3. Situation och kulturarv i Kaxgar (Uiguriska autonoma regionen Xinjiang, Kina)
Talmannen
Nästa punkt är debatten om sex resolutionsförslag om situation och kulturarv i Kaxgar (Uiguriska autonoma regionen Xinjiang, Kina).
Tunne Kelam
författare. - (EN) Herr talman! Uigurerna har i praktiken blivit en minoritet i sitt eget historiska hemland. De behöver internationellt stöd för att bevara sin kultur och identitet. Den forntida staden Kaxgars öde står nämligen på spel. Enligt ett moderniseringsprogram ska upp till åttiofem procent av den traditionella Gamla staden i Kaxgar rivas. Det är viktigt att förhindra att den historiska bebyggelsen ersätts av moderna hyreshus. Om de kinesiska myndigheterna menar allvar med sina bedyranden att allt kommer att bli bra måste de först övertyga ursprungsbefolkningen i östra Turkestan om att deras kulturarv verkligen kommer att respekteras och att det uiguriska språket kommer att jämställas med kinesiskan i skolundervisningen.
Jag uppmanar de kinesiska myndigheterna att ta emot eventuella bidrag från Icomos, som har en imponerande erfarenhet av att förvalta historiska kulturmiljöer i städer, och jag uppmanar den kinesiska regeringen att gå med på att Kaxgar förs upp på Unescos lista över världskulturarv tillsammans med flera andra historiska platser längs den gamla Sidenvägen.
Marietje Schaake
författare. - (EN) Herr talman! Under reformernas och utvecklingens banér pågår ödeläggelsen av den historiska staden Kaxgar längs Sidenvägen. Det är ett hårt slag mot världens kulturarv, men framför allt är staden viktig för den uiguriska befolkningen och hui-befolkningen, och för Kinas kulturella mångfald i stort, en mångfald som nu försvinner.
Kina har intensifierat sina ansträngningar att förbättra sina förbindelser genom kulturell diplomati världen över, men ingen kommer att vara intresserad av en marknadsförd, strömlinjeformad kultur i ett land med en sådan kulturell mångfald.
För att främja ekonomiska möjligheter och hållbara förbindelser med övriga världen är respekten för de mänskliga rättigheterna och minoriteterna ur ett brett perspektiv avgörande. Vi uppmanar den kinesiska regeringen att undersöka möjligheten att inbegripa Kaxgar i Kazakstans, Kirgizistans, Tadzjikistans och Uzbekistans gemensamma ansökan om att föra upp Sidenvägen på Unescos världsarvslista.
Den höga representanten måste intensifiera människorättsdialogen med Kina om mänskliga rättigheter och göra den mer effektiv och resultatinriktad.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
Herr talman! Dagens debatt om de etniska minoriteternas rättigheter i Kina kommer en dag efter att Dalai Lama officiellt meddelat att han avsäger sig sin politiska roll i Tibet. Under de kommande månaderna måste vi noga följa den politiska utvecklingen i Tibet. I dag talar vi dock om en annan minoritetsgrupp som utsätts för diskriminering i Kina, nämligen den muslimska uiguriska befolkningen. Kina rättfärdigar sin politik mot dem med behovet av att bekämpa terrorismen, och för de kinesiska myndigheterna inbegriper förföljelserna mot den uiguriska befolkningen också att uigurernas kulturarv ska förstöras. Särskilt oroande är rapporterna om omvandlingen av staden Kaxgar. Den kommer i praktiken att innebära att stadens historiska kärna förstörs, ett av de mest intressanta och välbevarade exemplen på muslimsk arkitektur i Centralasien, som årligen lockar en miljon turister och skulle kunna föras upp på Unescos kulturarvslista om Kina lämnade in en ansökan.
Jag förlitar mig på att EU:s diplomattjänst ska visa prov på sin effektivitet i samtalen med de kinesiska myndigheterna, och påminna dem om att de måste respektera de etniska minoriteternas rättigheter och skydda deras kulturarv. Tack.
