Lähi-itä (keskustelu)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Lähi-itää koskeva keskustelu, joka käsittää yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan ja komission jäsenen julkilausumat.
Kyriacos Triantaphyllides
(EN) Arvoisa puhemies, me Euroopan parlamentin jäsenet olemme päättäneet ilmaista solidaarisuutemme Israelin vangitsemia palestiinalaiskollegojamme kohtaan. Yhteensä 45 parlamentin jäsentä osoitti tämän symbolisesti tukemalla yhdessä kyseessä olevia 45:tä palestiinalaista parlamentin jäsentä. Vaaleilla valittuina kansanedustajina meidän on tuomittava se, että Palestiinan lakia säätävän neuvoston puheenjohtaja ja kolmannes neuvoston jäsenistä on vangittu. Kehotamme vapauttamaan heidät välittömästi ja ehdoitta. Vaadimme edelleen, että alueelle lähetetään Euroopan parlamentin valtuuskunta ja että toteutetaan kaikki tarvittavat toimenpiteet tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
(Suosionosoituksia)
Puhemies
Haluan kertoa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että esitin viime keskiviikkona, siis viikko sitten, vastaavan pyynnön knessetille. Tällaisen vaatimuksen esittämistä knessetille on harkittava erityisen tarkkaan. Toivotaan, että kaikissa kysymyksissä päästään ratkaisuun, myös pidätettyinä olevien kolmen israelilaissotilaan ja BBC:n toimittajan Alan Johnstonin vapauttamisessa. Kaikkien osapuolten on osoitettava hyvää tahtoa.
Javier Solana
yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja. (ES) Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, haluan aloittaa toteamalla, että kvartettiryhmä tapasi Berliinissä täsmälleen viikko sitten. Koska olen varma, että olette lukeneet asiakirjan, joka julkaistiin tuona samana iltana, tiedätte, että ilmaisimme solidaarisuutemme pidätettyjä palestiinalaishallinnon jäseniä kohtaan, siis parlamentin jäseniä kohtaan, ja niitä muita ihmisiä kohtaan, jotka on pidätetty vastoin heidän tahtoaan Israelin alueella tai palestiinalaisalueilla ja jotka parlamentin puhemies perustellusti mainitsi.
Arvoisa puhemies, haluan antaa lyhyen julkilausuman. Minua pyydettiin puhumaan enintään 10-15 minuuttia, joten yritän tehdä niin. Haluan kertoa teille, että palasin juuri pitkältä matkalta, joka käsitti koko alueen. Minulla oli mahdollisuus tavata tärkeimmät alueelliset johtajat ja analysoida tilannetta, joten pystyin raportoimaan myös viime keskiviikkona kokoontuneelle kvartettiryhmälle.
Olen iloinen siitä, että tein tämän matkan suunnilleen samaan aikaan kuin parlamentin puhemies, jonka kanssa keskustelin puhelimitse, ja huomattava ryhmä parlamentin jäseniä. He ovat kirjoittaneet minulle kirjeen, johon en ole vielä vastannut. Haluaisin tavata heidät henkilökohtaisesti, koska, uskokaa pois, en ole ollut vielä päivääkään Brysselissä matkani jälkeen.
Selvitän, onnistuisiko tapaaminen, jotta voisimme keskustella rauhassa niistä kysymyksistä, jotka toitte esiin ja jotka ovat mielestäni erittäin tärkeitä.
Arvoisa puhemies, tämä istunto on mielestäni erityisen tärkeä. Se pidetään päivänä, joka on hyvin tärkeä Palestiinalle, Israelille sekä koko maailman ja erityisesti arabimaailman kansalaisille.
Nyt on vuoden 1967 sodan puhkeamisen 40. vuosipäivä. Kärsimme edelleen tämän sodan monista murheellisista seurauksista. Meitä epäilemättä puistattaa tarkastellessamme viimeksi kuluneita 40:tä vuotta.
Nämä vuodet ovat olleet miehityksen, molemminpuolisen kärsimyksen ja väkivallan vuosia, joiden aikana sekä Palestiinan että Israelin kansalaiset ovat kärsineet paljon, ja myös vuosia, joiden aikana miehitetyillä alueilla on ollut liikaa israelilaisia siirtokuntia.
Kun otetaan huomioon tämä 40 vuotta jatkunut tilanne, meillä on kaksi mahdollisuutta tai tapaa tarkastella nykyistä tilannetta. Voimme tarkastella mennyttä ja yrittää ottaa opiksi virheistä, joita ei saa toistaa, tai voimme katsoa tulevaisuuteen ja yrittää ottaa selvää, voimmeko oppia kaikkein tärkeimmän asian eli sen, että ainoa ratkaisu tähän nyt jo 40 vuotta jatkuneeseen konfliktiin on rauha. Nopea rauhanprosessi, joka johtaa nopeasti rauhaan.
On ollut useita prosesseja ja on menetetty monta mahdollisuutta rauhaan. Mielestäni meillä olisi nyt kaikilla oltava tahtoa - tahtoa toimia, ei siis vain tahtoa ajatella ja puhua vaan tahtoa toimia. Näin voisimme todella tehdä rauhasta totta näillä alueilla, jotka ovat rakkaita monille meistä ja eurooppalaisille yleensä.
Tämän vuoksi haluan tarkastella tulevaa. Minun on kuitenkin kerrottava lyhyesti matkastani, koska alueet, joilla kävin, ovat kaikki alueita, joilla tilanne ei valitettavasti ole nyt paras mahdollinen.
Palestiinassa miehitetyillä alueilla tilanne on vaikea. Väkivaltaa esiintyy palestiinalaisten keskuudessa sekä jälleen myös Israelin ja Palestiinan välillä. Osapuolten vetoomuksiin tulitauon puolesta ei ole vastattu palestiinalaisten sisäisissä eikä Palestiinan ja Israelin välisissä kiistoissa.
Haluan tänään vedota mahdollisimman pikaisen tulitauon puolesta kaikkiin, jotka ovat vastuussa tällä alueella, jotta voidaan luoda suotuisa ilmapiiri rauhanprosessin etenemiselle.
Minulla oli tilaisuus vierailla Gazassa, samoin parlamentin puhemiehellä. Vierailu Gazassa on tällä hetkellä todella vaikuttava kokemus. Olen ennenkin käynyt Gazassa, mutta mielestäni käyminen siellä erityisesti nyt ja palestiinalaishallinnon presidentin tapaaminen olivat moraalinen velvollisuuteni, jotta ei annettaisi sellaista vaikutelmaa, että maailma on unohtanut täysin, mitä Gazassa tapahtuu parhaillaan. Gaza on vaikeassa tilanteessa, koska palestiinalaisten välillä esiintyy väkivaltaa, joka jatkuessaan ei johda mihinkään.
Tämän vuoksi onkin ensimmäiseksi pyrittävä tukahduttamaan tämä väkivalta, saamaan aikaan tulitauko, jotta palestiinalaiset voivat lopultakin alkaa tehdä yhdessä työtä yhteisen asian hyväksi, joka on tietenkin rauha, rauha naapurien kanssa ja rauha heidän omassa keskuudessaan. Me, sekä minä että auliisti auttava komissio, teemme kaikkemme tämän asian hyväksi.
Haluan kertoa teille, että Palestiinan tilanne on taloudellisesti ja sosiaalisesti hyvin vaikea. Tämän vuoksi olen sitä mieltä, että heti kun tämä ajanjakso on ohi ja voimme jälleen tavata poliittisia johtajia virallisemmin ja avoimemmin, meidän on harkittava erityisen avustussuunnitelman laatimista Gazaa varten. Muutoin Gazan tilanne voi muuttua todella vaikeaksi ja toipuminen todellista rauhanprosessia varten olisi vaikeaa.
Haluan myös todeta, että mielestäni kaikkien kannattaa lukea ja analysoida presidentti Abbasin eilen vuoden 1967 sodan alkamisen vuosipäivän johdosta esittämä vaikuttava vetoomus, koska se osoittaa huomionarvoista moraalista rohkeutta.
Haluan kertoa teille, että kävin myös Israelissa. Tapasin pääministerin ja ulkoministerin ja kävin myös Sderotissa eli alueella, jossa on ollut eniten Kassam-raketti-iskuja. Mielestäni oli sopivaa ilmaista solidaarisuutemme, EU:n solidaarisuus, kaikkia niitä kohtaan, jotka kärsivät mistä tahansa väkivallasta, kuten Kassam-raketti-iskuista.
Alueella oleminen oli vaikeaa ja kovaa, mutta joka tapauksessa siellä käynti antaa meille selkeämmän kuvan siitä, mitä tapahtuu.
Viime keskiviikkona antamassaan lausunnossa kvartettiryhmä pyysi Israelilta maltillisuutta.
Myös Israelissa poliittinen tilanne on vaikea. Työväenpuolueen esivaalit ovat vielä kesken tai itse asiassa päättymäisillään, joten jää nähtäväksi, millainen seuraavasta hallituksesta tulee ja tapahtuuko Israelin työväenpuolueessa muutoksia vaalien jälkeen.
Haluan todeta myös, että kvartettiryhmän julkilausumaan sisältyy selkeä ja voimakas vetoomus sen puolesta, että Israel siirtäisi varoja palestiinalaisviranomaisille.
Kansainvälinen yhteisö voi tehdä paljon, ja me teemmekin paljon. Euroopan unioni tekee luultavasti enemmän kuin mikään muu taho.
Arabimaat ovat alkaneet antaa varoja talousministeri Salam Fayyadille. Nyt voidaankin todeta, että alkaa näyttää mahdolliselta laatia palestiinalaishallinnolle talousarvio.
Ilman varojen siirtoa Israelilta Palestiinalle kansainvälinen yhteisö ei voi kuitenkaan tehdä juuri muuta. Taloudellisten olojen parantaminen riippuu suuressa määrin siitä, siirtääkö Israel varoja palestiinalaisille.
Haluan esittää muutamia lyhyitä huomioita ensin kvartettiryhmästä ja sitten Libanonista.
Viime keskiviikkona Berliinissä pidetty kvartettiryhmän kokous oli mielestäni varmasti tärkeimpiä tähän mennessä järjestettyjä kokouksia - ja olemme kuuluneet kvartettiryhmään jo monta vuotta eli siitä lähtien, kun osallistuin sen muodostamiseen. Pystyimme kokouksessa pohtimaan vakavasti, miten rauhanprosessi voidaan toteuttaa. Jos luette julkilausuman viimeisen kappaleen, huomaatte, että siinä todella katsotaan tulevaisuuteen ja että kvartettiryhmän jäsenet sitoutuvat aloittamaan ahkeran työn yhteistyössä osapuolten eli Israelin, Palestiinan ja arabivaltioiden kanssa rauhanprosessin aloittamiseksi, sellaisen prosessin aloittamiseksi, jolla on poliittiset näkymät.
Haluan kertoa teille, että ensimmäistä kertaa historiansa aikana kvartettiryhmä aikoo tehdä alueelle yhteisen vierailun. Kvartettiryhmä aikoo pitää tulevien viikkojen aikana kokouksen palestiinalaisten ja israelilaisten kanssa ja myös arabivaltioiden kanssa. Mielestäni myös arabivaltiot tekevät Arabiliiton rauhanaloitteen avulla yhteistyötä sen hyväksi, että elämä alkaa normalisoitua tai että normalisoituminen alkaa tulla mahdolliseksi Israelin ja Palestiinan välisillä alueilla.
