Zařízení péče o děti předškolního věku - barcelonské cíle (rozprava) 
Předsedající
Dalším bodem je prohlášení Komise o zařízeních péče o děti předškolního věku - barcelonských cílích.
Vladimír Špidla
Vážená paní předsedkyně, vážené poslankyně, vážení poslanci, několik dní po 8. březnu, Mezinárodním dni žen, Komise vítá příležitost učinit před Evropským parlamentem prohlášení o zařízeních péče o děti v předškolním věku. Tato zařízení jsou totiž nezbytná pro prosazování rovnosti žen a mužů, lepší sladění profesního a rodinného života, ale také pro zajištění kvality života pro děti. Na zasedání Evropské rady v Barceloně v roce 2002 si členské státy vytkly ambiciózní cíle, které mají být splněny do roku 2010. V souladu se závazkem, který Komise přijala před Evropským parlamentem v roce 2007, předložila v říjnu 2008 zprávu o provádění barcelonských cílů. V ní Komise připomněla, proč je důležité do zařízení péče o děti více investovat.
Komise především připomněla, že barcelonské cíle se zaměřují na odstraňování překážek v přístupu na trh práce, zejména pokud jde o ženy. Více než 6 milionů žen v EU (ve věku od 25 do 49 let) uvádí, že kvůli svým rodinným povinnostem jsou nuceny nepracovat nebo pracovat pouze na částečný úvazek. Evropské hospodářství tak přichází o významný produktivní potenciál, a to v době, kdy musí čelit závažným hospodářským a demografickým výzvám, a sociální postavení rodin se tak oslabuje. Rozvoj zařízení péče o děti předškolního věku umožňuje rodičům svobodně se rozhodovat, jak si zorganizovat čas a jak lépe sladit pracovní a rodinný život. Cílem není "nutit" rodiče, aby svěřovali své děti těmto zařízením. Cílem je, aby byla taková možnost poskytnuta rodičům, kteří si to přejí. Rozvoj služeb péče o děti přispívá rovněž k předcházení chudobě, zejména v rodinách s jedním rodičem, z nichž je více než třetina chudobou ohrožena.
V souvislosti s demografickým zpomalením, kterým Evropa prochází, podporuje dostupnost zařízení péče o děti rovněž uskutečňování rodinných plánů. Ukazuje se totiž, že nejvyšší porodnost mají právě ty členské státy, které zavedly nejvyspělejší politiky sladění profesního a rodinného života a které vykazují nejvyšší míru zaměstnanosti žen. Zařízení péče o děti samozřejmě také přispívají k rozvoji dítěte. Četné studie, zejména studie provedené OECD a UNICEF, prokázaly, že tyto služby sehrávají významnou úlohu v osobním rozvoji dítěte za předpokladu, že jsou kvalitní a dítě je jim svěřeno na přiměřenou dobu. Služby péče o děti mohou mít rovněž kladný vliv na studijní výsledky a budoucí profesní život.
Ve své zprávě Komise konstatuje, že navzdory všem uvedeným dobrým důvodům většina členských států zdaleka ještě nedosáhla cílů, jež byly v roce 2002 stanoveny. Velká část práce musí být ještě vykonána, zejména co se týče dětí mladších tří let. Kromě toho jsou některá zařízení provozována pouze po část pracovní doby, což omezuje možnosti rodičů v přístupu na trh práce. Komise však uznává, že v řadě členských států bylo dosaženo významného pokroku. Závazky, které členské státy přijaly na evropské úrovni, a výzvy Evropského parlamentu vyjádřené v řadě usnesení sehrály v tomto ohledu důležitou úlohu. Proto je třeba, aby se všechny zúčastněné strany, zejména vnitrostátní a místní orgány, spojily a vytvořily přístupnou, finančně dostupnou a kvalitní nabídku zařízení péče o předškolní děti.
V Plánu pro dosažení rovného postavení žen a mužů se Evropská komise zavázala k podporování úsilí, které členské státy vyvíjejí v této oblasti. Povzbuzuje členské státy, aby plně využívaly možností, které nabízejí strukturální fondy. Za účelem pomoci místním subjektům při zavádění opatření v této oblasti Komise kromě toho v loňském roce přijala informační brožuru o možnostech financování opatření na podporu rodin. Komise bude nadále podporovat výměny osvědčených postupů a bude pravidelně sledovat barcelonské cíle v rámci strategie pro růst a zaměstnanost. Bude se rovněž zabývat hodnocením rodinných politik, zejména politik sladění profesního a rodinného života, přičemž se bude opírat především o spolupráci s OECD. V neposlední řadě bude Komise v rámci strategie pro růst a zaměstnanost po roce 2010 podporovat zachovávání evropských cílů v oblasti služeb péče o děti.
Někdo možná pochybuje, zda je v době krize vhodné investovat do služeb péče o děti. Nicméně četné studie ukázaly, že pokud takové služby nejsou k dispozici, všichni na to doplácejí. Je proto důležité jednat už dnes, aby byl zajištěn přístup ke službám péče o děti a aby tak byla podporována zaměstnanost a prosazovány rovnost, sociální začleňování a zájmy dětí.
Philip Bushill-Matthews
jménem skupiny PPE-DE. - Pane komisaři, děkuji za vaše prohlášení. Vaše slova mě velmi povzbudila, ale vadilo mi zjištění, že zde poslouchalo pouze 12 poslanců. Tento počet se nyní závratně zvýšil na 18 poslanců, kteří naslouchali tomuto důležitému projevu o tak významném tématu.
Byl jsem zvědavý, nicméně nepadlo ani slovo - pokud mi neuniklo - o poznámkách předsednictví Rady starých zhruba měsíc, protože tyto poznámky považuji za velmi prospěšné pro tuto rozpravu a celou záležitost velmi objasňují, přestože ještě nebyly splněny barcelonské cíle - v některý případech to bude trvat ještě velmi dlouho -, bylo jasné, že některé země nemají bezprostřední plány na jejich splnění a nevidí v tom zásadní problém. Důvodem je, cituji české předsednictví Rady, že: "Nikdo by neměl kritizovat rozhodnutí těchto zemí, které neplní barcelonské cíle a nezamýšlí zvýšit své úsilí o jejich dosažení. Jsou země, jejichž občané na základě historických zkušeností nemají zájem na umisťování svých dětí do zařízení péče o děti."
