Förvaltning av tillgångar II (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Wolf Klinz, för utskottet för ekonomi och valutafrågor, om förvaltning av tillgångar ΙΙ.
Wolf Klinz
föredragande. - (DE) Fru talman! Sedan UCITS-direktivet antogs 1985 har den europeiska fondmarknaden vuxit enormt. Detta direktiv har uppdaterats två gånger under årens lopp för att anpassas till marknadsutvecklingen, och en ytterligare modernisering står högst upp på nästa års dagordning.
Kommissionens reformprojekt bygger inte minst på den första resolutionen om förvaltning av tillgångar (”förvaltning av tillgångar I”), som antogs av Europaparlamentet i april 2006 och som angav hörnstenarna i reformpaketet. Jag är tacksam för att kommissionen har antagit dessa rekommendationer och för att kommissionen avser att genomföra dem via ett lagstiftningsinstrument under nästa år.
Även föreliggande resolutionsförslag, ”förvaltning av tillgångar II”, har utformats i syfte att bana väg för framtida inititativ från kommissionen. Förslaget innehåller därför flera olika åtgärder som går längre än det översynspaket som planeras för nästa år, men som vi bedömer som nödvändiga om de europeiska fondföretagen ska kunna öka sin konkurrenskraft. Förslagets huvudpunkter är som följer:
För det första bör kommissionen överväga att utvidga regelverkets räckvidd så att även fastighetsfonder och hedgefonder omfattas. Båda dessa produkter bidrar till en diversifiering av portföljernas riskexponering och erbjuder en attraktiv investeringsavkastning. Förutom möjligheten att inkludera dessa produkter i portföljer bör man även överväga att införa ett EU-pass som skulle ge privata investerare direkt tillgång till dessa produkter. Vi ser positivt på att kommissionen inrättat en expertgrupp för öppna fastighetsfonder (Open Real-Estate Funds, OREF) och på kommissionens beslut att genomföra en studie om icke-harmoniserade fonder för icke-professionella investerare.
För det andra bör inte bara icke-professionella investerare utan även professionella leverantörer och institutionella investerare ha möjlighet att fullt ut dra nytta av EU:s inre marknad. För dessa grupper, som i praktiken inte har något behov av konventionella konsumentskyddsmekanismer, har det hittills inte varit möjligt med gränsöverskridande verksamhet utan häpnadsväckande anmälningsförfaranden. Ett europeiskt system för privata placeringar kan råda bot på denna situation. Systemet måste vara utformat på ett sådant sätt att det inte begränsar de system som redan finns i medlemsstaterna och som i vissa fall är mycket liberala. För att en sådan flexibilitet ska kunna garanteras föreslår parlamentet att Europeiska värdepapperstillsynskommittén (Committee of European Securities Regulators, CESR) utfärdar rekommendationer för hur systemet ska utformas. Nästa steg skulle sedan vara att undersöka om detta är tillräckligt eller om det behövs ett allmänt bindande direktiv.
För det tredje ökar utbudet av investeringsprodukter för icke-professionella investerare konstant, men den produktinformation som finns tillgänglig tillåter inte jämförelser av produkternas respektive fördelar. Detta beror delvis på den långtgående fragmenteringen av lagstiftningen i Europa. För att enskilda investerare ska kunna fatta informerade beslut måste emellertid kraven på information och insyn göra att det åtminstone i någon mån går att jämföra de olika produkterna. De olika företagen ska kunna konkurrera på samma villkor och underställas samma regler. Vi uppmanar därför kommissionen att se över de befintliga rättsliga ramarna för olika produktkategorier och lägga fram förslag till hur situationen kan förbättras.
Syftet är inte att produkterna ska bli fullständigt jämförbara. Livförsäkringsavtal, inlåningsbevis och fonder är produkter som till sin natur är olika när det gäller rättslig status och struktur. Syftet är snarast att likvärdiga informationskrav införs. Men även om maximal överblickbarhet uppnås skulle detta vara meningslöst om investerarna inte besitter åtminstone ett minimum av kunskaper om olika finansiella produkter och hur de fungerar. Det åligger därför medlemsstaterna att uppmuntra utbildningsinitiativ på detta område.
