A kisebbségi nyelvek használata az európai kulturális örökség részeként (vita)
Elnök
A következő pont a Bizottság nyilatkozata a kisebbségi nyelvek használatáról az európai kulturális örökség részeként
Leonard Orban
a Bizottság tagja. - (RO) Elnök úr, tisztelt képviselők, az Európai Unió többnyelvűségre vonatkozó politikájának általános célkitűzése, hogy felhívja a figyelmet az Európai Unióban beszélt nyelvek mindegyikének fontosságára. A Szerződés 151. cikkének megfelelően a Közösség fellépésének elő kell mozdítania a tagállamok közötti együttműködést, hogy hozzájáruljon a tagállamok kultúrájának virágzásához, ugyanakkor tiszteletben kell tartania nemzeti és regionális sokszínűségüket, és kiemelt figyelmet kell fordítania közös kulturális örökségünkre.
Az Európai Bizottság a tagállamokkal szoros együttműködésben a fenti elvek alapján hajtja végre a 2008. szeptemberben elfogadott dokumentumban szereplő, a többnyelvűség és a nyelvi sokféleség támogatására irányuló stratégiáját, amely a Közösségben beszélt nyelvek mindegyikére vonatkozik. Ezek a nyelvek kivétel nélkül szerves részei közös kulturális örökségünknek, és minden egyes, Európában beszélt nemzeti, regionális, kisebbségi és migráns nyelv tovább színesíti ezt a közös kulturális örökséget.
Amint azt mindnyájan jól tudják, az Európai Bizottság arra hívta fel a tagállamokat, hogy a társadalom többnyelvűségét ösztönző nemzeti stratégiáik keretében mérlegeljék a regionális és kisebbségi nyelvek tanításának lehetőségét. Az Európai Unió által e területen meghozott határozatok nem helyettesítik a tagállamok által már elfogadott intézkedéseket, hanem támogatni és kiegészíteni kívánják ezeket. Az Európai Unió rendelkezésére álló fő finanszírozási eszköz a 2007-2013 közötti időszakra vonatkozó, egész életen át tartó tanulás programja, amely a Közösségben beszélt nyelvek mindegyike előtt nyitva áll, a regionális és kisebbségi nyelveket is beleértve.
A tagállamokban érvényes nyelvhasználat szabályozására nincs közösségi jogszabály, és a szerződések sem adnak lehetőséget ilyen rendelkezések elfogadására. A nyelvi és kulturális sokféleség tiszteletben tartása az Alapjogi Charta 22. cikkében szerepel, amely kimondja, hogy az Uniónak tiszteletben kell tartania a kulturális és nyelvi sokféleséget.
Mint tudják, a Charta rendelkezéseinek címzettjei az Unió intézményei és szervei, valamint a tagállamok, de csak annyiban, amennyiben közösségi jogszabályokat hajtanak végre. Ebből következően a hazai nyelvpolitikájuk ügyében továbbra is a tagállamok a döntéshozók, a regionális és kisebbségi nyelvek tárgyában is. A nemzeti kisebbségekhez tartozó személyek védelme szerves része az emberi jogok tiszteletben tartásának, amely az Európai Unió alapját képező alapelvek egyike, amint ez az Európai Unióról szóló szerződés 6. cikkében szerepel.
Ennek következtében a tagállamoknak saját alkotmányos rendjükkel és a nemzetközi jog alapján rájuk háruló kötelezettségekkel összhangban a rendelkezésükre álló jogi eszközök mindegyikével törekedniük kell a nemzeti kisebbségekhez tartozó személyek védelmére. Nemzetközi jog alatt értem például a Regionális vagy Kisebbségi Nyelvek Európai Kartáját az Európa Tanácstól, amely globális keretet ad ezen a területen, valamint az Európai Biztonsági és Együttműködési Szervezet ajánlásait, amelyekhez az Európai Unió már több különböző alkalommal folyamodott.
Edit Bauer
a PPE képviselőcsoport nevében. - (HU) Az európai népek nyelvei kultúrája összességében alkotják Európa kulturális örökségét, ahogy azt a biztos úr is elmondta és köszönöm neki. Nincs különbség aközött, hogy kisebbségi nyelvről vagy többségi nyelvről legyen szó. Ugyanakkor a nyelvhasználat az alapjogok szerves részét képezi, ahogy erről az Alapjogok Chartájának 22. cikkelye is szól. Nem véletlen, hogy a nemzeti közösségeknek rendkívül nagy az érzékenységük minden jogsértésre ezen a téren.
Annak a több mint félmilliós kisebbségnek a nevében emelek szót a szlovákiai államnyelvtörvény ellen, melynek jogait a törvény egyes cikkelyei sértik és korlátozzák. Néhány példa: a törvény 8. cikk (4) bekezdése előírja, hogy az orvos a beteggel azon a helyeken, ahol a kisebbség aránya nem éri el a 20%-ot, államnyelven kommunikáljon, ahogy a szociális munkás is a klienssel, mint ahogy a tűzoltó, a mentős is, ha szolgálatban van, tehát tűzoltáskor vagy mentés közben. 6. cikk (1) bekezdés: a hirdetések szövege, legyen ez közületi vagy magánhirdetés. 8. cikk (6) bekezdés: először államnyelven kell megjeleníteni nagyobb, vagy legalább akkora betűkkel, mint a más nyelvű szöveget. Ez nyilvánvalóan azt az üzenetet hordozza, hogy az első nyelv fontosabb, a másik alárendelt és másodrendű.
A törvény 9. cikkelye olyan bírságokkal sújtja a nyelvhasználat ellen vétő jogi személyeket, de a kisvállalkozókat is, melyek aránytalanok és egyáltalán, miért büntetendő az, ha valaki a saját anyanyelvén beszél? Egy ilyen törvényt nyilvánvalóan jól végrehajtani nem lehet.
Elnök úr! A szlovák törvénykezés ahelyett, hogy belső jogrendbe emelte volna azokat a kötelezettségeket, melyeket az Európa Tanács nyelvi chartájából átvett és magára vállalta ratifikációval, ahelyett ezzel szöges ellentétes törvényt hagyott jóvá. Nem is a kétnyelvűségre törekszik, hisz a kisebbségi nyelv ismeretét még a közszolgálatban dolgozók esetében sem feltételezi, sem nem ösztönzi.
Elnök úr! Utolsó mondat. Nagyon örülök annak, hogy az Európai Parlament napirendre tűzte ezt a vitát és nagyra becsülöm a Parlament elnökének, Jerzy Buzeknek világos állásfoglalását, mint hogy a Bizottság egyértelmű üzenetét is, hogy a kisebbségi jogokat védeni, és nem korlátozni kell.
Hannes Swoboda
az S&D képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, tekintve a Házban jelen lévő véleménykülönbségeket, jó jel, hogy most magyar származású elnökünk van, akiről biztosan tudhatjuk, hogy nem fog megkülönböztető módon eljárni, hanem ez egyszerűen a dolgok természetes rendje itt Európában, hogy próbálunk ragaszkodni a joghoz, nyelvtől és származástól függetlenül.
Bauer asszony, Ön bírálta a nyelvtörvényt. A nyelvtörvény nem olyan jó, amilyen lehetne, amint azt már megállapították, ugyanakkor az alapvető jogokat sem sérti meg. Ezt szintén ki kell jelentenünk. Ezért arra kell törekednünk, hogy megszüntessük a még meglévő hibákat - mindenekelőtt a törvény értelmezésében. Egyértelműen döntő fontosságú, hogy ezzel a mai vitával azt az üzenetet közvetítsük, hogy a javításokat nem azért végezzük el, mert ki akarunk játszani egy népcsoportot egy másik ellen, hanem mert azt akarjuk, hogy Szlovákián belül javuljon a szlovákok és magyarok közötti viszony, és természetesen a két ország viszonya is. Ezt kell szem előtt tartanunk. Különösen most, a választásokhoz közeledve, nem tudok mást kérni, mint önmérsékletet, józan gondolkodást és párbeszédet, mivel a pozitív eredményhez csak ez az út vezet.