Tämän vuoksi olen sitä mieltä, että nyt, kun monet ihmiset, kuten monet palestiinalaiset ja myös tietty osa israelilaisyhteisöstä, ovat masentuneet, kansainvälinen yhteisö reagoi kvartettiryhmän avulla päinvastaisesti. Kansainvälinen yhteisö reagoi toivolla, tunteella, että 40 vuoden jälkeen moraalinen velvollisuutemme on tehdä kaikkemme, jotta voidaan edetä kohti rauhan virallistamista, kohti rauhanprosessia.
Haluan todeta, että tulevat viikot ovat ratkaisevan tärkeitä sen kannalta, että saadaan käynnistettyä hanke, jonka avulla nykyisestä tilanteesta päästään rauhanprosessiin, joka johtaa rauhaan.
Ei ole kovinkaan vaikeaa määritellä niitä tekijöitä, joilla tämä rauhanprosessi voidaan saada aikaan. Lähes kaikilla meistä on käsitys siitä, mitä tekijöitä tarvitaan rauhan saavuttamiseksi. Meidän on nyt ryhdyttävä työhön yhdessä kvartettiryhmän kaikkien muiden jäsenten kanssa. Haluan korostaa, että Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeri, Yhdysvaltain ulkoministeri ja Venäjän ulkoministeri olivat hyvin halukkaita yhteistyöhön ehdotustamme koskevissa kysymyksissä. He ilmaisivat selvän tukensa ajatuksille, jotka minulla oli kunnia esittää EU:n puolesta kvartettiryhmälle.
Arvoisat parlamentin jäsenet, olemme tämän vuoksi erittäin merkittävässä tienhaarassa alueen tilanteen kannalta mutta myös hyvin myönteisessä tienhaarassa rauhanprosessiin siirtymisen kannalta. Rauhanprosessi alkaa jo piirtyä horisonttia vasten.
Arvoisat parlamentin jäsenet, en voi antaa puhemiehen puheenvuoroani varten varaaman ajan kulua loppuun sanomatta muutamaa sanaa Libanonista. Libanon on jälleen kerran syvässä kriisissä. Arvoisat jäsenet tietävät tämän hyvin. Elämme hyvin merkittäviä aikoja, ja tilanne on joiltain osin jatkunut jo jonkin aikaa. Ensin oli entisen pääministerin Rafik Haririn murha ja viime kesän tilanne, nyt maassa vallitsee poliittinen lamaannustila, josta on tullut jopa vielä vakavampi viimeaikaisen kehityksen eli kahdella pakolaisleirillä, yhdellä pohjoisessa ja yhdellä etelässä, tapahtuneiden terroritekojen johdosta.
Kuten tiedätte, Libanonin armeija on reagoinut tavalla, jota kuvailisin isänmaalliseksi, ja myös Libanonin kaikkien poliittisten ryhmien Libanonin armeijalle antama tuki on ollut isänmaallista. Tämä on todella erikoista, kun otetaan huomioon eri ryhmien välillä viime kuukausien, viikkojen ja päivien aikana olleet erimielisyydet.
Mekin toivomme ja rukoilemme, että myös Libanoniin saadaan rauha ja että viime päivien aikana syntyneet erityisolosuhteet - joihin kuuluu myös Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätös hyväksyä se, että kansainvälinen rikostuomioistuin käsittelee Libanonissa tehdyt rikokset - tekevät mahdolliseksi sen, että kaikkien poliittisten voimien välillä saavutetaan yksimielisyys, jotta Libanonin poliittinen prosessi voi jälleen jatkua. Juuri tätä haluamme, joten teemme parhaalla mahdollisella tavalla yhteistyötä, jotta tämä voidaan toteuttaa.
Arvoisa puhemies, pitäydyn minulle annetun puheajan rajoissa ja lopetan puheenvuoroni toistamalla sen, mitä sanoin aluksi. Meillä on nyt toivon hetki, joka meidän on pystyttävä käyttämään hyväksi ja jonka tavalla tai toisella on saatava se ympyrä sulkeutumaan, joka alkoi 40 vuotta sitten ja joka toivottavasti saatetaan päätökseen rauhan avulla, kahden valtion, Israelin ja Palestiinan, yhteiselon avulla. Tämän rauhan on käsitettävä muut maat eli Syyria ja Libanon niin, että syntyy jälleen Lähi-itä, joka antaa enemmän toivoa kaikille, menestyy ja edistää rakentavasti rauhaa koko alueella.
Me EU:ssa emme voi sulkea silmiämme tältä tehtävältä. Voitte olla varmoja siitä, että ainakin minun silmäni ovat aina auki.
(Suosionosoituksia)
Puhemies
Arvoisa korkea edustaja Javier Solana, paljon kiitoksia julkilausumasta sekä väsymättömästä työstänne ja suuresta sitoutumisestanne asiaan. Voin sanoa, että kokemuksemme ovat olleet samanlaisia. Emme saa menettää rohkeuttamme, vaan on jatkettava edelleen tiellä kohti rauhaa.
Benita Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, kuten kaikki tiedämme ja kuten korkea edustaja Solana juuri totesi, alueen ilmapiiri on erittäin kireä. Sanoisin jopa, että ilmassa on peräti epätoivoa. Johtajani on edelleen alueella. Hän soitti minulle juuri. Valitettavasti turvallisuustilanne on heikentynyt, ja etenkin miehitetyillä palestiinalaisalueilla sekä Israelissa ja Libanonissa on jouduttu väkivallan kierteeseen, kuten korkea edustaja Solana totesi äsken.
Ellei tämän epätoivon syitä käsitellä, radikaalimmat ryhmät saattavat vahvistaa asemiaan alueella hyvinkin pian. Mielestäni juuri tämä on suurena vaarana alueella. Kuten korkea edustaja Solana totesi, taistelu on Libanonissa levinnyt muihin palestiinalaisleireihin. Tämän vuoksi olemme hyvin huolestuneita siitä, että Libanonin armeijan ja islamistikapinallisten vastakkainasettelu on jo levinnyt. Tästä on tullut vakavin sisäinen konflikti sitten sisällissodan. Jo yli 100 ihmistä on menettänyt henkensä.
Haluaisin korostaa vielä kerran, että tuemme täysin Libanonin laillista hallitusta. Haluan kuitenkin toistaa kantamme, jonka mukaan on tehtävä kaikki mahdollinen uusien siviiliuhrien välttämiseksi. Hätäavusta vastaavien järjestöjen on voitava toimia alueella.
Toisaalta haluan ilmaista myös tyytyväisyyteni YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1757 hyväksymisen johdosta. Päätöslauselmalla taataan erityistuomioistuimen perustaminen, jotta voidaan tutkia Libanonin entisen pääministerin Rafik Haririn murha. Mielestäni Libanonin kansa voi näin vahvistaa lain ja oikeusvaltion periaatteen kunnioitusta kotimaassaan ja kääntää uuden lehden Libanonin historian surullisimpiin kuuluvan tapahtuman jälkeen.
Presidentti Abbasin ja pääministeri Olmertin välinen tapaaminen, joka oli määrä järjestää huomenna Gazassa, on valitettavasti peruttu, mutta onneksi edes G8-maiden johtajat aikovat käsitellä palestiinalaisten ja israelilaisten välistä konfliktia huomenna, kuten teimme G8-maiden ulkoministerien kokouksessakin. Siellä huolestuttivat eniten paitsi sekä Gazan että Israelin poliittiset tapahtumat ja turvallisuustilanteen kehitys myös sen myöntäminen, ettei humanitaaristen tukitoimien jatkamiselle ja toisaalta Arabiliiton rauhanaloitteen mahdolliselle tukemiselle ole vaihtoehtoja.
Näinkin arkaluonteisena ja vaikeana ajankohtana uskomme kuitenkin, että edelleenkin on syytä toivoon, koska Israelin aloite tarjoaa ainutlaatuisen mahdollisuuden kokonaisvaltaiseen ratkaisuun. Tiedämme, että myös egyptiläiset yrittävät välittää tulitaukoa kaikkien palestiinalaisryhmien kanssa. Yhdysvaltojen ja etenkin ulkoministeri Condoleezza Ricen osallistuminen prosessiin on hyvin arvokasta tänä vaikeana ajankohtana. Myös EU:n puheenjohtajavaltio on hyvin sitoutunut asiaan. Kvartettiryhmä on tehnyt juuri niin kuin korkea edustaja Solana sanoi. Mielestäni kokous oli oikein hyvä. Ajatuksena on edetä sekä kahdenkeskisesti että alueellisesti. Toivottavasti Egyptissä voidaan todella järjestää kokous Arabiliiton neuvottelijoiden kanssa ja toivottavasti myös molempien osapuolten kanssa.
Puhuin kaksi päivää sitten Jordanian ulkoministerin Abdul Ilah Al Khatibin kanssa. Hän aikoo vierailla Israelissa yhdessä Egyptin ulkoministerin kanssa ennen kuin Arabiliitto tapaa kvartettiryhmän kesäkuun lopussa. Toivomme, että näin voidaan edistää Israelin osallistumista ja kannustaa Israelia vastaamaan myönteisesti Arabiliiton rauhanaloitteeseen.
Osallistuin viime viikolla myös Wienissä konferenssiin, jossa käsiteltiin naisjohtajien merkitystä Lähi-idän rauhan ja turvallisuuden edistäjinä. Nimekkäät naiset, kuten Tzipi Livni, Hanan Ashrawi ja Condoleezza Rice, keskustelivat kansalaisyhteiskunnan ja naisten mahdollisuuksista edistää rauhaa. Vaikka tämän merkitys olisi pienikin, tämä oli kuitenkin ensimmäinen kerta, kun Tzipi Livni ja Hanan Ashrawi keskustelivat saman pöydän ääressä. Haluan todeta, että keskinäistä ymmärtämystä näytti olevan melko paljon ja ilmapiiri oli jopa ystävällinen. Aloite osoittautui hyödylliseksi osaksi tätä hyvin vaikeaa prosessia. Aion järjestää jonkinlaisen seurantakokouksen Brysselissä, ehkäpä ensi vuonna.
Arvostamme hyvin paljon Euroopan parlamentin osallistumista asiaan. Arvoisa puhemies, suhteista Palestiinan lakia säätävään neuvostoon vastaavan Euroopan parlamentin valtuuskunnan vierailua seurasi teidän vierailunne ja knessetissä 30. toukokuuta pitämänne hyvin tasapainoinen puhe. On rohkaisevaa, että knesset suhtautui melko myönteisesti puheeseenne, kuten totesitte. Tämä ei ole mikään helppo tilanne.
Palestiinalaiset tarvitsevat kipeästi poliittisia näkymiä. Me kvartettiryhmän jäsenet olemme varmoja tästä. Tämän vuoksi meidän on vaadittava lopullista asemaa koskevia neuvotteluja ja tehtävä yhteistyötä Arabiliiton kanssa. Arabiliitto kehotti Israelia lopettamaan tiettyjä miehitykseen liittyviä toimenpiteitä, esimerkiksi siirtokuntiin ja muuriin liittyviä toimia. Presidentti Abbasin vaatimus, jonka mukaan sisäiset väkivaltaisuudet on lopetettava heti, oli mielestäni hyvin rohkaiseva, koska Kassam-rakettien ampuminen Gazasta on kerta kaikkiaan lopetettava. Tulitauko olisi itse asiassa ulotettava Länsirannalle. Olen hyvin pahoillani siitä, että huomiseksi suunniteltu pääministeri Olmertin ja presidentti Abbasin välinen tapaaminen oli peruutettava, mutta ilmeisesti meidän on vain ymmärrettävä, etteivät nämä kaksi osapuolta voineet päästä sopimukseen tulitaukoa koskevasta Abbasin suunnitelmasta ja etenkään siitä, että Gazan tulitauko yhdistettäisiin sotilaallisten toimien lopettamiseen Länsirannalla. Sopimukseen ei myöskään päästy Israelin jäädyttämien palestiinalaisille kuuluvien verotulojen vapauttamisesta ennen siepatun sotilaan, Gilad Shalitin, vapauttamista. Toivoimme, että asiassa olisi edistytty. Palestiinalaiset päättivät, etteivät he voi uskaltautua tähän tapaamiseen, mutta olimme tietysti kaikki toivoneet, että näin olisi edistytty hieman tulitaukoa koskevassa vuoropuhelussa, verotulojen siirrossa sekä liikkumista ja pääsyä koskevissa kysymyksissä.
