Röstförklaringar (fortsättning)
- Muntliga röstföklaringar:
Krisztina Morvai  
Europeiska ombudsmannens rapport avspeglar inte mina erfarenheter som människorättsadvokat i Ungern. I rapporten sägs inget om att polisen, på regeringens uppmaning, skadade, fängslade och höll skenrättegångar mot flera hundra fredliga fotgängare och demonstranter som högtidlighöll en särskild händelse under hösten 2006. EU har inte sagt någonting. Inte heller säger EU något om att polisen sedan dess regelbundet och olagligt kontrollerar dokumenten för de demonstranter som kräver förändring och även filmar dem, trakasserar dem och ofta gör godtyckliga gripanden.
Det är också ”tack vare” EU:s skandalöst passiva hållning som 16 aktivister från oppositionen har suttit häktade i flera månader, misstänkta för ”terroristhandlingar”. Deras största brott är att de har bildat en rörelse för att avslöja fall av korruption inom regeringen. Metoderna för att göra husrannsakan i deras hem och konfiskera ägodelar, tillsammans med de ständiga, uppenbara kränkningarna av deras rättigheter som häktade, står direkt i strid med EU:s normer för de mänskliga rättigheterna.
Det har t.ex. genomförts godtyckliga, skrämmande husrannsakningar av ett stort antal maskerade kommandon, utan någon fullmakt eller någon annan garanti. Datorer har beslagtagits helt utan hänsyn till rättsliga riktlinjer och utan att någon expert har registrerat de uppgifter som fanns på datorerna, vilket har gjort det möjligt för myndigheterna att förfalska bevis och hämnas på politiska motståndare. Vi förväntar oss ett tydligt ingripande från EU. Jag röstade mot.
Vilija Blinkevičiūt 
Integration är ett utmärkt verktyg för att bevara freden och detta verktyg kan användas av länderna på västra Balkan. Det är viktigt att utvecklas, att skapa gynnsammare villkor för att förenkla viseringsordningen. Länderna har en möjlighet att utveckla tätare band med grannländerna och med Europeiska unionen. Liberaliseringen av viseringsordningen grundas på en regional strategi och ett europeiskt perspektiv utan diskriminering av länderna på västra Balkan. Samma kriterier som fastställdes i handlingsplanerna för liberaliseringen av viseringsordningen bör tillämpas på alla berörda länder. Fortfarande återstår den olösta Kosovo- och Albanienfrågan. När kommer medborgarna i dessa länder att kunna dra nytta av viseringsfriheten?
Carlos Coelho  
Europeiska unionens strategi för regionen f.d. Jugoslavien fastställdes för ungefär fem år sedan i agendan från Thessaloniki. Den garanterade ett europeiskt perspektiv för folken på västra Balkan och föreskrev en liberalisering av viseringskraven. Det slovenska ordförandeskapet beslutade att inleda förhandlingarna 2008.
Fem länder på västra Balkan förhandlar just nu om denna liberalisering men, enligt kommissionens rapport, trots att alla länder har gjort avsevärda framsteg, endast tre av dem (f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Montenegro och Serbien) uppfyller villkoren för att liberaliseringen ska kunna ske snart, samtidigt som man bedömer att Bosnien och Hercegovina och Albanien inte ännu är redo. Jag håller med om att vi inte kan skapa prejudikat genom att vattna ur de överenskomna kriterierna. Vi är beredda att välkomna Bosnien och Hercegovina och Albanien när de är redo att uppfylla de fastställda kriterierna.
Cornelia Ernst  
I allmänhet anser jag att undantag från och liberalisering av viseringskraven är positiva åtgärder för folks samlevnad och för att förbättra samarbetet mellan länder. För västra Balkan i synnerhet är det viktigt att alla länderna i regionen bör ges dessa möjligheter. Jag välkomnar därför i hög grad att Bosnien och Hercegovina och Albanien ska omfattas av dessa bestämmelser. Viseringsundantag för vissa får emellertid inte bli negativt för andra medborgare på västra Balkan. Så skulle bli fallet om bara bosniska serber och bosniska kroater skulle få undantag från viseringskraven, samtidigt som bosniska muslimer inte skulle få det. Jag är också för lösningar på medellång sikt för Kosovo. Jag vill påpeka att Kosovo är en integrerad del av Serbien och har ingen självständig ställning enligt internationell rätt. Detta befriar oss emellertid inte från skyldigheten att fundera över hur man ska hantera denna stat och dess medborgare i framtiden.
Ilda Figueiredo  
Den viseringsordning som rekommenderas här, vilken jag röstade mot, är ett stort steg bakåt för dessa länder i f.d. Jugoslavien. Under socialismen kunde medborgarna resa till länder som nu är medlemmar i EU utan visering, men nu måste de ha en.
Denna ordning är dessutom full av motsägelser. Trots att den föreskriver en förenkling av viseringsförfarandet krävs ändå en rad oberättigade förfaranden. Man vill dessutom att biometriska uppgifter ska finnas i passen, vilket allvarligt äventyrar rätten till ett privatliv och skyddet av personliga uppgifter samt överträder rättigheterna för medborgarna i dessa länder.
Samtidigt behåller man de oacceptabla avtalen om repatriering av vissa personer som bor i utlandet. Länderna måste underteckna dessa avtal för att få tillgång till det förenklade viseringssystemet. Förutom att man överträder invandrares rättigheter i sådana situationer, är detta att betrakta som oacceptabla påtryckningar på och utpressning av dessa länder.
I betänkandet tar man också upp dialogen med Kosovo avseende dess inbegripande i denna process. Detta utgör ett implicit erkännande och överträder internationell rätt och Serbiens suveränitet över detta territorium.
Bruno Gollnisch  
EU:s politik att systematiskt liberalisera viseringar är ett ideologiskt försök att förstöra EU:s yttre gränser, efter att först ha förstört sina inre gränser. Detta ger alldeles för välbekanta konsekvenser: en kraftig ökning av migrationsflödena och de gränsöverskridande aktiviteterna, för att inte tala om de fantastiska tillfällen som ges till terrorister av olika slag.
Det är en villfarelse att vilja inbegripa länder som t.ex. Albanien och Bosnien och Hercegovina ”i förväg” i den förteckning över länder vars medborgare är undantagna från viseringskravet. Och det är ännu mer oacceptabelt att kräva att Kosovo också tas med i förteckningen! Varför inte ta med alla länder i världen för att beakta personers fria rörlighet världen över, och oaktat de mest grundläggande säkerhetsåtgärderna att de som har makten ändå är skyldiga sina länder detta!
Behöver någon dessutom påminnas om villkoren för Kosovos så kallade självständighet genom en ensidig förklaring? Behöver någon påminnas om att denna självständighet inte ens har erkänts av alla EU-länder? Behöver någon, slutligen, påminnas om kosovoserbernas tragiska öde, dvs. att de är förföljda på sina förfäders numera koloniserade land?
Sylvie Guillaume  
Jag röstade för Fajonbetänkandet om liberalisering av viseringar för västra Balkan, eftersom det är Europaparlamentets ansvar att sända ett kraftfullt budskap till alla länder i västra Balkan om att vi stöder dem i deras försök att uppfylla de kriterier som har fastställts av Europeiska kommissionen avseende liberaliseringen av viseringsordningen. Dessa kriterier har redan uppfyllts när det gäller Serbien och Montenegro, men vi har ännu inte kunnat ge grönt ljus till Albanien och Bosnien och Hercegovina.
Många unga personer i dessa länder känner hur unga östtyskar, på andra sidan muren, brukade känna sig. Det är emellertid svårt att tro i dag, bara ett stenkast från Slovenien, att ungdomar inte kan lära känna EU eller tro på en framtid här. Nästan 90 procent av kommissionens kriterier har sålunda uppfyllts av Bosnien och Hercegovina. Vi måste gå vidare eftersom den politiska situationen skulle kunna förvärras om vi inte sänder ett kraftfullt budskap. Slutligen måste vi verkligen hitta en lösning på Kosovofrågan; regionen är den enda delen av Balkan som inte finns med i denna process.
