Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Edellisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Vastuuvapaus 1997
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana van der Laanin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0397/2000) komission seurantakertomuksesta toimista vastuuvapautta 1997 koskevan Euroopan parlamentin päätöslauselman sisältämien huomautusten johdosta (COM(2000) 224 - C5-0223/2000 - 2000/2113(DEC)).

Van der Laan
. (NL) Arvoisa puhemies, vuoden 1997 vastuuvapautta koskeva mietintö on saanut jatkoa. Tämä on jotakin uutta mutta ei oikeastaan hämmästyttävää, sillä tämä on itse asiassa ollut erityistapaus. Tämä oli ensimmäinen vastuuvapaus Santerin komission kaatumisen jälkeen ja siten tämän parlamentin ensimmäinen mahdollisuus vaikuttaa Euroopan komission uudistuspolitiikkaan. Sen jälkeen parlamentti on luonnollisesti sanonut säännöllisesti sanansa muun muassa kollegojen van Hultenin ja Pomés Ruizin osuvien mietintöjen kautta. Muutosten täytyy luonnollisesti vaikuttaa siihen, että vahingoittunut luottamus Eurooppaan palautetaan. Tänään aiheena on se, onko ensimmäiset askeleet, jotka aikanaan luvattiin ottaa vastuuvapauden saamiseksi, tosiaankin myös otettu.
Yleisesti ottaen voidaan todeta, että komissio on tehnyt parhaansa pyrkiäkseen noudattamaan parlamentin esittämiä vaatimuksia. Uudistukset on aloitettu vakavissaan. On tietysti vielä liian varhaista todeta, onko kaikki toivotut tulokset saavutettu, sillä liian paljon on vielä tekemättä. Vaikka myös komission jäsenen tasolla monet asiat voivat yhä epäonnistua - ajattelen tässä luonnollisesti muun muassa vastenmielistä komission ehdotusta asiakirjojen julkisuudesta - on kuitenkin selvää, että tälle komissiolle on hyvin tärkeää tehdä selvä ero menneisyyteen.
Kerron teille pari esimerkkiä. Tämä parlamentti vaati vastuuvapautta koskevassa päätöslauselmassaan, että tileissä esiintyvien virheiden suuresta prosenttiosuudesta on tultava loppu. Komissio teki sitten ehdotuksia varainhoitoasetuksen tehostamisesta ja esitti suunnitelman, jonka mukaan kaikki epänormaalit viivästykset poistetaan ennen vuoden 2003 loppua ja että parlamentti saa tästä kertomuksen puolivuosittain. Lisäksi parlamentti pyysi väärinkäytösten ilmiantajia ja kurinpitomenettelyjä koskevien sääntöjen muuttamista, ja komissio huolehti tästä. Parlamentti pyysi parannuksia ulkoisen avun toimistojen alalla, ja myös ne parlamentti on saanut. Parlamentti halusi luettelon käynnissä olevista petos- ja korruptiotutkimuksista, ja myös se on saatu. Parlamentti pyysi komissiota selkeyttämään ulkomaanavun strategiaansa, ja näin on myös tapahtunut. Arvoisa puhemies, nämä ovat vain muutama esimerkki, mutta ne osoittavat selvästi, että Euroopan parlamentti todellakin kykenee saamaan aikaan merkittäviä tuloksia yhdistäessään voimansa.
Yksi vastuuvapauden osista, josta tämä parlamentti saa olla oikeutetusti ylpeä, on Gazan sairaala. Vuonna 1996 tämä Euroopan unionin tukema hanke oli 97-prosenttisesti valmis. Huonon hallinnon ja puutteellisen seurannan vuoksi sairaala oli tyhjillään viime vuoden loppuun saakka - olemme nähneet kuvia Lähi-idästä - samalla kun alueella oli vakavia puutteita terveydenhoidossa ja sairaalaa tarvittiin kovasti.
Parlamentille selvisi huhtikuussa 1999, millainen tämä häpeällinen tilanne oli. Siitä lähtien olemme painostaneet komissiota kovasti, ja nyt on lopultakin päästy tulokseen. Kolme kuukautta sitten tapahtuneen sairaalan avaamisen jälkeen siellä on hoidettu jo yli 2 700 potilasta, ja sitten on tämä hyvä uutinen alueelta, missä kuolema on hyvin tavallinen asia: sairaalassa on syntynyt jo yli 370 tervettä lasta. Jos tämä parlamentti ei olisi tehnyt niin selväksi, että mitta oli täynnä, niin olen vakuuttunut, että sairaala olisi vieläkin tyhjillään. Valitettavasti sairaala joutuu nyt kamppailemaan muiden ongelmien kanssa. Hankintojen tekeminen on mahdotonta, koska Gaza on suljettu, eivätkä edes ambulanssit pääse israelilaisten sulkujen läpi, mutta tämä asia kuuluu muualle kuin tämänpäiväiseen keskusteluun.
Haluan vielä käyttää tilaisuutta hyväkseni ja käsitellä lyhyesti kollega Rijk van Damin tarkistusta. Se on mielestäni erityisen hyvä tarkistus, ja sen täytyy myös saada sisällöllistä jatkoa, mutta ikävä kyllä olen esittelijänä sitä mieltä, että en voi suositella sen tukemista, koska olemme hylänneet vastuuvapaudesta hyvin johdonmukaisesti uudet elementit. Toivon siis ymmärtämystä.
Arvoisa puhemies, on itsestään selvää, että vuoden 1997 vastuuvapaudessa on vielä huolenaiheita. Esimerkiksi henkilöstöpolitiikkaan täytyy saada lisää selkeyttä palvelukseen ottamiseen sekä myös suunniteltuun varhaiseläkejärjestelmään. Odotan myös, että komission jäsen tekee selväksi, kuinka komissio aikoo huolehtia siitä, että kaikki yksittäiset komission jäsenet kantavat vastuun siitä, että tilintarkastustuomioistuimen suositukset eivät hautaudu jonnekin laatikkoon vaan että ne myös pannaan tosissaan täytäntöön. Tämä parlamentti valvoo kaikkien komission laatimien kertomusten seurantaa. Suuret lupaukset tuleville vuosille täytyy pukea sanoista teoiksi, ja toivon, että voimme tehdä sen yhdessä ja saada siten tämän ikävän asian päätökseen ja että voimme työskennellä yhdessä tulevaisuuden hyväksi luottamuksen vallitessa.

Doorn
Arvoisa puhemies, van der Laanin mietintö antaa selkeän kuvan toimista, joihin Euroopan komissio on ryhtynyt parlamentin vuoden 1997 vastuuvapaudesta tekemien huomautusten johdosta. Siinä mielessä ryhmäni tukee tätä mietintöä, ja kiitokseni jäsen van der Laanille.
Haluan kuitenkin viitata siihen - tämä mainitaan myös mietinnössä - että viidellä osa-alueella on tosiaankin edistytty, mutta että vielä on paljon tehtävää jäljellä. Tämä koskee tilien päättämistä, institutionaalisten johtamis- ja valvontaongelmien ratkaisemista, teknisen avun toimistoja sekä petosten ja korruption torjuntaa. En aio käsitellä kaikkia asioita vaan mainitsen niistä vain pari.
Pidän hyvin tärkeänä, että yrittäessään alentaa luvattoman korkeaa virheprosenttia komissio alkaa nimetä jäsenvaltiot, jotka suhtautuvat välinpitämättömästi virheisiin muun muassa suurimpia menoja korjattaessa. Jäsenvaltiot eivät varmasti pidä tätä miellyttävänä. Miksi emme kuitenkaan voisi alkaa pitää tästä asiasta tulostaulua aivan samalla tavalla kuin pidämme jäsenvaltioiden suorituksista yhteisön lainsäädännön ja sääntelyn täytäntöönpanossa. Mitä enemmän avoimuutta sen parempi. Lisäetuna on myös se, että kansalliset parlamentit voivat vaatia hallituksensa vastuuseen. Meidän täytyy alkaa vedota paljon enemmän kansallisten parlamenttien yhteistyöhön petostentorjunnassa ja yhteisön rahojen huolimattomassa käytössä. Tässä on kysymys kansalaisten luottamuksesta viranomaisiin ja erityisesti kansalaisten luottamuksesta Euroopan unioniin. Ei saa olla niin, että me täällä yhteisössä saamme niskoillemme syyn kansallisten viranomaisten välinpitämättömyydestä ja huolimattomuudesta.
Komission täytyy tehdä lähitulevaisuudessa kaikkensa asianmukaisen johtamis- ja valvontajärjestelmän aikaansaamiseksi. Aloitamme pian neuvottelut uudesta varainhoitoasetuksesta, joka toivoakseni vastaa paremmin nykyaikaisen johtamisen vaatimuksia. Jatkuvuus, avoimuus sekä selkeät ja selvät toimivaltuudet ovat siinä yhteydessä tärkeitä tekijöitä. Meidän on vältettävä sitä, että eri elimet, jotka vastaavat petosten ja korruption torjunnasta, kuten OLAF ja taloudellisia väärinkäytöksiä käsittelevä paneeli, alkavat panna kapuloita toistensa rattaisiin. Mikään ei ole pahempaa kuin tutkintaelimet, jotka käyttävät energiaansa erityisesti keskinäisiin toimivaltakiistoihin.
Sitten lopuksi, pidämme hyvin tärkeänä, että tilintarkastustuomioistuin selvittää vuosikertomuksissa järjestelmällisesti, mihin toimiin komissio on ryhtynyt aiemmin tehtyjen kriittisten huomautusten johdosta. Valvonta ilman yhteyttä aiemmin todettuihin virheisiin on vain puoliksi tehtyä työtä.

Morgan
Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen van der Laania siitä, että hän on antanut talousarvion valvontavaliokunnalle ja Euroopan parlamentille mallin, jolle tulevat vastuuvapautta koskevat asiakirjat voidaan perustaa.
Hän teki alusta lähtien selväksi, että hän halusi keskittyä muutamaan alaan, joilla kaivataan todellista parannusta. Nämä alat esiteltiin selkeästi viime vuonna. Nyt meillä on seurantakertomus, jonka avulla voimme tarkistaa, onko tarvittavat toimet toteutettu. Seuraamme hänen esimerkkiään, emmekä kannata esitettyjä tarkistuksia, sillä haluamme säilyttää selkeän lähestymistavan.
Komission reaktiot ovat olleet kaiken kaikkiaan myönteisiä, ja tämä täytyy nyt nähdä osana komission uudistamista. Olemme tyytyväisiä siitä, että jokainen komission pääosasto tulee esittämään vuosittaisen toimintakertomuksen, mutta jotta tämä toimisi tehokkaasti, meidän täytyy kuulla mahdollisimman pian eri pääosastojen tavoitteet. Myös henkilöstöpolitiikassa on edistytty, mutta asiat tuntuvat etenevän hitaasti. Ymmärrämme toki, että henkilöstöasioista neuvotteleminen on herkkä aihe, mutta meiltä ja Euroopan kansalaisilta loppuu kärsivällisyys, ellei puheista siirrytä pian tekoihin.
EU:n pahimmat hallinto-ongelmat liittyvät YMP:hen ja rakennerahastoihin, mikä johtuu osittain näiden saaman rahoituksen suuruudesta. Siksi on olennaisen tärkeää, että valvovana ja vastaavana elimenä me saamme tiedot näiden kahden alan rahoituksen hallinnasta. Odotamme saavamme säännöllisiä kertomuksia henkilökohtaisten edustajien ryhmältä.
Ulkoisen tuen alalla on kuitenkin edelleen suuria ongelmia. Esittelijä kertoi tarkkaan järkyttävästä tavasta, jolla Palestiinalle tarkoitettua tukea on hoidettu. Tämä on erittäin valitettava signaali nyt, kun kyseisellä alueella kaivataan poliittista hienovaraisuutta ja herkkyyttä.
Tilintarkastustuomioistuimelta on tullut hiljattain toinen kertomus ulkoisesta tuesta, ja tarkastelemme sitä tulevaisuudessa. Kiitän vielä kerran esittelijää, ja onnittelen häntä hyvin tehdystä työstä.

Van Dam
Arvoisa puhemies, esittelijä van der Laan käsittelee mietinnössään komission viimevuotista edistymistä vuoden 1997 vastuuvapautta koskevan mietinnön suositusten noudattamisessa. Hän on melko tyytyväinen komission tuottamaan paperipinoon. Minä odotan enemmän sisältöä ja tuloksia. Tavoitteet ovat hienoja, mutta näemme vaikutuksen vasta sitten, kun näemme tulokset, kun esimerkiksi OLAF toimii todellakin riippumattomasti, kun maksuviivästykset on poistettu, kun maksuissa tehdään vähemmän virheitä ja kun luottamukselliset asiakirjat ovat lopultakin saatavillamme.
Lisäksi en ole vakuuttunut komission kaikista hyvistä aikomuksista. Kollega van der Laanin riemuitsema väärinkäytösten paljastajia koskeva järjestely jättää paljon toivomisen varaa. Avoimuuden sijasta järjestely henkii vahinkojen valvonnan ilmapiiriä. Uusien sääntöjen mukaan väärinkäytösten ilmiantajien täytyy osoittaa, että he ovat noudattaneet oikeita menettelyjä. Eikö käänteinen todistustaakka olisi paikallaan? Antaa komission osoittaa, että se on soveltanut menettelyä oikein.
Jäsen van der Laan kiinnittää runsaasti huomiota palestiinalaisalueille annettavaan apuun ja osoittaa siinä yhteydessä hämmästyttävää luottamusta Euroopan unionin valtuuskunnan toimintamahdollisuuksiin. Haluaisin nähdä kertomuksen, jossa selitetään palestiinalaisen osapuolemme roolia. Hiljattain tapahtuneet teloitukset pakottavat meidät muuten tarkastelemaan uudelleen eurooppalaisen avun ehtoja. Haluaisin tässä yhteydessä kiinnittää kaikkien huomion siihen, että palestiinalaisten koulujen oppimateriaaliin sisältyy runsaasti juutalaisvastaisuuksia. Tällaiset ilmaukset ovat meidän maissamme rotuvihan lietsomista. Eurooppalaisen avun täytyy koitua rauhan hyväksi. Siksi olen esittänyt tarkistusta, jossa pyydän komissiota olemaan millään lailla tukematta juutalaisvastaisuuden levittämistä koulukirjoissa. Ei saa olla mahdollista, että eurooppalaisella rahalla tuetaan rasististen näkemysten levittämistä. Siksi myös suosittelen lämpimästä tarkistustani ja toivon, että sitä tuetaan laajasti. Hylkääminen muodollisista syistä ei palvele tätä asiaa.