Frieda Brepoels
författare. - (NL) Herr talman! Kaxgar är tveklöst den främsta symbolen för den uiguriska kulturella identiteten i den kinesiska provinsen Xinjiang. Den 27 januari organiserade jag en konferens i Bryssel där jag lärde mig hur de destruktiva kinesiska urbaniseringsplanerna påverkar den uiguriska befolkningen. Faktum är att Kina under moderniseringens och den allmänna ordningens täckmantel endast vill bevara 15 procent av den ursprungliga staden i orört skick och därmed förvandla Kaxgar till ett enda stort friluftsmuseum. Jag anser att det är hög tid att vi reagerar kraftfullt på detta innan det är för sent.
Sedan de kinesiska myndigheterna slagit ner demonstrationerna i Urumqi i juli 2009 uppmanade kammaren dem att göra sitt yttersta för att få till stånd en öppen, stadigvarande och respektfull dialog med uigurerna och bedriva en mer integrerad och övergripande ekonomisk politik i deras område, med målsättningen att stimulera lokalt medbestämmande och framför allt att bevara den uiguriska kulturella identiteten. Tyvärr har Kinas nuvarande politik i Kaxgar visat sig vara raka motsatsen till den vi då efterlyste. Förstörelsen av Kaxgar utan att lokalbefolkningen får ge sin syn på saken, och Kinas vägran att låta Kaxgar ansöka om Unescos väldsarvsstatus, är typiska för hur det kinesiska kommunistpartiet hanterar kulturell mångfald.
Charles Tannock
författare. - (EN) Herr talman! EU:s motto är ”Enade i mångfalden”. Tråkigt nog hörs inget eko av sådana stämningar i Folkrepubliken Kina, där de styrande kommunisterna är besatta av enigheten, men knappast tänker på att hylla mångfalden.
Utan tvekan vållar försöket att påtvinga små minoritetsgrupper i världens mest folkrika land hankinesernas majoritetskultur stora spänningar och stor förbittring. Vi vet redan hur den gamla buddhistiska kulturen i Tibet har trängts ut under de senaste 60 åren; nu ser vi samma hot hänga över staden Kaxgar in i den motspänstiga provinsen Xinjiang.
I 2 000 år har Kaxgar varit en välmående stad längs Sidenvägen med en rik, unik och blomstrande centralasiatisk kultur, men hotas nu av en fullskalig förstörelse och återuppbyggnad. Det är svårt att frigöra sig från misstanken att detta är Pekings försök att bryta ner de uiguriska separatisternas kampvilja.
Personligen har jag ingen förståelse eller sympati för separatisternas sak och jag misstänker att en del av rörelsens anhängare har kopplingar till Al Qaida, men jag uppmanar den kinesiska regeringen att tänka om. Att förstöra en forntida stad som Kaxgar skulle bara stärka beslutsamheten hos alla dem som vill underblåsa våldsaktioner mot staten.
Rui Tavares
Herr talman, mina damer och herrar! Sanningen att säga anser vi verkligen att detta är den viktigaste av de tre brådskande debatter som äger rum den här eftermiddagen. Vi har talat om Pakistan och Vitryssland och vi har i de fallen skäl att tro att EU inte bara har en moralisk auktoritet, utan också inflytande och makt över andra länders myndigheter, åtminstone för att försöka se till att de är på rätt spår.
Men när vi talar om Kina vet vi att det inflytandet är begränsat eftersom mycket av det vi säger här i kammaren motsäger vad de europeiska regeringarna i våra huvudstäder gör. Det vill säga vad som görs av Nicolas Sarkozy, Angela Merkel eller politikerna i mitt eget hemland Portugal, som till exempel José Sócrates, som nyligen skingrade en demonstration mot de kinesiska myndigheterna så att den kinesiske premiärministern på sitt besök i Lissabon inte skulle behöva stå ansikte mot ansikte med dem som protesterar mot hans regim. Med andra ord medverkar EU själv gång på gång till den drömvärld eller fantasivärld som de kinesiska ledarna skapar åt sig, en värld utan opposition och där en utvecklingsmodell passar alla och ser likadan ut i Peking, Shanghai, Guangzhou, i Uiguriska autonoma regionen Xinjiang och i Tibet.
