Příprava Evropské rady včetně situace světového finančního systému (pokračování rozpravy) 
José Manuel Barroso
Předseda Komise. - (FR) Paní předsedající, pane Jouyet, dámy a pánové, nejprve mi dovolte zhodnotit roli francouzského předsednictví v Radě.
Jak právě uvedl pan Jouyet, během francouzského předsednictví v Radě nejprve nastala krize mezi Ruskem a Gruzií a nyní se potýkáme s nebývalou krizí, a sice světovou finanční krizí. Tato krize se nezrodila v Evropě - dostala se k nám přes Atlantik - a v Evropě prozatím nedisponujeme, zdůrazňuji, že "prozatím", potřebnými pravidly, která by nám umožnila na ni reagovat typicky evropsky. Mohu dosvědčit ohromné úsilí, které vynaložilo francouzské předsednictví a Nicolas Sarkozy, aby pro tento naléhavý stav bylo vypracováno typicky evropské řešení.
José Manuel Barroso, Předseda Komise. - Závažnost finanční krize je nám všem jasná a je naprosto oprávněné, aby se tento týden ocitlo toto téma v jádru jednání Evropské rady.
Vypořádání se s krizí je pro finanční sektor, pro členské státy, pro Evropu a její instituce a pro mezinárodní finanční instituce důležitým testem. Ve hře je řada hráčů - banky a jiné finanční instituce, orgány dohledu, ECB a jiné centrální banky, vlády členských států, Komise - proto potřebujeme koordinaci. Situace postupuje velmi rychle - proto také musíme rychle jednat.
Minulý týden jsem vyzval ke koordinované evropské reakci, neboť jsem přesvědčen, že se v opačném případě bude Evropa vypořádávat s krizí podstatně obtížněji. Dnes jsem povzbuzen odhodláním členských států pracovat společně, jak dokazují jak pondělní prohlášení 27 vedoucích představitelů členských států a mne samotného, tak jednání Euroskupiny a Rady ve složení pro hospodářské a finanční věci (Ecofin). Ještě však nejsem spokojen - můžeme a musíme udělat více.
Především naléhavě vyzývám členské státy, aby vyvinuly skutečné snahy o koordinaci - za účelem zlepšení spolupráce jak mezi jimi samotnými, tak v rámci evropských institucí. Ano, k veřejným zásahům již dochází - zejména na úrovni členských států, neboť peníze a pravomoci se nacházejí právě tam. Je to důkaz toho, že nejsme jeden jediný stát, ale sdružení států, a že se naše jednotlivé situace alespoň do určité míry liší. Opatření členských států byla ve většině případů účinná. Členské státy však musí jednat na základě společných zásad a podle společně schváleného rámce a brát v potaz účinky svého jednání přesahující hranice státu.
Využívám této příležitosti, abych uvítal opatření, která dnes oznámilo Spojené království a která jsou v souladu se souborem zásad, jenž byl včera schválen na zasedání Rady Ecofin.
Samozřejmě také podnikáme mnoho, a ještě mnoho podniknout musíme, na úrovni evropských institucí, a to jak v krátkodobé, tak ve střednědobé až dlouhodobější perspektivě. Návrhy, které mám na mysli, jsou konkrétní, praktické a realistické.
Abych se vyjádřil jasně: přestože je to lákavé, toto není čas ani místo na politické pózování či politickou show, na slibování velkolepých iniciativ, které nelze reálně splnit. Trhy by nám takové chování okamžitě oplatily a výlohy by opět dopadly na hospodářské subjekty a zejména pak na daňové poplatníky. Nastal čas na ambiciózní záměry spojené s realismem a odpovědností.
V této situaci mi dovolte vzdát hold ECB, jež se ukázala jako sebejistý a účinný globální činitel, s eurem jakožto klíčovou silou zajišťující stabilitu.
Komise sehrála svou roli naplno. Státní podpora a pravidla hospodářské soutěže se v oblasti zajištění rovných podmínek projevily jako zásadní. Riziko, že opatření jednoho členského státu budou mít negativní vliv na jiný členský stát, dodává těmto pravidlům nebývalou důležitost. Zároveň Komise dokázala, že je zcela schopná jednat rychle a s potřebnou pružností. Vítám skutečnost, že tato blahodárná role pravidel státní pomoci a způsob, kterým je Komise uplatňuje, jsou oceněny v závěrech Rady Ecofin. Komise brzy vydá pokyny definující široký rámec, který by umožňoval rychlé ohodnocení slučitelnosti rekapitalizace a systémů pojištění v oblasti státní podpory.
V oblasti legislativy předložíme příští týden dva návrhy. První se bude týkat podpory sbližování systémů pojištění vkladů. Posílená a obecnější pravidla v této oblasti se stanou důležitou součástí strategie pro východisko z krize. Povzbuzuje mě zasedání Rady Ecofin, která se snaží v souladu s naším návrhem částku alespoň zdvojnásobit, tedy stanovit společný minimální práh na 50 000 EUR, s tím, že by většina členských států dokonce dosáhla 100 000 EUR.
Zadruhé předložíme návrh, kterým bychom zajistili, aby evropské finanční instituce nebyly znevýhodněny oproti mezinárodním konkurentům, co se týče pravidel v oblasti účetnictví a jejich interpretace. Minulý týden jsem se setkal s představiteli evropských bank, kteří mi jednoznačně sdělili, že to pro ně skutečně představuje závažný problém. Úkolem Komise je zvýšit povědomí o potřebě jednat a rozhýbat politickou scénu, a nyní se zdá, že překážky kladené některými členskými státy nakonec zmizely.
Pak tu je střednědobá a dlouhodobější perspektiva: opatření, která jsou potřebná k navrácení stability a udržitelnosti finančních trhů. Jak jsem již řekl a znovu opakuji: kromě likvidity potřebujeme v současné hospodářské situaci posílit důvěryhodnost. Nestačí jen hasit požár. Komise v tomto směru pracuje od doby, kdy krize před rokem začala.
Členské státy musí dokázat, že jsme se patřičně ponaučili, a že jsme tedy nyní schopni vybudovat ten správný regulační rámec, který zmírní rizika plynoucí z krize. Pokroky dosažené v rámci plánu vypracovaného Radou Ecofin a schváleného minulý rok bude zapotřebí pečlivě sledovat.
Dovolte mi zdůraznit zvláště tři záležitosti. Zaprvé bych byl rád, aby Rada a Parlament skutečně upřednostnily náš návrh z minulého týdne ohledně kapitálových požadavků. Zadruhé příští týden předneseme návrh týkající se ratingových agentur, který jsme oznámili. Opakuji, že vím, že se mohu spolehnout na to, že podpoříte urychlení práce na něm. Zatřetí také přezkoumáme své doporučení z prosince 2004 týkající se odměňování vrcholných zaměstnanců, kterému členské státy bohužel nevěnovaly pozornost, nebo spíše, abych byl spravedlivý, v jehož případě se pouze jeden členský stát rozhodl, že se bude doporučeními, která Komise v prosinci 2004 zformulovala, do určité míry řídit. To je dobrý příklad odporu, s nímž se v posledních letech v této oblasti setkáváme.
Poslední bod se týká spíše systému. Musíme ještě jednou zvážit dohled na evropské úrovni nad jednotným finančním trhem. V Evropské unii je více než 8 000 bank, avšak dvě třetiny všech bankovních aktiv jsou uloženy ve 44 přeshraničních institucích. Některé z nich působí až v 15 členských státech. Toto je jednotný trh v praxi, ale přeshraniční banky se musejí zabývat odlišnými systémy kontroly v jednotlivých členských státech a vnitrostátní kontroloři nejsou schopni pojmout veškerou bankovní aktivitu za hranicemi svého členského státu. Je logické odstranit nevhodné spojení trhu v kontinentálním měřítku s vnitrostátními systémy kontroly. Je-li přeshraniční banka pod tlakem, je možné nalézt paralelně s několika vnitrostátními kontrolory rychlá řešení, jak se také ukázalo v posledních týdnech, avšak, upřímně řečeno, není to jednoduché.
Vím, že proti tomu budou některé členské státy ostře vystupovat. Současné rozpravy v Radě o směrnici Solventnost II ukazují, že jakékoliv pokusy o zlepšení přeshraniční kontroly stále čelí širokému odporu.
To, co jsme navrhli ve směrnici Solventnost II a směrnici o kapitálových požadavcích, je strohé minimum, které potřebujeme. Jsem skutečně přesvědčen, že budeme muset zajít mnohem dále.
Takže je důležité tento bod zdůraznit. Když Komise hovoří ve prospěch společného přístupu ke kontrole v Evropě, neděláme to proto, že bychom měli na programu získat více kompetencí, ale proto, že toto je realita, že ve skutečnosti už téměř dvě třetiny bankovních aktiv v Evropské unii mají přeshraniční rozměr. To znamená evropský rozměr a my na tento evropský rozměr musíme reagovat skutečným evropským řešením.
Musíme tedy zahájit proces reflexe, abychom mohli vytvořit společný základ. Proto zřídím skupinu na vysoké úrovni, která se bude zabývat správnou strukturou, a zajistí tak, že finanční trhy budou přizpůsobeny skutečnostem jednotného trhu a že kontroloři budou schopni pracovat společně, aby se vypořádali s výzvou přeshraničních bank. Jsem hrdý na to, že vám dnes mohu oznámit, že Jacques de Larosière, bývalý ředitel MMF, guvernér Banque de France a prezident EBRD, přijal mé pozvání, aby předsedal této skupině, která bude nezávislá a bude sestávat ze špičkových odborníků na dané téma. Věřím, že jejich nápady by mohly přispět k obecnému procesu reflexe a v dlouhodobé perspektivě snad i přinést určitá řešení.
Současná krize ukázala, že musíme komplexně přehodnotit naše pravidla pro regulaci a kontrolu finančních trhů, která zahrnují investiční fondy a soukromý majetek, jak zdůraznil Parlament. Takže se k těmto otázkám vrátíme. Jen doufám, že členské státy projeví - všechny členské státy - stejnou míru ochoty, jakou projevil Parlament a Komise.
Dovolte mi malou rekapitulaci. V blízké době musíme zajistit, aby záchranné operace a jiné veřejné intervence probíhaly v koordinovaném a konzistentním evropském rámci. Urychlené provádění pravidel pro poskytování státní podpory Komisí vytváří důvěru mezi členskými státy, a proto velmi rychle představíme příslušné pokyny. Příští týden předložíme návrhy týkající se systémů pojištění vkladů a účetních pravidel.
Ve střednědobé perspektivě jsou zvláště důležitá tři opatření, a to návrh o kapitálových požadavcích z minulého týdne, náš budoucí návrh o ratingových agenturách a přezkum našeho doporučení z roku 2004 ohledně odměňování vrcholných zaměstnanců.
A v dlouhodobém horizontu by měla skupina na vysoké úrovni, o níž jsem hovořil, položit základy pro získání souhlasu s přeshraniční kontrolou.
Všechna tato opatření, budou-li zároveň členské státy jednat koordinovaně a konzistentně, dokážou, že Evropská unie řeší skutečné problémy. Důvěra v ní bude ještě větší, projeví-li příslušné orgány odhodlanost a pevnost v rozhodnutí jednat rychle.
Co se týče Komise, rád bych vás informoval, že jsem se rozhodl zřídit v rámci sboru komisařů stálou řídící skupinu pro finanční krizi, kterou budou tvořit komisaři Almunia, McCreevy a Kroesová a které budu osobně předsedat. Chci zachovat otevřenou komunikaci o těchto otázkách s Parlamentem. Vím, že Parlament již dal najevo svou otevřenost vůči rychle vznikajícím návrhům, a doufám, že na této velmi důležité a citlivé otázce budeme moci pracovat společně, protože finanční stabilita je veřejným statkem. Je naší povinností projevit odhodlání se s touto velmi obtížnou a naléhavou situací vypořádat.
V tom všem je klíčová mezinárodní dimenze, jak právě zdůraznil předseda Rady. Musíme v rámci Evropy přijít s řešením, ale také potřebujeme pracovat s mezinárodními finančními institucemi.
Zvláště vítám návrh pana prezidenta Sarkozyho na uspořádání mezinárodní konference. To je správná cesta kupředu. Čím jednotněji mohou veřejné orgány jednat, tím bude naše činnost efektivnější a tím menší bude pravděpodobnost, že činnost poškodí spravedlivou konkurenci a acquis evropské integrace.
Ve středu zájmu je finanční krize, a to je správě. Bylo by však mylné se domnívat, že se ve výsledku činnost Evropské unie zastaví. Existují ještě dvě další oblasti, v nichž musíme tento podzim učinit významné pokroky. Ve skutečnosti ještě zbývá mnoho bodů, o nichž bych chtěl hovořit, ale z časových důvodů stručně zmíním jen dvě otázky, kterými je změna klimatu spolu s energetickým balíčkem a Lisabonská smlouva.
Nejdříve ke změně klimatu a energetickému balíčku. Ti, kteří se domnívají, že tato politika povede k hospodářskému poklesu, se mýlí. Tento balíček je pro budoucí prosperitu Evropy klíčový. Bez něj budou náklady později vyšší, staneme se zranitelnějšími vůči výpadkům energie a ztratíme příležitost využívat některé velké nové trhy. Průmyslová odvětví si samozřejmě dělají starosti, že jim změna přinese náklady navíc. To je naprosto srozumitelné. Jsem však také přesvědčen, že nalezneme způsoby, jak zajistit, aby průmyslová odvětví nebyla v konkurenci znevýhodněna.
Budu naléhat na Evropskou radu, aby vytrvala a držela krok s časovým plánem Parlamentu, který byl za francouzského předsednictví tak účinně dodržován. Vítám poznámky, které právě učinil úřadující předseda Rady. Včera Parlament učinil významný procesní krok kupředu. Samozřejmě jsme zde zatím jen na začátku jednání mezi orgány. Komise je připravena konstruktivně se zapojit, aby se dosáhlo dohody s co největší podporou v Radě i v plénu Parlamentu.
A konečně Lisabonská smlouva. Teď není vhodná doba k tomu, abychom předem odsuzovali konkrétní cestu vpřed. Ale je načase, abychom si připomněli, že v posledních několika týdnech a měsících se znovu ukázalo, že Evropa Lisabonskou smlouvu potřebuje. Upřímně, můžeme v budoucnosti řešit krize podobné té, jakou v poslední době sledujeme mezi Ruskem a Gruzií, ve stavu, kdy se předseda Rady mění každých šest měsíců? Je zřejmé, že potřebujeme více stability. Je zřejmé, že potřebujeme více soudržnosti. Je zřejmé, že potřebujeme, aby rozhodovací proces v Evropě byl účinnější. Potřebujeme efektivnější Evropu, demokratičtější Evropu, Evropu s jednoznačným hlasem na mezinárodním poli. Proto si myslím, že bychom měli dodržet náš závazek ratifikace Lisabonské smlouvy.
Toto není běžné období. Je to nebývalá doba, která od nás všech vyžaduje - od Komise, Rady a Parlamentu -, abychom při této příležitosti ukázali, co v nás je. Společně musíme požadovat evropskou reakci na finanční krizi a pracovat na ní. Dlužíme to našim občanům.
(Potlesk)
Joseph Daul
jménem skupiny PPE-DE. - (FR) Paní předsedající, pane úřadující předsedo Rady, pane předsedo Komise, dámy a pánové. Finanční krize, která náhle otřásla našimi ekonomikami, je velmi zneklidňující. Je zneklidňující pro naše ekonomiky, zneklidňující pro naše zaměstnání, a především zneklidňující pro miliony lidí, kteří tvrdě pracovali a šetřili, aby měli nějaký důchod a aby mohli svým dětem nechat malé dědictví, a nyní zjišťují, že plody jejich úsilí jsou náhle zničeny nebo se rozplynuly. Černé pondělí, které tento týden znovu zažily všechny světové burzy, ukazuje, že trhy mohou ztratit veškeré spojení s realitou a že se finanční systém stal velmi obtížně kontrolovatelný.
Pro tuto krizi existuje mnoho důvodů. Evropská komise správně trvá na tom, že velký podíl zodpovědnosti nesou orgány USA. Musíme je požádat o vysvětlení. Komise má pravdu. Evropa však musí také jednat, aby se s krizí vypořádala a aby se z ní poučila.
V této nelehké době je instinktem každého členského státu, aby prvně myslel sám na sebe. Avšak naprostou prioritou nás, evropských vůdců, musí být společná snaha zabránit tomu, aby finanční krize měla příliš velký dopad na skutečnou ekonomiku. Musíme za každou cenu zabránit tomu, aby krize měla příliš tvrdý a příliš vleklý dopad na finance pro podniky, zvláště pro malé a střední podniky. Pane předsedo Komise, pane úřadující předsedo Rady, obávám se, že malé a střední podniky s touto krizí zaniknou, aniž by to někomu vadilo. Musíme vytvořit plán pro podporu těchto podniků.
