

(1) 
Poignant (PSE ).
   - Grunden til, at jeg står her, hr. formand, er nogle erklæringer fra en af vores kolleger, hr. Gollnisch, i Frankrig. Han lod for nylig nogle bemærkninger falde, som jeg vil give Dem to eller tre eksempler på: "Ingen seriøse historikere tilslutter sig længere fuldt ud Nürnberg-processens konklusioner"; "hvad angår eksistensen af gaskamrene, er det historikernes afgørelse"; "jeg sætter spørgsmålstegn ved, hvor mange mennesker, der døde under holocaust". Vi må ikke lade sådanne bemærkninger passere, og jeg beder Dem, hr. formand, om at indberette sagen for Europa-Parlamentets Præsidium. Det drejer sig om bemærkninger fra et medlem af Parlamentet, som her berører de værdier, der danner grundlag for Unionens opbygning, selve Unionen og EU's charter om grundlæggende rettigheder, som det forefindes i forfatningstraktaten, og jeg vil allerede nu sige, at hvis vi skulle nå til en forhandling om parlamentarisk immunitet som følge af de retsprocedurer, som nok skal blive indledt, så ville jeg stemme for at ophæve den. 
Schulz (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne bede Dem om noget. Formandskonferencen, som både jeg og hr. Watson deltog i, besluttede i går at bede Parlamentets formand, hr. Borrell, om at videregive de breve fra de enkelte udvalg her i Parlamentet, der indeholder høringsresultaterne, til den udpegede kommissionsformand, hr. Barroso, således at han kan tage brevene til efterretning og drage sine konsekvenser af dem. Nu læser jeg i aftenpressen fra i går og i pressemeddelelserne, at hr. Barroso allerede - selv om han endnu ikke råder over brevene - ytrer sig om høringsresultaterne, og det, idet han siger: Det interesserer mig ikke, hvad der står deri. Jeg anser - det var meningen med det, hr. Barroso sagde - min Kommission for fuldt egnet og er ikke parat til at foretage nogen ændringer. Jeg vil gerne bede Dem, hr. formand, om at sørge for, at hr. Barroso får at vide, at min gruppe ikke længere er parat til at føre en samtale på denne måde. Hvis hr. Barroso ønsker Den Socialdemokratiske Gruppes tillid, må han pleje en anden omgang med Parlamentet. Det handler nemlig ikke kun om hr. Buttiglione, nu handler det også om hr. Barroso selv. Jeg vil gerne bede Dem, hr. formand, om at sørge for, at hr. Barroso, når han modtager disse breve, samtidig får denne meddelelse om, at vi forventer en anden adfærd fra en udpeget kommissionsformand.
Formanden.
   - Kære kolleger, angående det punkt, som hr. Poignant tog op, har Præsidiet behandlet dette spørgsmål siden i går aftes, og formanden reagerede på samme måde, som De netop har gjort.
Hvad angår hr. Schulz' bemærkning, vil den naturligvis blive formidlet videre til rette vedkommende. 

