Vētras "Klauss” dramatiskās sekas Eiropas dienvidos (debates) 
Priekšsēdētājs
Nākamais punkts ir Komisijas paziņojums par vētras "Klauss” dramatiskajām sekām Eiropas dienvidos.
Androula Vassiliou
Komisijas locekle. - Priekšsēdētāja kungs, Eiropas Komisija vēlās paust savu nožēlu par dzīvībām, kas tika zaudētas vētras "Klauss” laikā, un izsaka līdzjūtību Francijā, Itālijā un Spānijā dzīvojošajām ģimenēm, kas zaudējušas savus mīļos. Tā patiešām ir cilvēces traģēdija, kas atstājusi postošu ietekmi uz cilvēku dzīvēm, mājām un uzņēmējdarbību. Tā ir arī ekoloģiska katastrofa.
Kaut arī šī vētra bija ārkārtīgi spēcīga, tā skāra šauru teritorijas joslu un neatliekamo katastrofas seku likvidēšanu bija iespējams veikt izmantojot valstu iekšējos resursus.
Šā iemesla dēļ Kopienas civilās aizsardzības mehānisms netika iedarbināts. Tomēr Komisijas Uzraudzības un informācijas centrs ir uzturējis ciešus sakarus ar vētras skartajām dalībvalstīm no pašiem pirmajiem brīžiem, kad vētra tika prognozēta.
Pārējās dalībvalstis bija informētas par šo situāciju un gatavojās sniegt skartajiem reģioniem palīdzību. Piemēram, Čehija brīvprātīgi piedāvāja savu palīdzību.
Komisija patlaban sadarbojas ar vētras skarto dalībvalstu varasiestādēm, lai noteiktu ES atbalsta iespējas. Viena no šādām iespējām var būt ES Solidaritātes fonda izmantošana vai struktūrfondu un lauku attīstības fondu pārskatīšana.
Vētra "Klauss” ir nepatīkams atgādinājums par to, ka dabas katastrofas arvien vairāk apdraud visas ES dalībvalstis. Postoši plūdi Centrāleiropā 2000. gadā un 2002. gadā, Apvienotajā Karalistē 2007. gadā, kā arī Rumānijā un ES kaimiņvalstīs pērn. 2003. gada karstuma periods paņēma desmitiem tūkstošu dzīvību. 2003. un 2007. gadā mežu ugunsgrēki plosīja Portugāli un Grieķiju. Šie notikumi dod mums priekšstatu par to, kā klimata pārmaiņas, iespējams, ietekmēs ES nākotnē, jo, klimatam mainoties, mēs var sagaidīt vēl ekstrēmākas metereoloģiskās parādības.
Dalībvalstīm un Kopienai jāapvieno savi pūliņi, lai novērstu katastrofas, ierobežotu to ietekmi un uzlabotu Savienības spēju reaģēt dabas katastrofu gadījumos.
Komisija drīzumā pieņems paziņojumu par "Kopienas pieeju dabas un cilvēka izraisīto katastrofu novēršanai”. Mēs ceram saņemt Parlamenta komentārus par tajā izklāstītajām idejām.
Komisija arī vēlas uzsvērt, cik svarīgi ir virzīties uz priekšu Solidaritātes fonda regulas pārskatīšanā. Priekšlikums palīdz palielināt reaģēšanas ātrumu, jo tas paredz maksājumus avansā, un tajā ir iekļauti vienkāršāki kritēriji, kas ļaus aktivizēt fondu īsākā laikā Lai gan Parlaments Komisijas priekšlikumu kopumā atbalstīja, tomēr tas nav guvis nekādu panākumus Padomē.
Šīs iniciatīvas palīdz veidot īstu Eiropas katastrofu seku likvidēšanas politiku, un Komisija cer, ka Parlaments arī turpmāk atbalstīs tās centienus stiprināt ES spēju stāties pretī dabas un cilvēka izraisītām katastrofām.
Christine De Veyrac
PPE-DE grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētājas kundze, es runāju arī sava kolēģa Alain Lamassoure vārdā. 1999. gada novembrī pēc vētras, kas bija plosījusies Francijas dienvidrietumos, es šajā pašā sēžu zālē uzstājos ar runu, aicinot Eiropu izrādīt solidaritāti reizēs, kad plaša mēroga dabas katastrofas posta mūsu valstis. Pirms desmit gadiem es saņēmu atbildi, ka neesot neviena Eiropas fonda, lai palīdzētu mūsu līdzpilsoņiem, šādos grūtos brīžos.
Kopš 1999. gada, kamēr dabas katastrofas Eiropā diemžēl turpināja laupīt cilvēku dzīvības un nodarīt milzīgus postījumus, ES rīcībspēja par laimi ir uzlabojusies, pateicoties ES Solidaritātes fondam, kas tika izveidots 2002. gadā pēc Komisijas un Michel Barnier iniciatīvas. Šis fonds ļauj mums rīkoties ātri un efektīvi, izmantojot elastīgu sistēmu.
Pašreizējā situācijā man šķiet, ka mums jāmobilizē šis fonds, lai palīdzētu cietušajiem reģioniem, un šai sakarā es atbalstu Francijas valdības aicinājumus darīt to, cik ātri vien iespējams. Rodi Kratsa-Tsagaropoulou, es ievēroju Komisijas vēlēšanos paātrināt notikumus. Kad runa iet par izpostītu infrastruktūru vajadzība tiešām ir neatliekama.
