A halászati erőforrások technikai intézkedések révén történő megóvása (vita)
Elnök
A következő napirendi pont Visser úr jelentése, a Halászati Bizottság nevében, a halászati erőforrások technikai intézkedések révén történő megóvásáról szóló tanácsi rendeletre irányuló javaslatról - C6-0282/2008 -.
Carmen Fraga Estévez
Szeretném megköszönni az előadónak, hogy hangsúlyozott néhány fő aggodalmat, ami felmerült a Bizottság jelentésében.
Ezek egyike az az új tendencia, hogy szabályozzuk azoknak a témáknak az egyes területeit, amelyek a közös politika pilléreit képezik. Míg ez a megközelítés elméletileg érthető a technikai intézkedések esetében, nagyon vigyáznunk kell arra, hogy a későbbi regionális rendeletek kizárólag a technikai részletek alkalmazásával és szabályozásával kapcsolatos aspektusokra korlátozódjanak.
Azért említem ezt, mert a minimumintézkedéseket tartalmazó keretrendeletek megfogalmazása, amelyeket aztán gyakran az egyes területekre vonatkozó különböző jogszabályok követnek, együtt a komitológiához való fordulás egyre növekvő tendenciájával, egyike azoknak a lehetőségeknek, amelyet a Bizottság kész kihasználni, amennyiben a halászattal kapcsolatban egy együttdöntési eljárás lehetőségével kell szembenéznie, ahogy azt a Tengerügyi és Halászati Főigazgatóság nyíltan bevallja a közös halászati politika reformjáról szóló zöld könyvben.
Azt is észben kell tartanunk, hogy nem egy közönséges politikáról van szó, hanem egy közös politikáról, amelyben nagyon világosan kell fogalmazni azzal kapcsolatban, hogy mi tartozik bele az ellenőrzésnek a tagállamokra való többé-kevésbé burkolt átruházásába vagy a túlzott decentralizálásába annak, aminek közös szabályoknak kellene lenniük, hogy ne akadályozzák a versenyt és elkerüljék a flották közötti diszkriminációt.
Ezért míg elfogadható lehet, hogy a ténylegesen helyi fajok esetében a minimum méretet a regionális szabályozó hatóságok szabályozzák, ez csak az esetek elenyésző számában érvényes; a minimum méreteknek általában, csakúgy, mint a hálók mérésének és azon kritériumok megalkotásának, amelyek alapján a fogásokat kirakodják és eladják, univerzálisnak kell lenniük, és azokat a Tanácsnak és a Parlamentnek kell elfogadniuk.
A Halászati Bizottság által bevezetett fő változtatások némelyike is ebbe az irányba halad, megpróbálva a komitológiai eljárás bármilyen alkalmazását a részletekre korlátozni és kitartva amellett, hogy a Tanácsnak rendelkeznie kell hatáskörrel annak érdekében, hogy bevezethessen tilalmi időszakokat, hálóméreteket és intézkedéseket a visszaengedés betiltására vagy csökkentésére, mert tudjuk, hogy a közösségi halászatra olyan szabályoknak is vonatkozniuk kell, amelyek azonosak mindenki számára.
Meg kell jegyezni, hogy az egyetlen ténylegesen közösségiesített vonatkozása ennek a politikának, amit "közösnek” hívunk, a piacokhoz való hozzáférés, míg az állományvédelmi politika és a kezelési politika - ne hívjuk ezt többé ellenőrzési politikának - helyet enged bizonyos manőverezéseknek, amit a tagállamok általában lelkiismeret-furdalás nélkül kihasználnak saját flottáik előnyére és a többi flotta rovására.
Éppen most lehettünk tanúi a Bizottság erős elkötelezettségének az ellenőrzés közösségiesítése és szabványosítása iránt, és nehéz lenne megérteni, hogy a fennmaradó intézkedések miért szolgálják, épp ellenkezőleg, ennek az ellenőrzésnek a szétdarabolását és széttördelését, vagy azt a tényt, hogy különböző szabályokat hoznak létre ugyanarra a tevékenységre, attól függően, hogy hol végzik azt.
Ez veszélyezteti a Közös Halászati Politika hitelességét és saját jövőjét, amit nem szabad biztosra venni a 2012-es reform előtt.
Végezetül, a vitatott "egy háló” szabállyal kapcsolatban úgy gondolom, hogy a Parlament egy jó alternatív megközelítést ajánlott a Bizottságnak, jelezve, hogy ez mely esetekben lenne életképtelen; ezért elfogadhatónak kellene lennie, hogy több mint egy halászhálót vigyenek fel a fedélzetre.