Formanden.
   - Før vi går i forhandling, har jeg en meddelelse til Dem. Jeg har fra hr. Matsakis modtaget et brev vedlagt en juridisk udtalelse om den anmodning om ophævelse af hans parlamentariske immunitet, indsendt af Republikken Cyperns offentlige anklager, som Parlamentet førte til protokols den 13. oktober 2004. Hr. Matsakis gør i sit brev indsigelse mod den offentlige anklagers bemyndigelse til at komme med en sådan anmodning. Brevet er i overensstemmelse med forretningsordenens artikel 6, stk. 3, returneret til Udvalget om Retlige Anliggender, som har enekompetence på dette område, for at få verificeret den anmodende myndigheds kompetence. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er mundtlige forespørgsler til Rådet og Kommissionen om Fællesskabets generelle toldpræferenceordnings rolle i tiåret 2006/2015.
I håbet om, at Kommissionen snart vil indfinde sig, giver jeg ordet til fru Morgantini. 
Morgantini (GUE/NGL ).
   - Jeg håber, at forhandlingen i dag kun er begyndelsen på et frugtbart og nødvendigt samarbejde mellem institutionerne og mellem parlamentsudvalgene om et spørgsmål, der er af største vigtighed for Udviklingsudvalget, som jeg har den ære at være formand for - uden måske i så høj grad at have gjort mig fortjent til det - og som jeg repræsenterer i dag.
Den generelle toldpræferenceordning har siden indførelsen i 1971 været et vigtigt instrument i EU's udviklingspolitik. Jeg vil også gerne understrege, at Det Europæiske Fællesskab har sin del af fortjenesten, eftersom Det Europæiske Fællesskab var den første til at indføre dette system i 1971. I dag er Fællesskabet faktisk stadig den største bidragyder målt i handelsindrømmelser til udviklingslandene.
I vores behandling af Kommissionens meddelelse gik vi ud fra princippet om, at den generelle toldpræferenceordnings hovedmålsætning er - og ikke mindst stadig skal være - disse landes økonomiske og sociale udvikling i den ånd med international solidaritet, som bør ligge til grund for EU's eksterne politikker. I den sammenhæng ser vi med positive øjne på de målsætninger, der er opstillet i meddelelsen, nemlig at ordningerne forenkles, at præferencerne koncentreres på de udviklingslande, der har mest brug for dem, og ikke mindst at den bæredygtige udvikling fremmes.
Vi er helt klar over, at det er nødvendigt med en gennemgribende reform af den nuværende ordning, hvis disse målsætninger skal nås. Men vi kan ikke se bort fra, at en hvilken som helst ændring af den nuværende ordning får betydelige konsekvenser for de lande, som nyder godt af denne ordning i dag. Der er tale om positive konsekvenser, men der er også - sådan som vi har fået at vide af repræsentanterne for forskellige lande - tale om negative konsekvenser. Derfor ønskede Europa-Parlamentet at give sin holdning til kende lige fra reformprocessens begyndelse, nemlig at tage hensyn til bekymringerne, holdningerne og synspunkterne i de lande, der berøres af dette aspekt.
Jeg tror, at dette demokratiske behov er endnu mere nødvendigt og vigtigt i øjeblikket, hvor Kommissionen faktisk ikke - hvilket er meget beklageligt - har sørget for en tilstrækkelig høring af de berørte parter, inden den stillede sine forslag. På den anden side skal det bemærkes, at Rådet på sit sidste møde efterkom anmodningen om at iværksætte en høring sammen med Europa-Parlamentet.
De synspunkter, jeg giver udtryk for i dag som Udviklingsudvalgets formand, er således foreløbige og er desuden også medtaget i det beslutningsforslag, som alle de politiske grupper anså det for rigtigt at underskrive. Derfor håber jeg, at forhandlingen i dag under alle omstændigheder er med til at skabe større klarhed, og at den ikke mindst gør det muligt for Kommissionen at tage højde for nogle af vores krav i den forordning, som kommissærkollegiet burde vedtage den 20. oktober. Som følge heraf vil jeg således bede Kommissionen om at svare på de spørgsmål, vi har stillet i vores forespørgsel.
Hvad selve spørgsmålet angår, er der tre punkter, som jeg gerne vil understrege, og det er gradueringsmekanismen, GSP+-ordningernes måde at fungere på og ændringen af oprindelsesreglerne. Hvad det første punkt angår, går vi ganske vist ind for en forenkling af gradueringsmekanismen, men Kommissionens forslag om, at man udelukkende skal gå ud fra markedsandelskriteriet og se bort fra enhver udviklings- og fattigdomsindikator, gør os faktisk næsten urolige. Vi kan ikke komme udenom, at disse bestemmelser risikerer at få nogle meget negative konsekvenser for lande med stor eksport. Vi er ikke nødvendigvis modstandere af dette forslag, men vi ønsker at undersøge dets konsekvenser og betingelser grundigt sammen med Kommissionen og Rådet i de kommende måneder.
Hvad angår det nye GSP+-system, som efter vores mening er positivt, eftersom det fremmer den bæredygtige udvikling, mener vi dog, at det er nødvendigt at opstille nogle klare, pålidelige og samtidig realistiske kriterier. Vi ser gerne, at Kommissionen gør en kraftig indsats for at yde den nødvendige tekniske bistand.
Endelig vil jeg gerne understrege, at en af hindringerne for en effektiv brug af ordningen som bekendt har været systemet med oprindelsesreglerne. Vi går derfor ind for en gennemgribende reform af systemet, hvor der lægges vægt på en regional udvidelse, selv om vi håber, at de gode intentioner giver sig udslag i konkrete initiativer, dvs. et forslag og en undersøgelse af de ordninger, der anvendes i andre lande.
Det er alt, hvad jeg vil sige. Jeg er klar over, at jeg ikke kom ind på så mange aspekter, når man tænker på, at der er tale om et komplekst spørgsmål, men det var den taletid, jeg fik tildelt. Desuden er jeg meget ivrig efter at lytte til min kære kollega, hr. Barón Crespo, der er formand for Udvalget om International Handel, og selvfølgelig også til mine kolleger og til de forhåbentlig detaljerede svar, som Kommissionen og Rådet evt. kommer med. Jeg håber virkelig, at vi kan få et givtigt samarbejde, som giver positive resultater. 
Barón Crespo (PSE ).
   - Hr. kommissær, Luisa, jeg er glad for at kunne stille et spørgsmål sammen med formanden for samarbejdsudvalget. Som De ved, kæmper de parlamentariske udvalg normalt om kompetencer, men i dette tilfælde tror jeg, at samarbejde er et godt tegn for den nye embedsperiode.
Hvad angår Kommissionen og dens meddelelse om den generelle toldpræferenceordning, vil jeg gerne knytte følgende bemærkninger til fru Morgatinis positive vurdering:
For det første finder vi det meget fornuftigt at vurdere ordningens funktion, at arbejde på baggrund af mere end 10 års erfaring og at høre de berørte parter, hvilket alt sammen kan gøres, når forslaget til en forordning stilles. Jeg tror, at det vil gavne alle parter inklusive Kommissionen.
Hvad angår meddelelsens generelle elementer, vil jeg først pointere, at hvis den generelle toldpræferenceordning skal yde et større og bedre bidrag til udviklingen i de dårligst stillede lande, skal handelspræferencerne afspejle de pågældende landes komparative fordele og eksportinteresser.
Det er også vigtigt, at præferencerne omfatter flere produkter, samt i særdeleshed at et betydeligt antal af de nuværende følsomme varer overføres til kategorien af ikkefølsomme varer. Til dette formål skal vi overveje muligheden for at udvide præferencemargenen.
For det andet vil jeg også gerne sige, at vores udvalg er tilfreds med Kommissionens beslutning om at forbedre og forenkle ordningen med oprindelsesregler. Jeg vil opfordre Kommissionen til at fremme en akkumulering af tværregional oprindelse og arbejde hen imod en harmonisering af oprindelsesregelordningen i de forskellige eksisterende handelsaftaler og -ordninger.
Endelig vil jeg gerne have lov til at henvise til den nye toldpræferenceordning, GSP+. Selv om indførelsen af denne nye ordning i hvert fald delvist er en reaktion på WTO-panelets beslutning om at afvikle den nuværende "stofordning", finder jeg det vigtigt at sikre en rimelig overgangsperiode for de nuværende deltagere i ordningen, så de får mulighed for at leve op til de nye krav under GSP+, og så de ikke pludselig mister de hårdt tiltrængte præferencer, som de hidtil har været berettiget til.
For at sikre en rimelig gennemsigtighed og demokratisk kontrol vil jeg bede Kommissionen og Rådet om at indlede en høringsproces vedrørende den første forordning om anvendelsen af den nye toldpræferenceordning i god tid, så de associerede lande, de ikke-statslige repræsentanter og EU's institutioner - herunder først og fremmest Europa-Parlamentet - kan blive hørt i tilstrækkeligt omfang. I denne forbindelse finder jeg Rådets konklusioner, der blev godkendt i Luxembourg den 11. oktober, positive, idet de nævner behovet for en eksplicit høring af Parlamentet og dermed går videre end de aktuelle traktatbestemmelser. Jeg håber, at både hr. Lamy og hr. Nicolaï fuldt ud kan støtte dette.
Hr. formand, jeg vil gerne slutte mit indlæg med at fremhæve hr. kommissær Lamys tilstedeværelse, hvilket er et eksempel - måske det sidste eksempel - på hans enestående vilje til at samarbejde med Parlamentet. Som De alle ved, har hr. Lamy været en entusiastisk samtalepartner for Parlamentet i den seneste embedsperiode samt en fortaler for samarbejde. Da jeg ikke ved, om jeg vil få lejlighed til det senere, vil jeg afslutningsvis invitere kollegerne til sammen med mig at takke kommissæren for hans fremragende arbejde på handelsområdet samt i særdeleshed for den samarbejdsånd, han har udvist i arbejdet som kommissær. (Hr. Lamy, jeg ønsker Dem held og lykke med Deres næste reinkarnation).
Van Gennip,
    Tak, hr. formand, Rådet hilser i lighed med Parlamentets medlemmer Kommissionens meddelelse, "Udviklingslande, international handel og bæredygtig udvikling: Fællesskabets generelle toldpræferenceordnings rolle i tiåret 2006/2015", velkommen. Det gælder ikke mindst de generelle målsætninger, der anføres i meddelelsen. Den generelle toldpræferenceordning, GSP, skal være stabil, forudsigelig, objektiv, enkel, gennemsigtig og forenelig med WTO, og ordningen skal tage hensyn til udviklingslandenes specifikke behov. Rådet støtter Kommissionens bestræbelser for at gennemføre en omfattende forenkling af ordningen med det overordnede sigte at bistå udviklingslandene med at bekæmpe fattigdommen og fremme bæredygtig udvikling. I den forbindelse bør det på basis af objektive kriterier vedrørende udviklingsbehov fastlægges, hvilke lande der er berettiget til GSP-præferencer. Rådet noterer sig i lighed med Europa-Parlamentet, at der er behov for yderligere oplysninger om gennemførelsen for at kunne fastlægge en endelig holdning. På nuværende tidspunkt kan Rådet kun udtale sig om de basisprincipper, der gøres rede for i meddelelsen fra Kommissionen. Som det anføres i Rådets og Kommissionens erklæring om Det Europæiske Fællesskabs udviklingspolitik, er det Rådets opfattelse, at den fælles handelspolitik kan bidrage til at give målsætningerne for udviklingspolitikken øget vægt. Det drejer sig i den forbindelse især om at bekæmpe fattigdom og fremme bæredygtig udvikling, og heri indgår bekæmpelsen af narkotika. Præferentiel adgang til de udviklede landes markeder bidrager til økonomisk udvikling i udviklingslandene og til at integrere dem i den internationale økonomi.
Hvad angår de konkrete spørgsmål, som de ærede parlamentsmedlemmer har stillet, vil jeg først og fremmest nævne GSP+. Rådet vil tage forslaget om GSP+ under velvillig overvejelse. De væsentlige præferencer, der følger af GSP+, tilskynder udviklingslandene til at efterleve konventioner på områder som menneskerettigheder, arbejdsret, beskyttelse af miljøet og god regeringsskik. Bekæmpelse af narkotika spiller i den forbindelse en væsentlig rolle. Der er imidlertid stadig en række afgørende emner, der skal tages op. Det gælder listen over relevante konventioner. Det gælder spørgsmålet om, hvilke konventioner der skal være obligatoriske. Det gælder betingelser og procedurer for tilkendelse og tilbagetrækning af GSP+-præferencer. Det gælder for det fjerde de overvågningssystemer, der skal bringes i anvendelse, og for det femte de eventuelle supplerende kriterier i forbindelse med de berettigedes udviklingsbehov. Endelig gælder det den eventuelle overgangsordning for dem, som er berettigede i henhold til de nuværende præferenceordninger, som måske ikke vil komme i betragtning i henhold til GSP. 
Lamy,
    Hr. formand, den generelle toldpræferenceordning har nu eksisteret i næsten 30 år. Den består i på grundlag af overordnede principper, som vi reviderer hvert tiende år, at tildele nogle toldpræferencer, dvs. faktisk nogle reduktioner af toldafgifterne, til næsten 180 udviklingslande. Ved at tilskynde de europæiske importører til at forsyne sig i disse lande er den generelle toldpræferenceordning faktisk et middel til udviklingsstøtte via handelen.
Den ordning, som blev vedtaget for 10 år siden, udløber ved udgangen af 2005, og i 2006 indledes således en ny tiårsperiode. Derfor forelagde jeg i juli en meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Parlamentet, hvis formål var at opridse de overordnede principper for den gennemførelseslovgivning, som vil omgive Rådets forordninger i denne nye periode. Selve forordningerne vil kunne revideres hvert tredje år for at tilpasse sig de økonomiske forhold, som erfaringen har vist er skiftende.
EU er den mest generøse partner med et meget stort forspring, hvad angår handelspræferencer. Det er handel for næsten 53 milliarder euro, som nyder godt af disse præferencer, for ikke at tale om AVS-ordningen. Med sådanne tal ligger vi meget langt over alle de andre præferenceydere, eftersom USA, som er nummer to, ligger på 17 milliarder dollars. Og vi ved alle, at udvidelsen til 10 nye medlemsstater kun vil øge Unionens forspring på området.
Som svar på fru Morgantinis og hr. Barón Crespos spørgsmål, er GSP's resultater blevet evalueret, og vi har fået alle de tal, som er til rådighed for øjeblikket. Evalueringen viser, at ordningen stort set har fået positive resultater; de seneste disponible endelige tal viser f.eks., at vores import mellem 2000 og 2002 i den henseende er vokset fra 47 til 53 milliarder euro, hvilket er en betragtelig stigning, især fordi visse produkter af tekniske årsager har forladt GSP-listen. Ligeledes er det, man kalder GSP's udnyttelsesgrad, dvs. forholdet mellem de handelsstrømme, som i teorien er berettiget til GSP, og den import, som reelt nyder godt af GSP, steget regelmæssigt i de seneste år for nu at ligge på tæt ved 55 %. Det var således den positive del, som viser, at ordningen fungerer.
Til gengæld har de nuværende bonusordninger og især alt, hvad der drejer sig om gennemførelsen af socialklausulen og miljøklausulen, ikke haft den store succes, eftersom det kun er to modtagerlande, Sri Lanka og Moldova, som ikke ligefrem fylder meget i verdenshandelen, der nyder godt af socialklausulen. Vi skal tage disse erfaringer med i betragtning, hvorfor Kommissionen har foreslået nogle målsætninger med reformen, som er at gøre denne præferenceordning enklere, mere generøs, mere koncentreret om de lande, som har brug for den, og mere objektiv.
For det første skal vi have en enklere ordning. Hvorfor? Fordi jo mere vi henvender os til udviklingslande, jo mere har operatørerne i disse lande et sikkerhedsbehov. Det er derfor, vi foreslår at skifte fra den nuværende ordning med fem søjler til en ordning med tre søjler. De fem søjler er basisordningen, socialklausulordningen, miljøklausulordningen, narkotikaordningen og "alt undtagen våben"-ordningen, som er den, der gælder for de mindst udviklede lande. Jeg foreslår at skifte fra fem til tre. Dels skulle vi beholde en basisordning. Dels skulle vi have "alt undtagen våben"-ordningen til de mindst udviklede lande, og vi skulle have en mellemordning ved navn GSP+, som skulle være en ordning til fremme af den bæredygtige udvikling på alle områder, både på det sociale og miljømæssige område og inden for god forvaltningsskik inklusive narkotikabekæmpelse. Denne GSP+ skulle ophæve toldsatserne for de modtagerlande, som har forpligtet sig til at ratificere og gennemføre de vigtigste internationale konventioner på området.
Hvilke konventioner skulle det dreje sig om? Vi foreslår at vælge de konventioner, som på en eller anden måde er "ubestridelige" på internationalt plan, nemlig FN's pagter om politiske, økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder, Den Internationale Arbejdsorganisations grundlæggende konventioner eller FN's konvention mod korruption. Nogle af disse konventioner skal obligatorisk være gennemført, for at landene kan komme ind under GSP+. F.eks. de to FN-pagter, de otte konventioner fra Den Internationale Arbejdsorganisation, konventionerne imod racediskrimination eller den, der støtter kvinderne, alt hvad der angår tortur, børns rettigheder og folkemord. Vi kræver naturligvis, at disse konventioner ratificeres og ikke kun det, vi kræver også en reel gennemførelse af dem. Jeg svarer her på en anden bemærkning fra fru Morgantini. På dette punkt planlægger vi dobbeltevaluering. Dels ved behandlingen af ansøgningerne, hvor adgang til GSP+ skulle nægtes de modtagerlande, som ikke forpligter sig i den henseende. Dels skulle de ansvarlige internationale organer have til opgave på en eller anden måde at evaluere gennemførelsen af hver konvention. F.eks. ville et land som Belarus, uanset hvor langt det er nået med ratificeringen af konventionerne, ikke i dag, som tingene forholder sig, kunne være berettiget. Det var alt vedrørende konventionerne.
Vi skal derfor have en enklere og også mere generøs ordning. Hvorfor mere generøs? Fordi toldafgifterne i løbet af de multilaterale handelsforhandlinger regelmæssigt udhules, hvilket har den virkning, at den komparative fordel for landene under præferenceordningen udhules. Vi skal derfor kompensere for denne udhuling af tarifferne, hvis vi ønsker at bevare den fordel, som udviklingslandene har af GSP. Vi foreslår derfor at udvide GSP's dækning til en række nye produkter, sådan at denne udhuling af tarifferne kompenseres ved en forhøjelse af eksportgrundlaget. Vi er i færd med at drøfte denne forhøjelse i Kommissionen med en ny frist i næste uge - det vender jeg tilbage til - hvor vi behandler nogle vanskelige, ømtålelige og følsomme emner, hvor vi ønsker at forbedre forholdene. Det er tilfældet med fiskeriprodukterne.
Stadig hvad angår den allerstørste generøsitet - og som svar på fru Morgantinis tredje bemærkning fra for et øjeblik siden - har vi intention om at stille forslag om en tillempning af oprindelsesreglerne. Som rigtig mange undersøgelser har vist, er oprindelsesreglerne en grundlæggende betingelse for adgang til handelspræferencerne. De betingelser, vi stiller vedrørende produkternes oprindelse, findes ikke, for at vi kan tage med den ene hånd, hvad vi giver med den anden, men faktisk for at sikre, at præferencerne reelt går til det land, som de er tiltænkt, og ikke et andet land. Og derfor skal vi have nogle betingelser, som styrer oprindelsen, og kontrol af denne oprindelse.
Når det er sagt, er det sandt, at de regler, der gælder i dag, er udarbejdet for flere årtier siden på et tidspunkt, hvor EU var mere defensiv i sin handelspolitik, end det er i dag. Så vi skal tilpasse dem for at komme væk fra denne gamle ordning og for at tage hensyn til det faktum, at processerne har ændret sig i dag. F.eks. i en tid med globalisering og international splittelse, som har fået produktionsprocesserne til at eksplodere mellem forskellige lande, skal vi genoverveje spørgsmålet om især kumulering af oprindelsesreglerne mellem det land, hvor varen kommer fra, og visse lande, hvorfra kan stamme andre råvarer, som anvendes i fremstillingen af samme vare. Det er derfor med det for øje, at vi vil stille nogle forslag som en opfølger på den grønbog, vi offentliggjorde sammen med min kollega, hr. Bolkestein, ved udgangen af sidste år. Som hr. Barón Crespo foreslog for et øjeblik siden, kunne vi f.eks. undersøge, om der kunne blødes lidt op på reglerne for at fremme den regionale integration i de lande, som nyder godt af præferenceordningerne.
Den tredje målsætning med reformen er at koncentrere præferencerne om de lande, som har mest brug for dem. Det er naturligvis et politisk følsomt emne, for som ved alle af den slags reformer er der nogle, der vil vinde, og andre, der vil tabe. Vores intention er at koncentrere præferenceordningen om de modtagerlande, som har mest brug for den, dvs. i realiteten om de af udviklingslandene, som er mindst, som er indgrænsede, og som er mest sårbare, og ikke de store lande, som allerede i dag er ved at få en større og større position på det internationale marked. Tænk f.eks. på Kinas position i den internationale tekstil- og tøjhandel. Vi fastholder naturligvis "alt undtagen våben"-ordningen for de fattigste lande, eftersom handelsintegration er et af kendetegnene ved Unionens udviklingspolitik.
Så vi skal begrænse kriterierne og desuden fortsætte i den hensigt at hjælpe en række lande med at få adgang til vores marked og, når det er gjort, at fortsætte med en gradueringsordning. Vi ønsker ganske enkelt - som svar på fru Morgantinis første bemærkning - at forenkle gradueringsordningen radikalt, især for at opfylde kravene fra Verdenshandelsorganisationen efter de paneldiskussioner, som vi, i hvert fald delvist, tabte mod Indien vedrørende "narkotika"-ordningen. Vores svar på dette punkt vil være at koncentrere gradueringen omkring begrebet konkurrenceevne for præferenceprodukterne. Hovedkriteriet vil være markedsandelen. Opnåelse af en given procentdel af importen til Fællesskabet vil være det udløsende element for gradueringen. Fra det øjeblik, hvor et udviklingsland opnår et vist markedsandelsniveau i EU, mener vi, at vi har gjort det, der var nødvendigt for at hjælpe det til at eksportere, og at dette land nu er flyvefærdigt, om jeg så må sige. Hvor skal grænsen gå? Det er stadig en smule for tidligt til at give Dem et tal. Vi er i færd med at drøfte det i Kommissionen. Det vil naturligvis få nogle konsekvenser for de pågældende lande. Når det er sagt, kan jeg allerede forsikre Dem om, at uanset hvilket tal vi når frem til, bliver det evt. meget store eksportlande, som bliver berørt, og ikke flertallet af vores præferencelande, som jeg for et øjeblik siden nævnte, at vi havde 180 af.
Jeg er kommet til det sidste punkt, jeg gerne vil understrege, hr. formand, som svar på de mundtlige forespørgsler. Jeg har kunnet forstå efter fru Morgantinis indlæg, at hun var en smule bekymret for, om Parlamentet fik mulighed for at give fuldt udtryk for deres holdning til det nye forslag. Det siger sig selv - og her vil jeg gerne takke Enrique Barón Crespo for det, han sagde om Kommissionens arbejde og især i dens relationer til Parlamentet, hvilket ikke kommer til at ændre sig - at vi ønsker, at Parlamentet udtrykker sin holdning, for det er en vigtig reform både set fra et udviklingssynspunkt og fra et handelspolitisk synspunkt. Vi har blot nogle kalendervanskeligheder, som jeg i øvrigt har gjort opmærksom på for meget kort tid siden i det ansvarlige udvalg.
For det første kunne vi ikke indlede reformen, før de nye medlemsstater tiltrådte i maj. Vi skal absolut have dem med i beslutningen, som vil forpligte Unionen indtil 2015. Dernæst har vi måttet vente på resultatet af afgørelsen vedrørende en sag for WTO. Det drejer sig om den sag, som Indien anlagde imod os om "narkotika"-ordningen. Denne afgørelse blev truffet i april 2004. Først fra det øjeblik kunne vi begynde at arbejde med reformens indhold.
Desuden er det sådan, at eftersom reformen skal træde i kraft 1. januar 2006, burde den om muligt være færdig et år forinden. Hvorfor et år? For at give præferencelandene og de økonomiske operatører mulighed for at tilpasse sig ordningen. Det vil sige, at den første gennemførelsesforordning skulle vedtages i de kommende måneder. Jeg vil fremlægge den for mine kolleger i næste uge, den 20. oktober, og De får den således umiddelbart efter. Jeg ved, og jeg forstår, at Parlamentet har brug for en smule tid, og vi vil naturligvis gøre det nødvendige for at give den tid, og De ved, at vores tropper står til Deres fulde disposition.
De skal blot være klar over, at målsætningen er at hjælpe udviklingslandene med at eksportere til os. Det er udviklingslande, og de har pr. definition brug for mere tid end de andre for at tilpasse sig nogle indimellem komplicerede regler, selv om den ordning, vi indfører, bliver forenklet. Min fornemmelse er derfor, og det er mit budskab til Europa-Parlamentet, at de har behov for mindst 9-10 måneder. Jeg er sikker på, at de iblandt Dem, som støtter ordningen af udviklingspolitiske grunde, vil forstå min bekymring på dette punkt. 
Martens (PPE-DE ).
   - Hr. formand, den generelle toldpræferenceordning frembyder, som det allerede er blevet nævnt, handelsmæssige fordele for de lande, der har størst behov herfor. Vi har i EU fastlagt millenniumudviklingsmålene og forpligtet os til at arbejde for dem. Målene tager først og fremmest sigte på bekæmpelse af fattigdom. Den økonomiske udvikling er en afgørende forudsætning herfor, og den bør efter vores opfattelse også være i fokus i forbindelse med revisionen. Det er beklageligt, at vi skal foretage denne under tidspres, da Indiens klage til WTO er erklæret begrundet.
Hr. formand, hvad angår revisionen, mener vi i vores gruppe for det første, at de fattigste lande ikke må sakke agterud - glædeligvis påpegede kommissæren også dette forhold. Når det gælder tilfælde, hvor præferenceordninger er blevet udhulet ved nedsættelse af mestbegunstigelsessatserne, anmoder vi derfor Kommissionen om at overveje, hvad der yderligere kan gøres. Vi mener for det andet, at gradueringsordningen skal opfylde den målsætning, der gælder herfor, således at kun lande eller sektorer udelukkes, som virkelig er tilstrækkeligt konkurrencedygtige på markedet og ikke længere har behov for GSP. Endvidere mener vi, at god regeringsskik afgjort bør indgå i den nye GSP+-ordning. Endelig bør revisionen også sikre, at de lande, som ordningen primært tager sigte på, i større udstrækning anvender den. Det, som burde være det vigtigste instrument, er i øjeblikket kendetegnet ved en udnyttelsesgrad på kun 52 %, kommissæren sagde 55 % for et øjeblik siden. Stigningen er positiv, men resultatet er fortsat ikke tilfredsstillende.
Hr. formand, jeg har to spørgsmål til Kommissionen. Målet med revisionen af GSP er glimrende og klart. Man tilsigter en enklere, mere gennemsigtig og mere objektiv ordning. Vi ligger naturligvis helt på linje med Kommissionen, hvad dette angår. Det er mindre klart, hvorledes man konkret kan nå det mål. Hvordan vil Kommissionen eksempelvis undgå, at den påtænkte GSP+-ordning, som ganske vist bliver én ordning, bliver så kompleks, når det gælder implementering, efterlevelse og kontrol, at der i praksis ikke bliver meget tilbage af den foreslåede forenkling og gennemsigtighed? Det andet spørgsmål, som allerede tidligere har været rejst, vedrører evalueringen. I henhold til meddelelsen er der ikke tale om nogen evaluering, eller i alt fald ikke nogen grundig evaluering. Hr. Mandelson, og nu også hr. Lamy, har udtalt, at der faktisk foretages evaluering. Såfremt en sådan foreligger, vil den da blive tilstillet Europa-Parlamentet hurtigst muligt? Tak. 
Castex (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, jeg takker Dem, hr. kommissær, for Deres præciseringer af funktionen af denne reform, som viser EU's vilje til at prioritere målsætningerne om udvikling af de fattigste lande og målsætningerne om fremme af menneskerettighederne frem for markedslovene inden for rammerne af den handelsmæssige globalisering. Vi udtrykker således vores ambition om at højne globaliseringen i moralsk henseende.
I den forbindelse er det nødvendigt at foretage en ordentlig evaluering af den tidligere ordning og især dens virkninger på målsætningen om reducering af fattigdommen. Aftalernes kompleksitet og delvise karakter har af og til forhindret ethvert overblik over, hvordan foranstaltningen fungerer, ligesom de snævre relationer mellem eksportlandene og visse multinationale selskaber har forhindret en seriøs evaluering af foranstaltningens virkninger. Den forenkling, som Kommissionen foreslår i denne ordning, er derfor positiv.
Jeg vil også gerne understrege betydningen af at få klarlagt betingelserne for tildeling af toldpræferencer, især overholdelsen af de grundlæggende arbejdsnormer. Behovet for fremme af de grundlæggende arbejdsnormer går langt ud over relationerne mellem fattige og velhavende nationer. For at gøre denne ordning så meningsfuld og så effektiv som muligt, kræves der to ting, nemlig naturligvis, at de industrialiserede lande er motiverede, men det er også nødvendigt, at de udviklingslande, som indgår i ordningen, drager fordel af en sådan formel for at reducere deres interne forskelle og forbedre folks leve- og arbejdsvilkår. Det sker naturligvis gennem implementering af kriterier og krav om respekt for arbejdsrettighederne og respekt for konventionerne om menneskerettigheder, som De henviste til, i ordningen. I den henseende er det afgørende at skelne mellem ratificering af de internationale konventioner og en reel gennemførelse af dem. Vi skal virkelig være fuldt opmærksomme på, at den kommende lovgivning klart angiver nødvendigheden af, at præferencelandene både har ratificeret de internationale konventioner om grundlæggende arbejdsnormer og gennemfører dem fuldt og helt. Det er derfor nødvendigt at præcisere de procedurer, hvorved de to krav vil blive evalueret.
Og netop apropos procedure, hvorfor involverer vi ikke arbejdsmarkedets parter i evalueringen via deres høring? Det ville give sikkerhed for, at vi fik del i den erfaring og praktiske viden, som ligger i fagforeningerne, hvad angår de grundlæggende arbejdsnormer. Mere konkret burde EU bestræbe sig på at fremme effektiviteten af Den Internationale Arbejdsorganisations foranstaltninger. Det kunne give sig udslag i muligheden for at åbne op for undersøgelser, som skal kontrollere overholdelsen af de grundlæggende arbejdsnormer i henhold til GSP-proceduren.
Van Hecke (ALDE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, den europæiske præferenceordning er efter udvidelsen afgjort langt den væsentligste og mest generøse i verden. Enhver ændring af ordningen har derfor også afgørende konsekvenser for alle berørte. For mange producenter i udviklingslandene, men også hos os, afhænger det daglige udkomme af denne ordning. Jeg mener derfor som Kommissionen, at ordningen bør forenkles og i højere grad være koncentreret om de lande, der har størst behov herfor for at kunne konkurrere på verdensmarkedet. Det er væsentligt, at ordningen bliver mere fleksibel, således at det systematisk kan undersøges, hvorvidt visse sektorer i modtagerlandene reelt fortsat har brug for ordningen for at være konkurrencedygtige. Såfremt et land gør sig skyldigt i illoyal handelspraksis, krænker WTO's regler eller menneskerettighederne, skal der til enhver tid være mulighed for midlertidig tilbagetrækning. Kort sagt, hr. formand, jeg tilslutter mig Kommissionens målsætninger vedrørende GSP, men jeg må, som hr. Martens, sætte spørgsmålstegn ved, om de foreslåede reformer er vidtrækkende nok til at nå målene. Det står således ikke klart, hvorfor antallet af modtagerlande ikke tages op til grundig revurdering, således at lande, som tilhører verdenshandelens top 20, ikke længere kan sikre sig præferencer, som i virkeligheden er bestemt for de fattigste lande. Det er også i høj grad et spørgsmål, hr. kommissær, om den foreslåede reform ligger i forlængelse af den igangværende Doha-runde i WTO-regi, som skal munde ud i, at de fattigste lande indrømmes adgang til fuldstændig kvote- og tariffri import. Jeg har forståelse for kommissær Lamys udsagn om, at det skal gå hurtigt, men jeg vil gerne i forlængelse af Rådets udtalelse opfordre til, at der føres grundige drøftelser med Europa-Parlamentet, og at alle berørte får tid til at tilpasse sig. Det fremgår af det beslutningsforslag, som i dag sættes under afstemning, at der er bred enighed i Europa-Parlamentet om denne revision. Jeg håber, Kommissionen også i videst mulige omfang vil tage hensyn til den holdning, Europa-Parlamentet i enighed indtager. 
Lucas (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg bifalder den grundige revision af GSP, som for længst skulle have været foretaget. Jeg bifalder også Rådets seneste konklusioner, som udtrykkeligt kræver meningsfuld høring af Europa-Parlamentet. Desværre er Kommissionens meddelelse ikke udarbejdet på baggrund af fyldestgørende høring af de involverede parter og er ikke kommet i tilstrækkelig god tid, så vi får mulighed for at have meningsfuld høring, inden den næste forordning offentliggøres. 
Det er afgørende, at Parlamentet og alle andre involverede parter får ordentlig mulighed for at komme med input til denne meget vigtige proces, og jeg er glad for, at kommissær Lamy har indvilliget i dette. 
Indholdsmæssigt står det klart, at GSP virkelig har brug for at blive forenklet, da ordningen tydeligvis ikke fungerer ordentligt. Kravene om oprindelsesreglerne er alt for strenge og medfører, at en stor del af udviklingslandenes eksport til EU ikke indrømmes præferentiel behandling, da de vurderes til ikke at være oprindelige. En af begrundelserne for strenge oprindelsesregler er, at de bør fremme de såkaldte bagudrettede sammenkædninger, dvs. produktionen af halvfabrikata i selve udviklingslandene. Erfaringen med det viser dog tydeligt, at oprindelsesreglerne ikke er egnede til at nå det mål. De fleste udviklingslande er små, og deres kapacitet er ikke stor nok til at udvikle en fuldstændig forsyningskæde. 
Sri Lanka er et klassisk eksempel - et land, der har udviklet en blomstrende tøjindustri, men som stadig ikke har kapacitet til at levere tekstiler til at støtte industrien. Den er i bund og grund afhængig af en indirekte handelspolitik, der kan fremme udviklingslandenes udbudsside, som sandsynligvis vil være langt mindre effektiv og meget mere sårbar over for misbrug end direkte finansielle incitamenter, teknisk bistand eller oprettelsen af infrastrukturer for de omhandlede industrier. 
Det glæder mig, at vi efter hr. Lamys mening skal rette en reel indsats mod oprindelsesreglerne. Kommissionen bør se på vidtrækkende forslag, f.eks. forslag, som generelt vil gøre det muligt at give eksporten fra de mindst udviklede lande toldfri adgang til EU, hvis mindst 40 % af en vares værdi tilføjes i et af de mindst udviklede lande, som ikke nødvendigvis er det endelige eksportland.
På området for tekstiler og tøj er det tydeligt, at vi skal gå endnu længere, da nogle af de fattigste lande vil få enorme problemer, når multifiberaftalen trækkes tilbage. Organisationer som Oxfam har stillet meget udførlige forslag på dette område. 
Min sidste bemærkning vedrører igen tekstiler. Når multifiberaftalen er trukket tilbage, vil nogle af de fattigste lande få store problemer. Jeg foreslår, at de udviklingslande, som er meget afhængige af tekstiler og tøj, men som ikke nødvendigvis er klassificeret som de mindst udviklede lande, fritages midlertidigt fra de nuværende regler om oprindelseskrav. Dette omfatter især lande, hvor mere end 50 % af deres nuværende eksportindtægter kommer fra tekstiler og tøj. Jeg vil meget gerne høre Kommissionens og Rådets holdning til mit forslag. 
Markov (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, fru formand for Rådet, kære kolleger, når man har set de enkelte gruppers beslutningsforslag, der er stillet til en meddelelse fra Kommissionen, har man kunnet konstatere, at rigtig mange krav var identiske. Dvs. der hersker en vis enighed her i Parlamentet, især vedrørende gradueringsordningen, vedrørende præferencerne, der skal ændres, vedrørende måden, hvorpå de supplerende koncessioner skal udformes fremover.
Det, jeg undrer mig over her i debatten, er, at hvis man vil ændre præferenceordningerne, og det vil vi, må man da have en analyse først. Handel er ikke noget formål i sig selv, handel tjener til at fremme en økonomisk og social udvikling i landene. Og følgelig skal der fremlægges en analyse, der fortæller noget om, hvad den hidtidige handel har bragt under de hidtidige betingelser med præferenceordningerne. Har den øget fattigdommen i landene eller mindsket den? Har den fremmet industrialiseringen eller ikke fremmet den? Er der skabt bedre sundhedssystemer i de underudviklede lande eller ikke? Er kvalifikationerne og uddannelsesniveauet hos de unge dér blevet bedre eller dårligere?
Det vil altså sige, at vi i første omgang har brug for objektive kriterier til at vurdere, hvad de hidtidige systemer har ført til rent udviklingsmæssigt. Her har jeg desværre slet ikke set nogen analyser. Hr. Lamy har i dag sagt, at der foreligger en sådan analyse. Før den nye forordning bliver udarbejdet, skal de nye bestanddele drøftes indgående med Parlamentet.
Tillad mig at komme med to bemærkninger mere. Hvis man har med præferenceordningerne at gøre, må man også fremover gå ud fra, at visse lande skal evalueres forskelligt. Man skal altså måske beskytte markederne i udviklingslandene, så de overhovedet kan gennemgå en udvikling. Det er så også en del af det. Jeg kan ikke "åbne" hvert enkelt marked, hvis jeg vil fremme udviklingen i landene, særlig med hensyn til fødevaresikkerhed, landbrug osv. Desuden handler det ikke kun om handel, det handler også om, at hvis der produceres ting i lande, hvor vi vil fremme de sociale foranstaltninger, må der også være nogle ordentlige og menneskeværdige arbejdspladser. Jeg synes også, det skal indgå i analysen.
Louis (IND/DEM ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg kan kun glæde mig over initiativet fra de to parlamentariske udvalg, som står bag denne forhandling.
I næsten 10 år har Marrakesh-aftalerne skabt omfattende ændringer for arten af de forbindelser, som EU og især Frankrig havde knyttet til deres udviklingspartnere. I dag står vi over for en meddelelse fra Kommissionen, som stiller et forslag til reform og forbedring af den generelle præferenceordning. Først skal vi huske på, at den generelle præferenceordning har været en slagmark for to verdenssyn. På den ene side det verdenssyn, der tilhører Europa og nærmere bestemt Frankrig, som har forpligtet sig over for deres udviklingspartnere og er bevidst om deres ansvar og deres historiske tilknytninger, og på den anden side det verdenssyn, der mener, at overgivelsen til global frihandel er det eneste reelle middel til økonomisk og social udvikling. Jeg frygter, at denne nye meddelelse fra Kommissionen vil skabe et røgslør for at maskere det faktum, at den ganske enkelt ofrer de af vores forpligtelser, som går forud for vores deltagelse i Verdenshandelsorganisationen. Det er det, man med et pænt ord kalder en ordning, som er forenelig med WTO.
I virkeligheden og mere overordnet set har Europa-Parlamentet og Rådet ladet Kommissionen føre to modsigende politikker parallelt med hinanden. En gennemført ekstern frihandelspolitik og en udviklingsbistandspolitik med privilegerede partnere. Hvis vi ikke havde villet lade WTO splitte Lomé-ordningen ad systematisk, foranstaltning efter foranstaltning, skulle Rådet have spillet rollen som tilsynsførende og anerkendt myndighed for at fastlægge kohærente definitioner og beslutsomt forsvare nogle klare og langfristede retningslinjer på de store områder af fælles interesse som f.eks. udviklingsområdet ved brug af alle udenrigspolitiske værktøjer.
Denne dybe modsigelse berører faktisk alle de fælles politikker, som vi har tænkt os at føre. Hvordan beder vi vores fiskere om at lette deres pres på fiskebestandene, samtidig med at vi underskriver handelsaftaler med lande, som ikke ønsker at gøre samme indsats? Hvordan pålægger vi vores virksomheder nogle miljøstandarder, sociale forpligtelser og krav om solidaritet, samtidig med at vi udsætter dem for en konkurrence, som ikke er pålagt nogle af disse byrder? Og hvordan beder vi vores partnere i de sydlige lande om at tro på en langfristet udviklingsbistand fra Europa og dets medlemsstater, hvis vi fra reform til reform med mere og mere usynlige fordele udsætter dem for de globale markedskræfter og intet andet? Jeg taler her på vegne af den franske delegation i min gruppe. Vi er på ingen måde imod markedet. Vi tror på det frie marked, på initiativet og på den enkeltes ansvar, men vi mener også, at staten skal spille en rolle som regulator og strateg såvel i forsvaret af sine borgere som til fordel for sine fattigste internationale partneres interesser, hvis ikke markedet skal være en ren jungle.
Mens vores egen fremgang først og fremmest fandt sted i det 18. og 19. århundrede under forholdsvis beskyttede forhold, hvordan kan vi så kræve, at vores partnere i de sydlige lande udsætter deres spirende økonomi for alle vinde? De unge spirer i udviklingslandene har måske brug for en form for midlertidig støtte fra os. Vores GSP-ordning, som helt sikkert ikke er perfekt, skal bevares, og jeg frygter, at Kommissionens forslag som i mange andre tilfælde ikke er baseret på nogen konsekvensundersøgelse eller samlet evaluering af ordningen. Jeg håber, at Europa-Parlamentet får lov til at udtale sig om et detaljeret forslag, men vi skal kræve kun at gøre det, kære kolleger, hvis vi har fået forklaret konsekvenserne af denne reform. 