Vajadzība ir neatliekama arī attiecībā uz mežiem. Es vēlētos uzsvērt šo momentu, jo vētra ir nopostījusi no 60 % līdz 70 % meža Žirondā un Landes, un šis mežs, kas ir viens no lielākajiem Eiropā, jau pirms tam tik tikko spēja atkopties pēc postījumiem, kas tam tika nodarīti 1996. un 1999. gadā. Jūs zināt, ka šādus postījumus nesedz nekāda veida apdrošināšana, un mežsaimnieki šīs katastrofas priekšā ir palikuši bez graša. Mums jāizrāda viņiem sava solidaritāte un jāpalīdz atjaunot šo reģionu dabas mantojumu.
Pirms es beidzu, ļaujiet man pieminēt vētras "Klauss” upurus Francijā, Spānijā un Itālijā un izteikt savu līdzjūtību viņu tuviniekiem.
Kader Arif
PSE grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētājas kundze, , dāmas un kungi, mums visiem spilgti atmiņā ir tikko pieminētā 1999. gada vētra, kas uzbruka Francijas dienvidrietumu daļai, radot milzīgus postījumus.
Sacīt, ka Eiropa nebija gatava tik drīz pārciest šādu traģēdiju vēlreiz, būtu maigi teikts. Ir cilvēki, kas to uzlūko kā likteņa triecienu, taču es to drīzāk redzu kā klimata pārmaiņu, kuras jūs, šausminošu Šī ir situācija, kurai mums jāpieiet atbildīgi. Diemžēl, mums jābūt gataviem, ka mūs piemeklēs vēl vairāk dabas katastrofu.
Šā gada 24. un 25. janvārī vētra "Klauss”, kas plosījās Eiropas dienvidos, nogalināja 11 cilvēkus Francijā, 14 Spānijā un trīs Itālijā. Tā nodarīja vērā ņemamus zaudējumus, izpostot skolas un daudzas mājas, atstājot tūkstošiem cilvēku bez elektrības, apkures, dzeramā ūdens un tālruņa sakariem un novedot atsevišķus ekonomikas sektorus kritiskā situācijā, kā tas ir noticis piemērā ar mežrūpniecību.
Kaut arī es ļoti vēlos paust savu solidaritāti ar upuru tuviniekiem un visiem, kurus šī nelaime skāra, kā arī izteikt savu atbalstu vietējām pašvaldībām, es gribu izmantot šo forumu, lai vērstos ar aicinājumu pie Eiropas Kopienas, jo jāteic, ka šāda situācija prasa, lai Eiropa reaģētu, un, pirmām kārtām, tā prasa Eiropas solidaritāti.
Protams, Francijā ir izsludināts ārkārtas stāvoklis, kas atvieglos palīdzības sniegšanu nelaimē cietušajiem, bet tas nekādā veidā nemazina nepieciešamību pēc saskaņotas Eiropas rīcības, lai atbalstītu dalībvalstu centienus aizsargāt cilvēkus, vidi un īpašumu nelaimes skartajās pilsētās un reģionos.
Praktiski tas vispirms ir saistīts ar informācijas centralizēšanu Eiropas līmenī, lai precīzi noteiktu postījumu apjomu. Pēc tam mums jāatbrīvo nepieciešamie naudas līdzekļi, lai palīdzētu vietējām varas iestādēm, kas ir saskārušās ar milzīgām problēmām. Sevišķi mums jāatbalsta valsts dienesti, kas ir paveikuši ārkārtīgi lielu darbu un kuri mums ir tik ļoti vajadzīgi, lai salabotu infrastruktūru un tehniku enerģētikas, ūdensapgādes, kanalizācijas, transporta un telekomunikāciju, veselības un izglītības sektoros.
Līdz šim notikušās katastrofas parādīja, ka rīcība Eiropas līmenī ir aktuāla, un ļāva iekļaut dabas risku novēršanu kā vienu no Eiropas Reģionālās attīstības fonda mērķiem. Turpmāk Eiropai jāpierāda sava spēja reaģēt un pārvērst savu solidaritāti praktiskos darbos. Tāpēc es ceru, kaut arī jūs jau tikko to pateicāt, ka Komisija ņems vērā šo vēstījumu un mobilizēs visus līdzekļus, kas nepieciešami, lai reaģētu uz šo neatliekamo situāciju, it sevišķi, izmantojot ES Solidaritātes fondu un finanšu instrumentu civilās aizsardzības jomā.
Nobeigumā es gribu jums atgādināt, ka līdzīgi, kā tas bija ar ugunsgrēkiem Grieķijā 2007. gadā, šī mežonīgā vētra uzskatāmi parādīja nepieciešamību pēc civilās aizsardzības spēkiem, kurus varētu mobilizēt visās krīzes skartajās teritorijās. Es gribētu dzirdēt jūsu viedokli par šo jautājumu,
Jean Marie Beaupuy
Priekšēdētājas kundze, , pagājušā gada 18. novenmrī es šai pašā vietā teicu šādus vārdus: "mēs nezinām, kāda būs nākošā katastrofa un kādi būs tās mērogi, bet mēs droši zinām vienu, proti, ka drīz atkal notiks jauna katastrofa. Kad šis brīdis pienāks, mūsu līdzpilsoņi, kas 50 gadus ir raduši redzēt, kā tiek celta šķietami vienota Eiropa, pagriezīsies un jautās mums: "ko jūs esat darījuši?””. Es atkārtoju, tā es teicu šeit, šim Parlamentam, pagājušā gada novembrī.
