3. Pressfrihet i Kenya
Talmannen
Nästa punkt är en debatt om sex resolutionsförslag om pressfriheten i Kenya.
Marios Matsakis
författare. - (EN) Herr talman! Pressfrihet är synonymt med yttrandefrihet och demokrati. Så idealiskt är det förstås inte i vårt samhälle, där det inte är ovanligt att mediemagnater, regeringar och politiska partier påverkar massmedierna. Fenomenet är faktiskt ganska framträdande i vissa västländer, däribland Förenta staterna och några EU-medlemsstater. Men när det gäller lagstiftning får massmedier i vårt samhälle teoretiskt lagligt skydd för att kunna fungera så korrekt som möjligt.
Vi vill nu att man inte ska ge den kenyanska regeringen medhåll när de inför lagstiftningsåtgärder som kan användas av staten för att eventuellt förtrycka och förfölja massmedierna. Vi uppmanar därför de kenyanska myndigheterna att ompröva sin inställning i frågan och ge landets massmedier den lagliga frihet de behöver för att åtminstone kunna försöka fungera så demokratiskt som möjligt. Den kenyanska regeringen måste förstå och acceptera att presskyddet är nödvändigt för att landet ska kunna uppnå bättre levnadsstandard för sina invånare. Vi hoppas och tror på att den vädjan vi har framfört genom denna resolution inte kommer att uppfattas som inblandning, utan som ett vänligt råd till Kenyas regering, att det tas i betraktande på allvar och att man på ett förnuftigare sätt överväger vad som har uträttats hittills.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
Herr talman! Kenya har länge varit drabbat av en allvarlig politisk kris. Den sittande presidenten Mwai Kibaki genomför åtgärder som uppenbart är ägnade att begränsa yttrande- och pressfriheten. Den 2 januari 2009 bröt han mot bestämmelserna i förklaringen om de mänskliga rättigheterna och den afrikanska stadgan om mänskliga rättigheter genom att sanktionera ändringar av vad som är känt som Kenyas kommunikationslag från 1998, varigenom de nationella myndigheterna gavs nya rättigheter, inklusive rätten att montera ned sändnings- och kommunikationsutrustning och att kontrollera och ändra innehållet i mediepublikationer. Världssamfundet förklarade enhälligt detta som ytterligare ett steg mot mediecensur i Kenya.
Dessutom underlät presidenten, trots tidigare åtaganden till följd av överenskommelser som undertecknats för att inrätta Kenyas stora koalitionsregering, att rådfråga den sittande premiärministern om detta beslut och alla andra beslut därefter. Detta förvärrade krisen i Kenya, som redan pågått i över ett år och krävt omkring 1 000 offer och gjort 350 000 människor hemlösa. EU kan inte förhålla sig passivt medan grundläggande friheter kränks så grovt.
Vi bör välkomna den kenyanske presidentens försäkringar att ändringarna kommer att ses över och att alla politiska krafter kommer att rådfrågas i denna fråga, för att ge ändringarna en ny demokratisk status och säkra ett brett stöd i det kenyanska samhället. EU måste stödja dessa åtgärder och övervaka dem noga, så att pluralism befrämjas under processen med att bygga upp ett civilt samhälle. Samtidigt bör de kenyanska myndigheterna vidta kraftfullare åtgärder för att åstadkomma normala förhållanden i landet och inrätta en särskild kommitté, bestående av lokala och internationella experter, för att straffa dem som gjort sig skyldiga till våld och ligger bakom förra årets kris. Sådana åtgärder kan möjligen stabilisera den interna situationen och förhindra en humanitär katastrof, som oundvikligen hotar detta östafrikanska land med en befolkning på tio miljoner.
Colm Burke
författare. - (EN) Herr talman! Jag beklagar att president Kibaki har skrivit under förslaget till ändring av Kenyas kommunikationslag. I detta lagförslag respekteras inte rätten till yttrande- och pressfrihet som är förankrad i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna och som har återgivits i andra internationella konventioner, däribland den Afrikanska stadgan om mänskliga rättigheter och folkens rättigheter.