Myslím, že je to pravda. To samozřejmě neznamená, že bychom se neměli co nejusilovněji snažit o podporu péče o děti v denních zařízeních, která bude dostupná té, kteří o ni mají zájem.
Doufám, že budete souhlasit, pane komisaři, že v kontextu větší pomoci přístupu žen na pracovní trh a v kontextu pomoci lidem prostřednictvím významné úlohy zařízení péče o děti, existují i jiné způsoby, jak dosáhnout kýženého cíle - není jen jedna cesta, na kterou bychom se měli plně soustředit. Prozkoumejme prosím všechny cesty a mějme ten cíl na paměti, aby mohly být opravdu splněny naše společné cíle.
Zita Gurmai
jménem skupiny PSE. - Paní předsedající, finanční krize se stává hospodářskou krizí a v Evropě nyní čelíme recesi, jež se dotýká běžných občanů: ceny rostou, nezaměstnanost roste, investice klesají, úvěry jsou hůře dostupné, a proto ekonomika zpomaluje.
Je to číslo trompe l'oeil, které dokládá, že jsou muži nezaměstnaností zasaženi jako první - a také nejhůře -, protože muži převažují v odvětvích, jako je automobilový průmysl. Avšak ženy budou zasaženy ve druhé vlně nadstavů a bude se jich to týkat dlouhodobě. Ženy se smlouvami na dobu určitou nebo pracující jako osoby samostatně výdělečně činné často zastávají místa v odvětvích, kde je velká poptávka, když se hospodářství daří, ale kde se během hospodářské krize stává pracovní místo velmi křehké. Tato pružnost prospívá trhu práce, ale nikoliv ženám, které chtějí a potřebují sociální jistoty, záruku pracovních míst a sladění soukromého a pracovního života. Je mnohem více znepokojující, když konzervativní vlády, jako je například současná česká, hovoří o revizi barcelonských cílů a návratu k domácí péči. Barcelonské cíle, za něž demonstrovala ženská část PSE během naší kampaně v roce 2007, jsou přínosem pro celou společnost a všechny děti. Pomáhají jim získat stejný start do života a vymýtit chudobu.
Jak řekl Jacques Delors: "V každém dítěti je poklad a musíme mu dát šanci tento poklad objevit a rozvíjet." Smím-li dodat: všechny děti potřebují rovnou šanci rozvíjet své bohatství. Takto můžeme zajistit dobře připravenou a kompetentní pracovní sílu. Barcelonské cíle rovněž přispívají k plnění lisabonských cílů - 60% podílu žen na pracovním trhu pomocí sladění veřejného a pracovního života pracujících žen.
Je zřejmé, že vlády nesmí ustoupit od veřejných služeb, ani během této krize.
(Předsedající požádala řečníka, aby mluvil pomaleji)
Domácí péče o děti je důležitá. Každá žena by měla mít možnost výběru, zdali zvolí domácí, nebo veřejnou péči o děti, ale je odpovědností každé vlády, aby zajistila tento výběr vytvořením kvalitní, dostupné a cenově přijatelné péče o děti určené všem. Těší mě, že máme tak oddaného spojence při prosazování barcelonských cílů.
Karin Resetarits
Paní předsedající, děti a politika - zřídka jsou zájmy občanů a politiků tak rozdílné. Pro evropské občany je téma dětí na prvním místě jejich priorit. Pro politiky jsou otázky dětí okrajovými otázkami, jak se zde dnes můžeme znovu přesvědčit.
Nevím ani o jedné zemi, která by měla ministerstvo pro otázky dětí, ani která má určeného zástupce pro zájmy našich nejmladších obyvatel v Komisi. V Parlamentu je téma dětí rozděleno mezi všechny výbory. Proto bych to dnes chtěla Komisi zdůraznit, neboť se zabýváme zařízeními péče o děti a barcelonskými cíli. Děkuji vám mnohokrát.
V parlamentní pracovní skupině pro kvalitní dětství shledáváme, že naše děti žijí ve velmi složitém světě. Budoucnost těch, kteří jsou nyní dětmi, právě teď - dnes - je zcela nejistá. Dnešní dítě může vystoupat na vrchol společenského žebříčku, nebo spadnout na dno. Takové děti mohou zůstat ve svém vlastním kulturním okruhu, nebo mohou hledat jiný. Mohou jednoduše následovat životní cestu svých rodičů, nebo dělat pravý opak. Mohou si vzít osobu opačného pohlaví, nebo stejného pohlaví. Když jsme před více než 50 lety jsme zahájili projekt sjednocování Evropy, bylo vše úplně jinak.
Rozmanitost, která nás jako Evropany charakterizuje, se stala rozhodujícím faktorem životů našich dětí. Koncept rozmanitosti proto musí nalézt své uplatnění v tom, co naše děti učí učitelé a ostatní, kteří se na výchově podílejí. Tomu je v současnosti věnována jen velmi malá pozornost. Evropská zařízení péče o děti koneckonců praskají pod tlakem problémů integrace. Pokud jde o integraci, potřebujeme začít znovu od úplného počátku.
Přistupme k tomuto tématu znovu a zcela bez předsudků podle hesla "zastavte to rozmanitostí". Kromě toho bych chtěla požádat všechny poslance vystupující po mně, aby pouze neobhajovali uplatňování rovnosti žen a mužů, ale aby bojovali rovněž za hledisko dětí - zejména za dnešní finanční krize -, protože jinak zanecháme našim dětem obrovské dluhy.
Roberta Angelilli
Paní předsedající, dámy a pánové, neměli bychom zapomínat, že nemůžeme podporovat práva žen v jakémkoliv dokumentu, který se týká zaměstnanosti nebo rovných příležitostí, aniž bychom se nemohli spolehnout na zařízení péče o děti, bez nichž by byl smír nemožný a práva by nic neznamenala.
