Utökning av räckvidden för direktiv 2003/109/EG till att omfatta även personer som beviljats internationellt skydd (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Claude Moraes, för utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor, om utökning av räckvidden för direktiv 2003/109/EG till att omfatta även personer som beviljats internationellt skydd - C6-0196/2007 -.
Claude Moraes
föredragande. - (EN) Herr talman! När jag nu inleder mitt inlägg är jag rädd att det bara kommer att vara jag själv, PPE-samordnaren och kommissionsledamoten kvar i kammaren. Jag beundrar din uthållighet, Cecilia Malmström. Jag borde inte ta av min talartid för att säga detta, men jag kunde inte låta bli. Tack även till PPE-gruppen för att ni finns här vid denna sena timme.
Kommissionsledamot Cecilia Malmström! Du och rådet har gjort en enorm arbetsinsats för att rädda detta förslag som innebär att de som aldrig borde ha uteslutits från det ursprungliga direktivet om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares ställning nu garanteras sina rättigheter. En ny chans att inkludera dessa medborgare gavs 2008, men tyvärr gick denna chans om intet eftersom rådet inte lyckades nå enhällighet i frågan. Det är därför en glädjens dag i dag då man lyckats enas om ett förslag som lagts fram av en av mina föregångare som samordnare för min grupp, Martine Roure. Jag känner även stor tacksamhet gentemot rådet. I debatten tidigare, då rådet inte var närvarande, framhöll jag att om rådet varit närvarande här i dag skulle jag ha tackat rådet också, eftersom vi under Belgiens ordförandeskap gjort betydande framsteg. Det är något jag är mycket tacksam för.
Förslaget kommer att få direkta positiva följder för alla som beviljats internationellt skydd och som har bott i EU i mer än fem år men inte kan få permanent uppehållstillstånd. Det innebär ett slutgiltigt stopp för den särbehandling som dessa personer utsatts för i förhållande till andra tredjelandsmedborgare och ger dem ökad trygghet i EU.
Den centrala frågan i förhandlingarna har rört hur man ska beräkna den tidsperiod som en person uppehållit sig lagligt inom EU och som ska uppgå till fem år. Vi stödde kommissionens uppfattning att även den tid då förfarandet pågått bör räknas med. Men detta var något som rådet kraftigt motsatte sig. Detta var en fråga som vi såg som mycket viktig, med tanke på att asylförfarandet i vissa medlemsstater kan ta många år. Den kompromiss som vi har nått fram till i förhandlingarna innebär att åtminstone halva tiden för asylförfarandet kommer att räknas med. Om ett förfarande tar mer än 18 månader kommer tiden för hela förfarandet att räknas med.
Jag drar mig för att gå in på frågan om jämförelsetabeller, men jag är förpliktad att säga någonting om dem, även om jag helst skulle slippa. Jag vill dock be institutionerna att försöka nå en överenskommelse sinsemellan i denna fråga. Jag vill särskilt be rådet att tänka på hur viktigt det är med jämförelsetabeller för att kunna övervaka lagstiftningens genomförande. Vi befann oss i en mycket besvärlig situation eftersom denna fråga kunde ha försenat många av de ärenden som olika grupper inom detta parlament ser som mycket viktiga.
Jag ser även mycket positivt på att förslaget innebär att såväl flyktingar som personer som beviljats subsidiärt skydd omfattas. Vi måste se till att utvecklingen fortsätter när det gäller att sammanjämka skyddsnormerna med de rättigheter som båda dessa grupper har, som i det s.k. skyddsdirektivet. Förslaget innehåller även många garantier mot ”refoulement” (dvs. utvisning eller avvisning av en person till ett land där denne riskerar att utsättas för trakasserier). Med tanke på att flyktingar som beviljats skydd nu kan röra sig mellan olika medlemsstater är det viktigt att deras behov av skydd aldrig glöms bort. Medlemsstaterna kommer därför att bli tvungna att göra en kommentar om detta i ett permanent uppehållstillstånd och måste i samband med en eventuell avvisning samråda med den medlemsstat som beviljade skyddet. I förslaget tas även frågan om överföring av skyddsansvaret till en annan medlemsstat upp, något som regleras på nationell nivå. Personens permanenta uppehållstillstånd måste då ändras så att det skyddar mot ”refoulement”.
