Kopīgas normas un procedūras tādu trešo valstu pilsoņu repatriācijai, kuri uzturas nelikumīgi (debates) 
Priekšsēdētājs
Nākamais punkts ir ziņojums, ko Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas vārdā iesniedzis M. Weber, par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu pilsoņu atgriešanos, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi - C6-0266/2005 -.
Dragutin Mate
Padomes priekšsēdētājs. - (SL) Es patiešām esmu priecīgs, ka mēs šodien esam šeit un runājam par Atgriešanās direktīvu, kas patiesībā ir pirmais dokuments, ko mēs - Parlaments un Padome - esam veiksmīgi izstrādājuši kopā migrācijas jomā. Iepriekš mums nav bijusi tāda pieredze, un man ir jāsaka, ka gan Padome, gan Parlaments un jo sevišķi M. Weber ir pielikuši ārkārtīgi lielas pūles, lai šī lieta nonāktu līdz pašreizējam līmenim.
Mūsu veiktā viedokļu saskaņošana Padomē prasīja ļoti daudz laika. Mums bija nepieciešami vairāk nekā divi gadi, lai koordinētu noteiktus pamatprincipus, uz kuriem pamatojoties mēs patiesībā varēsim sākt politisko trialogu. Mēs sākām politisko trialogu gandrīz pašās pagājušā gada beigās un turpinājām šogad, un pieeja, ko mēs izvēlējāmies un ko atbalstīja arī referents M. Weber, par ko es viņam pateicos, bija tāda, ka vispirms mums bija dalībvalstu vairākuma atzinums un mēs mēģinājām saskaņot dokumentus, un tikai pēc tam mēs tiecāmies pēc kvalificēta balsu vairākuma Padomē, lai saņemtu atbalstu dokumentam, ko mēs saskaņojām.
Daži punkti bija ļoti sarežģīti, vai, precīzāk, tos bija grūti nodrošināt, un viena no ārkārtīgi nozīmīgām jomām gan Parlamentam, gan, protams, Padomei ir laika posms, cik ilgi mēs drīkstam turēt apcietinājumā personas vai ierobežot pārvietošanos šīm personām, kuras nelikumīgi ieceļo Eiropas Savienības teritorijā. Tas ir jāpasaka ļoti skaidri: tikai desmit valstīs ir noteikts laika posms, kas ir mazāks par sešiem mēnešiem. Tikai desmit valstīs no 27 dalībvalstīm ir noteikts laika posms, kas ir mazāks par sešiem mēnešiem, un visām pārējām valstīm būs jāpielāgo savi tiesību akti sešu mēnešu laika posmam, ko mēs ierosinām šajā direktīvā, kas nozīmē lielu progresu mūsu pieejamajā izvēlē un, protams, pārvietošanās ierobežošanas jomā.
Ir arī jāsaka, ka tas ir ietvēris ārkārtēju progresu un standartizācijas procesu, uz kuras pamata visām valstīm būs pienākums darboties. Līdz šim katra valsts ir veikusi pasākumus saskaņā ar saviem tiesību aktiem, un, protams, es ļoti noteikti ceru, ka mēs varēsim panākt attiecīgu vienprātību šeit šodien Parlamentā un pabeigt pirmo lasījumu, kā arī nobalsot pirmajā lasījumā.
Patiesībā vissmagākā lieta mūsu sarunās bija jautājums par juridiskās palīdzības piedāvāšanu personām. Šeit Padomē mēs ņēmām vērā un pievērsāmies Parlamenta argumentiem un viedokļiem, lai gan ar lielām grūtībām, izmantojot sarunas līdz pat pēdējai dienai, pēdējās sarunas attiecībā uz šo jautājumu patiesībā beidzās tās dienas rītā pirms Ministru padomes, un mēs arī spējām Ministru padomē pārliecināt ministrus pieņemt tādus noteikumus, kādus ir vēlējies Parlaments, kaut arī tas būs saistīts ar darba apjoma un arī katras dalībvalsts nodrošināto finanšu investīciju nozīmīgu palielināšanos. Jautājums ir tāds, ka mums ir jāapzinās, ka situācija attiecībā uz nelikumīgo migrāciju ir ļoti atšķirīga, piemēram, Vidusjūras reģionā, kur ir lielas ikdienas problēmas un vasarā tās pat palielinās, un dažās valstīs, kuras ir tālu no migrācijas plūsmām un kuras, protams, var reaģēt uz migrāciju pilnīgi citādā veidā.
Man ir jāsaka, ka es, protams, esmu gandarīts, ka mēs atradām kompromisus, kas palīdzēs uzlabot migrantu situāciju, ka mēs koncentrējāmies uz vismazāk aizsargātajām migrantu grupām, proti, ģimenēm un bērniem, un ka mēs nodrošinām šīm grupām vērā ņemami lielākas tiesības, nekā tas pašreiz noteikts daudzos valsts tiesību aktos, un tas, man šķiet, bija ārkārtīgi nozīmīgs progress un ārkārtīgi nozīmīgs sasniegums sarunu dalībniekiem no Parlamenta, kad mēs apspriedām šos jautājumus.
Tomēr man, protams, ir jāsaka dažas citas lietas. Man ir jāsaka, ka Padomē panāktais kompromiss tika sasniegts ar lielām grūtībām. Sarunas, kurās es personīgi kopā ar citiem ministriem biju iesaistīts līdz pat pēdējai dienai, bija ārkārtīgi sarežģītas un grūtas, un tagad Padomē ir nepārprotams, stingrs viedoklis, ka šis ir dokuments, kas ir pieņemams Padomei. Jebkāda veida pārskatīšana vai grozījumi šajā tekstā nozīmēs nepiekrišanu no Padomes puses, kas, protams, nozīmēs to, ka minēto direktīvu nevarēs pieņemt pirmajā lasījumā.
Kādas tam ir sekas? Mums nebūs kopēju standartu, mēs neuzlabosim situāciju, kuru mēs vēlamies uzlabot, un šīs direktīvas pieņemšanas process tiks ievērojami paildzināts un palēnināts. Raugoties ļoti optimistiski, mēs varam pieņemt, ka vismaz nākamos trīs gadus mēs negūsim panākumus Atgriešanās direktīvas koordinēšanā, un, protams, šādi mēs arī lielā mērā saasināsim situāciju visiem tiem, kuriem mēs varētu nozīmīgi uzlabot stāvokli.
Tomēr tās nav vienīgās sekas tam, ja šī direktīva netiek pieņemta. Vēl vienas sekas ir tādas, ka tas ietekmēs citas direktīvas, ko mēs pieņemam, izmantojot koplēmuma procedūru, un kam tāda sarunu metode, kāda tika īstenota šajā procedūrā, varētu būt labs piemērs un varētu dot nozīmīgu ieguldījumu, uzlabojot darbu galvenokārt ar direktīvām par "zaļo karti” un par noteiktām citām to darbinieku tiesībām, kuri ierodas Eiropas Savienībā. Es domāju, ka tas ceļš, ko mēs esam iezīmējuši, ir pareizais ceļš un ka šādā veidā mēs spēsim darboties.
Visbeidzot, ņemot vērā konstruktīvo un auglīgo sadarbību, es gribētu pateikties gan referentam M. Weber, gan visiem "ēnu” referentiem, kas visu laiku piedalījās visās politiskajās sarunās, un, protams, Komisijas priekšsēdētāja vietniekam un viņa darbiniekiem, kuri palīdzēja mums daudzos gadījumos rast kompromisa risinājumus.
Jacques Barrot
Priekšsēdētāja kungs, es savukārt vēlētos pateikties mūsu Padomes priekšsēdētājam Dragutin Mate. Vispirms es vēlētos teikt, ka šī lieta ir īsts pierādījums tam, ka koplēmuma procedūra darbojas pat komplicētās un sarežģītās lietās.
Eiropas Komisija iesaka integrētu pieeju migrācijai, un šai saskaņotajai pieejai ir vajadzīga likumīgo imigrācijas kanālu konsolidācija, imigrantu vietējā integrācija un efektīva un dāsna patvēruma sistēma. Acīmredzot, ja mēs atzīstam šos noteikumus par nosacījumiem trešo valstu pilsoņiem attiecībā uz ieceļošanu Eiropas Savienībā, mums ir arī jānodrošina noteikumi, kas tiek piemēroti tiem, kuri neatbilst vai vairs neatbilst šiem nosacījumiem.
Ja mēs to nedarīsim, mūsu migrācijas politika zaudēs savu tiesiskumu. Mums ir jāatzīst, ka šeit ir apburtā loka risks. Nedarot neko attiecībā uz nelikumīgo imigrāciju, mēs sarežģījam dzīvi tiem, kuri ir pakļauti izmantošanas riskam no negodīgu darba devēju puses, un mēs arī padarām sarežģītāku likumīgo imigrantu integrāciju. Es tādēļ uzskatu, ka mums ir jāsalauž šis apburtais loks, izmantojot to līdzsvaru, par kuru runāja D. Mate.
Minētā direktīva ievieš Kopienas tiesību aktos Eiropas Cilvēktiesību konvencijas piemērojamos noteikumus. Tās pieņemšana ļaus mums piemērot Kopienas kontroles mehānismus, kuru mērķis ir uzraudzīt atbilstību acquis. Vai nu tas ir jautājums par piešķirto prioritāti attiecībā uz brīvprātīgo atgriešanos, to personu tiesībām, kas uzturas nelikumīgi un kam draud atgriešanās, šo nosacījumu saglabāšanu, bērnu interešu aizsardzību, ģimenes dzīves ievērošanu saistībā ar atgriešanos, vai neizraidīšanas (non-refoulement) principa ievērošanu, minētā direktīva samazina "pelēko zonu” skaitu un dod iespēju efektīvāk apkarot bērnu izmantošanu, kurā ir iesaistīti trešo valstu pilsoņi, kas uzturas nelikumīgi.
Direktīva nosaka dalībvalstīm pienākumu vai nu pieņemt lēmumu par repatriāciju, vai piešķirt uzturēšanās tiesības trešās valsts pilsonim. Šī pieeja nozīmē to, ka visiem attiecīgajiem jautājumiem var uzlabot tiesisko noteiktību. Direktīvai tādēļ ir arī priekšrocība piedāvāt Komisijai iespēju uzraudzīt tās īstenošanu, un es varu jums apliecināt, ka Komisija un es pats kā persona, kas ir atbildīga par šo lietu, nodrošināsim atbilstību pamatprincipiem attiecībā uz migrantu tiesību ievērošanu. Jo sevišķi mēs novērtēsim ietekmi, kāda ir atsevišķiem noteikumiem par aizturēšanu, atkārtotas ieceļošanas aizliegumu un juridisko palīdzību.
Kā teica D. Mate, direktīva stimulēs visas dalībvalstis pievērst īpašu uzmanību bērnu tiesībām. Šo noteikumu īstenošanai ir jābūt saskaņā ar Eiropas Cilvēktiesību konvenciju un ANO Konvenciju par bērna tiesībām. Komisija to uzraudzīs it īpaši tādēļ, lai nodrošinātu, ka šo vismazāk aizsargāto cilvēku īpašā situācija tiek atbilstīgi ņemta vērā.
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, ļaujiet man īpaši pateikties M. Weber, kā arī "ēnu” referentiem un Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejai par ārkārtīgi svarīgo darbu, kas ir veikts, lai izstrādātu direktīvu, kura, kā es uzskatu, nodrošina efektīvu kontroli un vienlaikus pievērš lielu uzmanību cilvēktiesībām.
Komisijas iecere ir ieviest šo saskaņoto Eiropas pamatshēmu atgriešanās politikai, kas ir gan efektīva, gan pilnībā ievēro tiesības un arī tiek demokrātiski kontrolēta.
Ja jūs man atļausiet, nobeigumā es atsaukšos uz trijiem paziņojumiem, kas rāda kompromisu, kuru panāca sarunās ar kopējiem likumdevējiem, kā tas noteikts pielikumā kompromisa grozījumam, ko ir iesniedzis jūsu referents M. Weber.
Manfred Weber
Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāj, priekšsēdētāja vietniek, mēs jau divarpus gadus esam apsprieduši šo Direktīvu par trešo valstu pilsoņu atgriešanos, kuri dalībvalstī uzturas nelikumīgi. Pirms pievēršanās praktiskiem jautājumiem es gribētu izteikt pateicību. Šī bija sarežģīta un ļoti emocionāla tēma, pret kuru daudzi cilvēki Eiropā nav vienaldzīgi, un tā ietvēra jaunas procedūras, koplēmuma procedūras, izmantošanu, tādēļ es jums pateicos. Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejā mums bija liela vairākuma atbalsts mūsu ieteikumiem par pārliecinošu, darboties spējīgu priekšlikumu. Kā Parlaments mēs esam spējīgi sasniegt vienprātību. Paldies jums par kopīgo godīgo darbu un paldies arī Padomes Slovēnijas prezidentūrai tāpēc, ka visus divarpus gadus tā bija vienīgā prezidentūra, kas patiešām deva kādu stimulu debatēm.
Tagad par jautājumu: mēs nerunājam par patvērumu, kā cilvēki turpina apgalvot. Patvēruma direktīva ir diezgan atšķirīgs tiesību akts. Mēs runājam par cilvēkiem, kas pašreiz Eiropā uzturas nelikumīgi, - Eiropā nelikumīgi uzturas miljoniem cilvēku, kuru nelikumīgo statusu mēs vēlamies mainīt. Verdzība, kas mūsdienās pastāv šajā jomā, ir jāizbeidz Eiropas Savienībā. To var veikt, izmantojot tiesību aktus, izsniedzot likumīgu uzturēšanās atļauju, bet to var arī veikt, piemērojot personas atgriešanos savā valstī.
Šodien es gribētu uzrunāt šajā Parlamentā tos, kuri vēl arvien ir skeptiski noskaņoti, tos, kuri vēl arvien uzdod jautājumus. Ir izteikti pārmetumi saistībā ar apcietinājuma laika ilgumu līdz izraidīšanai: seši mēneši, ko var pagarināt vēl par 12 mēnešiem. Cilvēki saka, ka ir valstis, kurās šis laika posms ir 30 dienas vai 40 dienas. Ministru padome ir uzņēmusies neizmantot direktīvu kā argumentu, lai atļautu nosacījumiem pasliktināties; citiem vārdiem sakot, ir jāsaglabā augsti standarti. Kādēļ neviens neredz, ka mums Eiropas Savienībā ir deviņas dalībvalstis, kurās pašreiz nav ierobežojumu attiecībā uz apcietinājuma laika posmu? Mēs uzlabojam situāciju šajās valstīs.
Kādēļ neviens neredz, ka mēs esam uzrakstījuši veselu sadaļu, veselu pantu tieši bērniem un ģimenēm, lai noteiktu obligātos standartus? Tas īpaši noder bērniem bez pavadības, kuriem sevišķi ir vajadzīga mūsu palīdzība. Mēs šeit esam noteikuši obligātos standartus. Kādēļ neviens neredz prasību garantēt piekļuvi veselības aprūpei un piekļuvi izglītībai bērniem? Kādēļ neviens neredz galveno paziņojumu, ko izsaka laika posms apcietinājumā līdz izraidīšanai, kuru mēs gribam saglabāt tik īsu, cik vien tas iespējams, un to, ka persona var tikt apcietināta tikai tad, ja atgriešanās ir likumīgi iespējama? Tas nozīmē, ka iestāžu pārmērīgas nodarbināšanas taktika, kas pašlaik tiek praktizēta, turpmāk tiks aizliegta Eiropas Savienībā.
Kādēļ neviens neredz, ka mums ir juridiskā palīdzība, ka nevalstiskajām organizācijām ir piekļuve, ka ir tiesības iesniegt iebildumus? Šī direktīva ir liels progress. Mēs esam ierobežojuši to valstu klāstu, uz kurām var izraidīt cilvēkus. Eiropas Parlaments ir ieviesis brīvprātīgas atgriešanās principu, tātad tas, kas pašreiz nav spēkā visās dalībvalstīs, turpmāk būs princips, kas jāievēro. Es lasīju laikrakstos, ka Eiropas Padome ir izteikusi kritiku. Eiropas Padomes visas pamatnostādnes par atgriešanos tagad ir iekļautas šajā direktīvā, un tādēļ tām turpmāk būs tiesību aktu spēks, tad kāpēc Eiropas Padome kritizē pati savas pamatnostādnes? Mēs esam panākuši lielu progresu ar šo direktīvu, arī attiecībā uz piecu gadu atkārtotas ieceļošanas aizliegumu. Lūdzu, atcerieties pagātni! Tā bija Komisija, kas ierosināja prasību pasludināt piecu gadu atkārtotas ieceļošanas aizliegumu. Mēs panācām, ka šī prasība ir jāsvītro. Mēs kā Eiropas Parlaments spējām nodrošināt, ka tagad ir izstrādāti labāki noteikumi.