Pirms diviem gadiem, 2006. gada novembrī, šajā pašā sēžu zālē es teicu vairāk vai mazāk to pašu: "ja ir kāda viena joma, kurā visi eiropieši sagaida efektīvu Kopienas reakciju, šī joma ir lielās dabas katastrofas".
Es teicu, ka ikviens to var redzēt ik reizi, kad notiek tādas katastrofas kā, piemēram, cunami, un turpināju: "šā iemesla dēļ es, tāpat kā mana grupa, atbalstu preventīvu pasākumu ieviešanu un to, ka jāizmanto spēja ļoti ātri reaģēt uz traģēdiju sekām. Šai sakarā es vēlos norādīt uz to, cik kvalitatīvs ir Michel Barnier ziņojums, kurā problēma ir labi izklāstīta un kurā ierosinātie risinājumi ir konstruktīvi ne tikai no efektivitātes, bet arī no subsidiaritātes viedokļa". Tajā pat ir ietvertas budžeta pozīcijas un izskaidrots, ka 10 % no Solidaritātes fonda var nodrošināt finansējumu. Tajā ir ļoti pragmatiski paskaidrots, kā strādāt ar iesaistītajām pusēm katrā valstī.
Ar divpadsmit Michel Barnier ziņojumā iekļautajiem priekšlikumiem mums bija viss, kas nepieciešams, lai rīkotos Eiropas līmenī, kas dažas nedēļas pirms šā gada Jūnijā gaidāmajām vēlēšanām būtu kļuvis par papildus apliecinājumu tam, ka īsta Eiropas darbības solidaritāte ir lietderīga un efektīva.
Jūs, Jums bija šis atbalsts un ir vēl joprojām. Ko dara Padome, ja reiz jūs sakāt, ka problēma ir Padomē? Padome šovakar šeit nepiedalās. Mēs ceram, ka neatkarīgi no šīm debatēm tā uzmanīgi ieklausīsies mūsu aicinājumā, kas nav sauciens pēc palīdzības, nedz arī kārtējais vārdos izteiktais pārsteigums par nesen notikušo traģēdiju, bet gan aicinājums skaidri sadzirdēt jautājumu, kuru es nesen uzdevu: "ko jūs esat darījuši?”.
Gérard Onesta
Verts/ALE grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētājas kundze, , dāmas un kungi, es gribētu, lai mēs uz mirkli aizdomātos par šāvakara pasākuma raksturu. Man liekas, ka mēs ar to nodarbojamies bieži, pārāk bieži. Ik reizi, kad notiek kāda katastrofa, mēs sapulcējamies šajā sēžu zālē un visi korī sākam vaimanāt, protams, konstatējam, ka notikušais ir traģēdija, un mēs noduram galvas, izrādot godu upuriem.
Es, protams, daru to pašu kopā ar visiem pārējiem, taču es neticu, ka ar to mūsu loma aprobežojas. Varbūt mūsu loma, kā tikko minēja mans kolēģis deputāts, ir plānot nākotnei, jo vides katastrofas notiks atkal. Mēs pateicām to vēlreiz šorīt, balsojot par Karl-Heinz Florenz ziņojumu. Mēs zinām, ka klimats kļūst arvien nepastāvīgāks. Simtgadu vētras tagad nāk reizi desmit gados un drīz tās būs katru gadu. Ja tā nav vētra, tad tie ir plūdi, un ja nav plūdu, ir postoši meža ugunsgrēki.
Stāvot aci pret aci, ar to visu, ko dara Eiropa? Es labi apzinos, ka Padome nav spējīga saskatīt neko tālāk par savu nacionālo nabu. 27 nabu nostādīšana cita citai līdzās vēl nepadara to par izcilu kontinentālo projektu. Un tā sekas mēs izjūtam uz savas ādas katras traģēdijas laikā. Mums lika "aicināt uz solidaritāti”, bet par kādiem līdzekļiem? Es atceros, kad mēs Budžeta komitejā apspriedām līdzekļus, konkrēti klimatam, mēs runājām par dažiem desmitiem miljonu eiro. Tikai šī viena vētra jau ir izmaksājusi EUR 1,4 miljardus. Cik vēl mums nāksies izmaksāt apdrošināšanas atlīdzībās, iekams mēs sapratīsim, ka vides un klimata aizsardzība nav apgrūtinājums, bet gan ieguldījums nākotnē.
Vēl mēs šodien turpinām apspriest nepieciešamību mobilizēt iesaistītās puses Eiropā laikā, kad mūs piemeklējusi traģēdija. Taču, cik es atceros, mēs to jau teicām, tepat šajā sēžu zālē pēc sprādziena rūpnīcā "AZF”, kas notika manā pilsētā 2001. gadā. Mēs teicām, ka mums jāpārdomā Eiropas iejaukšanās spējas, lai parādītu, ka Eiropā cilvēces katastrofas gadījumā vārds "solidaritāte” nav tukša skaņa bet ka mēs tiešām arī rīkojamies. Kas ir noticis ar šīm Eiropas iejaukšanās spējām pēc visiem šiem gadiem?