Vi har också sett till att principen om att familjer ska hållas samman respekteras vid en avvisning till en annan medlemsstat, men att denna princip inte ska tillämpas per automatik om det inte kan anses ligga i övriga familjemedlemmars intresse att följa med den person som ska avvisas.
Den överenskommelse som vi nått i denna fråga är ett exempel på den nya typ av samarbete som kan ske mellan de tre institutionerna när det gäller asylfrågor och laglig migration tack vare de nya förutsättningar som Lissabonfördraget gett. Det visar att vi kan nå en överenskommelse med medlemsstaterna om en progressiv lagstiftning på asylområdet.
Jag vill återigen tacka de olika gruppernas skuggföredragande samt Marya Nedelcheva, Cecilia Wikström och övriga kolleger som bidrog till att detta blev vad jag, paradoxalt nog, vill kalla en trevlig trepartsdiskussion. Jag vill tacka alla de som bidragit till att detta blev möjligt.
Cecilia Malmström
Herr talman! Jag vill börja med att tacka Europaparlamentets föredragande Claude Moraes. Han har gjort ett fantastiskt arbete tillsammans med sitt team av skuggföredragande. Parlamentet, kommissionen och rådet har verkligen kunnat enas. Även ministern har varit till stor hjälp.
Den kompromiss som har nåtts är välbalanserad och ligger i linje med förslaget från 2007. Att personer som beviljats internationellt skydd kan få status som varaktigt bosatta i ett EU-land kommer att ge en högre skyddsnivå och ökad rättssäkerhet för flyktingar i Europa och kommer att underlätta deras integration i våra samhällen.
Detta utgör även den första byggstenen i vårt asylpolitiska paket - den första delen av ett lagstiftningspaket i sex delar - och det första steget mot vårt gemensamma mål att senast 2012 ha nått fram till ett gemensamt europeiskt asylsystem. Det kommer att skicka en stark politisk signal om att vi kan nå enighet, att vi är beredda att slå in på denna svåra men nödvändiga väg och göra framsteg och att vi kan agera förnuftigt och konstruktivt i denna fråga. Jag vill verkligen tacka er för detta.
När det gäller de så omtalade jämförelsetabellerna har kommissionen avgett en förklaring till rådet om detta. Jag vill gärna läsa upp den för er: ”Kommissionen erinrar om sitt åtagande att se till att medlemsstaterna upprättar jämförelsetabeller som beskriver kopplingen mellan medlemsstaternas införlivandeåtgärder och EU-direktivet och att de översänder dem till kommissionen inom ramen för införlivandet av EU-lagstiftningen. Sådana jämförelsetabeller ligger i medborgarnas intresse, bidrar till bättre lagstiftning och större öppenhet samt utgör ett stöd vid granskningen av nationella reglers överensstämmelse med gemenskapsbestämmelser.
I kommissionens förslag från 2007 om ändring av direktivet om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares ställning framfördes kravet att det bör vara obligatoriskt med sådana jämförelsetabeller. Kommissionen beklagar att ett sådant krav inte fick något stöd.
Som en kompromiss och för att säkerställa att förslaget om ändring av direktivet om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares ställning kan antas utan dröjsmål kan kommissionen gå med på att kravet på att det ska vara obligatoriskt med jämförelsetabeller ersätts med en formulering där medlemsstaterna anmodas att se till att sådana tabeller upprättas.
Kommissionens hållning i detta ärende ska dock inte ses som prejudicerande. Kommissionen kommer att fortsätta sina ansträngningar för att tillsammans med Europaparlamentet och rådet nå fram till en lämplig lösning i denna institutionsövergripande fråga.”
Jag tror vi kan enas om detta. Det är viktigt att denna förklaring har förts fram och tas till protokollet. Som jag sade tidigare i debatten står kommissionen fast vid denna ståndpunkt.