För det fjärde bör investerare kunna dra nytta inte bara av en lång rad olika produkter, utan även av låga kostnader. Europas fondlandskap är dock för närvarande extremt fragmenterat, vilket leder till ineffektivitet och alltför höga kostnader vid en konkurrensjämförelse, framför allt över nationsgränserna. Kommissionen planerar att skapa en rättslig ram för fondsammanslagningar nästa år. Detta är positivt. Kommissionen förbiser emellertid ett av de största hindren för gränsöverskridande sammanslagningar, nämligen beskattningsproblemet. Vi förordar därför att gränsöverskridande sammanslagningar skattemässigt behandlas på exakt samma sätt som nationella sammanslagningar, dvs. utan att någon ytterligare skattskyldighet skapas för investerarna. Vi ber inte om några åtgärder när det gäller skattesatser och liknande. Det enda vi ber om är att gränsöverskridande sammanslagningar inte behandlas annorlunda än nationella sammanslagningar.
För det femte kommer parlamentet att utarbeta ett separat betänkande för att utvärdera den potentiella nytta av en rättslig ram på EU-nivå för hedgefonder och riskkapitalfonder. Kommissionen bör dock vara beredd på att delta aktivt i den internationella debatten om dessa frågor.
Slutligen vill jag tacka mina utskottskolleger, i synnerhet skuggföredragandena från övriga grupper, för ett gott samarbete. Jag hoppas att kommissionen återigen, precis som man gjorde första gången, beaktar våra förslag, så att vi kan se till att de möjligheter som EU:s inre marknad erbjuder blir tillgängliga för såväl investerare som fondbranschen.
Charlie McCreevy
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Jag vill berömma utskottet för ekonomi och valutafrågor, och framför allt föredraganden Wolf Klinz, för att man valt att utarbeta ett initiativbetänkande och för det hårda arbete man lagt ned i det sammanhanget. Jag vill också passa på att tacka Europaparlamentet för dess värdefulla bidrag till diskussionen om förvaltning av tillgångar. Parlamentets tidigare betänkanden om förvaltning av tillgångar har också i hög grad bidragit till vårt arbete med UCITS-direktivet.
En lång analys- och samrådsprocess har, tror vi, lett till ett brett samförstånd om vad som behöver göras och varför. Vi får inte ta på oss för mycket, men vi blundar inte för andra frågor och problem. Dagens betänkande vittnar om de många andra frågor av olika slag som fondbranschen står inför. Vi har redan inlett arbetet på många av de områden som uppmärksammas i betänkandet. Syftet är att bygga upp en solid bas av fakta som kan ligga till grund för framtida beslut. Det gläder oss att parlamentet stöder en process som utgår från en noggrann konsekvensbedömning. Från kommissionens sida tror vi starkt på ett sådant tillvägagångssätt. På så sätt kan vi se till att framtida initiativ utgår från verkliga behov och leder till effektiva lösningar. Vi tillämpar detta tillvägagångssätt även i vårt arbete med privata placeringar. I maj 2008 planerar vi att lägga fram ett meddelande från kommissionen med en bedömning av om ett europeiskt system för privata placeringar behövs och är genomförbart.
I det betänkande vi diskuterar i dag efterlyser man snabba lösningar för att underlätta gränsöverskridande bestämmelser om pass för icke-harmoniserade fonder som riktar sig till privatpersoner. Vi tittar också noga på denna viktiga fråga, och vi kommer att lägga fram en rapport för rådet och parlamentet under hösten 2008. Vi hoppas att rapporten kommer att ge en viss empirisk grund för denna komplexa diskussion.
När man lyssnar till denna debatt kan man ibland få intrycket att lösningar identifieras innan det egentligen slagits fast vilket problemet är. Vi vill varna för en alltför snabb ytterligare utvidgning av EU:s ramar för fonder som riktar sig till privatpersoner. UCITS III ger redan utrymme för en lång rad innovativa strategier, inklusive vissa alternativa investeringsformer. Innan vi överväger en ytterligare utvidgning av ramarna för fonder som riktar sig till privatpersoner måste vi klargöra vad som är möjligt i dag och om de branschomfattande riskhanteringskontrollerna håller måttet. Vi har förståelse för den europeiska fondbranschens önskan att utnyttja sin ledande ställning i fråga om innovation och finansiell kreativitet, men det får inte ske till priset av investerarnas förtroende för fondföretagens varumärke.