Šodien šeit atkal būs daudz kritikas. Daudzi deputāti uzstāsies un klāstīs, cik šausmīgi ir apcietinājuma centri, cik drausmīga ir situācija centru iekšienē, cik necilvēcīga mūsdienās ir šī atgriešanās, ko īsteno Eiropas Savienība. Mēs esam apsprieduši to jau divarpus gadus, un es jums pateicos par viedokļu apmaiņu, bet šodien es saku atklāti: ja jūs balsojat pret šo direktīvu, ja jūs balsojat pret šo trialoga rezultātu, jūs kavējat Eiropas Savienību panākt jebkādu progresu šo cilvēktiesību standartu uzlabošanā. Tādēļ es lūgtu, lai mēs parādām, ka esam spējīgi rīkoties. Sevišķi ievērojot to, ka Īrijas pilsoņi ir noraidījuši Eiropas turpmāku paplašināšanos, mums ir iespēja ar šo lietu šajā tematiskajā jomā, pateicoties koplēmuma procedūrai, pirmoreiz parādīt, ka mēs esam spējīgi rīkoties un ka mēs vēlamies stipru, humānu Eiropu.
(Aplausi)
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
Priekšsēdētāja kungs, es sākumā gribētu sirsnīgi apsveikt savu kolēģi M. Weber.
Šis direktīvas priekšlikums ir stingrs un apņēmīgs solis mums nepieciešamās kopējās imigrācijas politikas virzienā. Šī direktīva ir būtisks juridiskais instruments imigrantu pamattiesību garantēšanā un priekšnoteikums, lai panāktu progresu likumīgas imigrācijas regulēšanā. Priekšlikums kā prioritāru mērķi ievieš to imigrantu brīvprātīgu atgriešanos, kuri nelikumīgi uzturas dalībvalstīs, sniedzot viņiem vajadzīgos resursus, lai nodrošinātu, ka tie atgriežas savās valstīs atbilstīgā veidā un bez maksas.
Piespiedu atgriešanās alternatīva tiek uzskatīta par ārkārtas gadījumu, un tā vienmēr ir saistīta ar pamattiesību stingru ievērošanu. Juridiskā un valodu palīdzība imigrantiem un iespēja lēmumu par atgriešanos pārsūdzēt tiesā vai administratīvā iestādē, kas šādam nolūkam izveidota, ir piemēri tam, kā šis priekšlikums ir centies padarīt piespiedu atgriešanos par brīvprātīgas atgriešanās papildinājumu.
Apcietinājuma maksimālā laika posma noteikšana ir būtiska šīs direktīvas sastāvdaļa. Ir grūti saprast, kā Eiropas Savienībā šodien var būt vietas, kur imigranti var tikt apcietināti uz nenoteiktu laiku, bet neviena dalībvalsts nevar izmantot šo direktīvu, lai padarītu savus tiesību aktus par imigrāciju stingrākus, it sevišķi attiecībā uz apcietinājuma laika ilgumu.
Turklāt ir skaidra atšķirība starp atgriešanos un patvērumu. Ir izveidotas skaidras tiesiskās garantijas attiecībā uz rīkojumu par apcietināšanu. Jaunais 15.a pants ievieš papildu un labākus nosacījumus nepilngadīgajiem un viņu ģimenēm, un visbeidzot šī direktīva piedāvā iespēju izmantot šajā jomā Eiropas Kopienu Tiesas kompetenci.
Priekšsēdētāja kungs, visu šo iemeslu dēļ un vēlreiz atzīstot referenta, Padomes un Komisijas centienus, es lūdzu, lai Atgriešanās direktīva tiktu atbalstīta.
Martine Roure
Priekšsēdētāja kungs, šodien mēs apspriežam Eiropas imigrācijas politikas ieviešanas vienu aspektu, un mēs jau vēlamies izteikt vienu piezīmi: te nu mēs esam, mēs veidojam Eiropu noslēgtu un vērstu uz sevi, neskatoties uz to, ka, mēģinot izskaust nelikumīgo imigrāciju, mums būtu jāizveido instrumenti, kas ļauj imigrantiem ieceļot likumīgi.
Mūsu grupa neatzīst to kompromisu, pie kā rūpīgi ir nonākusi prezidentūra un referents, ne tāpēc, ka mēs būtu pret Eiropas atgriešanās politiku, bet tāpēc, ka mēs uzskatām, ka rezultāts ir ļoti neatbilstīgs attiecībā uz pamattiesību aizsardzību. Patiesībā mēs vienmēr esam teikuši, ka mēs esam par Atgriešanās direktīvu, jo mēs esam redzējuši pārāk daudz šausmu, apmeklējot apcietinājuma nometnes. Tomēr mēs negribam direktīvu par katru cenu. Es esmu dzirdējusi, ka šī direktīva atļautu cilvēkiem nākt ārā no pagrīdes. Tas ir nopietns pārpratums, jo šī direktīva vienīgi nosaka noteikumus, lai organizētu atgriešanos, un nekādā ziņā tā nedod tiesības palikt.
Referents uzskata, ka šis kompromiss ir līdzsvarots, jo tas piešķir vairākas tiesības. Tomēr šīs tiesības, ko piešķir minētais dokuments, piemēram, piekļuve izglītībai nepilngadīgajiem un piekļuve juridiskajai palīdzībai, patiesībā nav obligātas.
Turklāt šī direktīva nedos uzlabojumus attiecībā uz apcietinājumu Eiropas Savienībā. Piemēram, nosakot astoņpadsmit mēnešu apcietināšanas laika posmu, tas, šķiet, būtu uzlabojums deviņās no divdesmit septiņām dalībvalstīm. Tomēr no šīm deviņām dalībvalstīm trīs netiks ietekmētas - Apvienotā Karaliste, Īrija un Dānija, jo tās šajā direktīvā nepiedalās. Būs maz uzlabojumu tādās valstīs kā Malta, kur lielākā daļa no apcietinātajiem ir patvēruma meklētāji, uz kuriem neattiecas šī direktīva. Grieķijas apcietinātie galvenokārt ir cilvēki, kas pārtverti, nelikumīgi šķērsojot ārējo robežu. Šie cilvēki arī ir izslēgti no direktīvas darbības jomas.
Tādēļ Sociāldemokrātu grupa Eiropas Parlamentā iesniedza noteiktu skaitu grozījumu, lai izveidotu humāno dimensiju šim dokumentam. Šis ir Eiropas Parlamenta pirmais koplēmums par cīņu pret nelikumīgo imigrāciju, un tādēļ mums kā Eiropas Parlamenta deputātiem ir pienākums cīnīties par skaidriem tiesību aktiem, uz kuriem neattiecas dalībvalstu atšķirīgi skaidrojumi vai Eiropas Kopienu Tiesas nolēmumi. Tādēļ arī es aicinu Eiropas Parlamentu izmantot visas tā rīcībā esošās likumdošanas pilnvaras, lai ļautu pieņemt tiesību aktus, kas uzlabos situāciju apsūdzētajiem. Tas ir mūsu kā Eiropas Parlamenta deputātu pienākums.
Tas neatbrīvos mūs no pienākuma domāt par plašāku, filozofiskāku jautājumu: vai Zeme pieder visiem cilvēkiem? Vai dažiem no šiem cilvēkiem patiešām būtu jābūt nolemtiem dzīvošanai nabadzībā? Vai jūs nedomājat, ka tas ir īstais jautājums?
Jeanine Hennis-Plasschaert
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, sarunas ar Padomi ir bijušas ilgas, intensīvas, sarežģītas un smagas. Sākotnējā nostāja lielākajai daļai dalībvalstu bija: "Kā lai mēs atbrīvojamies no šīs direktīvas, jo mēs negribam nekādus Eiropas standartus par trešo valstu pilsoņu atgriešanos, kas dalībvalstīs uzturas nelikumīgi?” Padomei un Parlamentam nepārprotami bija ļoti atšķirīgi viedokļi par to, kādai ir jābūt nopietnai Atgriešanās direktīvai ar pietiekamām drošības garantijām. Parlamentam bija jācīnās par katru un ikvienu vārdu un komatu.
Ikvienam, un jo sevišķi PSE grupai, būtu līdz šim brīdim jābūt pilnīgi skaidram, ka kompromisa pakete ievieš noteikumus tur, kur pašlaik to nav. Dalībvalstīm, kurās ieviesti labvēlīgāki nosacījumi, tie ir jāsaglabā vai arī jāievieš, ja tās to vēlas. Valstu parlamentiem ir jāveic pasākumi, lai to nodrošinātu, īstenojot šo direktīvu. Turklāt mēs nodrošinājām Padomes politisku paziņojumu, ka šī direktīva netiks izmantota un nevarēs tikt izmantota kā aizbildināšanās par zemākiem pašreizējiem standartiem. Pieredze ar citām 10 patvēruma un migrācijas direktīvām patiešām rāda, ka nepiepildās bažas par to, ka starp dalībvalstīm ir vērojama tendence izmantot šādu direktīvu transponēšanu kā ieganstu, lai padarītu represīvākus savus valsts tiesību aktus.
Pašreiz nepastāv nekādi Eiropas tiesību akti, kuri attiecas uz trešo valstu pilsoņu atgriešanos, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi. Ar šīs paketes pieņemšanu kļūs izmantojami Kopienas kontroles mehānismi. Pārkāpumu procedūras, Eiropas Kopienu Tiesas kompetence, Komisijas ziņojumi, Eiropas Parlamenta uzraudzība - visi šie mehānismi būs pieejami.
Debates, kas ilga trīs gadus, ir parādījušas, ka nav vairs iespēju manevrēt, un ir acīmredzams, ka otrajā lasījumā netiks veikti turpmāki uzlabojumi. Jā, žēl, ka tā tas ir, es piekrītu, bet tā ir taisnība. Padome sāks iesniegt sarakstu ar daudziem "neejošiem” priekšlikumiem. Pandoras lāde patiešām tiks atvērta.
Ir skaidrs, ka pašreizējā politiskā situācija vairumā dalībvalstu nekādā veidā nepalīdzēs. Tātad - kā ieviest kopējos obligātos noteikumus, kur pašlaik tādi noteikumi nepastāv? Kā lai pārliecinās, ka Kopienas kontroles mehānismi būs pieejami? Kā lai pārliecinās, ka Eiropas Padomes pamatnostādnes ir juridiski saistošas visām dalībvalstīm?
Šajā posmā pamatjautājums ir šāds: vai mēs gribam direktīvu vai ne? Vai mēs gribam tādu direktīvu, kas nav nevainojama, bet, bez šaubām, ir pirmais solis pareizajā virzienā, vai mēs vispār negribam direktīvu, jo mēs uzskatām pašreizējo situāciju par apmierinošu?
Pat tagad daudzas dalībvalstis būtu atvieglotas, ja direktīva tiktu noraidīta Parlamenta vainas dēļ. Patiešām tā ir ironija, ka tie Parlamenta deputāti, kas mēģina izjaukt kompromisa paketi, vispirmām kārtām efektīvi sniedz atbalstu tām dalībvalstīm, kuras negrib, lai būtu jebkādas Eiropas drošības garantijas attiecībā uz atgriešanos!
Kompromisa paketi ir jāuzskata par pieticīgu, bet svarīgu pirmo soli. Atgriešanās politika nevar tikt uztverta izolēti, bet tā ir jāuzskata par kopējās migrācijas paketes nepieciešamu sastāvdaļu, ietverot tiesiskos, kā arī patvēruma jautājumus. Patiešām, manuprāt, pēc gandrīz trīs gadus ilgušām debatēm un sarunām ir pēdējais laiks izpildīt mūsu pienākumu.
(Aplausi)
Jean Lambert
Verts/ALE grupas vārdā. Priekšsēdētāja kungs, es sākumā vēlētos pateikties šī jautājuma referentam par viņa integrēto un atklāto pieeju jautājumiem. Es arī vēlētos pateikties mūsu kolēģiem, jo mēs esam centušies izdarīt iespējami vislabāko, lai atrastu kopēju pieeju, atzīstot, ka nepieciešams atgriešanās procesā izturēties pret cilvēkiem kā pret indivīdiem un ka ir jānotiek pienācīgam procesam, kā arī ir jābūt skaidrībai tiesību aktos.
Diskusijas ar Komisiju ir skaidri parādījušas trūkumus, kas pašlaik ir dažās dalībvalstīs attiecībā uz to pilsoņiem, it īpaši saistībā ar juridisko palīdzību, kam ir būtiska nozīme, ja cilvēkiem ir vajadzīga piekļuve tiesību aktiem un jāsaņem kāda aizsardzība pret tiem, kuriem ir vara, un ja nav ieviestas efektīvas sistēmas, lai atbilstīgā veidā pārstāvētu vientuļus bērnus un jauniešus viņu tiesību aizstāvībai. Tas ir izraisījis noteiktas problēmas diskusijās ar Padomi.
Man ir žēl, ka pēc tik ilgām sarunām mana grupa nevar pieņemt sarunu nostāju, kaut gan mēs teorētiski neiebilstam pret šādu direktīvu, taču tā noteikti nenodrošina tos standartus, kurus mēs sākotnēji noteicām. Kāpēc nenodrošina? Tāpēc, ka, mūsuprāt, tā turpina daudzas no tām problēmām, pret kurām mēs esam cīnījušies mūsu pašu dalībvalstīs.
Viens no šiem jautājumiem ir apcietinājuma ilgums. Lai gan ierosinātā direktīva tam nosaka ierobežojumus, mēs zinām, kā ilgi apcietinājuma laika posmi ietekmē apcietināto indivīdu un bērnu garīgo veselību. Mēs to esam redzējuši paši, un par to ir pētījumi. Mēs esam redzējuši tos apstākļus, kādos tiek turēti daudzi cilvēki, un, kaut arī ierosinātā direktīva skaidri apliecina, ka apcietinājuma centriem nav jābūt cietumiem, ne vienmēr mums ir skaidrs, kāda ir atšķirība starp šiem centriem un cietumiem.
Mums ir arī jautājumi par ieceļošanas aizliegumu, un 9. pants skaidro, ka tam jābūt vispārējam noteikumam visiem tiem, kam tikusi piemērota piespiedu atgriešanās. Tātad dalībvalstīm, kas atbalstīs priekšlikumu, būs jāatbild uz tādiem jautājumiem kā, piemēram, jautājums, ko ir uzdevusi mana vēlētāja Serwa Nouri Yousef, kurai ir bēgļa statuss, kura pašlaik ir grūtniecības astotajā mēnesī un kuras vīrs ir piespiedu kārtā atgriezies Irākā un pašlaik ir pazudis bez vēsts. Saskaņā ar šo direktīvu viņam arī būtu jāpiemēro ieceļošanas aizliegums. Tātad kas notiek ar ģimenes dzīvi, neraugoties uz humānās aizsardzības prasībām?
Mums arī ir jautājumi saistībā ar 3. panta c punktu par to, uz kurieni cilvēkiem ir jāatgriežas, un mēs uzskatām, ka, ja atsauce par "citiem pasākumiem” ietver tos metaforiskos rokasspiedienus, kurus mēs esam redzējuši iepriekš starp S. Berlusconi un M. Gadafi, tas ir nepieņemami, jo šādas vienošanās nav notikušas saskaņā ar rakstiskiem sabiedriski tiesiskajiem līgumiem.
Andrzej Tomasz Zapałowski
Priekšsēdētāja kungs, problēmu, ko mēs šodien šeit apspriežam, lielā mērā ir izraisījušas ES dalībvalstis. Ja mēs skatāmies uz šeit pārstāvēto vairāku politisko partiju pārstāvju runām, ir redzams, ka šīs aprindas iepriekš aicināja izstrādāt tādus tiesību aktus, kas dotu iespēju liberalizēt noteikumus par cilvēku ieceļošanu Eiropā no ārienes.
Arī šodien mēs bieži dzirdam balsis šajā Parlamentā, kas aicina izveidot tiesiskus noteikumus, kuri dod triecienu tradicionālajai ģimenei vai Eiropas kristīgajām tradīcijām. Mums ir tikai jāpagaida vēl daži gadi, un mēs dzirdēsim masveida aicinājumus un rezolūcijas, kas pieprasīs mums saglabāt mūsu kontinenta identitāti, jo iznīkst tas, kā dēļ Eiropa kādreiz bija paraugs visai pasaulei.
Priekšlikumā ietvertais ieteikums attiecībā uz jaunu biroju izveidošanu, lai nodarbotos ar atgriešanās jautājumiem, nav virzība uz priekšu. Šie uzdevumi ir jāīsteno funkcionējošo iestāžu sistēmā, kuras katrā ziņā jau ir tikušas izvērstas.
Giusto Catania
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, šī direktīva ir negods un apvainojums Eiropas tiesiskajai kultūrai. Tā ir pilnībā nepieņemama un atbildīga par to, ka tiek likvidēta uzņemšanas kultūra, kas mums ir bijusi tūkstošiem gadu, un likvidētas tās Eiropas identitātes dziļās saknes, kas ir attīstījusies, izmantojot viesmīlības praksi. Šī direktīva tomēr ir vēl viens piemineklis Eiropas cietoksnim, reakcionāras utopijas materializācijai, kas tiecas traucēt vīriešu un sieviešu pārvietošanās brīvību.
