Eurooppa-neuvoston valmistelu (14.-15. joulukuuta 2006) (jatkoa keskustelulle)
Daniel Cohn-Bendit
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, toivotan varapuhemiehen ja yhteispuheenjohtajan tervetulleeksi. Tulevaa huippukokousta silmällä pitäen haluan heittää ilmaan muutaman ajatuksen siinä toivossa, että huomaatte, millaisella energialla ne on ladattu. Tämä olisi ensimmäinen askel kohti aikaisempaa suurempaa energiatehokkuutta, eikä se myöskään tekisi hallaa huippukokoukselle.
Aloitan Turkista. Haluan sanoa siitä muutaman asian, joihin on jo tänään viitattu. Turkin jäsenyyteen liittyvillä ongelmilla ei ole mitään tekemistä Kyproksen kanssa. Ei siis esitetä, että Kyprosta voitaisiin käyttää keinona ratkaista Turkin liittymistä koskeva ongelma. Kyllä, Turkin on hyväksyttävä tulliliitto. Meidän on Euroopan unionissa saatava Pohjois-Kyproksen saarto kerta kaikkiaan loppumaan, emmekä saa enää antaa kyproksenkreikkalaisten sortaa Pohjois-Kyprosta niin kuin he tekevät, sillä pohjoiskyproslaiset ovat kahdenlaisen nationalismin, kyproksenkreikkalaisen ja kyproksenturkkilaisen nationalismin, uhreja. Meidän eurooppalaisten on sanottava tämä ääneen, ja toivon, että se on yksi huippukokouksen saavutuksista.
Puhun seuraavaksi ilmastopolitiikasta. On ilo huomata, että jäsen Poettering ja hänen kollegansa ovat palanneet todellisuuteen ilmastonmuutoksen suhteen. Se on varsin hyvä ja mukava asia, mutta voisimmeko nyt puhua asioista sellaisina kuin ne ovat. Sovimme täällä Euroopan unionissa ensin hiilidioksidipäästöjen leikkaamisesta ja teemme sitten niiden vakiinnuttamista koskevan sopimuksen. Komissio käynnistää rikosoikeudelliset menettelyt niitä vastaan, jotka eivät kykene noudattamaan hiilidioksidipäästöille asetettuja rajoja. Olen saanut tarpeekseni sanahelinästä ja jatkuvasta tarpeesta antaa lausuntoja. Kun meidän on hyväksyttävä tai saatava aikaan jotakin, olemme jossakin muualla, ikään kuin seuraavassa jalkapallo-ottelussa. Tehdään siis tämä sopimus. Sovitaan, että EU:n on leikattava päästöjä sen ja sen verran. Olen kuullut teidän haluavan, että vuodesta 2012 lähtien 20 prosenttia energiasta olisi peräisin uusiutuvista lähteistä. Jatketaan siis näin ja toteutetaan tämä tavoite, mutta sitten Euroopan unionin on pidettävä huolta siitä, että niille maille, jotka eivät suostu tai kykene tähän - olivatpa ne suuria tai pieniä - käy kalpaten. Tästä olisi kerrankin meille hyötyä.
Tarkastelen seuraavaksi maahanmuuttoa. Meidän on toki saatava maahanmuuttokysymykset hoidettua, mutta kun ryhdymme hoitamaan niitä, tehdään se kunnolla. Olemme rakentaneet itsellemme kodin, yhteisen eurooppalaisen kodin. Olemme kuitenkin valitettavasti rakentaneet siihen vain ikkunat ja unohtaneet ovet. Jos talossa ei ole ovia, ihmiset tulevat sisään ikkunoista. Jos ihmisten ei haluta enää antaa tulla sisään ikkunoista, on rakennettava ovet, ja selkokielellä sanottuna ovet voidaan joko avata tai pitää suljettuina. Meidän on ratkaistava, kuinka ovet voidaan avata ja kuinka ihmiset voivat tulla Eurooppaan laillisesti. En tarkoita ihmisillä ainoastaan pakolaisia tai maahanmuuttajia. Ihmisille täytyy tarjota laillinen tapa muuttaa maahan tekemään työtä. Tätä on säänneltävä myönteisellä tavalla - siten, että nämä ihmiset tietävät, kuinka Euroopan ovet aukeavat ja sulkeutuvat. Tehdään asialle jotakin käytännössä.
