Reformprogram för polska varv (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är kommissionens uttalande om reformprogrammet för polska varv.
Marek Siwiec
(PL) Fru talman! Jag vill informera er om att en delegation från en polsk fackförening har tagit plats på åhörarläktaren. De kommer att lyssna till vår debatt. I delegationen ingår företrädare från varv i Gdańsk, Gdynia och Szczecin. Jag vill be er att välkomna våra vänner från Polen.
Talmannen
Tack, herr Siwiec! Delegationen är varmt välkommen.
Neelie Kroes
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Kommissionen är mycket väl medveten om den historiska betydelsen av de polska varven, och det är också skälet till att vi har arbetat mycket hårt för att finna en lösning för att kunna omstrukturera sektorn på ett sätt som ger försörjning till de berörda regionerna. Vi är emellertid beroende av de polska myndigheternas samarbete för att nå en hållbar lösning. För att tala klarspråk, utredningarna om statliga stöd i dessa ärenden har pågått i ungefär fyra år vid det här laget.
Utredningarna rör betydande belopp av verksamhetsstöd till varven i Szczecin, Gdynia och Gdańsk. Utan att ens räkna med de statliga garantierna från 2002 och fram till nu har Gdyniavarvet från den polska staten - det vill säga från de polska skattebetalarna - mottagit stöd som uppgår till cirka 167 000 euro per anställd. Det är omkring 24 000 euro per anställd per år, och det innebär att stödet till varje varv är åtminstone dubbelt så högt som den genomsnittliga årsinkomsten för en polsk arbetstagare.
Utan att ens räkna med de statliga garantierna uppgår det sammanlagda stöd i nominalvärde som varven Gdynia och Szczecin har mottagit sedan 2002 till cirka 700 miljoner respektive 1 miljard euro.
Trots alla dessa pengar är varvens och de anställdas framtid fortfarande osäker. Det, måste jag säga, är vad som verkligen skrämmer mig. Jag anser att man måste ta hänsyn till de anställdas framtid. De har undvikit den smärtsamma men nödvändiga omstrukturering som till exempel tyska och spanska varv har genomfört och som även planeras på Malta för närvarande.
Under dessa fyra år har kommissionen hela tiden hållit dörren öppen för de olika polska regeringar som avlöst varandra. Jag har träffat ett stort antal ministrar och premiärministrar från polska regeringar. Vi har gång på gång försökt enas, men tyvärr - och jag är ledsen över att behöva säga detta - har de polska myndigheterna inte utnyttjat dessa möjligheter.
I juli i år kom kommissionen till slutsatsen att de senaste omstruktureringsplanerna inte bidrog till att garantera varvens lönsamhet. Eftersom kommissionen är medveten om hur viktiga varven är för den polska ekonomin och för det polska samhället visade vi flexibilitet och gav de polska myndigheterna ytterligare två månader för att lägga fram slutliga nya planer senast den 12 september.
Kommissionens tjänstemän fanns ständigt tillgängliga under sommaren och gav återkoppling till de polska myndigheterna om det förslag som lagts fram till kommissionen. Jag har nu noggrant utvärderat de omstruktureringsplaner som inlämnades av de polska myndigheterna den 12 september. Tyvärr kan jag inte se hur dessa reviderade slutliga planer skulle bidra till att garantera varvens lönsamhet. Tvärtom, enligt planerna krävs det att ännu mer offentliga medel pumpas in i verksamheten i framtiden, inklusive pengar till det dagliga operativa stödet.
Det ska också betonas att de omstruktureringsplaner som inlämnades den 12 september - och jag talar om den polska regeringens planer - omfattar nedskärningar av arbetsstillfällen på cirka 40 procent. Dessa arbetstillfällen skulle emellertid offras utan att ge de återstående arbetstagarna några framtidsutsikter till en säker anställning eftersom det knappast är troligt att varven kommer att bli lönsamma, och de kommer därför att fortsätta att behöva statligt stöd på de polska skattebetalarnas bekostnad.
Detta är inte ett godtagbart resultat. Det är inte godtagbart enligt EU:s konkurrenslagstiftning, och det är inte heller godtagbart för varvens framtid. Det är inte godtagbart för de varvsanställda eller för den polska ekonomin mer allmänt. I det nuvarande läget kan jag därför inte ha något annat än en negativ ståndpunkt om varven i Gdynia och Szczecin.
För kommissionen handlar det emellertid inte om att bara säga nej. Vi har arbetat aktivt för att hjälpa de polska myndigheterna att finna en lösning för att garantera en lönsam kommersiell framtid för de ekonomiska centrumen i Gdańsk, Gdynia och Szczecin och garantera hållbara arbetstillfällen.
Enligt det scenario som vi föreslår skulle tillgångarna från Gdynia- och Szczecinvarven säljas till marknadsvillkor i flera paket. Tillgångarna skulle samlas i olika paket genom att följa ett öppet, ovillkorligt och icke-diskriminerande anbudsförfarande, och det återstående skalbolaget skulle använda vinsterna från försäljningen av dessa tillgångar för att återbetala det stöd som mottagits under årens lopp och likvidera det. Därefter skulle köparna av tillgångarna snabbt kunna återuppta den ekonomiska verksamheten vid varven, utan att vara tvungna att återbetala de stora belopp i statligt stöd som mottagits under åren. De kan till och med återanställa fler personer än om omstruktureringsplanerna från den 12 september skulle genomföras.
Jag kan bara förutsätta att en investerare som är villig att ta över varven - eller åtminstone några av deras nuvarande ansvarsområden - skulle bli ännu gladare över att kunna förvärva de viktigaste produktiva tillgångarna fria från skulder och kunna utveckla dem på ett konkurrenskraftigt och hållbart sätt. Slutresultatet skulle förmodligen bli positivt i två avseenden: å ena sidan skulle färre anställda behöva friställas än vad som förutses i den omstruktureringsplan som inlämnats av de polska myndigheterna, och å andra sidan skulle de arbetstagare som återanställs av köparna av varvens tillgångar ha mycket tryggare arbeten inom lönsamma företag, eftersom bördan av de tidigare skulderna skulle lyftas.
Den lösningen, som skulle vara i linje med det liknande fallet med Olympic Airways nyligen, skulle möjliggöra en nystart av den ekonomiska verksamheten vid varven, vilket även gynnar de anställda.
Kommissionen har tagit upp den här möjligheten med de polska myndigheterna. Vi har gjort det vid flera tillfällen, och jag hoppas uppriktigt att de kommer att dra nytta av vår flexibilitet och komma med ett konkret förslag. De polska myndigheterna och kommissionens tjänstemän diskuterar redan de tekniska aspekterna av ett eventuellt genomförande av ”Olympic Airways-lösningen” för Gdynia- och Szczecinvarven.
När det gäller Gdańsk anser jag att det finns en god chans att nå ett positivt resultat om båda sidor fortsätter att visa flexibilitet och god vilja. Ni frågar naturligtvis varför vi har en annan inställning till Gdańsk. Det finns två skäl till detta. För det första har Gdańskvarvet redan sålts till en privat operatör som har investerat nya pengar i varvet, och för det andra är Gdańskvarvets ansvarsskyldigheter för tidigare utbetalat stöd långt mer begränsade jämfört med varven i Gdynia och Szczecin.
Från kommissionens sida har vi redan informerat de polska myndigheterna om vår ståndpunkt i utvärderingen av de kompenserande åtgärder som krävs för att följa gemenskapens regler för statligt stöd. Eftersom Gdańskvarvet har mottagit mindre stöd tidigare kan vi vara mindre krävande i det här avseendet. I gengäld för kommissionens öppenhet vill vi att de polska myndigheterna nu lägger fram ett förslag till en omstruktureringsplan för Gdańsk för att vi ska kunna lösa de eventuella kvarstående frågor som måste diskuteras, men hittills - och jag beklagar detta - har det inte inkommit någon plan, och det är viktigt att de polska myndigheterna snabbt lämnar in ett förslag.