Mobilitātes tiesības nevar tikt iegrožotas, iesprostojot vīriešus un sievietes aiz dzeloņstieplēm vai netīrā apcietinājuma centrā. Mate kungs, mēs runājam par 18 mēnešiem - maksimālo apcietinājuma laika posmu, nevis 6 mēnešiem, kā jūs teicāt. Tie ir 18 mēneši, lai gan nav izdarīts nekāds noziegums!
Es gribētu atsaukties uz Itālijas Bīskapu konferences Migrantu padomes arhibīskapa Agostino Marchetto vārdiem, kad viņš teica, ka personu nevar apcietināt tikai par administratīvu pārkāpumu un ka personas nevar turēt necilvēcīgos un pazemojošos apcietinājuma centros, piemēram, tajos, kurus ir apmeklējusi šī Parlamenta Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komiteja.
Turklāt šī direktīva nav humāna direktīva tāpēc, ka tā ievieš noteikumu par atgriešanos uz tranzītvalsti. Lībijai, domājams, ir jākļūst par masveida deportāciju galamērķi migrantiem. Tā ievieš noteikumus par apcietināšanu un izraidīšanu attiecībā uz nepilngadīgajiem bez pavadības, tā nosaka atkārtotas ieceļošanas aizliegumu, tādējādi sistemātiski pārkāpjot patvēruma tiesības, un nodrošina brīvas izvēles juridisko palīdzību. Tāds ir šīs direktīvas patiesais raksturs.
Turklāt šo direktīvu ir noteikušas valdības. Šajā Parlamentā mēs esam piedalījušies Padomes diktatūrā, kas ir teikusi Parlamentam: "Vēlies to vai samierinies ar to”, pat izsakot draudus domai par jebkāda veida debašu turpināšanu par migrāciju. Eiropas Parlaments pasīvi pakļaujas šim lēmumam. Es apelēju pie Eiropas Parlamenta cieņas. Šis nav koplēmums. Tas, uz ko mēs raugāmies, ir piekrišana Padomei. Patiesībā valdības vēlas nekavējoties aktivizēt EUR 700 miljonus, ko ir piešķīris Atgriešanās fonds. Tāds ir šīs direktīvas patiesais raksturs.
Mums tomēr vajadzētu uzklausīt sabiedrību, tos cilvēkus, kas atrodas ārpus šī Parlamenta, trešo valstu vadītājus, Amnesty International, baznīcas, Eiropas Bīskapu konferences, arodbiedrības un Eiropas Padomi: viņi visi saka mums, lai mēs nepieņemam šo direktīvu. Pat Apvienoto Nāciju Organizācijas augstais komisārs bēgļu jautājumos, ar kuru, kā to nosaka Amsterdamas līgums, ir jākonsultējas par visiem jautājumiem saistībā ar patvērumu un imigrāciju, ar kuriem nodarbojas Eiropas Komisija, saka mums, lai mēs nepieņemam šo direktīvu.
Tādas represīva politika kā šī ir patiesais iemesls Eiropas Savienības lielākajai traģēdijai: nāves gadījumiem jūrā. Vakar gāja bojā 150 cilvēki, un pēdējo desmit gadu laikā ir bijis 12 000 šādu nāves gadījumu. Eiropas Savienība aptraipa sevi ar nepieņemamu noziegumu, un ar šo direktīvu turpinās tās līdzvainība šajās slepkavībās, kas ir pārvērtušas Vidusjūru par kapsētu. Varbūt tā būtu laba doma, parādot cieņu šiem mocekļiem, nepieņemt minēto direktīvu.
Hélène Goudin
IND/DEM grupas vārdā. - (SV) Kad visas durvis ir slēgtas, jūs vienmēr varat atrast ceļu no otras puses. Katru gadu vairāki tūkstoši cilvēku mēģina tikt Eiropas Savienībā, kas veido arvien augstākus un augstākus mūrus apkārt savai teritorijai. Šie mēģinājumi kļūst arvien izmisīgāki, un plašsaziņas līdzekļi regulāri ziņo par to, cik daudzi ir samaksājuši ar savu dzīvību.
Šodienas debates ir par tiem, kuri ir veiksmīgi tikuši iekšā un kurus mēs tagad gribam dabūt ārā. Daudzas cilvēktiesību organizācijas kritizē ierosināto direktīvu, arī Caritas un Amnesty International. Mums ir jāieklausās viņu brīdinājumos, jo ierosinātā direktīva pārkāpj cilvēktiesības.
Netiek radīta nekāda Eiropas pievienotā vērtība, ja mēs lemjam, ka personas, kuras nav izdarījušas nekādu noziegumu, var tikt apcietinātas uz laiku līdz 18 mēnešiem. Ilgāki apcietinājuma laika posmi neizraisīs to, ka atgriezīsies vairāk cilvēku. Tas ir vienīgi necilvēcīgs un dārgs risinājums sarežģītai problēmai. Sekas aizliegumam atkārtoti ieceļot Eiropas Savienībā piecus gadus būs nelikumīgās imigrācijas palielināšanās. Izmisuši cilvēki ir spiesti griezties pie cilvēku tirgotājiem, un mēs aizvien vairāk lasīsim par nelaimēm, kas notiek ar bēgļiem, un tas savukārt pastiprinās naidu pret mums kā rietumu pasaules daļu.
Cilvēktiesību organizācijas ir mūs brīdinājušas. Tagad mūsu ziņā ir ieņemt stingru nostāju un aizstāvēt cilvēktiesības, un darīt to valsts līmenī!
Frank Vanhecke
(NL) Priekšsēdētāja kungs, situācijas nopietnību attiecībā uz to, ka netiek veikti stingri pasākumi pret postu, ko izraisa miljoni nelikumīgo imigrantu Eiropā, ir skaidri parādījusi histēriskā reakcija pret šo Atgriešanās direktīvu, kas ir vērojama politiski korekto kreiso uzskatu veidotāju pusē. Atvainojiet, bet šī nav Atgriešanās direktīva. Tā pat uzliek pienākumu dalībvalstīm nodrošināt bezmaksas juridisko palīdzību nelikumīgajiem imigrantiem, lai apstrīdētu savu izraidīšanu. Turklāt vismaz septiņām dalībvalstīm ir pienākums saīsināt savus apcietināšanas laika posmus.
Turklāt šī direktīva patiesībā piedāvā divas izvēles - izraidīšanu vai regularizāciju - vairāk vai mazāk vienādā līmenī, it kā tā būtu neitrālas izvēles lieta, lai gan dažādās dalībvalstīs veiktie masveida regularizācijas pasākumi pēdējos gados ir darbojušies kā būtisks veicinošs faktors un arī ir uzlikuši smagu slogu citām Eiropas valstīm.
Kopsavilkumā es vēlētos, lai šī būtu īsta Atgriešanās direktīva, kas reizi par visām reizēm novērstu veicinošo faktoru nelikumīgajiem imigrantiem, bet diemžēl tā tāda nav. Es nepavisam neesmu pārliecināts, ka tā būs pat mazs sākuma solis pareizajā virzienā.
Simon Busuttil
(MT) Es gribētu sākumā apsveikt savu kolēģi M. Weber par viņa ļoti noderīgo darbu pie šiem tiesību aktiem, pie šī kompromisa, ko mēs esam spējuši panākt. Priekšsēdētāja kungs, Īrijas pagājušās nedēļas referenduma iznākums rāda to, ka cilvēki uzskata, ka Eiropas Savienība pietiekami nepievēršas viņu rūpēm, un, ja mēs raugāmies arī uz pašreizējām aptaujām, piemēram, Eurobarometer, mēs redzam, ka imigrācija ir viens no faktoriem, kas izraisa ES pilsoņu lielākās bažas; ES pilsoņi vēlas vairāk Eiropas, nevis mazāk, bet tā atbilde, ko mēs esam devuši līdz šim, nav pietiekami laba.
Tādēļ imigrācijas jomā Eiropas Savienību neņems nopietni vērā, ja tā neparādīs, ka ir spējīga dot skaidru un efektīvu atbildi šajā jomā. Kāds ir šīs direktīvas sākuma punkts? Sākuma punkts ir tāds, ka direktīva tiek piemērota ikvienam, kura statuss ir nelikumīgs. Ja jūs esat nelikumīgā statusā, atbilde var būt vienīgi, ka jums ir jādodas atpakaļ uz turieni, no kurienes jūs esat ieradušies. Tāds ir šo tiesību aktu mērķis, un ikviens, balsojot pret to, teiks un raidīs ziņu, ka nelikumība var pastāvēt un mēs varam to pieņemt. Tas nav pieņemams, un tam nav jābūt pieņemamam.
Tiem, kuri ir jāsūta atpakaļ, šis kompromiss izvirza vairākus nosacījumus, kas mainās attiecībā uz apcietinājumu, apiešanos, spēka lietošanu, veselības pakalpojumiem un citiem faktoriem. Tas, kas ir mūsu priekšā, ir kompromiss. Tas nav nevainojams, bet tas ir labs kompromiss, lai virzītu mūs uz priekšu. Mēs gribam parādīt, ka mēs spējam dot atbildi saistībā ar šo kompromisu.
Claudio Fava
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, ļaujiet man pievērsties Padomei, jo debates notiek nevis par mūsu direktīvu vai Komisijas priekšlikumu, bet gan par to, kādā veidā Padome no tās ir aizvākusi jebkādu jēgu.
Šī direktīva parāda to, kāds Eiropā ir kopējais virziens debatēs par imigrāciju. Fakts, ka Padome to ir vienprātīgi apstiprinājusi, nevājina, bet pastiprina to ziņu, ko tā pauž. Tā ir ziņa, kas vēsta mums par tādu Eiropu, kuras pamatā ir neuzticēšanās. Jautājums nav par tādas direktīvas vēlamību, kas izveido kopīgu, savstarpēji pieņemtu sistēmu. Jautājums ir, ko šī direktīva nosaka.
Dienu pēc to 150 nelikumīgo imigrantu bojāejas, kuri noslīka Vidusjūrā, jūs prasāt, lai mēs sakām izdzīvojušajiem, ka no rītdienas tiem, kuri tāpat kā viņi jau ir mūsu valstīs, tiks piemērots noteikums, kas paredz apcietinājumu līdz 18 mēnešiem. Mēs apstiprinām postošu tiesisku principu, kas nodrošina iespēju atņemt indivīdam brīvību līdz 18 mēnešiem, izmantojot administratīvos pasākumus, lai gan nav ticis izdarīts noziegums. To, ko mēs nekad nepieļautu mūsu valstīs, ja tas tiktu piemērots Eiropas pilsonim, mēs atļaujam un atbalstām attiecībā uz nelikumīgajiem imigrantiem.
18 grozījumi, kas atjauno šim pasākumam politiskas civilizācijas iezīmes un ko ir iesniegusi mūsu grupa, ir mēģinājums atjaunot cieņu tiesiskā izpratnē pret noteikumiem, kuri, kā mēs uzskatām, ir pazemojoši ne vien Eiropas Savienībai, bet arī mūsu dalībvalstīm. Ja tie netiks pieņemti, būs daudz balsu pret šo priekšlikumu, arī mana balss, priekšsēdētāj.
Es nedomāju, ka šajā jautājumā ir plaša vienprātība, Weber kungs. Nav vienprātības par rīcības brīvību un spriedumu, ko mēs dodam savām valstīm attiecībā uz to, kā šīs direktīvas visnozīmīgākie punkti tiks risināti. Šis Parlaments nav abstraktu noteikumu sargs. Tas ir Parlaments, kam līgumi uzliek pienākumu aizsargāt īpašus principus, īpašus principus saistībā ar tiesību aktiem un politisko civilizāciju. Padome prasa mums atteikties no šiem principiem, lai virzītos strauji. Mēs uzskatām, ka šajā punktā ir būtiska kļūda. Šeit jūs neprasāt mums, lai mēs virzītos strauji, jūs prasāt, lai mēs virzītos nepareizi: nepareizi imigrantiem, nepareizi Eiropai, nepareizi mūsu dalībvalstīm, un tā ir atbildība, ko mēs nevēlamies uzņemties kopā ar jums.
Gérard Deprez
(FR) Priekšsēdētāja kungs, komisār, dāmas un kungi, ir skaidrs, ka šodien mēs debatēs izskatām ļoti delikātu jautājumu - jautājumu, par ko Parlamentā domas dalās, - un vienlaikus arī ļoti jutīgu, ja pat ne traģisku, jautājumu, jo tam ir iespējamas būtiskas sekas attiecībā uz to cilvēku dzīves apstākļiem un pat uz dzīvībām, kuri tiecas iekļūt Eiropā, pat ja nelikumīgi, meklējot tādu nākotni, kādu viņu valsts tiem nevar piedāvāt.
Es neatkārtošu to, ko citi runātāji jau ir teikuši, bet es gribētu uzsvērt četrus īpašus punktus.
Pirmais attiecas uz manu kolēģi un draugu Giusto Catania. Ir netaisni, Giusto, runāt par Eiropas cietoksni, par to, it kā tā nelaistu nevienu savā teritorijā un it kā tā būtu vienaldzīga pret miljoniem cilvēku nabadzību. Saskaņā ar oficiāliem aprēķiniem tagad katru gadu Eiropas Savienībā likumīgi ieceļo no 1,5 līdz 2 miljoniem imigrantu, izmantojot vai nu regularizācijas procedūru, ģimeņu atkalapvienošanos, vai atzīšanu par politiskajiem bēgļiem. Tas nozīmē, ka, ja mēs turpināsim šajā līmenī turpmākos 30 gadus, un man nav pret to iebildumu, Eiropas Savienībā likumīgi ieceļos no 45 līdz 60 miljoniem cilvēku.
Otrkārt, šī direktīva, neskatoties uz tās neatbilstībām, un es atzīstu, ka tai tādas ir, nav regula. Patiesībā tā ir pamatdirektīva, kas katrai dalībvalstij dod iespēju manevrēt, veicot novērtējumus, neatkarīgi no tajā nostiprinātajiem obligātajiem standartiem un noteiktajiem ierobežojumiem, kurus nevar pārsniegt, un tā piedāvā katrai dalībvalstij iespēju veidot tādus tiesību aktus, kas atbilst tam, ko nolemj demokrātiskais vairākums šajās valstīs. Šī direktīva arī nosaka, ka Komisijai ik pēc trim gadiem ir jāsniedz ziņojums Parlamentam un ka Komisija var ierosināt grozījumus. Lasiet direktīvu!
Treškārt, un es to saku dažiem saviem sociālistu draugiem šeit, mums ir jābeidz izplatīt lielas nepatiesības. Direktīva nenosaka apcietinājumu kā obligātu prasību. Direktīvas 14. pants nodrošina apcietinājuma iespējamību īpašos gadījumos, un tas arī nosaka ārkārtīgi ciešu juridisku kontroli šiem gadījumiem. Izlasiet 14. panta 2. punktu. Tas, ka apcietinājums ir prasība un ka tas ir noteikts dalībvalstīm, vienkārši nav taisnība. Jums nevajadzētu uzkurināt sabiedrisko domu. Tāpat jau ir pietiekami daudz īstu problēmu, lai neizgudrotu vēl tādas problēmas, kuru vienkārši nav.
Mans ceturtais un pēdējais komentārs, priekšsēdētāja kungs, ir ziņa Weber kungam un Eiropas Tautas partijas (Kristīgo demokrātu) un Eiropas Demokrātu grupai. Neraugoties uz visiem trūkumiem, kas šajā direktīvā ir, un es to atzīstu, es balsošu par šo direktīvu. Tomēr es lūgtu PPE-DE grupu nemēģināt izmantot procedūru manevrus, lai risinātu jautājumus, kas būtībā ir politiski un var radīt domstarpības Parlamentā. Lai kāds arī šorīt būtu Parlamenta balsojums, es domāju, ka tas ir jāievēro.
Hélène Flautre
(FR) Priekšsēdētāja kungs, ir kas tāds, kas patiešām mani satrauc. Kādēļ referents Weber kungs nolēma neatzīt Eiropas Parlamenta pilnvaras, darot visu iespējamo, lai panāktu, ka mēs pieņemam pirmajā lasījumā Padomes kopējo nostāju, turklāt par to, kas bija pamatā nepieņemams laikā, kad mums ir grūtības pārliecināt pilsoņus par vērtību, kāda ir pastiprinātu pilnvaru piešķiršanai Eiropas Parlamentam? Jums ir jāpaskaidro man šis lēmums, Weber kungs.
Es patiešām ceru, ka rīt mēs visi būsim Eiropas pilsoņu cerību cienīgi un parādīsim, ka mēs garantējam cilvēktiesību aizsardzību un Eiropas Savienības vērtības. Kādēļ? Es nedomāju, ka mēs varam pieņemt to, ka nepilngadīgie bez pavadības var tikt ieslodzīti un izraidīti uz valstīm, kur viņiem nav ģimenes, nav saišu un nav likumīga pārstāvja. Šis katrā ziņā ir pilnīgs bērna interešu ievērošanas pārkāpums. Es arī neuzskatu, ka mēs varam pieņemt to, ka migrantiem ir jācieš 18 mēnešu apcietinājuma traumatiskie un kaitīgie apstākļi, ja viņi nav izdarījuši noziegumu. Tā ir pārmērīga brīvības atņemšana, kā to apraksta Eiropas Tiesas tiesu prakse. Tāpat mēs nevaram pieņemt, ka atkārtotas ieceļošanas nolīgumu untumu dēļ migrantiem tiek piemērota atgriešanās valstīs, kurās viņiem nav nekādu saišu un kur, Weber kungs un Deprez kungs, mums nav nekādu līdzekļu, lai garantētu viņiem fizisku vai psiholoģisku drošību. Mēs nevaram garantēt neizraidīšanas (non-refoulement) principu, kaut arī tas ir skaidri izteikts jūsu tekstā.