Battilocchio (NI ).
   - Hr. formand, jeg bifalder Kommissionens målsætninger om en forenkling, stabilisering og afklaring af ordningerne.
EU's samarbejdspolitik, som har til formål at udrydde fattigdommen i verden, må nemlig ikke være begrænset til udviklingsprogrammerne - selv om disse i mange tilfælde er omfattende, betydelige og nyttige - men skal indeholde alle de instrumenter, der står til rådighed, for at fremme væksten i de mest ugunstigt stillede lande og således gavne disse landes økonomi og eksport mest muligt.
Dette skal naturligvis ikke bare ske på en gennemskuelig og fuldt bevidst måde - dvs. efter en meget nøje undersøgelse af virkningen af nedskæringerne i de handlingsplaner, der er foreslået - men også hurtigt, så de fattige lande får mulighed for at nyde godt af lempelserne snarest muligt. Foruden de rent økonomiske faktorer som markedsandele skal der tages højde for andre kriterier såsom udviklingsniveauet og modtagernes pligt til at bevæge sig mod et demokrati. Vi skal fremme handelen med de produkter, der ofte udgør et givet lands økonomisk særpræg, f.eks. tekstiler for Sri Lankas vedkommende, bananer for Barbados' vedkommende og kakao for Côte d'Ivoires vedkommende. Dette skal dog ikke mindst ske i tæt samarbejde med WTO, så vi ikke forbigår de berørte landes myndigheder, og så Kommissionen ikke - sådan som det har været tilfældet tidligere - udfører et reguleringsarbejde, der stadig bør henhøre under WTO's og hele det internationale samfunds kompetence. 
Sturdy (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg byder kommissæren velkommen og vil gerne tage et punkt op, som han omtalte ret intenst, nemlig udviklingsstøtte gennem handel. Som medlem af Udvalget om International Handel tror jeg kraftigt på dette, og vi bifalder reformerne af den generelle præferenceordning i 2006-2015. De omhandler områder som f.eks. tekstiler, som er et særligt stort område. Der er dog potentielle farer for udviklingslandene i denne revision. Et land er nævnt allerede, nemlig Sri Lanka. Jeg mener derfor, at der skal være en graduering for visse lande, som nu er uafhængigt konkurrencedygtige på dette område. 
I forbindelse med en graduering er det vigtigt at udvide ordningen til nye produkter. Vi er bl.a. bekymret for de nye produkter, som ifølge Kommissionen skal tilføjes GSP-ordningen. Forslagene synes at være ret vage, og udstrækningen af gradueringen skal forklares grundigt i Kommissionens lovgivningsproces.
Vi skal også huske på, at GSP-ordningen var udarbejdet til de mindst udviklede lande. Jeg er enig med kommissæren i, at ressourcerne derfor bør rettes mod dem. Det fører mig videre til hr. Van Heckes bemærkning om, at vi først og fremmest skal prøve at sikre, at oprindelsesreglerne omfatter halvfabrikata, som bidrager til at industrialisere landene, og især produkter som bomuld. Vi skal dog sikre os, at vi ved udarbejdelsen af de specifikke forslag om oprindelsesregler, som giver landene mulighed for at blive industrialiserede, uden at ordningen bliver for vidtrækkende, også ser på, hvordan landene anvender reglerne. Det har været drøftet, om landene har anvendt reglerne på transitprodukter, hvormed de tillægges værdi. Det er et punkt, der ligger os meget kraftigt på sinde. 
Til slut, hr. kommissær, foreslås det i selve Kommissionens meddelelse, at der indføres selvregulering for de mindst udviklede lande i henhold til GSP. Vi argumenterer imod dette i beslutningen, da tiden endnu ikke er moden. Vi kræver teknisk bistand i gennemførelsen af de nye ordninger, især med hensyn til selvkontrol. Det er vigtigt, at Kommissionen viser, hvordan det skal gøres. 
Van den Berg (PSE ).
   - Hr. formand, EU er et værdifællesskab, og det ønsker vi at udbrede til andre dele af verden. I Vesten råder vi over basisfaciliteter, såsom vand, undervisning og pleje, og vi ønsker, at sådanne faciliteter også skal være til rådighed andre steder. I den forbindelse spiller den internationale handel en væsentlig rolle. Overskud fra samhandelen kan bidrage til at øge investeringerne i basisfaciliteter, men i tredjeverdenslandene, især på det afrikanske kontinent, spiller verdenshandelen en alt for ringe rolle. Det afrikanske kontinent tegner sig kun for 2 %. Vi kan og må fra EU's side ændre ved dette. Det er af største betydning, at vi som verdens største handelssammenslutning åbner vores markeder for produkter fra de mindst udviklede lande og ved positive sanktioner giver udviklingen i de fattigste lande en chance. Den nuværende handelspræferenceordning har - som det allerede tidligere er påpeget - i praksis haft begrænset virkning, især på det sociale område. Kun Sri Lanka og Moldova har haft succes på det område, og Sri Lanka har endog - som hr. Sturdy anførte - egentlig også udnyttet potentialet utilstrækkeligt på grund af indviklede regler og begrænset kapacitet. Derfor er det positivt, at vi bevæger os i retning af en GSP+-ordning, som er meget enklere og berører langt færre lande, men som til gengæld frembyder betragtelige fordele i form af graduering og nye produkter, hvor der også bliver tale om virkelige incitamenter. Vil vi virkelig sikre, at de grundlæggende arbejdsnormer - for blot at nævne et enkelt, stort område - i langt højere grad respekteres i praksis og får en chance i de pågældende lande, må vi også koncentrere indsatsen. Vi må undgå, at lobbyvirksomhed fører til, at vi efter kort tids forløb står med et kludetæppe af forskellige mål og lande, som mange mennesker drager nytte af, men som kun i utilstrækkeligt omfang kommer de fattigste lande til gode.
Kommissær Lamy fortjener ros for sin glimrende indsats vedrørende EPA-ordningen , og vi må så også på det felt fastholde samme linje. Såfremt områderne i Vestindien og Stillehavet har særlige problemer - og det har de - så lad os forsøge via EPA-ordningen sammen med de berørte områder at finde målrettede og generøse løsninger på disse problemer. Lad os spille lidt hårdere ud over for nye, spirende stormagter som Kina, Brasilien og Indien og stille strengere krav til de grundlæggende arbejdsnormer. Endvidere bør vi ikke kun tale om fair handel, men også om fair konkurrence med hensyn til beskyttelse af vores egne arbejdstagere. Når det gælder oprindelsesreglerne, hr. formand, anmoder jeg Kommissionen om at fokusere på fordele for de mindst udviklede lande og tillade mindre strenge oprindelsesregler og såvel regional som udviklingsmæssig kumulering. Endelig vil jeg påpege, at vi, hvis vi ønsker at stimulere den regionale økonomi, også på det felt må være generøse. Et sådant incitament, hr. formand, som er stærkt og koncentreret, ville virkelig kunne bidrage til at bringe det afrikanske kontinent et skridt videre. 
Schlyter (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, lokale markeder skal bibeholdes, samtidig med at eksporten styrkes. For at det kan ske skal handelen finde sted inden for de rammer, miljøet sætter, og menneskerettigheder skal respekteres, og socialt sammenhold skal styrkes. For at kunne mindske lidelse og fattigdom skal den fælles sikkerhedspolitik gøres mere generøs. Der skal udvikles sociale klausuler og miljøklausuler, og vi bør støtte lande i at udvikle miljømærkning, således at de kan få en bedre betaling for deres produkter.
AVS-landene gør brug af Cotonou-aftalen. De anvender faktisk kun 2,6 % af Alt undtagen våben-initiativet. Der er kun nogle få AVS-lande, som det er lykkedes at udnytte Cotonou-aftalen maksimalt. Vi må nu hjælpe resten af landene med at udnytte både Cotonou-aftalen og Alt undtagen våben-initiativet i højere grad. 
Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg vil gerne rose Kommissionens initiativ om at præsentere en meddelelse inden reformen af den generelle toldpræferenceordning, GSP, og jeg vil også gerne rose de to parlamentsudvalg for deres betimelige initiativ med i fællesskab at stille denne mundtlige forespørgsel med forhandling, hvis vilkår er betegnende for Parlamentets ønske om at tydeliggøre meddelelsen og den fremtidige lovgivning om ændring af den nuværende toldpræferenceordning, hvilket er nok så vigtigt.
Vi er enige med Kommissionen i, at vi skal forenkle, koncentrere og i sidste instans forbedre ordningen for at sikre en mere effektiv gennemførelse af de opstillede mål. Der findes stadig gråzoner som f.eks. forbedringen af oprindelsesreglerne, der er ordningens centrale element. Det vil være en stor hjælp for de lande, der nyder godt af GSP-ordningen, hvis man kan præcisere reglerne. Det samme kan siges om en forenkling af GSP+-ordningen, som vi støtter, men som vi ønsker præciseret med hensyn til ratifikation eller anvendelse af internationale standarder, der ikke i praksis udgør en hindring for den praktiske anvendelse af GSP-ordningen, sådan som visse latinamerikanske lande som f.eks. El Salvador har hævdet, eller vigtige aspekter vedrørende incitamenter i bekæmpelsen af narkohandelen, der har stor betydning for lande som Colombia og Bolivia.
Af alle disse grunde, mine damer og herrer, går vi ind for at forenkle, koncentrere og forbedre GSP-ordningen, selv om vi finder det klogt først at se, hvordan tankerne bliver omsat i Kommissionens kommende retsakt. I øjeblikket vil vi gerne gøre opmærksom på behovet for at opstille tydelige kriterier vedrørende oprindelsesreglerne og en bevarelse af GSP-ordningen for de berørte latinamerikanske lande - i særdeleshed reglerne vedrørende narkotikabekæmpelse, der fortsat skal forbedres.
Hr. formand, til slut vil jeg sige, at vi støtter den fælles beslutning, der er præsenteret i dag som et fælles kompromis blandt de forskellige politiske grupper, der har underskrevet den, og som har været villige til at gå på kompromis for at skabe konsensus. Vi forkaster derfor de ændringsforslag, der går videre end dette kompromis, og som vil skabe tvetydigheder i behandlingen af oprindelsesreglerne, som vi ønsker så tydelige, gennemsigtige og præcise som muligt for at hjælpe tredjelandene og samtidig undgå svindel i forbindelse med deres anvendelse.
Kinnock, Glenys (PSE ).
   - Hr. formand, jeg hilser også det meget nødvendige initiativ velkommen, som kommer på rette tid fra kommissæren, og jeg vil også gerne takke ham for hans samarbejde og hårde arbejde i tiden som kommissær, hvilket Parlamentet i høj grad har værdsat. 
Selv om jeg bifalder initiativet, skal det dog siges, at det er meget generelt. Kommissæren selv erkender, at det indeholder mange brede forslag. Vi ønsker flere oplysninger om tærskler for graduering og om, hvor meget GSP forbedres for de lande, der ikke er gradueret. Jeg ser også frem til at få flere oplysninger om oprindelsesreglerne, da det er ret vanskeligt at vurdere på nuværende tidspunkt, om forslaget kun er kosmetisk. 
Jeg kunne godt tænke mig at vide, om kommissæren er enig i, at EU ved at forstærke sit præferencesystem væsentligt kan opfylde kravene til den forbedrede GSP-mulighed, alternativet i form af de økonomiske partnerskabsaftaler, som er et krav fra visse lande, der ikke hører til de mindst udviklede, hvilket er kommissæren bekendt. 
På mødet i Gaborone indvilligede EU i at udskyde den forventede revision til 2006 af situationen for de lande, der ikke hører til de mindst udviklede, som ikke er i stand til at indgå økonomiske partnerskabsaftaler. Så vidt jeg kan se, er det ifølge WTO-regler også tilladt at differentiere mellem udviklingslandene i ikkegensidige handelspræferenceordninger, forudsat at disse ordninger er baseret på objektive kriterier, og at alle udviklingslande, der befinder sig i en tilsvarende situation, har adgang til identisk behandling. På baggrund af den analyse opfordrer jeg kommissæren til at præcisere, hvorvidt en forbedret GSP-ordning under forhandlingen af Cotonou-aftalen blev vurderet som en mulighed for dem, der ikke kunne eller ikke ville indgå i forhandlinger om økonomiske partnerskabsaftaler. Jeg anmodede om disse oplysninger i udvalgsbehandlingen, men jeg var ikke helt tilfreds med svaret. 
Til slut vil jeg gerne anmode kommissæren om at komme med flere oplysninger og skabe klarhed om, hvad der menes med "sårbare", "specifikke udviklingsbehov" og "små økonomier". Kommissæren talte om lande uden adgang til havet m.v., men han skal være mere præcis, så vi præcist ved, hvad han mener. 
Van Lancker (PSE ).
   - Jeg vil tilslutte mig den tak for samarbejdet, der har lydt fra mine kolleger til kommissær Lamy, og jeg vil ønske ham alt godt i den videre karriere. Jeg vil også gerne takke ham for de klargørende bemærkninger i dag. Jeg er enig med ham i, at den generelle præferenceordning i princippet er et godt instrument, som gør det muligt via handelen at sikre udviklingsmuligheder, men at ordningen klart er moden til revision.
Jeg vil gerne stille kommissæren to spørgsmål. Jeg er enig med kommissæren i, at den gradvise nedbrydning af handelsbarrierer i virkeligheden til dels udhuler den generelle præferenceordning, og at det derfor er helt nødvendigt, at vi koncentrerer os om de lande, der har det største behov herfor. Jeg deler således også den bekymring, fru Lucas gav udtryk for, hvad angår visse udviklingslandes fremtid, når tekstilkvoterne bortfalder. Jeg ville sætte stor pris på, om De endnu en gang ville klargøre, hr. kommissær, hvorledes gradueringsordningen kan anvendes for at bistå de mindst udviklede lande. De har peget på Kina som et åbenbart eksempel, men hvordan forholder det sig med eksempelvis Pakistan og Indien?
Der er et andet spørgsmål, som trænger sig på. GSP+-ordningen gør det afgjort muligt at udnytte handelen som løftestang for menneskerettigheder, arbejdsret, miljø og god regeringsskik. Det er positivt, at de eksisterende ordninger slås sammen. Hvad nytter det at tilkende Pakistan en GSP+ på grund af landets indsats for at bekæmpe narkotika, når børnearbejde fortsat trives i landet? De gjorde det klart, hr. kommissær, at det ikke kun drejer sig om ratifikation, men også om gennemførelse. Men jeg må indrømme, at det ikke blev helt klart for mig, hvilke konventioner De egentlig sigter mod. De nævnte en lang liste over emner og søgte at gøre det klart, hvorledes kontrollen dermed skulle varetages. Jeg frygter imidlertid, at det med den liste, De anførte, bliver helt umuligt at håndtere GSP+-ordningen. De sagde heller intet om, hvorledes der knyttes sanktioner til manglende efterlevelse af de grundlæggende konventioner, og hvorledes også den ordning kan gennemføres på effektiv vis. Alt for ofte forbliver GSP+ eller koblingen til arbejdsnormer eller konventioner i virkeligheden et uvirksomt instrument, da der simpelthen ikke følger sanktioner ved manglende efterlevelse. Jeg vil således være taknemmelig for, om De vil redegøre nærmere for disse forhold. 
Valenciano Martínez-Orozco (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, denne reform af den generelle toldpræferenceordning støtter synspunktet om, at menneskerettigheder er en udelelig realitet, gennem en direkte sammenkædning af vores principper og politikker vedrørende handel, udvikling og menneskerettigheder.
Reformen af GSP optager på effektiv vis tanken om, at de bedste handelspræferencer skal være betingede af overholdelsen af visse standarder vedrørende social beskyttelse, menneskerettigheder, god forvaltningspraksis og en miljømæssigt bæredygtig udvikling i vores opfattelse af handel som et instrument til udvikling og udvikling som en kollektiv menneskeret. En forening af alle disse kriterier inden for en GSP+-kategori samt et forenklet og mere gavmildt system, som kommissæren sagde, er skridt i den rigtige retning med hensyn til sammenhæng i Fællesskabets politikker vedrørende udviklingslande, og det vil rette op på den fragmentering, der traditionelt er blevet behandlet under udviklingspolitikken.
Som talsmand for Socialdemokraterne i Underudvalget om Menneskerettigheder må jeg lykønske Kommissionen med dette aspekt af dens forslag, selv om andre punkter helt klart kan forbedres - i særdeleshed de punkter, der indfører stive mekanismer for de indførte præferencer for de mindre udviklede lande. Vi vil nøje følge reformen, dens anvendelse og dens effektivitet med hensyn til god udvikling og i særdeleshed menneskerettigheder.
Van Gennip,
    Tak, hr. formand, jeg skal, som De ønsker, fatte mig i korthed. Først vil jeg gerne takke parlamentsmedlemmerne for deres bemærkninger. Det har været nyttigt som rådsformand at kunne lytte til Deres bemærkninger, og vi vil helt sikkert lade dem indgå i den videre behandling af emnet indtil jul. Derefter overgår sagen naturligvis til vores efterfølgere i Luxembourg. De fleste spørgsmål har jeg allerede besvaret i mit første indlæg, og de øvrige er rettet til kommissæren. Jeg kan imidlertid forsikre, at vi fra formandskabets side vil gøre vores yderste for at nå så langt som muligt med behandlingen af forordningen i de kommende måneder, og vi vil i den forbindelse inddrage alle parter i videst mulige udstrækning, herunder Europa-Parlamentet. Jeg vil da også gerne påpege, at Nederlandene i høj grad kan tilslutte sig en række af de spørgsmål, De har rejst, især vedrørende oprindelsesreglerne, dækningsområdet og præferencemargenen.
Endelig, hr. formand, vil jeg gerne rette en hjertelig tak til kommissæren for et frugtbart samarbejde i de forløbne år. Der er gjort mange fremskridt i WTO og i EU takket være Deres personlige engagement, Deres analytiske evner og Deres vedholdenhed. De har gennemført et maraton i de forløbne år, og De har sat Dem spor, vi kan følge i de kommende år. Tak, Pascal Lamy. 
Lamy,
    Hr. formand, det er ikke helt min sidste optræden for Dem, eftersom jeg får lejlighed til at gense Dem ved plenarforsamlingen til oktober, men havde det været den sidste, ville jeg i dette tilfælde, som gør, at Pierre Moscovici leder dette møde, have set et tegn, noget jeg i øvrigt indimellem modtager.
Sædvanen utro vil jeg ikke kunne svare detaljeret på hver enkelts spørgsmål, eftersom jeg kun har et par minutters taletid. Jeg vil begrænse mig til det vigtigste i samme telegramstil som sædvanlig.
Fru Martens spørger mig, om "alt undtagen våben"-ordningen bliver ændret. Nej, den bliver ikke ændret, og der er ingen graduering i "alt undtagen våben"-ordningen. Hun spekulerer som andre talere over præferencelandenes anvendelsesgrad af den generelle præferenceordning. Hun har ret. Vi skal blot være klar over, at blandt grundene til, at en række lande ikke reelt har adgang til vores marked, selv om de har ret til det, er alt, hvad der angår sundhedsnormer, plantesundhedsnormer, problemerne med standarder, kvalitet og certificering, som ikke skyldes toldsatserne. Der vil derfor altid være en forskel mellem den teoretiske og den praktiske adgang, som skyldes andre forhindringer end toldsatserne, for hvilke vi desværre ikke kan etablere nogen særlig ordning for udviklingslandene. Vi skal f.eks. ikke have en toleranceordning for antibiotika i rejer for alle og dernæst en favorabel særordning for rejer fra udviklingslandene. Vi kan desværre ikke arbejde på den måde!
Fru Castex foreslår mig at samarbejde med arbejdsmarkedets parter i de tilfælde, hvor tildelingen af præferencerne er knyttet sammen med overholdelsen af sociale klausuler. Det gør vi allerede, fru Castex, og det vil vi blive ved med. F.eks. er den undersøgelse, vi foretager for tiden af Belarus' overholdelse af fagforeningsrettighederne, som kunne få Unionen til at trække landets status som præferenceland tilbage, udløst af en klage fra Den Europæiske Faglige Samarbejdsorganisation. Det er i øvrigt også svar på hr. Markovs spørgsmål i den forbindelse.
Jeg bliver spurgt, om antallet af præferencelande vil blive revurderet. Selvfølgelig bliver antallet af præferencelande revurderet i henhold til et kriterium, nemlig markedsandelen. Jeg sagde allerede for lidt siden, og jeg gentager, at antallet af præferencelande kun bliver meget lidt berørt af denne ordning. Jeg præciserer i øvrigt, at vi ikke taler om enten et land eller et produkt, når vi taler om graduering, vi taler om kombinationen land/produkt - land "x", produkt "y" - som gradueres.
Caroline Lucas spørger mig endnu en gang om tidsplanen. Jeg tror, at jeg har forklaret Dem vores forudsætninger og især forudsætningerne i forbindelse med den indiske sag. Apropos oprindelsesregler, som hun ligesom andre - fru Van Lancker og Glenys Kinnock - har understreget, skal De blot vide følgende: Lad os sige, at vi fratager Kina dets status som præferenceland, en kolossal eksportør af beklædningstekstiler, og vi tillader Sri Lanka, som eksporterer beklædning, at indkøbe stof i Kina, hvilket fru Lucas gerne ville have, vi gjorde, hvis jeg har forstået det ret. I så fald giver vi, om jeg så må sige, ad bagdøren Kina den fordel tilbage inden for tekstilbeklædning, som vi har frataget landet gennem fordøren. Så vi kan ikke sætte os selv i den form for dilemma. Hvis Sri Lanka derimod vil indkøbe stof i sin egen region, er vi sandsynligvis - det bliver jeg nødt til at afklare med mine kolleger - åbne over for det.
Jeg er næsten færdig. Hr. Louis kan ikke lide WTO. Det står ham frit for. Men kedeligere er, at han mener, at Unionens handelspolitik er karakteriseret ved løssluppen frihandel. Det er naturligvis en karikatur. For øvrigt har jeg ikke hørt dette fra andre parlamentsmedlemmer i løbet af denne forhandling. Jeg kan kun se et punkt i hans indlæg, hvor han er enig med Kommissionen, hvilket i øvrigt ikke er så ringe endda, og det er, at GSP skal bevares, og jeg vil endda gå et skridt videre og sige forbedres.
Hr. Sturdy er enig i behovet for teknisk bistand. Fru Kinnock og fru Van Lancker ønsker nogle detaljer om tærsklerne og om listen over aftalerne og sanktionerne. Disse detaljer står til rådighed den 20. oktober, når Kommissionen afgør mit forslag. Fru Kinnock vil gerne have et bedre overblik over relationerne mellem de økonomiske partnerskabsaftaler og disse unilaterale ordninger. Det er to forskellige ordninger. De økonomiske partnerskabsaftaler har til hensigt at fremme den regionale integration i AVS-landene, og GSP har for øjeblikket ikke denne målsætning, undtagen gennem oprindelsesreglerne.
Det var mit sidste punkt, hr. formand. Jeg glæder mig over, at Parlamentet endnu en gang i handelspolitisk sammenhæng har lejlighed til at forhandle, en uge inden Kommissionen selv forhandler, hvilket viser, at vi har gjort nogle fremskridt med hensyn til gennemsigtighed. 
Formanden.
   - Tak, hr. kommissær.
Som afslutning på forhandlingen har jeg modtaget seks beslutningsforslag.(1)
Afstemningen finder sted kl. 11.30. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om EU's strategi til bekæmpelse af doping på sportsområdet.
Jeg anmoder Kommissionen og kollegerne om at overholde den tildelte taletid af hensyn til fru Leyla Zana, som skal tale her kl. 11.00.
Reding,
    Hr. formand, ærede parlamentsmedlemmer, De har i dag i anledning af en af Parlamentets første mødeperioder ønsket at opføre spørgsmålet om bekæmpelse af doping på dagsordenen. Dette ønske afspejler klart, hvor højt Parlamentet prioriterer bekæmpelsen af denne plage, der skader sportens omdømme og sportsudøvernes helbred.
Når doping er et problem i dag, er det ikke kun, fordi man ønsker at sikre retfærdige konkurrencer, men også fordi doping er et spørgsmål om offentlig sundhed. Kommissionen deler den beslutsomhed, De har givet udtryk for på dette område. Jeg har i løbet af de sidste fem år som bekendt mange gange søgt at få doping på EU’s dagsorden og yde en så effektiv indsats som muligt inden for rammerne af de beføjelser, vi har fået tildelt. I dag, hvor jeg står over for at forlade denne post, som jeg har brugt så meget energi på, ønsker jeg at takke Dem for denne lejlighed til, at vi sammen kan gøre status over vores resultater og afstikke retningslinjerne for den fremtidige udvikling.
Status er som følger: Jeg mener, at vi i løbet af fem år har opnået det bedst mulige resultat inden for den eksisterende lovgivningsramme og i betragtning af, at flere medlemsstater og en del af sportsverdenen kun meget modstræbende har anerkendt, at EU bør spille en central rolle i bekæmpelsen af doping.
Sport er som bekendt endnu ikke en EU-kompetence, og Kommissionen kan følgelig kun gribe ind i det omfang, den har beføjelse hertil. På dette område kan Kommissionen under alle omstændigheder kun gribe ind med det formål at supplere og understøtte sportsorganisationernes og medlemsstaternes indsats.
Vi har i de senere år måttet gøre en stor pædagogisk indsats for at forklare, hvilke beføjelser vi har, og hvor grænserne herfor går. Vi er nemlig på den ene side blevet spurgt, hvorfor Kommissionen ikke har taget flere initiativer, og er på den anden side blevet foreholdt, at vi har iværksat initiativer til harmonisering af procedurerne for kontrol med listerne over dopingprodukter, at vi med andre ord har tiltaget os beføjelser, som vi ikke reelt er i besiddelse af. I virkeligheden har vi gjort meget inden for vores kompetenceområde, nemlig information, forebyggelse, undervisning, opmærksomhedsskabende virksomhed og projektstøtte - gennem f.eks. pas til sportsudøvere, multimedieinformationsredskaber og videnskabelige undersøgelser. Vi har fremmet dialogen og tilskyndet til samarbejde.
Hvad har det betydet i praksis? Jeg indledte min mandatperiode på et tidspunkt, hvor spørgsmålet om doping var på avisernes forside på grund af begivenhederne i Tour de France i 1998. Det fremgik, at det ikke længere var tilstrækkeligt at træffe nationale forholdsregler, og at det var nødvendigt at indføre et samarbejde eller en samordning mellem medlemsstaterne. I slutningen af 1999 bad jeg Den Europæiske Gruppe vedrørende Etik, der dengang blev ledet af fru Lenoir, om at udarbejde en udtalelse til os. Det var første gang, denne instans udtalte sig om doping, og denne udtalelse fik overordentlig stor nytteværdi i de efterfølgende år og vil fortsat have det. Den har ligget til grund for hele vores indsats. I december 1999 vedtog Kommissionen en fællesskabsstøtteplan for bekæmpelse af doping. Denne støtteplan fik en positiv modtagelse i Parlamentet. Fru Zabel var ordfører på daværende tidspunkt. Vi krævede bl.a., at dopingproblemet blev taget i betragtning i samtlige EU-politikker. Der er som led i denne plan og med støtte fra Parlamentet opstillet et budget på 5 millioner euro til projekter til bekæmpelse af doping i form af undersøgelser, forskning, konferencer og diverse aktioner. Det har således været muligt at støtte projekter, der har fremmet information såvel som forskning på dette område. Jeg kan f.eks. henvise til vores undersøgelse af dopingpraksis i fitnesscentre, projekter til fordel for unge såvel som en samling af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser. Der blev foretaget tre eksterne undersøgelser af dopings socioøkonomiske faktorer, beskyttelsen af de unge og den europæiske kommunikationsstrategi.
Lad os nu tale om WADA, Det Internationale Antidopingagentur. Jeg har personligt gjort et stort arbejde for at sikre oprettelsen af et sådant agentur, og jeg har især kæmpet for at forsvare en række principper og sikre størst mulig effektivitet, således at det nye agentur har kunnet tilgodese kravet om nultolerance inden for doping. Jeg havde krævet, at dette agentur skulle være en uafhængig og gennemskuelig instans. WADA's oprettelse forløb som ønsket, og agenturet så dagens lys i 1999. Men visse af WADA's bestemmelser og budgetprocedurer var uforenelige med fællesskabsretten, hvilket betød, at der ikke kunne ydes nogen form for fællesskabsfinansiering, og jeg kan ikke se, at det vil være muligt at ændre ved dette forhold i fremtiden. Udkastet til forfatningstraktat, der indeholder en henvisning til sporten, vil ikke medføre ændringer i denne henseende. Det skal understreges, at WADA udfører et prisværdigt arbejde. Jeg håber, at agenturet bliver en international offentligretlig institution, fordi det efter min opfattelse vil sikre det større effektivitet og troværdighed end i dag, hvor det henhører under privatretten, hvilket er behæftet med visse vanskeligheder.
Endelig er bekæmpelsen af doping pr. definition et internationalt fænomen. Det var bl.a. derfor, vi organiserede konferencen i Marrakesh i januar 2002, hvor vi fik mulighed for at drøfte dopingproblemet med vores kolleger i landene omkring Middelhavet. Derudover kan jeg nævne, at vi i anledning af Det Europæiske År for Uddannelse gennem Idræt indførte en ordning for information og advarsel af de unge, dvs. en hel forebyggende ordning. Forebyggelse er et nøgleord, fordi vi ikke har nogen repressiv funktion. Kommissionen bør følgelig lægge vægt på det præventive aspekt. Den bør gribe ind over for fænomener, der bidrager til at skabe et miljø, der begunstiger dopingfænomenet, herunder sportstrænernes uddannelsesmæssige baggrund, det medicinske personales rolle og sponsorernes krav om resultater.
Som det fremgår, er der således udført et meget vigtigt fælles arbejde i de fem år, hvor jeg altid har kunnet regne med Parlamentets fulde støtte. Fremover vil dette ansvar blive overdraget til den nye kommissær Figel, som jeg ved tillægger dette spørgsmål stor betydning.
Tillad mig, hr. formand, at fremsætte to betragtninger. Man kan på dette område have visse forhåbninger til forfatningstraktaten, fordi den indeholder bestemmelser om, at de unges og navnlig de unge sportsudøveres fysiske og moralske integritet skal beskyttes. Vi vil således kunne øge vores støtte til medlemsstaterne og sammenslutningerne, der forsat er hovedansvarlige, idet vi vil kunne understøtte de enkelte staters forebyggende, oplysende og opmærksomhedsskabende indsats.
Derudover skal jeg nævne et meget vigtigt element for den fremtidige indsats, nemlig Domstolens dom af 30. september i sagen Meca-Medina, der har den store fordel at klarlægge, hvilken plads bekæmpelsen af doping indtager i det EU-retlige miljø, og som bekræfter den kommissionsfortolkning, jeg har forsvaret i de sidste fem år, hvilket glæder mig overordentligt. Jeg har erklæret, at dopingbekæmpelsen ikke tjente noget økonomisk formål. Domstolen fandt, at Den International Olympiske Komités antidopingregler følgelig ikke henhører under EU’s konkurrenceregler, men har til formål at bevare idrætsudøvernes sportsånd og helbred. Der er med andre ord tale om sportslige regler, der i det væsentligste overlader det til sportssammenslutningerne at fastsætte de nærmere bestemmelser på området.
Hr. formand, jeg er meget tilfreds med denne konklusion såvel som dommens ordlyd. Jeg har nemlig i fem år forsøgt at bevise, at Kommissionen ikke kun interesserer sig for sport som et økonomisk fænomen, men at sport først og fremmest er en social aktivitet med et opdragende og etisk element. Jeg ved, at min efterfølger vil følge denne linje, fordi det er vigtigt, at Parlament, som altid har støtte mig, også støtter hr. Figel på dette område. Vi har et ansvar over for vores samfund, og eftersom sport udgør et nøgleelement i dette samfund, har vi også et ansvar på det sportslige område. 
Mavrommatis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, fru Reding, vi har på det seneste måttet konstatere, at fair play, som er sportens og De Olympiske Leges grundprincip, er blevet til . Den ædle kappestrid og idrættens idealer har mistet glansen på grund af sportsfolks intense bestræbelser på at vinde og brillere. Som et led i disse overdrevne bestræbelser og den stærke konkurrence kommer videnskaben ind med nye løsninger, der lover store præstationer. I dag vil jeg imidlertid gerne tale om kvindernes og de unges situation.
De kvindelige idrætsfolks brug af anabolske stoffer skader deres kvindelighed, og misbrug indebærer alvorlige risici for deres helbred og kan ofte føre til, at de mister evnen til at få børn. Set i en bredere sammenhæng bliver de anabolske stoffers ødelæggende konsekvenser for de nye generationer, når de forsøger at efterligne deres idoler, derfor mere akutte, og samfundet har tydeligvis brug for vores beskyttelse. Vi befinder os således i en ny virkelighed, hvor vi har med det velkendte dopingfænomen at gøre. Disse præparater kan fås på markedet i rigelige mængder under mange former, hvad enten det er via internettet eller tv og post, men i langt højere grad også i fitnesscentre og sportsklubber, som vi også har hørt om i medierne. Det, vi i høj grad glemmer, er imidlertid, at doping ikke kun er udbredt blandt topidrætsfolk, men i virkeligheden også blandt en stor del af de unge, fordi denne form for præparater er blevet almindelige hos ungdommen, hvor de skaber håb hos topidrætsfolk in spe. Jeg vil gøre opmærksom på, at den årlige omsætning fra handel med anbolske stoffer er på over 2 milliarder euro i Europa og omkring 6 milliarder euro på verdensplan. Selv om WADA næsten dagligt opdaterer sin liste over forbudte anabolske stoffer, vokser det sociale problem, og det er de unge, der ser deres forbilleder krakelere, der bliver ofre.
Der er derfor brug for øjeblikkelige løsninger og en øjeblikkelig indsats på både verdensplan og især på fællesskabsplan, så problemet kan afgrænses, og der kan gennemføres de nødvendige lovreguleringer. Det er tvingende nødvendigt, at EU skrider ind over for dette store sociale problem, som skader både sportens image og folkesundheden. Skal der endnu flere lig på bordet, inden vi forstår problemets alvor og påtager os vores ansvar? For blot et par dage siden døde en af USA's største baseballstjerner af et hjertetilfælde som følge af et overforbrug af anabolske stoffer …
Sifunakis (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, som De helt korrekt sagde, er dopingproblemet i strid med sportens ideal. Problemets udbredelse, ikke kun inden for professionel sport, men også til den individuelle amatørsport, tvinger os til at prioritere behandlingen af dette store problem højt, så vi kan koordinere medlemsstaternes indsats for at bekæmpe det.
Jeg ved, at det fremgik af en undersøgelse, som Kommissionen foretog i 2002, at 6 % af alle personer, som træner i fitnesscentre og lignende, anvender medicinske præparater til at forbedre deres præstationer. I virkeligheden er tallet højere, og disse stoffer er ikke godkendt af lægemiddelorganisationerne. Der er altså omkring 3,7 millioner europæiske borgere, som anvender disse stoffer. Desværre fortsætter misbruget på trods af vores indsats. Der bør sættes ind på fire områder.
For det første skal brugen af anabolske stoffer påvises som et folkesundhedsproblem, som De ganske rigtigt har påpeget.
For det andet skal der skabes en lovramme - og det glæder mig, at De gav udtryk for, at WADA bør være en offentligretlig organisation - så Kommissionen får mulighed for at deltage effektivt i arbejdet i overensstemmelse med det, vi har drøftet. Jeg ved, at denne organisation indirekte modtager 2 milliarder euro i støtte til forskellige initiativer, idet Kommissionen, som De medgav, ikke bidrager direkte.
For det tredje skal der iværksættes aktiviteter, så sport kan fremmes via uddannelsessystemet og ikke isoleres fra dette.
Og for det fjerde skal de relevante præparater, som er udbredt på markedet, mærkes korrekt, så det tydeligt fremgår, at der er tale om anabolske stoffer.
Europa-Parlamentets Kultur- og Uddannelsesudvalg, som jeg har den ære at være formand for, har på mit initiativ besluttet at arrangere en omfattende offentlig høring i november med overskriften "Doping - en hindring for sportens ideal". Vi får således mulighed for at analysere nogle spørgsmål og måske bidrage til initiativer, som vi er nødt til at tage i fællesskab …
Takkula (ALDE ).
   - Hr. formand, kommissær Reding, sportsorganisationer har ikke de fornødne ressourcer til at bekæmpe dopingproblemet alene, og der er således behov for at samarbejde med regeringer samt med EU med de kompetencer, det vil have efter en ratificering af traktaten om en forfatning for Europa.
Regeringernes og EU's rolle og handlinger vil især være vigtig med hensyn til mulighederne for effektivt at hindre illegal fremstilling, import, eksport og spredning af stoffer. Et lovgivningssamarbejde om at forhindre spredningen af stofbrug samt et samarbejde mellem myndighederne er de midler, hvormed EU effektivt kan forebygge og bekæmpe dopingproblemet inden for sport samt alle andre former for stofmisbrug. Regeringerne skal også gennem deres egen lovgivning sørge for, at forhandlerne af stoffer får en passende straf for deres handlinger. Man skal ikke indføre eller planlægge en harmoniseret lovgivning om kriminalisering af stofbrug i sport, da det ikke rigtigt kan sammenlignes med narkotikaspørgsmålet trods visse lighedspunkter.
Det Internationale Antidopingagentur, WADA, koordinerer og fremmer kampen imod stoffer på verdensplan. EU bør aktivt støtte WADA's arbejde. Den Internationale Olympiske Organisation har været ganske aktiv i forvaltningen af WADA, men regeringernes rolle har været mindre dogmatisk. En kombineret indsats fra EU's medlemsstater vil kunne afbalancere regeringernes engagement i WADA og sætte agenturet i stand til at arbejde mere effektivt.
En global regeringsaftale til bekæmpelse af doping på sportsområdet er under udarbejdelse under UNESCO's auspicier. EU skal aktivt overvåge udarbejdelsen af aftalen og koordinere medlemsstaternes synspunkter. Med dets nye kompetence på sportsområdet bør EU spille en aktiv rolle for at gennemføre, fremme og støtte forpligtelserne under denne kommende aftale.
Dopingsager udgør ofte et for iøjnefaldende stort antal af mediernes sportsnyheder. Ikke desto mindre skal vi bevare proportionssansen. Ligesom inden for andre områder i samfundet er og vil der også altid være nogle sportsfolk, der ikke overholder de regler, der gælder for alle. Her i EU skal vi imidlertid gøre vores yderste for at fremme et rent billede af sport og fysisk træning. Sport er gavnligt og fremmer menneskets sundhed og trivsel.
Bennahmias (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, vi har nu efter min opfattelse endelig gjort op med den uvidenhed, det hykleri og den dæmonisering, der har præget dopingdebatten. Det fremgår klart og tydeligt, at det prisværdige arbejde, De har udført, fru kommissær, betyder, at vi endelig har kunnet indføre en virkelig bekæmpelse af doping på europæisk og internationalt plan.
Det største problem er ganske rigtigt sportsudøvernes helbred især inden for professionel sport og elitesport. Og på det niveau vil det givet tage lang tid, inden vi får klarlagt, hvordan vi kommer fra en situation med nultolerance til en situation, hvor vi sideløbende sikrer en virkelig politik for offentlig sundhed, hvor vores sportsudøvere kan gøre sig gældende i konkurrencer på højt plan. Vi står således over for et arbejde, der i det væsentligste vedrører medicinering og mulighederne for i samarbejde med samtlige læger, herunder især de uafhængige, og ved hjælp af regelmæssig kontrol at fastlægge en virkelig politik til sikring af den offentlige sundhed. 
Papadimoulis (GUE/NGL ).
   - Fru kommissær, jeg beklager, men jeg synes, at både Europa-Parlamentet og Kommissionen bør gøre sig større anstrengelser for at bekæmpe doping. Der er ganske vist gjort en del, men det er ikke nok.
I 1999 meddelte Kommissionen, at den ville fremsætte et forslag til Rådets henstilling efter artikel 152, og i første halvår af 2002 meddelte den, at den ville offentliggøre et forslag om doping på grundlag af artikel 152. Nu er der gået to et halvt år, uden at vi har set hverken det ene eller det andet forslag. Det er noget, der tæller ned i Kommissionens regnskab.
Den 14. september fortalte De mig som svar på et spørgsmål i Europa-Parlamentet, at der ikke er lovgrundlag for at gøre mere. Men i maj 2000 sagde De, at der er et lovgrundlag, nemlig folkesundhed. Så må Kommissionen udarbejde et direktiv på grundlag af folkesundhed, som Europa-Parlamentet må hastebehandle! 
Angelilli (UEN ).
   - Hr. formand, det, at vi i forbindelse med De Olympiske Lege i Athen for nylig så to guldmedaljer blive taget tilbage på grund af doping og en lang række diskvalificerede atleter, viser, hvor svært det er at komme af med dette problem, som både berører amatørerne og de dygtige, professionelle sportsudøvere.
Fænomenet bliver hele tiden mere omfattende, og der gøres ikke en reel og tilstrækkeligt alvorlig indsats for at bekæmpe det. Det er sandsynligvis også derfor, at et stadig større antal sportsudøvere bruger doping, hvilket i nogle tilfælde sker i den letsindige tro, at de er næsten uskadelige eller i hvert fald ikke så farlige.
Også ud fra et økonomisk synspunkt har dopingproblemet antaget et virkeligt bekymrende omfang, eftersom det tegner sig for en overordentlig stor omsætning, der naturligvis også kommer store kriminelle organisationer til gavn. Vi vil gerne spørge Kommissionen, om den EU-støtte til bekæmpelse af doping, som har finansieret 32 pilotprojekter i 2000-2002, reelt har givet positive resultater med hensyn til indsatsens effektivitet, eller om man ikke snarere burde tage hele fællesskabsprogrammet op til fornyet overvejelse, i betragtning af at man netop i dag i Europarådet afholder den 10. konference for ministre med ansvar for sport for at fremme ærligheden og gennemsigtigheden i sporten, og også i betragtning af de andre pædagogiske værdier, der er forbundet med at dyrke sport, hvilket netop blev understreget i 2004, som var det europæiske år for idrættens pædagogiske dimension.
Derfor vil vi gerne spørge Kommissionen, om den reelt ikke burde gøre en mere effektiv indsats i dopingbekæmpelsen, og om den - efter at have finansieret projekter, hvor fænomenet undersøges - ikke snarere burde gå over til at finansiere informations- og overbevisningkampagner, dvs. forebyggende kampagner, der faktisk har en større virkning. 
Belohorská (NI ).
   - Hr. formand, da vi fordømmer brugen af doping i sport, er jeg enig med alle de foregående talere i, at det er et spørgsmål, der vedrører både amatører og professionelle sportsudøvere af begge køn. Vi taler om brugen af stoffer, der ofte ikke kun er doping, men også medicin, der bruges til behandling af mange forskellige ting.
På den anden side, hvad er det for et Fællesskab, vi har, hvis man tolererer og tilmed fremmer en lang række foranstaltninger, der muliggør salg af bløde stoffer i en række medlemsstater? Hvem er det, vi tillader at bruge stoffer, og hvem forbyder vi at bruge dem? Skal ikkesportsfolk have lov til at bruge dem? Skal lærere eller læger tage stoffer, der virker opkvikkende? Skal børn?
Formanden.
   - Mødet er udsat for at give plads til afholdelsen af et højtideligt møde.
(1) 