Dessutom kan den polska regeringen begära stöd från Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter (EGF) - en ansökan som sannolikt kommer att godkännas - och omfattningen av ingripandet skulle bero på hur stort belopp som den polska regeringen är beredd att medfinansiera, eftersom EGF medfinansierar högst 50 procent av kostnaden.
De medel från Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter som analyserats av kommissionen hittills omfattar ett belopp per person på mellan 500 och 10 000 euro från fonden i stöd, och sedan tillkommer ett lika stort belopp som medlemsstaterna måste finansiera.
Avslutningsvis kan jag säga att kommissionen har varit mycket tillmötesgående i utvärderingen av dessa ärenden och att vi har varit mycket flexibla. Vi har gjort allt vi kan, och vi kommer att fortsätta att arbeta tillsammans med de polska myndigheterna för att finna en ekonomiskt lönsam och socialt hållbar lösning som är i linje med gemenskapens konkurrenslagstiftning och kommissionens etablerade praxis i de här fallen.
Nu ligger bollen hos de polska myndigheterna. Framtiden för varven och de varvsanställda beror på de polska myndigheternas vilja att samarbeta med kommissionen för att snabbt finna en positiv lösning inom den ram som jag har beskrivit för er.
Talmannen
Jag vill vädja till ledamöterna att visa disciplin och ansvarskänsla eftersom vi har mycket snäva tidsmarginaler. Vi har väldigt många punkter på föredragningslistan i kväll, så jag vill be er att respektera tidsgränserna minutiöst.
Jerzy Buzek
för PPE-DE-gruppen. - (PL) Fru talman, kommissionsledamot Kroes! Tack för att ni har kommit hit i dag för att diskutera varven och för den positiva tonen i slutet av ert inlägg.
Vi erkänner självklart konkurrensprincipen, och vi vill att EU:s företag ska vara lönsamma och garantera anständiga löner för sina anställda. De polska varven har under en lång tid haft svårigheter att tillämpa dessa principer. Kommissionens negativa beslut om varven kommer nu emellertid att leda till att de går i konkurs, och den situationen är svår att godta.
Vi accepterar att de ekonomiska och sociala återverkningarna av en konkurs skulle vara regionala eller på sin höjd nationella, och att EU för närvarande även har en global kris att hantera. Men det är ingen idé att betunga den allmänna ekonomiska nedgången med de polska varvens och de polska arbetstagarnas svåra belägenhet. EU:s och Polens varvsindustrier är värda att rädda. Det är skälet till att jag inte kan godta ett negativt beslut, och jag vill därför att beslutet skjuts upp för att ge den polska regeringen och investerarna tid att agera. Vi väntar följaktligen på en positiv signal från kommissionen. Under omstruktureringsperioden kommer detta för det första att leda till att man kan se till att de berörda varven förblir aktiva. Om varvsstrukturen splittras till följd av privatiseringar kommer det inte att vara möjligt att blåsa nytt liv i varvsindustrin. För det andra kommer ett positivt resultat att innebära att de varvsanställda får behålla sina arbeten eller ges möjlighet att finna passande nya arbeten, samtidigt som man säkrar kontinuiteten i produktionen och sysselsättningen.
För det tredje kommer vissa begränsade skyddsåtgärder att vara nödvändiga under den här perioden för att upprätthålla produktionen och se till att de förändringar som görs är hållbara. Vi måste helt enkelt identifiera de optimala lösningarna för den här situationen, och jag är helt övertygad om att såväl kommissionsledamot Neelie Kroes som kommissionen kommer att instämma i dem.
Martin Schulz
för PSE-gruppen. - (DE) Fru talman! Det var min grupp som begärde att vi skulle hålla den här debatten med er, fru kommissionsledamot, eftersom våra åsikter skiljer sig från era i praktiskt taget alla aspekter. I det rådande globala ekonomiska klimatet kan man inte bara ändra sig och säga att varven måste stängas, enbart på grund av att vissa rättsliga krav inte har uppfyllts. Om varven stängs nu, i det ekonomiska klimat som ni just har beskrivit, kommer hela regionen att kastas in i en ekonomisk katastrof, och det är helt enkelt inte ett alternativ. Den polska regeringen - precis som ni i kommissionen och vi i parlamentet - behöver därför mer tid. I ett sådant spänt ekonomiskt läge kan man inte bara säga att ”vissa villkor har inte uppfyllts, punkt slut”.
För det andra är argumentet att 24 000 euro används för varje arbetstillfälle gott och väl, men jag vill påpeka en sak för er. Jag var tidigare borgmästare i en stad i Tyskland där det fanns en kolgruva i drift, men vi fick höra att för mycket pengar lades på varje arbetsillfälle och gruvan stängdes. Det tog 20 år - 20 år - innan vi lyckades få tillbaka hälften av de arbetstillfällen som gick förlorade. Det kommer inte att bli annorlunda i de polska varvsstäderna. Om vi säger att allt är över i dag kommer det att ta minst två årtionden för er att omstrukturera denna region.
Därför måste insatserna inriktas på att hålla varven öppna, inte på att stänga dem. Jag och kollegerna i min grupp uppmanar både kommissionen och den polska regeringen att göra allt som står i deras makt för att behålla Polens varv, på alla tre orterna. Det är ett av de avgörande svar som vi vill ha från er.
Fru Kroes! Om de polska myndigheterna inte har arbetat tillräckligt snabbt, om de handlingsplaner, verksamhetsplaner, som ni nämnde inte finns tillgängliga ännu frågar jag er följande: måste arbetstagarna vid de polska varven bestraffas för att vissa myndigheter, eller regeringen, inte har gjort vad de ska? Det är mer eller mindre vad ni säger till oss, att arbetstagarna ska betala priset för regeringens eller förvaltningens brister, och det är fullständigt oacceptabelt.
Att mobilisera Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter är därför bra, men ni måste mobilisera den så att vi kan hjälpa till ute på fältet, så att vi kan behålla varven, för att bevara en konkurrenskraftig polsk varvsindustri.
Denna fråga är även viktig för oss socialdemokrater som inte kommer från Polen, och det är därför som jag talar i den här debatten. De polska varven, anläggningar som Gdańsk och Szczecin, var en viktig symbol för oss alla för det polska folkets demokratiska kamp mot diktaturen. Det är ett annat skäl till att varven inte får stängas.
Janusz Onyszkiewicz
för ALDE-gruppen. - (PL) Fru talman! De polska varvens problem är inget nytt. Problemen har vuxit fram under ett antal år. De olika regeringar som avlöst varandra har tyvärr inte lyckats hantera dem på ett lämpligt sätt. Hur kunde detta ske? Detta är varken rätt plats eller tid att diskutera just den frågan. De ansvariga kommer att ställas till svars enligt de polska demokratiska förfarandena.
Situationen i dag är emellertid svår. Det är förståeligt att kommissionen inte kunde bortse från bristen på agerande. Men vi måste även betona att ett annorlunda scenario innebär andra kostnader. Alternativet att förbättra situationen genom att i praktiken förklara att varven måste stängas medför helt klart vissa allvarliga följder. Framför allt kommer det att ske nedskärningar av arbetstillfällen. De drabbade arbetstagarna kan återanställas i framtiden, men till dess befinner de sig i en mycket osäker situation och står inför allvarliga följder.
Förutom detta måste vi ta hänsyn till en annan faktor. Jag vill inte upprepa punkter som redan har tagits upp, men hela frågan om att stänga de polska varven, och kanske även de svåra tider vi står inför, har uppstått under upptakten till valet till Europaparlamentet. Det skulle vara mycket olyckligt om dessa beslut skulle ge ytterligare näring till EU-motståndarna, som det tyvärr finns många av i Polen, som är emot vårt medlemskap i EU.
Jag vill därför vädja till kommissionen att vara så flexibel som möjligt när det gäller Gdańsk. För vår del kommer vi naturligtvis också att agera i Polen för att se till att även den polska regeringen arbetar beslutsamt och flexibelt.