Tyto záležitosti jsou nyní mnohem aktuálnější než kdy předtím, protože čelíme problémům způsobeným hospodářskou krizí. V Evropské unii více než šest milionů žen ve věku od 25 do 49 let prohlašuje, že jsou nuceně nezaměstnané, nebo pracují na částečný úvazek kvůli svým povinnostem v domácnosti. Situace více než jedné čtvrtiny těchto žen pramení z nedostatku zařízení péče o děti předškolního věku nebo kvůli jejich vysoké ceně. Šest let po přijetí barcelonských cílů, protože lhůta vyprší v roce 2010, shledáváme, že těchto cílů většina států nedosáhne, přestože ani nebyly příliš ambiciózní: zajištění přístupu 30 % dětí do tří let do zařízení péče o děti předškolního věku. Musíme tvrdě pracovat, abychom dosáhli uspokojivé úrovně dostupnosti služeb pro děti, přičemž začneme se službami pro děti do tří let věku.
Proto mám velkou radost, že dnes rada ECOFIN schválila možnost, aby všechny členské státy mohly snížit DPH na služby pro děti. Jsem přesvědčena, že se jedná o významnou pobídku a rozumné gesto, která nám pomůže opětovně zahájit plán péče o děti a služeb pro děti a rodiny v celé Evropské unii.
Hiltrud Breyer
Paní předsedající, domníváme se, že pokusy českého předsednictví oslabit cíle EU v oblasti péče o děti jsou opravdu ostudné, a proto je samozřejmě ostře odmítáme. Je rovněž velkým úspěchem, že ministři členských států zodpovědní za rodinné záležitosti neschválili toto zeslabení uvedených cílů v důsledku tlaku vyvinutého touto sněmovnou.
Také považuji za velmi politováníhodnou dnešní nápadnou nepřítomnost českého předsednictví, které tak s námi nemůže v Parlamentu diskutovat o své snaze oslabit barcelonské cíle, protože tento český krok je velmi jasným zbrzděním politiky EU v oblasti rovného postavení a my zcela jasně odmítáme zastaralé vnímání žen a rodiny, jak je vyjadřuje návrh českého předsednictví.
Pane komisaři Špidlo, uvedl jste, že zde existují možnosti financování. Pozorujete, že většina členských států tyto cíle neplní, zejména pokud se týká péče o děti mladší tří let. Avšak jakou iniciativu podnikne Komise, aby byly členské státy v této oblasti aktivnější? Obávám se to vyslovit, ale na tuto otázku jsem od vás dnes neslyšela žádnou odpověď.
Co dále učiní Komise, aby podnítila členské státy? Také jste naznačil, že existují možnosti spolufinancování. Využívají členské státy těchto možností? Chtěla bych vás požádat, abyste mi na to odpověděl. Pokud ne, proč tomu tak není, a může Komise navýšit finanční prostředky pro rozšíření péče o děti?
Eva-Britt Svensson
Paní předsedající, velmi chválím členské státy, které schválily ty barcelonské cíle, jež se týkají přístupu dětí k péči o děti. Domnívala jsem se - a je tomu stále tak -, že tyto cíle byly raději stanoveny nižší, ale alespoň jsme nějak začali. Přístup ke kvalitní péči o děti je pro ženy základní podmínkou, pokud mají mít možnost pracovat, a je rovněž základní podmínkou rovnosti.
A však nyní se obávám, že tyto cíle nebudou splněny, a samozřejmě se obávám náznaků českého předsednictví ohledně nahrazení cíle péče o děti péčí doma jakožto plně životaschopnou alternativou, které si proto přeje odstranění tohoto cíle. Avšak chci poděkovat také panu komisaři Špidlovi, který vskutku jasně vysvětlil, že Komise stále považuje za důležité, abychom splnili barcelonské cíle týkající se péče o děti. Ráda bych také poděkovala paní Resetaritsové za její návrh o uplatňování hlediska dětí. Domnívám se, že bychom na to měli myslet.
Kathy Sinnott
jménem skupiny IND/DEM. - Pane komisaři, mnoho obyvatel mého volebního jsou velmi malé děti a dnes bych chtěla promluvit jejich jménem, zejména proto, že je tu dnes velmi mnoho dobrých řečníků, kteří se účinně přimlouvali za pracující ženy.
Péče, kterou dítě dostává v nejútlejším věku, bude mít důsledky pro celý jeho další život. Mnoho lidí zabývajících se vývojem dítěte, například Maria Montessoriová, konstatovalo, že je třeba, aby bylo dítě v přítomnosti matky nebo její náhrady. Mnoho z nich rovněž poukázalo na milník ve vývoji dítěte ve věku dva roky a devět měsíců, odkdy je pro dítě bezpečné trávit více času v nepřítomnosti svého primárního pečovatele.
V posledním desetiletí byla tato pozorování podepřena technologií zobrazování mozku, přičemž se prokázalo, že v dětském mozku nastane určitý proces, který mu umožní internalizovat primárního pečovatele, obvykle matku, takže ji má dítě v aktivní paměti, přestože není přítomna. V té chvíli je dítě schopné pochopit, že se matka, nebo jiný primární pečovatel, vrátí a že neodešla navždy.
Samozřejmě život takový není a matky často pracují mimo domov. Mohou chtít pracovat, nebo se tak rozhodnout, a i když to neudělají, mohou potřebovat příjem kvůli splácení hypotéky a nákupu jídla. Ženy jsou krásným obohacením pracovní síly. Jejich začlenění a rovné zacházení s nimi je základním právem. Ale děti nevědí, ani nemohou posoudit, co musí nebo chtějí jejich matky dělat. Jsou fixovány na to, co potřebují. Příroda je velmi mocná síla.
