Tudományos együttműködés Afrikával (vita)
Elnök
A következő napirendi pont a Bizottság nyilatkozata az Afrikával folytatott tudományos együttműködésről.
Vladimír Špidla
a Bizottság tagja. - (CS) Hölgyeim és uraim, mint mindnyájan tudjuk, a világgazdaságot egyre növekvő mértékben alakítja a technológiai innováció.
A fejlődő országoknak a technológiát újítások bevezetésére kellene felhasználniuk, ez javítaná az ott élő szegények helyzetét és növelné az adott országok és azok üzleti vállalkozásainak versenyképességét. Igaz, hogy a legtöbb fejlődő ország már megnyitotta a gazdaságát, de csapdába kerülnek az alacsony értéktöbblettel rendelkező javak termelésével, és sújtja őket a képzett munkaerő hiánya is. Ezért a fejlődő országoknak növelniük kell a termelékenységüket, valamint az innováció és az új technológiák hatékonyabb alkalmazásával gazdasági változatosságra kell törekedniük a mezőgazdaság, a termelés és a szolgáltatóipar területén.
Jelenleg afrikai tudósok nem vesznek kellő számban részt nemzetközi kutatási és fejlesztési projektekben, ideértve azokat is, amelyek az Európai Unió pénzügyi támogatását élvezik. Ez részben annak tudható be, hogy hiányzik a szükséges kutatói kapacitás, a hálózatok és partnerkapcsolatok kiépítésében szerzett tapasztalat, illetve a jártasság a szellemi tulajdonjogok, a szerződések, a technológiai ismeretek átadása és a kutatási eredmények terjesztése terén.
Szeretném azonban hangsúlyozni, hogy az olyan globális problémák, mint a fertőző betegségek vagy a biodiverzitás csak ezen országok részvételével oldhatók meg.
Az afrikai politikusok tudják ezt és mindent elkövetnek a tudomány és a technológia prioritássá tétele érdekében. A 2005 szeptemberében megrendezett tudománnyal és technológiával foglalkozó afrikai miniszteri konferencia elfogadott egy új, a NEPAD-ra, az "Új Partnerség Afrika Fejlesztéséért” elnevezésű programra vonatkozó összevont cselekvési tervet. Ezenkívül a múlt év során, 2007 januárjában az Afrikai Unió Bizottsága felhívást intézett Afrikához az Afrikai Unió csúcstalálkozón, hogy nagy számú tudós, mérnök és technikai személyzet képzésének tervbe vételével kezdeményezze a tudományos és technológiai kapacitás kiépítését. A 2008-as évet akkor nyilvánították Afrikában a Tudomány Évének.
Az Európai Bizottság elismeri ennek az ügynek a fontosságát és fokozott hangsúlyt fektet a tudományra és a technológiára, amelyek fontos részét képezik a fejlesztési együttműködésre vonatkozó tárgyalásoknak. Afrikai tudósok részt vehetnek a Bizottság általános kutatási programjában vagy a "Marie Curie”-intézkedésekben, amelyek harmadik országbeli tudósoknak - beleértve a fejlődő országbelieket is - nyújtanak ösztöndíjas támogatást.
A 9. Európai Fejlesztési Alap keretéből 35,5 millió eurót irányoztak elő tudományos és technológiai kapacitásépítésre az AKCS-országokkal való együttműködés részeként. A 10. Európai Fejlesztési Alapból történő további támogatásról jelenleg is tárgyalásokat folytatunk a partnereinkkel.
Múlt év vége felé az Európai Unió és az Afrikai Unió megállapodott az EU-Afrika Tudományos, Tájékoztatási és Űrkutatási Partnerségről. Ez a Partnerség segíteni fog a tudomány területén köztünk lévő szakadék áthidalásában, fejleszteni fogja Afrika tudományos és technológiai kapacitását, továbbá hozzájárul a tudomány és a technológia előnyösebb felhasználásához a szegénység csökkentése és a gazdasági növekedés, valamint a társadalmi fejlődés érdekében.
