WTO-tvisterna mellan Airbus och Boeing (debatt) 
Talmannen
Nästa punkt är debatten om den muntliga frågan till kommissionen om WTO-tvisten om Airbus/Boeing från Helmuth Markov för utskottet för internationell handel - B6-0155/2008).
Helmuth Markov
frågeställare. - (DE) Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Denna handelstvist mellan EU och Förenta staterna om stora flygplan är inte en vanlig kontrovers som andra som förs upp i WTO för att lösas. Tvisten har lett till den ojämförligt största och mest komplicerade procedur som någonsin har genomförts. Den innehåller en enorm intressekonflikt.
Förenta staterna har kritiserat det sätt som EU och de medlemsstater som ingår i EADS konsortium har subventionerat införandet av nya stora flygplan på i över 20 år. EU har i sin tur anklagat Förenta staterna för att ha beviljat dolda understöd till Boeing som en del av försvars- och rymdprojekt det är involverat i. Vi vet ännu inte vad WTO:s tvistlösningsorgan kommer att besluta. Jag antar att beslutet kommer att bli att båda parter har kränkt gällande WTO-regler. Vad utslaget än blir i fallet är det fortfarande möjligt att komma med några rekommendationer.
För det första är det kanske dags för både Boeing och Airbus att börja lita mycket mer på sina egna resurser, i stället för att kunna falla tillbaka på omfattande statliga bidrag och sedan behålla stödet och vinsterna själva och undvika risker med hjälp av bolagsstrukturen. Bättre funktion och bättre insyn i luftfartssektorn skulle förvisso gynna alla aspekter av industrin och även kunderna.
Detta betyder inte att tillverkare av stora flygplan inte längre ska få något stöd alls. Jag vill bara betona att det krävs ett balanserat, väl avpassat system som inte favoriserar storföretagens intressen, utan också tar hänsyn till viktiga frågor som att skapa arbetstillfällen och skydda miljön, tillsammans med en förbättring av passagerarsäkerheten.
För det andra är det i detta avseende signifikant att tusentals anställda i Airbus förlorade sina jobb som ett resultat av en omstrukturering, som enligt min mening inte var nödvändig, efter åratal av enorma vinster för detta europeiska konsortium. Detta är inte ett lämpligt sätt för ledningen att hantera kriser, särskilt som det inte var de anställda som bar skulden utan cheferna, som hade misslyckats djupt.
För det tredje är det faktum att WTO:s tvistlösningsorgan finns ett betydelsefullt steg framåt i det internationella handelssystemet eftersom det ger tillförlitliga anvisningar i de fall där skilda åsikter visar sig utifrån olika tolkningar av Uruguayrundans avtal. Vi kommer också att få deras utslag, men är det en tillräcklig lösning?
För det fjärde är det beklagligt att 1992 års avtal mellan EU och USA om stora civila flygplan inte var tillräckligt för att uppnå en förhandlingslösning i stället för ett domstolsavgörande.
För det femte står flygindustrin för närvarande inför nya utmaningar. De ekonomiska kriserna och prisökningarna på olja har effekter som är mer drastiska för luftfartssystemet än vi någonsin har upplevt tidigare. Vi måste snabbt finna en lösning, och kanske är det dags att börja fundera på samarbete i stället för konfrontation.
För det sjätte är det min personliga mening när det gäller offentliga upphandlingar att det vore lämpligare att inte inkludera denna viktiga ekonomiska sektor helt i WTO:s system. I nästan all nationalekonomi är offentliga upphandlingar en viktig katalysator för ekonomisk utveckling. Politiker måste också ha ett visst inflytande på några nyckelområden för att lägga grunden för samhällsutvecklingen.
För det sjunde är det dags att Förenta staterna och EU börjar förstå att det måste gå att vida åtgärder för politisk ledning av den nationalekonomiska utvecklingen, däribland offentliga kontrakt och ekonomiskt stöd. Dessutom finns det emellertid behov av öppna mekanismer och demokratisk kontroll för att garantera att alla håller sig till de befintliga reglerna.
För det åttonde visar Boeingfallet att en regering bör undvika att förskansa sig bakom argument om påstådda nationella försvarsintressen för att stödja det egna landets industri, eller snarare några få starka lobbygruppers intressen, som den är starkt förknippat med.