Theato
Arvoisa puhemies, on hämmästyttävää, että tällä kertaa vastuuvapautta koskeva seurantakertomus näyttää herättävän paljon enemmän kiinnostusta kuin varsinainen vastuuvapaus, jonka vanha parlamentti vielä valmisteli. Olen iloinen siitä. Sehän ei ole kuitenkaan mikään uudistus, että me laadimme sellaisen seurantakertomuksen ja noudatamme sitä, mistä olemme aikanaan sopineet. Uskon meidän silti täyttävän tehtävämme, joka on valvoa sitä, noudattaako komissio meidän vastuuvapauteen liittyviä vaatimuksiamme.
Olen aivan erityisen iloinen ja onnittelen esittelijää siitä, että hän on käsitellyt tätä kaikkea vielä kerran, olen kuitenkin iloinen myös voidessani sanoa komissiolle, että se on noudattanut näitä vaatimuksia erittäin hyvin. Ne ovat ehtoja, eivät vain huomautuksia. Jäljelle jää kuitenkin joitakin asioita, jotka on vielä ratkaistava. Tämä on muuten mainittu myös selvästi mietinnössä. Haluaisin mainita tässä yhteydessä erityisesti tilien päättämisen. On todellakin huolestuttavaa, kun me lykkäämme sitoumuksina yli 70 miljardia euroa, jotka paisuttavat talousarviota eivätkä ole käytettävissä muihin tehtäviin, joita Euroopan unioni on itselleen asettanut. Tähän liittyen on tehtävä enemmän kuin vain laadittava kertomus joka toinen vuosi, sitoumuksia on toteutettava. Arvoisa komission jäsen, te pyritte tähän jatkossa.
Toiseksi haluaisin sanoa, että en pidä kovinkaan hyvänä ajatuksena sitä, että sisäisiä tutkimuksia varten perustetaan toinen virasto. Me olemme perustaneet petostentorjuntavirasto OLAFin. Meidän pitäisi huolehtia selvästi enemmän siitä, että OLAF voi tehdä työnsä ja erityisesti sisäiset tutkimuksensa moitteettomasti ja riippumattomasti. Mielestäni on tärkeää, että me noudatamme silti vastuuvapauden yhteydessä esittämäämme vaatimusta, nimittäin kurinpitomenettelyä käsittelevän erillisyksikön perustamisesta tilintarkastustuomioistuimeen tai yhteisöjen tuomioistuimeen. Haluaisin muistuttaa komissiota, että se ei tyytyisi vain antamaan tätä koskevia selontekoja vaan esittäisi oikeusperustan.
Lopuksi sydämellinen kiitos Gazan sairaalan hyväksi tehdyistä ponnisteluista. Olin itse paikan päällä. Olen iloinen, että sairaala on nyt vihdoinkin, kaikkien näiden vuosien jälkeen, aloittanut työnsä ja tekee silminnähden menestyksekkäästi työtä Gazan väestön hyväksi.

Bösch
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, sallikaa minun jatkaa heti siitä, mihin jäsen Theato lopetti. Arvoisa komission jäsen, me emme voi oikeastaan kuvitella, mitä tarkoitusta varten teidän kaavailemanne neuvoa-antava taloudellisia väärinkäytöksiä käsittelevä paneeli pitäisi perustaa. Tämä koskee uutta sisäisten hallinnollisten tutkimusten virastoa, jonka perustamista komissio suunnittelee. Mikä merkitys ja tarkoitus tällä paneelilla ja tällä virastolla on oikeastaan määrä olla, kun OLAF vastaa komission päätöksen mukaisesti kuitenkin kaikista yhteisön etuja vahingoittavista vakavista virkavelvollisuuden rikkomisista, ei siis pelkästään petoksista? Haluaisin muistuttaa teitä vielä kerran siitä, että te itse teitte tällaisen päätöksen ja olette rakentamassa ilmeisesti jonkinlaisia tarpeettomia pilvilinnoja.
Kollega van der Laanin mietinnössä todetaan aivan oikein, että komission henkilöstöpolitiikassa saavuttamat edistykset eivät vielä tyydytä parlamenttia. Tämä koskee erityisesti jo kauan kaivattua kurinpitomenettelyjen nykyaikaistamista. Se liittyy tietysti hyvin kiinteästi talousarvion toteuttamista koskevan vastuuvapauden myöntämiseen, sillä siinä yhteydessä meistä kyse on myös virkamiesten ja muiden henkilöstöön kuuluvien vastuusta näiden aiheuttamista vahingoista. Pitääkö komission virkamiesten ja muiden henkilöstöön kuuluvien vastata itse aiheuttamistaan vahingoista ainakin taloudellisten mahdollisuuksiensa rajoissa? Tähän kysymykseen on vastattu periaatteessa jo pitkään myönteisesti. Varainhoitoasetuksen 73 ja 74 artiklan vastaavia määräyksiä ei ole kuitenkaan itse asiassa sovellettu vielä yhdessäkään tapauksessa. Tätä puolusteltiin aina sillä, että sitä koskevat menettelyt olisivat epäselviä. Se, joka toivoo, että tämä asia muuttuu nyt uudistuksen myötä, on joutunut toistaiseksi pettymään. Komission varapuheenjohtaja Kinnockin 29. marraskuuta esittämässä kurinpitomenettelyjen nykyaikaistamista koskevassa keskusteluasiakirjassa sivuutetaan juuri tämä todella ratkaiseva kysymys ja lykätään siihen vastaamista myöhempään ajankohtaan. Ymmärtäköön sen, ken haluaa. Minä en voi ymmärtää sitä. Euroopan parlamentti on ottanut selkeästi ja toistuvasti kantaa sitä vastaan ja vaatinut, että tilintarkastustuomioistuimeen tai yhteisöjen tuomioistuimeen perustetaan talousarvioon liittyvää kurinpitomenettelyä käsittelevä erillisyksikkö, jonka on määrä ryhtyä toimiin aina silloin, kun on kyse virkamiesten ja muiden henkilöstöön kuuluvien taloudellisesta vastuusta.
Tämä kollega van Hultenin mietinnössä esitetty komission uudistusta koskeva vaatimus on ollut nyt pöydällä viime vuoden tammikuusta lähtien, ja se vahvistettiin vielä kerran erikseen Staunerin vuoden 1998 vastuuvapautta käsittelevässä mietinnössä. Uskoakseni myös tässä kollega van der Laanin erittäin hyvässä vuoden 1997 vastuuvapautta käsittelevässä mietinnössä jätetään avoimeksi tämä Euroopan unionin hallinnon uskottavuuden kannalta keskeinen kysymys. Me olemme viitoittaneet tien. Arvoisa komission jäsen, me voimme vain vaatia ja kehottaa teitä seuraamaan tätä tietä!

Stauner
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, kun me keskustelemme tänään vuoden 2001 aluksi vuoden 1997 vastuuvapautta koskevista seurantatoimista, tämä menettely ei ole mielestäni enää kovinkaan ajankohtainen, kun otetaan huomioon se tosiasia, että vuoden 1998 vastuuvapausmenettely on saatu päätökseen jo yli puoli vuotta sitten ja parlamentin asiasta vastaava valiokunta käsittelee jo vuoden 1999 vastuuvapautta. Nykyaikaisen ja tehokkaan hallinnon pitäisi reagoida viipymättä parlamentin kritiikkiin ja parannusehdotuksiin, erityisesti kun on kyse epäkohtien poistamisesta.
Nyt sisältöön: myönteisinä pidettävistä edistyksistä huolimatta on todettava, että parlamentin tärkeitä vaatimuksia ei ole täytetty ja niitä lykätään siksi tulevien vuosien vastuuvapausmenettelyihin, joten parlamentin toivoma selvä ero jätetään edelleen tekemättä.
Haluaisin korostaa ennen kaikkea kahta asiaa: minusta on käsittämätöntä, että komissio ei ole ryhtynyt edelleenkään mihinkään toimiin perustaakseen talousarvioon liittyvää kurinpitomenettelyä käsittelevän erillisyksikön tilintarkastustuomioistuimeen tai yhteisöjen tuomioistuimeen ja taatakseen siten niiden varainhoitoasetuksen määräysten tehokkaan soveltamisen, jotka koskevat virkamiesten taloudellista vastuuta aiheuttamistaan vahingoista. Miten usein meidän on sitten vielä pyydettävä, vaadittava, aneltava - en tiedä, mitä muuta vielä - komissiota, jotta se tekee vihdoinkin jotain? Tämä vaatimus on toki järkevä! Sama pätee meidän vaatimukseemme siitä, että vastuuvapauden myöntäjänä parlamentilla on oltava mahdollisuus tutustua komission asiakirjoihin vähintäänkin tasavertaisesti tilintarkastustuomioistuimen kanssa. Komission velvollisuus antaa kaikki tarpeelliset tiedot Euroopan parlamentille käy yksiselitteisesti ilmi sopimusperustasta, nimittäin Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 276 artiklasta. Myös minä pidän muuten jo mainittua neuvoa-antavaa paneelia tarpeettomana, joten en käsittele sitä nyt sen tarkemmin, koska edelliset puhujat käsittelivät sitä jo. Pidän kuitenkin ehdottoman tarpeellisina molempia vaatimuksia, jotka sisältyvät meidän tarkistusehdotuksiimme. Pyydän teidän tukeanne.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, arvoisa jäsen van der Laan, haluan onnitella esittelijää tästä asiakirjasta ja kertoa hänelle, kuinka paljon ihailen sitä tapaa, jolla hän suoritti tehtävänsä, sitä tahdikkuutta, jolla hän laati tämän asiakirjan sortumatta ylilyönteihin, jotka - kuten olemme nähneet - ovat aina mahdollisia käsiteltäessä vastuuvapautta.
Päätös vastuuvapauden myöntämisestä on mielestäni erittäin tärkeä. Se täytyy tehdä harkiten. Mielestäni on myös luonnollista, että parlamentti tutkii julkisten varojen hallinnassa todetut puutteet, joita on ollut paljon viime vuosina ja joista jäsenvaltiot ovat osittain vastuussa. Palaamme vielä tähän aiheeseen, kun käsittelemme muita tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksia. Parlamentin täytyy mielestäni painottaa juuri tätä näkökohtaa tämän vaalikauden aikana.
Myös komission toiminnassa on puutteita. Vuoden 1997 vastuuvapaus on hieman erikoinen tapaus, se ajoittui samaan aikaan komission äärimmäisten vaikeuksien kanssa. Uskon, että tämä mietintö, sen tavan perusteella, jolla se on laadittu ja sen tavan perusteella, jolla toivon, että se tullaan lopullisesti sinetöimään siten, ettei vastuuvapauden myöntämisestä nosteta enää sen kummempaa meteliä, auttaa meitä suuntaamaan katseemme tulevaisuuteen ja ottamaan eräänlaiseksi mallikappaleeksi tämän vastuuvapauden, jota parlamentti on pitkään puntaroinut, mikä taas on saanut komission reagoimaan.
Olemme tarkastelleet näitä komission reaktioita, ja olemme olleet niihin pääosin tyytyväisiä. Tämä on siis tämänhetkinen tilanne. Nyt on ryhdytty uusiin toimiin vastuuvapauden rajoittamiseksi varainhoitovuoteen. Olemme mielestäni oikealla tiellä. Tämän vuoksi aiomme äänestää van der Laanin mietinnön puolesta.

Schreyer
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, arvoisa jäsen van der Laan, komissio pitää teidän mietintöänne myönteisenä. Useimmilla aloilla, joihin vuoden 1997 vastuuvapausmenettelyssä keskityttiin, olette todennut, että komission toimia on kannatettava, koska me olemme oikealla tiellä. Saan siis antaa itselleni luvan iloita vuoden aluksi siitä, että parlamentti kehuu komissiota. En aio kuitenkaan jättää asiaa olalle taputteluun, vaan aion käsitellä niitä aloja, joilla te esitätte edelleenkin kritiikkiä tai vaaditte uusia toimia, nimittäin henkilöstöpolitiikan ja ulkoisen tuen alalla.
Henkilöstöalan osalta te käsittelitte mietinnössänne erityisesti varhaiseläkejärjestelmän oikeusperustan kysymystä. Muistutan vielä kerran siitä, että komissio päätti ennen joulua ehdotuksesta, joka on tällä hetkellä toimielinten välisessä kuulemismenettelyssä ja toimitetaan parlamentille helmikuussa. Keskeiset tiedot ovat: 600 henkilön on tarkoitus voida hyödyntää varhaiseläkejärjestelmää. Talousarvion neutraliteetin vuoksi uusia virkamiehiä on määrä palkata kuitenkin vain 248.
Keitä tämä järjestelmä koskee? Edellytyksenä on, että virkamies on vähintään 50-vuotias ja ollut palveluksessa vähintään 10 vuotta. Järjestelmässä kaavaillaan edelleen, että varhaiseläkkeenä maksetaan iän ja palvelusajan mukaan 60-70 prosenttia palkasta. Toimi on vapaaehtoinen. Mitään oikeusvaateita ei voida myöskään esittää, vaan komissio valitsee objektiivisten kriteerien perusteella, kuka voi hyödyntää varhaiseläkejärjestelmää, turvatakseen tällä valintamenettelyllä sen, että tavoite, nimittäin yleinen tehokkuuden lisääntyminen henkilöstöalalla, myös todellakin saavutetaan.
Toinen asia henkilöstöpolitiikassa koskee kurinpitomenettelyä. Parlamentti ehdotti tammikuussa antamassaan päätöslauselmassa talousarvioon liittyvää kurinpitomenettelyä käsittelevän erillisyksikön perustamista yhteisöjen tuomioistuimeen tai tilintarkastustuomioistuimeen. Te mainitsitte tämän ehdotuksen myös jälleen tänään. Mainitsen vielä kerran tiivistäen ne syyt, jotka kollegani Neil Kinnock esitteli erittäin seikkaperäisesti, miksi komissio ei yhdy tähän ehdotukseen. Perussopimuksissa tilintarkastustuomioistuimelle tai yhteisöjen tuomioistuimelle osoitetaan erityisiä tehtäviä: tilintarkastustuomioistuin vastaa varainhoidon ulkoisesta valvonnasta, ja yhteisöjen tuomioistuimen tehtävänä on valvoa mahdollisesti komission toteuttamia kurinpitomenettelyjä. Jos tuomioistuimet olisivat suoraan osallisina komission sisäisissä menettelyissä, se johtaisi komission silmissä eturistiriitoihin. Komissio muistuttaa lisäksi, että kaikissa kansainvälisissä järjestöissä toimielimet ovat itse vastuussa henkilöstönsä kurinpidosta. Komission vakaan käsityksen mukaan tämän pitäisi koskea myös Euroopan yhteisöjen komissiota.
Toimia siis selkeästi tarvitaan. Sehän on ollut objektiivisesti havaittavissa. Me päätimme vielä ennen vuodenvaihdetta ehdotuksista, jotka jäsen Bösch mainitsi ja jotka ovat nyt kuulemismenettelyssä. Siinä yhteydessä kyse on ensinnäkin askelista, joihin voidaan ryhtyä välittömästi henkilöstösääntöjä muuttamatta, ja toiseksi askelista, jotka edellyttävät henkilöstösääntöjen muuttamista ja joiden toteuttamiseen tarvitaan siis hieman enemmän aikaa. Ensimmäisten askelten kannalta on tärkeää erityisesti tutkinta- ja kurinpitotoimiston perustaminen henkilöstön ja hallinnon pääosaston yhteyteen.
Kysymykseenne voin vastata, että jatkuvasti tiedustellaan, toimiiko OLAF jo kurinpitomenettelyssä tai aikooko se ryhtyä toimiin kurinpitomenettelyssä ennen kuin tämä toimisto ryhtyy toimiin. Tämä toimisto ryhtyy toimiin vain, jos OLAF ei tee sitä. Tilanteet voivat olla hyvin erilaisia. Mainitsen yhden esimerkin: seksuaalinen häirintä työpaikalla. Koska OLAF ei ehkä kaiketi ryhdy toimiin sellaisessa tapauksessa, tarvitaan tietysti hallinnollista tutkintaa tai kurinpitomenettelyä. Eri alat ovat siis mahdollisia. Mielestäni on erittäin hyvä menetellä täydentävästi. Kyse ei ole siitä, että tehtäviä ikään kuin otetaan pois OLAFilta tai parlamentin ja neuvoston sopimaa OLAFin tehtäväkenttää kavennetaan, vaan OLAFin suorittamat tutkimukset ovat tässä yhteydessä etusijalla.
Toiseksi on erittäin tärkeää, että kurinpitolautakunnan puheenjohtajana toimii ulkopuolinen asiantuntija. Näin tehdään selväksi, että komissio haluaa toteuttaa oikeudenmukaisia ja objektiivisia kurinpitomenettelyjä.
Vielä muutama sana teidän ulkopolitiikkaa koskevista kriittisistä huomioistanne. Jäsen Theato mainitsi erääntyvien sitoumusten toteuttamisen. Me esitimme vuoden 2001 talousarviomenettelyn yhteydessä tätä koskevan kertomuksen ja teimme selväksi, että erityisesti tietysti nämä epänormaalit erääntyvät sitoumukset, jo pitkään niin sanotut käyttämättömät sitoumukset - commitments - on toteutettava mitä pikimmiten: ulkoisen tuen alalla on myös jo havaittavissa ensimmäiset myönteiset merkit.
Nyt Gazan kaistaleella sijaitsevaan sairaalaan, jolla on suuri merkitys jäsen van der Laanin mietinnössä. Asiassa tapahtui todellakin erittäin monia harmillisia viivytyksiä. Parlamenttihan on vaatinut tähän liittyen toistuvasti painokkaasti, että asian on edettävä ja kaikki ongelmat on ratkaistava. On erittäin ilahduttavaa, että sairaala on nyt täysin toimintakykyinen ja potilaita on hoidettu kesästä lähtien. Poliittinen kehitys ja väkivaltaiset yhteenotot ovat kuitenkin rakentaneet uusia esteitä. Osittain on jopa niin, että varusteita ei voida toimittaa eivätkä potilaat pääse sairaalaan Gazan rajojen sulkemisen vuoksi. Suuri osa henkilökunnasta ei pääse tällä hetkellä perille sairaalaan. Meidän on - myös tämän keskustelun yhteydessä - todellakin vedottava yhä uudelleen siihen, että väkivaltaisuudet on lopetettava. Eurooppalainen veronmaksaja oli valmis antamaan apua Gazan väestölle. Nyt Gazan väestön pitäisi viimeinkin myös pystyä hyödyntämään tätä apua.