Vi erkänner de farhågor som tas upp i betänkandet när det gäller de skiljaktiga lagstiftningskrav som gäller för distribution av ersättningsprodukter och betonar att kommissionen inte har någon förutfattad mening om huruvida det finns ett konkret problem som behöver åtgärdas. Svaren till följd av kommissionens begäran om uppgifter i oktober kommer att ge oss möjlighet att bedöma om det lappverk som den gällande lagstiftningen utgör medför en verklig och betydande risk för att investerarna missgynnas. Med utgångspunkt i svaren och ytterligare uppföljningsarbete kommer kommissionen under hösten 2008 att utfärda ett meddelande om behovet av åtgärder på EU-nivå.
Vi välkomnar betänkandets erkännande av hedgefondernas positiva bidrag till marknadernas funktion och företagens effektivitet. En del nya branschledda initiativ för att utveckla frivilliga standarder i fråga om bästa praxis utgör ett välkommet och proportionerligt gensvar på kraven på mer information. Vi uppskattar parlamentets bedömning att internationella insatser är nödvändiga i dessa starkt globaliserade branscher.
Sammanfattningsvis har vi åstadkommit mycket när det gäller förvaltning av tillgångar. Vi har långt kvar att gå. Nya utmaningar visar sig ständigt på detta föränderliga område. Vi är dock inte betjänta av att ge oss in i förhastade och dåligt förberedda insatser. Det gläder oss att se att kommissionen i parlamentet har en värdefull partner som arbetar mot samma mål, nämligen en integrerad och effektiv europeisk fondmarknad som levererar resultat för både industrin och investerarna.
Astrid Lulling
för PPE-DE-gruppen. - (FR) Fru talman! I samband med detta viktiga initiativbetänkande om kommissionens vitbok om investeringsfonder är vår ståndpunkt den att vi enats om att fokusera på de icke-rättsliga aspekterna, med tanke på att lagstiftningsförslaget om en översyn av UCITS III-direktivet kommer att läggas fram i början av 2008. De frågor vi har valt att ta upp är dock ändå av yttersta vikt för företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper.
Det finns risk för att en utvidgning av regelverket till att även omfatta öppna fastighetsfonder och alternativa fonder skulle kunna skada det mycket goda rykte som UCITS-produkterna har världen över och inverka negativt på distributionen av dem, såväl inom EU som till tredjeländer. För att undvika att den europeiska investeringsfondsbranschen skadas på något sätt har parlamentet uppmanat kommissionen att ingående analysera vilka de eventuella konsekvenserna skulle kunna bli om icke-harmoniserade fonder för icke-professionella investerare inkluderades bland fonder som får kallas UCITS.
Investeringarna i UCITS uppgår sammanlagt till tusentals miljarder euro och utgör cirka 80 procent av investeringsfondsmarknaden i Europa. Inom denna sektor väntar man otåligt på översynen av UCITS-direktivet. För att förhindra onödiga och skadliga förseningar i samband med en sådan översyn har dock parlamentet klart och tydligt föreslagit att ingen utvidgning av regelverket till att omfatta fler tillgångstyper bör ske innan den rättsliga översynen av UCITS-direktivet har slutförts. På min grupps vägnar har jag konsekvent förordat denna linje och jag välkomnar föredragandens kompromissvillighet.
I betänkandet framförs även krav på ett harmoniserat regelverk för privata placeringar på EU-nivå, och jag stöder fullt ut de rekommendationer som ges i betänkandet på denna punkt.
Ett sådant system för privata placeringar måste baseras på en exakt definition av kategorin kvalificerade investerare, i enlighet med den som ges i MiFID-direktivet. Välinformerade och kvalificerade investerare med rätt att göra privata placeringar får under inga omständigheter utsättas för ytterligare byråkrati som ett resultat av regler som inte bara är onödiga, utan faktiskt även motverkar sitt syfte.
Jag måste motsätta mig den socialdemokratiska gruppens ändringsförslag där man kräver likvärdighet mellan medlemsstaternas system för reglering och tillsyn i samband med tillämpningen av systemet för privata placeringar, vilket skulle innebära att en ömsesidig marknadstillgång möjliggörs. En sådan form av likvärdighet över hela Europa är helt enkelt en orealistisk tanke.