Ian Hudghton  
Åtgärder för att liberalisera viseringskraven för medborgare från Balkanstaterna ska välkomnas. När stabiliserings- och associeringsprocesserna utvecklas med dessa länder och de rör sig från möjlig kandidatstatus till fullständig kandidatstatus, verkar det lämpligt att deras medborgare ska få åtnjuta större rörelsefrihet. Jag stöder fullständigt det ändringsförslag som har lagts fram på min grupps vägnar. Detta parlament har tidigare uppmanat alla EU-medlemsstater att erkänna Kosovos självständighet och Serbien bör tillämpa samma åtgärder och kontroller vid sin gräns mot Kosovo som den gör vid andra internationellt erkända gränser.
Isabella Lövin  
skriftlig. - Jag är naturligtvis för att underlätta resandet för tredjelandsmedborgare som vill resa in i EU, detta gäller även Balkanländerna och jag skulle därför gärna ha stöttat detta betänkande. Tyvärr gick ett antal ändringsförslag igenom som kräver biometriska data i pass. Detta kan vara såväl rättsosäkert som integritetskränkande, därför lade jag ned min röst i slutomröstningen.
Jean-Luc Mélenchon  
Vi vägrar att godkänna den viseringsfrihet som begärs för Serbien, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Montenegro, Bosnien och Hercegovina och Albanien.
Vi förkastar detta betänkande eftersom vi inte godtar att påtvingas Kosovos de facto-erkännande som stat.
Spanien, Cypern, Grekland, Rumänien, Slovakien och Bulgarien motsätter sig kraftfullt detta. Det finns alltså ännu inte någon gemensam EU-ståndpunkt på detta område. Inledandet av förhandlingar om viseringsliberaliseringar med Kosovo, som begärs i betänkandet, förutsätter emellertid ett erkännande av staten Kosovo. Detta går stick i stäv mot respekten för internationell rätt.
Nuno Melo  
Även om jag röstade för detta betänkande anser jag att denna process måste övervakas noga. Införandet av viseringsfrihet för medborgarna i dessa länder kräver att vi är tydliga när det gäller de omständigheter under vilka detta görs. Vi måste särskilt tänka på behovet av att bekämpa den olagliga invandringen, människosmugglingen och den organiserade brottsligheten.
Av alla dessa skäl anser jag att den försiktighet som PPE-gruppen visar gentemot Bosnien och Hercegovina och Albanien är fullständigt berättigad, och jag upprepar att de länder som har beviljats möjlig viseringsfrihet bör ställas under noggrann observation. Säkerheten vid EU:s gränser måste styras genom EU:s politik. I annat fall - om vi underlättar inresorna till EU - kan vi visa att vi inte är förmögna att upprätthålla och verkställa bestämmelserna inom EU.
Willy Meyer  
Jag är inte emot liberaliseringen av viseringar för länderna på västra Balkan. Jag röstade emellertid mot Fajonbetänkandet eftersom det är oacceptabelt att tänka sig en liberalisering av viseringar för Kosovo samtidigt som vi inte har erkänt dess självständighet. I förhållande till internationell rätt är Kosovos självständighet olaglig. EU kan därför inte förhandla om liberalisering av viseringar eller om någon annan aspekt med ett territorium som är självständigt på ett olagligt sätt. Att rösta för Fajonbetänkandet innebär att man indirekt erkänner Kosovos självständighet och det är inte godtagbart. Vi kan dessutom inte under några omständigheter godta kraven på biometriska uppgifter i samband med utfärdandet av viseringar.
Andreas Mölzer  
Avskaffandet av viseringskraven för Serbien, Montenegro och f.d. jugoslaviska republiken Makedonien måste verkligen välkomnas eftersom kommissionens rekommendation grundas på en noggrann utvärdering och uppfyllandet av de fastställda kraven. Inbegripandet av Bosnien och Hercegovina och Albanien kan jag emellertid inte stödja. Om vi inbegriper dessa länder finns det en risk att det blir fritt fram för den organiserade brottsligheten, människosmugglingen och invandringen. För närvarande kan Kosovo bara upprätthålla sin regering med hjälp av ett massivt EU-bistånd och av detta skäl är förhandlingar om viseringsfrihet meningslösa just nu. Vi måste kommunicera grunden för dessa beslut på ett bättre sätt, samtidigt som vi klargör för Albanien, Kosovo och Bosnien och Hercegovina att de måste göra mer för att vara redo att bli medlemmar i den europeiska klubben.
Franz Obermayr  
Villkoren för och möjligheterna att liberalisera viseringskraven har diskuterats för fem länder på västra Balkan: Albanien, Bosnien och Hercegovina, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Montenegro och Serbien. Enligt kommissionens förslag har Makedonien, Montenegro och Serbien uppfyllt de flesta målen och kan därför nu få sina viseringskrav avlägsnade. I det aktuella betänkandet tar man också upp de framsteg som har gjorts i Albanien och i Bosnien och Hercegovina. Man tar även upp vilka åtgärder dessa länder ska vidta för att få åtnjuta viseringsfrihet så snart som möjligt. Med hänsyn till den möjliga olagliga migrationen från dessa länder och oroväckande radikala islamiska tendenser, särskilt i Bosnien och Hercegovina och Albanien, röstar jag mot betänkandet. Mitt hemland Österrike kommer dessutom att drabbas hårt med tanke på dess geografiska närhet till västra Balkan. Viseringskraven för de aktuella staterna innebär en viss kontroll av den oönskade invandringen och bör därför behållas för tillfället.
Carl Schlyter  
skriftlig. - Jag är naturligtvis för att underlätta resandet för tredjelandsmedborgare som vill resa in i EU. Detta gäller även Balkanländerna och jag skulle därför gärna ha stött detta betänkande. Tyvärr gick ett antal ändringsförslag igenom som kräver biometriska data i pass. Detta har jag alltid motarbetat eftersom det är såväl integritetskränkande som rättsosäkert, därför lade jag ned min röst i slutomröstningen.
Marie-Christine Vergiat  
Eftersom jag är för ett avskaffande av viseringar för korta vistelser röstade jag för Fajonbetänkandet, vilket är ett steg i rätt riktning. Tack vare denna åtgärd kommer de flesta medborgarna i de berörda länderna inte längre att vara underkastade de administrativa formaliteter som ambassaderna kräver för att utfärda viseringar.
Jag beklagar emellertid att detta undantag endast är tillämpligt för innehavare av biometriska pass, eftersom jag anser att detta är oförenligt med skyddet av personuppgifter och rätten till ett privatliv.
Jag är också chockad över att bara två av de tre folkgrupperna i Bosnien och Hercegovina, serber och kroater, kommer att omfattas av denna åtgärd och att invånarna i Kosovo kommer att uteslutas från den.
Europeiska medborgares status får inte användas för att lösa frågan om medlemsstaternas status och framför allt inte för att återuppväcka de slitningar inom dem som redan är starka.
På Balkan måste alla EU-medborgare behandlas lika. Den fria rörligheten för personer måste vara en grundläggande rättighet i EU.
Regina Bastos  
Syftet med kommissionens förslag är att inrätta ett nytt EU-instrument för mikrokrediter för sysselsättning, vilket kommer att ge arbetslösa möjlighet att starta på nytt. Instrumentet kommer att stödja en del av de mest missgynnade grupperna i EU, däribland ungdomar, när det gäller att bli egna företagare. Man kommer att utvidga möjligheten till att få ekonomiskt stöd, särskilt för nya entreprenörer med hänsyn till den rådande situationen där det kan vara svårt att få vanliga lån. Jag stöder emellertid inte kommissionens förslag att omfördela en del av budgeten (100 miljoner euro) från Progress - ett EU-program för sysselsättning och social inkludering - till EU-instrumentet för mikrokrediter. En omfördelning av pengar från Progress skulle ge fel signal eftersom Progress är inriktat på de mest sårbara samhällsgrupperna. EU-instrumentet för mikrokrediter måste få en egen budgetpost.