För det nionde utgör denna kontrovers mer än bara en tvist mellan EU och Förenta staterna. Detta är ännu ett fall där de som framställer sig själva som försvarare av den fria handeln ger efter för protektionistiska nationella lockelser utifrån egenintressen. Vi borde distansera oss från båda eftersom den typen av beteende inte leder till bättre villkor för våra medborgare utan bara till diskriminering och illojal konkurrens baserad på dumpning.
Dalia Grybauskaitė
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Jag vill besvara den muntliga frågan på kommissionsledamot Peter Mandelsons vägnar. Han kan inte vara med idag eftersom han sitter i djupa bilaterala förhandlingar om Doharundan.
USA:s process mot EU:s stöd till Airbus och EU:s process mot USA:s subventionering av Boeing ligger just nu på WTO-panelens bord och EU:s rättsliga ställning har försvarats. Interimsrapporter i båda dessa ärenden väntas komma under hösten eller vintern. Nästa steg kommer att beslutas beroende på hur ärendena avgörs och på de underliggande intressen som lett fram till tvisten.
På frågan hur detta påverkar industrins konkurrensförmåga vill vi anföra att vi inte ser någon orsak till att EU:s och USA:s pågående rättstvist inom WTO beträffande stödet till Airbus och Boeing skulle påverka den europeiska industrins förmåga att konkurrera rättvist och under offentliga upphandlingar med USA.
Statlig upphandling handlar om att få bästa utrustning till bästa värde för skattebetalarna vid upphandling av tankflygplan. US Air Force har kommit fram till att det plan som offererats av Northrop Grumman och EADS är överlägset Boeing och är det tankflygplan som bäst motsvarar behoven. Frågan om understöd till Airbus är oväsentligt i den här bedömningen. WTO-tvisten och upphandlingen har inget med varandra att göra.
Beträffande reaktionerna från USA:s revisionsverk, vill vi framföra att amerikanska flygvapnets (US Air Force) val av Northrop Grumman KC-45 fortfarande gäller. Det är en missuppfattning att Northrop Grumman och EADS North America skulle ha förlorat på något sätt eller att kontraktet med Boeing skulle ha rivits upp. Northrop Grumman och EADS North America har kvar sina kontrakt, visserligen under order om att ställa in arbetet, vilket gör att det avtalade arbetet ligger på is.
USA:s revisionsverk har granskat flygvapnets utvärderingsprocess, inte flygplanens duglighet. Revisionsverket har inte krävt eller gett order om att den tidigare upphandlingen ska göras om. US Air Force och USA:s försvarsdepartment har tillkännagett att KC-45 är det plan som bäst uppfyller flygvapnets krav. USA:s revisionsverk har infordrat svar från US Air Force inom 60 dagar från meddelandet av den 18 juni, om vilka åtgärder man tänker vidta.
Det statliga stödet till luftfarten kommer sig av att utvecklingen av industrin för stora civila flygplan kräver mycket stora investeringar. Kommissionen anser att det offentliga stödet till luftfarten på båda sidor Atlanten måste balanseras för att konkurrensförhållandena inte ska snedvridas. I så fall kan stödet bidra till innovation, öka säkerheten och förbättra lufttransporternas miljöprestanda och effektivitet. Det ligger i flygbolagens och konsumenternas intresse liksom i statens intresse att hålla en hög konkurrensnivå inom flygplanssektorn.
När det gäller de bilaterala avtalen från 1992 kan vi informera om att meningsskiljaktigheterna mellan de båda parterna - USA och EU - har visat sig alltför stora, trots flera allvarligt menade försök under de senaste åren att lösa tvisten i godo. USA förnekar att Boeing får några subventioner och begär samtidigt att EU ska upphöra med sitt stöd till Airbus. Med den utgångspunkten har det varit omöjligt att åstadkomma en rättvis och balanserad grund för en förhandlingslösning.
Den 18 oktober 2007 avvisade Boeing offentligt erbjudandet från Airbus att försöka finna en lösning i godo. Vi måste inse att det just nu kan vara svårt att hitta en balanserad lösning, på grund av den atmosfär som råder i USA inför presidentvalet. Vi väntar oss därför inte att tvisten kan lösas inom en nära framtid, innan WTO har avgjort de båda processerna med Airbus och Boeing.