Remélem, hogy a továbbiakban a Bizottság fogékony lesz a halászati ágazatot és a Halászati Bizottságunkat érintő igazán fontos problémák iránt.
Joe Borg
, a Bizottság tagja. - Elnök úr, engedje meg, hogy köszönetemet fejezzem ki az előadónak, Visser úrnak, Fraga asszonynak és a Halászati Bizottságnak a Bizottságnak az Atlanti-óceánra és az Északi-tengerre vonatkozó technikai intézkedésekkel kapcsolatos javaslatáról szóló jelentéstervezetért.
Ez egy nagyon technikai dokumentum, és, ahogy tudják, a technikai intézkedések az Atlanti-óceánon és az Északi-tengeren nagyrészt a meglévő szabályokból származnak. A közösségi jogszabályokban az intézkedések különböző rendeletekben terjednek szét: az 1998. évi, az Atlanti-óceánra és az Északi-tengerre vonatkozó általános technikai intézkedéseket tartalmazó rendeletben; a tőkehal- és a szürke tőkehal állományok helyreállítására vonatkozó kiegészítő technikai intézkedéseket tartalmazó rendeletben; és az éves teljes kifogható mennyiségre és kvótára vonatkozó rendeletben, amely szintén számos technikai védelmi intézkedést tartalmaz. Ettől a jogi összetettségtől eltekintve, a jelenlegi szabályok néhány esetben nagyon bonyolultak, és nehéz végrehajtani és ellenőrizni őket.
Múlt év június 4-én a Bizottság elfogadott egy, az Atlanti-óceánra vonatkozó technikai védelmi intézkedésekről szóló új rendeletjavaslatot. A javaslatot az érdekeltekkel és a tagállamokkal 2006-ban és 2007-ben folytatott széleskörű egyeztetések után készítették el. A jelentés az összes fontos szabályt egy jogalkotási aktusba foglalja össze, amely ezáltal fejleszteni fogja a jogi következetességet. A javaslat továbbá kísérletet tesz a különböző szabályok egyszerűsítésére, tisztázására és korszerűsítésére. Külön figyelmet fordítottak a fedélzeti ellenőrzések egyszerűsítésére és a halászok költségeinek csökkentésére. Tartalmaz további szabályokat a visszaengedés csökkentésére is, mint például a valós idejű bezárásokra vonatkozó jogi keret létrehozása, amelyet az Északi-tengeren már alkalmaznak.
Egy új döntéshozatali szerkezetet is javasoltunk, tanácsi szintű döntést használva az általános és létfontosságú intézkedések esetében, és komitológiát használva a részletesebb és régióspecifikus technikai intézkedések esetében, ezáltal elkerülve a mikroszintű irányítástechnikát politikai szinten. Ezt a megközelítést nem támogatja a jelentésük, ahol az 1., 6., 7., 25. és 26. módosítások tanácsi rendeleteket kívánnak mind az általános, mind a részletes technikai szabályok esetében. A Bizottság, különösen a közös halászati politika reformja keretében, nem akarja továbbra is a mikroszintű irányítástechnikát alkalmazni politikai szinten. Mindazonáltal figyelembe véve a jelentésben a komitológiával kapcsolatban tett megjegyzést, a Bizottság kész tanulmányozni bármilyen eljárást, amely, miközben a komitológiát fenntartja a regionális technikai szabályok esetében, képes tanácsi szintre emelni bármilyen kérdést, amely létfontosságúnak vagy politikainak bizonyul.
A Bizottság részben tudja elfogadni a 2. és 3. módosításokat, amelyek szükség esetén a halászeszközök további illusztrációjával és bizonyos, a piacra vonatkozó rendelkezésekkel kapcsolatosak, különösen a fajok minimum méretével, az intézkedések harmonizációja céljából.
A visszadobás gyakorlatával kapcsolatos politikával összhangban a Bizottság új szabályokat javasol a valós idejű bezárásokkal és a továbbhaladásokkal kapcsolatos intézkedések tekintetében a specifikusabb állományok esetében a visszadobás gyakorlatának csökkentése érdekében. Mindkét intézkedés hasznos eszköz, és a visszadobások csökkentése érdekében fontosak, mert lehetővé teszik a kirakodással foglalkozó szabályokról a tényleges fogásokkal foglalkozó intézkedésekre való áttérést. A Bizottság ezért nem tudja elfogadni a 4., 5., 21., 23. és 24. módosításokat. Mindazonáltal a 20. módosítás, amennyiben a "mennyiséget” a "súlyra” cseréli ki a mellékfogás szintjének definiálására, elfogadható. Emellett pozitívnak tartjuk a távolsággal kapcsolatos derogációkról szóló módosítás második részét. Egy ilyen derogációnak a paramétereit azonban részletesebben kellene tanulmányozni, és a végrehajtási rendeletben lesz megállapítva.