Ami azt illeti, történelmi eredetű problémák is vannak itt, és ez ügyben nem szabad illúziókat táplálnunk. Édesanyám, aki Miskolcon született, és én magam, aki Pozsonytól néhány kilométerre születtem, tudjuk és átérezzük ezt. A döntő kérdés azonban az, hogy ne nagyítsunk fel és ne tüzeljünk olyan konfliktusokat, amelyek sok esetben alapvetően csak a politikai erők között léteznek, nem az emberek között, akik jól kijönnek egymással.
Ahogyan Szlovákiában van magyar kisebbség, ugyanúgy szlovák kisebbség is van Szlovákia több olyan településén, ahol a magyarok alkotják a többséget. Ezeket a dolgokat ezért össze kell kapcsolnunk. Az is meghatározó tényező, hogy ezzel a vitával másodsorban milyen üzenetet közvetítünk. Problémák egész sorával nézünk szembe együtt. Szlovákiának és Magyarországnak is vannak közös problémái, amilyen például a romák ügye. Nem lenne sokkal értelmesebb ez esetben, ha a meglévő problémák párbeszéd útján történő megoldására koncentrálnánk, arra törekedve, hogy e régió minden kisebbségének jobb esélyeket biztosítsunk? Végső soron mindnyájan kisebbségekhez tartozunk. Azt kell célul kitűznünk, hogy egyértelműen elkötelezzük magunkat a nyelvi sokféleség mellett - amint a biztos úr már elmondta -, a többnyelvűség támogatása mellett, mivel a nyelvek "tőkét” jelentenek. Aki több nyelven beszél, előnyben van, és ha ezt mindenki megérti és elfogadja, szebb jövő elé nézünk.
Carl Haglund
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (SV) Elnök úr, elégedetten tapasztalom, hogy a Bizottság komolyan veszi ezt a kérdést. Európában sok kisebbségi csoport számára nem könnyű az élet, ezért az EU-tól eredő határozott üzenet hozzásegíthet ahhoz, hogy szembeszálljunk az intolerancia hullámával, amely az elmúlt években söpört végig világrészünkön. Úgy vélem, az EU-nak teljesen világossá kellene tennie minden európai felé, hogy a többség nyelvétől eltérő nyelvek léte és ismerete egyaránt érték.
Hogy miért? Nos, egyrészt azért, mert minden nyelv kiterjedt kulturális örökséget hord magában, és ezzel gazdagítja az európai sokféleséget. Azok a területek, ahol kisebbségi nyelveket beszélnek, gazdasági szempontból nézve sikeresebbek és versenyképesebbek is más térségeknél. Annak tehát, aki ilyen területen akar vállalkozásba kezdeni, érdemes olyan embereket alkalmaznia, akik beszélik a helyi nyelveket. Ezzel mondtam két jó okot. Szeretném megköszönni a Bizottságnak ezt a kezdeményezést, és nem is tartom fel tovább Önöket, mivel kevés az időnk.
Tatjana Ždanoka
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, köszönöm a biztos úrnak az előbbi nyilatkozatot, és egyetértek azzal, hogy az uniós jog jelenlegi helyzete nem jogosít fel bennünket arra, hogy jogszabályokat alkossunk a nyelvi jogok területén.
Másrészről viszont, december 1-jétől az Európai Unióról szóló szerződés 2. cikke tartalmaz majd egy záradékot, amely kimondja, hogy az Unió az emberi jogok tiszteletben tartásának értékein alapul, a kisebbségekhez tartozó személyek jogait is beleértve. Ezt valószínűleg nem tekinthetjük olyan szilárd jogi alapnak, hogy azonnal felépíthessük rá saját kisebbségi jogi koncepciónkat a közösségi vívmányokon belül. Ma mindazonáltal megérdemlünk egy olyan nyilatkozatot, amely nagyobb hangsúlyt helyez a Bizottság politikai álláspontjára a kisebbségi jogokat illetően, az üzenetnek pedig - véleményem szerint - nagyon egyszerűnek kell lennie. Az a fél, aki a kisebbségekhez tartozó személyek jogai, köztük a nyelvi jogok ellen tesz, vét az Unió alapvető értékei ellen.
Rendszeresen kipellengérezzük azokat az EU-n kívüli országokat, ahol az emberi jogokat nem tartják kellő tiszteletben, holott az EU nem szabhat ki rájuk jogilag kötelező kötelezettségeket; de akkor mi tart vissza bennünket attól, hogy az EU-n belülről is megnevezzük a rossz példákat, még ha kötelezettségeket nem is róhatunk rájuk?
Ön említette az Európa Tanács és az EBESZ dokumentumait, de a Bizottságnak is fel kellene vállalnia a feladatot, hogy figyelemmel kíséri, a tagállamok eleget tesznek-e az említett dokumentumok szerinti kötelezettségeiknek.
Végezetül jelezném, hogy a többnyelvűség követelményét magában a Parlamentben sem teljesítjük. Én például nem szólalhatok fel az anyanyelvemen, annak ellenére, hogy hazámban, Lettországban a népesség 40%-ának az orosz az anyanyelve.
Lajos Bokros
az ECR képviselőcsoport nevében. - (SK) A szlovák nyelv Európa egyik legszebb nyelve, de az Európai Parlamentben csak ritkán hallható.
Szlovákia igaz híveként, fejlődésének régi támogatójaként és a szlovák reformok szerény, de aktív résztvevőjeként örömmel segítenék szlovák barátainknak e hátrány leküzdésében, egyidejűleg az irányú törekvésükben, hogy a szlovák nyelvet egyre többen értsék és beszéljék. Határozottan hiszem, hogy a szlovák nyelv és kultúra védelmét sikerre fogjuk vinni.
A szlovák nyelv nem más nyelvek rovására kíván fejlődni. Pontosan ez okból érthetetlen, hogy egy törvény, amely az etnikai kisebbségi nyelvek használatával foglalkozik, sokkal szűkebb körű használatot határoz meg számukra, mint a szlovák nyelv számára. Ez a törvény valójában csak lehetőségként kezeli ezeknek a nyelveknek a használatát, és erre a lehetőségre csak negatív módon tekint, nem pozitív jogként - nem tekinti olyan jognak, amely a mindennapi életben követelhető és alkalmazható.
A szlovákiai hivatalokban még mindig nem használnak magyar nyelvű formanyomtatványokat, sőt, a Szlovák Köztársaság törvényeiből és jogi előírásaiból sem készül hivatalos magyar nyelvű fordítás.
A nemzeti nyelvtörvény módosítása még tovább nehezítette a helyzetet. A módosítás megfogalmazásába nem vonták be az etnikai kisebbségi képviselőket. Az új jogi intézkedés egyik fő hiányossága, hogy nemcsak a hivatalos nyelv használatára vonatkozik, hanem ennél mélyebben is beavatkozik a közéletbe, a kereskedelembe és a magánéletbe.
A másik alapvető probléma az, hogy az államnyelvtörvény szankciókat is tartalmaz. A szlovák nemzeti nyelvtörvény módosítása megsérti az alapvető emberi jogokat és az Európai Unió normáit. A törvény jelenlegi formájának megtartása ellentétes lenne a Szlovák Köztársaság és a többségi etnikai csoport nemzeti érdekével, mivel a törvény gyanakvást ébreszt, megmérgezi az etnikai csoportok közötti jó kapcsolatokat, miközben ezek a csoportok Szlovákia területén több mint ezer éve élnek békés együttélésben.