Jag vill passa på att tacka den ärade parlamentsledamoten för visat intresse och stöd i ärendet, som visas av den muntliga fråga och den resolution som framlagts för oss.
Georgios Papastamkos
Fru talman! De euroatlantiska ekonomiska relationerna är av utomordentlig vikt för båda sidor. Kommersiella tvister ska lösas genom transparenta, balanserade lösningar.
I det här fallet är syftet att få till stånd opartiska förhandlingar för båda sidor och en balanserad strategi för statligt stöd till luftfartsindustrin. Den finansiella hjälpen är särskilt viktig när det gäller att främja forskning, innovation och miljöledning och för att förbättra trygghet och effektivitet vid lufttransporter.
USA:s ensidiga upphävande av det bilaterala avtalet från 1992 ger anledning till oro eftersom det europeiska statsstödet till fullo följer andemeningen och ordalydelsen i detta avtal.
Den europeiska sidan har fog för sin synpunkt att de finansiella medel som investerats i Airbus är begränsade, återbetalningspliktiga och saknar konkurrenseffekter, i motsats till de förbjudna, åtalbara och icke återbetalningspliktiga amerikanska subventionerna.
Som ni vet har EU gjort stora ansträngningar för att uppnå en ”bona fide”-uppgörelse på förhandlingsbasis. Detta har emellertid inte mötts av någon reaktion. Man har därför vänt sig till kommissionen för att få en stark förhandlingsställning för en långvarig lösning av frågan inom ramen för rimlig, balanserad konkurrens.
USA:s krav på att subventionerna till Airbus ska upphöra som förhandlingsvillkor går utanför de godtagbara ramarna för att lösa tvisten.
Erika Mann
Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Det finns bara en anledning till att vi diskuterar det här ikväll och det är att angreppen från den amerikanska sidan, både från Boeing och från flera kongressledamöter, mot att kontraktet gick till Northrop Grumman/EADS, är mycket bittra och till och med går så långt att de riktar sig mot enskilda medlemsstater. Det är anledningen till att vi har den här debatten och till att det också kommer att bli en resolution, och jag är mycket tacksam över det, eftersom utskottet ganska länge har försökt få en resolution till stånd.
Besvikelsen är riktad mot att Northrop Grumman/EADS har lämnat en bättre offert under en offentlig anbudsgivning, och att US Air Force har förordat den framför en Boeingmodell. Det är absolut inget konstigt med det. I den här frågan har vi har att göra med Natomedlemmar och inte med länder som inte har något regelbundet samarbete. Vi har det transatlantiska partnerskapet som bekräftas vid varje toppmöte. Inom de tre angivna områdena köper Europa fyra gånger så mycket från amerikanerna. I det avseendet har vi redan ett mycket intensivt ömsesidigt partnerskap.
Amerikanerna har absolut ingen anledning att vara besvikna och det är det som vi vill klarlägga här. Vi behöver inte gå in på detaljer igen - jag är mycket tacksam över att kommissionsledamot Dalia Grybauskaitoch Georgios Papastamkos redan har gjort det. Det är väsentligen en politisk protest som vi vill ge röst åt idag - och som gång på gång påverkar WTO-diskussionen på den amerikanska sidan eftersom vi får ständiga kommentarer. Man vill inte att US Air Force ska ge kontraktet till ett europeiskt konsortium, samtidigt som ett WTO-ärende håller på att avgöras. Detta visar att de båda frågorna är politiskt sammanvävda, men kommissionsledamot Dalia Grybauskaithar alldeles rätt när hon påpekar att de i verkligheten inte alls har någon koppling.
Jag vill därför personligen tacka kommissionen och medlemsstaterna för att de gång på gång satsar på att lägga fram fakta. Jag vill också tacka mina kollegor för att vi kunnat genomföra den här diskussionen och kan lägga fram en resolution. Jag hoppas att det här innebär att amerikanerna ska lyssna på oss.
Mieczysław Edmund Janowski
Fru talman! Under några år har marknaden för tillverkning av stora luftfartyg varit så gott som tvåpolig. Airbus och Boeing dominerar. Under de två senaste åren har vi emellertid fått vara med om en utredning av World Trade Organisation i en tvist mellan EU och USA beträffande subventioner till dessa båda jättekoncerner. Det som står på spel är en massa pengar, och dessutom - kanske viktigare - ambitionen att vara ledande inom den tekniska utvecklingen.