A Bizottság, főleg ellenőrzés céljából, be akarja vezetni az egy háló rendelkezést, amely a legtöbb európai állományra alkalmazható. A Bizottság kész megvizsgálni az esetleges derogációkat a specifikus állományok esetében, amennyiben ez igazolt és jól indokolt, és amennyiben figyelembe veszik a 11. módosításban foglalt kritériumokat. Az ilyen derogációk a regionális rendeletek részét kell, hogy képezzék.
A Bizottság javaslatának más aspektusai nagyon technikaiak, és sok részlet a halászati eszközök szerkesztésével és használatával kapcsolatos az Atlanti-óceánon. Észrevettem, hogy az előadó és a Halászati Bizottság a javaslat nagyon technikai részeit is vizsgálta és számos módosítást javasolt a javaslat fejlesztése céljából. Mindazonáltal fenntartásomat kell kifejeznem a 8., 9., 10., 12., 13., 14., 15., 16. és 22. módosításokkal kapcsolatban. A tudományos szakvélemények alapján javasolt technikai szabályokat egyszerűsítették a jelenlegi jogszabályokhoz képest, és meg fogják könnyíteni a fedélzeti ellenőrzéseket és csökkenteni fogják a halászok kiadásait. A Bizottság nem tudja elfogadni, a 18. és a 19. módosítást, mivel a javasolt intézkedések már hatályosak, egy tudományos szakvéleményen alapult bizottsági javaslattal kapcsolatban a Tanácson belül elért politikai megállapodást követően, és nincs birtokunkban új információ, amely indokolna bármilyen módosítást.
Támogatható a 27. módosításban foglalt elképzelés, és ezért, új technikai intézkedések bevezetésekor, a Bizottság egyetért érvénybe lépésük elhalasztásával, hogy a halászoknak elég idejük legyen a szükséges átálláshoz.
Engedjék meg, hogy újra kifejezzem hálámat az előadónak és a Bizottságnak a jelentéssel kapcsolatos munkájukért.
Paulo Casaca
Elnök úr, én is gratulálnék a Bizottságnak a jogalkotási kezdeményezéséhez, és az előadónknak is, akit itt ma képviselőtársunk, Fraga asszony képvisel.
Úgy vélem, valóban életbevágóan sürgős volt, hogy ebben a tekintetben egyszerűsítsük a jogalkotási keretet. Azt is gondolom azonban, hogy ennél sokkal tovább kell mennünk, különösen két alapvető területen, melyek közül az első a visszadobás kérdése.
Véleményem szerint a tervezett reformnak alapelvi szinten egészen egyszerűen meg kell tiltania a visszadobást. A visszadobást teljes mértékben be kell tiltani. Másodszor úgy gondolom, fel kell állítanunk azt az elvet, hogy minden hajó tartsa tiszteletben az európai szabályoknál szigorúbb szabályozást az olyan régiókban, ahol a regionális vagy nemzeti hatóságok ilyennek tekintik a szabályozást.
Ez két olyan alapelv, melyek itt hiányoznak, és remélem, hogy figyelembe veszik majd őket a közös halászati politika reformjánál.
Avril Doyle
Elnök úr, üdvözlöm ezeket a szelektív halászati gyakorlatokat támogató intézkedéseket, melyek minimalizálják az erőforrásokat magukba foglaló komplex ökoszisztémák károsodását, miközben lehetővé teszik a felelősségteljes halászat folytatását és maximalizálják a hozamot, valamint minimálisra csökkentik a járulékos halfogást és az azt követő visszadobást. A lehető leghamarabb el kell jutnunk odáig, hogy betiltjuk a visszadobást, biztos úr.
Egyik erősségünk az EU-ban található halászterületek változatossága, ami ugyanakkor meg is nehezíti, hogy megfelelő, felelős és koherens szabályozást alkossunk. Európában minden tengernek megvan a maga jellegzetessége, és fontos, hogy felismerjük azt a tudást és szakértelmet, amit az érintett érdekelt felek képviselhetnek, és hogy ellenálljunk az EU-szinten történő részletes irányítás kísértésének.