I lagförslaget ges Kenyas informationsminister stora befogenheter att göra razzior i mediebolag som anses utgöra ett hot mot den nationella säkerheten och att föra bort sändningsutrustning. I lagförslaget ges staten även befogenhet att reglera det innehåll som ska sändas och publiceras av elektroniska respektive tryckta medier. Jag välkomnar dock president Kibakis senaste förslag om att omarbeta medielagen och hans gest om att överväga de ändringar i lagen som har förslagits av representanter för medierna.
Yttrandefrihet är en grundläggande mänsklig rättighet enligt artikel 19 i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna. Jag uppmanar den kenyanska regeringen att ta initiativ till ett samråd mellan intressenterna för att skapa samförstånd om hur man på ett bättre sätt kan reglera kommunikationsbranschen utan att störa pressfriheten och kränka rättigheterna i den allmänna förklaringen.
Slutligen skulle jag vilja understryka behovet av att anpassa straffrihetskulturen i Kenya för att kunna dra de ansvariga inför rätta för våldsamheterna efter valet för ett år sedan. Jag kräver att man bildar en oberoende nämnd bestående av kenyanska och internationella juridiska experter som kan genomföra utredningar och åtal kring de våldsamma händelser som ägde rum efter de bristfälliga valen i december 2007.
Erik Meijer
Herr talman! Kenya har ett våldsamt förflutet. Efter andra världskriget, när Europa långsamt kom till insikt om att de afrikanska ländernas självständighet till slut var oundviklig, undantogs Kenya eftertryckligen, liksom det land vi nu känner som Zimbabwe. De koloniala härskarna ansåg att det fanns alltför många utländska kolonister och alltför många utländska ekonomiska intressen i de länderna för att de skulle kunna lämnas i händerna på den övervägande svarta befolkningen.
Till skillnad från andra västafrikanska länder fick inte Kenya sin självständighet på fredlig väg, utan efter en långdragen och våldsam kamp av frihetsrörelsen Mau Mau. Behovet av en våldsam kamp lade grunden för fortsatt våld och fortsatta hot. Segrarna tillhör främst den stora stammen Kikuyu. Andra befolkningsgrupper har alltid hållits i opposition, vid behov med hjälp av manipulerade valresultat. Det senaste presidentvalet visade återigen att en medlem av en annan stam av Kikuyu inte kan bli president, inte ens om majoriteten av väljarna röstar på honom.
Tack vare en kompromiss är nu oppositionens kandidat premiärminister, och den inhemska freden tycks ha återupprättats. Av de två afrikanska länder där presidentvalen manipulerats ses Zimbabwe som landet med den dåliga kompromissen, medan Kenya hyllats som landet med den goda kompromissen. Västeuropa och Amerika såg i många år Kenya som en riktig framgångssaga. Det var ett land med relativt välstånd och frihet för internationella företag, som höll sig väl med väst och drog till sig turister. Kenya har nu förlorat sin image som framgångssaga. Livsmedelsbristen och den nya presslagstiftningen har lett till förnyad spänning. Livsmedelsbristen beror delvis på att presidenten, i utbyte mot hamnbygget, har hyrt ut 40 000 hektar jordbruksmark till oljestaten Qatar för livsmedelsförsörjning.
Presslagen tycks vara ett verktyg som presidenten använder för att begränsa koalitionsregeringens makt och undanröja kritiska motståndare. Detta är desto mer stötande med tanke på att lagen kom till utan att premiärministern ens rådfrågades. Koalitionskompromissen mellan presidenten och premiärministern är hotad om presidenten ges möjlighet att kringgå premiärministern, begränsa regeringens roll och skydda sin egen roll mot en kritisk press.
Charles Tannock
för PPE-DE-gruppen. - (EN) Herr talman! Fram till förra årets våldsamheter var Kenya känt för att vara ett av Afrikas mer politiskt stabila länder och Kenya hade av tradition en jämförelsevis fri och robust press.