Puhemies
Sydämelliset kiitokset, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Garriga Polledon laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0331/2000) tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksesta nro 8/99 yhteisön tullikoodeksissa säädettyjen vakuuksien ja takaussitoumusten käytöstä perinteisten omien varojen kantamisen suojaamisessa sekä komission vastauksista (C5-0228/2000 - 2000/2132(COS)),
McCartinin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0396/2000) tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksista nro 1/1999 eläinten ruokintaan tarkoitetulle rasvattomalle maidolle ja maitojauheelle myönnettävästä tuesta, nro 2/1999 yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen vaikutuksista vilja-alaan, nro 1/2000 klassisesta sikarutosta ja nro 8/2000 yhteisön toteuttamista voirasvan myyntitoimenpiteistä sekä komission vastauksista (C5-0236/2000, C5-0237/2000, C5-0238/2000, C5-0239/2000 - 2000/2130(COS)),
Staesin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0389/2000) tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksesta nro 2/2000 Euroopan unionin Bosnia ja Hertsegovinalle rauhan ja oikeusvaltion palauttamiseksi myöntämästä tuesta sekä komission vastauksista (C5-0229/2000 - 2000/2131(COS)),
Dell'Alban laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0359/2000) rakennerahastoihin (talousarvion toteutus) liittyvistä erityiskertomuksista nro 6/1999, 7/1999, 3/2000 ja 7/2000 sekä komission vastauksista (C5-0240/2000, C5-0241/2000, C5-0242/2000, C5-0243/2000 - 2000/2129(COS)).

Pomés Ruiz
, esittelijän sijainen. (ES) Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää kollegaani Salvador Garriga Polledoa hänen hyvästä työstään tässä omia varoja koskevassa mietinnössä, kysehän on asiasta, jota hän on jo kauan seurannut hyvin läheltä.
Yhteisön talousarvio koostuu osittain perinteisistä omista varoista, jotka käsittävät jäsenvaltioiden tullipalvelut, ja siitä syystä yhteisön takuiden ja vakuuksien järjestelmän tärkein tehtävä on suojata yhteisön rahoituksellisia etuja.
Epäkohdat vakuuksien ja takuiden järjestelmään sovellettavissa menettelyissä aiheuttavat nimenomaan sen, että niistä saatavat yhteisön tulot jäävät perimättä, ja ne täytyy kattaa jäsenvaltioiden bruttokansantuotetta rasittavilla lisäveroilla. Sen vuoksi olenkin sitä mieltä, että olisi perittävä korkoa niiltä toimijoilta, jotka tosiasiassa hyödyntävät luvatonta luottoa maksunlykkäystileillään vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevien toimiensa yhteydessä. Garriga Polledon mietinnössä käsitellään jäsenvaltioiden vastuukysymyksiä tapauksissa, joissa yhteisön vakuuksiin ja takuisiin liittyvän sääntelyn laiminlyönti aiheuttaa vahinkoja yhteisön eduille.
Tilintarkastustuomioistuin muistuttaa, että pakollisissa vakuuksissa noudatetaan periaatetta, jonka mukaan tulliviranomaiset vahvistavat takuut tasolle, joka vastaa kyseisen tullivelan tarkkaa määrää, mikäli tämä määrä on varmasti laskettavissa, tai muissa tapauksissa tulliviranomaisten arvioimaa suurinta mahdollista syntyvän tullivelan määrää. Käytännössä tulli- tai vakuuselin arvioi toiminnan riskitekijät. Jotta nämä riskit arvioidaan oikein, vakuuden määrä on syytä asettaa mahdollisimman lähelle sen tullivelan määrää, jota vakuus tai takuu koskee. Jos näitä sääntöjä noudatettaisiin, asiaan liittyvät rahoitusedut olisivat täysin suojattuja.
Mietinnössä otetaan esiin muutamia ongelmakohtia, joista otan esille puolisen tusinaa:
Ensiksikään ei ole olemassa luotettavia tilastoja sovittujen takuiden määrästä. Näitä vakuuksiin ja takuisiin - jotka ovat selvästi tunnistettavissa tilinpidollisesti tai juridisesti - liittyvät tiedot ovat olemassa jäsenvaltioiden tulliviranomaisten kirjanpidossa, mutta käytettävissä ei ole keinoja, joilla niitä voitaisiin vertailla ja saada niistä tietoja yhteisön tasolla.
Toiseksi jotkut tulliviranomaiset eivät pysty - oletan mieluummin näin kuin ajattelen, että he eivät tee yhteistyötä - tarkastamaan tehokkaasti sitä, täytetäänkö yhteisön lainsäädännössä takuille asetetut ehdot, koska heidän järjestelmissään ja menetelmissään tai tilinpidon järjestelyissä on puutteita. Haluankin korostaa, kuinka tärkeää on, että uusi tietokoneistettu passitusjärjestelmä (NCTS) tulisi pian voimaan kaikissa jäsenvaltioissa ja yhteiseen passitusjärjestelmään liittyneissä maissa. Onkin ilmeistä, että yhteisön vakuusjärjestelmän noudattaminen riippuu suurelta osin siitä, kuinka NCTS:n toiminnan eri puolet kehittyvät.
Voidaksemme ratkaista lukuisten maksamatta jääneiden passitustoimien ongelman olisi korostettava operatiivisten keinojen tärkeyttä ja vielä kerran tarvetta saada tämä uusi järjestelmä kehittymään nopeasti. Moninkertaisten takuutodistusten järjestelmällä ja NCTS:llä saamme aikaan keskittymistä ja selkiytämme hallintoa.
Kolmanneksi on otettava esiin puutteelliset ilmoitukset. Yhteisön säännöissä sallittujen määräaikojen päätyttyä jäsenvaltioiden on siirrettävä A-kirjanpitoon ne takuiden kattamat maksut, joista ei ole erimielisyyttä.
Neljänneksi on tarpeen muuttaa yhteisön tullilainsäädäntöä sen varmistamiseksi, että tulliluottomenettelyn takaavien vakuuksien olisi taattava myös tulliviranomaisten tavaroiden luovutuksen jälkeen maksamat automaattiset maksut.
Viidenneksi on korostettava sitä, että tilintarkastustuomioistuin on paljastanut suuren joukon tapauksia, joissa yhteisön talousarvion piiriin kuuluvia summia ei ole maksettu tai joissa ne saadaan vasta viivästyskorkojen kera maksettuina.
Lopuksi haluaisin mainita vaikeuksista, jotka aiheuttavat epäonnistumisia silloin, kun on perittävä huomattavia summia TIR-toimista tulevina tullimaksuina ja muina veroina; ne johtuvat käytössä olevien mekanismien tehottomasta täytäntöönpanosta ja passituksen valvonnan puutteesta.
Arvoisa puhemies, haluan lopuksi korostaa sitä, että Euroopan komission olisi tutkittava tässä esille tuotuja monenlaisia ongelmia ja erityisesti sen olisi uusittava tietojärjestelmänsä, voidakseen ottaa tässä mielessä huomioon jäsenvaltioiden asiaankuuluvat edut yhteisön talousarvioissa.

McCartin
. (EN) Arvoisa puhemies, haluan antaa tilintarkastustuomioistuimelle tunnustusta sen merkittävästä osuudesta näiden mietintöjen valmistelussa. Käsittelemäni neljä erityiskertomusta koskevat maitoalaa, vilja-alaa ja sikaruttoa, joiden kokonaiskustannukset ovat noin 16 miljardia euroa, mikä on merkittävä osuus budjetista. Tilintarkastustuomioistuimen tutkimus on erittäin yksityiskohtainen, ja meidän on syytä antaa tunnustusta tilintarkastustuomioistuimen merkittävästä avusta parlamentille, sillä on selvää, että ilman tilintarkastustuomioistuimen ja parlamentin vuorovaikutusta parlamentti ei pystyisi arvioimaan tai tarkastelemaan komission rahoituksen tehokkuutta. Voimme myös antaa tilintarkastustuomioistuimelle tunnustusta siitä, että se auttaa komissiota tunnistamaan heikkoudet sen hallinnossa ja ne jäsenvaltioiden erilaisten suunnitelmiemme toteuttamisessa kohtaamat vaikeudet, joita komissio ei ehkä ole huomannut.
Tilintarkastustuomioistuin on kiinnittänyt tässä erityiskertomuksessa huomiota niihin perusasetuksissa oleviin heikkouksiin, joiden vuoksi komission ja jopa jäsenvaltioiden on vaikea valvoa menoja tehokkaasti. Vilja-alan uudistuksia koskevassa erityiskertomuksessa tilintarkastustuomioistuin on kiinnittänyt huomiota siihen, saavuttaako kyseinen politiikka taloudelliset ja sosiaaliset tavoitteensa.
Palatakseni nyt maitoalaan - siitä on kaksi erityiskertomusta, ensimmäinen liittyy rasvattomaan maitojauheeseen ja toinen voihin - meidän tulisi muistaa, että vaikka meillä on kiintiöjärjestelmä, jolla on tarkoitus saada tuotanto vastaamaan kulutusta, maksamme joka vuosi noin 3 000 miljoonaa euroa hävittääksemme ylijäämän ja rasvattoman maitojauheen, josta vain noin 37 prosenttia myydään täydestä markkina-arvosta. Toisin sanoen loput käytetään tukien turvin muun muassa eläinten ruokintaan. Vastaavasti tuottamastamme voista vain 75 prosenttia myydään markkinahintaan. Tämä osoittaa heikkoudet politiikoissa, joissa on käytössä kiintiöjärjestelmä ja joissa ylijäämien tukemiseen menee kuitenkin paljon yhteisön varoja.
Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksessa - ja parlamentti tukee tätä - kiinnitetään huomiota siihen, että meidän pitäisi kenties käyttää varojamme paremmin tavalla, jolla voitaisiin kasvattaa maitotuotteiden kulutusta Euroopan markkinoilla, sen sijaan, että käyttämättömistä määristä maksetaan tukia.
Vilja-alalla tilintarkastustuomioistuimen suurin huolenaihe olivat liian suuret korvaukset, jotka on dokumentoitu tarkkaan ja joiden olemassa olon me tunnustamme. Tilintarkastustuomioistuin kiinnittää myös huomiota siihen, että politiikkoja suunniteltaessa pitää kaikilla tasoilla - komissiossa, neuvostossa ja parlamentissa - ottaa huomioon muutokset markkinatilanteissa. Kun suunnittelimme tätä politiikkaa, emme varautuneet maailmanmarkkinahintojen nousuun, joka johti aivan liian suurien korvauksien maksamiseen tällä alalla. Kertomuksessa kiinnitetään myös huomiota siihen - ja parlamentti panee tämän merkille -, että noin 40 prosenttia vilja-alalla maksetuista 12 miljardista eurosta menee 3 prosentille maanviljelijöistä, ja 54 prosenttia maanviljelijöistä saa vain noin 5 prosenttia tuesta.
Tämä kiinnittää jälleen huomion koko politiikan tehokkuuteen ja siihen, pitäisikö sitä tarkistaa siten, että se sovitettaisiin paremmin aluepolitiikkaan ja sosiaalipolitiikkaan. Nämä olivat tärkeimmät esitetyt huolenaiheet. Puhuttaessa vilja-alasta tai maito-alasta meidän pitäisi myös kertoa, että komissio on päättänyt tarkistaa tämän politiikan perusteellisesti, ja tutkimukset ovat jo alkaneet. Odotamme innokkaasti tutkimuksen valmistumista.
Haluan kiittää komissiota yhteistyöstä ja siitä, että se on jo ryhtynyt toimiin joidenkin erityiskertomuksissa todettujen heikkouksien korjaamiseksi.