Když odporujeme přírodě, má to vždy následky. Mít milující matku je pro dítě ideální, takže bychom měli vyvinout veškeré úsilí pro přizpůsobení případů, kdy chce být matka dítěti nablízku v tomto útlém věku. Protože pokud malé dítě potřebuje uklidňující přítomnost své matky, její nepřítomnost bude mít dopad, přestože existují závažné důvody pro její absenci. Ale jak jsem řekla, ženy pracují a my musíme učinit to nejlepší, abychom přinejmenším zajistili, že má-li se o dítě mladší dvou let a devíti měsíců starat někdo jiný než primární pečovatel, ať je to někdo, kdo dítěti poskytne co možná největší péči.
Některé děti mají to štěstí, že jim tuto péči poskytne někdo ze sekundárních pečovatelů, například otcové, prarodiče, další příbuzní, blízcí sousedé - lidé, kteří jsou jim oddáni a trvale tvoří součást jejich života. Ale to jednoduše není osud mnoha dětí a batolat, o něž se starají v zařízeních péče o děti předškolního věku. Sluší se, abychom zajistili, že tato zařízení budou čistá, bezpečná, stimulující a především výchovná, nikoliv pouze středisky pro pobyt.
Děti jsou naše budoucnost. Základy, které dostanou, jsou nanejvýš důležité, ale čas, prostor a výchova, které děti potřebují pro svůj růst a rozvoj, se stávají luxusem, který si může dovolit stále méně a méně lidí. Budoucnost Evropy vytváříme k lepšímu nebo k horšímu podle toho, jak vychováváme své děti. Chtěla bych požádat Komisi, aby se touto otázkou chvíli zabývala z pohledu dítěte. Kdybyste se mohli zeptat dítěte, jestli chce matku nebo zařízení denní péče o děti, vždy si vybere matku. Je třeba, abychom dětem naslouchali stejně jako jejich matkám a abychom jim pomohli nalézt způsob sladění domova a práce ku prospěchu obou.
Irena Belohorská
(SK) Pravděpodobně všichni bez výjimky uznáme, jak je důležité realizovat všechny barcelonské cíle v každodenním životě. Sladění rodinného a pracovního života je podstatné pro uplatnění zásady rovnosti v zaměstnání. Na druhé straně je přínosem i pro děti v jejich dalším zdravém vývoji.
Podpora rozšíření služeb v oblasti predškolních a mimoškolsních zařízení, center pro rodiče, stejně jako fungování širokospektrálních multifunkčních denních komunitních center zvyšuje dostupnost, pružnost a rovnoprávnost systému veřejných sociálních služeb pro rodiny tak, aby se vytvořila jejich konkurenceschopnost a zvyšovala kvalita.
Situace v oblasti zabezpečení služeb denní péče o děti je na Slovensku dost složitá. Veřejná zařízení denní péče pro nejmladší děti do dvou, třech let prakticky zanikla, fungují jen výjimečně a soukromá zařízení jsou pro většinu rodičů cenově nedostupná. Pravomoci v této oblasti přešly na města a obce, které se mohou, ale nemusí, podílet na zřizování těchto zařízení.
Situace s pokrytím dětské populace ve vyšším věku, tedy od třech do šesti let, tedy tzv. školky, též není o moc příznivější. Podle odhadovaných statistik v rámci Evropské unie méně dětí ve věku od tří let než na Slovensku navštěvuje už jen v Řecku, Litvě, Polsku a Slovinsku.
Země se sociálními a rodinnými politikami, které jsou formovány podle zásady rovnosti žen a mužů, například Finsko, Švédsko, Francie, mají v posledních letech vysokou míru plodnosti, zatímco země podporující tradiční dělení rodičovských rolí čelí nízké porodnosti, a zvyšuje se tam bezdětnost, například Německo, Španělsko, Itálie.
Mnohé země, které mají vysoký podíl žen na trhu práce, jako jsou například severské státy, mají zároveň i nejvyšší míru porodnosti a plodnosti. Na to, aby se žena mohla uplatnit v zaměstnání, ale současně aby mohla naplnit i svou touhu být matkou, je potřebná i podpora ze strany státu. Vždyť demografická situace je výsledkem právě zájmu nebo nezájmu státu o budoucí pokolení. Stát podporou rodinné politiky vytváří nezbytnou podmínku pro rodinu. Dosavadní ignorace těchto hodnot a podpora spotřebního způsobu života je pravděpodobně příčinou nynějšího soumraku demografie.
Na druhé straně jsou předškolní zařízení mimořádně důležitá i pro problematické skupiny obyvatelstva, jako jsou děti ze sociálně slabých skupin a romské děti. Právě u těchto dětí v předškolních zařízeních dochází k osvojení základních hygienických návyků, ale i postupné seznamování s pravidly chování. Můžeme říci, že barcelonské cíle by měly tvořit součást politiky státu v oblasti péče o občany.
Edite Estrela
(PT) Skoro sedm let po zasedání Evropské rady v Barceloně je většina členských států velmi vzdálena dosažení stanovených cílů. Přesto jsou zařízení péče o děti předškolního věku zásadní podmínkou sladění pracovního, rodinného a soukromého života, a to jak pro muže, tak ženy. Jsou také podmínkou podpory rovnosti.
Chtěla bych vás upozornit, že rodinné povinnosti brání více než šesti milionům evropských žen v účasti na pracovním trhu. Přesto ještě existuje 15 členských stát. Jejichž pokrytí neodpovídá evropskému průměru, které neplní barcelonské cíle. Například Česká republika, která právě předsedá Evropské radě, má pokrytí nižší než 10 % skupiny dětí do tří let. Proto není překvapivé, že je revize barcelonských cílů zahrnuta do programu českého předsednictví. Co je však závažnější, české předsednictví se bude, cituji: "zaměřovat na otázku rodičovské péče o děti a její vztah k politice zaměstnanosti a bude zdůrazňovat význam domácí péče o děti jakožto rovnocenné alternativy k profesionální péči". Konec citátu.