President Kibaki måste inse att politisk stabilitet och en fri press förstärker varandra ömsesidigt. Kenya leds av en man som kom till makten genom att utlova en ny period av öppenhet och insyn. Att då lägga fram ett förslag om att begränsa yttrandefriheten är olämpligt. Tyvärr verkar det som om många högre politiker i Kenya fortfarande inte är tillräckligt hårdhudade för att kunna hantera den fria pressens och demokratins oundvikliga gliringar. Jag hoppas att president Kibaki lyssnar på vårt råd och ändrar uppfattning. Då skulle vi försäkras om att Kenya gör anspråk på att vara ett fritt samhälle med en koalitionsregering som delar makten. Det skulle även stärka Kenyas roll som moralisk auktoritet och ledare en instabil region.
Jag välkomnar presidentens löfte om att nu överväga att ändra lagförslaget och att i större utsträckning samråda med medierna. Premiärminister Raila Odinga och hans parti ODM motsätter sig kraftfullt denna lag och det är därför helt avgörande för regeringens stabilitet att den här politiska frågan inte blir ännu mer provocerande och splittrande.
Catherine Stihler
för PSE-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag är glad över att jag har fått möjlighet att uttala mig om detta gemensamma resolutionsförslag om pressfrihet i Kenya. För ett år sedan var jag liksom många andra bestört och besviken över att gatudemonstrationerna efter det bristfälliga presidentvalet i Kenya ledde till upplopp och etniska konflikter som spred sig över landet och dödade mer än 1 000 människor och lämnade ytterligare 350 000 hemlösa. De ansvariga för våldsamheterna efter valet för ett år sedan måste dras inför rätta och Kenya behöver nu en period av försoning och tolerans.
I det sammanhanget är det mycket dåliga nyheter att president Kibaki den 2 januari 2009 skrev under förslaget till ändring av Kenyas kommunikationslag från 2008 om ändring av Kenyas kommunikationslag från 1998. Lagförslaget trotsar öppet pressfriheten och åsidosätter internationella konventioner som den kenyanska regeringen har undertecknat. Två avsnitt gör det faktiskt möjligt för regeringen att direkt censurera medierna. I avsnitt 88 ges informationsministern stora befogenheter att göra razzior i och föra bort sändningsutrustning från mediebolag som anses utgöra ett hot mot den nationella säkerheten. I avsnitt 46 ges staten befogenhet att reglera det innehåll som ska sändas och publiceras av både elektroniska och tryckta medier. I Kenya har lagförslaget kritiserats av journalister, premiärminister Raila Odinga och ODM. Att lagförslaget har godkänts understryker den allvarliga bristen på samråd inom den stora koalitionen. Jag beklagar att lagförslaget har antagits och kräver att eventuella omarbetningar av medielagen tar hänsyn till de otaliga reservationer som har gjorts.
Ewa Tomaszewska
Herr talman! Som medlem av Solidarność, och med mina erfarenheter av krigslagar i Polen, vet jag att yttrandefrihet är demokratins livsnerv. Den kenyanska regeringen har undertecknat och ratificerat den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna och andra internationella konventioner, inklusive Afrikanska stadgan om mänskliga rättigheter och folkens rättigheter. Dessa konventioner innefattar rätten till yttrandefrihet.
I dag meddelar de östafrikanska journalisternas förbund att regeringen avser att införa censur i Kenya. Jag hoppas att president Mwai Kibaki kommer att avstå från ändringar av medielagstiftningen som skulle kunna inkräkta på yttrandefriheten. Jag uppmanar de kenyanska myndigheterna att överge sina planer på att införa censur samt att bygga upp ett samförstånd för att främja pressfrihet och stödja sektorn för allmän kommunikation. Jag hoppas att religiösa och etniska minoriteters rättigheter kommer att respekteras i Kenya. För ett år sedan dog över 1 000 personer under protester i samband med valet, och 350 000 personer flydde från sina hem. Jag hoppas att de som bär ansvaret för dessa händelser kommer att få sina rättmätiga straff.
Tadeusz Zwiefka
(PL) Herr talman! Även om det stämmer att en del privata medier i Kenya bidrog till att anstifta upploppen efter den känslomässiga valkampanjen är det inget försvar för en begränsning av yttrandefriheten.
