
Perry, Roy (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. Haluan ilmoittaa parlamentille, että syyskuun istuntojaksolla parlamentti hyväksyi Lloydsin vetoomuksia koskevan kertomuksen ja määräsi, että komission on 15. marraskuuta mennessä toimitettava parlamentille tietoja vakuutusyhtiö Lloyd's of Londonia koskevasta sääntelystä vuosina 1978–2001. Ilmoitan, että 15. marraskuuta mennessä komissiolta ei ole saatu tällaista tiedonantoa. Asian esittelijänä en ole vieläkään kuullut parlamentin saaneen komissiolta tietoja, vaikka komission jäsenen Bolkesteinin yksiköt vakuuttavatkin postittaneensa hänen kirjeensä. Toivon, että parlamentti saa sen aikanaan, mutta määräaikaa ei kuitenkaan noudatettu.
Esitän asiasta kirjallisen huomautuksen, mutta halusin vain saada siitä merkinnän pöytäkirjaan.
Figueiredo (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, YK:n yleiskokous hyväksyi 14 vuotta sitten, 20. marraskuuta 1989, lapsen oikeuksien yleissopimuksen. Valitettavasti elinkeinoelämässä ei edelleenkään oteta huomioon lasten tarpeita. Lapsityövoimaa käytetään edelleen myös Portugalissa, jossa arviolta yli 4 prosenttia lapsista työskentelee eri aloilla monien perheiden epävarman taloudellisen tilanteen vuoksi. Suhtaudumme myönteisesti tärkeisiin aloitteisiin, joilla tuomitaan tällaiset käytännöt ja suojellaan lasten oikeuksia varsinkin torjumalla lapsityövoiman käyttöä maailmanlaajuisesti. Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kehottaisinkin kaikkia toimimaan päättäväisemmin sen puolesta, että lapsen hymy merkitsee toivoa oikeudenmukaisemmasta maailmasta, jossa lapsityövoimaa ei käytetä. 
Puhemies.
   Hyvä jäsen Figueiredo, panemme huomionne merkille. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu kolmesta yhteisön toimintaohjelmasta:
- Sacrédeusin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0384/2003) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi yhteisön toimintaohjelmasta Euroopan unionin ja maailman tiettyjen teollistumattomien alueiden suhteisiin liittyvää keskinäistä ymmärrystä edistävien elinten ja laitosten tukemiseksi (KOM(2003) 280 – C5-0350/2003 – 2003/0110(CNS))
- Rühlen laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0368/2003) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi yhteisön toimintaohjelmasta unionin aktiivisen kansalaisuuden edistämiseksi (KOM(2003) 276 – C5-0321/2003 – 2003/0116(CNS))
- Kratsa-Tsagaropouloun laatima naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan mietintö (A5-0396/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi yhteisön toimintaohjelman perustamisesta naisten ja miesten tasa-arvon alalla toimivien eurooppalaisten järjestöjen toiminnan edistämiseksi (KOM(2003) 279 – C5-0261/2003 – 2003/0109(COD)). 
Kinnock, Neil,
   . Arvoisa puhemies, tämä on yhteiskeskustelu, joten joudun valitettavasti puhumaan melko pitkään. Yritän kuitenkin olla mahdollisimman nopea ja vastata silti parlamentin jäsenten toimintansa pohjalta esittämiin tarkkoihin kysymyksiin, joiden tiedän olevan osoitus heidän tekemästään ahkerasta ja intensiivisestä työstä.
Kuten parlamentti tietää, unionin toimielimet tekivät yhteistyötä laatiakseen vuonna 2002 uuden varainhoitoasetuksen, joka tulisi voimaan 1. tammikuuta 2003. Asetuksessa säädetään muun muassa selkeä tukikehys, jonka avulla unioni tukee useita Euroopan kansalaisten kanssa vuoropuhelua käyviä eurooppalaisia organisaatioita. Asetuksessa säädetään myös, että kaikilla rahoituspäätöksillä on niiden hyväksymistä varten oltava oikeusperusta.
Tämä edellytys on erityisen oleellinen niiden tukien kannalta, jotka on rahoitettu sellaisista budjettikohdista, joiden asema budjettirakenteessa – niin sanotussa talousarvion A osassa – merkitsisi, että kyseiset tuet voidaan sisällyttää hallintomenoihin ja näin ollen maksaa ilman selkeää oikeusperustaa. Uudessa varainhoitoasetuksessa käyttöön otetun budjettirakenteen muutoksen myötä kyseisiä tukia ei enää voida sisällyttää hallintomenoihin. Se merkitsee, että myös kyseiset tuet tarvitsevat vastedes oikeusperustan.
Tämän uuden velvoitteen vuoksi komissio antoi toukokuussa 2003 seitsemän ehdotusta uusiksi oikeusperustoiksi. Ehdotuksiin liittyi myös komission jäsenen Schreyerin tiedonanto, jossa korostettiin ehdotusten yhteistä taustaa ja esitettiin samansisältöisiä ratkaisuja yleisiin ongelmiin.
Komissio on tyytyväinen esittelijä Sacrédeusin mietintöön ja antaa arvoa sille, että laatijat ja parlamentti ovat pitäneet komission ehdotuksen käsittelyä ensisijaisena. Parlamentin annettua lausuntonsa päätös pitäisi olla mahdollista saattaa voimaan vuonna 2004, ja ehdotuspyynnön jättämisen jälkeen pitäisi puolestaan voida aloittaa ensi vuoden toiminta-avustusten saajien valitseminen. Parlamentti ja neuvosto asettivat sovittelumenettelyssä 16. heinäkuuta tavoitteeksi saattaa voimaan vuoteen 2004 mennessä niiden avustusten oikeusperustat, joilla sellaista ei ole.
Tänään yhdessä kuuden muun avustuksia koskevan ehdotuksen kanssa esitelty oikeusperusta on tärkeä, koska se on välitön seuraus uuden varainhoitoasetuksen avustuksia koskevista uudistuksista ja perustuu vakaasti avoimuuden ja mahdollisten edunsaajien tasavertaisen kohtelun periaatteisiin. Komissio hyväksyy useimmat parlamentin päätöslauselmassa ehdotetuista tarkistuksista ja pitää niitä komission ehdotuksen hengen mukaisina. Komission mielestä on kuitenkin asianmukaista rajoittaa avustuksen määrä 70 prosenttiin tukikelpoisista kustannuksista 80 prosentin sijasta. Samoin komission mielestä on suositeltavampaa vähentää avustuksia asteittain 10 prosenttia vuodessa kuin 2,5 prosenttia. Komission näkemyksen mukaan näillä edellytyksillä turvataan osittain toiminnan kestävyys ja kannustetaan edunsaajia etsimään aktiivisesti vaihtoehtoisia ja täydentäviä tulonlähteitä.
Mainittakoon myös, että on tarpeen varmistaa neuvoston päätösehdotuksen ja talousarvion yhdenmukaisuus. Alustavassa talousarvioehdotuksessa komissio esitti, että sellaiset määrät, jotka vuoden 2003 talousarviossa on jaettu neljään eri kohtaan luvussa A-30, ryhmitettäisiin yhteen kohtaan.
Kohdan tuleva oikeusperusta on uuden varainhoitoasetuksen edellytysten mukaisesti tänään parlamentin käsiteltävänä oleva päätösehdotus. Päätöksessä edellytetään edunsaajien valitsemista ehdotuspyynnön perusteella avoimuuden ja tasavertaisen kohtelun periaatteiden mukaisesti. Ensimmäisessä käsittelyssä parlamentti korvasi yhden kohdan viidellä kohdalla. Kunkin kohdan otsakkeena on jonkin laitoksen nimi. Tuleva oikeusperusta ja budjettikohdan jakaminen tällä tavoin ovat selvästi ristiriidassa keskenään. Komissio toivoo, että hyväksytty talousarvio vastaa alustavasta talousarvioesityksestä tehtyä ehdotusta, jotta komissio voi panna ehdotuksen täytäntöön ja myöntää määrärahat EU:n lainsäädännön mukaisesti siten, kuin parlamentin ja neuvoston hyväksymässä uudessa varainhoitoasetuksessa on säädetty.
Siirryn nyt käsittelemään esittelijä Rühlen mietintöä ehdotuksesta toimintaohjelmaksi aktiivisen kansalaisuuden edistämiseksi. Olen kiitollinen esittelijä Rühlelle siitä, että hän ymmärsi kysymyksen tärkeyden ja varmisti asian nopean läpimenon kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa. Tästä on ollut valtavasti apua.
Parlamentin käsiteltävänä olevan komission ehdotuksen tavoitteena on varmistaa kitkaton siirtyminen vanhasta järjestelmästä uuteen sekä tuettujen toimien jatkuvuus. Komissio pyrki laatimaan ehdotuksen, jossa jatketaan suurelta osin vuoden 2003 talousarvion täytäntöönpanomenettelyjä ja johon sisällytetään uuden varainhoitoasetuksen julkisten varojen moitteetonta varainhoitoa koskevat vaatimukset.
Tätä ehdotusta oikeusperustaksi tulisi näin ollen pitää teknisenä mukautuksena. On kuitenkin ymmärrettävästi hyvin houkuttelevaa käyttää tilaisuutta hyväksi ja lisätä ehdotukseen uudistuksia ja parannusehdotuksia. Tapansa mukaan parlamentti osoittaa erittäin avuliaasti tällaista luovuutta. Tässä on kuitenkin riskinsä – varsinkin jos neuvosto ei tällaisten lisäysten takia hyväksy ehdotusta. Sen vuoksi komission ehdotus on mielestämme muotoiltu harkitusti, ja sen olennaisena tavoitteena on jatkaa sitä, mitä tähän mennessä on saavutettu, ja saada aikaan uuden varainhoitoasetuksen kanssa yhdenmukainen oikeudellinen rakenne.
Kehotankin parlamentin jäseniä pitäytymään melko tarkasti komission ehdotuksissa ja tekemään voitavansa varmistaakseen tämän oikeusperustan hyväksymisen mahdollisimman nopeasti.
Aktiivisen kansalaisuuden edistämistä koskevassa oikeusperustassa liikkumavaraa on vieläkin vähemmän, koska neuvoston on tehtävä päätöksensä yksimielisesti.
Jos haluamme onnistua saattamaan menettelyn päätökseen mahdollisimman nopeasti, kaikki kompromissimahdollisuudet on selvitettävä. Itse asiassa, jos oikeusperustaa ei ole saatu aikaan 1. tammikuuta 2004 mennessä, meidän on yksinkertaisesti mahdotonta myöntää tukea organisaatioille, jotka edistävät aktiivisesti Euroopan kansalaisuutta. Olisimme siitä erittäin pahoillamme, ja niin olisi epäilemättä parlamenttikin.
Kerron lyhyesti komission kannan esittelijä Rühlen mietinnössä ehdotettuihin tarkistuksiin. Komissio hyväksyy kokonaisuudessaan tarkistukset 1, 4, 7, 9, 11, 12, 15, 16, 13 ja 31, jotka selkeyttävät ehdotusta. Vaikka komissio muistuttaakin, että uuden varainhoitoasetuksen soveltaminen on välttämätöntä, se ei näe mitään estettä hallintomenettelyjen yksinkertaistamista koskevalle tarkistukselle 45.
On itsestään selvää, että komissio velvoittaa Euroopan unionilta tukea saaneet organisaatiot ilmoittamaan siitä asianmukaisesti. Vaikka komissio onkin asiasta täysin yhtä mieltä parlamentin kanssa, kuten tarkistuksesta 48 käy ilmi, se katsoo, että tällainen velvoite olisi tarkoituksenmukaisempaa sisällyttää edunsaajien kanssa tehtäviin sopimuksiin. Tämä pitää paikkansa myös tulosten levittämistä ja saatavuutta koskevan tarkistuksen 49 osalta. Komissio on samaa mieltä tarkistuksesta 47, jossa korostetaan, että komission on keskusteltava säännöllisesti edunsaajien kanssa.
Komissio hyväksyy osittain tarkistuksen 25. Koska tarkistuksella ei muuteta komission ehdotuksen sisältöä, komissio hyväksyy ehdotetun tarkennuksen, jonka mukaan vuodesta 2006 eteenpäin kaavaillut määrärahat otetaan käyttöön, mikäli budjettivallan käyttäjä pääsee sopimukseen vuoden 2006 jälkeen sovellettavista rahoitusnäkymistä. Komissio on kuitenkin valmis hyväksymään sen, että kaikki pakettiin kuuluvat seitsemän ehdotusta kestävät vuoteen 2006, jos siten on helpompi päästä kaikkia ehdotuksia koskevaan kompromissiin, jotta ehdotukset saadaan hyväksyttyä ajoissa vuoden 2004 talousarvion täytäntöönpanoa varten.
Ehdotusta on tarkasteltava yhdessä muiden pakettiin kuuluvien ehdotusten kanssa, joten myös "korvamerkitsemistä" ja mahdollista toimeenpanovirastoa koskevat tarkistukset on asetettava laajempaan yhteyteen.
Komissio ei hyväksy saman tarkistuksen mainintaa ohjelmalle myönnetyistä kokonaismäärärahoista, sillä maininta ei ole kuulemismenettelyssä edellytettyjen lainsäädäntömenettelyjen mukaista.
Komissio hyväksyy osittain myös tarkistuksen 28. Komissio ei vastusta ohjelman täytäntöönpanoa koskevien raporttien toimittamista, mutta se ei hyväksy liitteen sisällön siirtämistä 8 a artiklaan, koska se ei vastaisi lainsäädäntötekstin tavanomaista muotoilua. Sama koskee tarkistuksia 20, 21, 22, 29 ja 30, jotka komissio hylkää.
Komissio ymmärtää parlamentin näkemyksen, joka koskee keskittymistä tämän ehdotuksen soveltamisalan ja tavoitteiden mahdolliseen laajentamiseen. Tarkoituksenamme on kuitenkin taata komission jo aiemmin tukemien toimien jatkuvuus, joten hylkäämme tarkistukset 14, 40, 41, 42 ja 43, jotta neuvosto pääsisi yksimielisyyteen komission ehdotuksesta.
Komissio hylkää Kansainvälistä Eurooppa-liikettä koskevat tarkistukset 6 ja 33 sekä tarkistukset 32, 34, 35, 36 ja 37, joissa lisätään edunsaajien luetteloon uusia organisaatioita. Turvatakseen nykyisen rahoituksen jatkuvuuden komissio ei pidä tarkoituksenmukaisena aloittaa uudelleen keskustelua lohkossa 1 mainittujen organisaatioiden luettelosta.
Komissio aikoo varainhoitoasetuksen mukaisesti esittää kaikille tällä alalla toimiville organisaatioille avoimen ehdotuspyynnön. Helpottaakseen siirtymistä "korvamerkintäjärjestelmästä" ehdotuspyyntöihin ja ottaen huomioon ohjelman voimaantuloa edeltävän ajan komissiosta on tarkoituksenmukaisempaa soveltaa vuonna 2004 "korvamerkitsemiseen" perustuvaa mallia ja ottaa käyttöön avoimiin ehdotuspyyntöihin perustuva järjestelmä vuodesta 2005 alkaen.
Tämä olisi järkevä kompromissi, koska varainhoitoasetuksessa säädettyjen menettelyjen mukaan ehdotuspyyntöä olisi teknisesti mahdotonta käynnistää sen jälkeen, kun on hyväksytty kyseinen oikeusperusta, jonka mukaan rahoitusta voidaan vielä myöntää vuodesta 2004 alkaen. Näin ollen komissio voi periaatteessa hyväksyä "korvamerkintäjärjestelmän" soveltamisen. Mielestämme tätä menettelytapaa tulisi soveltaa ainoastaan vuonna 2004, ja toimintasäännöt olisi esitettävä ohjelman sijasta liitteessä.
Komissio ei siis hyväksy teknisistä syistä tarkistuksen 23 ryhmään 1 liittyvää osaa.
Komissio pitää melko tarpeettomana tarkistuksen ryhmään 2 liittyvää osaa, jonka tavoitteena on sisällyttää ehdotukseen unionin politiikkaa erilaisesta näkökulmasta tarkastelevat organisaatiot, eikä näin ollen hyväksy sitä. Tarkistuksen viimeisessä osassa ei noudateta lainsäädäntötekstin tavanomaista muotoilua, joten myös se hylätään.
Komissio korostaa, että ohjelman hallinnoinnin antaminen osittain mahdollisen toimeenpanoviraston tehtäväksi, erityisesti ohjelman ystävyyskaupunkitoimintaa koskevaan osaan kuuluvien lukuisten hankkeiden hallinnoinnin yhteydessä, on yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavan varainhoitoasetuksen 55 artiklan mukainen menettelytapa.
Itse asiassa komissio suunnittelee tällaisen toimeenpanoviraston perustamista koulutuksen ja kulttuurin aloilla. Ulkopuolisen konsulttiyrityksen parhaillaan valmisteleman kustannus-hyötyanalyysin tulosten perusteella komissio voisi ehdottaa, että tällainen virasto osallistuisi osittain ohjelman hallinnointiin. Ennen lopullisen päätöksen tekemistä komissio jättää ehdotuksen neuvoston toimeenpanovirastoja käsittelevälle komitealle. Komissio ei siis tässä vaiheessa voi hyväksyä tarkistusta 46.
Komissio hylkää tarkistukset 2, 8, 10, 17, 19, 24 ja 50, joita se pitää tarpeettomina, koska niitä on jo käsitelty riittävän seikkaperäisesti nykyisessä ehdotuksessa tai muissa asiakirjoissa. Komissio hylkää tarkistuksen 3 viittauksen täystyöllisyyteen liian suurisuuntaisena. Tarkistus 5, jossa mainitaan ehdotus Euroopan perustuslaiksi, on ennenaikainen, sillä ehdotukseen saatetaan vielä tehdä muutoksia.
Komissio katsoo, että tarkistuksessa 38 mainittu ehdotus, jonka mukaan lohkossa 1 lueteltuja organisaatioita olisi arvioitava säännönmukaisesti, olisi aivan liian työläs toteutettavaksi, sillä nämä organisaatiot saavat tukea koko ohjelman ajan. Luetteloa voidaan siis muuttaa vain uudella neuvoston päätöksellä.
Komissio ei hyväksy tarkistusta 39, koska se on vastoin toimintaohjelman olennaisinta tavoitetta, eurooppalaisten verkostojen tukemista. Komissio hylkää myös tiedotusvälineitä koskevan tarkistuksen 40, sillä se saattaa vaarantaa ruohonjuuritason organisaatioiden hakemukset.
Komissio hylkää tarkistuksen 44, jolla puututaan asiattomasti komission toimeenpanovaltuuksiin. Tarkistuksessa 27 ehdotettu tiedottaminen kansallisille parlamenteille ei ole tarkoituksenmukaista, ja komissio katsoo, että ohjelman arvioinnin tulisi perustua kahden vuoden viitejaksoon. Näin ollen se hylkää tarkistuksen 26.
Komissio ei hyväksy tarkistusta 51, joka jätettiin käsiteltäväksi sen jälkeen, kun valiokunta oli hyväksynyt esittelijä Rühlen mietinnön, koska sillä ei voida taata ohjelmien täytäntöönpanoa ennen oikeusperustan antamista.
Totean lopuksi tämän nimenomaisen vastauksen osalta, että komissio hyväksyy parlamentin esittämistä tarkistuksista 14 kokonaan ja 2 osittain ja hylkää niistä 35.
Kehotan parlamenttia tekemään kaiken voitavansa varmistaakseen, ettei Euroopan unionin Euroopan kansalaisuuden perustamiselle antama tuki vaarannu. Jos järjestelmä halutaan saada takaisin oikeille raiteille vuoden 2004 alussa, yhteisymmärryksen saavuttaminen menettelyn tässä vaiheessa on ratkaisevaa, kuten parlamentin jäsenet varmasti ymmärtävät.
Kiitän parlamenttia tarkkaavaisuudesta. Esitän vielä lyhyesti muutamia huomioita, ennen kuin päätän puheenvuoroni. Ne liittyvät parlamentin ja neuvoston päätökseen yhteisön toimintaohjelman perustamisesta naisten ja miesten tasa-arvon alalla toimivien eurooppalaisten järjestöjen toiminnan edistämiseksi.
Ensimmäiseksi haluan kiittää esittelijä Kratsa-Tsagaropoulouta sekä naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokuntaa hyvästä työstä ja kaikin tavoin merkittävistä saavutuksista tässä asiassa.
Olen iloinen siitä, että neuvosto ja parlamentti ovat jo pystyneet edistämään tätä perussäädöstä, jonka tavoitteena on tarjota oikeusperusta tasa-arvon alalla toimivien eurooppalaisten järjestöjen tuen jatkamiselle.
Suhtaudun myönteisesti useimpiin niistä 20 tarkistuksesta, jotka on esitetty naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan 3. marraskuuta 2003 hyväksymässä Kratsa-Tsagaropouloun mietinnössä, koska ne täsmentävät ja selkeyttävät tätä perussäädöstä. Komissio ei kuitenkaan puolla muutamia tarkistuksia, jotka liittyvät ohjelman kestoa ja sen arviointia koskeviin näkökohtiin.
Komissio ehdotti ohjelman kestoksi kahta vuotta – 2004 ja 2005 – koska se sisällyttää tämän aiheen yleiseen arvioon, joka koskee tasa-arvostrategian tulevaisuutta vuoden 2005 jälkeen. Komissio ei siis voi hyväksyä ohjelman keston pidentämistä vuoteen 2008 asti, kuten tarkistuksessa 8 ehdotetaan. Sen vuoksi komissio ei hyväksy myöskään tuen asteittaista vähenemistä koskevia tarkistuksia 6 ja 7, ohjelman määrärahojen lisäämistä koskevaa tarkistusta 9 eikä tarkistusta 10, joka koskee budjettivallan käyttäjän päätöstä vuoden 2006 jälkeen käytettävistä määrärahoista.
Varainhoitoasetus antaa tarvittavat vankat puitteet komission suorittamalle ohjelman arvioinnille. Tarkistus 11, jossa ehdotetaan, että arvioinnin tulisi perustua ulkopuoliseen arviointikertomukseen, on näin ollen tarpeeton ja vaikuttaa ylimitoitetulta ohjelman pieniin määrärahoihin ja kestoon nähden.
Komissio ei hyväksy tarkistusta 19, koska sen mielestä on parempi, että ohjelman aiheet ovat yleisiä eivätkä tarkkaan määritettyjä.
Komissio ei hyväksy myöskään tarkistusta 20, koska se vaikuttaisi komission asemaan ohjelman toteuttamisessa.
Tämä perussäädös on tärkeää hyväksyä pikaisesti, ettei yhteisön tuki kyseisille järjestöille ja etenkään Naisten eurooppalaiselle eturyhmälle (European Women's Lobby) keskeydy.
Lyhyesti sanottuna komissio hyväksyy tarkistukset 1, 2, 3, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 16, 17 ja 18 ja hylkää tarkistukset 6, 7, 8, 9, 10, 11, 19 ja 20 mainitsemistani syistä.
Olen kiitollinen, että parlamentti kuunteli kärsivällisesti pitkän puheenvuoroni. 
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Kinnock, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, elämä ja maailma eivät lopu Euroopan unionin ulkorajoille. 
Siksi sivilisaatioiden ja kulttuurien välistä vuoropuhelua on vahvistettava. Uuden varainhoitoasetuksen voimaantulon myötä on annettava perussäädös tai uusi oikeusperusta aiemmin talousarvion luvusta A-30 ja eräistä osan B budjettikohdista rahoitetuille toimille. Tässä yhteydessä komissio on esittänyt yhteensä seitsemän ehdotusta uusien toimintaohjelmien perustamiseksi.
Kulttuurien ja sivilisaatioiden välinen vuoropuhelu on nyt tärkeämpää kuin koskaan rauhan ja vakauden turvaamiseksi maailmassa. Tämä oli se erityinen panos, jonka halusin esittelijänä antaa ja lisätä mietintöön, joka koskee yhteisön toimintaohjelmaa Euroopan unionin ja maailman tiettyjen teollistumattomien alueiden suhteisiin liittyvää keskinäistä ymmärrystä edistävien elinten ja laitosten tukemiseksi. Ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta hyväksyi mietinnön yksimielisesti 4. marraskuuta 2003.
Tutkimuskeskukset, laitokset tai verkostot, jotka ovat erikoistuneet analysoimaan Euroopan unionin ja tiettyjen alueiden suhteita, edistävät kulttuurien ja sivilisaatioiden välistä vuoropuhelua. Tällainen vuoropuhelu on ensiarvoisen tärkeää ja ehdottoman välttämätöntä maailmassa, jonka johtamisesta ja hoitamisesta olemme yhteisesti vastuussa. Kulttuurien ja sivilisaatioiden välisen vuoropuhelun on edistettävä vapauden ja ihmisoikeuksien yhteisesti sovittua ja yleismaailmallista arvoa sekä ihmisarvon puolustamista. Unionin perustana oleva ihmiskäsitys merkitsee pohjimmiltaan sitä, että kaikilla ihmisillä on yhtäläinen, ainutlaatuinen ja loukkaamaton arvo. Tämän yhteisen arvopohjan ja yhteisen ihmiskäsityksen on myös oltava takeena eri kulttuurien ja sivilisaatioiden kunnioittamisesta.
Ohjelman yleistavoitteena on tukea näiden elinten toimintaa. Komission ehdotuksen mukaan näiden toimien on sisällyttävä tutkimuskeskuksen, laitoksen tai verkoston vuotuiseen toimintaohjelmaan. Tuettavilla toimilla on edistettävä Euroopan unionin sekä ALA-, MEDA-, Tacis- ja CARDS-asetusten soveltamisalaan kuuluvien alueiden sekä ehdokasmaiden keskinäistä ymmärrystä ja vuoropuhelua. Tähänkin kohtaan parlamentti haluaa lisätä sanat, joiden mukaan toimilla on myös – ja korostan tätä – edistettävä yhteiskunnallista, kulttuurista ja inhimillistä kumppanuutta sekä kohtaamismahdollisuuksia.
Haluamme myös pidentää ohjelman kestoa 31. päivään joulukuuta 2008, ja komission arviointikertomuksen julkaisemista on siirrettävä vastaavasti eteenpäin 31. päivään joulukuuta 2007. Vuodesta 2006 eteenpäin kaavaillut määrärahat otetaan käyttöön, mikäli budjettivallan käyttäjä pääsee sopimukseen vuoden 2006 jälkeen sovellettavista rahoitusnäkymistä.
Tukea saavien elinten on perehdyttävä hyvin kyseisten alueiden kulttuurisiin, historiallisiin, sosiaalis-taloudellisiin ja uskonnollisiin ominaispiirteisiin, jotta keskinäistä tietämystä ja ymmärrystä koskeva tavoite saavutetaan. Tätä halusin mietinnössä korostaa.
Toimien pitäisi edistää sekä poliittista yhteistyötä että aitojen kumppanuuksien muodostamista ihmisten välille. EU antaa jo nyt taloudellista ja teknistä tukea muualla maailmassa. Jäsenvaltioiden hallitukset totesivat ministerineuvostossa pitävänsä näitä toimia erittäin tärkeinä ja ilmaisivat haluavansa lisätä EU:n ja tukea saavien kumppaneiden keskinäistä tietämystä sekä löytää oikeusperustan, jonka avulla EU:n on mahdollista toimia näin.
EU:n ja kyseisten alueiden suhteisiin erikoistuneiden elinten ja organisaatioiden on pidettävä yllä vuoropuhelua ja tukea. Esimerkkejä tällaisten elinten toiminnasta ovat EU:n politiikkaa koskevat tutkimukset ja analyysit sekä seminaarit, pyöreän pöydän keskustelut ja julkaisut. Jo nyt on olemassa lukuisia alueelliseen yhteistyöhön ja vuoropuheluun osallistuvia elimiä ja järjestöjä. Sen vuoksi on yhä tärkeämpää varmistaa näiden toimien koordinointi päällekkäisyyksien välttämiseksi. 
Elämä ja maailma eivät lopu Euroopan unionin jäsenvaltioiden ulkorajoilla. Siksi sivilisaatioiden ja kulttuurien välistä vuoropuhelua on vahvistettava. 
Rühle (Verts/ALE ),
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olen kiitollinen viime viikkojen hyvin sujuneesta yhteistyöstä. Kiitän erityisesti kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan sihteeristöä sen antamasta tuesta, jota ilman mietintöäni ei olisi voitu käsitellä ajoissa. Kuten komission jäsen jo mainitsi, aikataulumme on erittäin tiukka, sillä monien eurooppalaisten elinten rahoituksen jatkumista sekä kansalaisjärjestöille, yhdistyksille, ammattijärjestöille ja oppilaitoksille myönnettävää tukea ei voida varmistaa seuraavana varainhoitovuonna, ellei säädöstä anneta.
Uuden varainhoitoasetuksen mukaisen toimintoperusteisen talousarvion käyttöönoton myötä näiden elinten on saatava oikeusperusta. Vaikka näille elimille myönnetyt tuet rahoitettiin aiemmin budjettikohdasta A 30, niitä ei enää tulevaisuudessa voida ottaa komission talousarvion hallintomäärärahoista. Tukien maksamisen varmistamiseksi tarvitaan oikeusperusta. Nämä ovat mietintöni tekniset taustatekijät, ja olen luonnollisesti komission kanssa yhtä mieltä siitä, että mukauttaminen on tärkeä ja ensisijainen huolenaihe. Olen kiitollinen komission jäsenelle mietintöni laajasta arvioinnista, mutta haluan kuitenkin esittää eriävän mielipiteen yhdestä kohdasta. Mielestämme tekninen mukauttaminen ei riitä. Euroopan unionilla on edessään valtavia haasteita, joista ensimmäinen on 1. toukokuuta 2004 tapahtuva laajentuminen, ja unioniin liittyvien valtioiden järjestämien kansanäänestysten vähäinen osanottajamäärä on vahvistanut näkemystäni siitä, että tarvitsemme lisää aloitteita vauhdittaaksemme Euroopan yhdentymistä.
Toinen haaste on unionin uudesta perustuslaista ja perusoikeuskirjasta käytävä keskustelu, joka asettaa meille samoin uusia vaatimuksia. Yhtä tärkeää on myös Euroopan oikeusalueen yhdenmukaistaminen, josta mainitsen vain eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä käydyn keskustelun. Tavoitteenani on näin ollen ollut vähentää demokratiavajetta ja muodostaa johdonmukainen käsitys Euroopan kansalaisuudesta ja kansalaisosallistumisesta. Tämä on ollut myös mietinnön yleinen vaikutin.
Olenkin erityisen pahoillani siitä, ettei komissio maininnut esittämääni tarkistusta 35 eikä tue sitä, koska mielestäni olisi välttämätöntä tehostaa yhteistyötä Euroopan neuvoston perustaman Venetsian komission kanssa perustuslaillisen oikeuskäytännön selkeyttämiseksi. Tietokantaa on laajennettava pikaisesti, jotta voisimme saada paremmin tietoa Euroopan unionin perustuslaillisesta oikeuskäytännöstä. Mielestäni on myös erittäin tärkeää tukea Agora Internet-sivustoa ja kehittää sillä tavoin virtuaalista keskustelufoorumia, jossa jäsenvaltioiden ja unionin lainsäätäjät voivat kysyä neuvoa toisiltaan. Sama koskee myös tuomarien ja yleisten syyttäjien koulutus- ja jatko-opintoverkostoa. Jos aiomme keskustella eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä, tuomareiden ja yleisten syyttäjien on pikaisesti saatava lisätietoja Euroopan unionin lainkäytöstä. Tuomareiden ja yleisten syyttäjien vuorovaikutusta on lisättävä kaikkialla Euroopassa.
Vaikka komission kertomus onkin odotusteni mukaisesti kunnianhimoinen tutkielma, huomaan sen esitystavassa myös puutteita. Nämä puutteet saivat meidät kiinnittämään erityistä huomiota menettelyjen selkeyttämiseen, byrokratian vähentämiseen ja Euroopan unionin tukienhakumenettelyn asiakasystävällisyyteen. Yhdessä ehdotuksessa esitetäänkin kaksivaiheista menettelyä, jossa käytäisiin ensin läpi hakemusten muotoseikat ja tarkasteltaisiin toisessa vaiheessa niiden sisältöä. Tämä helpottaisi tarkastelua yleisesti ja nopeuttaisi päätöksentekoa kyseisten kansalaisjärjestöjen osalta.
Haluamme myös lisätä Euroopan unionin tukikäytännön avoimuutta. Jos kansalaisjärjestöt saavat avustuksia Euroopan unionilta, niiden olisi myös ilmoitettava siitä selvästi. Myös näiden järjestöjen työn tulosten tulisi olla julkisesti saatavilla. Lopuksi haluaisin palata kysymykseen määrärahojen korvamerkitsemisestä, josta on ollut parlamentissa huomattavia näkemyseroja. Ensimmäisessä mietintöluonnoksessani puolsin korvamerkintäkäytännön poistamista, mutta minun oli otettava huomioon parlamentin eriävä näkemys. Olen päätynyt samaan näkemykseen kuin monet parlamentin jäsenet: meidän on keskusteltava vakavasti komission kanssa, ja keskustelu käydään vuoden 2004 jälkeen. Suhtaudun kyllä myönteisesti tarjoukseen jatkaa korvamerkitsemistä myös vuoden 2004 jälkeen, mutta kuinka sitten – yhden esimerkin mainitakseni –toteutetaan tietopalvelupisteisiin ja muihin aloihin liittyvä ehdotuspyyntö vuonna 2005?
Tähän asiaan liittyy vielä paljon epäselvyyksiä, ja haluaisin keskustella siitä komission kanssa. Sen vuoksi olen päättänyt olla vetämättä pois tarkistusta, josta haluaisin meidän äänestävän tänään. Mielestäni myös kysymystä toimeenpanovirastosta ja sen tavoitteista olisi harkittava perusteellisesti uudelleen. 
Kratsa-Τsagaropoulou (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan aluksi ilmaista tyytyväisyytemme siihen, että komissio teki ehdotuksen kyseisen ohjelman perustamiseksi ja piti puoliamme, jos saan ilmaista asian näin, käynnistämällä toimet rahoituksen järjestämiseksi talousarviosta useille eurooppalaisille naisjärjestöille meidän poliittisesta ryhmästämme. Näin ollen nykyisen ohjelman tavoite on mielestämme tarjota Naisten eurooppalaiselle eturyhmälle edellytykset jatkaa työtään ja samalla antaa muille naisjärjestöille mahdollisuus toimia ja kehittää yhdennettyjä toimia sukupuolten välisen tasa-arvon edistämiseksi.
Siksi vetoamme tarkistuksissamme sen puolesta, ettei rahoitusta suunnattaisi yksittäisiin toimiin, joilla ei voida taata ohjelmien jatkumista tai tasoa taikka organisaatioiden kannattavuutta, vaan toimintaan, kuten Naisten eurooppalaisen eturyhmän kohdalla. Emme myöskään saa unohtaa, että komission ehdotuksessa mainittuja yksittäisiä erityistoimia voidaan rahoittaa muista ohjelmista tai yhteisön toimien yhteydessä vuosittaisten painopisteiden – samapalkkaisuuden, työn ja perhe-elämän yhteensovittamisen, päätöksentekoon osallistumisen, kaavamaisten käsitysten muuttamisen – rinnalla. Naisjärjestöillä on joka vuosi mahdollisuus tähän rahoitukseen.
Arvoisa komission jäsen, olen kanssanne samaa mieltä ohjelman soveltamiskaudesta. Ohjelmaa olisi sovellettava vuoteen 2006 saakka, koska emme voi ennakoida tulevia edellytyksiä etenkään sitten, kun uudet valtiot liittyvät unioniin. Sitä paitsi kyseessä on pilottiohjelma, ja meidän on nähtävä, kuinka se etenee. Voimme jatkaa sen kestoa arvioinnin jälkeen.
En todellakaan käsitä niiden esittelijöiden logiikkaa, jotka ehdottivat tarkistuksessaan tuen asteittaista vähentämistä 2,5 prosentilla ohjelman kolmannesta toimintavuodesta eteenpäin. Euroopan komissio nimenomaan vapauttaa kaikki ohjelmaan kuuluvat naisjärjestöt tällaisesta tuen asteittaisesta vähentämisestä varainhoitoasetuksen säännösten mukaisesti. Miksi meidän olisi sovellettava kyseistä säännöstä etenkään muihin naisjärjestöihin kuin Naisten eurooppalaiseen eturyhmään? Se ei ole paikallaan varsinkaan nyt, kun Naisten eurooppalaisella eturyhmällä on rahoituksessaan muita painopistealoja. Tällainen olisi järjestöjen syrjivää kohtelua, jota ei voisi puolustaa edes varainhoitoasetuksen perusteella.
Mielestämme myös naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan ehdotus naisjärjestöille myönnettävistä erilaisista rahoitusosuuksista on syrjivää kohtelua. Emme voi pyytää 90 prosentin yhteisrahoitusta yhdelle järjestölle, kuten Naisten eurooppalaiselle eturyhmälle, joka – kuten totesin – nauttii suosituimmuuskohtelusta (esimerkiksi sen hankkeille myönnetään rahoitusta ilman kiinnostuksenilmaisupyyntöä), ja pyytää samalla vain 80 prosentin yhteisrahoitusta muille järjestöille, joilla ei ole jatkuvaa rahoitusta ja jotka valitaan kiinnostuksenilmaisupyyntöjen perusteella.
Tarkistuksemme, jotka koskevat Naisten eurooppalaisen eturyhmän siirtämistä artikloista liitteeseen, on tehty teknisistä syistä neuvoston ehdotuksesta. Mielestämme kaikki kansalaisjärjestöjen toimintaa rahoittavat ohjelmat on pyrittävä muotoilemaan yhdenmukaisesti. Tarkistustemme nimenomainen tavoite on saada meidät lähemmäksi lopullista yksimielisyyttä.
Arvoisa komission jäsen, pyrimme tarkistuksillamme noudattamaan yhteisön vaatimuksia juuri nopeuttaaksemme ohjelman välitöntä soveltamista. Ohjelma ei kuitenkaan rajoita naisjärjestöjen toimintaa tietyille aloille tai tiettyihin ryhmiin tai suuntaa sitä tiettyihin elämänkatsomuksiin.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, yhteiskunta kehittyy. Vaatimukset muuttuvat ja naisten pyrkimykset tulevat monitahoisemmiksi ja laajemmiksi. Meidän tehtävämme on osoittaa, että kykenemme hallitsemaan tätä moninaisuutta ja antamaan yhteiskunnalle ja erityisesti naisille mahdollisuuden tuoda esiin moniarvoisuuttaan. 
Dührkop Dührkop (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, äänestämme tänään vielä kolmesta seitsemän mietinnön pakettiin kuuluvasta mietinnöstä. Mietinnöillä halutaan antaa oikeusperusta useille aiemmin niin kutsuttuun budjettikohtaan A-30 kuuluneille tuille. Maanantaina 24. marraskuuta pidämme neuvoston kanssa sovittelukokouksen, jossa pyrimme pääsemään yksimielisyyteen, jotta voimme hyväksyä kaikki nämä ehdotukset ennen tämän vuoden loppua ja panna ne täytäntöön vuonna 2004. Itse asiassa kaikkein suurin ongelmamme on nyt varmistaa, että näihin tukiin tarkoitetut määrärahat voidaan ottaa käyttöön ensi vuoden aikana.
Kohdistankin sanani Euroopan komissiolle, joka käsitellessään ehdotuksia neuvostolle ja parlamentille laatimassaan tiedonannossa mainitsi siirtymäjärjestelyt siinä tapauksessa, ettei perussäädöksiä hyväksytä ennen tämän vuoden loppua.
Vaikuttaa siltä, että kyseinen siirtymätoimenpide tarkoittaa säädösten hyväksymisen määräajan pidentämistä tammikuun 2004 loppuun, mikä ei todellisuudessa ratkaise ongelmaa, sillä sekä komission jäsen Schreyer että komission jäsen Reding ovat todenneet selkeästi, että mikäli oikeusperustoja ei ole hyväksytty ennen tammikuun loppua, määrärahoja ei voida ottaa käyttöön.
Haluaisin siksi muistuttaa komissiota sen omista sanoista ja lainata niitä: "Jos tätä tavoitetta ei saavuteta, komissio tekee hyvissä ajoin ehdotuksen siirtymävaiheen poikkeustoimenpiteistä, jotta avustukset voidaan myöntää vuonna 2004, vaikka perussäädöksiä ei vielä olisikaan vahvistettu".
On selvää, ettei määräajan pidentäminen tammikuun 2004 loppuun ole siirtymätoimenpide, koska sillä ei tehdä määrärahojen käyttöönottoa mahdolliseksi, jos perussäädöksiä ei ole hyväksytty. Parlamentti on pyrkinyt työskentelemään erittäin nopeasti pysyäkseen määräajassa, mutta emme tiedä, miten sovittelumenettelyssä käy. Jos se epäonnistuu, komission on pidettävä sanansa ja löydettävä ratkaisu – lainaan jälleen komissiota – "jotta avustukset voidaan myöntää vuonna 2004, vaikka perussäädöksiä ei vielä olisikaan vahvistettu".
Arvoisa komission jäsen, marraskuun 24. päivänä järjestettävässä sovittelussa tärkeimmät neuvoteltavat kysymykset ovat ensinnäkin kunkin ohjelman rahoitusosuus ja kesto sekä asteittaisen vähenemisen soveltaminen – joka jo mainittiinkin – mutta ennen kaikkea määrärahajaottelun täytäntöönpano niin sanotussa korvamerkintäjärjestelmässä, joka on epäilemättä suurin kompastuskivi. Siksi käsittelen tätä kohtaa hieman tarkemmin.
Määrärahajaottelu liittyy kulttuuria ja kansalaisuutta koskevaan ehdotukseen, ja parlamentti haluaa säilyttää tämän oikeuden ja aikoo puolustaa sitä neuvostossa. Haluan jälleen kerran todeta, etten ole koskaan kannattanut määrärahajaottelua, mutta esittelijä Rühlen tavoin minun on myönnettävä, että näkemykseni on alkanut muuttua viime aikoina ennen kaikkea komission asenteen ansiosta. Huomatessani komission olevan haluton löytämään ratkaisun tukien täytäntöönpanoon vuonna 2004, huomatessani sen asenteen parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä hyväksymien koehankkeiden ja valmistelevien toimien toteuttamiseen mieleeni nousee monia kysymyksiä. Arvoisa komission jäsen, jos komissio ainoastaan asettaa esteitä kaikkien parlamentin talousarviota koskevien aloitteiden tielle, parlamentilla ei ole muuta keinoa kuin puolustaa määrätietoisemmin oikeuksiaan. Komission ei myöskään pitäisi väittää, että sen ehdotuksilla turvataan määrärahajaottelu jo nyt. Komissio on täysin vakuuttunut ja tietoinen siitä, että määrärahajaottelusta olisi joka tapauksessa tullut kiistaa neuvoston kanssa.
Arvoisa komission jäsen Kinnock, olen hyvin pahoillani siitä, ettei komissio ota vetoomuksiani huomioon. Olin hyvin yllättynyt ja ärsyyntynyt siitä, että komissio julkaisi Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä 18. marraskuuta eli toissapäivänä vuoden 2004 ehdotuspyynnön organisaatioille, jotka edistävät Euroopan unionin ja maailman tiettyjen teollistumattomien alueiden suhteisiin liittyvää keskinäistä ymmärrystä – toisin sanoen Sacrédeusin mietinnön, josta äänestämme tänään klo 12.00.
Vaikuttaa hyvin vakavalta, että komissio on antanut luvan julkaista tämän ehdotuspyynnön, ennen kuin parlamentti on esittänyt kantansa ja varsinkin ennen kuin neuvosto on tehnyt päätöksensä. Se merkitsee, ettei ehdotuspyynnöllä ole nykyisellään oikeusperustaa. Saattaa olla, että näin menettelemällä komissio halusi nopeuttaa menettelyjä helpottaakseen vuoden 2004 määrärahojen käyttöönottoa, mutta olen vilpittömästi sitä mieltä, että se on ylittänyt valtuutensa.
Arvoisa puhemies, koska meillä joka tapauksessa on vielä paljon ongelmia ratkaistavana maanantaina 24. päivä, toivon, että parlamentti ja neuvosto onnistuvat neuvottelemaan tästä kaikesta 
Ojeda Sanz (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tätä mietintöä koskevan lausunnon valmistelijana minun on myönnettävä, että olen samaa mieltä monista esittelijä Rühlen korostamista näkökohdista.
Viime vuonna hyväksytyn uuden varainhoitoasetuksen 49 artiklan 2 kohdassa säädetään, että kaikkien toimintamenojen toteuttaminen edellyttää perussäädöstä lukuun ottamatta institutionaalisiin oikeuksiin liittyviä koehankkeita, valmistelevia toimia ja kunkin toimielimen toimintamäärärahoja. Kuten jo todettiin, tämä merkitsee sitä, että nykyisin A-osaan kuuluville tuille on ehdotettava oikeusperustaa, kuten parhaillaan käsittelemässämme mietinnössä.
Kenellekään täällä ei ole yllätys, jos sanon, että tämän mietinnön valmistelu on ollut poikkeuksellisen hankalaa, sillä monien unionin aktiivista kansalaisuutta edistävien elinten taloudelliset intressit ovat vaakalaudalla.
Tähän ehdotukseen sisältyy kymmenen budjettikohtaa, joita en aio toistaa ja joiden tavoitteena on kannustaa eri budjettikohdissa määriteltyjä elimiä, niin että ne voivat edistää aktiivista ja osallistuvaa kansalaisuutta. Tukien yhteinen tavoite on siis lujittaa näiden järjestöjen asemaa ja edistää toimia, jotka puolestaan vahvistavat EU:n sanomaa.
Kaikkein kiistanalaisin näkökohta on epäilemättä korvamerkitseminen, jota osa jäsenvaltioista vastustaa, kuten on todettu. Me kuitenkin puolustamme kansalaisten etuja, ja tämä mietintö sekä toinen mietintö, jossa perustetaan yhteisön toimintaohjelma kulttuurin ja nuorison sekä yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen alalla toimivien eurooppalaisten järjestöjen edistämiseksi, ovat ratkaisevan tärkeitä Euroopan unionin uskottavuuden kannalta. Niiden avulla on mahdollista välittää toimintamme olennainen sanoma, joka on Euroopan rakentaminen yhdessä kansalaisten kanssa.
Vetoankin neuvostoon ja komissioon, että ne toimisivat uuden lainsäädännön mukaisesti tämän tavoitteen edistämiseksi poistamalla kohtuuttoman monimutkaisiin menettelytapoihin liittyviä esteitä.
Muistakaamme myös, että, kuten Salvador de Madariaga totesi, Eurooppa on olemassa silloin, kun se on olemassa kaikkien kansalaistensa mielissä. 
Coelho (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kiitän kaikkia esittelijöitä, jotka ovat laatineet tänään käsittelemämme mietinnöt. Erityisesti kiitän Sacrédeusia ja KratsaTsagaropoulouta, vaikka käytänkin tukipakettia koskevassa yhteiskeskustelussa puheenvuoroni keskustellakseni esittelijä Rühlen mietinnöstä ja yhteisön toimintaohjelmasta unionin aktiivisen kansalaisuuden edistämiseksi. Kiitän esittelijä Rühleä hänen työstään, ja tuemme yleisesti hänen ehdotuksiaan. Kiitän häntä siitä, että hän oli kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa halukas hyväksymään tarkistukset, jotka esitin yhdessä Hernández Mollarin ja Marcelino Orejan kanssa. Olen samaa mieltä esittelijän vaatimuksesta, jonka mukaan demokratiavajeen vähentämiseen keskittyvää ohjelman päätavoitetta on selkeytettävä ja korostettava. Joissakin parlamentin hyväksymissä mietinnöissä vaaditaan selkeästi vahvistamaan ja korostamaan ajatusta Euroopan kansalaisuudesta, jota on Euroopan parlamentin vaalien äänestäjämäärästä päätellen pikaisesti edistettävä.
Olen samaa mieltä myös siitä, että avoimuutta koskevan vaatimuksen näkyvyyttä on lisättävä. Rahoitusta saavien järjestöjen pitäisi tiedottaa asiasta selvästi ja ilmoittaa tuen määrä sekä julkaisuissaan että omilla verkkosivuillaan tai sellaisilla verkkosivuilla, joissa ne ovat mukana. Meidän on myös vaadittava ohjelmien tulosten levittämistä: eurooppalaisten veronmaksajien on saatava rahojensa vastineeksi arvio rahoitettujen toimien tuomasta käytännön hyödystä.
Yhdyn myös sekä esittelijän että edellisen puhujan, Ojeda Sanzin, vaatimukseen byrokraattisten menettelyiden yksinkertaistamisesta. Ne on ehdottomasti karsittava minimiin. Arvoisa komission jäsen, komission on varmistettava tukien maksaminen ajallaan. Avustusten maksamisen kohtuuton viivästyminen vaarantaa usein toimien tehokkuuden, vahingoittaa Euroopan unionin julkisuuskuvaa ja aiheuttaa vaikeuksia järjestöille, jotka tekevät kanssamme vilpitöntä yhteistyötä tämän aatteen levittämiseksi.
Ohjelman tavoitteena on Euroopan kansalaisuuden siteiden vahvistaminen, kansalaisosallistumisen ja demokraattisen osallistumisen lisääminen sekä Eurooppa-aatteen ja unionin toimielinten työn tunnetuksi tekeminen. On selvää, että aktiivista kansalaisuutta on edistettävä sekä kannustamalla alalla toimivia järjestöjä että tukemalla tavoitetta edistäviä toimia. Kyseessä on siis yritys lähentää Euroopan unionin kansalaisia ottamalla heidät mukaan unionin ja sen toimielinten kanssa käytävään välittömään tai välilliseen vuoropuheluun.
Olen samaa mieltä myös siitä, että vuoden 2004 toimien rahoituksen ja täytäntöönpanon varmistamiseksi on tarpeen ottaa käyttöön poikkeuksellisia ja tilapäisiä toimenpiteitä. Kaikkien näiden syiden vuoksi ja ottaen huomioon esittämämme tarkistukset äänestämme mietinnön puolesta. 
De Keyser (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, Sacrédeusin laatima mietintö hyväksyttiin yksimielisesti sellaisenaan ilman tarkistuksia ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnassa. Ryhmäni suhtautui erittäin myönteisesti tähän mietintöön, joka olisi lopettanut vuosia jatkuneen häpeällisen käytännön, jossa mitä erilaisimmille elimille myönnettiin tukia kaikkea muuta kuin avoimien menettelyiden turvin. Samanaikaisesti parlamentti kuitenkin otti asiaan uudelleen kantaa vuoden 2004 talousarviomenettelyn yhteydessä puoltaen määrärahojen korvamerkitsemistä joidenkin parlamentin jäsenten tärkeinä pitämille organisaatioille. Mielestäni tämä on valitettavaa.
Tässä tilanteessa meidän on pakko hyväksyä jäsen Salafrancan esittämiä tarkistuksia, jotka ovat täysin ristiriidassa kollegani Sacrédeusin laatiman alkuperäisen mietinnön hengen kanssa. Luotamme kuitenkin siihen, että neuvosto tekee kaikessa viisaudessaan järkevän päätöksen varmistaakseen Euroopan unionin tulevien talousarvioiden avoimuuden. Meidän on taattava kilpailun rehellisyys alueellisten organisaatioiden välillä ja löydettävä niiden joukosta ne, jotka parhaiten edistävät Euroopan unionia koskevan tiedon levittämistä. 