Kad mūs piemeklēja vētra, dāmas un kungi, es īstenībā atrados savās mājās Tulūzā. Tagad es zinu, ko nozīmē liela vides katastrofa. Ja man bija tas jāuzzina, tad es tagad esmu to piedzīvojis, redzot bojājumus, kas nodarīti manai mājai, norautos dakstiņus un kokus, kas tika izrauti no zemes ar visām saknēm. Tāpēc es tagad zinu, ko pārcieta šie iedzīvotāji - cilvēki, kas piedzīvoja, kā vienā naktī tika pilnībā iznīcināts viss viņu mūža darbs.
Taču, kamēr mēs, šeit Parlamentā, un jūs, , nevis jāapmierinās ar tukšiem vārdiem, kamēr mēs neīstenosim Eiropas solidaritāti dzīvē, reāli izveidojot ātras reaģēšanas kontinentāla līmeņa civilās iejaukšanās spēkus, mēs, kā līdz šim, pēc katras nākamās traģēdijas, visi korī dziedāsim savu gaudu dziesmu.
Īstā atbilde vētrai "Klauss”, iespējams tika dota šorīt, kad mēs gatavojāmies Kopenhāgenai, un var tikt dota rīt,
Jean-Claude Martinez
- (FR) Priekšsēdētājas kundze, , vētra, kurai vācu valodā ir iedots vārds "Klauss" vai franču valodā "Nicolas”, manā vēlēšanu apgabalā Francijas dienvidrietumos ir nodarījusi postījumus astoņām provincēm (départements), it sevišķi Landes provincē, vissmagāk skarot mežus. Koksnes daudzums, kas līdzvērtīgs sešu gadu ciršanas normai, guļ zemē - 50 miljoni kubikmetru vēja izgāztu vai nolauztu koku vairāk nekā 300 000 hektāru platībā.
Pirmais darbs, kas jāveic, ir meža tīrīšana, lai nepieļautu koku pūšanu. Par viena koksnes kubikmetra savākšanu jāmaksā EUR 5-10, kas kopā prasīs aptuveni EUR 500 miljonus, proti, to palīdzības summu, ko Francija ir nosaukusi presei. Pēc tam mežs būs no jauna jāsēj un jāstāda, bet mežrūpniecības nozare 20 gadus paliks bez darba. Šī nozare aptver visu, sākot no mežstrādniekiem un kafejnīcām, kur viņi dzer, līdz transportētājiem, stādaudzētājiem, tirgotājiem, utt.
Otra nozare, kas cietusi, ir mājputnu, aitu un liellopu audzēšana. Ir norauti jumti, pazuduši lopi un sagrautas barības glabātavas. Mēs uzskatām, ka ir nepieciešams Eiropas lauksaimniecības apdrošināšanas fonds pret klimata un veselības riskiem. Francijas prezidentūra par to jau runāja, un Čehijas prezidentūrai vajadzētu rīkoties tāpat.
Trešā cietušo grupa ir klusa, jo par šiem upuriem neviens nekad nerunā: vecie un no ārpasaules atšķeltie ļaudis Francijas ciematos vēl joprojām dzīvo bez elektrības. Mums jāizstrādā Eiropas stratēģija "Aprūpējamais vecums un klimats” (mūža nogale un klimats? - pēc definīcijas, kaut kādi gudrinieki ir iedalījuši cilvēka mūžu 4 posmos, no kuriem 4. ir tad, kad cilvēks vairs nespēj patstāvīgi tikt ar sevi galā, bet tulkojuma tam nav), līdzīgi stratēģijai "Klimats un enerģija”, proti, mums jārisina jautājums par klimata ietekmi uz tiem miljoniem cilvēku, kas ir vecāki par 80 vai 85 gadiem. Mums jārada mūsdienīga ekonomika veciem cilvēkiem aprūpējamā vecumā, lai izietu no krīzes un izvairītos no geriatriskās Ruandas, uz kuru mēs patlaban virzāmies, ekonomiku ar modernu celtniecības nozari, farmaceitisko un medicīnisko pētniecību un jaunu sistēmu, kas palīdzēs Eiropai nenonākt līdz Gabonas līmeņa veselības aprūpei. Un, pats galvenais, mēs nedrīkstam pieļaut, ka šīs klimatiskās kataklizmas paver mums iespēju tēlot Darvinus un spelēt "dabisko izlasi” tai laikā, kad mums jāveido Eiropa, kas ciena dzīvību.
Maria Badia i Cutchet
(ES) Priekšsēdētājas kundze, komisāre, dāmas un kungi, vispirms es gribu pateikties komisārei par vārdos izteikto solidaritāti.
Kā jau tika minēts, 24. un 25. janvārī vairākas valstis Eiropas Savienības dienvidos cieta spēcīgā vētrā, kuras laikā vēja ātrums vairākās Ibērijas pussalas daļās sasniedza gandrīz 200 km/h un dažās stundās nolija aptuveni 30 % no gada kopējā nokrišņu daudzuma.
Vētra izraisīja nopietnus bojājumus, kas skāra cilvēku īpašumu, apkalpojošo sektoru un sabiedriskās ēkas gan lauku, gan pilsētas kopienās, kā arī elektrotīkla pārrāvumus plašā teritorijā. Tomēr vissmagākās sekas bija 11 bojāgājušie visā Spānijā, kas zaudēja dzīvības, sabrūkot ēku sienām, kā arī negadījumos, ko izraisīja spēcīgās vēja brāzmas.
