O politică durabilă a UE pentru nordul îndepărtat (dezbatere) 
Preşedintele
Următorul punct pe ordinea de zi este raportul elaborat de dl Gahler, în numele Comisiei pentru afaceri externe, referitor la o politică durabilă a UE pentru nordul îndepărtat.
Michael Gahler
Dle preşedinte, dle comisar, doamnelor şi domnilor, stimaţi reprezentanţi ai vecinilor noştri arctici care urmăriţi această dezbatere, în calitatea mea de raportor, sunt deosebit de bucuros să pot să vă prezint astăzi rezultatul unui an de muncă depusă în cooperare cu raportorii alternativi, alţi colegi din cadrul forumului UE-Arctica şi cu numeroşi experţi şi reprezentanţi, unii provenind chiar din regiunea arctică.
Am obţinut un consens larg şi cred că am elaborat o politică durabilă privind nordul îndepărtat. Raportul analizează noua semnificaţie a regiunii arctice şi descrie cum ar trebui organizată politica UE privind vecinul nostru nordic din punctul de vedere al Parlamentului European. Principiul meu director în cadrul acestui raport este oferta de cooperare cu statele şi instituţiile vecinilor noştri din nordul îndepărtat.
Cunoaştem cooperarea bilaterală şi multilaterală care se desfăşoară deja cu statele regiunii arctice. Făcând abstracţie de problemele referitoare la regiunea arctică, Norvegia şi Irlanda sunt deja puternic implicate în Spaţiul Economic European şi în cooperarea prevăzută în Schengen. UE este deja un observator ad-hoc în cadrul Consiliului Arctic, dar aş dori să clarific faptul că eu cred că este de dorit ca Uniunii Europene să i se acord statutul de observator permanent, în special pentru că aproape toate domeniile politice relevante pentru regiune au fost aduse în sfera comunitară cel puţin în parte. Această ofertă de cooperare este formulată în acest fel pentru că noi, UE, nu putem să luăm autonom măsuri şi nici să iniţiem activităţi în Arctica. Depindem foarte mult de bunăvoinţa teritoriilor imediat adiacente de a coopera cu noi.
În acest raport m-am concentrat şi pe dimensiunea umană. Urmând fiecare domeniu al politicii comune, toţi cei implicaţi nu trebuie să piardă niciodată din vedere faptul că îngrijorările celor care trăiesc în regiunea arctică trebuie în considerare în mod corespunzător. Mă refer la populaţiile indigene din ţările din regiune, al căror mod de viaţă şi ale căror mijloace de subzistenţă urmează principiul durabilităţii, precum şi la celelalte populaţii care locuiesc acolo.
Acceptăm faptul că aceşti locuitori ai regiunii arctice doresc să-şi extindă habitatul; cu alte cuvinte, nu vor ca regiunea să fie conservată în forma în care se află în prezent, devenind ca un parc naţional. De aceea, lucrăm împreună cu partenerii pentru a garanta faptul că intervenţiile în cadrul ecosistemelor şi al habitatelor naturale respectă cele mai înalte principii de conservare în măsura în care este posibil. UE este un partener cooperant agreabil pentru statele arctice, pentru că am avut un rol de pionier în domeniile politice relevante, cum sunt protecţia mediului şi combaterea schimbărilor climatice. Astfel, întrebarea dacă cea mai mare piaţă internă a lumii urmăreşte sau nu o politică ambiţioasă de mediu este extrem de importantă pentru această regiune.
De asemenea, UE este un partener cooperant agreabil şi pentru că suntem clienţii vădiţi ai mărfurilor furnizate de regiunea arctică - nu numai petrol şi gaze, dar şi minereuri rare, de exemplu. Ar trebui să urmăm exemplele bune prezentate aici, de exemplu, în privinţa cooperării dintre Norvegia şi Rusia în cazul zăcământului de la Shtokman, din Marea Barents. În cazul acesta sunt aplicate cele mai înalte standarde de mediu din Norvegia, partenerii cooperând în procesul de extragere a acestor resurse minerale. Sper că acelaşi lucru se va aplica şi în cazul acordului de cooperare obţinut între Rusia şi BP în ultimele săptămâni privind explorarea în Marea Arctică. În viitor, sateliţii noştri de monitorizare vor furniza sprijin preţios, atât în ceea ce priveşte mediul, cât şi deschiderea unor noi rute de transport, cum este Pasajul de Nord-Est. Cooperarea în această regiune va face posibilă reducerea rutelor de transport, de exemplu, către Asia de Sud-Est. Pentru UE, care reprezintă aproximativ 40 % din flota comercială mondială, acesta este un factor important, în special din punct de vedere financiar.
Programul nostru cadru de cercetare oferă sprijin preţios pentru viitoarea cooperare ştiinţifică dintre diferitele institute din regiunea polară din cadrul staţiunilor de cercetare din Arctica. Vecinii noştri din nordul îndepărtat ştiu că UE este un partener cooperant competent. Totuşi, mai pot fi aduse îmbunătăţiri în ceea ce priveşte elaborarea, coordonarea şi aplicarea politicilor noastre. Îmbunătăţirile ar putea fi obţinute prin reunirea regiunilor responsabile în cadrul Comisiei, în Direcţia Generală Afaceri Maritime şi Pescuit, şi prin instituirea unui organ competent în SEAE. În plus, şi un centru de informare privind Arctica care să adune şi să evalueze toate informaţiile relevante ar îmbunătăţi şi mai mult baza noastră de date. Elaborarea unui mecanism circumpolar de cofinanţare şi programare, care să îi implice pe toţi partenerii din nordul îndepărtat ar fi, de asemenea, un instrument important pentru o cooperare mai bună şi mai eficientă în domeniul cercetării şi dezvoltării.
Sunt încrezător că acest proiect de document de politică va impune linii directoare mai bune pentru o politică cuprinzătoare şi de succes privind regiunea arctică în cadrul UE, de care să beneficiez şi vecinii noştri nordici.
Štefan Füle
membru al Comisiei. - Dle preşedinte, la începutul anului trecut, Vicepreşedinta/Înaltul Reprezentant Ashton a luat iniţiativa de a propune o dezbatere privind regiunea arctică. Dezbaterea în plen ne-a ajutat să cunoaştem opiniile dvs. şi să demonstrăm importanţa pe care o acordăm cooperării în regiunea arctică în cadrul relaţiilor externe ale Uniunii Europene.
Ne implicăm în regiunea arctică la numeroase nivele. În primul rând, atât Uniunea, cât şi statele membre, au politici active de cercetare în regiune. În al doilea rând, urmărim politici de mediu şi maritime solide. În al treilea rând, diplomaţia noastră în cadrul combaterii schimbărilor climatice abordează originea fundamentală a transformărilor din Arctica. Şi în al patrulea rând, continuăm să luăm măsuri în favoarea popoarelor indigene din întreaga lume, inclusiv a celor care trăiesc în regiunea arctică.
Deşi recunoaştem că dialogul nostru cu toate populaţiile indigene din Arctica circumpolară s-ar putea îmbunătăţi, 2010 a fost martorul începutului unui proces de interacţiune fructuos şi mai extins, pe care îl vom urma, cu siguranţă, în anii ce vor veni.
În ceea ce priveşte accesul la Arctica şi exploatarea resurselor acesteia, trebuie să ne ridicăm la nivelul reputaţiei noastre de consumatori responsabili de materii prime şi resurse energetice, respectând cele mai înalte standarde de siguranţă şi de mediu. În paralel, vom urmări ferm să obţinem un tratament echitabil al intereselor noastre, inclusiv al intereselor companiilor noastre.