Es tādēļ aicinu visus deputātus noraidīt rīt to, kas patiesībā ir tikai dalībvalstu represīvās, tuvredzīgās politikas paplašinājums. Eiropai ir vajadzīgs citāds mērķis attiecībā uz starptautisko imigrāciju.
Roberta Angelilli
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, padarīt izraidīšanas drošas un radīt šķēršļus nelikumībai un izmantošanai - tāds, pēc manām domām, īsumā ir "Atgriešanās” direktīvas mērķis. Es tādēļ gribētu apsveikt referentu par viņa lielisko darbu, kas lika pamatu kompromisam, kurš ir panākts ar Padomi.
Dokuments ir līdzsvarots, un tas pamatojas uz dažiem pamatpieņēmumiem, beidzot sniedzot mums pašiem kopēju imigrācijas politiku. Mēs ļoti ilgi esam par to runājuši - pārāk ilgi. Šī politika nozīmē, ka mūsu pašu rīcībā tiek iegūti kopēji noteikumi, kas ir būtiski, lai pilnībā aizsargātu likumīgo imigrantu tiesības, kuri veido ļoti pozitīvu resursu, ar noteikumu, ka tiek uzņemts nesamierināms kurss pret nelikumīgo imigrāciju.
Vēl ir arī citi atšķirīgi punkti, kurus es īpaši gribētu uzsvērt: pirmkārt, tiek veicināta brīvprātīga atgriešanās; ir noteikti ātrāki atgriešanās termiņi, ja ir bēgšanas risks vai ja indivīds ir radījis briesmas, un, pats galvenais, beidzot ir noteikts konkrēts grafiks attiecībā uz uzturēšanās ilgumu apcietinājuma centros, lai veiktu visas nepieciešamās pārbaudes. Tas nav maznozīmīgs sasniegums. Es gribētu norādīt, ka līdz šim, kā jau vairāki mani kolēģi deputāti ir teikuši, katra dalībvalsts varēja brīvi lemt par laika ierobežojuma piemērošanu vai nepiemērošanu uzturēšanās ilgumam.
Tāpat ir arī jāpievērš īpaša uzmanība cilvēktiesībām, jo sevišķi vismazāk aizsargāto indivīdu tiesībām un it īpaši attiecībā uz nepilngadīgajiem, pamatojoties uz bērna interesēm. Šis ir revolucionārs punkts, kurš pienācīgi ņem vērā to, kas patiesībā notiek apcietinājuma centros.
Nobeigumā - atkārtotas ieceļošanas aizliegums, kas ir spēkā visā Eiropas Savienībā. Es uzskatu tos par kopējiem, godīgiem un pārredzamiem noteikumiem, kas varētu veidot daļu no stratēģijas vai integrācijas pakta, kā to ir nosaucis nākamais ES Padomes priekšsēdētājs, kas sekmētu kontroles pastiprināšanu pie Savienības ārējām robežām, kas izveidotu jaunu patvēruma politiku, kura dotu jaunu impulsu diplomātiskajai sadarbībai un arī, kas ir pats galvenais, attīstībai sadarbības jomā ar trešām valstīm.
Visbeidzot, par Eiropas likumīgo imigrantu integrācijas kodeksu. Eiropai jāuzņemas savas saistības, tai jābūt autoritatīvai un uzticamai, tai jākļūst par tādu Eiropu, kas dzīvo saskaņā ar tiesībām un noteikumiem. Mūsu pienākums ir pieņemt šo dokumentu, kuru, protams, varētu turpmāk uzlabot. Visu var uzlabot. Katrā ziņā dalībvalstis var tā darīt, bet pēc trijiem gadiem būtu šausmīgi bloķēt to uz turpmākajiem mēnešiem vai gadiem, lai atrastu citu, ārkārtīgi mazu kompromisu, kas jebkurā gadījumā vienmēr tiktu uzskatīts par soli atpakaļ. Kamēr mēs dzīvojam mūsu zelta pasaulē, kas patiesībā ir izveidota no neskaitāmiem kompromisiem, ir ļoti daudz cilvēku, kuri ir tikuši izmantoti, kuri iet bojā nežēlīgā un necilvēcīgā veidā, kā tas notika vakar Itālijā. Lai mums, lūdzu, būtu vairāk atbildības un mazāk vārdu!
Eva-Britt Svensson
(SV) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, piektdien ir Pasaules Bēgļu diena, kad uzmanība tiks koncentrēta uz bēgļu situāciju visā pasaulē. Weber kunga ziņojuma apstiprināšana būtu cinisks solis nepareizajā virzienā, un tādēļ GUE/NGL grupa balsos pret šo ziņojumu. Mēs esam pret "Eiropas cietokšņa” veidošanu. Weber kunga ziņojuma priekšlikumu sekas ir tādas, ka ES ne vien cels arvien augstākus mūrus pret bēgļiem, bet arī aizslēgs vārtus un aizmetīs atslēgu.
Tā vietā, lai ierobežotu cilvēktiesības, ES valstīm ir jāstrādā, lai atjaunotu Bēgļu konvencijā noteiktās bēgļu tiesības uz likumīgu līdzekļu nodrošināšanu iekļūšanai Eiropā un uz cilvēktiesību ievērošanas nodrošināšanu vismaz elementārā līmenī. Ne trešo valstu, ne dalībvalstu pilsoņi nav pakļaujami personas brīvības pārkāpšanai, kā arī viņiem nav piemērojama brīvības atņemšana par administratīviem pārkāpumiem.
Gerard Batten
Priekšsēdētāja kungs, šis priekšlikums dalībvalstīm apgrūtinās nelikumīgo imigrantu pārvietošanu un viņu atgriešanos savās valstīs. Cik lielā mērā tas ietekmēs Apvienoto Karalisti un jo sevišķi manu vēlēšanu apgabalu, Londonu? Londona jau nes nesamērīgu nastu, ko veido likumīgie un nelikumīgie imigranti un patvēruma meklētāji. Ir paziņots, ka Lielbritānija nav izvēlējusies piedalīties šajā Kopienas tiesību aktu jomā, un secinājums ir tāds, ka tie mūs neietekmēs, - bet vai tā ir taisnība?
Ja nelikumīgajiem imigrantiem ir ticis atļauts uzturēties dalībvalstīs, viņi tad var ceļot uz citām ES dalībvalstīm. Viņus varētu izslēgt tikai tad, ja viņi rada patiesus draudus drošībai, sabiedrības veselībai vai valsts politikai. Un kurš, interesanti, Apvienotajā Karalistē to īstenos? Lielbritānijas imigrācijas un patvēruma sistēmās valda pilnīgs haoss. Ja Lielbritānija patiešām ir izvēlējusies nepiedalīties šajos tiesību aktos, tad Eiropas nelikumīgajiem imigrantiem var nebūt atļauts ieceļot pa parādes durvīm, bet šis ierosinājums dod viņiem sētas durvju atslēgu.
Tad, protams, rodas viss lielais jautājums par Lisabonas līgumu un Pamattiesību hartu. Vai tiesību akti cilvēktiesību jomā var tikt izmantoti, lai īstenotu daļu no šī priekšlikuma Lielbritānijā? Kas to lai zina? Par to ir jālemj nevis Lielbritānijas valdībai vai parlamentam, vai tiesām, bet Eiropas Kopienu Tiesai.
Roberto Fiore
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, es vēlētos izmantot iespēju, lai izteiktu protestu pret priekšsēdētāja vietnieka J. Barrot vakar teiktajiem nesaprātīgajiem un neizskaidrojamajiem vārdiem attiecībā uz iespēju uzskatīt nelikumīgo imigrāciju par vainu pastiprinošu apstākli kriminālpārkāpumos, kā to ir ierosinājusi Itālijas valdība. Es neuzskatu, ka tam ir jebkāds pamatojums tiesību aktos, un sabiedrība to noteikti neuzņemtu labvēlīgi.
Par M. Weber ziņojumu es vēlētos teikt, ka, manuprāt, nelikumīgo imigrāciju vajadzētu uzskatīt par tādu, kas ipso facto rada iespēju, ka cilvēki bēgs. Tas ir pilnīgi skaidrs, ka imigrants, ja viņš ieceļo valstī nelikumīgi, centīsies bēgt. Es arī vēlētos teikt, ka Komisijai un šim Parlamentam, visu izanalizējot, ir jāapsver iespēja likt tām valstīm, no kurām ierodas šie imigranti, piemēram, Lībijai Itālijas lietā, maksāt. Šīm valstīm būtu jāmaksā lielās izmaksas, ko patlaban rada nelikumīgā imigrācija.
Urszula Gacek
Priekšsēdētāja kungs, Weber kungs patiešām ir pelnījis apsveikumus un pateicību par viņa smago darbu, pievēršoties sarežģītam, emocionālam un jutīgam tematam.
Atgriešanās direktīvas mērķis ir ieviest kopējus pamatstandartus tam, kā apieties ar nelikumīgajiem imigrantiem. Īpašs uzsvars ir likts uz šīs lietas cilvēktiesību aspektiem.
Mēs pilnībā apzināmies, ka daudzi nelikumīgie imigranti kļūst par upuriem divreiz. Vispirms viņi tiek apkrāpti savā izcelsmes valstī, bieži atdodot savus dzīves ietaupījumus un vēl vairāk, lai nodrošinātu pārbraukšanu un darbu Eiropas Savienībā. Tomēr tā vietā, lai atrastu pārpilnības zemi, viņi konstatē, ka paši ir kļuvuši par mūslaiku vergiem Eiropā. Ja viņi tiek aizturēti Savienības robežās, viņi bieži tiek ieslodzīti un līdz tam, kad šī direktīva stāsies spēkā, viņi var tikt apcietināti uz ilgu laika posmu, kamēr tiek izskatīta viņu lieta.
Saskaņā ar direktīvu tiks stimulēta brīvprātīga atgriešanās; ieslodzīšana būs atļauta tikai gadījumos, kad skaidri pastāv nelikumīgā imigranta bēgšanas draudi un citos pamatotos gadījumos. Maksimālie apcietinājuma laika posmi ir noteikti, juridiskā aizsardzība - jo sevišķi attiecībā uz īpaši vismazāk aizsargātajām grupām - ir palielināta, un nevalstiskajām organizācijām būs piekļuve daudz kritizētajiem apcietinājuma centriem, kas padarīs tos pieejamākus lielākai kontrolei, kā arī nodrošinās papildu pakalpojumus un atbalstu pašiem apcietinātajiem.
Man ir ierosinājums maniem kolēģiem, kuri ir uzstājušies pret šo direktīvu: šonedēļ pēc balsojuma tā vietā, lai celtos un skaidrotu Parlamenta arvien retākajiem klātesošajiem, kādēļ viņi balsoja pret, varbūt viņi gribētu paskaidrot tieši tiem nelikumīgajiem imigrantiem, kuriem nav aizsardzības daudzās valstīs, tiem, kas ir apcietināti uz nenoteiktu laiku bez piekļuves juridiskajai palīdzībai. Varbūt viņi var paskaidrot šiem imigrantiem, ka ir balsojuši pret direktīvu, jo viņi sirds dziļumos ir bijuši par imigrantu interesēm.
Stavros Lambrinidis
(EL) Priekšsēdētājas kundze, es esmu dziļi nobažījies, ka trīs gadus Ministru padome ir bloķējusi progresu šajā lietā, kaulēdamās par noteikumiem. Šie noteikumi attiecas uz pamattiesību aizsardzību, arī nelikumīgo imigrantu pamattiesību aizsardzību, un tie ir jāuzskata par neapstrīdamiem. Tādēļ kaut kas ir ļoti nepareizi ar dažām Eiropas valdībām.
Eiropā ir jābūt neapstrīdamai prasībai, ka nevienu nevar turēt apcietinājumā 18 mēnešus, jo sevišķi, ja tas nav tādēļ, ka viņi kaut ko ir vai nav izdarījuši, bet tādēļ, ka iestādes viņu izcelsmes valstīs, ne viņu pašu vainas dēļ, atsakās sadarboties, lai veiktu viņu deportācijas procedūru. Ir jābūt neapstrīdamai prasībai, ka tad, kad jebkuram mūsu nožēlojamajam līdzcilvēkam tiek pasludināts maksimālais represīvais pasākums - ieslodzījums, viņiem bez jebkādiem izņēmumiem un izvairīšanās iespējām tiesību aktos ir jābūt piešķirtām tiesībām uz juridisko palīdzību un uz tiesneša lēmumu par viņu ieslodzījumu. Ir jābūt neapstrīdamai prasībai, ka nepilngadīgie bez pavadības nav jādeportē uz trešām valstīm. Ja viņi galu galā nevar droši atgriezties savās valstīs, paturēsim šos bērnus paši un aizsargāsim tos šeit Eiropā. Tajā pašā laikā Eiropas solidaritātei arī būtu jābūt tikpat neapstrīdamai. Tām valstīm, jo sevišķi dienvidos, kurās ir vislielākais imigrantu pieplūdums, būtu jāsaņem nozīmīga finansiāla palīdzība no citām valstīm, lai dotu iespēju garantēt iepriekš minētās cilvēktiesības. Ar neskaidriem paziņojumiem par iespējamo Komisijas turpmāko atbalstu nepietiek.
Tomēr, neskatoties uz referenta un "ēnu” referentu nopietnajiem centieniem Parlamentā, nekas cits kā šīs pašsaprotamās prasības ir kļuvušas par kaulēšanās jautājumiem Padomē. Beigu iznākums acīmredzami ir bijis zināmā mērā pozitīvs, vismaz attiecībā uz valstīm, kas pašlaik nepiedāvā nekādu aizsardzību. Tomēr par dažiem galvenajiem jautājumiem tās pašas valstis ir uzspiedušas citām "mazākā kopsaucēja” kompromisu. Daudzējādā ziņā tas ir ārkārtīgi problemātisks un neskaidrs, jo tā īstenošana ir atstāta valdību brīvas izvēles ziņā, un valdības, Deprez kungs, no savas puses nav parādījušas ieinteresētību.
Šī ir saskaņošana, kas galu galā nesaskan vai nesakrīt ar Eiropas pamatprincipiem un pamatvērtībām.
Alexander Alvaro
(DE) Priekšsēdētājas kundze, es arī izsaku pateicību referentam Weber kungam, kaut gan viņš varētu negribēt pievērst uzmanību man un sevišķi manai kolēģei Hennis-Plasschaert kundzei, kura kopā ar citiem referentiem pēdējos trīs gadus ir virzījusi šo sarežģīto procesu uz priekšu caur vētrainām jūrām uz mierīgiem ūdeņiem.
Tagad es vēlētos, lai man būtu ļauts teikt, ka es uzskatu, ka attiecībā uz cilvēkiem ir ļauni un negodīgi saistīt nāves gadījumu traģēdiju Vidusjūrā ar šo direktīvu, jo patiesībā šie abi jautājumi viens uz otru neattiecas. To nedrīkst pieļaut! Šī direktīva izveido juridisku noteiktību cilvēkiem tur, kur tās nav. Daudz kas tiks uzlabots to cilvēku dzīvē, kuri pašlaik dzīvo necienīgos apstākļos, kuri nezina, kad notiks viņu atgriešanās viņu valstīs, un kuriem nav piekļuves tiesu iestādēm. Direktīva nosaka obligātos standartus 27 dalībvalstīm, un vienai trešdaļai dalībvalstu, kurām vispār nav nekādu standartu, tas ir labāk par pašreizējo situāciju. Tas ir pirmais solis virzībā uz steidzami nepieciešamo kopējo patvēruma politiku un cilvēka cieņas ievērošanu visā Eiropā. Es uzskatu, ka ikvienam, kurš vēlas spert šo soli kopā ar mums, nopietni ir jāuzņemas šīs saistības un jābalso par šo ziņojumu.
Pierre Jonckheer
(FR) Priekšsēdētājas kundze, sasaucoties ar iepriekšējā runātāja viedokli, es personīgi turpinu atbalstīt seno Eiropas ideju par saskaņošanu uzlabojot: tā sakot, augšupēju saskaņošanu. Tāpēc ir interesanti zināt, kādēļ ir noraidīta pielīdzināšana visvairāk aizsargājošiem noteikumiem attiecībā uz šiem grūtībās nonākušajiem cilvēkiem. Es domāju, ka ir jānorāda, ka Padomes paziņojumi nav juridiski saistoši, un, ja mēs tik labi apzināmies risku lejupējai pielīdzināšanai, tad mums ir jāietver juridiskais mehānisms pašā direktīvas struktūrā. Es arī domāju, ka, lai valstīm, kas ir grūtos apstākļos, it sevišķi finansiālajā ziņā, sniegtu juridisko palīdzību, ir vajadzīgs Eiropas Solidaritātes fonds un ka tas būtu jāizveido.