Viens no traģiskākajiem notikumiem bija četru 9 - 12 gadus vecu bērnu bojāeja Sant Boi de Llobregat pilsētā Katalonijā, vējam sagraujot sporta halli, kurā viņi spēlēja beisbolu.
Bez tik daudzu neaizstājamu cilvēku dzīvību apraudāšanas un mūsu solidaritātes paušanas sērojošajiem tuviniekiem, Eiropas Savienībai ir jārīkojas, kā tā jau ir darījusi citos gadījumos, mobilizējot Solidaritātes fondu vai kādu citu piemērotu fondu, lai novērstu šās dabas katastrofas radītos materiālos zaudējumus.
Katalonijā ir izpostīti meži divdesmit tūkstošu hektāru platībā, un 75 % no šiem postījumiem ir smagi vai ļoti smagi. Ir nepieciešams veikt pasākumus, lai mazinātu ugunsgrēku risku, un šis uzdevums noteikti jāpaveic līdz vasaras sākumam.
Turklāt upēs, strautos un citās ūdenstilpēs ir nonācis liels daudzums visādu atlūzu un gružu. Tie var nosprostot straumi, radot vietēja mēroga plūdu draudus.
Ņemot vērā šīs un daudzas citas sekas un apzinoties, ka vēl nav aprēķināts galējais materiālo zaudējumu apjoms, ko Spānija, protams, darīs zināmu, kad tā lūgs palīdzību no fonda, mēs uzskatām, ka Eiropas Savienībai ir jāpalīdz šiem reģioniem atjaunot normālu dzīves ritmu. Tas būtu papildu atbalsts vētras skartajām dalībvalstīm milzīgajā darbā, ko tās veic, un piešķirtu prioritāti nopietno bojājumu novēršanai ar mērķi pēc iespējas ātrāk atjaunot dzīvošanai piemērotus apstākļus un ekonomisko stabilitāti šajās teritorijās. Katastrofas skartie reģioni piedzīvo saimnieciskās darbības lejupslīdi, vides degradāciju un lauksaimnieciskās ražošanas apjomu samazināšanos, savu darbību pārtrauc daudzi uzņēmumi, ir nopostīts milzīgs daudzums koku, utt.
Ņemot vērā vētras raksturu un sekas, es lūdzu Komisiju padarīt šos fondus pieejamus, cik drīz vien iespējams. Tie galvenokārt ir paredzēti dabas katastrofu gadījumiem, kad nopietni apdraudēta dzīve, vide un ekonomika kādā Eiropas Savienības dalībvalstī vai reģionā. Starp subsidējamo darbību mērķiem ir infrastruktūras atjaunošana līdz darboties spējīgam stāvoklim, energoapgādes un ūdensapgādes iekārtu remonts un katastrofas skarto teritoriju sakopšana.
Šo iemeslu dēļ, komisāre, es jūs lūdzu pēc visas nepieciešamās informācijas saņemšanas mobilizēt šos fondus, cik ātri vien iespējams.
Anne Laperrouze
- (FR) Priekšsēdētājas kundze, kā jau mums atgādināja mani kolēģi deputāti, šī vētra ir prasījusi lielus upurus. Ir gājuši bojā cilvēki Francijā un Spānijā, un šovakar mēs domājam par viņiem un viņu tuviniekiem. Francijas dienvidrietumos ir nopostīti meži 200 000 hektāru platībā.
Patiesībā šī vētra ir izpostījusi 60 % no Landes meža. 1,7 miljoni mājsaimniecību vētras kulminācijas brīdī bija palikušas bez elektrības, un 3200 no tām Landes provincē vēl joprojām ir bez elektrības. Tūkstošiem mājsaimniecību tika pārrautas tālruņa līnijas un pārtraukta arī ūdens padeve. Daudzi ceļi vēl tagad ir neizbraucami tādu šķēršļu kā kritušu koku, elektrības vadu, plūdu vai zemes nogruvumu dēļ. Dienesti cenšas atjaunot visu, cik ātri vien iespējams.
Kaut arī es esmu apmierināta, ka Francijas valdība ir oficiāli apņēmusies iesniegt pieteikumu, lai vētras skartie Francijas apgabali varētu gūt labumu no šā fonda, es nožēloju, ka Francijas prezidentūra neuzskatīja par nepieciešamu uzstāt, lai šis fonds tiktu pārskatīts.
Kā jūs, komisāre, un mani kolēģi deputāti jau minēja, Ministru padome šo fondu vēl aizvien bloķē. Ciktāl tas attiecas uz Parlamentu, tas ir paredzēts zaudējumu segšanai jebkādu lielu dabas katastrofu, kas nodara nopietnu kaitējumu iedzīvotājiem un videi, piemēram, plūdu, ugunsgrēku un sausuma, gadījumos. Tomēr mēs speram soli tālāk, ietverot arī cilvēka izraisītus notikumus kā, piemēram, teroristu uzbrukumu izraisītas katastrofas.