Musíme zajistit, aby naši spoluobčané neztráceli důvěru v bankovní systém a nepoddávali se této vlně paniky, což by akorát vyvolalo další a další problémy. Vyzývám proto členské státy, aby koordinovaně a rozhodně podnikly kroky k tomu, aby zabránily vlivu krize na důchody, zaměstnání a růst v Evropě.
Podobně jako předsednictví Rady, kterému za jeho rozhodnou aktivitu vzdáváme hold, se naše skupina domnívá, že jednostranný přístup není v období krize vhodnou cestou. Kontrola finančních trhů evidentně nefunguje. Proto musíme zřídit evropský systém kontroly. Ještě jednou zdůrazňuji, že Evropa musí jít okolnímu světu příkladem. Současná nedostatečná kontrola představuje nesmírně závažný problém a neschopnost ratingových agentur jednat ve všeobecném zájmu a zveřejnit skutečnou míru solventnosti nejdůležitějších hráčů na celosvětových finančních trzích už nemohou být nadále tolerovány.
Dodal bych, že nyní v době nejistoty a potíží, v níž se ocitly miliony našich spoluobčanů, moje skupina považuje za naprosto nepřijatelné, aby ředitelé, kteří dovedli své instituce k bankrotu, nenesli následky. Také zde se musí lidé postavit čelem k tomu, za co jsou zodpovědní.
Jen bych rád zopakoval, co řekl pan Jouyet: je čas jednat. Musíme společně jednat; potřebujeme odvahu a solidaritu všech dvaceti sedmi členských států, abychom opět vzbudili důvěru v naši ekonomiku.
Paní předsedající, dámy a pánové, Evropská rada bude také diskutovat o Lisabonské smlouvě, a rád bych vyzval všechny členské státy, které ji dosud neratifikovaly, aby tak učinily co nejdříve, aby se tak každá země mohla k této otázce vyjádřit s konečnou platností. Vím, že jsou v této místnosti lidé, kteří nevidí tu hodnotu, jakou to má, já však jejich názor nesdílím.
Chápeme, v jaké je situaci Irsko, a chápeme, že jeho vláda potřebuje čas, aby na hlasování svých občanů, které respektujeme, reagovala. I když je Evropská unie připravena projevit trpělivost a pochopení, ve střednědobém a dlouhodobém horizontu je stávající situace neudržitelná. Vyzývám proto Evropskou radu, aby poté, co v říjnu přezkoumá situaci, projevila nezbytnou politickou vůli k vytvoření plánu podobného tomu, jaký jste navrhovali, spolu s konečným časovým plánem, který bude přijat v prosinci.
Také vyzývám Evropskou radu, aby za svá rozhodnutí převzala zodpovědnost, buď se Lisabonská smlouva nakonec bude uplatňovat, a tudíž bude platit pro každého, nebo se bude uplatňovat Smlouva z Nice, která bude platná pro všechny orgány. V tom případě bude mít Evropský parlament samozřejmě méně křesel a méně pravomocí, než jaké by měl s Lisabonskou smlouvou, ale Evropská komise také bude mít méně komisařů, než kolik je členských států. V současnosti je v platnosti Smlouva z Nice. To je také skutečnost. Všechna politická rozhodnutí mají svou cenu, a pokud chce být Evropa důvěryhodná, musí být za svá politická rozhodnutí zodpovědná, ať už se týkají finanční krize nebo jejich orgánů.
Rád bych dodal, paní předsedající, pane předsedo Komise a pane úřadující předsedo Rady, že co se týče klimaticko-energetického balíčku předloženého v této obtížné době, musíme postupovat opatrně, abychom si uchovali naše celkové směřování, ale abychom nezpůsobili, že se lidé budou obchodování obávat, aby se tak mohlo dále pokračovat v investicích.
Těm kteří nesouhlasí, jen řeknu, že jsem se dokázal vypořádat s velmi závažnou krizí, a sice s nemocí šílených krav. Rok a půl jsme žili v nejistotě. Musíme tedy znovu získat důvěru v daný systém, přijmout ho a pokračovat v něm kvůli životnímu prostředí a kvůli naší planetě, ale také musíme přijmout to, co se děje s financemi. Pokud budeme potřebovat ještě jeden rok, dopřejeme si ještě jeden rok k tomu, abychom se dostali tam, kam potřebujeme, abychom zachránili naši planetu a zajistili našim dětem a vnoučatům budoucnost.
Martin Schulz
Paní předsedající, také bych chtěl zahájit irským referendem, tedy, Lisabonskou smlouvou. Pane předsedo Komise, máte pravdu - smlouvu potřebujeme více než kdy předtím. Jsem tudíž toho názoru, že stejně potřebujeme i pevný základ pro její zavedení, a k tomu je nutné přesvědčit irské občany a voliče, aby hlasovali pro Lisabonskou smlouvu.
Pokud toho irská vláda nedosáhne před konáním voleb do Evropského parlamentu, budeme muset o složení příštího Evropského parlamentu a Komise rozhodovat na základě Niceské smlouvy. Ani poté se však situace nezmění, neboť tyto reformy potřebujeme. Jsou nutné pro rozšíření EU a k řešení krizí, jako je ta, kterou nyní znovu zažíváme, a do doby konání dalšího referenda v Irsku máme dost času, abychom zjistili, ze kterých konkrétních zdrojů je financována kampaň proti Lisabonské smlouvě - ze CIA, vojensko-průmyslových mocností ve Spojených státech a dalších.
(rozruch)
Poslouchejte - lidé, jež jsem měl na mysli, se již hlásí o slovo. My víme, kde získávají peníze. Celou záležitost prošetříme do detailů, tím si buďte jisti!
Pane předsedo Komise, krizi, kterou nyní procházíme, jste popsal velmi přesně, k tomu, co jste řekl, je však třeba dodat několik dalších komentářů. Musím připustit, že většina vašeho projevu byla dobrá, ale nezlobte se na mě, jedna věc mě znepokojila, a to složení řídící skupiny, již zřizujete pro řešení krize. Je samozřejmostí, že vy jste jejím členem a rovněž je vhodné, aby jím byl i kvalifikovaný komisař, jako je pan Almunia. Nicméně nyní jste uvedl, že do řídící skupiny pro řešení krize chcete zapojit i pana McCreevyho Je-li v této sněmovně a v Komisi někdo, kdo zastává zavádějící tržní radikalismus, je to pan McCreevy.
(potlesk)
I při nejlepší vůl nemůžete přesvědčit žháře, aby se stal hasičem! To prostě nebude fungovat. Co se týče paní komisařky Kroesové, zmínil jste, že v Evropě je 8 000 bank. Zeptejme se paní komisařky, co soudí o veřejném bankovním systému v Evropské unii. Některé veřejné banky v mé zemi mají méně státních záruk, než nyní různé státy přislibují bankám soukromým. Paní Kroesová se v mé vlasti chce vypořádat se spořitelnami - a navíc za pomoci vlády Severního Porýní-Vestfálska! Uděláme-li kozla zahradníkem, krizi nevyřešíme!
Dlouhá léta jsme tu naslouchali neoliberálnímu dogmatu, že trh je řešením všeho. Dlouhá léta nám bylo slibováno, že následky způsobené trhem časem "vymizí", a že to nakonec bude k užitku všem. Současná situace je však taková, že ti, kterým toto všechno mělo přinést užitek, daňoví poplatníci, musí nyní splácet dluhy. V krizi, jako je tato, je tohle třeba říci.
Dům je v plamenech, je tedy třeba oheň uhasit. Opatření jsou správná - a máte pravdu, že jejich koordinace v celé Evropě je nutná - protože potřebujeme znovu nabýt jistoty a získat důvěru, neboť musíme překonat strach, aby se nestal naplněným proroctvím a neurychlil katastrofu, jíž se snažíme vyhnout. Tato opatření podporujeme, rád bych však něco dodal: dům, který právě shořel, nelze znovu postavit v původní podobě. Nová stavba musí být jiná. Musí stát na pevných základech s jasnými pravidly.
Dennis Snower, předseda Kielského institutu pro světovou ekonomiku, který není členem radikálního socialistického hnutí, v jednom rozhovoru výstižně uvedl, že regulace finančních trhů nebyla ani dostatečná, ani přiměřená, což bylo dle jeho názoru příčinou nefunkčnosti systému. A on ví, o čem mluví. Nicméně ti, kteří po dlouhou dobu žádali o povolení k vytvoření regulací, se museli vyrovnat s tím, že některými z vás na pravé straně této sněmovny byli obviňováni z toho, že jsme uvízli v devatenáctém století. "Hlas minulosti", tak pan Watson nazval mé požadavky v nedávné rozpravě, kdy jsem vyzýval k regulacím a transparentnosti a mluvil o ratingových agenturách a jejich pravidlech. Tento hlas minulosti se nyní hlásí o slovo: pravidla z minulosti jsou nezbytná pro budoucnost. To je naše jednoznačná odpověď, jíž reagujeme na neoliberální hlavní proud, který však klasicky ztroskotal.
(potlesk)
Problémy, s nimiž se nyní potýkáme, nebude lehké překonat. Zabere to mnoho času. Po celou dobu se však musíme především vyhýbat jednomu: aby se v budoucnosti opakovalo to, co vedlo k současnému velmi vážnému vývoji. Při vytváření pravidel musíme tedy zcela konkrétně myslet na zákonný zákaz určitých druhů spekulace.
Nikdo mi nenamluví do jaké míry lze morálně ospravedlnit, že na mezinárodních finančních fórech lidé sázejí na nedostatek potravin, aby ceny potravin stouply, neboť investice do potravinových řetězců přináší vysoké výnosy. Z nedostatku potravin vzniká hlad, hlad jednoho však jinému přináší zisk. Takový systém je zvrácený. Musí existovat zákony, které podobné situaci zabrání. Pane předsedo Komise, toto téma by mohla zvážit skupina na vysoké úrovni pro skladbu finančních trhů, kterou v současnosti ustavujete.
Na závěr bych vám chtěl poblahopřát. Je to dobré rozhodnutí. Chci však rovněž uvést, že vás o něj Parlament žádal již před třemi roky, ve zprávě pana Muscata. Po tři roky jste se žádostí nezabýval. S návrhem tedy přicházíte pozdě, ale přece, a za to vám děkuji.
Graham Watson
jménem skupiny ALDE. - Paní předsedající, rád bych panu úřadujícímu předsedovi Rady doporučil, že na zasedání Evropské rady příští týden musí docílit posunu v diskusi o Lisabonské smlouvě. Musí být konstruktivní a zároveň mít ohled na státy, které ji ještě neratifikovaly. Stále je třeba nalézt systém vyhledávání kvalifikovaných nových příchozích a řízení migrace, přesto musíte přijmout Evropský pakt o přistěhovalectví a azylu a měli byste projednat pokrok v boji se změnou klimatu.
Nikdo se však nemůže zmýlit v nejnaléhavějším tématu tohoto zasedání Rady. Přes světové finanční trhy se přehnala bouře a její dopady jsou znatelné v celé Evropě - ztracená zaměstnání, narušené důchodové systémy, ohrožené úspory. Naši občané jsou znepokojeni. Problémy, jimž nyní čelíme, mohou mít vážné důsledky pro další generace a rozvíjejí se rychlostí blesku. Právě v těchto chvílích se naše Unie vymezuje. Potřebujeme reagovat společně. Musíme zamezit situaci, kdy členské státy činí neočekávaná jednostranná rozhodnutí s multilaterálním dopadem. Evropa potřebuje koordinované a soudržné politiky, které zastaví finanční ztráty, vybudují transparentnost a osvědčené postupy a zabrání dalším strastem.
Někteří se domnívají, že nyní mohou tančit na hrobu kapitalismu, řešení však nenalezneme v uzavřených trzích a plánovaném hospodářství. Evropští občané jimi byli pouze podvedeni. Pane Schulzi, postavíte-li v této situaci dům, bude to dům ze slámy. To, čeho jsme nyní svědky, není selháním tržního hospodářství. Je to spíše přemíra nespoutaných a neefektivně regulovaných trhů. Finanční trhy v současné době vděčí méně skotskému ekonomovi Adamu Smithovi než Cincinnati Kidovi. Na vině je jistě nenasytnost jednotlivých bankéřů, obchodníků a překupníků, ale také selhání vlád při zajišťování transparentnosti a čestnosti svých transakcí.
Liberální demokraté po dlouhou dobu varovali před nebezpečími, na něž Rada ani Komise posléze nebyly připraveny. V květnu minulého roku podepsal můj přítel Otto Graf Lambsdorff spolu s Jacquem Delorsem a dalšími dopis adresovaný slovinskému předsednictví a Radě. Zdůraznili v něm hrozící nebezpečí hospodářského kolapsu způsobeného tehdejšími bankovními zvyklostmi. Konkrétně napsali: "Pro řádný kapitalismus je nutná účinná veřejná politika. Hledání vlastního prospěchu je podstatou tržního hospodářství, pokud však bude všechno na prodej, zmizí sociální soudržnost a systém se zhroutí." Evropa těchto obav nedbala včas. Nyní musí udělat všechno pro znovuobnovení systému.
Liberálové a demokraté věří, že závěry Rady ve složení pro hospodářské a finanční věci se stanou základem pro dohodu v Evropské radě. Nemají okamžitý účinek, pomohou však k nápravě dlouhodobých problémů. Je správné navýšit v Unii ochranu pojištění vkladů na minimální částku 50 tisíc EUR. Rodinné úspory tak budou v bezpečí a omezí se únik kapitálu. Rovněž netrpělivě očekáváme návrh Komise na podporu konvergence systémů pojištění vkladů a zasazujeme se o urychlené přijetí vašich plánů jak zlepšit kapitálovou přiměřenost. Sledujete-li ratingové agentury, věnujte pozornost tomu, kdo platí jejich poplatky a jak jsou kontrolovány.
Také je nezbytné posílit vazby mezi vnitrostátními finančními regulátory. Zástupci centrálních bank eurozóny společně zasedají v Radě guvernérů Evropské centrální banky. Obdobně potřebujeme vytvořit orgán, který by byl nadřízen finančním službám a dbal na dodržování pořádku a transparentnosti mezi finančními institucemi. Evropská rada by se měla dotázat, zda lze rozpočet Evropské unie využít na to, aby Evropská investiční banka a Evropský investiční fond mohly dát malým podnikům úvěrové záruky. Ostatně právě ty vytvářejí pracovní místa, na něž evropští občané spoléhají. Tito lidé nyní potřebují, aby byla urychleně přijata konkrétní opatření a aby všechny strany a členské státy spolupracovaly, a očekávají, že společné problémy budou řešeny společně .
Pierre Jonckheer
jménem skupiny Verts/ALE. - (FR) Paní předsedající, pane předsedo Rady, pane předsedo Komise, pane Almunio, skupina Zelených v Evropském parlamentu, tedy skupina, již toto odpoledne zastupuji, schválila rozhodnutí včerejšího zasedání Rady ve složení pro hospodářské a finanční věci. Domnívám se, že jediná záležitost, jíž bychom my i vy měli věnovat pozornost, je současná reakce trhů, z níž je patrno, že nejsou zcela přesvědčeny o správnosti návrhů. Věřím, že se tyto trhy znovu vzchopí a že Evropské orgány tomu budou nadále nápomocny.
Chtěl bych se s vámi podělit o tři poznámky, nebo sdělení. První se týká samotné Evropy. Parlament je v podstatě částečně rozdělen. Mnoho lidí chtělo zdůraznit, že Evropa se nepodílela na řízení bankovní a finanční krize. My ve skupině Zelených bychom rádi poukázali na to, že bankovní krize odhaluje především nedostatek společných evropských pravidel a že v této oblasti, stejně jako v mnoha dalších, je třeba Evropu zapojit více, ne méně.
Druhým sdělením je zodpovědnost zúčastněných stran. Pan Barroso se dle svých slov především domnívá, že nastal čas jednat, to chápu, zároveň si však myslím, že nastal čas určit oblasti zodpovědností. Bylo by pro mě příliš jednoduché vinit Radu a vlády z nichž je složena, nebo Komisi, neboť někteří z komisařů měli za to, že lepší zákonodárství znamená samoregulaci, tedy žádné zákonodárství. Uvedu konkrétní příklad, podívejme se na směrnici o systémech pojištění vkladů. V listopadu roku 2006 Komise předložila zprávu, v níž uvedla, že v této oblasti již není třeba další legislativy. Nejsem si jist tím, že bychom tento postoj dnes podpořili.
Obracím se však právě na Parlament. Před týdnem jsme zde hlasovali pro zprávu pana Rasmussena. Její první znění bylo výborné a to jsme podpořili. Parlament musel pro zajištění většiny hlasů snížit požadavky stanovené samotným zpravodajem.