Staes
. (NL) Arvoisa puhemies, siitä lähtien kun Daytonin rauhansopimus solmittiin joulukuun lopussa vuonna 1995, Euroopan unioni on vaikuttanut merkittävästi rauhan saavuttamisessa. Varoja vapautetaan runsaasti jälleenrakentamiseen, vaalien järjestämiseen, ihmisoikeuksiin vaikuttamiseen jne. Olemme myös rahoittaneet 53 prosenttia korkean edustajan toimiston kuluista. Nyt edessämme oleva tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus on kolmas sarjassaan. Kertomuksia on tehty aiemmin Mostarin tilanteesta, ja toinen kertomus käsitteli jälleenrakentamista entisessä Jugoslaviassa. Uskon, että nämä erityiskertomukset yhdessä nyt käsiteltävänä olevan kertomuksen kanssa ovat saaneet aikaan sen, että me Euroopan parlamenttina olemme joutuneet kasvokkain tosiasioiden kanssa ja että olemme myös yrittäneet saada aikaan hyviä jatkotoimia näiden mietintöjen johdosta. Uskon, että tämä tilintarkastustuomioistuimen toimintatapa yhdessä parlamentin seurannan kanssa, joka on toteutettu talousarvion valvontavaliokunnan kautta, on saanut meidät edistymään tässä asiassa.
Arvoisat kollegat, talousarvion valvontaa ei voida hoitaa pelkästään Brysselissä tai Strasbourgissa sijaitsevasta toimistosta käsin. Mielestäni joskus täytyy mennä käymään paikan päällä. Paikallistuntemus on välttämätöntä. Ihmisiin täytyy tutustua, ja täytyy tietää, kuinka ihmiset toimivat paikan päällä ja millaiset olot ovat. Muut kollegat ovat saaneet aiempia mietintöjä laadittaessa mahdollisuuden lähteä Bosnia ja Hertsegovinaan. He ovat oppineet siellä paljon, ja myös minä olen käynyt siellä viime vuonna 16.-19. lokakuuta. Toistan ja painotan, että tämä on hyvin tärkeää. Opin niiden neljän Sarajevossa viettämäni päivän aikana oikeastaan enemmän kuin olisin voinut oppia tuhansilta kirjojen sivuilta. Haluan pyytää puheenjohtajakokousta ottamaan tämän huomioon, kun siellä päätetään siitä, halutaanko esittelijöille antaa myöhemmin mahdollisuus saada tällaisia kokemuksia.
Arvoisat kollegat, mitä sitten on kritisoitu? Ensinnäkin kritiikkiä esitettiin komissiota kohtaan. Varoja ja henkilöstöä on varattu liian vähän, ja hallinto on keskitetty liikaa Brysseliin. Uskon, että Euroopan komissio on ottanut huomioon tilintarkastustuomioistuimen kritiikin. Minun täytyy antaa siitä komissiolle hyvät pisteet. Parannuksia on tehty, ja henkilöstöä on varattu lisää. Haluan korostaa täällä, että Sarajevon valtuuskunnan henkilöstöasiat on järjestetty paremmin, ja henkilöstö on erittäin pätevää ja hyvin motivoitunutta. Tilintarkastustuomioistuimen kritiikki ja toimet, joihin parlamentti on sen johdosta ryhtynyt, ovat saaneet tämän aikaan. Lisäksi komissio on tilintarkastustuomioistuimen painostuksen alaisena toteuttanut hajauttavaa politiikkaa, mikä on saanut aikaan sen, että Sarajevon valtuuskunnan henkilöstö, samoin kuin muidenkin valtuuskuntien henkilöstö, saa lisää voimaa ja että valtuuskunnan johtaja voi puuttua tehokkaammin paikan päällä esiintyviin tarpeisiin ja on voinut huolehtia muun muassa siitä, että kaikki maksuviivästykset on saatu nyt poistettua. Annan tältä osin komissiolle hyvät pisteet.
Toiseksi kritiikkiä esitettiin korkean edustajan toimistoa kohtaan ja sitä kohtaan, kuinka Euroopan unioni hoitaa tätä toimistoa. Euroopan komissiota moititaan siitä, että se on valvonut toimistoa liian vähän. Tilintarkastustuomioistuimen kertomus ja parlamentin toiminta ovat saaneet aikaan sen, että korkean edustajan toimistossa vallitsee uusiajattelutapa. On tosiaan niin, että siellä on toiminut maaliskuusta 1999 lähtien uusi talousjohtaja, joka on kirjoittanut runsaasti noudatettavista säännöistä. Korkean edustajan toiminnan alkaessa esiintyi ilmeisesti melko paljon tuhlailua. Tämän henkilön, komission ja toimiston panos kokonaisuudessaan on saanut aikaan sen, että korkean edustajan toimiston budjetti on supistunut lähes viidellä miljoonalla eurolla kolmen vuoden aikana. Tämä on mielestäni hyvin myönteinen tulos.
Yksi tärkeimmistä kritiikeistä korkeaa edustajaa kohtaan oli myös 17 kohta, joka koskee aiemman talouspäällikön eturistiriitoja. Parlamentti pyytää - ainakin päätöslauselmassa sellaisena, kun se on nyt edessämme - tästä laajaa selostusta. Minun täytyy ilmoittaa teille, että olen saanut tässä välillä korkealta edustajalta asiakirjan, samoin kuin komissiolta, ja että siten tärkeimpiin arvosteluihin on vastattu. Siksi ehdotan, että tarkistukseni, jossa otetaan tämä asia huomioon, hyväksyttäisiin.
Muu kritiikki kohdistui ihmisoikeusasioihin. Minun täytyy sanoa, että komissio tekee ihmisoikeuksien hyväksi yleisesti ottaen erittäin ansiokasta työtä Sarajevossa ja Bosnia ja Hertsegovinassa. Mielestäni meidän täytyy osoittaa lisää varoja näitä ihmisiä varten, mutta ihmisoikeuksien osalta odotamme vieläkin komission vastauksia 29 ja 35 kohdasta.
Viimeinen tärkeä asia on yhä vieläkin tiedotusvälinepolitiikka. Komissiota on arvosteltu kovasti tiedotusvälinepolitiikasta. Tiedotusvälinepolitiikan alalla on kuulemma tuettu kahdella miljoonalla eurolla sellaista materiaalia, joka ei ollut tukikelpoista. Odotan vieläkin komissiolta tarkkaa kertomusta. Tämä on mainittu päätöslauselmassa, ja siksi toivon, että voin saada vastauksen tästä asiasta mahdollisimman pikaisesti.

Dell'Alba
. (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, mietintöni koostuu oikeastaan neljästä erillisestä erityiskertomuksesta. Haluan kiittää komission jäsen Schreyeriä siitä, että hän on tullut tänne. Toivon, että hänen kauttaan rakennerahastojen hallinnasta vastaavat henkilöt niin komissiossa kuin jäsenvaltioissa kuulevat mietintömme ja johtopäätöstemme sanoman, sillä käsittelemme nyt rakennerahastoja, jotka - kuten kaikki tietävät - ovat yleisesti ja välittömästi jäsenvaltioiden hallinnan alaisia.
On siis neljä erillistä erityiskertomusta: yhdessä käsitellään tukien täydentävyyttä, toisessa teollisuusalueiden uudistamista, kolmas on tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus Euroopan sosiaalirahaston ja EMOTR-ohjausosaston toimista nuorten työllistämisen edistämiseksi ja neljännessä erityiskertomuksessa käsitellään Irlannin kansainvälistä rahastoa ja Pohjois-Irlannin PEACE-tukiohjelmaa. Viimeisestä erityiskertomuksesta haluan esittää erityiset kiitokset avusta aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnalle. Hyväksyimme Cocobussa kaikki sen esittämät tarkistukset.
Nämä neljä eri aihetta johtavat kuitenkin hyvin samankaltaisiin huomioihin, jotka voidaan jakaa kolmeen ryhmään. Ensinnäkin komissiota kritisoidaan pääasiallisesti sen hallinnollisista menettelyistä, joita tilintarkastustuomioistuin pitää meidän tavoin liian pitkinä ja monimutkaisina ja jotka häiritsevät toisinaan hankkeiden etenemistä. Täytyy sanoa, että jäsenvaltioita moititaan tästä samasta asiasta. Hankkeiden valvonta paikan päällä tai Brysselistä käsin on aina riittämätöntä. Varoista ja henkilöstöstä on yhä pulaa - toiset ovat puhuneet tästä muiden kysymysten yhteydessä - vaikka tilintarkastustuomioistuin on huomauttanut asiasta useita kertoja.
Komissio on uudistamassa perusteellisesti rakennettaan ja pyytää lisäresursseja. Toivon, että parlamentti, joka on aina uskonut myyttiin virkamiesten määrän nollakasvusta, vaikka tehtävien määrä on lisääntynyt, hyväksyy komission ehdotukset ja tavoitteet ja vahvistaa samalla sen valvontavaltaa ja merkitystä. Tämä johtaa tietenkin rahoitusten päällekkäisyyksiin, kun rahoitusta ei valvota riittävän tarkkaan, eli EU:n määrärahojen väärinkäyttöön. Viimeinen moite koskee maksujen viivästymisiä, toistuvaa ongelmaa, jota komissio ei tunnu saavan ratkaistua tai hallittua.
Toinen tärkeä kritiikin aihe, jota toivoisin voivamme painottaa suhteissamme jäsenvaltioihin, koskee määrärahojen väärinkäyttöä, joka johtuu usein siitä, etteivät jäsenvaltiot ja komissio toimi yhteistyössä, ja siitä, etteivät jäsenvaltiot arvosta määrärahoja. Niitä pidetään usein lahjoituksina, eräänlaisina varoina, joilla voidaan täydentää kansallisia varoja. Jäsenvaltiot sivuuttavat toisinaan täydentävyyden periaatteen, jonka mukaan kyseessä on yhteisrahoitus, jota täytyy täydentää kansallisella rahoituksella. Varojen arvioidaan kattavan lähes 100 prosenttia rahoituksesta, mikä ei tietenkään vastaa rakennerahastojen toimintaperiaatetta ja niiden varojen käyttötarkoitusta. Jäsenvaltiot eivät saisi unohtaa, että nämä varat ovat julkisia ja koskevat kaikkia Euroopan kansalaisia. Niitä pitäisi näin ollen käyttää vielä harkitummin kuin kansallisia varoja.
Toiminnan puutteellisuuden korjaamiseksi hyväksyttiin kesäkuussa 1999 uusi säännöstö, ja toivon, että sen avulla pääsemme etenemään. Pyydämme komissiota käyttämään puutteita todettuaan kaikkia sen käytössä olevia keinoja, kuten maksujen keskeyttämistä, ja jos toimet ovat perusteltuja, me tuemme komissiota niiden toteuttamisessa.
Lopuksi olen sitä mieltä, että komission pitäisi itse valvoa tarkemmin valintaedellytyksien täyttymistä, ennen kuin se hyväksyy varojen myöntämisen. Tällä vältyttäisiin rahoittamasta huteria hankkeita, näitä sekavia hankkeita, joita jäsenvaltioissa usein tavataan. Tässä ovat huomiot, jotka halusin esittää teille. Kiitos, arvoisa puhemies, näistä muutamasta ylimääräisestä sekunnista, jotka minulle myönsitte.

Queiró
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan unioni tarjoaa huomattavia varoja Bosnia ja Hertsegovinan jälleenrakentamiseksi ja sen demokratian toteuttamisen tukemiseksi, mikä oikeuttaa täysin sen huomion, jonka me kiinnitämme nyt tilintarkastustuomioistuimen erikoiskertomusta nro 2/2000 koskevaan päätöslauselmaesitykseen.
Ensimmäinen huomiomme johtuukin nimenomaan siitä, että tuomioistuin on vasta vuoden 2000 alussa onnistunut saamaan päätökseen ja hyväksytyksi kertomuksensa, joka koskee vuosien 1996-1998 välillä toteutunutta yhteisön apua, eli 2-4 vuotta sitten. Tämän valitettavan viivästyksen ilmeisenä seurauksena on, että monet huomioista ovat menettäneet ajankohtaisuutensa, sillä tällä välin Bosnia ja Hertsegovinan oikeudellisissa puitteissa ja politiikassa on tapahtunut merkittäviä muutoksia. Tämä ei suinkaan merkitse sitä, etteikö noita huomioita pitäisi ottaa lukuun tulevaisuudessa, erityisesti Kosovossa, jotta tuonkaltaisia ongelmia voitaisiin välttää vastaavanlaisissa unionin toimissa.
Tosiasia on, että tämänkaltainen valvonta on ratkaisevaa, jotta olemassa olevat ongelmat voitaisiin määritellä ja ratkaista. Ongelmia on kahdella tasolla, jotka ovat suora rahoitus ja yhteisrahoitus muiden rahoituksenantajien kanssa. Ensimmäisessä tapauksessa puutteita on ollut muiden muassa erityisesti ihmisoikeuksien puolustamiselle, kansalaisyhteiskunnalle ja tiedotusvälineille annettavassa tuessa. Toiminnantarpeen kiireellisyyteen nähden riittämättömien ja keskitettyjen menettelytapojen havaitsemisesta siihen asti, että komissio on asetettu tapahtuneiden tosiasioiden eteen, jotka sen on pitänyt sittemmin rahoittaa, on ollut paljon tilanteita, jotka on onneksi saatu korjattua. Yhteisrahoituksen osalta on pidettävä myönteisenä asiana, että korkean edustajan toimiston rahoitus on siirretty ensimmäiseen pilariin, mikä on merkinnyt sitä, että sen täytäntöönpanossa on pitänyt alkaa noudattaa varainhoitoasetusta. Näin on muuten mielestämme oltava myös vaaliprosessien tarkkailun ja siten myös Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön kanssa tehtävän yhteistyön yhteydessä.
Arvoisa puhemies, tässä olivat tiivistettynä ne huomiot, joita meidän ja ulkoasianvaliokunnan mielestä pitäisi tarkastella jäsen Staesin jota onnittelen mietinnössä, kun otetaan huomioon tämänkaltaisten avustuksien taustalla oleva rahoitustuki suuruus, varojen niukkuus ja päivänselvä tarve käyttää niitä kurinalaisesti ja avoimesti.

Collins
Arvoisa puhemies, haluan ensimmäiseksi ylistää Dell'Alban mietintöä ja sitä, että siinä tunnustetaan Irlannin kansainvälisen rahaston ja rauhan ja sovinnon rahaston olevan innovatiivisia keinoja lujittaa rauhanprosessia.
Hankala ympäristö, jossa rahastot ovat joutuneet toimimaan, niiden rooli toiminnan elvyttäjänä, lähestymistapa, jossa epäedullisessa asemassa oleville alueille annetaan etusija, ja rahaston ainutlaatuinen rooli rajat ylittävien ohjelmien yhteisen hallinnon ja toteuttamisen käynnistäjänä ovat kaikki saaneet ansaitsemansa tunnustuksen.
Irlannin kansainvälinen rahasto on ymmärtääkseni laatinut kattavan vastineen kysymyksiin, jotka esitettiin parlamentin jäsenille tarjottavassa tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa. Vastineessa on mainittu useita tarkoin määriteltyjä toimia, jotka rahasto toteuttaa erityiskertomuksessa esitettyjen asioiden hoitamiseksi.
Puhuttaessa Irlannin kansainvälisestä rahastosta on tärkeää painottaa erästä seikkaa: tämä ei ole Euroopan unionin ohjelma. Rahasto on oikeastaan kansainvälinen järjestö, jolla on oma hallintoelin, säännöt, tilintarkastusmenettely ja niin edelleen. Lisäksi Euroopan unioni on vain yksi sen rahoittamiseen osallistuvista rahoittajista. Euroopan unionin vuotuinen maksuosuus kattaa 35 prosenttia kokonaiskustannuksista.
Ison-Britannian ja Irlannin hallitukset perustivat Irlannin kansainvälisen rahaston vuonna 1986 edistämään taloudellista ja yhteiskunnallista kehitystä ja tukemaan yhteydenpitoa, vuoropuhelua ja sovintoa kaikkialla Irlannissa.
Rahaston rahoittajia ovat Yhdysvallat, Euroopan unioni, Kanada, Uusi-Seelanti ja Australia. Perustamisensa jälkeen rahasto on tukenut 597 miljoonalla eurolla 4 600 hanketta, joiden avulla on luotu 38 000 työpaikkaa, mistä on seurannut noin 1 193 miljardin euron lisäinvestointeja, joten hankkeiden kokonaisinvestoinnit ovat olleet lähes 179 miljardia euroa. Lähes 90 prosenttia hankkeista on suuntautunut epäedullisimmassa asemassa oleville alueille. Yhteisöjen välisiin ryhmiin on osallistunut yli 9 000 henkilöä ja rajat ylittäviin rakenteisiin 5 000 henkilöä.