USA anklagar Airbus för att få fördelar med stora subventioner och fördelaktiga krediter från EU-medlemsstaternas regeringar. Samtidigt har vi också hört allvarliga reservationer från EU:s sida när det gäller det stora statliga stöd som ges till Boeing i form av skattelättnader i delstaterna Illinois, Kansas och Washington och dessutom stöd från armén och Nasa inom ramen för offentlig upphandling.
Tvisten kommer förmodligen att sluta med en dyrköpt seger. Båda företagen åtnjuter ett statligt stöd vars legitimitet kan diskuteras. Men kom ihåg att de är världens enda tillverkare av stora passagerarplan. De är konkurrenter men de måste också samarbeta om de ska kunna dra nytta av de bästa lösningarna när det gäller teknik och design. Allt detta mååste komma passagerarna till godo.
Det som behövs här är mer partnerskap och vänskapliga förhandlingar, eftersom världsmarknaden i mina ögon har plats för både Airbus och Boeing. Enligt mina beräkningar kommer det att behövas cirka 36 000 moderna, säkra civila flygplan under de närmaste 15 åren. Kanske 1 500 av dem är av typen stora plan. Det är svårt att sia om vem som kommer att vinna, Boeing eller Airbus, men vi ska också komma ihåg att Ryssland har börjat visa framfötterna på marknaden och att även Ryssland använder sig av regeringssubventioner.
Jacky Hénin
för GUE/NGL-gruppen. - (FR) Fru talman! WTO-tvisten mellan Airbus och Boeing är inget annat än ett dåligt skämt. Amerikanerna försöker motarbeta Airbus överlägsenhet med alla möjliga medel, till och med genom att gå till domstol. Men medan Airbus har fått återbetalningsskyldig finansiering kollapsar Boeing under tyngden av finansiering från olika länder, särskilt under den enorma tyngden av militär forskning. Därför är Dreamliner det mest subventionerade flygplanet i världen.
Den verkliga orsaken till den otillbörliga konkurrensen i detta fall är den svaga dollarn. Tyvärr är både Förenta staterna och Europeiska centralbanken delaktiga i detta. Den verkliga frågan är därför om Airbus kommer att fortsätta att formge och tillverka sitt flygplan i euroområdet. Att säga ja skulle innebära att Europeiska centralbanken är redo att lyda industrins minsta vink, snarare än att återfinansiera investeringsbanker utan någon garanti för återbetalning. Att säga ja skulle innebära att upprätta en suverän europeisk offentlig fond, som skulle ersätta de privata aktieägarna i EADS (European Aeronautic Defence and Space Company), som har visat sig oförmögna att ta fram en lämplig industriell strategi, utan i stället valt att skydda sin utdelning.
Att ersätta A320 med ett flygplan som ger en 20-procentig bränslebesparing kommer endast att vara möjligt med investeringar som aktieägarna är ovilliga att göra. Europa behöver en stark EADS-koncern som är 100 procent statligt ägd för att få en industripolitik som kan ge den en egen energieffektiv lufttransport.
Syed Kamall
(EN) Fru talman! Varje rättsinnig person som har följt de två målen i Världshandelsorganisationen kommer faktiskt till följande slutsats: ”it is a six of one and half dozen of the other” för att använda ett engelskt uttryck (det är hugget som stucket). Till exempel får Boeing stöd från Förenta staternas federala regering och delstatsregeringarna som överstiger det som fastställts i avtalet mellan EU och Förenta staterna från 1992. Boeing får bidrag från Nasa och försvarsdepartementets program. Boeing drar nytta av icke-konkurrensutsatta militära kontrakt till höga priser, liksom av Förenta staternas skattelättnader för utländska försäljningsbolag, vilket strider mot WTO:s bestämmelser. I motsats till detta klagar Förenta staterna på att Airbus tar emot startstöd till forskning och utveckling, att det får bidrag till utveckling och produktionsanläggningar, att det får lån med fördelaktiga villkor, att det får avskrivning av skulder som rör produktion av stora civila flygplan och utvecklingsfinansiering, att det får bidrag till forskning och utveckling som direkt gynnar Airbus, och man klagar på att det får olagliga exportsubventioner.