Stejná situace nyní nastala s Lamfalussyho zprávou o struktuře finančního dohledu nad kapitálovými trhy. I zde je nutné, aby si každý uvědomil svůj podíl na vině. Pane Watsone, domnívám se, že konkrétně skupina PPE a skupina liberálů nesou zodpovědnost za oslabení zprávy, která bude předmětem zítřejšího hlasování.
Dále bych se chtěl několika slovy vyjádřit ke krizi. A to je zpráva pro vás, pane Barroso, neboť vy právě zřizujete další poradní skupinu (existuje jich mnoho, je však možné, že nová skupina je vítána), konkrétně skupinu zabývající se propojením finanční krize a krize v životním prostředí. Finanční krize dle vašich slov nevymaže krizi v životním prostředí. Z toho hlediska se domnívám, že bankovní krize je střednědobým dokladem existence skutečného problému v přidělování úspor v Evropské unii. Já i skupina Zelených bychom ocenili, kdybyste do programu této skupiny zařadil vyhodnocení nástrojů, jež má Evropská unie k dispozici. Konkrétně mám na mysli Evropskou investiční banku, jež by měla být pověřena poskytováním dlouhodobých financí, aby bylo účinně zajištěno zavedení klimatického a energetického balíčku a investic, které jsou jejich součástí. To považuji za zásadní.
Brian Crowley
jménem skupiny UEN. Paní předsedající, nejdříve bych chtěl vzdát hold Radě a poblahopřát jejím členům k výsledkům úsilí, především co se týče Ruska a situace v Gruzii. K nalezení mírového řešení problémů, jimž jsme čelili, bylo třeba mnoho sil, odvahy a diplomatických schopností. Tato situace je dokladem toho - potřebujeme-li ještě co dokládat - že společně, se silným vedením dokážeme mnohem více než pouhá vojenská moc či ekonomické bohatství, jednoduše tím, že jdeme příkladem a používáme určitou taktiku.
Za druhé se domnívám, že je nezbytné zajistit, aby uskutečnění evropsko-středomořského partnerství bylo součástí programu nadcházejícího zasedání Rady. Ve své historii jsme nikdy tak, jako nyní nepotřebovali sjednotit své partnery na středomořské úrovni, abychom tak zaručili nejen hospodářský rozvoj, ale i mírové soužití různých národů. Konkrétně bychom se měli řídit příkladem egyptské vlády v jejích probíhajících mírových jednáních se Súdánem, Čadem a dalšími oblastmi.
Zmíním ještě dva body. Nemohu se nevyjádřit k situaci ohledně Irska a Lisabonské smlouvy. Členské státy daly Irsku čas na zvážení - za což jsme vděčni - nicméně naprosto stejné období reflexe bylo poskytnuto Francii a Holandsku, když odmítly Ústavní smlouvu. Myšlenky a návrhy možností řešení nastalých obtíží vyžadují čas. Povinností nás v Parlamentu je zajistit, že nebudeme vyvíjet nátlak na žádnou zem ohledně přijetí či nepřijetí Lisabonské smlouvy - zejména z toho důvodu, že ratifikace smlouvy musí být výsledkem demokratického hlasování občanů.
Dále, co se týče finanční krize, nepřisuzuji vinu žádné konkrétní osobě. Blahopřeji Radě k zaujetí společného postoje a přijetí rozhodných opatření. A gratuluji Komisi, že dříve než Rada učinila rozhodnutí, vystoupila s tolik potřebným prohlášením a zaručila důvěryhodnost trhu ujištěním, že jsme schopni a odhodláni přijmout opatření, a to buď za pomoci Evropské centrální banky, Ecofinu, jednotlivých členských států nebo jakkoli jinak.
Nedělejme však tu chybu a neříkejme, že všechno, co se událo v uplynulých dvou týdnech, bylo špatné, a že všechno, co přijde v budoucnosti, bude správné. Z vlastní historie se musíme poučit, že v průběhu našeho života na této zemi dochází k různým změnám. Ty lidem přináší útrapy a strádání.
Především musíme zaručit ochranu obyčejných lidí. Banky obdržely pomoc. Banky mají záruku. A s ní je spojena jejich zodpovědnost za další půjčky podnikům a lidem, aby mohlo dojít k obnově hospodářství. Nejde pouze o snížení mezd a platů vedoucích pracovníků, ale o to, aby se hospodářský cyklus vrátil tam, kde je jeho místo. Pojištění vkladů je jen jedním z malých aspektů.
Francis Wurtz
jménem skupiny GUE/NGL. - (FR) Paní předsedající, pane úřadující předsedo Rady, pane předsedo Komise, již po několik týdnů jsme svědky všeobecné paniky a neúnosných ztrát na pozadí miliard eur a dolarů vířících v omamné spirále.
Příčinou je systém, v jehož jménu evropští vedoucí představitelé po mnoho let doporučovali umírněné platy a obezřetnost při sociálních výdajích, což způsobilo nárůst nerovností. Titíž představitelé nyní zachraňují banky, aby je posléze vrátili do soukromého sektoru, a přitom lidem předpovídají dlouhé období recese a obětí.
Po těchto událostech mnoho lidí, naprosto ohromených, nemůže jinak, než si z nich vzít ponaučení, ne o přemíře čehokoli, pane Watsone, ale o samotné podstatě kapitalismu s veškerou svojí nespravedlností a krutostí, ať už za posledních několik desetiletí prošel jakkoli značnými změnami. Domnívám se, že vedoucí představitelé Evropy mají našim občanům co vysvětlovat. Myslete především na svou zodpovědnost a nehledejte způsoby zpochybnění všeobecného hlasování v Irsku nebo kdekoli jinde.
Chtěl bych dnes učinit tři bezprostřední rozumné návrhy, které řeší nejnaléhavější záležitostí a otevírají cestu k opravdové změně politické orientace. V první řadě se domnívám, že bychom neměli šetřit na ochraně malých a středně velkých střadatelů, kteří se oprávněně obávají o svůj skromný majetek. Prohlášení, jež se jich týkalo, bylo dle mého názoru opožděné, ostýchavé a mlhavé. Dne 15. října musí celá Evropská rada formálně zajistit naprostou ochranu vkladů na celém území Evropské unie.
Za druhé, základní smysl pro morálku i prostý zájem o efektivitu by měl čarodějovým učňům zabránit v tom, aby nyní nebo v budoucnosti těžili ze státních intervencí, jejichž použití si vyžádal kolaps způsobený jejich iracionální chamtivostí. Z toho důvodu by každá vláda měla, nebo by v každém případě alespoň měla být schopna, kompenzovat výpomoc poskytnutou finančním ústavům v nouzi prostřednictvím stálého znárodňování jejich zdravého majetku. Mělo by to v budoucnosti vést ke zřízení veřejného finančního sektoru, zcela zasvěceného poskytování financí na sociálně hodnotné investice, zejména na ty, jejichž prostřednictvím jsou vytvářena pracovní místa.
Za třetí, z obecnějšího hlediska, reálné hospodářství musí doprovázet nová ambiciózní úvěrová politika. To se týká Evropské investiční banky i Evropské centrální banky. Začnu Evropskou investiční bankou - té by měla být svěřena zodpovědnost za to, aby malým a středním podnikům zaručila potřebné úvěry, které jim pomohou rozvíjet výrobu, pod podmínkou, že vytvářejí skutečná pracovní místa s řádnou mzdou a že dodržují práva svých zaměstnanců. V tomto ohledu je rozhodnutí vypomoci malým a středním podnikům částkou 30 miliard EUR po dobu tří let rozumné, připadá mi však, že tato částka je příliš nízká a časový rámec příliš dlouhý. Pouze ve Francii je třeba pro ně vyhradit 60 miliard EUR za rok, a EU má celkem 27 členských zemí. Pomoc jim navíc musíme v mnoha případech poskytnout právě nyní. Později už může být pozdě.
Co se týče Evropské centrální banky, nastala nyní skutečně chvíle, kdy ji musíme požádat o to, aby přizpůsobila svoji úlohu nejdůležitějším potřebám hospodářství a našich podniků tím, že již nebude finanční prostředky směřovat na finanční trhy, ale do reálného hospodářství? Má k tomu totiž nástroj, a je nepochopitelné proč neústupně trvá na jeho nevyužití. Tím nástrojem je volitelný úvěr, jehož použití na finanční operace je velmi nákladné, avšak pro podporu tvorby pracovních míst, vzdělání a dalších hodnotných investic je bez problémů dosažitelný.
Jsem si vědom toho, že některé z těchto návrhů nejsou příliš ortodoxní. A co má být? Namísto ortodoxní politiky v hroutící se EU dám přednost politice, která je kreativní a schopná reakce, a poslouží obnově Evropy a důstojnému životu jejích občanů.
Nigel Farage
jménem skupiny IND/DEM. - Paní předsedající, stará dobrá Evropská unie je zábavná, že? Minulou sobotu odpoledne po výborném obědě v Elysejském paláci stáli evropští vedoucí představitelé na schodech a s mdlými úsměvy hovořili o solidaritě. Je pochopitelné, že s mdlými úsměvy, protože v té době se již záchranný plán prezidenta Sarkozyho v americkém stylu zřítil jako domeček z karet. Nicméně i přesto zaznělo "v jednotě je síla". Je však komické, že se německá kancléřka pokrytecky rozhodla, že zájmy Německa jsou přednější než zájmy Evropy, a podle toho také jednala - a pravděpodobně poprvé po dlouhé době sklidila hlasitý potlesk svých voličů.
Tento trend přineslo samozřejmě Irsko, když si týden před tím zvolilo jít vlastní cestou, a tím získalo můj velký obdiv. Domnívám se, že minulý týden se stane předělovým pro celý evropský projekt. Chápejte, jediný způsob jak zabránit státům, aby jednaly ve svém vlastním zájmu, je tuto pravomoc jim odebrat - ustavit ministerstvo financí ve Frankfurtu, jež bude spravovat daně a výdaje vlád. Dnes jsem opravdu slyšel, jak o to někteří zastánci extrémních názorů v EU žádali. Nicméně nelze to uskutečnit, neboť takové opatření nezíská podporu veřejnosti. Mělo by ještě menší popularitu než vaše nenáviděná Lisabonská smlouva.
Nikoli, je pravděpodobnější, že události minulého týdne jsou dokladem začínajícího konce. A trhy to již potvrzují. Výnos z italských státních dluhopisů je nyní o 1 % vyšší než dluhopisy vydané v Německu nebo Francii. Trhy předpovídají, že hospodářská a měnová unie nevydrží. A mě to nepřekvapuje, protože nikdy nebyla optimální měnovou zónou. Jedna úroková sazba nemůže obsáhnout rozdíly mezi všemi státy, a nikdy jste pro ni neměli výraznou veřejnou podporu.
Je však třeba si vybrat ze dvou možností - evropský stát v plné míře, který má kontrolu nade všemi oblastmi, nebo rozpad a návrat k národní správě. Úvěrová krize na nás všechny citelně dopadá, já však vidím světlo na konci tunelu. Je jím možnost, že nastává začátek konce tohoto ztřeštěného a nechtěného projektu.
Jana Bobošíková
(CS) Dámy a pánové, představitelé Komise a členských zemí Unie by měli příští týden odolat dvěma pokušením. Zaprvé, měli by uznat, že Lisabonská smlouva je mrtvá a že jakýkoliv nátlak na změnu názoru irských občanů je nepřípustný, a měli by zastavit ratifikační proces. A zadruhé by si měli vrcholní politici uvědomit, že žádný oběd není zadarmo. Měli by si okamžitě přestat hrát na mesiáše, kteří za cenu hazardu s tržní svobodou a s penězi daňových poplatníků spasí unijní ekonomiku. Náklady špatného hospodaření bankéřů by měli nést akcionáři a managementy bank.
Dámy a pánové, v tuto chvíli politici hromadně poskytují záruky za nezodpovědné bankéře. Vytvářejí tím morální hazard. Státními garancemi za banky se vysmívají daňovým poplatníkům a tolik vzývaným malým a středním podnikům. A velkým investorům tím vzkazují jediné, a sice, že mají právo na tučné výnosy, ale přitom nenesou žádná rizika a hlavně žádnou zodpovědnost. Za tuto pomoc si politici ale vyberou vysokou daň v podobě regulace trhu. To krizi nezabrání, jen ji odsune. Navíc, pokud ustoupíme od pravidel rovné hospodářské soutěže, vznikne džungle.
Dámy a pánové, je před námi hospodářský pokles a růst nezaměstnanosti. Spolu s tím přichází obtížná zkouška politickým elitám, aby nepodlehly kouzlu populizmu, který vždy nabízí snadná řešení. Ve třicátých letech minulého století Evropa neobstála a selhala. Pevně věřím, že nyní obstojíme.
Jean-Pierre Jouyet
úřadující předseda Rady - (FR) Paní předsedající, pane předsedo Komise, dámy a pánové. Budu stručný. Po příspěvcích, jež tu zazněly, bych se chtěl jen zmínit o prvním ponaučení, které jsem si odnesl z první poloviny francouzského předsednictví, a to, že jedna krize nezažene krize zbývající.
Finanční krize nezažene krizi v zahraniční politice s Ruskem, Gruzií a v dalších oblastech světa; finanční krize a krize v zahraniční politice nezažene potravinovou krizi a krizi životního prostředí. Všem těmto problémům je nutné čelit, i kdybychom se pro zachování svých priorit museli přizpůsobit.
Existují tři prioritní oblasti. První z nich jste zdůraznili ve svých příspěvcích, dle slov předsedy Komise je to obnovení důvěry, aby se občané ve vztahu k Evropě cítili bezpečně a abychom zabránili vzniku propasti mezi nimi a Evropskou unií, tedy naší společnou představou o Evropě - a našimi spoluobčany.
Druhou prioritou je přizpůsobení systémů našich institucí tak, aby Evropa byla angažovanější, s lepší organizací a rozvinutou schopností činit pohotová rozhodnutí, neboť všichni víme, že žádný z těchto problémů nelze řešit individuálně nebo na vnitrostátní úrovni.
Třetí prioritou je, abychom se přiklonili k modelu rozvoje, který bude udržitelnější a více zaměřený na dlouhodobé cíle, a ke spravedlivému řízení zdrojů s ohledem na to, že, jak dobře víme, brzy dojde k náhlému zpomalení našich hospodářství.
Naprosto souhlasím s tím, co uvedl předseda Evropské komise. Musíme jednat poctivě, dohnat ztracený čas a přezkoumat jistá dogmata. Domnívám se, že předseda Komise tomu porozuměl a návrhy, které předložil, míří správným směrem. Je zjevné, že musíme přistoupit k větší integraci a lepšímu finančnímu dohledu na evropské úrovni.
Nebudu se vracet ke všem vyjmenovaným opatřením, je však evidentní, že Rada a členské státy musí dostát svým povinnostem a tento Parlament se musí chopit svých zodpovědností ve vztahu k předloženým návrhům - jsou nesmírně důležité - ohledně standardů, ratingových agentur, kapitálové přiměřenosti, platů pracovníků na vedoucích pozicích a ostatních zaměstnanců v bankovním sektoru (je tu i plat obchodníků, o němž se nemluví často, ale dle mého názoru i ten je značně problematický). V tomto ohledu se domnívám, že ustavení skupiny na vysoké úrovni je znamenitá iniciativa. Rád bych jen jménem předsednictví dodal, že bychom upřednostnili rozmanitější a obsáhlejší složení skupiny, do té míry, aby mohla pracovat efektivně. Předseda Komise to správně vyjádřil, když řekl, že nynější krize likvidity nesmí v budoucnu přerůst v krizi důvěry.
Pan Daul vynikajícím způsobem poukázal na změny, jež je třeba učinit ve vztahu ke zbývajícím cílům, zejména co se týče energeticko-klimatického balíčku. Jak dále zdůraznil, rovněž je velmi důležité, abychom konkrétním způsobem podporovali malé a střední podniky a aby Evropská investiční banka v tomto směru přijímala rozhodná opatření. Z toho plyne, že schválený finanční balíček je velmi významný a že je nutné jej neprodleně provést s ohledem na podporu malých a středních podniků.
Souhlasím s tím, co řekl pan Schulz. Potřebujeme daleko rozsáhlejší koordinaci. Potřebujeme akční plán i na podporu podniků. To jsou slova pana Schulze a já s nimi zcela souhlasím. Může si být jist naší podporou. Domnívám, že se mu podaří přesvědčit i pana Steinbrucka, neboť spolu mají dobré vztahy.