David Casa  
På grund av att parlamentet ännu inte har avslutat sin granskning av instrumentet för mikrokrediter, är det ännu inte klart om de medel som bör göras tillgängliga för detta instrument härrör från Progress. Av detta skäl är det nödvändigt att kommissionen inte tilldelar medel som för närvarande finns inom Progress. Jag har därför röstat för denna resolution.
Proinsias De Rossa  
Jag röstade för denna resolution som är mot kommissionens förslag till Progress årliga arbetsprogram för 2010 därför att det är tydligt att kommissionen har överträtt sina befogenheter. Den har försökt omfördela budgetresurser från Progressprogrammet till instrumentet för mikrokrediter innan Europaparlamentet har fattat ett beslut. Kommissionen måste respektera parlamentets prerogativ och vänta till alla tre institutionerna, Europaparlamentet, rådet och kommissionen, har nått en överenskommelse om instrumentet för mikrokrediter innan den lägger fram ett förslag till Progress årliga arbetsprogram.
Ilda Figueiredo  
Vi röstade för denna resolution eftersom vi instämmer i utskottet för sysselsättning och sociala frågors kritik mot Europeiska kommissionens ståndpunkt, dvs. att ta pengar från Progress för att finansiera ett mikrokreditprogram. Om kommissionen vill upprätta ett mikrokreditsystem bör den göra detta med nya resurser och inte på bekostnad av Progress.
I vilket fall som helst har Europaparlamentet ännu inte slutfört sin granskning av kommissionens förslag till instrumentet för mikrokrediter, och därför bör inte kommissionen anta särskilda åtgärder avseende finansieringen av Progressprogrammet innan vi har avslutat lagstiftningsförfarandet om detta instrument.
Det är därför det finns ett tydligt motstånd mot att anta kommissionens förslag till beslut avseende Progress årliga arbetsprogram för 2010 och förteckningen över verksamheter per politikavsnitt.
Vi anser också att det som kommissionen bör göra är att dra tillbaka förslaget till beslut avseende Progress årliga arbetsprogram för 2010 och förteckningen över verksamheter per politikavsnitt, och lägga fram ett nytt förslag.
Lívia Járóka  
Mina damer och herrar! Under den rådande lågkonjunkturen är enkla finansiella instrument som kan finansiera företag, särskilt i underutvecklade regioner eller för sådana samhällsgrupper, särskilt viktiga. Det mikrokreditsystem som används i åtskilliga länder och på flera kontinenter har också visat att detta system, med rätt utbildning och övervakning, kan hjälpa de mest sårbara grupperna som tvingas möta allvarliga svårigheter på arbetsmarknaden. Instrumentet för mikrokrediter inom Progress som kommissionen har föreslagit är ett oerhört viktigt initiativ som bör kunna uppfylla denna roll och på nytt inkludera dessa grupper som har drabbats av social utslagning. Fram till dess att medbeslutandeförfarandet mellan kommissionen och Europaparlamentet har börjat fungera och budgeten för instrumentet för mikrokrediter är helt tydlig, skulle det emellertid vara förnuftigt av Europeiska kommissionen att dra tillbaka sitt förslag avseende Progress årliga arbetsprogram för 2010 och inte lägga fram ett fullbordat faktum för medlagstiftarna. Detta innebär att när väl medbeslutandeförfarandet är över, så kan Europaparlamentet fatta ett fritt, ansvarsfullt beslut om denna viktiga fråga.
Andreas Mölzer  
Jag röstade för resolutionsförslaget om kommissionens förslag till beslut avseende instrumentet för mikrokrediter inom Progress, eftersom jag anser att det är helt nödvändigt att vi avslutar lagstiftningsprocessen innan vi vidtar ytterligare åtgärder. När det gäller innehållet är det underförstått att jag stöder idén att upprätta ett instrument för mikrokrediter.
Derek Vaughan  
Jag stöder detta resolutionsförslag eftersom jag motsätter mig kommissionens förslag om att minska de ekonomiska ramarna för programmet för sysselsättning och social solidaritet, dvs. Progress, med 100 miljoner euro och omfördela pengarna till EU-instrumentet för mikrokrediter för sysselsättning och social inkludering. Progressprogrammet har nu funnits i tre år och i det stora hela har det fungerat på ett bra sätt. Jag välkomnar förslaget om upprättande av instrumentet för mikrokrediter, eftersom jag anser att det kan bidra till en nystart för vissa av EU:s mest missgynnade grupper genom att öka tillgången till mikrokrediter och därmed hjälpa folk att starta upp sina egna företag. Jag anser dock inte att Progressprogrammet bör äventyras genom omfördelningen av medel till instrumentet för mikrokrediter. Jag skulle vilja att båda programmen genomförs fullt ut och av detta skäl har jag röstat för detta förslag.
Silvia-Adriana Ţicău  
Jag röstade för Europaparlamentets resolution om Progress årliga arbetsprogram för 2010 och förteckningen över verksamheter per politikavsnitt. Jag menar att det först och främst är viktigt att parlamentet, rådet och kommissionen når en överenskommelse om förslaget att upprätta Progress, ett EU-instrument för mikrokrediter för sysselsättning och social solidaritet, såväl som om förslaget att ändra Progressprogrammet. Enligt dessa bör 100 miljoner euro omfördelas för att finansiera Progress, det nya EU-instrumentet för mikrokrediter för sysselsättning och social solidaritet, i syfte att genomföra det ”delade åtagandet för sysselsättning” som nämns i kommissionens meddelande. Jag anser att summan 100 miljoner euro inte är tillräcklig för att nå de föreslagna målen. Detta är skälet till varför jag röstade för att kommissionen ska dra tillbaka förslaget till beslut om Progress årliga arbetsprogram för 2010 och förteckningen över verksamheter per politikavsnitt och att den framtida kommissionen lägger fram ett nytt förslag, efter det att Lissabonfördraget har trätt i kraft och Europaparlamentet, rådet och kommissionen har nått en överenskommelse om förslaget som har lagts fram av kommissionen till Europaparlamentet och rådet och om det ändrade förslaget.
Maria da Graça Carvalho  
Jag välkomnar Europeiska unionens försök att förbättra sina förbindelser med Ryssland och därmed bidra till större stabilitet, säkerhet och välstånd i Europa. Ett av de viktigaste samarbetsområdena när det gäller förbindelserna mellan EU och Ryssland är energi och trygg energiförsörjning. Det är nödvändigt för att skapa den stabilitet som krävs för att garantera en trygg energiförsörjning till EU:s medlemsstater och deras konsumenter.
Jag hoppas att energidialogen och de åtaganden som blir ett resultat av det kommande toppmötet mellan EU och Ryssland, på lång sikt, kommer att leda till större öppenhet och hållbarhet för energisektorn och att denna sektor i sin tur kan hjälpa till med att upprätta nya strukturella förbindelser mellan de två blocken genom utvecklingen av det handelsmässiga och ekonomiska samarbetet. Lika viktigt är samarbetet mellan EU och Ryssland om klimatförändringar, för att säkra ett globalt avtal vid Köpenhamnskonferensen. Jag betonar den strategiska karaktären hos förbindelserna mellan EU och Ryssland och deras bidrag till den ömsesidiga förståelsen och förtroendet, vilket är nödvändigt för att skapa fred och stabilitet i Europa.