Kansallisen yhtenäisyyden hallituksesta toteaisin, ettei mielestäni todellakaan ole vielä aika luopua toivosta sen suhteen. Myönnän, ettei hallitus ole vielä saanut aikaan niin paljon kuin toivoimme, mutta hyviä vaihtoehtoja ei ole. Jos annamme tämän hallituksen kaatua, seuraukset ovat hyvin vakavia palestiinalaishallinnon toimielimille, ja radikaalit puolueesta eronneet ryhmät voivat tämän johdosta vahvistua. Mielestäni juuri tätä emme haluaisi.
Kuten tiedätte, komissio on vastannut nopeasti kansallisen yhtenäisyyden hallituksen muodostamiseen ja palestiinalaisten kasvaviin tarpeisiin ministerineuvoston asettamissa rajoissa. Pelkästään vuoden 2007 ensimmäisellä puoliskolla myönsimme yhteisön varoja 320 miljoonaa euroa, mikä on lähes yhtä paljon kuin koko viime vuonna sidotut varat. Tämä poikkeuksellinen toimi osoittaa, että olemme lisänneet palestiinalaisille annettavaa hätäapua kansallisen yhtenäisyyden hallituksen muodostamisen jälkeen. Palestiinalaishallinnon taloudellinen tilanne on kuitenkin hyvin vaikea, kuten Salam Fayyad kertoi kollegalleni eilen. On edelleenkin tarpeen, että jatkamme hätäavun antamista tämän järjestelyn avulla. Israelin on siirrettävä pidättämänsä verotulot palestiinalaishallinnolle. Mielestäni meidän on tämän vuoksi kannustettava Israelia tekemään näin väliaikaisen kansainvälisen järjestelyn avulla tai PLO:n tilin avulla. Toistimme tämän pyynnön Israelin kanssa viimeksi pidetyssä assosiaatiokomitean kokouksessa Jerusalemissa 4. kesäkuuta. Myös kvartettiryhmä on huomauttanut, että siirtojen saaminen on tärkeää Länsirannan ja Gazan alueen taloudellisten ja humanitaaristen olojen parantamiseksi. Kuten totesin, mahdollisuus liikkua on tietysti joka tapauksessa tärkeä.
Kansallisen yhtenäisyyden hallituksen muodostamisesta lähtien olemme tehneet hyvin tiivistä yhteistyötä talousministerin kanssa. Koska sosioekonominen tilanne on todella hirvittävä, jatkamme väliaikaista kansainvälistä järjestelyä 30. syyskuuta asti, joten meidän on etsittävä uusia varoja tätä jatkoaikaa varten. Pyydän pian Euroopan parlamenttia ja neuvostoa jälleen toimimaan ja etsimään lisävaroja talousarviosta. Kiitän teitä kaikesta tähänastisesta tuesta ja toivon, että tuette meitä myös vastaisuudessa, koska päätehtävämme olisi oltava auttaa palestiinalaishallinnon toimielinten vahvistamisessa niin, että ne voivat tuottaa palveluja palestiinalaisille. Pyrimme vähitellen siirtymään kohti hallinnon kehittämisen ja kehityshankkeiden jatkamista ja vähentämään keskittymistä hätäapuun ja humanitaariseen apuun, mikäli tämä on mahdollista. Tämä ehto on tietysti edelleen otettava huomioon.
Odotamme palestiinalaisten uusia ehdotuksia. He sanoivat, että he aikovat esittää erityistä kansainvälistä tukea koskevia ajatuksia. Palestiinalaishallinto laatii parhaillaan toimintasuunnitelmaa, joka voisi olla vastaisuudessa etenkin Gazassa hyödyllinen työkalu niiden kehitystoimien määrittelemisessä, joita voisimme tukea.
Haluan myös todeta, että palestiinalaishallinnon talouden alijäämä on niin suuri, että yhteisön olisi mahdotonta huolehtia taakasta yksin. Arabivaltioiden on täytettävä kansallisen yhtenäisyyden hallituksen auttamista koskevat sitoumuksensa. Oli rohkaisevaa huomata, että nyt perustettua PLO:n tiliä olivat käyttäneet ainakin Saudi-Arabia, Qatar ja Yhdistyneet arabiemiirikunnat. Tästä on apua, mutta se ei vielä riitä.
(Suosionosoituksia)
Puhemies
Arvoisa komission jäsen Ferrero-Waldner, paljon kiitoksia. Haluan myös kiittää teitä lämpimästi sitoutumisestanne tähän vaikeaan rauhanprosessiin, jos nyt vielä voidaan puhua rauhanprosessista.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (ES) Arvoisa puhemies, haluan ensimmäiseksi kiittää korkeaa edustajaa väsymättömästä työstä rauhan saavuttamiseksi ja teitä vierailusta alueelle, vierailunne symboliikasta ja osoittamasta solidaarisuudesta. Haluan myös kiittää komission jäsentä Ferrero-Waldneria siitä valtavasta työstä, jota Euroopan komissio tekee vakavassa poliittisessa kriisissä, jossa kansallisen yhtenäisyyden hallituksen muodostavat ryhmittymät ovat nyt asettuneet vastakkain, sekä erittäin vakavassa sosiaalisessa, taloudellisessa ja humanitaarisessa kriisissä.
Mitä tässä tilanteessa voidaan tehdä? Mielestäni vain se, mitä komission jäsen Ferrero-Waldner ja korkea edustaja Solana kertoivat tehtävän. On kaksinkertaistettava Euroopan unionin diplomaattiset toimet ja toimittava kahdesta lähtökohdasta käsin.
Ensinnäkin on lopetettava sisäinen taistelu kansallisen yhtenäisyyden hallituksen muodostavien kahden ryhmittymän välillä. Ne käyvät vallasta ankaraa taistelua, joka vaikuttaa vakavasti siviiliväestöön.
Arvoisa puhemies, toiseksi on saatava kansallisen yhtenäisyyden hallitus sitoutumaan pysyvästi ja selvästi demokratiaan ja väkivallasta luopumiseen, mikä meidän on myös todettava hyvin selvästi.
Arvoisa puhemies, mitä voimme tehdä tällä välin? Komission jäsen Ferrero-Waldner selitti asian hyvin selvästi. On pyrittävä käyttämään humanitaarisen avun järjestelyä mahdollisimman joustavasti, lisäämään siihen käytettäviä määrärahoja ja jakamaan varoja uudelleen muiden ensisijaisten tavoitteiden kesken.
Arvoisa puhemies, kotimaani rikoslain mukaan pisin tuomio on 30 vuotta ja yksi päivä. Korkea edustaja Solana muistutti meille tänään, että Gazan, Länsirannan ja Golanin kukkuloiden miehittämiseen johtaneesta kuuden päivän sodasta on kulunut 40 vuotta. Tilanne on pysähtynyt ja juuttunut paikoilleen. Jo 40 vuotta kärsimystä ja kuolemaa on enemmän kuin mikään yhteisö - tai kaksi yhteisöä, kuten korkea edustaja Solana huomautti - voi kestää.
Mielestäni parlamentin on vastattava tukemalla yhtenä rintamana neuvoston ja komission edustajia, jotta Euroopan unioni voi kansainvälisessä yhteisössä ja etenkin kvartettiryhmässä tehdä kaikkensa sen hyväksi, että voidaan - kuten korkea edustaja Solana ja komission jäsen Ferrero-Waldner totesivat - luoda uusi mahdollisuus rauhaan yhteisölle ja alueelle, joka on jo kärsinyt liikaa.
Pasqualina Napoletano
PSE-ryhmän puolesta. - (IT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Ferrero-Waldner, arvoisa korkea edustaja Solana, hyvät parlamentin jäsenet, kuten on jo todettu, tätä keskustelua käydään Länsirannan ja Gazan miehityksen 40. vuosipäivänä. Se, minkä oletettiin olevan salamanisku, onkin muuttunut loputtomaksi painajaiseksi. Tämä aika, 40 vuotta, on jo niin pitkä ajanjakso, että on kokonaisia palestiinalaissukupolvia, jotka eivät tiedä muusta kuin miehityksestä, nöyryytyksestä, tarkistuspisteistä sekä nyt vielä muurista ja lähes täydellisestä vankeudesta. Liikkuminen miehitetyillä alueilla on nyt melkein mahdotonta.
Näiden 40 vuoden aikana Israelkaan ei varmasti ole saanut niitä turvallisuustakeita, joita se tavoitteli, ja demokratia ja oikeusvaltioperiaate ovat murentuneet maassa huolestuttavasti. Nämä kaksi kansaa ovat uuvuksissa loputtoman sodan ja väkivallan vuoksi. Omasta puolestamme haluaisimme painottaa, kuten Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä on jo kauan todennut aivan selvästi, että ainoa mahdollinen tapa lähestyä jatkuvasti huononevaa tilannetta edes jollain tavalla rakentavasti on tukea avoimesti palestiinalaisten kansallisen yhtenäisyyden hallitusta.
Tähän haluaisimme lisätä, että kansainvälisen yhteisön olisi harkittava rauhanturvajoukkojen lähettämistä alueelle. Näin voitaisiin estää Gazassa viime viikkoina jatkuneen väkivallan paheneminen, luoda jälleen perusolosuhteet, joissa ihmiset voivat elää normaalia elämää ja joissa kunnioitetaan kansainvälistä oikeutta, ja ennen kaikkea katkaista loputtoman väkivallan kierre.
Israelilta odotamme muita tekoja kuin murhia ja summittaisia pidätyksiä, joilla maa vastasi Sderotiin kohdistuneisiin Kassam-raketti-iskuihin. Miehitys, siirtokunnat, muuri ja Jerusalemin asema tekevät kahden valtion ratkaisun mahdollisuudesta päivä päivältä yhä epätodennäköisemmän, kuten jopa Yhdistyneiden Kansakuntien edustajat nyt toteavat. Yhdistyneillä Kansakunnilla, Yhdysvalloilla, Venäjällä, EU:lla ja koko kansainvälisellä yhteisöllä on velvollisuus toimia ennen kuin kaikki mahdollisuudet rinnakkaiseloon on menetetty lopullisesti.
Lopuksi muistuttaisin Arabiliiton suunnitelmasta, jossa tarjotaan Israelille mahdollisuutta rauhaan ei pelkästään palestiinalaisten kanssa vaan myös arabimaiden kanssa. Tätä asiaa on käsiteltävä vakavammin. Pääministeri Olmertkin totesi hiljattain, että suunnitelmaa voitaisiin käyttää neuvottelujen perustana. Toivottavasti hän ei todennut näin vain sen vuoksi, että hänen hallituksensa on erityisen heikossa asemassa.
Libanonin tilanne on yhtä vakava, kuten olette huomauttaneet. Mielestäni alueella olevia UNIFIL-joukkoja on tuettava ja vahvistettava. Lopuksi kehottaisimme puhemies Pötteringia ryhtymään toimiin sen hyväksi, että voidaan kutsua koolle Euro-Välimeri-alueen parlamentaarisen edustajakokouksen ylimääräinen kokous.