Men när det gäller just detta betänkande är det mycket viktigt att vi har nått en överenskommelse. Jag vill återigen tacka er alla för era bidrag.
Mariya Nedelcheva
Herr talman, fru kommissionsledamot, Claude Moraes, mina damer och herrar! Först av allt vill jag ge föredraganden Claude Moraes en eloge för en utmärkt arbetsinsats och för ett exemplariskt samarbete med skuggföredragandena, kommissionen och rådet.
Med detta betänkande har vi tagit ett stort steg framåt mot ett samordnat europeiskt asylsystem. Överenskommelsen med rådet var nödvändig och jag ser mycket positivt på att vi har lyckats nå framsteg i denna fråga. Det asylpolitiska paketet omfattar dock mycket mer, och det finns också mycket kvar att uträtta här. Vi får därför inte luta oss tillbaka och tro att man inom rådet kommer att vara lika samarbetsvillig vid framtida förhandlingar. Detta vill jag ha sagt som en inledning.
När det gäller det innehållsmässiga vill jag, utan att upprepa vad föredraganden sagt, återkomma till två punkter. Först och främst vill jag betona hur viktigt det är att tredjelandsmedborgare integreras i våra samhällen. Invandrare som kommer till våra länder utgör en stor tillgång för våra ekonomier. Men vi kan inte ta emot alla och på vilka villkor som helst. Flera regeringar har under de senaste månaderna insett att deras integrationsmodell har varit ett misslyckande.
(Talmannen avbröt talaren.)
Cecilia Wikström
för ALDE-gruppen. - Herr talman! Låt mig först tacka vår föredragande Claude Moraes, som på ett för honom sedvanligt högkvalitativt sätt och med en uppriktig vilja att framhålla humanitära och medmänskliga principer har utarbetat det betänkande som vi har att ta ställning till.
Människor som har beviljats internationellt skydd i ett medlemsland kommer ofta att stanna där under mycket lång tid, kanske resten av sitt liv, eftersom utsatthet och förföljelse i det land de flytt från tenderar att bestå under mycket lång tid. Många som har beviljats internationellt skydd befinner sig alltså i samma situation som dem som räknas som flyktingar. Rimligen bör man också räknas som bofast i ett land när man har levt där i fem år. Det var också inriktningen hos både kommissionen och parlamentet. Rådet ville annorlunda, vilket jag beklagar.
Jag vill också lyfta fram att familjemedlemmar till den person som har beviljats internationellt skydd måste ha egna möjligheter att gestalta sina liv. Till exempel vid en utvisning så måste familjen få välja om man följer med eller stannar kvar. Jag är glad över att parlamentet nu kommer att anta detta betänkande. Jag beklagar att rådet inte har gått med på de så kallade correlation tables (jämförelsetabellerna) men jag välkomnar att vi går framåt med de betänkanden som ska ingå i det gemensamma europeiska asylpaketet.
Förhoppningen är att rådet nu ska inta en mer lyssnande hållning. Vi har alla samma deadline att möta, och det är 2012. Nu gäller det att lämna invanda positioner och se till den alleuropeiska hållningen och det gemensamma bästa när det gäller asyl- och migrationsfrågor. Annars kommer ordet solidaritet snart att förlora sin betydelse.
Jag vill ånyo tacka föredraganden Claude Moraes för hans goda arbete och för ett mycket fint, för att inte säga excellent, samarbete med detta betänkande.
Judith Sargentini
Herr talman! Förra veckan besökte jag Aten med utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor, och när jag var där talade jag med Mamuth. Mamuth är 26 år gammal och kommer från Eritrea. Han kom till Europa via Grekland och reste sedan vidare till Nederländerna där han hade velat stanna eftersom han har en del kontakter där, men han skickades tillbaka till Grekland. Mamuth berättade att om han till slut får flyktingstatus i Grekland kommer han inte att kunna resa fritt och att det skulle ta evigheter att få grekiskt medborgarskap.
