukseen etenkin siten, että tarkistetaan hainevien painon ja hain elopainon suhdetta koskevaa 5 prosentin enimmäisrajaa lajikohtaisesti, ja tarkastelemaan uudelleen mahdollisuuksia purkaa evät ja ruhot erikseen sekä raportoida uudelleen tämän asetuksen toimivuudesta kahden vuoden kuluessa.
Asetuksesta päätettäessä neuvosto ei katsonut asianmukaiseksi omaksua lajikohtaista lähestymistapaa hainevien painon ja hain elopainon väliseen suhteeseen. Mielestäni keskustelun aikana aiemmin esitetyt syyt ovat edelleenkin päteviä. Hainevien ja hain elopainon yksi ja yhteinen 5 prosentin painosuhde, jota sovelletaan aluksen koko haisaaliiseen, on realistinen, se on mahdollinen toteuttaa ja valvoa ja se on yksinkertainen ja suhteellinen menetelmä, jolla estetään eväpyynnin yleistyminen. Tämä vahvistetaan myös komission kertomuksessa.
Siksi katson, ettei asetukseen pitäisi ehdottaa tässä vaiheessa tarkistuksia. Ensinnäkin asetus annettiin vasta hiljattain, ja se toimii kaiken kaikkiaan hyvin. Toiseksi komissio katsoo, että olisi tehotonta käynnistää evien ja ruhon painosuhteen tarkistaminen tai ottaa käyttöön lajikohtaisia lähestymistapoja hainevien irrottamista aluksella koskevaan asetukseen ilman uusia toimenpiteitä, joilla varmistetaan kestävä hainpyynti.
Haita koskevan yhteisön toimintasuunnitelman laatiminen on paljon laaja-alaisempi tehtävä, ja sen yhteydessä on arvioitava uudelleen hainevien irrottamisesta aluksella annettuun asetukseen liittyvää kehitystä ja mahdollista tarvetta tarkistaa asetusta etenkin niiden kansallisten vuosikertomusten pohjalta, jotka ovat kaikkien asiasta kiinnostuneiden saatavana. Siksi voimme tässä vaiheessa tarkastella tilannetta jälleen kerran evien ja saaliin painosuhteen osalta ja esittää vastaavat suositukset.
Parlamentin on välttämätöntä osallistua täysimääräisesti toimintasuunnitelmaa koskevaan ehdotukseen, sillä näin parlamentille annetaan mahdollisuus saada tietoa ja olla samalla mukana päättämässä eväpyyntiä koskevien kysymysten kehityksestä. Komissio seuraa tilannetta vastakin. Voitte olla varmoja siitä, että olen aina valmis toimimaan ja esittämään kaikki tiedot asian tueksi, jos käyttöön saadaan uusia tietoa, jotka viittaavat tilanteen merkittävään muuttumiseen. Olen sitoutunut haiden suojelun ja meriympäristön monimuotoisuuden edistämiseen, ja tiedotan teille oikea-aikaisesti edistysaskelista.
Duarte Freitas,
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin haluan kiittää jäsen Miguélez Ramosia. Aivan ensimmäiseksi on selvennettävä ja korostettava, että eväpyyntiä on säännelty Euroopan unionissa vuodesta 2003 lähtien, mikä tarkoittaa sitä, ettei haikaloja voida pyydystää yksinomaan niiden evien takia.
Toisin sanoen tämäntyyppinen kalastus painottuu tiettyyn lajiin samaan tapaan kuin mikä tahansa muukin kalastus, joten tälle lajille kestävä kalastus on aivan yhtä tärkeää kuin muillekin lajeille. Kannustaminen entistä suurempiin saaliisiin ei siten kuulu tämän mietinnön tavoitteisiin, vaan se kuuluu sen sijaan kiintiöiden tai ehkäpä yleisluonteisten tieteellisten selvitysten pohjalta tehtävien elvytyssuunnitelmien soveltamisalaan.
Keskustelemme nyt siitä, että komission tiedonannossa on tunnustettu vuonna 2003 annetun asetuksen myönteinen vaikutus ja asetuksessa asetettujen vaatimusten noudattaminen. Kiistellympi kysymys tässä keskustelussa on kuitenkin hainevien ja ruhon välinen prosentuaalinen painosuhde. ICCAT:n laatimien selvitysten mukaan yhteisön laivasto hyödyntää eviä eri tavalla kuin esimerkiksi Yhdysvaltain laivasto, joka hyödyntää hain eviä osittain. Siksi meidän on tarkasteltava mahdollisuutta muuttaa prosenttilukua näiden selvitysten pohjalta, joissa ehdotetaan osuuden korottamista 5 prosentista 6,5 prosenttiin. Tämä on asian ydin.
Jos jätämme huomiotta tämän kysymyksen sekoitamme keskenään kalojen kokonaisvaltaisen käytön kalastusresurssien säilyttämisen kanssa. Meidän on todellakin säilytettävä kalastusresurssit, mutta se on tehtävä turvautumalla eri keinoihin. Tämän keskustelun ydin on se, kaikki aukot voidaan täyttää varmistamalla, että käyttöasteet ilmentävät todellisuutta ja tieteellisiä selvityksiä. Kolmen suurimman poliittisen ryhmän välillä aikaansaatu kompromissi on osoitus siitä, että parlamentti ymmärtää, että tämä on oikea tapa edetä sopusoinnussa tunnustettujen elinten, joihin myös EU kuuluu, toteuttamien selvitysten kanssa ja lainsäädännön mukaisesti ja että näin edistetään aidosti kestävää ja säänneltyä kalastusta. 
Catherine Stihler,
   Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen, että Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus oli eräs tätä inhottavaa käytäntöä eli hainevien irrottamista aluksella koskevan neuvoston asetuksen (EY) N:o 1185/2003 keskeisistä kannattajista. Asetuksen tarkoituksena on estää eväpyynti, jossa hain ruhot heitetään mereen sen jälkeen kun niistä on ensin irrotettu arvokkaat eväät. Tätä käytäntöä voitaisiin kuvata "viiltämiseksi ja poisheittämiseksi". Hait tukehtuvat kuoliaiksi ilman eviään.
Eväpyynnin tiedetään vaarantavan useiden hailajien säilymisen. Yhdysvaltalaiset tutkijat ovat laskeneet vasta tänään Hongkongin kalahuutokauppaa koskevien tietojen pohjalta, että hainevillä käytävän kaupan takia kuolee vuosittain 26–73 miljoonaa haita. Tätä taustaa vasten olen järkyttynyt ja pettynyt siksi, että tällä mietinnöllä uhataan lisätä eväpyyntiä.
Mietinnön 5 kohdassa vaaditaan korottamaan evien painon ja elopainon välistä suhdetta 5 prosentista 6,5 prosenttiin erityisesti sinihain osalta. Mietinnön 3 kohdassa todetaan virheellisesti, että ICES ja ICCAT kannattavat hainevien painon ja elopainon välisen suhteen korottamista sinihain tapauksessa. ICES:lle toimitettiin asiaa koskeva asiakirja vuonna 2005, mutta ICES ei ole tarkastellut tätä asiakirjaa tai antanut aiheesta lausuntoa. Sama koskee myös ICCAT:ta, jossa tutkijat ovat tarkastelleet evien ja ruhon painosuhdetta mutta eivät ole suositelleet suhdeluvun korottamista.
Tarkistus 1 on ensimmäisenä äänestyslistalla, ja suosittelen, että sitä kannatetaan. Pelkään, että Euroopan parlamentti ei ehkä anna tukeaan yhdellekään näistä tarkistuksista, mikä olisi taantumuksellinen askel, ja siksi pyydän parlamentin jäseniä sanomaan ei "viiltämiselle ja poisheittämiselle". 