Ir otra piebilde, ko es gribētu teikt par šo procedūru. Barrot kungs, mums šeit ir koplēmuma procedūras pinekļi. Es esmu viens no Eiropas Parlamenta 780 deputātiem. Šī ir vienīgā reize šodien, kad man ir iespēja runāt un iesniegt grozījumus, un, ja mēs negribam, lai apcietinājums būtu obligāta prasība, tad jums, Deprez kungs, būtu jāizlasa grozījumi Nr. 82 un Nr. 95, kuri precizē, piemēram, to, kas ir domāts ar bēgšanas risku. Izlasiet grozījumus Nr. 79 un Nr. 98, kas precizē tos nosacījumus, ar kuriem saskaņā nepilngadīgie bez pavadības var tikt izraidīti no Eiropas Savienības teritorijas. Iesniegto grozījumu mērķis ir uzlabot šo dokumentu, un es domāju, ka Parlamentu nevar konfrontēt ar kvazi piekrišanas procedūru, kas patiesībā pašlaik notiek.
Mario Borghezio
(IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, Eiropas imigrācijas politikai ir būtisks trūkums: tās vienotais sākumpunkts ir cilvēktiesību aizsardzības jēdziens, kad ir arī jādomā par tautu tiesību aizsardzību, to brīvību, drošību un tiesībām netikt iekarotām.
Ar saviem "labā tēvoča” grozījumiem kreisie politiķi veido nepolitisku attieksmi attiecībā uz nelikumīgo imigrantu atgriešanos. No Eiropas Ombuda puses ir dzirdama tīrā demagoģija. Vai mēs gribam piedāvāt ombudu arī nelikumīgajiem imigrantiem? Nopietna politika ir tāda, kas cīnās ar globālismu, kurš ir vērsts uz tautu izstumšanu no to teritorijām, jo saskaņā ar globālismu tautas ir vai nu preces, vai vergi, vai jauni patērētāji. Mēs esam pret to.
Ja Vidusjūra ir kapsēta, tad morālā atbildība gulstas uz tiem, kas atvēra vārtus nelikumīgajiem kuģiem. Mēs vienmēr esam nosodījuši, piemēram, no Lampedūzas, šo rupjo tirdzniecību ar cilvēku miesu. Tas ir negods. Ja šie kreiso politiķu grozījumi tiktu pieņemti, Eiropas imigrantu atgriešanās politika beigtos, vēl pirms tā ir sākusies.
Athanasios Pafilis
(EL) Priekšsēdētājas kundze, direktīvas priekšlikums ir nepieņemams un ciniski noslēpj Eiropas Savienības un tās politikas patieso necilvēcību.
Jūs pieņemat tiesību aktus par 18 mēnešu apcietinājumu nožēlojamiem imigrantiem, arī mazgadīgiem bērniem, koncentrācijas nometnēs, kurās dzīvošanas apstākļi apkauno cilvēku civilizāciju. Jūs arī aizliedzat jebkādu turpmāku ieceļošanu, pat likumīgu ieceļošanu, ES teritorijā turpmākos piecus gadus. Brīvprātīga atgriešanās ir absolūts joks, jo tā nav nekas cits kā piespiešana. Jūs viņiem sakāt, ka viņiem ir vai nu brīvprātīgi jādodas prom, vai jāiet cietumā, no kura viņi tiks deportēti pēc 18 mēnešiem.
Jūs izturaties pret tiem, kas ir jūsu pašu politikas upuri, kā pret noziedzniekiem. Jūs bombardējat Afganistānu un sūdzaties par bēgļiem. Jūs aplaupāt trešās pasaules valstis un sūdzaties par ekonomiskajiem migrantiem, kas padara biezus kapitālistu makus.
Ar šiem jaunajiem pasākumiem jūs, starp citu, palielināt vergu tirgotāju un vergu tirdzniecības tīklu peļņu, tāpēc ka - jo bargāki ir noteikumi, jo augstākas cenas. Jūs pat pasliktināsiet situāciju imigrantiem un citiem darba ņēmējiem, kuri būs spiesti strādāt bez jebkādām tiesībām saskaņā ar šiem jaunajiem piespiedu pasākumiem, kas pamatojas uz draudiem par deportāciju.
Jūs varat būt droši, ka darba ņēmēji - gan trešo valstu, gan Eiropas valstu pilsoņi - neatzīs šos pasākumus.
Carlos Coelho
(PT) Priekšsēdētājas kundze, priekšsēdētāja vietniek Barrot kungs, dāmas un kungi! Vai mums ir vai nav vajadzīga Eiropas pieeja šīm jomām? Mēs parasti visi sakām - jā, ir. Kāda būs mūsu pieeja šim jautājumam? Šajā Parlamentā vairākums gribētu, lai būtu tā, ka mums jāregulē likumīgā imigrācija un jācīnās pret nelikumīgo imigrāciju.
Atgriešanās politika ir šīs stratēģijas būtiska sastāvdaļa, kā jau ir paziņojis komisārs Barrot. Mums ir direktīva par obligātajiem standartiem. Vai mēs gribam vairāk? Vai mēs gribam labākus standartus? Es esmu pārliecināts, ka mēs visi gribētu, lai būtu labāki standarti, bet mēs uzstājāmies pret Padomes nesamierināmību, un tādēļ politiskais jautājums ir šāds: vai ir labāk, ka ir šie obligātie standarti vai ka vispār nav nekādu standartu?
Mana atbilde ir šāda: es uzskatu, ka ir labāk, ka ir šie obligātie standarti, un es vēlētos apsveikt savu kolēģi Weber kungu par viņa darbu un par tām sarunām, ko viņš ir vadījis.
Ļaujiet man sniegt divus īpašus piemērus: atkārtotas ieceļošanas aizliegums, kam ir noteikts piecu gadu laika posms. Citi dotu priekšroku atšķirīgiem laika ierobežojumiem, es esmu par to pārliecināts, bet pašlaik ir tādas dalībvalstis, kurās nav nekādu ierobežojumu, piemēram, Austrija, Dānija un Francija.
Jautājums par apcietinājumu... Deviņās dalībvalstīs nav noteikts maksimālais apcietinājuma laika posms. Tikai sešās dalībvalstīs apcietinājuma laika posmi ir īsāki par tiem, kas ir noteikti šajā direktīvā. Viena no šīm sešām ir Portugāle, mana valsts, kurā ir noteikts divu mēnešu laika posms, un Portugāle jau ir paziņojusi, ka to saglabās. Citiem vārdiem sakot, tā nedomā izmantot direktīvu, lai samazinātu standartus.
Visbeidzot, priekšsēdētājas kundze, es gribētu uzsvērt to, ko komisārs Barrot jau ir teicis par bērniem. Šajā jautājumā mums ir jābūt sevišķi uzmanīgiem un ir jānodrošina, ka šī direktīva tiek piemērota humāni.
Javier Moreno Sánchez
(ES) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, šī direktīva ir solis uz priekšu virzībā uz kopēju imigrācijas politiku. Šis ir vajadzīgs solis, pēc kura no šī brīža ir jābūt citiem soļiem kā daļai no vispārējās Eiropas pieejas.
Mums ir jāattīsta tiesiskie un finanšu instrumenti, kas dos mums iespēju izlēmīgi vērt mūsu durvis likumīgajiem imigrantiem un palīdzēt viņiem integrēties mūsu sabiedrībās. Tādā pašā veidā mums ir jābloķē nelikumīgā imigrācija un nelikumīgais darbs un ir jāpalīdz likvidēt mafijas veida tīklus, kas nodarbojas ar cilvēku tirdzniecību.
To visu varēs sasniegt, tikai cieši sadarbojoties ar izcelsmes valstīm un tranzīta valstīm. Tādēļ mēs mudinām Komisiju izmantot savas iniciatīvas pilnvaras, un mēs lūdzam Padomi pēc iespējas ātrāk pieņemt visas direktīvas, kas vēl tiek izstrādātas, jo bez vispārēja pasākumu kopuma pilsoņi nesapratīs šo direktīvu. Tās mērķis ir apvienot 27 atšķirīgus tiesību aktus, lai nodrošinātu efektīvas atgriešanās procedūras, kā arī cieņu un imigrantu pamattiesību ievērošanu.
Izmantojot mūsu grozījumus, Sociāldemokrātu grupa grib padarīt šo direktīvu atbilstīgu tiem tiesību aktiem, kas ir visprogresīvākie un visaizsargājošākie. Mēs, Spānijas sociāldemokrāti, sevišķi uzsveram nepilngadīgo aizsardzību un rūpes par viņiem, un mēs prasām, lai viņiem būtu piekļuve izglītībai un lai viņi tiktu uzņemti īpašos uzņemšanas centros. Mēs arī gribam veicināt brīvprātīgu atgriešanos un uzlabot procedūras juridiskās garantijas.
Dāmas un kungi, nobeigumā es vēlētos atbalstīt Weber kunga priekšlikuma noraidīšanu, jo viņš meklē īsāko ceļu šajā procedūrā, kas vājinātu koplēmuma pilnvaras un šī Parlamenta uzticamību.
Pašreiz mums ir vajadzīgs spēcīgs Parlaments, kas uzņemas savas saistības.
Sarah Ludford
Priekšsēdētājas kundze, es bez vilcināšanās balsoju par šo direktīvu nevis tāpēc, ka tā būtu ideāla, bet tāpēc, ka tā paaugstina standartus dažās dalībvalstīs. Un, patiešām absurdi, šīs direktīvas vērtības novērtējums rodas tieši no tā, ka Apvienotā Karaliste neizvēlas piedalīties šajā direktīvā. Tā nevēlas, lai to ierobežotu direktīvas augstie standarti, - nebūt ne mazsvarīgie laika ierobežojumi un nosacījumi par apcietinājumu, piemēram, apcietināto par imigrāciju atdalīšana no notiesātajiem noziedzniekiem, kas pašreiz Apvienotajā Karalistē nenotiek vienmēr, un tas, ka piespiedu pasākumiem ir jābūt proporcionāliem un jāievēro pamattiesības un indivīda cieņa - visi vērtīgie aspekti šajā dokumentā.
Ir bijis daudz dezinformācijas, un man ir žēl, ka kāds nepareizi informēja Bolīvijas prezidentu, kas vakar rakstīja Lielbritānijas laikrakstā "The Guardian”. Astoņpadsmit mēneši nav standarta laika posms apcietinājumam. Direktīva nosaka, ka tam nav jāpārsniedz seši mēneši, izņemot gadījumus, ja, neskatoties uz visiem dalībvalstu pamatotajiem pasākumiem, izraidīšanas darbība, domājams, turpinās ilgāk tāpēc, ka nenotiek sadarbība no attiecīgās personas puses vai kavējas dokumentu saņemšana no trešās valsts.
Es domāju, ka noteikumi par bērna interešu ievērošanu, par ģimenes dzīvi, par veselības stāvokli, par neizraidīšanas principu un par īpašiem noteikumiem nepilngadīgajiem bez pavadības ir sevišķi vērtīgi un palīdzēs tiem migrantiem, kam draud izraidīšana. Noteikumi par apcietinājuma iemesliem un pārsūdzībām, kā arī tiesas kontroli ir būtiski. Bet, kaut gan es domāju atbalstīt šo nepavisam ne nevainojamo, bet vajadzīgo direktīvu, lai paaugstinātu standartus, man ir jāuzsver, ka tā ir tikai attēla viena puse. Mums ir jāizveido taisnīga bēgļu pieņemšanas sistēma un piemērota likumīgās imigrācijas politika.
Willy Meyer Pleite
(ES) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, tas ir negods, vislielākais negods censties deportēt vairāk nekā 8 miljonus cilvēku, pamatojoties uz administratīvā apcietinājuma koncepciju.
Ja šis lēmums tiks pieņemts, kā diemžēl var notikt, tās būs aizsargāt spējīgās Eiropas beigas. Daudzi no mums, eiropiešiem, izcieta administratīvo apcietinājumu diktatūru laikā, un šī ir koncepcija, kas taisās dominēt attiecībā uz 8 miljoniem cilvēku deportāciju.
Neatbalstošā Eiropa tādēļ gatavojas konsolidēties. Tās dalībvalstis, kas cenšas atdzīvināt šo koncepciju, ir tās pašas, kurām šajā finanšu gadā pirmoreiz ir samazināta palīdzība starptautiskajai sadarbībai.
Nebūs iespējams sasniegt Tūkstošgades mērķus, un tas būs mūsu, vecās Eiropas, vecās Eiropas ar solidaritātes vērtībām, ieguldījums cīņā ar badu un pārtikas krīzi. 8 miljonu cilvēku deportācija bez jebkādām garantijām: negods!
Es ticu Eiropai un aicinu iesaistīties tos pilsoņus, kas noraida šāda veida tiesību aktus.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Dārgie kolēģi, Eiropas Komisija ir atklājusi, ka 2006. gadā Eiropas Savienībā bija aptuveni 8 miljoni nelikumīgo imigrantu. Savienība nevar ilgāk atstāt bez ievērības šo problēmu. Mums ir jāatrod risinājumi; mēs nevaram spēlēties ar šo cilvēku dzīvēm, bet šī situācija noteikti pati par sevi neatrisināsies.
Komisijas nesen ierosinātie instrumenti nelikumīgās imigrācijas kontrolei nevar radīt pozitīvu ietekmi, kamēr netiek atrisināta arī nelikumīgo emigrantu problēma. Mēs dzīvojam Eiropā, kurā iekšējās robežas ir likvidētas, tas ir iemesls tam, kādēļ mums ir vajadzīga šī direktīva, lai mēs varētu spert pirmo soli virzienā uz kopēju politiku nelikumīgo imigrantu repatriācijas jomā.
Ir tādas nevalstiskās organizācijas, kas uzskata, ka Eiropas Savienība ir pieņēmusi arvien represīvāku politiku imigrācijas jomā, un vērtē Atgriešanās direktīvu kā "kauna direktīvu”. Es saprotu šo NVO bažas, aizstāvot to cilvēku intereses, kam nav dokumentu, bet es aicinu šīs organizācijas skatīties uz situāciju reālistiski. Kādi risinājumi būtu attiecībā uz nelikumīgajiem imigrantiem, kuri ieceļo caur Maltu, Kanāriju salām, Grieķiju, Itāliju vai pēdējā laikā caur ārējo austrumu robežu un kuri mēģina apmesties uz dzīvi Eiropas Savienībā? Pastāv risks, ka šie imigranti var kļūt par nelikumīgā darba tirgus, nelikumīgās tirdzniecības vai pat terorisma radikalizācijas upuriem. Šie draudi ir reāli, un tieši tādēļ ir svarīgi regulēt viņu situāciju, vai nu izmantojot repatriāciju, vai piešķirot patvērumu vai uzturēšanās atļauju.
Sarunas ar Padomi ir novedušas pie risinājumiem, kurus var pieņemt bez iebildumiem, jo sevišķi jutīgajās jomās, piemēram, vismazāk aizsargāto cilvēku un nepilngadīgo bez pavadības aizsardzība, nosacījumu noteikšana repatriācijai uz izcelsmes valstīm vai tām valstīm, ar kurām Eiropas Savienība ir noslēgusi divpusējus nolīgumus šajā jomā. Es uzskatu, ka ir atzinīgi jāvērtē referenta un Padomes pūles un šī direktīva ir jāapstiprina pirmajā lasījumā iesniegtajā redakcijā.
Wolfgang Kreissl-Dörfler
(DE) Priekšsēdētājas kundze, es likšu savas piezīmes malā. Es biju sagatavojies runāt par daudzām citām lietām, bet man ir jānorāda, ka mēs noteikti neesam sasnieguši visu, ko mēs šeit varam. Es arī cerēju, ka būs vairāk noteikumu vai labāki noteikumi. Es svārstos: viens viedoklis ir, ka ir jābūt vislabākajiem noteikumiem, un otrs viedoklis ir, ka šeit, Eiropas līmenī, ir jāpieņem lēmums arī par obligātajiem standartiem, kas ir jāpiemēro valstīs, kurās vispār nav nekādu standartu. Katram no mums būtu jāskatās uz to, kāda situācija šajā jautājumā ir savā valstī, uz to, kas tur notiek, kādi ir mūsu pašu valsts standarti. Vai tie visi patiešām ir tik lieliski?