Annemie Neyts-Uyttebroeck
ALDE-ryhmän puolesta. - (NL) Arvoisa puhemies, arvoisa korkea edustaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, näihin aikoihin muistellaan kuuden päivän sotaa, joka toisaalta loi Israelin sotilaallisen herruuden mutta toisaalta oli alkuna myös miehitykselle, vastakkainasettelulle, väkivallalle ja loputtomalle verenvuodatukselle, jotka ovat jatkuneet 40 vuotta. Israelissa jokainen, joka on syntynyt miehitetyillä alueilla kesäkuun 1967 jälkeen, toisin sanoen siis jokainen, joka on 40-vuotias tai sitä nuorempi, ei tiedä muusta kuin kotimaansa, läheistensä ja oman elämänsä tulevaisuuteen liittyvästä epävarmuudesta ja huolesta. Nyt 40 vuoden jälkeen on todella aika sanoa, että nyt saa riittää. Rauha on nyt välitettävä kiireesti, kestävä rauha, joka perustuu siihen, että nämä kaksi maata tunnustavat toistensa oikeuden olla olemassa ja tarpeen saada olla rauhassa naapurimailta.
Kaikki edelliset puhujat ovat nähneet paljon vaivaa selittääkseen, kuinka pulmallista, vaikeaa ja monimutkaista tämä on. Hyvät parlamentin jäsenet, on kuitenkin yksi tekijä, jota ilman asia ei koskaan onnistu, nimittäin poliittinen tahto ja poliittinen rohkeus. Asia ei kerta kaikkiaan onnistu ilman sellaista poliittista tahtoa ja poliittista rohkeutta, jota aikoinaan osoittivat esimerkiksi Etelä-Afrikassa molemmat osapuolet julman apartheid-järjestelmän lopettamiseksi. Valitettavasti kellään ei kuitenkaan voi olla poliittista tahtoa ja poliittista rohkeutta kiistan osapuolten puolesta. Heidän on itse löydettävä tämä poliittinen tahto ja kerättävä tämä poliittinen rohkeus. Huomenna juutalaiset ja palestiinalaiset muodostavat ihmisketjun Berlaymont-rakennuksen ympärille ja sanovat yhdessä: "Nyt 40 vuoden jälkeen olemme todella saaneet tarpeeksemme. Nyt 40 vuoden jälkeen meidän on tehtävä työtä rauhan hyväksi."
Valitettavasti Israelin ja Palestiinan välinen konflikti ei kuitenkaan ole ainoa konflikti, joka aiheuttaa vaikeuksia alueella. Väkivaltaisuudet ovat jälleen leimahtaneet myös Libanonissa. Joidenkin mielestä kyse on Syyrian toimista, koska maa haluaisi välttää Rafik Haririn murhaa käsittelevän kansainvälisen tuomioistuimen hinnalla millä hyvänsä. Haluan ryhmäni puolesta todeta, että suhtaudumme myönteisesti YK:n turvallisuusneuvoston päätökseen. Turvallisuusneuvostolla oli rohkeutta todeta, että tällainen tuomioistuin perustetaan. Kuten tiedätte, tuomioistuimesta tulee sekakoosteinen tuomioistuin, johon osallistuu sekä kansainvälisiä että libanonilaisia tuomareita, ja sekakoosteinen syyttäjälaitos, joka toimii Libanonin lain periaatteiden mukaan. Libanonissakin tarvitaan kuitenkin poliittista rohkeutta kaikkien osapuolten keskuudessa, jotta libanonilaiset voivat lopulta saada sen, mihin heillä on oikeus, eli rauhaa ja turvallisuutta.
Brian Crowley
UEN-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, haluan kiittää korkeaa edustajaa ja komission jäsentä heidän tämänpäiväisistä puheenvuoroistaan. Sen sijaan, että puhuisin hieman jokaisesta maasta lyhyen puheenvuoroni aikana, keskityn Palestiinaan. Kaikki, mitä tapahtuu muualla Lähi-idässä, on nimittäin yhteydessä Israelin ja Palestiinan tilanteeseen.
Kun tarkastellaan YK:n turvallisuusneuvoston erityisistunnossa kuuden päivän sodan alkamisen jälkeen 40 vuotta sitten käytyjä keskusteluja, on mielenkiintoista havaita, että silloin harkittu mahdollinen ratkaisu tai suunnitelma oli taata Israelin turvallisuus ja rajat sillä ehdolla, että Israelin joukot vetäytyvät miehitetyiltä alueilta, ja toteuttaa kahden valtion ratkaisu. Nyt 40 vuotta myöhemmin kvartettiryhmä ei onnistunut toteuttamaan tavoitteista yksinkertaisinta eli saamaan ihmisiä ajattelemaan näin.
Olemme EU:ssa tehneet virheitä, koska reagoimme kielteisesti siihen, että Hamas valittaisiin Palestiinan hallitukseen. Näin lähetettiin väärä viesti, jonka vuoksi radikaalit ryhmät pääsivät valtaan alueella ja ihmiset sanoivat: "näitä ehdokkaita ei kannata äänestää tai ottaa mukaan hallitukseen, koska sitten EU lopettaa avun maksamisen." Tämän vuoksi oli hyvin tärkeää, kuten komission jäsen aivan oikein totesi, että rahoitus aloitettiin uudelleen hätäapujärjestelyn avulla.
Tätä työtä on jatkettava, sillä vain luomalla suhteita ja vuoropuhelua kansojen välille voidaan taata, että löydetään ratkaisu. Tämän ratkaisun on perustuttava samoihin periaatteisiin kuin 40 vuotta sitten: kahden valtion ratkaisuun sekä varmojen rajojen, oikeudenmukaisuuden ja yhdenvertaisuuden takaamiseen kaikille Israelin ja Palestiinan kansoille.
David Hammerstein
Verts/ALE-ryhmän puolesta. - (ES) Israel voitti kuuden päivän sodan, mutta hävisi rauhan 40-vuotisen miehityksen vuoksi. Nyt Lähi-idässä on nähtävissä vaarallinen kehitys kohti "irakisoitumista" ja heimojen välistä väkivaltaa.
Fatah al-Islam -ryhmittymän ilmestyminen palestiinalaisleireihin Libanonissa ja sisäisten levottomuuksien enenevä pirstaloituminen Gazassa eivät tiedä hyvää alueen tulevaisuuden kannalta.
Näemme, mitä vaikutuksia on sillä, että palestiinalaisia koskeva ongelma leviää kaikkialle Lähi-itään ja sekoittuu alueen eri toimijoiden intressien kanssa.
Vaarana on, että pohjanoteeraus tehdään pian. Aiommeko vain odotella tekemättä mitään, kunnes palestiinalaishallinto kaatuu? Kuten olen todennut, emme voi antaa sen tapahtua. Miten voimme varmistaa, ettei niin tapahdu? Onko kaikkien kaikkia vastaan käymän sodan kaaos ja väkivaltaisuus "kuulutettu kuolema"?
Gazassa ei voida enää odottaa. Euroopan unioni ei voi enää kääntää selkäänsä demokraattisesti valitulle kansallisen yhtenäisyyden hallitukselle. Tämä EU:n politiikka on vaikuttanut osaltaan siihen, että Hamasin tai Fatahin osoittama vähäinenkin maltillisuus on joutunut huonoon huutoon kansalaisten keskuudessa, koska politiikka osoittaa, että Mekan sopimuksen hyväksyminen ei muuta mitenkään kauppasaartoa tai paranna hirvittäviä elinoloja Gazana tunnetussa valtavassa vankilassa.
Ensinnäkin Euroopan unionin on aloitettava vuoropuhelu kaikkien osapuolten kanssa, myös Hamasin kanssa, jotta voidaan edistää vakaata yhtenäishallitusta.
Toiseksi meidän on alettava jälleen antaa suoraa taloudellista tukea palestiinalaishallinnolle ja varmistettava, että Israel palauttaa pidättämänsä palestiinalaisille kuuluvat verovarat.
Lisäksi meidän on pyrittävä laajentamaan Gazan tulitauko Länsirannalle luomalla kansainväliset takeet sekä lähettämällä Gazaan ja tarvittaessa Länsirannalle YK:n valvonnassa toimivia eurooppalaisten ja arabien joukkoja.
Samaan aikaan vaadimme 45 parlamentin jäsenen ja israelilaisen Gilad Shalitin vapauttamista sekä Kassam-raketti-iskujen ja Israelin tuhoisien vastatoimien lopettamista.
(Suosionosoituksia vasemmalta)
Francis Wurtz
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa korkea edustaja Solana, arvoisa komission jäsen, ryhmämme oli hyvin kiinnostunut tämän keskustelun käymisestä. Syynä tähän oli etenkin se, että keskustelu käydään täsmälleen 40 vuoden kuluttua siitä, kun alkoi sota, johon Euroopan unioni ja muu kansainvälinen yhteisö ei ole pystynyt tähän mennessä löytämään ainoaa oikeudenmukaista ja kestävää ratkaisua eli lopettamaan Israelin miehitystä sekä Israelin harjoittamaa siirtomaapolitiikkaa ja sortoa sen vuonna 1967 valloittamilla palestiinalaisalueilla.
Arvoisa puhemies, arvostin sekä muodon että sisällön osalta niitä voimakkaita sanoja, jotka esititte tästä asiasta knessetissä 30. toukokuuta. Muistan erityisesti puheenne kolme tärkeintä ilmausta. Totesitte, että kansainvälinen oikeus sitoo meitä kaikkia. Olette oikeassa. Emme vaadi Israelilta muuta kuin turvallisuusneuvoston päätöslauselmien, Geneven yleissopimusten, Kansainvälisen tuomioistuimen lausuntojen ja humanitaarisen oikeuden noudattamista, kuten YK juuri huomautti. Lainrikkomukset ovat selviä, jatkuvia ja valtavia. Ne koskevat siirtokuntia, pakolaisia, vangittuja, muuria sekä tietysti ennen kaikkea alueiden miehittämistä ja Itä-Jerusalemin liittämistä Israeliin.
Arvoisa puhemies, painotitte myös, että kahden valtion ratkaisu vuoden 1967 rajojen pohjalta on nyt ja vastaisuudessa ainoa tie tyydyttävään ratkaisuun. Tämä on perustotuus. Siirtokuntien määrän moninkertaistamisella, muurin rakentamisella ja Jerusalemin palestiinalaiskaupunginosien eristämisellä kuitenkin nimenomaan tehdään tästä ratkaisusta mahdoton. Israelin viranomaisten välinpitämätön suhtautuminen Arabiliiton rauhansuunnitelmaan on todiste tästä strategiasta, jolla asiaintilaa vain pahennetaan.
Arvoisa puhemies, muistutitte meitä perustellusti seuraavasta kiistattomasta totuudesta. Ilman oikeudenmukaisuutta ei ole rauhaa. Kuuluisa israelilainen historioitsija Tom Segev toisti hiljattain niiden maanmiestensä näkemyksiä, jotka ovat olleet jo 40 vuotta sitä mieltä, että Israel loi vuonna 1967 perustan tulevalle terrorismille. Suuret valtiomiehet, kuten Jitzhak Rabin, ymmärsivät tämän, mutta nykyiset vallanpitäjät ovat syrjäyttäneet Israelissa rauhaa ajavat voimat, jotka ovat kunniaksi maalle.