Dybkjær (ELDR ).
   – Arvoisa puhemies, virallisesti nämä kolme mietintöä, joista parlamentti tänään keskustelee, koskevat kysymystä oikeusperustasta. Sen vuoksi asiaan on myös yleisesti suhtauduttu niin, ettemme keskustele talousarviosta ja sen sisällöstä. Pikemminkin kyse on oikeusperustan kuntoon saamisesta.
Oikeusperusta on tietenkin saatava kuntoon. Kahdessa mietinnössä se tapahtuu 308 artiklan avulla, mikä tavallaan osoittaa 308 artiklan merkityksen. Meillä on oltava tällainen artikla, jos esiin nousee yllättäen kysymyksiä, jotka vaativat esimerkiksi oikaisua. Toisaalta samaa artiklaa ei tietenkään saa käyttää väärin, kuten aiemmin vaikuttaa käyneen.
Todellisuudessa mietinnöissä on kuitenkin kyse paljon muustakin kuin vain virallisesta oikeusperustasta. Todellisuudessa kyse on jostain hyvin poliittisesta: ensinnäkin EU:n toimielinten välisestä valtataistelusta ja toiseksi suhteistamme eurooppalaisessa demokratiassa eläviin ihmisiin Euroopassa ja sen ulkopuolella.
Ensimmäisestä kysymyksestä on puhuttu jo melko paljon. Haluan joka tapauksessa esittää yleisen huomion: on nimittäin hätkähdyttävää, että naisten ohjelma on kaikkein lyhin. Olen pahoillani, mutta mielestäni komissio ei ole antanut erityisen hyvää selitystä, sillä kaikki, mitä on sanottu ehdokasmaista, voidaan perustellusti sanoa kaikista kolmesta ohjelmasta. Katsonkin, että kun työtä jatketaan, olisi pohdittava myös sitä, miksi ihmeessä naisten on tavalliseen tapaan oltava kaikkein heikoimmassa asemassa. Tämä on mielestäni vallitseva asenne.
Toisesta kysymyksestä haluaisin sanoa, että olen kotoisin maasta, joka on kuulunut EU:hun vuodesta 1972. Olemme aika ajoin tutkineet yleistä mielipidettä EU:sta ja järjestäneet melko monia kansanäänestyksiä. Tiedämme, että ellei ihmisille järjestetä mahdollisuutta olla aktiivisemmin mukana EU:ssa sekä sisäisen demokratian keinoin että suhteessa muihin valtioihin, hanke ei onnistu pitkällä aikavälillä. Se ylittää ihmisten käsityskyvyn, ja vaarana on, että he eivät lopulta suhtaudu hankkeeseen kovinkaan myötämielisesti. Siksi on äärimmäisen tärkeää, että alamme ottaa ihmisiä mukaan tähän työhön.
Olen hieman harmissani siitä, että juuri naisten ohjelma on kaikkein lyhin. Sanoisin jälleen omasta maastani saatujen kokemusten pohjalta, että naisilla on suurimmat epäilykset hanketta kohtaan. Tähän saattaa olla lukuisia selityksiä, mutta en käsittele niitä nyt, koska siihen ei ole aikaa. Juuri siitä syystä on kuitenkin äärettömän tärkeää, että myös naisjärjestöillä on vakiintuneet toimintamahdollisuudet, ettei niiden tarvitse käyttää kaikkea aikaansa toimintansa rahoituksen löytämiseen.
Käsittelen mietintöjä yksitellen. Ensimmäinen niistä koskee, kuten esittelijä korosti mietinnössäkin, äärimmäisen tärkeää aihetta, eli EU:n suhdetta muihin valtioihin. Voimme päivittäin havaita, että on entistä tärkeämpää lisätä ymmärtämystä siitä, että on olemassa muitakin kulttuureita kuin kaikkein laajimmalle Euroopassa levinnyt valtavirtakulttuuri. Tätä taustaa vasten kysynkin, onko ehdokasmaiden tämän ohjelman avulla todella mahdollista liittyä unioniin siinä mainituin perustein. Pyytäisin asiasta vastaavaa komission jäsentä tarkastelemaan tätä kysymystä, koska tiedämme, että ehdokasmaat käyttävät kehitysapunsa yleensä naapurivaltioiden eivätkä kauempana sijaitsevien valtioiden hyväksi. Näin ollen ehdokasmaissa ei välttämättä ole niin paljon perustietoutta, jonka pohjalta kehittää suhteita kolmansiin maihin.
Toinen mietintö koskee kansalaisuutta, johon olen jo viitannut. Haluan kuitenkin korostaa, että kansalaisuutta on kehitettävä jatkuvasti sen varmistamiseksi, että kansalaisjärjestöjen lisäksi myös tavallisille ihmisille annetaan tilaisuus osallistua tähän työhön. Sillä tavoin voimme lisätä ymmärtämystä EU:n hyvistä puolista. Tässä suhteessa on äärimmäisen tärkeää, etteivät toimintaan osallistu vain perinteiset järjestöt, vaan myös hyvin laajoja kulttuurialoitteita tekevät järjestöt. Mielestäni tämä on yksi keino saada asioita edistymään.
Lopuksi käsittelen naisia koskevaa ohjelmaa. Tein esittelijän kanssa rakentavaa yhteistyötä ennen mietinnön julkaisemista, mutta valiokunnassa on huomattavia erimielisyyksiä. Näin ollen monet meistä itse asiassa äänestävät ohjelman pidentämisen puolesta ja useiden muiden sellaisten tarkistusten puolesta, jotka kuulin komission hylänneen, mutta joiden puolesta toivottavasti saadaan muodostettua enemmistö. 
Fraisse (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluamatta ryhtyä väittelemään esittelijämme kanssa korostan, että eurooppalaiset etujärjestöt ovat mielestäni erinomainen väline hankkia tietoa joistakin Euroopan unionin valtioissa esiin tulevista kysymyksistä ja koordinoida niitä. Haluan siis antaa tunnustusta näiden etujärjestöjen työlle.
En kuitenkaan halua kiistellä tästä kysymyksestä, joten aloitan korostamalla seuraavaa seikkaa: jos jotkut jäsenet haluavat Naisten eurooppalaisen eturyhmän käyttökelpoisuudesta huolimatta – ja tässä olen samaa mieltä edellisen puhujan kanssa – pidentää naisia koskevaa ohjelmaa, he tekevät sen, koska tietävät kyseisten järjestöjen kanssa käymänsä vuoropuhelun perusteella, että suurin ongelma ovat näiden järjestöjen toimintatavat. Minkä tahansa järjestön asianmukainen toiminta edellyttää tilanteen tasalla olemista ja organisointikykyä. Siksi korostankin voimakkaasti, miten tärkeää on, ettemme rahoita järjestön tai järjestöryhmän yksittäistä tapahtumaa; sen sijaan on tärkeää varmistaa rahoituksen avulla näille järjestöille suotuisat toimintaedellytykset. Lisäisin, että tässä yhteydessä uusien jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden osallistumismahdollisuudet ovat ensiarvoisen tärkeitä.
Kun tarkastelen kokemuksia, joita olen viimeisten neljän vuoden aikana saanut toimiessani naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnassa, huomaan meidän laajentaneen merkittävästi toiminta-alaamme. Tämä on toinen keskeinen ulottuvuus. Olemme laajentaneet toimintaamme uusille alueille paitsi valiokunta-aloitteisilla mietinnöillä myös siksi, että perusoikeuskirjan mukaan kysymys naisten oikeuksista on olennainen kaikilla toiminta-aloilla. Olemmekin käsitelleet mietintöjä, jotka koskevat muun muassa naisten terveyttä, naisia ja urheilua, tietoyhteiskuntaa sekä naisiin kohdistuvaa väkivaltaa. Kaikki nämä mietinnöt osoittavat, että meidän on osoitettava kiinnostusta järjestöjen rahoituskehitykseen, koska myös kaikki uudet alat, joihin toimintamme kohdistuu, kehittyvät jatkuvasti.
Juuri siksi – tämä on viimeinen huomioni, jonka kohdistan erityisesti arvoisalle komission jäsenelle – olen perin pohjin hämmästynyt siitä, ettei Euroopan komissio hyväksynyt komission jäsenen Diamantopouloun ehdotusta direktiivistä, jolla pantaisiin täytäntöön perustamissopimuksen 13 artikla sellaisena, kuin se on muutettu Amsterdamin sopimuksella. Rasismia koskeva direktiivi annettiin kolme vuotta sitten Amsterdamin sopimuksen 13 artiklan pohjalta. Naisiin kohdistuvaa syrjintää koskevaa direktiiviä on juuri heikennetty, vaikka tulevaisuudennäkymämme laajentuvat. En ymmärrä komission pidättyvää suhtautumista erityisesti tiedotusvälineisiin, koska juuri niiden alalla tarvittaisiin järjestöjä ja niiden tukea kaikenlaisen syrjinnän torjumiseksi. 
Boumediene-Thiery (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, kuten tiedätte, lukuisat mielipidetutkimukset ovat paljastaneet, miten kaukana Eurooppa on kansalaisistaan ja miten paljon on vielä tehtävä lähentymisen eteen.
Yhteisö on tehnyt aloitteita Euroopan kansalaisuuden edistämiseksi, mutta ne eivät luonnollisestikaan riitä. Päätös perustaa viisivuotinen tukiohjelma unionin aktiivisen kansalaisuuden edistämiseksi on hyvä. Ehdotuksen tavoitteena on tietenkin edistää ajatusta Euroopan kansalaisuudesta, jotta kansalaiset ottaisivat vastuuta Euroopasta ja hankkisivat valmiudet kantaa tätä vastuuta. Ehdotuksen pitäisi vahvistaa myös unionin demokraattista legitiimiyttä ja lisätä sen avoimuutta.
Tavoitteen saavuttamiseksi meidän on myös yksinkertaistettava menettelyjä, jotta mahdollisimman moni järjestö voisi hyödyntää tätä uutta välinettä. Lisäksi on havaittavissa, että organisaatioiden välille on muodostumassa arvojärjestys, joka ei valitettavasti aina ole perusteltu. Euroopan komission olisi määriteltävä puolueettomat arviointiperusteet kansalaisjärjestöjen toiminnan ja tehtävien rahoittamiseksi – varsinkin sellaisten järjestöjen, jotka toimivat suoraan kentällä toteuttaen käytännössä solidaarisuutta, johon olemme sitoutuneet. Emme saa unohtaa, että niiden ansiosta sosiaalinen yhteenkuuluvuus säilyy sosiaalisesti heikossa asemassa olevilla Euroopan alueilla, joissa kärsitään syrjäytymisestä ja syrjinnästä. Miten saamme nuoret vakuuttuneiksi siitä, että Eurooppa on todellisuutta, ja miten vahvistamme heidän luottamustaan Eurooppaan, ellei Eurooppa taistele konkreettisesti syrjintää vastaan?
Kentällä toimivat ihmiset ovat sanoneet, että komissio antaa etuoikeuksia tietyille järjestöille. Jos väite pitäisi paikkansa, tilannetta ei voitaisi hyväksyä. Vaikka mietinnössä toisaalta korostetaankin sosiaalista ulottuvuutta, mistä kiitämme esittelijää, emme voi jättää huomiotta poliittistakaan ulottuvuutta, joka on välttämätön nykyisen demokratiavajeen vähentämiseksi.
Mistä kansalaisuudesta me siis keskustelemme? Mietinnössä tarkennetaan, että Euroopan unionin kansalaisuudella täydennetään ja laajennetaan jäsenvaltion kansalaisuutta tunnustamalla yhteiset oikeudet. Unionin kansalaisuus on peräisin yhteisön jäsenten tuntemasta tarpeesta jakaa yhteiset demokraattiset arvot unionin rakentamisprosessin yhteydessä.
Miten pitkään voimme jatkaa puhumista Euroopan rakentamisprosessista, kun sen ulkopuolelle jätetään 15–18 miljoonaa eurooppalaista, jotka ovat kolmansien maiden kansalaisia? He osallistuvat aktiivisesti Euroopan yhdentymiseen, joten he ovat Euroopan kansalaisia siinä missä muutkin, ja heidän yhdistyksensä ja kansalaisjärjestönsä osallistuvat samalla tavoin aktiivisesti Euroopan edistämiseen.
On selvää, että tavoitteemme on kansalaisten Eurooppa, todella demokraattinen Eurooppa, jossa vallitsee solidaarisuus. Tämän vuoksi meidän on uudistettava ja parannettava Euroopan kansalaisuutta. Pääomien, tavaroiden ja henkilöiden vapaan liikkuvuuden aikana on itsestään selvää, että ihmisten on voitava kantaa vastuunsa ja nauttia oikeuksistaan riippumatta siitä, minkä Euroopan valtion he ovat valinneet asuinpaikakseen. Eurooppa ei voi hyväksyä kansalaisten asettamista arvojärjestykseen niin, että toiset olisivat tasa-arvoisempia kuin toiset. Kaikkien niiden, jotka asuvat Euroopan alueella, on voitava nauttia yhtäläisistä oikeuksista vakituisessa asuinvaltiossaan.
Siksi luomamme Euroopan kansalaisuuden on vastedes perustuttava asuinpaikkaan eikä kansallisuuteen. Euroopassa kansallisuus ja kansalaisuus ovat liian usein erottamattomat. Tässä suhteessa voimme hyötyä unioniin liittyvien valtioiden mielenkiintoisesta kokemuksesta, koska ne erottavat toisistaan kansalaisuuden ja kansallisuuden. Toivomme, että vanha Eurooppamme saa näistä tuoreista näkemyksistä uusia virikkeitä määritelläkseen Euroopan kansalaisuuden uudelleen asuinvaltion perusteella. 
Ribeiro e Castro (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olemme saaneet huomata, kuinka muutamat tapahtumat, kuten euron käyttöönotto tai yhteisön sisärajojen poistaminen, ovat lujittaneet Euroopan kansalaisuutta. Tällaisissa tilanteissa huomaamme, miten Euroopan kansalaisuus voi täydentää jäsenvaltion kansalaisuutta. Joillakin aloilla tätä saavutusta on kuitenkin vaikeampi huomata. Yhteisön luomat rakenteet, joiden tavoitteena on edistää Euroopan kansalaisuutta, saavat yhteisön rahoitusta ja ovat jopa saattaneet hoitaa tehtävänsä, mutta suurin osa kansalaisista jää niiden ulottumattomiin. Tietämys toimielimissä suoritetusta työstä on hyvin vähäistä, mutta avoimuuden puutteen, byrokratian sekä Euroopan kansalaisten ja heitä oletettavasti edustavien toimielinten sekä heitä palvelevien organisaatioiden välisen kuilun takia ihmiset eivät todellisuudessa tiedä, mitä tapahtuu.
Aivan äskettäin yllätyimme tutkimustuloksista, jotka osoittavat Euroopan kansalaisten olevan täydellisen tietämättömiä valmistelukunnan työstä siitä huolimatta, että tiedottamiseen käytettiin huomattavasti varoja. Itse esittelin kaksi vuotta sitten liikkuvuuden ja rajat ylittävän työllisyyden edistämisen kannalta olennaisen tärkeää euron käyttöönottoa, joka on erittäin merkittävä yhteisön tehtävä. Huomasin, että kansalaisten tietämys eurosta oli hyvin puutteellista. Vaikka euro nimettiin yhdeksi strategisista aloista päätöslauselmassamme, jossa korostettiin laajan tiedotuskampanjan tarvetta, tilanne on kahden vuoden jälkeen jotakuinkin ennallaan komission virheiden ja jäsenvaltioiden kiinnostuksen puutteen vuoksi.
Toimien toteuttaminen onkin ratkaisevan tärkeää. Toisaalta yhteisön tukea saavilta organisaatioilta on edellytettävä suurempaa avoimuutta. Olen esittelijä Rühlen kanssa samaa mieltä siitä, että kansalaisille tiedottamiseen ja kansalaisuuden edistämiseen suunnatut Euroopan unionin investoinnit on julkistettava erityisesti tästä rahoituksesta hyötyvien organisaatioiden Internet-sivustoilla. Ajatusta, että Eurooppa on tarkoitettu ainoastaan eurokraateille ja että se on kaukana kansalaisista, voidaan hälventää ilmoittamalla, että Eurooppa toimii suoraan meidän kaikkien hyväksi päivittäin ja tarjoaa kansalaisille myös todellisen mahdollisuuden osallistua yhteiskunnallisesti ja poliittisesti.
Yhteisön toimielimet eivät ole täysin syyttömiä. Ne voivat tehostaa toimintaansa selkeyttämällä kansalaistoiminnan edistämiseen varattujen määrärahojen hakumenettelyjä, edistämällä asiakirjojen saatavuutta helppokäyttöisillä järjestelmillä, vahvistamalla toimielinten ja kansalaisten välisiä rakenteita, kuuntelemalla kansalaisia todella ja avautumalla aidosti. Nyt on myös oikea hetki kannustaa kansalaisia osallistumaan Euroopan unionin rakentamiseen. Hallitustenvälinen konferenssi valmistelee uutta perustuslainomaista perussopimusta, jolla on valtava vaikutus Euroopan kansalaisten tulevaisuuteen. Siksi esitänkin yleisen haasteen: nyt on edistettävä todellista Euroopan kansalaisuutta ja velvoitettava kaikkien jäsenvaltioiden hallitukset järjestämään kansanäänestys uudesta perussopimuksesta, kuten monet niistä ovat jo päättäneetkin tehdä. Kansalaisia on kuultava uudesta perussopimuksesta kaikissa jäsenvaltioissa. Tällä tavoin pystymme todella edistämään aktiivisen Euroopan kansalaisuuden toteuttamista. Ei ole mitään järkeä vakuuttaa maanmiehillemme, että mekin olemme Euroopan kansalaisia ja sitten käskeä heitä vaikenemaan. Ei ole oikein, että julistettuamme Maastrichtissa olevamme Euroopan kansalaisia varmistamme, ettei aiheesta puhuta, vaatimalla kansalaisilta tiukan vaitiololupauksen. Emme voi hyväksyä ajatusta, että Euroopan kansalaisuus on hyvä asia vain niin kauan kuin kansalaiset eivät tee sitä virhettä, että pyytäisivät puheenvuoron. Niinpä meidän on sitouduttava aktiivisen Euroopan kansalaisuuden puolesta. 
Berthu (NI ).
   – Arvoisa puhemies, yhteisön toimintaohjelma unionin aktiivisen kansalaisuuden edistämiseksi kätkee suureellisen nimensä taakse rikollisen järjestelmän, jolla laillistetaan komission suosikeilleen myöntämät laittomat tuet.
Todellisuudessa tukia on maksettu vuosikausia ilman oikeusperustaa järjestöille, joilla on niin kutsuttu "eurooppalainen tehtävä". Tuet on usein piilotettu talousarvion A-osan määrärahoihin, toisin sanoen ne on kirjanpitoa väärinkäyttäen yhdistetty komission hallintomenoihin. Joka vuosi vastustamme näiden tukien myöntämistä valikoivasti Euroopan liittovaltiokehitystä edistäville organisaatioille – esimerkiksi Jean Monnet -yhdistykselle, Kansainväliselle Eurooppa-liikkeelle ja erilaisille federalistisille asiantuntijaryhmille. Joka vuosi olemme kieltäytyneet äänestämästä niiden puolesta. Joka vuosi parlamentin ylivoimainen enemmistö on hyväksynyt tukien uusimisen. Vuonna 2002 voimaan tulleessa uudessa varainhoitoasetuksessa edellytetään nyt tilintarkastustuomioiden esittämien – todella perusteltujen – huomautusten mukaisesti oikeusperustaa, jota ei tietenkään ole. Siksi komissio on tänään esittänyt tämän ehdotuksen, jonka tavoitteena on antaa oikeusperusta osalle näistä menoista, jotka on yhdistetty niin sanottuun yhteisön toimintaohjelmaan unionin aktiivisen kansalaisuuden edistämiseksi. Tämä toimintatapa kertoo paljon yhteisön menettelytavoista ja käytännöistä, ja siitä esitetyistä huomautuksista voisi kirjoittaa monta kirjaa. Käsittelen ainoastaan kuutta näistä huomautuksista.
Ensinnäkin vaikka oikeusperusta muodostettaisiin nyt, mitä tehtäisiin aiemmin ilman oikeusperustaa maksetuille tuille? Toiseksi on täysin naurettavaa käynnistää toimintaohjelma määrittelemällä tavoitteet, joiden perusteella tukihakemukset arvioidaan, kun jo alun alkaen varsin hyvin tiedetään, mitkä järjestöt lopulta valitaan. Kolmanneksi tukea saaneilla järjestöillä on eurooppalainen tehtävä ainakin komission määritelmän mukaan. Muut järjestöt on määritelty eurooppalaisvastaisiksi. Milloin neuvosto puuttuu asiaan joko lopettaakseen kaikki tuet tai jakaakseen ne tasapuolisesti sellaisten järjestöjen kesken, joilla on erilaisia näkemyksiä Euroopan tulevaisuudesta? Neljänneksi unionin toimielimet yrittävät tällä välin perustaa järjestelmän, jolla rahoitettaisiin itseään eurooppalaisina poliittisina puolueina pitäviä organisaatioita julkisista varoista. Luuletteko veronmaksajien vielä sietävän tällaista holtittomuutta tukien kasaantuessa? Viidenneksi mietinnössä esitetty luettelo tukikelpoisista järjestöistä osoittaa, että kyseessä on sekalainen joukko järjestöjä, joista monilla ei ole mitään tekemistä unionin kansalaisuuden kanssa, kuten esimerkiksi Eurooppalaisten pakolaisjärjestöjen kattojärjestö (ECRE). Koska kaikki tämä on tehty niin helpoksi, Euroopan parlamentti ei myöskään voinut vastustaa kiusausta lisätä listaan uusia järjestöjä tarkistuksillaan. Ihmettelen muuten myös Euroopan unionin korkeimpien hallinto-oikeuksien ja ylimpien hallintotuomioistuinten yhdistystä. Kuinka on mahdollista, että yhdistys, jonka jäsenistö muodostuu ylimmistä tuomareista, joiden pitäisi kuulua täysin riippumattomaan tuomioistuimeen, voi saada varoja aktiivisen unionin kansalaisuuden edistämiseen? Kuudes ja viimeinen huomioni on, että ainoa oikeusperusta, joka tälle ohjelmalle pystyttiin löytämään, oli Euroopan unionin perustamissopimuksen 308 artikla, sama ala-arvoinen artikla, jonka olemme useasti yrittäneet saada kumotuksi, koska se antaa yhteisölle mahdollisuuden venyttää toimivaltansa rajoja. Tänään esitelty mietintö ei muuta käsitystämme asiasta. On kuitenkin totta, että mainitussa artiklassa vaaditaan neuvostolta yksimielistä päätöksentekoa, ja niinpä kysynkin seuraavaa: onko yksikään hallitus kyllin rehellinen vastustaakseen neuvostossa tätä sepitettyä ohjelmaa, jonka periaatteet ovat totalitarismin sävyttämät? Hyvät kollegat, unionin kansalaisuuden tulisi olla spontaania ja syntyä Eurooppaa, Euroopan unionia ja sen saavutuksia kohtaan tunnetusta arvostuksesta. Sitä ei saada aikaan tukien avulla. 
Lulling (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, komissio on esittänyt parlamentille yhteispäätösmenettelyn mukaisen onnistuneen aloitteen, jonka pitäisi johtaa päätökseen yhteisön toimintaohjelman perustamisesta naisten ja miesten tasa-arvon alalla toimivien eurooppalaisten järjestöjen toiminnan edistämiseksi.
Johdettuani kymmenen vuotta tällaista järjestöä, European Centre of the International Council of Women -järjestöä (CECIF), jolla on tytärjärjestöjä Euroopan unionissa, uusissa jäsenvaltioissa, Bulgariassa, Romaniassa, Turkissa, EFTA-maissa maissa ja muissakin maissa, kykenen paremmin arvioimaan tämän ohjelman todellista arvoa. Ohjelman tavoitteena on auttaa lukuisia sukupuolten välisen tasa-arvon alalla toimivia eurooppalaisia naisjärjestöjä. Nämä järjestöt voivat ehdotuksen mukaan saada tukea yhteensä 2,222 miljoonan euron määrärahoista. Budjettivaliokunta on omasta puolestaan ehdottanut 5,5 miljoonan euron myöntämistä vuosiksi 2004–2008. Määrä ei ole suuri, mutta sekä yhdessä valtiossa toimivat että Euroopan laajuiset naisjärjestöt ovat tottuneet tulemaan toimeen ja toimimaan pienellä budjetilla.
Suhtaudun tähän aloitteeseen myönteisesti pääasiassa siksi, että se lakkauttaa toimintatukimonopolin, josta Naisten eurooppalainen eturyhmä (EWL) on hyötynyt perustamisestaan alkaen. Toimiessani äsken mainitsemani järjestön CECIF:n puheenjohtajana kuuluin niihin naisaktivisteihin, jotka suunnittelivat ja perustivat EWL:n. Olen edelleen erään EWL:n tytärjärjestön puheenjohtaja, joten minua ei varmastikaan voida syyttää siitä, että yrittäisin heikentää EWL:ää, jonka työtä arvostan suuresti.
Komissio on selvästi ymmärtänyt, että tällä alalla, kuten kaikilla muillakin aloilla, monopolit ovat epätervettä kehitystä. Valitettavasti komissio ei kuitenkaan sisällyttänyt tätä periaatetta päätelmiinsä, koska parlamentille esitellyssä luonnoksessa EWL:lle on edelleen annettu etuoikeuksia uuden säännöksen yhteydessä. En halua kyseenalaistaa toiminta-avustuksen maksamista EWL:lle, koska kyseessä on pysyvä tuki, mutta muidenkin syrjintää – erityisesti sukupuoleen perustuvaa syrjintää – vastustavien eurooppalaisten järjestöjen olisi voitava saada tukea aiemmin mainitusta määrärahasta toimintatukena, jonka tarkoituksena on taata niiden toiminnan jatkuminen.
Esittelijämme teki järkeviä tarkistuksia komission päätösehdotukseen. Surullista kyllä, naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnassa vasemmiston dogmaattisuus vei jälleen kerran voiton tasa-arvoisesta kohtelusta ja kaikkien asianosaisten naisjärjestöjen mahdollisuuksista. Tämä on valitettavaa. Ohjelmaa koskeva ehdotus oli täysin vääristynyt, joten esittelijä Kratsa-Tsagaropoulou ja muut ryhmäni jäsenet äänestivät sitä vastaan. Jos emme onnistu saamaan EWL:n ja muiden naisjärjestöjen välille tasapuolista kohtelua, äänestän mietintöä vastaan, mutta autan kuitenkin asian valmistelussa toista käsittelyä varten. 
Hazan (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan aluksi onnitella esittelijä Rühleä hänen mietintönsä perusteella tehdystä työstä, joka täydentää mielestäni järkevästi Euroopan komission työtä.
Tiedämme, että unionin kansalaisuuden pitäisi saada mahdollisimman monet jäsenvaltioiden kansalaiset osallistumaan Euroopan yhdentymistä koskevaan yhteiseen hankkeeseen. Valitettavasti on kuitenkin kiistämätön tosiasia, että monia esteitä on vielä voitettava, ennen kuin unionin kansalaisuudesta voi tulla todellisuutta. Siksi esittelijä Rühlen mietintö on teknisiltä näkökohdiltaan pääasiassa poliittinen mietintö, koska sen kautta voimme tukea elimiä, jotka edistävät unionin aktiivista kansalaisuutta.
On ehdottomasti oleellista, että kansalaisille tiedotetaan paremmin niistä toimista, joita Euroopan unioni toteuttaa yhdenmukaistaakseen jäsenvaltioiden politiikkaa, sekä siitä, miten se toimii laajentumisen yhteydessä. Myös nykyisiä aloitteita on edistettävä määrätietoisesti. Tämä koskee esimerkiksi eurotiedon palvelupisteitä, joiden verkottuneisiin toimiin ollaan yleisesti tyytyväisiä. Haluan juhlallisesti ilmoittaa, että Euroopan parlamentti on yrittänyt hoitaa palvelupisteitä koskevat taloudelliset uhkatekijät ja että ratkaisu on löydettävä nopeasti. Uskon, että näin tapahtuu, mutta mikään ei ole vielä aivan varmaa.
Euroopan kansalaisuuden käsite on näin ollen otettava käyttöön kaikissa ulottuvuuksissaan: poliittisessa, hallinnollisessa, oikeudellisessa, sosiaalisessa ja taloudellisessa. Siksi meidän on jatkettava työtä poistaaksemme esteet – joita vieläkin on – jotka estävät jäsenvaltioiden kansalaisia käyttämästä unionin kansalaisille kuuluvia oikeuksia.
Kuten jo mainittiin, vuonna 2000 peruskirjassa annettiin vihdoinkin kansalaisille keskeinen asema Euroopan yhdentymisprosessissa. Kansalaisten osallistuminen Euroopan perustuslakiluonnoksen suunnitteluun on toinen askel tähän suuntaan. Näin pitikin tapahtua, sillä miten on mahdollista osallistua unionin ja jäsenvaltioiden politiikkaan sekä paikallispolitiikkaan, elleivät ihmiset ole keskeisessä asemassa kaikissa neuvotteluissa, kaikissa hyvinvointia koskevissa toimissa ja sosiaalisessa suunnittelussa? Kansalaisista on tultava pikemminkin aktiivisia toimijoita kuin passiivisia sivustakatsojia, kuten he tähän asti vielä liian usein ovat olleet.
On selvää, että yhteydenpito unionin kansalaisiin on entistä vaikeampaa, kun unionin väkiluku kasvaa lähes 500 miljoonaan nykyisestä 370 miljoonasta. Juuri yhteydenpito on kuitenkin välttämätöntä, ja siihen on käytettävä kaikkia keinoja, joilla voimme käydä ja edistää tuota vuoropuhelua.
Päätän puheenvuoroni muistuttamalla, että yksi mietinnössä korostetuista seikoista on juuri tiedon puute, jonka takia tunne unionin kansalaisuudesta on kehittynyt heikosti. Ikävä kyllä tämä näkyy Euroopan parlamentin vaalien äänestysprosentissa, joka on keskimärin alle 50 prosenttia – pöyristyttävä tilanne. Kesäkuun 2004 ikimuistettavien päivien lähestyessä on tärkeämpää kuin koskaan vahvistaa Euroopan unionin tiedotus- ja viestintäpolitiikkaa kaikin käytettävissä olevin keinoin. Haaste on todella valtava: on rakennettava aidosti poliittinen Eurooppa, todellinen kansalaisten Eurooppa. 
Schmidt, Olle (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitän aluksi esittelijöitä rakentavasta työstä. Aloitan Kratsa-Tsagaropouloun mietinnöstä.
Kuten jäsen Dybkjær totesi, on tietenkin oireellista, että tasa-arvoa koskeva ohjelma on kaikkein suppein, mutta siihen olemme melkoisen tottuneita, arvoisa komission jäsen Kinnock.
Miesten ja naisten tasa-arvo alkaa kodista. Liberaalien asettaman sukupuolten tasa-arvoa koskevan haasteen tavoitteena on varmistaa, että naisilla on enemmän mahdollisuuksia hallita omaa elämäänsä. Liberaalina jopa minä voin sanoa, että kyse on sellaisten rakenteiden tunnistamisesta, jotka estävät naisia saamasta miesten kanssa samoja mahdollisuuksia. Arvoisa komission jäsen Kinnock, olen vakuuttunut siitä, että te olette erityisen hyvin perillä tästä alasta.
Naisten ja miesten tasa-arvo on tietenkin kuulunut EU:n perusperiaatteisiin Rooman sopimuksesta alkaen. Tätä periaatetta vahvistettiin Amsterdamin sopimuksessa ja sen merkitys on vähitellen lisääntynyt. On siis selvää, että suhtaudumme erityisen myönteisesti tähän toimintaohjelmaan ja oikeusperustaan, jolla taataan naisjärjestöille taloudelliset mahdollisuudet tehostaa työtään.
Mielestäni on tärkeää myös todeta, että etusijalle olisi asetettava toimet, joihin jäsen Lullingin perustama, 15 jäsenvaltiossa toimiva ja yli 3000-jäseninen Naisten eurooppalainen eturyhmä (EWL) osallistuu. Parlamentin olisi myös tuettava niitä tänään. Esittelijä Kratsa-Tsagaropoulou mainitsi puheenvuorossaan muita järjestöjä, jotka eivät kuulu EWL:ään, mutta nekin ovat mukana toimintaohjelmassa. Olen esittelijä Kratsa-Tsagaropouloun kanssa samaa mieltä monimuotoisuuden merkityksestä ja siitä, että järjestöjä on oltava kaikilla tasoilla, mutta vakuuttaisin myös, että toimintaohjelman tavoitteena on tukea sekä EWL:ää että muita järjestöjä.
Haluan sanoa komission jäsenelle Kinnockille, että EU:n on niin ikään tärkeää varmistaa, että tasa-arvon alalla toimivia järjestöjä kohdellaan tasapuolisesti ja että ne saavat tukea pidempään kuin ehdottamanne kaksi vuotta. Kaksivuotinen tukiohjelma ei turvaa minkään järjestön taloutta. Vuoteen 2008 kestävää toimintaohjelmaa tuetaan myös siksi, että meidän on varmistettava uusissa jäsenvaltioissa toimivien järjestöjen mahdollisuudet hakea tähän ohjelmaan kuuluvaa tukea. Mielestäni on tärkeää lisätä ja korostaa, että ohjelmalla on taattava pidempiaikainen turva.
Esittelijä Sacrédeus, joka on valitettavasti tainnut poistua, on tehnyt hyvää työtä mietinnössä käsitellyn ohjelman suhteen. Ohjelman pitäisi auttaa meitä, ja se on laadittu siksi, että eri maissa, alueilla ja maanosissa yhteistyötä tekevät ihmiset tuntisivat toisensa paremmin. Liberaalina tuen varauksetta tätä työtä.
Haluan kuitenkin esittää kolme toivomusta, jotka perustuvat mielestäni varteenotettavaan kokemukseen. Tukea on voitava myöntää ja hakea helposti, byrokratia on karsittava, ja tuen on oltava nopeasti käytettävissä. Tiedämme, että monet ovat haluttomia hakemaan EU:n tukea nykyisissä rahoituspuitteissa, koska byrokratiaa on paljon. Kun rahat sitten lopulta maksetaan, voi olla jo liian myöhäistä. On vältettävä sitä, että näissä rahoitusohjelmissa, joiden eräänä tavoitteena on tehdä meistä eurooppalaisempia, Euroopan unioni yhdistettäisiin muodollisuuksiin, byrokratiaan ja hitauteen, jotka ovat juuri niitä ominaisuuksia, joita se tuo ihmisille mieleen. Näin ei saa käydä, ja toivon, arvoisa komission jäsen Kinnock, että jatkaessanne työtänne varmistatte, että meille myönnetään enemmän tukea ja että mahdollisuuksia osallistua näihin toimintaohjelmiin ja saada rahoitusta lisätään, jotta voisimme hyötyä niistä. 
Figueiredo (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, ensinnäkin haluan korostaa avoimuuden, tiedottamisen ja selkeyttämisen tarvetta yhteisön tukien alalla. Toiseksi haluaisin korostaa naisten ja miesten tasa-arvon alalla toimivien eurooppalaisten järjestöjen toiminnan edistämiseen tarkoitetun toimintaohjelman merkitystä sellaisille tärkeille toimille kuten tasa-arvonäkökohtien sisällyttäminen koulutukseen, urheilu, terveys, sosiaalinen suojelu ja yhteistyö kolmansissa maissa toimivien naisjärjestöjen kanssa väheksymättä Naisten eurooppalaisen eturyhmän (EWL) tärkeää työtä. Korostan myös, että väkivallan torjumiseksi tarvitaan enemmän toimia, koska se on este tasa-arvolle ja naisten arvon tunnustamiselle.
Mielestäni on myös valitettavaa, että näiden toimien rahoitus on edelleen niin vähäistä, sillä se osoittaa, että on valtavasti aloja, joilla yhtäläisiä oikeuksia ja naisten mahdollisuuksia edistävää työtä ei edelleenkään arvosteta riittävästi. Haluaisin saada takeet siitä, että ohjelmaa jatketaan vuoteen 2008, koska meidän on sitouduttava jatkamaan tätä valtavan tärkeää työtä naisten ja miesten yhtäläisten oikeuksien ja mahdollisuuksien edistämiseksi. 
Bastos (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, hyvät kollegat, kiitän aluksi esittelijä Sacrédeusia, esittelijä Rühleä ja erityisesti esittelijä Kratsa-Tsagaropoulouta, jonka mietintöä haluan käsitellä. On jatkuvasti pidettävä mielessä, että kyseessä olevan ohjelman tavoitteena on tukea naisjärjestöjä, joiden ensisijainen tehtävä on edistää, seurata ja tehdä tunnetuksi naisten tukemiseen tarkoitettuja ohjelmia sukupuolten välisen tasa-arvon saavuttamiseksi.
Naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan esittämät tarkistukset muuttivat mietinnön luonnetta ja, mikä pahinta, suuntasivat sen pois yleistavoitteesta. Niinpä kyseiseen valiokuntaan kuuluvat PPE-DE-ryhmän jäsenet sekä esittelijä äänestivät niitä vastaan. Onnittelenkin esittelijä Kratsa-Tsagaropoulouta johdonmukaisesta ja määrätietoisesta työstä, joka käy ilmi tässä täysistunnossa äänestettävistä tarkistuksista.
Todellisuudessa vaakalaudalla ovat ratkaisevat kysymykset: ensinnäkin Naisten eurooppalaisen eturyhmän (EWL) mainitseminen liitteessä eikä säädösosassa; toiseksi aikomus myöntää avustuksia järjestöjen toiminnallisiin tarpeisiin eikä yksittäisiin toimiin; kolmanneksi samansuuruinen osarahoitus ja tukien asteittainen vähenemistaso EWL:lle ja muille eurooppalaisille järjestöille. Emme todellakaan kiellä EWL:n keskeistä asemaa, mutta tunnustusta on annettava myös muiden sellaisten järjestöjen työlle, joilla on samat tavoitteet ja jotka harjoittavat omaa toimintaa mutta joille ei myönnetä tukea. Jotta kaikille näille järjestöille varmistettaisiin yhtäläiset mahdollisuudet, niiden nimet on mainittava ainoastaan säädöksen liitteessä. Lisäksi ohjelmasta on myönnettävä toiminta-avustuksia naisten ja miesten tasa-arvon alalla toimiville eurooppalaisille järjestöille. Ohjelman tarkoitus ei ole tukea yksittäisiä toimia, jotka voivat saada rahoitusta muista ohjelmista. Tämä on tehtävä täysin selväksi!
Vastoin komission ehdotuksia eri järjestöjen saamalle osarahoitukselle ja tukien asteittaiselle vähenemiselle on määrättävä yhtenäiset perusteet. 
Valenciano Martínez-Orozco (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti komission aloitteeseen yhteisön toimintaohjelman perustamisesta ja haluan myös kiittää parlamenttia sen tekemästä työstä, sillä se joutui suunnittelemaan ja laatimaan tarkistuksensa hyvin lyhyessä ajassa.
Haluan tässä puheenvuorossa puolustaa naisjärjestöjen keskeistä tehtävää Euroopan unionin tasa-arvopolitiikan edistämisessä. Ilman näitä järjestöjä olisi ollut erittäin hankalaa saattaa voimaan ja laajentaa naisten oikeuksien edistämisessä saavutettua kehitystä. Olisi myös ollut hyvin vaikeaa määritellä naisten todellista tilannetta Euroopan unionin eri valtioissa. Naisliikkeen saavuttama edistys on siihen kuuluvien järjestöjen määrätietoisen työn ansiota.
Naisjärjestöt pystyvät myös esittämään hyvin maanläheisiä ja siksi myös tehokkaita ratkaisuja. Yhteisön ohjelman perustaminen näiden järjestöjen tukemiseksi ja edistämiseksi onkin mielestäni oleellisen tärkeää. Kullakin lukuisista naisjärjestöistä on oma erityinen luonteensa ja merkityksensä, ja ne ovat kaikki tehneet erittäin varteenotettavaa ja hyödyllistä työtä. Kaikki järjestöt eivät kuitenkaan ole samanarvoisia, ja tässä tapauksessa pyrkimys samanarvoisuuteen voisi johtaa selkeään epäoikeudenmukaisuuteen.
Naisten eurooppalainen eturyhmä (EWL) on monista muista järjestöistä muodostuva merkittävä järjestö. Toisin sanoen EWL on suuri kattojärjestö, johon kuuluu tuhansia naisjärjestöjä, satoja ja tuhansia naisia, jotka työskentelevät päivittäin naisten oikeuksien puolesta.
Kattojärjestöä ei voi verrata yksin toimiviin järjestöihin. Siksi komissio ehdottaakin lähtökohtaisesti erilaista kohtelua EWL:lle ja muille järjestöille. Ryhmäni tukee tietenkin tätä lähestymistapaa. Miksi? Koska naisliikkeeseen kuuluvat tietävät, että liikkeen pirstaloiminen ja hajottaminen, sen jakaminen pieniin osiin tekee sen tehottomaksi ja että tehokkain tapa on tehdä yhteistyötä, koska yhdessä olemme voimakkaampia. Voimavarojen hajottamisesta ei ole mitään hyötyä, se ainoastaan heikentää naisliikettä. Puolustaessamme ja tukiessamme kaikkia tasa-arvon puolesta toimivia naisjärjestöjä emme kuitenkaan saa kohdella samanarvoisina niitä, jotka eivät ole samanarvoisia. 
Bordes (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, äänestämme Kratsa-Tsagaropouloun mietinnön puolesta, koska hyväksymme siinä asetetun tavoitteen, yhteisön toimintaohjelman perustamisen naisten ja miesten tasa-arvon alalla toimivien eurooppalaisten järjestöjen toiminnan edistämiseksi, vaikka suhtaudummekin epäilevästi ohjelman soveltamisalaan.
Miten kukaan voisi olla tukematta tarkistuksessa 13 esitettyjä periaatteita: naisten osallistumista päätöksentekoon, kaiken naisiin kohdistuvan väkivallan sekä sukupuoleen perustuvien stereotypioiden ja työpaikalla tapahtuvan syrjinnän torjumista ja sukupuolten tasa-arvotavoitteen sisällyttämistä koulutukseen, urheiluun, terveyteen ja sosiaaliturvaan? Miten keneltäkään voisi samalla kuitenkaan jäädä huomaamatta, että unionin toimielimet näyttävät huonoa esimerkkiä? Miksi ne eivät puutu asiaan lopettaakseen kaikissa unionin valtioissa naisiin kohdistuvan väkivallan, joka riistää heiltä oikeuden päättää, haluavatko he synnyttää lapsensa vai eivät? Miten unionin toimielimet voivat käyttää vaikutusvaltaa torjuakseen naisiin työpaikoilla kohdistuvaa syrjintää, jos ne kieltäytyvät antamasta tällä alalla työnantajia koskevaa pakottavaa lainsäädäntöä samaan tapaan kuin muilla aloilla? Miten naisten ja miesten tasa-arvo voidaan turvata teorian sijasta käytännössä, ellei perusteta riittävästi lastentarhoja, lastenhoitopalveluita ja päiväkoteja? Unionin toimielinten ja jäsenvaltioiden hallitusten suosima kovan linjan politiikka tekee tämän tavoitteen saavuttamisesta yhä vaikeampaa.
Vaikka äänestänkin tämän mietinnön puolesta sillä perusteella, että vähäinenkin tuki naisjärjestöille on tyhjää parempi, huomautan, että unionin toimielimet välttelevät tasa-arvon edistämiseen liittyvää vastuutaan, koska ne kantavat enemmän huolta kilpailusta, voitosta ja pääomasta kuin ihmisten elämästä. 
Scallon (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan antaa tukeni esittelijä Kratsa-Tsagaropouloun esittämälle huomiolle ja suhtaudun myönteisesti komission ehdottamaan aloitteeseen rahoituksen perusvälineestä, jolla rahoitetaan ja edistetään naisten ja miesten tasa-arvon alalla toimivia eurooppalaisia järjestöjä.
Kuten aiemmin mainittiin, monet järjestöt voivat saada tätä rahoitusta. Emme voi hyväksyä sellaista Eurooppaa, jossa toiset ovat tasa-arvoisempia kuin toiset. Meidän on kannatettava sukupuolten tasa-arvon lisäksi myös Naisten eurooppalaisen eturyhmän EWL:n ja muiden naisjärjestöjen tasa-arvoa.
Se, että yksi järjestö voi saada rahoitusta laatimatta ehdotusta komissiolle, ei ole yhdenvertaista kohtelua. Onhan toistenkin järjestöjen kilpailtava monien muiden varteenotettavien ehdotusten kanssa. Se, että yhden järjestön saamassa rahoitusosuudessa on näin valtava ero verrattuna muille naisjärjestöille myönnettyyn rahoitusosuuteen, ei ole yhdenvertaista kohtelua.
Tiedämme, että suuri osa EWL:n talousarviosta kuluu koordinointiin ja tutkimukseen, mutta EWL ei myönnä tukea siihen kuuluville järjestöille. Itse asiassa nämä järjestöt maksavat EWL:n jäsenyydestä, eikä niillä ole käytettävissään säännöllistä tukea. Tämä syrjii niitä erittäin varteenotettavia järjestöjä, jotka tarvitsevat EU:n tukea saadakseen äänensä kuuluviin, ja aliarvioi niiden korkealaatuista työtä.
Haluan korostaa, että kun minut oli vuonna 1999 juuri valittu, minulla ei ollut aavistustakaan siitä, mikä EWL on tai ketä siihen kuuluu. Saksalaiset ja espanjalaiset naisjärjestöt ottivat minuun yhteyttä ja pyysivät minua laatimaan puolestaan vetoomuksen tasa-arvoisemman rahoituksen edistämiseksi. Ne eivät saaneet rahoitusta Euroopan unionilta, eivätkä voineetkaan saada kuulumatta EWL:ään, joka väitti olevansa naisten ainoa äänitorvi Euroopassa.
En halua aliarvioida EWL:n työtä – sen päämäärät ovat oikeutettuja ja sillä on oikeus rahoitukseen – vaan ehdotan ainoastaan, että rahoitusta olisi myönnettävä myös muille naisjärjestöille, joiden mielestä EWL ei aja niiden asiaa.
Parlamentti muodostuu monista puolueista, ja joskus ihmiset ajattelevat, että he saavat parlamentin toisella puolella äänensä paremmin kuuluviin kuin toisella. Tällaisessa tilanteessa olemme nyt. Yksittäisiä järjestöjä ei pitäisi mainita ehdotuksessa vaan liitteessä, eikä tästä ohjelmasta pitäisi rahoittaa yksittäisiä toimia, jotka voivat saada rahoitusta muista ohjelmista. Tämä on neuvoston kannan mukaista. 
Gröner (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron PSE-ryhmän puolesta käsitelläkseni naisjärjestöjen tukemiseen tarkoitettua ohjelmaa, joka on korvannut aiemmin ainoastaan Naisten eurooppalaisen eturyhmän (EWL) toimintaa rahoittaneen budjettikohdan. EWL on noin 3 000 eurooppalaisen naisjärjestön kattojärjestö, johon kuuluvat myös kansalliset naisneuvostot, kuten , jolla on noin 11 miljoonaa jäsentä Saksassa. Sen jäsenistöön kuuluu muiden muassa kirkollisia ryhmiä, riippumattomia elimiä, poliittisia naisyhdistyksiä ja ammattijärjestöjä. EWL on käynnistänyt merkittäviä kampanjoita, kuten kampanjan, jonka tavoitteena on lisätä naisten osallistumista Euroopan parlamentin vaaleihin. Se on myös virittänyt keskustelua perustuslaista ja seuraa laajentumista erityisesti yhtäläisiin mahdollisuuksiin liittyvissä kysymyksissä.
PPE-DE-ryhmä haluaa nyt kumota kyseisen periaatteen. Me haluamme varmistaa laadun. Haluamme puolustaa naisia yksituumaisesti emmekä vain mennä massan mukana. Toisin kuin esittelijä, ryhmäni haluaa alusta alkaen asettaa tämän ensisijaiseksi tavoitteeksi ja varmistaa unionin edun mukaisen toiminnan yhtäläisten mahdollisuuksien alalla. Siksi hylkäämme suurimman osan esittelijän tarkistuksista puoltaaksemme naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan esittämiä tarkistuksia.
Me sosiaalidemokraatit väitämme, että myös jäsen Dührkop Dührkop on esittänyt rahoitusta koskevan harkitun ehdotuksen, joka on täysin talousarvioasetuksen mukainen. Sillä turvataan rahoitus vuoden 2008 loppuun 5,5 miljoonaan euroon saakka. Se antaa naisjärjestöille tarvittavan turvan tulevan toiminnan suunnittelua varten ja säästää meidät uudelta työläältä lainsäädäntöprosessilta kahden vuoden kuluttua. Kaikki osapuolet voivat tyytyä yhteisrahoitusjärjestelyyn perustuvaan ratkaisuun, jossa naisjärjestöt saavat 20 prosenttia yhteisrahoituksesta lukuun ottamatta EWL:ää, joka saa 10 prosenttia ilman asteittaista vähenemistä.
EU:n laajentuessa haluamme Itä- ja Keski-Euroopan naisjärjestöjen olevan mukana, ja haluamme myös määrätä ensisijaisia tavoitteita. Siksi tarkistuksessa 13 – jossa olevasta käännösvirheestä haluan huomauttaa yksiköille – ehdotetaan työn ja perhe-elämän parempaa yhteensovittamista. Haluamme rohkaista naisia hoitamaan tehtävänsä päätöksentekoprosessissa; haluamme, että ohjelma ja järjestöt tukevat kaiken väkivallan torjumista. Haluamme tukea myös sukupuoleen perustuvien stereotypioiden ja kaikenlaisen syrjinnän, erityisesti työpaikalla tapahtuvan ja palkkaukseen liittyvän syrjinnän torjumista ja suhtaudumme myönteisesti esimerkiksi tarkistuksessa 14 ehdotettuun naisten yhteistyön edistämiseen kolmansissa maissa.
Viime hetkillä neuvoston puheenjohtajavaltio Italia on yrittänyt käyttää vaikutusvaltaansa parlamenttiin saadakseen meidät puoltamaan esittelijän ehdotuksia. Ryhmäni ja minä toivomme parlamentin enemmistöä päätöksen taakse, sillä emme halua naisten äänten hajaantuvan. Kannatamme pikemminkin yksimielisyyttä kuin moniäänisyyttä. 
Fatuzzo (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, minulla ei koskaan aiemmin ole ollut kunnia käyttää pitkää kolmen minuutin puheenvuoroa tässä suurenmoisessa parlamentissa. Kiitos tästä ystävällisyydestä ja lahjasta, jota arvostan erityisesti, koska aion puhua naisista.
Arvoisa puhemies, tämä aihe kiehtoo minua, koska uskon vakaasti, että naiset käyvät oikeutettua ja pyhää taistelua saavuttaakseen vähintään samanarvoisuuden ja ollakseen tasa-arvoisia miesten kanssa. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi on tehtävä kaikki voitava. Kiitänkin esittelijä Kratsa-Tsagaropoulouta siitä, että hän sitoutui laatimaan mietinnön tästä komission asiakirjasta.
Haluaisin kuitenkin esittää kysymyksen: riittävätkö tähän tarkoitukseen myönnetyt varat? Italialaisen sananlaskun mukaan vaikeneminen on myöntymisen merkki. Te vaikenette, arvoisa puhemies, mutta uskon teidän olevan samaa mieltä kanssani siitä, etteivät varat riitä. Laskujeni mukaan tämän naisia tukevan ohjelman turvin käytetään joka vuosi päivittäin viisi tuhannesosaa euroa – ei viittä euroa, vaan viisi tuhannesosaa euroa – jokaista naista kohti. Se on hyvin vähän. Katsokaa ympärillenne: mitä edistystä naiset ovat saavuttaneet politiikassa, työelämässä ja yhteiskunnassa? Arvoisa puhemies, politiikasta puheen ollen, kuinka monta naista toimii Euroopan parlamentin varapuhemiehenä tai puhemiehenä? Kuinka monta naista on toiminut Euroopan komission puheenjohtajana? Ei yhtään, arvoisa komission jäsen Kinnock, ei nyt eikä aiemmin. Toivokaamme, että asiat muuttuvat tulevaisuudessa. Politiikassa vaaleilla valitut naisedustajat ovat uskomattoman pieni vähemmistö.
Toivon, että naisia tukeville ohjelmille myönnetyt määrärahat jaetaan demokraattisesti eikä tavalla, jota esittelijä Kratsa-Tsagaropoulou ja muut aiemmat puhujat niin selkein sanoin arvostelivat. Toivon todella, että nämä ohjelmat auttavat naisia tiedostamaan mahdollisuutensa ja voimavaransa osallistua täysimittaisesti politiikan eri tasoilla poliittisesta tilanteesta riippumatta: ei ole merkitystä, onko vallassa oikeisto vai vasemmisto. Naisilla on oltava myös poliittista valtaa sen vallan lisäksi, jota he käyttävät kodeissamme. 
Prets (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, komissio esitteli nämä seitsemän toimintaohjelmaa lähes samanaikaisesti, mistä sai sen vaikutelman, että niitä on mukautettava toisiinsa ja yhdenmukaistettava. Haluan kuitenkin korostaa, että niiden aihepiirit ovat hyvin erilaiset. Ohjelmien lähentäminen ei siis edistä niiden tarkoitusperiä. Joudun sanomaan tämän kaikista mietinnöistä, joissa käsitellään toimintaohjelmia. Komissio toimitti esityksensä erittäin myöhään parlamentille, joten on olemassa vaara, että asianomaiset järjestöt – kulttuuri- ja koulutusohjelmat sekä tietenkin myös naisia koskevat ohjelmat – saavat rahansa vuonna 2004 huomattavasti myöhässä tai että ohjelmia ei voida lainkaan toteuttaa – kuten aiemmin korostitte – ellei päätöstä saada tehtyä joulukuuhun mennessä. Se on tietenkin erittäin haitallista, ja mielestäni käynnistätte tällaisen merkittävän toimen erittäin sopimattomalla hetkellä.
Haluaisin kysyä teiltä komission asiakirjoissa ehdotettuun siirtymävaiheeseen liittyvän kysymyksen: mitä toimia ehdotatte, ellei päätöstä saada aikaan joulukuuhun mennessä? Siirtymävaihe on välttämätön, ellei oikeusperustaa saada valmiiksi määräaikaan mennessä. Hylätessänne 35 tarkistusta vetoatte parlamentin vastuuntuntoon kehottamalla meitä tekemään myönnytyksiä, jotta ohjelmat voitaisiin kuitenkin toteuttaa. Kun komissio hylkää 35 tarkistusta 50:stä, sitä ei voida pitää kovinkaan vastuuntuntoisena tai sovittelevana. Se merkitsee, että asioista on vielä neuvoteltava.
Viitatakseni erityisesti naisia koskevaan ohjelmaan haluan yhtyä siihen, mitä naispuoliset kollegani ovat todenneet. Naisten eurooppalainen eturyhmä (EWL) on järjestö, joka keskittyy tasa-arvopolitiikkaan ja on sitoutunut siihen päättäväisesti. Se pystyy osoittamaan voimansa yhdistämällä monia järjestöjä. En ymmärrä, miksi sen voimaa pyritään heikentämään asettamalla se samalle viivalle muiden järjestöjen kanssa. Kannatan näin ollen EWL:n erityisasemaa ja korostan sen säilyttämistä.
Lopuksi haluan käsitellä laajentumista ja käyttää tilaisuutta hyväkseni painottaakseni, että erityisesti sen taloudellisiin edellytyksiin on kiinnitettävä huomiota, sillä kymmenen uuden jäsenvaltion mukaantulo merkitsee, että meidän on työskenneltävä paljon enemmän naisiin liittyvien kysymysten parissa. Vilkaisu luettelossa mainittujen naisten määrään kertoo selvästi, mitä tällä tarkoitamme. Tässä asiassa on työskenneltävä lujemmin, ja sitä varten tarvitsemme lisärahoitusta. Taloudelliset edellytykset eivät voi olla samat 25 jäsenvaltiolle kuin 15 jäsenvaltiolle. 
Korhola (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluaisin käsitellä kollega Sacrédeuksen mietintöä ja aivan aluksi kiittää häntä hyvästä työstä mietinnön laatimisessa. Mietinnössä esitetyt tarkistukset helpottavat sekä Euroopan unionille tärkeiden projektien tukemista että niiden toiminnan valvomista.
Komission ehdotuksessa mahdolliset kohteet määritellään hyvin väljästi, eikä huomattava osa mahdollisista kohdemaista suinkaan ole teollistumattomia. Mielestäni on tärkeää, että tätä projektia sovelletaan nimenomaan niihin maihin ja maiden sisäisiin alueisiin, jotka ovat muutoin vaikeimmin tavoitettavissa ja joiden kanssa Euroopan unionilla voidaan katsoa olevan selvä tarve yhteisymmärryksen ja yhteistyön kehittämiseen.
Erityisenä ongelmana pidän sitä, että teollistumattomien maiden kanssa tehtävissä yhteistyösopimuksissa keskitytään helposti vain taloudellisen kehityksen edistämiseen. Tässä tilanteessa on muistettava, että myös sosiaalisten olosuhteiden parantamisella on kiistaton arvo kansainvälisessä yhteistyössä ja selvä - vaikkakin välillinen - vaikutus myös taloudellisen kehityksen edistäjänä.
Tästä syystä olen sitä mieltä, että mietinnössä on tärkeää korostaa komission ja parlamentin vuoropuhelun merkitystä ennen ehdotuspyyntöjen esittelyä. Vain tällä tavalla parlamentti voi varmistaa mahdollisuutensa kontrolloida varojen jakoa ja tukea myös humaaneja kehitystavoitteita. Komission tekemät painopistealueita koskevat päätökset esittävät voimakkaan kannan Euroopan unionin arvoista, ja on huomattavan tärkeää, että parlamentti, joka kansalaisten silmissä edustaa unionia, pystyy vaikuttamaan näihin päätöksiin. 
Hieronymi (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, näissä kolmessa mietinnössä käsitellyt kysymykset vaikuttavat ensi silmäyksellä teknisiltä. Uudessa varainhoitoasetuksessa edellytetään oikeusperustaa, mutta, kuten monet puhujat ovat huomauttaneet – olen tästä erityisen kiitollinen esittelijöille – tämä uusi oikeusperusta tuo mukanaan kauaskantoisia käytännön seurauksia kyseessä oleville yksittäisille aloille.
Käsittelen puheenvuorossani pääasiassa aktiivista kansalaisuutta koskevaa mietintöä. Puhumme jatkuvasti siitä, että kansalaisille on annettava enemmän tietoa eurooppalaisesta prosessista ja että heidät on saatava osallistumaan siihen tehokkaammin. Haluan tehdä erittäin selväksi, että uuden oikeusperustan ja varainhoitoasetuksen vuoksi on olemassa suuri vaara, että heitämme lapsen menemään pesuveden mukana ja valitamme ensi vuonna, että meillä on Euroopan parlamentin vaalivuonna enemmän julkiseen tiedottamiseen liittyviä ongelmia kuin koskaan aikaisemmin. Vetoankin painokkaasti varsinkin komissioon ja neuvostoon, että ne kiinnittäisivät enemmän huomiota siihen, miten parlamentti äänestää näistä kysymyksistä, varsinkin tulevan maanantain sovittelumenettelyn suhteen.
Kerron vain kaksi esimerkkiä. Ensimmäinen koskee eurotiedon palvelupisteitä, joihin esittelijä Rühle kiinnitti oikeutetusti huomiota, ja tuen myös vakaasti hänen esittämäänsä tarkistusta. En voi lainkaan käsittää, miksi komissio ei halua tukea tätä tarkistusta. Tiedätte kaikki, että jäsenvaltioissa palvelupisteet toimivat Eurooppaa ja Euroopan unionin toimielimiä koskevan tiedon kohtauspaikkoina. Pystyisivätkö eurotiedon palvelupisteet mielestänne hoitamaan tehtävänsä, jos niiden toimintaa rajoitettaisiin ehdotuspyynnöillä?
Epävarma rahoitustilanne ja toimielinten riittämätön tuki johtavat siihen, että palvelupisteet eivät kykene tulevaisuudessa täyttämään tehtäväänsä. Tätä komissio meille mietinnössään ehdottaa, ja haluan voimakkaasti kiinnittää huomiotanne tähän vaaraan. Sama koskee ystävyyskaupunkitoimintaa, josta te kaikki omalla alueellanne saatte tukea toiminnallenne. Tässäkin uuteen oikeusperustaan liittyvä byrokraattinen prosessi saattaa suuresti vaarantaa palvelupisteiden tekemän työn.
Päätän puheenvuoroni toistamalla vetoomukseni komissiolle ja neuvostolle. Kehotan niitä hyväksymään parlamentin äänestystuloksen ja pyrkimään oikeudenmukaisiin kompromisseihin, jotka pikemminkin takaavat julkisen tiedottamisen tulevaisuudessa kuin uhkaavat sitä. 
Kinnock, Neil,
   . Arvoisa puhemies, haluan vastata lyhyesti tähän yhteiskeskusteluun ensinnäkin kiittääkseni parlamentin jäseniä, esittelijöitä ja muita tämänaamuiseen keskusteluun osallistuneita. Haluan ilmaista arvonantoni kaikesta siitä työstä, jota on tehty tähän yhteiskeskusteluun kuuluvissa kysymyksissä. Toiseksi haluaisin selkeyttää komission kantaa muutamista kolmeen mietintöön liittyvistä kohdista ja kolmanneksi vastata joihinkin esiin tuotuihin näkökohtiin.
Suhtaudun erittäin myönteisesti Sacrédeusin mietinnössä korostettuun kulttuurien ja sivilisaatioiden väliseen vuoropuheluun, jolla voidaan edistää rauhaa ja yhteisymmärrystä. Mieleeni tulee Abba Ebanin vastaus, kun häneltä kysyttiin, miksi hän yritti jatkuvasti aloittaa keskustelua vihollisten kanssa. Hän selitti sen johtuvan siitä, että hänen ystävänsä olivat jo samaa mieltä hänen kanssaan. Tämä on pätevä ohjenuora kansainvälisten asioiden hoidossa. Olen varma, että esittelijä Sacrédeus on samaa mieltä. Se ei myöskään ole huono määritelmä suhteelle, jonka joskus toivoisi muodostuvan parlamentin ja komission välille.
Haluaisin myös vastata esittelijä Sacrédeusille ymmärtäväni, että käsiteltäväksi on jätetty neljä lisätarkistusta, joita esittelijä ei kannattanut tai ehdottanut. Jos nämä tarkistukset 16, 17, 18 ja 19 hyväksytään, ne muuttavat perusteellisesti komission ehdotusta ja antavat mahdollisuuden myöntää tukea ilman ehdotuspyyntöä. Näin vaarantuisi avoimuuden ja yhdenvertaisen kohtelun periaate, puhumattakaan siitä periaatteesta, että parlamentissa säilyisi järjestys, mikä on aina toivottavaa – vaikka ymmärränkin sen olevan vaikeaa, kun ihmiset ovat kyseessä.
Vastatakseni nimenomaan jäsen Dührkop Dührkopin huomautukseen, joka koski eilen Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistua tarjouskilpailua, minun on ilmoitettava hänelle, että komission oli meneteltävä näin noudattaakseen varainhoitoasetuksessa säädettyjä määräaikoja, joiden mukaan toiminta-avustushakemukset on jätettävä 31. päivään joulukuuta mennessä. Tiedän hänen voimakkaan näkemyksensä tämän toimen oikeudellisesta asemasta. Jos hän ei ehdi osallistua keskusteluun, toivon, että hän voi ottaa asian esille asianomaisten komission virkamiesten kanssa saadakseen selkeän vastauksen.
Esittelijä Kratsa-Tsagaropouloun mietinnöstä haluan lisäksi sanoa, että johdonmukaisuuden vuoksi komission on hylättävä myös myöhemmin esitetyt tarkistukset 21, 23, 25, 27, 31 ja 32.
Pelkään, että Rühlen mietintöön liittyvään luetteloon on päässyt pujahtamaan pieni virhe. Joudun toteamaan, että komissio hylkää myös tarkistuksen 18. Vielä tärkeämpää on vastata esittelijä Rühlelle, että komissio hylkäsi tarkistukset 35, 36 ja 37, koska ne vaarantaisivat ehdotuksen pikaisen hyväksymisen neuvostolta edellytetyn yksimielisen päätöksenteon vuoksi. Tiedän esittelijä Rühlen olevan komission kanssa samaa mieltä siitä, että viivästyksiä on vältettävä aina kun mahdollista.
Väistämättä myös luetteloon sisällytettävistä mahdollisista edunsaajista keskusteltaisiin pitkään. Koska ehdotus on luonteeltaan pääasiassa tekninen, komission on varmistettava nykyisten vailla selkeää oikeusperustaa olevien toimien rahoituksen jatkuvuus. Ehdotuksen soveltamisalan laajentaminen vaarantaa todennäköisesti kyseisen tavoitteen, jota tiedän myös esittelijä Rühlen kannattavan.
Komissio ymmärtää kuitenkin tarkistuksen taustalla olevat syyt ja voisi ottaa huomioon tarkistuksen 35 suunnitellessaan ehdotusta ohjelman mahdollisesta laajentamisesta. Tiedän, että esittelijä Rühle hyödyntää tämän menettelyn tarjoamaa mahdollisuutta.
Toteaisin monen muun puhujan tavoin arvokkaan panoksen keskusteluun antaneelle jäsen Pretsille, että neuvoston kanssa on sovittu, että voimme lisätä oikeusperustaan lausekkeen, joka mahdollistaa toiminta-avustusten rahoittamisen taannehtivasti tammikuusta 2004 lähtien.
Useiden jäsenten tänä aamuna mainitsemaa korvamerkitsemistä käsiteltiin viime viikon kolmikantakeskustelussa. Neuvosto ehdotti, että edunsaajat pitäisi nimetä kunkin vuotta 2004 koskevan ohjelman liitteenä olevassa luettelossa.
Vuodesta 2005 lähtien esitetään kaikille järjestöille avoin julkinen ehdotuspyyntö. Komissio on päättänyt noudattaa ehdotusta, joka on realistinen kompromissi. Sitä on tarkasteltava yhtenä pyrkimyksenä löytää kaikkia seitsemää ehdotusta tukevia ratkaisuja.
Komissio on tehnyt ohjelman kestoa koskevan myönnytyksen ja ehdottaa niiden keston rajoittamista vuoden 2006 loppuun asti. 
Puhemies.
   Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00. 