Az Afrikáért létrehozott összevont cselekvési terv révén a Partnerség hozzájárul majd a tudomány és technológia területéhez is.
Mindezek mellett a Partnerség biztosítani fogja az egyes tagállamok közötti tehermegosztást. Ezzel kapcsolatban egyes szakterületeken néhány tagállam már vezető szerepet vállalt, például Hollandia a kertészetre, Svédország a vízellátásra és -elosztásra irányuló kutatásban.
Pilar del Castillo Vera
PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (ES) Elnök úr, biztos úr, a mai napon itt gondolatokat vetünk fel, mivel jelen pillanatban nem vagyunk megfelelő állapotban egy nagyobb vitához, csak észrevételeket teszünk arról a közös állásfoglalási indítványról, amelyet a parlamenti képviselőcsoportok tűztek napirendre az afrikai tudományos tevékenység fejlesztésére irányuló intézkedések támogatásáról és az EU-val a tudomány és az alkalmazott technológia terén kialakítandó, az eddiginél erősebb és rugalmasabb kapcsolatról.
Ahogyan a biztos úr is elmondta, a Lisszabonban megrendezett csúcstalálkozó, a második EU-Afrika csúcstalálkozó - emlékezzünk vissza, az elsőt 2000-ben rendezték Kairóban - ismételten kiemelte ennek a területnek, a tudomány és technológia területének fontosságát Afrika további fejlődésére nézve.
2010-ben mérlegre kerülnek azok a határozatok és gyakorlati alkalmazásuk, amelyeket ezekben a megállapodásokban fektettek le az Afrika és az Európai Unió lisszaboni csúcstalálkozója során. Most elfogadunk egy állásfoglalást, amely az Európai Parlament részéről kívánja befolyásolni ezt a folyamatot, és amely a lisszaboni csúcs nyomdokaiban jár, de nemcsak ennek a csúcstalálkozónak, hanem a világ számos táján ma Afrikával kapcsolatosan megvalósított más kezdeményezéseknek is az eredménye.
Most, hogy Kína, egy hatalmas ország és nagy kiterjedésű földrajzi, politikai, kulturális és gazdasági terület jelentős fejlődésnek indult, s ugyanez a helyzet Indiával és számos ázsiai országgal, Afrika újra a figyelem fókuszpontjába került, talán jobban, mint valaha. Sőt, ez a figyelem a múlthoz képest egy új, jellegében magasabb rendű formát öltött: nemcsak jótékonyságból fordult Afrika felé, amely régebben a Nyugat és Afrika kapcsolatát erősen jellemezte, hanem olyan okok miatt, mint a közelség, az egyenlőség, az együttműködés stb.
Ebben a tekintetben, különösen ami a tudományt és a technológiát illeti, nagy lemaradást kell még behoznunk: más területeken, mint például az egészségügy és az oktatás, már történtek előrelépések, de a tudomány és a technológia területén nem sokat tettünk eddig. Viszont az előnyök, amelyeket ez Afrika fejlődésére nézve hozhat, és amely teljes mértékben bekapcsolhatja Afrikát a globalizációba, amelytől bizonyos mértékben el van szigetelve - ezt idézőjelben mondom - rendkívül jelentősek lesznek.
Tehát azt gondolom, hogy az állásfoglalás, amelyről a Parlament holnap szavazni fog, biztatás, ösztönzés egy olyan irányvonal felé, amely Afrika és a világ jövőjére nézve alapvető fontosságú.
Teresa Riera Madurell
a PSE képviselőcsoport nevében. - (ES) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, ez egy fontos állásfoglalási indítvány, mert gyakran beszélünk itt Afrikáról, de ritkán említjük a földrésszel való tudományos együttműködést. Napjainkban a népek gazdasági és társadalmi fejlődése elválaszthatatlan a tudományos kutatástól, a technológiai fejlődéstől és az innovációtól.
Mi több, egy globalizálódó világban sok olyan probléma, amelyre a tudomány még mindig keresi a választ, olyan összefogást tesz szükségessé, amely alól senki sem kivétel, főleg az olyan speciális ágazatokat illetően, mint az energia, az éghajlatváltozás és az élelmiszerbiztonság.