David Casa  
Ett toppmöte mellan EU och Ryssland kommer att äga rum den 18 november 2009. Under de senaste åren har EU och Ryssland utvecklat ett starkt partnerskap. Det finns dock vissa områden som behöver förstärkas. Jag anser att man tar sig an dem på ett bra sätt i resolutionen, och därför röstade jag för den.
Edite Estrela  
Jag röstade för resolutionen. Jag anser nämligen att toppmötet är mycket viktigt, eftersom det äger rum just före Köpenhamnsmötet om klimatförändringar. Dessutom kan det vara ett utmärkt tillfälle att förstärka förbindelserna mellan EU och Ryssland på. Partnerskapet kan spela en avgörande roll på världsarenan, med tanke på effekterna av den ekonomiska och finansiella krisen, förberedelserna inför Köpenhamnsmötet samt undertecknandet av ett framtida avtal för att inrätta ett system för tidig varning i syfte att öka energisäkerheten mellan EU och Ryssland, och därmed främja ytterligare samarbete inom området.
Diogo Feio  
I en tid då ett enat Europa firar 20-årsdagen av Berlinmurens fall är förbindelserna mellan EU och Ryssland mycket viktiga och förtjänar extra uppmärksamhet.
I dag är det tydligt att den våg av optimism om frihet och demokrati som uppstod efter järnridåns fall har drabbats av ett antal bakslag och att Ryssland långt ifrån är en demokrati som styrs av rättsstatsprincipen, som man tidigare trodde och som alla alltjämt önskar. Följaktligen är det helt naturligt att människor är desillusionerade på grund av att förändringarna sker långsamt.
Därför måste jag starkt fördöma den europeiska vänsterns revisionistiska försök att släta över kommunismens avskyvärda brott samt att uppfinna perfekta världar i det förflutna, och därigenom förolämpa dem som kämpade för att befria folket från den sovjetiska totalitarismen.
Toppmötet utgör en möjlighet för EU att förstärka sina förbindelser med Ryssland på ett konsekvent sätt som gynnar båda parter, utan att man gör avkall på den fasthet och försiktighet som frågor som energi, försvar, demokrati och mänskliga rättigheter kräver.
Att Memorial belönades med Sakharovpriset visar hur mycket som återstår att göra och det är även ett tecken på hur stor uppmärksamhet parlamentet ägnar Ryssland. Jag hoppas att de andra EU-institutionerna kommer att följa dess exempel.
Ian Hudghton  
Jag röstade för resolutionen om Ryssland. Ryssland är en av EU:s viktigaste partner och det är mycket angeläget att EU och Ryssland har ett nära samarbete. På det kommande toppmötet i Stockholm kommer man att diskutera olika frågor som är viktiga för EU, Ryssland samt, i stor utsträckning, det globala samfundet, och parlamentet har i dag sänt ett enat budskap där man betonar de mest intressanta och oroväckande områdena.
Jean-Marie Le Pen  
Herr talman, mina damer och herrar! Ryssland är, utan tvekan, det enda landet i världen som aldrig finner nåd i era ögon samt det enda landet vars krav, behov och känslor ni systematiskt smusslar undan. Det är sant att under nära 50 år befann sig halva Europa under Sovjets ok, stridsvagnarna slog brutalt ner frihetssträvandena i Budapest 1956, i Prag 1968, i Polen ...
Vid den tidpunkten var dock ert ogillande mycket diskretare - när det existerade! Hur många europeiska ledare hoppades och bad inte om att kommunismen bara skulle reformeras och att tillståndet skulle förbli oförändrat till och med när Berlinmuren föll 1989? Som om 1900-talets blodigaste diktatur och dess 150 miljoner dödsfall skulle kunna reformeras!
Ryssland är dock inte Sovjetunionen. Det är ett viktigt land som vi bör inrätta ett nära samarbete med eftersom en sådan förbindelse skapar gemensamma intressen och ömsesidiga fördelar. Framför allt utgör dock Ryssland, till skillnad från Turkiet, utan tvekan en del av Europas geografi, kultur, själ och civilisation.
Nuno Melo  
Det kommande toppmötet mellan EU och Ryssland äger rum 20 år efter Berlinmurens fall. Händelsens symbolik påminner oss om två grundläggande idéer som bör uppmärksammas.
För det första bör värdena frihet, respekt för grundläggande rättigheter, demokrati, fred och staters suveränitet fortfarande gälla fullt ut och vara vägledande för EU:s interna och externa politik samt för ett land som Ryssland, vars roll i det internationella samhället är, och bör förbli, central. Jag är oroad över att jag tvingas påpeka att Ryssland inte har visat att man styrs av dessa värden.
De senaste 20 åren behövs också för att påminna oss om att Europas förbindelser med Ryssland är annorlunda i dag, eftersom de grundas på dialog. Ryssland är inte en av Europas allierade som vi delar värden med. Det är en granne som vi delar ett geografiskt område med, liksom skillnader och gemensamma intressen, såsom situationen i Afghanistan. Denna verklighet bör vara en utgångspunkt för oss för att utarbeta ett nytt samarbetsavtal i framtiden. Kommunismens fall innebär inte slutet för olikheterna men, i förbindelserna med Ryssland, innebär det ett slut på konfrontationerna.
Willy Meyer  
EU och Ryssland har ett stort ansvar vad gäller stabilitet, säkerhet och välstånd i hela Europa.
Ett av syftena med samarbetet mellan EU och Ryssland inom kvartetten bör vara att utöva påtryckningar på Israel att respektera avtalen, stoppa byggandet av bosättningar och att återuppta förhandlingarna för att försöka nå en snabb lösning för att inrätta en oberoende palestinsk stat. Vi menar att de yttre förbindelserna bör grundas på respekt för alla staters suveränitet och territoriella integritet, i stället för att man försöker skapa inflytandesfärer.
Vi är positiva till den ständigt pågående diskussionen om mänskliga rättigheter i Ryssland. Vi noterar dock den oro som Ryssland uttryckt angående kränkningar av mänskliga rättigheter i EU, framför allt när det gäller ryskspråkiga minoriteter i de baltiska staterna.
Jag avstod från att rösta om resolutionen eftersom gruppen Europeiska enade vänstern/Nordisk grön vänster är emot alla initiativ som kan leda till en ny kapprustning. Vi är emot USA:s planer att installera en missilsköld på EU:s område. Vi förkastar också alla former av samarbete mellan USA, Ryssland, EU och Nato angående ett missilförsvarssystem.
Andreas Mölzer  
Även om man i det gemensamma förslaget till resolution om toppmötet mellan EU och Ryssland hänvisar till våra viktiga ömsesidiga band och gemensamma intressen på vissa punkter utgör det en oacceptabel inblandning i inre angelägenheter. I förslaget försöker man förbjuda Ryssland att förhandla med enskilda EU-medlemsstater om energiprojekt. EU:s ensidiga syn på konflikten i Georgien, där man uppenbart stöder Georgien, står i motsättning till EU:s roll som en rättvis och oberoende observatör. Den genomgående tonen i förslaget kommer inte att bidra till att förbättra förbindelserna med detta land som är så viktigt för Europa. Därför röstade jag mot förslaget till resolution.
Franz Obermayr  
Det finns uppenbara underskott vad gäller demokrati och rättsstatsprincipen i Ryssland. Jag anser ändå inte att vi bör ägna oss åt självgod inblandning i andra staters inre angelägenheter, i synnerhet som EU inte under några omständigheter är i en sådan ställning att vi kan anta rollen som en modell för demokratin. Vår ensidiga syn på konflikten i Georgien är också, enligt mig, ett misstag. Mot ovanstående bakgrund röstade jag mot förslaget till resolution om toppmötet mellan EU och Ryssland.