Bylo tomu obtížné uvěřit, když jsem to četla. Ale je to pravda: české předsednictví chce poslat ženy zpátky domů. Chce, aby se Evropa vrátila o celé roky zpět a aby se evropské ženy vzdaly svých úspěchů v dlouhém boji za rovnoprávnost. Je tomu přesně tak, protože autoři tohoto návrhu nezamýšlí poslat domů muže, aby se starali o děti. Navíc mají ženy stejná práva na profesní uplatnění jako muži.
Chtěla bych vám uvést příklad Portugalska, které zahájilo ambiciózní program výstavby zařízení péče o děti předškolního věku. Pomohou povzbudit ekonomiku a vytvářet pracovní místa, a kromě toho dosáhnout barcelonských cílů.
Jan Tadeusz Masiel
(PL) Paní předsedající, občas mám dojem, že čím zdravější je země, tím méně vynakládá peněz na péči, výchovu a vzdělávání dětí. Avšak nesmíme zapomínat, že Evropu ohrožuje demografická krize. Musíme udělat vše, abychom podporovali muže a ženy v zakládání rodin a aby měli co nejvíce dětí.
V mnoha zemích EU se místa v jeslích musí zajistit ještě před narozením dítěte. Jak potom můžeme mluvit o usnadnění návratu žen do práce? Kromě toho mnoho žen hledá práci až poté, co mají děti.
Přístup evropských občanů k rodině a dětem by měl určovat naši úroveň kultury a civilizace.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Paní předsedající, úsilí Evropské komise o pomoc matkám při aktivní účasti na pracovním trhu podporou uplatňování celého obsahu barcelonských cílů z roku 2002 stojí za povšimnutí.
Avšak rád bych pana komisaře upozornila, že svobodná volba, zejména v případech ekonomického tlaku, není otázkou historické tradice, je to otázka demokracie. Nutit matky, aby šly touto cestou, nepřinese dobré výsledky; naproti tomu se výsledky dostaví, jakmile budou rodiče přesvědčeni, že se jedná o ideální řešení pro jejich děti a, jak řekl můj předřečník, toho bude dosaženo podporou a poradenstvím od samého počátku, od početí života.
Tak rodiče také najdou nejvhodnější řešení a zařízení péče o děti předškolního věku se budou přizpůsobovat, a to ihned po porodu i o tři roky později. Ale musíme se zabývat poskytováním služeb, protože kvalita stojí peníze. Dnes ve většině zemí stojí kvalita velké peníze a předpokládají se soukromá zařízení. Naproti tomu veřejná zařízení, která jsou levnější nebo - ve vzácných případech - zdarma, stojí méně, ale jsou nevalné kvality. Proto se musíme zabývat odbornou přípravou personálu těchto zařízení a je třeba, abychom zvyšovali důvěru rodičů tak, aby se mohli zapojit. Když jsem v Paříži měla první ze svých devíti dětí, byla jsem přesvědčena o kvalitě těchto zařízení, kterou bych jako matka nemohla poskytnout.
Proto musíme respektovat zkušenosti matek a považovat je za primární službu, která je poskytována výlučně dětem. Když matky poskytují tyto služby, musí existovat možnost jejich podpory prostřednictvím celoživotního vzdělávání a odborné přípravy, aby se posléze mohly vrátit k výkonu svého povolání.
Nesmíme rovněž zapomínat na zprávu Parlamentu o zařízeních péče o děti pro studenty, protože hovoříme o práci, ale práce začíná profesní kvalifikací. Pokud tedy nebudou existovat zařízení péče o děti předškolního věku dostupná během získávání profesní kvalifikace, jak by se ženy mohly dále uplatnit na pracovním trhu?
Gabriela Creţu
(RO) České předsednictví má pravdu: barcelonské cíle byly vytvořeny před posledním rozšířením EU. Avšak se zásadně mýlí, když říká, že specifická situace v nových členských státech a předcházející zkušenosti jsou argumentem proti těmto cílům.
Pokud nic jiného, tak jsou důležité přínosy: pro rodiče a rovnost mezi muži a ženami, pro ekonomiku a míru zaměstnanosti a pro děti a budoucnost. Relativně nízké mzdy v našich zemích znamenají, že rodiče musí pracovat; není to možnost, je to nutnost. Kromě toho stoupá počet rodin s jedním rodičem. V některých zemích až jedna třetina dětí nevyrůstá v tradiční rodině.
Politiky podpory zaměstnanosti, považované za faktor účinnosti, nemohou dále ignorovat skutečnost, že lidé mají děti. Mnoho z nich žije v chudých rodinách bez základní výživy, zdravotní péče a vzdělání. Někdy je rodinné prostředí násilnické. Když se rodiče odstěhují za prací, nechají děti samotné. Tyto služby mohou přetrhnout řetěz chudoby a nabídnout pozitivní alternativu socializace pod dohledem specialistů. Avšak, abychom toho mohli dosáhnout, musí být jesle a školky:
1. dostupné, a především přístupné, ať již zdarma nebo za mírnou cenu, a
2. kvalitní; tedy je naprosto nezbytné, aby byl personál odborně připraven.
Kvůli boji proti současné krizi se vzdáváme zánovních automobilů, abychom nakupovali úplně nová auta, přičemž plýtváme cennými materiálními prostředky. Bylo by lepší, kdybychom namísto toho investovali do výstavby nových jeslí a školek a v tomto odvětví vytvářet stabilní pracovní místa. Kvalita využívaných lidských zdrojů je již dlouho jedním z faktorů, podle nějž se země odlišují.
Navrhujeme, že by Komise měla při hodnocení programů zaměstnanosti jednotlivých zemí zohlednit fakt veřejných výdajů na děti. Je pravda, že Jacques Delors jednou prohlásil, že se v každém dítěti skrývá poklad a že je úkolem společnosti, aby ho objevila. Ale k tomu bych doplnila: jinak společnost poškodí svou celou budoucnost.
Anna Záborská
(SK) Soulad mezi rodinnou odpovědností matek a otců a profesními ambicemi zaměstnanců má velmi pozitivní a bezprostřední vliv na celou společnost. Navrhuji, aby byla zrevidována definice práce, aby se takto zviditelnily výhody souladu mezi rodinnou odpovědností a profesními ambicemi.