Folias
Arvoisa puhemies, haluan sanoa, että kollega Staesin mietintö on erittäin hyvin laadittu, ja haluan myös kiinnittää kaikkien huomion siihen, että Balkan on erityinen alue Euroopan maantieteessä, mutta se ei ole erityinen ainoastaan maantieteen näkökulmasta vaan myös ihmisten ajattelutavan ja olojen näkökulmasta. Olen siis sitä mieltä, että jokainen tapaus pitää tutkia läpikotaisin, jotta sekä suorittamamme arviointi että ne toimet, joihin ryhdymme, olisivat tehokkaita. Se, mitä esittelijä Staes sanoi ja teki, siis että hän meni paikan päälle katsomaan, mitä tapahtuu, on asian ydin. Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, täältä kaukaa emme voi tietää, mitä tapahtuu näillä alueilla, joilla kullakin on omat ominaispiirteensä. Emme voi toimistosta käsin seurata, mitä todella tapahtuu. Kirjeiden, faksien ja sähköpostin avulla emme voi ymmärtää näiden ihmisten ajattelutapaa. Meidän on oltava heidän lähellään. Ja meidän pitää olla heidän lähellään eikä vain julistaa pelkkää mielenkiintoamme, jota tietenkin kaikki tahot tuntevat, meidän on oltava lähellä heitä myös käytännössä, sekä fyysisesti että maantieteellisesti, mutta ennen kaikkea meidän on tunnettava näiden kansojen historia ja käyttäytyminen.
Komission ja valvontaelinten huomautukset osoittavat, että paras on aina hyvän vihollinen. Parashan voi olla aina vieläkin parempi, ja siihen suuntaan me kaikki pyrimme. Olen varma, että osoittamamme mielenkiinto ja vallitseva kriittinen ilmapiiri voivat johtaa vain hyvään suuntaan, ja ehkä meidän pitäisi hyödyntää tällaisiin yhteisrahoituksiin sovellettujen käytäntöjen tuloksia ja soveltaa niitä myös muualla. Nykyään on olemassa jälleenrakennusvirasto, jonka toimipaikat ovat Thessaloniki ja Pristina. Se on saanut osakseen paljon arvostelua. Me emme kuitenkaan voi katsoa, että Sarajevo on sama asia kuin Pristina, tämä asia täytyy tehdä selväksi. Juuri tästä syystä mainitsin erilaiset ajattelutavat, olot ja tilanteet, jotka meidän täytyy ottaa huomioon.
Monet kollegat - osittain oikeutetusti - sanoivat, että jälleenrakennusvirasto pitäisi siirtää Thessalonikista Pristinaan. Monet meistä vastustivat tätä jyrkästi sanoen, että se ei ole mahdollista. Ratkaisu säilyttää jälleenrakennusvirasto Thessalonikissa on osoittautunut oikeaksi, koska jos se olisi siirretty Pristinaan, Jugoslavialla ei olisi nyt mitään mahdollisuuksia saada rahoitusta Euroopan jälleenrakennusvirastosta, koska yhdenkin serbin olisi mahdotonta mennä Pristinaan vaatimaan edes yhtä euroa. Niinpä toistankin, että kritiikki on hyvä asia, mutta koko meidän toimintamme pitää mukauttaa kunkin alueen oloihin, tarpeisiin ja erityispiirteisiin.

Morgan
Arvoisa puhemies, haluan ensimmäiseksi kiittää tilintarkastustuomioistuinta erittäin hyödyllisistä erityiskertomuksista, joissa on tällä kerralla käsitelty useita eri aiheita. Kritisoimme kovasti tilintarkastustuomioistuinta vuosikertomuksen aikaan, mutta nämä erityiskertomukset ovat mielestäni erittäin arvokkaita.
On selvästi paljon alueita, joilla komission on vielä parannettava toimintaa. Keskityn tänään yhteen jäsen Dell'Alban rakennerahastojen eri piirteitä koskevaan mietintöön annettuun vastaukseen. Tämä on maassani selvästikin asia, jossa Euroopan unioni pystyy ilmiselvästi auttamaan, ja yleisesti tunnustetaan, että rakennerahastot sekä pyrkimys kasvattaa hyvinvointia ja parantaa sosiaalisia oloja ja työllisyystilannetta jollakin alueella antaa EU:sta myönteisen kuvan. Emme voi kuitenkaan vain katsoa vierestä ja ylistää kritiikittömästi. Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukset osoittavat selvästi, että asioissa on paljon parantamisen varaa, ja komissio on jo antanut uuden rakennerahastoja koskevan asetuksen tilanteen kohentamiseksi, ja se aikoo varmasti seurata tarkkaan, saadaanko uudistuksilla aikaan tarpeeksi tuloksia.
Täydentävyydestä meidän täytyy muistaa, ettei EU:n rahastoista ole tarkoitus rahoittaa toimia, vaan niistä osallistutaan toimien rahoitukseen, eikä kansallisten viranomaisten ole tarkoitus korvata varoilla julkisia menoja. Täydentävyys on tietenkin hieno asia, mutta jopa uusissa asetuksissa säädetään täydentävyyden arvioimisesta kansallisella tasolla alueellisen tason sijasta. Säännöt ovat sääntöjä, mutta jos niiden rikkomisesta ei seuraa tehokasta rangaistusta, niiden merkitys heikkenee, eikä niiden noudattamista pystytä valvomaan. Tarvitaan siis luja oikeusperusta mahdollisten seuraamusten määrittelemiseksi.
Teollisuusalueiden kehittämisestä puhuttaessa komissio ei saisi tyytyä voivottelemaan, vaan sen pitäisi todeta, että tämä on vain osa laajempaa politiikkaa pk-yritysten tukemiseksi. Näiden alueiden kehittämiseen kuluu suuria summia. Esimerkiksi Walesissa tätä pidetään selkeänä kohteena; tarvitsemme selkeitä kohteita ja tavoitteita, ja odotamme näkevämme niitä tulevaisuudessa rakennerahastojen ohjelmissa.

Mulder
Arvoisa puhemies, esitän hyvin nopeasti muutaman huomautuksen tilintarkastustuomioistuimen tosiaankin hyödyllisistä kertomuksista.
Ensin jäsen Garrigan mietinnöstä. Käsittääkseni talousarvion valvontavaliokunta on jo päättänyt tästä asiasta, mutta mielestäni on hyvin tärkeää, että alamme arvioida passituspetosten tutkintakomitean työn tuloksia. Mitä komissio on tähän mennessä tehnyt tämän kertomuksen suositusten johdosta?
Sitten McCartinin mietintö maataloudesta. Tämä on aina kiinnostava aihe, eikä kukaan kiistä sitä, että maatalouspolitiikka muuttuu ja että sen täytyy seurata aikaansa erityisesti Maailman kauppajärjestössä käytävien neuvottelujen ja laajentumisen yhteydessä.
Sitten kaksi asiaa, josta emme sano mielipidettämme vastaan emmekä puolesta. Tällä hetkellä ryhmälleni on tärkeää ensinnäkin, millaisia olisivat seuraukset, jos maatalousmenot ja erityisesti tulotuet katettaisiin yhteisrahoituksella. Toinen asia on eläintautien torjunta, joka on tällä hetkellä hyvin ajankohtainen asia. Se vie paljon varoja yhteisön budjetista. Eikö jäsenvaltioissa voitaisi varautua tiettyjen eläintautien puhkeamista vastaan jäljittelemällä tiettyjä käytäntöjä? Voisiko komissio tarkastella tätä aihetta mahdollisimman pikaisesti?
Sitten Staesin mietinnöstä. On rohkaisevaa, että Euroopan unioni voi tehdä hyvää työtä Balkanin ampiaispesässä. Olemme iloisia siitä, ja pidämme jäsen Staesin mietintöä erinomaisena. Kannatamme ennen kaikkea sitä, että korkean edustajan toimisto ei ole määräävässä asemassa, sillä maksaja on Euroopan unioni, jonka täytyy myös valvoa, että rahat käytetään hyvin.
Sitten yleinen huomautus Balkanilla kuulemma vallitsevasta korruption ilmapiiristä. Mielestämme on tarpeen, että komissio sanoo mielipiteensä siitä, millä tavalla sen pitäisi vaikuttaa yhteisöön. Vaikuttaako se yhteisön antamaan apuun?
Lopuksi Dell' Alban mietinnöstä. Minun maassani on käynyt ilmi, että liiketonttien hinnat nousevat huomattavasti yhteisön tuen myötä. Emme pidä sitä toivottavana. Voitaisiinko asialle tehdä jotakin?

Rühle
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämänhetkinen BSE-kriisi antaa tilintarkastustuomioistuimen kertomuksille aivan uutta ajankohtaisuutta. Eurooppalaista maatalouspolitiikkaa on tarkistettava. BSE on vain jäävuoren huippu. Määrällisen kasvun tukeminen, siitä seuraava ylituotanto, ja sen jälkeen uusia tukia ylijäämän vähentämiseksi. Muidenkin kuin tavallisten kansalaisten on vaikea ymmärtää sitä, ja tällainen toiminta on myös äärimmäisen altis petoksille, eikä kiintiöjärjestelmä helpota tilannetta lainkaan. Se osoitetaan erittäin selvästi McCartinin mietinnössä.
Esittelijämme on viitannut ansiokkaasti tähän asiaan toistuvasti, ei pelkästään tällaisina aikoina. Parlamentilla ei ole valitettavasti maatalousalalla täyttä yhteispäätöstoimivaltaa, ja se voi siksi hyödyntää poliittista liikkumavaraa vain vähän. Päätökset tehdään ministerineuvostossa, kansalliset maatalousministerit tekevät ne julkisuudelta piilossa edustamiensa moninaisten intressien pohjalta. Vaikka he varaavat itselleen oikeuden tehdä päätöksiä, he eivät ole kuitenkaan valmiita ottamaan todella vastuuta niistä. Kun ilmenee virheitä, epäkohtia, säännönvastaisuuksia tai petoksia, kansalliset maatalousministerit eivät ota niistä välittömästi vastuuta vaan viittaavat yhä uudelleen Brysseliin ja EU:hun.
Tähän on tultava perusteellinen muutos. Vaaditaan paitsi valvontaa myös parlamentin poliittista yhteispäätösoikeutta kaikilla maatalouspolitiikan aloilla. Me tarvitsemme suurempaa avoimuutta ja julkisuutta. Se ei vahingoita viljelijöitä, vaan kyse on siitä, että taistellaan toisenlaisen kuluttajapolitiikan puolesta viljelijöiden etujen nimissä. Jäsen McCartin mainitsi myös mietinnössään jo oikeat avainsanat. Kyse on suorista tuista ja yhteisrahoituksesta. Tähän on tultava muutos, myös itälaajentumisen osalta, jos me aiomme harjoittaa maatalouspolitiikkaa niin, että maatalous kykenee suoriutumaan itälaajentumisesta. Myös Nizzan kokouksen jälkeen käy selväksi, että neuvosto ei kykene todella ratkaisemaan näitä ongelmia, ja haluaisin siksi lopuksi korostaa vielä kerran, ja se on jatkossa koko parlamentin asia, että me tarvitsemme maatalouspolitiikassa parlamentin täyttä päätäntävaltaa ja täyttä yhteispäätösoikeutta.

Seppänen
Arvoisa puhemies, tilintarkastustuomioistuimen kertomuksesta vuodelta 1999 voidaan lukea, että suuria nettomaksajia EU:n budjettiin ovat olleet Iso-Britannia, Belgia ja Hollanti. Nämä kolme maata ovat tilittäneet budjettiin tullimaksuja eli omia varoja suhteellisesti paljon enemmän kuin muut maat. Näissä maissa on suuria satamia ja näiden maiden kautta kulkee paljon niin sanottua passitusliikennettä.
Kun luetaan tilintarkastustuomioistuimen asiakirjoja ja Garriga Polledon mietintöä, niihin sisältyy kiusallinen piirre. Monissa maissa on paljastettu väärinkäytöksiä, mutta maiden nimiä ei mainita. Näin ollen syntyy epäilys, että rikoksia on tehty eniten niissä maissa, joissa on suuria kauttakulkusatamia. Jos maiden nimiä ei mainita, epäilykset kohdistuvat Isoon-Britanniaan, Belgiaan ja Hollantiin. Jos ne eivät ole syyllisiä rikosten ja rikollisten suojeluun, niitä kuitenkin epäillään, kun maiden nimiä ei mainita.
Euroopan unionin kautta kulkee suuria määriä tavaroita, jotka kuljetetaan satamista unionin ulkopuolelle. Sekä tilintarkastustuomioistuimen että OLAFin tutkimuksissa on selvinnyt, että varsinkin tupakan tuontiin ja kauttakulkuun liittyy merkittäviä väärinkäytöksiä. Niiden laajuutta on niin vaikea arvioida, että unionille aiheutuvien vahinkojen suuruuden arviot liikkuvat miljardin ja viiden miljardin euron välillä. Tupakka tulee pääosin Hollannin ja Belgian satamiin ja kuljetetaan sieltä EU-maiden kautta usein entisen Jugoslavian alueelle, muun muassa Montenegroon. EU päätti viime vuonna avustaa Montenegroa poliittisista syistä ilman salakuljetuksen torjuntaan liittyviä ehtoja 15 miljoonalla eurolla. Montenegrosta salakuljetustupakka ajetaan joka yö 50 tai 70 pikaveneellä Italiaan, josta se levitetään EU:n markkinoille ilman tulleja ja veroja. Tällaisen toiminnan estämiseen tarvitaan päättäväistä toimintaa ja niiden ongelmien ratkaisuja, joihin on viitattu Garriga Polledon mietinnössä. Unionin näkökulmasta kyseessä on miljardien eurojen projekti.