Det finns många fler som Mamuth som har rätt till ett nytt liv och inte förtjänar att bli skickade fram och tillbaka över gränserna, och det är för deras skull som jag gläder mig åt att detta parlament nu kommer att se till att denna situation ändras samt åt att Claude Moraes har lyckats ta det första steget mot ett asylpolitiskt paket. Det är också viktigt att Mamuth, som alltså skulle föredra att leva sitt nya liv i Nederländerna, ges möjlighet att jämföra olika länder, för denne unge man har rätt att få veta hur olika frågor hanteras i Grekland respektive Nederländerna, eller var han nu skulle vilja bygga upp sitt nya liv.
Tack Claude Moraes, tack för ett gott samarbete. Nu får vi se hur lång tid processen tar för Mamuth.
Simon Busuttil
(MT) Herr talman! Jag vill börja med att tacka Claude Moraes och ge honom en eloge för hans betänkande. Jag stöder betänkandet och välkomnar det eftersom det kommer att innebära nya rättigheter för personer som ansöker om internationellt skydd, däribland flyktingar. Det kommer att ge dessa personer vissa rättigheter som faktiskt redan ges till tredjelandsmedborgare som har bott lagligt i EU i fem år. Men det finns några problem med detta betänkande. Jag kommer från ett land som drabbats av det problem jag talar om, dvs. att fem år är en alldeles för lång tid för att få de rättigheter som denna lagstiftning avser. Detta gäller i synnerhet i de länder som tar emot en enorm mängd människor som sedan blir kvar eftersom de fastnar i det land de först anlände till. Förutom mitt eget land finns det även andra som under den senaste tiden drabbats av liknande problem, t.ex. Grekland. Dessa länder tar emot ett stort antal människor som måste vänta fem år på att få de rättigheter som denna lag föreskriver. Till slut kommer de förstås att få status som varaktigt bosatta och kommer då även att kunna flytta till andra EU-länder, vilket kan vara till stor hjälp för länder som Grekland, Malta, Cypern m.fl. Jag anser således att denna lag visserligen är bra, men att den kunde ha gjorts bättre genom att den föreskrivna väntetiden på fem år hade kortats ned. Jag vill avsluta med att tacka föredraganden Claude Moraes för att han uppmärksammat detta problem och gjort vad han kunnat genom att i slutet av motiveringsdelen införa en, må vara symbolisk, hänvisning till denna problematik.
Ioan Enciu
(RO) Herr talman! Även jag vill börja med att ge min kollega Claude Moraes en eloge för detta betänkande. Dessutom vill jag tacka honom för hans enastående insatser som samordnare inom utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor.
Jag tycker att det är alldeles förträffligt att detta nya direktiv äntligen kan fylla det rättsliga vakuum som rått när det gäller det problem med uppehållstillstånd som personer som beviljats internationellt skydd ställs inför inom EU. Dessa människor som har bosatt sig i en EU-medlemsstat befinner sig i dagsläget i en vansklig situation när det gäller rättssäkerheten eftersom de under nuvarande förhållanden inte kan söka permanent uppehållstillstånd, till skillnad från andra tredjelandsmedborgare. De ska inte diskrimineras, utan måste precis som andra tredjelandsmedborgare ha rätt till permanent uppehållstillstånd, med tidigare laglig bosättning som enda villkor. Jag menar att det vid beräkningen av vistelsetiden hade varit bättre om man beaktat den totala tid som personen uppehållit sig lagligt inom EU, räknat från det datum då ansökan om internationellt skydd lämnades in.
Samtidigt måste man beakta att dessa människor alltid kommer att vara sårbara utanför EU, varför varje ansats till att dra in deras internationella skydd eller uppehållstillstånd måste ske med fullständig respekt för deras grundläggande rättigheter och i enlighet med principen om ”non-refoulement”.
Direktivet innehåller även bestämmelser för vilka förfaranden som ska tillämpas om det blir aktuellt med en avvisning eller ett upphävande av det internationella skyddet. Jag anser att vi måste rösta för Claude Moraes betänkande, med tanke på att det utgör en del av ett större lagstiftningspaket för EU:s asyl- och migrationssystem.