Co se týče příspěvku pana Watsona, souhlasím s ním v tom, že není nutné regulaci posílit, ale lépe ji přizpůsobit. To je důležité. Ani ve vztahu k regulaci nejsme dogmatičtí. Mnoho z vás zde správně uvedlo, že k obnovení důvěry potřebujeme ve zmíněných oblastech regulaci, lépe přizpůsobenou a s větší schopností reagovat. I zde je na členských státech, aby dostály svým povinnostem.
Na závěr, pan Wurtz zdůraznil, že je třeba zajistit, aby Evropská investiční banka v nynějším kontextu sehrála aktivní úlohu. Evropská rada se tím bude zabývat a musí přijmout opatření, jimiž zajistí vytvoření institucionálního rámce vhodného pro finanční skupiny a finanční subjekty, které stále častěji operují přeshraničně. V tom spočívá skutečná potíž této krize: způsob naší organizace funguje na vnitrostátní úrovni, zatímco problémy, jimž čelíme, jsou transevropské. Společně musíme nalézt opatření, která nám umožní pozměnit metodu regulace a ne regulaci posílit, a zajistit stmelení Evropy, s cílem upevnit její postavení na nadcházejících mezinárodních schůzkách, aby nám na rozdíl od minulosti nebyla vnucena pravidla a potíže ostatních, za něž bychom nesli následky, ale abychom se mohli posunout směrem ke stabilnímu mezinárodnímu uspořádání, které bude více odpovídat problémům, s nimiž se setkáváme na světové úrovni.
José Manuel Barroso
předseda Komise. - (FR) Paní předsedající, chtěl bych jen zdůraznit dva nebo tři body, které mi v tomto stadiu rozpravy připadají důležité. Obecně řečeno, všiml jsem si, že v zásadě tu panuje shoda ohledně směru, jímž bychom se měli ubírat.
Je nezbytné, abychom si uvědomili, že se nacházíme v neobvyklé situaci, kdy nadnárodní krizi máme řešit převážně prostřednictvím vnitrostátního rámce. Je pravda, že dozorčí orgány jsou vnitrostátní. Komise a Evropská centrální banka nemají pravomoci k vykonávání finančního dohledu.
Co se týče pravomocí Komise, především v oblasti státní podpory, je třeba na nich ještě pracovat, a mohu vás ujistit, že naše služby rozvinuly vynikající spolupráci s vnitrostátními vládami, které s námi ochotně zůstávaly v kontaktu. Mohu rovněž říci, že spolupráce s Evropskou centrální bankou je znamenitá, a znovu jsem se přesvědčil o mimořádném úsilí, jež francouzské předsednictví muselo vynaložit na to, aby zaujalo evropský přístup v obtížném prostředí s rozdílnými systémy dozoru, v nichž však přetrvává evropský rozměr. V každém případě chci ocenit dnešní rozhodnutí Evropské centrální banky snížit úrokové sazby, rozhodnutí, které bylo přijato ve spolupráci s ostatními centrálními bankami.
Co se týče bodů vyzdvižených ve vašich projevech, chtěl bych poukázat jen na dvě věci. První z nich zmínil pan Daul - je to otázka reálného hospodářství a malých a středně velkých podniků. V současné době je jistou a uznávanou skutečností, že krize již má dopad na reálné hospodářství a že nás čeká ještě obtížnější období. Domnívám se, že je třeba nalézt cílená opatření v rámci veškerých reforem zavedených Evropou, abychom se mohli přizpůsobit mnohem obtížnějšímu prostředí konkurence a abychom našli konkrétní způsoby pomoci malým a středně velkým podnikům. Ze stejného důvodu byla Evropská investiční banka požádána, aby jako součást těchto iniciativ zavedla opatření pro malé a střední podniky. Tento rozměr, rozměr reálného hospodářství, je nutné v průběhu následujících měsíců velmi důkladně sledovat.
Pan Schulz zmínil další problém, který se týká osob mimo Evropu, žijících v největší chudobě. Považuji za svoji povinnost upozornit na to, že se jedná o závažný problém. Hovořili jsme zde o "finanční záchraně", nesmíme však zapomínat na to, že je třeba zachraňovat i lidské životy. Podle údajů Světové banky se tento rok počet lidí trpících hladomorem zvýší o 75 milionů. Předpoklad pro následující rok je o 100 milionů více.
Z toho důvodu nesmíme přes nárůst našich problémů v Evropě zapomínat na problémy rozvojových zemí. Musíme mít na mysli tragédii v Africe. Je třeba vynaložit úsilí a kladně reagovat na žádost, již jsme nedávno obdrželi od generálního tajemníka OSN a prezidenta Světové banky v dopise určeném všem hlavám států a vlád, a, domnívám se, že i předsedovi Evropskému parlamentu, aby evropské orgány, tedy konkrétně Parlament a Rada, schválily iniciativu Komise ohledně realizace krizového plánu na podporu zemědělství v rozvojových zemích.
Mějme na mysli pravdivá slova pana Jouyeta, že všechny tyto krize jsou propojené: finanční krize, světová potravinová krize, energetická krize a důležité stránky krize geopolitické. Byl bych velmi rád, kdyby Evropa měla podíl na konstruktivním přístupu, nejen pro nás, evropské občany, ale i pro ostatní oblasti světa.
Přispíváme k novému řádu globalizace a chceme, aby byl spravedlivý, ne odříznutím se od ostatních, ne zpochybňováním koncepce tržního hospodářství, ale tím, že budeme uplatňovat spravedlivější zásady a pravidla v rámci tržního hospodářství. Jak zde zaznělo, stávající problém je i problémem nedostatečné způsobilosti, nejen trhu, přestože řada tržních subjektů jedná nepřijatelným způsobem, ale ještě více kvalifikace některých politických nebo veřejných orgánů, které nebyly schopny najít vhodná řešení tržní situace ve vztahu k regulaci.
Na závěr vás mohu ujistit, že z našeho každodenního kontaktu s vládami je patrné uznání nutnosti tohoto evropského rozměru. Například, jak jistě víte, doposud Evropa ani eurozóna jako taková pro mezinárodní finanční orgány v zásadě neexistovala. Až před několika měsíci, po mnohaletém naléhání, získala Evropská komise právo na křeslo a účast ve Fóru pro finanční stabilitu.
Nepopiratelnou skutečností je, že doposud, i s Paktem o stabilitě a růstu a s Evropskou centrální bankou, vnější zastoupení EU v mezinárodních finančních orgánech neodpovídá skutečnému významu hospodářské a měnové unie a tomu, co představuje projekt Evropské unie. Z toho důvodu, i uprostřed krize nacházím nové příležitosti. Prokážeme-li moudrost, pochopíme-li co můžeme a co musíme učinit, budeme mít příležitost k rozvíjení naší myšlenky Evropy ve službách našich občanů.
Philip Bushill-Matthews
Paní předsedající, stávající finanční krize má dopad nejen na banky a investory. Výrobci, maloobchodníci, dovozci a vývozci stále obtížněji získávají pracovní kapitál, který potřebují, a hrozí reálné nebezpečí, že se oslabení trhu ještě prohloubí. Zachování toku zboží, nejen v rámci Evropy, ale i, jak uvedl pan Barroso, z rozvojových zemí a do nich, je tudíž obzvláště důležité.
Z toho důvodu je nyní naprosto nezbytné, aby byla urychleně jmenována nová komisařka pro obchod, což je první ze dvou bodů, o nichž se zmíním. Kolegové ve sněmovně se možná pamatují, že jsme všichni napříč skupinami a delegacemi podpořili Petera Mandelsona v době, kdy byl zvolen. Dokonce zástupci britské Konzervativní strany mu vyjádřili podporu. Doufám tedy, že u jeho nástupkyně se situace bude opakovat, rád bych se však s vámi podělil o informaci, že řada kolegů patřících do různých delegací již vyjádřila skutečné obavy z toho, že navržená komisařka patrně nemá pro tento důležitý úřad dostatek zkušeností.
Tudíž důrazně doporučuji, aby ve svém i v našem zájmu bylo její slyšení přesunuto ze dne 10. listopadu na dřívější termín, je-li to ještě možné. Jeden měsíc je dlouhá doba, v jejímž průběhu se mohou objevit další pochybnosti. Existuje další důvod. Právě mi byl přeposlán e-mail se sdělením, že zasedání Transatlantické hospodářské rady, které se mělo konat dne 16. října, je třeba odložit, neboť odstupující komisař již není ve funkci a jeho nástupkyně musí být ještě ve funkci potvrzena. Takže prosím vás, měli bychom se do toho obout. Je to v zájmu nás všech.
Druhý bod se týká malých a středních podniků, což tu barvitě vylíčil pan Daul, můj dobrý přítel a kolega. Hovoří-li Rada v širokém kontextu, mohla by rovněž zmínit i konkrétní souvislosti? Všiml jsem si, že na konec srpna byla naplánována uzávěrka pro konzultace ke směrnici o opožděných platbách. Načasování mi bohužel připadá nevhodné. Vyjádření společností přijatá před koncem srpna mohla být jakákoliv, jejich význam by však nyní měl větší váhu. Rád bych požádal o znovuotevření této doby pro konzultace ještě na několik měsíců, neboť dle mého názoru bychom čerstvé informace o nedostatku pracovního kapitálu měli skutečně vzít v úvahu. Nejsem přesvědčen o tom, že směrnice o opožděných platbách je řešením problému, dle mého názoru však tento druh analýzy přispěje k jeho porozumění.
Pervenche Berès
(FR) Paní předsedající, pane úřadující předsedo Rady, dovolte mi vyjádřit politování nad tím, že zde není ministryně zodpovědná za Radu ve složení pro hospodářské a finanční věci. Ona této Radě předsedá a je zastánkyní spolupráce na evropské úrovni. Domnívám se, že dnes měla být mezi námi.
Pane předsedo Komise, zazněl tu váš příspěvek, o němž se někteří vyjádřili, že jsou to pouze prázdná slova, já to nebudu opakovat, ale zeptám se - kdy od počátku krize jste se v těchto věcech opravdu angažoval? Příležitostně jste nás zde navštívil a předložil návrhy, pokud jste měl pocit, že ve členských státech, zejména v těch největších (mám konkrétně na mysli Francii a Německo v souvislosti se státními investičními fondy), by mohlo dojít k potížím. Přednesl jste zde návrh sestavený vaším vlastním kabinetem, nezávisle na panu komisaři Charliem McCreevym, který za tuto oblast zodpovídá.
Nicméně od té doby mi opravdu nepřipadá, že byste byl jakkoli zapojen. V každém případě se chci na něco zeptat: kam jste dnes ukryl komisaře zodpovědného za stav finančních trhů? Zajímalo by mě, proč tu není s vámi. Ráda tu s vámi vidím našeho přítele Joaquina Almuniu, připadá mi však zvláštní, že zodpovědný komisař tu není přítomen.
Co se tohoto komisaře týče, co v červenci roku 2007, kdy veškeré jeho služby byly v pohotovosti, učinil pro to, abychom se dozvěděli, že evropské banky čeká dramatická situace a že následky této krize zásadně ovlivní evropské hospodářství? Vašim službám to sdělil. V té době, pane Barroso, jste měli přednést návrhy, jimiž by bylo možné ujistit spořitele v Evropě, že jejich úspory zaručuje pojištění vkladů, a upřesnit jakým způsobem se s touto obtížnou situací vyrovnáme. Kde byl tehdy pan komisař?
Poslouchejte, pane Barroso, jste nadšen tím, že Komise byla vyzvána k účasti na Fóru pro finanční stabilitu. Jste si vědom toho, že toto fórum zasedalo minulé pondělí a že pan komisař McCreevy se jej nezúčastnil, protože byl v Dublinu? Jak se zachoval v době, kdy se země jeho původu rozhodla, že v oblasti pojištění vkladů, tedy v odvětví, za něž pan McCreevy v Komisi nese zodpovědnost, půjde vlastní cestou?
Dle vašich slov se v Evropské radě setkáváte s překážkami, skutečně však musíte čekat na pokyny od ministrů financí, abyste vytvořili systém pojištění vkladů, nebo zvážili jakým způsobem se budou účetní standardy používat na evropské úrovni?
Pane Barroso, nyní je vaší politickou zodpovědností prokázat odvahu a schopnost vedení a iniciativy. Doposud jsem si ničeho takového nevšimla.
Wolf Klinz
(DE) Paní předsedající, dámy a pánové, sled událostí je velmi rychlý a trhy se řítí volným pádem. Nikdo neví, je-li to ztrátou důvěry, která se všude rozhostila, nebo jestli je to snad práce spekulantů, kteří se stále snaží zjistit, zda a do jaké míry mohou ještě srazit trh na kolena.
Skupina Aliance liberálů a demokratů pro Evropu uspořádala v únoru tohoto roku celodenní workshop, v němž se již pokusila o rozpoznání příčin krize a určení konkrétních opatření, jež bychom měli zvolit, chceme-li se v budoucnosti vyhnout opakování této krize.
Obviňováním jednotlivých tržních subjektů dosáhneme velmi málo. V podstatě musíme přiznat, že jsme všichni selhali: investiční banky, které nabízely produkty tak složité, že jim nakonec nikdo nerozuměl, hypoteční banky, které zanedbaly kontroly bonity svých klientů, ratingové agentury, které velkoryse přehlížely konflikty zájmů, a dozorčí orgány, které nenavázaly dostatečně úzkou spolupráci mezi sebou a příslušnými centrálními bankami a nevyvinuly úsilí o skutečnou transparentnost jednotek pro speciální účel, u nichž nebyly individuálně požadovány informace o účetních uzávěrkách.
Již příliš dlouho setrváváme v nečinnosti! Komise, již jsme před lety žádali, aby prověřila ratingové agentury, alespoň částečně objasnila jejich činnosti a posílila transparentnost v ostatních oblastech, přijala nějaká opatření až po příliš dlouhé době. Nyní jsou opatření, která byla před několika měsíci ještě nepředstavitelná, přijímána v podstatě každý den: G7 v sobotu, 27 členskými státy v pondělí a ministry financí v úterý, dále jsou to opatření přijatá dnes britskou vládou a koordinovaná iniciativa centrálních bank spolu se snížením úrokových sazeb! Dobrá, doufám, že tato opatření pomohou, mohla by však také být na trzích špatně pochopena a považována za výraz šířící se paniky - a tomu se rozhodně musíme vyhnout.
Dům má 27 místností, ze střechy šlehají plameny, a jak na to reaguje jeho 27 obyvatel? Zasahují jednotlivě, každý hasí požár ve svém pokoji, namísto toho, aby pracovali společně.
Hélène Flautre
(FR) Paní předsedající, díky finanční krizi ustoupí Evropský pakt o přistěhovalectví a azylu do pozadí. Možná to není špatně. Možná že v pozadí vždy bylo jeho místo. V podstatě jsme přemýšleli o tom, do jaké míry se pakt o přistěhovalectví a azylu liší od politik, které po léta uplatňuje Evropská unie a členské státy.
A je to pravda! Co se novým paktem změní pro přistěhovalce, kteří jsou vystaveni policejnímu násilí, obchodování s lidmi a absurdní byrokracii? Potvrzuje jejich lidskou důstojnost a jejich práva? Odpovídá Mezinárodní úmluvě na ochranu práv všech migrujících pracovníků a jejich rodinných příslušníků? Nikoli!
Co se změní pro oběti chudoby, válek, přírodních katastrof a narůstajících omezení práva na azyl? Začneme uvažovat o tom, jak nesmyslná je povinnost požádat o azyl v zemi, v níž přistěhovalci našli první útočiště? Skoncujeme již se zkrácenými řízeními a nevěrohodným seznamem zemí, které považujeme za "bezpečné"? Přinese tento pakt přistěhovalcům, kteří mají legální zaměstnání a jsou reálnou součástí našeho hospodářského a sociálního života, jejich oficiální uznání? Nikoli!
A změní se situace migrantů, včetně nezletilých, kteří jsou ve vazbě nebo vypovězeni, i do zemí, v nichž budou vystaveni špatnému zacházení, kde nemají rodinu a nemluví místním jazykem? Zakážeme dohody o převozu a zpětném přebírání osob do zemí, v nichž nejsou dodržována lidská práva? Nikoli!
Uvědomte si, že celý svět se nyní dívá na azylovou a přistěhovaleckou politiku s naprostým despektem. Jakákoli mezinárodní konference, jíž se zúčastníte, se neobejde bez toho, aby bylo zmíněno masivní porušování lidských práv, jemuž jsou migranti díky evropské azylové a přistěhovalecké politice vystaveni. Domnívám se, že je nutné toto změnit. Potřebujeme politiku založenou na pragmatismu a ne na pokrytectví, které je pro Evropský pakt o přistěhovalectví a azylu charakteristické.
Cristiana Muscardini
(IT) Paní předsedající, dámy a pánové, zcela souhlasíme s tím, co prezident Sarkozy řekl v Evianu: že pouze koordinovaná opatření centrálních bank a vlád umožní snížení systémového rizika.