Caullery
Arvoisa puhemies, tämänpäiväinen keskustelu on toki tarpeellinen, mutta se kattaa hyvin vaihtelevia aiheita. Siksi rajoitan puheenvuoroni jäsenten McCartin ja Staes käsittelemiin aiheisiin.
Mitä tulee ensimmäiseen näistä kahdesta mietinnöstä, ryhmämme ranskalainen valtuuskunta ei voi yhtyä joihinkin voirasvoja koskeviin huomioihin, joilla kyseenalaistetaan neuvoston päätös, jolla takuuhinnat pidetään ennallaan vuoteen 2005 saakka.
Päätös on todellakin mielestämme täysin perusteltu ja maanviljelijöille tarpeellinen. Samoin se, että 92 prosenttia vuonna 1998 voin ostamista voittoa tavoittelemattomille yhteisöille koskevaa myyntitoimenpidettä varten saatavilla olleista määrärahoista käytettiin vain kolmessa jäsenvaltiossa, joista yksikään ei kuulunut unionin köyhimpiin, kuten päätöslauselmassa todetaan, ei ole mielestämme painava peruste. Se on mielestämme vähän hätiköityä, ja silloin unohdetaan, että "neljännen maailman" maiden ilmaantuminen ja joidenkin yhteiskuntaluokkien köyhtyminen maissamme on kauhistuttavaa todellisuutta. Mutta yhä hauraan talouskasvun vilkastuminen ei auta palauttamaan nopeasti yhteiskuntaan usein jo pitkään syrjäytyneenä ollutta väestöä.
Myöskään mietinnön kriittinen asenne suurille viljantuotantoalueille myönnettyihin tukiin ei miellytä meitä, vaikka mietinnössä tietenkin todetaan, että unionin pienimpiin viljantuottajiin täytyy kiinnittää erityistä huomiota.
Emme myöskään jaa sikaruttoa koskevaa mielipidettä, jonka mukaan sikojen kasvattajien pitäisi kustantaa entistä suurempi osuus epidemioiden torjuntatoimista, ja voidaankin ihmetellä, miksi heille pitäisi langettaa tämä ylimääräinen maksu, kun kaikki tietävät ne raskaat taakat, jotka jo nyt rasittavat heitä.
Ovatko he vastuussa sairauksista? Eivät tietenkään, he ovat niiden uhreja. Täten, jollei haluta jälleen kerran vaivihkaa kansallistaa yhteistä maatalouspolitiikkaa, ei tätä ehdotusta voida missään tapauksessa hyväksyä.
Staesin Euroopan unionin Bosnia ja Hertsegovinalle myöntämiä tukia koskevassa mietinnössä moititaan syystäkin korkean tason edustajan toimistoa (OHR) vakavista puutteista sen talouden hoidossa, varsinkin kun ajankohta on kriittinen ja maksajiksi joutuvat jälleen kerran Euroopan kansalaiset.
Ryhmämme panee myös merkille OHR:lle ja komissiolle esitetyn pyynnön lisätiedoista, joilla pyritään selvittämään eturistiriitaan johtaneet syyt.
Sekin on sietämätöntä, että laitteisiin, jotka eivät kuulu tuen piiriin, myönnettiin 2 miljoonaa euroa...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Bösch
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa pari sanaa kollega Staesin erinomaisesta mietinnöstä. Ensin haluaisin oikeastaan kääntyä teidän puoleenne parlamentin puhemiehistön jäsenenä. Oli häpeä parlamentille, että me jouduimme sietämään sellaisen byrokraattisen hallinnollisen viivytyksen kysymyksessä, voimmeko lähettää parlamentin talousarvion valvontavaliokunnan esittelijän Bosnia ja Hertsegovinaan vaiko emme. Toivon niiden tahojen etujen nimissä, joita meidän on edustettava täällä parlamentissa, että sellainen ei enää toistu. Sanon tämän hyvin selvästi, koska me - myös minä itse - kritisoimme sitä tavallisesti komissiossa. Tällä kertaa me joudumme valitettavasti toteamaan sen omassa parlamentissamme, mikä on sietämätön tilanne!
Toiseksi: tämä kollega Staesin mietintö antaa meille toivoa kahdella suunnalla. Toisaalta komissio on oppimiskykyinen. Budjettivaliokunnan ja talousarvion valvontavaliokunnan johdolla tehtyjen ensimmäisten vierailujen ja sen tilanteen, jonka esittelijämme voi nyt todeta, välillä on tapahtunut ilahduttavaa kehitystä, ja voin vain onnitella komissiota siitä.
Tämän Balkania koskevan ohjelman alussa apua myönnettiin niin kuin unionissa niin usein tapahtui, nimittäin että asiasta päätettiin vihreän pöydän ääressä Brysselissä ja yksityisille yrityksille annettiin tehtäväksi todeta avun tarve paikan päällä sekä jakaa ja käyttää rahat. Tästä järjestelmästä on luovuttu, ja sitä on muutettu lähes vallankumouksellisesti - myös parlamentin painostuksesta. Se osoittaa, että meidän aloitteemme ovat arvokkaita ja komissio on oppimiskykyinen.
Arvoisa komission jäsen, tehän voitte ehkä käyttää tätä oppimiskykyä, jota te olette osoittanut yllättävästi valtuuskunnassa Sarajevoon, mallina muissa maissa vieraileville muille valtuuskunnille!

Ortuondo Larrea
Arvoisa puhemies, huolimatta rakennerahastoista vuosikausia Euroopan unionin alueellisen tasapainon vauhdittamiseksi jaetuista varoista 25 rikkaimmalla alueella on kaksi ja puoli kertaa suurempi henkeä kohti laskettu tulo kuin köyhimmillä alueilla, ja näiden epäsuotuisassa asemassa olevien alueiden esittämistä monista tarpeista huolimatta ne eivät ehdi minään vuonna käyttää kaikkia niitä määrärahoja, joita niille myönnetään talousarviossa kehitysvaroina. Luulenpa, että meidän on mietittävä todellisia syitä siihen, mikä saa tämän käsittämättömän tosiasian aikaan. Kenties epäsuotuisassa asemassa olevilta alueilta puuttuu aloitteellisuutta eivätkä ne tiedä, kuinka pitäisi kehittyä.
Siinä tapauksessa emme saisi jäädä istumaan kädet ristissä ja puolustautua sillä verukkeella, että me kyllä annamme niille rahaa, mutta ne eivät käytä sitä hyväkseen. Meidän olisi käynnistettävä täydentävä analysoinnin, tiedonjaon, koulutuksen, motivoinnin, avustamisen ja seurannan politiikka, vauhdittaaksemme uusia rakenteita sekä kehityksen ja edistyksen mahdollisuuksia.
Mahdollista on kuitenkin sekin, että me todellisuudessa kehittyneemmistä ja teknokraattisemmista asemistamme käsin olemmekin liiaksi täydellisyyttä tavoittelevia, vaativia, sääntöjen orjia ja riippuvuussuhteeseen alistajia, jotka näin estävät ja katkaisevat kertaheitolla sen, että yhteisön politiikkojen apua saavilta seuduilta nousisi esiin uusia kelvollisia ajatuksia, jotka ovat niiden oman kehityksen tasolla. Meidän tulisikin kenties mukauttaa yhteisön politiikat näiden alueiden tasolle, sen sijaan että teeskentelemme niiden mukautuvan elitistiseen eurooppalaiseen politiikkaan. Se, mitä...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Blak
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi onnitella esittelijä Staesia erittäin loistavasta mietinnöstä. Hänen työskentelyolonsa eivät ole olleet parhaat mahdolliset. Ei ole kohtuullista, että parlamentissa käsitellään tilintarkastustuomioistuimen kertomusta, joka koskee monen vuoden takaisia tapahtumia, mutta esittelijä Staes on lukenut läksynsä. Hän on nimittäin tehnyt kenttätyötä. Kyse ei ole nyt siitä, että en luota esittelijä Staesiin, päinvastoin, mutta minäkin olen sattumalta ollut Bosniassa viime viikolla, ja hänen arvionsa on oikea. Bosniassa sijaitsevia komission edustustoja koskevasta tarinasta on muodostunut menestystarina.
Tilintarkastustuomioistuin tekee kertomuksessaan johtopäätöksen, jonka mukaan komissio ei ole valvonut tarpeeksi esimerkiksi korkean tason edustajan toimistolle ja YK:lle tarkoitettuja varoja. Monet ongelmat johtuvat siitä, että hankkeita hallinnoitiin keskitetysti Brysselistä. Nyt alueella olevat EU:n edustustot ovat pätevöityneet ja saaneet lisää henkilökuntaa. Se osoittaa, että ajatus, jonka mukaan edustustoille annetaan enemmän velvollisuuksia ja enemmän vastuuta, toimii todellakin käytännössä. Tilintarkastustuomioistuin ehdottaa, että EU antaisi jatkossa YK:n ja ETYJin ja korkean tason edustajan toimiston kaltaisille organisaatioille tietyn summan rahaa, jonka hallinnosta ne itse vastaisivat. Samalla tilintarkastustuomioistuin haluaisi vahvistaa valvontaa. Mielestäni nämä asiat eivät oikein liity toisiinsa. Jos me vain myönnämme järjestölle rahoja suorina talousarvioihin suoritettavina tukina, niin komissio ei pysty lainkaan seuraamaan ja valvomaan tapahtumia. Kysymys EU:n ja järjestöjen välisestä yhteistyöstä on osa vastuuvapauden myöntämistä vuodelle 1999. Komissio vaatii neuvostolta ja parlamentilta selkeitä suuntaviivoja. Sen voin hyvin ymmärtää. Emme voi vaatia sekä parempaa valvontaa että ohjaksien löysäämistä. Meidän on yksinkertaisesti pakko säilyttää tietty veronmaksajien rahojen valvonnan taso. YK:n järjestelmästä muodostuu valitettavasti yhä byrokraattisempi, tehottomampi ja korruptoituneempi, joten luotan kaikesta huolimatta paljon enemmän omaan EU:n järjestelmäämme.

Casaca
Arvoisa puhemies, nyt käytävässä keskustelussa käsitellään kymmentä tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomusta, joiden aiheet ovat sisällöltään ja merkittävyydeltään niin erilaisia, että ne ulottuvat rakenteellisissa toimissa sovellettavasta täydentävyyden periaatteesta koskevista mietelmistä yhteisön viljapolitiikan havainnolliseen ja huolelliseen tarkasteluun. Sallikaa minun siksi keskittyä tähän jälkimmäiseen aiheeseen, ja aloittaa onnittelemalla kollegaamme McCartinia samoin kuin tilintarkastustuomioistuinta molempien erinomaisesti suorittamasta työstä ja palauttamalla mieleen tuomioistuimen analyysin viimeiset kohdat.
Vuosina 1993-1997 vilja-ala sai yli 13 miljardia euroa ylikorvausta. Vuonna 1997 jokainen Euroopan kansalainen antoi yli 37 euroa vilja-alan talousarvioon. Peltokasvit muodostivat 43 prosenttia maatalousmenoista mutta vain 10,7 prosenttia sen lopputuotannosta. Melkein 40 prosenttia korvauksista on suunnattu 3 prosentille viljelijöistä ja 57 prosenttia edunsaajista saa 4,5 prosenttia korvauksista. Tämän analyysin perusteella tilintarkastustuomioistuin teki sen johtopäätöksen, että nykyinen maanviljelijöiden tulojen tukijärjestelmä, joka perustuu sellaisiin asioihin kuten hinta, tuotanto tai viljelty ala, pitäisi korvata maatila- tai työyksikkökohtaisella vakionettotulolla, jolloin maataloustuki valjastettaisiin korvaamaan mikä tahansa maatalouden tulomenetys.
Peltokasveja koskeva yhteinen markkinajärjestely kuvaa parhaiten uudistuksen tarpeessa olevaa yhteistä maatalouspolitiikkaa. Saksan liittovaltion hallintorakenteen perusteellinen poliittinen uudistus on selkeä merkki siitä, että jopa Euroopan ytimessä, jossa yhteinen maatalouspolitiikka synnytettiin ja jossa sitä on aina tuettu voimakkaimmin, tuntuu yhä kestämättömämmältä ylläpitää sellaista poliittista mallia, joka on kehitetty teollisen ajattelumallin ja suurtilojen puolustamiseksi. On kehitettävä sellainen maatalouspolitiikka, jota ohjaavat alueelliset perusteet ja maanviljelijöiden välinen tasa-arvoisuus, jotta Euroopan kulttuuriperintö ja ympäristö säilyisivät. Se merkitsee nykyisen yhteisen maatalouspolitiikan uudistamista.

Ferreira
Arvoisa puhemies, esitän muutaman huomion Dell'Alban mietinnössä esitetyistä ongelmista, joihin haluan kiinnittää huomionne.
Nuorille maanviljelijöille tarkoitetut aloittamistukitoimet eivät ole riittäviä, sillä useissa tapauksissa kohdehakijat olivat ylittäneet asetetun ikärajan tuen saannin aikoihin, vaikka he täyttivät tuen ehdot, kun he jättivät hakemuksensa. Kun otetaan huomioon ne vaikeat olot, joissa monet näistä nuorista elävät, ja ammattikunnan kohtaamat vastoinkäymiset, on sietämätöntä, ettei osa heistä pääse hyötymään EU:n tuista ja kansallisista tuista epätarkkuuksien ja viivästymisten vuoksi.
Nuorten työllistämisen edistämiseksi suunnitellut toimet pitäisi kartoittaa tarkkaan, jotta voisimme arvioida tämän politiikan vaikutuksia. Kartoituksessa pitäisi ottaa huomioon toteutettavien yhdistämistapojen erilaisuus. Teollisuusalueiden uudistamiseen taas on käytetty liian suuria määrävaroja, sillä EKR:n tuilla voitiin rahoittaa hankkeita, jotka eivät liittyneet teollisuusalueiden uudistamiseen. Lisäksi, silloin kun näitä tukia ei koordinoida alueellisella tasolla, ne aiheuttavat kilpailua edistäjien kesken, mikä taas johtaa tukien hajaantumiseen ja tehon vähenemiseen. Tällöin ei voida harjoittaa sellaista uudistamispolitiikkaa, jossa otetaan huomioon kaikki tarpeiden määrittelystä aina tulosten arviointiin ja joka mahdollistaa alueiden aktiivisen hallinnoinnin.
Tässä yhteydessä en voi olla mainitsematta Danone-yhtymän saneerausta, tätä toimenpidettä, jota tavataan eri jäsenvaltioissa. Emme voi sallia sitä, että yritykset, jotka ovat saaneet EU:lta tukia, voivat rakenteellisten uudistusten nojalla - vaikka niiden taloudellinen tilanne on hyvä - irtisanoa tuhansia ihmisiä ja aiheuttaa yhtä monia perhedraamoja, joihin sitten vuorostaan tarvitaan valtioiden ja EU:n julkisia varoja.
Johtopäätöksenä haluan sanoa, että yksi Euroopan unionin keskeisimmistä tavoitteista on työttömyyden torjunta, joka on sekä jäsenvaltioiden että komission prioriteetti. Tiedämme, että on mahdotonta auttaa koko kohdeyleisöä yhdellä ainoalla toimella. Todettujen epätarkkuuksien ja porsaanreikien johdosta pitäisi vastaisuuden varalle kuitenkin säätää välttämättömät säädökset, joissa muun muassa määriteltäisiin entistä tarkemmin toimet ja joilla mahdollistettaisiin se, että edunsaajat voisivat hyötyä toimista tehokkaasti, kun hakemusten käsittelyaikaa rajoitetaan ja tukien maksua nopeutetaan, jotta tulokset tässä asiassa...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Hume
Arvoisa puhemies, kiitän esittelijää siitä, että hän mainitsi mietinnössään kaksi tärkeää rauhanprosessiin liittyvää rahoitushanketta Pohjois-Irlannissa, ja kiitän häntä myös hänen myönteisestä kannastaan Irlannin kansainväliseen rahastoon, jota rahoittavat Euroopan lisäksi Yhdysvallat, Kanada ja Australia.
Kehottaisin muita vakavista työttömyysongelmista kärsiviä alueita tarkastelemaan kansainvälisen rahaston toimintaa Pohjois-Irlannissa ja raja-alueiden kreivikunnissa. Se on tehnyt erinomaista työtä. Se on esimerkiksi rahoittanut 4 600 hanketta, joiden avulla on luotu 38 000 työpaikkaa ja lähes 90 prosenttia näistä työpaikoista sijaitsee alueilla, joilla on korkea työttömyys ja jotka ovat epäedullisessa asemassa. Noin 9 000 henkilöä on osallistunut yhteisöjen välisissä ryhmissä näihin hankkeisiin, joilla pyritään luomaan työpaikkoja Pohjois-Irlantiin, ja rajat ylittäviin hankkeisiin on osallistunut noin 5 000 henkilöä. Rahasto on tehnyt erinomaista työtä, ja olen iloinen mietinnöstä välittyvästä myönteisestä suhtautumisesta siihen.
Lisäksi on Euroopan unionin erityinen PEACE-ohjelma. Sekin tuo Pohjois-Irlannissa ruohonjuuritasolla yhteen ihmisiä yhteisömme molemmilta puolilta erityisesti nuorille - sekä nuorille miehille että nuorille naisille - suunnattujen ohjelmien avulla. Kaupunkilaisten yhteisillä aloitteilla pyritään edistämään yhteisöllisyyttä; työttömille naisille järjestetään koulutusta - mainitsen vain muutaman parhaillaan käynnissä olevista erittäin menestyksekkäistä hankkeista - elintarviketeollisuutta kehitetään, ja sitten on tietenkin uusi asuntorakennushanke.
Olemme hyvin iloisia ja kiitämme tästä komissiota lämpimästi, kiitämme myös ministerineuvostoa Pohjois-Irlannin erityisestä PEACE-ohjelmasta. Haluan esittää sydämelliset kiitokset kaikille kollegoilleni parlamentissa heidän yksimielisestä tuestaan tälle rauhanhankkeelle, koska se vaikuttaa erittäin myönteisesti rauhan kehittymiseen maassani.