Kā Eiropas Parlaments mēs varam noteikt tikai obligātos standartus. Tas, ka Padome vispār ir spējusi panākt kādu vienošanos, ir gandrīz vai brīnums, jo četras vai piecas valstis, arī manas valsts federālais iekšlietu ministrs, vispār nevēlējās nekādus noteikumus un pauda apmierinātību ar to, kā šīs lietas notiek šajās valstīs. Tagad uzdevums ir valstu parlamentiem un valstu valdībām darboties ievērojami labāk. Neviens neattur tos meklēt labākus risinājumus - kur tas ir rakstīts? Kad es biju students, es iemācījos, ka "statūtu lasīšana atvieglo tiesību aktu atrašanu”. Deprez kungam ir taisnība: ja izlasa visus pantus kopā, kļūst skaidrāks tas, ko mēs šeit varam sasniegt. Tas nav tā, it kā mēs gribētu atrast "filozofa akmeni”. Neviens nekad to nav atradis - gluži pretēji. Tomēr es gribētu, ka šis kompromiss tiktu izmantots kā pamats, lai turpmāk Eiropas Savienība var to uzlabot. Maniem kolēģiem Bundestāgā, Vācijas parlamenta apakšpalātā, un katrā Vācijas federālajā zemē būs jāveic sava darba daļa, jo mūsu valstī ir 18 mēnešu laika posms apcietinājumam līdz izraidīšanai. Mums ir daudz ilgāks atkārtotas ieceļošanas aizliegums, un daudzās federālajās zemēs ir pieņemti lēmumi, kas nav pieņemami. Lai neteiktu, ka tā ir kauna lieta, es varu vienīgi dot padomu, ka tas nav virziens, kurā doties uz priekšu. Visu laiku uzstāties tikai pret - augstā debess! -, tas vispār nekad nav palīdzējis cilvēkiem, kuriem ir jāstrādā šajā jomā, un tiem, kas ir iestrēguši valstīs, kurās nav nekādu pamatnostādņu.
Marco Cappato
(IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, referents Weber kungs gribēja zināt, kādēļ šis Parlaments neievēroja dažus pozitīvus pasākumus, ko ievieš šis direktīvas priekšlikums.
Tomēr referents ar mums runā tā, it kā šis Parlaments būtu saskāries ar galīgo balsojumu, ar galīgo lasījumu, ar pienākumu izpildīt galīgās saistības par pieņemšanu vai noraidīšanu. Taču tas tā nav. Tagad mums ir pirmais lasījums. Tādēļ ir grūti saprast, kādēļ mēs neizmantojam šo iespēju, ņemot vērā priekšlikumus uzlabojumiem, kas šajā Parlamentā ir guvuši plašu vienprātību, protams, no labējo un kreiso politiķu puses, par papildu garantijām, ko varētu piešķirt nepilngadīgajiem, par trešām tranzīta valstīm un par atkārtotas ieceļošanas aizliegumiem.
Jūs sakāt mums, ka tas ir tāpēc, ka Padome ir nolēmusi un valdības ir nolēmušas. Kā teica Jonckheer kungs, tā ir mūsu kā kopējā likumdevēja pilnvaru noliegšana; tas nozīmē, un es to saku, pienācīgi ievērojot to darbu, kas ir veikts trijos sarunu gados, ka mēs paši sevi nostādām situācijā, kad netiek izmantotas mūsu pilnvaras uzlabot šo direktīvu.
Eiropas valdībām ir vajadzīgs šis Parlaments tieši tādēļ, lai padarītu Eiropu nevis par vietu, kur pastāv bailes un efektīvāki instrumenti, lai aizsargātu pret imigrāciju, bet par vietu, kur notiek imigrantu integrācija.
Patrick Gaubert
(FR) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, daudzas organizācijas un politiskās partijas uzkurina absurdu ideoloģisku kampaņu pret šo dokumentu, ko tās izmanto un sagroza, lai sasniegtu politiskus mērķus.
Ar šo direktīvu mēs piedāvājam garantijas cilvēkiem neaizsargātības situācijās, lai nodrošinātu, ka atgriešanās notiek, pilnībā ievērojot viņu tiesības un viņu cieņu. Tas neattiecas uz patvēruma tiesībām, Catania kungs. Man rodas iespaids, ka jūs to vēl neesat sapratis.
Mēs nepieļausim iespēju, ka mūsu pilsoņi uzskata, ka viņu pārstāvji ir atbildīgi par dokumentu, kas nepareizi apzīmēts kā "apkaunojošā direktīva”. Mums nav jākaunas par dokumentu, kas ievieš jaunas garantijas. Īstais kauns ir tiem, kuri ir akli un neredz vai negrib redzēt to progresu, ko tas ļauj panākt.
Vai mēs vēlamies ietvert brīvprātīgas atgriešanās principu? Vai mēs vēlamies ļaut dalībvalstīm saglabāt neierobežotu laika posmu? Vai mēs vēlamies pamatotus lēmumus? Vai mēs vēlamies, lai tiesībaizsardzības iestādes kontrolētu apcietinājuma nosacījumus? Vai mēs vēlamies brīvu juridisko palīdzību un nevalstisko organizāciju iesaisti? Vai mēs vēlamies ietvert ģimenes vienotības principus, bērna intereses un medicīnisko palīdzību? Visus dokumentus var uzlabot, bet šī direktīva ir progress salīdzinājumā ar to, kāda situācija ir pašlaik, kad katra dalībvalsts dara, ko tā grib, kas dažreiz ir nepieņemami, vai tas tā nav, Roure kundze un Hennis-Plasschaert kundze?
Dāmas un kungi, es jūs aicinu balsot par šo kompromisu, lai tādējādi nepieļautu dažu cilvēku politiskās manipulācijas saistībā ar šo dokumentu un lai paturētu prātā konkrētos uzlabojumus, ko tas piedāvā.
Inger Segelström
(SV) Priekšsēdētājas kundze, ļaujiet man sākumā pateikties Manfred Weber un visiem tiem, kuri padarīja iespējamu šo diskusiju par pirmo soli virzībā uz kopējiem noteikumiem un procedūrām attiecībā uz nelikumīgo imigrantu atgriešanos. Salīdzinot ar iepriekšējām diskusijām komitejā un plenārsēdē, es domāju, ka attiecībā uz dažiem galvenajiem jautājumiem lietas virzās nepareizajā virzienā, proti, virzienā uz mazāk humānu Eiropas Savienību.
Pirmkārt, turēt cilvēkus ieslodzījumā līdz 18 mēnešiem nav pieņemami. Cilvēki var sajukt prātā, un šie cilvēki nav ļaundari vai kriminālnoziedznieki, bet cilvēki, kas meklē sev un savai ģimenei labāku dzīvi prom no nabadzības. Otrkārt, ja Padomei un referentam nav ticības attiecībā uz brīvprātīgu atgriešanos, bērni tiks izrauti no skolām un pirmsskolas klasēm, mājvieta tiks atstāta bez brīdinājuma, un mēs izdarīsim varbūt lielāku postījumu par to, kādu, jo sevišķi bērniem, izraisīja visa lēmuma gaidīšanas spriedze. Treškārt, pēc bērna tiesību stratēģijas pieņemšanas janvārī Parlaments tagad nevar spert soli atpakaļ un ieslodzīt bērnus vai apieties ar viņiem tā, kā ir ierosināts priekšlikumā. Tas var bērnus negatīvi ietekmēt uz visu mūžu, un es to neatbalstīšu. Ceturtkārt, pieci gadi ir pārāk ilgs termiņš, lai cilvēkiem nebūtu iespējas atgriezies, ja viņiem ir iemesls to darīt. Pat vislabākajā no pasaulēm cilvēkus nevar masveidā apvienot grupās; lietas ir jāizskata individuāli, un ir jāizvērtē un jāpārbauda konkrētie apstākļi, piemēram, attiecībā uz sievietēm un bērniem cilvēku tirdzniecībā.
Daudzas organizācijas, kas uzrauga cilvēktiesības, ir paudušas viedokļus, un tās ir nobažījušās un uzskata, ka šis kompromiss ir nepiemērots un cilvēciskā pieeja - neiejūtīga. Sociāldemokrātu grupas grozījumi ir slavējami. Paldies jums, priekšsēdētājas kundze!
Panayiotis Demetriou
(EL) Priekšsēdētājas kundze, mums ir jāuzdod jautājums: vai nelikumīgā imigrācija Eiropas Savienībā pašreiz ir vai nav problēma? Atbildei uz to ir jābūt, ka tā ir problēma un turklāt nopietna problēma. Mums ir arī jājautā, vai šai problēmai ir jāpievēršas Eiropas līmenī vai tā arī turpmāk būs katras atsevišķas dalībvalsts kompetencē. Atbilde uz otro jautājumu ir nē: problēma ir jārisina Eiropas Savienībai. Mēs esam paziņojuši savu nostāju par šo jautājumu. Vai līdz šim ir tikusi piemērota plaša, vispārēja politika, lai atrisinātu šo problēmu? Šeit diemžēl atbilde atkal ir - nē. Mēs pievēršamies problēmai fragmentāri, un šodienas debates vienīgi "ieskrambā virsmu” šai milzīgajai nelikumīgās imigrācijas problēmai. Tomēr mēs vienā reizē varam pavirzīties tikai vienu soli uz priekšu.
Šodien ir jāuzdod vēl viens jautājums, ja mēs apspriežam kompromisu: vai šis ir nevainojams kompromiss starp Padomi un Parlamentu? Atbilde ir - nē. Vai tas ir tāds kompromiss, kādu mēs vēlējāmies? Noteikti nē! Vai tas ir kompromiss, ko mēs varētu apspriest mums pieejamajā laikā, gūstot gandarījumu par patiesu nonākšanu pie kāda rezultāta? Atkal atbilde ir - nē. Parlaments ir spriedis par šo lietu ar Padomi divarpus gadus.
Es apsveicu Weber kungu par to darbu, ko viņš ir veicis, un to rezultātu, ko viņš ir sasniedzis, bet tas nav tāds rezultāts, ar kādu es būtu pilnībā apmierināts. Tomēr jautājums ir par to, vai situācija uzlabojas. Atbilde ir - jā, tā uzlabojas. Tas ierosina nākamo jautājumu: vai mēs laika gaitā spējam izraisīt kādus uzlabojumus, neļaujot situācijai palikt nemainīgai? Mana atbilde ir - jā, mēs esam dialoga procesā, un tā var būt tikai laba lieta. "Zeme pieder visiem cilvēkiem” - tā ir pieeja, kas mani ir aizkustinājusi. Mani ir aizkustinājis viedoklis, ka mēs nevaram izturēties nesaprātīgi pret šiem cilvēkiem. Mums tomēr ir jāievēro reālā situācija. Organizētas sabiedrības pastāv, un, lai notiek kas notikdams, mums ir jāaizsargā cilvēktiesības, tajā pašā laikā aizstāvot organizēto sabiedrību un organizēto valstu intereses un tiesības.
Genowefa Grabowska
- (PL) Priekšsēdētājas kundze, miljoniem cilvēku uzturas Eiropā nelikumīgi, un viņu uzturēšanās tiek pieļauta tāpēc, ka viņi ir lēta darbaspēka avots, viņi neiegūst tiesības uz pensiju vai uz veselības aprūpi, un viņi nevar brīvprātīgi aizstāvēt savas tiesības, izmantojot tiesas. Man nav šaubu par to, ka ikvienai personai neatkarīgi no viņa vai viņas tiesiskā statusa ir tiesības uz cieņu un uz humānu attieksmi. Tādēļ man ir prieks atzinīgi vērtēt Eiropas Komisijas priekšlikumu, kas ir domāts, lai saskaņotu principus šajā lietā.
Es nešaubos, ka mēs visi šajā Parlamentā vēlamies, lai būtu pārredzami un skaidri Kopienas principi un procedūras saistībā ar atgriešanos, izraidīšanu un ieceļošanas aizliegumu nelikumīgajiem imigrantiem. Mēs šos principus un procedūras esam gaidījuši jau diezgan ilgi. Parlaments jau divus gadus ir strādājis pie šiem risinājumiem. Neaizmirsīsim, ka mums būs jāgaida vēl divi gadi, līdz šī direktīva stāsies spēkā, jo tāds ir tās īstenošanas laika posms dalībvalstīs. Kaut gan šī direktīva izraisa iebildumus no manas puses - mūsu iebildumi attiecas, piemēram, uz apcietinājuma laika posmu imigrantiem, bērnu bez aizbildņiem aizturēšanu un aizliegumu atkārtoti ieceļot Eiropas Savienībā -, es gribu vaicāt, vai nelikumīgajiem imigrantiem ir jāturpina gaidīt saskaņotu imigrācijas politiku, arī obligātos standartus. Vai viņiem ir jākļūst par lieciniekiem diskusijai, kas demonstrē to, ka Eiropa nespēj vienoties par šo lietu? Es domāju, ka nē.
Stefano Zappalà
(IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, kopā ar daudziem kolēģiem deputātiem, kuri šorīt ir piedalījušies un tagad piedalās debatēs šajā Parlamentā, es pieredzēju šo parādību no pirmavota šī Parlamenta sasaukuma sākumā, apmeklējot daudzas vietas Eiropā un daudzus iepriekšējās uzņemšanas centrus.
Es saprotu, ka šī parādība ir sarežģīta un ka tai ir daudzas šķautnes. Katram no mums mūsu kultūras, mūsu rakstura un mūsu politiskās nostājas dēļ, iespējams, par to ir savs, īpašs viedoklis. Tomēr mums ir kopumā jāņem vērā, un es domāju, ka tas ir absolūti svarīgi, tas, ka mēs šeit nerunājam par nedaudziem emigrantiem, kā tas bija pirms 100 gadiem. Mēs nerunājam par mazām vai izolētām parādībām, bet mēs runājam par tautu imigrāciju. Mēs runājam par miljoniem un miljoniem indivīdu, kuri pārvietojas, atšķirīgas motivācijas mudināti, ļoti nedaudzi - saistībā ar patvēruma meklēšanu, ļoti nedaudzi - politiskas nepieciešamības dēļ, bet ļoti daudzi - meklējot labākus dzīves apstākļus un labākus darba apstākļus.
Es nevaru, kaut gan diemžēl laiks spiež kā tirāns, nepateikt paldies Weber kungam. Es nevaru nepateikties Deprez kungam, Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas pašreizējam priekšsēdētājam, bijušajam priekšsēdētājam Cavada kungam un visiem tiem deputātiem, ar kuriem kopā mēs esam pavadījuši daudz laika, pētīdami šo parādību. Es uzskatu, ka ir labāk, ja ir tiesību akti, kurus var uzlabot, nekā - ja tiesību aktu nav vispār. Es esmu pārliecināts, ka Eiropai ir taisnība, ka ir jārūpējas par visiem, bet, pats galvenais, attiecībā uz šo sarežģīto un nopietno parādību, ko mēs piedzīvojam, tai ir taisnība, ka ir jārūpējas par saviem pilsoņiem.
Frieda Brepoels
(NL) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, es sākumā vēlētos īpaši pateikties mūsu referentam par viņa ārkārtīgi smago darbu un arī par viņa neatlaidību šajā ārkārtīgi svarīgajā lietā. Debašu beigās, protams, ir ļoti grūti sniegt kādus jaunus aspektus, bet es lielā mērā piekrītu tiem deputātiem, kuri ir teikuši, ka šī direktīva ir tikai iesākuma solis, tomēr nozīmīgs solis virzībā uz plašu migrācijas politiku. Mēs visi saskaramies ar tām pašām problēmām un uzdevumiem, un ir skaidrs, ka mūsu pilsoņi pieņems un arī sapratīs likumīgo migrāciju tikai tad, ja politiķi ļoti skaidri noteiks, ka nelikumīgā migrācija nav pieņemama nekādos apstākļos. Mēs esam secinājuši, ka vienai trešdaļai mūsu dalībvalstu vēl arvien nav nekādu noteikumu šajā jomā un tātad patiesībā jebkuri tiesību akti, ko mēs šeit pieņemam, rada progresu šajās valstīs attiecībā uz nelikumīgo migrantu aizsardzību.
Es gribētu teikt šīs direktīvas oponentiem, ka patiešām būs maz pārmaiņu vai arī to nebūs vispār tajās valstīs, kuras jau piedāvā pietiekamu aizsardzību, un ka Padome turklāt ir skaidri garantējusi, ka šī direktīva netiks izmantota, lai kaitētu tādai aizsardzībai, kas pārsniedz direktīvā noteikto, kā tas ir dažās valstīs. Visbeidzot, ir jābūt skaidram arī tam, ka dalībvalstīm ir brīva izvēle iet tālāk par šajā direktīvā noteiktajām prasībām.
Attiecībā uz īstenošanu un turpmākiem pasākumiem es uzskatu par ļoti svarīgu to, ka ne vien Komisija, bet arī valstu parlamenti uzņemas galveno atbildību šajā lietā, jo pats par sevi ir skaidrs, ka šīs izraidīšanas ir arī efektīvi jāīsteno.
Visbeidzot, priekšsēdētājas kundze, es ceru, ka vairums šī Parlamenta deputātu skatīsies tālāk par politisko dogmu un manevrēšanu un būs sagatavojušies dot ieguldījumu reālam, apņēmīgam, skaidram, humānam risinājumam ne tikai Eiropas Savienības interesēs, bet pat vairāk pašu nelikumīgo migrantu interesēs.
Manolis Mavrommatis
(EL) Priekšsēdētājas kundze, ļaujiet man vispirms apsveikt savu kolēģi Weber kungu par viņa lielisko darbu un tā rezultātiem un arī Carlotti kundzi par mūsu konstruktīvo sadarbību Attīstības komitejā.