Puhemies.
   Joudun ikäväkseni ilmoittamaan parlamentille, että Istanbulissa tapahtui aikaisemmin tänä aamuna lukuisia räjähdyksiä. Ne kohdistuivat moniin brittikohteisiin, muun muassa Yhdistyneen kuningaskunnan konsulaattiin. Ainakin viiden ihmisen tiedetään kuolleen ja yli sadan haavoittuneen, ja osa henkilökunnasta on edelleen kateissa. 
Euroopan parlamentin puolesta haluan ilmaista myötätuntomme ja surunvalittelumme uhreille ja heidän perheilleen. Tuemme Turkin viranomaisia heidän pyrkimyksissään päästä ongelman ytimeen ja saada kiinni terroritekoihin syyllistyneet, samoin kuin tuemme Istanbulin asukkaita. Istanbulin kaupunki on perinteisesti ollut rauhaisan rinnakkainelon kehto, mutta nyt se on valitettavasti joutunut terroritekojen etulinjaan. 
Pyydän teitä viettämään minuutin hiljaisuuden uhrien muistoksi. 

– Annan puheenvuoron jäsen Bowisille. 
Bowis (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, parlamentin brittijäsenten puolesta haluan teidän kauttanne kiittää parlamentin puhemiestä hänen myötätunnonilmaisustaan sekä ilmaista omien kollegoideni ja kaikkien muiden puolueiden brittiedustajien puolesta myötätuntoni Istanbulin tapahtumien johdosta. Uhreja on tietääksemme noin 107; tähän mennessä seitsemän tiedetään kuolleen, ja neljä brittidiplomaattia on kateissa. Tämä kauhuteko hirvittää koko parlamenttia ja Euroopan unionia. Ilmaisemme myötätuntomme tietenkin kaikkia uhreja kohtaan riippumatta siitä, ovatko he brittiläisiä, turkkilaisia vai muita Euroopan kansalaisia. Kiitän parlamentin puhemiestä hänen myötunnonilmaisustaan. 
Puhemies.
   Hyvä jäsen Bowis, ilmoitan varmasti parlamentin puhemiehelle puheenne pääsisällön. Haluaisin myös ilmaista myötätuntoni teitä ja brittikollegojanne kohtaan. Ikävä kyllä monet valtiot joutuvat tällä hetkellä kärsimään tästä kauheasta terrorismin aallosta. 
Puhemies.
   Hyvät parlamentin jäsenet, omasta puolestani ja teidän puolestanne haluan toivottaa tervetulleiksi virallisella lehterillä olevat Kirgisian parlamentin valtuuskunnan jäsenet, jotka osallistuvat Euroopan unionin ja Kirgisian tasavallan parlamentaarisen yhteistyökomitean neljänteen kokoukseen Strasbourgissa. Toivotan heidät lämpimästi tervetulleeksi parlamenttiin. Valtuuskunnassa on neljä jäsentä, ja sitä johtaa Kirgisian parlamentin varapuhemies Sooronbay Jeenbekov.
Suhtaudumme myönteisesti parlamenttiemme välisten suhteiden jatkuvaan kehitykseen erityisesti Euroopan unionin ja Kirgisian välisen kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen tultua voimaan 1999 samoin kuin Kirgisian edistymiseen köyhyyden torjunnassa ja demokraattisen valtion vakiinnuttamisessa. 
Olen vakuuttunut siitä, että neljännen parlamentaarisen yhteistyökomitean työskentely on uusi ja merkittävä askel, jolla vahvistetaan yhteistyötä näiden kahden osapuolen välillä, jotka saavat innoitusta samoista demokraattisista arvoista ja korostavat oikeusvaltion vaatimusten merkitystä.
Muscardini (UEN ).
    Arvoisa puhemies, EU:n ja Venäjän välistä huippukokousta käsittelevän yhteisen päätöslauselmaesityksen kieliversiot eivät ole yhtenevät, vaan käännöksissä on eroja. Virallisessa englanninkielisessä versiossa lukee "Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja", kun taas ranskan- ja portugalinkielisissä versioissa lukee "italialainen neuvoston puheenjohtaja". Koska muissa versioissa saattaa oletettavasti toistua sama virhe – mikä on aivan itsestään selvää – ja koska kaksi eri määritelmää tekee edellä mainitun kohdan alla olevista perusteluista käsittämättömiä, haluaisin pyytää, että kaikki versiot yhtenäistetään ennen äänestyksiä tai muussa tapauksessa tätä päätöslauselmaesitystä koskevaa äänestystä lykätään seuraavalle Brysselin istuntojaksolle. 
Puhemies.
   Hyvä jäsen Muscardini, kuten totesitte, englanninkielinen teksti on oikea. Asiasta vastaaville yksiköille ilmoitetaan asiasta, ja vakuutan teille, että saatte tekstin kaikilla kielillä ennen äänestyksiä. 
Muscardini (UEN ).
    Arvoisa puhemies, haluaisin vielä tietää, mikä versio annetaan lehdistölle – oikea versio? Vai onko lehdistölle jo annettu virheellinen teksti? Emme voi jatkossa hoitaa kansallista politiikkaa Euroopan parlamentin istuntosalista! 
Puhemies.
   Hyvä jäsen Muscardini, en osaa vastata kysymykseenne. Halutessanne voitte aloittaa muodollisen tutkintamenettelyn. Muussa tapauksessa siirrymme äänestyksiin. 
Seuraavana ovat vuorossa äänestykset. 