Chris Davies,
   . Arvoisa puhemies, voimme väitellä siitä, onko hainevien ja hain elopainon 5 prosentin painosuhde asianmukainen vai olisiko suhdelukua korotettava. Olen varma siitä, että suhdeluvun korottaminen olisi väärin, mutta Espanjan ja Portugalin kalastusala on epäilemättä toista mieltä. Toivon, että parlamentti voi kannattaa ehdotustani, jonka mukaan asiasta on ennen päätöstä tehtävä parhaisiin tieteellisiin todisteisiin perustuva tutkimus. Toivon, että se tekee näin, sillä sen lisäksi, että kyse on eri näkemysten välisestä kompromissista, se on myös kaikkein asianmukaisin tapa edetä.
Omasta puolestani totean, että koko hainevien irrottamista koskeva asetus on ollut liian voimaton. Se oli aivan liian voimaton, kun otimme sen käyttöön. Asetuksen soveltaminen on lievästi sanottuna ongelmallista, ja kuten monissa muissakin kalastusta koskevissa kysymyksissä, soveltaminen vaihtelee eri jäsenvaltioissa. Sitä on varmastikin tarkasteltava uudelleen säännöllisin väliajoin. Ajatus kertaluonteisesta uudelleentarkastelusta, jonka jälkeen asia olisi loppuun käsitelty, kuten alunperin oli tarkoituksena, on yksinkertaisesti hölynpölyä. Toivon, että komissio jäsen kannattaa säännöllisin välein tehtävää uudelleentarkastelua, aivan samoin kuin minä tuen häntä pitkän aikavälin kiintiöiden vastustamisessa.
Todellinen kysymys on paljon laajempi. Meitä uhkaa monien hailajien kuoleminen sukupuuttoon. Nämä hitaasti hengittävät eläimet ovat eläneet maapallolla useita vuosituhansia pidempään kuin oma lajimme. Vaarana on, että tällä asetuksella menemme äärirajoille.
Tapamme liikaa haikaloja. Meidän on pysäytettävä tämä kehitys. Komission on esitettävä haiden hoitosuunnitelma. Olemme kuulleet komission jäseneltä, miksi sen toteuttaminen kestää, ja muistelen, että vaadimme tätä asiaa muiden parlamentin jäsenten kanssa kutakuinkin kolme vuotta sitten. Toivon, että komission jäsen saattaa tämän keskustelun päätökseen kertomalla meille tarkalleen, miten pitkälle haiden hoitosuunnitelmaan liittyvät valmistelutoimet ovat edenneet kolmen viime vuoden aikana. Minun käsitykseni mukaan tässä asiassa ei ole tehty yhtään mitään. Toivon, että komission jäsen voi oikaista käsitykseni. 
David Hammerstein Mintz,
   . Arvoisa puhemies, toivon, että komissio säilyttää vakaan kantansa, vaikka hainevien irrottamista koskevia vaatimuksia yritetäänkin heikentää. Tällä ehdotuksella heikennetään haikalojen jo ennestään uhattua asemaa.
Tieteellisten tutkimusten mukaan ei ole lainkaan selvää, miten paljon painosuhdetta olisi korotettava. Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton (International Union for the Conservation of Nature) erään tutkimuksen mukaan painosuhteen olisi oltava niinkin alhainen kuin 2 prosenttia. Meidän on etsittävä kaikki saatavana oleva tieteellinen tieto, sillä tällä tarkistuksella on tarkoitus muuttaa sääntöjä siten, että hainevien painon ja hain elopainon välistä suhdetta korotetaan, mikä tarkoittaisi, että poisheitettävien saaliiden määrä kasvaisi yhä lisää.
Hait pyydystetään valtameristä vain siksi, jotta tyydytettäisiin aasialaisten mielihalut tehdä keittoa hainevistä, ja se on huono asia. On vaikeaa seurata, mitä merellä tapahtuu, ja on riittävästi todisteita siitä, että monet jäsenvaltiot eivät valvo yhteisön lainsäädännön noudattamista.
Koska Euroopassa kaksi kolmasosaa lajista on jo Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton punaisella listalla, on huono ajatus vainota tällaisia eläimiä vielä lisää. 
Struan Stevenson (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, Yhdistynyt kuningaskunta, Saksa ja Belgia puolustivat hyvin voimakkaasti eväpyyntiä koskevan kiellon täytäntöönpanoa vuonna 2003. Ne saivat laajaa tukea neuvostolta. Espanja ja Portugali näyttävät nyt olevan ainoat jäsenvaltiot, jotka kannattavat asetuksen tarkistamista hainevien painon ja hain elopainon välisen 5 prosentin painosuhteen osalta. Niiden mielestä nykyinen asetus on epärealistinen, etenkin sinihain osalta, joka on niiden kalastustoiminnan pääkohde ja jota esiintyy niiden mukaan runsaasti EU:n vesillä. Uskon, että hainevien voimakkaat kansainväliset markkinat, jotka palvelevat, kuten juuri kuulimme, lähinnä Aasian haineväkeittomarkkinoita, yhdessä hain lihan suhteellisen alhaisen arvon kanssa ovat kannustaneet Espanjaa ja Portugalia kannattamaan tätä radikaalia tarkistusta.
Tosiasia on, että EU:n lainsäädännössä vahvistettu hainevien ja hain elopainon 5 prosentin painosuhde on heikoin maailmassa, kuten jäsen Davies kertoi meille. Tässä mietinnössä ehdotettu 6,5 prosentin painosuhde mahdollistaisi yksinkertaisesti entistä useampien haiden tappamisen. Näin kansainväliselle yhteisölle lähetettäisiin aivan vääriä negatiivisia signaaleja. Mitä suurempi suhde on, sitä todennäköisemmin harjoitetaan laitonta eväpyyntiä. Siksi olen esittänyt tarkistuksen, jossa ehdotetaan, että suhdelukua alennetaan 2 prosenttiin elopainosta. Näin varmistettaisiin haiden suojelu EU:n vesillä, lisättäisiin niiden suojelua ja täytettäisiin kansainvälisten standardien vaatimukset.
Maailman luonnonsuojeluliitto (IUCN) on vahvistanut, että sinihai on uhattuna ja että se sisällytetään punaiselle listalle uhanalaisena lajina myöhemmin tänä vuonna, kun kyseistä listaa päivitetään. Tällaisissa olosuhteissa olisi järjetöntä sallia yhä useampien haiden tappaminen. Meidän olisi todellakin pyrittävä ottamaan käyttöön järjestelmä, jossa vahvistetaan sinihaita koskevat suurimmat sallitut saaliit ja kiintiöt, jotta tämän lajin suojelua voidaan lisätä. 
Marios Matsakis (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin kiittää jäsen Miguélez Ramosia kaikesta siitä, mitä hän on tehnyt tämän valiokunta-aloitteisen mietinnön laatimiseksi. Asiaa koskevassa komission kertomuksessa toistetaan selvästi, että eväpyynti on kielletty yhteisössä, ja sen päätelmissä todetaan, ettei hainevien painon ja hain elopainon välistä suhdetta ole tarpeen muuttaa. Esittelijä on eri mieltä tästä suhdeluvusta, ja hän katsoo, että lukua olisi korotettava 5 prosentista 6,5 prosenttiin. Tämä on keskeisin komission kertomusta koskeva kysymys, josta ollaan eri mieltä, ja myös jotkut meistä ovat asiasta erimielisiä.
Jäsen Miguélez Ramos väittää, että hänen ehdottamansa 6,5 prosentin painosuhde perustuu tieteellisiin todisteisiin, mutta saanen sanoa kunnioittavasti, että muut vähintäänkin yhtä hyvämaineisten lähteiden esittämät tieteelliset todisteet tukevat sitä näkemystä, että 5 prosenttia on itse asiassa asianmukaisempi luku. Viimeksi mainitut tieteelliset todisteet tukevat myös sitä näkemystä, että jos suhdelukua tosiaankin korotetaan, se johtaa nimenomaan siihen, että käytäntöä, jonka me haluamme poistaa, toisin sanoen eväpyyntiä, lujitetaan entisestään. Tällainen käytäntö yhdessä asiaa koskevan yhteisön lainsäädännön epäonnistuneen täytäntöönpanon kanssa vaarantaa mielestäni matemaattisen tarkasti jo lähitulevaisuudessa tiettyjen hailajien säilymisen. Tältä osin on syytä panna merkille, että suhdeluvun korottaminen 5 prosentista 6,5 prosenttiin voi vaikuttaa ensi näkemältä pieneltä, mutta todellisuudessa se ei ole sitä. Se merkitsee itse asiassa 30 prosentin lisäystä. Toisin sanoen eväpyynti voi koskettaa 30:tä prosenttia haisaaliista.