Franz Obermayr
(DE) Herr talman! Jag betraktar inte detta betänkande genom ett rosenrött skimmer, utan jag väljer att se det utifrån ett perspektiv som omfattas av de medborgare i våra medlemsstater som oroas inför tanken att flyktingar som bott fem år i en medlemsstat ska beviljas permanent uppehållstillstånd. Denna regel ska tillämpas inom hela EU:s territorium. Detta innebär att när en flykting väl har bosatt sig i en medlemsstat som har relativt slapp asyllagstiftning kan denne efter fem år välja att bosätta sig i vilken annan medlemsstat som helst - och förstås kommer flyktingen att som första asylland välja det land som har den mjukaste lagstiftningen eller en lagstiftning med flest kryphål i för att sedan välja att bosätta sig permanent i ett land med hög social standard. Detta kommer att resultera i sekundär migration och missbruk av reglerna. Även ackumuleringen av fem års vistelse är en problematisk del av asylsystemet eftersom de administrativa förfarandena ofta fördröjs med avsikt och blir föremål för olika utredningar. En utvidgning av direktivets räckvidd skulle innebära att en ännu större börda läggs på medlemsstater med hög social standard och som redan har enorma problem att brottas med utan att dessutom behöva försöka integrera flyktingar. Jag kommer att ställa mig mycket kritisk till detta betänkande.
Cecilia Malmström
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Jag har inte så mycket mer att tillägga. Det råder stort samförstånd här för ett stöd för Claude Moraes insats när det gäller detta så viktiga direktiv.
Jag vill bara än en gång framhålla för Claude Moraes m.fl. vilken viktig byggsten detta utgör. Jag tror att förslaget kommer att få ett starkt stöd vid omröstningen i morgon. Det här är ett första steg på vår gemensamma väg mot 2012 och vårt asylpolitiska paket. Jag hoppas bara att denna anda av konstruktivt samarbete kommer att fortsätta, eftersom jag behöver och även räknar med ert stöd i samband med övriga direktiv.
Claude Moraes
Herr talman! Jag vill uttryckligen tacka kommissionsledamoten för hennes arbete i denna fråga.
Vi hoppas att det första steget i asylfrågan kan fullbordas vid omröstningen i morgon - som jag hoppas innebär en överlägsen seger för förslaget - och ett av skälen till att vi hoppas på detta är att även om asylpolitiken kommer att fortsätta att vara en av de mycket känsliga frågorna i detta parlament, och framför allt för de mindre länderna, som Simon Busuttil också klargjort, kan varje liten del av asyllagstiftningen få oproportionerliga konsekvenser inte bara för de mindre länderna, utan även för t.ex. en konflikthärd som Grekland.
Vi bör alla gå fram med försiktighet, precis som vi gjort i detta betänkande. Det finns några punkter i motiveringsdelen som bör säkerställa att medlemsstaternas synpunkter tas på mycket stort allvar, inte minst när de kommer från medlemsstater som tar denna fråga på allvar. Jag anser t.ex. att vi lyckats få med såväl Marya Nedelchevas synpunkter om integration som Cecilia Wikströms invändningar angående familjemedlemmar och avvisningar, samt även frågor rörande våld i hemmet och andra frågor. Det är när vi har ett sådant samarbete som förhandlingarna går så bra på de högre nivåerna inom kommissionen och rådet, tack vare det arbete som vi utför här i parlamentet tillsammans med våra kolleger.
Och, Judith Sargentini, avslutningsvis har jag försökt komma på ett nytt sätt att uttrycka hur ytterst viktigt det är med jämförelsetabeller. Att säga att de asylsökande nu väntar på att jämförelsetabeller ska införas är förmodligen det mest uppfinningsrika och kreativa sättet att lobba för en resolution om jämförelsetabeller, så jag hoppas att rådet lyssnade nu. Jag vill återigen tacka alla mina kolleger för det stöd de gett detta betänkande efter så lång tid.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum tisdagen den 14 december 2010.