Därför är det verkligen svårt för Europaparlamentet att säga det vi kommer att säga i dag och som också står i vår resolution: vi uppmanar myndigheterna i Peking att upphöra med sitt demografiska folkmord mot uigurerna, vi uppmanar dem att bevara den kulturella och etniska mångfalden i Kinas olika regioner, och vi uppmanar dem att bevara arkitektoniskt och kulturellt värdefulla platser. Våra egna länders ledare kastar sig emellertid i armarna på de kinesiska ledarna, förlåter dem allt de har gjort i sitt land och ger dem fria tyglar med hänvisning till en utvecklingsmodell som vi när allt kommer omkring endast respekterar i begränsad utsträckning. Det har därför återigen visat sig att moralisk auktoritet är något som växer fram på hemmaplan och att vi i EU i första hand talar om oss själva när vi talar om andra, och att vi måste ompröva vår hållning till Kina.
Bernd Posselt
Herr talman! Så som redan har påpekats är uigurerna inte en minoritet, utan ett folk med en uråldrig kultur uppbyggd kring Sidenvägen, en kultur som gradvis dukat under för det kinesiska styret, som från början var mycket löst. Uigurerna får främst stöd av Uigurernas världskongress i München, och kulturarvet i Kaxgar får stöd av Blue Shield-rörelsen vars ordförande Karl von Habsburg i veckan var på besök här i Strasbourg för att informera oss.
Ska vi stödja uigurerna bör vi göra detta med hjälp av en vänskaplig uppmaning till kineserna, eftersom uigurerna hotas av kulturellt folkmord. Kina, som är den äldsta kulturnationen i världen, bör tydligt erkänna att ett av kännetecknen för ett kulturfolk är skyddet av och respekten för andra kulturer, i synnerhet när det gäller små kulturer i en vidsträckt stormakt. Kineserna behöver bara tillämpa sin egen grundlag där det på tre ställen står att kulturarvet måste bevaras.
Jag vill därför vara mycket tydlig med att vi vill ha lite givande och tagande från våra kinesiska motparter i den här frågan - vi vill att uigurernas kulturarv ska skyddas.
Corina Creţu
Herr talman! Det är min personliga uppfattning att vi i det här fallet måste se upp med ensidiga bedömningar. Det finns en risk för kontraproduktiv partiskhet, både när det gäller situationen ute på fältet och vad gäller partnerskapet mellan EU och Kina. De blodiga våldsamheterna i Xinjiang på senare år är ett påtagligt bevis för att det minst tillfredsställande alternativet är att tillgripa våld. Därför anser jag det vara vår skyldighet att uppmuntra en dialog mellan folkgrupperna.
Jag anser att Europaparlamentets resolution inte får inkräkta på de kinesiska myndigheternas rätt att försvara sin territoriella okränkbarhet och alla medborgares säkerhet, särskilt mot terrorhot i en region där Al Qaida försöker att etablera sig. Vi måste tydligt uppmuntra en balanserad nationell utveckling både ur ett ekonomiskt och ur ett demografiskt perspektiv.
(Applåder)
Kristiina Ojuland
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman, det är ett välkänt faktum Uigurien löper överhängande risk att blir ett nytt Tibet. Folkrepubliken Kina har utlyst en ”Kashgar Dangerous House Reform” (reform angående farliga byggnader i Kaxgar), vars syfte är att jämna 85 procent av Kaxgars gamla stadsdel med marken.
Detta inskränkta agerande måste stoppas och EU måste ställa krav på att myndigheterna i Folkrepubliken Kina låter blir att förstöra denna viktiga kulturella plats som ligger längs med den urgamla Sidenvägen. FN:s förklaring om rättigheterna för personer som tillhör nationella eller etniska religiösa eller språkliga minoriteter samt Folkrepubliken Kinas grundlag måste respekteras, även av Peking.
Folkrepubliken Kina ägnar sig i allt högre grad åt att ”kinesifiera” etniska minoriteter som uigurerna och tibetanerna. Detta är ett kulturellt folkmord på 2000-talet, något som vi helt enkelt inte kan acceptera.
Jaroslav Paška
Herr talman! De kinesiska myndigheterna har länge tyckt att det är besvärligt att ha referenser till andra urgamla och viktiga kulturer och civilisationer vars monument i dag finns inom kinesiskt territorium.