Vaikka haluaisimmekin lisätä kalastajiemme voittoja, ensisijainen huolenaiheemme ja velvollisuutemme on estää hailajien kuoleminen sukupuuttoon. Siksi kehotan teitä kannattamaan jäsen Daviesin ALDE-ryhmän puolesta esittämää tarkistusta, jonka tarkoituksena on säilyttää suhdeluku 5 prosentissa, kuten komissio on ehdottanut ja kuten komission jäsen on tämäniltaisessa puheessaan vahvistanut. 
Carmen Fraga Estévez (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, olen yllättynyt komission jäsenen Borgin lausunnosta, jonka mukaan hiljattain annettua lainsäädäntöä ei voida muuttaa. Mielestäni huono lainsäädäntö on saatettava ajan tasalle.
ICCAT:n vuonna 2005 laatimassa selvityksessä todetaan juuri näin haita koskevista suhdeluvuista. Raportin mukaan Prionacea glauca -lajiin sovellettava suhde on väärä. Lisäksi ICCAT:n tutkijat katsovat, että painosuhdetta olisi korjattava. Tähän on kaksi syytä: ensinnäkin saaliiden purkamista väärän kertoimen pohjalta koskevat tiedot voivat johtaa vääriin arvioihin, ja toiseksi epäjohdonmukaisten suhdelukujen takia aluksia ei pystytä valvomaan, sillä valvonnassa ei ole mitään järkeä, jos sääntöä on mahdotonta noudattaa.
Arvoisa komission jäsen, tämä käy ilmi kertomuksesta, jonka olette toimittanut Euroopan parlamentille.
Arvoisa komission jäsen, arvoisa puhemies, pyydän, että päivitämme ja korjaamme lainsäädännön lopullisesti, sillä muutoin aiheutamme vakavan luottamusvajeen tällä alalla, sillä kuten jo totesin, voimassa olevia sääntöjä on mahdotonta noudattaa.
Haluaisin myös, että eräs täällä puhunut henkilö, joka viittasi kansainvälisen tiedeyhteisön tukemiin tieteellisiin selvityksiin, kertoo minulle edes yhdestä tällaisesta tutkimuksesta, jossa kiistetään se, mitä ICCAT, joka antaa kaikkia näitä lajeja koskevia määräyksiä, totesi alueellisen kalastusjärjestön viime täysistunnossa.
Pyydän, että toimimme järkevästi, että teemme asiat kunnolla, että kertomia tarkistetaan ja että valitsemme sellaiset kertoimet, joita alukset voivat noudattaa. Minun on sanottava myös, että liikakalastusta koskevaa ongelmaa ei ratkaista suhdeluvuilla. Se ratkaistaan haiden pyyntikiintiöillä. 
Neil Parish (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, minäkin olen tyytyväinen komission jäsenen keskustelun alussa esittämään lausuntoon siitä, että hän haluaa säilyttää toistaiseksi eväpyyntiä koskevan 5 prosentin ylärajan. Katson – jäsen Stevensonin tavoin – että sen asemesta, että säilytämme suhdeluvun 5 prosentissa, meidän on alennettava sitä 2 prosenttiin. Olemme esittäneet tätä koskevan tarkistuksen. Luvun korottaminen 6,5 prosenttiin ainoastaan kannustaisi lisäämään hainkalastusta ja eväpyyntiä. Vuosittain pyydystetään yli 70 miljoonaa haita, ja meidän on todellakin pienennettävä tätä lukua. Olisi järjetöntä korottaa lukua 6,5 prosenttiin.
Me Euroopan unionissa haluamme ehdottomasti harjoittaa kestävää kalastuspolitiikkaa. Haluamme myös soveltaa korkeita hyvinvointistandardeja. Jos lisäämme niiden hainevien prosentuaalista määrää, jotka voidaan purkaa aluksesta, mahdollisuudet lisätä haisaaliita ja eväpyyntiä ovat suuremmat. Meidän on näytettävä esimerkkiä muulle maailmalle. Useimmissa muissa maailmanosissa aluksesta purettavien hainevien painoprosentti on alhaisempi. Siksi kehotan komission jäsentä menemään pidemmälle ja alentamaan niiden hainevien määrää, jotka voidaan purkaa aluksesta.
Riippumatta siitä, miten paljon arvokkaampia hainevät ovat muuhun ruhoon verrattuna, on ehdottomasti oikein, että koko ruho on purettava aluksesta ja käytettävä. On järjetöntä jatkaa samaan malliin, kun lähes 50 prosenttia 130 hailajista on nyt uhanalaisia. Meidän on ryhdyttävä toimiin. 
Joe Borg,
   . Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää arvoisia jäseniä heidän puheenvuoroistaan. Ainoa ongelma, joka on tuotu useaan otteeseen esiin, liittyy siihen, vahvistetaanko painosuhteeksi 5 prosenttia vai 6,5 prosenttia. Tältä osin totean, että hainevien painon ja hain elopainon välinen suhde vaihtelee merkittävästi kyseessä olevan hailajin mukaan. Tieteellistä tietoa oli saatavana etenkin sinihaista jo silloin, kun asetus hyväksyttiin. Neuvosto ei kuitenkaan katsonut lajikohtaista lähestymistapaa asianmukaiseksi. Se ei myöskään ole missään tapauksessa väittänyt, että asetuksessa vahvistettu hainevien painon ja hain elopainon 5 prosentin enimmäisraja perustuisi yksinomaan tieteellisiin näkökohtiin.
Hainevien painon ja hain elopainon 5 prosentin suhdelukua koskeva vaatimus on ainoa voimassa oleva rajoitus, jota sovelletaan kalastusalusten pyytämien haiden, etenkin sinihain, määrään. Tätä ei pitäisi tarkistaa ainakaan ennen kuin käyttöön on otettu muita hoitotoimenpiteitä, joilla vähennetään niiden kalastuskuolevuutta. En vastusta lisätutkimuksia, mutta tämä on tehtävä ennen minkäänlaisten tarkistusten esittämistä. Totean uudelleen, etten vastusta säännöllistä uudelleen tarkastelua. Olen viitannut haita koskevan yhteisön toimintasuunnitelman yleiseen tarkasteluun, joka voidaan toteuttaa sitten, kun meillä on runsaasti aikaa keskustella tästä ja muista haiden suojeluun liittyvistä kysymyksistä.
Jäsen Daviesin esiin ottamasta, toimintasuunnitelmaa koskevasta näkökohdasta totean, ettei EU ole vielä esittänyt virallista haiden suojelua koskevaa toimintasuunnitelmaa. Monia toimia, joista tällainen toimintasuunnitelma voisi muodostua, on kuitenkin jo sisällytetty yhteisön lainsäädäntöön tai muihin yhteisen kalastuspolitiikan aloitteisiin. Euroopan unioni on toteuttanut haikaloja koskevia merkittäviä hoitotoimia. Se on esimerkiksi parantanut suuria pelagisia hailajeja koskevan tiedon keruuta, vahvistanut saalisrajat tiettyjä hailajeja, Pohjanmeren rauskuja ja Koillis-Atlantin haikaloja varten, kieltänyt troolikalastuksen Välimeren ranta-alueilla, kieltänyt sellaisten ajoverkkojen käytön, joiden sivusaaliina voidaan saada pelagisia hailajeja, kieltänyt eväpyynnin ja vahvistanut erityiset olosuhteet, jolloin evien irrottaminen on luvallista – mistä keskustelemme tänään – sekä valvonut ja rajoittanut kalastuskapasiteettia.