På den positiva sidan fortsätter många flygbolag i EU att beställa Boeings flygplan, och Förenta staternas försvarsdepartement tilldelade från början kontraktet till EADS Northrop Grummans tankningsplan. Dessa är positiva tecken. Båda sidor må ha anledning att klaga, men jag befarar att det som ligger bakom denna fråga är ren anti-amerikanism och en småaktig europeisk mentalitet.
Airbus ses som en änglalik räddare på den europeiska himlen medan Boeing är det onda amerikanska företaget som försöker dominera den globala luftfarten på ett otillbörligt sätt. Jag hoppas verkligen att min grupp, Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater, inte tänker stödja denna resolution eftersom det verkligen skulle ge en dålig bild av min grupp - som anti-amerikansk, protektionistisk och konkurrensbegränsande. Vi kanske låter oss påverkas alltför mycket av det franska ordförandeskapet, men vi får inte låta EPP bli en förkortning för Europeiska protektionistiska partiet.
Kader Arif
(FR) Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Den resolution som vi ska rösta om innehåller en rad rekommendationer till kommissionen för att påminna den om att den på EU:s vägnar skyddar intressena hos medlemsstaterna och inom den europeiska sektorn för stora civila flygplan.
Med hänsyn till att den amerikanska kongressen redan har stött Boeing vid flera tillfällen, och med tanke på att överträdelsen av avtalet om tankningsplan undergräver den europeiska flygplanstillverkarens ställning, är det viktigare än någonsin med ett starkt stöd från EU som helhet - medlemsstaterna, kommissionen och parlamentet. Så mycket vet vi. EADS har fått mycket kritik, och det råder tvivel om hur seriöst och pålitligt det är.
Kommissionen måste på nytt bekräfta två saker i dag: dels att Boeings överklagande, när det gäller upphandlingsförfarandet för tankningsplan, inte på något sätt får påverka kvaliteten på förslaget om partnerskap mellan EADS och Northrop Grumman eftersom Boeing endast har protesterat mot urvalsförfarandet. Att upphäva US Air Forces beslut vore oacceptabelt. Kommissionen måste vara tydlig på denna punkt.
Kommissionen måste också komma ihåg att attackerna på Airbus inför Världshandelsorganisationen är omotiverade. Inte bara är systemet med återbetalningsskyldig finansiering oklanderligt eftersom det per definition återbetalas, utan Förenta staternas ståndpunkt är ännu mer förvånande eftersom det amerikanska stödet är oförenligt med Världshandelsorganisationens bestämmelser och med de bindande avtalen mellan EU och Förenta staterna.
För att undvika en resultatlös konfrontation som skulle undergräva de berörda parternas industriella intressen och förbindelserna mellan EU och Förenta staterna, som vi måste förbättra, är den enda möjliga lösningen för framtiden att förhandla. Detta måste föregås av en inledande fas där båda parter visar sin goda vilja.
En sista fråga: påverkar den nya situationen det beslut som kanske fattas under förhandlingarna om denna tvist?
Richard Seeber
(DE) Fru talman! Jag vill först och främst be om ursäkt för min kollega, Robert Sturdy, som har blivit försenad och inte kan vara med under plenarsessionen.
Jag vill först säga att både Förenta staterna och EU - åtminstone de flesta av medlemstaterna - är Nato-partner. Detta är en konflikt mellan grupper som står på vänskaplig fot. Jag vill även säga att Förenta staterna och EU undertecknade ett avtal om stora civila flygplan 1992. Det fungerade faktiskt mycket väl tills Förenta staterna avvek från villkoren i avtalet genom att vända sig till Världshandelsorganisationens tvistlösningsorgan 2004.
Vi vet att statligt stöd i viss mån är en vanlig metod, särskilt på denna marknad för stora kommersiella och militära flygplan. Det är ändå viktigt att det finns mycket stränga kontroller och villkor för statligt stöd. EU har hittills hållit sig noggrant till dessa, och även EADS Airbus har betalat tillbaka den största delen av subventionerna eller till och med betalat tillbaka mer än de offentliga medel det fick. Vi har dokumenterat detta i detalj. Förenta staterna däremot har fortfarande inte visat fram någon sådan dokumentation, och det framgår inte i vilken utsträckning som Boeing har fullgjort dessa skyldigheter.