Vidusjūras reģiona valstis saskaras ar nelikumīgās imigrācijas problēmu lielākā mērā nekā tās valstis, kurām nav kopīgas robežas ar trešām valstīm. Piemēram, 112 000 nelikumīgie imigranti pagājušogad ieceļoja manā valstī, Grieķijā, un tika izdoti 58 000 lēmumu par atgriešanos. Tie ir rekordskaitļi Eiropas Savienībā, kurai tādēļ ir jāpieņem kopēja stratēģija, lai nodarbotos ar šo problēmu. Ir jāveic papildu pasākumi, lai integrētu imigrantus, un jāizveido piemēroti nosacījumi attiecībā uz nelikumīgo ieceļotāju atgriešanos.
Eiropas Savienībai ir jānodrošina atgriešanās politika, kas pamatojas uz solidaritātes principu un kopīgu atbildību ar jaunattīstības valstīm. Es apstiprinu un atbalstu atbrīvojumu no noteikumu izpildīšanas šajā direktīvā: tas pamatojas uz ģimenes attiecībām, bērnu interesēm un imigrantu veselības stāvokli. Attiecīgam sociālo pakalpojumu departamentam vai advokātam ir jāgarantē bērnu intereses.
Visbeidzot, Attīstības komitejas aicinājums pret nepilngadīgo apcietināšanu ir pieņemts, un es esmu pārliecināts, ka visi mani kolēģi deputāti to atzīs.
Ioannis Varvitsiotis
(EL) Priekšsēdētājas kundze, kā jau tikko teica Mavrommatis kungs, 112 000 nelikumīgu imigrantu pagājušajā gadā ieceļoja Grieķijā. Lielākā daļa no viņiem tomēr nevēlējās palikt; viņi gribēja doties uz citām Eiropas valstīm. Tas nozīmē, ka imigrācijas problēma ir Eiropas problēma; tā satrauc mūs visus, un mums ir jāpievēršas tai kopīgiem spēkiem.
Tādēļ Grieķija ir par kopēju imigrācijas politiku. Protams, Weber kunga ieteikums neatrisina šo problēmu kopumā, bet tas ir ļoti pozitīvs solis, tādēļ es no visas sirds viņu apsveicu. Ja mēs turpināsim šo politiku, kas norādīta direktīvā, es domāju, ka kaut kad agrāk vai vēlāk mēs atklāsim, ka esam labākā situācijā nekā pašlaik.
Neviens neatbalsta necilvēcīgu apiešanos ar migrantiem vai cilvēktiesību pārkāpšanu. Grieķijas vienīgais iebildums ir bijis par dalībvalstu pienākumu nodrošināt bezmaksas juridisko palīdzību. Vai jūs zināt kādēļ? Tam ir divi iemesli: pirmkārt, izmaksas ir milzīgas un pārmērīgi augstas Grieķijai; otrkārt, juridiskā palīdzība ietver netaisnīguma iespēju. Ja nelikumīgajiem imigrantiem tiek piešķirta bezmaksas juridiskā palīdzība, kādēļ to nepiešķirt nabadzīgiem likumīgajiem imigrantiem, kuri ieceļo mūsu valstī, un kādēļ ne mūsu pašu nabadzīgajiem pilsoņiem?
Es domāju, ka ar papildinājumu attiecīgajam pantam šis jautājums ir ticis atrisināts un Grieķijas iebildums ir atcelts. Mēs tādēļ noteikti atbalstīsim šo priekšlikumu un ieteikumu.
Pierre Pribetich
(FR) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, sarunu process, lai panāktu vienošanos pirmajā lasījumā, ir radījis šķēršļus daudziem sasniegumiem, kas tika panākti ar Parlamenta darbu.
Pašreizējā situācijā šis kompromisa dokuments ir nepieņemams. Ir nepieņemami attiekties pret nepilngadīgajiem kā pret pieaugušajiem, atstāt tos bez piekļuves izglītībai, ļaut, lai viņi tiek sūtīti atpakaļ uz valsti, kas atrodas tālu no viņu radiniekiem. Ir nepieņemami pielīdzināt kopējos noteikumus un procedūras zemākajiem standartiem Eiropā un samazināt šīs direktīvas prasības; ir nepieņemami atstāt tik daudzas durvis atvērtas nopietniem cilvēktiesību pārkāpumu riskiem, necienīgiem apcietinājuma laika posmiem un atstāt tik daudzus cilvēkus bez juridiska nodrošinājuma šādās situācijās.
Kā izglītota Eiropa var pieņemt šādu šausmīgu lietu? Kā Viktora Igo Eiropas Savienoto Valstu radītāju sapnis var tikt pārvērsts par murgu pēc tik daudzām cerībām?
Miroslav Mikolášik
(SK) Problēmas saistībā ar imigrantiem, kas Eiropas Savienībā uzturas nelikumīgi, prasa pārredzamus, skaidrus un taisnīgus noteikumus. Ņemot vērā to, cik šī problēma ir aktuāla - pašlaik Eiropas Savienībā dzīvo aptuveni 8 miljoni nelikumīgo imigrantu - un sarežģīta, es domāju, ka kopēja tiesiskā regulējuma izveidošana ir nenovēršama.
Direktīva skaidri nosaka, ka nelikumīgajiem imigrantiem ir jāatstāj Eiropa. Tomēr mums ir jāapsver nosacījumi, ar kuriem saskaņā tas notiek, un jānodrošina, ka pilnībā tiek ievērotas cilvēktiesības, jo sevišķi personas tiesības uz brīvību.
Tā kā bērni ir ārkārtīgi neaizsargāta grupa šajā situācijā, es īpaši atzinīgi vērtēju to, ka tiesiskais pamatprincips par bērna interesēm ir skaidri minēts šajā direktīvā. Mēs nevaram sašaurināt nelikumīgās imigrācijas problēmu tikai līdz pragmatiskai piespiedu izraidīšanai un atkārtotas ieceļošanas aizliegumam. Galu galā mums ir jāpiemēro plašāka politiskā dimensija, samazinot veicinošos faktorus nelikumīgajai imigrācijai uz Eiropas Savienību.
Jean-Claude Martinez
(FR) Priekšsēdētājas kundze, Evo Morales mums rakstīja par šo imigrācijas direktīvu, kas Francijā ir pazīstama kā "sans-papiers”. Latīņamerikas valsts vadītājs, rakstot Eiropai, nav patiešām ārzemnieks, tas ir tā, it kā rakstītu radinieks.
Acīmredzami mēs esam valstis ar noteikumiem, kuri ir jāievēro; citādi rodas traucējumi un beigās cieš ikviens. Tomēr, tā kā imigrācija notiek no Peru uz Čīli, no Nikaragvas uz Kostariku un no Mozambikas uz Dienvidāfriku, imigrācija notiek visā pasaulē, un tai ir globāli cēloņi. Globalizēta ekonomiskā tirgus apstākļos imigrācija ir kapitālistiskās loģikas augstākā pakāpe, kad persona, kam nav nekā, ko pārdot, var pārdot tikai pati sevi. Pussagruvusī kontinentālās Eiropas tiesiskā struktūra varētu būt vajadzīga globālās migrācijas sekām, bet ar imigrāciju galu galā būs jānodarbojas globālā līmenī, kā tas ir ar pārtiku, pandēmijām un pamatizglītību, jo šīs problēmas jau ir globalizētas. Šī lieta ir pazīstama kā globālā kopīpašuma kopīgo jomu "regulēšana”.
Petru Filip
Tas, ka dalībvalstīs ir piemērojami vienoti standarti un procedūras, veido prasību visas Eiropas administratīvās sistēmas līmenī un ne tikai attiecībā uz trešo valstu imigrantu atgriešanos.
Šī ziņojuma, kas bez šaubām ir aktuāls un noderīgs, sagatavošana sniedz man iespēju atkal ierosināt diskusiju par to, ka ir jāīsteno savietojamas sistēmas publisku dokumentu izsniegšanai administrācijas līmenī visās valstīs.
Sistēmu savietojamība dokumentu izsniegšanai visās valstīs paliek galvenais priekšnoteikums, lai ierobežotu riskus, ko rada pārmērīgas pilnvaras, un nodrošina funkcionālu formulu, lai garantētu to tiesību izmantošanu, kas izriet no Kopienas pilsoņa statusa.
Atzinīgi vērtējot šī ziņojuma kvalitāti, es vēlētos uzsvērt, ka tā ietekme tiks palielināta, pārdomājot īstenošanas praktiskos nosacījumus, kas pamatojas uz fundamentāliem pētījumiem attiecībā uz administratīvo procedūru un dienestu integrētas elektroniskās sistēmas iespējām. Varbūt nav par vēlu domāt par Eiropas elektroniskās identitātes izveidošanu.
Nicolae Vlad Popa
(RO) Weber kunga ziņojuma, līdzsvarota ziņojuma, dēļ Atgriešanās direktīva izveidos pirmo tiesību aktu iniciatīvu imigrācijas jomā, kas ir veiksmīgi jāpieņem, izmantojot koplēmuma procedūru starp Eiropas Parlamentu un Padomi. Man ir prieks, ka abas iestādes, kam palīdzēja Eiropas Komisija, uzņēmās un atbildīgi izpildīja savus pienākumus, izveidojot atsauci turpmākiem dokumentiem.
Atgriešanās politiku ir jāuzskata par neatņemamu un vajadzīgu sastāvdaļu pilnīgai un saskaņotai Kopienas politikai migrācijas un patvēruma jomā. Efektīvāki noteikumi attiecībā uz nelikumīgo imigrāciju dos iespēju izveidot liberālākus likumīgās migrācijas noteikumus.
Es uzskatu, ka pašlaik ir izstrādāti skaidri, pārredzami un taisnīgi noteikumi, lai nodrošinātu efektīvu atgriešanās politiku kā migrācijas politikas pareizas pārvaldības nepieciešamu sastāvdaļu saskaņā ar Hāgas programmu.
Ewa Klamt
(DE) Priekšsēdētājas kundze, mēs esam daudzus gadus aicinājuši izveidot vispārēju plānu par visiem migrācijas aspektiem, un Atgriešanās direktīva pietiekami skaidri veido daļu no šīs paketes. Likumīgo imigrāciju Eiropas Savienībā var saprātīgi regulēt tikai tad, ja mēs neturpinām dot pajumti miljoniem nelikumīgo imigrantu un nostādīt šo situāciju vienā līmenī ar likumīgo imigrāciju.
Kad Roure kundze norāda uz nelikumīgo imigrantu "tiesībām” izglābties no nabadzības, man ir viņai jāatgādina, ka Āfrikas kontinentā vien ir 922 miljoni cilvēku, no kuriem lielākā daļa dzīvo nabadzībā, un ka Indijā ir 1,1 miljards cilvēku, no kuriem daudzi vēlētos doties šurp un pievienoties mums Eiropā. Tas ir nepareizs lietu regulēšanas veids. Tādēļ atbalstiet šo Atgriešanās direktīvu, lai dotu mums iespēju beidzot izveidot patiešām labus noteikumus likumīgajai imigrācijai, tā ka mēs patiešām varētu palīdzēt cilvēkiem.
Dragutin Mate
Padomes priekšsēdētājs. - (SL) Es, protams, vēlētos piebilst dažas lietas par to, kam es esmu cieši sekojis un ko jūs esat teikuši savās piezīmēs.
Vispirms ir ļoti skaidri jāpaziņo, ka šodien šeit mēs runājam par Atgriešanās direktīvu, mēs runājam par nelikumīgo migrāciju, mēs nerunājam par patvērumu vai par patvēruma procedūrām. Starp šīm divām lietām ir ļoti liela atšķirība. Direktīva par patvērumu ir spēkā kopš 2003. gada, un tā darbojas.
Šodien mēs mēģinām iet soli uz priekšu. Mums ir svarīgi veikt šo soli uz priekšu, un savā politiskajā paziņojumā, ko jūs varat lasīt priekšpēdējā lappusē, Padome pieņēma saistības par to, ka tām personām, kuras atbilst nosacījumiem par apcietinājumu, bet ne visaptveroši visiem, var noteikt apcietinājumu uz sešiem mēnešiem. Turklāt izņēmuma gadījumos, ja tas ir īpaši nodrošināts, to var pagarināt vēl uz 12 mēnešiem. Šis nav automātisks 18 mēnešu process, kā mēs vairākas reizes esam dzirdējuši šodien no tribīnes. Tā nav taisnība.
Turklāt Padome politiskajā paziņojumā skaidri noteica saistības, ja es drīkstu citēt: "Padome paziņo, ka šīs direktīvas īstenošana nav pati par sevi jāizmanto par iemeslu tam, lai attaisnotu tādu noteikumu pieņemšanu, kas ir mazāk labvēlīgi attiecībā uz personām, kurām tie tiek piemēroti.”
Tas nozīmē, ka tas nenotiks nevienā valstī, un šādas valstis ir sešas - es esmu runājis ar visiem sešiem ministriem. Sarunu procesā Padomē visi seši ministri apgalvoja, ka apcietinājums ir mazāks par sešiem mēnešiem. Tomēr diemžēl vairumā dalībvalstu ir daudz ilgāki laika posmi, pat neierobežoti, un vairākās dalībvalstīs pašlaik gan teorētiski, gan praktiski ir iespējams aizturēt nelikumīgos imigrantus neierobežotu laika posmu.
Šajā jautājumā mēs vēlētos panākt progresu. Turklāt mums tas ir būtiski, lai tiktu panākts progress. Šeit es, protams, vēlētos īpaši pieminēt sevišķi vismazāk aizsargāto bērnu grupas. Es mudinātu vēlreiz ieskatīties 5. pantā un vēlreiz - 15.a pantā. Ir skaidri noteikts, ka nosacījumi nedrīkst būt sliktāki bērniem un ka viņiem ir jāsniedz piekļuve izglītībai un bērnudārziem. Viņiem ir jādod pajumte īpašās iestādēs, kas dod visas šīs iespējas. Ierobežojumi ir ļoti stingri.
Arī par šo jautājumu sarunas bija ļoti grūtas, tās nekādā ziņā nebija vienkāršas. Es nezinu, vai visi deputāti var to iedomāties, bet šeit ir tikai viena sīka detaļa no šīm sarunām. Par vienu pantu, 14. pantu, mēs runājām četras stundas, četras stundas par katru vārdu atsevišķi.
Dalībvalstis ir sapratušas, ka šī problēma ir jāatrisina ES līmenī. Un ko šodien šeit gatavojaties lemt jūs? Vai nu mēs atrisināsim to valsts līmenī, kā tas ir darīts līdz šim, vai atrisināsim to ES līmenī. Viens deputāts par to izteicās ļoti daiļrunīgi: nelikumīgā migrācija, tā ir problēma. Jautājums nav par to, vai tā ir problēma. Tā ir. Šī joma ir jāsakārto, tā ir jāsakārto pēc iespējas viscivilizētākajā veidā. Tātad mums ir jāveic pirmais solis. Es zinu, ka daudziem cilvēkiem šis nav labs kompromiss, bet mums ir jāapzinās, ka arī dalībvalstīm šis kompromiss atrodas uz pieņemamības robežas.
Jums ir jāapzinās, ka ļoti daudzas dalībvalstis nevēlas kopēju politiku šajā jomā. Dalībvalstis, daudzas dalībvalstis, būtu apmierinātas, ja tās varētu regulēt šo lietu pēc sava prāta, savās mājās ar saviem noteikumiem, bez Eiropas Parlamenta piekrišanas un bez Eiropas iestāžu uzraudzības. Un pašreizējā situācija ir sliktāka par to, ko mēs šodien ierosinām. Tādēļ es vēlreiz atkārtotu, ka šis ir svarīgs un apņēmīgs solis uz priekšu.
Tātad kas šodien šeit tiek lemts? Mēs nelemjam par pašreizējo formulējumu šiem pantiem, kas ir šeit, vai par panākumu sarunās starp Weber kungu un mani no Padomes puses un Komisiju un komisāriem no otras puses. Mēs lemjam par integrācijas politiku integritāti. Ja mēs šodien nonāksim pie tā, ka mēs sakām NĒ šai direktīvai par nelikumīgo migrāciju, jūs varat iedomāties, cik grūti būs virzīties uz lēmumu pieņemšanu, uz kopīgu lēmumu pieņemšanu par likumīgo migrāciju.
Mums būs jāveic šis pirmais solis, un, ja mēs to nedarīsim šodien, šo lēmumu turpmāka pieņemšana un tās metode būs tālā nākotnē, ļoti tālā nākotnē. Es jums šodien šeit varu ar pilnu atbildību teikt, ka, ja direktīva netiks pieņemta pirmajā lasījumā, daudzas dalībvalstis atgriezīsies pie savām sākotnējām sarunu nostājām, kas ir ārkārtīgi stingras un nelokāmas. Tad, protams, paies krietni ilgs laiks, līdz mēs atkal varēsim sapulcēties šeit un lemt par kādas kopējas nostājas pieņemšanu.