Kaxgar är centrum för de muslimska uigurerna - en av de största etniska minoriteterna i Kina. I flera årtusenden har kineserna försökt lägga uigurernas landområden under sig, och många gånger har de misslyckats med att inta dessa områden. Än i dag finns det därför ett visst avståndstagande inom den kinesiska förvaltningen, som gör sitt bästa för att förtrycka alla manifestationer av de kulturella traditioner och den kulturella identitet som är kopplade till uigurernas många kulturella monument och till staden Kaxgar.
Jag vet inte om de kinesiska myndigheterna i dag har förmågan att acceptera tanken att den nuvarande kinesiska staten inte bara bygger på det kinesiska imperiets traditioner och historia utan även på andra folks traditioner och historia. Kinas agerande gentemot Tibet och gentemot de uiguriska monumenten i Kaxgar tyder snarare på att dagens Kina är oförmöget att uppskatta den rikedom som andra folk och kulturer har fört med sig till den gemensamma staten.
Därför är det inte mer än rätt att vi härifrån slår fast att vi, till skillnad från de kinesiska myndigheterna, sätter stort värde på alla viktiga kulturella monument som är belägna inom Folkrepubliken Kinas territorium liksom i Tibet och Kaxgar.
Seán Kelly
(EN) Herr talman! Kaxgar är en stad med tre och en halv miljoner invånare; något mindre än hela Irlands befolkning. Den ligger närmare Bagdad än Peking. Den ligger längs den viktiga handelsrutten Sidenvägen och innehåller några av de bäst bevarade exemplen på islamisk arkitektur, varav några är begravda i öknen. Den har dessutom den största moskégraven i Kina och är en kulturskatt, utan minsta tvekan. Som redan nämnts är staden nu hotad, skenbart därför att Kina vill bygga om den på grund av jordbävningsrisken. Detta kan vi inte acceptera, eftersom vi upplever att en dyrbar skatt skulle gå förlorad.
Vad kan vi då göra åt det? Kanske inte mycket, men det är ändå viktigt att vi åtminstone lyfter fram frågan här i dag. Vi kan som sagt begära att staden ska införlivas med världsarven längs Sidenvägen. Kanske kan vi också göra människor medvetna om de skatter som finns där, så att de människor som lever där kan bevara dem för framtiden. I annat fall skulle det bli en förlust för hela världen, men en ännu större förlust för Kina.
Mitro Repo
(FI) Herr talman! Denna resolution handlar om att bevara ett viktigt kulturarv och om minoritetsbefolkningars rätt till sin kulturella identitet. Den urgamla staden Kaxgar är en av de mest välbevarade islamiska städerna i Centralasien. Kaxgars innehållsrika historia går ända tillbaka till den kinesiska Han-dynastin, och staden var en viktig anhalt längs Sidenvägen. Den sammanlänkade Asien med Europa. Xinjiang-regionen i stort har en enorm kulturell betydelse för hela världen.
Kina måste agera för att göra Kaxgar till ett Unesco-världsarv och bevara området för framtida generationer. Europeiska utrikestjänsten bör också se till att de lokala strategierna omfattar rätten till kulturell identitet. EU:s delegation till Kina skulle också kunna öronmärka tillgångar för att stödja Kaxgar-minoriteternas traditioner och kulturella identitet.
Monica Luisa Macovei
Herr talman! Framtida generationer är beroende av de åtgärder som vi i dag vidtar för att skydda tidlösa platser som Kaxgar. Kaxgar utgör en av grundpelarna för Islams historia i Kina.
År 2009 presenterade den kinesiska regeringen ett stadsutvecklingsprogram som innebär att 85 procent av den gamla stadsdelen i Kaxgar ska rivas och ersättas av moderna lägenheter. Rivningen bör stoppas. Istället bör stadsplanerarna ta fram en utvecklingsplan som innebär att den gamla stadsdelen i Kaxgar bevaras. Hela Sidenvägen i Kina bör skyddas inom ramen för Unescos världsarvsprogram, som Kina gick med i 1985. Jag uppmanar kommissionen och rådet att ta upp frågan med de kinesiska myndigheterna.