Bez ohledu na dnešní zajímavou debatu to však neznamená, že nás přestaly zneklidňovat pochybnosti ohledně toho, z jakého důvodu Evropská centrální banka, vzhledem k událostem na americkém trhu a na světových a finančních trzích, nesnížila sazby dříve, zejména v některých členských státech EU.
Považujeme to za podezřelé, neboť k záležitosti odvozených cenných papírů nebylo zaujato jasné stanovisko, a my víme, že právě tyto produkty jsou příčinou velkého zadlužení hlavních veřejných institucí a orgánů v Itálii a celé Evropě.
Považujeme to za podezřelé, neboť přetrvala politika konsolidace bankovních institucí, jejímž výsledkem byly velké subjekty, které měly skryté závady a nerespektovaly skutečné systémy v našich zemích a příčinu toho, že úvěry spotřebitelů zůstaly bez dohledu, což posléze vedlo k obrovskému zadlužení, které nastřádali jednotlivci a následně i banky.
Ve stručnosti - žádáme, aby Evropa měla odvahu nyní přistoupit k revizi Paktu o stabilitě, který je nyní záležitostí minulého století. Stále narůstá počet nových krizí a proto potřebujeme pohotová a spolehlivá opatření. Zmínili jsme zde malé a střední podniky, i v jejich zájmu musí Rada jednoznačně zdůraznit skutečnost, že Komise je povinna předložit další opatření na snížení cen paliv.
Frank Vanhecke
(NL) Paní předsedající, trocha skromnosti nikdy neuškodí, což platí i pro politiky. Pro začátek si ujasněme jednu věc: orgány Evropské unie jsou v globální finanční krizi pouhými bezmocnými diváky a Evropský parlament o ní maximálně může zcela bezvýsledně diskutovat.
Chtěl bych tudíž nejdříve zmínit jiné věci, za které skutečně neseme zodpovědnost. Původně se předpokládalo, že hlavním tématem zasedání bude otázka Irska a zanikající Lisabonské smlouvy. Nicméně dle mého jsou nedávná prohlášení vedoucích eurokratů velmi silným déjà vu. Jedním příkladem je paní komisařka Wallströmová, která se tento týden vyjádřila, že referendum v Irsku má v podstatě s Lisabonskou smlouvou jako takovou velmi málo společného, a že se spíše týká etických otázek a daňového systému. Ve zkratce z toho tedy vyplývá, že v očích Komise irské "ne" vlastně znamená "ano". Důvodem pro můj pocit déjà vu je skutečnost, že podobná prohlášení kdysi zazněla z úst členů evropské vládnoucí třídy v reakci na referenda v Nizozemsku a ve Francii. Občané říkají "ne", ale eurokraté říkají "ano".
Toto pohrdání základními zásadami demokracie je zjevně strukturálním rysem Evropy. Jistá evropská elita, která o politice nemá ponětí a je odtržená od lidí, postupuje vpřed a přijímá rozhodnutí navzdory vůli občanů, dojde-li však ke skutečným katastrofám, jen nečinně přihlíží, což je situace, jíž jsme nyní svědky.
Uvedu další příklad. Nedávné průzkumy jsou dokladem toho, že nesouhlas občanů našich zemí s přistoupením Turecka je silnější než dříve - jak na to však reagujeme? Urychlíme proces vyjednávání o tomto přistoupení. Evropa, v níž nyní žijeme, je v přímém protikladu s čímkoli, co souvisí s demokracií. Kromě toho problém nedůvěry občanů nevyřešíme tím, že budeme nyní hrát divadlo a předstírat, že významným způsobem přispíváme k řešení finanční krize.
Jacek Saryusz-Wolski
(FR) Paní předsedající, pane ministře, pane komisaři, mé sdělení Komisi a Radě je následující: uprostřed finanční krize nezapomeňme na pokračování mimořádného zasedání Rady dne 1. září, a konkrétně na otázku Gruzie a Běloruska.
Gruzie prohrála válku, měla by však získat mír, a my pro to musíme udělat co nejvíce. Z toho vyplývají dvě věci: pomoci Gruzii značnou finanční částkou určenou na rekonstrukci a na podporu upevňování demokratických reforem.
Evropská unie se v řešení krize na Kavkaze zachovala pohotověji a efektivněji než naši američtí přátelé, a naše reakce byla soudržná a vycházela ze společného přístupu - za to děkuji a blahopřeji francouzskému předsednictví.
Musíme zohlednit to, že krize v Gruzii má dopad na celý region i na samotnou Evropskou unii. Nyní je více než jindy důležité, abychom vytvořili pevné vztahy s východními sousedy, konkrétně prostřednictvím východního partnerství na vysoké úrovni. My potřebujeme, aby Gruzie byla silná a demokratická, a Gruzie potřebuje nás. Máme i společný evropský zájem, tím myslím bezpečnost dodávek energie a použitelnost kavkazského koridoru na alternativní dodávky ropy a plynu. Očekáváme, že Komise a Rada zajistí ochranu stávajících ropovodů a plynovodů a více rozpracují společnou zahraniční energetickou politiku, kterou nyní dramaticky postrádáme.
Co se týče Běloruska: situace se mírně zlepšuje a zaznamenáváme první známky liberalizace. Volby nebyly demokratické. Musíme zareagovat zavedením nové politiky, která ukončí izolaci Běloruska, průlom však musí být promyšlený a založený na striktním plnění podmínek a vzájemných ústupcích. Znamená to následující: selektivní uplatňování evropských politik sousedství a nástrojů v oblasti lidských práv, selektivní rušení vízové povinnosti pro úředníky, snížení výdajů souvisejících s udělováním víz běloruským občanům na polovinu, znovuustavení politického dialogu, podporu pro zahájení rozsáhlejší hospodářské spolupráce s Evropskou unií, ochranu občanské společnosti, nevládních organizací, národnostních menšin a nezávislých médií, a všechno toto v úzké spolupráci s těmi, kteří jsou zastánci demokratického postoje v Bělorusku.
Enrique Barón Crespo
(ES) Paní předsedající, pane úřadující předsedo Rady, pane komisaři, dámy a pánové, domnívám se, že naše sdělení pro nadcházející zasedání Evropské rady by mělo znít, že je nezbytné obnovit a posílit důvěru evropských občanů v náš projekt.
Rozhodli jsme se totiž vytvořit hospodářskou a měnovou unii, která je však ve fázi budování a zatím není dokončena. Po dobu jednoho týdne nám pod vlivem nakažlivých problémů v USA hrozila panika nebo hromadný exodus, což jsme dle mého názoru odvrátili. Včas jsme dokázali, že evropské orgány fungují: konkrétně na včerejším zasedání Rady ve složení pro hospodářské a finanční věci a rovněž při dnešním koordinovaném snížení úrokových sazeb.
V současnosti potřebujeme být schopni pomoci našemu výrobnímu systému; v tomto ohledu se vedle iniciativ Společenství zmíním například o tom, že v mé zemi bylo včera rozhodnuto o vytvoření fondu ve výši 30 miliard EUR, neboť nyní musíme pomoci podnikům, aby mohly fungovat.
Druhá oblast, v níž potřebujeme více důvěry, je ratifikace Lisabonské smlouvy. Měl jsem příležitost vyměnit si názory s panem ministrem Martinem. Přesně určil diagnózu situace, avšak samotná diagnóza bez předepsaných léků nestačí. Nyní je tedy nutné, aby si naši přátelé v Irsku poté, co vše zváží a promyslí, uvědomili, že jejich chování není bez důsledků, jinými slovy, že v Unii založené na solidaritě za to zaplatíme i my, a to velmi draze, nebude-li Lisabonská smlouva přijata před konáním voleb do Evropského parlamentu.
Jedinou pozitivní stránkou je, že nedojde-li k ratifikaci, budou volby do EP ve středu pozornosti. Nicméně je důležité bojovat a pracovat na tom, aby Lisabonská smlouva vstoupila v platnost před konáním nadcházejících voleb, aby Unie mohla být silnější a soudržnější.
Sophia in 't Veld
(NL) Paní předsedající, občané v současné době vzhlížejí k Evropě s očekáváním ochrany, stability a jednoty. Nyní potřebujeme silnou Evropu více než kdy dříve. Všichni souhlasí s tím, že bylo nutné zasáhnout a je dobře, že jsme zasáhli pohotově. Bylo to nevyhnutelné.
Řada událostí mne však přesto znepokojuje a za některými přijatými opatřeními tuším určitou míru ideologického pozadí. Někteří členové této sněmovny již oslavují smrt kapitalismu. Upřímně, politikové ale nejsou bankéři. Mimořádná opatření jsou jedna věc, všimla jsem si však, že některé operace jsou totožné s obyčejným znárodněním bank. Řada bankéřů dnes již zjevně není důvěryhodná a nelze jim svěřit naše úspory. Ptejte se však sami sebe, zda byste své úspory svěřili politikům, kteří vystupují v roli bankéřů. Například panu Schulzovi. Já nikoli.
Krize nesmí být zneužita k tomu, aby byla obcházena, omezována nebo dokonce odstraňována pravidla. Žádost o flexibilní uplatňování politiky hospodářské soutěže nebo Paktu o stabilitě a růstu mě mimořádně znepokojuje. Právě díky těmto pravidlům je Evropa odolná.
Mám konkrétní dotaz pro Komisi - a zrovna jsem si s politováním povšimla, že pro pana Barrosa zřejmě není rozprava dostatečně poutavá, aby zde setrval do jejího konce. Dnes odpoledne nizozemský ministr financí při debatě v dolní komoře nizozemského parlamentu uvedl, že prodej banky Fortis a ABN-AMRO - nejen banky samotné, ale i částí, které nemají pro systém význam, jako např. pojištění - nebyl prohlášen za státní pomoc. Ráda bych tedy věděla, jakým způsobem se Komise hodlá s tímto případem vyrovnat v příštím období. Konec konců, paní komisařka Kroesová minulé pondělí prohlásila, že pravidla hospodářské soutěže a Pakt o stabilitě a růstu nadále platí v celém rozsahu. Jak vyřešíme tento případ? Co se stane, když bude posléze prokázáno, že došlo k porušení pravidel pro státní pomoc?
Ryszard Czarnecki
(PL) Paní předsedající, hlavní problém, s nímž se Evropa nyní potýká, je zcela jistě hospodářská krize. Přes poměrně nedávná ujištění německých politiků a zástupců Evropské komise začíná zásadním způsobem dopadat i na Evropu. Otázkou není zda nás zasáhne, ale kdy k tomu dojde. Minulou sobotu se samozvané vůdčí osobnosti několika největších zemí Evropské unie nedokázaly v této záležitosti dohodnout na jakékoli společné taktice.
Kromě toho, z příkladu pojištění vkladů, které bylo oznámeno státy, jako je Řecko, Irsko a Německo, na rozdíl od ostatních členských států EU, je patrné, že neexistuje jednotný společný postup řešení problému. Nebude-li na nadcházejícím summitu EU vypracována společná strategie řešení těchto problémů, bude to velmi špatný signál pro občany členských států EU, neboť právě v dobách krize si evropští občané nejvíce potřebují být jisti tím, že Evropská unie stojí při nich pro případ nutnosti a že je v pohotovosti nejen v dobrých časech, ale i nastanou-li potíže.
Werner Langen
(DE) Paní předsedající, je politováníhodné, že předseda Komise již odešel. Poznamenal jsem si jeho slova, když uvedl, že "ještě nemáme pravidla, která by umožnila reakci na evropské úrovni". V tom má naprostou pravdu. A paní Berèsová nám vysvětlila proč - neboť není jisté, zda komisař zodpovědný za tuto oblast, pan McCreevy, je za uplynulé čtyři roky stále mezi živými! Neustále ignoruje návrhy Parlamentu, které byly předloženy přinejmenším v deseti různých zprávách. To je realita, ne neoliberalismus, ale dálkové ovládání z Dublinu a Londýna, které praktikuje komisař zodpovědný za finanční trhy. Kdyby předseda Komise nebyl bezpáteřní, tento úřad by panu McCreevymu odebral a předal ho panu Almuniovi, kterému náleží, na to však předseda nemá odvahu. Namísto toho tu budeme dále diskutovat, jako by právě nastala "hodina H". Mohu jen bezradně kroutit hlavou nad tím, co předseda Komise způsobil. Není možné, aby se tak snadno zbavil společné zodpovědnosti.
Uvádím to s velkým důrazem, neboť tu nemůžeme jen tak klidně sedět a čekat. Musíme okamžitě jednat. Emisní banky i ministři financí již reagovali. Bylo to nezbytné, neboť krize nyní dosáhla přesně těch rozměrů, jichž jsme po mnoho let obávali.
Kde je paní Kroesová? Stále nemastně neslaně přešlapuje na místě se svými pravidly pro hospodářskou soutěž a ohrožuje bezpečnost v oblasti stability bank, které jsou ještě funkční. Stanovuje lhůty místo toho, aby se zamyslela nad tím, zda Irsko může vyčlenit 200 % svého domácího produktu jako záruku pouze pro irské občany a jejich půjčky v budoucnu. Zmínil se o tom snad někdo?
Nemá-li Komise odvahu předložit návrhy ohledně evropského orgánu dohledu i přesto, že by to znamenalo postavit se proti vůli členských států, pak se vše zhroutí. Bude-li pak ustaven evropský fond solidarity, ještě před harmonizací pravidel, bude to jednoznačný socialismus.
Jo Leinen
Paní předsedající, po slovech pana Langena bychom téměř mohli hovořit o velké koalici, neboť souhlasím s tím, co uvedl.
Krize v Gruzii, finanční krize, krize s rostoucími cenami energie - to všechno volá po silné Evropě. Jako předseda Výboru pro ústavní záležitosti jsem tudíž velmi potěšen tím, že s výjimkou protievropsky smýšlejících poslanců zde každý vyjádřil podporu urychlenému přijetí reformní smlouvy, a děkuji francouzskému předsednictví, že v této záležitosti vytrvala. Ratifikaci nelze odkládat do nekonečna a já očekávám, že zasedání, které se bude konat příští týden, vyšle jasný signál a vytvoří časový plán pro její dokončení.
Švédsko a Česká republika mají Smlouvu ratifikovat na konci roku, stále tedy neztrácím naději, že ratifikace v Irsku je možná ještě před konáním voleb do Evropského parlamentu. Irský ministr zahraničí, pan Micheál Martin mému výboru v pondělí sdělil, že v Irsku dochází ke změně povědomí a že tamní občané začínají uznávat hodnotu EU. V politice i šest měsíců může být dlouhá doba!
Druhá záležitost, k níž se chci vyjádřit: musíme občanům rovněž vysvětlit proč EU potřebujeme. Těší mě, že na zasedání přijmeme společné politické prohlášení ke komunikační strategii EU. V tomto ohledu chci poděkovat francouzskému předsednictví, že dokázalo spojit všechny tři evropské orgány. Je nutné se tím nyní zabývat s ohledem na referendum v Irsku a volby do Evropského parlamentu. Evropská unie není příčinou mnoha problémů, může však řadu z nich vyřešit! Mělo by to být jasné i mimo EU.
Mario Borghezio
(IT) Paní předsedající, dámy a pánové, Evropa své občany neochránila před finančními spekulacemi. I New York Times otiskl prorocký výrok amerického básníka Ezry Pounda "bez dřiny nemá nikdo dům z dobrého kamene". Dnes by americká centrální banka a státní pokladna USA chtěly zaretušovat trhliny tím, že sníží sazby. Právě toto řešení - jednoduchý přístup k úvěrům - je první a zásadní příčinou spekulační bubliny.
V roce 1933 navrhla skupina ekonomů v Chicagu plán: obnovit výhradní státní monopol na emisi měny, zakázat bankám výrobu padělaných peněz a uložit bankám povinnost mít rezervy ve výši 100 %. Tím byly znemožněny drobné úvěrové podvody a učiněna přítrž finančním hrám, které měly ničivý dopad na obyčejné lidi, poškozovaly spořitele a ochromovaly reálné hospodářství.
Nositel Nobelovy ceny pan Maurice Allais se vždy nepokrytě kriticky vyjadřoval o inovačních financích, sekuritizaci, finančních derivátech a zajišťovacích fondech, které jsou v jisté oblasti evropského finančního odvětví tak oblíbené některými menšími finančními subjekty. Velmi správně žádal, tak jako v minulosti i my, aby finanční deriváty byly postaveny mimo zákon. Přijměme tedy plán z Chicaga a plán pana Allaise: vyhraďme pravomoc vytvářet peníze vládám.
Skoncujme již s Evropou, která neví co má dělat. Dokonce papež vydal prohlášení, v němž varuje, že bohatství neznamená nic.