(Applåder)
Elisabeth Schroedter
för Verts/ALE-gruppen. - (DE) Fru talman, mina damer och herrar, fru kommissionsledamot! På gruppen De gröna/Europeiska fria alliansens vägnar uppmanar jag kommissionen att bidra till att trygga varvens framtid.
Vi talar inte om en kortsiktig omstrukturering här, vilket ofta är fallet i västländer. Vi får inte glömma att dessa varv bär på en tung börda från det förflutna - inte bara bördan av en socialistisk statsekonomi, utan även bördan av de misstag som gjordes under anslutningsprocessen, eftersom ni i kommissionen inte tog hänsyn till att Polen genomgick en svår omvandlingsprocess och att ni vid den tidpunkten ställde orealistiska krav som inte gynnade en socioekonomiskt lämplig utveckling. Det är misstag i processen som ni måste ta er del av ansvaret för.
Det är därför absolut ingen mening med att vägra statligt stöd och förstöra arbetstillfällen nu och sedan stödja de friställda arbetstagarna genom att använda Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter. Vad är det för mening med arbetslöshetsunderstöd i det här skedet? Det skulle vara en enorm besvikelse för lokalbefolkningarna, och EU skulle vara ansvarigt för det. Det är vettigare att börja utveckla dessa varv på lämpligt sätt för att ge de tre städerna Szczecin, Gdańsk och Gdynia en hållbar framtid. Det är en möjlighet som vi bör stödja, i stället för att reagera i efterhand. Det är det enda alternativ som jag kan se i det här fallet.
Det alternativ vi har är alltså att kommissionen godkänner statligt stöd, men inom ramen för detta stöd vill vi att arbetsplatserna moderniseras i miljöhänseende för att garantera varvens långsiktiga framtid och trygga goda och långsiktiga arbetstillfällen vid varven.
Adam Bielan
för UEN-gruppen. - (PL) Fru talman! Europaparlamentets säte, där vi befinner oss i dag, ses som en symbol för den fransk-tyska försoningen. Det är det enda skälet till att Europaparlamentet behåller två säten utrustade för att hålla plenarsammanträden, nämligen i Bryssel och Strasbourg. EU:s skattebetalare betalar flera hundra miljoner euro per år för detta ändamål.
De polska varven, särskilt Gdańskvarvet, är en symbol för kampen mot det kommunistiska styret. De symboliserar järnridåns fall, som hade delat Europa i två delar. Det är därför de flaggstänger som står utanför Europaparlamentets byggnad, och där medlemsstaternas flaggor svajar, har tillverkats vid Gdańskvarvet. Det är tack vare de polska varvsarbetarnas heroiska insatser, som kämpade för ett återförenat Europa, som vi kan samlas här i dag. Dessa människor förtjänar vår respekt, de förtjänar värdiga levnadsvillkor och ett anständigt liv.
Stängningen av varven, vilket är vad kommissionen föreslår, kommer att medföra brutala avskedanden av flera tusentals kvalificerade arbetstagare, och dessutom kommer ytterligare 80 000 personer att förlora sitt uppehälle. En sådan åtgärd skulle kunna leda till ekonomisk massmigration. De polska varvsarbetarna vill inte att detta sker; de vill stanna i sitt hemland och arbeta vid moderna, lönsamma varv.
Jag vädjar därför till kommissionsledamot Neelie Kroes - låt oss inte förstöra denna stora potential. Vi måste ge de polska varven en chans att återhämta sig från det ekonomiska sammanbrottet. Jag är medveten om att den sittande polska regeringen, särskilt finansministern, gjorde många misstag förra året. Tiotusentals oskyldiga människor ska emellertid inte behöva betala för Aleksander Grads inkompetens. Särskilt nu, vid en tidpunkt när de västeuropeiska staterna pumpar in tiotals miljoner euro i sina banksystem utan en tanke på principerna om fri konkurrens, skulle ett negativt beslut från kommissionen tolkas som ett svek i Polen.
(Applåder)
Ilda Figueiredo
Fru talman! Det är dags att kommissionen ser över sin strategi för EU:s varv. Varvsindustrin i våra länder har offrats på nyliberalismens altare, och det finns en allvarlig risk för att återstoden raseras, vare sig det sker i Polen eller i Portugal.
Det står nu klart att kommissionens globala strategi för varvssektorns konkurrenskraft i gemenskapen är olämplig. Varvsindustrin har återhämtat sig i vissa länder, men i andra länder har detta inte skett. Portugal har sett hur landets viktigaste varv har förstörts, t.ex. Lisnavevarvet i Almada, som sysselsatte tusentals arbetstagare. Hittills har inga återhämtningsåtgärder vidtagits på det området. Vi har fortfarande varvet i Viana do Castelo, som är av strategisk betydelse för hela regionen, och som behöver stöd för modernisering för att undvika allvarliga nya problem.
Vi måste därför visa vår solidaritet med arbetstagarna i varvsindustrin, vare sig det är i Polen eller i Portugal eller i någon annan medlemsstat, och vi måste insistera på lösningar för att göra industrin livskraftig. Om särskilda åtgärder kan vidtas för finanskrisen, varför avslås identiska åtgärder för varvsindustrin? Det är min fråga, fru kommissionsledamot.
Witold Tomczak
för IND/DEM-gruppen. - (PL) Fru talman, fru kommissionsledamot! Solidaritet handlar om att arbeta tillsammans och aldrig motarbeta varandra. Problemet med de polska varven ger upphov till en grundläggande fråga -tjänar vi ekonomin, eller tjänar ekonomin oss? I bankernas fall, vars girighet och inkompetenta ledning utlöste finanskrisen, utpekas personer, eller snarare bankmän. Ändå använder världen skattebetalarnas pengar för att rädda finanssystemet, trots att ett rent ekonomiskt tänkande skulle kräva att de skyldiga parterna ställs till svars och att bankerna försätts i konkurs. Tyvärr tillämpas en annan filosofi i fallet med de polska varven. Är en bankman en bättre människa än en varvsarbetare?
De polska varven symboliserar de förändringar som ledde till Berlinmurens fall och skapandet av ett nytt Europa. Bankerna har inte bidragit på ett sådant sätt till vår historia. Och ändå är det bankerna vi hjälper, medan vi skjuter upp beslutet om varvsfrågan. Den svåra situation som de polska varven står inför är inte arbetstagarnas fel, inte heller beror den på bristande kunskaper i skeppsbygge. Dålig förvaltning, politiska spel och skumma finansiella intressen i samband med varvens sammanbrott är orsaken.
Medan många varv i de gamla EU-medlemsstaterna mottog statligt stöd förstördes varvet i Gdańsk, en symbol för kampen för frihet och mänskliga rättigheter, av politiska skäl. De polska varvens finansiella ruin är av intresse för dem som förväntar sig stora vinster när de tar över varvens tillgångar och den attraktiva mark som de är byggda på. Varvens kollaps kommer helt klart även att gynna konkurrenterna, även utanför EU. Det är värt att betona att EU:s sammanlagda andel av den globala varvsindustrin är tre gånger mindre än bara Sydkoreas andel, som stöder sin varvsindustri.
Det visar sig att en avsevärd andel av det statliga stöd som anslagits för varven inte användes för detta ändamål. Den frågan måste undersökas grundligt. Kommissionsledamot Kroes, att skapa utvecklingsmöjligheter för de polska varven kommer inte bara att bidra till att trygga försörjningen för tusentals polska varvsarbetare och deras familjer samt anställda i relaterade industrier. Det utgör även en möjlighet att utveckla en modern polsk ekonomi, vilket ligger i EU:s långsiktiga intresse, och därför bör EU stödja sin varvsindustri. Att slå mot de polska varven strider följaktligen mot Lissabonstrategin.