 - Mine damer og herrer, det er en særlig dag for Europa-Parlamentet. Vi er glade for, at vi endelig kan høre Leyla Zanas stemme. Da Europa-Parlamentets daværende formand Klaus Hänsch holdt sin tale her i Parlamentet i forbindelse med tildelingen af Sakharov-prisen til Dem, ventede han utålmodigt på den dag, hvor De personligt kunne tale til os. Dengang modtog Deres mand, Mehdi Zana, prisen på Deres vegne, og i dag vil jeg også byde ham velkommen som en fri mand efter mange års fængsling - og vi taler om intet mindre end 16 år i fængsel - og efter års lidelser i de seneste tiår.
Fru Leyla Zana, inden De får ordet, vil jeg gerne minde Parlamentet om grunden til, at vi tildelte Dem Sakharov-prisen, trosfrihedens pris, og jeg vil også benytte lejligheden til at byde velkommen til fru Roth og fru Lalumière, der som ledere af deres respektive grupper var nogle af dem, der foreslog Dem som modtager af denne pris for næsten 10 år siden.
Fire år tidligere - under den værste konfliktperiode i det sydøstlige Tyrkiet - var De den første kurdiske kvinde, der blev valgt til den tyrkiske nationalforsamling. Da De indtog Deres plads i Parlamentet, lovede De - på kurdisk - at kæmpe for, at kurdere og tyrkere kan leve sammen under demokratiske rammer. Og det var på grund af dette samt Deres efterfølgende indlæg og skriverier, at den nationale sikkerhedsdomstol i Ankara idømte Dem 15 års fængsel sammen med Deres tre kolleger fra det tyrkiske parlament, Dicle, Sadak og Dogan.
De var helt klar over effekten af Deres ord og det sprog, de talte, da De aflagde Deres ed, og De har betalt en høj pris herfor udtrykt i år og helbred. Men trods det kæmpede De vedholdende for deres folks rettigheder og afviste den benådning, De blev tilbudt af sundhedsmæssige årsager. De nægtede at forblive tavs, selv da det betød en forlængelse af Deres straf. Og de måtte bære byrden alene. Men mange mennesker i det internationale samfund støttede Dem.
Dette Parlament - Europa-Parlamentet - fordømte anklagerne mod Dem og domfældelsen af Dem som en krænkelse af de demokratiske principper. Europa-Parlamentet har krævet dem løsladt i mange beslutninger.
De kan imidlertid være tilfreds med, at Deres lidelser ikke har været forgæves, og at Deres personlige kamp har været et vigtigt bidrag til de ændringer, der har fundet sted i Tyrkiet, siden De blev valgt som parlamentsmedlem. Det er f.eks. ikke længere ulovligt at tale kurdisk, man er begyndt at tillade radioudsendelser og undervisning på kurdisk, der er ikke længere erklæret undtagelsestilstand i det sydøstlige Tyrkiet efter den ensidige våbenstilstand fra PKK, og den langvarige væbnede konflikt, der har varet i 15 år, er praktisk taget ophørt.
Der er utvivlsomt lang vej endnu - hvilket De har forklaret os i de seneste dage - og der skal fortsat mange forbedringer til i den konkrete situation, hvad angår respekten for det tyrkiske folks friheder og rettigheder. Men da den tyrkiske appelret endelig besluttede at løslade Dem den 9. juni i år - mine damer og herrer, vi taler ikke om noget, der skete for lang tid siden, idet fru Leyla Zana fortsat sad fængslet så sent som den 9. juni i år - levede De op til vores tillid ved at opfordre Deres landsmænd til at kæmpe for fred og anerkendelse i det sydøstlige Tyrkiet og ved at kræve, at PKK's efterfølger Kongra-Gel bevarer våbenhvilen.
Fru Zana, De har gang på gang vist sandheden i det, De sagde, da De atter blev stillet for en domstol: "Jeg er først og fremmest kvinde, dernæst mor og endelig politiker. I min egenskab af kvinde, mor og politiker sværger jeg, at jeg vil kæmpe for broderskab mellem det tyrkiske og det kurdiske folk".
Fru Zana, jeg vil gerne have lov til at bruge Deres egne ord og byde Dem velkommen på deres eget sprog, kurdisk:
Fru Zana, det er en stor ære at have Dem på besøg i vores Parlament.