Tästä 40 vuotta jatkuneesta murheellisesta tilanteesta voidaan tehdä ryhmämme mielestä seuraava päätelmä: välinpitämättömyys tarkoittaa sitä, että teemme itsestämme syyllisiä. On uskallettava puolustaa totuutta. Arvoisa puhemies, lainaan puhettanne vielä kerran. Totesitte, että meillä olisi oltava rohkeutta uuteen alkuun yhdessä.
(Suosionosoituksia vasemmalta)
Puhemies
Jäsen Wurtz, paljon kiitoksia viittauksista siihen, mitä sanoin knessetissä.
Javier Solana
Arvoisa puhemies, haluaisin vastata hyvin lyhyesti parlamentin eri poliittisia ryhmiä edustavien arvoisien jäsenten puheenvuoroihin.
Mielestäni suurin osa puhujista seurasi linjaa, joka on eräässä mielessä sama, jota me olemme puolustaneet jo pitkään. Tarkoitan näkemystä, jonka mukaan on tullut aika edetä kriisinhallinnasta, joka on hyvin tärkeää mutta joka ei riitä. Kriisinhallinnan lisäksi tarvitaan muita toimia, jotta konflikti voidaan ratkaista. On tehtävä työtä sellaisten poliittisten näkymien hyväksi, joiden avulla 40 vuotta sitten alkanut konflikti voidaan todella ratkaista. Periaatteessa kaikki ovat esittäneet tämän näkemyksen. Juuri tähän aiomme pyrkiä tulevien päivien aikana.
Kerroin teille, että kvartettiryhmä tapasi viime keskiviikkona Berliinissä. Totesin, että kvartettiryhmä on ensimmäistä kertaa sitoutunut aloittamaan neuvottelut osapuolten kanssa, jotta voidaan aloittaa työ poliittisten näkymien saavuttamiseksi. Tämä tarkoittaa, että kvartettiryhmä tapaa palestiinalaisia ja israelilaisia ennen tämän kuun loppua, jotta voidaan edistää presidentti Abbasin ja pääministeri Olmertin välillä alkanutta vuoropuhelua, joka on vielä aivan alkuvaiheissaan. Juuri näiden kahden henkilön on löydettävä tie rauhaan. Meidän velvollisuutemme on edistää ja helpottaa tätä prosessia. Juuri sen aiomme tehdä. Asia on ilmaistu hyvin selkeästi kvartettiryhmän viime keskiviikkona laatimassa julkilausumassa. Mielestäni tämä on huomattava muutos. Haluan korostaa tätä, koska joku kysyi, aiommeko odottaa passiivisesti katastrofin tuloa. Vastaus on kieltävä. Emme halua tehdä niin, te ette halua tehdä niin, eivätkä alueen kansalaiset halua tehdä niin. Tämän vuoksi pyrimme kvartettiryhmän johdolla edistämään tätä mekanismia, jotta voidaan edetä kohti rauhaa.
Poliittisia ryhmiä edustavat arvoisat jäsenet esittivät myös muita ehdotuksia, muuan muassa kansainvälisiä joukkoja koskevan ehdotuksen. Haluan todeta, että ensimmäistä kertaa moneen vuoteen ajatus kansainvälisistä joukoista voi tulla kyseeseen. Kuten tiedätte, ajatuksen toi esiin knessetissä poliittisten ryhmien kaksi jäsentä. He totesivat, että nyt saattaisi olla aika kutsua alueelle ainakin aluksi kansainväliset joukot turvaamaan rauhaa tai valvomaan eteläistä rajaa eli niin sanottua Philadelphi-käytävää, jossa Rafahin rajanylityspaikka sijaitsee. Työskentelemme parhaillaan tämän asian parissa, kuten ehkä tiedätte, sillä asiasta on jo tiedotettu julkisesti. Myös israelilaiset harkitsevat tätä mahdollisuutta, samoin palestiinalaiset. Egyptiläisetkin harkitsevat tätä asiaa, tosin erilaisella intensiteetillä. Egyptiläisten olisi luultavasti vaikea hyväksyä kansainvälisten joukkojen sijoittamista alueelle, koska se saattaisi antaa sellaisen vaikutelman, etteivät egyptiläiset pysty valvomaan tätä raja-aluetta. Luulen kuitenkin, että voimme silti aloittaa keskustelut näistä asioista ja ehkä lopulta löytää ratkaisun.
Tämä sopii yhteen myös sen kanssa, mitä arvoisa jäsen Napoletano totesi UNIFILin menestyksestä. Se, että UNIFIListä eli YK:n turvallisuusneuvoston Libanonia koskevan päätöslauselman toteuttamisesta ovat vastanneet kansainväliset joukot ja että näiden joukkojen, joiden selkärangan muodostavat eurooppalaiset, toiminta on koettu tehokkaaksi, ovat saaneet jotkut Israelin hallituksessa, knessetissä ja koko Israelissa ajattelemaan, että saattaisi olla mahdollista käyttää tällaisia joukkoja myös muualla.
Meidän on tavallaan liitettävä kaikki asiat yhteen. Saattaa olla mahdollista käyttää muilla alueilla hyväksi sitä, mitä olemme oppineet läsnäolostamme Libanonissa. Tämä avaisi tien myös tarkkailijoiden joukolle, joka on ehdottomasti tarpeen, jos haluamme toteuttaa rauhanprosessin.
Haluan painottaa jälleen, että tuomioistuimen perustamista koskeva päätöslauselma on hyvin tärkeä Libanonin kysymyksen kannalta. Tuomioistuin ei toimi ketään vastaan. Asiaan on reagoitu hyvin kielteisesti Syyriassa, joten haluan korostaa, ettei kansainvälinen tuomioistuin ole ketään tai mitään maata vastaan. Tuomioistuin on perustettu sitä varten, että saadaan selville, kuka on vastuussa hyvän miehen surmaamisesta. Rafik Hariri, joka oli meistä monen ystävä, murhattiin tavalla, joka on selvitettävä, mikäli haluamme Libanoniin rauhaa ja sovintoa. Tämän vuoksi me Euroopan unionissa olemme tehneet työtä asian hyväksi. Viime keskiviikkona turvallisuusneuvosto tekikin tärkeän päätöksen kansainvälisen tuomioistuimen perustamisesta.
Haluan todeta vielä kerran, että se, mitä olemme pyrkineet tekemään ohjaamalla kvartettiryhmää nyt kuljettavaan suuntaan, on jotakin sellaista, jolla on monia isiä tai äitejä, kuten aina. Voitte kuitenkin olla varmoja siitä, että eurooppalaiset ovat tehneet paljon työtä jo aivan alusta lähtien, jotta päästäisiin tähän hetkeen. Toivotaan, että voimme jatkaa edelleen työtä tähän suuntaan. Se on vaikeaa, mutta toivon vastaisuudessa saavani Euroopan parlamentilta tukea, apua ja ymmärtämystä, kuten olen saanut aina ennenkin.
(Suosionosoituksia)
Charles Tannock
(EN) Arvoisa puhemies, tapasin eilen Sderotista tulleiden Israelin kansalaisten valtuuskunnan. He kertoivat minulle ensi käden tietoja siviiliväestön kauhukokemuksista, kun heitä kohti ammuttiin Hamasin hallussa olevilta Gazan alueilta umpimähkään 300 Kassam-rakettia. Tämä on kansainvälisen oikeuden mukaan selvä sotarikos, jonka vuoksi on tähän mennessä menehtynyt kaksi ihmistä ja loukkaantunut monia. Viime viikolla Israelin armeija pidätti Länsirannalla 33 ihmistä, muun muassa Palestiinan opetusministerin Naser al-Shaerin. Heidän väitettiin tukeneen avoimesti näitä raketti-iskuja. Opetusministerin pidättäminen on mielenkiintoinen asia, koska se tukee täällä parlamentissa toistuvasti esitettyjä väitteitä, joiden mukaan palestiinalaisissa oppikirjoissa ja koulun opetusohjelmissa, joita on tuettu vuosikausia EU:n varoilla, on edelleen tavoitteena lietsoa vihan ja epäluottamuksen ilmapiiriä Israelia kohtaan ja nostaa kunniaan terroristien väkivallanteot.
Yhtenäishallituksen monet Hamasia edustavat ministerit ja heidän virkamiehensä ovat edelleen vuodelta 1988 peräisin olevan, innoituksensa Egyptin muslimiveljeskunnalta saaneen Hamasin peruskirjan mukaisesti sitä mieltä, ettei Israelin valtiolla ole oikeutta olla olemassa, että kaikki terroristien väkivallanteot ovat oikeutettuja niin sanotun aseellisen taistelun periaatteen perusteella ja etteivät aikaisemmat PLO:n allekirjoittamat kansainväliset sopimukset sido heitä. Tämän vuoksi palestiinalaishallinnon yhtenäishallitus ei mielestäni nykyään selvästikään noudata kvartettiryhmän ehtoja, joten EU ei saa vielä poistaa Hamasin luokittelua terroristijärjestöksi eikä rahoittaa suoraan palestiinalaishallinnon hallitusta. Myöskään väliaikaista kansainvälistä järjestelyä ei saa hylätä, vaan sen avulla on edelleen toimitettava humanitaarista apua, jonka määrä on nyt vuosittain noin 500 miljoonaa euroa ja joka on itse asiassa yleisen käsityksen vastaisesti kasvanut kolmen viime vuoden aikana.
Minäkin kannatan neuvotteluratkaisua koskevia Arabiliiton uusia ehdotuksia, vaikka pakolaisten paluuoikeus on täysin epärealistinen. Hamas kuitenkin hylkää jälleen ja omituista kylläkin Israelin tunnustamista koskevat Arabiliiton ehdotukset. Kaikkien osapuolten jotkut kovan linjan edustajat hylkäävät rauhan ja kahden valtion ratkaisun, mutta 40 vuotta kuuden päivän sodan jälkeen on selvää, että tämä olisi ainoa mahdollinen pitkäaikainen ratkaisu, jolla alueelle saataisiin pysyvä rauha. Palestiinalaishallinnon on kuitenkin ensin taattava laki ja järjestys alueellaan ja lopetettava Gazassa kehitys kohti tosiasiallista Hamasin ja Fatahin välistä sisällissotaa, jota nostatetaan myös Libanonissa.
Jälleen kerran haluan pyytää parlamenttia ja kansainvälistä yhteisöä painostamaan vastuussa olevia vapauttamaan BBC:n toimittajan Alan Johnstonin, jonka tiedämme olevan elossa ja voivan hyvin, ja siepatun sotilaan, alikersantti Shalitin. Näin luotaisiin ilmapiiri, joka edistäisi rauhanneuvotteluja koskevan suunnitelman uudelleen aloittamista.
Véronique De Keyser
(FR) Arvoisa puhemies, vuoden 2006 parlamenttivaalien aikana kysyin eräältä palestiinalaiselta, edistävätkö vaalit hänen mielestään rauhaa. Hän vastasi, etteivät ne edistä rauhaa mutta kylläkin demokratiaa ja että he aikovat näyttää maailmalle, että jopa miehitetyillä alueilla voidaan järjestää vapaat vaalit.
Meidän reaktiomme oli surkea. Halveksimme kansan pyrkimyksiä ja myös sen oikeutta tehdä virheitä, mikä vain lisäsi kaaosta tällä alueella, jolla nyt kuohuu. Kansallisen yhtenäisyyden hallituksen muodostaminen ja Mekan sopimus eivät ole riittävästi muuttaneet Euroopan unionin kovaa linjaa tai asettamia seuraamuksia. Arvoisa komission jäsen Ferrero-Waldner, huolimatta toimistanne, joita arvostan, ja siitä, arvoisa korkea edustaja Solana, mitä sanoitte meille ja mikä on rohkaisevaa, emme ole mielestäni vielä muuttaneet merkittävästi Lähi-idän politiikkaamme emmekä ole oikein ymmärtäneet, että vahingoitamme demokratian periaatetta sillä, miten reagoimme näihin vaaleihin.