Mūsu Parlaments arī ir paziņojis, ka atbalsta minimālās zaudējumu apjoma robežas pazemināšanu. Ja mēs vaicājam, vai šis Solidaritātes fonds darbojas katastrofā cietušo reģionu labā, mēs redzam, ka mūsu zaudējumi var izrādīties pārāk mazi un nesasniegt šo robežu. Šī nu ir situācija, kas, galu galā, ietekmē vairākas valstis. Šā iemesla dēļ es domāju, ka šī robeža arī ir jāpārskata, lai parādītu, ka Eiropas solidaritāte tiešām var pastāvēt.
Kā jūs jau minējāt, komisāre, un kā uzsvēra mani kolēģi deputāti, klimata pārmaiņu ietekmē šādi notikumi atkārtosies. Komisija jau ir izdevusi paziņojumu par pielāgošanos klimata pārmaiņām.
Ir svarīgi, lai turpmāk šis Solidaritātes fonds būtu īsts Eiropas pilsoņu aizsardzības instruments. Eiropai ir laiks parādīt, ka traģiskās situācijās tā aizstāv savus pilsoņus.
Gilles Savary
- (FR) Priekšsēdētājas kundze, vispirms arī es noteikti gribu izteikt līdzjūtību, pirmkārt jau sērojošajiem tuviniekiem, un atbalstu visiem cietušajiem, it sevišķi tiem daudzajiem cilvēkiem, kas ir izolēti no ārpasaules un kuriem vēl šodien jāiztiek bez elektrības, ūdens un sabiedriskajiem pakalpojumiem.
Komisāre, es dzirdēju, kā jūs mums solījāt - un, manuprāt, jums bija taisnība - ka krīzes novēršanas pasākumi tiks pastiprināti, taču es atļaušos sacīt, ka jautājums, ko mēs šovakar apspriežam, ir zaudējumu atlīdzināšana pēdējā krīzē cietušajiem.
Šī ir trešā katastrofālā vētra 20 gadu laikā. Pirmā, kā jūs atceraties, notika 1988. gada jūlijā Bretaņā. Tās uzstādītais vēja ātruma rekords - vairāk nekā 250 km/h - nav pārspēts vēl šodien. Otrā, kas sasniedza vēl nepieredzētus mērogus, bija 1999. gada 27. decembra vētra. Tā pirmo reizi nolīdzināja līdz ar zemi lielāko daļu mūsu mežu. Trešā vētra atnāca 2009. gada 24. janvārī. Iemesls, kādēļ es to atceros, ir tas, ka es dzīvoju Žirondā, ļoti tuvu Žirondas mežiem.
Pirmais, kas mums jāpajautā pašiem sev, ir - kāda varētu būt Eiropas Savienības pievienotā vērtība. Situācija mežrūpniecības nozarē ir katastrofāla, un mūs apdraud tas, ka mežkopji ir pārtraukuši apmežošanu, un ar to es gribu teikt, ka daži no viņiem uzskata, ka šī profesija vairs nav ilgtspējīga.
Šā iemesla dēļ mums ir jāizstrādā plāns, un es esmu viens tiem cilvēkiem, kas jau pirms 10 gadiem bija gatavi apsvērt iespēju izveidot kopīgu krīzes organizāciju, kas ļautu mums pārdot visu koksni, kas tagad tiek realizēta tirgū lielā mērā piespiedu kārtā, nezaudējot cenu: mēs to varētu panākt, bloķējot piegādes no citiem Eiropas reģioniem, finansējot transporta pakalpojumus un parūpējoties, lai šī zeme ļoti drīz atkal tiktu apmežota, pretējā gadījumā, es domāju, ka tā kļūs par spekulāciju objektu vai pat tiks pamesta. Te nu mums ir problēma, kas tieši skar visu Eiropas Savienību.
Otrkārt, es domāju arī par austeru audzētājiem. Šodien šīs profesijas pārstāvji saskaras ar milzu grūtībām. Viņi bija nonākuši grūtībās jau 2002. gadā, kad notika kāda cita katastrofa, kas nebūt nebija dabas izraisīta, proti, tankkuģa Prestige nogrimšana, un pašlaik Arkašonas līča austeru audzētāji sāk zaudēt jebkādas cerības atkal nostāties uz kājām.
Un visbeidzot es gribētu, lai tiktu mobilizēts Eiropas Savienības Solidaritātes fonds. Kā redzat, es atbalstu to, ko sacīja Padome šodien šeit nepiedalās. Tai nekas ļauns nenotiks, un, manuprāt, ir ļoti nepatīkami, ka tā ir atteikusies mainīt noteikumu un ka šo fondu šodien ir tik grūti mobilizēt.
Turklāt es jums vaicāju, vai Francijas valdība pati to ir mobilizējusi. Es esmu viena tiem, kas centīsies panākt, lai tā to izdarītu, jo es uzskatu, ka ir ļoti svarīgi, lai mūsu pilsoņi dažus mēnešus pirms vēlēšanām zinātu, ka Eiropas solidaritāte tiešām pastāv un ka Eiropā visu nenosaka tikai tirgus.
Rosa Miguélez Ramos
(ES) Priekšsēdētājas kundze, komisāre! 23. janvārī es biju Galīsijā, kad vējš ar spēku gandrīz 200 km stundā uzbruka manam reģionam un izpostīja vairāk nekā 40 000 hektārus meža, komisāre.