Suntem bucuroşi că aceste domenii au fost incluse în raportul Parlamentului privind nordul îndepărtat, împreună cu propuneri preţioase legate de felul în care va trebui să procedăm în viitor. Acest raport este o contribuţie importantă la construirea treptată a politicii Uniunii Europene privind Arctica şi aş dori să-i mulţumesc dlui Michael Gahler pentru că a dus mai departe această iniţiativă.
Iniţiativa este lăudabilă în special pentru că raportorul şi alţi câţiva deputaţi din PE au facilitat un dialog interesant cu părţile terţe şi societatea civilă din Arctica, la care am participat activ. Perspectivele diferite sunt prezentate în raportul final, demonstrând angajamentul Uniunii Europene de a asculta şi a lucra împreună cu toate părţile interesate din Arctica.
Acum începem o nouă etapă în elaborarea politicii UE pentru Arctica. Raportul Parlamentului va deveni cel de-al treilea pilon al arhitecturii de bază a acesteia, după comunicarea Comisiei din 2008 şi concluziile Consiliului din 2009. Aceste trei texte sunt consecvente şi transmit un mesaj responsabil şi pozitiv ţărilor arctice partenere şi populaţiei care trăieşte în această regiune. Urmărim să promovăm o Arctică mai sigură, mai durabilă. Respectăm acordurile şi demersurile internaţionale şi am dori să cooperăm la dezvoltarea şi îmbunătăţirea acestora.
În special, aş dori să recunosc faptul că acordul de delimitare dintre Norvegia şi Rusia privind Marea Barents, semnat anul trecut, este un punct de referinţă pentru o cooperare paşnică pe termen lung în întreaga regiune arctică circumpolară.
Uniunea Europeană ar dori să vadă un Consiliu Arctic consolidat şi eficient, unde să fie obţinute şi puse în aplicare decizii-cheie privind viitorul regiunii. Am dori şi să participăm la Consiliul Arctic în calitate de observator permanent ca să împărtăşim experienţa solidă în ceea ce priveşte cooperarea regională internaţională şi suntem deosebit de recunoscători pentru sprijinirea acestui efort de către Parlament.
Raportul privind nordul îndepărtat va furniza Serviciului european pentru acţiune externă şi Comisiei un puternic stimul în cadrul acţiunii noastre externe referitoare la regiunea arctică. Cred că acest mesaj şi această abordare sunt oportune şi adecvate.
Raportul Parlamentului privind nordul îndepărtat va contribui şi la propriul nostru raport intermediar cu privire la politica UE pentru Arctica, pe care Consiliul ne-a cerut să îl prezentăm anul acesta. Raportul nostru se va adresa ambelor instituţii, Consiliul şi Parlamentul, şi sperăm că va fi spre satisfacţia noastră comună.
Inese Vaidere
Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, aş dori, în primul rând, să îi mulţumesc dlui Gahler pentru raportul său atent pregătit. Mă bucur cu adevărat că politica Uniunii Europene cu privire la nordul îndepărtat este unul dintre acele domenii către care Uniunea Europeană s-a îndreptat relativ în timp util. În Arctica pot fi găsite resurse deosebit de bogate - aproape un sfert din resursele de petrol şi gazelor naturale, biogenetice şi halieutice, minerale neexplorate din lume. De asemenea, oferă noi oportunităţi de transport maritim. Topirea calotei glaciare a dus la apariţia unei rute de transport pentru ţările asiatice, care este cu 40 % mai scurtă. Potenţialul Arcticii este impresionant. De aceea trebuie administrată responsabil. Atât exploatarea iresponsabilă a resurselor, cât şi fluxurile necugetate de transport pot avea consecinţe ecologice grave. În acelaşi timp, trebuie recunoscut faptul că folosirea bogăţiilor din Arctica poate deschide noi posibilităţi de rezolvare nu numai a problemelor energetice, ci şi a problemelor privind materia brută şi cele alimentare. Între marile puteri ale lumii există concurenţă strânsă cu privire la cine va lua partea leului în administrarea şi exploatarea acestor resurse. Deşi în Arctica trăiesc aproximativ 3,7 milioane de persoane, reprezentând câteva zeci de populaţii indigene, se poate considera totuşi, într-o anumită măsură, că aparţine lumii întregi. Pentru moment, Organizaţia Naţiunilor Unite nu a confirmat privilegii pentru nicio naţiune din Arctica şi sperăm că nu va face acest lucru în viitor. Tocmai de aceea, politica noastră trebuie să fie responsabilă. Uniunea Europeană trebuie să elaboreze o strategie coordonată, specifică pentru toate sferele asociate nordului îndepărtat şi să convină asupra finanţării acestei politici şi a surselor pentru finanţare. Trebuie luate în considerare şi schimbările climatice, bunăstarea şi dezvoltarea populaţiei locale, precum şi aspectele legate de siguranţa energetică. Statutul de observator permanent în cadrul Consiliului Arctic ar fi important pentru a pune în aplicare această politică. Deşi nu avem frontiere maritime directe cu Arctica, Uniunea Europeană poate deveni un lider în explorarea regiunii atât din punctul de vedere al resurselor sale şi al noilor rute de transport, cât al obţinerii unui standard înalt de siguranţă în materie de mediu. Vă mulţumesc.
Liisa Jaakonsaari
Dle preşedinte, voi începe prin a adresa sincere mulţumiri dlui raportor Gahler pentru cooperarea sa constructivă. Bineînţeles, cea mai bună recunoaştere a acestui lucru a provenit de la dl comisar Füle, care a afirmat că acest raport va deveni cel de-al treilea pilon al politicii UE pentru Arctica.
Nu este de mirare că politica pentru Arctica devine un punct central al politicii internaţionale, deoarece, astfel cum a spus deputata care a vorbit înaintea mea, regiunea arctică deţine o treime din resursele naturale mondiale încă nedescoperite: minerale, gaz şi petrol. Schimbările climatice şi concurenţa pentru aceste resurse naturale sunt probleme relaţionate între ele, dar ceea ce conduce în realitate această tendinţă este economia globală. Din fericire, evoluţiile din regiunea arctică au fost constante şi s-au bazat pe voinţa de cooperare.
În viitor, politica pentru Arctica va fi un test care va stabili dacă, împreună, putem să sporim stabilitatea sau, dimpotrivă, să producem noi conflicte. Este important ca resursele naturale să fie exploatate în mod responsabil şi atent pentru a evita fenomenul "goana după aur" şi alte asemenea catastrofe care au avut loc în Golful Mexic.
Este important că avem un raport echilibrat şi mesajul conform căruia ar fi necesară consolidarea Consiliului Arctic şi Uniunea Europeană se va implica mai activ în cadrul acestuia în calitate de observator. Nu ar trebui să dăm buzna pur şi simplu, ci să demonstrăm diplomaţie, să negociem, să ne implicăm într-o cooperare solidă şi, mai presus de toate, să fim în prima linie când este vorba de evaluarea efectelor asupra mediului. Cred că este un lucru excelent că raportul menţionează importanţa unui centru de informare privind Arctica şi că menţionează şi că Universitatea din Laponia, Rovaniemi, Finlanda, ar fi un loc bun pentru amplasarea acestuia.
Anneli Jäätteenmäki
Dle preşedinte, doresc să adresez sincere mulţumiri dlui raportor Gahler şi raportorilor alternativi. Cred că am lucrat excelent împreună şi este important că raportul din proprie iniţiativă este adoptat şi că este emisă o propunere pe baza acestuia.