Leyla Zana,
    Hr. formand, Deres udtalelser på tyrkisk og kurdisk udgør en meget sigende gestus, og inden jeg påbegynder min tale, ønsker jeg at takke Dem på catalansk.
Hr. formand, ærede medlemmer, kære venner, i 1991 talte jeg for første gang på kurdisk fra parlamentets talerstol under edsaflæggelsesceremonien i den tyrkiske nationalforsamling. Ved at udtale ordene "jeg forpligter mig til at tjene broderskabet mellem det kurdiske og det tyrkiske folk" ønskede jeg at henlede opmærksomheden på det faktum, at de forskellige folk, sprog og kulturer kan leve i broderlig sameksistens. De år, jeg tilbragte bag tremmer omgivet af døvstumme mure, vil forblive i vores bevidsthed som lidelse uden anerkendelse. Under alle omstændigheder ville kampen for frihed, retfærdighed og lighed ikke have været mulig uden lidelse. De år, jeg har tilbragt i fængsel, har ikke knust mit hjerte, fået mig til at fremsætte bebrejdelser eller gjort mig vred. Jeg har måttet gennemleve disse år som følge af min kærlighed til demokratiet, og det er, hvad jeg har gjort. Jeg har i dag indledt min tale på vores brodersprog, tyrkisk, og ønsker at afslutte den på mit modersmål, kurdisk. Mit mål er endnu en gang at understrege broderskabet mellem folkene, sprogene og kulturerne. Jeg hilser Dem i denne ånd og dette venskab.
Jeg retter en varm tak til Parlamentet, fordi det har fundet mig værdig til Sakharov-prisen. Jeg takker Dem ligeledes for den ufejlbarlige solidaritet, De har udvist over for mig og mine venner i de år, jeg sad fængslet. Det er nemlig ikke mig alene, De har tildelt denne pris, det er det kurdiske folk, og det er det tyrkiske folk, som er vores broderfolk. De har i virkeligheden givet denne pris til Tyrkiet, til forkæmperne for fred, lighed, frihed og broderskab. De har givet prisen til de børn, der har mistet deres forældre i krigene, til de kvinder, der har mistet deres børn, til de undertrykte uanset farve, sprog, religion og race. De har kort sagt givet den til håbet, et håb med store fremtidsudsigter. De har givet offentligheden mulighed for at komme til orde, De har tilskyndet den til at tage ordet. Det forhold, at de værdier, Sakharov repræsenterer, er hellige og ukrænkelige værdier, har øget det moralske og humanitære ansvar, der påhviler mig, og det er jeg fuldt ud bevidst om her i dag. Tabet af børn forfærder mig, uanset hvor i verden det sker, men selvfølgelig frem for alt i mit eget land. Jeg føler en skærende smerte. Jeg beder Dem høre min stemme og høre den som en repræsentant for de mødre, hvis hjerte brænder af smerte, for børn, unge, kvinder, tusinder, titusinder og millioner personer eller mennesker. Krigene har forårsaget store lidelser, de har påført dybe sår, der har været megen lidelse, naturen har lidt, blomsterne, fuglene og sommerfuglene har grædt. Krigene i Irak, Palæstina, Halepche, Balkan, Beirut, Tjetjenien, Irland, Spanien og de øvrige krige, som jeg ikke kan komme i tanke om på stående fod, har lært os meget og gør det fortsat. Vi ved af bitter erfaring, at vold avler vold og ikke løser nogen problemer. Vi ved ligeledes, at en politik, der er baseret på repression, fornægtelse, udryddelse og foregivelse skaber endnu mere uretfærdighed, fattigdom og lidelse. Vi bør følgelig afvise vold og krig uanset årsag og begrundelse. Vi burde være i stand til at afvise volden. Vold er forældet. Vor tids sprog og løsning er dialog, kompromis og fred. Det er ikke at dræbe, men at lade leve.
De er som medlemmer af Europa-Parlamentet samlet her i dag i fred til trods for århundreders og generationers splittelser og krige. Kan den enhed, De har skabt under hensyntagen til de nationale særegenheder, ikke betragtes som et af de mest slående eksempler på fredelig sameksistens?
Hr. formand, ærede medlemmer, jeg er et retfærdighedssøgende menneske og vil derfor over for Dem rette min første appel til mig selv, idet jeg på ære forpligter mig til at opfylde mit folks, mit lands og den demokratiske offentligheds forventninger, det være sig med livet som indsats. Jeg påtager mig denne forpligtelse uden at forvente noget til gengæld.
Min anden appel retter jeg til mit land, Tyrkiet. Den tyrkiske regering bør bestræbe sig på at finde en demokratisk løsning på det kurdiske problem og finde en passende benævnelse herfor. Alle levende væsener på jorden har et navn, blomsterne, træerne, fuglene. Alle har de et navn. Kun kurderne har ikke noget navn. Der er ikke nogen grund til ikke at definere dette problem og ikke give det en passende betegnelse. Der er ingen grund til at frygte dialog og fred. Kurderne ønsker en fredelig løsning inden for rammerne af Tyrkiets territoriale integritet. De er Den Tyrkiske Republiks primære og grundlæggende elementer. De respekterer alle de værdier, der symboliserer Den Tyrkiske Republik, men regeringen er øjensynlig ubøjelig og vil ikke forstå, at kurdernes initiativ er oprigtigt og baseret på et ønske om at indlede en dialog. Hvis ikke man bestræber sig på at nå en fredelig løsning, vil denne dialog være dømt til at forsvinde, uanset hvilket parti der er ved magten. Der er uden tvivl truffet omfattende foranstaltninger i retning af øget demokrati, men iværksættelsen heraf synes kun at have været af kosmetisk art. Københavnskriterierne bør omsættes til virkelighed og ikke kun til ord.
Der er frem for alt behov for hurtigst muligt at fjerne grundlaget for den væbnede konflikt og volden. En juridisk løsning, der kan føre til afvæbning, vil udgøre et første vigtigt skridt i retning af fred. Og dog er der endnu et behov, der bør tilgodeses snarest, og det er behovet for at tillade, at de politiske fanger, intelligentsiaen, forfatterne og politikerne tager del i det demokratiske liv. Desuden ønsker vi at skabe demokratiske rum uden hindringer for ytrings- og forsamlingsfriheden. Sociale og økonomiske foranstaltninger, der har til formål at ophæve de regionale forskelle, er af afgørende betydning. Hindringerne for anvendelsen af vores modersmål i medierne bør ophæves, og det bør være muligt at lære sproget på grundskoleniveau. Der bør udarbejdes en ny demokratisk forfatning, der er i overensstemmelse med folkeretten, og i denne forfatning bør kurderne, som den tyrkisk præsident Sezer har anført det, anerkendes som elementer af flertallet og beskyttes. Ingen bør være i tvivl om, at kurderne slutter op om de trufne demokratiseringsforanstaltninger.
Min tredje appel retter jeg til verden og først og fremmest Europa. Fred i Tyrkiet vil betyde fred i Mellemøsten, fred i Europa og fred i verden. I dag er freden i Deres hænder, i vores hænder. Det vil lykkes os at skabe fred, hvis vi hjælper hinanden, og for at gøre det må vi tage udgangspunkt i det, der er retfærdigt. Hvis man ved, hvad der er retfærdigt, ved man også, hvad der er uretfærdigt. Men hvis man kun kender uretfærdighed, vil man aldrig kunne skabe retfærdighed. Retfærdighed er indledningsvis at benævne et problem og derefter at anerkende dets eksistens og definere det. Alt, hvad der ikke har et navn og ikke er defineret, er identitetsløst. Det betyder, at det pågældende element betragtes som ikkeeksisterende. Det er på tide, at verden anerkender kurdernes politiske, sociale og kulturelle rettigheder, idet kurderne udgør en befolkning på mere end 40 millioner mennesker. Kurderne har åbenlyst givet udtryk for, at de ønsker at opnå fuld anerkendelse og blive optaget i det aktuelle verdenssamfund. Vi forventer af verdenssamfundet, at det respekterer vores ønske, og at det ikke indgår som et redskab i internationale forhandlinger. Hvis problemet ikke gribes an ud fra en samvittighedsmæssig og humanitær vinkel, vil der fortsat hvile en potentiel trussel over freden regionalt og på verdensplan. Hele nationer har været overladt til sig selv, fordi de har rejst mure i stedet for at bygge broer. Europa har lidt under dette i mange år, og menneskeheden har væltet disse mure én efter én. Europa og verden burde være i stand til at nedbryde de usynlige mure, der er opført mellem dem og kurderne, og i øvrigt tjene som brohoved for en løsning på dette problem. Man bør tage i betragtning, at hvis Tyrkiet i fremtiden bliver medlem af EU og løser det kurdiske problem, vil den vestlige civilisation kunne mødes med Mesopotamiens omfattende kulturelle rigdomme. Først da vil den vestlige civilisation blive en virkelig demokratisk civilisation.
Min fjerde appel retter jeg til demokratiets og fredens fortalere. Det er ikke tilstrækkeligt selv at være tilhænger af fred og pacifist, det skaber ikke i sig selv fred. Hvis mennesket ikke kæmper med sig selv og selv kæmper mod krigen, kan intet få krigene til at forsvinde. Følgelig bør vi tjene som krigere for fred og organisere os overalt, hvor der er krig.
Og min sidste appel retter jeg til kurderne, til de kurdere, der kæmper for demokratiet i alle de geografiske områder, de er bosat i, om først og fremmest at slutte fred indbyrdes. De bør fremme demokratiet, sikre frihederne og udvise samhørighed. Solidaritet forudsætter respekt for hinandens værdier, samhørighed forudsætter solidaritet, styrke forudsætter samhørighed og fred styrke. Man bør gøre sig klart, at alle forsøger at skabe sin egen udgave af det kurdiske folk, og at mange misbruger det tyrkiske folks sag. Den eneste måde, hvorpå vi kan komme denne tendens i forkøbet og forhindre dette, er ved at skabe enhed og samhørighed indadtil, indbyrdes fred, solidaritet og en fælles politik.
Hr. formand, ærede medlemmer, hvorfor skulle tyrkere, kurdere, tyskere, franskmænd, lazere, circasiere, spaniere, georgiere, assyrere, amerikanere, tjekkere, arabere, yazidier, bretonere, catalanere, persere, tjetjenere, de oprindelige folk i Australien, amerikanske indianere, alawiter, sunnitter, afrikanere, palæstinensere, jøder, katolikker, protestanter, muhamedanere, kristne, hvide, sorte og alle verdens folk ikke kunne leve sammen i fred og fordragelighed?
Vi ser alle op på de samme stjerner, vi er alle rejsende på samme planet og lever alle under den samme himmel. Med Victor Hugos ord er freden den altopslugende lykke, og vi bør derfor glemme alt, hvad der har med krig at gøre, smerten, hævngerrigheden og hadet. Vi må indoptage alt dette, for i modsat fald vil vi ikke kunne rejse sammen og være lykkelige.
Jeg tilegner denne tale broderskabet og det tyrkiske og kurdiske folks lykke. Jeg hilser Dem med kærlighed og venskab.
Formanden.
   - Fru Leyla Zana, i Deres tale omtalte De Tyrkiet som Deres land og opfordrede til anerkendelse af det kurdiske folk på tyrkisk territorium. Så, fru Zana, på samme måde, som jeg tidligere bød dem velkommen på Deres eget sprog, kurdisk, vil jeg også gerne have lov til at takke Dem på Deres andet sprog, tyrkisk:
Hvilket betyder "mange tak for Deres tale".
Fru Zana har holdt en glimrende tale for os om identitet og om processen med at overvinde de antagonistiske forskelle, der har bekæmpet hinanden gennem hele historien. Det er et godt eksempel på skabelsen af en fælles identitet, der er mere kompleks end vores egne individuelle identiteter, da den omfatter en større virkelighed. Leyla Zana er et eksempel på netop denne søgen efter en multi-identitet, der er forenelig med alles individuelle identitet. Endnu en gang, fru Zana, 