On tärkeää panna merkille, että monia näistä toimenpiteistä sovelletaan yhteisön aluksiin riippumatta siitä, toimivatko ne yhteisön vesillä. Tällaisia toimenpiteitä olisi myös edistettävä kansainvälisesti, etenkin muissa kalastuksenhoitojärjestöissä, joissa tuemme toimia, joilla varmistetaan syvämeren kalastuksen asianmukainen hoito.
Komission yksiköt tarkastelevat parhaillaan, voitaisiinko jo lähitulevaisuudessa laatia virallinen haita koskeva toimintasuunnitelma, ja suhtaudun tähän myönteisesti. Kun otetaan huomioon toteutettavien toimien tärkeys, välttämätön tiedonkeruu, pohdinta ja kuuleminen sekä mahdollisten toimenpiteiden arviointi, ei olisi kuitenkaan realistista asettaa haiden säilyttämistä koskevan komission kattavan toimintasuunnitelmaehdotuksen määräaikaa tarkistuksen 8 mukaisesti. 
Puhemies.
   Kiitos paljon. Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorfin laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A6-0253/2006) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi maataloustuotteiden luonnonmukaisesta tuotantotavasta ja siihen viittaavista merkinnöistä maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa annetun asetuksen (ETY) N:o 2092/91 muuttamiseksi (KOM(2005)0671 C6-0033/2006 2005/0279(CNS)). 
Mariann Fischer Boel,
   . Arvoisa puhemies, vaikka onkin jo melko myöhä, kiitän, että meillä on tilaisuus puhua ehdotuksistamme, jotka koskevat luonnonmukaisten tuotteiden uusia tuontisäännöksiä.
Kyse on hyvin tärkeästä alasta, sillä alalla toimii yli 150 000 tilaa 4,4 miljoonan hehtaarin suuruisella alueella, ja vuonna 2002 niiden arvioitu liikevaihto oli lähes 11 miljardia euroa. Lisäksi tämän kasvun jatkuminen on selkeästi nähtävissä. Kun pidetään mielessä markkinoilla olevien tuotteiden hyvin laaja valikoima ja yhtä tai useampaa maahantuotua ainesosaa sisältävien jalostettujen tuotteiden määrä, on selvää, että maahantuonti on ensisijaisen tärkeää Euroopan unionissa harjoitettavalle luonnonmukaiselle tuotannolle.
Meidän on oltava varmoja siitä, että kuluttajat voivat luottaa siihen, että tuotteet, jotka heille myydään luomutuotteina, ovat todellakin sellaisia riippumatta siitä, onko ne tuotu Euroopan unioniin tai tuotettu Euroopan unionissa, ja että eurooppalaisten luonnonmukaisten tuottajien kesken ei käydä epärehellistä kilpailua. Samalla meidän on tehtävä vakaita järjestelyjä kauppakumppaneidemme kanssa, jotta luonnonmukainen tuotanto voi lisääntyä jatkossakin.
Vuodesta 1992 alkaen tuotteita on voitu tuoda Euroopan unioniin joko sellaisista kolmansista maista, joiden yhteisö on tunnustanut antavan vastaavat viralliset takeet – luettelossa on nyt seitsemän maata ja suunnilleen saman verran hakijamaita – tai jäsenvaltioiden antamien tuoteluokkaa koskevien tuontilupien nojalla. Viimeksi mainittu järjestelmä perustuu yhteisiin sääntöihin, jotka vanhenevat vuoden 2006 lopussa. Tällä ehdotuksella haluamme täyttää aukon, joka on kyseisen päivämäärän ja 1. tammikuuta 2009 välillä. Esittämämme ehdotus, joka sisältää tarkalleen samat tuontisäännökset, jotka meillä on tänään käsiteltävinämme, tulee tuolloin voimaan. Nyt esittämiemme ehdotusten ja 1. tammikuuta 2009 voimaan tulevan pääehdotuksen sisällön välillä ei ole mitään eroa. Ehdotamme, että kolmansia maita koskeva luettelo säilytetään ennallaan ja että jäsenvaltioiden myöntämät luvat korvataan pysyvällä yhteisön järjestelmällä. Lopuksi ehdotuksellamme mahdollistetaan se, että täysin vaatimustenmukainen tuote voi päästä suoraan EU:n markkinoille. Tällä tavoin täytämme kansainväliset kauppavelvoitteemme.
Olen huomannut, että mietinnössä vaaditaan lisätakeita tälle viimeksi mainitulle suoralle maahanpääsylle. Mielestäni tätä kysymystä koskevat näkemyksemme eivät ole kovin kaukana toisistaan. Haluamme mennä mahdollisimman pitkälle vaatiessamme takeita sellaisilta kolmansien maiden toimijoilta, jotka ovat halukkaita valitsemaan tämän reitin, mutta emme kuitenkaan halua asettaa itseämme asemaan, joka voisi olla Maailman kauppajärjestön järjestelmän vastainen.
Siksi voin hyväksyä osittain tarkistukset 1 ja 2. Voin periaatteessa yhtyä pitkälti muihinkin tarkistuksiinne, mutta haluaisin mielelläni pitää ehdotuksen mahdollisimman tiiviinä ja yksinkertaisena, niin että siinä esitetään kaikki tarvittavat pääsäännöt muttei sen enempää. Muut yksityiskohdat olisi mielestäni sisällytettävä tuleviin täytäntöönpanosäännöksiin.
Olen myös pannut tyytyväisenä merkille, että kolmansissa maissa toimivien paikallisten tarkastuslaitosten kehittämistä kannatetaan laajasti. Kannatan tätä ajatusta, mutta se ei kuulu tähän asetukseen.
Puhemies.
   Arvoisa komission jäsen, olen hyvin pahoillani ja pyydän teiltä ymmärtämystä sille, että meidän on toimittava vahvistettujen aikarajojen puitteissa, jotka ovat jo nyt venyneet melkoisesti.
Esittelijällä on viisi minuuttia puheaikaa. Pyydän häntä käyttämään vain neljä minuuttia. 
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE ),
   – Arvoisa puhemies, koska olemme edelleen täällä tähän kellonaikaan – teidän on oltava paikalla, meidän on oltava paikalla ja komissiokin on paikalla – meidän ei pitäisi kinastella varttituntista. Sillä, käykö kello 12 keskiyöllä vaiko vartin yli keskiyön, ei tosiaankaan ole merkitystä. Aion käyttää minulle myönnetyt viisi minuuttia kokonaan.
Arvoisa komission jäsen, olemme melko samaa mieltä tilannearviosta. Luomumarkkinoilla eletään noususuhdannetta, ja painopiste on siirtymässä aiemmin suoramyyntiä harjoittaneista tuottajista ja luomu- ja terveystuotteisiin erikoistuneista kaupoista kauppaketjuihin, jotka haluavat nyt hyödyntää luomumarkkinoiden nousukautta ja osallistua siihen. Jos ne ryhtyvät harjoittamaan liiketoimintaa, ne vaativat 10 tai 20 prosentin leikkauksia. Se on merkittävä summa, johon eurooppalaisilla tuottajilla ei ole varaa.
Teidän asenteenne voimassa olevaan asetukseen on epäjohdonmukainen. Yhdessä vaiheessa toteatte, että haluatte muuttaa sitä, mitä asetuksessa todetaan kolmansien maiden kanssa tehtävistä kaupoista, mikä tarkoittaa asetuksen muuttamista. Haluatte täysin uuden asetuksen, jossa käsitellään nykyisen asetuksen keskeisiä kysymyksiä. Mielestämme se on kyseenalaista, sillä toteatte monista asetusluonnoksen artikloista – lähes joka kolmannesta artiklasta – että yksityiskohdista päätetään komiteamenettelyssä toisin sanoen täytäntöönpanosäännöksissä. Mielestäni tämä on liian epämääräistä. Me Euroopan parlamentin jäsenet olemme pyytäneet teitä tekemään parannuksia, ja siksi olemme esittäneet vain yhden työasiakirjan mietinnön sijasta. 