(Applåder)
Sylwester Chruszcz
(PL) Fru talman, fru kommissionsledamot! Den situation som de polska varven står inför i dag kräver verkligen omedelbart agerande från regeringens sida, från hela varvssektorn och från kommissionen. I stället för att privatisera varven bör de nationaliseras i syfte att genomföra ett heltäckande omstruktureringsprogram. Vad är det för mening med att bevilja stöd om den enda lösningen är privatisering och att varven ägs av enheter utanför EU? Detta skulle inte bara strida mot EU:s konkurrensregler, utan skulle även leda till att en strategisk sektor i den polska industrin går förlorad, eftersom varvsindustrin och relaterade industrier för närvarande sysselsätter över 100 000 personer.
Mot bakgrund av den globala ekonomiska krisen kommer det stöd som nyligen erbjudits bankerna i själva verket att leda till att de nationaliseras och hamnar under statlig kontroll. Statligt stöd beviljas för att göra ett företag lönsamt genom omstrukturering. Sådana åtgärder skulle till exempel kunna rädda den polska varvsindustrin. Kommissionen har sedan 2005 frågat vad det statliga stöd som har beviljats polska varv har använts till. Det skulle vara bra om kommissionen tillämpade samma kriterier för liknande verksamheter vid varv i andra delar av EU.
I stället för att stänga varven utan att noggrant överväga ett sådant steg bör Polen ställa de personer som bär skulden för den olämpliga ledningen av dessa företag till svars, från ledningen till den centrala administrationen. De personer som är ansvariga för att ha fattat fel beslut när det gäller varven bör identifieras i stället för att straffa de polska skattebetalarna, vilkas bidrag kommer att finansiera det beviljade statsstödet. Jag vänder mig till er, fru kommissionsledamot, för att be er att agera rationellt. Vi behöver tid för att vidta lämpliga och effektiva åtgärder, och jag är övertygad om att den tiden inte kommer att gå förlorad.
(Applåder)
Czesław Adam Siekierski
(PL) Fru talman! Alla i mitt land förväntar sig ett positivt beslut från kommissionen. Vi bör arbeta för att garantera ett positivt resultat. Vi bör bidra till omstruktureringen och moderniseringen av de polska varven i stället för att hota med att stänga dem. Om varven i Gdynia, Gdańsk och Szczecin stängs kommer detta att leda till att en hel ekonomisk sektor kollapsar. Hundratusentals människor kommer att förlora sina arbeten, och folket kommer att protestera. Är det vad vi vill?
Det finns många argument för att rädda den polska varvssektorn. För det första är experterna eniga om att den globala efterfrågan på fartyg ökar snabbt. För det andra har varven fulla orderböcker för de närmaste åren, vilket kommer att garantera deras lönsamhet under den här perioden. För det tredje har de polska varven kvalificerad arbetskraft och utmärkt teknik, som är ett framgångsrecept för att konkurrera med de asiatiska varven. För det fjärde kommer varvens sammanbrott och den massarbetslöshet som blir följden av detta även att medföra en ökad belastning på Polens sociala trygghetssystem.
Kommissionsledamotens bristande flexibilitet bör kanske få oss att stanna upp och tänka efter när vi granskar situationen, samtidigt som vi tänker på de enorma belopp som vissa europeiska länder spenderar på att rädda banker som hotas av finanskrisen. Är dessa två fall verkligen så olika? Eller kanske det bara är kommissionens goda vilja som saknas?
Jag efterlyser återigen en positiv lösning på problemet med de polska varven.
(Applåder)
Bogusław Liberadzki
(PL) Fru talman! Jag är ledamot för västra Pommern. Precis som Gdańsk och Gdynia betraktar Szczecin, som en regional huvudstad, sitt varv som en av sina symboler. Vi befinner oss för närvarande mitt uppe i en finanskris, en bankkris och en kris i ratificeringen av ändringsfördraget. Liberalismens tidevarv närmar sig sitt slut, och kommissionen måste därför agera mer flexibelt i frågor om statligt stöd, och inte bara gentemot bankerna. Det verkar som om en bankanställd är värd mycket mer i statligt stöd än en polsk varvsarbetare.
Jag efterlyser en ändrad inställning till ändamålsenligheten med det statliga stöd som ges till de polska varven. Som statligt stöd ska det inte behöva återbetalas. Det har uppstått förseningar i reformen av varvsindustrin. Men kommissionen bör inte straffa 100 000 människor i Polen, som min gruppordförande Martin Schulz uttryckte det, på grund av tre regeringars försummelser och bristande engagemang.
Så hur ser läget ut för närvarande? Varven har investerare som väntar på ett positivt beslut. Varven har omstruktureringsprogram. Om programmen behöver förbättras är det kommissionens och den polska regeringens uppgift. Vi vet vilka fartyg som kan byggas och vilka andra produkter än fartyg som kan tillverkas. Arbetstagarna och fackföreningarna är ovanligt samarbetsvilliga. Så låt oss reformera varven utan chocker, utan konkurser, utan friställningar, och utan att säga upp avtal med leverantörer och kunder.
Vi måste göra varven effektiva och konkurrenskraftiga. Detta kan inte åstadkommas på bara några veckor. Det kommer att ta minst ett år, och det är vad jag föreslår. Fru kommissionsledamot, ni är väl medveten om att det behövs tid, och er parallell med Olympic Airways passar inte in på varvens situation. Ett år är inte mycket när nästan 100 000 familjers öde står på spel.
(Applåder)
Hanna Foltyn-Kubicka
(PL) Fru talman! Bitterheten och ilskan ökar i Polen. Den allmänna opinionen kan inte förstå varför kommissionen vill tvinga den polska varvsindustrin i konkurs. Den fråga som alltfler ställer sig är vem som mest vinner på detta? Är det verkligen ett steg framåt i EU:s utveckling att förstöra denna industri? Inför en världskris, när finanssektorn får hundratals miljarder i stöd, är det då förnuftigt eller rimligt att kräva tillbaka stöd på endast några tiotals miljoner som beviljades varven för några år sedan? Är det verkligen rätt tillfälle att ta kål på arbetsgivarna och beröva underleverantörerna deras största kunder? Är vi verkligen beredda på denna dominoeffekt, som kan få katastrofala följder med tanke på den rådande krisen?
Jag hoppas att ryktena om att lobbyister har haft något att göra med kommissionens hårda linje i den här frågan inte har någon verklighetsförankring. Solidaritetstanken, som i det polska folkets ögon föddes vid varven, innebär enkelt sagt att vi alla bör värna om varandra, om inte kommissionen anser, precis som några av skapelserna i George Orwells Djurfarmen, att alla EU-medborgare är jämlika, men att vissa är mer jämlika än andra.
Filip Kaczmarek
(PL) Fru talman! Jag uppmanar kommissionen att godta de kombinerade omstruktureringsplanerna för varven i Gdynia och Gdańsk samt för Szczecinvarvet. Kommissionen bör godkänna dessa planer, men inte för att Gdańskvarvet är en symbol. Att vara en symbol är viktigt, särskilt om det rör sig om en så betydelsefull symbol som varvet i Gdańsk, men inte ens det befriar varvet från att följa lagar och allmänna bestämmelser. Omstruktureringsplanerna bör godkännas av andra skäl - för att de är sunda, och för att de förmodligen är den enda möjliga lösningen. Planerna är den enda möjliga lösningen eftersom de handlar om att modernisera varvsindustrin, och genomförandet av dem kommer att innebära att principen om fri konkurrens upprätthålls eftersom de kommer att medföra privatiseringar, och till följd av detta kommer varven att kunna bedriva sin verksamhet på ett oberoende sätt till marknadsvillkor.
Vi bör glädjas åt att den sittande polska regeringen är den första regering på många år som verkligen försöker hjälpa varvsindustrin att ta sig ur sin svåra belägenhet. Adam Bielan misstar sig helt i det här sammanhanget, eftersom det är tack vare minister Aleksander Grad som vi nu har en möjlighet till en permanent lösning på dessa problem.