Tunne Kelam
Paní předsedající, Rada musí rovněž učinit závěry z invaze do Gruzie. Je třeba předejít opakování podobných útoků, EU tedy musí zajistit, aby se přístup "moc znamená právo" pro útočníka stal zcela nevýhodným. Rusko je členskou zemí Rady bezpečnosti a tím, že napadlo suverénní stát, silně narušilo regionální i mezinárodní model bezpečnosti a stability. Bez stanovených hranic je cesta otevřená pro další násilné útoky proti Ukrajině, Moldávii a jiným.
V současné době potřebujeme efektivnější východní partnerství a Gruzii, která bude silná a demokratická. Je politováníhodné, že ještě před tím, než Rusko splnilo své závazky, někteří socialističtí vedoucí představitelé při své návštěvě v Moskvě prohlásili, že vzájemná podpora EU a Ruska je nyní důležitější než kdy dříve a že Rusko a EU musí spolupracovat na vyplnění bezpečnostní mezery, která vznikla oslabením USA. Zdá se, že zde došlo k nebezpečné záměně těch, kteří jsou našimi skutečnými spojenci, a těch, kteří usilují o oslabení a rozdělení Evropy.
Na závěr, EU musí reagovat na to, že v zahraničí jsou stále vydávány ruské cestovní pasy. Znamená to, že jsou uměle vytvářeni noví ruští občané hájení podle Medveděvovy doktríny, a tím vznikají nová potenciální ohniska krize. Naší reakcí by mělo být odmítnutí těchto nových občanů, především těch, kteří stojí v čele nových ruských protektorátů. Rovněž bychom měli urychleně nabídnout občanům Gruzie a Ukrajiny velkorysejší usnadnění vízového styku, než poskytujeme ruským občanům.
Proinsias De Rossa
Paní předsedající, domnívám se, že irská vláda musí co nejdříve nalézt řešení, jímž bude odstraněna překážka na cestě k Lisabonské smlouvě a zachovat si přitom úplné členství, ne zůstat napůl vyděleným členem, který se svojí opakovanou neúčastí izoluje.
Nyní více než kdykoli dříve Lisabonskou smlouvu potřebujeme, aby v globálním měřítku posílila Evropu a efektivně reagovala na obavy občanů. Finanční krize je dalším z tržních úpadků. Opět k ní došlo, neboť většina vlád se nechala zlákat pohádkou, že světové trhy mohou být samoregulační, a zapomněla uplatňovat demokratickou kontrolu trhu.
Euro je příkladem toho, čeho Evropa může dosáhnout, když si skutečně rozdělí suverenitu. Kdyby se Irsko rozhodlo zachovat si irskou libru, zcela jistě by se časem vytratila a zmizela beze stopy.
Předseda Barroso připustil, že spolupráce členských států na vytvoření koordinované reakce vůči krizi byla chabá. Mlčí však o tom, že pan komisař McCreevy nadále oponuje opětovné regulaci. Pan komisař McCreevy není schopen opustit svoji neoliberální ideologii, mám tedy značné obavy z toho, že je součástí tříčlenného orgánu, který je ustavován panem Barrosem.
Mohu říct něco na závěr? Navrhuji, aby byl dnešní projev pana Farageho v této sněmovně vyvěšen na moji webovou stránku, neboť se domnívám, že čím více irští občané uslyší jeho slova o Irsku a Evropě, tím spíše posléze zvolí "ano" pro Evropskou unii.
Cornelis Visser
(NL) Paní předsedající, otázkou je, zda tato finanční krize povede k hlubší evropské integraci, nebo bude mít opačný efekt. Krizi tohoto rozsahu lze dle mého názoru řešit pouze na evropské úrovni - což musí nutně prohloubit evropskou integraci. Vyžaduje to však vedení; nejen členskými státy, ale rovněž a především, Komisí. Doposud reakci na finanční krizi zajišťovaly převážně členské státy - za což jsem vděčen, například za opatření přijatá při krizi banky Fortis - zatímco Komise mlčela.
Domnívám se, že finanční krizi způsobila rychlá inovace ve finančním sektoru v posledních několika letech. Bankovní produkty byly připravovány tak, aby nabízely okamžité zisky, zároveň však s sebou nesly velká rizika. V některých případech však tato rizika nebyla transparentní, a u několika z nich stále nejsou. Pro odborníky je nesmírně obtížné nové finanční produkty řádně posoudit a stanovit tak jejich hodnotu.
Nyní proto Komise musí předložit opatření, jimiž bude posílena transparentnost finančních produktů a zlepšena správa bank. Rovněž musí nabídnout opatření na zlepšení dohledu a posílení spolupráce mezi samotnými centrálními bankami a dalšími kontrolory. Parlament toto stanovisko vyjádří ve zprávě o pokračování Lamfalussyho postupu a budoucí struktuře dohledu ve finančním odvětví, jíž se budeme zabývat příště.
Ostatně hluboce lituji toho, že v parlamentním výboru se Skupina sociálních demokratů v Evropském parlamentu zdržela hlasování o tak významné zprávě. Rád bych věděl, jestli se to bude opakovat zítra. Krize je dokladem důležitosti Evropy. Budou-li evropské orgány v souvislosti s ní jednat individuálně, výsledkem může být státní podpora a diskriminace zahraničních spořitelů, zákazníků a investorů. Pouze Evropa může nabídnout ucelený přístup ke krizi a z toho důvodu se Komise musí ode dnešního dne ujmout vedení.
Józef Pinior
(PL) Paní předsedající, situace na Kavkazu v průběhu tohoto léta postavila Evropskou unii před novou geopolitickou výzvu a stejným způsobem dnešní krize na finančních trzích světového trhu představuje výzvu, která je spojená se světovým hospodářstvím a Evropská unie jí musí čelit. Všichni se shodneme na tom, že v tuto chvíli musíme připravit koordinovanou reakci Evropy vůči těmto výzvám. Jak toho však můžeme dosáhnout bez Lisabonské smlouvy? Zajisté nemůžeme. Z toho důvodu je ratifikace Lisabonské smlouvy pro Evropskou unii naprosto nezbytná - "být či nebýt" - a byla by v celosvětovém měřítku adekvátní reakcí ze strany Evropské unie. Pan předseda Barroso uvedl, že orgány EU a rovněž Evropská komise nejsou dostatečně zastoupeny ve světové finanční struktuře. A to je dalším důkazem toho, že v zemích, které tak ještě neučinily, je nutné Lisabonskou smlouvu ratifikovat co nejdříve.
Další věc, o níž bych se dnes chtěl zmínit, je skutečnost, že trh je v pořádku, je-li to trh regulovaný. Kapitalistické hospodářství, v němž je zohledňován lidský faktor. Je to zcela zásadní otázka. Tím způsobem v podstatě Evropa reagovala na krizi na počátku 20. století. Svoji sílu Evropa vybudovala přesně z tohoto důvodu.
Poslední bod - zachraňme lodní průmysl v Polsku. Ptám se Evropské komise - s ohledem na současnou krizi, jak nám pomůže dalších 100 000 nezaměstnaných?
Jerzy Buzek
Paní předsedající, nejdůležitější nyní je, abychom překonali finanční krizi, nicméně její největší hrozbou je hospodářské zpomalení. Nemůžeme se obávat výlučně o finance, neboť nakonec se vždy dostaneme ke konkurenceschopnosti hospodářství, růstu a zaměstnanosti. Přijetí nesprávných legislativních řešení v klimaticko-energetickém balíčku by mohlo zhoršit prognózu východiska z finanční krize. Chceme jednat na základním principu - snížení skleníkových plynů o 20 % do roku 2020. Úřadující předseda Rady hovořil o flexibilitě v energeticko-klimatickém balíčku a o rovnováze, kterou je třeba při jeho přijímání udržet. Co to znamená? Měla by to být schopnost balíček schválit, a zejména přizpůsobit systém obchodování s emisemi stávající situaci, která se zcela odlišuje od situace před rokem, před šesti nebo dokonce před dvěma měsíci .
Cíle snížit emise lze dosáhnout rozmanitými metodami. Známe výsledky hlasování o směrnici o obchodování s emisemi, které proběhlo včera v Evropském parlamentu ve Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin. Vzali jsme je na vědomí. Nyní je před námi velmi obtížný trialog, neboť přijímáme regulaci, k níž existuje řada výhrad.
V Parlamentu jsme neměli dost času na to, abychom probrali veškeré problémy spojené se směrnicí o obchodování s emisemi. Obracím se tedy na francouzské předsednictví a Evropskou komisi, aby měly na paměti i závěry a pozměňovací návrhy menšin navzdory tomu, že některé z nich nebyly při většinovém hlasování ve výborech Evropského parlamentu úspěšné. Chceme-li dnes nalézt dobré řešení, musíme se nechat vést zdravým rozumem a situací, která se neustále mění a soustavně se dle hospodářských předpovědí zhoršuje.
Othmar Karas
(DE) Paní předsedající, pane komisaři, dámy a pánové, rád bych zahájil tím, že mě velmi znepokojuje skutečnost, že pokaždé potřebujeme nějakou krizi k tomu, abychom dospěli ke správné míře odhodlanosti, ke správné volbě slov a správné dynamice k nalezení společného základu pro evropské reakce. Iniciativa ze strany Evropy a evropská pravidla tvoří zásadní součást řešení. Nepředstavují pouze reakci na krizi, ale i nezbytnou prevenci dalších krizí v našem globalizovaném světě.
Potřebujeme krátkodobá i dlouhodobá opatření. Současná krize je dokladem toho, do jaké míry jsme závislí jeden na druhém a jak je v nynější době finanční svět globální a protkaný. Mám s sebou sbírku žádostí Evropského parlamentu od roku 2002, Komise odpověděla na několik z nich a jejich velká část byla zmařena členskými státy, což je přístup, který nám brání v nacházení řešení na evropské úrovni.
Dámy a pánové, potřebujeme legislativní návrhy v oblasti evropského dohledu, kapitálu na pohledávky, ratingových agentur, poskytování úvěru, modelů řízení krize a minimálních standardů pro veškeré druhy investic.
Jedním dechem chci zdůraznit, že krizi na finančních trzích nesmíme zneužít k zavedení nepřiměřených regulací. Neznamená to, že zavrhneme trh a budeme žádat o znárodnění. Znamená to vytvořit trh v co možná největší míře a zavést takové množství regulací, které vyžaduje globální svět. Všichni regulaci potřebujeme - nikoho nelze vynechat - musí však být úměrná riziku a souviset s daným produktem. O to nyní žádám a věřím, že Rada můj požadavek splní.
Colm Burke
Paní předsedající, na zasedání Evropské rady příští týden se od pana Briana Cowana, předsedy irské vlády, nedozvíme nic nového o bezvýchodné situaci s Lisabonskou smlouvou v Irsku. Namísto toho přednese podobný projev jako jeho kolega, ministr Micheál Martin, který v pondělí Výboru pro ústavní záležitosti Evropského parlamentu pouze přednesl analýzu výsledků. Žádný konkrétní návrh nebude předložen před zasedáním Rady v prosinci, na němž se očekává vymezení jednoznačných pokynů do budoucnosti.
Chtěl bych posun k těmto pokynům uspíšit, a proto objasním svoji představu o tom jak dále postupovat. Za prvé, dle mého názoru nelze uspořádat druhé referendum dříve než za nejméně dvanáct měsíců, abychom irským voličům poskytli přiměřenou dobu na konzultace. Druhé referendum by mělo být vyhlášeno na podzim příštího roku, nejspíše v říjnu. Znamená to, že volby do Evropského parlamentu budou muset proběhnout podle pravidel Niceské smlouvy, dle mého názoru je to však menší zlo.
Co se týče povahy druhého referenda, přiklonil bych se k tomu, aby bylo referendum o Lisabonské smlouvě v Irsku rozšířeno tak, že jeho součástí bude ústavní referendum o přijetí či zamítnutí Lisabonské smlouvy a zároveň poradní referendum o klíčových otázkách účasti a neúčasti, jako je Listina základních práv Evropské unie a evropská bezpečnostní a obranná politika.
Pokud by v rozšířeném referendu irští voliči hlasovali pro neúčast ve kterékoli z těchto dvou oblastí, irská vláda by posléze mohla usilovat o samostatnou dohodu v Evropské radě, jež by byla podepsána všemi 27 státy. Tento krok by se ve velké míře podobal tomu, co předcházelo Edinburghské dohodě vyžádané Dánskem na zasedání Rady roku 1992, která Dánsku zaručila čtyři výjimky z Maastrichtské smlouvy. To nakonec Dánsku umožnilo Smlouvu ratifikovat.
Plán nepočítá s tím, že by členské státy, které již Lisabonskou smlouvy ratifikovaly, musely proces opakovat. Rozšířené referendum by irským voličům nabídlo možnost zvolit, jak velkou úlohu chtějí sehrát v rámci Evropské unie.
Gunnar Hökmark
Pane předsedající, začnu třemi body. Co se týče Ruska, v naší politice musíme zachovat otevřený a zároveň rozhodný přístup, nepřijímat ruské požadavky na úkor jiných zemí, blízkých či vzdálených. To bude mít v následujících letech zásadní význam.
Za druhé, cílem přezkumu rozpočtu musí být otevření a deregulace evropského zemědělství, které přinese více příležitostí pro zemědělce v Evropě i v dalších částech světa - i když, tam s menšími subvencemi - aby tak vzniknul globální funkční zemědělský trh, který splní nové potravinové požadavky všude ve světě.
Za třetí, s opatřeními v oblasti změny klimatu je nutné začít nyní, i přes finanční krizi, abychom mohli získat výhody dlouhodobého procesu; tak můžeme bojovat se změnou klimatu a být připraveni na řešení dalších problémů, jež způsobí.
Co se týče finanční krize, která je tématem dnešní rozpravy, řada z těch, kteří v ní vystoupili, opomněla skutečnost, že se nyní nacházíme na konci dlouhodobého a v lidské historii jedinečného procesu - je jím globální růst, přinášející prosperitu nevídaným způsobem. V současné době jsme dosáhli poslední fáze tohoto procesu. O tom jsem od pana Schulze dnes nic neslyšel. Jistě, potýkáme se s mnoha problémy, ty se však netýkají pouze trhu. Nikdo nemůže tvrdit, že rizikové úvěry v USA jsou výsledkem působení tržních sil. Jejich příčinou jsou rozhodující politické zásahy.
Nyní potřebujeme zajistit nastolení transparentnosti, zodpovědnosti a dohledu, který pokryje moderní trhy v jejich současném stavu. Trhy jsou evropské i světové a my musíme dostihnout realitu finančních trhů. Posléze budeme moci zaujmout konstruktivní přístup k rozvoji reálného hospodářství.
Piia-Noora Kauppi
(FI) Pane předsedající, nestabilita, která se šíří jako blesk, je pro dnešní svět typická. Platí to především pro finanční trhy, které v těchto dnech patří mezi nejvíce globalizovaná obchodní odvětví. Nezodpovědnost, přílišná horlivost a neschopnost regulace v jedné části světa bude pravděpodobně mít dopad na peněženky běžných zákazníků všude ve světě. Přidávám se k těm, kteří vítají iniciativu Komise ustavit stálou pracovní skupinu, jež se bude zabývat finanční krizí v rámci Komise. Dle slov předsedy Komise, pana Barrosa, můžeme a měli bychom udělat více.
Domnívám se však, že si Komise nabrala příliš mnoho zodpovědnosti. V povinnostech musí být pořádek. Úkolem Evropské centrální banky je zajistit, aby ceny a hodnota peněz byly stabilní. Zásahy ECB byly účinné a přispěly ke zmírnění krize. Dnešní koordinované snížení úrokových sazeb je toho dobrým dokladem. Orgány Společenství - Evropská komise a Evropský parlament - mají na druhou stranu za úkol zajistit, aby jednotný trh byl stále otevřený s existující příslušnou legislativou. Tržní subjekty musí dodržovat zákon, mít pod kontrolou svá rizika a povzbuzovat domácnosti, které jim dluží peníze, aby nalezly vhodná řešení. Finanční skupiny se musí účastnit nejen svých vlastních obchodů, ale přijmout i širší sociální zodpovědnost. Hlavní zodpovědnost však nesou ministři financí, neboť většina nástrojů pro růst a řešení krize je v jejich rukou, a nelze je hledat v Evropské centrální bance, mezi evropskými zákonodárci nebo tržními subjekty.
Ministři financí byli iniciativní. V říjnu roku 2007 přijali jednoznačnější pravidla, jež by měla zabránit krizi na finančních trzích. Vzhledem k tomu, že je to práce ve velké míře dlouhodobá, seznam o třinácti bodech ze včerejšího zasedání Rady ve složení pro hospodářské a finanční věci je značně tristní. Nejsem proti jeho návrhům, domnívám se však, že akční program není přiměřený. Nestačí pouze nějak reagovat - je třeba reagovat správně, a dokonce důležitější je i vědět, jak nedělat nic v případě, že právní předpis není dobrým řešením problémů. Nesmíme dát prostor jakýmkoli populistickým tlakům.