Jag vill även lyfta fram en fråga där min grupp och jag inte håller med föredraganden. Det gäller punkt 19 och frågan om så kallade garanterade fonder. Själva tanken på sådana fonder är kontroversiell, och vi har försökt protestera mot den felaktiga definitionen av dem. Jag hoppas att vi ska lyckas med att få det avsnittet struket. Jag vill trots allt ge föredraganden en eloge för kvaliteten på hans arbete som gör det möjligt för oss att förbereda oss ordentligt inför lagstiftningsförslaget. Detta innebär att vi nu lugnt kan se fram emot det arbete som väntar oss nästa år.
Harald Ettl
för PSE-gruppen. - (DE) Fru talman! Astrid Lulling borde inte ta för givet att den socialdemokratiska gruppens förslag alltid är ohållbara. Låt mig inleda med att rikta ett varmt tack till föredraganden Wolf Klinz för hans välbalanserade betänkande. Till kommissionsledamoten vill jag framföra att han inte alltid behöver vara så orolig för att vi tar på oss för mycket arbete.
Det är i ljuset av den amerikanska finans- och bolånekrisen som vi nu behandlar betänkandet om förvaltning av tillgångar. Inte ens Europeiska centralbanken kan fullt ut bedöma hur stora skador som denna kris har orsakat inom det europeiska finanssystemet och för de europeiska bankerna. Och det kommer säkerligen att komma mer. Den globala finansmarknaden är redan så tätt sammanflätad att det inte på något sätt gick att skydda EU från dessa spekulationstilltag, som vi allihop i slutänden måste betala för. Giriga bankdirektörer som bara är inriktade på aktieägarvärdet åtnjuter fortfarande högt anseende, och de amerikanska kreditvärderingsinstituten fortsätter att göra lysande affärer och att föra oss bakom ljuset. Det är dock aldrig motiverat med paniklagstiftning. Men det finns mycket att göra på detta område, och kommissionen kan inte bara hoppas på att frågan löser sig själv och låta marknaden ha sin gång.
Ett budskap i betänkandet som jag vill lyfta fram är att ökad information och insyn leder till ökat konsumentskydd och större säkerhet för konsumenterna. Detta är en mycket sund utgångspunkt. Positivt är också att man i betänkandet tar upp hedgefonder och riskkapitalfonder, eftersom allt fler förvaltare investerar i alternativa investeringsprodukter. Hedgefonder, öppna fastighetsfonder och andra produkter inriktade på icke-professionella investerare bör därför inkluderas i UCITS III-direktivet - en uppgift som fortfarande kvarstår.
För mig är en stabil utveckling något som ligger i själva begreppet förmögenhetsförvaltning, vare sig den sker via värdepappersfonder, pensionsfonder, livförsäkringsföretag, banker eller privat förmögenhetsförvaltning. Sedan 2003 har vi ett direktiv om insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan. Genomförandet av detta direktiv har dock varit mycket bristfälligt. I synnerhet inom fondbranschen hänvisar man alltid till en kostsam överreglering och vägrar att utvidga räckvidden för sina insyns- och ansvarsbestämmelser.
Vad vi behöver här är ett klart och tydligt strukturerat system som ger rättssäkerhet. Jag ser positivt på att mitt förslag om en klausul om företagsstyrning har antagits men beklagar att mitt förslag om EU-tillsyn av finansmarknaden avslogs. Vi borde, och antagligen måste vi tänka lite längre även i denna riktning, herr kommissionsledamot.
Det är dock trots allt tillfredsställande att en kompromiss över partigränserna har nåtts i frågan om garanterade fonder. Till syvende och sist både bör och måste vi göra allt vi kan för att se till att förvaltarnas spekulationer begränsas och att parlamentet, kommissionen och rådet inte utmärker sig för kollektiv oföretagsamhet. Herr kommissionsledamot! Detta var riktat till er. Sätt igång, och se till att det blir bra!
Margarita Starkevičiūtė
för ALDE-gruppen. - (LT) Även om detta betänkande är välbalanserat och generellt sett acceptabelt anser jag att detta betänkande faktiskt inte speglar verkligheten som den är. Problemet är att de flesta finansinstitut enligt tillgängliga uppgifter inte följer de regler och bestämmelser som vi rekommenderar.
Det största problemet verkar vara att man utnyttjar bristen på överensstämmelse mellan de olika bestämmelserna. Med tanke på detta måste vi granska betänkandet tillsammans med andra betänkanden och dokument, t.ex. MiFID-direktivet, så att någon sorts kompatibilitet kan uppnås. Något annat som jag vill framhålla är att jag stöder Astrid Lullings uttalande om att UCITS har gott renommé och att vi därför bör vara mycket försiktiga med att inkludera nya produkter i portföljen.