Szlovákia érett, felnőtt, öntudatos demokratikus ország, nincs rászorulva a kulturális hadviselésre, ahogy arra sem, hogy törvényekkel védje meg magát is az őshonos nyelvekkel szemben. Az őshonos etnikai csoportok nem fenyegetik a szlovák államiságot, a szlovák nyelvet vagy a szlovák nemzet kultúráját. Épp ellenkezőleg, az egymás mellett élő etnikai csoportok önként és lelkesen védelmezik a szlovák nyelvet és a hozzá tartozó kultúrát mindaddig, amíg a szlovák nemzet részéről is látható az etnikai kisebbségek nyelvének és kultúrájának védelmére, támogatására és fejlesztésére való hajlandóság.
Jaroslav Paška
az EFD képviselőcsoport nevében. - (SK) Magyar barátaink az imént arra oktattak bennünket, hogyan találjunk európai stílusú megoldást a kisebbségi nyelvhasználat kérdésére Szlovákiában.
Én most arra szeretném felhívni a figyelmüket, hogy úgy tűnik, elfelejtettek tükörbe nézni, és megfeledkeztek arról, hogy Magyarországon ők maguk hogyan korlátozzák a kisebbségeket anyanyelvük használatában. Vegyük például a gyermeknevelést és az iskolákat! A Szlovák Köztársaság lehetővé teszi, hogy a magyar gyerekek az általános iskolától a középiskolán át egészen az egyetemig anyanyelvi oktatásban részesüljenek. Ennek keretében minden tantárgyat magyar nyelvű tanárok tanítanak, magyarul. A Magyarországon élő szlovák gyerekek viszont szlovák iskoláról legfeljebb csak álmodhatnak, a magyar kormány ugyanis ezeket még 1961-ben bezárta. A Magyarországon élő, etnikai kisebbségi származású gyerekek azóta sehol nem tudják elsajátítani anyanyelvük helyes használatát, mivel a magyar kormány az EU más kormányaival ellentétben nem biztosítja számukra a lehetőséget az anyanyelvi oktatásra. Magyarországon a szlovák gyerekek ezért minden tárgyat magyarul tanulnak, anyanyelvük pedig egyfajta büntetésként, pluszmunkaként adódik ehhez hozzá, azért, hogy elvegyék tőle a kedvüket. Magyar anyanyelvű tanároktól tanulnak szlovákul, akik a szlovák nyelvet nem beszélik elég magas szinten. A gyerekek anyanyelvükhöz való viszonyát és kulturális kötődéseit így tudják elnyomni és kisiklatni.
Miközben ezt a kisebbségekhez való állítólagos európai hozzáállást gyakorolta, a magyar vezetés az elmúlt 50 év folyamán eredeti méretének körülbelül tizedére csökkentette a szlovák kisebbséget. Ezért volt, hogy az etnikai kisebbségekért felelős korábbi magyar ombudsman nyíltan elismerte, hogy Magyarország továbbra is az etnikai kisebbségek teljes asszimilációjára törekszik.
Nagyra tartom barátaimat, a Magyar Köztársaság képviselőit. Több mint ezer éve, hogy nemzeteink közösen vesznek részt Európa történelmében. Csak arra szeretném kérni őket, hogy értsék meg, a számok nem hazudnak. A magyar vezetés politikáinak eredményeképpen a magyarországi szlovák kisebbség megtizedelődött, miközben a szlovákiai magyar kisebbség - a szlovák vezetés korrekt politikájának köszönhetően - ma is ugyanolyan létszámú.
Zoltán Balczó
(HU) E napirend kezdetén azt kell tisztáznunk, mit tekinthetünk az Európai Unió értékének? Azt, amit a dokumentumokban leírtak, vagy az az érték, amit az államok tiszteletben tartanak, vagy ha nem, akkor az Unió betartatja velük. A nemzeti kisebbség értéknek tekinthető-e, érvényesül-e? Nos, Csehországban jelenleg életben hagyták a Benes-dekrétumokat annak érdekében, hogy Vaclav Klaus a Lisszaboni Szerződést aláírja, vagyis fönntartották a szudéta-németek és a magyar népcsoport kollektív bűnösség megbélyegzését. Érték akkor a kisebbség? A kisebbség nyelve érték-e? Szlovákiában, a Felvidéken az őshonos magyar népesség, ha az anyanyelvét használja, ezért büntetik. Ennek a törvénynek nem létezik jó végrehajtása. Amíg ez a törvény létezik, ez Európa szégyene. Ez nem Szlovákia és Magyarország konfliktusa kellene, hogy legyen, hanem az értékeit őrző Európai Unió és Szlovákiának egy megoldandó kérdése kellene, hogy legyen. Ez egy képmutató rendszer, amelyik szavakban meghirdet értékeket, de nem tartja be.
Ez a napirend most mivel foglalkozik? Nem ezt a kérdést kívánja megoldani. Foglalkozunk az ülésen egyedi kérdésekkel, Nicaraguával, Vietnammal, Laosszal, emberi jogsértéssel. Ebben a kérdésben az Európai Unió nem meri vállalni azt a szerepet, hogy az értékeit védje, hanem devalválja.
Kinga Gál
(HU) Tisztelt Elnök úr, tisztelt biztos úr! Sikerként könyvelem el, hogy Bauer Edit kollegámmal együtt kezdeményezett vitában az Európai Parlament végre foglalkozik a nemzeti és nyelvi kisebbségek nyelvhasználatának kérdésével, így a diszkriminatív szlovákiai nyelvtörvénnyel. És külön örvendek, hogy a Bizottság egyértelmű állásfoglalást tett ezúttal a kisebbségi nyelvi jogokat illetően.
Külön köszönöm Orban biztos úrnak, hogy megemlítette a jogok között, a használható dokumentumok között az Európa Tanács Nyelvi Chartáját. Így különösen fontosnak tartom azt is, hogy Buzek úr ellátogatott Pozsonyba, és egyértelmű nyilatkozatokat tett ebben az ügyben, hiszen mi mindnyájan - akik az emberi jogokkal foglalkozunk itt évek óta -, felháborítónak tartjuk, hogy a Lisszaboni Szerződés hajnalán valaki saját szülőföldjén, saját kisebbségi anyanyelvén nem élheti meg és nem élheti ki a demokrácia által biztosított jogokat. Sőt, alapvető emberi jogának, az anyanyelvének a használatakor még büntethetővé is válik a törvény szerint. Azt sugallva, hogy a kisebbség az másodrendű állampolgár hazájában. 530 000 magyar emberről beszélünk Szlovákiában, Paška úr, és néhány tízezerről Magyarországon, csak az összehasonlítás végett.
Swoboda úrnak pedig csak annyit válaszolnék, hogy egy kisebbség küzd itt a legalapvetőbb emberi jogáért a többséggel szemben, és nem két ország küzd egymással. És az Uniónak igenis fel kell lépnie és meg kell szólalnia a szlovák és minden ilyen törvény ügyében, amely veszélyezteti a kisebbségi nyelvhasználatot és a kisebbségi identitás megőrzését, hiszen ez ellentmond minden nemzetközi dokumentumnak, mind pedig a Lisszaboni Szerződésben és az Alapjogi Chartában most megerősített alapelveknek.
És csak annyit szeretnék még emlékeztetni a képviselőtársaimat, hogy '95-ben Szlovákiát már komoly nemzetközi bírálatok érték a nyelvtörvény első elfogadása idején. Ennek következtében, éppen az uniós csatlakozás megkezdésének feltételeként kellett Szlovákiának többek között a büntetésekre vonatkozó paragrafusokat törölnie a jogszabályból. 10 évvel ezelőtt az Unió tehát ellenezte azt, ami ellen most nagyon nehezen akar megszólalni.
Boris Zala
(SK) Büszkén mondhatom, hogy Szlovákia nagymértékben hozzájárult a nyelvi sokszínűséghez és a nyelvi kulturális örökség megőrzéséhez.