Éppen ezért a tudományos együttműködést a fejlődés érdekében az afrikai országokkal való együttműködési stratégiánk előterébe kell helyeznünk.
Ehhez arra van szükség, hogy egyre több tudós vegyen részt közös kutatási és fejlesztési (K+F) projektekben, elő kell segíteni cserekapcsolatok kialakulását, a kutatást végző szakemberek mobilitását, a tudományos közösség igényeivel összhangban fejleszteni kell a kutatási infrastruktúrát, és mindenekelőtt támogatni kell azt, ami már létezik.
Hölgyeim és uraim, nemrég jöttem vissza Dél-Afrikából, ahová az Európai Parlament küldöttségének tagjaként utaztam. A Dél-Afrikai Köztársasággal például tíz éve van tudományos és technológiai együttműködési megállapodásunk. Ez indokolta Potočnik biztos úr ottani látogatását novemberben.
Ez az együttműködési megállapodás olyan jelentős eredményeket hoz, amelyek mindkét fél számára előnyösek: a hatodik keretprogramon belül 117 kutatási projektben vettek részt dél-afrikai tudósok. Ezt a részvételi szintet csak az Egyesült Államok, Kína és Oroszország múlja felül, és a tervek szerint a hetedik keretprogramban való részvételi arány ezt is meghaladja majd.
Az együttműködés olyan változatos területekre terjed ki, mint a biotechnológia, az egészségügy, nanotechnológiák, repülés, közlekedés, energiaügy és éghajlatváltozás. Nekünk európaiaknak az együttműködést kell támogatnunk, mivel számos közös problémával küzdünk, amelyek sürgős megoldást igényelnek, és mert ha a kutatás és fejlesztés terén egyesítjük erőinket, az innováció és a technológiai ismeretek átadása mindkét fél számára csak hasznos lehet.
Az egyik ilyen példa az energia, amely itt is égető probléma. Mi is ugyanarra törekszünk: elérhető áron és környezetbarát módon biztosítani az utánpótlást. E gondolat mentén nagyon érdekes kutatások folynak a széntechnológiákkal, a megújuló energiákkal és az energiahatékonysággal kapcsolatosan.
Egy másik jelentős, Dél-Afrikával és általában véve Afrika egészével való tudományos együttműködési terület, amelyet meg kell említenem, az AIDS-hez kapcsolódik, amely egy olyan betegség, ami végigpusztítja az egész kontinenst, és amely egy olyan országban, mint Dél-Afrika, több mint tíz évvel rövidíti meg a várható élettartamot.
Ezért azt gondolom, a betegségre vonatkozó kutatásnak a beadványban történő megemlítése rendkívül fontos.
Végül szeretném kiemelni, hogy fejleszteni kell minden együttműködést információcsere, őszinte, nyílt párbeszéd és mindkét fél részéről történő őszinte megbecsülés útján.
Fiona Hall
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, ez az állásfoglalási indítvány az Afrikával való tudományos együttműködés támogatásáról nagyon időszerű, mert szorosan a nyomában jár az elmúlt 12 hónapban a témát illetően elhangzott nyilatkozatoknak - 2007 januárjában az ENSZ Afrikai Gazdasági Bizottsága részéről, a G8-csúcstalálkozó nyilatkozatában a kutatási és fejlesztési együttműködés megerősítéséről és az EU-Afrika Stratégia új, információs és kommunikációs technológiákról (IKT), valamint tudományról és technológiáról szóló fejezetében.
A márciusi, Addis-Abebában megrendezendő Tudomány Afrikával című konferenciára figyelemmel valóban ez az a pillanat, amikor az Európai Parlament elköteleződhet az EU és Afrika közötti tudományos együttműködés új, intenzívebb megközelítésének támogatása mellett. Természetesen voltak kezdeményezések a múltban is. Voltak ösztöndíjak és kutatási programok, amelyek segítették afrikai tudósok Európába jövetelét és itteni munkáját. Volt támogatás bizonyos projektekre. Azonban a teljesen kidolgozott, kétoldalú tudományos együttműködés az EU és Afrika között eddig nem valósult meg.