Varför? Jo, eftersom vi inte vet hur dessa produkter ser ut. Jag är ledsen, men det verkar som man i detta dokument, liksom i kommissionens förslag, lite grand har blandat ihop portföljer och intressen för icke-professionella investerare med sådana för institutionella, professionella investerare. För icke-professionella investerare bör tydliga definitioner och regler gälla. Men när vi har såväl UCITS och alternativa investeringsfonder är verkligheten den att dessa, i exempelvis mitt hemland, blandas med varandra och sedan erbjuds icke-professionella investerare, som då inte förstår vad det är de investerar i.
Det är därför vi måste ha tydligare definitioner och ett dokument med en otvetydig utformning. Jag hoppas verkligen att kommissioinen nästa år kommer att lägga fram ett dokument som har strukturerats på ett tydligare sätt. Vi måste verkligen skydda de icke-professionella investerarna. Privata investerare ska förstås ha fler rättigheter, men dessa måste definieras separat. Vi bör inte rekommendera människor att investera i alternativa fonder som inte ens har definierats. I mitt hemland kan för närvarande vilken fond som helst kallas alternativ.
Piia-Noora Kauppi
(EN) Fru talman! Först och främst vill jag tacka föredraganden Wolf Klinz för hans initiativbetänkande och för att han tagit till sig alla förslag och yttranden från övriga grupper.
En harmonisering av regelverket för förvaltning av tillgångar och produkter på fondmarknaden kan medföra enorma fördelar för den europeiska ekonomin, vilket även UCITS-direktivet från 1985 visar.
UCITS-direktivet har fått oerhört stor betydelse som varumärke globalt sett. Det säljer bra utomlands. UCITS utgör grunden för en stabil fondmarknad i Europa och gör ekonomin mer dynamisk genom ökad stabilitet och produktiv återinvestering av sparade medel.
Ämnet för detta betänkande är emellertid inte den kommande översynen av UCITS-direktivet, som vi välkomnar. Betänkandet handlar i stället om icke-harmoniserade fonder som riktar sig till privatpersoner och som inte omfattas av UCITS-direktivet. Här krävs en rad viktiga åtgärder.
Jag välkomnar särskilt systemet för privata placeringar, som kommissionsledamoten också nämnde. Initiativet kan i hög grad bidra till förverkligandet av EU:s marknad för icke-harmoniserade fonder.
För det andra är öppenhet i fråga om avgifterna ett inslag som länge har saknats och vars betydelse för att förbättra informationen till investerarna är underskattad. Även andra åtgärder i betänkandet går i rätt riktning och bidrar till att undanröja snedvridningar på marknaden.
För att återgå till framgången för UCITS får vi emellertid inte bli giriga eller blanda ihop saker i hastigheten. Jag talar givetvis om debatten om en utvidgning av räckvidden för UCITS till nya tillgångsslag som öppna fastighetsfonder och fonder som investerar i hedgefonder. Jag tror inte att det är rätt tid att diskutera dessa känsliga frågor. Resultatet kan bli ett mer oflexibelt system, och finansmarknadens förutsättningar skulle antagligen förändras.
Dessutom anser jag att det är mycket viktigt att diskutera rollen för garanterade fonder. Det finns inga garanterade fonder. Vår grupp ville ha ett visst mått av flexibilitet. Vi tror inte att ett system med kapitalkrav för fonder löser problemet. Det finns inga garanterade fonder, och definitioner av det slaget bör inte finnas med i systemet. Därför har vi båda två lagt fram ett förslag från PPE-DE-gruppen
Pervenche Berès
(FR) Fru talman, herr kommissionsledamot! Jag vill tacka föredraganden för hans text. De frågor som han tar upp är ständigt återkommande. Vad exakt är det till exempel som skiljer institutionella och professionella investerare från privata investerare? En del vill få oss att tro att det går en sorts kinesisk mur mellan de två kategorierna. Jag är inte övertygad, och den senaste tidens händelser har visat i vilken omfattning finansiella innovationer sprider sig från en kategori investerare till en annan, ända ned till den enskilde spararen. Tron att vi kan utforma en lagstiftning enbart kring det faktum att det skulle finnas två typer av investerare - upplysta, professionella investerare å ena sidan och småsparare å den andra - är enligt min mening en farlig myt. Vi är väl medvetna om investeringsprodukternas successiva glidning. Idén att det skulle finnas två sorters investerare är inte fel i sig, men vi måste vara fullständigt på det klara med hur vi använder oss av den.