Maahantuonnista – toisin sanoen suhteista kolmansiin maihin – totean, että pidämme välttämättömänä sitä, että tuotteita saadaan niin paljon kuin ketjut tarvitsevat. Ongelmana on kuitenkin se, että näissä maissa tapahtuva tuotanto ei ole EU:n standardien mukaista, joten tähän kysymykseen sovellettavia sääntöjä on tiukennettava kiireisesti. Kannatamme sitä. Epäilemme tosin pääasetuksen osalta sitä, oletteko mahdollisesti liian taipuvainen täyttämään kauppaketjujen esittämät vaatimukset, sillä ne eivät ole enää kiinnostuneita tuottajien tai perinteisten luomuyhdistysten nimistä, vaan haluavat saada ihmiset ostamaan anonyymisti tuotettuja elintarvikkeita, jotta ne voivat markkinoida niitä omissa nimissään. Tältä osin on nähtävissä erilaisia suuntauksia. Vaikka meillä onkin omat epäilyksemme, tässä asiassa olemme teidän puolellanne, sillä haluamme, että kolmansissa maissa noudatetaan EU:n standardeja.
Vaikka olemmekin viitanneet ilmoitettuihin kolmansiin maihin, tilanne on edelleen se, että 70 prosenttia tuonnista tulee markkinoillemme niin kutsuttujen tuontivaltuutusten nojalla. Ne edellyttävät valvontaa, mutta ne eivät edellytä tuotantomenettelyn valvontaa vaan periaatteessa ainoastaan tuotteiden mukana seuraavien luonnonmukaisuuden todistavien asiakirjojen valvontaa. Me kaikki tiedämme, että paperille voi kirjoittaa mitä vain. Siksi meidän on varmistettava, että näissä maissa sovelletaan Euroopan unionin standardeja. 
Arvoisa komission jäsen, teidän mukaan olemme menneet hieman pidemmälle tarkistuksissamme, mutta olette väärässä. Olemme itse asiassa samaa mieltä kanssanne. Pyrimme suurempaan tarkkuuteen tietyillä aloilla, ja haluaisimme, että Euroopan parlamentti on mukana tässä ilmoitusmenettelyssä samaan tapaan kuin yksittäiset maatkin. Haluamme, että tämä kirjataan komission kertomukseen, jossa esitetään yksityiskohtaisesti, miten pitkälle te olette edistyneet tietojen koontamisessa ja miten pitkälle ilmoitusmenettely on edennyt. Haluamme myös, että perustetaan tietokanta, joka sisältää kolmansista maista tällä tavoin kootut tiedot, jotta riskejä voidaan seurata tarkastusten avulla – ja koska tiedämme keiden kanssa olemme tekemisissä, niiden on oltava kohdennettuja – ja jotta voimme varmistaa, ettei väärinkäytöksiä tapahdu.
Haluaisimme, että tässä kertomuksessa otetaan huomioon esittämämme arvostelut, ja toivomme, että toimitatte parlamentin tietoon kaikki keräämänne tiedot. Emme halua, että rajoitettua markkinoille pääsyä koskevan tutkimuksen yhteydessä tehdyt virheet toistetaan, sillä tuolloin lopputuloksena oli vain markkinoille pääsy ja rajoittaminen unohdettiin kokonaan. 
Se, mihin nyt pyrimme – sillä viittasitte WTO:hon – on esimerkki sellaisesta suuntauksesta, jossa kauppaa myös "rajataan".
Albert Jan Maat,
   . Arvoisa puhemies, haluaisin yhtyä esittelijän protestiin. Komissio jäsen, joka on aina läsnä ja joka osallistuu säännöllisesti valiokunnan kokouksiin, hiljennetään tänä iltana viiden minuutin jälkeen! Meidän piti odottaa hänen kollegaansa, komission jäsentä Frattinia 10 minuuttia iltapäivällä toimitetussa äänestyksessä, ja hänelle annettiin 15 minuuttia puheaikaa. Tämä komission jäsen on aina läsnä hänelle osoitetusta ajasta riippumatta. Se, että keskustelemme maatalouspolitiikasta klo 23.30 yöllä ei johdu mitenkään hänestä vaan teidän esityslistastanne.
Yhdyn tähän protestiin, ja raportoin tästä myös maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan puheenjohtajalle huomenna.
Siirryn nyt tarkastelemaan esillä olevaa aihetta, mutta haluaisin ensin toistaa tuomitsevani voimakkaasti maataloudesta ja maaseudun kehittämisestä vastaavan komission jäsenen hiljentämisen, sillä hän ei pyytänyt tätä ajankohtaa, mutta hän on kuitenkin läsnä ja osallistuu vakavissaan keskusteluun kanssamme. Hän ei voi valita aikaa, jolloin hänen on oltava täällä, vaan se on puhemiehistön valinta.
Komission jäsen totesi, että hän ymmärtää parlamentin toiveet. Tänään keskustelemamme aiheen ydin on se, että tuontituotteiden on vastattava Euroopan unionissa sovellettavia tuotantovaatimuksia. Se on olennainen asia, ja se on todettu selvästi mietinnössä. Ryhmäni, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä on tyytyväinen maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa saavutettuun tulokseen, ja tarkistukset ilmentävät valiokunnassa käytyä keskustelua.
Haluaisin vielä esittää poliittisen huomautuksen. Tulevissa maailmankauppaa koskevissa sopimuksissa on ensisijaisen tärkeää, että tuontituotteet täyttävät samat vaatimukset kuin eurooppalaiset tuotteet. Tämä koskee paitsi luonnonmukaista viljelyä myös muuta viljelyä. Toivon, että me täällä parlamentissa voimme antaa riittävästi tukea maataloudesta vastaavalle komission jäsenelle tältä osin myös keskusteluissa, joita käydään komissiossa hänen kollegansa, komission jäsenen Mandelsonin, kanssa. Haluaisin kiittää esittelijää hänen mietinnöstään, ja kehotan ryhmääni äänestämään mietinnön puolesta, sellaisena kuin se on maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan tarkistusten jälkeen. 
Puhemies.
   Monet kiitokset. Pyydän kaikki jäseniä ottamaan huomioon sen, että tulkkien on määrä lopettaa työnsä kello kaksitoista. Voimme jatkaa muutaman minuutin pidempään, mutta emme paljon enempää. En halua vaarantaa huomista tulkkaustamme, eikä teidänkään pitäisi ottaa sitä riskiä. Siksi pyydän teitä yksinkertaisesti noudattamaan teille annettuja puheaikoja.
Jäsen Graefe zu Baringdorf totesi, että hän käyttää hänelle myönnetyt viisi minuuttia, ja näin hän myös teki. Hän puhui täsmälleen hänelle annettujen viiden minuutin ajan. Siksi teillä ei ole mitään syytä protestoida. 
María Isabel Salinas García,
   Arvoisa puhemies, yritän olla ylittämättä minulle annettua aikaa.
Vuoden 2005 lopussa komissio antoi kaksi lainsäädäntöehdotusta: ehdotuksen asetukseksi luonnonmukaisesta tuotannosta, jolla korvataan voimassa oleva asetus vuodesta 2009 alkaen, ja maahantuontijärjestelmää koskevan ehdotuksen, josta nyt keskustelemme.
Maahantuontia koskevan yhteisön järjestelmän parantaminen oli toivottavaa ja kiireellistä, erityisesti siksi, että sen avulla oli tarkoitus yksinkertaistaa kolmansiin maihin, joissa ei ole tai ei ollut vastaavaa luonnonmukaisen tuotannon järjestelmää, sovellettavaa tuontilupajärjestelmää ja helpottaa luonnonmukaisten tuotteiden markkinoille pääsyä, jota koskeva hallinnollinen rakenne on edelleen heikko.