Raül Romeva i Rueda
Herr talman! Kulturarvet har en avgörande betydelse när det gäller att bevara en identitet. Detta är tydligt i Europa, i Kina och på alla andra platser, och de kinesiska myndigheterna är medvetna om det. Trots det har vi sett hur de avsiktligt har förstört detta arv, och därmed också identiteten, i bland annat Tibet, och nu gör de samma sak i uiguriska områden som Kaxgar.
Det är därför det är så viktigt att vi än en gång förklarar vår ståndpunkt och vädjar till den kinesiska regeringen att omedelbart stoppa den kulturella förstörelse som hotar Kaxgars arkitektur och istället genomföra en omfattande expertutredning av kulturvänliga renoveringsmetoder. Detta saknar inte betydelse: en regerings trovärdighet grundar sig bland annat på hur man behandlar minoriteter. Om Kina vill framstå som trovärdigt på den internationella scenen är det viktigt att minoriteter som uigurerna behandlas anständigt, respektfullt och människovärdigt.
Paul Rübig
(DE) Herr talman, kommissionsledamot Hahn! Det är tydligt att kultur och identitet måste ges en central plats på global nivå. Tidigare i veckan förklarade Karl Habsburg för oss hur viktigt det är för sökandet efter identiteten att detta kulturarv inte bara är tillgängligt för uigurerna utan även utgör en global tillgång. Kina borde vara tillmötesgående i den här frågan. Till exempel har vi nyligen ingått ett avtal med staden Wenzhou som gör det möjligt att i framtiden göra direkta investeringar i dollar. Jag ser här en möjlighet att även sätta fokus på denna region och ge människor i olika städer och regioner i Kina samma rättigheter. Internationella förbindelser kan förvisso vara till stor hjälp här.
Sari Essayah
(FI) Herr talman! Det finns ingen respekt för de grundläggande rättigheter som tillkommer de etniska minoriteterna i Kina, vare sig det gäller tibetaner eller uigurer. Det är typiskt för det kinesiska kommunistpartiet att vägra stödja staden Kaxgar i dess strävan att klassas som världsarv av Unesco. Under senare år har Kina gett sitt stöd för ett internationellt projekt för att kulturhistoriska platser längs Sidenvägen ska läggas till på världsarvslistan, men själva Kaxgar har inte stått med på den listan eftersom staden är hemvist för en av Kinas största minoriteter, nämligen uigurerna.
Tvärtom har Kina för avsikt att riva stora delar av staden, under förevändningen att man känner oro för befolkningens säkerhet, men flera kultur-, medborgar- och människorättsorganisationer betraktar denna plan som ett brutalt försök att krossa den uiguriska kulturen. Kinas kommunistparti måste erkänna att Kinas befolkning omfattar olika kulturer och att dessa måste ha rätt till kulturell självständighet.
Elena Băsescu
(RO) Herr talman! Staden Kaxgars gamla centrum är i fara, och därmed även den historiska symbolen för den uiguriska minoriteten i Kina. Den politik som förs under namnet stadsutveckling leder till ett gradvis utplånande av identiteten hos denna folkgrupp, som byggde upp sin kultur kring det fort som ligger utmed Sidenvägen. Jag anser att åtgärderna att flytta den uiguriska befolkningen från dess traditionella boplatser och riva Kaxgar strider mot minoritetsrättigheterna. Dessutom anses den här staden vara det bäst bevarade exemplet på islamisk arkitektur i Centralasien. Kaxgars gator och byggnader kan renoveras för att förbättra invånarnas levnadsstandard. Frågan är varför myndigheterna inte investerar i den typen av åtgärder. Jag förespråkar att den gamla stadsdelen ska sättas upp på Unescos världsarvslista som en del av Sidenvägen. Jag vädjar också till den kinesiska regeringen att sluta förstöra staden och istället söka efter alternativa lösningar.
Eija-Riitta Korhola
(FI) Herr talman! Tack vare sitt avsides läge vid Kinas västra gräns har Kaxgar, och de uigurer som lever där, lyckats bevara sina urgamla traditioner i många århundraden. Därför lockar staden till sig hundratusentals turister per år. På grund av dess strategiska placering försöker den kinesiska förvaltningen nu kontrollera denna region på ett mer effektivt sätt för att säkra bättre tillgång till energimarknaderna i Centralasien.