Raportul pledează ferm în favoarea unor investiţii viitoare serioase care să permită popoarelor din regiunea arctică să supravieţuiască acolo şi a investiţiilor în favoarea condiţiilor de muncă, a transportului şi a mediului. Cred şi că poziţia pe care o adoptă referitor la necesitatea de a recunoaşte situaţia naţiunilor indigene, în special a populaţiei sami, este deosebit de importantă. Sami este singura populaţie indigenă din Europa, iar UE, respectiv Comisia, Parlamentul şi Consiliul trebuie să coopereze în aceeaşi măsură cu aceasta.
Raportul recunoaşte şi statutul Consiliului Arctic, despre care dl comisar Füle a spus chiar că UE a dorit să-l consolideze. Cu toate acestea, am fost chiar foarte dezamăgită de evaluarea dlui comisar Füle, conform căreia cooperarea din regiunea arctică progresează treptat. Desigur, UE trebuie să dea dovadă de acţiune şi trebuie să existe investiţii şi dorinţa de a spori cooperarea în Arctica. Nu trebuie permis ca acest lucru să evolueze numai treptat, ca şi cum ne-am folosi o singură mână: trebuie să fie una dintre priorităţi.
În final, vreau să spun că sunt încântată şi că se vor face investiţii în cercetare în regiunea arctică şi că raportul menţionează Universitatea din Laponia ca posibil centru în acest scop. Universitatea din Laponia merită elogii pentru că este singura universitate, singura agenţie, care a lucrat cu adevărat pentru a asigura faptul că va fi înfiinţat un astfel de centru şi a alocat mult timp şi eforturi în acest sens.
Indrek Tarand
în numele Grupului Verts/ALE. - Dle preşedinte, în primul rând, aş dori să-mi exprim recunoştinţa şi să adresez cele mai sincere felicitări şi complimente raportorului şi colegilor raportori alternativi pentru buna lor cooperare şi înţelegere. Aş dori să le mulţumesc şi colegilor mei deputaţi ecologişti pentru cooperarea şi contribuţia lor.
Putem spune, în cele din urmă, că am elaborat un document decent care ne permite nouă, Uniunii Europene, să acţionăm în mod destul de rezonabil, luând în considerare toate interesele tuturor părţilor interesate. Cu toate că verzii cred, pe bună dreptate, că ar trebui să fim şi mai radicali, suntem totuşi bucuroşi că acest raport ia în considerare preocupările noastre, precum propunerile pe care le-am făcut raportorului cu privire la faptul că datele ştiinţifice demonstrează în mod clar că ecosistemul arctic trece, în prezent, prin schimbări climatice semnificative şi că această situaţie impune o abordare precaută şi solidă din punct de vedere ştiinţific a evoluţiei ulterioare din Arctica.
De aceea am solicitat noi studii ştiinţifice în cadrul unui acord multilateral care urmează a fi finalizat, pentru a contribui la înţelegerea şi procesul decizional internaţional în ceea ce priveşte ecosistemul arctic înainte de a înainta cu orice nouă evoluţie majoră. Le mulţumesc celorlalte grupuri pentru că au acceptat acest lucru. Acesta este un exemplu al modului în care putem să prezentăm lucrurile într-o formă agreabilă în diferitele noastre jurisdicţii. În această cameră există anumiţi sceptici care au afirmat că regiunea arctică nu merită atenţia noastră, dar o merită, în special pentru că este probabil ca Islanda să devină cel de-al 28-lea stat membru al UE.
Arctica este "super", nu doar din perspectiva schimbărilor climatice şi a încălzirii nordului îndepărtat, de obicei rece, care rezultă din aceasta. Arctica este "super" şi din prisma posibilităţilor avantajoase care se conturează la orizont cu toate că aduc cu ele probleme foarte complexe şi dificile. De aceea, consider că politicienii care abordează aceste probleme în mod responsabil şi subtil din punct de vedere politic sunt politicieni "la rece", cum sunt cei care vor vota astăzi pentru raportul elaborat de dl Gahler.
Konrad Szymański
Dle preşedinte, în mod sigur, Arctica se modifică. Cele mai evidente rezultate ale respectivelor modificări constă în posibilitatea de a institui noi rute de transport şi de comerţ, precum şi posibilitatea, care se preconizează deja în mod evident, de a exploata resursele naturale şi a extrage petrolul şi gazele. Reacţiile lumii la aceste schimbări sunt haotice. Pe de o parte avem un acord foarte constructiv de delimitare dintre Norvegia şi Rusia privind marea Barents, în timp ce, pe de altă parte, avem şi o încercare din partea Rusiei de a urmări o politică a faits accomplis. Cred că Uniunea Europeană şi comunitatea internaţională pot juca un rol imens. Încurajăm acest raport, iar acest lucru a fost exprimat în acest Parlament. Cel de-al doilea aspect asupra căruia am atras atenţia este necesitatea obţinerii unei garanţii privind accesul egal şi nediscriminant la rutele de transport. Nici consideraţiile de reglementare şi nici cele financiare nu ar trebui să fie un obstacol pentru acest acces egal la rute. Toate acestea au fost bine exprimate în raport. Prin urmare, vom fi bucuroşi să susţinem raportul în cadrul votului.
Sabine Lösing
Dle preşedinte, îi mulţumesc foarte mult dlui Gahler pentru raport. Şi din acest raport reiese clar că există interes enorm în privinţa resurselor naturale din regiunea arctică. În urma schimbărilor climatice, petrolul, gazele şi alte resurse pot fi extrase din ce în ce mai uşor. Problema utilizării mai bune a rutelor de transport a fost deja discutată.
Consecinţa logică a acestui lucru este faptul că va creşte poluarea în zonă. Dezvoltarea industrială - în special prin extragerea petrolului şi a gazelor, extinderea pescuitului comercial şi traficul naval sporit - va conduce, în mod absolut, la tulburarea sau poate chiar distrugerea acestui ecosistem extrem de sensibil, iar consecinţele vor fi devastatoare.
Din nefericire, acest raport vorbeşte despre generalităţi şi nu include nicio strategie eficientă de combatere a acestor pericole. Un aspect care nu este menţionat este faptul că UE nu este singura care recunoaşte importanţa geostrategică sporită a Arcticii. Statele învecinate ale Rusiei şi membrele NATO, precum SUA, Canada, Danemarca şi Norvegia, au început deja militarizarea regiunii arctice şi intenţionează să-şi protejeze interesele în această zonă.
Schimbările climatice au condus la apariţia acestei situaţii în Arctica. Trebuie să prevenim evoluţia catastrofică a acestor schimbări, iar acest lucru poate fi obţinut numai printr-o trecere rapidă la sursele de energie regenerabilă. Totuşi, această strategie impune o abordare diametral opusă.
Noi, Grupul Confederal al Stângii Unite Europene - Stânga Verde Nordică, cerem să nu se permită ca Arctica să devină următorul punct de interes geopolitic. În comun cu numeroase organizaţii de mediu, solicităm un moratoriu al noilor proiecte de extracţie a petrolului din Arctica. Trebuie convenit asupra unui acord - similar Tratatului privind Antarctica -, prin care să se interzică extragerea resurselor minerale din regiune. În ultimul rând, dar nu cel mai puţin important, solicităm demilitarizarea imediată a regiunii şi, prin urmare, instituirea Arcticii ca o regiune demilitarizată.
Deoarece atât eu, cât şi grupul meu nu putem să sprijinim rezultatele raportului din proprie iniţiativă prezentat aici, GUE/NGL a prezentat un raport alternativ.