Ryhmäni katsoo, että ehdotettu muutos sisältää nämä hyvät tavoitteet. Haluaisin kuitenkin kiinnittää huomiota siihen, ettemme voi emmekä saa sallia sitä, että ehdotuksella heikennetään kuluttajille annettuja, maahantuotuja luonnonmukaisia tuotteita koskevia takeita – kuten komission jäsen aivan oikein sanoi – tai saatetaan Euroopan unionin toimijat heikompaan kilpailuasemaan. Mielestäni nämä ovat ne riskit, joille voimme altistua.
Tarkastusmenettelyt, joissa nämä riskit otetaan huomioon ja jotka perustuvat selkeisiin sääntöihin, ovat tulleet erittäin tärkeiksi, ja siksi on ensisijaisen tärkeää säännellä sertifioijien tunnustamista ja hyväksyntää yhteisön tasolla. Tämän osalta haluan onnitella esittelijää hänen maatalouden ja maaseudun kehittämistä koskevassa valiokunnassa tekemästään työstä.
Haluan kuitenkin sanoa vielä lyhyesti, että puhumme nyt vain luonnonmukaisia tuotteita koskevan lainsäädännön yhdestä osasta. Asetusta koskeva mietintö on joutunut umpikujaan muun muassa siksi, että esittelijä väittää, ettei hän ole saanut kaikkia asiakirjoja Euroopan komissiolta.
Haluaisin käyttää hyväkseni tätä tilaisuutta ja kehottaa komissiota tekemään kaikkensa, jotta tämä tilanne saadaan korjattua, jotta työ mietinnön parissa voi jatkua ja jotta parlamentaarinen menettely voidaan saattaa päätökseen, niin että voimme vahvistaa näitä markkinoita koskevat selkeät, yksinkertaiset ja tehokkaat säännöt ja poistaa luonnonmukaisten tuottajien tämänhetkisen epävarmuuden. 
Marios Matsakis,
   . Arvoisa puhemies, haluan esittää vilpittömät onnitteluni esittelijälle hänen erinomaisesta mietinnöstään, joka koskee komission ehdotusta kolmansien maiden maataloutta ja luonnonmukaisten tuotteiden tuontia Euroopan unioniin koskevan nykyisen asetuksen muuttamiseksi.
Jokainen tietää, että luonnonmukaisten tuotteiden maailmanlaajuinen kysyntä kasvaa, eivätkä EU:n jäsenvaltiot ole tästä mikään poikkeus. Luonnonmukaisten tuotteiden tuonti kolmansista maista voi siten olla erittäin kannattavaa, mutta tällaista tuontia koskevat nykyiset käytännöt eivät valitettavasti ole välttämättä riittävät tuotteen laadun takaamiseksi. Siksi suhtaudumme erittäin myönteisesti kauan odotettuun komission ehdotukseen. Samalla tunnustamme, että ehdotuksessa on monia heikkoja kohtia ja puutteita, jotka esittelijä on havainnut ja jotka hän pyrkii korjaamaan lukuisilla tarkistuksilla, jotka ovat mielestämme järkeviä ja kohtuullisia. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta on täydentänyt hänen toimiaan esittämällä myös lukuisia arvokkaita tarkistuksia.
Emme vastusta olennaisesti mitään tarkistusta, mutta haluamme kiinnittää huomiota siihen seikkaan, että suurin ongelma sen varmistamisessa, että asetuksia – joista tulee piakkoin osa EU:n lainsäädäntöä – noudatetaan tiukasti, liittyy asetusten täytäntöönpanoon. Itse asiassa kun useita EU:n säädöksiä tuodaan yhteen, juuri niiden täytäntöönpano muodostaa heikon kohdan. Pelkäämme, että lukuisilla tarkistuksilla tehtävistä kiistattomista parannuksista huolimatta tämä lainsäädäntö jää kuitenkin käyttökelvottomaksi sen tosiasialliseen ja asianmukaiseen täytäntöönpanoon liittyvien puutteiden takia.
Toivon, että aika osoittaa, että olen väärässä, ja haluan jälleen kerran onnitella esittelijää hyvin tehdystä työstä. 
Andrzej Tomasz Zapałowski,
   . rvoisa puhemies, tämänpäiväinen keskustelu luonnonmukaisten maataloustuotteiden merkintöjä koskevasta ehdotuksesta ilmentää terveellisten elintarvikkeiden maailmanlaajuisesti lisääntyvää kysyntää. Meidän on nyt puututtava elintarvikkeiden ylituotantoon Euroopan unionin maissa. Olemme myös havainneet, että kemikaaleja täynnä olevien elintarvikkeiden käytöstä aiheutuvien sairaustapausten määrä on kasvanut merkittävästi. Kuluttajat haluavat siksi ostaa kalliimpia mutta turvallisempia elintarvikkeita. Monissa maissa ei ole mahdollista tuottaa tällaisia elintarvikkeita, koska monet maa-alueet ovat huonossa kunnossa. Tällaisia elintarvikkeita ei myöskään ole mahdollista tuottaa isoilla maatiloilla. Tämä tilanne antaa mahdollisuuden maille, joissa maaperä on suhteellisen vahingoittumaton ja joissa on pieniä tai keskisuuria maatiloja. Se merkitsee myös mahdollisuutta ratkaista ainakin osittain maaseutualueiden työttömyysongelma.
Olemme tietenkin huolestuneita myös epäterveellisten elintarvikkeiden tuonnista Euroopan unioniin. Kansainvälisessä kaupassa harjoitetaan usein vilppiä. Saatamme pian kärsiä esimerkiksi Kiinasta peräisin olevien niin sanottujen terveellisten elintarvikkeiden tulvasta. Geneettisesti muunnetuista kasveista tuotettujen teoreettisesti terveellisten elintarvikkeiden ilmestyminen Euroopan markkinoille on lisäriski. Jotta voimme ratkaista molemmat tapaukset, meidän olisi otettava käyttöön säännöksiä, joilla kielletään suoraan luonnonmukaisten tuotteiden tuonti Euroopan unionin ulkopuolelta, jollemme voi olla täysin varmoja kyseisten tuotteiden tuotannon laatustandardeista. 
Agnes Schierhuber (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, vaikka esittelijä onkin poissa, haluan kiittää häntä tästä mietinnöstä, joka on todella hyvä.
Monille viljelijöille luonnonmukainen maataloustuotanto merkitsee vaihtoehtoista tuotantotapaa. Geenitekniikan käyttöönotto lisää jatkuvasti valvotuista ja sertifioiduista tiloista peräisin olevien luonnonmukaisten tuotteiden kysyntää. Luonnonmukaisten elintarvikkeiden osuus elintarvikkeiden vähittäiskaupan liikevaihdosta on noin 5 prosenttia, sillä kuluttajat haluavat luonnonmukaisia tuotteita paitsi niiden paremman maun vuoksi myös siksi, että kuluttajat tuntevat olevansa vastuussa ympäristöstä ja eläimistä ja haluavat näin edistää maaseudun säilymistä vahingoittumattomana ja monipuolisena.
Jos strategian on tarkoitus perustua määrään, kotimaani Itävallan kaltaiset maat eivät voi koskaan pärjätä tiukassa kilpailussa suurien maatalousmaiden kanssa. Meidän on sen sijaan panostettava laatuun – korkeimpaan mahdolliseen laatuun – ja korkealaatuisesta ympäristöstä peräisin oleviin tuotteisiin.