Punkt nummer två som jag vill lyfta fram - och som även berörs i andra texter om finansmarknaden - gäller informationen till investerare. Trots att detta är en sådan ytterst viktig fråga har ännu ingenting gjorts på detta område, eftersom den komplexitet som finansiella innovationer uppvisar är något nytt som man ännu inte erkänt eller insett hela vidden av. Men vi kan inte nöja oss med detta. Det finns inget substitut för det ansvar som åligger dem som placerar i produkterna, och detta måste vi hålla i minnet.
För det tredje måste jag säga att jag tror att ni, herr kommissionsledamot, misstar er när det gäller kopplingen mellan genomförandet av MiFID-direktivet och UCITS-direktivet. Är det vettigt att MiFID-direktivet genomförs i medlemsstaterna innan vi ens vet hur detta direktiv kommer att påverka UCITS-direktivet? Jag tror att situationen idag skulle ha varit mer balanserad om vi hade gått till väga på ett annat sätt.
När det gäller beskattning har föredraganden nämnt vilka följderna blir för fondsammanslagningar. Jag anser att vi även bör tänka på följderna för placering i produkter, med tanke på att detta skulle kunna försvåras på grund av hinder av ren skattemässig natur.
Jag skulle också vilja säga någonting om den socialdemokratiska gruppens ändringsförslag, eftersom marknadsvillkoren för dessa produkter skiljer sig åt mellan länderna som producerar dem, länderna som köper dem och länderna som både producerar och köper dem. Vi har introducerat ömsesidighet som ett begrepp som ska gälla inte bara för öppning av marknader och för marknadstillgång, utan även för vilken typ av regler och tillsyn som tillämpas. Jag tror att dessa faktorer är avgörande eftersom tanken på att ett land utanför EU som endast producerar dessa produkter skulle få tillgång till vår marknad på någon form av villkor bara för att vi får tillgång till detta lands marknad (som de europeiska konsumenterna kanske inte har det minsta intresse av) är antingen orealistisk eller bara teoretisk, men en tanke som jag inte kan acceptera.
Föredraganden har upprepade gånger framfört att ömsesidighet skulle bryta mot Världshandelsorganisationens (WTO) regler. Men jag frågar er, herr kommissionsledamot: Vad var det vi gjorde när vi erkände regler om likvärdighet med USA? Det är precis samma inställning vi ber er inta här och nu. Det har även framförst röster om att detta begrepp skulle vara orealistiskt eftersom det inte råder någon harmonisering inom Europeiska unionen. Men om förhandlingar om likvärdighet med tredjeländer uppmuntrade oss till att inrätta ett gemensamt system för reglering och tillsyn inom EU, borde väl detta betecknas som ett betydande framsteg?
Zsolt László Becsey
(HU) Tack, fru talman. Jag hoppas jag kan hålla mig kort. Som östeuropé från ett område som är fattigt på kapital blir jag inte alltför bragd ur fattningen när jag ser alla som nu biter på naglarna i väntan på att få se vad som kommer att hända med hedgefonder och riskkaptialfonder när UCITS utvidgas, eftersom detta inte påverkar vår region alls, åtminstone inte än på flera år. Kanske vi kommer att få uppleva någonting liknande på det mänskliga planet med fastighetsfonder. Men jag borde kanske lyfta fram vad jag som östeuropé förväntar mig av granskningen. För det första bör bankerna, som mycket ofta fungerar som distributörer inom denna mekanism och mottar mycket stora belopp, trots allt granskas av någon anledning, eftersom försäljningskostnaderna i dagsläget utgör 60 procent av de totala kostnaderna, och jag kan konstatera att bankerna i min region på det sättet är otroligt lönsamma. Om vi lyckas åstadkomma något av detta har vi tagit ett stag framåt.
För det andra har man i samband med frågan om MiFID-incitamentet inte heller sagt särskilt mycket om insynen när det gäller kostnaderna. Om t.ex. fondförvaltaren och säljaren finns inom samma bank vet vi inte vad som händer vid den interna uppgörelsen, och intressant nog har man inte ens vid sådana interna uppgörelser lyckats specificera de olika försäljningspriserna.