Formanden.
   - Forhandlingen om doping på sportsområdet fortsættes.
Der er endnu et par talere på talerlisten, vi skal igennem, før vi kan indlede afstemningen, så jeg vil gerne anmode om, at medlemmerne udviser selvdisciplin.
Bowis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det ser ud til at være et populært tidspunkt i Parlamentet, og jeg er taknemmelig for det massive fremmøde i den fortsatte forhandling om doping på sportsområdet. Ud fra et sundhedsfremmende synspunkt ønsker vi at fremme sportsaktiviteter og gode sportsresultater. Vi ønsker også at forebygge anvendelsen af sundhedsskadelige stoffer. 
Gode sportsresultater kan kun skabes i et miljø med fitness, evner, træning og retfærdig konkurrence. De skal baseres på de enkelte atleters eller holds naturlige evner og aldrig på præstationer fremmet af farmaceutiske eller tekniske hjælpemidler. Det er snyd og skal udryddes gennem en politik med præcise stikprøver. Disse prøver skal skelne mellem virkelig medicin og præstationsfremmende stoffer. Det er faktisk værre end snyd, da det bringer atleternes sundhed i fare.
Hvilken atlet vil bevidst skade sit hjerte, lever, nyrer eller reproduktive organer? Hvem vil med vilje hæmme sin vækst eller gøre sig selv mere voldelig eller aggressiv? Hvem vil sætte sin hukommelse eller sit sind på spil? Alt dette kan ske ved at tage steroider oralt eller med sprøjte for ikke at tale om risiciene ved at dele nåle. 
Alt for mange atleter og trænere forstår ikke dette, eller også tager de bevidst chancen. Stofferne forvrænger og ødelægger sporten, de enkelte sportsudøveres sundhed og forbilledet for de unge, der har sportsidoler som rollemodeller. Derfor skal vi oplyse og forebygge, derfor skal vi tage prøver og afskrække, og derfor skal vi gøre begge disse ting sammen. 
Badia i Cutchet (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, sportsdoping er blevet et foruroligende fænomen, som EU er nødt til at gøre noget ved, for som Kommissionen har sagt, er de nationale tiltag ikke tilstrækkelige. Det er vigtigt, at vi bekæmper denne adfærd, da den krænker sportsetikken ved at hindre loyal konkurrence mellem alle sportsudøvere i alle lande.
Brugen af doping giver utvivlsomt samfundet et negativt indtryk af sportens værdier. Som medlem af Europa-Parlamentets Udvalg om Kultur og Uddannelse ser jeg sport som et instrument til uddannelse af mennesker, og jeg tror oprigtigt på de værdier, der bør videregives gennem sporten.
Europas børn og unge skal atter kunne opfatte sport som en sund, karakterskabende og social aktivitet, hvor det vigtigste er at deltage. Det er klart, at doping inden for amatørsporten afspejler noget ganske andet, der ikke har noget at gøre med uddannelse eller selskabelighed.
Jeg vil derfor opfordre Kommissionen til at styrke forskningen i dopingstoffer, afsløringsmetoder og de langsigtede helbredsmæssige følger af doping for at reducere antallet af dopingsager og beskytte vores sportsudøvere mod dopingens trussel mod deres moral og fysiske trivsel.
Matsakis (ALDE ).
   - Hr. formand, doping er canceren i nutidens sport. Doping invaderer, spreder og ødelægger vores atleters sunde konkurrenceånd og fairplay. Trods den store indsats fra Det Internationale Antidopingagentur synes anvendelsen af doping at vokse hurtigere og hurtigere, især blandt de professionelle idrætsudøvere. I takt med at antallet og effektiviteten af dopingprøver stiger, finder atleterne nye, ikkesporbare stoffer eller kombinationer af stoffer, eller måder at undgå at blive opdaget. 
I lyset af den dårlige situation skal vi forsøge at finde årsagen til problemet. Vi skal ikke se os langt omkring eller tænke særligt længe for at finde den. Det er den samme årsag, som så ofte gør enkeltpersoner til kriminelle. Den samme, som ofte får folk til at slå hinanden ihjel og endda sommetider får nationer til at bekæmpe hinanden. Den kaldes penge. 
Da sporten bliver mere og mere konkurrencepræget, bliver der endnu flere materielle gevinster ved at vinde. Konkurrence handler ofte ikke om at vinde en begivenhed eller et spil, men om at vinde de indimellem utroligt indbringende kontrakter, der følger med. Det afgørende spørgsmål er, om vi kan overbevise atleterne om at adskille sport fra penge. Jeg er bange for, at svaret er nej, da atleterne kun er mennesker, og grådighed synes at være en dybt rodfæstet menneskelig svaghed. 
Afslutningsvis vil jeg sige, at jeg er uenig med kommissæren i, at dette er et problem for folkesundheden. Jeg mener, at det hovedsagelig er et socioøkonomisk problem. Jeg er bange for, at den eneste måde at holde stoffer væk fra idrætsudøvere er ved ikke at kommercialisere sporten. Da det højst sandsynligt ikke vil ske, er udsigten til en dopingfri sport stadig dyster. 
Toussas (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, den egentlige årsag til det store dopingproblem er kommercialiseringen af sporten, accepten af, at sportsudøveren kan være professional, så der findes noget, der hedder professionel idræt. I den kapitalistiske produktionsform er professionel idræt et særtilfælde, fordi man accepterer idrætsfolk, der er så unge, at der i hvert fald kulturelt er forbud mod, at de deltager i den øvrige produktion. På denne måde bliver børn udsat for dobbelt udnyttelse. Når sportsholdet er en virksomhed og som sådan har som formål at øge fortjenesten, bliver sejr for enhver pris for den unge sportsudøver det, markedet kræver, så fortjenesten kan maksimeres. Sejren er så afgørende for den forretningsmæssige succes, at alle midler tillades. Den kendsgerning alene, at der findes professionel sport, forgifter og undergraver ethvert etisk aspekt af amatørsporten. Doping optræder inden for sport, men også hvor der er store fristelser for andre unge. Sport er et offentligt socialt gode, som ikke passer ind i profittens logik. Enhver form for professionel idræt bør afskaffes, navlestrengen mellem sport og forretning og sponsorer må kappes, og amatørsporten må funderes …
Schmitt, Pál (PPE-DE ).
   - Da EU's forfatning nævner sport, mener jeg, at vi så vidt muligt skal tage et ansvar for sport. EU's borgere nyder godt af sportens positive betydning for uddannelse, sundhed og social samhørighed.
Desværre er der også bekymrende tendenser inden for sporten, som vi skal tage stærk afstand fra. Det handler om uforskammethed, tilskuerhærværk og, ja, brugen af stoffer. Stofbrug kvæler ren sport og ærlig kappestrid, og brugen af forbudte stoffer udgør en stor trussel for sportsudøvernes sundhed. Hvis sportsverdenen tolererer brugen af stoffer, vil den i sidste ende miste offentlighedens tillid til ren sport. Der var desværre også dopingmisbrugere blandt mit eget lands sportsudøvere under OL i Athen.
I dag er det nødvendigt med et internationalt samarbejde i kampen mod stofbrug. En vellykket indsats skal harmoniseres på tre fronter: uddannelse, forebyggelse og overvågning af sanktioner. Jeg tror, at EU - hvis vi ønsker at deltage i kampen - kan yde en stor indsats på de første to områder. Jeg mener, at EU skal spille en vigtig rolle med hensyn til uddannelse og oplysning, og jeg mener også, at EU kan fremme overvågningen, der er en bekostelig affære. Et moderne laboratorium koster i dag mere end 1 million amerikanske dollars. I EU kan kun 12 lande tilsammen få råd til det.
Der findes allerede et antidopingcharter, så vi behøver hverken opfinde begrebet doping eller udtænke detaljer vedrørende forbudte stoffer og afsløringsmetoder. Vi kan ikke gøre meget på dette område. Jeg vil foreslå, at vi undersøger mulighederne for at iværksætte en vellykket international indsats inden for - og jeg gentager - først og fremmest materiel og teknisk støtte til uddannelse og overvågning.
Triantaphyllides (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, på hr. Staes' skriftlige spørgsmål om foranstaltninger mod doping, der blev stillet i januar, svarede Kommissionen, at den ikke havde planer om harmonisering på dette konkrete område inden for sporten. Imidlertid er doping blevet et problem, der plager hele verden. Det har alle, som har fulgt De Olympiske Lege i Athen, helt klart kunnet konstatere. Rekorder og toppræstationer er ikke længere kun idrætsfolkenes mål, men målet for en global industri, der er vokset op omkring idrætten. De store multinationale økonomiske interesser, virksomhedssponsorerne, som støtter den professionelle idrætsudøver, opnår kun fordele, når idrætsfolkenes præstationer ligger i top. Konsekvensen er, at der skabes en social model, hvorved doping udbredes også til amatørsportsfolk, navnlig unge. Det er uacceptabelt, at der f.eks. i fitnesscentre kan fås dopingstoffer, som er direkte sundhedsskadelige. Det er årsagen til, at vi går ind for, at man fortsætter bestræbelserne på at fjerne de organisationer, der forsyner sportsfolk med forbudte stoffer, så vi ikke ender ligesom USA, hvor der "oprettes" laboratorier, som frembringer falske topidrætsfolk. Det er i denne retning, vi skal gå, mine damer og herrer. 
Beazley (PPE-DE ).
   - Hr. formand, den 29. november holder Kultur- og Uddannelsesudvalget høring af eksperter i denne sag, hvorefter Parlamentet vil stille specifikke forslag. Jeg vil gerne nævne en række vanskelige områder. Et område er udviklingen af ulovlige stoffer, som bliver mere og mere vanskelige at påvise. Et andet er, at den øgede professionalisme inden for sporten og de enorme økonomiske genvinster på spil betyder, at fristelsen til at forbedre præstationen ved at bruge ulovlige stoffer er blevet større. Selv når det påvises, at idrætsudøvere har snydt, bliver de egentlige vindere ikke anerkendt for deres sejr på grund af forsinkelser i testsystemet.
Jeg har to spørgsmål. Bør stikprøver ikke foretages oftere for at gøre påvisningen mere sikker, og hvilke tekniske forbedringer kræves for at fjerne enhver tvivl? Det hævdes ofte, at idrætsudøvernes dopingprøve er positiv, fordi de tager lovlig medicin. Når vi har konkrete svar på disse spørgsmål, kommer vi tilbage med forslag. 
Ebner (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, det emne, Kommissionen igen tager op, er overordentlig vigtigt, det er jo blevet understreget flere gange.
Jeg mener, der er et punkt, vi skal se nærmere på, og det er mærkningen af lægemidler med hensyn til drogeindhold eller lægemidler, der står opført på dopinglisten. Derved kunne man helt sikkert imødekomme idrætsudøverne, også trænerne og assistenter, og desuden være dem behjælpelig i deres aktiviteter, fordi der ganske enkelt skabes mere gennemsigtighed på området. Det ville være et praktisk talt gratis initiativ, som til gengæld ville være en betydelig hjælp. I øvrigt er jeg, som mange af mine kolleger, af den opfattelse, at man ganske enkelt skal styrke kontrollerne, gøre dem mere omfattende for dermed at kunne identificere misbruget bedre.
Šťastný (PPE-DE ).
   - Hr. formand, da jeg selv har stor erfaring inden for sporten for amatører og professionelle og har deltaget i adskillige verdensmesterskaber og i De Olympiske Lege, har jeg stort indblik i faren ved at bruge ulovlige stoffer i sport. Ud over selv at være atlet har jeg børn, der har nået eller nærmer sig eliteniveauet. Jeg har aldrig brugt præstationsfremmende stoffer, og jeg ønsker ikke, at mine børn skal blive ofre for snyderi. 
Folk, der bruger ulovlige stoffer i sport, er ikke andet end snydepelse. De ødelægger selve betydningen af sportskonkurrencer og er kun et dårligt eksempel især for vores unge. Ifølge videnskaben skader de ulovlige stoffer menneskers fysiske og mentale kapacitet. Vi ved, at ulovlige stoffer dræber, og alligevel er fristelsen der altid, og den er voksende. Årsagen er det hidtil ukendte opsving i sportens popularitet gennem de seneste årtier, og naturligvis de store belønninger, der følger med. Sport er et fremragende værktøj til at give unge menneskers karakter og er meget god for vores generelle helbred. Det er i alles interesse at bevare sportens positive indflydelse. 
Jeg opfordrer Parlamentet, Kommissionen og EU til at samarbejde med de nationale og internationale sportssammenslutninger, nationale regeringer, IOC og professionelle sammenslutninger med henblik på at bekæmpe farerne ved de ulovlige stoffer. Sammen kan vi holde snydepelsene ude og holde sporten ren. 
Reding,
    Hr. formand, ærede medlemmer, jeg er fuldstændig enig med Parlamentet. Det eneste middel til at bekæmpe doping er indførelse af nultolerance. Hvis vi skal redde sporten, sportsudøverne og vores europæiske samfunds værdier, må vi forene vores kræfter. Hr. formand, dopingbekæmpelse er et spørgsmål om vilje og om at lade denne vilje komme til udtryk i en samordnet indsats fra medlemsstaternes, sportssammenslutningernes og EU's side. Vi har i samarbejde med Parlamentet allerede sikret en betydelig effektivitetsforbedring, hvilket De Olympiske Lege i Athen efter min opfattelse var en slående eksempel på, fordi der under disse lege blev konstateret flere tilfælde af doping end under samtlige tidligere Lege. Det viser, at kontrollen begynder at virke. Men det er kun en begyndelse, og vi bør videreføre denne indsats, indtil den nye traktat giver os yderligere beføjelser og flere muligheder.
Vi har pligt til at beskytte de unge, til at beskytte sportsudøverne, uanset om de er professionelle eller amatører, og til at beskytte den offentlige sundhed, og det skal i denne forbindelse understreges, at alle de parlamentsmedlemmer, der har talt om laboratorier, mærkning, kontrol og forebyggelse har fuldstændig ret. Så, hr. formand, min efterfølger, hr. Figel, afventer dette initiativ fra Parlamentet, denne høring, som vi hilser velkommen, fordi vi i sidste instans har et fælles ansvar over for sporten, vores borgere og vores værdier og kun vil kunne leve op til dette ansvar i praksis, hvis vi står sammen. 
Formanden.
   - Mange tak, fru kommissær.
Forhandlingen er afsluttet(1).
Barón Crespo (PSE ).
   - Hr. formand, jeg har en bemærkning til forretningsordenen i henhold til forretningsordenens artikel 166, hvad angår artikel 24, stk. 3, der omhandler Formandskonferencens kompetencer.
I går fornærmede en minister fra den italienske regering Europa-Parlamentet ved at sige, at den er domineret af homoseksuelle. Jeg kommer fra et land, der i øjeblikket overvejer at indføre en lovgivning, der skal sætte en stopper for forskelsbehandlingen af homoseksuelle - på samme måde som i Belgien og Nederlandene. Emnet er i øjeblikket i overensstemmelse med nærhedsprincippet, men jeg vil bede Formandskonferencen og formanden om at udbede sig en undskyldning fra den italienske regering, for her handler det primært om, mine damer og herrer, hvorvidt formanden for Kommissionen skal være hr. Barroso eller hr. Berlusconi.
Dernæst vil jeg gerne sige til vores italienske kolleger, at vi er villige til at acceptere en italiensk kommissær med Leonardo da Vincis eller Michelangelos personlige og intellektuelle styrke.
Czarnecki, Ryszard (NI ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne tale om et emne, der ikke er mindre vigtigt, og som påvirker millioner af computerejere i hele EU samt hundredtusindvis af Europas små og mellemstore virksomheder. Det drejer sig om patenter på computersoftware. For 13 måneder siden forsvarede Europa-Parlamentet de europæiske statsborgere og virksomheder, idet det nægtede at vedtage en lovgivning, der var en kopi af den amerikanske lovgivning. Rådet og Kommissionen holdt imidlertid med de store virksomheder frem for borgerne i de europæiske lande. Spørgsmålet vil snart komme på dagsordenen for et møde i Europa-Parlamentet. Hvilken fælles aktion agter vi at iværksætte, hr. formand, for at bevise, at Europa-Parlamentet ikke bliver taget som gidsel af de store computervirksomheder, men at det vil fungere som talerør for Europas små og mellemstore virksomheder samt for Europas borgere? Vores vælgere kan meget vel finde dette spørgsmål lige så vigtigt som de store politiske forhandlinger.