Galīsijā ir vislielākais meža zemju blīvums Eiropas Savienībā. Pēc vētras bija nogāzts simtiem tūkstošu koku, ceļi bija aizsprostoti, un vairāk nekā 500 km garumā augstsprieguma un zema sprieguma elektrības vadi gulēja uz zemes un vēl tagad nav pilnīgi salaboti.
Vairāk nekā 300 000 abonentu, ieskaitot mani, bija elektrības padeves pārtraukumi, kas dažos gadījumos ilga vairākas dienas, kā arī nedarbojās tālruņa sakari.
Vētrā savainojumus guva cilvēki un tika stipri nopostītas mājas, infrastruktūra, lauku saimniecības, uzņēmumi, rūpnīcas, sporta būves, kā arī publiskās un pašvaldību ēkas.
Galīsijas pārvaldes iestāžu reakcija uz vētru, kas bija postošākā visā Galīsijas vēsturē, bija steidzams EUR 17 miljonu apstiprinājums sākotnējai kompensāciju izmaksāšanai vētrā cietušajiem un subsīdijām postījumu novēršanai.
Kā mēs zinām un kā jau šeit tika minēts, 26. janvārī divas visvairāk cietušās dalībvalstis, Francija un Spānija, lūdza Eiropai palīdzību vētras seku likvidēšanai. Tā kā postījumus, ko mēs piedzīvojām, saskaņā ar pašreizējiem Solidaritātes fonda regulas noteikumiem var definēt kā ārkārtēju katastrofu, abu dalībvalstu valdības paziņoja, ka ir uzsākušas darbu, lai lūgtu Fonda palīdzību.
Tomēr tāpat kā Rumānijā notikušo neseno plūdu gadījumā mēs kārtējo reizi konstatējām, ka regulas prasības ir tik ierobežojošas, ka patiesībā saskaņā ar tām šo katastrofu nemaz nevar uzskatīt par smagu, komisāre.
Es gribu atgādināt, kā to darījāt jūs un citi deputāti, ka Komisija iesniedza priekšlikumu 2005. gadā un ka Parlaments 2006. gadā izdeva atzinumu, kurā atbalstīja Fonda regulas pārskatīšanu. Kopš tā laika šis jautājums tiek bloķēts Padomē, kas jau vairāk nekā divus gadus novilcina šo reformu.
Visu šo iemeslu dēļ, komisāre, un ņemot vērā to, ka ir ārkārtas apstākļi, un to, ka katastrofa ir nopietni ietekmējusi vētras skarto reģionu dzīves apstākļus un ekonomisko stabilitāti, es lūdzu jūs izmantot fondu kā pierādījumu solidaritātei ar attiecīgajām dalībvalstīm un galvenokārt ar cietušajiem iedzīvotājiem. Viņiem ir jāsniedz finansiāla palīdzība, jo, manuprāt, lai gan atvēlētā summa nav liela, tā būs tieša un ļoti vajadzīga Eiropas solidaritātes izpausme.
Flaviu Călin Rus
(RO) Vispirms es vēlos izteikt savu atbalstu ģimenēm, kas cietušas šajā katastrofā. Tāpat kā visi citi es redzēju šīs vētras "Klauss” dramatiskās sekas. Es vēroju arī katastrofas skarto valstu, kā arī citu Eiropas valstu pirmos intervences centienus notikuma vietā.
Tā kā mēs esam galvenokārt runājuši par sekām un palīdzības fondiem, es vēlos jautāt Komisijai par īpašiem projektiem, kas var noderēt kā novēršanas mehānismi šādu katastrofu gadījumā, tā lai vismaz turpmāk cilvēki nezaudētu dzīvību.
Mairead McGuinness
- Priekšsēdētājas kundze, vai es arī tāpat kā citi varētu izteikt līdzjūtību ģimenēm, kuras dziļi un traģiski skāra šī vētra un piedāvāt savu atbalstu lielākai Solidaritātes fonda elastībai.
Tomēr es vēlos pievērst jūsu uzmanību plašākam jautājumam. Tas nav tik nopietns kā jautājums, ko jūs šeit apspriežat, bet visās dalībvalstīs reizēm gadās dabas katastrofas, un es domāju par grāfistēm, ko es pārstāvu - Ofali, Loisu un Lautu - , kurās bija nedabīgi un šai sezonai neraksturīgi plūdi. Tie smagi skāra nelielu ģimeņu skaitu, ne tik pamanāmi, lai piesaistītu plašāku uzmanību, bet šīs ģimenes saskarsies ar nopietnām sekām. Varbūt mums jāmeklē finansējums saskaņā ar lauku attīstību vai kopējo lauksaimniecības politiku un jānodibina īpašs grūtībās nonākušu cilvēku fonds tādiem gadījumiem kā šis, kad ir vajadzīga palīdzība.
Kathy Sinnott
- Priekšsēdētājas kundze, savā atklāšanas runā komisāre pieminēja vairākas katastrofas un starp tām karstuma vilni Francijā pirms vairākiem gadiem, kas prasīja no 12 000 līdz 14 000 cilvēku dzīvības. Vēlos precizēt, ka tā nebija vētra vai pēkšņi plūdi, vai kaut kas līdzīgs citām dabas katastrofām. Karstuma vilnis ilga no piecām līdz sešām nedēļām, un cilvēki mira visu šo piecu līdz sešu nedēļu laikā. Gandrīz visi cilvēki, kas nomira, bija invalīdi vai vecāka gadu gājuma cilvēki, cilvēki aprūpes pansionātos vai stacionārās aprūpes iestādēs, vai pagaidu aprūpē, kamēr viņu ģimenes bija atvaļinājumā. Francijas valdība neatsauca ģimenes vai aprūpes personālu no atvaļinājuma, tā neiesaistīja armiju vai citus glābšanas dienestus. Tā vienkārši ļāva cilvēkiem mirt, nedēļu pēc nedēļas.