Rodinná odpovědnost nemůže být automaticky pokládána za škodlivou pro budoucnost matky jen proto, že dočasně odchází z formálního trhu práce. Až dosud vnitrostátní politiky a evropská politika vnímaly občana jen na základě požadavků trhu práce. Odpovědi na demografickou krizi naopak vnímají občana i v jeho úloze rodiče, matky a otce ve vztahu odpovědnosti vůči rodině.
Zde se objevuje zásadní otázka, která udává směr dalších úvah. Ptám se, jaký model společnosti chceme prosazovat? Chceme mít rodiny přizpůsobené trhu a podnikům, nebo podniky a trh přizpůsobený rodinám? Toto vůbec není zbytečná otázka. Evropské i vnitrostátní politiky jsou v této oblasti určovány napětím mezi logikou trhu a logikou lidské přirozenosti. Úlohou společnosti je proto, aby jednala tak, že se ženy a muži mohou svobodně rozhodnout mezi dvěma logickými možnostmi, z nichž každá má svůj důvod existence v širší vizi, jako je vize práce.
Logika politiky Evropské unie, která se týká životních cyklů, nabírá osobitý význam, pokud jde o specifické zvážení aktivních kategorií mužů a žen ve věku 15 až 49 let, aby mohly splnit svou výjimečnou úlohu při vyrovnávání demografické krize. Na rozdíl od návrhů Evropské komise, rozhodnutí dát život dětem nemůže být jednoduše pokládáno jen za individuální cíl pro naplnění touhy mít děti.
Marusya Ivanova Lyubcheva
(BG) Dámy a pánové, péče o děti by měla stát ve středu politiky EU. Nejen proto, že někdy říkáme, že jsou děti budoucností národa, ale proto, že si po nás současná realita žádá, abychom přemýšleli a pracovali na budování budoucnosti Evropy. Zažíváme závažnou demografickou krizi, nízkou porodnost, stárnutí obyvatelstva a hospodářské a sociální problémy společnosti. Naše úsilí se musí zaměřovat na vytvoření vhodných podmínek pro rození, výchovu vzdělání, hmotné zajištění a podporu sociálního rozvoje dětí. Je třeba správně rozdělit práva, povinnosti a odpovědnosti vůči dětem mezi stát, místní orgány a rodinu. Je také třeba, abychom podporovali zařízení pro péči o děti předškolního věku ve veřejném i soukromém sektoru, směřovat k vytváření partnerství veřejného a soukromého sektoru v oblasti péče o děti, aby získaly prostředky na svůj rozvoj. Abychom byli schopni dosáhnout barcelonských cílů, musíme přijmout konkrétní opatření, zvýšit péči o děti v jeslích a školkách, jejichž výstavba musí být prioritou. Musíme rovněž vytvářet sítě nabízející dětem a rodičům komplexní služby, poradenství a sociální podporu.
Moje země, Bulharsko, poskytuje vysoce kvalitní péči o děti. Národní strategie po děti a Program národní ochrany dětí, které byly nedávno přijaty, konkretizují nejen cíle, ale také konkrétní opatření, jež mají být v oblasti péče o děti realizovány výkonnou mocí. Zařízení pro děti mění svou tvář, například se hledají řešení zaměřená na návrat dětí do jejich rodinného prostředí, staví se bezpečné domy a školky a jesle. Avšak hovoříme o tom v kontextu finanční a hospodářské krize, kdy je možné, že ztratíme to, čeho jsme dosáhli, a nedosáhneme toho, co plánujeme. Budeme pak investovat do evropských dětí?
Zuzana Roithová
(CS) Vážený pane komisaři, milé dámy, asi vás nepotěším. Barcelonské cíle mají za cíl zvýšit zaměstnanost matek, ale v žádném případě nemají za cíl zlepšit prostředí pro děti a nemají za cíl pomoci těmto dětem do budoucna lépe zvládat a překonávat životní krize. Zabývali jste se někdo tím, že například kojenci a batolata do dvou let potřebují mít vedle sebe každý den mámu nebo tátu nebo babičku nebo prostě chůvu, ale jednoho člověka a že tyto děti v žádném případě nepotřebují pro svůj zdravý vývoj žádné kolektivní zařízení. Zcela jiná situace je ovšem pro děti v předškolním věku a tady jsou barcelonské cíle zcela na místě a i Česká republika dokáže pro 90 % předškolních dětí zajistit kolektivní péči, protože tyto děti si umí spolu hrát a potřebují být v kolektivu. Ale, dámy a pánové, barcelonské cíle jsou politikou minulého století. Moderní rodinná politika 21. století musí hledět také na zdravý vývoj dětí. My z komunistických zemí máme bohatou zkušenost s kolektivními zařízeními jenom proto, že matky musely jít do práce už po čtvrtém nebo pátém měsíci, kdy se dítě narodilo. Prosím vás, přečtěte si něco také o historii Evropy.
Katrin Saks
(ET) Moje politická strana obvykle navštěvuje školky zhruba v době Mezinárodního dne žen a setkává se s lidmi, kteří v nich pracují. Letos jsem navštívila deset školek, a v každé z nich jsem slyšela o dlouhém seznamu čekatelů. Je zřejmé, že Estonsko nesplní barcelonské cíle, alespoň pokud se týká dětí do tří let, ale žádost Komise velmi vítám, protože přispěje k vyřešení problému.
Avšak rovněž bych ráda zdůraznila jednu věc: denní péče o děti se projednává většinou v kontextu rovnosti mezi ženami a muži a zaměstnávání žen, ale chtěla bych zdůraznit, že nejedná pouze o pečovatelské služby, ale rovněž o vzdělávací služby, a toto základní vzdělání tvoří podstatu úspěchu ve škole a pozdějším životě. V této souvislosti to musíme rovněž považovat za důležité, nikoliv za přístup z minulého století, jak jsme právě slyšeli. Jedná se o přístup pro toto století.