(Vorbitorul a fost de acord să accepte o întrebare în cadrul procedurii "cartonaşului albastru” în conformitate cu articolul 149 alineatul (8) din Regulamentul de procedură)
Liisa Jaakonsaari
(FI) Dle preşedinte, aş dori să întreb cum crede reprezentantul Grupului Confederal al Stângii Unite Europene - Stânga Verde Nordică că este posibilă obţinerea unei forme de moratoriu când niciunul dintre actorii sau statele din regiune nu doreşte acest lucru. Ce ar crede populaţiile indigene dacă Uniunea Europeană le-ar spune de sus ce să facă? Parlamentul a făcut deja un păcat, interzicând vânzarea produselor derivate din focă, ceea ce i-a înfuriat foarte tare. De ce să-i enervăm şi mai mult? Acum sunt necesare diplomaţie şi cooperare.
Sabine Lösing
(DE) Dle preşedinte, nu sunt în favoarea acestui lucru şi, bineînţeles, nu poate fi impus de sus. Cu toate acestea, rămâne o întrebare: cine a fost consultat? Ce state sunt implicate? Ce populaţii indigene sunt afectate? A existat o consultare a persoanelor care ar putea obţine avantaje din această situaţie sau a celor care şi-ar putea pierde mijloace de subzistenţă? Cred că este nevoie de mai mult dialog. Discuţiile de până acum nu sunt suficiente. Trebuie să încercăm să menţinem acest dialog cât mai extins posibil, consultând şi secţiunile mai largi ale societăţii, incluzând în special populaţiile indigene.
Bastiaan Belder
Dle preşedinte, în primul rând, aş dori să-mi exprim aprecierea pentru munca deosebită depusă de dl comisar Gahler.
Arctica prezintă o importanţă strategică, în special acum, când încălzirea regiunii arctice pare să fi deschis oportunităţi pentru transport şi extracţia resurselor de acolo. De asemenea, este o regiune în care mediul este foarte fragil, în special ca urmare a poluării provenite din Europa, America de Nord, Rusia şi China. Faptul că pretenţiile naţionale asupra Arcticii nu sunt întotdeauna clare este un factor complicat. Deşi UE nu va avea acces la coasta Arcticii înainte de aderarea Islandei, UE are state membre în regiunea arctică.
Prin urmare, susţin strategia UE pentru regiunile arctice, care va poziţiona UE exact în rândul celorlalte puteri mari, în special Rusia, care, în mod evident, este ferm hotărâtă să exploateze această regiune din punct de vedere economic. Dacă activităţile economice se intensifică în următorii ani, va fi important să asigurăm un echilibru adecvat între mediu şi economie şi astfel, să implicăm populaţia locală. Obţinerea de către UE a statutului de observator la Consiliul Arctic ar fi un bun pas în direcţia corectă.
Andreas Mölzer
(DE) Dle preşedinte, după cum ştim, resursele minerale nemăsurabile ale Arcticii au făcut ca zona să devină subiectul unor dispute aprinse. Se estimează că 90 de miliarde de barili doar de petrol zac intacţi sub gheaţă. Inevitabil, există un anumit sentiment de nelinişte privind faptul că British Petroleum, dintre toate companiile, după ce a cauzat dezastrul petrolier din Golful Mexic de anul trecut, are acum dreptul să extragă resurse din acest mediu natural sensibil, unde condiţiile sunt mult mai severe decât în Golf.
Până la urmă, adevărul este că regiunea arctică adăposteşte deja locul de odihnă veşnică a emisiilor de mercur din lume. Cu toate acestea, având în vedere cererea mondială de energie, probabil este nerealist să ne aşteptăm să fie luată o decizie de abandonare a resurselor petroliere ale Arcticii. Trebuie să sperăm că Uniunea Europeană, prin rolul său în cadrul Consiliului Arctic, va asigura introducerea unor standarde de siguranţă mai bune, astfel încât viaţa sălbatică din Arctica să nu fie victima unei sorţi oribile similare celei din Golful Mexic după recentul dezastru petrolier.
În plus, din perspectiva UE, Arctica are importanţă esenţială şi pentru dezvoltarea unor noi rute mondiale de comerţ. Dacă ar fi cu adevărat posibil să deschidem noi rute de transport între Europa, Asia şi America de Nord, acest lucru ar evita imediat pirateria din Somalia, în timp ce UE economiseşte foarte mulţi bani, deoarece misiunea Atalanta nu ar mai fi necesară. Bineînţeles, acest lucru ar fi posibil presupunând că populaţiile indigene inuite nu vor fi obligate să apeleze la măsuri disperate precum pirateria în urma pierderii mijloacelor lor de subzistenţă. Nu trebuie să uităm acest aspect atât atunci când planificăm rutele de transport, cât şi când forăm pentru a extrage petrolul.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Dle preşedinte, bineînţeles, aş dori şi eu să-i mulţumesc dlui Gahler pentru proiectul său de rezoluţie foarte bun şi pentru cooperarea sa fructuoasă.
Pentru mine, cel mai important aspect în timpul muncii depuse pentru acest raport a fost semnificaţia sporită acordată cercetării şi monitorizării schimbărilor climatice, deoarece informaţiile obţinute sunt cruciale în procesul decizional politic şi economic. Se pare că aspecte economice cum sunt pescuitul, transportul şi resursele necesare sunt principalul punct de interes al Uniunii Europene. Este păcat, pentru că, fără îndoială, ştiinţa ne permite să evaluăm ce influenţă au schimbările economice asupra mediului din regiune. O influenţă care este cu mult mai mare decât în alte regiuni. Care este, mai precis, această influenţă? Numai experţii ne pot spune aceasta.
Din păcate, deschiderea cercetării din Arctica este tot mai restricţionată de statele care au acces la Oceanul Arctic. În ultimii doi sau trei ani, chiar şi în regiunile reglementate prin convenţii sau tratate internaţionale, a existat o reducere semnificativă a libertăţii activităţii şi cercetării, adesea sub pretextul protejării mediului. Procesele climatice şi oceanice din Arctica au un efect semnificativ asupra mediului şi schimbărilor climatice şi, prin urmare, libertatea cercetării este extrem de importantă pentru a înţelege ce se petrece, nu numai în Arctica în sine, ci, mai important, aici, unde ne aflăm noi. Mai mult, activitatea deja finalizată în acest sens de savanţii din ţările din afara Arcticii şi sumele cheltuite ne îndreptăţesc să ne facem auzită vocea în privinţa aspectelor referitoare la regiunea polară nordică.
Diana Wallis
Dle preşedinte, aş dori să-i mulţumesc dlui Gahler pentru raportul său foarte atent şi detaliat şi, într-adevăr, pentru disponibilitatea sa de a face compromisuri. Cu toate acestea, mă tem că am produs proverbialul pom de Crăciun - deşi după Crăciun - de dorinţe, iar aceste dorinţe umbresc obiectivul politic principal.
Dezbaterile noastre anterioare din acest Parlament referitoare la politica privind Arctica a determinat, într-adevăr, emiterea unei comunicări a Comisiei. Atunci am insistat, foarte clar asupra protejării în mod coerent a fragilului mediu arctic - asupra protejării acestui ultim colţ de sălbăticie, care este acum un punct economic nevralgic.
În modul nostru de a gândi pare să existe o trecere foarte subtilă - un contracurent - către securitate: securitatea furnizării de energie şi securitatea utilizării resurselor. Acest lucru a fost confirmat prin acordul obţinut la sfârşitul săptămânii trecute între Rosneft şi BP - BP de la Deepwater.