Néhány tény: a magyar kisebbségnek körülbelül 700 olyan iskolája van, ahol a tanítás magyarul folyik. Minden kisebbségnek joga van ahhoz, hogy bírósági eljárásokban, hivatalos ügyekben, helységnevek esetében saját nyelvét használja, ahogyan anyanyelvi rádió- és tévéműsoraik is vannak. Az állam pénzügyi támogatást nyújt a kisebbségek kulturális tevékenységeihez, és elfogadja az anyanyelv használatát a kereskedelmi, szerződéses és egyéb viszonyokban.
A magyar képviselők a szlovák nyelvtörvényt támadják. Állításaik a sértett magyar nacionalizmus csupasz hazugságai és koholmányai. Ezt vissza kell utasítanunk, hölgyeim és uraim. Épp ellenkezőleg, a szlovák nyelvtörvény teljes mértékben megfelel a nemzetközi normáknak, amint azt a legilletékesebb megfigyelő, az Európai Biztonsági és Együttműködési Szervezet részéről Vollebæk biztos is megerősítette. Nyelvtörvényünk hozzájárul a kisebbségekkel szembeni megkülönböztetés megszüntetéséhez és polgáraink biztonságához és egészségéhez, ugyanakkor teret nyit a teljes körű beilleszkedésükhöz. Ráadásul Szlovákia a Kisebbségi Nyelvek Kartáját is aláírta, ezáltal magas szinten őrzi a Szlovákiában élő kisebbségek nyelvi sokféleségét.
Sergej Kozlík
(SK) A Szlovák Köztársaság magas szinten biztosítja az etnikai kisebbségek védelmét, ugyanakkor Európa egyik legvisszafogottabb nemzeti nyelvtörvényét alkalmazza.
Mindezek ellenére folyamatos nyomás éri a magyar képviselők részéről, akik az európai közvélemény befolyásolása érdekében bármikor készek hazugságokat és koholmányokat bevetni. Ezt a 2004-es bővítés óta az Európai Parlament szinte minden ülésén tapasztalhattuk. Magyarország olyan ország, amely területén szinte teljesen megszüntette a kisebbségeket, most pedig a Szlovák Köztársaság belügyeibe próbál beavatkozni. Ez teljességgel elfogadhatatlan.
Remélem, az európai intézmények nem úgy lépnek be ebbe az ügybe, mint elefánt a porcelánboltba. Szlovákia a nemzeti nyelv használatával kapcsolatos problémákat kulturális eszközökkel, az európai hagyományoknak megfelelően fogja megoldani. A nyelvtörvény módosítását végrehajtó rendelet megerősíti a Szlovákiában élő etnikai csoportok és nemzetiségek mindegyikéhez való érzékeny hozzáállást.
Valdemar Tomaševski
(PL) Elnök úr, örömömre szolgál, hogy Litvánia képviselőjeként az anyanyelvemen, lengyelül szólalhatok fel. Úgy vélem, ennek a kiváltságnak kellene lennie a normának, nemcsak az Európai Parlamentben, de az EU valamennyi országában, mivel a multikulturalizmus és a nyelvi sokféleség nagyon fontos helyen áll az európai értékrendben. Mindent meg kell tennünk annak érdekében, hogy a nemzeti kisebbségek, és különösen az őshonos kisebbségek ne érezzenek semmilyen megkülönböztetést a mai bizottsági nyilatkozatban szereplő kérdésekben. Ezért a Bizottságra vár a sürgető feladat, hogy rendezze a kisebbségi nyelvek használatával kapcsolatos konfliktusokat az EU minden országában, kivétel nélkül. A feladat megoldását nyilvánvalóan elősegítik az ilyen problémákra talált pozitív megoldások Finnországból, Olaszországból, Lengyelországból, Dániából, a Cseh Köztársaságból és sok más országból. Csak arra van szükségünk, hogy a Bizottság hatékonyan és - ami még fontosabb - haladéktalanul cselekedjen ez ügyben.
Diane Dodds
Elnök úr, jó, hogy szó esik a sokféleség és a többnyelvűség szükségességéről, de én most nagyon röviden szeretném felhívni a figyelmet a helyzetre az Egyesült Királyságnak azon a részén, ahonnan én jöttem.
Az ulsteri skótok kisebbségi nyelve Észak-Írország kulturális kincsének része, és ezt az Európa Tanács Regionális vagy Kisebbségi Nyelvek Európai Kartája révén az Egyesült Királyság is elismeri.
A St Andrews-i megállapodásról szóló törvény eredményeképpen az északír kormány megbízást kapott az ulsteri skót nyelvre és kultúrára vonatkozó stratégia kidolgozására. A stratégia összeállításakor a kulturális miniszter figyelembe veszi az Európai Kartát és más nemzetközi okmányokat, köztük a gyermek jogairól szóló ENSZ-egyezményt. A stratégiát igyekszik elhelyezni Észak-Írország közös, egyenlőségen, sokszínűségen és kölcsönös függőségen alapuló, jobb jövőjének az összefüggésében.
Sajnálatos módon a Sinn Fein a kultúrát - különösen a nyelvet - fegyverként használta az államellenes kampányában, ami vitát és viszályt szült. Ez a nyelv helytelen használata, a nyelvvel való visszaélés. Ezért reméljük, hogy a stratégiában szereplő közös, jobb jövő kilátása ennek a kulturális háborúnak az örökségét is kezeli majd.
Alejo Vidal-Quadras
(ES) Elnök úr, szeretném felhívni a figyelmet azokra az erőfeszítésekre, amelyeket e Ház a kisebbségi és regionális nyelveknek a polgárok és a Parlament közötti írásbeli kommunikációban való használata támogatására tett. A polgárok ezeken a nyelveken írhatnak a Parlamentnek, és választ is kapnak.
Ettől eléggé eltérő dologról beszélünk akkor, elnök úr, amikor egyesek azokat a regionális vagy kisebbségi nyelveket akarják használni a plenáris üléseken való felszólaláskor, amelyeknek a tagállamok bizonyos területein más nyelvekkel közös hivatalos nyelv státusuk van. Ez a törekvés nem életképes egy olyan Parlamentben, ahol a munka 23 nyelvet összefogó, teljes egészében többnyelvű rendszerben folyik - ami költségvetésünk több mint egyharmadát emészti fel, és a személyzet több mint felét foglalkoztatja.
Vannak ilyen nyelvek az Egyesült Királyságban, Luxemburgban, Észtországban, Cipruson, Spanyolországban, Svédországban és Finnországban, és még sorolhatnám. Ez azt jelentené, elnök úr, hogy a plenáris üléseken 35-40 nyelvet kellene használnunk, ami pénzügyi és logisztikai szempontból nézve egyszerűen kivitelezhetetlen. Ezért, elnök úr, ha ehhez ragaszkodunk, azzal esetleg választási előnyökhöz jutunk, de értelme bizonyosan nem lesz, és maga az elgondolás is teljesen irreális. Ez csak arra lenne jó, hogy felesleges frusztrációt keltsünk sok lojális polgárban.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Elnök úr! A szlovák államnyelvtörvény a december 1-jén életbe lépő Alapjogi Charta öt alapjogát sérti meg.
Először is etnikai alapon diszkriminál, másodrangú nyelvvé, másodrangú állampolgárrá degradál félmilliós magyar közösséget és annak anyanyelvét. Kettő, durván beavatkozik a privát szférába, ahogyan Bauer Edit asszony azt bebizonyította. Három, antidemokratikus, mert félelmet gerjeszt az állampolgárok körében. Negyedszer, ellentétes az Európa Tanács két dokumentumával, amelyet a csatlakozási szerződésben Szlovákia vállalt és ötödször, Orbán biztos úr azt mondta, hogy az EU a két- és többnyelvűséget támogatja, Szlovákia pedig elindult az egynyelvűség, a nyelvi asszimiláció irányába.