På det hela taget vill jag säga att även om EU naturligtvis förespråkar frihandel bör denna resolution inte resultera i att vi manar till anti-amerikansk retorik. Det är viktigt att vi strävar efter en rättvis behandling av båda parter, och jag antar att WTO-organet kommer att fatta sitt beslut i denna anda.
Ren anti-amerikanism skulle vara ett alltför inskränkt tillvägagångssätt, men vi måste fortfarande uppmana Förenta staterna att hålla sig till de bestämmelser som vi alla enades om.
Glyn Ford
(EN) Fru talman! Jag kommer att stödja denna resolution och de flesta ändringsförslag som har lagts fram, däribland dem från min kollega Erika Mann.
I min valkrets är tusentals arbeten direkt beroende av Airbus, särskilt i området Filton i Bristol, och självklart är tiotusentals arbeten i Storbritannien och EU beroende av Airbus framgång.
Jag skulle ha kritiserat Syed Kamall direkt för hans inställning, som är mycket EU-skeptisk och anti-europeisk, men eftersom han gav sig av några minuter efter att ha talat kommer jag inte att få chansen att framföra min kritik till honom. Jag hoppas att någon av hans kolleger kan notera detta och berätta för honom att vi normallt sett försöker stanna till slutet av de debatter vi deltar i, snarare än att titta in, tala och sedan rusa iväg för att göra sitt pressmeddelande.
År 1992 ingicks ett avtal mellan Boeing och Airbus - eller snarare mellan EU och Förenta staterna - för att gemensamt avstå från att klaga, även om det var till fördel för Boeing som får direkta subventioner från den amerikanska regeringen genom Nasa och försvarsdepartementet medan Airbus endast får startlån som måste återbetalas med ränta. Sju miljarder euro har redan återbetalats.
År 2004 bröt Förenta staterna mot detta avtal genom att överlämna hela ärendet till Världshandelsorganisationen. Fackföreningen Unite och ledningen i Storbritannien insisterar båda på att vi ska sätta så stor press som möjligt på Förenta staterna i detta ärende.
Vi måste stå emot Boeings och kongressens kritik - på ett kraftfullt sätt. Om vi förlorar vår konkurrenskraft när det gäller Airbus, och Boeing blir ensamt i världen med en monopolställning, kommer vi att se förlorade kontrakt och förlorade arbeten. Förhandling är klart den bästa lösningen och det bästa sättet att gå vidare - kanske förbi 1992. Utan detta har vi inget annat alternativ än att kraftfullt försvara vår ställning och intressena inom EU:s ekonomi, konkurrenskraft och arbeten.
Talmannen
Jag har mottagit ett resolutionsförslag, som ingivits i enlighet med artikel 108.5 i arbetsordningen.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum onsdagen den 9 juli 2008.
Skriftliga förklaringar (Artikel 142)
Christine De Veyrac  
Efter den debatt vi hade i denna fråga om Boeings klagomål mot Airbus inför Världshandelsorganisationen, och som svar på den amerikanska senatens resolution om samma ämne, gläder det mig att se att vi i dag försvarar en resolution som kommer att säkerställa Europaparlamentets stöd för Airbus.
Boeings klagomål mot Airbus verkar ha mer att göra med kommersiella intressen än med egentligt uppfyllande av konkurrensbestämmelser.
Det var inte förrän Airbus fick en rad flygplansordrar som Boeing anförde klagomålet till Världshandelsorganisationen. Den amerikanska flygplanstillverkaren bryter också mot det bilaterala avtalet från 1992 eftersom den tog emot subventioner som var förbjudna enligt detta avtal.
Ja, Airbus tog också emot subventioner, men dessa bestod av återbetalningsskyldig finansiering som var tillåten enligt bestämmelserna. Inte nog med att denna finansiering återbetalades helt, Airbus betalade även tillbaka 40 procent utöver den summa som EU:s regeringar lånade ut.
Jag stöder den resolution som vi ska rösta om i morgon. Europaparlamentet måste uppmana till ett rättvist och snabbt slut på denna tvist, samtidigt som man offentligt visar sitt stöd för Airbus.