Astfel cum au arătat cu persistenţă Comisia şi ceilalţi comentatori, în Arctica există multe, multe lacune de reglementare. Impactul asupra mediului pe care îl are UE în această zonă nu este fără importanţă.
Reglementarea este fragmentară şi neconcentrată. Domeniul este deschis companiilor multinaţionale. Am putea acţiona mai bine în această privinţă. Am spus anterior că vrem să acţionăm mai eficient. Am vrut o abordare mai coerentă. Mă întreb ce s-a schimbat şi cred că alegătorii noştri ar putea întreba acelaşi lucru.
Struan Stevenson
Dle preşedinte, îl felicit şi eu pe Michael Gahler pentru un raport excelent şi bine echilibrat. În ciuda caracterului provocator al mediului Arcticii, preţul în creştere al petrolului a stimulat interesul internaţional privind forarea în această regiune. Ştim cu toţii că petrolul a fost produs prima dată în anul 1968 în golful Prudhoe, pe versantul de nord al Alaskăi, însă numeroase regiuni ale Arcticii nu au fost încă explorate.
Un studiu geologic american din anul 2008 a estimat că regiunile din nordul Cercului Arctic dispun de 90 de miliarde de barili de petrol încă nedescoperiţi - tehnic, este petrol recuperabil - şi de 44 de miliarde de barili de lichide din gaze naturale. Aceasta reprezintă între 13 % şi 20 % din totalitatea petrolului nedescoperit din lume. Nu mai este cazul să spun că recuperarea unui volum atât de mare de petrol va avea un efect dramatic asupra Arcticii şi poate cauza dezastre ecologice la nivel global şi, de aceea, cred că trebuie să ne întrebăm dacă este înţelept să ne implicăm într-un astfel de proiect într-un moment în care depunem eforturi hotărâte pentru a ne reduce dependenţa de combustibilii fosili şi pentru a urmări, în cele din urmă, să obţinem o societate fără emisii de CO2.
Søren Bo Søndergaard
(DA) Dle preşedinte, dintr-un anumit motiv, citind comunicarea Comisiei privind Arctica, mă gândesc la o pisică lingându-se pe bot în aşteptarea unui castron cu smântână. Încălzirea globală şi topirea gheţii de la Polul Nord deschid, cu siguranţă, noi oportunităţi: resurse naturale, petrol, peşti, transport şi aşa mai departe. Am auzit cu toţii despre acestea. Cu toate acestea, cred că este important ca UE să nu se entuziasmeze prea mult, pentru că nu are linie de coastă în Oceanul Arctic. Fiind danez, mi se pare patetic faptul că Danemarca este folosită ca una dintre justificările legăturilor UE din Arctica. Adevărul este că singura legătură a Danemarcei cu Arctica este prin intermediul Groenlandei, care, în urma unui referendum de acum 26 de ani, a decis să părăsească Uniunea Europeană.
De asemenea, UE nu ar trebui să se aştepte la multe nici în legătură cu Islanda. Decizia cu privire la aderarea Islandei trebuie luată numai de poporul islandez, fără niciun fel de presiune din partea UE. Nu există absolut nimic care să ne indice că acolo există o majoritate în favoarea aderării la UE.
Astfel, în loc să ne vedem ca fiind o potenţială putere în Arctica, poate că UE ar trebui să-şi recunoască amplasamentul geografic şi să lucreze, în schimb, pentru a avea bune relaţii de vecinătate cu ţările situate într-adevăr în Arctica. Acestea îi includ pe prietenii noştri din ţările nord-vestice: Norvegia, Islanda, Groenlanda şi Insulele Feroe. În acest sens ar trebui să lucreze în special Parlamentul European.
Timo Soini
(FI) Dle preşedinte, aceasta este o problemă importantă şi pentru că Finlanda este situată în nord, sunt familiarizat cu aceste aspecte. Măcar de data aceasta pot fi de acord cu colegii mei deputaţi finlandezi în privinţa faptului că cei din Laponia şi de la Universitatea din Laponia, Rovaniemi, cunosc aceste lucruri. Sunt de acord şi cu poziţia populaţiilor indigene.
Voi vota în favoarea acestui raport, cu toate că cea mai mare critică a mea vizează afirmaţiile privind schimbările climatice, conform cărora ar trebui să obţinem un acord bazat, într-un anumit mod, pe opiniile UE. Comercializarea certificatelor de emisii în UE a eşuat complet. În anul 2008, s-a evidenţiat că au existat abuzuri, deturnări de TVA şi multe alte escrocherii în valoare de 5 miliarde EUR. În plus, numărul acestora a crescut constant. Pur şi simplu, comercializarea certificatelor de emisii nu funcţionează; ea este dăunătoare. Pentru a înlocui acest sistem, avem nevoie de un sistem de emisii specifice, ca în cazul vehiculelor, prin care să se poată evalua cine produce emisii şi ce emisii sunt produse şi nu să ne implicăm într-un comerţ internaţional indulgent, în cadrul căruia oamenii cumpără dreptul de a polua. Acesta este un aspect important.
Şi problema Arcticii este importantă, cu toate că, atunci când mă gândesc la actualele acţiuni întreprinse de UE, nu sunt foarte sigur despre cum va progresa. Lucrurile pe care le atinge UE nu progresează în mod necesar. Deputatul danez a vorbit aici foarte înţelept despre regiunile de acolo. Sunt regiuni cu drepturi suverane, pe care şi le pot exercita pentru a lua decizii referitoare la aspecte proprii.
Cristian Dan Preda
Aş vrea, în primul rând, să îl felicit pe colegul meu Michael Gahler pentru excelentul raport pe care l-a prezentat. Acest raport încurajează Consiliul şi Comisia să contureze o politică specifică a Uniunii pentru zona arctică, subliniind, în acelaşi timp, că o posibilă aderare a Islandei la Uniunea Europeană ar transforma Uniunea într-una din entităţile limitrofe ale zonei arctice.
În calitate de raportor al acestui Parlament pentru Islanda, doresc să subliniez că această ţară are priorităţi compatibile cu Uniunea Europeană în zona arctică. Este vorba despre consolidarea pe plan politic şi administrativ Consiliului Arctic, este vorba apoi despre dezvoltarea durabilă a regiunii, în fine, aş aminti că este vorba despre sprijinirea drepturilor populaţiilor indigene. De asemenea, faptul că atât Islanda, cât şi Uniunea Europeană se află actualmente în procesul de definire a unei strategii pentru zona arctică poate constitui o ocazie de coordonare a celor două politici, printre altele, în ceea ce priveşte candidatura Uniunii Europene pentru poziţia de observator permanent în Consiliul Arctic.
Pentru a concluziona, aş spune că e clar că Uniunea Europeană poate contribui al o guvernare multilaterală şi eficientă în zona nordului îndepărtat. Aş vrea, de asemenea, să îi spun dlui Søndergaard că am fost foarte atent la ceea ce a spus despre majoritatea în Islanda. Eu cred că ne aflăm în faţa unui proces lung, care s-ar putea să cunoască numeroase schimbări. Suntem, cred, în poziţia de a încuraja o candidatură responsabilă şi o dezbatere în primul rând echilibrată, în această ţară, în privinţa Uniunii Europene
Justas Vincas Paleckis
(LT) Dle preşedinte, aş dori să-i transmit complimentele mele colegului meu deputat, dl Gahler, care, în ciuda faptului că provine din Germania de Sud, a demonstrat cunoştinţe remarcabile şi apreciere faţă de Arctica şi nordul îndepărtat. Câţiva colegi au spus că statele ar trebui să se ocupe individual de problemele apărute şi că aici nu este nevoie de atât de multă coordonare. Resping categoric această opinie. Chiar Uniunea Europeană este cea care are cea mai bogată experienţă cu privire la cum să lucrăm împreună şi să pătrundem, cu adevărat, pe teritoriu necunoscut, motiv pentru care ar trebui să aibă un rol foarte important în această regiune. Până la urmă, este clar - fie confruntare, amestecuri nesigure sau conflicte, fie cooperare paşnică şi o regiune care ar putea fi un exemplu pentru alte ţări din lume. O altă dimensiune - fie profit sau beneficii economice, fie mediu şi conservare. Cred că Uniunea Europeană, care a deschis întotdeauna calea către combaterea schimbărilor climatice, trebuie să continue să pună mai mult accent pe cea de-a doua dimensiune atunci când armonizează ambele abordări.