Afrikában nincsenek meg a magáért Afrikáért végzett kutatás szilárd alapjai. A statisztikai adatok mindent elárulnak. A világ tudományos kutatóinak csupán egy százaléka afrikai, pedig a földrész lakossága a világ népességének 13%-át teszi ki. Afrikában minden tízezer emberből csupán egy a kutató vagy mérnök, ez az arány az iparosodott országokban egy a kétszázból.
Az éghajlatváltozás miatt pedig nincs még egy hely a Földön, ahol égetőbb szükség lenne a kutatásra. Afrikában a globális felmelegedés olyan következményekkel fenyeget, amelyek elsöpörhetik a Millenniumi Fejlesztési Célok elérése felé tett szerény előrehaladást. Ha viszont a tudomány és a technológia alapjai erősebbek lennének, az éghajlatváltozás esélyt is jelenthetne Afrikának.
Ez az állásfoglalási indítvány joggal tesz említést a napenergiáról. Ez az a megújuló energiaforrás, amelyben Afrika bővelkedik. Napjainkban a fotovoltaikus technológia fejlődése hatalmas léptekben halad. Múlt pénteken a Northumberland-beli Blyth-ban voltam az Új és Megújuló Energiák Központban (New and Renewable Energy Centre), ahol forradalmi kutatás folyik a napból nyert elektromos áram előállítási kötségeinek csökkentésére irányulóan, a napsugaraknak egészen kicsi szilikoncellákra gyűjtése által.
Nagy örömömre szolgál, hogy ez a kutatás az én választókerületemben folyik, de ha Afrikában nem történik ilyen kutatás és fejlesztés, akkor a fotovoltaikus technológiában rejlő hatalmas lehetőség, amely szerte Afrikában sok-sok megawattnyi áramot jelentene, soha nem valósul meg. Remélem az ilyen jellegű tudományos együttműködés felé teszünk most lépéseket.
Jens Holm
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (SV) Jó estét kívánok! Az Afrikával folytatott tudományos együttműködés megbeszélésekor az egyik legfontosabb kérdés, hogy hogyan fognak az afrikai országok védekezni az éghajlatváltozás ellen. Az ENSZ Éghajlatváltozási Testülete szerint Afrika az a földrész, amelyet talán a legkeményebben sújt majd az éghajlatváltozás. Ez valójában itt és most történik. A szántóföldi növények kiégnek. A sivatag teret hódít. Tavak és patakok száradnak ki, és az éghajlatváltozás elől menekülő afrikaiak száma most már milliókban mérhető.
Nagyon sok olyan konfliktus, amellyel Afrika napjainkban szembenéz, az éghajlatváltozás okozta nyomás és feszültség eredményeképpen jött létre. Az éghajlatprobléma egyik legnagyobb iróniája, hogy azokat érinti a leginkább, akik a legkevésbé szennyezik a környezetet.
Hogy egy példát mondjak, Etiópia lakosonkénti szén-dioxid kibocsátása 0,1 tonna évente, ezzel szemben a saját országomban, Svédországban ez a szám fejenként, évente meghaladja a 6 tonnát. Az uniós átlag körülbelül 10 tonna. Svédország tehát hatvanszor, az EU százszor több szén-dioxidot bocsát ki mint, Etiópia, csak hogy egy konkrét példát említsek.
Ebből a szemszögből nézve nekünk, európaiaknak óriási a felelősségünk. Egyfelől nagymértékben csökkentenünk kell a saját szennyezőanyag-kibocsátásunkat, másfelől mindent meg kell tennünk annak érdekében, hogy segítsük a fejlődő országokat az éghajlatváltozás elleni küzdelemben.