Samanlainen suhtautuminen on jatkunut jo 40 vuotta. Olemme mielestäni osittain vastuussa siitä, että täyden laittomuuden tila on voinut jatkua Palestiinassa 40 vuoden ajan. Siellä on toteutettu laittomia teloituksia ja ryöstetty maita sekä nyt myös siepattu laillisilla vaaleilla valittuja kansanedustajia ja ministereitä, rakennettu Haagin kansainvälisen tuomioistuimen laittomaksi määrittelemä muuri ja pidetty pilkkana Geneven sopimuksia, kuten jäsen Wurtz jo totesi. Yli 400 lasta, siis yli 400 pientä palestiinalaista, on edelleen vangittuina israelilaisissa vankiloissa. YK:n päätöslauselmissa jätetään huomiotta alueiden sulkeminen ja liikkumisen rajoittaminen. Entä mitä muuta?
Jäsen Tannock, totta kai tuomitsemme väkivallan, raketti-iskut ja sotilas Shalitin sieppauksen, mutta tilanne ei ole nyt tasapainoinen. Tutkikaapa lukuja. Ne ovat valitettavasti erittäin epäedullisia palestiinalaisten kannalta. Haluan toistaa, ettei tilanne ole tasapainoinen. Kansainvälisestä oikeudesta puuttuu tasapainoisuus.
Emme voi nyt mitenkään perustella vaikenemistamme. Haluankin todeta täällä, että suhtaudun myönteisesti niihin uusiin vanhurskaisiin, niihin juutalaisiin, jotka ovat Israelissa ja muualla korottaneet äänensä ja todenneet, että tällainen on lopetettava. He sanovat näin maanmiestensä virnistelyn, sarkasmin ja joskus jopa uhkailun keskellä. Pidän itseäni näiden kaikkien ihmisten tukijana samoin kuin niiden palestiinalaiskollegojemme tukijana, jotka on vangittu parlamentaarisesta koskemattomuudesta huolimatta.
Haluan kertoa teille, että Belgiassa kaikkien poliittisten puolueiden johtajat tapaavat huomenna kello 13 Berlaymontissa, jossa he aikovat muodostaa rauhan edistämiseksi ihmisketjun ja vaatia Euroopan unionia huolehtimaan tehtävistään, ei pelkästään humanitaarisista tehtävistään vaan myös todellisista poliittisista tehtävistään, jotka ovat Euroopan unionille kunniaksi.
Angelika Beer
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kukaan meistä ei kyseenalaista Israelin oikeutta olla olemassa. Tiedämme poliittisen vastuumme. Haluan kuitenkin muistuttaa myös erään Palestiinassa viime päivinä järjestetyn rauhankonferenssin viestistä. Naiset, siis osa kansalaisyhteiskuntaa, palestiinalaiset ja israelilaiset naiset, välittivät meille selvän viestin. He sanoivat: "Te puhutte kahden valtion rinnakkaiselosta. Se on hyvä, mutta ottakaa huomioon, että olemassaolomme on vaarassa Palestiinassa ja Gazassa."
Mielestäni ongelmana on nyt olemassaoloa koskeva kysymys. Tämän vuoksi olenkin iloinen siitä, että korkea edustaja Solana sanoi, että meidän on harkittava, olisiko todellakin syytä tarkastella Libanonin kokemuksia mahdollisimman pian ja mahdollisesti osallistuttava toimintaan Gazassa. On toimittava ennen kuin tilanne riistäytyy täysin hallinnasta, koska vastaisuudessa ei ole enää montaa uutta mahdollisuutta. Arvoisa korkea edustaja Solana, kuvailitte rohkeutta eli sitä toivoa, jota meillä on oltava, jotta voimme edelleen sitoutua asiaan ja selittää tämän sitoutumisemme myös alueen kansalaisille. Tällaisesta toivosta on alueella vain varjo jäljellä.
Haluan kiittää puhemies Pötteringia ryhmämme puolesta siitä, että hän vieraili alueella. Sanoitte, että Gazan tilanne on sietämätön. Velvollisuutemme on enemmän kuin koskaan aikaisemmin sitoutua alueen väestön oikeuteen elää rauhassa, mikä tarkoittaa tietysti myös sitä, että on arvosteltava Hamasia kaksinaamaisuudesta. Emme voi hyväksyä sitä julkilausumaa, jonka Hamas antoi kuuden päivän sodan 40. vuosipäivän johdosta. Samaan aikaan on kuitenkin tehtävä aktiivista yhteistyötä kansallisen yhtenäisyyden hallituksen kanssa. Emme saa toista tilaisuutta. Yhdyn jäsen De Keyserin äsken esittämään arvosteluun. Euroopan unionissa on tehty virheitä tällä alueella. Olemme pettäneet katkerasti ihmisten toiveet emmekä ole pystyneet käyttämään hyväksi heidän halukkuuttaan katsoa tulevaisuuteen.
Toivon, että Lähi-idän kvartettiryhmä on nyt herännyt unestaan. Toivon, että kvartettiryhmä ryhtyy toimiin ja että matkat alueelle toteutuvat. Kyse voi olla viimeisestä mahdollisuudesta puhua realistisesti rauhan toivosta.
Jana Hybášková
(EN) Arvoisa puhemies, haluan aloittaa esittämällä muutamia lainauksia. Pääministeri Hanija totesi 2. huhtikuuta Al-Jazeera-televisiokanavalla seuraavasti: "Meidän puolestamme Israelin tunnustamista koskeva kysymys on ratkaistu lopullisesti. Asia on vahvistettu poliittisessa kirjallisuudessamme, islamilaisessa ajattelussamme ja pyhä sota -kulttuurissamme, joihin toimemme perustuvat. Aiomme julistaa tulitauon mutta emme koskaan tunnustaa Israelia." Seuraavasti hän totesi Al-Jazeera-televisiokanavalla 27. huhtikuuta: "jos piiritys jatkuu tiettyä ajanjaksoa kauemmin, meidän on pakko tehdä päätös ja aiomme epäilemättä toimia." Rukouksessa 5. toukokuuta hän totesi: "Toistan Palestiinan hallituksen puolesta, ettei turvallisuussuunnitelmasta ole vahinkoa vastarinnalle. Annamme Allahille mahdollisuuden antaa meille jommankumman kahdesta armosta, voiton tai marttyyrikuoleman."
Koska puhun sujuvasti arabiaa, voin vakuuttaa teille, että käännökset ovat oikein. Tilanne on vakava. Edessämme on paitsi Gazan "irakisoituminen" myös koko Lähi-idän "iranisoituminen". Tämä ei ole uhka vain Lähi-idälle. Tämä on vakava uhka omalle turvallisuudellemme. Euroopan unionin on toimittava ja oltava ehdottoman yksimielinen. Tämän vuoksi parlamentin olisi edelleen yksimielisesti tuettava neuvostoa, komissiota ja kvartettiryhmää. Väliaikaista kansainvälistä järjestelyä on jatkettava. Humanitaarista apua on edelleen annettava. On ehkä jopa käytettävä PLO:n tiliä.
Ratkaisevaa on kuitenkin, että saadaan Palestiinan kansallisen yhtenäisyyden hallitus luopumaan väkivallasta, tunnustamaan Israel ja kunnioittamaan kansainvälisiä sopimuksia. Vasta sitten voimme palata YK:n päätöslauselmaan 242 ja pyytää selvästi Israelia vetäytymään valloitetuilta alueilta, jotta ei ole enää "deterritorioita" tai miehitettyjä alueita. Tämän vuoksi kysyn neuvostolta ja komissiolta, onko niiden mielestä täytetty edellytykset Palestiinan kansallisen yhtenäisyyden hallituksen tunnustamiselle ja suoralle rahoittamiselle.
Béatrice Patrie
(FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa korkea edustaja Solana, kun kuuden päivän sodasta on kulunut jo 40 vuotta ja Lähi-idän kansat kärsivät edelleen sodan vakavista seurauksista, kun Amnesty International -järjestön ja Yhdistyneiden Kansakuntien raporteissa epäillään nykyisin vakavasti palestiinalaisvaltion mahdollisuutta Israelin itsepintaisen miehitys- ja siirtomaapolitiikan vuoksi, kun Gazassa ja Länsirannalla riehuu kestämätön kurjuus, joka ruokkii kilpailevien palestiinalaisryhmittymien välistä tulta, ja kansallisen yhtenäisyyden hallitus, viimeinen suojavarustus sisällissotaa vastaan, on hiuskarvan varassa, kun koko alue on liekeissä Irakista Libanoniin, voimme todeta, etteivät myötätuntoiset sanat enää riitä, vaan meidän on kiireellisesti tehtävä muutos, mullistus, uskaltaisinpa sanoa jopa vallankumous, Lähi-idän politiikassamme ja huolehdittava kaikista velvollisuuksistamme.
Ensin on tunnustettava palestiinalaisten kansallisen yhtenäisyyden hallitus, johon olemme panneet toivomme ja joka on ilmoittanut olevansa halukas noudattamaan kaikkia YK:n päätöslauselmia ja PLO:n sopimuksia, siis kaikkia aikaisempia päätöslauselmia ja sopimuksia, sekä kvartettiryhmän vaatimuksia, jotta voidaan palauttaa kahden valtion ratkaisun uskottavuus. Sitten on jatkettava jälleen suoran tuen maksamista tälle hallitukselle, koska on epärealistista luottaa siihen, että Israel vapauttaisi verotulot, jotka kerättiin asianmukaisesti ja joita Israel pidättää edelleen, ja koska väliaikainen järjestely on epäonnistunut. Tämän jälkeen on vielä käytettävä kansainvälisiä puskurijoukkoja Gazan ja Israelin välisellä rajalla. Tämä on ainoa toimi, jolla voidaan todennäköisesti saada aikaan tehokas ja kestävä tulitauko, mikä on osoitettu Libanonissa. Lopuksi ja ennen kaikkea on osoitettava huomattavaa kunnianhimoa ja ehkä otettava esiin Euroopan Camp Davidia koskeva aloite. Tämä on välttämätöntä, koska kvartettiryhmän esittämä rauhansuunnitelma on vain hurskas toive.
Vuoden 1967 jälkeen olemme eksyneet virheisiin ja epäoikeudenmukaisuuksiin. Onko odotettava vielä toiset 40 vuotta...
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Margrete Auken
(DA) Arvoisa puhemies, kiitos. Kiitän myös komission jäsentä ja korkeaa edustajaa. Lyhyesti sanottuna suhtaudun kuitenkin asiaan epäillen. Me Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän jäsenet olemme yrittäneet keskustella keskenämme siitä, mitä olemme kuulleet täällä. Meille ensisijaisinta on, että EU tunnustaa nyt Palestiinan hallituksen ja että ryhdytään jälleen toimiin. En yksinkertaisesti pysty sanomaan, kerrottiinko meille, että juuri näin aiotaan tehdä. Korkea edustaja Solana ei sanonut näin, mutta sanoiko komission jäsen Ferrero-Waldner näin? Sanoiko hän siis, että aiomme nyt tunnustaa hallituksen ja jatkaa sitten siitä eteenpäin? Minusta vaikuttaa siltä, että meidän on saatava tähän kysymykseen selvä vastaus, koska kaikkia turhauttaa nimenomaan se, että saamme vain loputtomasti sanoja emmekä yhtään tekoja. Kaksinaismoralismi ja toiminnan halvaantuminen ovat tuhoamaisillaan paitsi Lähi-idän myös EU:n.