Ha az EU eltűri ennek az öt alapjognak a megsértését, nem emeli föl a szavát, akkor nem lesz morális alapja, hogy bírálja Kínát, Oroszországot és más országokat. Nem lehet kettős mérce!
Izaskun Bilbao Barandica
(ES) Elnök úr, az Európa Tanács és 47 európai állam által elfogadott Regionális vagy Kisebbségi Nyelvek Európai Kartája kimondja, hogy a regionális és kisebbségi nyelveket védelmezni kell, mivel egyes esetekben az eltűnés veszélye fenyegeti őket.
Úgy vélem, ez a hozzáállás segíti a kontinens hagyományainak, sokszínűségének és kulturális gazdagságának fenntartását és fejlesztését, és ezek megőrzésére szükségünk van. Ezzel egyúttal az adott nyelvek beszélőinek alapvető jogát is védjük, amint azt a biztos úr elmondta.
A biztos úr megemlítette, hogy a tagállamoknak minden rendelkezésre álló eszközzel biztosítaniuk kell e nyelvek használatát, tudjuk azonban, hogy ez nincs így. A többnyelvűség nem minden tagállamban garantált, még a kétnyelvűség sem, ahol hivatalos nyelvekről van szó, és az a probléma, hogy nem érezzük, hogy a kisebbségi nyelvek részei lennének az Unió örökségének, részei a mi örökségünknek.
Mindazonáltal azt szeretném kérni, hogy gondolkozzanak el a kisebbségi nyelv fogalmán, mivel a tagállamokban több olyan nyelv is van, amely az Európai Parlamentben ugyan hivatalos nyelv, de kevesebben beszélik és kevésbé közismert, mint egyes regionális nyelvek, amelyek ezért nem számítanak hivatalos nyelvnek. Ezáltal 40 millió európai polgár nyelvi jogait sértjük meg, miközben e jogok védelme elvi kérdés, amint azt a biztos úr maga is elmondta.
A baszk nyelvet, Európa legrégebbi, ismeretlen eredetű nyelvét 700 000 baszk beszéli, így ha Európát közelebb akarjuk vinni a baszk néphez, ez többek között azt is jelenti, hogy éreztetjük velük, hogy a "gabon” ugyanolyan értékes köszönés, mint a "buenas noches”, a "good evening” vagy a "bonsoir”.
Kay Swinburne
Elnök úr, az Európai Parlament walesi képviselőjeként valódi együttérzéssel gondolok az Európa-szerte előforduló más kisebbségi nyelvekre, különösen mivel nekem is walesi az anyanyelvem - a még ma is használt európai nyelvek közül az egyik legrégebbi.
Ha számszerűen nézzük, a szlovákiai magyar nyelvű lakosság nagyon hasonló helyzetben van, mint a Walesben élő walesi anyanyelvűek, akiknek a száma szintén meghaladja a félmilliót. Ez ugyanakkor Wales lakosságának 20%-át jelenti, az Egyesült Királyság teljes népességén belül viszont még a 2%-ot sem éri el.
A Walesben élő angol és walesi anyanyelvűek közötti több száz éves huzavona után, a szlovák és magyar anyanyelvűek között most elhangzottakhoz nagyon hasonló érvek után Walesben mára sikerült megvalósítani a békés együttélést.
A walesi nyelv újjáéledése a decentralizálás óta eltelt 15 évben roppant látványos volt. A nyelvhez való pozitív viszonyulás óriási kulturális előnyökkel járt.
Walesben a pragmatikus hozzáállás volt a megoldás kulcsa. Arra kell törekednünk, hogy az emberek saját preferenciájuk szerint akármilyen nyelven beszélhessenek, anélkül azonban, hogy ez indokolatlan terhet vagy költséget jelentene. Én például walesi nyelven szándékozom befejezni az észrevételeimet, ugyanakkor nem szeretném a parlamenti szimultán tolmácsolás költségeit az adófizetőkre terhelni, pusztán a két walesi nyelvű európai parlamenti képviselőnek a kedvéért. A sokszínűség mindazonáltal üdvözlendő.
(A képviselő walesi nyelven szólalt meg.)
Anna Záborská
(SK) Szeretnék következetesen a vitánk témájánál maradni. Nem a szlovákiai nemzeti nyelv használatáról szóló törvényről fogok beszélni, mivel szilárd meggyőződésem, hogy ez szlovák belügy.
2010. január 1-jén lesz 22 éve annak, hogy egy kivételesen bölcs, széles körben köztiszteletnek örvendő személyiség hangsúlyozta, hogy a kisebbségek és kultúrájuk tiszteletben tartása a béketeremtés alapja. Következetesen fenn kell tartanunk a kisebbségek ahhoz való jogát, hogy kultúrájukat őrizzék és fejlesszék. A kisebbségeknek joguk van saját nyelvüket használni, és ezt a jogot törvényben kell rögzíteni. Ha ez nem történik meg, azzal elveszítjük gazdag kulturális örökségüket. Az idézett személyiség ezt a világbéke napján mondta.
Európa kulturális gazdagsága nemzeteiben rejlik, amelyeknek mindmáig sikerült életben maradniuk. E tekintetben az ellentéte az Amerikai Egyesült Államoknak, ahol ez a gazdagság egy meghatározhatatlan tömeggé olvadt össze. Az Európában és az Európai Unióban használt nyelvek sokasága ezáltal értelmet nyer a nemzetállamok közösségének projektje formájában.
Beszélnünk kell a kisebbségi nyelvek használatának szabályairól, mivel szabályokra szükség van, de Európát nem szabad megfosztanunk ettől a gazdagságtól. A kisebbségi nyelvek használatának kérdése bármelyik államban felmerülhet, ahol nincs meg a kommunikációra való hajlandóság, vagy ahol valamilyen más okok állnak a háttérben. A kisebbségeknek jól kell érezniük magukat az országban, ahol élnek, én ezért mindig következetesen ki fogok állni bármelyik kisebbségi nyelv védelmében, de minden esetben csak a kisebbség nyelveként. Úgy vélem, a Bizottságnak is ez az álláspontja.
Ramon Tremosa I Balcells
Elnök úr, szeretném jelezni, hogy komolyan aggódom a spanyol kormány hozzáállása miatt, amely nem engedélyezi a katalán nyelv használatát itt a Parlamentben. A katalán nyelvet a francói diktatúra idején tiltották és üldözték; a spanyol demokrácia most a saját alacsony színvonaláról tesz tanúbizonyságot azzal, hogy nem engedélyezi a katalán nyelv hivatalos használatát ebben a Parlamentben.
Minden nyelv egyenlő, ugyanúgy, ahogy minden ember is egyenlő. Európa a helyes gyakorlat egyedülálló mintája, ahol a kisebb hivatalos nyelvek is lehetőséget kapnak az egyenlő bánásmódra.
A katalán nyelvet tíz millióan beszélik, ezen a nyelven mégsem szabad felszólalni itt a Házban. Ha a katalán nyelv parlamenti használatát elismernék és engedélyeznék, ez döntő mértékben hozzásegítene a katalán nyelv spanyolországi helyzetének javításához is, hiszen megerősítené azt a követelésünket, hogy legyen végre vége a spanyol parlament évszázadok óta tartó egynyelvűségének.
Az Európai Parlament katalán képviselőjeként, aki most tisztában van vele, hogy ez a katalán nép részéről világos és fontos követelés, kérem az Európai Bizottságot, fordítson külön figyelmet a katalán nyelv rendszeresítésére itt a Házban.