Pat the Cope Gallagher
(GA) Dle preşedinte, regiunea arctică se modifică semnificativ în urma schimbărilor climatice, prin topirea gheţii şi a zăpezii. Se deschid noi rute de transport, sunt disponibile zone de pescuit şi există oportunităţi mai multe şi mai bune de explorare viabilă a petrolului şi a gazului.
Europa joacă un rol activ în cadrul problemelor referitoare la Arctica. De exemplu, UE contribuie semnificativ la finanţarea cercetării şi dezvoltării prin intermediul celui de-al şaptelea program cadru pentru cercetare şi dezvoltare. Parlamentul European este implicat în mod activ în dialogul permanent cu reprezentanţii aleşi din Arctica prin intermediul Comitetului permanent al parlamentarilor din regiunea arctică şi, în calitate de preşedinte al delegaţiei SINEEA, reprezint Parlamentul European pe lângă acest organism important.
În luna septembrie, Parlamentul a găzduit, pentru prima dată, reuniunea bianuală a comitetului permanent. Conferinţa a fost un mare succes, care a permis Parlamentului European să-şi aprofundeze şi să-şi consolideze relaţia cu naţiunile arctice.
Edit Herczog
(HU) Dle preşedinte, nici eu nu vorbesc în calitate de deputat care trăieşte la cercul arctic; doresc numai să-i avertizez pe toţi că Polul Nord nu numai că deţine o moştenire economică şi una energetică, dar este şi unul dintre cele mai importante exemple ale moştenirii noastre naturale. Prin urmare, este important ca societăţile care vor desfăşura explorări şi forări în regiunea respectivă să nu se ducă acolo urmărind să obţină profit, asemenea vechilor căutători de aur, ci cu simţul de răspundere european care s-a conturat în secolul al XX-lea şi începutul secolului al XXI-lea. Să nu uităm că munca va trebui depusă acolo în condiţii climatice extrem de severe şi prin utilizarea noilor tehnologii. Este extrem de important să nu facem niciun fel de concesii în acest sens şi să aplicăm norme, standarde şi cerinţe pentru aceste companii, care să permită administrarea tehnică a acestei probleme la cele mai actuale standarde tehnologice, în timp ce ar trebui să fie disponibile fonduri pentru a preveni orice tip de dezastru natural, cum a fost cazul Deep Horizon. Este extrem de important să respectăm ordinea adecvată: planeta, oamenii şi produs ...
planeta, oamenii şi produsul. Bineînţeles, în acest caz, produsul este rezerva de gaz şi petrol. Vă mulţumesc foarte mult pentru atenţia acordată şi îl felicit pe raportor.
Birgit Schnieber-Jastram
(DE) Dle preşedinte, dle comisar, doamnelor şi domnilor, aş dori şi eu să-i mulţumesc dlui raportor Gahler şi tuturor raportorilor alternativi. Este foarte bine să spunem că Europa trebuie să se adapteze continuu la noile realităţi şi să se abordeze schimbările apărute în echilibrul puterii politice. În legătură cu politica privind Arctica, acest lucru înseamnă: că trebuie să înţelegem că statele arctice doresc să dezvolte singuri regiunea, dar că sunt deschişi la cooperare. Nu îi interesează să obţină noi tratate, ci vor să vadă că actualele tratate de reglementare sunt dezvoltate în continuare.
Schimbările climatice şi noile rute de transport nu implică numai riscuri, ci pot oferi şi oportunităţi. În legătură cu Arctica, acest lucru înseamnă că UE are oportunitatea unei mai mari cooperări şi dezvoltări. Până la urmă, nu poate nimeni să combată singur efectele schimbărilor climatice, după cum nimeni nu poate dezvolta singur potenţialul regiunii arctice. În plus, Uniunea Europeană are un interes constant în ceea ce priveşte dezvoltarea în siguranţă ...
(Preşedintele a întrerupt-o pe vorbitoare)
Mitro Repo
(FI) Dle preşedinte, bogăţiile Arcticii nu constau numai în sursele imense de energie şi noile căi navigabile, ci şi în populaţiile sale indigene. Nu este un muzeu arctic, ci casa a trei milioane şi jumătate de oameni. De aceea trebuie să fie ascultaţi. Nimeni nu are nimeni dreptul să distrugă şi să jefuiască această regiune.
În viitor, vom vedea acolo, în mod evident, multe mine, industrie şi nave şi, odată cu acestea, o ameninţare tot mai mare de apariţie a dezastrelor ecologice. Trebuie să ne pregătim responsabil pentru acestea. Salvarea naturii, care este extrem de vulnerabilă în regiune, este o responsabilitate dificilă.
Noile cercetări desfăşurate la Universitatea din Laponia arată, în mod surprinzător, că UE are deja multă putere în regiunea arctică. Din acest motiv, ar trebui să fie mai activă şi responsabilă. Ar trebui să se implice în regiune atât din punct de vedere financiar, cât şi în mod vizibil. Acest lucru va depinde şi de posibila aderare viitoare a Islandei. Cred şi eu că Universitatea din Laponia, Rovaniemi, este cel mai bun amplasament pentru un centru de informare privind Arctica.
Riikka Manner
(FI) Dle preşedinte, dle comisar, în primul rând doresc să felicit raportorul pentru elaborarea unui raport excelent şi echilibrat. După cum s-a afirmat, interesul global în privinţa regiunilor nordice a sporit foarte mult în ultimii doi ani, atingând noi nivele. Prin urmare, este de importanţă vitală ca şi Uniunea Europeană să deţină un rol activ în aceasta şi, mai mult decât atât, să depună în mod activ eforturi pentru a obţine rolul de observator permanent în cadrul Consiliului Arctic.
Astfel cum s-a menţionat deja, aceste regiuni au un potenţial enorm în ceea ce priveşte resursele lor naturale, de exemplu. Avem nevoie de o viziune curajoasă şi de cooperare, dar şi de investiţii financiare, pentru ca persoanele care trăiesc în regiune să poată să exploateze în mod durabil ceea ce aceasta are de oferit.
Ca mulţi dintre colegii mei deputaţi, mă bucur şi eu că raportul menţionează în mod special un centru de informare privind Arctica, abilităţile şi expertiza Universităţii din Laponia şi excelentele instrumente existente acolo.