Lisäksi meillä on Frontex, maanmainio rajaturvallisuusvirasto, joka pelastaa ihmisiä merestä. Olemme luvanneet afrikkalaisille jo kolme vuotta, että järjestämme heille laivoja, joiden avulla he voivat estää kiinalaisia ja muita kalastamasta laittomasti rannikoillaan. Olemmeko sitten toimittaneet näitä laivoja? Emme. Perustimme kuitenkin Frontexin. Tehdään jotakin käytännössä - jotakin, mistä on hyötyä näille ihmisille ja mikä auttaa heitä selviytymään. Eurooppa kykenee tähän.
Huippukokous voi olla huippukokous sanan varsinaisessa merkityksessä ja vieläpä hyvä sellainen, jos siihen uhrataan hieman enemmän energiaa ja jos siellä ladellaan vähemmän korulauseita ja ryhdytään sen sijaan tositoimiin.
Puhemies
Paljon kiitoksia, jäsen Cohn-Bendit. EU:n energiankulutus varmaankin kasvoi hieman puheenne aikana.
Esko Seppänen
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, arvoisa komission puheenjohtaja, Suomen puheenjohtajakauden päättyessä viestikapula siirretään tämän viikon huippukokouksessa Saksalle. Suomi on tehnyt puheenjohtajakautensa merkittävimmän työn salassa Saksaa varten. Suomi on käynyt kahdenvälisiä keskusteluja kaikkien jäsenvaltioiden kanssa EU:n perustuslain kuolleista herättämisen mahdollisuudesta. Käymistään keskusteluista Suomi raportoi huippukokouksissa.
Perustuslain valmistelun jatkaminen salassa on ristiriidassa sen puheenjohtajakauden prioriteetin kanssa, joka oli EU:n avoimuuden ja läpinäkyvyyden lisääminen. Asioiden valmistelu salassa antaa kuvan yhteisöstä, ja sen poliittinen eliitti ajaa omia asioitaan välittämättä kansalaismielipiteistä, välittämättä kansanäänestysten tuloksista.
Varsin häpeällinen on ollut puheenjohtajavaltio Suomen hallituksen päätös ratifioida kuollut EU:n perustuslaki Suomen eduskunnassa. Monet hallituspuolueidenkin kansanedustajat äänestivät ratifiointia vastaan. Kaikki tietävät, että Suomen ratifioima laki ei tule koskaan voimaan missään.
Huippukokouksessa Suomi nostaa esityslistalle vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueeseen liittyviä asioita. Viime kädessä halutaan siirtyä niin sanotun kolmannen pilarin asioissa määräenemmistöpäätöksiin käyttäen hyväksi niin sanottua passerelle-menettelyä. Esitys ei saanut riittävää tukea Tampereen oikeusministerikokouksessa. EU:ssa on maita, jotka arvostavat oman lainsäädäntönsä kansallista oikeusperustaa asioissa, joita ei ole juridisesti siirretty EU:n toimivaltaan. Valitettavasti Suomi ei kuulu niihin maihin.
Suomi toivoo, että huippukokouksissa käsitellään laajentumista, mutta ei Turkin jäsenyyttä eikä Kyproksen asemaa. Jää nähtäväksi, miten keskustellaan tulevasta laajentumisesta puhumalla asian vierestä, ilman että mainitaan asioiden oikeita nimiä. Turkin ja Kyproksen ongelma on kuitenkin todellinen.