Formanden.
   - Vi går nu over til afstemning.(1)
Bourlanges (ALDE ),
   Hr. formand, hvis jeg hørte rigtigt, svarer den oplæsning, De netop har foretaget, efter min opfattelse ikke helt til den virkelige opdeling af teksten, men der er måske tale om et kommunikationsproblem.
Første del har følgende ordlyd: "der erindrer om, at man ikke kan forestille sig flygtningelejre uden for Unionen, uden at det vil indebære en åbenbar risiko for krænkelser af de grundlæggende rettigheder". Det er ordlyden af ændringsforslag 1. Hvad angår anden del, indføjer man i teksten, at erfaringerne fra flygtningelejre på Unionens eget område allerede har vist, at sådanne lejre er behæftet med alvorlige mangler. Når jeg som ordfører har foreslået en delt afstemning, er det, fordi jeg ønsker et enkelt budskab, og at vi koncentrerer os om vores indsats til fordel for de lejre, der ligger uden for Unionens territorium.
Derfor stemmer jeg ja til første del og nej til anden del. 

(2)
Chiesa (ALDE ).
   - Mit mundtlige ændringsforslag til punkt 1a lyder som følger: "anmoder om, at Georgiens regering definerer et tilsagn om fremtidig autonomi i Abkhasien og Sydossetien, idet et sådant tilsagn synes at være en forhåndsbetingelse for at nå til en fredelig løsning af konflikterne og national enhed på grundlag af samtykke". 

(3)
Goudin (IND/DEM ),
    Vi har stemt imod betænkningen. Vi mener, at den fælles landbrugspolitik skal afskaffes. EU's udvidelse viser, at det er helt unfair at fortsætte den fælles landbrugspolitik som hidtil. Det er unfair at lodse nye medlemslande ind i et dødsdømt system og vænne dem til denne ordnings regler og subsidier. Vi er derimod tilhængere af økonomisk støtte til Unionens kommende medlemslande, men denne skal kanaliseres til forsømte regioner og øremærkes uddannelse, infrastruktur og retslige institutioner. 
Manolakou (GUE/NGL ),
    Formålet med den foreslåede ændring af forordning nr. 1268/1999 er at få godkendt førtiltrædelsesforanstaltningerne for landbrug og landbrugsudvikling i de central- og østeuropæiske ansøgerlande, som ikke blev optaget i maj 2004, Rumænien og Bulgarien.
Formålet med disse foranstaltninger er at tilpasse landbrugsøkonomien i tiltrædelseslandene til den fælles landbrugspolitik, så de kan tiltræde i den nærmeste fremtid.
KKE's medlemmer af Europa-Parlamentet er imod EU's udvidelse, fordi den vil belaste befolkningerne i disse lande, på samme måde som den belaster og påvirker den græske befolknings levestandard og rettigheder. Vi er imidlertid også imod den fælles landbrugspolitik, da den har som grundlæggende målsætning at indskrænke tiltrædelseslandenes landbrugsøkonomi ved at pålægge dem lave kvoter og tilintetgøre de små og mellemstore landmænd for at koncentrere jorden på nogle få store landmænds hænder.
Af disse årsager er vi også imod førtiltrædelsesprogrammerne, som har til formål at tilpasse tiltrædelseslandenes landbrugsøkonomi til den fælles landbrugspolitik. 
Queiró (PPE-DE ),
    Jeg stemte for betænkningen om forslaget til Rådets forordning (EF) nr. 1268/1999 om fællesskabsstøtte til førtiltrædelsesforanstaltninger inden for landbrug og udvikling af landdistrikter i ansøgerlandene i Central- og Østeuropa i førtiltrædelsesperioden.
Ændringsforslagene skal harmonisere visse bestemmelser, der kommer til at gælde for de nye medlemsstater, så der indføres en ny støtteberettiget foranstaltning, der skal forberede landbosamfund i Bulgarien og Rumænien til at udvikle og implementere lokale strategier for udvikling af landdistrikter, så støtteintensiteten tilpasses til de niveauer, der gælder for de lande, der er tiltrådt EU i 2004, og så støttelofterne tydeliggøres.
De nuværende ændringsforsalg, der bygger på omfattende erfaringer, lever efter min mening op til målsætningen om større effektivitet i overvågningen af fællesskabsstøtten, hvilket er af væsentlig betydning inden for rammerne af forberedelse af fremtidige medlemsstaters tiltrædelse.
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Erfaringer fra flere EU-udvidelsesrunder har vist, at landbosamfundene er særligt sårbare over for ændringer og integration i de mest dynamiske og konkurrencedygtige økonomiske områder. Vi skal derfor forberede og gennemføre udviklingsstrategier for landdistrikterne for at tage hånd om dette fænomen.
Derfor - og dette fænomen kan fortsat ses i mit eget land i dag - stemte jeg for forslaget til Rådets forordning om fællesskabsstøtte til førtiltrædelsesforanstaltninger inden for landbrug og udvikling af landdistrikter i ansøgerlandene i Central- og Østeuropa.
På denne baggrund og i lyset af Bulgariens og Rumæniens fremtidige tiltrædelse synes jeg, at EU har gjort det rigtige ved at harmonisere de foranstaltninger, der skal indføres i disse lande, med dem, der gælder for de lande, der tiltrådte EU den 1. maj i år.

Cederschiöld, Fjellner, Hökmark og Ibrisagic (PPE-DE ),
   Vi Moderate synes, det er forkert, at man med offentlige midler støtter reklame for landbrugsprodukter, både i EU og i den øvrige verden. I dag gør EU via Kommissionen reklame for landbrugsprodukter som tulipanløg og olivenolie for mellem 60 og 70 millioner euro om året.
Produkter, som er konkurrencedygtige, klarer sig fint uden disse offentlige midler. Produkter, som ikke efterspørges, bør ikke tages i hånden på denne måde med skatteborgernes penge.
Vi undlader at stemme ved afstemningen i dag, da valget står mellem to alternativer, som begge betyder fortsat støtte til reklame for landbrugsprodukter 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Med nærværende forslag ønsker Kommissionen at behage Parlamentet og Rådet, der har ønsket en evalueringsrapport om gennemførelsen af forordning (EF) nr. 2702/1999 og 2826/2000 om oplysningskampagner og salgsfremmende foranstaltninger for landbrugsprodukter i tredjelande og på det indre marked. Kommissionen har imidlertid stillet en række ændringsforslag til forordningerne, hvilket bekymrer os noget.
Disse oplysningskampagner og salgsfremmende foranstaltninger, der vil supplere nationale og private tiltag, er yderst vigtige, ikke mindst for lande som f.eks. Portugal, der producerer landbrugsprodukter af høj kvalitet såsom oste, spiritus, frugt og oliven. Disse foranstaltninger er særligt vigtige i en tid, hvor landbrugssektoren gennemgår en stigende liberalisering verden over, mens Fællesskabets budget for denne sektor i de seneste to år er skåret ned fra 72 millioner euro til 60 millioner euro. Oven i dette kommer den lave gennemførelsessats, der i 2003 var på mindre end 44 %. Årsagerne er enkle: lav samfinansiering fra Fællesskabet (under 50 %), kompleksiteten i og administrationsudgifterne til forvaltningen af disse programmer samt den kortere liste over omhandlede produkter. Sådanne faktorer påvirker i særdeleshed lande som f.eks. Portugal. Selv om ændringsforslagene har en vis grad af fleksibilitet, udgør de ikke en effektiv løsning på gennemførelsesproblemerne, ligesom de heller ikke konsoliderer de eksisterende bevillinger.
Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Vi stemte mod betænkningen ved afstemningen. Vi mener, at den fælles landbrugspolitik skal afskaffes, og at landbrugsprodukter skal sælges på et frit marked, uden at EU bruger økonomiske ressourcer på informationskampagner og salgsfremmende foranstaltninger i forbindelse med disse produkter. Særligt alvorligt er det, at EU skal finansiere salgsfremmende foranstaltninger i tredjelande, hvilket er unfair konkurrence mod landbrugsproducenter, der kommer fra lande uden for EU 
Queiró (PPE-DE ),
   Jeg stemte for betænkning A6-0008/2004, fordi jeg mener, at EU's aktioner skal fremme europæiske produkter mere effektivt, samtidig med at der udvises respekt over for deres forskellige produktionsbetingelser og forskellige metoder til forarbejdning, bevarelse og anvendelse. EU har gennemført og medfinansieret aktiviteter til fremme af landbrugsprodukter ved hjælp af en sammenhængende politik, der er opdelt i to forordninger: en vedrørende fremme i tredjelande og en anden vedrørende fremme på det indre marked. Fællesskabets politik skal repræsentere en merværdi i forhold til nationale og private initiativer, og den skal konsolidere og styrke medlemsstaternes og de private virksomheders eksportfremmende aktiviteter. Vores vigtigste samhandelspartnere erkender behovet for en aktiv eksportfremmepolitik, og de har vedtaget effektive politikker med den fornødne økonomiske støtte, så de er i stand til at bevare eller øge deres andel af verdensmarkedet. Det er meget vigtigt, at EU spiller en synlig og effektiv eksportfremmerolle.
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Den enstemmige afgørelse i Landbrugsudvalget viser, at der i Parlamentet er enighed om oplysningskampagner og salgsfremmende foranstaltninger for landbrugsprodukter i tredjelande og på det indre marked.
I lyset af tendensen i retning af en globalisering af handelen, retsstridig fordeling af oprindelsesbetegnelser tilhørende europæiske produkter af høj kvalitet samt illoyal konkurrence på grund af billig arbejdskraft er denne interne og eksterne forpligtelse til at fremme landbrugsprodukter særlig vigtig.
Jeg mener, at situationen med usædvanlig konkurrenceevne klart retfærdiggør en bevarelse af fællesskabsinterventioner til fremme af de indre karakteristikas synlighed og de europæiske produkters fælles kvaliteter med behørig hensyntagen til deres forskellige produktionsbetingelser og forskellige metoder til forarbejdning, bevarelse og anvendelse.
Jeg stemte derfor for betænkningen.

Queiró (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg undlod at stemme, da jeg mener, at en ratificering af forfatningstraktaten, som forhåbentlig lykkes, helt klart er en opgave for de enkelte medlemsstater. Det er den mest suveræne begivenhed for medlemsstaterne, da der ved sådanne lejligheder træffes beslutninger, som påvirker deres egen suverænitet.
Parlamentet skal derfor modstå fristelsen til at blande sig i, hvordan medlemsstaterne - da de er og skal være demokratier - gennemfører denne proces. Jeg synes derfor ikke, at vi skal anmode Rådet om at udforme samordnede fremgangsmåder for planlægningen af de nationale ratifikationsprocedurer, eller at det skal opmuntre Parlamentet til at tage kontrollen og iværksætte kampagner om de kommende folkeafstemninger. Der skal bestemt ikke udsendes nogen form for advarsel, sådan som det foreslås i et af ændringsforslagene.
Med hensyn til kommunikationsstrategien synes jeg, at forfatningen skal forelægges for EU's borgere på den klareste og mest forståelige måde, som nævnt i betragtning C i den vedtagne beslutning. EU vil derfor finansiere initiativer, der tilvejebringer objektive, faktuelle, rimelige og uafhængige oplysninger. Borgerne, de nationale parlamenter og borgernes repræsentanter i parlamenterne vil så træffe en afgørelse ved valgurnerne. Mange tak, hr. formand, for parlamentsmedlemmernes opmærksomhed.
Claeys (NI ).
   - Hr. formand, der er kun grund til at glæde sig over, at en række medlemsstater vil afholde folkeafstemning om den europæiske forfatning. Som det altid er tilfældet i forbindelse med folkeafstemninger, er det vigtigt, at vælgerne informeres på korrekt og afbalanceret vis. I det foreliggende beslutningsforslag opfordres Kommissionen og Rådet til "at udarbejde en passende kampagne- og kommunikationsstrategi". Der er imidlertid ikke knyttet betingelser hertil med krav om afbalancering. Tidligere folkeafstemninger har imidlertid gang på gang vist, at der er problemer på det felt. Den offentlige mening får ofte kun en side af medaljen at se. Informationsunderskuddet befordrer ikke et godt og korrekt forløb af folkeafstemningen. Det, der savnes i dette beslutningsforslag, er en opfordring til medierne i almindelighed og public service-stationerne i særdeleshed til at lade såvel jasigere som nejsigere komme til orde på afbalanceret vis. Tak. 
Titley (PSE ).
   - Hr. formand, jeg taler på vegne af Labour-partiets medlemmer i Parlamentet, som deler mange af forhåbningerne i beslutningen. Det er dog medlemsstaternes ansvar at ratificere traktaten i overensstemmelse med national lovgivning. Vi mener ikke, at vi skal forsøge at fastsætte de nationale ratifikationsprocedurer eller de præcise datoer for folkeafstemningerne, og derfor har vi undladt at stemme. 
Andersson, Hedkvist Petersen, Segelström og Westlund (PSE ),
    Vi stemte ja i den endelige afstemning om denne beslutning. Dette gjorde vi, selv om vi tabte dele af afstemningen, som vedrørte punkter, vi gerne havde set slettet af beslutningen.
Det drejer sig dels om punkt 3, som udpeger datoer for folkeafstemninger. Vi mener ikke, Europa-Parlamentet skal stille forslag på det område.
Det drejer sig også om punkt 6, hvor Rådet og Kommissionen opfordres til at udarbejde en passende informations- og kampagnestrategi. Vi mener, det er nødvendigt med en informationsstrategi, men mener ikke, at Rådet og Kommissionen skal beskæftige sig med at føre kampagner.
Christensen, Jørgensen, Kristensen og Thomsen (PSE ),
   De danske socialdemokrater i Europa-Parlamentet har i dag stemt imod Jo Leinens forslag til beslutning (B6-0067/2004). Vi mener, at det må være op til medlemslandene selv at fastlægge datoen for afholdelse af nationale folkeafstemninger. Derudover mener vi ikke, at det er Rådets opgave, men et nationalt anliggende, at udvikle den bedste praksis for parlamentarisk kontrol og folkeafstemningskampagner. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Når spørgsmål af så stor betydning for borgernes og medlemsstaternes fremtid debatteres, er det forkert at forsøge at pålægge en koordinering af ratifikationsprocessen med en fælles tidsplan og strategi, og det er endnu værre at opstille retningslinjer for udbredelsen af indholdet med henblik på at påvirke opinionen til at vedtage udkastet til en forfatningstraktat, sådan som de fleste af os ønsker.
Vi bør faktisk respektere både de nationale procedurer for en ratifikation af udkastet til traktaten om en europæisk forfatning og de forskellige politiske kræfters ret til at analysere de omfattende og alvorlige politiske og forfatningsmæssige konsekvenser for medlemsstaterne og deres borgere.
Det er op til borgerne i medlemsstaterne eller deres repræsentanter i de nationale parlamenter at acceptere eller forkaste dette traktatudkast.
Det er derfor uacceptabelt at øge finansieringen til en reklamekampagne til fordel for en vedtagelse af den såkaldte europæiske forfatning.
Der er behov for en pluralistisk debat, hvor de politiske kræfter kan deltage på lige konkurrencevilkår. 
Fotyga (UEN ),
    Jeg stemmer imod Europa-Parlamentets beslutning B6-0067/2004 om ratifikationsprocedurer for traktaten om en forfatning for Europa og en kommunikationsstrategi vedrørende samme traktat. Ratifikationsproceduren er udelukkende medlemsstaternes ansvar. Hvis EU's institutioner griber ind i denne proces, er det en alvorlig overtrædelse af nærhedsprincippet. 
Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Vi stemte nej til Leinen-betænkningen, da vi forkaster udkastet til en EU-forfatning. Forfatningen fører til øget EU-centralisering og bidrager til at omdanne Unionen til en form for stat med globale ambitioner.
EU-forfatningen har afgørende betydning for Europas fremtid og for de europæiske folks selvbestemmelse. Derfor bør den sættes til folkeafstemning i hvert enkelt EU-land, hvor ja- og nejsiden får samme ressourcer og mulighed for at deltage i debatten på lige vilkår.
Manolakou (GUE/NGL ),
    KKE’s medlemmer af Europa-Parlamentet vil stemme imod beslutningsforslaget om ratifikationsprocedurer for forfatningstraktaten og en kommunikationsstrategi vedrørende denne traktat, fordi hovedformålet er at vildlede medlemsstaternes befolkninger og fordreje Europas historie.
Vi er uenige i den foreslåede forfatning og i en hvilken som helst forfatning, som tjener storkapitalen og krigen, da den har til formål at give de europæiske monopoler magt, hvilket rammer arbejderklassens og de brede befolkningslags sociale og politiske rettigheder.
Endvidere er forsøget på at slette sejren over fascismen fra befolkningernes hukommelse og afskaffe den 9. maj som årsdagen for denne sejr afslørende. Lad befolkningerne glemme kampene, og lad fascimens grusomheder og brutalisme blive nedtonet, mens folks penge ødsles op, samtidig med at lønninger, pensioner og arbejdsløshedsunderstøttelse reduceres, de sociale udgifter skæres ned, og retten til fast og varigt arbejde bliver noget, der hører fortiden til.
Vi kan ikke undgå at bemærke, at beslutningsforslaget overhovedet ikke omtaler nødvendigheden af objektiv oplysning og heller ikke en mulighed for befolkningerne til at vælge, men fremhæver støtten til den "historiske rækkevidde af aftalen''.
Vi opfordrer befolkningerne til at sige et rungende nej til den europæiske forfatning, som militariserer og undertrykker Europa og fremmer kapitalens diktatur. Vi finder det positivt, at flere og flere lande opretter komitéer, som vil arbejde for en afvisning. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Det skal ikke kun være de juridiske eksperter, men alle EU-borgere, der uanset deres holdning til sagen skal have kendskab til udkastet til traktat om en forfatning for Europa. Det er klart, at offentligheden bedst involveres i processen gennem folkeafstemninger, der vil fremme kampagner, som forklarer sagerne på en retfærdig og afbalanceret måde.
Jeg vil imidlertid gerne påpege, at processen ikke vil have nogen europæisk dimension, hvis vi vælger at ignorere de enkelte medlemsstaters særlige nationale kendetegn. Jeg er også overbevist om, at vi alle skal vise tillid til demokratiet og til borgernes suveræne vilje, og at vi skal forjage enhver skadelig atmosfære af sortsyn og mobning. Den absurde propaganda for et i tilfælde af et tilbageslag vil forvrænge debatten, bringe os i konflikt om det vigtige spørgsmål og alvorligt skade alle alvorlige diskussioner om europæisk integration.
I lyset af den meget lave stemmeprocent ved valget til Europa-Parlamentet vil der kun være tale om en virkelig tragedie, hvis offentligheden atter fremmedgøres, eller hvis de europæiske institutioners kampagner spredes og forværrer det demokratiske underskud i Europa, som vi alle fordømmer, i stedet for at mildne det.
Forkastelsen af ændringsforslag 3 og 13, som kun opfordrede til frihed og lighed i debatten, kan få en til at frygte det værste. Derfor stemte jeg imod beslutningen.