Czesław Adam Siekierski  
Jag stödde resolutionen om toppmötet mellan EU och Ryssland, eftersom det kommande toppmötet mellan EU och Ryssland utgör ett tillfälle att tänka igenom de viktigaste problemen med det strategiska samarbetet. Att utveckla en form för dialog med Ryska federationen kräver en enhetlig och samstämmig politik från medlemsstaternas sida. Vi måste komma ihåg att en förutsättning för att kunna förverkliga en sådan idé är att vi ser bortom de enskilda medlemsstaternas intressen. Idén om en enhetlig och samstämmig politik är av särskild betydelse för den europeiska energipolitikens säkerhet. I detta avseende bör EU:s gemensamma intressen väga tyngre än strävandena att se efter privata intressen i förbindelserna med Ryssland.
Ytterligare en viktig angelägenhet när det gäller förbindelserna mellan EU och Ryssland är frågan om östligt partnerskap. Ryssland måste förstå att projektet inte är riktat mot Ryssland. Att utveckla en strategi för att garantera stabilisering och utveckling i regionen är fördelaktigt både för EU-länderna och för Ryssland. En stor utmaning för de bilaterala förbindelserna är också kriterierna för att bedöma problemet med efterlevnad av mänskliga rättigheter och rättsstatsprincipen i Ryssland. EU-länderna bör fråga sig om det, i en strikt europeisk mening, är möjligt att erkänna vissa av Rysslands handlingar som fullt demokratiska.
Peter Skinner  
Förbindelserna mellan EU och Ryssland är uppenbarligen inte bara handelsmässiga. Människorättssituationen i Ryssland är mycket oroväckande för många medborgare i EU. Fattigdom och brottslighet är en påminnelse om att många i Ryssland, framför allt de äldre, ofta är ekonomiskt svaga.
För dem som strävar efter demokratiska reformer är det också uppenbart att ett sådant mod/en sådan avvikande åsikt bemöts med trakasserier och i vissa fall med extremt våld. Journalister och internationellt respekterade människorättsaktivister bör ges de starkaste rättigheterna och det starkaste skyddet av alla demokratiska system. Genom mordet på Maksharip Aushev framhävs den brutalitet som protester tyvärr bemöts med.
Bogusław Sonik  
Förhandlingar, som inleddes förra året, pågår just nu med Ryssland. De rör ett nytt fördrag mellan EU och Ryssland, och i dem tar man hänsyn till det aktuella avtalet om partnerskap och samarbete mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Ryska federationen, å andra sidan. Parlamentet har alltid betonat vikten av frågor som mänskliga rättigheter, energisäkerhet och minoriteters rättigheter, och även i detta fall bör man ta upp dessa frågor på toppmötet. Goda förbindelser med Ryssland är mycket viktigt för EU, eftersom Ryssland är en viktig och värdefull partner för oss. Man kan dock inte under några omständigheter tillåta att EU inte tar upp frågor som är obekväma för Ryssland. Det är framför allt värt att notera ändringsförslag 3 i resolutionen om toppmötet mellan EU och Ryssland i Stockholm, som antogs av Europaparlamentet. Det innebär att man lägger till en punkt 9a i resolutionen: ”Europaparlamentet understryker att en utveckling av infrastrukturförbindelserna mellan EU och Ryska federationen gynnar båda parter och bör därför uppmuntras, samt att man i samband med utvecklingen av dessa förbindelser bör sträva efter att minimera de ekonomiska och miljömässiga kostnaderna. Parlamentet uppmuntrar med eftertryck Ryssland att i sina energisamarbetsprojekt med EU iaktta de grundläggande principer som fastställts i energistadgan.”
Endast en gemensam inställning hos alla medlemsstater, inklusive en enad ståndpunkt hos rådet, parlamentet och kommissionen kan leda till ett nytt ramavtal om samarbete mellan EU och Ryssland.
David Casa  
Alzheimers sjukdom och andra neurodegenerativa sjukdomar drabbar otroligt många av EU:s medborgare. I nuläget finns det inte mycket information om hur dessa sjukdomar kan förebyggas eller botas. Eftersom sjukdomarna är allvarliga är det mycket viktigt att man gör mer på EU-nivå för att ta upp kampen mot dem. Därför röstade jag för betänkandet.
Nessa Childers  
Jag röstade för resolutionen på grund av att det är viktigt att ta upp kampen mot Alzheimers sjukdom i Europa. I egenskap av ledamot i utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet är jag van att lägga tid och kraft på en fråga i dag för att gynna framtida generationer. Eftersom Europas befolkning blir äldre håller Alzheimers sjukdom på att bli allt vanligare i EU. Därför är det mycket viktigt att Europaparlamentet tar itu med detta problem nu för att försöka kompensera en del av den skada som den ökade förekomsten av Alzheimers sjukdom kommer att orsaka.
Edite Estrela  
Jag röstade för förslaget till resolution om gemensam programplanering av forskning för att bekämpa neurodegenerativa sjukdomar, eftersom jag anser att det är nödvändigt att förstärka åtgärder för att främja forskning om dessa sjukdomar, framför allt om alzheimer, på EU-nivå. Eftersom 7,3 miljoner människor lider av alzheimer eller likartade sjukdomar (en siffra som uppskattningsvis kommer att ha fördubblats år 2020) är det mycket viktigt att främja prevention samt tidig diagnos och behandling av neurodegenerativa sjukdomar.
Jag anser att artikel 182.5 i Lissabonfördraget, där medbeslutandeförfarandet för ett genomförande av det europeiska forskningsområdet fastställs, skulle kunna ge en lämpligare rättslig grund för framtida initiativ för gemensam programplanering på forskningsområdet genom att Europaparlamentet ges en större roll.
Ilda Figueiredo  
Vi röstade för förslaget till resolution eftersom vi är medvetna om att neurodegenerativa sjukdomar, som alzheimer och parkinson, drabbar mer än 7 miljoner människor i EU:s medlemsstater.
Vi välkomnade också kommissionens föreslagna pilotprojekt för gemensam programplanering av forskning inom området, även om vi inte anser att det är tillräckligt. Vi inser dock att det är värdefullt eftersom det minskar uppdelningen av forskningssatsningarna genom att man uppnår en kritisk massa av kompetens, kunskap och ekonomiska resurser.
Det är viktigt att göra ytterligare framsteg, framför allt genom att tillämpa ett tvärvetenskapligt synsätt som omfattar social forskning om välfärden för patienterna och deras familjer, främja ”livsstilar som är hälsosamma för hjärnan” samt avsevärt förbättra levnadsvillkoren och befolkningens hälsostatus i allmänhet.
Vi är medvetna om att neurodegenerativa sjukdomar, som alzheimer och parkinson, är en av de största utmaningarna när det gäller den psykiska hälsan, och därför måste kampen mot dessa sjukdomar vara trefaldig, dels att ge daglig vård åt ett ökande antal patienter, dels att förbättra förutsättningarna för en stor del av vården, vilket innebär större stöd till familjer och vårdare, och dels att säkra ökat ekonomiskt stöd till forskning, så att antalet patienter minskar.
Sylvie Guillaume  
Neurodegenerativa sjukdomar, som alzheimer och parkinson, är en vanlig orsak till långvarig funktionsnedsättning. De drabbar mer än 7 miljoner européer, ett antal som troligen kommer att fördubblas under de kommande årtiondena till följd av att vår befolkning blir allt äldre.
Därför stöder jag att vi på EU-nivå genomför alla de system som gör det möjligt för oss att göra mer för att behandla effekterna av neurodegenerativa sjukdomar, framför allt alzheimer och parkinson, både på social nivå och på folkhälsonivå. I nuläget finns det inget botemedel mot neurodegenerativa sjukdomar. Detta är en av EU:s största utmaningar inom psykisk hälsa, som vi med lämpligast möjliga resurser måste ta itu med.