Imbeni (PSE ).
    Arvoisa puhemies, tämän äänestyksen taustalla on minun päätökseni: joidenkin mielestä se on ansio, toisten mielestä vika. Ongelmana oli, että Euroopan parlamentin valtuuskunta jakautui sovittelukomiteassa kahtia, seitsemän puolesta ja seitsemän vastaan. Päätökseni olisi voinut olla poliittinen – jolloin olisin noudattanut ryhmäni kantaa – ja silloin lainsäädäntömenettelystä ei olisi seurannut mitään eli direktiiviä ei olisi annettu. Päätökseni perustui kuitenkin institutionaaliseen tarpeeseen: valtuuskunnan ollessa kahtia jakautunut ajattelin puheenjohtajana, että päätös olisi palautettava täysistuntoon. Vastasin kieltävästi kysymykseen siitä, onko oikein, että lainsäädäntömenettely johtaa toimen hylkäämiseen näin pienellä marginaalilla, kun valtuuskunta on jakautunut kahtia. On parempi, että parlamentti tekee päätöksen avoimesti. Tämä todella vaikea ja kova päätös saattaa hyvinkin olla väärä, mutta halusin kertoa teille, miksi toimin näin. Arvoisa puhemies, haluaisin lisätä, että institutionaalisen äänestyksen mukaisesti äänestän tänään tyhjää. 
Lopuksi haluaisin kiittää Euroopan parlamentin valtuuskuntaa sen hyvin innokkaasta ja tarkkanäköisestä työstä sovittelukomiteassa. 
Jarzembowski (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää varapuhemies Imbeniä yksinomaan esittelijän ominaisuudessa. Yhteistyömme sujui erittäin hyvin. Mielipiteet vaihtelevat siitä, onko lopputulos erittäin hyvä vai erittäin huono, mutta olen kiitollinen varapuhemiehelle. Yhdessä yritimme saada aikaan parlamentin kannalta parhaan lopputuloksen. 

Swoboda (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, ottaen huomioon komission eilisiltaisen julkilausuman, jossa edettiin pitkälti parlamentin pyyntöjen hyväksymisen suuntaan, minäkin haluaisin suositella, että toimitamme täyden äänestyksen, myös lainsäädäntöehdotuksesta. 

Pack (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, esittelijä Rühlen suostumuksella pyydän, että Eurooppa-talojen verkosto otetaan tuettavien toimien joukkoon. 

Frahm (GUE/NGL ),
    Arvoisa puhemies, näiden ehdotusten myötä toivomme, että kaksi pysyviä orgaanisia yhdisteitä koskevaa kansainvälistä yleissopimusta pannaan täytäntöön. Näillä yhdisteillä tarkoitetaan lukuisia erittäin vahingollisia aineita, joita on joka paikassa. Niitä on jopa komission jäsenen Wallströmin veressä. Niitä on siis meissä kaikissa, ja ne vaikuttavat ympäristöön ja terveyteemme jopa hyvin pieninä pitoisuuksina. Kansainvälisillä sopimuksilla, joihin olemme nyt liittymässä, halutaan varmistaa, että jotkin maailman vaarallisimmista aineista saadaan vähitellen poistetuksi käytöstä. Tämä toteutetaan ryhtymällä toimenpiteisiin niiden poistamiseksi ja valvomalla niiden käyttöä, tuontia ja vientiä sekä niihin liittyviä päästöjä. 
Minulla on muutamia huomioita komission alkuperäisessä ehdotuksessa mainitusta oikeusperustasta, sillä siinä suositeltiin sekä 95 että 175 artiklaa. Koska Tukholman yleissopimuksessa itsessään viitataan ympäristöön ja kansanterveyteen, lähtökohtana on oltava ympäristö, ja sen vuoksi olemme päättäneet panostaa siihen, että ympäristöä koskeva 175 artikla valitaan oikeusperustaksi.
Haluan lisäksi korostaa, että nämä kaksi sitovaa sopimusta tarkoittavat, että meidän on poistettava kyseiset myrkylliset aineet täysin. Tämä tarkoittaa sitä, että meidän on edettävä ennalta varautumisen periaatteen mukaisesti. Meidän on varmistettava, että uusien pysyvien orgaanisten yhdisteiden lisääminen kiellettyjen aineiden luetteloon on mahdollisimman yksinkertaista. Meidän on varmistettava, että pitäydymme olemassa olevissa varastoissa "saastuttaja maksaa" -periaatteen mukaisesti. Meidän on varmistettava, ettemme tuota tahattomasti pysyviä orgaanisia yhdisteitä jätteenpolton yhteydessä. Tämä edellyttää, että meidän on Euroopassa vähennettävä jätemäärää, osittain lajittelun ja osittain kierrätyksen kautta. Lopuksi meidän on myös varmistettava, että kehitysmaat voivat noudattaa näitä sopimuksia, jotka koskevat myös esimerkiksi DDT:tä. Meidän on näin ollen oltava halukkaita takaamaan, että tutkitaan ja kehitetään uusia käyttökelpoisia aineita, joilla ei ole haitallisia vaikutuksia. Suosittelen, että äänestätte ehdotuksen puolesta, ja haluan kiittää teitä rakentavasta yhteistyöstä. Kiitän myös kollegoitani heidän luotettavasta ja hyvin rakentavasta yhteistyöstään. 

(1)
(2)
Napoletano (PSE ),
   . Sanojen "neighbourhood policy" jälkeen on lisättävä "is not least". Kaikki ovat siitä käsittääkseni samaa mieltä. 

(3)
Swoboda (PSE ).
    Arvoisa puhemies, esitän tarkistukseen 2 seuraavaa suullista tarkistusta: "…Euroopan puolustusalan yhteistyön ja yhteentoimivuuden tehostaminen…". 
Queiró (UEN ),
   . – Arvoisa puhemies, totean vastustavani esittelijänä tätä suullista tarkistusta, koska sama ryhmä esitti sitä mietinnön johdanto-osan kappaleeseen b. Haluaisin sanoa, ettei kumpikaan näistä tarkistuksista muuta sen alkuperäisen johdanto-osan kappaleen b merkitystä, joka sai äänten enemmistön ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnassa ja ansaitsee näin ollen edelleen tukeni esittelijänä. Tarkoitan nyt johdanto-osan kappaleen b alkuperäistä sanamuotoa. 


Figueiredo (GUE/NGL ),
   – Olemme yleisesti ottaen samaa mieltä arvostelusta, joka on kohdistunut ehdotukseen Euroopan parlamentin suositukseksi SIS II:stä, erityisesti siltä osin, kuin on kyse sen vaikutuksista kansalaisten perusoikeuksiin (tietosuojaan ja yksityisyyden suojaan) ja SIS:n lisääntyvästä käytöstä poliisiyhteistyön välineenä yhä enenevässä määrin ylikansallisessa yhteydessä ilman asianmukaisia tarkastuksia. 
Hylkäämme ehdotuksen pääasiassa seuraavista syistä:
- SIS II:n ulottaminen koskemaan uusia aloja ja toimintoja sekä määrittelemättömien käyttäjien, mahdollisesti jopa yksityisten toimijoiden, salliminen 
- epäselvä ja vaikeatajuinen sekamelska, josta paljastuu liioiteltu ja yltiöfederalistinen lähestymistapa, kuten esimerkiksi suunnitelma yhden keskitetyn EU-tietojärjestelmän – todellisen "isoveli valvoo" -järjestelmän – luomiseksi 
- vaarallinen lähestymistapa, joka perustuu yhteistyöhön unionin ulkopuolisten maiden kanssa, erityisesti Yhdysvaltain ja sen terrorisminvastaisen sodan osalta
- riittämätön ja huonosti määritelty tietosuoja.
Tällä hetkellä on tärkeämpää, että järjestelmä pidetään tiukasti niissä rajoissa, joita varten se luotiin, eikä anneta unionin ulkopuolisille maille käyttöoikeutta tietoihin. Lisäksi on varmistettava, että kansalliset elimet huolehtivat tietosuojasta kunkin valtion kansallisten säännösten mukaisesti, ja käynnistettävä keskustelu järjestelmästä lykkäämällä sen täytäntöönpanoa. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   –.Äänestin mietinnön puolesta, vaikka pelkäänkin, että jotkin ehdotukset Schengenin tietojärjestelmän (SIS) nykyisen hallintotavan uudistamiseksi saattavat johtaa joko liialliseen valvontaan – joka rajoittaisi kansalaisten liikkumisen vapautta – tai ylilyönteihin järjestelmän toiminnassa. Mielestäni ratkaisu voisi olla perustaa EU:n erillisvirasto, jonka johdossa on Euroopan unionin elinten ja jäsenvaltioiden edustajista koostuva johtokunta. Virastoa rahoitettaisiin täysin EU:n talousarviosta, ja se olisi Euroopan parlamentin valvonnan alainen. Näin saavutettaisiin parempi tasapaino turvallisuuden takaamisen ja henkilöiden ja tavaroiden vapaan liikkuvuuden välillä, myös valtioiden omilla rajoillaan suorittamien tarkastusten yhteydessä. 
Kun pidetään mielessä syyskuun 11. päivän 2001 jälkeen syntynyt uusi tilanne, on taattava, että rajojen valvonnassa käytetään asianmukaisesti kaikkia käytössämme olevia valvonnan ja tiedon jakamisen menetelmiä – erityisesti uutta tekniikkaa. Erityinen huolenaihe liittyy tämän ehdotuksen aiheena olevien, yhteistä turvallisuutta koskevien säännösten tehostamiseen. Tässä asiassa uskon, että käyttöoikeus SIS:n tietoihin annetaan viranomaisille kohtuullisesti ja valvotusti, ja olen varma, että vain tietyillä elimillä (Europolilla, Eurojustilla ja poliisiviranomaisilla) on niihin käyttöoikeus, jonka myöntämisessä käytetään puolueettomia ja dokumentoituja perusteluja, minkä lisäksi...

Beysen (NI ).
   – Arvoisa puhemies, virallisesti itsekäsittelyyn kiinnitettiin eniten huomiota satamapalvelujen markkinoille pääsyä koskevaa direktiiviä käsittelevässä keskustelussa. Tämä on perusteltua, sillä itsekäsittelyllä voi olla huomattavat sosiaaliset vaikutukset. Prosessin aikana unohdimme kuitenkin, ettei itsekäsittelyä voida käsitellä irrallaan toimilupapolitiikasta, sillä jäsenvaltiot voivat vaatia, että itsekäsittelyn edellytyksenä on ennakkoon annettava toimilupa. On valitettavaa, että olemme menettäneet tilaisuuden yhteisöllistää toimilupapolitiikka. Nyt on vaarana, että syntyy uusi kilpailuasetelma tiukempia ja löyhempiä kriteereitä soveltavien satamien välillä, ja sama koskee toimilupien myöntämistä. 
Berthu (NI ),
   Jarzembowskin mietinnön aiheena oli satamapalvelujen markkinoille pääsyä koskeva direktiiviehdotus, jonka tarkoituksena oli tarjota avoin oikeudellinen kehys satamien käyttäjille maksua vastaan tarjottavia kaupallisia palveluja varten sekä avata nämä palvelut kilpailulle. 
Tämä oli erinomainen tavoite, ja sen pitäisi lisätä Ranskan satamien kilpailukykyä. 
Ehdotuksessa ei kuitenkaan otettu kovin hyvin huomioon turvallisuus- ja valvontakysymyksiä, jotka kuuluvat tavallisesti julkisille viranomaisille. Etenkin luotsauspalvelut olisi pitänyt jättää suunnitellun direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. 
Sovittelukomiteassa muotoiltu tekstin lopullinen versio sisälsi tässä mielessä joitakin parannuksia sikäli, että toimivaltaiset viranomaiset saivat nyt rajoittaa turvallisuussyistä luotsauspalvelujen tarjoamisen yhdelle toimijalle, ja toimilupien määräaikojen rajoittaminen hylättiin. Lisäksi jäsenvaltiot saivat nyt päättää, asettavatko ne pakollisen rajoituksen satamapalvelujen tarjoamista koskevien toimilupien määrälle. 
Näistä tarkistuksista huolimatta ehdotettu direktiivi on edelleen epätyydyttävä. Äänestin itse tyhjää, ja ehdotus hylättiin niukalla enemmistöllä. 
Carlotti (PSE ),
   Olemme ilmaisseet jo kahdesti mielipiteemme direktiiviehdotuksesta satamapalvelujen vapauttamiseksi (lastinkäsittely, matkustajapalvelut, luotsaus, aluksen kiinnittäminen laituriin ja hinaus).
Tässä ovat kyseessä erittäin tärkeät intressit: taloudelliset ja rahataloudelliset intressit, mutta ennen kaikkea sosiaaliset ja inhimilliset intressit.
Siitä lähtien, kun lähes kolme vuotta sitten äänestimme ensi kerran tästä asiasta, me ranskalaiset sosiaalidemokraatit olemme taistelleet satamapalvelujen säilyttämisen puolesta julkisten palvelujen kaltaisina palveluina. 
Monilla sinnikkäästi puolustamillamme tarkistuksilla saavutimme huomattavaa edistystä erityisesti siinä, että varmistimme luotsaus- ja hinauspalvelujen jättämisen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. 
Koska emme olleet saavuttaneet samanlaista menestystä satamatyöläisten tarjoamiin palveluihin kuuluvan lastinkäsittelyn osalta, äänestimme ehdotusta vastaan toisessa käsittelyssä 11. maaliskuuta 2003, sillä ehdotus on olennainen osa politiikkaa, jonka tavoitteena on vapauttaa kaikki kuljetusmuodot Euroopassa. 
Ehdotuksessa, josta meidän on tänään määrä ilmaista mielipiteemme, eli parlamentin ja komission välisen sovittelumenettelyn seurauksena syntyneessä yhteisessä tekstissä on menty selkeästi taaksepäin kaikissa kohdissa, joita me yritimme parantaa. 
Tässä muodossa tekstiä ei voida hyväksyä. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Olemme tyytyväisiä satamadirektiivin hylkäämiseen. Tämä lopputulos päättää alan ammattiyhdistysten käymän kiivaan taistelun, jota me ja poliittinen ryhmämme tuimme ja joka oli nähtävissä niissä valtavissa mielenosoituksissa, joita järjestettiin Euroopan parlamentin edessä viime maaliskuussa sekä Barcelonassa ja Rotterdamissa syyskuussa ja jopa tällä viikolla, jolloin yli 16 000 työläisen allekirjoittama vetoomus luovutettiin, kaikkien lakkojen, mielenosoitusten ja muiden toimien lisäksi. Kaikki alan ammattiyhdistykset vastustivat sekä tätä direktiiviä että neuvoston ja parlamentin välisessä sovittelumenettelyssä saavutettua, nyt hylättyä sopimusta. 
Tämä oli yksi osa niin sanottuun Lissabonin strategiaan sisältyvää kokonaispakettia. Lissabonin strategian tarkoituksena on nopeuttaa liberalisointiprosessia ja avata eri alojen markkinoita postipalveluista satamapalveluihin. Sen lisäksi, että tämä on ankara hyökkäys julkista sektoria kohtaan, se asettaa kyseenalaiseksi myös koko julkisten palvelujen käsitteen. Juuri hylätty sopimus johtaisi itsekäsittelyn periaatteen käyttöönoton myötä sosiaaliseen polkumyyntiin ja lastinkäsittelijöiden palkkojen ja työolojen vähittäiseen huononemiseen. Sopimuksessa ei tunnustettu satamapalvelujen julkisiin palveluihin verrattavaa luonnetta ja kaikki asetettiin markkinoiden lakien ja kilpailun ensisijaisuuden armoille. Siinä ei edes hyväksytty ajatusta ennakkoon annettavista toimiluvista palveluntarjoajille. 
Lang (NI ),
    Jo kuukausia ovat Bryssel ja hallitukset suhtautuneet välinpitämättömästi Euroopan satamapalvelujen työntekijöiden ja erityisesti Ranskan satamien lastinkäsittelijöiden kohtaloon.
Ennen kaikkea viimeksi mainitut joutuvat maksamaan korkean hinnan tästä viheliäisestä yltiöliberaalista, epäkansallisesta ja yhteiskunnanvastaisesta aloitteesta, joka on suunnattu epäoikeudenmukaisesti leimattua alaa vastaan. Niin kutsutut takuut, joilla rajoitetaan kuljetusalusten oikeutta käsitellä oma lastinsa, eivät hämää ketään. Tällä säännöksellä, joka on laivanvarustajien vaikutusvaltaisen eturyhmän toivoma ja valmistelema, pyritään varmistamaan lastinkäsittelijöiden välitön katoaminen Euroopan satamista. 
Tarkemmin sanottuna direktiivi, joka on tänään onneksi hylätty, olisi avannut tien unionin ulkopuolisista maista tulevien ulkomaalaisten työntekijöiden palkkaamiselle joukoittain sekä halvan työvoiman tulvalle, minkä tarkoituksena on korvata ne henkilöt, joiden ammattitaito ja velvollisuudentunto takaavat omien satamiemme kilpailukyvyn. 
Yhä enenevässä määrin epäkansallisten hallitusten ja erityisesti Ranskan viranomaisten myötävaikutuksella Bryssel ajaa julkeasti avoimiin markkinoihin perustuvaa euro-globalistista ajattelutapaansa, jonka luonnollisena seurauksena on ulkomaalaisen työvoiman suosiminen. 
, joka haluaa ennen muuta puolustaa ranskalaisten työläisten oikeuksia, vahvistaa painokkaasti vastustavansa tätä järkyttävää lainsäädäntöehdotusta. 
Tämän vuoksi jäsenet äänestivät Jarzembowskin mietintöä vastaan. 
Martinez (NI ),
    Euroopan komissio jatkaa pyrkimyksiään luoda rajoittamaton ja maailmanlaajuinen vapaakauppa-alue, jossa etelän työntekijöitä, joilla ei ole muuta kilpailuetua kuin köyhyys, käytetään aseena pohjoisen pallonpuoliskon työntekijöitä vastaan. 
Tätä taantumiseen perustuvaa strategiaa, joka koskee jo tekstiili-, nahka-, teräs-, hiili- ja elektroniikkateollisuuden työntekijöitämme, maaseutuväestöstä puhumattakaan, sovelletaan nyt palvelualaan – ja kaikki tehdään yltiöliberaalin globalismin nimissä. Tämän vuoksi Bryssel on nyt kohdistanut toimensa satamapalveluihin, lastinkäsittelyyn, luotseihin ja satamatyöläisiin. Piittaamatta turvallisuudesta ja valmiina tuhoamaan vuosisadan mittaisten taistelujen jälkeen saavutetun sosiaalisen edistyksen euro-federalismin kannattajat ja vapaakaupan talebanit haluavat miehittää kauppa-aluksensa, joista monet seilaavat mukavuuslippujen alla, Aasiasta ja kehitysmaista tulevalla siirtotyövoimalla, joka ottaa hoitaakseen kaikki työt ja palvelut, jotka kuuluvat tällä hetkellä ranskalaisille työntekijöille satamissa Sètestä Bordeaux’hon, Marseillesta Dunkirkiin, Le Havreen tai Antwerpeniin.
Niinpä minä, joka edustan Euroopan parlamentissa Sèten kaupunkia ja Jean-Marie Le Penin johtamaa liikettä, sanon "ei" tälle vapaakaupan orjakauppiaiden politiikalle, joka on kansakuntien vitsaus. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   .Olen tyytyväinen sovittelumenettelyssä saavutettuun lopputulokseen ja ilmoitin kirjallisesti äänestäneeni mietinnön puolesta.
Tämän monimutkaisen prosessin aikana teksti on muuttunut huomattavasti. Aluksi se oli hyvin kielteinen keskeisten kysymysten osalta, mutta nyt se sisältää harkittuja ratkaisuja, jotka saattavat johtaa selvempiin ja avoimempiin sääntöihin satamapalvelujen markkinoille pääsyn suhteen – niille, jotka tietenkin haluavat päästä näille markkinoille.
Ainoastaan laivan oma miehistö saisi huolehtia ristiriitaisesta itsekäsittelystä, ja se suoritettaisiin koordinoidusti toimivaltaisen satamayrityksen kanssa. Luotsauksen tapauksessa jäsenvaltioille annettaisiin tarpeellista liikkumavaraa, jotta ne voivat myöntää tarvittavat toimiluvat tiukkojen sääntöjen ja ammatillisen pätevyyden osalta. Lisäksi toissijaisuusperiaatetta kunnioitettaisiin pääpiirteissään. Jokainen satama tai satamalaitos olisi velvollinen toimittamaan tiedot rahoitussuhteistaan, mikä estäisi kilpailun vääristymät. 
Mielestäni lopputulos oli näin ollen myönteinen, vaikka kyseessä oli tietenkin se lopputulos, joka oli mahdollinen, kun otetaan huomioon kyseessä olevat intressit ja kysymyksestä syntynyt väittely.
Olen pahoillani siitä, että sovittelu hylättiin niukalla enemmistöllä. Pelkään pahoin, että joudumme takaisin prosessin pahimpaan vaiheeseen, mikä viivästyttää satamien kehitystä vuosilla. Olen myös yllättynyt siitä, että lopullisessa äänestyksessä yli tusina äänestyslaitetta – kaikki sellaisten jäsenten, jotka äänestivät puolesta – lakkasi jostain kumman syystä toimimasta ja ettei puhemies heidän valituksistaan huolimatta aloittanut äänestystä uudelleen. 
Souchet (NI ),
    –ryhmän jäsenet hyväksyvät sen, että satamapalvelujen markkinoille pääsyssä pyritään avoimuuteen. Satamapalvelujen alalla toimivia yrityksiä on kohdeltava täysin tasa-arvoisesti. 
Pidämme kuitenkin voimakkaasti kiinni satamien turvallisuudesta. Riittävän ankarien sääntöjen ja tiukkojen valintaperusteiden puuttuessa häikäilemättömät laivanomistajat voisivat uskoa monet erityisesti lastinkäsittelyyn ja luotsaukseen liittyvät toimet, joissa turvallisuus on olennaista, huonosti koulutetuille ja alipalkatuille miehistön jäsenille, jolloin satamistamme tulisi todellisia mukavuussatamia. 
Vastustamme kiivaasti tällaista ilmiötä ja äänestimme sovittelukomitean ehdottamia toimia vastaan, koska ne saattavat haitata suoraan satamiemme turvallisuuteen liittyviä palveluja. Katsomme erityisesti, että luotsaus on meriturvallisuuteen vaikuttava julkinen palvelu, joka ei kuulu niihin toimiin, jotka ovat luonteeltaan kaupallisia palveluita. 
Vajaa vuosi Prestigen haaksirikon jälkeen tuomitsemme voimakkaasti komission, parlamentin ja neuvoston yhteisen asenteen, joka tasoittaa tietä riskinhallintatoimien ajattelemattomalle höllentämiselle satamissamme. 
Vachetta (GUE/NGL ),
   Hylkäsimme Jarzembowskin mietinnön äänin 229 vastaan ja 209 puolesta. Jos olisimme hyväksyneet sen, vaarana olisi ollut, että muita Erikan, Tricolorin tai Prestigen kaltaisia onnettomuuksia sattuu omien eurooppalaisten satamiemme lähialueilla, vaikka niitä on tähän asti sattunut ainoastaan rannikkovesillä. Olen tyytyväinen siihen, että direktiivi hylättiin. 
Käytännössä se ei olisi johtanut muuhun kuin mukavuussatamien lisääntymiseen ja laajamittaiseen sosiaaliseen polkumyyntiin turvallisuuden, työntekijöiden ja ympäristön kustannuksella. Direktiivillä olisi sallittu laivanvarustajien käyttää kokematonta, kouluttamatonta ja tilapäistä työvoimaa lastinkäsittelyyn. Sillä olisi heikennetty satamassa työskentelevien henkilöiden ja erityisesti satamatyöläisten työehtoja. Sama koskee muita työntekijöitä, kuten luotseja, hinaaja-alusten päälliköitä ja satamassa työskenteleviä luotseja, joiden palvelujen laatu ja riippumattomuus vaarantuivat direktiiviehdotuksen myötä. Satamatyöläiset olivat saaneet meidät varuillemme tämän direktiivin vaaroista Euroopan laajuisen lakkoaallon myötä. Yhden viikon aikana kerättiin yli 20 000 nimeä eurooppalaiseen vetoomukseen satamapalvelujen vapauttamista vastaan, mikä on osoitus kaikkien alan toimijoiden huolestuneisuudesta. Meidän poliitikkojen tehtävänä on kuunnella jatkossakin näitä ammattilaisia ja kehittää Euroopan laajuisia julkisia satamapalveluja, jotka ovat turvallisuuden, laillisuuden, jatkuvuuden ja laadun ainoa tae sekä tae sille, että säilytetään aikaisemmat saavutukset sosiaalihuollon ja ympäristön kunnioittamisen alalla. Toivotaan, että tämä liberalismin puolestapuhujien kokema tappio on lopullinen eikä pelkästään tilapäinen hengähdystauko. 
Vlasto (PPE-DE ),
    Sanomme "kyllä" markkinoiden vapauttamiselle, mutta sen on tapahduttava oikeissa olosuhteissa. 
Kannatan satamapalvelujen avaamista kilpailulle sillä ehdolla, että taataan riittävät turvallisuusstandardit. 
Päätin äänestää tyhjää sovittelumenettelyssä saavutetusta kompromissista, koska toimielinten välisten neuvottelujen lopputulos ei vastaa yli kahden vuoden aikana tehtyä työtä. Jos teksti olisi hyväksytty sellaisenaan, satamapalvelut olisi avattu kilpailulle ehdoin, jotka ovat hyvin kaukana satamatoiminnan todellisuudesta ja, mikä on vielä vakavampaa, haitallisia meriturvallisuuden kannalta. 
Itsekäsittelyn osalta direktiivissä olisi pitänyt olla säännös sen varmistamiseksi, että kustakin käsittelypalvelusta huolehtii riittävän pätevä henkilökunta, mutta nykyisestä direktiiviehdotuksesta sellainen puuttuu. 
Kannatan satamapalvelujen vähittäistä avaamista kilpailulle ja olen vakuuttunut sen edullisista talousvaikutuksista, mutta kaikki tällaiset asiat on valmisteltava asianmukaisesti. Edustan parlamentissa yhtä rannikkokaupunkia, eikä direktiiviehdotuksen sanamuoto mielestäni vastannut todellista tilannetta. Tämä satamakaupunkien elämään perusteellisesti vaikuttava muutos on valmisteltava toisin. Ihannetapauksessa jokaista satamapalvelua säännellään täsmällisellä lainsäädäntövälineellä sen sijaan, että kaikki tungetaan kaiken kattavaan pakettiin, kuten uusimmassa ehdotuksessa. Toivon, että komission tulevat ehdotukset perustuvat tähän toisenlaiseen lähestymistapaan. 

Kratsa-Τsagaropoulou (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluaisin mainita, että poliittisen ryhmäni enemmistö pidättyi äänestämästä tai äänesti mietintöä vastaan, koska lopputulos ei vastannut sitä, miten olisimme halunneet edettävän tasa-arvon alalla toimivia naisjärjestöjä edistävässä yhteisön toimintaohjelmassa. 
Täysistunnosta saatu ehdotus ei ollut sellainen kuin halusimme. Haluamme, että naisjärjestöille jaetaan tukea yhtäläisesti ja että niillä on yhtäläiset oikeudet. Myönnämme, että Naisten eurooppalaisen eturyhmän (European Women's Lobby) asemaa ja toimintaa on tuettava, mutta samalla on annettava myös muille järjestöille mahdollisuus kannattavan toimintaohjelman luomiseen. Tämä ei käy ilmi parlamentin ehdotuksesta, jossa parlamentti päinvastoin katsoo, että järjestöjä on kohdeltava syrjivästi ja että Naisten eurooppalaiseen eturyhmään kuulumattomat järjestöt ovat "toisen luokan" järjestöjä. 
Tämä ei ole meidän ehdotuksemme, minkä vuoksi emme hyväksyneet lopputulosta. Mielestämme tämä ohjelma tarjoaa tilaisuuden osoittaa, että uskomme moniarvoisuuteen sekä naisjärjestöjen tavoitteiden ja huolenaiheiden moninaisuuteen ja annamme niille tasa-arvon ja syrjimättömyyden pohjalta mahdollisuuden ilmaista monipuolisuuttaan. Mielestämme tämä on demokratiamme keskeinen tukipilari, ja poliittinen ryhmämme jatkaa työskentelyä siihen suuntaan. 
Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck ja Wachtmeister (PPE-DE ),
    Toissijaisuusperiaate on meille tärkeä. Haluamme, että rajallinen ja tehokas EU huolehtii valtioiden rajat ylittävistä ongelmista. Siinä määrin kuin tasa-arvo on poliittinen kysymys, se kuuluu mielestämme jäsenvaltioiden vastuualueeseen. Näin ollen emme halua, että EU käyttää talousarviotaan varojen jakamiseen tasa-arvokysymyksiä käsitteleville järjestöille. 
Pidätyimme näin ollen äänestämästä tästä asiasta. 
Marques (PPE-DE ),
    Kiitän jäsen Kratsa-Tsagaropoulouta hänen erinomaisesta mietinnöstään, joka koskee ehdotusta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi yhteisön toimintaohjelman perustamisesta naisten ja miesten tasa-arvon alalla toimivien eurooppalaisten järjestöjen toiminnan edistämiseksi. Tuen tätä ohjelmaa täysin erityisesti siltä osin, kuin ohjelmalla varmistetaan, että lukuisat naisjärjestöt toteuttavat korkeatasoisia toimia siihen asti, kunnes ne ovat päässeet tavoitteeseensa. 
Haluan myös korostaa, ettei tämän ohjelman täytäntöönpano saa johtaa siihen, että leikataan muita ohjelmia tai varoja, joilla pannaan täytäntöön unionin vuotuisia tavoitteita alalla. Tällaisia ovat samapalkkaisuus, naisten osallistuminen päätöksentekoon sekä työn ja perhe-elämän yhteensovittaminen. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Äänestin esittelijän tarkistusten puolesta, joilla pyrittiin parantamaan komission tekstiä huomattavasti. 
Vastustan ainutlaatuisuutta korostavia menettelyjä, jotka etenkin perusoikeuskirjaan sisältyvien perusoikeuksien vastaisesti luovat etuoikeuksia ja syrjintää, koska nämä menettelyt asettavat ehtoja yhteiskuntarakenteiden perusperiaatteille tai ovat jopa niiden vastaisia. Lukuisat alalla toimivat Euroopan tason naisjärjestöt, joiden mielestä niitä syrjitään, ovat maininneet tämän. Erityisesti haluan korostaa tarkistusta 4, sillä toivon, että päätöksen lopullinen teksti olisi enemmän sen suuntainen yleisesti ottaen. Kaikki säännöt, joilla Naisten eurooppalainen eturyhmä asetetaan etusijalle muihin järjestöihin nähden, ovat poliittisesti epäoikeudenmukaisia ja oikeudellisesti kyseenalaisia. Olen samaa mieltä etenkin jäsen Lullingin tässä keskustelussa pitämän puheenvuoron kanssa. Kannatan täysin naisjärjestöille myönnettävää rahoitusta, mutta kuten kaikilla muillakin aloilla, meidän on taattava naisten erityisten intressien ja naisten erityisen näkemyksen moniarvoisuus.
Ottaen huomioon erityisvaliokunnan äänet minun oli äänestettävä mietintöä vastaan kokonaisäänestyksessä, ja jään odottamaan toista käsittelyä. 
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Äänestin mietintöä vastaan kokonaisuudessaan ja tuin täten Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän esittelijää Kratsa-Tsagaropoulouta. Naisten eurooppalaiseen eturyhmään kuuluvia järjestöjä ja niitä, jotka ovat päättäneet jättäytyä tämän kattojärjestön ulkopuolelle, kohdellaan edelleen epätasa-arvoisesti rahoitusapua annettaessa. 
Siitä huolimatta, ettei monopolitilannetta kristillisdemokraattien toimien ansiosta enää ole, Euroopan parlamentti ja komissio haluavat edelleen syrjiä Naisten eurooppalaiseen eturyhmään kuulumattomia naisjärjestöjä asettamalla niille erityisiä hakuvaatimuksia ja hyväksymällä vain naisten pahoinpitelyä vastustavien järjestöjen toimet. 
Tämä on mielestäni epäreilua ja käsittämätöntä, ja suosittelen oikeudenmukaista ja tasa-arvoista kohtelua. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
   ..Esittelijän tavoin olen sitä mieltä, että Kaakkois-Euroopan vakaussopimuksen erityiskoordinaattorin toimien ja vastaavan toimiston rahoituskustannusten siirtäminen unionin toiminnan ensimmäiseen pilariin olisi tehtävä "kunkin toimielimen toimivaltaa kunnioittaen ja sillä olisi vahvistettava Euroopan unionin toimielinten osallistumis- ja seurantakykyä sen varmistamiseksi, että siirtäminen täydentää vakaus- ja assosiaatioprosessia." 
Tässä yhteydessä ja tehtävän merkityksestä johtuen tuen ehdotusta, jonka mukaan ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnalle annettaisiin mahdollisuus järjestää komission nimittämän henkilön kuulemistilaisuus ja ratifioida tai hylätä tämä nimitys. 
Tarkistuksilla pyritään näin ollen varmistamaan Euroopan parlamentin osallistuminen tähän erityiskoordinaattorin nimittämistä koskevaan päätöksentekoprosessiin ja asettamaan määräaika nimitetyn henkilön toimikauden pituudelle. 
Minua kiinnostaa esittelijän ehdotus, jonka mukaan Kaakkois-Euroopan vakaussopimuksesta voisi tulla Euroopan unionille pysyvä tehtävä, jota varten luotaisiin uudet pysyvät hallintorakenteet. Tosin ehdotuksen riittävyyttä, suhteellisuutta ja toteutettavuutta on arvioitava asetettujen tavoitteiden perusteella. 
Äänestin mietinnön puolesta. 

Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck ja Wachtmeister (PPE-DE ),
    Me maltillisen kokoomuspuolueen jäsenet olemme aina olleet sitä mieltä, että voittoa tavoittelemattomat järjestöt ovat valtion järjestöjä tehokkaampia torjumaan hätää ja vaikeuksia teollistumattomilla alueilla. Varattuja varoja käytetään yleensä paremmin tällaisten järjestelyjen kautta. 
Sama perustelu pätee luonnollisesti myös EU:n kehitysyhteistyöhön ja keskinäiseen yhteistyöhön kehitysmaiden kanssa. Sen vuoksi äänestimme mietinnön puolesta. EU:n tukea saavat järjestöt on kuitenkin valittava puolueettomasti. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   .Äänestin mietinnön puolesta, koska esittelijän jättämät tarkistukset parantavat mielestäni komission ehdotuksen sanamuotoa tuomalla siihen käyttökelpoisia, järkeviä ja samanaikaisesti inhimillisiä kriteerejä. Vaikka mietinnössä pyritään yhtäältä estämään päällekkäisiä menoja ja parantamaan toimien yhteensovittamista turhien toimien ja kustannusten välttämiseksi, siinä pyritään toisaalta erityisesti varmistamaan, että ihmisarvo – jota vähiten kehittyneillä alueilla aliarvioidaan yleisesti – saa ansaitsemansa kunnioituksen. Siinä korostetaan myös keskinäistä tietoa ja ymmärtämystä, joiden olisi oltava kaikkien unionin ulkopuolisia valtioita ja niiden kansalaisia kohtaan suunnattujen unionin toimien perustana.
Olen esittelijän kanssa yhtä mieltä siitä, että kulttuurien ja sivilisaatioiden välisellä vuoropuhelulla on entistä suurempi merkitys siinä, että varmistetaan rauha ja vakaus maailmassa. Sama pätee ihmisoikeuksien yleismaailmalliseen kunnioittamiseen. 
Korostan ohjelman maantieteellistä kattavuutta, sillä sen pitäisi helpottaa tiiviimpää vuoropuhelua Afrikan ja Latinalaisen Amerikan maiden (ALA-maiden), Euro–Välimeri-kumppanuuden maiden (MEDA-maiden), entisen Neuvostoliiton maiden (TACIS-maiden), entisen Jugoslavian maiden (CARDS-maiden) ja ehdokasvaltioiden kanssa. 

Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck ja Wachtmeister (PPE-DE ),
    EU:n suuri haaste tällä hetkellä on saada rajat ylittäville toimille ja eurooppalaiselle yhteistyölle ymmärrystä kansallisella tasolla, mikä syntyy sen tajuamisesta, ettei kansallinen näkökulma riitä kaikissa asioissa. Euroopan kysymys edellyttää kokonaisvaltaista lähestymistapaa Euroopan tasolla, kansallisten puolueiden ja kansalaisyhteiskunnan osana, ja sen on ennen kaikkea oltava osa eurooppalaisten poliittista tietoisuutta. Jos kansalaiset kokevat, että poliitikot ja hallintovirkamiehet tuottavat propagandamaista aineistoa, se voi vahingoittaa Euroopan ajatusta. Sen sijaan on opittava ymmärtämään ihmisten arkipäivässään kohtaamia asioita, joita ei heidän mielestään voida ratkaista kansalliselta pohjalta. Tämän kaltaisen julkisen avun määrittelemisessä ja jakamisessa on myös aina vaarana tietty sattumanvaraisuus. Päätimme näin ollen pidättyä äänestämästä tässä asiassa. 
Marques (PPE-DE ),
   .Kiitän esittelijä Rühleä hänen laatimastaan mietinnöstä, joka koskee ehdotusta neuvoston päätökseksi yhteisön toimintaohjelmasta unionin aktiivisen kansalaisuuden edistämiseksi. Annan sille ääneni erityisesti sen vuoksi, että on tuettava unionin aktiivista kansalaisuutta edistäviä järjestöjä.
Korostan myös, ettei riitä, että kansalaisuuden käsitettä kehitetään oikeudellisesta näkökulmasta, kun käytetään yhteisön säännöstössä määriteltyjä oikeuksia. Kansalaisten on oltava mukana kehittämässä Euroopan hanketta ja heidät on tuotava lähemmäs eurooppalaista todellisuutta. Tämän tavoitteen saavuttaminen edellyttää tarkemmin sanottuna sitä, että levitetään täysimääräisesti ja tehokkaasti unionin arvoja ja tavoitteita esimerkiksi tiedotusvälineiden avulla sekä otetaan yhteisön kansalaiset mukaan Euroopan yhdentymistä koskeviin keskusteluihin ja luotetaan siihen, että he kertovat mielipiteensä jälleen eteenpäin. 
Korostan myös, että aktiivista kansalaisuutta on edistettävä kaikkien unionin kansalaisten osalta, eikä niitä, jotka asuvat kaukana Euroopan keskuksesta, erityisesti syrjäisimmillä alueilla, saa missään nimessä unohtaa. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   –. Kannatin mietintöä, vaikka mielestäni ongelma on monesti muualla ja luonteeltaan pikemminkin poliittinen. 
Esitin jo joitakin teknisiä huomioita täysistunnossa käydyssä keskustelussa pitämäni puheenvuoron aikana. Haluan kuitenkin arvostella sitä räikeää suosikkijärjestelmää, joka on käytössä valittaessa yhteisön anteliaasta rahoitusavusta nauttivia järjestöjä. Paitsi että sen käyttö on syrjivää ja perusoikeuksien asianmukaisen määritelmän vastaista, sillä on myös täysin kielteisiä vaikutuksia. Tällainen lähestymistapa vieraannuttaa kansalaiset ja lisää heidän epäluuloaan sen sijaan, että se toisi heidät lähemmäksi. Euroopan kansalaisten vähäinen kiinnostus unionin asioihin paljastaa selvästi, että on kiireesti muokattava joitakin tekijöitä sekä uudistettava keskeisiä toimintatapoja ja asenteita. 
Vairinhos (PSE ),
   –.Euroopan kansalaisuuden käsite ei saa olla yksinomaan oikeudellinen. Kansalaisten ja Euroopan unionin toimielinten välistä vuoropuhelua on tehostettava, ja kansalaisten ja Euroopan unionin ja sen toimielinten välisiä rakenteita – muun muassa tiedotusvälineitä ja kansallisia parlamentteja – on vahvistettava. Tätä varten korostaisin tarvetta tukea ystävyyskaupunkiohjelmia unionin eri kansojen välillä, sillä niillä on tärkeä tehtävä kansalaisidentiteetin ja Euroopan kansojen keskinäisen ymmärryksen edistämisessä. On tärkeää varmistaa riittävä ja kestävä rahoitus ystävyyskaupunkiohjelmien tukemiseksi. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
   –.Kuten olen monesti aiemmin sanonut, tuen toimia, joilla edistetään tehokkaasti ja aktiivisesti ympäristön laatunormien kehittämistä. Tällä ehdotuksella pyritään suojelemaan ihmisten terveyttä ja ympäristöä pysyviltä orgaanisilta yhdisteiltä, jotka ovat ympäristöön jääviä kemiallisia aineita. Ne kasautuvat eliöihin troofisen verkoston – eli ravintoketjujen monimutkaisen verkostomuotoisen vuorovaikutuksen – kautta, ja niillä saattaa näin ollen olla vahingollisia ja erityisen pitkäaikaisia vaikutuksia ihmisterveyteen ja ympäristöön. Nämä yhdisteet kulkeutuvat kauas lähteestään yli kansainvälisten rajojen ja voivat jopa vaikuttaa alueisiin, joilla niitä ei ole koskaan käytetty tai valmistettu. 
Ehdotuksissa käsitellään näiden kahden kansainvälisen sopimuksen sisällyttämistä yhteisön lainsäädäntökehykseen – Tukholman yleissopimuksen osalta sen perusteella, että Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot allekirjoittivat sopimuksen 22. toukokuuta 2001.
Tämä ansaitsee kaiken tukeni. 