Guidoni (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, vi er dybt bekymrede over Italiens alt for hurtige hjemsendelse til Libyen af flere hundreder tredjelandsborgere i de seneste par dage, og vi er navnlig bekymrede over manglen på gennemsigtighed i de anvendte procedurer. Vi frygter, at den italienske regerings indsats er i kraftig modstrid med den grundlæggende ret til at søge asyl og princippet om, at man ikke må afvises, hvilket gør det umuligt at tvangshjemsende et menneske til et område, hvor vedkommende risikerer at blive udsat for alvorlige krænkelser af menneskerettighederne.
Italien har mulighed for at bede Europa og det internationale samfund om hjælp, og ikke mindst derfor har landet pligt til at modtage de flygtninge, der søger om asyl på italiensk område, uden på nogen måde at diskriminere. Også Amnesty International har bedt om flere informationer om de aktuelle procedurer og overholdelsen af de nationale og internationale bestemmelser. Ifølge disse bestemmelser har asylansøgere ret til juridisk bistand, til tolkebistand og til at blive sat i kontakt med FN's Flygtningehøjkommissariat og med de ikke-statslige organisationer. Alt dette har den italienske regering reelt forhindret, og dermed har den krænket Det Europæiske Fællesskabs principper og værdier. 
Borghezio (IND/DEM ).
   - I Dronero i regionen Piemonte finder begravelsen nu sted for Jessica og Sabrina Rinaldo, som døde efter et terrorattentat i Egypten. Det var to piger med uskyldsrene ansigter, to sande engle, to margueritter, der blev revet bort fra Piemontes grønne enge og deres forældres hjerter. De var ærlige arbejdstagere ligesom deres forældre, og de blev mejet ned af den barbariske islamiske terrorisme, som ikke har respekt for nogen og slet ikke for to unge, uskyldige og forsvarsløse kvinder. Jeg anmoder ydmygt om, at Europa-Parlamentets formand sender et budskab om solidaritet til disse to unge ofres familiemedlemmer. 
Angelilli (UEN ),
    UEN-Gruppens italienske delegation stemte imod ændringsforslag 4 om indvandreres stemmeret i hr. Bourlanges' betænkning om fremtiden for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Man kan nemlig godt overveje muligheden for at give indvandrere stemmeret ved lokale valg, men tiden er endnu ikke moden til at give dem stemmeret ved valg til Europa-Parlamentet.
Vi vil desuden gerne præcisere, at anerkendelsen af stemmeret ved lokale valg forudsætter et nøje retsgrundlag ved hjælp af et forslag i den forbindelse, hvor man klart specificerer vilkårene, fristerne og den specifikke juridiske sammenhæng. 
Christensen, Jørgensen og Kristensen (PSE ),
   De danske socialdemokrater i Europa-Parlamentet har i dag stemt for Bourlanges-betænkningen (A6-0010/2004) om fremtiden for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Vi er dog opmærksomme på, at forslaget vedrører et område, der er omfattet af EF-traktatens afsnit IV, og derfor ikke gælder for Danmark, jf. Protokollen om Danmarks stilling. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Her kort tid inden Det Europæiske Råd den 5. november har der været en vigtig kamp i Parlamentet til forsvar for frihed, retfærdighed og menneskerettigheder - i særdeleshed for indvandrere.
Vores gruppe har forsøgt at forbedre Bourlanges-betænkningen - både ved at genskabe en balance mellem sikkerhedskrav og behovet for at respektere og fremme menneskerettigheder og ved at nægte at ty til "europæiske pagter" og massedeportationer af indvandrere.
Det er rigtigt, at nogle af vores forslag blev vedtaget under afstemningen, men de fleste blev forkastet. Betænkningen mangler derfor stadig noget, og vi er uenige i nogle af holdningerne på vigtige områder.
Jeg vil derfor gerne understrege vigtigheden af en vedtagelse af følgende ændringsforslag:
- erkender, at indvandrere ikke skal betragtes som midlertidig arbejdskraft, men at de faktisk er vigtige for vores samfunds fremtid;
- understreger vigtigheden af beslutningerne og rammeafgørelsen om beskyttelse af de vandrende arbejdstageres og deres familiers rettigheder, som blev vedtaget af FN's Generalforsamling den 18. december 1990;
- erkender den dårlige erfaring med flygtningelejre selv inden for EU-landenes område.
Desværre blev mange andre ændringsforslag ikke vedtaget. Jeg kunne derfor ikke stemme for betænkningen.
Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Vi stemte mod betænkningen, da den ikke er i overensstemmelse med den subsidiaritetstanke, som skal præge EU's opbygning. Her foreslås et europæisk organ for terrorofre (punkt 1b-5). På europæisk plan skal der udarbejdes en kerne af operationelle bestemmelser om rets- og politisamarbejde (punkt 1c-2). En fælles myndighed for databeskyttelse på europæisk plan skal etableres (punkt 1c-8). Eurojust skal styrkes med henblik på at skabe en europæisk anklagemyndighed (punkt 2e-2) osv. Der skal også skabes en fælles asyl- og indvandringspolitik på en række områder i EU.
Vi ser gerne et øget samarbejdet mellem medlemslandene i disse sager med henblik på udvikling af en human asylpolitik, i overensstemmelse med Genève-konventionen, for hele Europa. Vi afviser dog udviklingen af et føderalt juridisk system med stadigt voksende institutioner, som ovennævnte forslag tydeligvis tager sigte på.
Manolakou (GUE/NGL ),
    I de fem år, "området med frihed, sikkerhed og retfærdighed" i Tampere-programmet har fungeret, er der gennemført reaktionære love, de militære og politimæssige mekanismer er blevet styrket, og ukontrollerede informationstjenester, registre og forfølgelser er øget. Europæisk antiterrorlov, europæisk arrestordre, Schengen-aftaler, flygtningebekæmpelsesdirektiver osv. er resultatet af "området", som Kommissionen ikke alene lovpriser i sin meddelelse, den byder også den kendsgerning velkommen, at flere af disse ting indgår i forslaget til forfatning.
De fremtidige retningslinjer, som Kommissionen udstikker for Tampere ΙΙ, fremskynder det generelle angreb på befolkningernes individuelle og politiske rettigheder og friheder. De styrker de uigennemsigtige og centraliserende sikkerheds- og informationstjenester i EU, forvandler justits til en mekanisme til legalisering af undertrykkelse, skaber et EU-fort, som holder indvandrere ude, og medfører en drastisk nedgang af personer, der får asyl.
Betænkningen og henstillingen fra Udvalget om Borgernes Rettigheder accepterer Kommissionens retningslinjer og bidrager til den demokratiske legalisering af det nye hårde, antidemokratiske angreb fra Tampere ΙΙ. Den kræver desuden total afskaffelse af enstemmighedsprincippet og styrker således EU-styrets uigennemsigtige mekanismer, som er uden for enhver national kontrol.
Arbejderklassen og Europas befolkninger bør lægge hindringer i vejen for og intensivere kampen mod det såkaldte område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, da det skader deres rettigheder og tjener kapitalens og de multinationales "retfærdighed".
Af disse årsager har KKE’s medlemmer af Europa-Parlamentet stemt imod betænkningen.
Queiró (PPE-DE ),
    Jeg undlod at stemme om denne betænkning. Selv om dens primære fokus er på problemer af meget stor betydning for EU's og alle medlemsstaternes fremtid, har jeg alvorlige forbehold vedrørende nogle af punkterne.
På et tidspunkt, hvor EU - og alle dets 25 medlemsstater - lige så let som alle andre dele af verden kan blive offer for terrorisme, er det vigtigt, at vi ved at lægge vægt på et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed ikke adskiller kravet om at behandle indvandrere menneskeligt fra det altoverskyggende behov for at sikre EU's grænser. Jo sikrere EU er, jo mere menneskeligt vil det være, selv om man ikke må forveksle sikkerhed, der er godt, med overdreven sikkerhed, der er dårligt.
Endelig forstår jeg, at denne betænkning anerkender hr. Vitorinos arbejde, idet han har ydet et stort bidrag til et frit og sikkert Europa.
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Denne betænkning følger op på den seneste årlige drøftelse om området med frihed, sikkerhed og retfærdighed (OFSR), som jeg var ordfører for. Jeg vil først udtrykke glæde over det faktum, at Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender er begyndt at gennemføre en dialog- og samarbejdsproces med de nationale parlamenter i overensstemmelse med mit forslag, som blev vedtaget dengang. Jeg vil også påpege, at vedtagelsen af den forrige betænkning faldt sammen med de forfærdende terrorangreb i Madrid, hvilket minder os om, at terrorisme er den største nuværende trussel mod de grundlæggende rettigheder. Det er et faktum, som vi ikke må glemme eller bagatellisere, og kampen imod terrorisme skal være blandt de politiske beslutningstageres topprioriteringer.
Jeg vil også gerne gentage behovet for et Tampere II. Der er behov for, at Det Europæiske Råd holder et nyt møde om opbygningen af OFSR, så man kan udarbejde en ny tidsplan på området samt et realistisk program for denne femårs cyklus, som er skabt på baggrund af refleksion, politisk oprigtighed og strategisk klogskab. Det er langt vigtigere med et afbalanceret og konsistent omprogrammeret OFSR end overdrevent proaktive attituder, der ender med at skabe unødvendig spænding, fremkalde urealistiske forventninger og aflede os fra vores centrale mål.
Jeg har visse forbehold over for den foreslåede tekst, og jeg vaklede mellem at stemme for betænkningen og undlade at stemme, men da anden del af paragraf 1, stk. b, præambel 8 samt ændringsforslag 1-16 blev vedtaget, besluttede jeg mig for at stemme imod.

Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Vi er tilhængere af, at EU ikke skal føre udenrigspolitik. Diskussioner om f.eks. en fredelig løsning i Georgien skal finde sted inden for rammerne af medlemslandenes arbejde i FN.
Queiró (PPE-DE ),
    Jeg stemte for dette fælles beslutningsforslag, fordi det er klart, at vi i lyset af den europæiske naboskabspolitik skal være meget opmærksomme på, hvad der sker i de regioner, der ligger tæt på EU's nuværende grænser, for ikke at nævne spørgsmålene om menneskerettigheder, demokrati og territorial integritet. Det må imidlertid ikke aflede os fra atter at advokere for doktrinen om, at vi under ingen omstændigheder må overskride den streg, der adskiller legitimt og ofte nødvendigt internationalt pres fra uønsket indblanding i andre landes interne anliggender.
Den aktuelle beslutning hverken overskrider Parlamentets kompetencer eller er i strid med denne doktrin, men i stedet giver den udtryk for en forsvarlig bekymring for civilbefolkningens rettigheder og skitserer de nødvendige tiltag for at forsvare et demokratisk og frit regime.
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Georgien har gjort fremskridt i retning af at indføre og beskytte demokratiske institutioner og retsstatsprincipper som et overordnet princip. De georgiske myndigheder har udtrykt et ønske om at følge den europæiske model, og det håber på en dag at kunne tiltræde EU.
Disse bestræbelser har imidlertid lidt alvorlige nederlag i regionerne Abkhasien og Sydossetien på grund af de lokale myndigheders restriktioner vedrørende den individuelle valgret samt massive befolkningsdeportationer, hvilket har medført stigende uroligheder, som jeg kun kan fordømme.
Jeg mener, at Den Russiske Føderation i lyset af dens geografiske og strategiske betydning har et særligt ansvar i området. Dens politiske støtte og dens militære tilstedeværelse i konfliktområder og omkringliggende områder er afgørende for stabiliteten, og det er også vigtigt, at der udvises ægte respekt over for nabolandenes territoriale integritet.
I lyset af den spændte situation i Abkhasien og Sydossetien, glæder jeg mig over forslaget om at indkalde til en international konference om konflikten og indsætte en fredsbevarende styrke, der vil hjælpe det georgiske samfund med at genvinde sin stabilitet.
Jeg stemte for det fælles beslutningsforslag.

Martin, David (PSE ).
   - Hr. formand, jeg bifalder både Kommissionens intention om at reformere den generelle toldpræferenceordning og den beslutning, som vi netop har vedtaget. Det er meget vigtigt, at systemet forenkles og gøres mere tilgængeligt for udviklingslandene, især de mindst udviklede lande. Endvidere er det meget vigtigt, at vi opretholder de særlige ansporende ordninger til beskyttelse af arbejdstagernes rettigheder i systemet - som næsten ikke benyttes i øjeblikket - og de særlige rettigheder i forbindelse med miljøet - som heller ikke udnyttes nok. En reform skal fremme brugen af de rettigheder. 
Der er også en særlig ordning i den nuværende GSP, den såkaldte GSP+. Den er for de lande, der bekæmper narkotikamisbrug og ulovlig handel med narkotika. Endnu en gang er det vigtigt, at dette beskyttes i en reform af GSP.
Til slut vil jeg sige, at hvis disse områder bliver beskyttet, er det opmuntrende, at Kommissionen har besluttet at modernisere GSP-ordningen. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Som nævnt i beslutningsforslaget fra vores gruppe er det foruroligende, at det nye valgbarhedssystem, som Kommissionen anbefaler til den generelle toldpræferenceordning, udelukkende er baseret på markedsandelskriterier, og at der ses bort fra udviklings- og fattigdomsindikatorer.
Der skal udvikles et system med løbende vurdering, der omfatter høring af de berørte parter inklusive fagforeningerne, så det er muligt at reagere hurtigt, når udviklingsmål undermineres, for at bekæmpe fattigdom samt vigtigst af alt for at bekæmpe de forskellige multinationale selskabers udplyndring af de mindst udviklede lande.
Vi glæder os således over den kritik, der er rettet imod Kommissionen af ikke blot det reelle indhold, men også af den måde, hvorpå det nye system blev udarbejdet, og vi understreger behovet for at støtte og samarbejde med de mindst udviklede lande.
Muscardini (UEN ),
    Jeg stemmer for, men jeg mener, at en ny GSP bør indeholde:
• . Det er især vigtigt, at henvisningen til bekæmpelse af narkotika sættes i relation til den nye GSP+-ordning. De, der har gavn af "narkotikaordningen" i øjeblikket, risikerer nemlig, at deres indsats for dyrkningen af alternative afgrøder bliver forgæves, hvis de ikke længere kan nyde godt af GSP-ordningen;
• . På baggrund af denne henvisning kan man så bede om en differentieret behandling for tekstilprodukter i forbindelse med drøftelserne af den nye forordning;
• som basiskriterium for anvendelsen af en graduering. I den nuværende formulering nævnes afsnittene nemlig kun som eksempel;
• . Det er vigtigt med gennemsigtige og effektive oprindelsesregler, så man undgår, at ordningen misbruges, specielt gennem trepartshandler;
Sidst, men ikke mindst, vil vi gerne have, at den kommende Kommission endelig sørger for en kontrol med gennemførelsen af de specielle klausuler for arbejdstagere, og at den - også ved hjælp af økonomiske sanktioner - gør en indsats for at bekæmpe det store problem med børnearbejde. 
Queiró (PPE-DE ),
    Jeg stemte for det fælles beslutningsforslag om meddelelsen fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg - Udviklingslande, international handel og bæredygtig udvikling: Fællesskabets generelle toldpræferenceordnings rolle i tiåret 2006/2015, fordi jeg mener, at alle nødvendige bestræbelser på at forenkle og forbedre fællesskabsaktioner i udviklingslandene skal have ordentlig støtte og finansiering fra Parlamentet. Jeg finder det vigtig, at vi opfylder den globale målsætning om at forenkle gradueringsmekanismen, og alligevel er jeg bekymret over, at Kommissionens forslag ignorerer visse udviklings- og fattigdomsindikatorer, der kan føre til diskrimination af store, men fattige eksportører. Jeg finder det beklageligt, at Kommissionen ikke fulgte Parlamentets henstilling om, at den nuværende toldpræferenceordnings aktuelle funktion og effekt skal gøres til genstand for en grundig vurdering. Afslutningsvis vil jeg sige, at der er brug for en yderligere afklaring af konsekvenserne af ændringer i toldpræferenceordningen, så Parlamentet på baggrund af større viden kan foretage en mere definitiv vurdering.
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    EU's støtte til udvikling og bistand til tredjelande skal - bortset fra direkte støtte inden for rammerne af udviklingspolitikkerne - indebære en vedtagelse af en mere moden strategi i overensstemmelse med globaliseringens rammer. Jeg citerer Doha-erklæringen: "Den internationale handel kan" - og jeg vil tilføje, skal - "spille en vigtig rolle for fremme af økonomisk udvikling og fattigdomslempelse".
Fællesskabets handelspolitik skal derfor være i overensstemmelse med dens politiske målsætning for udviklingslandene, hvor det altovervejende mål må være fattigdomslempelse og fremme af en bæredygtig udvikling. Der skal også lægges vægt på områder som respekt for miljøet, forbedring af sociale vilkår, korruptionsbekæmpelse og fremme af god forvaltningspraksis.
Jeg tror, at det foreslåede nye system vil være mere gennemsigtigt og objektivt, hvilket vi konstant skal overvåge og vurdere.
Jeg stemte for forslaget af alle disse grunde og i lyset af alle mine foregående indlæg, der har fremhævet aspektet af Europas solidaritet med udviklingslandene samt dets historiske bånd og ansvar på dette område.

Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.
(1) 