Alfreds Rubiks
(LV) Dle preşedinte, nu am nicio îndoială că subiectul pe care îl discutăm astăzi este foarte important şi, în opinia mea, acest secol va fi martorul unei lupte - între naţiuni, între guverne - pentru câştigarea beneficiilor Arcticii. Atunci, din acest punct de vedere, sunt de acord să discutăm o astfel de problemă astăzi. Pe ce bazez o astfel de concluzie? Observăm cum China construieşte chiar acum un spărgător de gheaţă. Observăm că o suită întreagă de naţiuni care nu se învecinează cu mările nordice vor să devină membri ai Consiliului Arctic şi sunt bucuros că Uniunea Europeană este şi va deveni un astfel de membru. Totuşi, există două aspecte. În opinia mea, primul este acela că aş recomanda Comisie să se ocupe, în următoarele zile, ca regiunea să nu devină militarizată, pentru că deja ...
Anna Rosbach
(DA) Dle preşedinte, acest raport conţine cuvinte frumoase despre îngrijorările climatice şi aspectele de mediu, dar, de fapt, este vorba de vânătoarea UE pentru obţinerea resurselor din Arctica. Vorbeşte despre preconizatele cantităţi de petrol, gaz, minerale, păduri şi peşti pe care UE va putea să le exploateze în viitorul apropiat. Raportul menţionează că UE are regiuni vaste în Suedia şi în Finlanda, dar nu menţionează că acestea sunt regiuni suedeze şi finlandeze. De asemenea, pretinde că Uniunea are competenţe exclusive în privinţa conservării resurselor biologice marine. Nu sunt sigură că inuiţii groenlandezi, ruşi şi canadieni ar fi de acord cu aceasta.
Faptul că Arctica este puţin populată nu înseamnă că oricine poate să se ducă acolo şi să se servească. Regiunea nu poate susţine turismul în masă, pescuitul excesiv şi jefuirea masivă a materiilor prime. Arctica este o regiune extrem de sensibilă, având tradiţie în cooperare, iar majoritatea ţărilor arctice nu sunt, pur şi simplu, membre ale UE. De fapt, astfel cum tocmai a menţionat dl Søndergaard, Groenlanda s-a retras în mod activ din UE.
Anna Ibrisagic
(SV) Dnă preşedintă, aş dori să-i mulţumesc dlui Gahler pentru o iniţiativă şi un raport excelente. Cred că este bine echilibrat şi îi ia în considerare pe cei care doresc să exploateze resursele naturale, precum şi pe cei care sunt preocupaţi în mod serios în legătură cu impactul asupra climei.
Cred că cea mai bună formă de protecţie pentru regiunea arctică ar fi un acord global privind clima, dar, între timp, trebuie să elaborăm mai multe soluţii pe termen scurt pentru a limita încălzirea Arcticii. Mi-ar plăcea să vad că Parlamentul European admite faptul că emisiile de negru de fum contribuie, într-o mare măsură, la încălzirea regiunii arctice. Prin urmare, aş vrea să-i solicit Comisiei să opereze modificările necesare la directiva privind plafoanele naţionale de emisii pentru ca anumite substanţe poluante să includă şi emisiile de negru de fum.
Kriton Arsenis
(EL) Dnă preşedintă, sunt de acord cu mulţi dintre colegii mei deputaţi, în special cu dna Herczog şi dl Repo, care s-au referit la importanţa ecologică a acestei zone şi la importanţa protejării drepturilor cetăţenilor. Aceasta este o zonă neatinsă extrem de întinsă. Cu toate acestea, acolo încă locuiesc oameni, oameni cu o cultură. Mediul din această zonă este extrem de important. Este o zonă vitală în ceea ce priveşte combaterea şi adaptarea la schimbările climatice. Mă întristez cu adevărat când văd că Uniunea Europeană participă în această cursă pentru a vedea cine va fi primul operator care va exploata rezervele de petrol din această zonă, acum că se topeşte gheaţa. Faptul că şi ceilalţi procedează la fel nu justifică comportamentul nostru similar. Vocea noastră trebuie întotdeauna să ne exprime valorile şi trebuie întotdeauna să luăm măsuri pentru a proteja aceste resurse şi a obţine o economie cu emisii scăzute de carbon.
Miloslav Ransdorf
(CS) Dnă preşedintă, în ceea ce priveşte regiunea arctică există trei probleme esenţiale. Prima este cea a energiei şi s-a discutat despre petrol şi gaze, iar în viitor se va vorbi şi despre gazul metan, întrucât în permafrost există rezerve de gaz metan utilizabil pentru 300 de ani. Între timp, organismele comunitare nu au cercetat încă acest aspect.
Cea de-a doua este transportul. Deschiderea rutei nordice scurtează drumul către Orientul Îndepărtat. Din Hamburg la Seul se va ajunge în 21 de zile. Dacă se ia în considerare această posibilitate, se vor reduce foarte mult costurile şi acest lucru va contribui la un contact mai apropiat între două regiuni.
Cea de-a treia problemă este mediul, deoarece exploatarea resurselor de energie şi volumele mai mari de transport vor aduce o serie de riscuri ecologice pentru această regiune. Din punctul meu de vedere, ar fi bine să elaborăm un plan...
(Preşedinta l-a întrerupt pe vorbitor)
RadvilMorkūnaitė-Mikulėnien
(LT) Dnă preşedintă, aş dori să-l felicit pe raportor, dl Gahler, privind iniţierea unui raport al Parlamentului European extrem de important şi necesar cu privire la nordul îndepărtat şi privind răspunsul la recomandarea Comisiei Europene de a formula o politică comunitară privind regiunea arctică cu propuneri extrem de specifice şi atotcuprinzătoare: de la includerea localnicilor în dialog şi stabilitate şi securitate în regiune la proiectele viitoare, dimensiunile ecologice şi schimbările climatice. O cincime din resursele mondiale nedescoperite se află exact în această regiune. Concurenţa neglijentă pentru accesul la resursele naturale ale regiunii arctice este cea mai indezirabilă, dar reală. Prin urmare, este important să extindem dialogul astfel încât regiunea arctică să nu devină arena unei lupte competitive între ţări şi companiile petroliere ale cărei victime ar fi, mai presus de toate, localnicii şi în special ecosistemul sensibil al regiunii arctice. Raportul afirmă că în regiunea arctică, unde sunt vizibile în special efectele schimbărilor climatice, proiectele de foraj vor spori în timp. Prin urmare, cred că este corect şi deosebit de important să observăm că o evaluare a impactului asupra mediului...
Seán Kelly
Dnă preşedintă, cred că este bine că Uniunea Europeană dezvoltă politici şi strategii pentru regiuni extinse cum ar fi Baltica, Dunărea şi propria mea regiune, Atlanticul, iar astăzi discutăm despre nordul îndepărtat.
Dar când este vorba despre această zonă, este important să fim percepuţi drept diplomaţi, nu învăţând: cooperativi, nu coercitivi; şi exploratori, nu exploatatori. Având în vedere importanţa localnicilor, aceştia trebuie să fie luaţi primii în considerare, şi există companii şi ţări care privesc Nordul cu ochi lacomi datorită resurselor în ceea ce priveşte combustibilii fosili, peştele şi - probabil - posibilităţile de transport maritim. Uniunea Europeană, datorită tratatelor sale şi datorită raţiunii sale de a exista, nu este cea mai indicată să obţină un compromis.
Aş mai sublinia un punct: sunt membru al Delegaţiei pentru relaţiile cu Canada şi am putut stabili, de asemenea, o abordare colegială cu Canada şi ţări asemănătoare ca mentalitate pentru a asigura condiţii echitabile pentru nordul îndepărtat şi în special pentru indigeni.