Corbett (PSE ).
    Arvoisa puhemies, ryhmäni puolesta haluaisin korostaa, että tuemme päätöslauselmaa hyvin voimakkaasti. Hallitustenvälisessä konferenssissa eri hallitukset ovat jo jättäneet monia tarkistuksia perustuslakiehdotukseen. Tämä aiheuttaa vaaran, että perustuslakiehdotus hajoaa vähitellen, kun eri kohtia vastustavat hallitukset poistavat siitä pieniä osia.
Kaiken lisäksi alakohtaiset neuvostot eli eri alojen ministereistä koostuvat neuvoston kokoonpanot alkavat yhtäkkiä esittää uusia ehdotuksia, kun hallitustenvälinen konferenssi on jo puolivälissä. Nämä ehdotukset koskevat asianomaisten ministerien erityisaloja, eikä niissä ole kokonaisnäkemystä. Tämä viittaa ensimmäistä kertaa siihen, että parlamentin budjettivaltaa olisi nykyiseen tilaan verrattuna. Tämä on meistä huolestuttava tapa edetä, eikä sitä voida hyväksyä. Yksikään hallitus ei myöskään ilmaissut näitä kantoja valmistelukunnan työskentelyn lopussa eikä hallitustenvälisen konferenssin alussa. Se, että eri alojen ministerit yhtäkkiä kesken hallitustenvälisen konferenssin keksivät uusia kohtia, joita heidän omat hallituksensa eivät edes ole sisällyttäneet hallitustenvälisessä konferenssissa käsiteltävien kysymysten joukkoon, muodostaa uuden uhan ja uuden vaaran. Siksi ryhmäni tuki voimakkaasti juuri hyväksymäämme päätöslauselmaa. 
Berthu (NI ),
   Euroopan parlamentti on raivoissaan jäsenvaltioiden valtiovarainministereiden aloitteesta, sillä he ovat pyytäneet hallitustenvälistä konferenssia tarkistamaan perusteellisesti Euroopan perustuslakiehdotuksen talousarviomääräyksiä. Parlamentin mielestä ministerit haluavat heikentää sen valtuuksia ja palauttaa jäsenvaltioiden valtuudet entiselleen. 
Itse asiassa on enemmän syytä olla raivoissaan valmistelukunnan esittämästä ehdotuksesta. Valmistelukunta onnistui Euroopan unionin toimielinten holhouksessa sisällyttämään unionin varainhoitoa koskeviin artikloihin huomattavan lisäyksen Euroopan parlamentin budjettivaltaan ja antoi sille samat valtuudet kuin kansalliselle parlamentille veronkanto-oikeutta lukuun ottamatta. Lisäksi se antoi neuvostolle oikeuden säätää unionin omiin varoihin liittyvistä "menettelytavoista" jättäen täten oven auki mahdollista tulevaa verokanto-oikeutta varten. 
Sikäli kuin unionin rahoitus on jäsenvaltioiden vastuulla – mikä on erinomainen sääntö – on vain oikein ja asianmukaista, että niillä on lopullinen päätösvalta talousarviosta tai ainakin monivuotisesta rahoituskehyksestä. Jos näin ei olisi, Euroopan parlamentti saisi rauhassa päättää menoista, jotka vastaavat sen paisuteltua kuvaa omasta mahdistaan. 
Katsomme näin ollen, että valtiovarainministerien aloite on perusteltu, ja kieltäydyimme äänestämästä Euroopan parlamentin päätöslauselmasta. 
Evans, Jonathan ja Stenmarck (PPE-DE ),
   . Konservatiivien ja maltillisen puolueen edustajien mielestä jäsenvaltioiden olisi päätettävä yksimielisesti rahoitusnäkymistä, eikä Euroopan parlamentin pitäisi olla mukana tässä prosessissa.
Heti kun rahoitusnäkymät on kuitenkin määritelty, Euroopan parlamentin ja neuvoston pitäisi mielestämme saada päättää tasavertaisesti, miten rahat käytetään. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Hylkäsimme yrityksen turvautua näennäiseen perustuslailliseen prosessiin valmistelukunnan asiakirjan laillistamiseksi ja olemme eri mieltä siihen sisältyville varainhoitoa koskeville määräyksille annetusta tuesta. Näillä määräyksillä pyritään muuttamaan huomattavasti nykyisen perustamissopimuksen sisältöä siten, että niin sanottuun perustuslakiin sisällytetään rahoitusnäkymät ja talousarvion vastuuvapausmenettely. Toisin sanoen he haluavat muuttaa nykyistä toimielinten välistä sopimusta ja "perustuslaillistaa" rahoitusnäkymät. Täten asetetaan tuntuvampi este niiden tarkistamiselle tai muuttamiselle, mutta tehdään myös vuotuisen talousarvion hyväksyminen riippuvaiseksi rahoitusnäkymien enimmäismääristä, kuten 52 artiklan 5 kohdasta ja 54 artiklan 3 kohdasta sekä III-308 artiklasta selvästi käy ilmi.
Olemme aina puolustaneet rahoitusnäkymiä, joissa taloudellisen ja sosiaalisen koheesion periaate turvataan laajentuneessa EU:ssa. Emme saa myöskään unohtaa, että tämänhetkinen talousarvio on alhaisin vuoden 1987 jälkeen suhteellisesti tarkasteltuna, toisin sanoen alle 1 prosenttia yhteisön bruttokansantulosta, ja rahoitusnäkymien tarkistaminen on sen vuoksi välttämätöntä. 
Hallitustenvälisen konferenssin tuloksista pidettävää kansanäänestystä koskevasta tarkistuksesta haluan sanoa, että äänestämme yksiselitteisesti kansanäänestyksen puolesta. Tästä pitäisi käydä selväksi, että vastustamme eurooppalaista kansanäänestystä tai Euroopan parlamentin vaalien kanssa samana päivänä pidettävää kansanäänestystä ja vaadimme, että jäsenvaltioiden perustuslaillisia sääntöjä noudatetaan. 

Alyssandrakis (GUE/NGL ),
   .– EU:n politiikka muita Välimeren maita kohtaan on muuttumassa yhä aggressiivisemmaksi. Sen päätavoitteena on tehdä näistä maista EU:n satelliittivaltioita, tunkeutua niiden markkinoille ja käyttää hyväkseen niiden kansalaisia ja vaurautta. 
Tarkemmin sanottuna ΕU kehottaa maita yhdistämään rivinsä "terrorismin" sekä oikeudellisen ja poliisiyhteistyön kysymyksissä ja jopa osallistumaan EU:n ulko- ja turvallisuuspolitiikan alaan kuuluviin toimiin, minkä lisäksi se tarjoaa koulutusta tarvittavalle poliittiselle ja sotilashenkilöstölle. Samaan aikaan se vaatii yksityistämistä ja liberalisaatiota jopa palvelualoilla, samalla kun se lupaa investointeja yksinomaan yksityissektorille. Kaiken kukkuraksi se yrittää väkisin saada läpi sopimuksia maahanmuuttajien karkottamiseksi. 
Näissä olosuhteissa puheet sivilisaatioiden välisestä vuoropuhelusta kuulostavat naurettavilta, ja ihmettelemmekin, mitä hyötyä ehdotetusta parlamentaarisesta konferenssista on. 
Euroopan parlamentin päätöslauselma pitäytyy tällä linjalla, ja vaikka siinä annetaan oppitunteja ihmisoikeuksista, ei siinä mainita sanallakaan Turkin räikeitä ihmisoikeusloukkauksia eikä Kyproksen miehitystä, kun taas Palestiinaa käsitellään tuttuun tapaan ottamatta kantaa kummankaan osapuolen puolesta. On päivänselvää, ettei Välimeren alueen kehitystä saavuteta EU:n kanssa toteutettavan yhteistyön kautta. 
Tämän vuoksi Kreikan kommunistipuolueen jäsenet äänestivät päätöslauselmaa vastaan. 
Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL ),
   .– Tässä on kyse Euro–Välimeri-kumppanuuden käynnistämisestä uudelleen. Välimeren ympärillä asuvat ihmiset eivät ole tarvinneet Euroopan parlamentin äänestystä keskinäisten suhteiden luomiseksi, joita he ovat luoneet aikojen alusta alkaen. Tuhansien vuosien ajan Välimeri ei ole ollut este vaan yhdysside ihmisten välillä. 
On merkille pantavaa, että nyt 2000-luvulla, jolloin ihmiskunnalla on keinot muodostaa yksi yhtenäinen veljesyhteisö, yhteiskunta on menossa taaksepäin. Nyt kun Välimeri ei enää sinänsä muodosta nykyaikaisten kulkuvälineiden ansiosta konkreettista estettä, sen ympärillä on oikeudellinen ja aineellinen piikkilanka-aita. Niiden, jotka asuvat Välimeren eteläisissä osissa – Marokossa, jota johtaa "ystävämme kuningas", Algeriassa, jossa vallitsee sotilas- ja muslimifundamentalistien kaksoisdiktatuuri tai Tunisiassa, jota vain ranskalaisdiplomaatit pitävät demokraattisena – on yhä vaikeampaa tulla noin vain Ranskaan siitä huolimatta, että eteläisen ja pohjoisen Välimeren kansoilla on keskenään tuhansittain yhdyssiteitä. 
Jos siis haluamme puhua "Euro–Välimeri-kumppanuudesta", vähin mitä voimme tehdä, on antaa Maghreb-maista tulleiden ja Ranskassa asuvien ihmisten elää siellä kunniallisesti, kuin 2000-luvun ihmiset, riippumatta siitä, ovatko he maassa laillisesti vai laittomasti. Heille pitäisi myöntää kaikki kansalaisoikeudet sekä etenkin äänioikeus ja oikeus liikkua vapaasti kaikkialla Euroopan unionissa. 
Sen sijaan, että avataan EU:n rajoja hiukan vain, jotta ne voitaisiin sulkea ulkopuolelta entistä tiukemmin, Euroopan on oltava avoin Eurooppa, joka jakaa voimavaransa näiden maiden kansalaisten kanssa, sillä Eurooppa on ryöstänyt, valloittanut ja käyttänyt hyväkseen näitä maita niin pitkään. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   –.Päätöslauselmassa on kohtia, joista olen samaa mieltä, kuten tavoite luoda "todellinen, tasaveroisten kumppanien" yhteistyö Välimeren alueelle, tuki "niille israelilaisille ja palestiinalaisille, jotka tekevät työtä konfliktin oikeudenmukaisen ratkaisun eteen", kuolemanrangaistuksen vastustaminen ja rangaistusten täytäntöönpanon keskeyttäminen tai EU:n sitoutuminen aktiivisesti "Länsi-Saharan konfliktin ratkaisemiseen".
Minun on kuitenkin korostettava muiden näkökohtien lisäksi muun muassa seuraavia asioita:
- Päätöslauselmassa ajetaan kolmansien maiden "talouden avautumista ja sisäistä liberalisointia" ja kehotetaan laajentamaan Välimeren eteläpuolisten maiden keskinäistä yhteistyötä "ainoana keinona saada aikaan todellinen vapaakauppa-alue", joka on uusliberalistisen kapitalismin todellinen opinkappale. 
- Päätöslauselmassa puolustetaan EU:n nykyistä maahanmuuttajien sortoon perustuvaa politiikkaa, sillä siinä ehdotetaan, että on ensisijaisena toimena "kannustettava takaisinottoponnisteluita lähtö- ja kauttakulkumaissa", ja hylätään ryhmäni tekemät tarkistukset, joissa tuomitaan hiljattain käyttöön otetut eurooppalaiset tilauslennot ulkomaalaisten karkottamiseksi. On syytä muistaa, että tällainen toiminta on Euroopan ihmisoikeussopimuksen nojalla kiellettyä.
- Päätöslauselmassa ei arvostella Israelin hallituksen harjoittamaa miehityspolitiikkaa Palestiinassa eikä palestiinalaisten sortoa.
Siksi äänestin päätöslauselmaa vastaan. 
Queiró (UEN ),
   .Äänestin Euromedia koskevan päätöslauselman puolesta, koska mielestäni meidän pitäisi kääntää katseemme myös etelään, jossa sijaitsevat Välimeri, Pohjois-Afrikka ja Lähi-itä ovat erittäin tärkeitä Euroopan unionille myös muista kuin maantieteellisistä syistä. Poliittisen ja strategisen kumppanuutemme on siis ehdottomasti ulotuttava talous- ja rahoitusasioiden ulkopuolelle ja sen avulla on yritettävä kuroa umpeen nykyiset elintasoerot Välimeren eri osissa. 
Kulttuurien ja sivilisaatioiden välistä vuoropuhelua edistäviä keskeisiä tavoitteita on, että edistetään talouksien yksityistämistä sekä työllisyyttä lisääviä pieniä ja keskisuuria yrityksiä, jotka auttavat hillitsemään maahanmuuttoa lähtömaissa. Lisäksi on edistettävä sitä, että päästään eroon lukutaidottomuudesta hyväksymällä koulutus yhdeksi kehityksen tärkeimmistä tekijöistä ja lisätään yhteistyötä oikeuden sekä huumausaineiden, järjestäytyneen rikollisuuden ja terrorismin torjunnan alalla.
Paljon on siis vielä tekemättä alkaen siitä, että Euro–Välimeri-alueen parlamentaarisesta edustajakokouksesta tehdään virallinen elin. Toivon siis, että Napolin ministerikonferenssi onnistuu tehtävässään. 

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL ),
   .– Yhteisessä päätöslauselmaesityksessä on sekä jotain hyvää että jotain huonoa. Yhtäältä siinä vastustetaan Putinin Tšetšeniassa käymää sotaa, mutta toisaalta siinä ilmaistaan unionin tyytyväisyys poliisiyhteistyön alalla saavutettuun menestykseen, puhumattakaan toiveesta, että Venäjällä saavutettu edistyminen, jonka ansiosta "luodaan myönteiset edellytykset kaupan sekä venäläisten ja ulkomaisten yritysten investointien kehittämiselle", jatkuu. 
Äänestimme niiden tarkistusten puolesta, joissa vastustetaan Tšetšenian sotaa, ja pidättäydyimme äänestämästä päätöslauselman muista osista. 
On muistettava, että samalla kun Euroopan parlamentti valmistautuu vastustamaan julkisesti Tšetšenian ihmisoikeusloukkauksia, Euroopan valtionpäämiehet Berlusconista Chiraciin yrittävät kilvan isännöidä Putinia. Pitää paikkansa, että samankaltaiset viihtyvät yhdessä ja että suurimmilla länsimailla on kontollaan vähintään yhtä paljon sortotoimenpiteitä kuin Venäjällä. 
Queiró (UEN ),
   . Venäjä on epäilemättä strategisesti erittäin merkittävä maa paitsi demokraattisten arvojen kehityksen myös yhteisen Euroopan talousalueen kehittämisen kannalta. Emme kuitenkaan saa antaa sen, että pidämme Venäjää kumppanina tai jopa liittolaisena, estää meitä puuttumasta aidosti maan mahdollisiin ongelmiin. Haluamatta asettaa Venäjän alueellista koskemattomuutta tai suvereniteettia hetkeksikään kyseenalaiseksi, tosiasia on, että on joitakin asioita, joita emme yksinkertaisesti voi katsoa läpi sormien. Huolemme Tšetšenian tämänhetkisestä kriisistä, jonka vakavista ihmisoikeusloukkauksista tiedotetaan jatkuvasti, velvoittaa meitä pitämään tämän kysymyksen aivan erityisesti Euroopan unionin asialistalla ja pyytämään Venäjän viranomaisia aloittamaan uudelleen neuvottelut kaikkien osapuolten kesken poliittisen ratkaisun löytämiseksi. Vaikka tätä aihetta ei käsitelty viimeisimmän EU:n ja Venäjän välisen huippukokouksen päätelmissä, sen sisällyttäminen Euroopan parlamentin päätöslauselmaesitykseen sai minut äänestämään päätöslauselmaesityksen puolesta. Kohta, jossa arvosteltiin Italian puheenjohtajakautta, olisi saattanut saada minut äänestämään toisin, mutta koska siitä äänestettiin erikseen, pystyin ilmaisemaan vastustukseni sitä kohtaan. 

Patakis (GUE/NGL )
   , . – Komission tiedonanto ja Napoletanon mietintö ovat jatkoa ja tarkennusta Solanan opille, joka esiteltiin Thessalonikin huippukokouksessa, jossa asetettiin unionin ulkopolitiikan ensisijaiset tavoitteet. 
Laajentumisen jälkeen ja osana Yhdysvaltojen kanssa käytävää kilpailua siitä, kuinka maailma jaetaan, ΕU pyrkii hallitsemaan uusia itäisiä ja eteläisiä naapureitaan. Teksteissä puhutaan röyhkeästi "yhteistyön ilmapiirin" luomisesta aikana, jolloin ne sisältävät suoraa tai epäsuoraa pakottamista ja porkkanan jälkeen tulee keppiä. Esimerkiksi epävakauden lähteinä pidettävien Transnistrian ja Moldovan kohdalla harkitaan jopa sotilasjoukkojen lähettämistä, kun taas Ukrainalle tarjotaan porkkanana Euroopan unioniin liittymistä, jottei se liittyisi KEKiin.
Vapaakauppa-alueen luomisen mahdollisuutta tarjotaan myös sillä ehdolla, että nämä maat vapauttavat markkinansa ja liittyvät EU:n yhtenäismarkkinoille, toisin sanoen sitten, kun läntisen Euroopan monopolit ovat saaneet tunkeutua niiden markkinoille ja ryöstellä niitä vapaasti. 
Rajaturvallisuuden osalta EU:n kanta voidaan tiivistää seuraavasti: sähköaidat maahanmuuttajille ja "terroristeille", avoimet ovet kaupalle. 
Äänestämme mietintöä vastaan, koska siinä kannatetaan Euroopan unionin poliittisen ja sotilaallisen interventionismin vahvistamista, puhutaan sitä vastaan, että jokaisella ihmisellä on oikeus valita oma tiensä sosiaalisen ja taloudellisen kehityksen saavuttamiseksi, ja luodaan uusia uhkia rauhalle. 
Queiró (UEN ),
   Pian tapahtuvan laajentumisen myötä Euroopan unionin tulevat jäsenvaltiot joutuvat tekemisiin maiden kanssa, joilla ei lukuisista yhteisistä strategioista ja kumppanuussopimuksista huolimatta ole unionin kanssa luonteeltaan yhteisöllistä, institutionaalista suhdetta. Näin ollen koko Euroopan mantereen vakaus ja turvallisuus riippuvat siitä, että luodaan paremmat suhteet kaikkien mantereen valtioiden välille: yhtäältä Euroopan unionin ja sen uusien naapureiden välille ja toisaalta näiden uusien naapureiden kesken. Hyviin keskinäisiin naapuruussuhteisiin perustuva politiikka on siis paitsi toivottavaa myös ratkaisevan tärkeää. 
Koska lähitulevaisuudessa ei ole suunnitteilla uusia laajentumisia monien uusien naapurivaltioiden korkeista odotuksista huolimatta ja koska laajentuminen on poliittisesti ainutlaatuinen prosessi, on pyrittävä luomaan sellainen strategia, jossa laajentuneen unionin naapurivaltiot otetaan suhteisiin mukaan. Unionilla ei vielä ole tätä varten asianmukaista kehystä, ja sellaista me nyt juuri käsittelemmekin. Kuten esittelijä selitti, tavoitteena on päästä Euroopan unionin ja kyseisten maiden välisiä kahdenvälisiä suhteita pidemmälle edistämällä suhteita kaikkiin näihin maihin kokonaisuudessaan ja kannustamalla samanaikaisesti kaikkia maita kehittämään tasapainoisia ja molempia osapuolia hyödyttäviä keskinäisiä suhteita.
Tämän seurauksena äänestin mietinnön puolesta. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   . Vuosikausia Eurooppa on pitänyt itseään sulatusuunina, jossa eri kulttuurit sekoittuvat jatkuvasti keskenään niin, että sillä on vaikutusta koko maailmaan. Eurooppa on kasvanut, kehittynyt ja lopulta yhdistynyt sen seurauksena, että sillä on ollut hedelmällisiä suhteita kansojen ja kulttuurien kanssa ympäri maailmaa, alkaen luonnollisesti sen lähimmistä naapureista. Tämän vuoksi tämä Euroopan komission tiedonanto on mielestäni erittäin tärkeä, sillä se on todiste historiallisen tehtävän ja velvollisuuden toteutumisesta, mihin olen hyvin tyytyväinen.
Kannatan mietinnössä esitettyä ajatuksesta siitä, että otetaan käyttöön yhteisiä toimintalinjoja tietyillä yhteistyöaloilla, joita ovat esimerkiksi ihmisoikeudet, demokratia, kansalaisyhteiskunta, koulutus, tutkimus, kulttuuri, henkilöiden liikkuvuus, oikeudellinen yhteistyö, terrorismin torjunta, konfliktinhallinta, tavaroiden, palvelujen ja pääoman liikkuvuus, työllisyys, infrastruktuurit sekä tieto- ja viestintäverkot. Näin ollen on luotava yleiset olosuhteet sille, että voimme vähitellen alkaa jakaa yhteisiä arvoja ja periaatteita sekä tietenkin hyvinvointia ja edistystä kaikkien asianomaisten maiden kanssa. 
Äänestin näin ollen mietinnön puolesta. 
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Minua ilahduttaa, että ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta ja nyt koko parlamentti ovat hyväksyneet 15 kohdan, jossa puhutaan myönteiseen sävyyn Euroopan valtioiden ja erityisesti Ukrainan mahdollisuuksista liittyä EU:n jäseniksi. Minä jätin tämän tarkistuksen alun perin valiokunnassa. 
Olen tyytyväinen myös siihen, että parlamentti hyväksyi jättämäni tarkistuksen 21, jota Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä tuki kokonaisuudessaan ja jossa selvästi tuomitaan "uskonnon nimissä väkivaltaa käyttävät tahot".
On erityisen tärkeää sanoutua irti tällaisista teoista tänä islamististen terrori-iskujen aikana, varsinkin kun terrori-iskuja tehtiin viimeksi tänään Yhdistyneen kuningaskunnan konsulaattiin Istanbulissa ja viikonloppuna kahteen juutalaiseen synagogaan samassa kaupungissa. 
Schleicher (PPE-DE ),
   . Komissio on antanut hyvissä ajoin tiedonannon "laajemmasta Euroopasta" ja selventänyt, kuinka se mahdollisesti kehittää suhteitaan "uusien naapureidensa" kanssa laajentumisen jälkeen vuonna 2004. On valitettavaa, ettei Etelä-Kaukasuksen alue ole mukana tiedonannossa, vaikka meillä on Romanian liittymisen jälkeen sen kanssa yhteinen raja. 
Näissä maissa vallitseva räjähdysaltis tilanne on paljastunut meille ainoastaan televisiokuvista, joissa on näytetty Georgian vaalien jälkeen järjestettyjä mielenosoituksia tai Azerbaidžanissa myöskin vaalien jälkeen vallitsevaa sekaannusta. Kun Euroopan komissio vielä painottaa jatkuvasti, että Eurooppa toimii entistä näkyvämmin näissä maissa, sillä on suurempi vaikutusvalta ja se antaa enemmän taloudellista apua kuin on yleisessä tiedossa, on sitäkin yllättävämpää, ettei tätä aluetta mainita kertaakaan näin tärkeässä asiakirjassa Euroopan unionin tulevista suhteista itäisiin naapureihinsa. 
Olen näin ollen sitäkin kiitollisempi esittelijä Napoletanolle ja ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnalle näiden puutteiden korjaamisesta ja siitä, että he viittasivat erinomaisessa mietinnössään selkeästi Etelä-Kaukasuksen alueeseen. Toivon kovasti, että komissio suhtautuu parlamentin vaatimuksiin vakavasti. 

McKenna (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, ryhmäni äänesti mietintöä vastaan, koska mielestämme tätä asiaa on ollut ajamassa ja edistämässä aseteollisuus. Esittelijä loukkaantui, kun sanoin näin, mutta tosiasiassa ei tarvitse kuin katsoa mietintöä ja Thessalonikin huippukokouksen päätelmiä huomatakseen, että Euroopan aseteollisuus määrää selvästikin tahdin ja muut seuraavat perässä. Tässä on kyse siitä, että luodaan kansainvälisesti kilpailukykyinen eurooppalainen aseteollisuus. Tässä halutaan nyt suunnata kallisarvoisia resurssejamme tutkimukseen, jotta voidaan valmistaa aseita, joilla aiheutetaan myöhemmin konflikteja muualla maailmassa.
Esimerkiksi Euroopan unionin avaruuspolitiikka on voimakkaasti suuntautunut turvallisuus- ja puolustussovelluksiin, kuten signaaleihin. On kautta linjan aivan selvää, että siinä on pääasiassa kyse aseteollisuuden edistämisestä ja tukemisesta. Maailman toiseksi suurimman ilmailu- ja puolustusalan yrityksen EADS:n toimitusjohtaja on jopa valittanut sitä, että Yhdysvallat investoi jo kuusi kertaa Eurooppaa enemmän asetutkimukseen ja että samalla kun tutkimusbudjetit kasvavat Yhdysvalloissa, Euroopassa ne pysyvät paikallaan. Siihen pitäisi pikemminkin olla tyytyväisiä kuin arvostella sitä. Meidän pitäisi suunnata resurssimme johonkin, josta on ihmiskunnalle enemmän hyötyä. 
Toimitusjohtaja totesi lisäksi, että puolustusteollisuutemme on jo nyt hyvin epäedullisessa kilpailuasemassa, mutta että tämän teollisuudenalan on aika lopettaa kautta maailman tuhoa tuottavien aseiden valmistaminen ja alkaa tuottaa jotain, joka tekee yhteiskunnasta paremman paikan, eikä tuhoa sitä. 
Jokaisen, joka kiistää väitteeni siitä, että tässä pyritään pääasiassa ajamaan aseteollisuuden omia etuja, tarvitsee vain katsoa, mistä tänään äänestimme ja mitä neuvosto päätti. Asiasta ei ole epäilystäkään. On aivan selvää, että tämä tapahtuu aseteollisuuden käskystä. Esittelijän mietinnöstä käy myös ilmi, että tästä on kyse. Sitä ei voida hyväksyä. Mielestämme resursseja käytetään tässä väärin. 
Alyssandrakis (GUE/NGL ),
   .– Tarkastelemamme mietintö on kunnianosoitus sotaa lietsovalle retoriikalle, joka paljastaa EU:n todelliset aikeet toimia Yhdysvaltain rinnalla maailmanpoliisina samalla, kun se lahjoittaa miljardeja sotatarviketeollisuudelle.
Tekstissä pahoitellaan täysin häpeämättä sitä, että puolustustarvikkeiden tilaukset ovat kylmän sodan päätyttyä vähentyneet. Siinä ollaan huolissaan siitä, että "monet jäsenvaltiot laiminlyövät jatkuvasti puolustusmenojensa lisäämisen", mikä saattaa "vaarantaa Naton yhdenmukaisuuden". Nato "on sekä euroatlanttisen alueen vakauden ja turvallisuuden keskeinen takaaja ja yhteisten operaatioiden kehittämisen välttämätön toimintakehys". Tekstissä kehotetaan näin ollen kehittämään "kilpailukykyinen ja kannattava eurooppalainen puolustustarviketeollisuus" Thessalonikin Eurooppa-neuvostossa tehdyn päätöksen, Solanan kirjeen ja Euroopan perustuslain mukaisesti. Euroopan unionin perustuslaki velvoittaa kaikkia jäsenvaltioita parantamaan sotilaallisia voimavarojaan. 
Olkoon tämä päätös EY:n vastaus kaikille niille, jotka pettävät maailmaa väittämällä, että EU on maailmanrauhan vartija ja yhteisen puolustuspolitiikan tarkoituksena on turvallisuuden takaaminen. Heille rauha merkitsee sotaa ja turvallisuus sortoa. 
On sanomattakin selvää, että Kreikan kommunistipuolueen edustajat tuomitsevat sodan lietsojat ja äänestivät mietintöä vastaan. 
Coelho (PPE-DE ),
   −.Kannatan maanmieheni ja ystäväni Luís Queirón laatimaa mietintöä, koska olen samaa mieltä siitä, että meidän on toteutettava toimia otollisten olosuhteiden luomiseksi kilpailukykyisen ja kannattavan eurooppalaisen puolustustarviketeollisuuden kehittämiselle. 
Puolustuksen alalla on voitava saada aikaan säästöjä ja lisäarvoa yhteistyön kautta, johon liittyy "teollisen ja teknologisen keskinäisen riippuvuuden" suhteita, joiden avulla varmistetaan, että puolustusmenot käytetään paremmin ja päällekkäisyyksiä vältetään. Ei ole järkevää, että Euroopan unionin kaikissa jäsenvaltioissa vallitseva tilanne jatkuu, kun niiden puolustusmenot vastaavat vain 50:ä prosenttia Yhdysvaltojen investoinneista, ja niillä saavutetaan vaivaiset 10 prosenttia tämän liittolaisemme sotilaallisista valmiuksista. 
EU-maiden yhteensä käyttämien varojen vähäisyys ei ole suotavaa Euroopan eikä Natoon kuuluvien liittolaistemme kannalta. Lisäksi on syytä mainita EU:n suuremmat sotilaallisen ja siviilikriisinhallinnan velvollisuudet, joita sillä on tulevaisuudessa Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan osana. 
Meijer (GUE/NGL ),
   .  Euroopan komissio ja ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta ovat pitkälti yhtä mieltä siitä, että yhdistyneellä Euroopalla olisi oltava vahvempi sotilaallinen asema eli sen olisi puututtava tilanteisiin omien rajojensa ulkopuolella. Tätä asemaa tukisi standardoituja tuotteita valmistava Euroopan aseteollisuus, johon jäsenvaltioiden pitäisi käyttää enemmän rahaa. Mietinnössä mennään jälleen astetta pitemmälle ja vaaditaan entistä tiiviimpää EU:n ja Naton välistä integraatiota, pyydetään aseohjelmien rahoittamiseen varoja rakennerahastoista – jotka on alun perin tarkoitettu aluekehitykseen – ja ehdotetaan, ettei Euroopan asekauppaa enää rajoitettaisi kansallisin tarkastuksin. Panen tämän kauhuissani merkille osittain siitä syystä, että suunnitelma voimakkaasta eurooppalaisesta aseteollisuudesta yhdistettynä vapaiden markkinoiden kilpailuun johtaa siihen, ettei enää haluta olla riippuvaisia Euroopan armeijoiden ailahtelevasta tarpeesta hankkia uusia aseita. Niinpä etsitään uusia markkinoita EU:n ulkopuolelta. Tuore esimerkki tästä ovat Belgiasta Nepaliin viedyt aseet, joilla Nepalin armeija voi murhata ennalta ehkäisevästi köyhiä maanviljelijöitä, jotka saattaisivat jossakin vaiheessa mahdollisesti kyetä aseelliseen vastarintaan. Vaikka työllisyys ja talous asetetaan aina etusijalle kaikkeen muuhun nähden, on parempiakin tapoja käyttää verotulojamme. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   .−Olen esittelijän kanssa samaa mieltä puolustustarvikealaa koskevasta yhteisön politiikasta ja kiitän häntä tasapainoisen lopputuloksen saavuttamisesta ilmeisen tärkeällä ja arkaluonteisella alalla, joka aiheuttaa usein suuria erimielisyyksiä. 
Mielestäni nyt valittu lähestymistapa, joka perustuu kilpailun sijasta yhteistyöhön Naton ja Euroopan unionin välillä kummankin toimivaltuuksien osalta, on yksi tapa suhtautua realistisesti ja selkeästi yhteiseen puolustushankkeeseen, joka on kantanut hedelmää vuodesta 1949 lähtien. Se on myös tapa kunnioittaa jäsenvaltioita, jotka eivät häpeä antaa transatlanttisille suhteille kunniapaikkaa ja pitää niitä tärkeinä ja jotka haluavat ennemmin vaalia Atlantin puolustusliittoa kuin tuhota sen. 
Euroopan puolustustarviketeollisuuden vahvistaminen ja tehostaminen kilpailukykyisten eurooppalaisten puolustustarvikemarkkinoiden luomiseksi on tavoite, jota voitaisiin perustella tarpeella tehostaa sen rahoitusta, yhdenmukaistaa tarvikkeita koskevaa lainsäädäntöä, käyttää poliittista ja parlamentaarista valvontaa sekä edistää tutkimusta ja kehitystä. Tämä kuitenkin sillä ehdolla, että pidetään käytännössä yllä aitoa kilpailukykyä puolustuksen ja turvallisuuden alalla ja vastustetaan toimintojen ja teollisuuden keskittymistä, joka hyödyttäisi väistämättä maita, joilla on parhaat puolustustarvikkeet ja -tekniikka. 
Mietinnön avulla jäsenvaltioille annetaan näin ollen hyvä keskustelupohja, jossa otetaan huomioon jäsenvaltioiden eriävät intressit ETPP:n suhteen ja … 
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Komission ehdotus on yleissävyltään rakentava. EU:n on sovitettava paremmin yhteen puolustustarvikkeiden valmistus eri jäsenvaltioissa. Veronmaksajat saisivat siten enemmän vastinetta veroilleen. 
En kuitenkaan voinut tukea 12 kohtaa, jossa ehdotetaan, että "luodaan puolustuksen uudelleenvarustelua varten yhteisön tukiohjelmia" erityisesti EU:n ulkorajojen osalta. EU ei ole tällä hetkellä puolustusunioni, eikä sitä myöskään pidä kuvata sellaisena. 
Parlamentti ehdottaa myös, että tarvitaan enemmän puolustustarvikkeiden tilauksia "turvallisemman maailman" edistämiseksi. Kansainvälinen terrorismi ja muu rikollisuus muodostavat epäilemättä huomattavan uhan länsimaisille demokratioille ja ihmisarvolle. Näitä vaaroja ei kuitenkaan pidä säännönmukaisesti ja joka tilanteessa torjua sotilaallisesti, minkä vuoksi äänestin johdanto-osan kappaletta G vastaan.
Puolustustarvikkeiden valmistuksen ja niitä koskevan tutkimuksen yhteensovittaminen EU:n jäsenvaltioiden kesken lisää toivon mukaan tehokkuutta ja parantaa resurssien hallintaa. Se saattaa tosiasiassa johtaa siihen, että sotilasmäärärahoja voidaan vähentää ilman, että heikennetään sotilaallista toimintakykyä. Parlamentti on vakuuttunut siitä, että määrärahoja pitäisi päinvastoin lisätä. 
Theorin (PSE ),
    EU:ssa on tarve sille, että sovitetaan yhteen sotilaalliseen toimintakykyyn liittyvien resurssien käyttöä, ja tätä tehtävää me tuemme. En kuitenkaan voi hyväksyä puolustusalan kustannusten ja investointien lisäämistä. Vastustan myös ajatusta yhteisön tukiohjelmista puolustuksen uudelleenvarustelua varten. Se ei mielestäni kuulu EU:n toimivaltaan. 
Emme periaatteessa pidä yhteistä puolustusalan elintä ongelmana, mutta se edellyttää hallitustenvälisen yhteistyön aloittamista. Puolustusasiat ovat ja niiden pitäisi olla asioita, joista päätetään yksinomaan kansallisissa parlamenteissa. 
Vachetta (GUE/NGL ),
   .– Queirón mietinnössä puolletaan Eurooppaa, joka on täysin minun arvojeni vastainen. Siinä vaaditaan, että "EU:n on varustauduttava sotilaallisilla valmiuksilla, jotka takaavat sen ulko- ja puolustuspoliittisten tavoitteiden uskottavuuden" ja vahvistetaan, että "tämän prosessin onnistuminen edellyttää jäsenvaltioiden sitoutumista käyttämään puolustusmenonsa pitkällä aikavälillä". Siinä vakuutetaan, "että Nato on sekä euroatlanttisen alueen vakauden ja turvallisuuden keskeinen takaaja ja yhteisten operaatioiden kehittämisen välttämätön toimintakehys". Mietinnössä puolustetaan "kilpailukykyisen ja kannattavan eurooppalaisen puolustustarviketeollisuuden" kehittämistä ja tehdään johtopäätös, että on luotava "puolustuksen uudelleenvarustelua varten yhteisön tukiohjelmia". Kaikki tämä on kiivas vetoomus eurooppalaisen militarismin puolesta ja ajaa samalla asekauppiaiden etuja. Henkilökohtaisesti kieltäydyn hyväksymästä sotilaallista kilpailua riippumatta siitä, mikä ryhmittymä on kyseessä. Haluan edistää rauhaa maailmassa, sillä rauha on yhteydessä parempiin elinolosuhteisiin. Ne, jotka kannattavat puolustusmenojen lisäämistä, eivät pyri millään tavoin vastaamaan yhteiskunnan vaatimuksiin; heidän päällimmäisenä huolenaan ovat osakkeenomistajien edut. Sen vuoksi äänestin mietintöä vastaan. 

Meijer (GUE/NGL ),
   . − Länsi-Balkanilla, entisen Jugoslavian alueella asuvien kansojen välisissä suhteissa on vielä monia ratkaisemattomia ongelmia. Ulkopuolisten sekaantuminen sotiin on osaltaan vaikuttanut tähän tilanteeseen. Sotilaallinen pakottaminen ilman suostuttelukykyä ei avaa tietä demokraattiselle tulevaisuudelle. Ulkomaisia joukkoja on edelleen Bosniassa ja Hertsegovinassa, Kosovossa sekä entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa. Hallinnollisen aseman antamista Pohjois-Bosniassa olevalle Serbian tasavallalle, Bosnian lounaisreunalla sijaitseville kroaattien asuttamille alueille, Kosovolle ja Luoteis-Makedonian albaniankieliselle alueelle on jälleen lykätty epämääräisesti. On löydettävä kiireesti pysyviä ratkaisuja, joita asukkaat aidosti kannattavat. Balkanin alueiden ottaminen mukaan EU:hun silloin, kuin niiden hallinnollinen tulevaisuus on vielä kiistanalainen, saattaisi mahdollisesti vetää EU:n sisällissotaan ja sen tukahduttamiseen. Vaikken ole samaa mieltä esittelijä Lagendijkin kanssa sotilaallisista kohdista, mietinnön vahvuuksia on mielestäni se, että siinä vastustetaan Yhdysvaltojen pyrkimystä heikentää Kansainvälisen rikostuomioistuimen asemaa, vaaditaan yhtäläisiä oikeuksia romaneille ja arvostellaan nöyryyttävää viisumijärjestelmää. Tuen myös esittelijän kehotusta ratkaista pikaisesti Kosovon pysyvä asema kauaskantoisen autonomian tai itsenäisyyden pohjalta. Päinvastoin kuin ne ryhmäni jäsenet, jotka pidättyvät äänestämästä Kosovon takia, minä kannatan tätä mietintöä. 
Patakis (GUE/NGL ),
   . Hajotettuaan ensin Jugoslavian yhdessä yhdysvaltalaisten kanssa EU kiristää nyt häikäilemättömästi näitä entisen Jugoslavian, viheliäisen protektoraatin maita, jotka ovat täysin riippuvaisia ulkomaisesta avusta. Vaikka EU ja Yhdysvallat perustivat itse poliittisesti tarkoituksenmukaisen entisen Jugoslavian alueen kansainvälisen rikostuomioistuimen, ne vaativat, että maiden viranomaiset ottavat lain ja järjestyksen käsiinsä sekä pidättävät ja luovuttavat muita "sotarikollisia". Mietinnössä kehotetaan, etteivät maat allekirjoittaisi Yhdysvaltojen kanssa Kansainvälisen rikostuomioistuimen asemaa heikentäviä sopimuksia. Samalla ΕU puolustaa transatlanttisten suhteiden laajentamista ja neuvottelee parhaillaan Yhdysvaltojen kanssa siitä, miten ja milloin se tulee Yhdysvaltojen tilalle aina, kun Yhdysvallat vetää pois yhden divisioonan Balkanin-joukoistaan voidakseen kääntää ne joitain muita kansoja vastaan. 
Mistä tämä EU:n jatkuva kiinnostus johtuu? Niin kutsutuista vakautus- ja assosiaatioprosessin maista "on tullut kehittyneen ja tehokkaan eurooppalaisen yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan haastavin koetinkivi", kuten perusteluosassa kyynisesti todetaan. Toisin sanoen Länsi-Balkanin maat ovat yksinkertaisesti yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan soveltamisen koelaboratorio – laboratorio, joka on rakennettu Jugoslavian raunioiden päälle! 
Tämän vuoksi Kreikan kommunistipuolueen edustajat äänestivät mietintöä vastaan. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   –.Thessalonikin Eurooppa-neuvosto antoi 16. kesäkuuta 2003 Länsi-Balkania koskevat tavoitteet, ja muutamaa päivää myöhemmin EU:n, liittyvien valtioiden, ehdokasvaltioiden sekä vakautus- ja assosiaatioprosessin (SAP) maiden valtion- ja hallitusten päämiehet antoivat yhteisen julistuksen SAP:n ja EU:hun liittymisen näkymistä.
Mietinnössä tarkastellaan näissä aloitteissa ilmaistuja kantoja, ja sen keskeisenä sisältönä on Kaakkois-Euroopan valtioiden mahdollisuus liittyä tulevaisuudessa EU:hun. Siinä pyritään myös esittämään vakautus- ja assosiaatioprosessissa mukana oleville valtioille selkeät suuntaviivat siitä, miten parhaiten vastata kullekin maalle ominaisiin haasteisiin niiden yrittäessä lähentyä Euroopan unionia EU:n toimielinten kanssa käytävien neuvottelujen yhteydessä.
Kun näille valtioille nyt esitetään arvosteluperusteita ja asetetaan standardeja, meidän kannattaisi neuvoa jäsenvaltioita osoittamaan samaa nöyryyttä ja kritiikinsietokykyä niiden esille tuomien asioiden suhteen. Jäsenvaltioiden olisi mietittävä näitä asioita tarkasti, etenkin sikäli kuin ne liittyvät ihmishengen suojelemiseen ja aktiivisiin toimiin korruptiota, järjestäytynyttä rikollisuutta sekä ihmisten, aseiden ja huumausaineiden kauppaa vastaan. 
Ehdotettu vakautus- ja assosiaatioprosessi voisi olla kunnianhimoinen liittymisstrategia, ja sen vuoksi äänestin sen puolesta. 
Vachetta (GUE/NGL ),
   .– Lagendijkin mietinnössä tuetaan kesäkuussa 2003 annetun Thessalonikin yhteisen julistuksen yleissävyä sikäli kuin "Kaakkois-Euroopan maita on valmistettava kohti niiden tulevaa integrointia Euroopan unionin rakenteisiin EU:n tärkeänä ensisijaisena tavoitteena". Vakautus- ja assosiaatioprosessia pidetään tässä suhteessa ratkaisevana vaiheena. 
Itselläni ei ole "suljettua" käsitystä Euroopan yhdentymisestä. Olemme tässä asiassa läpeensä tekopyhiä: olisiko Bosnian ja Hertsegovinan "otettava vastuu omasta kehityksestään ja oltava vähemmän riippuvainen kansainvälisestä yhteisöstä"? Odotamme, millaisia haitallisia yhteiskunnallisia ja institutionaalisia seurauksia on loputtomiin jatkuvalla protektoraatilla, joka aiheuttaa riippumattomien bosnialaistutkijoiden mukaan "riippuvuussyndroomaa". Miten voidaan sitä paitsi puhua puolueettomuudesta, kun EU on taloudellisin, poliittisin ja sotilaallisin toimin kannustanut ensin Montenegroa ja sitten Kosovoa tavoittelemaan itsenäisyyttä vain voidakseen myöhemmin kehottaa niitä luopumaan ajatuksesta? Ensimmäinen haaste on hankkiutua eroon protektoraateista. Se edellyttää Euroopan parlamentilta kriittistä arviointia, jossa otetaan huomioon asianomaisten yhteiskuntien mielipiteet sekä EU:n ja Naton valinnat ja velvollisuudet. Tämä ei ole mietinnössä valittu lähestymistapa, ja sen vuoksi äänestin tyhjää. 
Puhemies.
   Äänestys on päättynyt. 