Ma este arról vitázunk, hogyan alakítsunk ki hatékony tudományos együttműködést Afrikával. Én azt gondolom, itt és most, kellő önkritikával meg kell kérdeznünk magunktól, tényleg minden tőlünk telhetőt megteszünk-e az afrikai országok megsegítésére? Példának okáért, valóban mindent megteszünk annak érdekében, hogy modern, környezetbarát technológiát és ismereteket adjunk át afrikai országoknak? Amikor kereskedelmi megállapodásokról tárgyalunk, a saját üzleti lehetőségeinket tartjuk szem előtt, vagy azokét az afrikai partnerekét, akik tisztességes alapokon szeretnének velünk üzletet kötni? Sajnos én magam nem adhatok pozitív választ ezekre a kérdésekre. Szóval sok a tennivaló.
Mi a helyzet például a szellemi tulajdonjogokra és a szabadalmakra vonatkozó jogszabályainkkal? Novemberben a Bali tárgyalások előtt az Európai Parlamentben hozott határozatunkban leszögeztük: "az Európai Parlament elismeri, hogy a tiszta technológiák esetében jellemző szellemi tulajdonjogi illetékek gátolhatják az ilyen technológiák fejlődő országoknak történő átadását.”
Hadd említsek egy példát: a szélenergia technológiájának 75%-a négy vállalat kezében van az egész világon. Igen, az egész világon négy vállalatéban. Ezek közül három vállalat európai. A negyedik egyesült államokbeli. Most, hogy nagyon sok fejlődő ország szeretne szélenergiát fejleszteni, be kell érniük régi, nem szabadalmaztatott technológiák használatával. Egész egyszerűen nem engedhetik meg maguknak az új, környezetbarát megoldásokat.
A modern technológia nagy része az általunk hozott jogszabályok zsákutcájában vergődik. Természetesen ez néhány nagyvállalat érdekét szolgálja, akiké a szabadalom. De mi haszna van ebből Angolának, Botswanának vagy Ruandának?
Szeretnék ma este egyértelmű választ kapni a Bizottságtól. Tesznek-e valamit annak érdekében, hogy a szellemi termékre és szabadalmakra vonatkozó jogszabályok rugalmasabbak legyenek? Mit tesznek azért, hogy a technológiák könnyebben átadhatóak legyenek?
Végül, ezeknek a hiányosságoknak egy másik példáját az úgynevezett rugalmas mechanizmusok jelentik. Természetesen mi, iparosodott országok átadhatjuk az éghajlatváltozásra vonatkozó kötelezettségeink egy részét fejlődő országoknak. A cél, ha a jog szemszögéből nézzük, az, hogy átadjuk a technológiát és a környezetvédelemre vonatkozó tennivalókat a fejlődő országoknak. Egy új jelentés szerint azonban, amit múlt évben kapott meg a Környezetvédelmi Bizottság, a (tiszta fejlesztési mechanizmusra vonatkozó) CDM-projekteknek kevesebb mint 2%-a zajlik afrikai országokban. A nagy többségük olyan projekt, amely valójában nem hoz jelentősebb eredményt.
Mi a Bizottság álláspontja a rugalmas mechanizmusokat, a CDM-projekteket, a tiszta fejlesztési mechanizmust illetően? Készen állnak-e a mechanizmusok alapos felülvizsgálatára, ahogyan ezt az Európai Parlamentben kértük? Hogyan húzhatna nagyobb hasznot Afrika a technológiák átadásából a jövőben?
Avril Doyle
Elnök úr, az Afrikai Unió szerint a tudomány és a technológia kritikus mértékben járul hozzá az afrikai kontinens fenntartható fejlődéséhez.
Jelenleg majdnem minden afrikai országnak van lemaradása a tudományos eredmények és a tudományos kapacitás terén. A tudományos publikációk száma jelzésértékű. Egyiptom, a területen az egyik leghatékonyabb afrikai ország csupán a világszerte megjelenő publikációk 0,4%-át adja. A tudományos közreműködés és együttműködés esélyt jelenthet a fejlődésbeli szélsőséges különbségek áthidalására. Nagy kihívásokkal kell azonban szembenéznie olyan, a globális fenntarthatóságot érintő területeken, mint a szegénység, az éghajlatváltozás, a biológiai sokféleség, a HIV/AIDS, a fertőző betegségek, energiaforrások, tiszta víz - úgy tűnik, a lista végtelen. Ehhez adódik hozzá az agyelszívás, a tudósok szabad mozgásának problémája és az információhoz való korlátozott hozzáférés.