Suuri osa Itävallan maataloudesta on luonnonmukaista – luonnonmukaisten tilojen osuus on 11,2 prosenttia kaikista tiloista – ja olemme siihen erittäin tyytyväisiä. Itävallan luonnonmukaisten elintarvikkeiden kokonaisliikevaihto on noin 450 miljoonaa euroa vuodessa. Luottamus luonnonmukaisiin tuotteisiin voidaan säilyttää ainoastaan, jos kaikilla alueilla tehdään tiukkoja tarkastuksia, toisin sanoen kaikki tuotteet on tarkastettava riippumatta siitä, ovatko ne peräisin EU:sta vai kolmansista maista. Ainoastaan silloin voidaan taata, että kuluttajat ovat valmiita maksamaan näistä tuotteista niistä pyydetyt korkeammat hinnat. 
Kathy Sinnott (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, luonnonmukaisesta elintarviketuotannosta on tulossa entistäkin tärkeämpää minun vaalipiirissäni Irlannissa. Vuosien mittaan irlantilaiset maanviljelijät ovat olleet ylpeitä luonnonmukaisesti tuotetuista korkealaatuisista elintarvikkeista. Monille heistä luonnonmukaiseen tuotantoon siirtyminen on ollut osa loogista kehitystä.
Olen osallisena monessa tarkistuksessa. Yhdessä tarkistuksessa ehdotetaan, että luonnonmukaisten siementen joukossa saa olla muuntogeenisistä organismeista tuotettuja siemeniä alle 0,1 prosenttia, ja tarkistuksella lisätään siten uusi suojalauseke alkuperäiseen asetukseen, jossa todetaan ainoastaan, että emokasvi, ei siemen, on pitänyt tuottaa luonnonmukaisesti.
Asetuksen 16 artiklaan tehdyssä tarkistuksessa vahvistetaan luonnonmukaisten maataloustuotteiden määritelmä. Komission ehdotuksessa sallitaan lukuisia poikkeuksia luonnonmukaista tuotantoa koskevista säännöistä, kuten luonnonmukaisten maatilojen perustamista tai kotieläinten hoito-ongelmien ratkaisemista koskevissa tapauksissa. Tämä johtaisi siihen, että markkinoilla olevat luonnonmukaisiksi merkityt tuotteet eivät olisi luonnonmukaisia ja vapaita muuntogeenisistä organismeista. Meidän on muutettava tätä artiklaa väärinkäytösten torjumiseksi ja sallittava poikkeuksia ainoastaan erikseen mainituissa ja epätavallisissa olosuhteissa, kuten esimerkiksi lintuinfluenssan puhkeamisen yhteydessä.
Jos aiomme pyytää kuluttajia valitsemaan luonnonmukaisen vaihtoehdon, meidän on varmistettava, että tuotteet, joita he ostavat, ovat todellakin luonnonmukaisia. 
Ioannis Gklavakis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, onnittelen esittelijää. Maksamme nykyään korkeaa hintaa, sillä suuri osa ruokavaliostamme koostuu epäterveellisistä tuotteista, ja monissa tuotteissa on lukuisia maatalouskemikaaleja. Meidän on omaksuttava Välimeren ruokavalio ja käytettävä tuotteita, joissa ei ole paljon rasvaa ja torjunta-aineita. Ruokavalion kohentaminen on aloitettava luonnonmukaisilla tuotteilla, ja tästä syystä niiden suosio on lisääntynyt viime vuosina, mikä on aivan oikein.
Euroopan unioni on antanut asianmukaiset tuotantosäännöt ja säätänyt tiukoista tarkastuksista kuluttajien suojelemiseksi, ja mielestäni tämä on aivan oikein. Minulla on kuitenkin epäilykseni siitä, ovatko kolmansista maista tuodut luonnonmukaiset tuotteet tuotettu Euroopan unionissa sovellettavia standardeja vastaavien vaatimusten mukaisesti. Kolmansista maista tuotujen luonnonmukaisten tuotteiden mukana olevissa todistuksissa on mainittava tuoteluokka. Kolmansien maiden yritykset, jotka tuottavat Euroopan unioniin vietäviä luonnonmukaisia tuotteita, olisi tarkastettava kerran vuodessa. Euroopan unioni haluaa luonnonmukaisia tuotteita, mutta kuluttajansuojan ja viljelijöiden tasapuolisten kilpailuedellytysten varmistamiseksi kaikki nämä tarkastukset ovat tarpeen, sillä muuten emme saa aikaan tuloksia. Me vain autamme tavarataloketjuja rikastumaan kuluttajien terveyden ja eurooppalaisten maanviljelijöiden kustannuksella. 
Neil Parish (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää jäsen Graefe zu Baringdorfia erinomaisesta mietinnöstä ja komission jäsentä siitä, että hän on täällä näin myöhäisenä ajankohtana. Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää, että annatte komission jäsenelle tarpeeksi aikaa, jotta hän voi tehdä kunnollisen yhteenvedon keskustelun lopussa. Koska hän oli valmis tulemaan tänne näin myöhään, meidän olisi päätettävä keskustelumme asianmukaisesti.
Luonnonmukaisen tuotannon ja luonnonmukaisten tuotteiden osalta haluan korostaa, että ihmiset ostavat yhä enemmän luonnonmukaisia tuotteita, mitä on pidettävä myönteisenä asiana. He olettavat kuitenkin luonnollisesti, että nämä tuotteet ovat luonnonmukaisia ja ettei niiden tuotannossa ole käytetty kemikaaleja tai kemiallisia lannoitteita. Yksi luonnonmukaisen tuotannon ongelmista on se, että niiden tuotannon testaaminen on vaikeaa. Siksi on erittäin tärkeää valvoa tuotantoa niissä maissa, joista tuomme luonnonmukaisia tuotteita. Ounastelen, että yksi luonnonmukaiseen tuotantoon liittyvä yleinen ongelma sekä Euroopassa että muualla liittyy siihen, että jonain päivänä televisiossa näytetään dokumentti, jossa seurataan tätä elintarviketuotantoprosessia alusta loppuun, ja havaitaan, etteivät elintarvikkeet olekaan niin luonnonmukaisia kuin niiden uskotaan olevan. Tällöin ihmiset eivät enää kannata luonnonmukaista menettelyä. Siksi on tärkeää, että kun ihmiset ostavat Euroopan unionin ulkopuolelta tuodun tuotteen, he voivat olla täysin varmoja siitä, että luonnonmukaisen tuotannon tiukkoja standardeja on noudatettu.
Tämä mietintö ja komission toimet ovat näin ollen erittäin tärkeitä paitsi maahantuotujen luonnonmukaisten elintarvikkeiden näkökulmasta myös sen varmistamiseksi, että kaikkialla Euroopassa vallitsevat täysin yhtäläiset toimintamahdollisuudet luonnonmukaisten tuotteiden alalla. Siten kuluttajat voivat ostaa näitä tuotteita ja me maaseutuyhteisössä voimme tuottaa niitä luottavaisin mielin.
Haluaisin kiittää uudestaan komission jäsentä ja jätän hänelle muutaman sekunnin yhteenvetoa varten. 
Czesław Adam Siekierski (PPE-DE ). –
   Haluan tuoda esiin viisi luonnonmukaiseen tuotantoon liittyvää näkökohtaa. Ensimmäinen näkökohta liittyy luonnonmukaisten tuotteiden merkintöihin, mikä tarkoittaa, että luonnonmukaisissa tuotteissa voidaan käyttää yhteisön tunnusta tai kansallista tai alueellista tunnusta ja esittää tietoja alkuperäpaikasta tai muita vastaavia tietoja.
Toinen näkökohta liittyy luonnonmukaisten tuotteiden tuotanto-olosuhteisiin, sovellettaviin standardeihin ja toteutettaviin tarkastuksiin. On erittäin tärkeää, että meillä on luettelo aineista, joiden käyttö on sallittu luonnonmukaisessa maataloudessa, kuten kasvinsuojeluaineet, lannoitteet, maaperän laatua parantavat aineet, kasvua vahvistavat aineet ja jalostuksessa käytetyt aineet. Luonnonmukaisten elintarvikkeiden tuotanto tapahtuu turvallisessa ja siistissä ympäristössä, jossa ei käytetä antibiootteja, kasvuhormoneja eikä muuntogeenisiä organismeja. Sertifioinnin tarkastusjärjestelmään olisi sovellettava pakollista hyväksyntää ja jatkuvaa valvontaa.