Angreppet på pressfriheten i Kenya innebar också en kränkning av grundläggande principer för parlamentarisk demokrati. Det bör framhållas att den nya lagstiftningen antogs av 25 av parlamentets 220 ledamöter. Detta är en fullständigt ofattbar situation. Och det värsta är att Kenya, fram till dess, hade kunnat ståta med ett av de mest utvecklade och pluralistiska pressnätverken i hela Afrika. Det kommer att ändras när den nya lagstiftningen införts, varigenom specialtjänster kommer att tillåtas ingripa i mediernas verksamhet, stänga redaktionella avdelningar och kontrollera det tryckta och talade ordet. En begränsning av mediesektorns frihet med hänvisning till nationell säkerhet kan bara få motsatt effekt jämfört med vad som avses.
Laima Liucija Andrikien
(LT) Varför är vi bekymrade över pressfriheten i Kenya? Varför debatterar Europaparlamentet denna fråga som ett brådskande fall av kränkning av mänskliga rättigheter?
För det första därför att yttrandefrihet är en grundläggande mänsklig rättighet enligt artikel 19 i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna, som Kenya undertecknat. Därför måste man, i likhet med övriga signatärstater, inte bara rätta sig efter dess anda utan även följa dess bokstav.
De demonstrationer som ägde rum för nästan ett år sedan efter presidentvalet i Kenya och som trappades upp till upplopp och etniska stridigheter, där mer än 1 000 personer dödades och tiotusentals lämnades hemlösa, är det främsta argumentet för att inte låta liknande händelser upprepas. Den kenyanska regeringen och presidenten bör därför agera samfällt och fullgöra sina åtaganden att respektera press-, yttrande- och mötesfrihet. Dessutom - och detta är särskilt viktigt - bör de bekämpa straffrihet och ställa de ansvariga för upploppen förra året till svars.
Marios Matsakis
(EN) Herr talman! När vi nu debatterar människorättsfrågor och pressfrihet i tredjeländer, vill jag passa på att informera parlamentet om att media rapporterar från Gaza att FN:s kontor som tidigare i dag besköts av israeliska styrkor nu är helt övertända och att all humanitär hjälp från FN som förvarades där, varav mycket har skickats av EU, har totalförstörts. Samma öde har drabbat Reuters kontor och andra internationella journalisters kontor i Gaza. FN :s generalsekreterare Ban Ki-moon befinner sig för närvarande i Israel och är enligt uppgift fullständigt chockerad över de israeliska myndigheterna, och jag vill bara framföra att jag delar hans uppfattning.
Talmannen
Herr Matsakis! Tack för detta uttalande. I teorin får jag dock inte godkänna det eftersom reglerna kräver att yttranden i enlighet med förfarandet ”fånga talmannens blick” måste gälla det ämne som diskuteras, vilket jag får påminna om är pressfriheten i Kenya, även om alla håller med om att de händelser ni nämnde verkligen är dramatiska.
Leopold Józef Rutowicz
(PL) Herr talman! Europaparlamentets resolution om pressfriheten i Kenya belyser en viktig fråga. Diktaturer inleds med restriktioner av press- och informationsfriheten, och av medborgerliga rättigheter. Jag hoppas att denna process kan stoppas genom internationella och interna åtgärder. Jag tror att president Mwai Kibaki och premiärminister Raila Odinga kommer att vidta lämpliga åtgärder. Resolutionen, som jag stöder, kommer definitivt att bidra till demokratiseringsprocessen i Kenya.
Janusz Onyszkiewicz
(PL) Herr talman! Under kommunisttiden fanns det i Polen och andra länder en bestämmelse i strafflagen om att den som spred information som kunde leda till inre oroligheter skulle straffas. Denna bestämmelse var oerhört användbar som maktmedel mot inte bara enskilda utan också, och framför allt, pressen. I dag ser vi liknande avsikter bakom lagstiftningssträvandena i Kenya. Man kan inte som argument eller hot anföra att pressen måste tystas för att den skulle kunna orsaka oro i landet. Det är ingen motivering eller förklaring till censur av det här slaget. Pressens uppgift är att ge människor information, vilket är en verklig hörnsten i demokratin.