(4)

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Rocardin laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan suullinen kysymys komissiolle Euroopan unionin tiedotusverkkojen ja Eurooppatietopisteiden nykytilanteesta (B5-0413/2003). 
Prets (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, valiokuntamme on laatinut tämän suullisen kysymyksen sen vuoksi, että valiokuntamme jäsenet, yleisö ja Eurooppatietopisteiden henkilöstö ovat saaneet tietää komission lähettäneen syyskuussa 2003 Eurooppatietopisteisiin kirjeen, jonka mukaan yleisölle hyvin tärkeille Eurooppatietopisteille myönnettävää rahoitusta supistetaan vaalivuoden alusta eli 1. tammikuuta 2004 alkaen. Tällaisen toimenpiteen seurauksena joudutaan sulkemaan noin 270 sellaista Eurooppatietopistettä, joista kukin saa vuosittain noin 20 000 euroa toimintansa tukemiseen. Toimenpide ei kuitenkaan periaatteessa vaikuta muihin Eurooppatietopisteisiin, jotka toimivat jonkin suuremman toimielimen, esimerkiksi kansallisen tai alueellisen parlamentin, yhteydessä.
Ensinnäkin haluan todeta, että komissio ei pitänyt tarpeellisena tiedottaa tästä parlamentille sen enempää kirjallisesti kuin toimielinten välisen tiedotustyöryhmänkään välityksellä. Kerron teille nyt, että työryhmä koostuu parlamentin valiokuntien puheenjohtajista sekä tiedotus- ja viestintäpolitiikasta vastaavista komission jäsenistä. Voitte itse tehdä johtopäätökset toimielintemme välisistä suhteista! Tässä tapauksessa ei kuitenkaan ole kysymys sellaisesta yksinkertaisesta rahoitukseen liittyvästä ongelmasta, joita ilmaantuu usein muihin politiikan aloihin liittyvissä ohjelmissa ja hankkeissa. Tässä on kysymys myös uuden varainhoitoasetuksen tarkasta tulkinnasta ja niistä vakavista seurauksista, joita asetuksen tiukasta soveltamisesta aiheutuu – sekä meille että komissiolle.
Tiedämme hyvin, että parlamentin hyväksymässä uudessa varainhoitoasetuksessa ei sallita toiminta-avustuksia, mutta tähän vakavaan ongelmaan on kuitenkin löydettävä ratkaisu, jotta kyseiset Eurooppatietopisteet voivat jatkaa toimintaansa vuonna 2004 ja tiedottaa yleisölle jatkossakin Euroopan unionin toiminnasta ja siitä työstä, jota teemme päivittäin.
Komission olisi ymmärrettävä, että vaikka Euroopan parlamentin vaaleissa sanotaankin olevan kysymys vain parlamentista, on niissä kysymys myös muusta; vaaleissa on ennen kaikkea kysymys yleisön aktiivisesta osallistumisprosessista, johon myös komission olisi osallistuttava. Eurooppatietopisteet ja maaseudun EU-tietokeskukset ovat tärkeä osa yhteisön tiedotus- ja viestintäpolitiikkaa, eikä niiden merkitystä pitäisi aliarvioida etenkään nyt, kun laajentuminen lähestyy ja tiedotuskampanjoita tarvitaan jatkuvasti yhä enemmän.
Euroopan parlamentin vaalit ja EU:n uuden perustuslain allekirjoittaminen ovat pian todellisuutta, ja ne kaipaavat erityistä huomiota, samoin kuin jatkuvaa tiedotusta siitä, mitä EU:ssa tapahtuu. Nämä tiedotustoimipisteet, joiden tehtävänä on palvella ensisijaisesti paikallista ja alueellista väestöä, ovat välttämättömiä. Sen vuoksi haluaisin esittää teille kolme kysymystä, ja haluaisin pyytää teitä myös vastaamaan niihin. Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä taatakseen, että EU:n tiedotusverkot ja Eurooppatietopisteet voivat jatkaa keskeytyksettä arvokasta työtään ensi vuonna, jolloin järjestetään Euroopan parlamentin vaalit ja jolloin myös EU:n laajentuminen tapahtuu? Kuinka komissio aikoo varmistaa tämän toiminnan rahoittamisen tulevaisuudessa? Milloin komissio tekee päätöksen tulevista rahoitusjärjestelyistä? 
Kinnock,
   .  Olen pahoillani, ettei parlamentille tiedotettu asiasta. Se ei kuulu minun tehtäviini, mutta sain tietää, ettei tiedottamatta jättäminen ollut tarkoituksellista, enkä haluaisi sen heikentävän erittäin tärkeää toimielintemme välistä yhteistyötä. Ymmärrämme tämän herättävän kiihtymystä ennen kaikkea sen vuoksi, että tiedotusjärjestelmän ja tiedotustoimipisteiden toiminta on ilmeisen tärkeää paitsi parlamentin jäsenille myös kaikille, jotka pyrkivät lisäämään ymmärrystä siitä, mikä Euroopan unioni on, mitä se tekee ja mitä se edustaa.
Arvoisa jäsen teki selväksi, että monen muun parlamentin jäsenen tavoin hän suhtautuu kriittisesti komission päätökseen peruuttaa Euroopan unionin tiedotusverkoille ja Eurooppatietopisteille tähän asti myönnetyt toiminta-avustukset. Sen vuoksi haluaisin tarkentaa, mistä tiedotustoimipisteistä tässä on kysymys, ja selittää komission myöntämien avustusten luonnetta ja määrää sekä niiden vaikutusta näiden tiedotustoimipisteiden toimintaan. Haluan myös kertoa jäsen Pretsille ja muille parlamentin jäsenille komission viimeaikaisista toimista ja vastata tällä tavoin suoraan hänen kysymykseensä sekä niihin moniin kysymyksiin ja puheenvuoroihin, joita parlamentin jäsenet ja muut ovat aiheesta esittäneet.
Tällä hetkellä on olemassa yli tuhat julkista kansalaisyhteiskunnan tasolla toimivaa tiedotustoimipistettä ja tiedotusverkkoa, joiden toimintaa valvoo komission lehdistö- ja viestintäpääosasto. Nämä on sijoitettu niin sanottuihin isäntälaitoksiin, jotka ovat yleensä kansallisia, alueellisia tai paikallisia viranomaisia, kansalaisjärjestöjä tai yliopistoja. Näihin tiedotustoimipisteisiin ja tiedotusverkkoihin kuuluu 126 maaseudun EU-tieto- ja kehittämiskeskusta, 140 Euroopan kaupunkialueilla toimivaa Eurooppatietopistettä (IPE), lähes 800 Eurotietokeskusta, jotka sijaitsevat yleensä suurissa korkean asteen oppilaitoksissa, sekä Team Europe -luennoitsijaryhmä, johon kuuluu noin 500 asiantuntijaa, jotka ovat erikoistuneet yhteen tai useampaan EU:n politiikkaan ja jotka luennoivat kokouksissa tai muissa julkisissa tilaisuuksissa.
Kaikki nämä julkiset tiedotustoimipisteet saavat komissiolta tukea luontoissuorituksina. Luontoissuorituksina annettavaan tukeen sisältyvät pääasiassa seuraavat: ilmaiset asiakirjat ja julkaisut, noin 3 miljoonaa kopiota vuodessa sekä tukipalvelun kautta annettava asiantuntija-apu noin 1,5 miljoonan euron arvosta vuodessa; tiedotustoimipisteiden henkilöstön ilmainen koulutus, johon voidaan käyttää yhteensä noin 800 henkilötyöpäivää vuodessa; vuorovaikutteisen intranetin käyttömahdollisuus sekä tiedotustoimipisteiden henkilöstön vaihto-ohjelma, johon voidaan käyttää yli 3 000 henkilötyöpäivää vuodessa.
Näiden palvelujen tarkoituksena on auttaa tiedotustoimipisteitä antamaan nopeita ja ajan tasalla olevia vastauksia tiedonhakijoiden esittämiin EU:n politiikkoja, ohjelmia ja rahoitusmahdollisuuksia koskeviin kysymyksiin. Ne eivät ole vaarassa. Komissio on jo kauan aikonut paitsi säilyttää myös lisätä tällaista teknistä tukea.
Väärinkäsitysten välttämiseksi on myös tärkeää huomauttaa, että ensiksi mainittujen tiedotustoimipisteiden ja tiedotusverkkojen – Eurooppatietopisteiden ja maaseudun EU-tietokeskusten – isäntälaitoksista vain 266 on saanut komissiolta toiminta-avustusta sen jälkeen kun lehdistöpääosasto alkoi valvoa niitä vuonna 2001. Toiminta-avustusten määrä on yleensä 20 000 euroa vuodessa tai yhteensä 5,4 miljoonaa euroa. Useimmissa tapauksissa isäntälaitoksille myönnettyjä avustuksia on täydennetty valtion omista varoista.
Kuten parlamentin jäsenet tietävät, 1. tammikuuta 2003 voimaan tullut varainhoitoasetus kieltää suorien toiminta-avustusten myöntämisen ulkoisille elimille ilman ehdotuspyyntöä tai ilman menoille määriteltävää oikeusperustaa.
Haluan lisätä myös, että lehdistö- ja viestintäpääosasto katsoi, että sen oli lisättävä vuoden 2002 toimintakertomukseensa tiedotustoimipisteitä koskeva varaus. Pääosasto ei nimittäin pystynyt takaamaan, että se voisi hallinnoida ja valvoa asianmukaisesti kohtalaisen suurta määrää pieniä avustuksia käytettävissään olevilla varoilla. Komission sisäisen tarkastuksen yksikön äskettäin tekemät havainnot vahvistivat nämä epäilykset. Yksikkö suositteli, että ensinnäkin olisi kehitettävä erilaisia työskentelymenetelmiä ja tarkastuskäytäntöjä. Toiseksi olisi otettava käyttöön asianmukaisempia hallinnointivälineitä, ja kolmanneksi olisi parannettava sopimusten tasoa ja rahoitettavien menojen rakennetta.
Tämän vuoksi komissio vahvistaa, että 29. syyskuuta 2003 hyväksytty ehdotus, jolla avustusten maksaminen lakkautetaan vuodesta 2004 alkaen, on täysin varainhoitoasetuksen ja sen soveltamissäännösten mukainen. Sen vuoksi päätös oli oikea sekä lainsäädännöllisesti että käytännön kannalta.
Komissio myöntää tietenkin, että päätös sai aikaan kiihkeitä reaktioita ja vastalauseita monien kansallisten tiedotustoimipisteiden koordinaattorien, jäsenvaltioiden ja monien parlamentin jäsenten taholta. Ymmärrämme syyn näihin reaktioihin, mutta pyrimme myös noudattamaan Euroopan unionin lain kirjainta ja henkeä.
Sen lisäksi, että parlamentissa käsiteltyyn alustavaan talousarvioesitykseen vuodeksi 2004 tehtiin oikaisu ja että lehdistö- ja viestintäpääosaston toimintaan liittyvän kolmen budjettikohdan määrärahat siirrettiin varauksiin, komissiota kehotettiin pyrkimään tasapainoiseen tilanteeseen, jossa voitaisiin samanaikaisesti sekä täyttää parlamentin vaatimukset toiminnan jatkuvuudesta että turvata varainhoidon seuranta ja valvonta.
Komissio on tietoinen siitä, että tuleva vuosi on poliittisesti erityisen merkittävä, ja vastauksena arvoisan jäsenen kysymykseen haluaisin todeta seuraavaa.
Ensinnäkin 11. marraskuuta 2003 pidetyssä kokouksessa komissio totesi, että isäntälaitoksille annettavia avustuksia koskeva kysymys olisi otettava uudelleen käsiteltäväksi ja siitä olisi tehtävä lopullinen päätös 13. marraskuuta käytyjen talousarviota koskevien kolmikantaneuvottelujen tulosten perusteella.
Toiseksi, jotta nykyinen järjestelmä voidaan säilyttää vuonna 2004, komission olisi tehtävä päätös, jonka nojalla voidaan poiketa siitä varainhoitoasetukseen sisältyvästä säännöstä, jossa edellytetään ehdotuspyyntöä. Päätökseen on sisällytettävä riskianalyysin tuloksiin perustuvia seurantaa ja valvontaa koskevia asianmukaisia säännöksiä, joiden tukena on kolmen toimielimen yhteinen poliittinen julistus. Tällainen ratkaisu voitaisiin hyväksyä vain yhden vuoden ajaksi, mutta se toimisi eräänlaisena siltana, jolla varmistettaisiin arvoisan jäsenen tavoittelema jatkuvuus.
Ehdotettua ratkaisua käsiteltiin talousarviota koskevissa kolmikantaneuvotteluissa, ja se annetaan sovittelukomitean hyväksyttäväksi 24. marraskuuta 2003 pidettävässä kokouksessa.
Vastauksena arvoisan jäsenen kolmanteen kysymykseen komissio on kehottanut lehdistö- ja viestintäpääosastoa laatimaan ehdotuksia, joilla varmistetaan, että 25 jäsenvaltion muodostamassa unionissa monipuolista tietoa on asianmukaisesti kaikkien kansalaisten saatavana. Nämä ehdotukset, jotka esitetään toivon mukaan ennen joulua valmistuvassa tiedonannossa, perustuvat heinäkuussa 2002 annettuun tiedonantoon Euroopan unionin tiedotus- ja viestintästrategiasta. Ehdotukset noudattavat myös neljää tässä tiedonannossa esitettyä tiedotustoimipisteiden hallinnointia koskevaa periaatetta: julkisuuskuvaa on yhtenäistettävä, tiedotustoimipisteitä ja tiedotusverkkoja on tehostettava ja hajautettava enemmän, kumppanuutta jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa on vahvistettava ja toimielinten välistä yhteistyötä on lisättävä.
Tiedotustoimipisteet ovat poikkeuksellisen tärkeitä siltoja Euroopan unionin päätöksentekojärjestelmien ja kansalaistemme välillä, kansalaisten, joille olemme tilivelvollisia. Tämän vuoksi komissio tekee kaikkensa varmistaakseen, että tiedotustoimipisteet voivat jatkossakin toteuttaa tätä tehtäväänsä, joka on selvästi yksi tärkeimmistä ominaisuuksista, jotka nostavat niiden arvoa. 
Bayona de Perogordo (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Kinnock, haluan kiittää teitä siitä, että olette täällä vastaamassa tähän kysymykseen. Lienette kanssani samaa mieltä siitä, että tietyillä toimilla vahvistetaan yksimielisyyttä, vaikka tässä tapauksessa yksimielisiä ollaankin asian hylkäämisestä. Ette löydä tästä salista ketään, joka olisi valmis kannattamaan avustusten lakkauttamista. Te ette itse kannata sitä, ja toistan vielä, että komissiokaan ei missään tapauksessa kannata sitä.
Olemme erityisessä tilanteessa, joka on mielenkiintoinen sen vuoksi, että nyt kun rahoitusnäkymiä parhaillaan laaditaan, ja asiaa käsitellään sovittelumenettelyssä ensi maanantaina, käsissämme on asiakirja, josta puuttuu talousarviota koskevaa kaukokatseisuutta. Se on 1. tammikuuta 2003 voimaan tuleva asetus, johon mikään komission elin ei ollut kiinnittänyt minkäänlaista huomiota ennen 29. syyskuuta annettua tiedonantoa, jossa tiedotustoimipisteiden avustuksia koskevan kysymyksen katsottiin olevan ratkaistu.
En korosta enää tiedotustoimipisteiden merkitystä, koska komission jäsen Kinnock teki sen jo – kuten itsekin totesitte, tämä on hyvin tärkeä asia. Tänä aamuna käydyssä yhteiskeskustelussa jäsenet Rühle ja Hieronymi korostivat asian merkitystä, jäsen Prets korosti sitä juuri äsken, ja uskon meidän kaikkien olevan heidän kanssaan samaa mieltä. Euroopan parlamentti on myös ottanut asian esille hyvin monessa yhteydessä, kuten tiedotus- ja viestintäpolitiikkaa käsittelevässä mietinnössä, joka minulla oli kunnia esitellä täällä istuntosalissa.
Kyseisessä mietinnössä totesin näiden tiedotustoimipisteiden olevan hyödyllisiä sen vuoksi, että niillä saadaan yhteys Euroopan unionin kaikkiin alueisiin. Totesin myös, että Euroopan parlamentin jäsenet voisivat käyttää niitä hyödyllisinä kohtauspaikkoina ja työvälineinä omissa vaalipiireissään. Myös Rühlen laatiman mietinnön tarkistuksessa 42, jota komissio tänä aamuna vastusti, painotettiin näiden tiedotustoimipisteiden merkitystä. Myös komission jäsen Kinnock painotti avustusten poistamisesta aiheutuvia seurauksia todeten, että avustukset poistetaan ehkä 270 tiedostustoimipisteeltä ja vaikutukset ulottuisivat noin 1000 muuhun tiedotustoimipisteeseen. Tämän vuoksi pidän tärkeänä, että pyritään antamaan siirtymäsäännös, jonka nojalla avustukset poistettaisiin asteittain vuoden 2004 aikana.
Haluan myös pohtia tiettyä ristiriitaa komission toimielintenvälisessä tiedotustyöryhmässä esittämän kannan ja komission tiedotustoimipisteitä koskevan kannan välillä. Osallistuimme 23. syyskuuta toimielintenvälisen tiedotustyöryhmän kokoukseen ja panimme jälleen merkille, miten innokas komission jäsen Vitorino oli toimimaan välittäjänä näissä toimissa ja koordinoimaan kaikkien välineiden avulla toteutettavia toimia, jotka koskevat kolmea tärkeää haastettamme: laajentumista, uutta perustuslakia ja Euroopan parlamentin vaaleja. Kuusi päivää myöhemmin komissio julkaisi tiedonannon, josta nyt keskustelemme.
On vaikea uskoa, ettei tästä tiedetty ja ettei sitä mainittu toimielintenvälisessä tiedotustyöryhmässä. Työryhmän puheenjohtaja Vidal-Quadras painotti asiaa komission jäsenelle Vitorinolle henkilökohtaisesti osoitetussa kirjeessä. Tämän vuoksi voimme mielestäni aivan perustellusti ihmetellä, kumpaa meidän olisi uskottava enemmän, komission jäsen Vitorinon kauniita sanoja vai hänen päättäväistä toimintaansa. Mielestämme sanojen ja tekojen olisi oltava keskenään johdonmukaisia.
Koska ehdotuspyynnöille on löydettävä oikeusperusta, kehottaisin komissiota soveltamaan kolmea periaatetta.
Ensinnäkin menettelyä on yksinkertaistettava – tiedotustoimipisteet ovat pieniä yksiköitä, ne eivät ole monikansallisia toimipisteitä, jotka voivat antaa yhden osaston tehtäväksi täyttää tuhansia lomakkeita yhteisön rahastoista myönnettävien avustusten hakemiseksi. Toiseksi näiden toimipisteiden henkilöstölle olisi annettava ammatillinen asema ja tehtävä heistä todellisia tiedotuksen ja viestinnän ammattilaisia eikä vain avustajia, jotka jakelevat esitteitä – kuten komission jäsen Kinnock on todennut. Kolmanneksi on sovellettava suhteellisuuden periaatetta, jotta Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta erittäin tärkeän tiedotus- ja viestintäpolitiikan toteuttamista varten on olemassa riittävästi varoja. 
Zrihen (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämä keskustelu on erittäin tärkeä, sillä siinä käsitellään itse asiassa Euroopan unionin eri välineiden johdonmukaisuuteen liittyvää keskeistä kysymystä. Keskustelu osoittaa selvästi, että pystymme kuvittelemaan mitä innovatiivisimpia politiikkoja, mutta kun talousarviokoneisto otetaan käyttöön, se ei enää toimikaan toivotulla tavalla.
Jäsen Bayona de Perogordo toi tämän seikan esille. Koska olemme kaikki tästä asiasta hämmästyttävän yksimielisiä, katsomme, että meidän ja kansalaisten välillä olevaa demokratiavajetta olisi korjattava. Meidän olisi korjattava jonkin verran myös sisäisen viestinnän ja tiedotuksen puutteita.
Olen itse opiskellut aikuisiällä, ja olen vakuuttunut, että taidot ja tiedot ovat aktiivisen ja vastuuntuntoisen kansalaisen tärkeimmät välineet. Tämän vuoksi suhtaudun hyvin myönteisesti Eurooppatietopisteiden tekemään erinomaiseen työhön. Eurooppatietopisteet ovat kasvattavia ja innovatiivisia, niillä on valtavasti aloitekykyä, ja niiden avulla voimme ennen kaikkea lisätä tietoisuuttamme Euroopasta ja levittää yhteisön viestejä kaikenikäisille kansalaisille kaikilla alueilla, kaikissa kulttuureissa ja niin lähellä kansalaisia, etteivät muut toimielimet pysty vastaavaan.
Haluan todeta myös, että tämä on mahdollista sen taloudellisen tuen ansiosta, jota niille annamme. Käytännössä pyydämme muita tahoja huolehtimaan puolestamme tästä tiedotustehtävästä. Nämä ovat paikallisia tahoja, jotka ovat tietenkin kiinnostuneita Eurooppaan liittyvistä kysymyksistä, mutta jotka haluavat ehkä jatkaa alkuperäistä työtään ja kenties luopua tästä erittäin tärkeästä tehtävästä, ellemme tue niitä enemmän.
Mikäli se tuki, joka meille aiotaan taata vuodeksi 2004, antaa meille aikaa suunnitella niitä yhteistyömuotoja, joilla järjestelmää voidaan jatkaa pysyvästi, siitä olisi paljon apua. Koska muillakin kumppaneilla on talousarviorajoitteita, tuen avulla voitaisiin jatkaa toimintaa ja tehdä suunnitelmia tulevia vuosia varten. Olisi järjetöntä hylätä nämä ehdotukset ja vaarantaa samalla avoimuuden säilyminen ja sen myötä myös Euroopan demokratia. Mielestäni ratkaisut ovat yksinkertaisia: yksinkertaistetaan hallintoa ja kunnioitetaan työtä, ja mahdollisesti on suoritettava myös tarkastuksia. 
André-Léonard (ELDR ).
   – Arvoisa puhemies, komission lehdistö- ja viestintäpääosaston syyskuussa tekemä päätös, jonka mukaan Eurooppatietopisteille ja maaseudun EU-tietokeskuksille annettavien toiminta-avustusten maksaminen lakkautetaan, on ollut näiden toimipisteiden johtajille ja henkilöstölle suuri pettymys ja yllätys. Kun toiminta-avustukset lakkautetaan vuonna 2004, myös Euroopan unionin kansalaiset kärsivät siitä.
Sanon tämän suoraan: nyt kun Euroopalla on suuria vaikeuksia päästä lähemmäs kansalaisiaan ja kohottaa profiiliaan, on kansalaisten ja EU:n välille avautumassa jälleen selkeä kuilu. Esimerkiksi maaseudun EU-tietokeskusten sulkeminen on suuri menetys useimmilla maaseutualueilla toteutetun tiedonjakelun kannalta. Hajautetut rakenteet ovat merkittävä etu, ja koska viestintätyötä tarvitaan todella paljon, nämä rakenteet on säilytettävä tai niille on jopa myönnettävä lisärahoitusta, jotta ne voivat hoitaa tehtävänsä täydellisesti.
Nyt kun Eurooppa on tärkeässä historian käännekohdassa ja saa etua tulevasta laajentumisesta ja uudesta perustuslaista, Eurooppatietopisteille elintärkeiden avustusten lakkauttamista olisi mahdoton hyväksyä. Tässä tilanteessa meidän on yhdistettävä voimamme ja etsittävä oikeudenmukaista ratkaisua, sillä me kaikki olemme huolissamme. Eurooppatietopisteet ovat nyt ja niiden on jatkossakin oltava yhteisön viestintävälineitä. Eurooppatietopisteiden aktiivisuus ja ponnistukset ovat osoittaneet, että niiden toiminta on tehokasta. Eurooppatietopisteet ovat aina tehneet kaikkensa toteuttaakseen niille annettua tehtävää, joka on tässä tapauksessa olla kohtauspaikkana dynaamisessa ympäristössä. Pysyessään lähellä kansalaisia ne ovat mahdollistaneet Euroopan sosiaalisen rakenteen säilyttämisen. Aiommeko siis pysyä kuuroina ja mykkinä toimielintenvälisestä toiminnasta jatkuvasti tietoa tarvitsevan yleisön odotuksille?
Tietoisena tästä tarpeesta ja vakuuttuneena näiden palvelujen tärkeydestä pyydän komissiota tarkistamaan päätöstään ja antamaan Euroopan tiedotusverkoille mahdollisuuden jatkaa sen tehtävän toteuttamista, jonka olemme niille antaneet ja joka on nyt tärkeämpi kuin koskaan. Kiitän komission jäsentä siitä, että hän on läsnä. Vastauksena hänen kommentteihinsa totean, että on aina parempi, jos on myös muita komission tukemia tietokeskuksia ja foorumeja, mutta sekään ei muuta sitä tosiseikkaa, että tiedotus on aivan liian puutteellista ja että yleisö on siihen tyytymätön. Jos oikeusperustaa tarvitaan – ja näin varmasti onkin – sellainen on luotava. Arvoisa komission jäsen, tällaisen ongelman ratkaisemiseen tarvitaan kuitenkin tietty vähimmäisaika, eikä kysymys ole neljästä kuukaudesta. Se tuntuu aivan liian lyhyeltä ajalta, ja komission menetelmät tuntuvat olevan kaikkea muuta kuin tahdikkaita. Toivomme siis, että kolmikantaneuvotteluissa esitettävään ehdotukseen suhtaudutaan myönteisesti. 
Dhaene (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan kiittää komission jäsentä hänen vastauksestaan, sillä olen itsekin sitä mieltä, että maakunnissa sijaitsevien Eurooppatietopisteiden toiminnan lakkauttaminen heikentäisi Euroopan unionin imagoa.
Ensinnäkin nämä Eurooppatietopisteet ovat lähellä kansalaisia, ja tämä voidaan ymmärtää kirjaimellisesti. Eurooppatietopisteet sijaitsevat fyysisesti maakunnissa. Koska tietopisteet ovat lähellä, se takaa sen, että tietoa hakevien ei tarvitse matkustaa pitkiä matkoja, minkä ansiosta he säästävät aikaa ja rahaa. Tämä on mielestäni EU:n valttikortti ja keino toimia asiakasystävällisesti.
Toiseksi Euroopan parlamentti on jo esittänyt mielipiteensä Euroopan unionin tiedotus- ja viestintästrategiasta ja ilmaissut tällä tavoin haluavansa tuoda viestinnän mahdollisimman lähelle kansalaisia. Päätöslauselmassaan parlamentti toteaa haluavansa investoida enemmän tiedotusverkkojen, myös Eurooppatietopisteiden, toimivuuteen. Käyttämäni sana on "investoida", ei "lakkauttaa". Esitän lainauksen päätöslauselmasta: "Euroopan parlamentti…katsoo, että hallintoa ja rakenteita on sopeutettava ja henkilöstöä koulutettava, mikä tehostaisi tiedotustoimistoja sekä tietopisteitä…, joita myös Euroopan parlamentin jäsenet voisivat käyttää omissa vaalipiireissään."
Kun puhumme Euroopan unionin tuomisesta lähemmäs kansalaisia ja unionin ja kansalaisten välisen kuilun kaventamisesta – tutkimukset nimittäin osoittavat, että kuilu on todellakin olemassa – Eurooppatietopisteisiin tehtävät investoinnit ovat osa ratkaisua. Haluan esittää pyynnön, että emme missään tapauksessa lakkauttaisi Eurooppatietopisteitä, vaan parantaisimme sen sijaan niiden toimivuutta, etenkin nyt, kun vuonna 2004 pidetään vaalit ja EU laajentuu. Emme saa tinkiä Euroopan unionin kehittämisestä, unionin, joka tuo jäsenvaltioille rauhaa, turvallisuutta ja vaurautta. 
Perry (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, olen pahoillani, että juuri komission jäsenen Kinnockin on oltava täällä vastaanottamassa esittämäämme kritiikkiä, sillä mielestäni hän ei itse ole millään lailla vastuussa nykytilanteesta.
Esitän muutaman yksinkertaisen kysymyksen, joihin me kaikki tiedämme vastaukset ja joista me kaikki olemme samaa mieltä. Tarvitseeko Euroopan keskivertokansalainen lisää tietoa Euroopan unionista? Kyllä. Tarvitaanko tietoa enemmän jäsenvaltioissa ja paikallistasolla kuin Brysselissä? Kyllä. Auttavatko Eurooppatietopisteet vastaamaan tähän tarpeeseen? Kyllä. Tarvitaanko tietoa tavallista enemmän ensi vuonna, jolloin unioni laajentuu, jolloin saamme uuden perustuslain ja jolloin pidetään vaalit? Kyllä. Onko komissio ottanut organisaatiossaan ja ensisijaisissa tavoitteissaan tiedotuspolitiikan huomioon oikealla tavalla? Se on kyseenalaista.
Menojen on tietenkin vastattava perusteltuja tarpeita, ja jos oikeusperustaa tarvitaan, se on löydettävä. Palveluksessamme on lakimiehiä, joiden tehtävänä on nimenomaan tarkistaa nämä asiat hyvissä ajoin, neuvoa ongelmatilanteissa ja löytää ongelmiin ratkaisut. Tiesimme ongelmasta jo tammikuussa, ja komission ratkaisu oli lähettää Eurooppatietopisteille kirje syyskuun lopussa. Komissio olisi voinut toimia paljon viisaammin. Menot ovat kuitenkin loppujen lopuksi kohtuullisen pieniä, ja varoja on myönnetty jo monen vuoden ajan.
Mikäli komissio ei ole varma, tarvitaanko Eurooppatietopisteitä ja tehokkaampaa tiedotusohjelmaa, haluan kiinnittää huomiota vastikään tehtyjen mielipidekyselyjen tuloksiin. Espanjalaisista 90 prosenttia ei ole koskaan kuullut Eurooppa-valmistelukunnasta, 31 prosenttia saksalaisista ei ole koskaan kuullut komissiosta, 25 prosenttia isobritannialaisista ei edes tiedä Yhdistyneen kuningaskunnan olevan Euroopan unionin jäsen mutta 7 prosenttia heistä luulee, että Yhdysvallat on!
Englannin kielessä on paljon erilaisia sanontoja. Yritän löytää tähän tilanteeseen sopivan sanonnan. Häntä heiluttaa koiraa. Näyttää siltä, että komissio ei pysty näkemään metsää puilta. Asiantuntijoiden pitäisi olla kansalaisten käytettävissä, ei heidän yläpuolellaan. Voisin jatkaa karkeammilla ilmaisuilla panimoista ja niissä järjestettävistä juhlista. Tässä ei ole kysymys suuresta lainsäädännöllisestä ongelmasta, vaan ongelma on tekninen. Jos komissiolla olisi selkeät ja hyväksytyt ensisijaiset tavoitteet, ja jos se voisi nähdä metsän puilta, meidän ei tarvitsisi nyt käydä tätä keskustelua.
Suhtaudun myönteisesti komission jäsenen Kinnockin vastaukseen, mutta hän tietää yhtä hyvin kuin mekin, että nyt on aivan liian myöhäistä ja että tämä olisi voitu välttää. Valitettavasti komissio on jälleen kerran tehnyt oman maalin. Toivon, että Eurooppatietopisteille lähettävässä kirjeessä esitetään anteeksipyyntö. 
Guy-Quint (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, en aio korostaa tiedotusverkkojen ja Eurooppatietopisteiden merkitystä, sillä uskon meidän kaikkien – sekä komission että parlamentin – olevan siitä samaa mieltä.
Sen sijaan aion pohtia rahoitukseen liittyvää näkökohtaa eli varainhoitoasetusta – uutta varainhoitoasetusta. Uskon meidän kaikkien olevan samaa mieltä myös tästä. Teimme yhteistyötä, parlamentti puolsi asetusta, ja se hyväksyttiin. Nyt se on vain pantava täytäntöön. Olemme samaa mieltä myös siitä, että asetuksen mukaisia menettelyjä on noudatettava, myös niitä, jotka mahdollistavat talousarvion toteuttamisen täysin avoimesti. Mikäli olemme ymmärtäneet oikein, komission käyttöön on myös annettu kaikki tarvittavat lisäresurssit talousarvion toteuttamista varten. Mielestäni tämä on hyvin tärkeä seikka paitsi tässä tapauksessa myös tulevaisuutta ajatellen.
Talousarvion toteuttamisen kannalta on kuitenkin tärkeää, että varat tulevat ajoissa. Teollisuudessa käytetään ilmaisua "juuri ajoissa", ja ongelma piilee juuri tässä. Olemme nyt tilanteessa, jossa komissio ei ole ajatellut riittävän pitkälle ja jossa komissio ei tullut kertomaan meille mahdollisista ongelmista tai uusista hankaluuksista, vaan se odotti mieluummin siihen asti, että kuulimme asiasta ensin yleisöltä ja tiedotusverkoilta, ja nyt olemme todella huolissamme.
Komission jäsen Kinnock, sen lisäksi, että komissio vitkasteli asiasta tiedottamisessa, ja on vielä pahempaa se, että meiltä on peitelty monia tärkeitä asioita. Meille on esimerkiksi sanottu, että monet tietopisteet ovat suostuneet jäämään ilman avustuksia. Olen täysin eri mieltä! Monet tietopisteet ovat suostuneet ottamaan vastaan aineellista tukea, mutta ne eivät ole koskaan sanoneet, että ne eivät tarvitsisi yhtään rahallista tukea. Tällainen lähestymistapa on mielestäni jokseenkin kyseenalainen, kun otetaan huomioon, että meidän on tärkeää olla mahdollisimman vilpittömiä yhteistyössämme.
Nyt meidän on löydettävä ratkaisu vuodeksi 2004, ja uskon, että löydämme sen maanantaina. Toivon joka tapauksessa, että löydämme ratkaisun, jotta sitä voidaan soveltaa myös vuoden 2005 aikana. Nyt komission on kuitenkin vakuutettava meille, että se pystyy panemaan täytäntöön sen ratkaisun, jonka uskon meidän varmasti löytävän hyvissä ajoin, jotta Eurooppatietopisteet voivat jatkaa toimintaansa. Tämä on hyvin tärkeää, kuten olemme todenneet, sillä Eurooppa ei kestä enää yhtään demokraattista epäonnistumista. Eurooppa voi jatkaa toimintaansa hallinnollisella tasolla, mutta ilman kansalaisten tukea se ei onnistu kauan. Eurooppatietopisteet ovat yksi niistä tärkeimmistä välineistä, joiden avulla voimme varmistaa, että saavutamme lopulta kansalaisten Euroopan. 
Ebner (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ensinnäkin haluan kiittää jäsen Rocardia, joka ei nyt ole läsnä mutta otti tämän asian esille Euroopan parlamentin täysistunnossa. 
Arvoisa komission jäsen, kuten jäsen Perry aiemmin totesi, usein käy niin, että kritiikki kohdistuu vääriin henkilöihin. Oikeusperustaa ei siis ole olemassa. En usko, että on myöskään poliittista tahtoa, tai jos sitä onkin, sitä ei ole riittävästi. Silloin kun poliittista tahtoa ei ole, yritetään ongelmaan löytää osittainen ratkaisu lyhyen siirtymäkauden ajaksi, ilman että tehdään kunnon järjestelyjä tulevaisuuden varalle – kuten tässä tapauksessa.
Me yhteisön tasolla työskentelevät poliitikot tiedämme, että kansallisilla poliitikoilla on selvästikin tapana projisoida omia puutteitaan, virheitään ja omaa kykenemättömyyttään komissioon ja laittaa ne kaikki tämän syyksi. Poliitikkojen on helppo tehdä näin, siihen suhtaudutaan hyvin, ja yleensä ei ole vaaraa, että heidän käsityksiään pyrittäisiin oikomaan. Uskon, että Euroopan unionin tiedotustoimistot hillitsevät tällaista käyttäytymistä.
Tiedotustoimistoissa tiedetään, miten lehdistö tiedottaa asioista myös kotimaan ulkopuolella. Euroopan unionia koskeva tiedottaminen on puutteellista myös muissa maissa, ja myös niissä tiedotusta on parannettava. Sellaiset Eurooppatietopisteet ja tiedotustoimistot, jotka voivat tarjota puolueetonta tietoa, toimivat yhteisön hyväksi.
Mikäli Eurooppatietopisteet ja maaseudun EU-tietokeskukset aiotaan asteittain lakkauttaa, ja vaikka kuulimmekin nyt, että on mahdollista soveltaa vuoden pituista tai kenties pitempää siirtymäkautta, se ei hillitse millään tavoin edellä kuvattua käyttäytymistä. Emme tarvitse vuoden tai kahden vuoden lisäaikaa sen vuoksi, että Euroopan parlamentin vaalit pidetään ensi vuonna. Tarvitsemme ratkaisun tulevaisuutta varten! Arvoisa komission jäsen, olen ehdottoman vakuuttunut siitä, että jos puhumme – kuten olemme tehneet tänään moneen otteeseen – voimiemme yhdistämisestä, meidän on harkittava myös jäsenvaltioissa sijaitsevien parlamentin ja komission tiedotustoimistojen yhdistämistä Eurooppatietopisteiden ja maaseudun EU-tietokeskusten kanssa, jotta voimme tehostaa toimintaamme kyseisellä alueella. Meidän on ryhdyttävä laajentamaan tiedotuspalveluja yleisesti, ja meidän on muutettava ensisijaisia tavoitteitamme. On ehdottoman tärkeää saada jäsenvaltioiden vapaaehtoissektori mukaan näiden tiedotustoimipisteiden toimintaan ja pyrkiä parantamaan yhteistyötämme paikallisten organisaatioiden ja elinten kanssa, lisäämään tehokkuutta ja parantamaan taloudellisia edellytyksiä. 
Paasilinna (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, hyvät kollegat, nyt on käynyt niin, että komission jäsen pelastui tällä hyvällä alkupuheenvuorolla kertoessaan sen, mitä me oikeastaan halusimme kuulla. Näin taitava ja tottunut komission jäsen tietysti toimiikin, mutta kiitos Teille, Neil Kinnock, siitä, mitä juuri sanoitte.
Mutta kyllä se syyskuun 29. päivä, jolloin lehdistö- ja viestintäpääosaston pääjohtaja lähettää pamautti kirjeen kaikille tietopisteille, oli kuin jääpala olisi tullut kylpyveteen. Tilanne muuttui järisyttävällä tavalla ja ihmiset hätääntyivät. Eihän näin tietystikään voida toimia, ja siitä me kaikki olemme todisteena täällä.
Näitä tiedotuspisteitähän on perustettu vasta viime vuosina, ja komissio on itse todennut niistä seuraavaa - siteeraan komission oivallista kantaa: "Keskusten panos on äärettömän arvokas, sillä niillä on runsaasti kokemusta ja ne voivat toimia joustavasti erittäin lähellä kansalaisyhteiskuntaa ja kansalaisia. Ne muodostavat ensiarvoisen tärkeän välineen Euroopan unionin tiedotus- ja viestintästrategiassa, ne edustavat kentällä Euroopan unionia." Hyvä, te annoitte itse todistuksen tästä komissiona, ja uskon, että te tulette tulevaisuudessakin pitämään huolta siitä, että kentällä on tietopisteitä.
Täällä on jo mainittu, että tiedotuksen tarve kasvaa entisestään. Laajenemisen vaikutukset luovat jatkuvan tiedottamisen tarpeen kaikissa jäsenvaltioissa. HVK:n tuloksista on tiedotettava, siis perustuslaillisesta sopimuksesta. Se on yli kolmesataa sivua oleva kirja, jonka on lukenut tähän mennessä alle kaksi prosenttia unionin kansalaisista. Parlamenttivaalit ja siinä erityisesti äänestysinnokkuuden nostaminen ovat tietysti isoja tehtäviä, joita näille pisteille voidaan sälyttää.
Valvontaa pitää tehostaa. Jos on kysymys siitä, että joissakin pisteissä on ollut epäselvyyksiä, niin haluaisin komission jäsenen kertovan niistä. On kuitenkin selvää, että se ei saa vaikuttaa koko verkostoon, niihin osiin, jotka ovat toimineet asianmukaisella tavalla.
Kannatan lämpimästi sitä, että komissio ensi vuoden aikana etsii paremman, toimivamman ja helpommin kontrolloitavissa olevan keinon. Tiedotuksen tarve kasvaa, kun yhä useammat asiat päätetään täällä, Euroopan keskipisteessä, ja näin ollen tuen komission jäsentä uudistustyössä. 
Santini (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan kiittää niitä parlamentin jäseniä, jotka ovat ottaneet tämän suullisen kysymyksen parlamentin käsiteltäväksi, vaikka kysymys onkin mielestäni liian laimea ja epämääräinen aiheen vakavuuteen ja monimutkaisuuteen nähden. Komission jäsenen Kinnockin esittämät vastaukset – jotka olivat liian varovaisia, melkeinpä nolostuneita – vahvistavat, että havaitsemamme epävarmuus on olemassa ja että ongelmat ovat todellisia. Olemme esittäneet myös kirjallisen kysymyksen jo 9. lokakuuta 2003. Olin ensimmäinen, joka kirjoitti siihen nimensä, mutta kysymyksen allekirjoitti myös 48 parlamentin edustajaa kaikista poliittisista ryhmistä. Kysymyksessä käsiteltiin yksityiskohtaisemmin ja tarkemmin niiden henkilöiden huolenaiheita, jotka työskentelevät – jotkut heistä ovat työskennelleet jo monien vuosien ajan – Euroneuvontakeskuksissa, Eurooppatietopisteissä ja maaseudun EU-tietokeskuksissa, kaikissa Euroopan tiedotustoimipisteissä. Koska emme ole vieläkään saaneet kirjallista vastausta – en ainakaan ole nähnyt sellaista – aion esittää lyhyesti kysymyksessä käsitellyt kohdat.
Kysymyksessä korostettiin aluksi, miten Euroopan parlamentti on usein – aivan kuten tänäänkin – kiinnittänyt huomiota näiden lähes kaikkiin jäsenvaltioihin perustettujen verkkojen merkitystä tiedotus- ja viestintäpolitiikalle. Myös komissio on esittänyt vastaavan mielipiteen muun muassa kahdessa virallisessa asiakirjassa: tiedonannoissa KOM(2001) 354 ja KOM(2002) 350, joiden lopussa todetaan lähes samoilla sanoilla, että Eurooppatietopisteet, Euroneuvontakeskukset ja maaseudun EU-tietokeskukset ovat mittaamattoman arvokasta perintöä, sillä niillä on kokemusta, ne ovat joustavia ja ne ovat kansalaisyhteiskunnan ja kansalaisten edustajien välittömässä läheisyydessä.
Jopa komission puheenjohtaja Prodi kiitti näitä laitoksia erityisesti vastatessaan erääseen 27. syyskuuta 2002 esitettyyn kysymykseen. Lisäksi hän totesi, että tiedotusverkkojen ansiosta tietoisuus Euroopan unionin ehdottamista ja täytäntöön panemista toimista on lisääntynyt. Tämän vuoksi olimme entistä hämillämme ja murheissamme lukiessamme 29. syyskuuta 2003 päivätyn kirjeen, jossa lehdistö- ja viestintäpääosasto ilmoitti kaikkien näiden hyvien lupausten vastaisesti tiedotusverkkojen kansallisille isäntälaitoksille, että vuodeksi 2004 jatkettavaan sopimukseen ei enää sisältyisi oikeutta toiminta-avustukseen ja että tulevaisuuden osalta komissio aikoo tarkastella – kuten kirjeessä todetaan – uusia yhteistyömuotoja. Komission jäsen Kinnockin mukaan tämä johtuu siitä, että varainhoitoasetukset N:o 1605/2002 ja N:o 2342/2002 tulivat voimaan 1. tammikuuta 2003.
Tämä on uusi ja ennennäkemätön tilanne, jossa näiden tiedotusverkkojen selviytyminen on kyseenalaista ja jossa mahdollisuudet käydä kansalaisten kanssa vuoropuhelua vähenevät huomattavasti juuri sellaisena aikana, kun tätä vuoropuhelua pitäisi nimenomaan lisätä. Arvoisa komission jäsen, kansalaisilla on suuri tarve saada tietoa, loputon tiedonjano – kuten muut parlamentin jäsenet ovat todenneet, myös salin toiselta reunalta – juuri nyt, kun Euroopan parlamentin vaalit lähestyvät, kun Euroopan unionin perustuslaki on muotoutumassa ja kun laajentuminen pian toteutuu. Tämä merkitsee varmasti myös sitä, että tiedon tarve jopa kasvaa entisestään.
Haluan kuitenkin korostaa, että tarvitsemme välittömästi vastauksen kirjallisen kysymyksen sisältämiin kohtiin. Mitä komissio aikoo tehdä toimiakseen ajoissa ja esimerkiksi antaakseen maaseudun EU-tietokeskuksille ja Eurooppatietokeskuksille neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 54, 55 ja 185 artiklassa tarkoitetun oikeushenkilöllisyyden? Vuotta 2004 koskeva vastaus tarvitaan kuitenkin välittömästi. Ei riitä, että meille sanotaan: "takaamme järjestelmän jatkuvuuden yhdeksi vuodeksi, mutta enempää emme voi luvata". Tarkoitan tällä ennen kaikkea epäsuotuisimpia alueita ja niitä maaseudun EU-tietokeskuksia, jotka sijaitsevat erityisesti vuoristoalueilla ja jotka ovat usein alueen ainoita ja korvaamattomia tiedonlähteitä ja merkkejä siitä, että Euroopan toimielin on lähellä kansalaisia, erityisesti näillä epäsuotuisilla alueilla. 
Korhola (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää jäsen Michel Rocardia tärkeän aiheen esille ottamisesta. Jäsenvaltioissa toimivat Eurooppatietopisteet ovat luonnollinen ja yksinkertainen kanava kansalaisille Euroopan unionia koskevan tiedon hankintaan. Se on tietysti sanottu täällä monta kertaa, mutta pakko se on toistaa omalta puoleltani. Viestintäkanavana ne eivät ehkä ole korvaamattomia eikä niiden toiminta ole ehdottoman riippuvaista komission antamasta tuesta. Ehdottoman tärkeitä ne joka tapauksessa ovat.
Omassa kotimaassani parasta Eurooppatietopisteissä on se, että ne ovat siellä, missä ihmiset ovat. Ne eivät ainakaan ole syynä siihen, jos EU koetaan etäiseksi. Päinvastoin, juuri nämä tietopisteet voivat helpottaa tilannetta. EU-tietokeskuksia on maaseudulla ja Eurooppatietopisteitä maakunnallisissa kirjastoissa. Kansalaisen on helppo hakea haluamansa tieto ja niin he hakevatkin. Esimerkiksi ehdotusta EU:n perustuslailliseksi sopimukseksi haetaan Suomessa sieltä päivittäin.
Me, Euroopan parlamentin jäsenet, olemme usein niitä, joiden puoleen kansalaiset kääntyvät erilaisissa kysymyksissä. Koska kuitenkin lainsäädäntötyö on meille ensisijaista, on omaa työtäni ehdottomasti helpottanut se seikka, että voin monessa tapauksessa ohjata kyselijät tietopisteiden palveluiden äärelle.
Aikaisemmissa eurovaaleissa äänestysprosentti on jäänyt pieneksi, Suomessa luku oli viimeksi vain hiukan yli 31 prosenttia. Lisäksi monet Euroopan unionin kansalaiset kokevat uuden perustuslain ajavan liittovaltiomuotoista unionia ja unionin hallinnon jatkuvasti vieraantuvan ruohonjuuritasolta. Tällaisia pelkoja on kyettävä lievittämään asiallista tietoa lisäämällä.
Näistä syistä johtuen ei mielestäni ole järkevää vähentää tai viestiä aikomusta vähennyksiin leikkaamalla kansalaisille suunnattua suoraa viestintää. On ehdottoman tärkeää, että eurovaalit saavuttavat kansan sekä julkisen median äänestysosallistumisen että unionin oman viestinnän kautta. Näiden tekijöiden yhteisvaikutuksella saadaan tuettua kokemusta kansalaisten omista vaaleista ja omasta unionista ja vakiinnutettua ihmisläheinen, kansalaisten vaikutuksille avoin Euroopan unioni. 