Galu galā kompromiss būs jāpieņem. Radikāla nostāja netiks pieņemta. Tas ir demokrātijas stūrakmens. Tas nav tā, ka kāda viedoklis gūst virsroku, un es, protams, ievēroju visu nevalstisko organizāciju atzinumu un visas citas iestādes, kas ir sniegušas atzinumus un kas cīnās, lai uzlabotu situāciju. Ir pareizi, ka tās cīnās par to, bet mums ir jāapzinās, ka galīgajā analīzē mēs visi - mēs Padomē un jūs Parlamentā - esam atbildīgi vēlētāju priekšā, un mēs zinām, kāda veida grūtības rodas šajās jomās. Kā es esmu paziņojis jau vairākas reizes šajā nobeiguma runā, šis ir pirmais solis, ļoti nozīmīgs solis, kas mums ir jāveic kopā šajā ceļā uz nelikumīgo imigrantu tiesību uzlabošanu un migrācijas politikas izstrādāšanu vispār.
Jacques Barrot
Priekšsēdētājas kundze, es aprobežošos ar papildu informācijas pievienošanu šīm debatēm.
Pirmkārt, Atgriešanās direktīva, ja tā stāsies spēkā, nepastāvēs izolēti. Tā būs daļa no kopuma, kas pamatojas uz koncepciju par saskaņotu imigrācijas politiku. Tādēļ, kā ir minējuši vairāki EP deputāti, patiesībā būs dokumenti par likumīgo imigrāciju un dokumenti par to, lai stiprinātu mūsu patvēruma procedūras un bēgļu uzņemšanu. Būs arī un jau ir saskaņota politika, kas ietver trešās valstis, no kurām imigranti ierodas. Es personīgi esmu pārliecināts, ka, izmantojot tieši partnerību ar vairākām trešām valstīm, mēs gūsim panākumus, lai atrastu veidus un līdzekļus šai saskaņotajai imigrācijas politikai. Tā ir pirmā lieta, par ko es vēlējos runāt.
Otrkārt, es vēlētos atgādināt jums, ka direktīvas vērtība, un tas ir ļoti svarīgi, ir tajā faktā, ka tā piešķir mums tiesisko regulējumu, lai dotu iespēju piemērot Kopienas mehānismus, kas nozīmēs to, ka mēs varam kontrolēt, ka tiek ievērots acquis, proti, pārkāpumu procedūras, Eiropas Kopienu Tiesas jurisdikcija, Komisijas ziņojums un kontrole, ko veic Eiropas Parlaments. Šāda veida direktīvas priekšrocība ir tāda, ka tā paver ceļus daudz efektīvākai tiesu kontrolei.
Trešais jautājums, par ko ir jādomā Parlamentam, ir, ka Parlaments tomēr ir virzījis lietas uz priekšu, jo sevišķi ar pantiem attiecībā uz bērniem. Šo jauno pantu, proti, 8.a panta un 15.a panta, jēga ir tāda, ka, cik vien tas ir iespējams, bērni nav jāapcietina. Ja tie kādreiz tiek apcietināti, direktīvas pievienotā vērtība izpaužas tajā faktā, ka tā piespiež dalībvalstis, kuras ir nolēmušas tā darīt, ievērot obligātās drošības garantijas, kas noteiktas 15.a pantā, kuru jūs nupat pieminējāt, Mate kungs.
Ceturtais jautājums, ko es gribētu pievienot, ir, ka mums ir arī finanšu resursi, kurus vajadzētu izmantot. Mums ir Atgriešanās fonds ar aptuveni EUR 700 miljoniem, kam vajadzētu dot iespēju mums nodrošināt atbalstu attiecībā uz juridisko palīdzību, veselības aprūpi un daudzām problēmām saistībā ar reintegrāciju noteiktās izcelsmes valstīs.
Piekto jautājumu es aizņemšos no Deprez kunga, kurš minēja, ka Komisija būtu atbildīga par ziņojuma izstrādi trīs gadu laikā. Es gribu uzsvērt, ka tas nav tikai šis ziņojums, kurš uzliks mums pienākumu, bet viss, kas ir šī dokumenta pamatā: vēlme sniegt Eiropas Savienībai procedūras, kas ir pakļautas tiesu kontrolei, procedūras, kas mēģina līdzsvarot likumības nepieciešamību, bez kuras mēs nepanāksim, lai sabiedriskā doma pieņem likumīgo imigrāciju, ar nepieciešamību nodrošināt Cilvēktiesību konvencijas principu ievērošanu. Es varu teikt jums, ka, ja šī direktīva tiks pieņemta, es personīgi būšu iesaistīts tās īstenošanā, lai nodrošinātu, ka mēs paturam prātā šo būtību.
Manfred Weber
Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, es vispirms vēlētos pateikties jums par argumentētajām debatēm. Tik emocionālā jautājumā kā šis ir pārsteidzoši, ka mēs debatējam tik objektīvi. Man ir jāsaka, ka, ievērojot šodien šeit izskatīto aktuālo tematu plašo klāstu, es lepojos ar to, ka esmu šī Parlamenta deputāts.
Bija viena kļūda: Catania kungs apsūdzēja mūs, ka mēs esam atbildīgi par masu kapiem Vidusjūrā. Man ir jānoraida šī politiskas ietekmes iegūšanas stratēģija, kas apelē pie tautas emocijām un bailēm. Mēs visi šeit mēģinām darīt visu iespējamo, lai tur palīdzētu cilvēkiem.
Es negribu neko vairāk teikt par šīs direktīvas saturu, jo tas ir jau ticis pamatīgi apspriests. Es gribētu kaut ko teikt par procesu. Mūsu priekšsēdētājs Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejā ir teicis ļoti viedus vārdus. Viņš ieteica Eiropas Tautas partijas (Kristīgo demokrātu) un Eiropas Demokrātu grupai darboties godīgi, it sevišķi šajā procesā. Mēs esam atcēluši savus grozījumus. Mēs gribētu, lai par grozījumiem tiktu balsots, tādēļ mēs esam devuši savu ieguldījumu šajā jautājumā. Mēs sagatavojām simtiem grozījumu Iekšlietu komitejā un veidojām tur lielu balsu vairākumu. Tas nozīmē, ka ikviens deputāts, kas bija ieinteresēts šajā jautājumā, varēja piedalīties.
Es gribētu arī kaut ko teikt par nevalstiskajām organizācijām. Es saprotu, ka tās nav apmierinātas. Kad mēs šeit apspriežam vides jautājumus, "Greenpeace” nekad nebūs apmierināta ar mūsu sasniegto rezultātu. NVO uzdevums ir iedarboties ar palielinātu spiedienu, bet jau šodien es varu pateikt jums, kas notiks: ja mēs pieņemsim šo direktīvu, tās pašas nevalstiskās organizācijas, kas tagad protestē, izmantos šīs juridiskās iespējas un uzsāks tiesvedības procesus Eiropas Kopienu Tiesā. Es arī paredzu, ka kreisie politiķi, kuri šodien apstrīd šo direktīvu, rīt prasīs Komisijai vai komisāram Barrot īstenot to, ko mēs šeit esam pieņēmuši. Viņi mēģinās radīt labumu cilvēkiem, pamatojoties uz šo juridisko nodrošinājumu. Tādēļ es saku: tā nav ideāla situācija, bet mēs esam veikuši lielu soli uz priekšu.
Viena pēdējā doma: ak vai, Roure kundze un Fava kungs no Eiropas Parlamenta Sociāldemokrātu grupas pašlaik nav šeit. Viņi ir ārpusē, sniedz televīzijas intervijas un mēģina izklāstīt savu nostāju. Viņi nav dzirdējuši to, ko teica Mate kungs, ka vai nu mēs veiksim šo soli uz priekšu - vēlreiz jāpateicas Padomes Slovēnijas prezidentūrai -, vai arī progress tiks pārtraukts uz daudziem gadiem. Mēs turpināsim runāt, ka mums ir jāveic izšķirīgs progress, bet mēs nesasniegsim neko. Tādēļ rīt jautājums būs nevis par to, vai šī direktīva ir vai nav ideāla. Jautājums ir vienkāršs: "Vai tā virzīs Eiropas Savienību uz priekšu?” Rīt mēs varam atbildēt uz šo jautājumu ar labu, skaidru "jā”.
Priekšsēdētāja
Debates ir slēgtas.
Balsojums notiks rīt plkst. 11.30.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 142. pants)
Louis Grech  
rakstiski. - Ierosinātā direktīva par nelikumīgo migrantu atgriešanos ir atzinīgi jāvērtē par centieniem pieņemt kopējos standartus, un tā ir solis pareizajā virzienā. Tomēr tā nepietiekami nodrošina garantijas attiecībā uz bēgļu tiesībām un cilvēktiesībām un nepievēršas īpašām vajadzībām un problēmām, kas ir tādās dalībvalstīs kā Malta, kuras ir tikušas ietekmētas neproporcionālā līmenī attiecībā uz to lielumu, iedzīvotāju skaitu un resursiem.
Vēlreiz es vēlētos uzsvērt un atkārtot to, ka šī lieta ir pelnījusi kopēju Eiropas politiku, kas pievēršas tādiem "pamatjautājumiem” kā a) "pienākumu sadales” politikas pieņemšana visu dalībvalstu starpā, b) Dublinas II regulas pārskatīšana, c) piemērots finanšu atbalsts, d) dzīvotspējas vai cita veida novērtējums attīstības centriem, piemēram, darba centriem izcelsmes un tranzīta valstīs, e) reālas atgriešanās politikas izstrāde, f) laikus veikta integrācijas politikas īstenošana un g) cīņa pret organizēto noziedzību (iekļaujot cilvēku tirdzniecību), ksenofobiju un rasismu.
Tādas aģentūras izveidošana, kas īpaši radīta, lai pievērstos visai likumīgajai un nelikumīgajai imigrācijai, būtu ļoti noderīga, lai risinātu šos jautājumus visaptverošā un integrētā veidā.
Eija-Riitta Korhola  
rakstiski. - (FI) Priekšsēdētājas kundze, pirmais izaicinājums ierosinātajos tiesību aktos ir tāds, ka tas ir mūsu pirmais mēģinājums izveidot visas Kopienas imigrācijas politikas normas. Tas prasīs lielas pūles, lai izveidotu politiku, kas tiek piemērota Kopienai kopumā.
Imigrācijas politika ir tāds jautājums, kas ir jutīgs attiecībā uz pamattiesībām un cilvēktiesībām. Es piekrītu tiem, kas ir nepārprotami teikuši, ka ir daži delikāti punkti šajā kompromisa priekšlikumā attiecībā uz pamattiesībām un cilvēktiesībām.
Tomēr mums kā likumdevējiem ir jāskatās uz visu kopumā: status quo saglabāšana vispār nav izvēles iespēja. Pirmkārt, tas attiecas uz apcietinājuma nosacījumiem. Vairākās dalībvalstīs nav noteikti laika ierobežojumi tiesību aktos par apcietinājumu. Turklāt apcietinājuma kritēriji bieži nav arī pienācīgi regulēti. Otrkārt, daudzas dalībvalstis piemēro neierobežotus atkārtotas ieceļošanas aizliegumus. Šo iemeslu dēļ daudzas dalībvalstis labāk vēlētos redzēt kompromisa priekšlikumu un, patiešām, visas tiesību aktu iniciatīvas noraidīšanu mūsu balsojumā.
Tas ir būtiski svarīgi, ka direktīvai ir jānosaka, ka atgriešanās procesam piemēro Kopienas uzraudzības mehānismus. Šādi mēs varēsim garantēt, ka noteikti obligātie standarti tiks piemēroti visām dalībvalstīm.
Es esmu pateicīga referentam Weber kungam par spēju sarunās panākt lielus uzlabojumus Padomes nostājā, nodrošinot, ka mūsu humānie pienākumi tiek garantēti. Īpaši svarīgi ir grozījumi, kas veikti, lai aizsargātu bērnus, ģimenes un minoritātes.
Roselyne Lefrançois  
Dokuments, par kuru rīt jābalso, ir skaidrs solis atpakaļ ne tikai saistībā ar Komisijas sākotnējo priekšlikumu, bet, galvenais, saistībā ar to darbu, kas veikts Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejā, kuras locekle es esmu.
Mēs, sociālisti, esam par obligāto standartu ieviešanu attiecībā uz to pilsoņu atgriešanos, kuri uzturas nelikumīgi, jo mēs atbalstām saprātīgu, humānu pieeju nelikumīgajai imigrācijai un saprotam, ka dažas ES dalībvalstis īsteno nepieņemamu politiku šajā jomā, raugoties no pamattiesību ievērošanas viedokļa.
Mums tomēr nav citas izvēles kā norādīt, ka šis kompromiss, ko atbalsta konservatīvie un vairums liberāļu, neievieš nekādus uzlabojumus šajā jomā. Tas netiek piemērots ne patvēruma meklētājiem, ne tiem cilvēkiem, kuri ir pārtverti pie robežām. Pirmkārt tas piešķir dalībvalstīm pārmērīgu rīcības brīvību galvenajos jautājumos, piemēram, par nepilngadīgo tiesībām un apcietinājuma laika posmiem.
Līdz ar to apcietinājuma laika posmu var pagarināt pat līdz 18 mēnešiem. Tāpat kā daudzi no maniem kolēģiem deputātiem es atsakos atbalstīt to, ka ir iespējams uz tik ilgu laiku ieslodzīt cilvēkus, kuru vienīgais noziegums ir tas, ka viņi ir gribējuši meklēt labāku dzīvi Eiropā.
Tādēļ, ja Eiropas Parlamenta Sociāldemokrātu grupas iesniegtie grozījumi tiek noraidīti, es saskaņā ar savu sirdsapziņu balsošu pret šo dokumentu.
Vincent Peillon  
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, rīt mums ir jābalso par dokumentu, ko dalībvalstis un konservatīvākie no mums ir izsludinājuši kā kompromisu. Tomēr neļaujiet sevi apmānīt: šis dokuments nav kompromiss, bet tas ir kompromitējošs.
Ko gan citu Padome un referents ierosina šajā Atgriešanās direktīvā, ja ne to, lai mēs atbalstām dalībvalstis, ka tās var ieslodzīt cilvēku, kurš ir ieradies nelikumīgi, bet nav vainīgs nevienā noziegumā, uz 18 mēnešiem un pēc tam izraidīt viņu no Eiropas teritorijas uz turpmākajiem 5 gadiem?
Parlamentam beigu beigās ir koplēmuma pilnvaras attiecībā uz imigrāciju. Tādējādi mums ir ne tikai iespēja izpildīt savu darba daļu attiecībā uz Padomi, mums ir pienākums to darīt. Neizšķiedīsim šo iespēju: pieņemot šo direktīvu tādu, kāda tā ir, mēs ļausim Padomei izārdīt trijos sarunu gados visu šeit panākto progresu cilvēktiesību jomā.
Es tādēļ ceru, ka mēs noraidīsim šo dokumentu; tā ir īsta karikatūra par ieraušanos sevī un par mūsu vērtību aizmiršanu, kas apdraud mūs.
Mums ir vajadzīga patiesa Eiropas imigrācijas politika, nevis tāda, kas sastāv no Eiropas cietokšņa mānīgas aizsardzības.
Gabriele Zimmer  
Vairums Eiropas Parlamenta labējo politiķu paver ceļu masveida izraidīšanām.
Astoņi miljoni cilvēku bez derīgām uzturēšanās atļaujām, no kuriem daudzi ir dzīvojuši ES dalībvalstīs daudzus gadus, ir pakļauti apcietinājumam un deportācijai. Iekšlietu ministri gribēja "notīrīt klāju”, pirms vienoti tiek regulēta likumīgā imigrācija uz Eiropas Savienību. Nesen Vācijas Federālās Iekšlietu ministrijas parlamentārais valsts sekretārs Peter Altmaier televīzijas ziņās bija atklāts un teica, ka Vācijai par labu turpmāk būs vieglāk izraidīt tos cilvēkus, no kuriem Vācija grib atbrīvoties.
Saskaņā ar kompromisa dokumentu, ko ir izveidojusi Padome kopā ar Eiropas Parlamenta deputātu un Bavārijas Kristīgi sociālās apvienības locekli M. Weber, var tikt piemērots apcietinājums līdz 18 mēnešiem, bērni var tikt atdalīti no savām ģimenēm, un tiem, kas ir deportēti, var piemērot piecu gadu aizliegumu atkārtotai ieceļošanai Eiropas Savienībā. Eiropas Apvienotā kreiso un Ziemeļvalstu Zaļo kreiso spēku konfederālā grupa, kas ir kreisā spārna grupa, protestē pret šiem necilvēcīgajiem pasākumiem.
Šī direktīva ir katastrofāla attiecībā uz Eiropas Savienības mēģinājumu izveidot sev tādas organizācijas reputāciju, kas starptautiskajā mērogā rīko kampaņas par cilvēktiesībām. Kopējā aicinājumā deputātiem Āfrikas un Latīņamerikas 44 reģioni prasīja, lai šis tiesību aktu projekts tiktu noraidīts. Bolīvijas prezidents Evo Morales spēcīgā un emocionālā vēstulē jau ir atgādinājis deputātiem, ka bēgļi no Eiropas bija atraduši patvērumu no nabadzības un represijām, kā arī draudzību citos kontinentos pagājušos divos gadsimtos.