Zsolt László Becsey
(HU) Děkuji, pane předsedající. Chtěl bych se omluvit tlumočníkům za to, že budu mluvit spatra. Našimi klíčovými slovy jsou solidarita, dohled a bezpečnost. Neustále tvrdíme, že solidarita má ve stávající finanční krizi zvláštní význam, především pocházíte-li, jako já, ze země oplývající bankovními pobočkami, přidruženými podniky a dceřinými společnostmi, takže je důležité, jakým způsobem budou ředitelství ve svých klíčových pozicích a jejich dozorčí orgány reagovat na problémy, s nimiž se potýkáme.
Co se týče solidarity, zmíním se o tom, že společná zemědělská politika vznikla pět let po vytvoření Evropského hospodářského společenství, a nyní, pět let po rozšíření, nastal čas pro společnou energetickou politiku. Ministr uvedl, že je to dobrá myšlenka, které je však stále třeba dosáhnout, a já jsem za jeho slova vděčný. Rovněž chci uvést, že i v oblasti vkladů jde o solidaritu. Je to uskutečnitelné a přichází čas, kdy se budeme moci jako Evropská unie ukázat v dobrém světle i v evropských zemích střední Evropy; nebudeme-li tu jeden jako druhý zahálet, ale společně prohlásíme, že v případě krize vskutku poskytneme záruku vkladů všech obyvatel. Po dobu šesti měsíců, nebo celého roku. Můžeme se rozhodnout, a to čím dříve, tím lépe, neboť se tu jedná o lidi, o osoby v problematických situacích, kterým je třeba pomoci co nejdříve. Domnívám se, že to nepřinese dlouhodobě se táhnoucí potíže.
Druhou otázkou je solidarita a naše bezbrannost. Týká se dozorčích orgánů, které budou dalším bodem. Rozumím tomu, že chceme ustavit úřady nebo komory a domnívám se, že je důležité, abychom učinili kroky směrem k centralizovanému dohledu poté, co přesuneme některé klíčové záležitosti politiky hospodářské soutěže pod zodpovědnost některého orgánu EU nebo Evropské centrální banky, je však velmi obtížné nyní chápat jakým způsobem bychom mohli vybudovat důvěru jeden druhého v kolektivním systému. Děkuji vám.
John Purvis
Pane předsedající, chtěl bych panu Jouyetovi a panu Almuniovi zdůraznit, že je naprosto nezbytné obnovit mezibankovní trh. Jediným jistým způsobem jak toho dosáhnout, je zavést státní záruky pro velkoobchodní mezibankovní vklady, po vzoru Irska a Dánska, kteří tak učinily na svých domácích trzích.
Podmíněná zodpovědnost je bezesporu nesmírná; nicméně po obnovení mezibankovního trhu přestanou banky hromadit zásoby a znovu začnou poskytovat půjčky podnikům, jednotlivcům a domácnostem, mezibankovní sazby se vrátí na normální výši a je zcela jisté, že nebude třeba poskytnuté státní záruky využít.
Souhlasím s panem Jouyetem, že toto opatření je třeba zavést celosvětově. Úlohou Mezinárodního měnového fondu je dle jeho slov koordinace této činnosti, a jedině tím, že učiníme tento odvážný krok na celosvětové úrovni, uhasíme oheň a začneme budovat důvěru.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Nejdůležitější, co je nyní třeba učinit, a v tom souhlasím s francouzským předsednictvím, je nalézt nějaké řešení situace v Irsku a ratifikace Lisabonské smlouvy. Co se týče finančních otřesů, chtěl bych Parlamentu připomenout, že v únoru roku 2008 maďarský předseda vlády, pan Ferenc Gyurcsány, navrhl vytvoření jednotného evropského dozorčího orgánu a jednotných pravidel pro dohled s ohledem na krizi na mezinárodních finančních trzích. Bohužel na březnovém zasedání Rady nebyl návrh podpořen většinou. Domnívám se, že bychom se k němu měli vrátit na příštím zasedání. Maďarský předseda vlády návrh předloží znovu, neboť bez něj, bez evropského finančního dozorčího orgánu, se globální problémy budou opakovat. Chtěl bych požádat francouzské předsednictví a ostatní členské státy, aby jej podpořily. Konec konců, řešení problému je v zájmu nás všech.
Marios Matsakis
Pane předsedající, hlavouni amerického bankovního průmyslu spolu s odpovídajícími hlavouny z Evropy se v posledních několika letech oddávali orgiím, které spočívaly v podvodech, zpronevěrách a korupci, na úkor běžných lidí. Orgány, jako např. centrální banky, ministři financí a komisaři EU, jejichž povinností je chránit občany, v podstatě neudělali nic co by je v tom zastavilo.
Spolčili se a mlčeli, nedbali ničeho a kamuflovali, a nyní se tyto orgány opovažují vynakládat peníze daňových poplatníků na to, aby titíž papaláši mohli ještě více zbohatnout. Je to pobuřující, ostudné a hanebné. Není to spravedlivé. Ti, kteří nesou vinu na současné globální hospodářské katastrofě a ti, kteří jim nabídli utajení, by měli být uvězněni a jejich majetek konfiskován. To je skutečně spravedlivé a taková by Evropská unie měla být. Je to čistá pravda o tom, co si myslí občané EU.
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Pane předsedající, nejprve otázka Radě. Co konference na vysoké úrovni o Gruzii, kterou navrhlo francouzské předsednictví, a jakým způsobem současné předsednictví EU hodlá chránit územní integritu Gruzie v situaci, kdy dva separatistické regiony, Jižní Osetie a Abcházie, jsou uznány dalším státem? Je nepříjemné, že tu pan Barroso již není, neboť jeho projev nebyl přesvědčivý. Možná proto, že on sám o svých návrzích přesvědčen není. Domnívám se, že finanční a hospodářská situace je mnohem vážnější, než ji popsal. I dnes si dle mého názoru kdokoli na internetu najde informace o tom, že trhy cenných papírů se přes všechny zásahy stále hroutí. Považuji to za skutečný úpadek stávajícího systému, systému zcela zastaralého, který je příčinou úpadku a vedl k tomu, že země je naprosto vyčerpaná a zadušená emisemi skleníkových plynů, což způsobuje nedostatečný rozvoj na jihu a rovněž v našich městech.
(Předsedající řečníka přerušil)
Konrad Szymański
(PL) Pane předsedající, v současné krizi se zabýváme záležitostí veřejné pomoci pro ohrožená hospodářská odvětví. Německá banka Hypo obdržela na svoji záchranu podporu ve výši 50 miliard EUR, britská banka Bradford & Bingley 35 miliard EUR a banka Fortis 11 miliard EUR. Evropská centrální banka poslala dalších 120 miliard EUR na bankovní vklady, aby udržela jejich likviditu.
Mezitím paní komisařka Kroesová způsobuje politickou krizi v Polsku tím, že nechává splácet přibližně půl miliardy - skutečně, půl miliardy - EUR na veřejnou pomoc třem polským loděnicím. Zajímalo by mě, jak by Evropská komise polským občanům chtěla vysvětlit situaci, v níž stovky miliard EUR proudí do bank ve staré Evropě, zatímco půl miliardy EUR nelze převést na tři loděnice, které vinou opatření Komise mohou zkrachovat. Navrhuji, abychom na to pamatovali při přijímání rozhodnutí o dalších finančních injekcích do finančního odvětví v průběhu příštího zasedání Rady.
Ioannis Varvitsiotis
(EL) Pane předsedající, francouzský předseda vlády, Édouard Balladur, učinil prohlášení, jehož významem bylo, že úplná svoboda trhu se rovná zákonu džungle. Dodal, že naše společnost, demokracie a orgány si nemohou dovolit, aby se džungle ujala vlády. Navzdory tomu se v ní teď nacházíme a neseme následky úplné tržní svobody, která panovala ve Spojených státech.
Vezmeme-li v potaz, že za každý dolar skutečné investice půjčovaly americké banky 32 USD, oproti chabým 12 USD v Evropských bankách, pochopíme, jaká nezodpovědnost byla na americkém bankovním trhu běžná. Nyní se obávám, že opatření pana Paulsona ani americké vlády nebudou stačit k tomu, aby se svět z této krize vymanil. Co se týče budoucnosti, domnívám se, že od nynějška je nutné uplatňovat přísná pravidla.
Victor Boştinaru
(RO) Pane předsedající, pane předsedo Rady, pane komisaři Almunio, vážení kolegové, v posledních letech se objevily významné vůdčí osobnosti, zejména z řad socialistů, které hovořily o nutnosti reformace světového finančního systému ve stylu post-Brettonwoodské dohody, která by byla schopna odolat výzvám globalizace. Bohužel však k ničemu nedošlo.
Z toho důvodu vítám projevy, které nedávno pronesl pan prezident Sarkozy, francouzské předsednictví a další vedoucí představitelé Evropy, v nichž se zmínili o nutnosti podobnou reformu provést. Dnes jsem s potěšením vyslechl slova předsedy Evropské komise, pana Barrosa, který hovořil o tom, že je třeba mít výhled až za finanční krizi a za Evropu.
Navrhuji tedy, pane Barroso, aby se Evropská unie a Evropská komise výslovně zavázaly k nezbytnému provedení reformy světového finančního systému ve spolupráci s dalšími významnými subjekty, jako jsou Spojené státy, Čína nebo Japonsko, s cílem dát lidstvu potřebné nástroje, jimiž budou kontrolovat finanční stránky globalizace.
Jean-Pierre Jouyet
Pane předsedající, pánové komisaři, dámy a pánové, budu stručný, neboť jsem zde již hovořil.
Co se týče řešení finanční krize, je mi velmi líto, že má účast paní Berèsové nestačí, těší mě však, že ji uspokojila přítomnost pana Almuniy. K vážnějším tématům - vystoupení paní Berèsové, pana Karase a zejména paní Kauppiové jsou dokladem toho, že tím, co nyní potřebujeme - a již to tu zaznělo - je zajistit, abychom přijali předložené návrhy Komise, které zahrnují všechny aspekty dohledu, regulace a úpravy účetních pravidel.
Myslí se tím přizpůsobení stávajících regulací a pravidel, jež musela být kvůli současné situaci zavedena, nikoli přílišná regulace. Mnozí z nás již uvedli, že v této oblasti je třeba navýšit podíl Evropy a přizpůsobit naše regulace vzájemné závislosti finančních orgánů a vzájemné závislosti našich pravidel pro financování hospodářství. Musíme v této oblasti neprodleně nabrat vysokou rychlost a znovu získat razanci, již jsme měli před několika lety - ještě to budete projednávat - abychom mohli dokončit uspořádání, které jako součást své práce sestavil pan Lamfalussy.
Stejně tak je důležité, aby Komise měla pravomoci - aby v tomto ohledu sehrála konkrétní roli - a je zcela správné, že na tomto bodu Komise trvá. V tomto směru je třeba zachovávat logiku. Chceme-li větší integraci, chceme-li uskutečnit řešení, o nichž víme, že pomohla jiným, musíme vytvořit organizaci, která je schopna řešit finanční problémy, s nimiž se budeme potýkat, a je třeba jednat pohotově. Francouzské předsednictví, jak jsem řekl, udělá vše, co je v jeho silách, a vynaloží veškerou svoji energii na posílení nezbytné koordinace a přizpůsobení pravidel této oblasti.
Jednoznačně potřebujeme, aby mezi Evropskou centrální bankou, evropskými ministry financí a Komisí v této oblasti fungovala koordinace, jak je tomu nyní. To je důležitější než kdy dříve. Potřebujeme nalézt konkrétní odpovědi a předvídat, jaké důsledky krize přinese samotnému hospodářství i jeho financování. Již nyní lze pozorovat jejich první známky. I zde - což je zásadní pro budování důvěry - je nutné přijmout závažná průkopnická opatření, zejména pro malé a střední podniky.
Co se týče vnějších vztahů, které byly částečně zmíněny panem Saryuszem-Wolskim a paní Isler Béguinovou, chtěl bych panu Saryuszovi-Wolskimu sdělit, že prioritou Evropské rady, jak jsem již uvedl, je určit přesné strategie a vydat pokyny pro zabezpečení dodávek energie a solidaritu. Jedna krize nemůže zamaskovat krizi jinou. Před třemi měsíci tu byla krize energetická. Ta stále trvá. Jedny státy byly v dodávkách energie závislé na jiných. To se nezměnilo. Musíme vytvořit smysluplnou evropskou energetickou politiku, v tom jsme také pozadu a musíme jednat pohotově.
Co se týče Běloruska, chtěl bych panu Saryuszovi-Wolskimu sdělit - a brzy to budeme projednávat do podrobností - že v průběhu zasedání Rady ve složení pro obecné záležitosti se sejde trojka a následně se setká se zástupci běloruských orgánů. Jak víte, a jak pan Saryusz-Wolski zdůraznil, vyjádřili jsme pochybnosti o průběhu voleb, s nímž nejsme spokojeni. Vyjádříme to otevřeně, zároveň však Rada zvažuje, že by zmírnila určité sankce, především vízová omezení uvalená na některé běloruské funkcionáře, které sankce zasáhly. Rada stále o těchto událostech přemítá.
Pane předsedající, líbil se mi výraz, který jste použil ohledně konfliktu mezi Ruskem a Gruzií. Musíme obnovit mír a zaručit, aby zavládl i v Gruzii. Díky tomu mohu odpovědět paní Isler Béguinové. Ve dnech 14. října večer a 15. října se bude konat konference na vysoké úrovni. Dne 14. října se ministři zahraničí setkají s panem Bernardem Kouchnerem a dne 15. října je naplánováno setkání s vysokými úředníky a vedoucími představiteli, jehož cílem bude nalézt vhodná řešení situace v Abcházii a Jižní Osetii, jejichž uznání - a to musím paní Isler Béguinové zdůraznit, přestože je jí to známo - je stále velmi ojedinělé, což je dobře, neboť tento nepřijatelný čin byl Evropskou unií a předsednictvím jednoznačně odsouzen.
Co se týče Evropského paktu o přistěhovalectví a azylu, rád bych odpověděl paní Flautreové - přestože jsem si jist, že paní Isler Béguinová ji o mém příspěvku bude informovat - vysvětlením, že od tohoto Paktu se liší lepší koordinací a harmonizací, chcete-li, zejména v oblasti žádostí o azyl a žádostí, které podávají migranti. Pakt dokonce upřesňuje postavení migrantů, což je samo o sobě pokrok. Dali bychom spíše přednost pragmatičtější vizi, vyváženějšímu přístupu, který by mohl být spojován s rozšířením Schengenské dohody. Demografická krize, demografický problém, je rovněž jednou z výzev, jíž se musíme za francouzského předsednictví postavit.
Na závěr - a tento bod je rozhodující, neboť je podstatou všeho - krize jsou propojené. Všechny spolu souvisí. Hospodářská a finanční krize je nejvíce na očích. Nicméně před třemi měsíci byla nejzřejmější krize energetická. Stále se v každém případě potýkáme s potravinovou krizí a krizí vnějších vztahů. Budu se opakovat, chceme-li na tyto krize a problémy reagovat, musíme zvýšit podíl Evropy, posílit koordinaci a způsobilost k rozhodování a být jednoznačnější a vnímavější. Dosáhneme toho prostřednictvím větší institucionalizace, kterou nám zajistí Lisabonská smlouva. Musíme zajistit, aby brzy vstoupila v platnost. S našimi irskými přáteli musíme nalézt řešení. Vynaložíme maximální úsilí na to, abychom do konce roku znali politické řešení tohoto institucionálního problému, který je nezbytné urychleně odstranit, vzhledem k výzvám, s nimiž se potýkáme a o nichž jsme celé odpoledne hovořili.
Joaquín Almunia
Pane předsedající, pane ministře, dámy a pánové, začnu od konce příspěvku pana Jouyeta. Jak řekl pan předseda Barroso ve svém úvodním příspěvku, vstup Lisabonské smlouvy v platnost je nezbytný, chceme-li pokročit v evropské integraci, zejména v době, jako je tato. Někteří z vás se zmínili o aspektech vnější činnosti EU a o společné zahraniční a bezpečnostní politice v souvislosti s Gruzií. Lisabonská smlouva umožní zvýšit efektivitu a intenzitu naší činnosti v záležitostech, které jsou významné pro naši vlastní bezpečnost a pro obhajobu našich hodnot za hranicemi EU, jak je tomu v případě Gruzie a dalších zemí.