Gallagher
Arvoisa puhemies, parlamentin jäsenenä, joka edustaa sitä Irlannin osaa, joka hyötyy sekä Irlannin kansainvälisestä rahastosta että rauhan ja sovinnon rahastosta, haluan ylistää näiden molempien saavutuksia, ja edustajana, joka on tiiviisti yhteydessä paikallisiin ryhmiin ja hankkeisiin, jotka hyödyntävät varoja erinomaisella tavalla, haluan sanoa, että olen täysin vakuuttunut siitä, että rahastoista maksettujen rahojen käyttöä seurataan tarkkaan. Irlannin kansainvälinen rahasto ja rauhan rahasto ovat ainutlaatuisia rahastoja, joten on luonnollista, että näiden rahastojen erityisen luonteen ja toiminnan huono tuntemus on aiheuttanut joitakin väärinkäsityksiä.
Kuten täällä on aiemmin mainittu, EU on yksi tärkeimmistä rahoittajista Yhdysvaltojen, Kanadan, Australian ja Uuden-Seelannin ohella. Rahasto on luovuttanut yli 400 miljoonaa Irlannin puntaa, mikä on johtanut 1,2 miljardin Irlannin punnan investointeihin, joilla on luotu 38 000 työpaikkaa 150 hankkeen parissa raja-alueen kreivikunnissa ja Pohjois-Irlannissa. Mielestäni on täysin asiatonta, että talousarvion valvontavaliokunta kyseenalaistaa Irlannin kansainvälisen rahaston rahoitusjärjestelmän tehokkuuden. Mielestäni näillä rahastoilla on ollut voimakas myönteinen vaikutus rauhanprosessiin ja jäsen Dell'Alban pitäisi tutustua näihin rahastoihin lähemmin. Haluankin kutsua hänet vierailemaan Pohjois-Irlannissa ja raja-alueen kreivikunnissa ja toteamaan itse asioiden tilan.

Fiori
Arvoisa puhemies, olemme lukeneet erittäin huolestuneina McCartinin mietinnön, jota valitettavasti analysoimme vasta eilen iltapäivällä. Siinä esitetyt maataloutta koskevat arviot ovat meistä suoraan sanottuna hämmentäviä, sillä jos tietoja ja lukuja tulkitaan näin karkeasti maatalouden kaltaisella laajalla alalla, jolla on yhteisen maatalouspolitiikan seurauksena käynnissä perustava muutos, olemme huolissamme tehtävistä päätöksistä. Toki esittelijä McCartin on osoittanut suunnan: maatalousalaa ja sen sääntöjä on tarkistettava perusteellisesti. On sääli, että Nizzan Eurooppa-neuvosto ei saattanut yhteispäätösprosessia loppuun maatalousalalla hyväksyttävien päätösten osalta. Varmaa on, että meillä on tältä osin vielä paljon tehtävää.

Schreyer
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, haluaisin kiittää aluksi jäsen Garrigaa, McCartinia, Staesia ja Dell'Albaa mietinnöistä, joissa käsitellään yhteensä kymmentä tilintarkastustuomioistuimen kertomusta, jotka käsittävät ajanjakson 1999-2000 tai on julkaistu silloin.
Täällä parlamentissa käytävä keskustelu on uskoakseni osoittanut, miten arvokkaita tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukset ovat, koska niissä käsitellään hyvin yksityiskohtaisesti erityisiä ongelmatilanteita. Komission jäsenenä voin vain pitää näitä erityiskertomuksia erityisen myönteisinä, koska ne antavat mahdollisuuden käsitellä kritiikkiä ajankohtaisesti ja tilintarkastustuomioistuin laatii myös erityiskertomuksensa niin hyvin, että niitä voidaan hyödyntää heti komission uusissa ehdotuksissa.
Minun on tietysti esitettävä asiani lyhyesti ja voin käsitellä vain osittain ja joidenkin asioiden osalta parlamentin erittäin seikkaperäisiä ja arvokkaita mietintöjä, aluksi jäsen Carrigan mietintöä ja teidän omia varoja koskevaa puheenvuoroanne, jäsen Pomés Ruiz. Eurooppalaisen talousarvion rahoittamiseksi peritään vuosittain tulleina 14 miljardia euroa, ja suurimman osan tästä summasta muodostavat vakuudet ja takaussitoumukset.
Komissio on pyrkinyt viime vuosina parantamaan olennaisesti tätä alaa koskevia säännöksiä. Saanen mainita, että vuosina 1999 ja 2000 saatettiin voimaan uusia tullialan passitusmenettelyä koskevia säännöksiä. Ne antavat mahdollisuuden valvoa paremmin passitustoimia sekä näiden toimien suojaamiseksi annettujen vakuuksien hallinnointia. Yhteisön tullikoodeksia muutettiin nyt äskettäin, ja tämä muutos saatettiin voimaan.
Viime vuonna seitsemän jäsenvaltiota liittyi uuteen tietokoneistettuun passitusmenettelyyn. Se oli ala, jolla parlamentti teki erittäin monia aloitteita tutkintavaliokuntansa kautta, joka sai aikaan erittäin konkreettisia tuloksia, joita komissio nyt käsittelee. Ennen kaikkea merkittävää on myös se, että jäsenehdokasvaltiot otetaan nyt suoraan mukaan tähän tietokonejärjestelmään ja tähän uuteen menettelyyn.
Yhteisössä on vireillä Saksaa vastaan kaksi rikkomisesta johtuvaa menettelyä, jotka koskevat tullimenettelyissä ilmenevien säännönvastaisuuksien seurauksia ja sitä, onko siinä tapauksessa maksettava myös viivästyskorkoja, ja samanlaisten menettelyjen aloittamista Itävaltaa, Belgiaa ja Tanskaa vastaan harkitaan. Komissio esittää lisäksi - muistutan siitä - seuraavien päivien aikana kertomuksensa, jossa käsitellään omien varojen järjestelmää vuosina 1997-1999. Kokonaisuutena ottaen komission tarkoituksena on lisätä jäsenvaltioiden vastuuta tullialalla. Mielestäni tullitulojen menettämiseen johtavien hallinnollisten virheiden kohdalla pitäisi soveltaa jatkossa toisenlaista järjestelmää kuin se, joka on nyt voimassa, nimittäin silloin näiden jäsenvaltioiden on määrä vastata myös tulojen menetyksestä virhetapauksissa. On yksinkertaisesti huono järjestelmä, että siinä tapauksessa EU:n talousarvion rahoituksen viimeisen pilarin on riennettävä apuun, nimittäin silloin kaikkien jäsenvaltioiden on maksettava sen mukaan, mikä on niiden osuus bruttokansantuotteesta. Toisin sanoen, tällä hetkellä järjestelmä on sellainen: huolimatonta hallintoa harjoittava palkitaan, ja erityisiä ponnisteluja tekevä on oikeastaan tyhmä. Oikeastaan myös valtiovarainministerien pitäisi ehdottomasti kaavailla sellaisen järjestelmän muuttamista. Tällä hetkellä ei ole vielä nähtävissä mitään merkkejä siitä, mutta komissio vaatii jatkossakin järjestelmän muuttamista.
Jäsen McCartin, nyt erittäin tärkeään maataloutta käsittelevään mietintöön. Kiitän näistä kertomuksista. Ne käsittävät maitojauheen, voirasvan, viljan ja sikaruton alat. Muutamia lyhyitä huomautuksia siitä, ja, jäsen Rühle, voin vain myöntää teidän olevan oikeassa siinä, että myös tämä mietintö osoittaa jälleen kerran selvästi, miten monilla aloilla tarvitaan pikaisia uudistuksia. Meillä on ylijäämää koko maidontuotannon alalla, mistä seuraa monia uusia ongelmia erityisesti myös varainhoidonvalvonnalle, koska tästä ylijäämästä seuraa rasvatonta maitojauhetta ja voirasvaa koskevia erityisiä toimia kysynnän edistämiseksi, jotka aiheuttavat toistuvasti erittäin suuria ongelmia varainhoidonvalvonnassa tai - toisin sanoen - antavat mahdollisuuden petoksiin.
Erityiskertomuksessa esitetty kritiikki sai komission ryhtymään rasvattoman maidon osalta parannuksiin ja yksinkertaistuksiin neljässä kohdassa. Tukikelpoisen rasvattoman maitojauheen määritelmää täsmennettiin, valvontamenetelmiä tarkistettiin erityisesti rasvattomassa maitojauheessa havaittavan heran osalta ja eläinten ruokintaan käytettävää rasvatonta maitoa koskevat tuet poistettiin kustannus-hyötypohdintojen seurauksena, asia, josta esitettiin myös paljon kritiikkiä. Tämä askel oli kuitenkin tarpeen, koska tilintarkastustuomioistuimen kritiikki oli myös tällä alalla niin kovaa, että asiasta oli pakko tehdä johtopäätöksiä.
Voirasvan - myös tämä aihe on jälleen seurausta maidon ylituotannosta unionissa - osalta voin vahvistaa, että tukien maksamisen keskittämistä vain harvoille jäsenvaltioille tarkistetaan maidon markkinajärjestelyn edessä olevan arvioinnin yhteydessä. Tämä keskittäminen ei ole mitenkään epätavallista, mutta me otamme siitä huolimatta teidän huomautuksenne vielä kerran huomioon myös tähän liittyen. Tilintarkastustuomioistuimen seurannan puutteista esittämät havainnot otetaan parhaillaan huomioon tilien päättämismenettelyn yhteydessä.
Kolmannessa erityiskertomuksessa, jossa käsitellään yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen vaikutuksia vilja-alaan, tilintarkastustuomioistuin arvioi vuonna 1992 käyttöönotettuja uudistustoimia. Ne ovat perustana komission omalle arvioinnille. Päätöslauselmaesityksessä parlamentti ja te, jäsen McCartin, vaaditte suorien tukien eriyttämistä, jotta tämänhetkistä tulojen jakamista vauraiden ja vähemmän vauraiden alueiden mutta myös suurten ja pienten tilojen välillä tasapainotetaan. Tämä on mahdollista tietyissä puitteissa, mutta kaikki jäsenvaltiot eivät hyödynnä tätä mahdollisuutta, ja myös tältä osin tarvitaan parannuksia.
Te puhutte mietinnössä sitten myös suorien tukien yhteisrahoituksen tärkeästä aiheesta. Me tiedämme, mitä tästä toiveesta tuli Agenda 2000:ssa. Komissio on kuitenkin sitä mieltä, että Agenda 2000 -uudistusten välivaiheen arvioinnin yhteydessä on keskusteltava jälleen myös tästä aiheesta.
Sikaruttoaiheesta vain hyvin lyhyesti: myös komissio on sitä mieltä, että viimeisimmän epidemian jälkeen nyt tarvitaan pikaisesti asianomaisten säännösten muuttamista. Se on esittänyt siksi vastaavia ehdotuksia ja uudistanut lisäksi niiden johdosta komission eläinlääkintätoimiston rakennetta. Jäsen McCartin, komissio yhtyy teihin siinä, että siankasvattajien pitäisi kantaa suurempi osuus niiden toimien aiheuttamasta taloudellisesta taakasta, joilla epidemiaa torjutaan. Komissio toteuttaa tässä yhteydessä maatalouden riskinhallintavälineitä koskevan tutkimuksen, joka on käytettävissä tämän vuoden ensimmäisten kuukausien aikana ja josta keskustellaan sitten varmasti intensiivisesti täällä parlamentissa.
Jäsen Staes, nyt teidän mietintöönne, josta komissio kiittää erittäin lämpimästi. Vuosina 1996-1998, jota tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus koskee, komissio toimi - ja siitä te olette antanut tunnustuksenne - paikan päällä erittäin vaikeissa poliittisissa oloissa.
Te mainitsette erityisesti Open Broadcasting Network (OBN) -televiestintäverkolle myönnettävän tuen erityiset olot. Tähän liittyen vuoden 1996 vaalien valmistelemiseksi tai riippumattoman ohjelmatoiminnan takaamiseksi oli tarpeen toisaalta, että käytössä oli erittäin korkealaatuiset välineet, ja toisaalta turvata se, että myös tiedonvälitys oli erittäin laadukasta. Komission on kuitenkin myönnettävä, että muutamilla aloilla oli aihetta suureen kritiikkiin, ja sehän on myös tehnyt tästä omat johtopäätöksensä.
Avunantajana olevan EU:n ja avun vastaanottajien eli Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestö ETYJin ja korkean tason edustajan toimiston välisestä suhteesta. Tämä suhde ei ole todellakaan yksinkertainen. Komissiolle esitetään muutamien hallinnollisten puutteiden vuoksi moitteita, joiden pitäisi kohdistua oikeastaan kansainvälisiin järjestöihin. Kyse ei ole vastuun kieltämisestä. Se osoittaa vain, että yhteistyössä on joskus ongelmia, jotka johtuvat osittain rakenteista. Tilintarkastustuomioistuin ehdottaa nyt, kuten jo vuoden 1999 vuosikertomuksessa, että kansainvälisille järjestöille ei myönnetä hankerahoitusta vaan talousarviota koskevaa tukea. Mutta miten komission on määrä tukea kansainvälisiä järjestöjä, joilla on pelkästään poliittinen mandaatti, jos näillä järjestöillä on vaikeuksia toteuttaa oikein yhteisön tukien hallinto- ja varainhoitojärjestelyitä? Tältä osin tarvitaan lisäkeskusteluja ja uusia sääntöjä.
Pakolaisten paluusta ja asuntojen rakentamisesta Bosnia ja Hertsegovinassa, mikä on myös yksi mietinnön aihe: komissio pystyi saavuttamaan Phare- ja Obnova-ohjelmista rahoitettavien hankkeiden avulla nyt samanlaista menestystä uudelleenasuttamisessa kuin muut avunantajat. Vuoden 1999 vuosikertomuksessa moitittu tilanne, että pakolaisten palaaminen on vähäistä, on parantunut tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen jättämisen jälkeen. Haluaisin viitata myös vielä kerran siihen, että komissio on tehnyt johtopäätökset monista virheistä, joita tehtiin EU:n antaman avun myöntämisessä Bosnia ja Hertsegovinassa, ja asettanut EU:n avun hallinnoinnin esimerkiksi Kosovossa aivan toisenlaiselle perustalle.
Jäsen Dell'Alban kattavasta mietinnöstä - siinä käsitellään täydentävyyden kysymystä rakennerahastojen, teollisuusalueiden, nuorten työllistymistä koskevan yhteisöaloitteen, Irlannin kansainvälisen rahaston ja PEACE-ohjelman kohdalla. Myös tähän liittyen minun on tyydyttävä esittämään muutama huomautus. Vuoden 1999 kesäkuussa annettu rakennerahastoasetus sisältää toimien täydentävyyskriteerin osalta nyt uusia määräyksiä, jotka myötävaikuttavat toivottavasti siihen, että tilintarkastustuomioistuimen viime tukikaudella esittämään kritiikkiin ei ole jatkossa enää aihetta ja kriteerit ovat selkeämmät.
Tilintarkastustuomioistuimen teollisuusalueita koskevasta kertomuksesta: yksi vuoden 1999 rakennerahastouudistuksen keskeisistä kohdista on seuranta- ja arviointivälineiden tehostaminen, joilla voidaan sitten paremmin osoittaa, mihin rahat virtaavat. Asetukset huolehtivat nyt komission ja jäsenvaltioiden välisestä selkeämmästä vastuunjaosta.
Sallikaa minun käsitellä lopuksi lyhyesti myös vielä PEACE-ohjelmaa koskevaa kertomusta. Parlamentti on ilmaissut syvän huolensa PEACE-ohjelman usein hitaasta toteuttamisesta Pohjois-Irlannissa ja vaatinut avointa talousarviota. Pohjois-Irlannin rauhanprosessin vakauttamisen tukeminen ja erityisesti rajat ylittävän yhteistyön tukeminen paikallisten aloitteiden avulla, joihin jäsen Hume vielä kerran viittasi, ei ollut vain innovatiivinen tavoite vaan mielestäni myös oikea ohjelma, ja olen iloinen havaitessani vielä kerran parlamentin tukevan sitä. Myös tämä ohjelma käynnistettiin aluksi erittäin vaikeissa oloissa. Kuten tilintarkastustuomioistuimen kertomus osoittaa, ohjelma pystyi viime kädessä kuitenkin tukemaan prosessia rauhan ja sovinnon aikaansaamiseksi Pohjois-Irlannissa. Se oli mielestäni ohjelman tarkoitus, ja sikäli olen myös erittäin iloinen, että lopulta on päädytty kuitenkin ohjelmaa koskevaan myönteiseen arvioon.