Metin Kazak
(BG) Orban úr, Bulgária több mint 60 000 állampolgára törökül - az anyanyelvén - nézi a híreket a bolgár nemzeti televízióban. Ezt a mindössze ötperces török nyelvű műsort Bulgária legnagyobb közszolgálati médiaszervezete 2001 óta sugározza, amikor ratifikálták a Nemzeti Kisebbségek Védelméről szóló Keretegyezményt. Bulgária jelenleg így gondolja betartani a kisebbségek jogainak védelmére vonatkozó európai uniós alapelvet.
Szeretném azonban felhívni a figyelmüket a török hírműsor sugárzásának beszüntetése céljából tartott november 5-i közvélemény-kutatásra. Ez a provokáció és a nacionalista nyomásgyakorlás következménye. A műsor megszüntetésével Bulgária legnagyobb létszámú kisebbségét fosztják meg az anyanyelvi tájékoztatáshoz való joguktól. Ez intoleranciát és megkülönböztetést jelezne, ami megzavarná a bulgáriai etnikai csoportok közötti, hagyományosan jó együttélést, miközben a Balkán országai számára sokszor ez szokott lenni a minta.
Ezért ragaszkodom a válaszhoz, biztos úr, arra vonatkozóan, hogy a Bizottság hogyan kíséri figyelemmel, hogy a közszolgálati média tiszteletben tartja-e a kisebbségek szabad anyanyelvi kommunikációhoz való jogát, ami által teljes mértékben részt tudnak venni hazájuk társadalmi és politikai életében.
Ádám Kósa
(HU) Köszönöm a szót. Szeretném felhívni a figyelmüket, hogy az Európai Unió elindított egy - helyes irányba - egy olyan kisebbségről beszél, ahol a siket emberek anyanyelve, a jelnyelv az Európai Unió 10 tagállamában elismerték a jelnyelvet, köztük utoljára éppen a saját országomban, Magyarországon. Ez a törvény azt mondja, hogy nemcsak az anyanyelv a jelnyelv, hanem nekünk kulturális kisebbségi jogainkat védik ezzel, és szeretném felhívni a figyelmet, hogy Szlovákia ebben a kérdésben egyébként elöl van, mert már 1995-ben elismerték a szlovák jelnyelv használatát. Ugyanakkor a magyar emberek. Kötelességem felhívni a figyelmet, hogy az Európai Unióban nem lehet kettős mércét alkalmazni. Ha egy szlovák siket használhatja a jelnyelvét, akkor egy szlovák állampolgár hadd használja a saját anyanyelvét.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Nagyon csalódott vagyok, hogy miközben az EU-tagállamok előtt komoly, nemzetiségétől függetlenül minden egyes polgárt súlyosan érintő társadalmi problémák tornyosulnak, a szlovák és magyar képviselők közötti párbaj mindig a plenáris üléseken kerül elő ebben az intézményben, ahogyan ez ma is történik, éjfél előtt tíz perccel.
Sem a nyelvtörvénynek, sem bármelyik korábbi, a magyar képviselők által itt felvetett témának nincs semmilyen hátrányos hatása az etnikai kisebbségek tagjaira. Elnök úr, Szlovákiában az etnikai kisebbségek és az összes többi kisebbség jogai teljes körű védelmet élveznek, és kivételesen magas szintűek. Baráti kezet nyújtunk magyarországi barátaink felé, jószomszédi kapcsolatokat akarunk, az viszont nagyon zavar bennünket, hogy az Európai Parlament intézményével ismételten visszaélnek annak érdekében, hogy kifejezzék a Szlovák Köztársaság iránti gyűlöletüket.
Michael Gahler
(DE) Elnök úr, elejétől végéig elolvastam az új szlovák törvényt. Swoboda úrnak igaza van - az emberek között a mindennapi életben rendszerint jó a viszony, és ez alól Szlovákia déli része sem kivétel. Az államnyelvről szóló új törvény ezért is felesleges, hiszen a szlovák nyelvet Szlovákiában semmi nem fenyegeti.
Sajnálatos módon a törvény helyenként megkülönböztetést alkalmaz a helyi polgárokkal szemben, mivel a csehek gyakran jobb helyzetbe kerülnek, mint a magyarok. Miért nem írja elő legalább, hogy a magyar nyelv a cseh nyelvvel egyenlő bánásmódban részesüljön? Ez a törvénymódosítás csak a jelenlegi szlovákiai koalíciós kormány sajátos összetételével magyarázható, ahol Fico elvtárs úgy próbálja elhalászni a nacionalista SNS és a populista HZDS szavazatait, hogy az állítólagos magyarveszélyekre hivatkozik. Örülök, hogy erre a fajta viselkedésre a Mikuláš Dzurinda által vezetett koalíciós kormány idején nem volt szükség. Akkoriban az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) képviselőcsoportban tagsággal rendelkező három párt - köztük a kisebbségi párt is - jól tudott együtt, nem pedig egymás ellen dolgozni - és valójában pontosan ez kellene, hogy legyen a cél.
Kinga Göncz
(HU) Én is egyetértek azokkal, akik azt mondták, hogy nagyon jó az együttélés Szlovákián belül az emberek között, egészen addig, amíg valamilyen módon nem keltődik egy olyan feszültség, amelyik ezt az egyensúlyt megbontja, vagy együttélést nehezebbé teszi.
Hadd említsek egy pár olyan vonatkozását Szlovákiának a nyelvtörvény kapcsán, amely eddig nem hangzott el. Nem szeretném azokat ismételni, amikről szó volt. Egyrészt Szlovákia nemzetállamként definiálja magát akkor, amikor tudjuk - és erről szó volt ma -, hogy körülbelül 10 százaléknyi magyar közösség él Szlovákiában és egyéb kisebbségek is.
A nyelvtörvény egyensúlytalanságot teremt. Nem csak az a probléma vele, hogy a szlovák nyelvet védi és nem azokat a kisebbségi nyelveket, amelyeket egyébként védeni kellene - egyébként nagyon sok pozitív példa van Európában -, hanem nincs összefüggő, egységes, kisebbségeket védő törvény, amelyet sokszor elmondtunk, hogy szükséges lenne ahhoz, hogy ez az egyensúly ne bomoljon meg. Ami nagyon jó volt a mai vitában, és nagyon fontos volt, sok pozitív példát hallottunk. Őszintén remélem, hogy ebbe az irányba fog lépni Szlovákia is a továbbiakban.
László Tőkés
(HU) Békesség Istentől! Pace vouǎ! Boží pokoj s Vami! Peace to you from God! A soknyelvű Európában magyarul, románul, szlovákul és angolul kívántam békességet. Ezt megtehettem az Európai Parlamentben, viszont az államnyelvtörvény sérelme nélkül kockázatos volna megtennem a szlovák törvényhozásban. Az Unió egyik tagországában pénzbüntetéssel lehet sújtani a hivatalos nyelvtől eltérő más nyelvek, köztük Európa egyik hivatalos nyelvének, a magyarnak a használatát. Ez világraszóló botrány és szégyen!
Nézzék Szlovákia térképét, itt van előttem! Schengennek köszönhetően a Szlovákiát Magyarországtól elválasztó határt a vasfüggönyhöz hasonlóan lebontották, a posztkommunista-soviniszta szlovák kormány azonban most újabb falakat emel az emberek közé, nyelvi korlátokat.
Köszönjük Jerzy Buzek elnöknek, hogy a megoldás érdekében Szlovákiában járt követségben. Az Európai Parlament ebben a közérdekű ügyben ne helyezkedjen a be nem avatkozás ignoráns és kényelmes álláspontjára, hanem szerezzen érvényt saját előírásainak és követelményeiknek, melyeket az emberi és kisebbségi, valamint a nyelvi jogok terén támaszt!