Jelenleg több lehetőség van az afrikai partnerekkel való sikeres együttműködésre, mint valaha. Ennek példáit a biotechnológia, az információs és kommunikációs technológiák, az űr- és nanotechnológiák területén láthatjuk.
Afrika gazdag természeti kincseivel, biológiai sokféleségével összekapcsolva az együttműködés nagyon hatékonynak bizonyulhat. Ezek mellett egy megújított politikai elkötelezettség Afrika és egy nagyobb kötelezettségvállalás az iparosodott országok, köztük Kína részéről kulcsfontosságú a további fejlődés szempontjából ezen a területen.
Az elmúlt 20 év során az EU jelentős tapasztalatot szerzett a közös K+F programok szervezésében és igazgatásában. A hetedik keretprogram néhány nagyon érdekes lehetőséget kínál afrikai partnerek számára, de ennél többet is tehetnénk.
Fel kell mérnünk annak valódi jelentőségét, hogy a tudományos együttműködés milyen lehetőségeket kínál az afrikai országoknak és milyen hatással van az afrikai földrész fejlődésére. A tudomány és technológia területei többre képesek, és többet is kell tenniük. Széles kommunikációs csatornákat és hálózatokat kell kiépítenünk tudósok és a fejlesztés gyakorlati szakemberei között, hogy tanulhassanak egymástól.
A tudományos diplomácia eszméje ismét napirendre került és igazodnia kell egy új korszakhoz, amelyet az internet, az alacsony költségű utazások, a 24 órás globális hírszolgálat, a nem kormányzati szervezetek megerősödése stb. jellemez, a lista hosszú.
A tény, hogy a tudomány a politika hatókörén kívül esik, és kívül is kell maradnia, a tudósokat megbízható diplomatákká teszi. Itt az ideje, hogy a tudományos közösség jelentősebb szerepet töltsön be a diplomáciai életben. Egy új, erőteljes, az afrikai polgárokra és kormányokra összpontosító tudományos diplomácia jólétet, képzést, gazdasági növekedést és mindenekfelett reményt fog nyújtani. A tettek, és nem csak a szavak diplomáciája. Az Afrikai Tudomány Évében a Millenniumi Fejlesztési Célok egyre nagyobb kihívásnak tűnnek.
Romana Jordan Cizelj
(SL) Afrika lakossága a világ népességének 13%-át teszi ki, de csak 1%-át adja a világ tudósainak. A GDP csupán 0,3%-át fordítja kutatásra és fejlesztésre. Ugyanakkor Európa két olyan jelentős globális kihívással áll szemben, amelyek csak globális összefogással oldhatók meg sikeresen. Ugyanez vonatkozik a tudományos kutatásra is.
Az egyik ilyen kihívást az úgynevezett Millenniumi Fejlesztési Célok jelentik, amelyek világszerte a szegénység megszüntetésére irányulnak. A felnőttek rossz egészségi állapota vagy halála még aktív korban a családjaik ifjabb és idősebb tagjait szegénységbe taszíthatja. Amikor a hetedik keretprogram eszközeit használjuk, megfelelő tisztességgel kell eljárnunk, hogy a forrásokat ne kizárólag az európai lakosságot érintő betegségek kutatására fordítsuk. Megfelelő megoldást kell találnunk azon betegségek kezelésére is, amelyek világszerte fenyegető veszélyt jelentenek, mint például az AIDS, amely 2006-ban több mint kétmillió áldozatot követelt.
A másik kihívás az éghajlatváltozás, amely az adatok szerint leginkább a szegényeket érinti. Európának fel kell vállalnia a felelősség ráeső részét, és együtt kell működnie az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodásra irányuló intézkedésekben és a globális felmelegedés elleni küzdelemben.