För det tredje gör vissa medlemsstater trots allt en hel del, eller åtminstone inför bestämmelser som i realiteten säkerställer att fondföretaget, fondförvaltaren och deras ledning står med båda fötterna på jorden. I mitt hemland, eller våra hemländer, finns det många kapabla unga människor som klarar av att utföra t.ex. förvaltningsverksamhet till ett rimligt pris och med mycket hög kvalitet, om bara möjlighet ges, och jag menar att det ligger i allas intresse med omlokaliseringar så att dessa personer kan komma ut på den fria marknaden.
Konsumentskyddet, slutligen. Jag är införstådd med att utbildning är något mycket viktigt, men vid sidan av detta måste vi lyfta fram skattefrågorna. Om jag vill lösa ut UCITS i ett annat land får det inte vara så att jag hamnar i ett sämre läge än om jag skulle göra det i mitt hemland. Tack så mycket.
Gay Mitchell
(EN) Fru talman! Jag vill tacka Wolf Klinz för betänkandet. Den europeiska fondbranschen har gått framåt stort de senaste åren, och UCITS-direktivet har i hög grad bidragit till detta. Men trots fondbranschens snabba tillväxt finns fortfarande stor potential. Denna potential kan frigöras genom ökad konkurrens och rörlighet i branschen i hela EU.
Jag har några kommentarer till betänkandet. Jag kan se fördelar med rekommendationen att utvidga UCITS-direktivets räckvidd till investeringar i öppna fastighetsfonder och fonder som investerar i hedgefonder, men detta bör enligt min mening hanteras i ett särskilt direktiv eller en särskild rättsakt. Jag ser också fördelar i förslagen om att stärka EU:s system för privata placeringar och håller med om att det är viktigt att fastställa vem som får investera. Det bör noteras att definitionerna i MiFID och prospektdirektivet visserligen utgör en lämplig utgångspunkt, men att det kan finnas en del ytterligare frågor som kanske också måste tas upp.
När det gäller investeringspolicy och riskhantering vill jag påminna parlamentet om att CESR visserligen gör en översyn av hur UCITS-direktivets krav på rutiner för riskhantering uppfylls i medlemsstaterna, men att CESR inte har för avsikt att harmonisera dessa krav. Vissa nyckelområden där praxis skiljer sig åt skulle kunna undersökas med målet att åstadkomma större harmonisering. Garanterade fonder bör backas upp av kapitalkrav, och detta bör åstadkommas genom bestämmelser om att fonder får betecknas som garanterade endast om de backas upp av lämpliga garantier. Jag känner oro för alla krav på ett förvaringspass som skulle leda till att förvaringsinstitutet etableras i en annan stat än den där fondföretaget finns. Det skulle ge upphov till en lucka i lagstiftningen, eftersom fondföretaget och dess förvaringsinstitut skulle omfattas av olika regelverk och komplicerade juridiska frågor skulle kunna uppstå vid svårigheter inom fondföretaget.
Jag vill tacka min kollega för detta utmärkta betänkande, och jag hoppas att kommissionsledamoten kan kommentera de frågor jag tagit upp.
Charlie McCreevy
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Parlamentets betänkande visar att våra båda institutioner i stor utsträckning har samma uppfattning om hur vi ska gå vidare när det gäller förvaltning av tillgångar. Framtida beslut måste dessutom baseras på en grundlig konsekvensanalys.
Både parlamentet och kommissionen vill ha effektiva marknader som tillgodoser den europeiska fondbranschens och de europeiska investerarnas behov och förväntningar. Stora insatser har gjorts i den riktningen. Mer arbete ligger framför oss. Vi är fast beslutna att åstadkomma resultat, men vi måste vara försiktiga. Vi måste upprätthålla reformerna och fondföretagens anseende. Vi måste ta oss tid att engagera alla intressenter och samråda med dem, och vi måste undvika onödiga ingripanden som riskerar att snedvrida marknaden utan att medföra några märkbara fördelar.
Det är först när alla dessa villkor är uppfyllda som vi kan vara säkra på att fatta riktiga beslut. Vi ser fram emot ett fortsatt samarbete mellan våra institutioner på detta mycket viktiga område.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum på torsdag, den 13 december 2007.