Toinen kysymys, johon meidän on saatava selvyys, on se, mitä sillä tarkoitetaan, että EU aikoo nyt tukea Arabiliiton aloitetta. En pystynyt päättelemään korkean edustajan Solanan puheenvuoron perusteella, aiommeko todella tehdä näin. Ymmärsin vain, että todettiin, että meidän on nyt jälleen osallistuttava neuvotteluihin. Me tiedämme kuitenkin hyvin, mikä meidän tavoitteemme on. Sen toteuttaminen on vaikea prosessi, mutta tiedämme, mitä on saatava aikaan. Emme saa tulla tunnetuiksi siitä, että mainitsemme yhä uudelleen Arabiliiton aloitteen ja viemme siltä kaiken voiman toteamalla, "katsotaan mitä tapahtuu". Meidän on todettava, että tämä on lähtökohta, josta edetään. Eteemme asetettuna on lopputulos, jonka tiedämme kaikki hyvin olevan ainoa hyväksyttävä lopputulos, mikäli haluamme edistyä asiassa, ja joka kaiken kukkuraksi on juuri sitä, mitä sekä länsimaat että Israel ovat pitkään vaatineet. Tämä lopputulos on yhtäkkiä otettu esille. Emmekö voisi saada selkeitä vastauksia? Se olisi hienoa.
Elmar Brok
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa korkea edustaja, arvoisa komission jäsen, on hyvä uutinen, että kvartettiryhmä aikoo nyt toimia alueella yhdessä. Tämä on tärkeä viesti, koska kvartettiryhmällä on vain yhteisten toimien avulla sellainen uskottavuus, jolla se voi antaa tarvittavat turvallisuustakeet kaikille osapuolille, kuten olemme usein todenneet täällä parlamentissa. Alueen mielestä mikään ryhmän jäsenistä ei voi yksin tehdä tätä. Haluan kiittää teitä siitä, että on päästy tähän ja että tämä voidaan yhdistää Arabiliiton aloitteeseen.
Jos haluamme edistyä, mistä olemme keskustelleet hyvin usein, emmekä vaipua toivottomuuteen ja lohduttomuuteen, meidän on tehtävä yksi asia selväksi. Maltillisten on molemmilla puolilla pystyttävä luomaan alueillaan sellaiset olosuhteet, että voidaan luoda perusta rauhanprosessille, jota toisen osapuolen äärivähemmistöjen provosoivat teot eivät tuhoa. Tämän on sen vuoksi oltava lähtökohta. On tietysti totta, että Israelin on vapautettava verovarat. On myös totta, että Länsirannalla on lopetettava se tilkkutäkkimäinen tilanne, jossa joka puolella on tarkastuksia ja siirtokuntia ja joka tyrehdyttää heti alkuunsa kaiken talouskehityksen, ja luotava olosuhteet, joissa talouskehitys on jälleen mahdollista. Voimme antaa Länsirannalle rahaa niin paljon kuin haluamme, mutta on yksinkertaisesti luotava sopivat olosuhteet.
On kuitenkin myös todettava, että se, mitä Gazassa tapahtuu, on itse asiassa palestiinalaisten sisällissota. Israelin ja Gazan välillä toimivista kansainvälisistä joukoista ei siis olisi mitään apua, vaan taistelevien ryhmittymien on neuvoteltava, jotta konflikti voidaan lopettaa tyydyttävästi. Kaikki nämä asiat liittyvät selvästi toisiinsa, mutta on muistettava, että jokainen on herra omalla maallaan. Emme voi ottaa vastuuta tästä tilanteesta. Näin ollen meidän on vaadittava sisällissodan lopettamista. Jokainen, joka yrittää ratkaista kilpailevien ryhmittymien kiistat sotilaallisin keinoin, tuhoaa oman kansansa tulevaisuudennäkymät. Tästä syystä meidän on huolehdittava siitä, että otamme tämän lähtökohdaksemme ja luomme näin perustan, jolta kvartettiryhmä voi työskennellä menestyksekkäästi ja tarjota meille todellisen mahdollisuuden edistyä.
Proinsias De Rossa
(EN) Arvoisa puhemies, joskus lannistun todella pahoin, kun kuuntelen täällä parlamentissa tästä aiheesta käytäviä keskusteluja, erityisesti kun kuuntelen jäsen Tannockia ja jäsen Hybáškováa, jotka näyttävät asettavan täällä parlamentissa määrätietoisesti ehtoja Lähi-idän ratkaisulle. Ei ole meidän tehtävämme asettaa ehtoja israelilaisille ja palestiinalaisille siitä, miten he suhtautuvat toisiinsa rauhanneuvotteluissa. Ainoat välttämättömät edellytykset menestyksekkäille rauhanneuvotteluille ovat, että molemmat osapuolet osoittavat olevansa sitoutuneita rauhaan ja että molemmilla osapuolilla on valtuudet neuvotella rauhasta ja valmiudet täyttää neuvotteluissa tehtävät sitoumukset. Kaikki muut ehdot, joita parlamentin jäsenet haluaisivat soveltaa israelilaisiin ja palestiinalaisiin, ovat pelkkää tyhjää puhetta. Niillä ei ole mitään vaikutusta, eikä niitä voida millään todennäköisyydellä täyttää tilanteessa, jossa etenkin palestiinalaishallinto on romahtamaisillaan. Jos tämä hallinto eli yhtenäishallitus kaatuu, mikään, mitä sanomme, tai mikään, mitä Euroopan unioni tekee, ei estä tästä kaatumisesta seuraavaa järkyttävää verenvuodatusta israelilaisten ja palestiinalaisten keskuudessa.
Kansainvälisen yhteisön tehtävä on varmistaa, että konfliktin osapuolten suojelijat eli kvartettiryhmä ja Arabiliitto asettavat syrjään omat välittömät lyhyen aikavälin etunsa ja asettavat etusijalle palestiinalaisten ja israelilaisten edut. On pyrittävä varmistamaan, että he tulevat neuvottelupöytään ja käsittelevät jo luotuja ja jo jonkin aikaa olemassa olleita hahmotelmia rauhan mahdollisuuksista ja ehdoista. Meidän on aika lopettaa puheet ja ryhtyä toimiin, jotka ovat eduksi...
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Monika Beňová
(SK) Kuten korkea edustaja Solana ja komission jäsen Ferrero-Waldner kertoivat meille, Lähi-idän tilanne on todellakin kriittinen. Tilanne on kriittinen Libanonissa, samoin palestiinalaisten ja israelilaisten välisten suhteiden tilanne on edelleen kriittinen.
Jo käsite "kriittinen" on kuitenkin hyvin vakava, koska se viittaa rahoitukselliseen, taloudelliseen ja sosiaaliseen rappiotilaan, johon liittyy terrori-iskuja ja -tekoja, sieppauksia ja siviilien kuolemia. Vastustus ja iskut Israelin valtiota ja sen kansalaisia vastaan lisääntyvät, mikä aiheuttaa pelkoa ja huolta ja johtaa toimiin, jotka ovat meidän mielestämme käsittämättömiä. Alue on sekasorron vallassa, konflikti voimistuu eikä tulitaukoa noudateta. Kvartettiryhmän viimeviikkoisessa kokouksessa todettiin, että aktiivinen osallistumisemme rauhanprosessiin on välttämätöntä. Molemmat osapuolet, sekä palestiinalaiset että israelilaiset, ovat kuitenkin yhtä turhautuneita tilanteeseen kuin me olemme halukkaita edistämään rauhanprosessia.
Tämän vuoksi meidän on vahvistettava diplomaattisia toimiamme, tehtävä niistä dynaamisempia ja etenkin tasapuolisempia. Toimemme eivät saa antaa sellaista vaikutelmaa, että olisimme konfliktin jommankumman osapuolen puolella. Velvollisuutemme on vaatia, että Israel vapauttaa varat. Samalla tavalla velvollisuutemme on varmistaa, että varat todella käytetään taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen edistämiseen. Lisäksi velvollisuutemme on taata Israelin kansalaisten hengen perusturva ja valtion perussuoja.
Jamila Madeira
(PT) Lähi-idän kysymys ja etenkin Palestiinan järkyttävä tilanne ovat nousseet esiin useasti viime aikojen täysistunnoissa. Tämä ei ole mikään yllätys. Olemme kaikki nähneet, mitä siellä tapahtuu. Olemme kaikki nähneet saman, tulleet parlamenttiin ja kertoneet kauheasta ja räjähdysalttiista humanitaarisesta tilanteesta. Olemme kaikki nähneet Israelin pidättävän laittomasti noin 700 miljoonaa euroa verotuloja, varoja, jotka eivät kuulu Israelille ja jotka kasvavat korkoa koko ajan. Olemme kaikki nähneet näiden ihmisten - joilla on oikeus oikeudenmukaisuuteen ja ihmisarvoon, aivan kuten meillä - silmissä toivoa tulevaisuudesta, jossa he voivat elää rauhassa. Tämä toivo elää edelleen huolimatta rajoittavista tekijöistä. Tätä toivoa koettelevat päivittäin ankarasti liikkumismahdollisuuksien puute ja muuri. Tämä muuri tekee lopun kaikesta paikallisesta taloudellisesta toiminnasta, joko pelkästä omasta toimeentulosta maatalouden avulla tai jostakin kunnianhimoisemmasta, kuten siitä, että voisi tuottaa tuotteita riittävästi pienen kaupan pitämiseksi.
Tämän toivon jatkuvasti muretessa epätoivo saa vallan. Sellaisten etuoikeutettujen maiden edustajina, jotka voittivat rauhan katkeran sodan jälkeen, emme saa luulla, että voimme ratkaista ongelmat syytämällä rahaa näille ihmisille. Palestiinalaisten auttaminen on erittäin tärkeää, jopa ratkaisevan tärkeää. Paljon tärkeämpää on kuitenkin auttaa heitä ymmärtämään, että heidän mielipiteillään on merkitystä heidän kotimaassaan ja että sillä uskottavalla tavalla, jolla he järjestivät vaalinsa ja etsivät maailmalle esitettävää ratkaisua, oli jotakin merkitystä. Palestiinalaisalueille on palautettava laillinen valta.
Toivotaan, että talousministeri Salam Fayyadista tulee kansalaisille annettavan taloudellisen avun tärkeimpiä puolestapuhujia. Tämän vuoksi on hyvin tärkeää normalisoida institutionaaliset suhteet. Meidän on osoitettava, että olemme todella valmiita ratkaisemaan konfliktin. Meillä EU:n kansalaisilla on erittäin tärkeä asema siinä, että saadaan aikaan rauha Lähi-idässä ja koko maailmassa.
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Benita Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, meidän on annettava rauhalle mahdollisuus Lähi-idässä. Tiedämme, kuinka vaikeaa rauhan aikaansaaminen on, ja tiedämme kaikki tähän liittyvistä haasteista, mutta tiedämme kaikki myös uudesta toivosta ja olemme kuvailleet tilanteen selvästi.
Nyt on toisaalta saavutettava tietty turvallisuuden taso ja palestiinalaisten parempi turvallisuustilanne ensin Gazassa ja sitten myös Länsirannalla. Tämä on aivan totta. Sekä me että yhdysvaltalaiset teemme työtä palestiinalaisten kanssa, jotta saavutettaisiin tällainen ratkaisu, mutta valitettavasti emme ole vielä päässeet aivan siihen.