A hetedik keretprogramban fejlődő országok tudósai is részt vehetnének, de a tőlük jövő üzenet az, hogy a forrásaik túl szűkösek ehhez az együttműködéshez. A fejlesztéspolitika keretein belüli mechanizmusok nagy lehetőséget jelentenek a különbségek áthidalására. Azonban véget kell vetnünk a csupán segélyprogramokon alapuló hagyományos együttműködésnek. Egy partneri viszony kialakítása azt jelenti, hogy fejlesztéspolitikáinkban helyet kell kapnia a tudománynak, a technológiának és az innovációnak.
Jerzy Buzek
(PL) Köszönöm, elnök úr. Köszönöm, biztos úr. A globalizáció korát éljük, ami azt jelenti, mindenki mindenkivel kiélezett versenyben áll. Az afrikai kontinens egy sajátos versengés színhelye. A kínai és a japán gazdaság, Ausztrália és az Egyesült Államok mind ezt a piacot szeretnék megszerezni.
Ha valaki kapcsolatok kialakítására és megerősítésére törekszik, általában a sporttal kezdi - ez már megtörtént. Rögtön utána következnek a diákcsere-programok és a tudományos együttműködés. Ha ma elkezdünk Afrikával dolgozni ezen a területen, talán öt vagy tíz év múlva cserediákok és tudósok ezreit fogadhatjuk. Ők lesznek majd ezerszám a kölcsönös együttműködésünk nagykövetei. A jelen vállalásai a tudomány terén tíz év múlva nagyléptékű beruházásokat, képzett munkások beáramlását, piacok megnyitását és szükségszerű versenyt, növekedést, és új munkahelyeket eredményeznek majd mind Európában, mind Afrikában. Megéri most erőfeszítéseket tenni annak érdekében, hogy mindez a jövőben bekövetkezzen.
Mairead McGuinness
Elnök úr, az Afrikával folytatott tudományos együttműködés céljának egy képzett és aktív tudósközösség kialakításának kell lennie, azon a földrészen, annak a földrésznek az érdekében és - felhívnám a figyelmet - nem a tudósaik elszívásáért, ahogyan a jól képzett egészségügyi személyzetükkel és ápolóikkal tesszük.
Nagyon megérintett 2005-ben, hogy Malawiban találkoztam egy fiatal, képzett mezőgazdásszal. Járt már az Európai Unióban és tanulmányokat is folytatott itt, de büszke volt arra, hogy visszatért a saját népéhez, hogy megmutassa, hogy a létfenntartás érdekében hogyan kell felhasználni a földet és a vizet élelmiszer-termelésre.
Azzal fejezném be, hogy az egyik olyan terület, amelyet Afrikában teljesen elhanyagolnak, az agrártudomány és a Világbank ezévi jelentéstervezete is tanúsítja ezt. Tehát úgy gondolom, a tudomány minden szintjén együtt kellene működnünk, de különös figyelmet kellene fordítanunk a mezőgazdaságra és a természeti kincsekre.
Avril Doyle
Elnök úr, talán próbára teszem a türelmét, de a mai nap folyamán észrevettem, hogy egyesek újra és újra szót kértek, de legalábbis öten próbálták magukra felhívni a figyelmet, szóval köszönöm.
Szeretnék feltenni egy kérdést a biztos úrnak. Beszéltem diplomáciáról és tudománydiplomáciáról - a tettek és nem csak szavak diplomáciájáról. Általános vélemény, hogy a tavalyi lisszaboni csúcstalálkozó az EU és Afrika kapcsolatáról nagy csalódást okozott, és több szó volt, mint tett. Szeretném megkérni Önt, válaszoljon erre az állításra.
Tudna-e említeni olyan tettet, a szavakkal szemben, amelyet azok a százak - ha nem ezrek - valósítottak meg, akik Lisszabonban összegyűltek azért, hogy erről a rendkívül fontos kérdésről beszéljenek, és mikor láthatjuk ennek valamiféle eredményét?