Mivel e politikai mandátum során ez az utolsó vitánk a halászatról, szeretnék köszönetet mondani önnek, Biztos úr, és minden munkatársának a magas szintű elkötelezettségükért és a rövid ismertetőben tükröződő alapos tudásért, valamint a Halászati Bizottságnak szentelt időért és figyelemért. Mindig a rendelkezésünkre álltak. Ezt nagyra értékeljük, és más Biztosok elérhetőségével összehasonlítva figyelemre méltó a különbség.
Joe Borg
, a Bizottság tagja. - Elnök úr, először is szeretném megköszönni Davis asszonynak az iménti kedves szavait. Szeretném elmondani, hogy - ahogyan a bevezetőmben is említettem - e rendelettel kapcsolatban a komitológiai kérdések célja az, hogy egyszerűsödjön a nagyon technikai kérdésekkel kapcsolatos jelenleg túl bonyolult döntéshozatali rendszer.
Egyetértek azonban azzal, hogy szükség van egy olyan eljárásra, amely lehetővé teszi, hogy ha valamely ügy jelentősnek vagy politikai természetűnek tűnik, fel lehessen vetni a Tanács szintjén.
Ami a visszadobás kérdését illeti, máris kezdtünk lépéseket tenni a visszadobás mértékének csökkentése érdekében, különösen az Északi-tenger térségében és a tőkehalra vonatkozó helyreállítási terv keretében. Ezt folytatni fogjuk és további javaslatokkal állunk majd elő, például az lefölözés általános betiltása terén, amit 2010-re javasolunk majd, és reméljük, hogy a közös halászati politika reformjával kapcsolatos megbeszéléseken átfogóan foglalkozunk majd a kérdéssel, reményeim szerint szem előtt tartva, hogy a végeredmény a visszadobás teljes megszüntetése legyen.
Szeretném megköszönni a parlamenti képviselőknek, különösen a Halászati Bizottság tagjainak, hogy végig támogatták a Bizottságot, amikor az a halászat néha bonyolult és politikai értelemben érzékeny kérdésével foglalkozott.
Carmen Fraga Estévez
Elnök úr, különösen egy megjegyzéséért vagyok hálás a biztos úrnak, azért, hogy készen áll átgondolni a Bizottság komitológiával kapcsolatos álláspontját. Azért fogadom örömmel a hírt, mert a Parlament a Halászati Bizottságban folyó vita során egyértelművé tette, hogy nem ért egyet azzal, hogy a Bizottság - és ez a közös halászati politika reformjáról szóló zöld könyv tervezetében is érezhető - túl sokat és különös érdeklődéssel foglalkozik a komitológia kérdésével.
Ezenkívül a Bizottság indokolja is ezt a zöld könyvben, azt állítva, hogy az eljárások késedelmet szenvedhetnek, tekintve, hogy a Lisszaboni Szerződés hatályba lépése után a Parlament most először együttdöntési eljárást fog alkalmazni a halászattal kapcsolatban.
Én nem hiszem, hogy ez igaz; úgy vélem, hogy a jogalkotási folyamatokban gyakori a késedelem, de nem a Parlament vagy az együttdöntési eljárás miatt, hanem inkább azért, mert a Bizottság is későn nyújtja be a javaslatait. Véleményem szerint ez érdekes kérdés, olyan, amit meg kellene vitatnunk.
Értem, mire gondol a biztos úr, mikor azt mondja, hogy egy ennyire technikai jellegű rendeletnél néhány kérdésben a komitológiának kell döntenie és nem foglalkozhat mindennel a Tanács.
Úgy vélem azonban, biztos úr, hogy némileg különbözik az, hogy ön mit tekint "technikainak”, és hogy mi itt a Parlamentben mit tekintünk annak. Mi általában szűkebben értelmezünk, mint ön.
Legvégül - nem szeretnék túl hosszan beszélni egy olyan ügyről, amelyben nem én vagyok az előadó - szeretném megemlíteni az "egy háló” szabályt. Biztos úr, a Halászati Bizottságban lefolyt vita során nyilvánvalóvá vált, hogy a Bizottság főként ellenőrzési okokból védelmezi ezt az elvet.
Mindannyian értjük, hogy az "egy háló” szabállyal sokkal egyszerűbb az ellenőrzés kérdése, de ez a kérdéskör komoly problémát is jelent bizonyos halászatok számára, ahogyan azt ön is tudja.
Ezért ne használjuk az ellenőrzés kérdését folyton arra, hogy néha túl korlátozóak legyünk, mert mindig vannak döntések, melyeket nem kell meghozni.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra 2009. április 22-én, szerdán kerül sor.