Toisaalta tarvitaan suurempaa taloudellista vapautta, jotta voidaan parantaa palestiinalaisten jokapäiväistä elämää. Juuri tähän me pyrimme. Totesimme myös hyvin selvästi, että haluamme olla yhteydessä kansallisen yhtenäisyyden hallitukseen toimien ja ohjelman mukaisesti. Salam Fayyad on tämän vuoksi ensisijainen keskustelukumppanimme, jotta voidaan selvittää, mitä muuta voitaisiin tehdä. Olen todennut hyvin selvästi, mitä voitaisiin tehdä.
Haluan toistaa teille, että sen lisäksi, että toimimme jatkuvasti väliaikaisen kansainvälisen järjestelyn avulla - josta haluaisin meidän luopuvan mahdollisimman pian, mutta josta ei vielä voida luopua, koska humanitaarista apua tarvitaan edelleen - tarjosimme Salam Fayyadille teknistä apua tilintarkastuksen, tulojen perinnän ja tullien alalla. Tällä hetkellä työskentelemme ministeriön kanssa, jotta voimme määritellä, miten apu toteutetaan. Jatkamme kuitenkin myös hallinnon kehittämistä aina, kun se on tarpeen.
Pyrimme siirtymään kehitysapuun, jotta väestölle voitaisiin antaa enemmän toivoa, mutta on totta, että tarvitaan paljon poliittista rohkeutta ja tahtoa. Ennen kaikkea konfliktin osapuolten on osoitettava niitä. Me kvartettiryhmän jäsenet voimme vain tukea heitä, voimme patistaa heitä, voimme kannustaa heitä ja juuri näin pyrimme tekemään, mutta valitettavasti emme voi päättää heidän puolestaan. Nämä ovat toimintamme rajat. Toivon, että alueen seuraava kokous on myönteinen ja antaa sysäyksen tälle poliittiselle näkemykselle ja niille poliittisille näkymille, jotka meillä kaikilla on päällimmäisinä mielessämme.
Toivomme ja pyydämme kaikkien poliittisten vankien vapauttamista. Tämä tarkoittaa paitsi siepattua israelilaissotilasta ja BBC:n toimittajaa Alan Johnstonia myös kaikkia Palestiinan hallituksen jäseniä ja muita edelleen vangittuina olevia henkilöitä. Mielestäni tämä voisi olla oikein hyvä toimi, joka voitaisiin toteuttaa, jotta löydettäisiin seuraavat askeleet kohti kahden valtion ratkaisua, jota kaikki selvästi toivomme.
Javier Solana
Arvoisa puhemies, en aio toistaa sitä, mitä minä ja muut keskusteluun osallistuneet jo sanoivat.
Haluan ensimmäiseksi kiittää kaikkia niitä parlamentin jäseniä, jotka käyttivät puheenvuoron, sekä niitä heistä, jotka ovat edelleen täällä, että niitä heistä, jotka ovat jo lähteneet pois. Keskustelu oli mielestäni hyvin mielenkiintoinen. Haluaisinkin esittää siitä huomion. Kun tulen Euroopan parlamenttiin keskustelemaan Lähi-idästä, minusta tuntuu siltä, että kaikkien tunteet ovat pinnassa, myös omat tunteeni. Keskustelujemme on kuitenkin mielestäni koskettava niitä tapahtumia, jotka ovat kulloinkin tärkeitä.
Tämänhetkinen tilanne on hyvin vaikea, mutta kuten monet ovat todenneet, samaan aikaan on myös toivoa, jota ei ole ollut pitkään aikaan. Olen ollut tekemisissä Lähi-idän kysymysten kanssa vuosikausia. Olin Madridin konferenssissa ja viimeisessä Camp Davidin konferenssissa. Sitten Camp Davidin konferenssin en ole kokenut vielä koskaan meidän olevan nykyistä lähempänä todellisen ja merkittävän viestinnän ja vuoropuhelun alkamista sekä sen vuoksi myös poliittisten näkymien alkua sekä niitä koskevia keskusteluja ja neuvotteluja. Tähän on kolme syytä.
Ensimmäinen syy on se, että Arabiliiton aloite on jotakin sellaista, joka puuttui Camp Davidin konferenssin aikaan. Nyt meillä on tämä aloite, ja arabit ovat sitoutuneet hyväksymään Palestiinan neuvottelijan, olipa tämä kuka tahansa, jotta hän saa sellaisen kannatuksen ja tuen, joka puuttui Camp Davidin konferenssin aikaan, kuten tiedätte.
Toinen syy on se, että on kulunut jo 40 vuotta. Luulen, että kaikki ovat uuvuksissa niin henkisesti, fyysisesti kuin poliittisestikin. Tästä uupumuksesta meidän on mielestäni koottava uutta henkistä ja poliittista energiaa, jotta pääsemme eteenpäin.
Kolmas syy on se, että meillä on nyt mekanismi, kvartettiryhmä. Joskus emme ymmärräkään, kuinka paljon tämä merkitsee. Ensimmäistä kertaa Yhdysvallat ja Euroopan unioni ovat saman pöydän ääressä neuvottelemassa osapuolten kanssa. Vastaavaa ei ole tapahtunut koskaan aikaisemmin. Meidän on tunnustettava tämä. Tämä on ensimmäinen kerta, kun Euroopan unioni on ollut neuvottelupöydän ääressä. Venäjän federaatio oli mukana Madridissa, mutta sitten maa katosi. Silloin läsnä oli myös Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeri. Miettikääpä hetki, mitä se merkitsi - Yhdistyneet Kansakunnat neuvotteli tästä konfliktista. Tuolloin sitä oli mahdotonta edes kuvitella.
Mielestäni kaikki nämä tekijät muuttavat jossain määrin näkemystä siitä, mitä nyt voidaan tehdä. Nyt on pyrittävä pääsemään eteenpäin, vältettävä epäröintiä ja jatkettava työtä tähän suuntaan. Olosuhteet ovat muuttuneet, joten meillä on enemmän toivoa siitä, että tavoitteet saavutetaan. Saavutetaanko ne vuorokaudessa? Ei. Jos luulette, että pystymme ratkaisemaan kaikki ongelmat tämän kuun loppuun mennessä, olette väärässä. On jaksettava odottaa hieman kauemmin. Katsotaanpa kuitenkin, voimmeko auttaa prosessin etenemisessä.
Lopuksi painottaisin, että me olemme täällä eurooppalaisia. Jokainen täällä on EU:n jäsen. Joskus meidän on syytä olla myös hieman ylpeitä siitä, mitä teemme. Jos menette Palestiinaan, kuten teettekin, kuulette arvostelua. Jos todella keskustelette perusteellisesti palestiinalaisten ja israelilaisten kanssa, huomaatte mahdollisesti, että eurooppalaisten tapaan toimia suhtaudutaan yhä suopeammin ja ymmärtäväisemmin. Ette voi olla tästä eri mieltä kanssani. Mielestäni meidän eurooppalaisten on syytä tunnustaa tämä aina silloin tällöin. Muutoin emme koskaan pääse eteenpäin yhdessä niin kuin meidän on tarpeen edetä.
Tämän prosessin edistäminen ei ole yhden tai kahden henkilön asia vaan kaikkien yhteinen asia. Meillä on nyt tilaisuus toimia. Katsotaan seuraavalla kerralla, kun tapaamme, onko asiassa edistytty. Asiaa ei varmaan ole vielä ratkaistu, mutta nähtäväksi jää, onko asiassa edistytty.
Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan seuraavan Strasbourgin istuntojakson aikana.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 142 artikla)
Pedro Guerreiro 
kirjallinen. - (PT) Tällä viikolla vietetään Israelin laittoman miehityksen 40. vuosipäivää Länsirannan, Gazan alueen (jota piiritetään nyt voimakkaasti) ja Itä-Jerusalemin palestiinalaisalueilla, Syyrian aluetta olevilla Golanin kukkuloilla ja Egyptille kuuluvilla Siinain niemimaan alueilla (jotka Egypti on sittemmin saanut takaisin).
Takana on 40 vuotta, joiden aikana
Israelin viranomaiset ovat rikkoneet kansainvälistä oikeutta ja jättäneet noudattamatta lukemattomia YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmia,
Israelin viranomaiset ovat harjoittaneet rikollista ja julmaa miehitys-, siirtomaa- ja sortopolitiikkaa ja kieltäneet palestiinalaisten legitiimit oikeudet,
Israelin viranomaiset ovat sortaneet, ryövänneet, käyttäneet hyväksi ja nöyryyttäneet mitä halventavimmin palestiinalaisia, aiheuttaneet työttömyyttä ja köyhyyttä heidän keskuudessaan sekä pakottaneet heidät asumaan epäinhimillisissä oloissa,
Yhdysvallat ja sen EU:hun kuuluvat liittolaiset ovat antaneet varsinaista tukea Israelille ja tehneet yhteistyötä sen kanssa tai ainakin ummistaneet silmänsä ja antaneet hiljaisen hyväksyntänsä Israelille sen viranomaisten huomattavasta vastuusta huolimatta.
Kesäkuussa 2007 on aika jälleen vaatia, että on lopetettava niiden alueiden miehitys, jotka Israel miehitti vuonna 1967, noudatettava kansainvälistä oikeutta ja pantava täytäntöön asiaan liittyvät YK:n päätöslauselmat, kuten palestiinalaisten luovuttamaton oikeus elinkelpoiseen, suvereeniin ja itsenäiseen valtioon.
Eija-Riitta Korhola 
kirjallinen. - (FI) Arvoisa puhemies, vuonna 1967 käytiin kuuden päivän sota, jolla oli voittajansa. Viimeisen 40 vuoden aikana häviäjä on ollut ihmisen arvo. Humanitäärinen kriisi Lähi-idässä on lähihistorian traagisimpia. Alueella on väkivallan noidankehä, jota ei vieläkään ole onnistuttu katkaisemaan. Israelilais- ja palestiinalaissukupolvet ovat eläneet epävakauden, väkivallan ja sodan keskellä.
Ratkaisua Lähi-idän konfliktiin on haettu käytännössä kriisinhallinnan keinoin. Askel askeleelta on pyritty kohti pysyvää rauhaa. On saavutettu tulitauko, joka jo kohta on murtunut uudeksi selkkaukseksi.
Tien tuloksellisuuteen on vaikea uskoa niin kauan kuin osapuolet eivät ymmärrä, että jokainen väkivallanteko tuhoaa oman kansanosan tulevaisuutta. Ymmärrys puuttuu myös palestiinalaisryhmien väliltä. Gazassa on sisällissota. Fatahin ja Hamasin yhteenotoissa on kuollut kymmeniä palestiinalaisia.
Israelin sotatoimet ja ihmisoikeusloukkaukset ovat tuomittavia. Jokaisen maan on noudattava kansainvälisiä velvollisuuksia ja kansainvälistä oikeutta, kunnioitettava ihmisen luovuttamatonta arvoa. Emme kuitenkaan voi vaatia Israelin välitöntä vetäytymistä palestiinalaisalueilta niin kauan kuin palestiinalaisviranomaiset eivät tunnusta Israelin valtion oikeutusta.
Kvartetin eli Yhdysvaltojen, YK:n, EU:n ja Venäjän on tietysti jatkettava ponnisteluja kestävän rauhan saavuttamiseksi. Parlamentin tehtävä on osoittaa Euroopan yhtenäisyyttä ja tukea komissiota ja neuvostoa.
Yhtä asiaa emme varmasti voi tehdä: emme voi siirtää osapuolille tahtoamme saavuttaa pysyvä rauha. Voimme kannustaa ja painostaa siihen. Mutta sisäistä tahtoa emme voi luoda.