Někteří z vás zde oprávněně poukázali na důležitost debaty, která proběhne na téma energetiky a změny klimatu v Evropské radě. Francouzské předsednictví podporuje ambiciózní balíček návrhů předložený Komisí, který bude, jak doufáme, schválen a proveden. Lisabonská smlouva poskytne Evropským orgánům - tedy nejen Komisi - větší pravomoci, díky nimž se budou moci s tímto závažným problémem vyrovnat.
Někteří z vás správně zmínili imigraci, pakt o přistěhovalectví, který je chvályhodnou iniciativou francouzského předsednictví a některých dalších členských států. Komise rovněž v poslední době předložila návrhy ohledně přistěhovalectví, které Parlament a Rada projednaly a schválily, nebo jsou projednávány nyní. Znovu opakuji, že Lisabonská smlouva umožní Evropské unii pokročit na cestě ke společné přistěhovalecké politice, což je nezbytné.
Většina vašich příspěvků byla zaměřena na hospodářské a finanční záležitosti, což je logické a i my se jimi nyní intenzivně zabýváme.
Souhlasím s vámi, s předsednictvím a samozřejmě s úvodním příspěvkem předsedy Komise, že je nezbytné urychlit provádění sjednocené společné činnosti všech, kteří neseme část zodpovědnosti v Evropě. Mezi ně nepochybně patří Komise, Rada a Parlament a určité povinnosti nesou i členské státy, dozorčí orgány a centrální banky.
Všichni musíme jednat koordinovaně, každý v souladu se svými povinnostmi. Již po dobu jednoho roku, od počátku krize, Komise vyvíjí iniciativy, které by vyřešily budoucnost našeho finančního systému ve střednědobém horizontu tak, jak byly před rokem projednány a schváleny Radou a Komisí na neformálním zasedání Rady v Portu a na zasedání Rady ve složení pro hospodářské a finanční věci v říjnu minulého roku.
Komise se však kromě toho aktivně podílí na krátkodobých naléhavých zásadních opatřeních, jež jsou zahrnuta do závěrů včerejšího zasedání Rady ve složení pro hospodářské a finanční věci, jejichž součástí je závazek zlepšit systémy pojištění vkladů; ty jsou vážně narušeny, ne tím, že by vklady ve finančních institucích nebyly zabezpečeny, ale některými jednostrannými iniciativami, které mají negativní dopad na ostatní země.
Komise pracuje a spolupracuje na tom, aby byly vyvíjeny a uplatňovány zásady stanovené ve včerejších závěrech Rady, které mají zásadní význam pro způsoby, jimiž by měly být řešeny obtížné situace v každé z finančních institucí: prostřednictvím rekapitalizace a v některých případech i dalšími nástroji.
Jak uvedl předseda Barroso, Komise se zasazuje o to, abychom v oblasti dohledu na evropské a přeshraniční úrovni jednali rychleji než doposud, neboť je pro nás naprosto nezbytný. Všichni jsme svědky toho, že v poslední době tyto mechanismy potřebujeme.
Komise, Rada i Parlament jsou spokojeny s tím, jak pohotově dnes zareagovala Evropská centrální banka a ostatní centrální banky v oblasti snížení úrokových sazeb, což by mělo částečně zmírnit napětí na trhu.
Zcela souhlasím s panem Purvisem v tom, že je nutné v rámci našich zodpovědností přijmout opatření, která usnadní obnovu mezibankovního trhu. To je zásadní. Nesmíme uvažovat o tom, že by naším jediným zdrojem likvidity ve fungování finančního systému v budoucnosti byly centrální banky a samozřejmě, Komise tuto sobotu prohlásila - a tím odpovídám konkrétně na příspěvek paní in 't Veldové - za přítomnosti hlav států a vlád v Paříži, a včera to zopakovala na zasedání Rady ve složení pro hospodářské a finanční věci, že, co se týče regulace státní podpory, články a ustanovení Smlouvy jsou dostatečné k flexibilnímu uplatňování dodržování pravidel hospodářské soutěže a pravidel pro státní podporu v situaci, v níž se nyní nacházíme.
Má kolegyně, paní komisařka Kroesová, na včerejším zasedání Rady ve složení pro hospodářské a finanční věci oznámila, že v průběhu dnešního či zítřejšího dne zveřejní pokyny o tom, jakým způsobem lze dle Komise využít rozsah flexibility ve Smlouvě pro tuto konkrétní záležitost a zároveň se vyhnout upřednostňování některých řešení a určitých druhů podpory.
Rovněž se vyjádří - a někteří z vás o tom také hovořili - o provádění Paktu o stabilitě a růstu. V roce 2005 byla provedena jeho revize a od té doby, jak jsem tu již dříve v rámci jiné rozpravy uvedl, panuje naprostá, stoprocentní shoda o provádění revidovaného paktu. Včera, opět na zasedání Rady ve složení pro hospodářské a finanční věci, i na sobotním setkání v Paříži bylo jednohlasně schváleno, že současný Pakt v revidované podobě z roku 2005 - a Parlament se účastnil debaty i schválení dohody - poskytuje dostatečný manévrovací prostor pro řešení situací, které se nyní objevují, a bohužel se s nimi budeme setkávat i nadále, jako např. navýšení veřejného zadlužení. Můžeme jednat v rámci daných pravidel, nesmíme je odsunout stranou.
Jednoznačně to zaznělo v sobotu v Paříži, na včerejším zasedání Rady ve složení pro hospodářské a finanční věci, a je to zjevné i dnes v naší rozpravě, a mohu vás ujistit, že Komise zaručí, aby to od nynějška bylo jasné, přestože budeme procházet velmi obtížnými okolnostmi, nejen ve finančním systému, ale i v reálném hospodářství.
Zítra odlétáme do Washingtonu na výroční zasedání Mezinárodního měnového fondu. Předpovědi MMF byly znovu přezkoumány. V následujících týdnech dojde k přezkoumání našich předpovědí. Není to pouze cvičení se v ekonomických předpovědích na teoretickém základě; bohužel to znamená zpomalení růstu, snížení zaměstnanosti a zvýšení napětí na trhu práce, což spolu s inflačním tlakem, jemuž stále čelíme, přestože v posledních dvou měsících došlo k jeho zmírnění, vyústí ve ztrátu kupní síly a v potíže pro běžné občany.
Nicméně kvůli tomu bychom neměli zapomenout na střednědobý kontext. Neměli bychom kvůli tomu zapomenout na to, co jsme se naučili v uplynulých krizích. Domnívám se, že v tomto duchu drtivá většina příspěvků, které tu dnes odpoledne zazněly, souhlasí s dohodou, které jsme dosáhli včera - a je to dle mého názoru dohoda velmi pozitivní - na zasedání Rady ve složení pro hospodářské a finanční věci v Lucemburku, posiluje a podporuje ji.
Předsedající -
Rozprava je ukončena.
Hlasování se bude konat během příštího dílčího zasedání.
Písemná prohlášení (článek 142)
Jean-Pierre Audy  
písemně. - (FR) Nejdříve bych chtěl poděkovat úřadujícímu předsedovi Rady, panu Nicolasi Sarkozymu, za praktická a účinná opatření a vynikající práci francouzského předsednictví, kterou dnes představil můj přítel pan Jouyet. Evropská unie vznikala uprostřed utrpení způsobeného válkou.
Zdá se, že utrpení a krize je i její budoucností. Tyto krize - kavkazská krize v Gruzii, finanční krize, selhání Světové obchodní organizace - jsou dokladem toho, do jaké míry potřebujeme nové pojetí institucí, které nabízí Lisabonská smlouva, zejména trvalé předsednictví Evropské unie.
Co se týče finanční krize, Evropská centrální banka právě rozhodla o snížení úrokových sazeb, a já jsem toto rozhodnutí uvítal. Konečně se probudila z letargie; měla by se ponaučit z nezdaru své měnové politiky, neboť nic by nemělo horší následky, než kdyby po obnovení hospodářského růstu sazby opět narostly. Je stále potřebnější, aby Komise na základě čl. 150 odst. 6 Smlouvy o ES předala záležitost Radě, která dá Evropské centrální bance politický mandát k finančnímu dozoru nad úvěrovými institucemi s cílem vytvořit evropský bankovní regulační orgán.
Sebastian Valentin Bodu  
písemně. - Dne 24. září jsem se v písemném dotazu ptal, zda je Evropa připravena ztlumit náraz vyvolaný jejím nezrušitelným propojením s americkým trhem a zda částka 36,3 miliard EUR poskytnutá trhu Evropskou centrální bankou a Bank of England je dostatečná pro odvrácení nebezpečí. Několik dní poté se banky Fortis a Dexia dostaly rovněž do vleku finanční krize. Dále ztroskotal islandský bankovní systém (krize tam vyvrcholila, když vláda Islandu převzala banku Glitnir) a britská vláda ohlásila, že investuje další finanční prostředky (200 miliard GBP) do jeho hospodářství.
Události, k nimž došlo, mi prozatím na moji otázku, která byla původně pouze řečnická, odpověděly. A jaké další události očekáváme? V současné době víme, že byly zasaženy finanční instituce. Ty významné. Nevíme však, kdo další byl zasažen, ale stále to tají. Co řada regionálních amerických bank, které byly zapojeny do poskytování jednoduchých půjček v oblasti bydlení? Co Evropské banky, které se nemohly udržet a investovaly do všelijakých exotických amerických finančních nástrojů, které v tomto desetiletí zaplavily trhy?
Ilda Figueiredo  
Přes poněkud emocionální slova o finanční krizi a s ní souvisejících dalších krizích stále nepřicházejí opatření, která by je účinně vyřešila. Některá opatření, jako např. znárodnění bank, které zkrachovaly kvůli špatnému managementu ze strany administrátorů a některých hlavních akcionářů, kteří si přivlastnili značnou část zisků a příjmů a na veřejnosti nechali, aby vyřešila škody, které způsobili, byla před několika měsíci zamítnuta, nyní jsou sice přijímána, stále je to však v zájmu velkého obchodu, bez skutečného ohledu na pracující a nejméně finančně zabezpečené osoby. Neřeší podstatu záležitosti. Neruší daňové ráje. Neodstraní falešnou nezávislost Evropské centrální banky. Neskoncují s Paktem stability. Nepřijímají Pakt o solidaritě a sociálním pokroku.
Evropská centrální banka snížila svoji základní sazbu příliš pozdě, díky krátkozrakosti, která má již negativní dopad na slabší hospodářství a na ty, kteří jsou u bank již zadluženi.
Záležitosti, jimiž se zabýváme, jsou tedy nesmírně důležité a zpochybňují neoliberální politiky, které kladou největší důraz na volnou hospodářskou soutěž, čímž zhoršují vykořisťování pracujících a znásobují problémy mikropodniků a malých a středních podniků. Na příštím zasedání Rady je třeba tyto neoliberální politiky zastavit.
Petru Filip  
písemně. - (RO) Globální finanční krize má nadnárodní charakter, kromě toho hrozí, že velmi rychle způsobí stav naprosté paniky, a to nejen ve finančních, bankovních a hospodářských odvětvích, ale i na úrovni běžných evropských občanů. Domnívám se, že hospodářská stránka krize je závažná a je nutné ji mít pod kontrolou z hlediska finančního i hospodářského, ještě větší nebezpečí však vidím v tom, že mezi evropskými občany zavládne panika, což je mnohem obtížněji zvladatelná situace, jejíž důsledky je třeba napravovat mnohem déle.
Z toho důvodu na vás jako předsedy vznáším veřejný požadavek, a vyzývám vás, abyste jakýmikoli přímými kroky okamžitě a efektivně vyřešili současnou hospodářskou a finanční krizi a zajistili, aby přijatá opatření byla pro evropskou veřejnost transparentní tak, aby se občané cítili pod ochranou Evropské unie, jejímž cílem bylo právě poskytnout ochranný rámec pro případ vážné nouze.
Nepodaří-li se nám posílit důvěru a solidaritu v Evropě, hrozí nebezpečí, že vše, co jsme za posledních padesát let s obtížemi vybudovali a upevnili, zmizí.
Filip Kaczmarek  
Neměli bychom počítat s tím, že jediné setkání Evropské rady vyřeší problém finančních trhů. Cílem by spíše mělo být nalezení způsobů, jež by zajistily větší bezpečnost evropského systému bank. Současné zapojení národních vlád je nyní bezesporu nezbytné, zajisté však nenahradí společná opatření na úrovni EU jako celku.
Dnes je obzvláště důležité, abychom se vyhnuli jakémukoli populistickému rozdávání slibů a ochránili občany před krajním cynismem některých politiků. Vychází z nikam nevedoucího pesimismu a vyzývání ostatních politiků, aby něco udělali. Splní-li se špatná proroctví, cynikové budou reagovat "copak jsme vám to neříkali?" Pokud k nejhorším scénářům nedojde, falešní zachránci řeknou: "chtěli jsme být opatrní, v podobných situacích je lépe držet jeden směr".
Nyní si cynikové mnou ruce radostí nad tím, že objevili lest, v níž nelze prohrát. Tato radost dokládá krajní nezodpovědnost a popření základních hodnot demokratické politiky, kterou je upřímná starost o obecné dobro. Je možné, že největší nebezpečí pro peněženky evropských občanů je právě tento cynismus. Rovněž je zajímavé, že tento předstíraný zájem o budoucnost občanů vyhlašují ti, kteří usilují o zablokování nové evropské smlouvy a nelíbí se jim myšlenka jednotné měny. Doufám, že zasedání Rady nebudou přítomni falešní proroci. Velmi vám děkuji.
Mairead McGuinness  
písemně. - Globální finanční krize bude právem hlavním bodem programu říjnového zasedání Rady. Za krizi mohou lidé - z USA, EU a odjinud, a úpadek bankovního a finančního odvětví je reálný a tím více šokující.
Existuje jistá pochybnost, že nemyslitelné - tedy zhroucení bankovního systému - se stalo skutečností. Následkem zániku jednotlivých bank a dramatických zásahů vlád na podporu křehkého finančního odvětví jsou pochybnosti veřejnosti o tom, zda jsou političtí představitelé schopni je v podobných situacích ochránit.
Banky regulaci nechtějí a nyní je jasné, že regulace nebyla dostatečná a nedokázala poskytnout ochranu klientům bank ani samotným finančním institucím.
Avšak když se bankám přitížilo, hledaly pomoc a záchranu u politiků. Je tedy na nás, abychom využili této chvíle a vrátili moc do politického systému, kde bylo vždy její místo, ne na finančních trzích.
Esko Seppänen  
písemně. - (FI) Spojené státy americké podlehly nemoci šílených peněz. Jejími příznaky jsou úpadky bank, zestátnění bankovních ústavů a pojišťoven a vytvoření odpadové banky využívané na zestátnění dluhů a jako skládky bankovního odpadu. Krize je dokladem toho, že stát je pro kapitál nezbytný, a to nejen kvůli vedení válek v dalekých cizích zemích: v případě USA v Iráku a Afghánistánu. Pozitivním výsledkem krize, způsobené levnými "podivnými" penězi, je fakt, že Spojené státy si nyní nemohou dovolit vést další války.
Velmoc vyvedená z konceptu nevypadá dobře, neboť tím klesá v očích ostatních. A to je situace Spojených států: mnozí se domnívají, že jako supervelmoc ji postihl stejný osud, který zasáhl Sovětský svaz.
Veškeré politické a hospodářské prostředky USA bude nutné využít na uhašení ohně, který se rozhořel díky levným penězům, dluhům a spekulaci. Není to však již pouhá hospodářská záležitost: gigant, jehož autorita stála na hromadě cenných papírů, se zhroutil. Pyšná Amerika, vítěz ideologického boje, již ve svém vítězném postavení není důvěryhodná.
Georgios Toussas  
Sdělení Rady a Komise a postoj, který zaujali političtí představitelé kapitálu v průběhu rozprav v rámci příprav zasedání Rady Evropské unie, předznamenávají urychlení nepopulární politiky řízení kapitalistické hospodářské krize. Krize se neúprosně šíří členskými státy EU a rozvinutými zeměmi obecně a ve stále větší míře obnažuje zpátečnický charakter Evropské unie.
Tyto výroky, monopolní zásahy státu oznámené Radou ve složení pro hospodářské a finanční věci a buržoazními vládami členských států EU spolu s vyprošťováním zadlužených bank a dalších monopolních obchodních skupin pomocí veřejných finančních prostředků jsou opatření, jimiž bude kapitál EU povzbuzen k podpoře monopolního hospodářství a politické nadvlády. Kapitalismus neumí reagovat, jde-li o zájmy běžných lidí, jak dokládá tato situace.
Tváří v tvář hrozící krizi Evropská unie a buržoazní vlády jejích členských států stupňují svůj útok proti pracující třídě a lidu.
Evropští občané nemohou od summitu EU nic očekávat. Pracující mají jedinou možnost - neposlechnout a rozloučit se s nepopulární politikou EU a buržoazními vládami jejích členských států.