Flaviu Călin Rus
(RO) Podle zprávy Evropské komise z října 2008 o plnění barcelonských cílů a rámci péče o předškolní děti členské státy neplní cíle stanovené vedoucími evropskými představiteli.
Proto doporučuji tato opatření:
1. zvýšit účast vnitrostátních vlád na této problematice;
2. vytvořit vládní týmy odborníků, které se budou zabývat výlučně tímto problémem;
3. rozvíjet kontrolu EU nad členskými státy prostřednictvím souboru konkrétních nástrojů.
Všechna tato opatření by mohla přispět k zajištění rovných příležitostí žen a mužů, zlepšit kvalitu života a větší porodností vyrovnat stárnutí obyvatelstva.
Catherine Stihler
Paní předsedající, je velkým zklamáním, že mnoho zemí neplní barcelonské cíle - a možná, kdyby se tato rozprava konala v devět hodin ráno, místo v devět večer, vidělo bychom zde více poslanců.
Mnozí hovoří o hospodářské krizi. Není to vhodná doba pro opuštění péče o děti, ale pro zvýšení kvality péče o děti dostupné všem. Jako nikdy dříve je třeba, abychom investovali do našich dětí. Investice do kvalitní péče o děti pomůže rodinám a dětem tak, že poskytne rodinám - zejména matkám - příležitost pracovat tím, že budou mít děti možnost vysoce kvalitního a výchovného prostředí v blízkosti domova.
Tento víkend jsem slyšela předního skotského psychiatra a také někoho z Barnardo's. Jejich názory se týkaly zranitelných dětí a bylo šokujícím zjištěním, že pokud by nebyl učiněn žádný zásah pro pomoc zranitelným dětem, byl by tyto děti do tří let nezvratně poškozeny. Péče o děti pomáhá rodinám i celé společnosti a může pomoci rovněž nejzranitelnějším dětem. Vyzývám pana komisaře, aby to nadále prosazoval.
Nicodim Bulzesc
(RO) Země, kterou zastupuji, je již dlouho na seznamu zemí, jež nedosahují evropské úrovně v oblasti sociální politiky péče o děti. Stav se postupně zlepšuje přijetím kvalitativní metodologie v důsledku vyškolení personálů odborníky. Barcelonské cíle motivovaly instituce, jejichž úkolem je ochrana dětí, a standardy péče se odrážejí v úkolech a dovednostech. Dětem se dostává opravdu humánního zacházení.
Jak postupně klesá křivka porodnosti, musíme poskytnout rovné příležitosti těm, kdo se nalézají ve zvláštní sociální situaci. Členské státy i Evropská komise se musí co nejvíce snažit v oblasti podpory jejich vzdělávání a následné integrace do společnosti. Vůči dětem, jež vyrůstaly v tradiční rodině, trpí komplexem méněcennosti. Proto jim tyto programy, které umožní dětem podporu ze strany sociálních služeb, aby trávily více času v rodinném prostředí, mohou poskytnout druhou šanci.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Zapojení žen do profesního života a politiky a jim určené pobídky k větší odpovědnosti závisí na dostupnosti zařízení péče o děti předškolního věku.
Ženy musí být podporovány pro plánování své profesní kariéry, ale to nejde bez účinného systému péče o děti. Každé euro investované do těchto zařízení znamená tisk šesti až devíti eur pro společnost prostřednictvím vytváření pracovních míst a lepších podmínek výchovy dětí.
Skutečnost, že v mnoha členských státech EU je například třeba rezervace místa v jeslích ještě před narozením dítěte, nebo že existují několikaměsíční pořadníky na místo ve školce, zdůrazňuje, že v Evropě není dostatek zařízení péče o děti předškolního věku. Tato zařízení nejen pomáhají ženám v budování kariéry, ale zejména rozvíjí dovednosti dětí jakožto členů společnosti.
Ráda bych také uvedla, že během současné krize je důležité, abychom investovali do vzdělávání a zdravotnictví, neboť se jedná o praktické investice pro naši společnost.
Ewa Tomaszewska
(PL) Paní předsedající, jesle jsou zlo. Mohou být nutným zlem, ale stále jsou zlem. Nikdy nezapomenu, jak jsem musela vodit mého tříměsíčního bratra do jeslí, protože moje matka musela brzy vstávat do práce. Pevně se mě držel, protože nechtěl, aby si ho vzali. Jsem přesvědčena, že zeptáme-li se sami sebe, zdali je důležitější dobro dítěte nebo rodiče, bude mít přednost vždy dítě.
Školky a jesle jsou nezbytné, ale pouze tam, kde jsou opravdu třeba. Ale nejdůležitější je být citlivý a dát šanci těm rodičům, zejména matkám, kteří chtějí zůstat doma se svými malými dětmi, aby se o ně mohli starat. Potřebují finanční podporu i poradenství. Na to musíme pamatovat. Když hovoříme o péči o děti, hovoříme o tom, co potřebují, a ne o tom, co sami potřebujeme pro vlastní spokojenost.
Zbigniew Zaleski
(PL) Paní předsedající, chtěl bych jako psycholog a politik uvést dvě věci. Život se nám mění před očima, ženy budující kariéru jsou novým jevem, otci mají stále více práce a ženy bojují za svá práva. To vše zní tak logicky a moderně, přímo socialisticky.
Při tom všem však zůstává jedna neměnná hodnota, a tou jsou individuální psychologické potřeby dětí. V této oblasti neprobíhá žádný pokrok ani revoluční změna. Aby děti vyrostly v dospělé občany, vyžaduje úsilí normálních mužů a žen, bez ideologie, bez nároků, bez kvazimoderních metod, ale pouze s přirozenou péčí, s časem a oddaností, dokonce i když by to mohlo znamenat, že se jednotlivec dočasně vzdá svých ambicí. Je to pro dobro dětí, a tím také pro dobro jejich rodičů, a účinné pro rozvoj normální evropské společnosti, ve které bych chtěl žít.