Katarína Neveďalová
(SK) Eredetileg Bokros úrnak akartam válaszolni, de nem kaptam szót. Azt akartam mondani, hogy elismerem, hogy a szlovák parlament nem fordítja le az összes törvényt a kisebbségi nyelvekre - amelyekből egyébként 11 van, nemcsak egy -, ami pedig a magyar kisebbség méretét és az említett félmilliós létszámukat illeti, roma kisebbségünk is van félmilliós létszámmal, de ők nem panaszkodnak. Azt szeretném kérdezni, hogy a magyar parlament az összes törvényt lefordítja-e a kisebbségi nyelvekre, és hogy vannak-e egyáltalán szlovák nyelvű fordítások? Mindazonáltal nagyra értékelem, amiért Ön megragadta a lehetőséget, és szlovákul szólalt fel.
Tőkés úr, Szlovákia hidakat épít - engem pedig nagyon zavar, hogy Ön ezt mindig megemlíti -, a hidak építését azonban a másik oldalról, Magyarországról is el kell kezdeni. Az Európai Parlament új képviselőjeként engem kifejezetten zavar, hogy állandóan a szlovák-magyar viszonnyal kapcsolatos kérdésekre kell válaszolnom, és nem foglalkozhatok az engem igazán érdeklő témákkal.
Ezúton szeretnék köszönetet mondani a biztos úrnak, mivel tagja vagyok a Kulturális és Oktatási Bizottságnak. Ön igazán kitűnő munkát végez, és az is nagyszerű, hogy 23 európai nyelvet használhatunk, amelyek közül a szlovák az egyik.
László Surján
(HU) ...a szlovák sajtóban azt, amit Gallagher úr az imént elmondott. A szlovák sajtóban, mondom tehát, ha rá szeretnék mutatni arra, hogy az a konfliktus, ami most van, az nem állítható sem két állam konfliktusának, sem két nép konfliktusának. Bizonyos törvénnyel vannak problémák.
Én örömmel csatlakoznék Swoboda úrnak ahhoz a fölvetéséhez, hogy egy békés, nyugodt, kiútkereső irányba mozduljunk el. Csak ne mondta volna azt, hogy nem sért ez a törvény alapjogokat. Hát akkor, amikor egy szlovák városban egy édesanyára, aki a 4 éves gyerekét a kezében tartja a kórházban, rászólnak, hogy ne magyarul csitítsa a gyereket, aki fél az orvosi beavatkozástól, ne mondjuk azt, hogy ez nem sérti a jogokat. Még azt se mondjuk, hogy ez nincs benne a törvényben! Épp az a probléma, hogy a törvénynek kisugárzása van. A törvény egyébként tiltja a kórházakban azokat a megszólalásokat, ahol kicsi a magyar nyelvnek a részvétele.
Én tehát azt gondolom, hogy itt nagyon súlyos problémák vannak. Beérett az a vetés, amit egy szélsőséges pártnak a kormányba emelése hozott magával. A magyarok egyébként nem kiirtották a kisebbségeiket, hanem elcsatolták azokat tőlük.
Monika Smolková
(SK) Tiltakoznom kell az előző felszólaló ellen. Ezek színtiszta hazugságok, valótlanságok és igaztalan állítások. Végezetül azt szeretném kérni, hogy tanulmányozzák a nyelvtörvényt, mivel ez nem úgy néz ki, mint a saját nyelvtörvényük. Nekünk Szlovákiában másmilyen, eltérő nyelvtörvényünk van, és itt most két különböző törvényről beszélünk.
Kassáról származom, ebből a 250 000 főnyi lakosú kozmopolita városból, ahol jelentős számban élnek magyarok, csehek, ruténok, ukránok, romák és természetesen szlovákok is. A szavazók négy évvel ezelőtt úgy határoztak, hogy a kassai régióban a köztünk - a szociáldemokraták - és a magyar kisebbség képviselői között létrejött koalíció nagyon sikeresen működik. Regionális képviselőként szeretném kijelenteni, hogy együttműködésünk valóban példás. A magyarok és a szlovákok a mi térségünkben békében élnek, és senkiben fel sem merül, hogy a nemzetisége miatt megrágalmazza vagy megtámadja a másikat. Az emberek mindennapi életében nincsenek viták, a kevert területeken nincs nemzetiségi probléma. Ezt teljesen komolyan mondom. Ha bizonyos pártok vezető politikusai nem tüzelnék ezt a kérdést saját indítékaikból, a magyar etnikai kisebbségi kérdés nem merült volna fel az Európai Parlamentben, mivel nem is létezik.
Csaba Sógor
(HU) Francesco Capotorti. Amikor az ENSZ-ben annak az egyezménynek az előkészítésén dolgoztak, amely később a népirtás bűntettének megelőzése és megbüntetése tárgyában kelt nemzetközi egyezmény néven vált ismertté, a nyelvi és kulturális genocídiumot mint súlyos emberiség elleni bűncselekményt, együtt tárgyalták a fizikai népirtással.
A nyelvi genocídiumot úgy definiálják - 3. cikkely, 1. pont - 1948-ban, mint annak a megtiltását, hogy a csoport a mindennapi érintkezésben vagy az iskolákban nyelvét használhassa, vagy hogy a könyvnyomtatás, illetőleg a kiadványterjesztés a csoport nyelvén történjék.
Ma az Európai Unió területén sajnos nem Szlovákia az egyetlen ország, de a legjellemzőbb példa arra, hogy nyelvi genocídium, vagyis nyelvi népirtás, nyelvirtás folyik egy uniós ország területén. De ne örüljön más sem, mert Románia, Görögország, Franciaország is felsorakozhat Szlovákia mögé. Köszönöm.
Leonard Orban
a Bizottság tagja. - (RO) Elsődlegesen annak a többnyelvűségi politikának a lényegével szeretnék foglalkozni, amelyet ebben az időszakban elő kívántunk mozdítani. Egyrészről arra törekedtünk, hogy az Európai Unióban beszélt nyelvek mindegyike számára garantálni tudjuk a tiszteletet, és minden nyelvet külön ünnepeljünk, akár nemzeti, regionális vagy kisebbségi nyelvekről, akár más földrészekről érkező emberek nyelveiről van szó. Másrészről biztosítani akartuk, hogy a sokszínűség ünneplése révén elérjük a közös, mindnyájunk által kívánt célt, mégpedig hogy megőrizzük és megszilárdítsuk az Európai Unió egységét, más szóval, a mi egységünket. Ha úgy tetszik, az "egység a sokféleségben” elv legközvetlenebb alkalmazásáról beszélünk. Beszédemben nem tudok nem ügyelni Swoboda úr észrevételeire a tekintetben, hogy a tetteinkben mindig azokat az elemeket kell keresnünk, amelyek összekötnek, és nem azt, ami szétválaszt.
Mindenkit tiszteletben kell tartanunk, ugyanakkor kellő bölcsességgel is rendelkeznünk kell ahhoz, hogy módot találjunk egymás megértésére, a kommunikációra és az egymással való kölcsönös együttműködésre. A többnyelvűség pontosan emiatt játszott rendkívül fontos szerepet a kultúrák közötti párbeszéd megerősítésében. Szükségünk van a párbeszédre, márpedig ezt nyelvek nélkül nem tudjuk megvalósítani.
Lehetőségem nyílt arra, hogy valamennyi tagállamba ellátogassak. Olyan területeket és régiókat is felkereshettem, ahol sajnos még mindig tárgyalások és viták folynak, és ahol a nyelvek esetenként sajnos bizonyos, nem az EU egysége által vezérelt politikai érdekek foglyai. Azt is teljesen világosan elmondtam, hogy olyan megoldásokat kell találnunk, amelyek lehetővé teszik a kommunikációt és a párbeszédet. Ez az oka annak, hogy - mint már elmondtam - még amikor a dolgok elfogadása nehezebbnek is tűnik, a mellettünk élő közösségek nyelvének elsajátítása és használata jelentős megoldásokat kínál egymás megértése terén. Ezért az ilyen helyzetekben, és ez számtalan más esetben is előfordult, úgy hiszem, a kölcsönös megértés terén képesek vagyunk az előrehaladásra.