Vladimír Špidla
a Bizottság tagja. - (CS) Hölgyeim és uraim, az EU Afrikára vonatkozó politikája összetett stratégián alapul, és természetesen e stratégia részét képezi Afrika tudományhoz és technológiához való hozzáférése. Az Európai Unió elismeri ennek a hozzáférésnek a fontosságát, mivel ezek teszik majd lehetővé, hogy Afrika kezelni tudja az éghajlatváltozás okozta problémákat. A Bizottság véleménye az, hogy az afrikai országoknak minél hamarabb ki kell dolgozniuk a szükséges követendő, összetett stratégiákat, mindvégig szem előtt tartva, hogy ezek a változások ne veszélyeztessék a szegénység elleni küzdelemben ezen országok által elért pozitív eredményeket.
A Bizottság átérzi, mennyire fontos az együttműködés a tudomány és a technológia területén a mezőgazdasági kutatásokra és a mezőgazdasági termékek nyomon követésére nézve. Ezért a Bizottság támogatja az Afrikai Unió erőfeszítéseit egy komplex, mezőgazdasági vonatkozású tudományos kutatási program létrehozására és a nemzetközi szervezetek által szorgalmazott korai mezőgazdasági korai előrejelző rendszer kialakítására. Szintén támogatjuk a megújuló energiaforrásokra vonatkozó technológia átadását, amely szorosan kapcsolódik a széndioxid-kibocsátás csökkentésének problémájához. Ennek a technológiaátadásnak azonban sokkal inkább azokra az erőfeszítésekre kellene összpontosítania, amelyek fenntartható és elégséges energia-utánpótlásra és a készletekhez való hozzáférésre irányulnak, mint az éghajlatváltozásra.
A technológiaátadás összefüggésében nagyon fontos szerep hárul a magánszektorra, amelyet a Bizottság egy speciális programon keresztül támogat. Ami a márciusi, Addis-Abebában megrendezendő konferenciát illeti, a Bizottság részt fog venni és reméljük, ez a konferencia mérföldkő lesz az Afrikával való tudományos együttműködés útján és a tudomány és technológia fejlődésében az afrikai földrészen.
Az AIDS ügye szintén említésre került a vita során. Engedjék meg, hogy röviden elmondjam, az Európai Bizottság a GFATM (az AIDS, a tüdőbaj és a malária elleni küzdelemhez létrehozott globális alap) egyik legnagyobb támogatója, és azt gondolom, joggal lehetünk erre büszkék.
Amint azt már említettem, a múlt év végén megrendezett lisszaboni EU-Afrika csúcs során az Afrikai és az Európai Unió partneri megállapodást kötött Európa és Afrika között az információs társadalom, a tudomány és az űrtechnológia vonatkozásában. Jelenleg egy olyan közleményen dolgozunk, amely lefekteti a partneri együttműködés gyakorlati alapjainak egyes pontjait és menetét.
Hölgyeim és uraim, attól tartok, nem értek egyet a tisztelt képviselőtárs arra vonatkozó véleményével, hogy a lisszaboni konferencia csalódást okozott. Bizonyosan nem ez volt a helyzet: a konferencia az út első állomása volt, és ahogy azt már elmondtam, most további konkrét lépéseket teszünk, amelyek a lisszaboni lendületből táplálkoznak.
Elnök
A vita lezárásaképpen kaptam egy állásfoglalási indítványt az Eljárási Szabályzat 103. cikkének (2) bekezdése értelmében.
A vitát lezárom.
A szavazásra holnap déli 12 órakor kerül sor.
Glyn Ford  
írásban. - Az a megjegyzés, miszerint "ha adsz az embernek egy halat, egy napi élelmet adsz neki, ám ha megtanítod halászni, egész életére ellátod élelemmel” teljes mértékben ellentmond ennek a vitának. Ha Afrika ki szeretne szabadulni a szegénység csapdájából, bővítenie kell a nyersanyagai kitermelését, meg kell erősítenie a gyártási alapjait és növelnie kell a kivitelét, ugyanakkor azonban fejleszteni kell a tudományos jártasságát is. Nekünk itt nyugaton fokozottan kell afrikai tudósokat bevonnunk közös nemzetközi tudományos és K+F projektekbe, és meg kell erősítenünk a már meglévő kutatási infrastruktúrákat.