Kolmas näkökohta liittyy luonnonmukaisten elintarvikkeiden arvoon ja niiden myynninedistämiseen. Kuluttajien on saatava tietoa luonnonmukaisten tuotteiden eduista, jotta niiden kysyntä lisääntyisi. Luonnonmukaisten tuotteiden kulutuksen lisäämiseksi tarvitaan toimenpiteitä, joilla parannetaan markkinointia ja lisätään tiedottamista.
Neljänneksi totean, että luonnonmukainen maatalous täyttää elintarvikkeiden laatua koskevat kuluttajien tarpeet ja odotukset. Luonnonmukainen maatalous antaa maanviljelijöille mahdollisuuden lisätä tulojaan. Se antaa myös mahdollisuuden vahvistaa alueellista ja paikallista kehitystä, varsinkin vähemmän kehittyneillä alueilla.
Lopuksi haluan todeta, että luonnonmukaista maataloutta voidaan tukea myöntämällä avustuksia luonnonmukaiselle maataloudelle ja antamalla tukea asianmukaisten jakelu- ja myynninedistämisjärjestelmien luomiseksi. Tämä on tuottajien ja kuluttajien välisen suhteen heikoin linkki. 
Mairead McGuinness (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä ja esittelijää hänen mietinnöstään. Jäsen Parish totesi, että kuluttajat luottavat suuresti ilmaisuun "luonnonmukainen" ja luonnonmukaisiin tuotteisiin. Siksi meidän on varmistettava, että ne, jotka haluavat ostaa luonnonmukaisia tuotteita, todellakin saavat tällaisia tuotteita, joiden he uskovat olevan erittäin puhtaita. Totuushan on, ettei käytettävissä ole tunnustettua tieteellistä testiä, jolla voidaan erottaa luonnonmukaiset ja tavanomaiset tuotteet – ja olen kiitollinen Irlannin elintarvikkeiden turvallisuusviranomaisille tästä tiedosta, ja uskon, että luultavasti me kaikki täällä istuntosalissa tiedämme tämän –. Tämän vuoksi meidän on varmistettava, että järjestelmässä huolehditaan valvonnasta aina siemenistä alkaen. Tämä on todennäköisesti kirjattu paperille, mutta täytäntöönpanon tasolla tämä ei välttämättä toteudu.
Ihmiset maksavat enemmän luonnonmukaisista tuotteista. Irlannin markkinoilla luonnonmukaisten elintarvikkeiden osuus on alle yksi prosentti. Me tuomme maahan 70 prosenttia luonnonmukaisista siemenistä, ja minun on jälleen viitattava Irlannin elintarviketurvallisuusviranomaiseen, sillä luettelossa on yli 70 maata. En olisi uskonut niiden kaikkien kuuluvan luonnonmukaisia tuotteita tuottavien maiden ryhmään, mutta ne ovat luettelossa, ja tästä syytä katson, että meidän on taattava kuluttajille, ainakin Irlannin ja muille Euroopan unionin kuluttajille, että jos he ostavat näistä maista peräisin olevia luonnonmukaisia tuotteita, kyseiset tuotteet täyttävät samat luonnonmukaisia tuotteita koskevat standardit, joita sovelletaan Euroopan unionissa tuotettuihin luonnonmukaisiin tuotteisiin.
Mielestäni asiakirjoihin perustuva jäljittäminen on hyvä asia, ja EU on erittäin hyvä tässä. Suurin huolenaiheeni liittyy siihen, kuka valvoo tarkastuslaitoksia ja tarkastajia. Mielestäni tämä huolenaihe koskee koko lainsäädäntöä, ja tämä voisi olla sellainen kysymys, johon komission jäsen voisi vastata hänelle annetussa lyhyessä ajassa. Kyllä, luonnonmukainen ala kasvaa koko ajan. Se on pieni ala, mutta yhdyn jäsen Parishin huolenaiheeseen siitä, että särö luottamuksessa tuhoaa sen kokonaan. Se tuhoaa tuottajien markkinat, se tuhoaa kuluttajien luottamuksen, ja tätä meidän olisi pyrittävä välttämään. Pelkään, että Euroopan unioniin tuodut luonnonmukaiset tuotteet ovat kaikkea muuta kuin luonnonmukaisia. 
Mariann Fischer Boel,
   . Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää jäseniä heidän huomautuksistaan, vaikka jotkin niistä näyttävät liittyvän enemmän luonnonmukaisia tuotteita koskevaan yleiseen sääntelyyn. Toivon, että ensi kerralla, kun keskustelemme tästä aiheesta, meillä on vähän enemmän aikaa, jotta voin perehtyä asiaan yksityiskohtaisemmin.
Tarkistuksesta 13 totean, että järkevää kertomusta ei voida laatia ennen kuin ensimmäisessä luettelossa mainitut tarkastuslaitokset ovat toimineet vähän kauemmin, eikä joka tapauksessa ennen kuin koko asetus on otettu käyttöön 1. tammikuuta 2009.
Paikallisten sertifioijien koulutus on hyvä ajatus, ja meidän on pohdittava, miten tällainen koulutus voidaan järjestää. Elintarvikkeiden ja rehujen virallista valvontaa koskevassa asetuksessa tarkastellaan myös koulutustukea ja teknistä tukea.
Esittelijän esittämä ajatus tietopankista vaikuttaa vaikeasti toteutettavalta, mutta olen valmis tutkimaan sitä tarkemmin.
Kohtaa 4 koskevaa vaatimusta, jonka mukaan tarkastuslaitokset hyväksytään kolmansien maiden luettelon yhteydessä, ei voida soveltaa, sillä näissä tapauksissa valvonta kuuluu hallituksille. Kohdassa 5 lueteltujen tarkastuslaitosten osalta hyväksyn periaatteessa muodollista hyväksyntää koskevan pyynnön, mutta kyseisessä tilanteessa olisi myös hyväksyttävä vaihtoehtoisena ratkaisuna hallitusten toteuttama asianmukainen valvonta . Meidän on myös kyettävä olemaan joustavia niitä kehitysmaiden ja kehityksen alkuvaiheessa olevien maiden paikallisia laitoksia kohtaan, joilta ei aina ole mahdollista saada kansainvälistä hyväksyntää.
Olen samaa mieltä tarkastuslaitosten valvonnasta. Mielestäni se on ratkaisevaa ja erittäin tärkeää. Haluaisimme kuitenkin, että valvonnan osalta käytetään yleisempää sanamuotoa. Yksityiskohtaisemmat säännöt voidaan antaa täytäntöönpanosäännöissä, mutta, kuten totesin alkupuheenvuorossani, haluaisin mieluummin hyvin yksinkertaisen ja täsmällisen ehdotuksen.
Lopuksi totean, että tarkistukset 1, 3, 4, 5, 6, 7, 9, 12, 13, 15 ja 16 voidaan hyväksyä osittain tai periaatteessa. Muita tarkistuksia ei voida hyväksyä.
Kiitän keskustelusta. Mielestäni olemme menossa samaan suuntaan, emme ehkä kirjaimessa mutta ainakin hengessä. 
Puhemies.
   Arvoisa komission jäsen, erittäin paljon kiitoksia. Pyydän anteeksi, mutta pyydän teitä ottamaan huomioon aikarajoituksemme. Kaikista yrityksistä huolimatta olemme lopettaneet melkein viisitoista minuuttia myöhemmin kuin oli tarkoitus. Haluan kiittää tulkkeja heidän ymmärtämyksestään ja siitä, että he ovat mahdollistaneet keskustelumme loppuunsaattamisen, vaikka olenkin valitettavasti joutunut asettamaan paljon rajoituksia.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00