Ian Hudghton  
Jag stödde helhjärtat resolutionen om neurodegenerativa sjukdomar, och jag är positiv till EU:s föreslagna samordning inom området. Demens är ett stort problem som drabbar miljontals individer och familjer i EU. Uppskattningsvis 7 miljoner människor i EU lider av demens, varav runt 70 000 i Skottland - och antalet förväntas öka i framtiden. Kommissionen har uttryckligen erkänt Skottland som ett av ett fåtal länder som redan har inrättat en nationell demensstrategi. Det arbete som redan genomförts i Skottland kommer att passa väl ihop med EU:s förslag och tillsammans kommer vi att ha större möjlighet att bättre förstå och bidra till att förebygga Alzheimers sjukdom och andra neurodegenerativa tillstånd.
Elisabeth Morin-Chartier  
Jag röstade för resolutionen om gemensam programplanering av forskning för att bekämpa neurodegenerativa sjukdomar, framför allt Alzheimers sjukdom, eftersom jag anser att det är viktigt att man skyndar på medlemsstaternas gemensamma forskning om neurodegenerativa sjukdomar. Vi får inte glömma att runt 7,3 miljoner människor i EU lider av Alzheimers sjukdom eller av liknande sjukdomar, ett antal som förmodligen kommer att fördubblas år 2020. Tyvärr finns det inget botemedel i nuläget, och kunskapen om prevention och behandling är begränsad. Därför rekommenderar jag att medlemsstaterna samlar sina resurser och satsningar för att främja forskningen tillsammans. Genom att arbeta tillsammans som européer kommer vi nämligen att bli starkare i kampen mot dessa sjukdomar. Dessutom uppmanar jag EU:s forskningsministrar att anta en liknande ståndpunkt den 3 december. Jag vill också påpeka att parlamentsledamöterna i dag mer än någonsin vill vara delaktiga i framtida initiativ angående gemensam programplanering av forskning, genom det lagstiftningsförfarande för forskning som fastställts i Lissabonfördraget, det vill säga medbeslutande.
Franz Obermayr  
Omkring 7 miljoner människor i EU lider av neurodegenerativa sjukdomar. Eftersom EU:s befolkning blir allt äldre kommer antalet förmodligen att fördubblas de kommande årtiondena. Dessutom är det sorgligt men sant att när det gäller neurodegenerativa sjukdomar fördröjer de tillgängliga behandlingsmetoderna i nuläget endast sjukdomsförloppet, i stället för att förebygga eller bota sjukdomen. Demens och liknande tillstånd, och framför allt Alzheimers sjukdom, ger upphov till enorma hälso- och sjukvårdskostnader. De årliga kostnaderna för demenspatienter uppskattas till cirka 21 000 euro. Det kan också uppstå mer kostnader på grund av problem som hänger samman med dessa tillstånd. Ytterligare fysiska besvär hos patienterna tenderar att inte bli undersökta och patienterna reagerar ofta på den medicinska behandlingen med självförnekelse. EU:s hälsopolitik står inför en stor utmaning och utbyten av kunskap samt bästa praxis i förfaranden och metoder som en del av en gemensam, paneuropeisk forskningsram är säkerligen ett lönsamt angreppssätt. Därför stöder jag förslaget till resolution.
Frédérique Ries  
Det handlar om ett verkligt folkhälsoproblem. Neurodegenerativa sjukdomar och, framför allt, Alzheimers sjukdom, är huvudsakligen de sjukdomar som människor över 65 år behöver omfattande sjukhusvård för. Alzheimers sjukdom kommer utan tvekan att bli allt vanligare eftersom EU:s befolkning förväntas bli allt äldre. I dag är 7 miljoner människor i EU drabbade, ett antal som förmodligen kommer att fördubblas under de kommande årtiondena.
Således är det viktigt med samordnade åtgärder på EU-nivå. Därför agerar Europaparlamentet bollplank åt medborgarna när man uppmuntrar samordnade forskningsinsatser inom området genom den resolution som antagits i dag. Självfallet bör vi prioritera ett tvärvetenskapligt synsätt som omfattar diagnos, prevention, behandling samt stöd till patienter och deras familjer.
På samma sätt måste vi bemöta forskarnas önskan om tillgång till fler frivilliga till kliniska försök om vi vill hjälpa till att se till att det finns effektiva mediciner för behandling av kognitiva störningar på marknaden. Därför bör vi genomföra en stor informationskampanj som riktar sig till familjer.
En annan utmaning när det gäller att ge patienter bättre stöd och, framför allt, att fördröja symtomens uppkomst är att variera deras intellektuella aktiviteter och att se till att de aktiveras mentalt varje dag.
Elena Oana Antonescu  
Jag anser att medborgare, företag, icke-statliga organisationer och alla andra organ bör informeras i så stor utsträckning som möjligt om den Europeiska ombudsmannens roll och funktion, eftersom det också kan bidra till att minska antalet framlagda klagomål som inte faller inom hans område. Medborgarnas kunskap om vad ombudsmannen gör är generellt sett begränsad.
Inrättandet av den nya webbplatsen under 2009 är en välkommen åtgärd. Jag anser dock att man bör skynda på satsningarna för att ge medborgarna bästa möjliga information. Därför välkomnar jag föredragandens förslag om att utarbeta en interaktiv guide, som gör det möjligt för medborgarna att hitta så mycket information som möjligt om hur man lägger fram ett klagomål såväl som att enkelt hitta rätt sätt att lösa de problem de står inför på.
Elena Băsescu  
Jag röstade för Chrysoula Paliadelis betänkande eftersom jag anser att det utgör en fullständig, detaljerad översyn av vad Europeiska ombudsmannen gör när det gäller att handlägga och lösa medborgarnas klagomål.
Samtidigt vill jag gratulera Nikiforos Diamandouros till det arbete han utfört under 2008 samt till det stora antal undersökningar och ärenden han har löst. Europeiska ombudsmannen är en oerhört viktig institution eftersom den för EU närmare sina medborgare. Denna medlare ser till att EU-institutionerna och EU-organen verkar i medborgarnas intresse på ett öppet, rättvist, korrekt och icke-diskriminerande sätt samt i fullständig överensstämmelse med förfarandena.
Det antal otillåtliga klagomål som registrerades under 2008 är mycket stort och det ökade jämfört med tidigare år. Därför anser jag att man bör genomföra korrekta, fortlöpande och dynamiska informationskampanjer i alla medlemsstater. Eftersom EU-medborgarna inte vet vilken person det är bäst att kontakta när deras rättigheter kränks kontaktar de ofta Europeiska ombudsmannen utan någon god anledning. Europeiska ombudsmannen kan dock bara lösa fall av missförhållanden som rör EU-institutionernas arbete. Samarbetet mellan Europeiska ombudsmannen och EU-institutionerna bör förbättras.
Carlos Coelho  
Rapporten ger en tydlig och uttömmande översikt över Europeiska ombudsmannens verksamhet under 2008. Den nya layouten och det nya sättet att lägga fram statistiska uppgifter på har bidragit till att göra den tydligare och mer begriplig än de rapporter som tidigare lagts fram.
Ombudsmannen noterade en ökning av det antal klagomål som lades fram till honom, även om endast 802 av de 3 406 klagomål som han tog emot under 2008 föll inom hans ämbetsområde. Jag anser att det är mycket positivt att man gjorde upp i godo i 36 procent av de avslutade ärendena. Jag menar att antalet otillåtliga klagomål alltjämt är för stort och att man bör genomföra en informationskampanj som riktar sig till EU-medborgarna för att öka deras kunskap om ombudsmannens funktioner och befogenheter.
En av Europeiska ombudsmannens viktigaste uppgifter är att garantera att medborgarnas rättigheter i enlighet med EU-lagstiftningen respekteras på alla nivåer i EU och att förvaltningen av EU:s institutioner och organ uppfyller högt ställda krav. Det är viktigt att se till att medborgarna får snabba och sakliga svar på sina förfrågningar, klagomål och framställningar.