Ha például beszéljük annak a térségnek a nyelvét, ahol a nemzeti kisebbségek képviselői vannak többségben, más szóval, ha beszéljük e kisebbségek nyelvét, illetve ha a nemzeti kisebbségek is beszélik a nemzetállam nyelvét, ezzel hidak épülnek közöttünk, olyan egyetértési pontok jönnek létre, amelyek nagy segítségünkre lehetnek.
Szeretnék néhány megjegyzést tenni az arra irányuló erőfeszítéseinket illetően, hogy az Európai Unióban beszélt nyelvek mindegyike számára támogatást kínálhassunk. Nemcsak a hivatalos nyelvekhez, de a különféle regionális és kisebbségi nyelvekhez kötődő projektek közül is igen sokat finanszírozunk. Számtalan egyedi példát találhatunk arra, hogy az Európai Bizottság támogatta egyrészt a regionális és kisebbségi nyelvek népszerűsítésére létrejött szervezetek hálózatait, másrészt az Európai Unióban kevésbé széles körben beszélt nyelveket úgy általában. Emellett azonban konkrét kisebbségi és regionális nyelvekhez kapcsolódó projekteket is finanszírozunk. Az ilyen nyelvek támogatásának módjára is vannak egyedi példáink. Mint már mondtam, és most szeretném elismételni, a többnyelvűségről szóló, 2008-ban elfogadott stratégia az Európai Unióban beszélt nyelvek mindegyikére vonatkozik. Nem ismerünk akadályt. Ezekre a nyelvekre kivétel nélkül úgy tekintünk, hogy az Európai Unió tőkéjét, és ha úgy tetszik, az Európai Unió jelenlegi kulturális örökségének részét képezik.
Természetesen szeretnék néhány szót szólni még a szlovák nyelv szlovákiai használatáról szóló törvény módosításairól is. Elégedetten látjuk, hogy a magyar és a szlovák miniszterelnök között pillanatnyilag folynak a tárgyalások azokról a lehetőségekről, amelyek révén kölcsönös megértésen alapuló, közös megoldásokat találhatnának. Közösségi szempontból nézve szeretném nyomatékosítani, hogy - tekintettel e törvény rendkívül széles alkalmazási körére - jelenleg nem tudjuk felmérni végrehajtásának összes lehetséges következményét. Pontosan ezért döntő jelentőségű e jogszabály végrehajtása, különösen a végrehajtásának módja. Ezzel kapcsolatban szeretném hangsúlyozni, hogy az Európai Bizottság nagyon alapos elemzést fog végezni, és ennek keretében részletesen meg fogjuk vizsgálni a jogszabály tervezett végrehajtási módját.
Befejezésül szeretném ismét hangsúlyozni, hogy a viszonylag korlátozott hatáskörünk szabta kereteken belül arra törekszünk, hogy támogassuk az Európai Unióban használt nyelvek mindegyikét, függetlenül attól, hogy hivatalos, regionális vagy kisebbségi nyelvről van-e szó, amilyen például a walesi, ahol konkrét példáink vannak e nyelv támogatására, illetve a katalán, amelynek esetében az Európai Bizottság például igyekezett nyitni e nyelv felé, avagy felhívni az emberek figyelmét e nyelv használatára. A közösségi politikákról például nagyon részletes katalán nyelvű weboldalaink és információink vannak. Ugyanez igaz a baszkra és számos más nyelvre is. Azt akartam ezzel szemléltetni, hogy ezen erőfeszítések révén meg tudjuk mutatni, konkrétan hogyan akarjuk támogatni ezt a politikát, amelyet az Európai Unió egyik fontos politikájának tartok, olyan politikának, amely valójában az Európai Unió alapjait segít megteremteni.
Elnök
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Jim Higgins
írásban. - Üdvözlöm az Európai Bizottság pozitív hozzáállását, és értékelem a kisebbségi nyelvek elismerése terén elért előrehaladást. Ha azonban a kisebbségi nyelveket az EU-n belül egy szintre akarjuk hozni a fő nyelvekkel, még mindig sok a tennivalónk. Az ír nyelvet a plenáris ülésen jelenleg csak angolra tolmácsolják, ezért az egyperces felszólalás közepén meg kell állnom (amikor írül szólalok fel), és a fordítási lehetőségek hiányában kénytelen vagyok visszatérni az angolra. Az ír fordítók megfelelő képzéshez jelenleg csak a Galway-i Ír Nemzeti Egyetemen (NUIG) és az írországi szakmai kamarák szervezeteinél juthatnak hozzá, ami jelzi is, hogy milyen előrehaladásra hívom fel a Bizottságot: hogy biztosítson további támogatást más elismert ír fordítási képzések létrehozásához - hogy megfelelő számú ír tolmács álljon rendelkezésre ahhoz, hogy az európai intézmények teljes körű ír fordítási szolgáltatást tudjanak nyújtani, a Parlament eljárási szabályzatának 146. cikkében vázoltak szerint. Mint Ön is mondta, "a kultúrák közötti párbeszédet többnyelvűség nélkül nem tudjuk megszilárdítani”, a többnyelvűség pedig megfelelő képzési létesítmények nélkül nem jöhet létre.
Alajos Mészáros
írásban. - (HU) Tisztelt elnök úr, kedves képviselőtársaim! Én mint szlovákiai magyar képviselő kijelentem, hogy a szlovák nyelvtörvény rossz. És nem azért rossz, mert sérti az európai értékrendet, hanem azért, mert erőszakosan beavatkozik több százezer szabad európai állampolgár anyanyelv-használati jogába és elfogadhatatlan módon korlátozza annak szabad gyakorlását. A büntetéstől való félelem és a nyelvtörvény nem egyértelmű megfogalmazása oda vezet, hogy a polgár nem meri használni anyanyelvét ott sem, ahol az megengedett. Másrészt kényszerítve van a kettős nyelvhasználatra akkor is, amikor az teljesen indokolatlan.
A nacionalista eszméket is felvállaló szlovák kormány úgy indokolta a nyelvtörvényt, hogy annak úgymond egyensúlyt kell teremteni a dél-szlovákiai régiókban a szlovák és magyar nyelvhasználat között. Mint kifejtette, ez úgy értendő, hogyha egy magyar lakta községben egy szlovák él, joga van minden hivatalos információra ezen a nyelven, fordítva viszont ez csak akkor érvényes, ha a kisebbség számaránya legalább 20 %. Szép kis egyensúly! És történik mindez a 21. század Európájában!
Rareş-Lucian Niculescu
írásban. - (RO) A kisebbségek növelik a nemzet értékét mindaddig, amíg meg tudják őrizni kulturális értékeiket. Ezért különösen fontos a kisebbségi kultúrák megőrzése. Ebből a szempontból úgy vélem, hogy Románia, az általam képviselt tagállam az egyik legmodernebb kisebbségvédelmi törvénycsomaggal rendelkezik. Romániában a kisebbségek a bíróságon saját anyanyelvükön szólalhatnak fel. Vannak iskoláik, ahol az oktatás anyanyelvükön zajlik. Mind a 19 romániai kisebbség képviselteti magát a parlamentben. Azokon a területeken, ahol a kisebbség aránya eléri a népesség 20%-át, a helyi hatóságoknak dokumentumaikat a kisebbségek nyelvén is el kell készíteniük. A határozatokat minden esetben románul, valamint az adott régió kisebbségeinek nyelvén teszik közzé. Véleményem szerint a román jogszabályt ezen a téren a helyes gyakorlat mintájának és hivatkozási alapnak tekinthetjük minden olyan esetben, ha a kisebbségek jogairól és nyelvük használatáról van szó.