Es esmu runājusi ar daudziem cilvēkiem Francijā par šo katastrofu, jo esmu iesaistīta Komisijas finansētā projektā, kas saistīts ar invalīdu glābšanu katastrofu gadījumos. Tas bija skandāls, tāds skandāls, ko neviens neuzskatīja par svarīgu un ko neviens necēla gaismā. Es gribētu lūgt Komisiju izmeklēt šo karstuma vilni, izmeklēt, cik daudz cilvēku nomira, un saprast, ka Francija šajā sakarībā neko neuzsāka, un tomēr, kad pienāca rudens un visi šie cilvēki bija apglabāti, viņu sociālo dienestu sarakstos bija par 14 000 cilvēkiem mazāk.
Androula Vassiliou
Komisijas locekle. - Priekšsēdētājas kundze, ļaujiet man teikt, ka mēs visi kaut kad esam piedzīvojuši vides, dabas vai cilvēku izraisītas katastrofas savā valstī. Tieši tāpēc es izjūtu tieši tādus pašus pārdzīvojumus un bažas kā jūs.
Solidaritātes fonds līdz šai dienai ir piedāvājis palīdzību 20 dalībvalstīm, tostarp četras reizes Francijai, Vācijai, Grieķijai, Kiprai, Portugālei un daudzām citām - kopā 20 valstīm - , bet es zinu, ka mums daudz kas jāuzlabo, un es jums piekrītu. Mums jākļūst vēl praktiskākiem un vairāk jāpalīdz dalībvalstīm. Mēs turpināsim censties ieviest uzlabojumus, ko apstiprināja Padome. Es priecājos, ka Parlaments tos ir apstiprinājis, un jūsu atbalsts mums palīdzēs mūsu centienos.
Kā jau teicu ievadā, Komisija ir stingri apņēmusies palīdzēt Francijai un Spānijai, kuras skāra ziemas vētra "Klauss”, un mobilizēs visus attiecīgos Eiropas instrumentus, lai parādītu, ka Eiropa ar tām solidarizējas. Komisija ir gatava izskatīt iespēju iesaistīt Solidaritātes fondu, bet mums vispirms ir vajadzīgs iesniegums no Francijas un Spānijas. To rīcībā ir 10 nedēļas, lai pieteiktos uz šo palīdzību.
Man jautāja, vai mēs gatavojam arī citus pasākumus, lai uzlabotu sistēmu solidaritātei ar dalībvalstīm dabas katastrofu gadījumos, un es tāpēc vēlos pieminēt, ka bez Solidaritātes fonda pārskata, mums ir gaidāms paziņojums, kura mērķis ir noteikt pasākumus, kurus varētu iekļaut Kopienas dabas un cilvēku izraisītu katastrofu novēršanas stratēģijā.
Apkopojot jāsaka, ka Komisija uzskata Solidaritātes fondu jau tagad par ļoti lietderīgu instrumentu, bet, protams, to var vēl uzlabot, un mēs turpināsim censties šā mērķa labā.
Priekšsēdētājs
Debates ir slēgtas.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 142. pants)
Zita Pleštinská  
rakstiski. - (SK) Vētra "Klauss” brāzās pāri dienvidrietumu Eiropai no 23. līdz 25. janvārim, radot ievērojamus zaudējumus. Vētras laikā vēja brāzmas sasniedza ātrumu 194 km/h. Vētra prasīja 18 upuru dzīvības Spānijā, Francijā un Vācijā, un upuru skaits būtu bijis vēl lielāks, ja nebūtu darbojusies agrīnās brīdināšanas sistēma.
Mēs Slovākijā vērāmies televizoru ekrānos ar dziļu līdzjūtību, kad tika rādīta drausmīgā traģēdija Sant Boi de Llobregat ciemā, kur četri bērni zaudēja dzīvību, kad vētra norāva sporta zāles jumtu. Vēlos izteikt visdziļāko līdzjūtības apliecinājumu visām ģimenēm, kuras zaudēja savus tuviniekus.
Solidaritātes fonds ir lietderīgs instruments. Eiropas Savienība to nodibināja pēc 2002. gada augusta plūdiem. Fonda palīdzība ir paredzēta tām dalībvalstīm un kandidātvalstīm, kuras piemeklē nozīmīgas dabas katastrofas un kuru paredzamie zaudējumi pārsniedz 0,6 % no cietušās valsts IKP. Pēc 2004. gada novembra vētras, kura iznīcināja 2,5 miljonus kubikmetru koku, Slovākija no šī fonda saņēma palīdzību EUR 5 667 578 apmērā.
Eiropā notikušo klimata pārmaiņu dēļ katastrofu skaits pastāvīgi pieaug, liekot mums pieņemt noteikumus, kuri nodrošina ne tikai ātru un elastīgu finanšu palīdzību tūlīt pēc katastrofas, bet arī dažādu dabas katastrofu profilakses pasākumu īstenošanu.