Franz Obermayr
(DE) Dnă preşedintă, prădarea bunurilor, interesele strategice, schimbările climatice şi, nu în ultimul rând, creşterea turismului împing acest ecosistem sensibil spre pragul distrugerii. Cu toate acestea, ecosistemul nordului îndepărtat este relativ autosusţinut şi, prin urmare, extrem de sensibil. Din acest motiv, este important să realizăm un echilibru între exploatare, pe de o parte, şi protecţia maximă pentru acest ecosistem sensibil, pe de altă parte. Cu toate acestea, acest lucru nu poate fi obţinut fără impunerea unor restricţii privind extracţia materiilor prime şi metodele utilizate în cadrul acestei extracţii, cât şi reguli mai stricte pentru turism şi transportul maritim comercial.
Ştirile conform cărora marea companie petrolieră BP şi întreprinderea de stat rusă Rosneft au elaborat planuri comune de extracţie a petrolului şi gazelor nu ar părea să se îndrepte în direcţia extracţiei prudente a materiilor prime - ci chiar din contră!
Prin urmare, este clar că protecţia regiunii arctice este o problemă care depăşeşte interesele naţionale individuale strategice şi economice şi trebuie să fie o preocupare centrală pentru UE.
Sari Essayah
(FI) Dnă preşedintă, doresc să-i mulţumesc raportorului, dl Gahler, şi raportorilor alternativi, pentru un raport variat şi excelent, care ridică diverse probleme într-o manieră echilibrată. Acestea includ potenţialul regiunii arctice, vastele sale resurse naturale, materiile prime şi resursele de energie, noile culoare de trafic şi turism, dar, în acelaşi timp, şi vulnerabilitatea delicatului mediu arctic şi drepturile localnicilor săi. În nord, trebuie, într-adevăr, să ne comportăm foarte responsabil şi să avem o bună strategie arctică.
De asemenea, sunt de acord cu colegii mei deputaţi care şi-au exprimat satisfacţia în ceea ce priveşte raportul, respectiv că ia în considerare iniţiativa Universităţii din Laponia de a stabili un Centru UE de informare privind Arctica pe teritoriul său. Aştept cu nerăbdare raportul Comisiei privind politica arctică, astfel cum ne-a promis dl Füle.
Štefan Füle
membru al Comisiei. - Dnă preşedintă, aceasta a fost într-adevăr o dezbatere interesantă, care demonstrează câte subiecte importante sunt acoperite de cooperarea arctică şi cât de variate sunt punctele sensibile din societatea noastră atunci când se discută viitorul regiunii arctice. Permiteţi-mi să abordez cinci probleme specifice menţionate în cadrul discuţiei din această dimineaţă.
În primul rând, Centrul de informare privind Arctica. Atât comunicarea Comisiei din 2008, cât şi concluziile Consiliului din 2009 solicită Comisiei să exploreze posibilitatea stabilirii unui nou Centru de informare privind Arctica. Examinăm în amănunţime diversele posibilităţi din Uniunea Europeană, inclusiv centrul din Rovaniemi, Finlanda (Laponia) şi, mai presus de toate, rolul acestui posibil centru.
În al doilea rând, Uniunea Europeană este singura parte interesată din regiunea arctică care a recunoscut public că, drept entitate industrializată, este responsabilă, alături de alte zone industrializate, pentru schimbările care au loc în Arctica. Comunicarea Comisiei acordă prioritate protecţiei mediului, iar importanţa acestui punct a fost menţinută în cadrul concluziilor Consiliului din 2009.
În al treilea rând, suntem mândri de cetăţenii noştri care fac parte din populaţia Sami şi suntem mândri de diversele prevederi din cadrul tratatelor UE şi al politicii regionale comunitare de abordare a populaţiei Sami. Cooperarea noastră transfrontalieră şi instrumentul european pentru democraţie şi programele pentru drepturile omului susţin membrii populaţiei Sami din nord-vestul Rusiei şi alţi localnici din regiunea Barents.
În al patrulea rând, Uniunea Europeană şi statele membre sunt o forţă conducătoare mondială pentru cercetarea regiunii arctice şi suntem mândri de acest lucru. Această zonă a fost menţionată în programul-cadru. În total, prin intermediul celui de-al cincilea, al şaselea şi al şaptelea program-cadru, Uniunea Europeană investeşte 200 milioane de euro în acest domeniu. Cu toate acestea, dacă încercăm să fim un lider proeminent şi unilateral în cadrul tuturor politicilor privind regiunea arctică, fără a fi o entitate arctică de coastă, nu va fi o politică demnă de urmat.
În al cincilea rând, Comisia a adoptat în 2010 o comunicare privind forajul în larg care trebuie să ne orienteze acţiunile din întreaga lume, inclusiv din regiunea arctică. Aceasta promovează o abordare precaută pe care o vom aplica şi în regiunea arctică. Acest lucru este în deplină conformitate cu principiile UE de protejare a regiunii arctice şi solicită ferm cele mai ridicate standarde ecologice.
Dle Preşedinte, onorabili deputaţi, raportul Parlamentului privind nordul îndepărtat oferă o imagine de ansamblu cuprinzătoare a activităţilor, responsabilităţilor şi intereselor Uniunii Europene în regiunea arctică. De asemenea, consolidează abordarea echilibrată a UE în Arctica, combinând protecţia sa cu dezvoltarea sa durabilă. Suntem convinşi că acest lucru este la îndemâna noastră şi că Uniunea Europeană va deveni o referinţă inevitabilă şi pozitivă pentru cooperarea circumpolară arctică.
Michael Gahler
Dnă preşedintă, aş dori, de asemenea, să le mulţumesc tuturor celor care au luat cuvântul. Dle comisar, când m-am referit la o politică în ceea ce-i priveşte pe vecinii noştri din nordul îndepărtat, nu am vrut să sugerez că eraţi angajat într-o dispută cu baroneasa Ashton privind autoritatea. Am vrut doar să clarific acest lucru.
Aproape toate discursurile pe care le-am auzit au afirmat clar un singur lucru: provocarea cu care ne confruntăm constă în a demonstra prin intermediul politicii noastre că diversele interese şi activităţi sunt reconciliabile sau trebuie să devină astfel.
Consider că acest lucru se poate observa la scară mică în Norvegia, de exemplu: norvegienii pescuiesc, forează pentru petrol şi gaze, aplică cele mai ridicate standarde ecologice pe continent şi pe mare şi îşi dezvoltă cele mai nordice regiuni pentru locuitorii zonelor respective. Dacă putem aplica acest principiu regiunii în ansamblu, cu ajutorul cooperării cu comunităţile locale, atunci vom deveni un model pentru alte regiuni sensibile. Ceea ce s-a schimbat în realitatea politică este faptul că nu credem că îi putem obliga pe oameni să se supună dorinţelor noastre, ci că trebuie să acceptăm provocarea atingerii obiectivelor noastre în acelaşi timp: avem nevoie de un standard ridicat în cadrul protecţiei ecologice, de reguli mai stricte în ceea ce priveşte schimbările climatice, de o politică durabilă în domeniul pescuitului, de o dezvoltare sigură a rutelor de transport maritim şi de o dezvoltare acceptabilă pentru comunităţile locale. Dacă încercăm să cooperăm în vederea stabilirii acestor obiective şi apoi să le atingem, atunci putem, într-adevăr, obţine lucruri importante în cadrul cooperării cu partenerii noştri în avantajul regiunii şi al nostru.
Repet, aş dori să le mulţumesc îndeosebi tuturor raportorilor alternativi. Aştept cu nerăbdare dezbaterile ulterioare pe baza acestui raport. Votarea nu trebuie să pună capăt dezbaterii pe această temă.
Preşedinta
Dezbaterea a fost închisă.
Votarea va avea loc mai târziu.