I morse förklarade president Nicolas Sarkozy för oss att ”vi vill att EU ska vara enat”. Enighet innebär även en förståelse för att det är värt att skapa en möjlighet för att rädda de polska varven. Att godkänna omstruktureringsplanerna skulle ge en sådan möjlighet. President Sarkozy sa faktiskt också att ”EU behöver en stark industri. EU måste tillverka bilar och fartyg”. Om kommissionen avslår omstruktureringsplanerna kommer det att innebära att ännu ett EU-land slutar att bygga fartyg.
En logisk konsekvens av dagens appell från det franska ordförandeskapet bör vara att godkänna omstruktureringsplanerna för de polska varven. Då kommer vi att kunna nå ett samförstånd på EU-nivå i denna fråga, där parlamentet, kommissionen och rådet gemensamt bidrar till de polska varvens räddning.
Andrzej Jan Szejna
(PL) Fru kommissionsledamot! Jag kan inte hålla med om en enda av de liberala åsikter som ni har gett uttryck för här. Ni föreslog att de polska varvens tillgångar skulle styckas upp, att de skulle säljas i en villkorslös upphandling, för att sedan hamna i privata investerares händer. I vems intresse är det här förslaget kan man undra? Det är definitivt inte i varvsarbetarnas intresse, inte heller i själva varvens intresse, utan i investerarnas intresse.
Jag vill även informera er om att det förslag som ni har lagt fram tyvärr inte är möjligt enligt polsk lag, eftersom det helt enkelt innebär insolvens. Varför föreslog inte kommissionen att EU-bankernas tillgångar skulle styckas upp och säljas ut i en ovillkorlig upphandling? I dag föreslår regeringarna 10 miljarder i garantier för Nederländerna, 10,5 miljarder för Frankrike och 400 miljarder för Tyskland, eftersom EU är en gemenskap som grundas på sociala värden och solidaritet.
Jag vet att vissa polska regeringar tyvärr har gjort många misstag. Dessa misstag måste rättas till, och den polska regeringen behöver nu tid - minst ett år - för att se till att dessa misstag inte slår mot de polska arbetstagarna. Jag vädjar till er om mer tid. Jag vädjar till er att visa social lyhördhet och ekonomiskt sunt förnuft. De polska varven är EU-varv.
Ryszard Czarnecki
(PL) Fru talman! Jag minns att företrädare för Szczecinvarvet för ungefär 15 år sedan informerade mig om de enorma stödbelopp som EU och Tyskland hade beviljat den tyska varvsindustrin på grund av konkurrensen från Szczecinvarvet. Jag påpekar detta nu så att det inte plötsligt verkar som om Bryssel tillämpar dubbla måttstockar, att EU har bättre och sämre varv, jämlika och mer jämlika varv, varv som är värdiga kommissionens välvilja, och varv som bara är värda att vara hackkycklingar.
Först var det ledarna för de fyra största medlemsstaterna, sedan länderna i euroområdet och slutligen alla 25 medlemsstaterna som tanklöst beslutade sig för att dela ut miljontals euro för att rädda banker som sysselsätter hundratals personer, samtidigt som man tvekar om stöd till varv som sysselsätter tusentals och tiotusentals personer om man räknar med underleverantörerna. De polska varvsarbetarna ska inte behöva betala den höga kostnaden för friställningar i den underliga kraftmätningen mellan kommissionen och den sittande polska regeringen. Det är alltför lätt för kommissionen att fatta ett beslut som kommer att vara avgörande för om Szczecin- och Gdyniavarven går under eller överlever. Om kommissionen tänker fatta kontroversiella beslut av det här slaget måste den åtminstone ge parterna i tvisten lite tid. Godkänn inrättandet av en expertkommitté, och vänd inte Polens varvsarbetare och deras familjer ryggen.
Urszula Gacek
(PL) Fru talman! Jag har lyssnat till debatten om de polska varven med tillfredsställelse och anser att majoriteten av den polska delegationen har visat sig värdiga uppgiften och har lagt fram vattentäta argument, samtidigt som de avstår från att skylla på någon.
Vi kan inte gå med på likvidering, vilket till slut skulle bli följden om varvens tillgångar delas upp. Ni citerade exemplet med det grekiska flygbolaget, där en likvidering gav bolaget möjlighet att bli av med sina skulder och fortsätta med verksamheten. Enligt polsk lag ger insolvens tyvärr inte ett företag möjlighet att genomgå en sådan sanering för att rationalisera verksamheten. En sådan sanering skulle vara dödsstöten för de polska varven. Men till följd av skuldbördan kommer de aldrig att kunna bedriva en lönsam verksamhet. I en polsk tidningsintervju förklarade ni att det är en helt annan sak att rädda skuldtyngda banker än skuldtyngda varv. Det må vara sant att varven kan ha skötts dåligt och att man har skjutit upp svåra omstruktureringar vid upprepade tillfällen, men en sak är säker, och det är att de inte inlåter sig på sådana fullständigt oansvariga och tvivelaktiga affärer som banksektorn gjorde. De är de polska skattebetalarna som har betalat för de polska varvens misstag, medan vi alla betalar, och kommer att fortsätta med det, för EU-bankernas misstag.
Debatten har visat att det råder enighet om att varven bör reformeras på ett sätt som ger dem ett verkligt hopp att kunna bedriva en lönsam verksamhet i framtiden. Om kommissionen godtar våra argument och Polen förslösar detta tillfälle är vi alla medvetna om att det sannerligen inte kommer någon ny möjlighet.
Marek Siwiec
(PL) Fru talman, fru kommissionsledamot! Är det inte dags att vi inser att något nytt händer i EU och i världen? Är det inte dags för en viss omsvängning i vårt medvetande och vårt tänkesätt? Är det inte dags att vi erkänner att det inte finns två sidor i den här konflikten, utan bara en? En sida där vi alla står enade, och där vi kan göra något bra? Är det inte dags att vi visar de polska arbetstagarna och det polska folket att EU verkligen kan göra något gott i just den här situationen?
Jag uppmanar er att komma över till den goda sidan. Jag uppmanar er att vara mer mottaglig och vidga era vyer och stå på den här nya sidan, för just nu ändras historiens gång, och ni har chansen att vara med på den goda sidan.
(Applåder)
Dariusz Maciej Grabowski
(PL) Fru talman! Bankerna och finansinstituten har omedelbart fått tillgång till hundratals miljarder euro för att skydda den fria marknaden och EU. Inte ens ett symboliskt belopp har ställts till de polska varvens förfogande, samtidigt som det är finansinstituten som är skyldiga till de spekulationer som utlöste världskrisen och en uppskrivning på över 30 procent av den polska valutan, vilket har lett till ett sammanbrott för den polska varvsindustrin.
I dag ger unionen stöd till dem som är ansvariga för krisen från sina medborgares fickor, medan offren likvideras. Domen mot Polens varv är samtidigt en gåva till de tyska varven, som efter 1989 mottog hundratals miljarder tyska mark i icke-återbetalningsbara stöd. Förlusten av över 100 000 arbetstillfällen, huvudsakligen i Polen, är det pris som Polens folk, och inte EU, kommer att få betala.
Är det verkligen rättvist att de personer och de platser som gav upphov till Solidaritetsrörelsen, Berlinmurens fall och befrielsen av Europa ska falla offer för godtyckliga beslut från Bryssel som har fattats i spekulanters intressen, som vill göra ett fint kap av spillrorna av varven? Vi kräver att kommissionen fattar beslut för att rädda och utveckla varvsindustrin.