Sylvie Guillaume  
Jag röstade för Chrysoula Paliadelis betänkande om årsrapporten om Europeiska ombudsmannens, Nikiforos Diamandouros, verksamhet, eftersom det gör det möjligt att tillämpa EU:s beslutssystem varje dag med stor hänsyn till öppenhetsprincipen och så nära medborgarna som möjligt.
Det är ett oerhört användbart botemedel för medborgare, företag och andra organisationer i EU, eftersom de drabbas av administrativa missförhållanden inom EU-institutionerna. Jag är framför allt nöjd med att revideringen av ombudsmannens stadga, och i synnerhet hans förstärkta behörighet att genomföra undersökningar, kommer att bidra till att medborgarna kan känna fullt förtroende för ombudsmannens möjligheter att obehindrat genomföra en grundlig undersökning av deras klagomål.
Ian Hudghton  
Jag röstade för Chrysoula Paliadelis betänkande om Europeiska ombudsmannens verksamhet. Ombudsmannen tillhandahåller en viktig tjänst till EU-medborgarna och bidrar till att garantera att EU-institutionerna följer såväl lagen som mer allmänna principer. De mer allmänna principerna omfattar jämlikhet, icke-diskriminering samt respekt för mänskliga rättigheter och grundläggande friheter. Därför stödde jag min kollega Margrete Aukens ändringsförslag som syftar till att tydligare definiera begreppet ”administrativa missförhållanden”.
Iosif Matula  
Jag röstade för Chrysoula Paliadelis betänkande om Europeiska ombudsmannens verksamhet eftersom jag anser att Nikiforos Diamandouros i stor utsträckning bidragit till att lösa medborgarnas problem samt föra EU-institutionerna närmare medborgarna. Samtidigt vill jag gratulera föredraganden till hennes insats för att färdigställa betänkandet.
Den europeiska medlaren har spelat en nyckelroll när det gäller att öka öppenheten och ansvaret i EU:s beslutsprocess och administrativa system. Jag hoppas uppriktigt att de 44 undersökningar som avslutades med en kritisk anmärkning under 2008 i framtiden kommer att leda till att antalet fall av administrativa missförhållanden minskar. Jag är positiv till en bred tolkning av begreppet ”administrativa missförhållanden”. Det bör omfatta olagliga administrativa åtgärder eller överträdelser av bindande rättsliga regler eller principer, liksom fall där de administrativa myndigheterna har varit slarviga, försumliga eller inte tillräckligt öppna i sina tjänster till medborgarna, eller där de har överträtt andra principer för god förvaltningssed.
Nuno Melo  
Med hänsyn till den viktiga roll som Europeiska ombudsmannen spelar, eftersom han främjar öppna förbindelser mellan EU och dess medborgare, upprepar jag min ståndpunkt att konstruktiva förhållanden har utvecklats mellan alla gemenskapsinstitutioner och gemenskapsorgan.
Willy Meyer  
Jag röstade för Chrysoula Paliadelis betänkande om årsrapporten om Europeiska ombudsmannens verksamhet eftersom jag anser att ombudsmannen har genomfört sitt arbete på ett aktivt och balanserat sätt när det gäller att undersöka och handlägga klagomål, leda och avsluta undersökningar, upprätthålla konstruktiva förbindelser med EU:s institutioner och organ samt öka medborgarnas kunskap om sina rättigheter gentemot dessa institutioner och organ. Det är värt att betona det täta samarbetet mellan Europeiska ombudsmannen och andra EU-organ, framför allt Europaparlamentets utskott för framställningar. Därför ville vi, genom att rösta för betänkandet ge honom vårt stöd i hans roll som en extern kontrollmekanism och som en värdefull källa till förslag för att förbättra EU:s förvaltning.
Elisabeth Morin-Chartier  
Jag röstade för Europaparlamentets resolution om Europeiska ombudsmannens verksamhet under 2008. I den betonas det ökande antalet klagomål angående EU:s bristande öppenhet. Uppgifterna oroar mig. Därför stöder jag resolutionen. I den efterfrågas att ombudsmannens verksamhet ska ges en högre profil. Det är verkligen beklagansvärt att 36 procent av de 355 undersökningar som ombudsmannen slutförde under 2008 handlar om den bristande öppenheten hos EU-institutionerna. Bland undersökningarna återfinns fall där kraven på information avslogs. Jag menar att det är viktigt att betona att ansvarsfull och öppen administration inom EU är en garanti på det förtroende som medborgarna har för EU.
Joanna Senyszyn  
Jag stöder helt och hållet Europaparlamentets resolution om den årliga rapporten om Europeiska ombudsmannens verksamhet och jag röstade för att den skulle antas. Förslaget att inrätta en gemensam webbplats för EU:s institutioner är mycket värdefullt. På så sätt skulle berörda parter kunna hitta rätt institution för alla ärenden samt skicka brev, frågor och klagomål till rätt adress. Det skulle vara en ovärderlig hjälp för EU-medborgarna. I nuläget har de flesta problem med detta. Folk har många gånger kontaktat mig och begärt information om var de kan få tillgång till dokument eller framföra klagomål eftersom de inte vet vem de ska vända sig till. De skickar brev överallt och blir därefter bittra eftersom de inte får svar och de blir desillusionerade på grund av att EU:s institutioner fungerar dåligt samt att de administrativa förfarandena är långa. Å andra sidan tvingas ombudsmannen i stället för att svara på relevanta klagomål brottas med mer än 75 procent av klagomål som inte ligger inom hans befogenhet. Den nya webbplatsen kommer att vara en utmärkt guide över EU-institutionernas befogenheter. Fram tills den är färdigställd skulle jag vilja be Europeiska ombudsmannen att skicka vidare alla klagomål direkt till den nationella eller regionala ombudsmannen med rätt befogenhet. Jag stöder också idén att genomföra en bred informationskampanj i syfte att öka medborgarnas kunskap om de funktioner och befogenheter som medlemmarna i Europeiska ombudsmannanätverket har.
Elena Oana Antonescu  
Vi måste ha tydliga regler för EU:s budget under övergångsperioden mellan Nicefördraget och Lissabonfördraget.
Eftersom de kommande månaderna är kritiska för EU:s budgetpolitik och eftersom budgetöverföringar eller budgetöversyner, efter ikraftträdandet av Lissabonfördraget, kommer att genomföras ända fram till början av 2010, bör man inrätta ett entydigt förfarande för övergångsperioden så att det blir enklare att genomföra budgeten och anta ändringsbudgetar. Som en del av budgetmedlingen, som är planerad till den 19 november, bör Europeiska kommissionen, Europeiska unionens råd och Europaparlamentet komma överens om att anta övergångsriktlinjer. Europaparlamentets delegation bör anta en stark, fast ståndpunkt som en del av förhandlingarna. Därför röstade jag för Alain Lamassoures betänkande.
Diogo Feio  
Ikraftträdandet av Lissabonfördraget kommer att förändra EU:s aktuella budgetram och skapa ett behov av att anta rättsakter för att genomföra den. Det handlar, framför allt, om att anta en ny förordning om den fleråriga budgetramen och att anta budgetförordningen om de nya principerna för hur budgeten ska antas och genomföras samt att godkänna det nya interinstitutionella avtalet. Eftersom hela förfarandet för att anta de nya åtgärderna kommer att ta flera månader håller jag med föredraganden om att övergångsriktlinjerna behövs och att de bör inrättas samtidigt som fördraget träder i kraft.
Riktlinjerna kommer att vara viktiga för att institutionerna ska kunna genomföra budgeten och anta ändringsbudgetar, samt för 2011 års budgetförfarande, om så krävs.