Vladimír Špidla
Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill till att börja med understryka att yttrandefrihet, även i tv och radio, är en av de grundpelare som EU vilar på. Denna frihet tillhör EU:s viktigaste värden och kan inte ifrågasättas.
Den ”kommunikationslag” från 2008 som trädde i kraft i Kenya den 2 januari 2009 har vissa inslag som enligt vår mening skulle kunna inkräkta på mediernas frihet. Vi noterade därför med tillfredsställelse president Mwai Kibakis beslut den 7 januari att se över några omtvistade avsnitt i denna lag. Det gläder oss att Mwai Kibaki gav informations- och kommunikationsministern och Attorney General tillstånd att träffa företrädare för medierna för att föreslå ändringar av denna lag som skulle undanröja dessa farhågor.
Yttrande- och pressfrihet är en del av den offentliga förvaltningen i dess vidaste bemärkelse och detta är i sig centralt i EU:s utvecklingsstrategi. Jag anser uppriktigt sagt att en fri och ansvarsfull press är en nödvändig förutsättning för demokratin och rättstaten, som är väsentliga inslag i en hållbar utveckling. Det är bara på grundval av dialog som medierna och den kenyanska regeringen kommer att kunna komma fram till gemensam förståelse och bygga upp ömsesidig respekt. Europeiska kommissionen ser därför med intresse fram emot resultaten av de olika möten som kommer att hållas i Kenya mellan de berörda parterna, och hoppas att de kommer att nå enighet om lämpliga rekommendationer till förslag om ändring av medielagstiftningen.
När det gäller våldet efter valet välkomnar kommissionen rapporten från kommissionen för granskning av våldet (Wakirapporten). Kommissionen uppskattar den kenyanska regeringens åtagande att genomföra rapportens rekommendationer, inklusive inrättandet av en särskild domstol för att se till att de människor som bär skulden för våldet ställs till svars.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum omedelbart.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Sebastian Valentin Bodu  
I början av 2009 drabbades demokratin i Kenya av ett hårt slag mot pressfriheten. President Mwai Kibaki har undertecknat en lag, även om han därefter ändrat sig, som ger de kenyanska myndigheterna rätt att göra razzior mot redaktioner, avlyssna journalisters telefonsamtal och kontrollera innehållet i sändningar med hänvisning till ”nationell säkerhet”. Som om det inte räckte med dessa missförhållanden innehåller lagen dessutom bestämmelser om enorma bötessummor och fängelsestraff för journalister som befinns skyldiga till ”regeringsfientlig” verksamhet. President Kibaki gav visserligen en vecka senare order om att dessa bestämmelser skulle ändras, men vi vet inte vad avsikten är med dessa ”ändringar”.
Denna lag är i sin ursprungliga form en påminnelse om diktaturens mörka tid, när den kenyanska pressen tvingades ned på knä. Kenya är i dag en demokrati, och jag är övertygad om att ingen, inte heller president Kibaki, vill gå tillbaka till den tiden. Ett angrepp på pressfriheten är ett angrepp mot demokratin. Världssamfundet måste fortsätta att sätta press på de kenyanska myndigheterna att hantera de medborgerliga rättigheterna ansvarsfullt, särskilt pressfriheten.
Marianne Mikko  
Mina damer och herrar! Kenyas agerande strider mot den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna och Afrikanska stadgan om mänskliga rättigheter och folkens rättigheter. Demokratiska grundpelare som yttrande- och pressfrihet respekteras inte. Pressfriheten är allvarligt hotad.
Statlig kontroll och censur ingick i ett förslag till ändring av kommunikationslagen. Genom president Kibakis obetänksamma handlande har det nu blivit lagstiftning.
Det är otänkbart att regeringen ska ha rätt att organisera razzior mot tidningars och sändningsföretags redaktioner och kontrollera vad som sänds och i vilken form. Det hör inte hemma i ett demokratiskt samhälle.
De gällande rättsreglerna måste ändras. Det är möjligt att reglera pressen utan att äventyra yttrande- och pressfriheten. Det måste göras snarast möjligt.