José Ribeiro e Castro
(PT) Paní předsedající, pane komisaři, požádal jsem o vystoupení, abych mohl nesouhlasit s paní Estrelaovou. Byla to opravdu její karikatura záměrů českého předsednictví, která mě přiměla promluvit. Nikdo nechce posílat ženy domů. Problémem je, že jsou ženy, které chtějí, nebo by chtěl, zůstat doma. Dokonce existují i organizace na ochranu jejich zájmů! Tyto ženy jsou přehlíženy, ignorovány a diskriminovány vůči těm, které se chtějí věnovat samy sobě namísto svým rodinám, a my jim nenasloucháme. Kromě toho je zde otázka svobodné volby, kterou levice tak ráda připomíná, ale na tu se nyní zapomíná. Jde o to, zdali budeme, či nebudeme respektovat rozhodnutí párů o organizaci života. Jde o to, zdali bude poskytnuta lepší kvalita života a kvalitnější péče ze strany otců a matek těm, kdo se rozhodli jít touto cestou. To je třeba, aby udělala rovněž naše společnost. Bez předsudků se nepohneme kupředu, ani nevyřešíme problém nízké porodnosti a lidského štěstí. Budou vyřešeny politikami přizpůsobenými realitě a spontánním tužbám lidí. Kupředu se nepohneme obsesí státu a trhu. Pojďme kupředu se správným názorem na rodinu!
Vladimír Špidla
člen Komise. - (CS) Dámy a pánové, děkuji za debatu, která podle mého názoru byla mimořádně důležitá a hluboká. Je samozřejmě jasné, že rodina a i dětství procházely řadou změn v historickém období. Například středověk naprosto nerozeznával dětství jako fázi, děti byly chápány jako malí dospělí a dá se konstatovat, že v podstatě koncepce dětství se vyvíjí v době osvícenství, v době Jeana Jacquese Rousseaua a jeho novely Emil. Čili z tohoto hlediska je nutné vždy brát v úvahu, že rodina souvisela se společností a společnost samozřejmě souvisela s rodinou. Barcelonská kritéria nepochybně nejsou politikou minulého století, jsou politikou, která je živě diskutována a bude jistě diskutována i nadále. Přesto všechno současná debata i na neformálním jednání ministrů práce a sociálních věcí vyzněla tak, že barcelonská kritéria jsou relevantní pro současnou dobu a že je správné je dále sledovat. Chci také zdůraznit, že obsahem barcelonských kritérií není vnutit komukoliv jedno jediné řešení nýbrž poskytnout reálnou volbu, reálnou volbu pro rodiče. Protože, dámy a pánové, v debatě to zaznělo také velmi podstatně a myslím, že v tom posledním příspěvku to bylo velmi zřetelné: skutečně hodnotní a milující rodiče mají samozřejmě velkou schopnost rozeznat, jak se v daném okamžiku, v dané rodinné fázi, v dané situaci rozhodnout tak, aby to bylo ke prospěchu jejich dítěte. A proto si myslím, že je dobré prostor pro volbu otevřít i prostřednictvím barcelonských kritérií.
Pokud jde o to, jakým způsobem Komise podporuje barcelonská kritéria, je to možné prostřednictvím strukturálních fondů. V nové perspektivě je to výslovně možné poprvé, dříve to bylo technicky možné, ale cesta byla poněkud zastřená a komplikovaná, čili tato možnost je otevřená. Komise také samozřejmě sleduje vývoj barcelonských kritérií, stejně tak jako může pomocí předávání dobrých praktik a dobrých přístupů usnadňovat řešení pro jednotlivé členské státy. Dámy a pánové, myslím si, že barcelonská kritéria v žádném případě nejsou v rozporu se zájmy dítěte a chtěl bych zdůraznit to, co padlo z mnoha úst, že kritéria jako taková jsou z hlediska kvalitativního jistě určitý přístup k věci, ale že v žádném případě nelze zanedbávat kvalitativní stránku. Stejně tak je samozřejmě jasné, že základní rozhodování musí vždy zůstat u rodičů a musím říci, že já osobně, konec konců i na základě svých vlastních jednoduchých rodičovských zkušeností, rodičům věřím.
Předsedající
Rozprava je ukončena.
Písemná prohlášení (článek 142)
Siiri Oviir  
Lisabonský summit Evropské unie v březnu 2000 stanovil strategické cíle pro následujících deset let, jako jsou dosažení udržitelného hospodářského rozvoje, vytvoření většího počtu kvalitních pracovních míst a zlepšení sociální soudržnosti.
Na základě tzv. barcelonských cílů, které členské státy ohledně zařízení péče o děti předškolního věku přijaly v roce 2002, by do roku 2010 měly členské státy zajistit péči o alespoň 90 % dětí od tří let do věku povinné školní docházky a minimálně 33 % dětí do věku tří let.
Pro dosažení barcelonských cílů byla zvolena metoda otevřené koordinace, ale opatření pro dosažení tohoto cíle byla ponechána na členských státech. Proto je třeba uznat, že některé členské státy těchto cílů zdaleka nedosahují, a proto musí být tyto cíle z roku 2002 přezkoumány.
Současná recese ukazuje, že narušení finančních trhů mají významné negativní vedlejší dopady na reálnou ekonomiku. Negativní dopady na hospodářský růst a zaměstnanost jsou dostatečně závažné a nyní v členských státech ovlivňují plnění lisabonských cílů.
Protože většina členských států nyní nasměrovala svou pozornost a své finanční prostředky na boj proti hospodářské krizi, je důležité, aby by se v rámci toho nezapomínalo na barcelonské cíle, protože jejich splnění podpoří rovněž dosažení lisabonských cílů.
Současná situace také svědčí o skutečnosti, že toho cíle v členských státech nedosáhneme pouze stanoveních nových lhůt pro barcelonské cíle. V této oblasti je pro členské státy další důležitou otázkou podpora opatření pro dosažení cílů v oblasti zařízení péče o děti předškolního věku ve všech členských státech.