Janusz Lewandowski
(PL) Fru talman, fru kommissionsledamot! Efter så många inlägg, främst från polska ledamöter, har jag bara två kommentarer. Först och främst vill jag hänvisa till den skrivelse som den polska delegationen i PPE-DE-gruppen skickade till kommissionens ordförande José Manuel Barroso för att påminna honom om att bakom järnridån betraktades varvsindustrin som en polsk specialitet. Det var anledningen till den relativt höga tekniska nivån och den kvalificerade arbetskraften. Det var vår gåva till det enade Europa, och detta kan ses i de små och medelstora företag som det går bra för i dag, men det döljs även i den potential - inklusive den mänskliga potentialen - som finns i de tre varv som vi diskuterar i dag. I nuläget avgörs trovärdigheten hos planerna för varven av befintliga och eventuella investerares intressen, som vill riskera sina egna pengar i varvens framtid.
Min andra kommentar handlar om nyttan av konkurrenspolitiken i de rådande osäkra tiderna. Konkurrenspolitiken får inte bara handla om att garantera rättvisa förhållanden mellan konkurrenter inom EU. Man bör även bemöta den globala situationen och ta hänsyn till den. Vi måste bemöta konkurrenter som ibland spelar ett annorlunda spel - medan vi spelar fotboll i Europa, spelar de rugby. Att resultaten inte alltid blir bra framgår av ett exempel från Polens bakgård. Ni har förmodligen hört talas om Akergruppen, den mäktigaste varvskoncernen i det moderna Europa, som sammanförde skandinaviska, franska, tyska och till och med brasilianska varv. Jag syftar på behovet av att bekämpa konkurrensen från Fjärran östern. Akergruppen är borta för länge sedan. Den har blivit STX Korea. Det var något som inte riktigt fungerade där. I dessa orostider är det därför ännu viktigare att fatta beslut som leder till stabilitet och inte till risker, och det gäller även för de polska varven.
(Applåder)
Dariusz Rosati
(PL) Fru talman, fru kommissionsledamot! Ni har lagt fram en plan som verkligen kan utgöra grunden för en framgångsrik omstrukturering av Polens varv. Den polska regeringen har redan börjat arbeta intensivt med planen, men nyckelfaktorn är tid. Vi vädjar till kommissionen att skjuta upp beslutet om varven. Vi vädjar om mer tid för de polska myndigheterna att ta fram ett program som kan bli framgångsrikt och som gör det möjligt att rädda 100 000 arbetstillfällen i Polen. Detta kommer även att hjälpa EU att behålla en viktig industri som kan konkurrera på den internationella arenan. Jag har åtminstone två skäl till att be om mer tid. För det första kräver den plan som ni föreslår avsevärda ändringar av den polska lagstiftningen, och det kan inte göras på bara några veckor, utan kommer att ta flera månader. För det andra påverkas vi alla av den rådande situationen. Finanskrisen hotar att utlösa en allmän kris i EU. Det sista som EU behöver just nu, fru kommissionsledamot, är att en hel industri kollapsar.
(Applåder)
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Fru talman! Jag vill ta upp tre frågor i debatten. För det första utgör det finansiella stöd som har getts till de polska varven riktat stöd. Följaktligen kan inte kommissionen kräva att det återbetalas. För det andra är stöd till Polens varv stöd till EU:s varvsindustri, precis som det stöd som en gång gavs till Östtysklands varvsindustri. EU behöver en modern, produktiv varvsindustri, som europeiska fartygsoperatörer kan beställa fartyg från. För det tredje är de belopp av statligt stöd som de polska varven har mottagit hittills, och de stöd som beräknas för framtiden, rent symboliska jämfört med de nästan 2 miljarder euro i stöd som uppges ha ställts till förfogande för EU:s privata banksektor. Dessutom fattar regeringarna i några medlemsstater så snabba beslut om detta att de inte ens hinner informera kommissionen om dem.
Kommissionens förslag, att den bästa lösningen för de polska varven vore att omstrukturera dem genom att inrätta separata produktionsbolag, är oacceptabelt, eftersom detta med all sannolikhet skulle innebära att varvens tillgångar styckas upp, vilket i sin tur skulle leda till att de inte kan fortsätta med sin verksamhet.
Zbigniew Zaleski
(PL) Fru kommissionsledamot! Å ena sidan uppskattar jag er förståelse för de historiska och moraliska dimensionerna av dessa varv. Å andra sidan anser jag att ni är alltför intelligent för att inte inse att det ekonomiska argumentet inte längre håller. Det vi gör för bankerna och det vi underlåter att göra för varven håller enligt min åsikt inte måttet. Jag anser även att vi måste fatta djärva beslut i denna svåra situation. Det kanske är dags att göra det nu.
För det tredje, om jag skulle måla upp en dyster bild av konkurser och tillgångar som säljs ut till investerare, förmodligen någonstans utanför Polen, eftersom det inte finns några i vårt land, antar jag att det skulle vara samma sak som om Siemens eller Airbus kontrollerades av koreanerna. Skulle Polen och EU verkligen vinna på att en så stor nationell industri som varvsindustrin hamnar i andra händer?
Bogdan Golik
(PL) Fru talman, fru kommissionsledamot! Eftersom jag i juli och september vid två tillfällen ställde en fråga som jag inte fick ett skriftligt svar på skulle jag vilja ställa den muntligt nu. Min fråga rörde ett möte den 20 juni mellan kommissionen och en delegation från Ulsteingruppen (en av investerarna). Jag undrade om en viss Karl Soukup, som företrädde kommissionen - och jag citerar kommissionens anteckningar här - när han tillfrågades om det föreslagna inköpspriset för varvet Szczecin Nowa, uppgav att det inte skulle vara så högt med tanke på de stora skulderna och förlusterna. I detta sammanhang frågade han Ulsteingruppen varför de inte övervägde att köpa tillgångarna efter det insolvensförfarande som slutligen kommer att inledas när beslutet om återbetalning av stödet har fattats. Han betonade att det inte var möjligt att ansöka om stöd för omstruktureringar om de insolventa tillgångarna togs över, men att det däremot skulle vara möjligt att erhålla stöd som en del av regionalstödet för nya investeringar och skapande av nya arbetstillfällen. Som erfaren affärsman anser jag att detta innebär att man föreslår en investerare att hålla tillbaka och agera mot företagets intresse. Var detta fallet, fru kommissionsledamot?
Ewa Tomaszewska
(PL) Gdanskvarvet, solidaritetens vagga, förkämpen i kampen mot kommunismen, ett varv som diskriminerades och som hamnade i en dålig finansiell ställning tack vare kommunisternas politiska beslut, väntar i dag på ett positivt beslut från kommissionen. Detsamma gäller hela varvsindustrin. Det är inte bara den polska varvsindustrin som är beroende av detta beslut; hela EU:s varvsindustri i världen är också beroende av det. Vi har problemet med konkurrens från Korea och från länder som inte bara beviljar statligt stöd, utan även sänker arbetsvillkoren och som inte respekterar arbetstagarnas rättigheter. Konkurrensen kommer inte att vara rättvis om varven behandlas sämre än de banker som tillgrep otillåtna affärsmetoder för att få folk att ta hypotekslån.
Zdzisław Zbigniew Podkański
(PL) Fru talman, fru kommissionsledamot! Den polska varvsindustrins sammanbrott är varken bra för Polen eller EU. Vi måste därför gemensamt finna en lösning.
För det första måste kommissionen dra tillbaka sina krav på återbetalning av offentlig finansiering, särskilt eftersom merparten backades upp av statliga garantier till låntagarna. För det andra är det orättvist och strider mot tanken med EU att begära att varven ska betala tillbaka stöden vid en tidpunkt när EU går ifrån det marknadsekonomiska tänkandet och nationaliserar banker.
För det tredje måste ekonomin i EU och Polen utvecklas. Men utvecklingen får inte handla om att likvidera eller begränsa enskilda industriers produktion. För det fjärde kan önskan att likvidera dessa varv, födelseplatsen för Solidaritetsrörelsen och förändringarna i Europa, leda till en allmän defensiv missnöjesreaktion bland allmänheten, vilket ingen av oss behöver just nu. Och för det femte lever nästan 100 miljoner människor i EU på gränsen till biologisk överlevnad. Varför öka fattigdomen ännu mer?