Kinnock,
   .  Arvoisa puhemies, kommentoin nopeasti ja toivoakseni myös tarkkanäköisesti tärkeimpiä monen parlamentin jäsenen mainitsemia seikkoja.
Tämän keskustelun aikana komissiota on luonnehdittu tahdittomaksi, toimintaamme improvisoiduksi, epäjohdonmukaiseksi ja vitkastelevaksi. Komissio on ilmeisesti avoin maalitaulu, johon ihmiset voivat suoltaa syytöksiään etenkin silloin, kun on syytä uskoa, että tietyt ongelmat ovat syntyneet satunnaisten joskaan ei pahaa tarkoittavien laiminlyöntien seurauksena. Korostan vain, että toiset kritisoivat komissiota aina, kun on olemassa pienikin epäilys siitä, että emme toimisi yhteisön lainsäädännön mukaisesti. Se on poliittista kritiikkiä, joka meidän on kestettävä. Kritiikkiä on kuitenkin vaikea hyväksyä silloin, kun pyrimme noudattamaa lakia, ja vastineeksi meitä syytetään joustamattomuudesta ja epäjohdonmukaisuudesta.
Tiedän, että parlamentin jäsenet – ja varmasti kaikki tähän keskusteluun osallistuvat – ymmärtävät nämä ongelmat. Varmistaakseni, että asia on täysin selvä – toisin kuin joistakin puheenvuoroista kävi ilmi toistan vielä: viitatakseni jäsen Bayona de Perogordon ehdotukseen siirtymäkauteen perustuvan lähestymistavan soveltamisesta totean, että olemme kehittäneet siirtymäkauttakin paremmin lähestymistavan. Emme ehdota ehdotuspyyntöjen käyttöönottoa. Olemme tehneet tilapäisratkaisun, joka on, kuten aiemmin totesin, vuoden 2004 aikana sovellettava poikkeus jota varten tarvitsemme tietenkin vielä neuvoston hyväksynnän ja suostumuksen.
Eurooppatietopisteiden selviytyminen ei ole meistä kiinni. Useimmissa tapauksissa, ja jopa avustusten lakkauttamista koskevan alkuperäisen ehdotuksen mukaan, komissio oli edelleenkin valmis antamaan vuonna 2004 teknistä apua niille tiedotustoimipisteille, jotka sitä halusivat.
Toivon, ettei kukaan ajattele tämän keskustelun jälkeen, että aiomme ajattelemattomasti ja epäkohteliaasti jättää oman onnensa nojaan nämä tärkeät tiedotustoimipisteet tai ne ihmiset, jotka huolehtivat näistä palveluista. Emme todellakaan aio tehdä niin.
Lopuksi haluaisin kommentoida niitä huomautuksia, jotka jäsen Perry esitti tuttuun hienotunteiseen ja miellyttävään tapaansa ja jotka olivat sitäkin terävämpiä, koska ne oli kääritty silkkiin ja pesty tuoksusaippualla. Hän olisi voinut lainata monia muitakin kuluneita sanontoja, jotka ovat kliseitä sen vuoksi, että ne ovat totta. Häneltä jäi mainitsematta sääntöjen noudattamiseen kehottava "älä tallaa nurmikkoa" sekä "parempi pyy pivossa kuin kymmenen oksalla". Tässä tapauksessa näiden mainitseminen olisi ollut täysin perusteltua ja ymmärrettävää.
Kokemuksena tämä on ollut todellinen oppitunti siitä, miten on käsiteltävä siirtymäkauden tarvetta koskevaa kysymystä, joka nousee automaattisesti esille aina silloin, kun joudumme tekemään hyvin tarpeellisia mutta melko äkillisiä muutoksia hallinto- ja rahoitussuhteisiimme. Toivon, että voimme hyödyntää oppimaamme oikein. Toivon myös, että komission ehdottamat siirtymäkauden järjestelyt miellyttävät parlamenttia. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu ihmisoikeuksista sekä demokratian ja oikeusvaltion periaatteiden loukkauksia koskevista tapauksista. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmaesityksistä:
- B5-0490/2003 Cushnahan, Van Orden, Mann, Bradbourn ja Posselt PPE-DE-ryhmän puolesta: Sri Lanka,
- B5-0492/2003 Van den Berg ja Carrilho PSE-ryhmän puolesta: Sri Lankan tilanne;
- B5-0495/2003 Collins UEN-ryhmän puolesta: Sri Lankan rauhanprosessia koskeva uhka,
- B5-0498/2003 Andreasen ELDR-ryhmän puolesta: Sri Lankan poliittinen tilanne,
- B5-0505/2003 Messner ja Lambert Verts/ALE-ryhmän puolesta: Sri Lankan rauhanprosessi,
- B5-0510/2003 Vinci GUE/NGL-ryhmän puolesta: Sri Lanka. 
Cushnahan (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, Sri Lankan kansalaisten lämminhenkisyys ja avokätisyys ovat tehneet suuren vaikutuksen kaikkiin, joilla on ollut mahdollisuus käydä tässä maassa.
Tämän vuoksi nykyisen pääministerin Ranil Wickremesinghen ja LTTE:n (Eelamin tamilitiikerit -järjestön) rohkeat toimet rauhanprosessin käynnistämiseksi ja hirvittävän konfliktitilanteen lopettamiseksi ovat saaneet osakseen yleistä hyväntahtoisuutta ja tukea. Konfliktissa on menettänyt henkensä 65 000 ihmistä, monta tuhatta on vammautunut ja Sri Lankan taloudelle ja varsinkin kansalaisten elämänlaadulle on aiheutunut mittaamatonta vahinkoa.
Kansainvälinen yhteisö lupasi Tokiossa kesäkuussa 2003 4,5 miljardia Yhdysvaltain dollaria rauhanprosessin tukemiseen. Sen vuoksi on traagista, että presidentin ja pääministerin välille on syntynyt perustuslaillinen kriisi, joka uhkaa suistaa rauhanprosessin raiteiltaan.
Pidän presidentti Chandrika Kumaratungan toimia erittäin valitettavina. Pyydän, että hän pysähtyisi miettimään tekojensa seurauksia. Teen näin, koska tiedän, että huolimatta niistä traagisista tapahtumista, joita hän joutui itse kokemaan LTTE:n käsissä, hän käynnisti rohkeasti toimia, jotka tasoittivat tietä nykyiselle rauhanaloitteelle. Presidentti pyysi Norjan hallitusta osallistumaan prosessiin jo vuonna 1997. Vuonna 2000 hän esitti perustuslakiluonnoksen, johon sisältyi vallan hajauttamista koskevia ehdotuksia. Uskon, että historia antaa oikeutetusti tunnustusta hänen teoilleen, jos tämänhetkiset neuvottelut johtavat pysyvään rauhaan.
Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin parlamenttien sitoutuminen yhteistyöhön on ollut erittäin tärkeää Irlannin rauhanprosessin jatkumisen kannalta, etenkin vaikeimpina hetkinä. On aivan yhtä tärkeää varmistaa, että samanlaista yhteistä sitoutumista löytyy myös Sri Lankan rauhanprosessissa.
Euroopan parlamentti lähettää tämänpäiväisten toimiensa välityksellä jälleen hyväntahdon viestin Sri Lankalle ja esittää samalla presidentille ja pääministerille toivomuksen, että he työskentelisivät yhdessä kansallisen edun hyväksi. Olemme jatkossakin halukkaita avustamaan heitä pysyvän rauhan saavuttamisessa tähän kauniiseen maahan. 
André-Léonard (ELDR ).
   – Arvoisa puhemies, tämänhetkisellä Sri Lankan poliittisella kriisillä on voimakkaita vaikutuksia rauhanprosessiin ja maan talouden tulevaisuuteen.
Sri Lankan presidentin ja pääministerin väliset poliittiset erimielisyydet ja keskinäinen kilpailu uhkaavat saaren vakautta ja vaurautta. Viime viikolla kolme ministeriä erotettiin, parlamentin istuntokausi päätettiin ja maahan julistettiin hätätila. Johtajien välinen konflikti perustuu ennen kaikkea ristiriitaan tamiliseparatisteja koskevan kysymyksen käsittelytavasta. Presidentti Chandrika Kumaratunga haluaa keskeyttää separatistien kanssa käytävät rauhanneuvottelut, kun taas Sri Lankan pääministeri haluaa jatkaa niitä. On olennaisen tärkeää päästä jonkinlaiseen yhteisymmärrykseen, jotta voidaan ratkaista se luottamuskriisi, joka vallitsee yli 20 vuotta kestäneestä hallituksen ja tamiliseparatistien välisestä konfliktista uupuneiden kansalaisten keskuudessa.
Sri Lankan kansa on kärsinyt paljon ja kärsii edelleenkin maassa tehdyistä terroriteoista ja niistä johtuvasta turvattomuuden ilmapiiristä. Kansa toivoo saarelleen rauhaa ja vakaata tulevaisuutta. Nämä tosiseikat Sri Lankan viranomaisten on otettava huomioon. Samalla kun Sri Lankan kansalaiset iloitsevat tamiliseparatistien kanssa saavutetusta rauhanprosessin edistymisestä, presidentin aikaansaama epävakaus ajaa maan vakavaan poliittiseen ja taloudelliseen luottamuskriisiin. Politiikan alalla tamiliseparatistien ja Sri Lankan hallituksen välisissä rauhanneuvotteluissa avainasemassa olleiden norjalaisten välittäjien lähteminen on erittäin valitettavaa. Talouden alalla esimerkiksi monet tekstiiliteollisuuden kauppiaat valittelevat, että useita tilauksia on peruttu. Myös toinen maan tärkeimmistä elinkeinoista eli matkailuala on ikävä kyllä myös kuohumistilassa. Myös matkatoimistot ovat ilmoittaneet useista peruutuksista.
Monet Sri Lankan kansalaiset ovat sitä mieltä, että tilanteen vakavuus on suorassa yhteydessä presidentin asenteeseen, sillä hän ei suostu jatkamaan rauhanneuvotteluja. Tämän vihamielisen ilmapiirin vuoksi kehotamme Sri Lankan viranomaisia ratkaisemaan nämä kysymykset mahdollisimman pikaisesti, jotta ne voisivat vihdoinkin tarjota kansalleen sitä vakautta ja turvallisuutta, jonka se ansaitsee. 
Rod (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, Sri Lankan hallituksen ja tamilitiikereiden välinen konflikti on jatkunut yli 30 vuotta, ja sen tuloksena on kuollut kymmeniä tuhansia ihmisiä. Neuvottelut keskeytettiin huhtikuussa, mutta pääministeri Ranil Wickremesinghe käynnisti vuoropuhelun uudelleen lokakuussa, mikä on merkittävä edistysaskel rauhaan johtavalla tiellä. Toimielintasolla konfliktin ratkaisemisessa oli tapahtunut huomattavaa edistystä.
Presidentti Chandrika Kumaratungan laillinen vallankumous kuitenkin keskeytti neuvottelut, ja tämä oli merkittävä takaisku. Hätätilan julistaminen, valtion tärkeimpiä virkoja – sisäministerin, puolustusministerin ja tiedotusministerin virkoja – koskevan päätösvallan keskittäminen presidentille, armeijan väliintulo ja parlamentin toiminnan keskeyttäminen ovat kaikki osoituksia siitä, että tilanne on kehittymässä pahempaan suuntaan. Tilanne voi vaikeutua nopeasti ja johtaa jopa sodan uudelleen alkamiseen ja uusiin vaaleihin, joiden tulos olisi epävarma.
Presidentin hallitukseen kohdistamat syytökset ja epävarmuus tulitauon jatkumisesta ovat hyvin huolestuttavia. Kannatamme pääministerin pyrkimyksiä osallistua vuoropuheluun. Presidentin on mahdollisimman pian luotava taas yhteys pääministeriin perustuslaillisen ratkaisun löytämiseksi. Samanaikaisesti yhteistyötä on laajennettava siten, että siihen osallistuvat kaikki poliittiset johtajat ja kaikki eturyhmät.
Mitä tahansa tapahtuukin, hätätilan purkaminen välittömästi on ehdoton edellytys rauhanprosessin välittömälle jatkamiselle. Tässä mielessä kannatamme täysin Norjan hallituksen tehtävää rauhanvälittäjänä ja toivomme, että se jatkaa työtään mahdollisimman pian. Tilanne on erityisen huolestuttava ihmisoikeuksien kannalta. Hätätila ei saa johtaa perusoikeuksien loukkaamisen lisääntymiseen. Olemme erityisen huolissamme poliisivoimien ja armeijan uuden väliintulon sekä kidutuksen ja epäinhimillisen kohtelun mahdollisuudesta. Lopuksi toivomme, että hätätila ei hidasta toukokuussa lahjoittajakonferenssissa luvatun avun jakamista. Koska tiedämme, että rauhanprosessi ei voi edistyä ennen kuin sisäinen tilanne helpottuu, pyydämme, että hätätila purettaisiin mahdollisimman pian. 
Meijer (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, Sri Lankassa on kolme eri alkuperää olevaa väestöryhmää. Enemmistönä olevan singaleesiväestön lisäksi tamilit – jotka ovat sukua Etelä-Intian asukkaille – ovat enemmistönä maan koillisosissa ja siirtomaa-aikaisten eurooppalaisten jälkeläiset asuvat pääkaupungissa Colombossa ja sen ympäristössä. Itsenäistymisen jälkeen etnisen enemmistön vasemmisto ja oikeisto ovat taistelleet kiivaasti keskenään. Kumpikin puolue on ollut vuorollaan hallituksessa ja menettänyt aikojen saatossa suuren osan poliittisesta uskottavuudestaan. Ne ovat kilpailleet toistensa kanssa vähemmistöjen halveksunnassa. Singaleesien äänet voitetaan sanomalla, että tamilien on muutettava Intiaan ja että eurooppalaisen kulttuurin vaikutukset on tuhottava. Vasta pitkän ja toivottoman sisällissodan jälkeen hallitus on osoittanut olevansa halukas keskustelemaan vakavasti omaa valtiota haluavan tamilien vastarintaliikkeen kanssa. Norjalaiset ovat antaneet näissä keskusteluissa korvaamatonta apua.
Presidentin – jonka edustaman puolueen lähtökohtia pidän sinänsä miellyttävämpinä kuin valtapuolueen lähtökohtia – henkilökohtaisen kunnian tavoittelu uhkaa nyt taas pilata kaiken. Euroopan on annettava selkeä signaali, että pysyvä rauhansopimus on välttämättä saatava aikaan ja että tuhoisan sodan uudelleen aloittamista ei voida hyväksyä. Ellei maan koillisosan tilanteeseen löydetä pysyvää ratkaisua, maa joutuu taas kärsimään, ja ihmiset revitään juuriltaan. Jos etnisellä enemmistöllä tai presidentillä on jotain harhakuvitelmia siitä, että tilanne voi jatkua samanlaisena ilman ratkaisua, viime vuosikymmenten aikana kohdatut onnettomuudet joudutaan vain kokemaan uudelleen. Tämän vuoksi ulkomaailman olisi tehtävä mahdollisimman selväksi, että tilanne on kestämätön ja että siihen tarvitaan todellakin rauhanomainen ratkaisu.
Mann, Thomas (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, helmikuussa 2001 SAARCin – Etelä-Aasian alueellisen yhteistyön järjestön – valtuuskunta matkusti Sri Lankaan. Olin itse valtuuskunnan mukana varapuheenjohtajan ominaisuudessa. Tapasimme entisen oppositiojohtajan, joka on nyt hallituksen päämies. Keskustelimme buddhalaisten, hindujen ja kristittyjen kanssa, myös tuolloin välittäjänä toimineen piispa Josephin kanssa. Lensimme helikopterilla Jaffnaan, näimme tuhotut kylät sekä kotiinpaluuta toivovien ihmisten mielenosoituksia.
Sisällissota oli kestänyt 20 vuotta ja vaatinut yli 60 000 kuolonuhria, ja ihmisoikeusjärjestöt kertoivat meille, että sodasta oli tullut instituutio. Vuotta myöhemmin maassa oli kuitenkin tulitauko, ja norjalaiset olivat onnistuneet rauhantehtävässään, jota olemme aina tukeneet. Norjalaiset ovat nyt perustellusti keskeyttäneet toimintansa vastauksena itse aiheutettuun kriisiin, josta presidentti Chandrika Kumaratungan on otettava vastuu. Juuri hän otti kolme ministerin virkaa hallintaansa, hän hajotti demokraattisesti valitun parlamentin ja julisti maan viipymättä hätätilaan. Hän syytti pääministeriä siitä, että tämä oli antanut liikaa myönnytyksiä tamilitiikereille.
Vaikka Colombossa tavanneet kilpakumppanit päättivät kaksi päivää sitten perustaa komitean, joka laatisi säännöt, joiden pohjalta he voisivat toimia jatkossa, konflikti ei näytä ratkenneen. Siihen tarvitaan yhteisymmärrystä, jonka avulla voidaan jatkaa alkuvaiheen myönteistä kehitystä. Vierailulla mukana olleet tietävät tämän hyvin. Väkivallan uhriksi joutuvien määrä on nyt vähentynyt huomattavasti. Turvallisuustilanne on parantunut monissa maan osissa. Yhä useammat tapaavat aiemmin tiivisti suljettuna olleen rajan yli.
Myös taloudessa on nähtävissä rohkaisevia merkkejä. Kasvu on pysynyt tänä vuonna noin 5 prosentissa. Tokion konferenssin jälkeen kansainväliseltä yhteisöltä voidaan odottaa 4,5 miljardia Yhdysvaltain dollaria lisää jälleenrakennustyön tukemiseen, kuten jäsen Rod juuri totesi. Tämän edellytyksenä on kuitenkin se, että rauhansopimus otetaan pian käsiteltäväksi.
Edistystä on tapahtunut myös siltä osin, että LTTE:n edustajat ovat ensimmäistä kertaa suostuneet siihen, että maan pohjoisosassa järjestetään vapaat vaalit. Toivomme, että rauhan vuoksi Sri Lankan kansa saisi ratkaistua sisäiset kiistansa nopeasti. 
De Keyser (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, Sri Lankassa presidentti ja pääministeri edustavat toistensa rinnalla eläviä keskenään kilpailevia poliittisia ryhmiä. Jo 20 vuoden ajan kukin valtaan päässyt poliittinen ryhmä on vuorollaan pyrkinyt rakentamaan rauhaa tamilitiikereiden kanssa, ja joka kerta oppositio on pilannut rauhanprosessin.
Näin ollen, kun nykyinen pääministeri Wickremesinghen kuului oppositioon, hän tuhosi presidentin suunnitelman antaa maan koillisosissa enemmistönä oleville tamileille laajemmat itsehallinto-oikeudet. Siitä lähtien kun Wickremesinghen on ollut pääministerinä, hän on saanut aikaan merkittävää edistystä LTTE:n kanssa norjalaisten välittäjien avustuksella käydyissä neuvotteluissa, jotka johtivat lopulta tulitaukoon ja muuttivat näin ihmisten elämää samalla kun ne antoivat mahdollisuuden myös varovaiselle talouskasvulle.
Ensimmäistä kertaa liikkeen perustamisen jälkeen tamilien vapaustaistelijat olivat juuri julkaisseet konkreettisia ehdotuksia vallan jakamiseksi alueella, joka kuuluisi edelleen Sri Lankaan, vaikka tamilit itse johtaisivat sitä. Näistä ehdotuksista olisi voitu neuvotella, mutta sitten presidentti otti harteilleen painavan vastuun rauhanprosessin pysäyttämisestä. Hän otti pääministerin matkasta Yhdysvaltoihin ja omista perustuslaillisista etuoikeuksistaan kaiken mahdollisen hyödyn irti. Hän hajotti parlamentin ja kutsui puolustus-, sisä- ja tiedotusministerin luokseen ja erotti heidät.
Tämä oli tilanne vielä pari päivää sitten. Nyt parlamentti on aloittanut toimintansa uudelleen, ja presidentti neuvottelee pääministerin kanssa. Tämän vuoksi meidän on mielestäni tartuttava tilaisuuteen. Kahden toimeenpanovallan edustajan välille on perustettu sovittelukomitea. Ryhmämme on vilpittömästi sitä mieltä, että Euroopan parlamentin on lähetettävä erittäin selkeä viesti Sri Lankan poliittisille johtajille ja rohkaistava heitä löytämään poliittiseen kriisiin ratkaisu ja ennen kaikkea sellainen perustuslaillinen ratkaisu, jonka avulla saavutetaan kestävä yhteisymmärrys tamilien kanssa. Annamme tukemme myös välittäjinä toimiville norjalaisille, jotka pyrkivät saattamaan rauhanprosessin takaisin raiteilleen. 
Kinnock,
   . – Haluan kiittää jäsen Cushnahania siitä, että hän ja muut Sri Lankan asioista selvästi kiinnostuneet parlamentin jäsenet ottivat tämän kysymyksen esille.
Komissio on seurannut tarkasti Sri Lankan tapahtumia, ja se on erittäin huolestunut siitä, miten vakavasti viimeaikaiset tapahtumat – esimerkiksi joukkojen sijoittaminen pääkaupunkiin ja päätös ottaa puolustus-, sisä-, ja tiedotusministerien salkkujen myöntäminen presidentin toimivaltaan – ovat vahingoittaneet rauhanprosessia.
Neuvoston puheenjohtaja ja komissio ovat antaneet yhdessä Norjan, Yhdysvaltojen ja Japanin kanssa yhteisen julkilausuman, jossa todetaan yhteinen huolemme siitä, että Sri Lankan viimeaikaiset tapahtumat saattavat vaarantaa presidentin ja hallituksen yhteistyöhengen, jonka on todettu olevan elintärkeää, jotta rauhanprosessi etenisi entiseen tahtiin.
Puheenjohtajavaltio ja komissio kehottivat tärkeimpiä puolueita jatkamaan yhteistyötä löytääkseen neuvotellun poliittisen ratkaisun pitkittyneeseen konfliktiin.
Komission jäsen Patten on ollut toistuvasti puhelimitse yhteydessä Sri Lankan pääministeriin Wickremesingheen ja kannustanut tätä etsimään keinoja, joiden avulla voidaan palata rakentavaan ja toimivaan yhteistyöhön presidentti Kumaratungan kanssa. Komissio jatkaa ponnistelujaan uskoen, että jännitteitä voidaan lieventää. Komissio koordinoi tiiviisti kaikkea toimintaa välittäjänä toimivan Norjan ja muiden prosessin johtamiseen osallistuvien maiden kanssa. Komissio pitää tietenkin myös päivittäin yhteyttä Colombossa olevaan valtuuskuntaansa pysyäkseen tilanteen tasalla.
Komission jäsen Patten aikoo matkustaa Sri Lankaan 25. ja 26. marraskuuta 2003. Vierailunsa aikana hän voi saada ensikäden tietoa tilanteesta ja keskustella tärkeistä asioista kaikkien osapuolten kanssa. Hän pyrkii myös korostamaan ja vahvistamaan komission ja ilman muuta myös parlamentin näkemyksiä, jotka on jo esitetty kaikille osapuolille Sri Lankassa.
Komissio työskentelee koordinoidusti neuvoston kanssa. Pidämme myönteisenä tätä parlamentin päätöslauselmaa, jossa Sri Lankan presidenttiä ja hallitusta kannustetaan palauttamaan se yhteistyöhenki, joka vallitsi maassa Sri Lankan edellisten yleisvaalien jälkeen.
Jäsen de Keyser totesi, että suhteiden voidaan toivoa palaavan vähitellen ennalleen. Olemme samaa mieltä, ja pyrimme vahvistamaan tätä toivoa. 
Puhemies.
   Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään iltapäivällä keskustelujen jälkeen. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmaesityksistä:
- B5-0491/2003 Van den Berg ja McAvan PSE-ryhmän puolesta: Acehin maakunnan tilanne Indonesiassa,
- B5-0496/2003 Sandbæk EDD-ryhmän puolesta: Acehin tilanne,
- B5-0497/2003 Andreasen ELDR-ryhmän puolesta: Indonesia/Aceh,
- B5-0501/2003 Bowis, Tannock ja Posselt PPE-DE-ryhmän puolesta: Acehin maakunnan tilanne Indonesiassa,
- B5-0507/2003 Wuori, Maes ja McKenna Verts/ALE-ryhmän puolesta: Acehin maakunnan tilanne Indonesiassa,
- B5-0508/2003 Di Lello Finuoli GUE/NGL-ryhmän puolesta: Indonesia/Aceh. 
McAvan (PSE ).
    Arvoisa puhemies, tämä keskustelu käydään hyvin ajankohtaisella hetkellä Indonesian historiassa, sillä Acehin maakunnan tilanne on hyvin vakava.
Indonesian viranomaisten päätös jatkaa sotatilalain voimassaoloa Acehissa ja suorittaa maakunnassa sotilasisku on todella valitettava. Maakunnassa on myös toteutettu hyvin kovaotteisia sotilaallisia toimia. Maakuntaan on lähetetty arviolta 45 000 miehen joukot 5 000 kapinallista vastaan. Kuten aina tällaisissa tapauksissa, juuri siviiliväestö joutuu maksamaan operaation hinnan. On ilmoitettu, että elintarviketilanne on häiriintynyt ja että infrastruktuuria ja kouluja on tuhottu. Kymmenien tuhansien ihmisten on ilmoitettu joutuneen siirtymään asuinsijoiltaan.
Nämä ovat tietenkin vain arvioita, sillä Indonesian viranomaiset eivät päästä tarkkailijoita seuraamaan tilannetta. Tästä on tehtävä loppu. Indonesian hallituksen on turha valittaa, kun kansainvälinen yhteisö, Yhdysvallat, EU ja Japani laativat päätöslauselman, jossa ne ilmaisevat huolestumisensa, jos Indonesian hallitus ei ole valmis päästämään maakuntaan kansainvälisiä tarkkailijoita ja avustusjärjestöjä, jotta nämä voisivat tuoda apua siviiliväestölle. Yhteisessä päätöslauselmassamme esitetään Indonesian hallitukselle voimakkaita vaatimuksia, ja toivon todellakin, että hallitus kuuntelee meitä ja ottaa vaatimuksemme huomioon.
On erittäin tärkeää saada kumpikin osapuoli mahdollisimman pian takaisin neuvottelupöydän ääreen. Kerta toisensa jälkeen kuulemme sanottavan, että sotilasoperaatio on ratkaisu ongelmaan ja että sotilasoperaatio on nopea, ja kun se on ohi, kaikki ongelmat voidaan selvittää. Olemme saaneet kuulla tämän monta kertaa mutta joutuneet usein pettymään. Hyvin usein olemme nähneet, miten operaatioista joudutaan maksamaan kalliisti ihmishengillä. Kummankin osapuolen, sekä Acehin vapautusliikkeen GAM:n että Indonesian hallituksen, on palattava neuvottelupöytään, lopetettava taistelut ja aloitettava neuvottelut uudelleen.
Kiitän komissiota siitä, mitä se tekee jo nyt Indonesian hyväksi, ja etenkin komission jäsen Pattenia, joka on aina ottanut käsiteltäväksi Acehia koskevia kysymyksiä, kun olemme pyytäneet häntä tekemään niin. Toivon, että neuvosto ja komissio avustavat nyt kaikin tavoin Indonesiaa palaamaan neuvottelupöytään GAM:n kanssa ja aloittamaan neuvottelut mahdollisimman pian. Asialla on kiire, ja kiitän kollegoitani täällä parlamentissa siitä, että he suostuivat käymään tämän keskustelun tänään ja että he kannattavat päätöslauselmaa. 
Sandbæk (EDD ).
    Arvoisa puhemies, kun presidentti Megawati oli presidenttiehdokkaana, hän totesi, että Acehin kansan taloudellinen, sosiaalinen ja poliittinen sortaminen oli syynä kansan tyytymättömyyteen ja levottomuuksiin. Hän myös pyysi Acehin kansalta, ettei verta vuodatettaisi pisaraakaan. Nyt Acehissa on hätätila. Väkivaltaiset sotilasoperaatiot ovat käynnissä, ja ihmiset joutuvat siirtymään asuinsijoiltaan, heitä tapetaan ja raiskataan. Pääsy provinssiin on estetty, ja kaikkien kansainvälisten sääntöjen vastaisesti hätäapua jakavat sotilaat.
On monia syitä, joiden vuoksi Acehin kansan puolesta on syytä olla yhä enemmän huolissaan. Toukokuussa ilmoitettiin, että kapinalliset kukistettaisiin ennen pitkää. Kuusi kuukautta kestäneen hyökkäyksen jälkeen 40 prosenttia kansasta elää köyhyysrajan alapuolella. Nyt hätätilalain voimassaoloa on jatkettu, ja hallitus on alkanut puhua pitkällisestä sodasta, joka saattaa kestää vielä kymmenen vuotta.
Acehin tilanne on luonnostaan hankala, sillä siinä on kysymys kahdesta täysin vastakkaisesta poliittisesta näkemyksestä, taistelusta kaasu- ja öljyvaroista sekä kansasta, jolta on evätty vapaussodan aikana luvattu itsehallinto-oikeus. Separatistien kannatusta ei voida nyt eikä tulevaisuudessa murskata sotilasoperaatioilla. Sen sijaan sotilaiden väkivaltaiset ihmisoikeusloukkaukset kasvattavat kapinallisten kannatusta entisestään. Pelkään pahoin, että kummankin osapuolen asevoimat uskovat selviävänsä vääryyksistään ilman rangaistusta, jos riippumattomia tarkkailijoita ei päästetä Acehiin. Erityisen huolestuttavia ovat viimeisimmät huhut, joiden mukaan eräs sotilasjoukko, jota epäiltiin järjestelmällisistä ihmisoikeusloukkauksista Itä-Timorissa vuonna 1999, ja joukko Indonesian armeijan sotilaita, joita syytetään, joita on tuomittu tai joita epäillään vakavista ihmisoikeusloukkauksista, toimivat nyt myös Acehissa.
Tämä on yksi huolestuttavimmista Indonesian hallituksen saamista viesteistä. Sen vuoksi on erittäin tärkeää, että Acehiin pääsy asetetaan ehdottomasti tärkeimmäksi tavoitteeksi sekä kansainvälisellä tasolla että EU:n ja presidentti Megawatin välillä käytävissä keskusteluissa. 
André-Léonard (ELDR ).
   – Arvoisa puhemies, Sumatran saaren pohjoisimmassa osassa sijaitsevassa Acehin maakunnassa sotilaiden ja poliisien tekemät mielivaltaiset siviilien pidätykset ovat lisääntyneet jatkuvasti sen jälkeen, kun maahan julistettiin 19. toukokuuta sotatila vain muutama kuukausi aiemmin allekirjoitetun tulitauon rauettua. Tilanne on erittäin huolestuttava, ja kaikkialla maakunnassa vallitseva väkivallan ilmapiiri uhkaa johtaa jälleen uuteen noidankehään. Toukokuun lopun jälkeen Indonesian armeija on pidättänyt tai tappanut lähes kaksituhatta ihmistä, joiden on epäilty kuuluvan GAM:n kapinallisryhmään, joka vaatii Acehille itsehallinto-oikeutta.
Tämän väkivallan kierteen vuoksi pyydämme Indonesian hallitusta ja vapautusliikettä aloittamaan uudelleen neuvottelut vihollisuuksien lopettamista koskevan sopimuksen täytäntöön panemiseksi. Uhattuna olevia kansoja on suojeltava, ja Indonesian on käynnistettävä nopeasti uudelleen todellinen vuoropuhelu, jotta voidaan lopettaa nämä tarpeettomat taistelut, jotka johtavat vakaviin epäoikeudenmukaisuuksiin ja aiheuttavat viattomien ihmisten kuolemaa ja köyhyyttä.
Ilmapiiri muuttuu päivä päivältä huonommaksi Acehissa, jossa suuret turvallisuusjoukot ovat olleet monien vuosien ajan läsnä ja murhanneet kansalaisia täysin säälimättömästi, ja tämä heikentää entisestään maakunnan asukkaiden luottamusta. Indonesian hallituksen passiivinen asennoituminen tuhansiin Acehista raportoituihin väkivallantekoihin, joista suurimman osan ovat tehneet sen omat turvallisuusjoukot viime vuosina suoritettujen kapinallisten kukistamisoperaatioiden yhteydessä, on lisännyt kansan kaunaa ja luonut olosuhteet, jotka todennäköisesti vahvistavat väkivaltaista vastarintaa. Toiveet kestävän rauhan saamisesta Acehiin eivät koskaan täyty, ellei siviiliväestöä ryhdytä suojelemaan ihmisoikeusloukkauksilta. Pyydämme nyt Indonesian viranomaisia sekä ASEAN-maita, neuvostoa ja komissiota varmistamaan, että Jakartassa tehdään kaikki voitava alueella vallitsevan tilanteen purkamiseksi ja että räikeät ihmisoikeusloukkaukset tuomitaan voimakkaasti.
Lopuksi olemme sitä mieltä, että myös GAM:n on tehtävä yhteistyötä kaikissa niihin ihmisoikeusloukkauksiin liittyvissä tutkimuksissa, joihin sen jäsenten katsotaan syyllistyneen. 
Bowis (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, mielestäni tässä keskustelussa ei ole kysymys Acehin vapaustaistelijoiden tekojen oikeutuksesta. Tässä ei myöskään kritisoida Indonesian oikeutta puuttua tilanteeseen lain ja järjestyksen turvaamiseksi, edellyttäen tietenkin, että maan asevoimat eivät saa syyllistyä ihmisoikeusloukkauksiin. Tässä keskustelussa on kysymys kasvavasta humanitaarisesta kriisistä.
Kuten tiedämme, suurin osa Acehin 4,2 miljoonasta asukkaasta asuu kahden suurimman kaupungin ulkopuolella. Heidän elintarvike- ja vesitilanteensa on häiriintynyt, ja heiltä on katkaistu sähköt sekä viestintäyhteydet. Terveydenhoito ja opetustoiminta ovat käyneet mahdottomaksi. Viisisataa koulua on poltettu, tuhannet ihmiset ovat paenneet kotoaan, ja kuvernööri Puteh on todennut, että työttömyys ja köyhyys ovat nousseet hälyttävälle tasolle.
Olemme huolissamme ihmisoikeustilanteesta, ja otan esille kaksi seikkaa. Ensinnäkin 77 yhteisöjen johtohenkilöä on korvattu sotilashenkilöstöllä, ja toiseksi Acehissa toimii aktiivisesti muun muassa kenraalimajuri Damiri, prikaatinkomentaja Suratman sekä muita henkilöitä, jotka on tuomittu Itä-Timorissa rikoksista ihmisyyttä vastaan. He ovat Acehissa työkomennuksella.
Kofi Annan on pyytänyt Indonesiaa varmistamaan, että humanitaariset avustusjärjestöt ja ihmisoikeusjärjestöt pääsevät alueelle. Hän on oikeassa. Esteenä on kuitenkin presidentin asetus N:o 43/2003, jossa säädetään, että kansainväliset ja paikalliset kansalaisjärjestöt eivät saa toteuttaa sellaisia toimia, jotka ovat ristiriidassa hätätilan sotilaallisten tavoitteiden kanssa. Tämä on kaiken kattava säännös, joka pahentaa humanitaarista kriisiä. On mahdoton hyväksyä, että kaikki apu olisi kierrätettävä Indonesian viranomaisten kautta ja että kansalaisjärjestöt pääsevät vain Banda Acehiin.
Lopuksi kehotamme Indonesiaa tutkimaan pikaisesti ihmisoikeustaistelija Abdussalam Delin katoamista ja hänen kollegansa Raja Ismailin tappamista. Toivon, että komissio ja neuvosto avustavat meitä näissä tavoitteissa. 
Rod (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, konflikti on jatkunut Acehin (Atjehin) maakunnassa 27 vuotta, ja siinä on kuollut jo tuhansia ihmisiä. Tilanne paheni entisestään, kun hauras vihollisuuksien lopettamista koskeva sopimus raukesi toukokuussa, jolloin Indonesian hallitus julisti hätätilan ja ulkopuolisilta estettiin pääsy maakuntaan.
Sotatilalain julistaminen johti siihen, että parlamentti antoi kesäkuussa alustavan päätöslauselman, jossa tuomitsemme kansalaisvapauksien ja lehdistönvapauden rajoittamisen. Ilmaisimme huolestuneisuutemme uusien väkivaltaisuuksien, päivittäisten murhien ja pidätysten ja katoamisten lisääntymisestä.
Näiden tapahtumien tuomitsemisesta huolimatta sotatilalain voimassaoloa on juuri jatkettu kuudella kuukaudella. Emme voi hyväksyä tätä päätöstä. Suurimpana huolenaiheenamme on kuitenkin alueen sulkeminen ja se, että apua on mahdoton saada ihmisille ja erityisesti konfliktin uhreille, sillä hätätilan vallitessa aluetta hallitsevat sotilaat, jotka myös jakavat humanitaarista apua. Kehotamme Indonesian hallitusta noudattamaan kansainvälistä sotalakia ja päästämään humanitaariset järjestöt alueelle, jotta nämä voivat antaa apua pakolaisille, siirtymään joutuneille henkilöille ja vangeille.
Olemme huolissamme myös konfliktin kärjistymisestä ja kansalaisyhteiskunnan puolustajien syrjimisestä tällaisena aikana, kun rauhan saavuttamiseksi ja jälleenrakennuksen edistämiseksi tarvitaan maltillisia kritiikin esittäjiä.
Vuoropuhelun uudelleen aloittamisen toivossa järjestin lokakuussa kehitysyhteistyövaliokunnan ihmisoikeustyöryhmän puolesta Acehin ja Papuan kriittistä tilannetta koskevan keskustelun. Valitettavasti Indonesian hallitus ei kyennyt kohtaamaan separatistiliikkeiden ja kansalaisyhteiskunnan edustajia, joten emme edenneet konfliktin rauhanomaisessa ratkaisemisessa.
Valitettavasti on ilmeistä, että Suharton itsehallinnon kaatuminen ja demokratian palauttaminen Indonesiaan ei ole johtanut ihmisoikeustilanteen oleelliseen parantumiseen. Todellisuudessa valta on yhä armeijalla. Kansalaisvapauksia, yhdistymisvapautta ja lehdistönvapautta halveksitaan edelleen. Hallitus ei valitettavasti näytä ottaneen opikseen Itä-Timorin tragediasta Borneon, Molukien, Acehin ja Papuan esittämien itsehallintoa koskevien vaatimusten käsittelyä silmällä pitäen. Ei ole epäilystäkään siitä, etteivätkö kansainväliset otsikot ääriliikkeiden syntymisestä ja terroristi-iskujen lisääntymisestä antaisi syytä huoleen, mutta lehdistön ulottumattomissa vapauksia poljetaan päivittäin ja kansalaisia sorretaan julmasti kansan yhtenäisyyden ja terrorismin vastaisen taistelun nimissä niin Acehissa kuin Papuassakin.
Vaikka emme kannatakaan aseellisia vallankumouksia, kehotamme Indonesian hallitusta aloittamaan vuoropuhelun rauhan rakentamiseksi vapaustaistelijoiden kanssa, ja kehotamme myös Euroopan unionia tukemaan tätä sovitteluprosessia. 
Meijer (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, aiemmassa 5. kesäkuuta käydyssä Acehia koskeneessa keskustelussa totesin, että kehitysmaissa rajat ovat syntyneet pitkälti Euroopan siirtomaahallinnon tuloksena. Tässä tapauksessa näemme, mitä seurasi siitä, kun Alankomaat valloitti Acehin yli sata vuotta sitten. Kansat, jotka jaetaan suurten ja mahtavien naapurimaiden kesken, ovat vaarassa muuttua lopullisesti toisen tai kolmannen luokan kansalaisiksi, joilla ei ole mahdollisuutta päästä johtavaan asemaan, ei mahdollisuutta osallistua aktiivisesti politiikkaan eikä myöskään mahdollisuutta saada omia luonnonvaroja käyttöönsä. Näitä kansoja voidaan suojella ainoastaan antamalla niille laaja itsehallinto-oikeus tai irrottamalla ne valtioyhteydestä. Mitä enemmän mahdollista valtioyhteydestä irrottautumista pyritään estämään armeijan hirmuvallan keinoin, sitä enemmän armeijoita vihataan ja sitä vaikeammaksi käy vallassa olevan kansan ja muiden kansojen välinen sovittelu. Tällä tavoin valtioyhteydestä irrottautumista puoltavien kansanliikkeiden kasvualusta laajenee.
Indonesian heikentynyt hallitus pyrkii lisäämään suosiotaan jaavalaisten keskuudessa osoittamalla, että se kohtelee muita kansanryhmiä päättäväisesti ja antaa armeijalle vapaat kädet. Tilanne on verrattavissa Sri Lankan tilanteeseen, josta keskustelimme aiemmin. Presidentti tarvitsee sotaa pysyäkseen vallassa. Neuvottelujen tilalle ovat tulleet voimakkaat sotilasoperaatiot. Acehista tulleet pakolaiset ovat kertoneet minulle, miten toivottomaksi tilanne on muuttunut. Kukaan Japanin rauhanneuvotteluihin osallistuneista ei voi enää mennä turvallisesti Indonesiaan. Itä-Timorissa näimme ne kauhistuttavat seuraukset, joita oli maan edellisen presidentin harjoittamalla vastaavanlaisella politiikalla.
Eurooppa ei saa hyväksyä toivotonta nykytilannetta eikä se saa asettaa ihmisoikeuksien edelle Indonesian kauppasuhteita eikä etenkään aseiden toimitusta, joka aloitettiin uudelleen vuonna 2001. Tämä on huolestuttava tilanne, ja meidän on varmistettava, että Indonesian kansoille annetaan itsemääräämisoikeus ja vapaus, että armeija ei voita taistelua ja että näitä kansoja ei sorreta eikä revitä juuriltaan.
Kinnock,
   .  Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission puolesta jäsen McAvania siitä, että hän otti tämän kysymyksen esille, sekä tietysti myös muita parlamentin jäseniä, jotka tuntevat hyvin Acehin tilanteen ja seuraavat sitä jatkuvasti hyvin tiiviisti.
Komissio on luonnollisestikin huolissaan maakunnan tilanteesta. Acehin rauhaa ja jälleenrakennusta valmistelevan Tokion konferenssin puheenjohtajina toimineet Euroopan unionin puheenjohtajavaltio ja komissio antoivat äskettäin tiedonannon, jossa niiden todetaan olevan huolissaan sotatilalain voimassaolon jatkamisesta maakunnassa. Esitimme myös toivomuksen, että sotatilalaki kumottaisiin mahdollisimman pian.
Komissio pyrkii kannustamaan Indonesian hallitusta kumoamaan sotatilalain mahdollisimman pian. Komissio on samalla painottanut maan hallitukselle, että tämän on toimittava niin, että se aiheuttaisi mahdollisimman vähän vahinkoa Acehin kansan hyvinvoinnille. Tämänkaltaisten prosessien yhteydessä viittaamme aina myös humanitaariseen apuun, siviili-instituutioiden palauttamiseen ja lain noudattamiseen.
Komissio kehottaa myös lisäämään avoimuutta Acehin tilanteen käsittelyssä ja vaatii jatkuvasti parlamentin jäsenten tavoin päästämään kansainväliset järjestöt ja humanitaariset kansalaisjärjestöt alueelle.
Komissio toistaa kannattavansa Indonesian alueellista yhtenäisyyttä, ja se on myös hyvin vakuuttunut, että Acehin konflikti voidaan ratkaista vain poliittisin keinoin. Vaikka luotettavien ja varmistettavissa olevien tietojen saaminen onkin vaikeaa, Jakartassa oleva valtuuskuntamme seuraa tiiviisti tilanteen kehittymistä maakunnassa yhdessä jäsenvaltioiden Indonesiaan lähettämien valtuuskuntien kanssa.
Komissio pitää valitettavana, että Indonesian viranomaiset peruuttivat viime hetkellä äskettäin suunnitellun useita lähetystöjä edustavien poliittisten neuvostojen vierailun Acehiin. Komissio seuraa tilannetta hyvin tiiviisti ja pyrkii jatkossakin painottamaan Indonesian viranomaisille, että niiden olisi palattava neuvottelupöytään mahdollisimman pian ja annettava humanitaarisen avun antajien toimia Acehissa ilman häiriöitä.
Parlamentin jäsenten osoittama kiinnostus ajaa hyvin ihmisarvon ja inhimillisyyden asiaa etenkin, kun otetaan huomioon, miten parlamentin jäsenet onnistuivat osoittamaan huolestuneisuuttaan ja perustelemaan sitä viittaamalla Acehin kansan kokemaan todelliseen kurjuuteen. 
Puhemies.
   Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään iltapäivällä keskustelujen päätyttyä. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmaesityksistä:
- B5-0493/2003 Van den Berg PSE-ryhmän puolesta: uskonnonvapaus Vietnamissa,
- B5-0494/2003 Belder EDD-ryhmän puolesta: uskonnonvapaus Vietnamissa,
- B5-0499/2003 André-Léonard ELDR-ryhmän puolesta: uskonnonvapauden rajoittaminen Vietnamissa,
- B5-0502/2003 Nassauer, Posselt ja Mann PPE-DE-ryhmän puolesta: uskonnonvapaus Vietnamissa,
- B5-0503/2003 Angelilli UEN-ryhmän puolesta: uskonnonvapaus Vietnamissa,
- B5-0506/2003 McKenna, Isler Béguin ja Frassoni Verts/ALE-ryhmän puolesta: uskonnonvapauden rajoittaminen Vietnamissa ja harkittu Vietnamin yhdistyneen buddhalaiskirkon eliminoiminen,
- B5-0509/2003 Sjöstedt GUE/NGL-ryhmän puolesta: ihmisoikeudet Vietnamissa. 
Belder (EDD ).
    Arvoisa puhemies, kuten toukokuussa, haluan esittää nyt kiireellisen pyynnön, että komissio ja neuvosto kiinnittäisivät huomiota Vietnamin keskusylängöllä elävän protestanttisen alkuperäiskansan oikeuksien rajoittamiseen ja ryhtyisivät sen osalta toimiin. Huomenna Brysselissä pidettävä Euroopan unionin ja Vietnamin sekakomitean kokous tarjoaa tätä varten oivallisen tilaisuuden. Olin eilen illalla suorassa puhelinyhteydessä Hanoihin, ja sain tilanteesta erittäin synkkiä taustatietoja. Vietnamin hallitus käy television välityksellä raivoisaa kampanjaa montagnardien protestantteja vastaan. Protestantteja kutsutaan separatisteiksi, ja heidän sanotaan olevan sosiaalinen epäkohta. Näin ainakin Hanoin viranomaiset tulkitsevat sen, että nämä etniset vähemmistöt vastustavat hellittämättä heihin kohdistuvaa itseään ylempiarvoisina pitävien etnisten vietnamilaisten eli kinhien harjoittamaa sosiaalisten ja taloudellisten oikeuksien jatkuvaa riistoa – yksinkertaisesti sanottuna maiden ryöstöä – syrjintää ja uskonvainoa. Sama hallitus muuten eristää parhaillaan keskusylänköä ulkopuolisilta. Jopa ulkomaisten organisaatioiden rahoitusta saavat paikalliset kansalaisjärjestöt sanovat, että ne joutuvat pian keskeyttämään alkuperäiskansojen avustamisen.
Tämän masentavan tilanteen vuoksi pyydän, että sekä komissio että neuvosto näyttäisivät nyt kykynsä toimia. Ne investoivat joka tapauksessa paljon rahaa Vietnamin julkisen sektorin hankkeisiin, joten heidän olisi varmistettava, että keskusylängöllä elävät sorretut etniset vähemmistöt hyötyvät tästä avusta. Pyytäkää tähän tehtävään ulkomaisia rahoitukseen osallistuvia organisaatioita. Vaatikaa voimakkaasti, että ulkomaisten tarkkailijoiden on päästävä keskusylängölle. Vaatikaa, että perustuslaillista oikeutta uskonnonvapauteen on noudatettava Hanoin tekemien kansainvälisten sitoumusten nojalla.
Samanaikaisesti keskusylängöllä elävien protestanttien määrä kasvaa selvästi kaikesta sorrosta huolimatta. Tämä on mielenkiintoinen seikka, jota Euroopan unioni ja Vietnam voivat pohtia huomisessa kokouksessa. 