Kina har naturligtvis rätt att utvecklas ekonomiskt, men de sårbara minoriteternas rättigheter måste skyddas. Det är möjligt att utveckla Kaxgar på ett sådant sätt att uigurernas sätt att leva kan säkras även i framtiden. Byggnaderna kan göras mer jordbävningssäkra och infrastrukturen kan förbättras utan att man förstör 85 procent av den gamla staden och utan att uigurerna tvingas flytta till nya bostadsområden med risk att deras samfund splittras.
Därför bör denna vettlösa förstörelse av den urgamla staden genast stoppas, och uigurerna bör rådfrågas angående utvecklingen av den plats där de traditionellt har levt. I annat fall riskerar deras exotiska och fascinerande kultur att utrotas helt.
Ryszard Czarnecki
(PL) Herr talman! Jag vill gärna säga att det är ett välkommet faktum att Europaparlamentet än en gång talar om uigurerna, en muslimsk minoritet som utsätts för diskriminering i Kina. Jag vill också gärna påminna er alla om att det redan finns en resolution från Europaparlamentet om det här, och att vi även bör uttrycka våra åsikter angående andra religiösa minoriteter som förföljs i Folkrepubliken Kina, bland annat den kristna minoriteten. Katoliker utsätts för mycket svår diskriminering där. De kommunistiska myndigheterna i Peking har infört särskilda kyrkliga strukturer som inte erkänns av den officiella katolska kyrkan. Jag tror att den här ytterst nödvändiga och mycket viktiga diskussionen i dag kan bli en röst till försvar för alla religiösa minoriteter i Kina. Jag tror att det är en röst som i högsta grad behövs.
Johannes Hahn
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Bevarandet av kulturarvet är naturligtvis av yttersta vikt när det gäller att skydda och bevara en minoritets traditioner och sätt att leva. Dessutom riskerar förstörelsen av viktiga kulturtillgångar att bli ett hårt slag, inte bara för den berörda minoritetens kulturarv och arkeologiska arv, utan även för kulturarvet i allmänhet. Därför är det med oro som EU följer ombyggnaden av den gamla staden Kaxgar i den autonoma regionen Xinjiang i Kina. Kaxgars betydelse som kulturellt centrum för den uiguriska minoriteten i Kina kan inte överskattas. Staden Kaxgar anses vara lika viktig som Jerusalem är för judar, muslimer och kristna.
I den kinesiska regeringens vitbok om Xinjiang från 2009 slås fast att en renovering av Kaxgar är nödvändig för att skydda staden mot jordbävningar och brand. Detta är en berömvärd strävan. Däremot har civilsamhället, både i Kina och internationellt, uttryckt stor oro inför de metoder som används. Det finns en allvarlig risk att så mycket som 85 procent av den gamla staden kan komma att förstöras. I själva verket tycks många betydande byggnader redan ha blivit förstörda: däribland den unika Xanliq madrasah. Det är också oroande att omkring 200 000 personer kan komma att tvångsförflyttas från sina traditionella hem och att få eller inga samråd tycks ha genomförts med de berörda invånarna.
Man fruktar att förstörelsen av de byggnader som har utgjort basen för den uiguriska kulturen i många hundra år kan komma att få en allvarlig inverkan på bevarandet av deras kultur under de kommande åren. Det är också beklagligt att Kina har valt att inte föreslå Kaxgar som världsarv trots dess unika status, eftersom detta skulle göra det möjligt för Unesco att bli delaktigt i ombyggnadsprocessen. Vi har förstått att Unesco hur som helst har kontaktat de kinesiska myndigheterna med påpekanden om utvecklingsprojektets inverkan på Kaxgars traditionella arv och kultur. EU delar helt och fullt dessa synpunkter och kommer att uppmana de kinesiska myndigheterna att samarbeta med Unesco för att se till att all ombyggnad av Kaxgar följer de bästa internationella metoderna inom området.
EU kommer även att uppmana de kinesiska myndigheterna att se till att invånarna i Kaxgar rådfrågas fullt ut när det gäller stadens framtid och att deras synpunkter tas i beaktande.
Talmannen
Jag har mottagit sex resolutionsförslag som har ingivits i enlighet med artikel 110.2 i arbetsordningen.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum efter debatterna.