Marcin Libicki
(PL) Fru talman! Vi åser utan tvivel en förtroendekris för EU-institutionerna, en kris i Irland, Nederländerna och Frankrike. Men inte i Polen. Åtminstone inte än så länge. Polen har förtroende för EU-institutionerna. Om varven till slut förhindras att bedriva sin verksamhet och gradvis reformeras kan en förtroendekris för EU-institutionerna tyvärr även uppstå i Polen, eftersom det är uppenbart för alla att det finns två måttstockar: det var annorlunda i Östtysklands fall, och det är annorlunda för bankerna. Vi kan tala om skillnaderna i omfattning, men de som förlorar sina arbeten kommer inte att förstå detta. När jag hade äran att besöka de polska varvsledningarna tillsammans med kommissionsledamoten fick jag intrycket - och det var förmodligen ett korrekt intryck - av att ni ville finna en bra lösning. Jag ber er därför att verkligen finna den bästa möjliga lösningen och ge dessa varv en chans. Tack så mycket.
Talmannen
Jag ber Mieczysław Edmund Janowski, Bernard Wojciechowski och Bogdan Pęk om ursäkt, men jag är rädd att vi inte kan fortsätta med debatten. Jag var aktiv i fackföreningar i 30 år, och jag har full förståelse för den tragedi och det drama som den här frågan handlar om, men jag måste ge ordet till kommissionsledamot Neelie Kroes nu.
Neelie Kroes
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Jag är imponerad av ledamöternas engagemang i den här frågan, och jag har lyssnat mycket uppmärksamt till alla kommentarer som har gjorts här i kväll.
Jag ska göra mitt yttersta för att besvara era frågor, och om ni tillåter mig kommer jag att ta lite tid på mig för att försöka förklara hur läget ser ut för närvarande.
Jerzy Buzek inledde med att förklara situationen i Polen, och han nämnde helt riktigt att vi måste vara beredda att erbjuda en positiv lösning för att upprätthålla affärsverksamheten. Vi erbjuder verkligen en positiv lösning för att upprätthålla affärsverksamheten. Om investerarna är intresserade av varvsindustrin, vilket några säger att de är - och det budskapet fick vi inte bara från en regeringsmedlem utan från olika sidor - kan de bjuda på tillgångarna, och det var vad jag betonade. Tänk på att kommissionens inställning är att lösningen kan leda till lönsamma ekonomiska verksamheter i Polen. Vi måste tala om lönsamma ekonomiska verksamheter eftersom jag inte vill föreslå en lösning som inte är genomförbar för de berörda arbetstagarna.
Det har tagit för lång tid. Alla dessa människor har rätt att få veta vad som pågår och hur deras framtid kommer att se ut, och ingen förväntar sig att vi bara kommer att säga ”låt oss fortsätta, strunt samma, vi kan ju inte göra något åt det här nu, så låt oss bara fortsätta som förut”. Vi är medvetna om att detta inte är en praktisk lösning längre. Men jag vill påpeka att vi, kommissionen, gjorde vårt bästa för att komma med en lösning.
För det första och när det gäller Gdańsk bör den polska regeringen som jag sa tidigare lägga fram en verksamhetsplan som innebär en livskraftig framtid. Alla yrkesmän på varven kan göra ett ytterst bra arbete, vilket de redan gör. Det finns dessutom goda skäl att anta att verksamheten kan expanderas - när allt kommer omkring privatiseras verksamheten, ägarna har gjort investeringar och det finns en möjlighet att detta kan fortsätta. Men vi är i trängande behov av en verksamhetsplan, och det är vad jag ber er om. Ni som är så väl insatta i situationen i Polen bör helt enkelt vända er till er regering och uppmana dem: ”Kom igen, nu är det dags att visa resultat. Som ledamöter av Europaparlamentet godtar vi inte längre att ni inte gör något.” Med andra ord, de kommer inte med en lösning på den fråga som bekymrar er.
Om vi antar att Gdańskaspekten av problemet kan hanteras på det sätt som jag har nämnt kommer jag nu till de andra två varven. Jag har just sagt er att det rätta sättet att hantera Gdynia och Szczecin är att skapa livskraftiga arbetstillfällen i framtiden. Det är vad vi talar om, och jag nämnde exemplet Olympic Airways. De är naturligtvis helt olika: ett företag tillverkar fartyg och det andra flyger. Men ursprungstanken med lösningen för Olympic Airways var likvidering och sedan tillgångar, utan bördan att behöva återbetala stora belopp, och att sedan ge dessa företag chansen att skapa en livskraftig framtid med hjälp av de nya investeringarna.
Herr Schulz! Vi sa inte att varven skulle stängas. Vi söker efter ett sätt att göra dem starka nog att stå emot den kommande recessionen med hjälp av de verksamheter som sannolikt blir mest lönsamma vid dessa anläggningar, och där ligger möjligheten för båda varven, dvs. att samla tillgångarna med tanke på att det finns ett par potentiella investerare som är intresserade av att ge dessa varv en livskraftig framtid.
Fru Schroedter! De polska varven har haft en längre övergångsperiod än de östtyska varven, och under ett ekonomiskt uppsving. Nu vänder jag mig inte bara till Sylwester Chruszcz, utan också till Ryszard Czarnecki: om ni jämför detta med situationen vid de tyska varven - och det stämmer att det finns en parallell med de tyska varven - har jag två allmänna kommentarer till det.
För det första måste vi tänka på att varv i andra länder, som Danmark eller Storbritannien, där staten inte har varit fullt så generös, har skurits ned avsevärt eller till och med stängts. Jag har vissa skäl att känna till detta personligen eftersom ett antal varv var tvungna att stänga i mitt eget land. Så om vi talar om lika behandling måste vi tänka på att det har hänt tidigare att varv har stängts i andra EU-medlemsstater när de inte har varit lönsamma längre.
Ett par av ledamöterna gjorde jämförelsen med situationen i Tyskland. Den sammanlagda storleken för de tre varven i Polen - Gdynia, Gdańsk och Szczecin - är jämförbar med de tyska varvens storlek före omstruktureringen, och det stöd som redan beviljats de polska varven under perioden 2002-2008 är också jämförbart med det stöd som Tyskland beviljade sina varv - omkring 3 miljarder euro. Så det finns en grund för en jämförelse.
Längden på omstruktureringsprocessen i Polen är emellertid en förvärrande faktor, både när det gäller snedvridningar av konkurrensen och målet att trygga en stabil sysselsättning. Medan varven i Tyskland privatiserades 1993 och slutförde sin omstrukturering 1995-1996 har de polska varvens verksamhet fortsatt att subventioneras under en mycket lång tid, långt före Polens anslutning till EU, och varven har lösts ut vid ett antal tillfällen sedan dess.
Som jag nämnde tidigare har nu, 2008, över fyra år gått sedan Polens anslutning till EU, och det är åtta år sedan de första reglerna om statligt stöd infördes i Polen 2000 i enlighet med associeringsavtalet från 1994. Dessutom har varvsindustrin gynnats av ett uppsving utan motstycke under de senaste fem åren. Vi måste även tänka på att man inte ens lyckades göra de polska varven lönsamma under en period då det rådde en uppgång inom sektorn, så det måste vi också ta hänsyn till. Inte ens under den perioden fungerade verksamheten ordentligt jämfört med andra varv.
Om vi tar hänsyn till att uppsvinget, med en säkrad orderingång och allt högre priser, bidrog till att skapa gynnsamma förhållanden för att genomföra en omfattande omstrukturering i Polen, har Polen inte utnyttjat den chansen. Industriexperter förutser redan en nedgång, en överkapacitet på världsmarknaden under de närmaste två eller tre åren.
Sammanfattningsvis kan en jämförelse med Tyskland alltså vara meningsfull. Ja, den är nära, ja, det är nästan en jämförbar situation. Detta visar att de polska varven behandlas på exakt samma sätt som de tyska varven. Samma kriterier tillämpas vid utvärderingarna av det statliga stödet, där lönsamheten är den viktigaste faktorn.