José Manuel Fernandes  
Jag välkomnar det omedelbart förestående ikraftträdandet av Lissabonfördraget, som stärker parlamentets roll på flera områden, framför allt när det gäller budgeten. Jag stöder Alain Lamassoures betänkande om övergångsriktlinjer och därför röstade jag för det. Övergångsåtgärderna behövs nämligen fram till Lissabonfördraget träder i kraft.
Jag vill gratulera föredraganden till hans proaktiva synsätt och för kvaliteten på hans arbete. Jag vill betona att övergångsåtgärderna inte får avvika från de allmänna principer som fastställts i det nya fördraget och de får inte heller äventyra några framtida lagstiftningsförfaranden. Jag måste också påpeka behovet av att minska antalet ändringsbudgetar, som har varit överdrivet stort, och jag uppmanar kommissionen att lägga fram förslag om ett antagande av en förordning som innehåller den fleråriga budgetramen och om en anpassning av budgetförordningen.
João Ferreira  
I betänkandet inriktar man sig på övergångsriktlinjer för budgetförfarandet med tanke på ikraftträdandet av Lissabonfördraget. På grund av förändringarna av budgetförordningen kräver ikraftträdandet av fördraget - som vi är och förblir emot - att man antar övergångsåtgärder, eftersom EU:s budget för 2010 alltjämt kommer att antas inom ramen för Nicefördraget. Betänkandet handlar således inte om Lissabonfördraget i sig utan om behovet av att anta ett förfarande som gör det möjligt att genomföra 2010 års budget.
Eftersom vi är medvetna om detta behov röstade vi emot de ändringsförslag som skulle hindra genomförandet av budgeten, vilket skulle vara ett mycket negativt resultat. Likväl kan vi inte rösta ja till ett betänkande där man direkt i punkt 1 anger att Europaparlamentet ”välkomnar det omedelbart förestående ikraftträdandet av Lissabonfördraget”. Den mest grundläggande känslan av konsekvens kräver vårt synsätt, eftersom fördraget kommer att få mycket negativa konsekvenser för EU:s arbetstagares och medborgares framtid, på grund av orsaker som vi redan har förklarat vid ett flertal tillfällen. Dessutom var ratificeringen av det mycket odemokratisk. Därför beslutade vi oss för att lägga ner vår röst i den allmänna slutomröstningen.
Bruno Gollnisch  
De nya budgetförfaranden som har fastställts i Lissabonfördraget är, utan tvekan, det som verkligen förvandlar EU, institutionellt sett, till en superstat. Det beror på att samtidigt som bidragen till gemenskapsbudgeten fortfarande främst utgörs av staternas bidrag som kommer från nationella skatter, kommer omröstningen om budgeten hädanefter att äga rum utan att medlemsstaternas regeringar har möjlighet att få sista ordet.
Detta är mycket oroväckande när det gäller jordbruket, som upphör att vara en obligatorisk uppgift och som utan tvekan kommer att offras på grund av röstfiske i parlamentet. Förutom detta grundläggande problem är det oacceptabelt att på ett ohyfsat sätt få till stånd en omedelbar tillämpning av de nya förfarandena. I dessa kristider kan man inte ”leka” med de europeiska skattebetalarnas pengar på grund av politiskt känsliga frågor. Vi behöver en budgetförordning och ett interinstitutionellt avtal som förhandlas fram i rätt form, och det är illa om det tar tid.
Samtidigt bör vi fortsätta att tillämpa de befintliga metoderna och förfarandena samt avslå alla ändringsbudgetar eller överföringar som det inte finns något omedelbart behov av.
Cătălin Sorin Ivan  
Ikraftträdandet av Lissabonfördraget kommer att medföra stora förändringar inom många områden, från och med budgetförfarandet. Det är mycket positivt att man i ett betänkande garanterar övergången mellan de två förfarandena, ett som är i bruk och ett som är fastställt i det nya fördraget. Därför ansåg jag att det var lämpligt att stödja hela betänkandet. De riktlinjer som fastställts i det kommer att förenkla budgetverksamheten för de tre berörda institutionerna så att budgeten kan genomföras effektivt, framför allt när det gäller budgetöverföringar. Den begäran som gjordes, på föredragandens initiativ, om att anpassa budgetförordningen till de nya reglerna i Lissabonfördraget så fort som möjligt är en annan åtgärd som bör genomföras snarast. Dessutom förväntar vi oss att övergångsriktlinjerna kommer att antas i samband med budgetmedlingen som är planerad till den 19 november, före rådets andra behandling av budgeten, och vi är övertygade om att de kommer att ges tillräckligt utrymme.
Petru Constantin Luhan  
Lissabonfördraget medför många förändringar, inklusive budgetförändringar som är mycket viktiga, framför allt avskaffandet av skillnaden mellan obligatoriska och icke-obligatoriska utgifter. 2010 års budget antogs i enlighet med det gamla fördraget, men fram till genomförandet av budgetförfarandet för 2011 kan institutionerna fortfarande tvingas ta itu med genomförandet av budgeten, anta ändringsbudgetar och fortsätta med budgetförfarandet för 2011 innan Lissabonfördraget träder i kraft.
I Alain Lamassoures betänkande fastställs de begränsningar och de villkor enligt vilka Europaparlamentet kan auktorisera det berörda utskottet att förhandla vid budgetmedlingen, som kommer att äga rum den 19 november. Jag välkomnar det initiativ som detta betänkande, som utarbetades på rekordtid, utgör. Jag gratulerar också kommissionen till det effektiva sätt som de har gett oss de nuvarande övergångsreglerna på.
Andreas Mölzer  
Om man tänker på det överdrivna antalet ändringsbudgetar skulle man kunna få ett intryck av att EU är oförmöget att planera. Givetvis kan inte detta synsätt vara helt felaktigt. Det räcker att tänka på det allt snävare nätverket EU-organ som har en konstant växande budget och på att det finns risk för överlappande befogenheter och dubbelarbete. Det gäller också den nya avdelningen för yttre åtgärder som kommer att inrättas i enlighet med Lissabonfördraget. För denna avdelning bör man utforma EU-budgeten på ett sätt som gör att det nya systemet, å ena sidan, inte leder till dubbelarbete, utan i stället gör det möjligt att utnyttja synergieffekter och, å andra sidan, att den parlamentariska kontrollen inte kan kringgås, att medlemsstaterna inte kan hindras samt att nationella befogenheter inte förändras. Ändringsbudgeten är förhastad, eftersom Lissabonfördraget håller på att träda i kraft samtidigt som ett antal problem fortfarande verkar vara olösta. Därför röstade jag nej.
Elisabeth Morin-Chartier  
Jag röstade för min kollega, ordföranden för budgetutskottet, Alain Lamassoures betänkande och förslag till resolution. I det begär man att Europaparlamentets nya befogenheter ska respekteras från och med ikraftträdandet av Lissabonfördraget, och därför kräver man övergångsregler under interimsperioden före tillämpningen av de nya budgetregler som fastställts i Lissabonfördraget. Enligt de nya reglerna har parlamentet lika stort ansvar som rådet för antagandet av budgeten, även när det gäller ”obligatoriska” utgifter (jordbruk och internationella avtal), som, fram till nu, enbart medlemsstaterna beslutade om. Parlamentets nya befogenheter kan inte tillämpas förrän nya procedurförordningar, som behövs för att genomföra det nya fördragets allmänna bestämmelser i praktiken, har antagits. I betänkandet betonas att situationen är oroväckande. Jag vill inte att rådet och kommissionen fortsätter med sin ”business as usual” under tiden. Därför kräver jag att övergångsreglerna antas utan dröjsmål, och nästa sammanträde mellan parlamentet och rådet för att förhandla om 2010 års budget skulle kunna vara ett lämpligt tillfälle att anta dem ...