André-Léonard (ELDR ).
   – Arvoisa puhemies, viimeaikaiset tapahtumat Vietnamissa osoittavat jälleen kerran, millaista sortoa Vietnamin yhdistyneen buddhalaiskirkon (UBCV) munkit joutuvat kokemaan. Vietnamin viranomaiset ovat määränneet 11 toisinajattelevaa pappia kotiarestiin kahdeksi vuodeksi. Heidän joukossaan on buddhalaiskirkon patriarkka Thich Huyen Quang, joka on jo viettänyt 21 vuotta vankilassa. Nämä sortotoimet ovat seurausta UBCV:n ensimmäisestä erityiskokouksesta, jonka kommunistiset viranomaiset julistivat laittomaksi.
UBCV on Vietnamissa tärkeä uskonnollinen ryhmä, joka perustettiin useita vuosikymmeniä sitten mutta joka on edelleenkin kielletty. Hanoin hallitus on hyväksynyt nämä pidätykset käyttäen tekosyynä kansallista turvallisuutta koskevan lain rikkomista. Kansallisen turvallisuuden ollessa uhattuna paikallisviranomaisilla on Vietnamin lain mukaan oikeus asettaa henkilö ilman oikeudenkäyntiä hallinnolliseen säilöönottoon, jonka kesto voi olla kuudesta kuukaudesta kahteen vuoteen. Todellisuudessa Vietnamin viranomaisten toiminta on ristiriidassa heidän uudistuksia ja demokratiaa puoltavien ylevien julistustensa kanssa. Haluan huomauttaa, että uskonnonvapaus on ihmisoikeuksien yleismaailmalliseen julistukseen sisältyvä perusoikeus, ja Euroopan unionin ja Vietnamin yhteistyösopimus perustuu nimenomaan ihmisoikeuksien täydelle kunnioittamiselle.
Vietnamin yhdistyneen buddhalaiskirkon munkkeihin, Hoa Hao -buddhalaiskirkkoon, katoliseen kirkkoon ja montagnardien protestantteihin kohdistuvasta sorrosta on tehtävä loppu. Itse asiassa kaikki nämä uskonnot ovat laittomia, eikä niillä ole oikeudellista asemaa. Vietnam on maa, jossa on monia kansoja, monia kulttuureja ja monia uskontoja. Tämä monimuotoisuus on rikkautta, jota ei pitäisi haaskata. Hanoin hallituksen on osoitettava hyväntahoisuutta ja pantava täytäntöön useita konkreettisia uudistuksia, ennen kaikkea sellaisia, jotka takaavat täydellisen uskonnonvapauden. Tällä tavoin se käynnistäisi todellisen demokratisoitumisprosessin. Sen jälkeen voimme taas luottaa siihen. 
Mann, Thomas (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, sen, mitä Vietnamissa väitetään tapahtuvan uskonnon harjoittamisvapauden osalta, ja sen, mitä sen osalta todellisuudessa tapahtuu, välillä on melkoinen ero. Maassa kansalaisille taataan vapaus harjoittaa tai olla harjoittamatta valitsemaansa uskontoa. Näin vakuutetaan Vietnamin perustuslaissa, ja tämän valtio on luvannut tehdä useissa sopimuksissa, esimerkiksi kansalaisoikeuksista ja poliittisista oikeuksista tehdyssä kansainvälisessä yleissopimuksessa. Todellisuus on kuitenkin jotain aivan muuta. Uskonnon harjoittajia, pappeja, munkkeja ja kirkkojen johtohenkilöitä häiritään, vainotaan ja vangitaan. Valtio ei tunnusta montagnardien kristittyjen ja Hoa Hao -buddhalaiskirkon kaltaisia uskonnollisia yhteisöjä. Vietnamin yhdistynyt buddhalaiskirkko kiellettiin vuonna 1975. Kirkon patriarkka vangittiin 21 vuoden ajaksi, ja hänet vapautettiin vasta vuonna 1998 kansainvälisen painostuksen tuloksena. Toiveet heräsivät, kun hän tapasi viime huhtikuussa pääministerin, mutta keskustelujen tuloksena viranomaiset lisäsivät tämän kirkon ja muiden uskontojen kannattajien vastaisia toimiaan.
Lokakuussa patriarkka ja hänen apulaisensa asetettiin kotiarestiin, ja monet heidän kannattajistaan tuomittiin kahdeksi vuodeksi vankeuteen. Euroopan unionin ja Vietnamin yhteistyön perustana on ihmisoikeuksien täysin vapaa toteutuminen, kuten vuonna 1985 tehdyssä yhteistyösopimuksessa todetaan. Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä tuomitsee jyrkästi viimeaikaiset sortotoimet. Mikäli Hanoin hallitus ei halua vaarantaa yhteistyötään EU:n kanssa, kaikille kirkoille on myönnettävä oikeudellinen asema, ja uskonnollisista syistä vangitut henkilöt on vapautettava. Kehotamme neuvostoa ja komissiota käyttämään kaikki diplomaattiset keinot sen hyväksi, että uskonnonvapaus toteutuisi Vietnamissa.
Komission jäsen Kinnock, pyydän teitä käyttämään henkilökohtaista vaikutusvaltaanne ja asettamaan tämän kysymyksen keskeiselle sijalle huomenna Brysselissä pidettävässä kokouksessa, johon osallistuvat Euroopan unionin ja Vietnamin sekakomiteaan kuuluvien Hanoin hallituksen ja EU:n komission edustajat. Mielestämme parlamentin on lähetettävä valtuuskunta tutkimaan Vietnamin tilannetta paikan päällä ja keskustelemaan kaikkien uskontokuntien johtohenkilöiden kanssa.
Korhola (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, uskonnonvapaus on tärkeä ihmisoikeuksien toteutumisen indikaattori, eräänlainen ihmisoikeuksien lakmus-testi. Jos maan ihmisoikeustilanne on heikko, todennäköisesti se havaitaan aivan ensimmäisenä uskonnollisten ryhmien kohdalla. Niiden kohdalla tulee testatuksi, ovatko ihmisoikeuksiin kuuluvat sananvapaus, yhdistymis- ja kokoontumisvapaus sekä uskonnon harjoittamisen vapaus totta.
Vietnamin tilanne vaatii kansainvälisen yhteisön huomiota. EU:n on lähetettävä selvä viesti siitä, että syrjintä esimerkiksi Vietnamin yhdistynyttä buddhalaiskirkkoa, protestanttisia kotiseurakuntia ja toisinajattelevia ryhmiä kohtaan on lopettava. Näiden rauhanomaista uskontoa harjoittavien yhteisöjen jäsenet ovat kärsineet vapaudenriistosta ja kotiaresteista. Myös alkuperäiseen vuoristolaisvähemmistöön kuuluvia kristittyjä on jatkuvasti häiritty, pidätetty ja vangittu Vietnamin hallituksen toimesta.
EU:n ja Vietnamin kommunistisen tasavallan taloudellisen yhteistyön edellytykseksi on määritelty perusoikeuksien ja demokratian periaatteiden kunnioittaminen. Loukkaamalla näitä periaatteita Vietnam loukkaa ja vahingoittaa itseään, ja EU:n on nyt osoitettava se selvästi.
On valitettavaa, että kritiikki Vietnamin kommunistista puoluetta kohtaan katsotaan siellä automaattisesti uhaksi valtiota itseään kohtaan. Perusoikeuksien, kuten mielipiteen ilmaisun, harjoittaminen voidaan hatarasti määritellyn kansallista turvallisuutta koskevan lain perusteella tulkitakin vakoiluksi. Ihmisoikeuksien näkökulmasta huolestuttavaa on myös se, että syytettyjä pidetään syyllisinä jo ennen oikeudenkäynnin alkamista ja että oikeudenkäynnit lähes poikkeuksetta julistetaan salaisiksi.
Oikeusvaltio tarvitsee selkeät ja tarkat lait, jotka takaavat kaikkien ihmisten tasavertaisuuden ja oikeusvarmuuden toteutumisen. Missään tapauksessa oikeusvaltiota ei rakenneta laeilla, jotka sallivat rotuun perustuvan, uskonnollisen tai poliittisen syrjinnän. 
Casaca (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, ensinnäkin haluan muistuttaa, että vasta äskettäin, tarkalleen ottaen kuusi kuukautta sitten, kokoonnuimme tässä salissa ja käsittelimme Vietnamin ihmisoikeustilannetta. Haluan muistuttaa myös, että tuolloin oli vielä jonkin verran toiveita siitä, että huhtikuussa järjestetty Vietnamin valtion johtohenkilöiden ja Vietnamin yhdistyneen buddhalaiskirkon (UBCV) patriarkan välinen tapaaminen, johon jäsen Mann jo viittasi, voisi lisätä valtion ymmärtäväisyyttä uskonnonvapautta kohtaan.
Nyt meidän on valitettavasti hyväksyttävä se tosiasia, että nämä toiveet ovat olleet melko turhia. Sen lisäksi, että tilanne ei ole parantunut, se on jopa pahentunut kaikista näkökulmista katsottuna. Buddhalainen patriarkka on määrätty kotiarestiin, ja vielä vakavampaa on se, että buddhalaiskirkolle kuuluvat pagodit on suljettu, ja näin on rikottu räikeästi buddhalaiskirkon tärkeintä periaatetta. Samanaikaisesti hallitus langettaa kuolemantuomioita ja suorittaa teloituksia yhä kiihtyvässä tahdissa, ja niiden määrä on jo reilusti kaksinkertaistunut vuoteen 2002 verrattuna.
Tämän vaikean tilanteen vuoksi haluan toistaa sen, mitä täällä on jo sanottu, ja kehottaa komissiota lähettämään Vietnamiin Euroopan unionin hyvin selväsanaisen viestin, jotta maassa voidaan varmistaa uskonnonvapauden ja yleismaailmallisten ihmisoikeuksien kunnioittaminen. 
Dupuis (NI ). –
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, ensinnäkin haluan toivottaa tervetulleeksi Vietnamin demokratiakomitean puheenjohtajan Vo Van Âin, joka on saapunut viralliselle lehterille saman organisaation varapuheenjohtajan Volknerin kanssa. Mielestäni – ja myös jäsen Casaca totesi samaa – parlamentti on kyllästynyt käsittelemään Vietnamin kysymystä yhä uudelleen, se on kyllästynyt Hanoin hallituksen valheisiin ja lupauksiin, enkä usko, että voimme jatkaa näin. Eilen Yhdysvaltain kongressi hyväksyi hyvin samankaltaisen päätöslauselman kuin se, josta pian äänestämme, ja pidän tätä merkkinä uupumuksesta myös Atlantin toisella puolella. Jatko riippuu nyt komissiosta. Tiedämme hyvin, että neuvostolla on ongelmia, sillä ihmisoikeuksien synnyinmaana tunnettu valtio vaalii jonkinlaista imperialistista nostalgiaa ja kiinnittää runsaasti huomiota -yhtiön myyntiin sekä viljelee mitä kummallisimpia Amerikan vastaisia mielipiteitä. Selvennettäköön, että tämä on näytetty toteen. Harmikseni joudun toteamaan, että neuvosto ja jäsenvaltiot eivät kovin usein osallistu näihin istuntoihin.
Jäljellä on vielä komissiota koskeva kysymys: sekakomitea – komission edustajat ja Hanoin viranomaiset – kokoontuu huomenna. Komission ohjelmasta myönnetään kymmeniä miljoonia euroja Vietnamin lainsäädäntöuudistuksen tukemiseen, ja siksi komission olisi otettava esille Vietnamin yhdistyneen buddhalaiskirkon ja muiden kirkkojen oikeudellista asemaa koskeva kysymys. Komission olisi saatava Hanoin viranomaiset ymmärtämään, että ellei tällä alueella tapahdu edistystä, yhteistyöapu peruutetaan välittömästi. Ellei komissio tee huomisessa kokouksessa voimakasta elettä, tämä vaikka kuinka mones päätöslauselma on mielestäni turha. Odotan komission jäsenen Kinnockin selittävän hyvin tarkasti sitä lähestymistapaa, jota komissio aikoo huomenna noudattaa Brysselissä. 
Posselt (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, muutama minuutti sitten myönsimme Robert Schuman -huoneessa Otto von Habsburgille ja Raymond Barrelle ranskalais-saksalaisen Paneuropa-palkinnon, ja muistelimme, miten Otto von Habsburgin johtamana parlamentti piti kymmenen vuoden ajan vastaavanalaisista ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista käytäviä keskusteluja mahdollisuutena puolustaa laajempaa Eurooppaa, Keski- ja Itä-Euroopan maiden vapautta sekä ihmisoikeuksia rautaesiripun takana. Jo silloin monet sanoivat, ettei tekemällämme työllä ollut minkäänlaisia mahdollisuuksia onnistua, että se oli turhaa ja ettei työmme johtaisi mihinkään. Nyt joukossamme on useiden maiden tarkkailijoita – myös Liettuan presidentti Landsbergis osallistui taannoiseen seremoniaan – jotka voivat kertoa meille, että sellaiset keskustelut, jollaista tänään käymme, ovat muuttaneet niitä käytännön oloja, joissa heitä pidettiin poliittisina vankeina, ja että ennen kaikkea nämä keskustelut olivat antaneet heille toivoa poliittisessa mielessä. Myös tänään olemme Euroopan unionin laajentumisen kynnyksellä.
Rohkaiskoon tämä meitä, kun keskustelemme Vietnamin tilanteesta. Olemme keskustelleet tästä aiheesta usein, ja valitettavasti päätöslauselmassa nimeltä mainitut henkilöt – joista osa on tärkeitä uskonnollisia johtajia – ovat yhä vangittuina, ihmisoikeusaktivisteja pyritään vaientamaan ja kansoja orjuutetaan edelleenkin. Meidän olisi kuitenkin ymmärrettävä, että on tulossa aika, jolloin vapauden tuulet puhaltavat läpi Vietnamin. Me parlamentin jäsenet emme saa luopua taistelusta ihmisoikeuksien ja uskonnonvapauden puolesta, vaikka jotkut sanovat, että tavoitteemme on epärealistinen, ja kehottavat meitä keskustelemaan ennemmin liikeasioista. 
Meillä on velvollisuus toimia Euroopan parlamentin perinteitä ja nimeä kunnioittaen. Pyydämme komissiolta ja neuvostolta, etteivät ne nyt epäonnistuisi tehtävässään. Vietnam on tärkeä kumppani sekä poliittisessa että taloudellisessa mielessä. Valtiona se on joutunut kokemaan hirvittäviä sotia ja ulkopuolisten, kuten eurooppalaisten, yhdysvaltalaisten ja neuvostoliittolaisten, sotilaallisia väliintuloja. Saksan tavoin Vietnam jaettiin kahteen osaan. Maassa säilyi kommunistinen hallinto, jonka seurauksista se kärsii vielä tänäkin päivänä. Siitä voi kuitenkin tulla Euroopan unionille vakaa kumppani vasta sitten, kun se ei ole enää vain taloudellinen toimija, vaan kun siitä tulee vapaa oikeusvaltio, sellainen demokratia, jossa vallitsee uskonnon- ja omantunnonvapaus. Pyydämme teitä siis ponnistelemaan huomenna Brysselissä kaikin voimin, jotta Vietnamista voi tulla tällainen valtio!
Kinnock,
   . Kiitän jäsen Belderiä ja hänen kollegoitaan siitä, että he ottivat Vietnamia koskevan kysymyksen jälleen parlamentin käsiteltäväksi tällä hyvin ajankohtaisella hetkellä. Toistan myös sen, mitä jäsen Posselt totesi, eli kaikki tässä salissa ja sen ulkopuolella ymmärtävät varmasti, miten tärkeää on, että vapaat ihmiset tuovat vapaissa toimielimissä julki huolestuneisuutensa niiden puolesta, jotka eivät ole vapaita ja jotka kärsivät sen vuoksi, että he pyrkivät toimimaan omien mielipiteidensä ja uskonsa mukaisesti tai puolustamaan niitä. Minun lisäkseni monet täällä läsnä olevista ovat tavanneet useita henkilöitä, jotka ovat joutuneet kärsimään vakavasti sen vuoksi, että he ovat uskovia ja että he vastustavat sortoa. On aina hyvin innostavaa kuulla näiltä henkilöiltä, että pimeimpinäkin hetkinä, kolkoimmissakin vankityrmissä ja huonoimmissakin oloissa ulkopuolelta tulleet viestit saivat heidän mielialansa kohoamaan.
Ihailtu sosialistinen filosofi Aneurin Bevan on todennut, että jokainen vapaus on turvattu vasta sitten, kun myös toinen vapaus turvattu. Kun siis tavoittelemme vapautta Vietnamissa, pyrimme turvaamaan omat ja kaikkien ihmisten vapaudet kaikkialla maailmassa. On aina rohkaisevaa nähdä, miten innokkaasti ja tarmokkaasti parlamentin jäsenet omistautuvat tälle asialle.
Komissio harjoittaa Vietnamissa yleistä politiikkaa, joka on parlamentille tuttu. Siihen sisältyy jatkuvan kehityksen edistäminen ja tukeminen ihmisoikeuksien ja demokratisoinnin aloilla sekä sellaisten tapausten esille ottaminen, joissa tapahtuu väärinkäytöksiä tai joissa tilanteen huononeminen on ilmeistä. Komissio seuraa tarkasti Vietnamin ihmisoikeustilanteen kehittymistä tiiviissä yhteistyössä Euroopan unionin jäsenvaltioiden kanssa, ja se on aina mukana, kun EU:n troikka on yhteydessä Vietnamin hallitukseen ihmisoikeuskysymyksissä.
Voin vakuuttaa parlamentille, että komissio ja jäsenvaltiot ovat toistuvasti kehottaneet Vietnamin hallitusta kunnioittamaan poliittisia vapauksia ja uskonnonvapautta sekä lujittamaan taloudellisia ja sosiaalisia vapauksia.
Euroopan yhteisön ja Vietnamin yhteistyösopimuksen 1 artiklassa määrätään, että perusoikeuksien ja demokratian periaatteiden kunnioittaminen on yhteistyön perustana. Kuten ilmoitimme parlamentille 15. toukokuuta, tämä antaa komissiolle mahdollisuuden keskustella Vietnamin kanssa ihmisoikeuskysymyksistä esimerkiksi sopimuksessa liittyvissä sekakomitean kokouksissa.
Kuusi kuukautta sitten käydyn keskustelun jälkeen komissio on ehdottanut muiden maiden kanssa käydystä vuoropuhelusta saatujen kokemusten perusteella, että ihmisoikeuksia koskevaa EU:n Vietnamin hallituksen välistä vuoropuhelua vahvistetaan. Vietnam on hyväksynyt tämän ehdotuksen, jonka tarkoituksena on kannustaa ja tukea Vietnamin hallituksen jatkuvaa sitoutumista ihmisoikeuskysymyksiin. Toistaiseksi vuoropuhelusta on päästy yksimielisyyteen, ja siihen osallistuvat jatkossa kaikki ihmisoikeuksiin liittyvistä asioista vastaavat ministeriöt, toisin sanoen ulkoministeriö, oikeusministeriö, sisäministeriö, yleisestä turvallisuudesta vastaava ministeriö sekä pääministerin kanslia. Vaikka komissio varoittaakin, että realistisesti ajatellen ei voida odottaa perusteellisia muutoksia, odotamme kuitenkin kovasti uusia edistysaskelia, jotka alkavat vähitellen vastata huolenaiheisiimme.
Ihmisoikeuksia koskevaa vuoropuhelua käydään Vietnamin kanssa kahdella eri tasolla, jotka täydentävät toisiaan: ensinnäkin EU:n ja Vietnamin välisessä ihmisoikeuksia koskevassa vuoropuhelussa, jota käydään Hanoihin matkustavien EU:n troikan valtuuskuntien ja Vietnamin hallituksen välillä – seuraava kokous pidetään 26. marraskuuta – ja toiseksi EU:n ja Vietnamin sekakomiteassa, joka kokoontuu huomenna.
Toteamme myös, että Vietnamin parlamentti, kansalliskokous, on ilmoittanut olevansa kiinnostunut aloittamaan Euroopan parlamentin kanssa rakentavan vuoropuhelun näistä ja muista kysymyksistä. Komission tehtävä ei ole ehdottaa parlamentille, miten sen olisi vastattava, mutta tiedän, että parlamentti tarttuu hanakasti jokaiseen tilaisuuteen, joka sille tarjoutuu.
Vietnamin uskonnonvapautta koskevan tilanteen osalta voidaan todeta, että maan perustuslain mukaan kuten jäsen Mann muistutti uskonnonvapaus kuuluu tasavallan perusoikeuksiin. Tätä vapautta kuitenkin rajoitetaan ja joku voisi sanoa, että se kumotaan – muilla erityislaeilla. Toivomme, että näitä rajoituksia lievennetään, ja olemme myös sanoneet tämän selkeästi ja toistuvasti Vietnamin viranomaisille.
Kuten jäsen Belder totesi, tiettyjen kristittyjen ryhmien – erityisesti montagnardien protestanttien ja Hmongin kristittyjen häirinnän on ilmoitettu lisääntyneen vuonna 2001 keskusylängöllä tapahtuneen kansannousun jälkeen. On väitetty, että paikallisviranomaiset ovat yrittäneet pakottaa keskusylängöllä asuvia luopumaan vahvasta uskostaan. Jos viranomaiset katsoisivat historiassa taaksepäin, he huomaisivat, kuinka hyödyttömiksi tällaiset pyrkimykset ovat vuosisatojen saatossa osoittautuneet.
Parlamentti on tietoinen siitä, että joitakin virallisesti tunnustamattoman Vietnamin yhdistyneen buddhalaiskirkon johtajia ja jäseniä on pidätetty uudelleen. Euroopan komissio ja jäsenvaltiot ovat ilmaisseet huolestuneisuutensa näiden tapahtumien vuoksi ja kehottaneet Vietnamin hallitusta aloittamaan uudelleen aiemmin tänä vuonna käynnistetyt neuvottelut UBCV:n ja Vietnamin hallituksen tärkeiden jäsenten, myös pääministerin, välillä. Näin säilyisi toivo sellaisesta ratkaisusta, jonka kaikki osapuolet voivat hyväksyä.
Lopuksi haluan korostaa komission pitävän selvänä, että Vietnamille olisi eniten hyötyä siitä, että maan uudistusohjelmassa edistyttäisiin jatkuvasti ja yhä nopeammin. Tällä tavoin maan hallitus oppisi käsittelemään useampia eri näkökantoja ja ymmärtämään, miten tärkeää erimielisyyksien sovittelu on. Näistä vapauden elintärkeistä rakenneosista on Vietnamissa annettava vielä takeet. 
Dupuis (NI ).
   – Arvoisa puhemies, tässä on nyt jotain epäselvää. Emme ymmärrä. Vietnamissa ei ole tapahtunut edistystä vaan pikemminkin taantumista. Kysymys on yksinkertainen: onko komissio valmistautunut esittämään huomenna Vietnamin kanssa käytävissä neuvotteluissa kysymyksen oikeudellisen aseman myöntämisestä virallisesti tunnustamattomille kirkoille ehtona yhteistyön jatkumiselle? Vietnamissa ei ole uskonnonvapautta. Sen vuoksi meidän on otettava tilanteeseen kantaa. Te tuette olemattomia uudistuksia miljoonilla Euroopan veronmaksajilta saaduilla euroilla. Emme voi jatkaa tällä tavoin. Rahoitusta annetaan joko uudistuksiin, jotka myös toteutetaan, tai sitten rahoitusta ei anneta. Tämä on mielestäni se kysymys, johon komission on vastattava. 
Kinnock,
   . Arvoisa puhemies, vastaan aivan lyhyesti. Tiedän, että jäsen Dupuis suhtautuu tähän asiaan kiihkeästi, ja hänellä on siihen hyvä syy. Sanon hänelle vain sen – lieventämättä millään tavoin komission kantaa – että kun pyrimme varmistamaan ihmisoikeuksien kunnioittamisen ja lujittamaan demokratiaa, lakmus-testien käyttö ei ole aina suositeltavaa. Ymmärrän kyllä, minkä vuoksi näiden testien käyttö voisi olla selvästi perusteltua. Meidän on kuitenkin arvioitava, auttaisivatko ne meitä saavuttamaan tärkeämmän tavoitteen eli kaiken sen edistyksen, jota toivomme.
Sillä aikaa Euroopan veronmaksajien rahoja käytetään Vietnamissa kehitysyhteistyöhön. Tämä johtuu siitä, että ilman tätä apua ihmisten elämänlaatu heikkenisi ja heidän henkensä saattaisi jopa olla vaarassa. Näin ollen, vaikka ymmärränkin, miksi ehtojen asettaminen voisi olla perusteltua, ja vaikka monessa muussa tapauksessa noudattaisin johdonmukaisesti tätä ajatuskulkua, komissio ei voi olla varma, että sellainen lähestymistapa johtaisi tässä tilanteessa siihen lopputulokseen, jota parlamentin ja komission jäsenet haluavat. Asiaa on pohdittava hyvin huolellisesti, ja jatkamme asian pohdintaa parlamentin tuntemalla tavalla. 
Puhemies.
    Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Siirrymme äänestykseen.(1) 

Puhemies.
   Olemme nyt käsitelleet kaikki esityslistalla olleet asiat.(1)
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.