Avslutningsvis bör en parallell även dras till fall där kommissionen inte har godkänt statligt stöd i andra medlemsstater och till och med har beordrat återbetalning av olagligt statligt stöd. Inom varvsindustrin minns jag negativa beslut med begäran om återbetalning av stöd - vilket några av er säkert också minns - när det gäller det spanska statliga varvet IZAR, grekiska varv och i ett par andra fall.
Om Adam Bielan säger - vilket även jag påpekade i mina kommentarer - att vi har tagit år på oss, så beror detta på den ekonomiska, sociala och symboliska betydelsen av varven. Ja, vi tog flera år på oss. Jag försvarar det, men det bästa vi kan göra för hjältarna från varven är att ge dem en livskraftig framtid, och det är vad jag ber er om, bara ett realistiskt synsätt, en inställning som dessa hjältar förtjänar.
En fråga ställdes om varvsindustrin i EU. Kommissionen genomför aktivt i samarbete med EU:s varvsindustri en integrerad strategi - vi kallar den ”LeaderSHIP 2015” - med målsättningen att öka varvsindustrins konkurrenskraft i alla EU-medlemsstater. I detta sammanhang pågår arbete för att hjälpa industrin i Polen och på andra håll med att hantera de största utmaningar som sektorn står inför genom att till exempel främja innovation och förbättrat skydd av immateriell äganderätt. Kontinuerligt stöd kan inte vara svaret på utmaningarna på konkurrensområdet.
Precis som ni vill vi i kommissionen se en lönsam industri som kan verka utan statliga ingripanden och utan statligt stöd och konkurrera på sina egna meriter. Så är fallet med många varv i EU, särskilt inom sektorn för tekniskt avancerade fartyg.
Witold Tomczak och ett antal andra ledamöter jämförde situationen inom finans- och banksektorn i dag, och undrade vems syfte ekonomin tjänar. Vi kan inte vända på tendensen att EU:s andel av världens varvsindustri minskar genom att behålla varv som inte är lönsamma, och Sylwester Chruszcz och Witold Tomczak nämnde finanskrisen i allmänna termer. Jag försökte förklara detta i mitt första inlägg. Jag vill gärna säga lite mer om de frågor som några av er har ställt.
En fråga ställdes om möjligheten att tillämpa reglerna för statligt stöd mindre strängt mot bakgrund av de statliga stöd som kommissionen för närvarande godkänner för finansinstitut. Detta är en intressant frågeställning, och den diskuteras inte bara under ert sammanträde här i dag. Men vi måste även tänka på varför kommissionen verkar agera strängare i fallet med de polska varven, samtidigt som den godkänner massivt stöd till EU-banker.
Situationen för de polska varven är, om jag får säga så, fullständigt annorlunda än banksektorns situation. Det finns två skäl till detta, som jag ska förklara för er. För det första: stora EU-bankers konkurs skulle kunna leda till sammanbrott för ett antal andra finansinstitut och ge upphov till systematiska negativa effekter på hela ekonomin i en eller flera medlemsstater. Därför överväger vi för närvarande kortsiktiga nödåtgärder för att stödja bankerna jämfört med en omstrukturering som sprids över flera år för de polska varven. Om bankerna skulle behöva statligt stöd på längre sikt skulle de för övrigt vara föremål för liknande krav som varven. De måste lägga fram en trovärdig omstruktureringsplan. De måste garantera långsiktig lönsamhet för sina förmånstagare. I själva verket talar vi för närvarande även med banksektorn om omstruktureringsplaner och hållbara verksamhetsplaner för framtiden.
Jag förstår inte varför några av er är så oroade över vilken nationalitet köparna av varvens tillgångar har. Om det är dessa investerare som är de verkliga entreprenörerna och om de är intresserade av dessa tillgångar, låt oss satsa på det. Vi är skyldiga de varvsanställda att söka en lösning, utan hänsyn till nationalitet eller protektionism. Det är inte ett sådant svar som jag skulle vilja ge de arbetstagare som vill behålla sina arbeten, som vill ha stabila arbeten.
Det gläder mig stort att några av ledamöterna inser att varven är flexibla och att vi inte får göra en religion av detta. Om den enda möjliga verksamheten är att konstruera fartyg anser jag inte att vi behandlar dessa fall på ett yrkesmässigt sätt. Det bör finnas en hållbar produktion av vilka produkter som nu kan vara aktuella med hjälp av de anställdas yrkeskunnighet. Om efterfrågan ökar och de anställda och varven är kompetenta, vilket jag anser att de är - vilket ni också nämnde - kan vi ge dem en chans genom att befria dem från bördan av tidigare statligt stöd.
Jag ska försöka sammanfatta eftersom jag kan läsa ert kroppsspråk. En av de viktigaste frågor som ställdes till mig var: kan ni ge mer tid? Är det rätt sätt att hantera denna mycket svåra fråga på? Jag anser att alla dessa arbetstagare har rätt att begära att vi kommer med en hållbar lösning för deras framtid. Vad vi, kommissionen, lägger fram och vad vi ber den polska regeringen om, och här behöver vi verkligen ert stöd gentemot den polska regeringen, är att de är medvetna om läget. Lägg bara fram verksamhetsplanen för Gdańsk. Gör bara det är ni snälla. Och var medvetna om att det finns en möjlighet för Gdynia och Szczecin.
Det finns en framtid, men då måste vi agera på ett sådant sätt att bördan från allt detta statliga stöd från de senaste åren som måste återbetalas lyfts bort från tillgångarna, och om tillgångarna samlas finns det en ny framtid för verksamheten vid båda varven och i båda dessa områden och regioner.
Det är absolut avgörande att dessa tillgångar inte belastas med den bördan, för om tillgångarna tyngs av detta minskar investerarnas intresse. Det är verkligen att bara tänka över lösningen. Om en likvidering av tillgångarna måste göras kan den ske parallellt, och om den görs parallellt tar det inte så lång tid.
Om jag var tvungen att möta alla dessa arbetstagare skulle jag föredra att be dem att gå med på den lösning som kommissionen erbjuder. Om de godtar den kan det göras snabbt, och säg inte till mig att ni inte kan ändra lagar i Polen på grund av den befintliga lagstiftningen. Jag är inte helt säker på att lagen kan passa in i denna situation, men om så är fallet behöver den polska regeringen bara agera som regering. Från min erfarenhet i en annan befattning på 1900-talet vet jag - och jag visste - att om man vill ha en lösning finns det en väg ut. Jag ber er av hela mitt hjärta, för alla dessa arbetstagares skull: tala med den polska regeringen.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Skriftlig förklaring (artikel 142)
Andrzej Tomasz Zapałowski  
skriftlig. - (PL) Fru talman! När jag ser hur kommissionen agerar i fråga om de polska varven förstärks jag i min övertygelse om att Polen inte borde ha anslutit sig till EU enligt de villkor som erbjöds för några år sedan. Miljoner av mina landsmän var av en liknande mening, men majoriteten lurades att tro att EU skulle hjälpa Polen att nå utvecklingsnivån i det ”gamla” EU. Detta gäller inte bara varven utan även många andra områden, t.ex. jordbruket. Jag är för att mitt land deltar i Europeiska gemenskapen, men jag är emot och protesterar mot att Polen behandlas som ett erövrat territorium från en rent ekonomisk synpunkt. Jag ser hur det tidigare kommunistiska Östtyskland eller banksektorn är föremål för andra kriterier. De får tillämpa statligt stöd.
I dag, när Lissabonfördragets öde hänger på en lös tråd, är jag övertygad om att Polen till följd av fördraget kommer att bli fullständigt beroende av byråkratin i Bryssel ur ekonomisk synvinkel. Därför måste EU:s folk stödja de politiker som säger nej till fördraget i det kommande valet till Europaparlamentet.