Euroopan rahapoliittisen instituutin ja Euroopan keskuspankin hallinto (1998)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Heaton-Harrisin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0395/2000) tilintarkastustuomioistuimen kertomuksesta Euroopan rahapoliittisen instituutin ja Euroopan keskuspankin hallinnon tehokkuudesta tilikauden 1998 osalta sekä Euroopan keskuspankin vastaukset (C5-0319/2000 - 2000/2163(COS)).

Heaton-Harris
. (EN) Arvoisa puhemies, haluan ensimmäiseksi antaa tunnustusta työstä, jonka tilintarkastustuomioistuin teki laatiessaan kertomuksen, jolle mietintöni pohjautuu ja joka sisälsi paljon yksityiskohtaista tietoa. Haluan myös kiittää valiokuntamme avustajia, jotka auttoivat minua paljon, ja tietenkin EKP:tä, joka huolehti minusta päivän Frankfurtissa ja osoitti minulle mietinnössäni olleet virheet.
Tässä mietinnössä on ripaus historiaa. Euroopan rahapoliittinen instituutti muuttui 31. toukokuuta Euroopan keskuspankiksi. Sen johtaja pysyi samana ja ERI:n 407 työntekijästä 402 siirtyi EKP:hen. ERI:n kaikki varat ja velat siirtyivät EKP:lle. Tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa nimettiin joitakin ongelma-alueita, joista puhun kohta. Euroopan keskuspankki vastasi kertomukseen, mutta sen vastaukset olivat lyhyitä, sanoisin jopa "niukkoja", ja tilintarkastustuomioistuin piti niitä riittämättöminä, sillä niissä ei mainittu mitään toimia, joita EKP aikoi toteuttaa kertomuksessa esitettyjen puutteiden korjaamiseksi.
Tilintarkastustuomioistuin totesi ongelmia pääasiallisesti kahdella alueella. On myös kaksi aluetta, jotka kiinnostivat erityisen paljon parlamenttia ja etenkin talousarvion valvontavaliokuntaa. Valiokuntaa kiinnosti tietenkin pankin suhde OLAFiin, ja tämä on tiivistetty mietintöni johtopäätösten 4 kohtaan, jonka haluaisin lukea teille, jos teille sopii. Siinä sanotaan: "pitää myönteisenä, että Euroopan keskuspankki on vuoden 1999 vuosikertomuksessaan julkisesti sitoutunut yhteistyösuhteeseen Euroopan petostentorjuntavirasto OLAFin kanssa, mutta pahoittelee ilmeistä ristiriitaa, joka vallitsee tämän sitoumuksen ja Euroopan keskuspankin päätöksen välillä, jonka mukaan se ei salli OLAFin toteuttaa sisäistä tutkimusta ennen kuin Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on antanut tuomionsa." Tässä viitataan kesken olevaan oikeusjuttuun.
Toinen asia, joka kiinnosti kovasti valiokuntaa, oli kontradiktorinen menettely. Se vei tässä tapauksessa tolkuttomasti aikaa, ja kun kysyin molemmilta laitoksilta, mistä se johtui, molemmat kertoivat vastanneensa niille annetussa ajassa ja aivan ohjeiden mukaisesti. Voin siis vain moittia Frankfurtin ja Luxemburgin postipalveluja, joita pitää ilmeisesti vapauttaa entisestään. Uskon kuitenkin, etteivät nämä ongelmat toistu tulevaisuudessa.
Tärkeimmät tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa esitetyt ongelma-alueet liittyivät EKP:n hankkeiden hallintaan ja talousarvion seurantaan. Tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa todettiin, ettei sitoumuksia varten ole mitään kirjanpitojärjestelmää - mikä on hyvin huolestuttavaa - että hankkeiden etenemistä oli vaikea seurata yksinkertaisesti ja johdonmukaisesti ja että EKP oli antanut eräälle konsulttiyritykselle valuuttavarannon osakirjanpitojärjestelmähankkeita koskevan toimeksiannon heinäkuussa 1998, mutta EKP ei ollut vuoden loppuun mennessä nimennyt hankkeelle kokopäivätoimista päällikköä, vaikka tämä oli oleellisen tärkeää konsulttien työn valvomiseksi. Kertomuksessa viitattiin myös useisiin tietoteknisiin ongelmiin.
Toinen kohta koski erityisiä palkkioita. Minun on yhä vaikea uskoa, että pankki, jonka tärkein tavoite on hintojen vakauttaminen, pystyi maksamaan osalle työntekijöistään 38 prosentin suuruiset erityiset palkkiot. Tämä selitettiin sillä, että työntekijät olivat tehneet paljon töitä - paljon ylitöitä - he olivat nähneet paljon vaivaa, ja sillä että osa näistä työntekijöistä oli saanut vain 9 prosentin palkkion usean vuoden ajan, joten tämä oli eräänlainen hyvitys. Tämä on kuitenkin osoitus huonosta hallinnosta, eikä tällaista saisi tapahtua tämänkaltaisessa pankissa.
Suhtautumistavan valinnassa en ollut aivan varma, kuinka menettelisin. En ole Euroopan yhtenäisvaluutan suuri kannattaja enkä ainakaan halua maani liittyvän siihen, joten mietintö oli minulle pulmallinen. Koska haluaisin, että EKP huomioisi tilintarkastustuomioistuimen kommentit, olisin voinut kritisoida EKP:tä voimakkaasti tässä mietinnössä, ja saada siten nimeni otsikoihin kotimaassani, mutta se ei ole esittelijän tehtävä. Siispä pyysin päästä tapaamaan EKP:n johtoa. He kutsuivat minut ystävällisesti Frankfurtiin, ja siellä he kertoivat muuttaneensa palkkiopolitiikkaansa ja ymmärtäneensä ongelmat hankkeiden hallinnassa. Täten, jos mietintöni ei ole suoranaisesti myötämielinen, EKP:ssä käynti teki siitä ainakin suopeamman.
EKP:ssä minulle kerrottiin, että he olivat ratkaisseet ongelmansa, erityisesti palkkioita koskevat, ettei tällainen enää toistuisi ja että he lähettäisivät valiokunnalle kirjeen, jossa selitetään tarkkaan nykyinen palkkiopolitiikka. Kirje ei kuitenkaan koskaan saapunut, ja se on harmi, sillä Euroopan keskuspankki ei saisi pelätä valiokuntamme kritiikkiä. Me teemme vain työmme. Kun ongelmia ilmaantuu - ja niitä ilmaantuu aina - EKP:n ei pitäisi peitellä ja salailla niitä. Sen pitäisi ratkaista ongelmat ja kertoa EU:lle ja sen kansalaisille, mitä se on ongelmien ratkaisemiseksi tehnyt sen sijasta, että se pohtii kuumeisesti, miten se asioista tiedottaa.
Kuten olen jo maininnut, mietintöni olisi voinut olla jyrkkäsanaisempi, ja EKP pääsi tänä vuonna aika vähällä. Jos ensi vuonna todetaan samanlaisia tai useampia ongelmia, EKP:tä saattaa odottaa ankarampi mietintö, ellei se päätä avautua, keskustella valiokuntamme kanssa, muuttua avoimemmaksi ja puhua koko parlamentille.

Färm
. (SV) Arvoisa puhemies, tilintarkastustuomioistuimen EKP:tä koskevassa kertomuksessahan käsitellään aikaa ennen kuin EKP korvasi ERI:n, mikä myös leimaa kertomusta. Osa kertomuksessa mainituista ongelmista liittyy juuri siirtymävaiheeseen. Arvostelua kohdistetaan muun muassa hankkeiden seurantaan, jossa keskityttiin enemmänkin rahan kulumiseen kuin hankkeiden todelliseen edistymiseen.
Pääosa sekä tilintarkastustuomioistuimen että talousarvion valvontavaliokunnan esittämästä arvostelusta kohdistuu kuitenkin siihen ylimääräiseen erityiseen palkkioon, joka pankin työntekijöille maksettiin normaalin palkkion lisäksi ja joka ylitti selvästi sekä asetetun enimmäistason että budjetoidut kulut. Arvostelua on kohdistettu myös niihin menetelmiin, joilla tätä ylimääräistä kulua koskevia päätöksiä tehtiin.
EKP on kommentoinut tätä ja muun muassa ilmoittanut, että hankkeiden hallinnointia koskevasta arvostelusta on otettu oppia ja että käytännön toimitapoja on parannettu. EKP tunnustaa myös, että tähän ylimääräiseen palkkioon on liittynyt epäselvyyksiä. Meitä ilahduttaa myös se, että EKP myöntää nykyään, että OLAFin on voitava suorittaa sisäisiä tutkimuksia, mutta on erittäin valitettavaa, että niiden tekeminen viipyy.
Olen vastuussa talous- ja raha-asioiden valiokunnan tätä asiaa koskevasta lausunnosta, ja johtopäätöksemme ovat yksinkertaisia ja lyhyitä. Ensiksikin: vaikka tämä siirtymäkausi olikin vaikea, niissä tilintarkastustuomioistuimen huomautuksissa, jotka koskevat esimerkiksi hankkeiden hallinnointia, johon on jatkossa kiinnitettävä huomiota, on kuitenkin koko lailla sisältöä.
Toiseksi: nyt keskustelun aiheena oleva palkkiojärjestelmä on pankkimaailmassa tavallinen, mutta tähän tapaukseen liittyviä tasoja ja tapaukseen liittyvää järjestelmän käsittelyä on todellakin syytä arvostella. Huolestuttavinta on se, että pankin lehdistöpäällikkö torjuu, muun muassa Ruotsin tiedotusvälineissä, sekä tilintarkastustuomioistuimen että Euroopan parlamentin arvostelun ja väittää, että arvostelulle nauretaan pankkimaailmassa, mikä on vakavaa. Jos pankki, jota jo nyt arvostellaan avoimuuden puutteesta, ei suhtaudu vakavasti esitettyyn arvosteluun, sen uskottavuus saattaa kärsiä. Valiokunnassani ollaan kuitenkin sitä mieltä, että arvostelu ei ole laadultaan niin vakavaa, että se välttämättä vaikuttaisi EKP:n uskottavuuteen tai johtaisi siihen, että toimielinten tehokkuutta asetettaisiin kyseenalaiseksi. Pankki ansaitsee sen sijaan reilun tunnustuksen siitä, että EKP korvasi ERI:n mallikkaasti.

Folias
Hyvät kollegat, arvoisa puhemies, haluan korostaa, että Euroopan keskuspankissa eletään vaikeita aikoja. Siihen kohdistuu aina vain ankarampaa kritiikkiä, euro ja dollari ovat samanarvoisia, keskuspankin antamiin suuntaviivoihin ei tunneta luottamusta, eikä Euroopan keskuspankilla eikä myöskään eurooppalaisella järjestelmällä ole nyt varaa sellaiseen ylellisyyteen, että keskuspankki on tulituksen kohteena. Mielestäni ei riitä, että Caesarin vaimo on kunniallinen, hänen on myös näytettävä kunnialliselta. Vaikka olenkin sitä mieltä, että Euroopan keskuspankki on Caesarin vaimo ja kunniallinen, sen täytyy kuitenkin yrittää selvemmin myös näyttää kunnialliselta myös ulospäin. Euroopassa on nykyään, totuus sanottakoon, kumppaniemme joukossa monia, jotka eivät suhtaudu kovinkaan myönteisesti euroon. Meidän pitäisi välttää antamasta perusteita sille, että niiden lukumäärä kasvaa, sen sijaan meidän pitäisi luoda mahdollisuuksia sille, että euro saisi lisää kannattajia, jotka liittyisivät eurovyöhykkeeseen.
Haluan korostaa paljon puhutusta erityisestä palkkiosta, joka on herättänyt niin paljon kritiikkiä, että kun kaikki Euroopan keskuspankin virkailijat ovat oikeutettuja palkan lisäksi 9 prosentin erityiseen palkkioon, 38 prosenttia vuotuisesta peruspalkasta 54 kuukauden tarkastelujaksolla on 8,5 prosenttia peruspalkasta. En siis näe syytä kritiikkiin asiassa, joka mahtuu sallittaviin ja ennakoituihin rajoihin. Laskelmissa on kenties tapahtunut jokin sekaannus. Haluan kuitenkin korostaa, että mitä sitten tehdäänkin, se on tehtävä mahdollisimman hyvin, avoimesti, tehokkaasti ja niin, että uskottavuus ulospäin on mahdollisimman suurta.

Pittella
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, valiokuntamme suhtautui myönteisesti esittelijä Heaton-Harrisin esittelemään mietintöön, ja parlamentti suhtautuu siihen myönteisesti, koska hän tuo siinä julki tuputtamatta mutta myös kuvia kumartamatta kriittiset huomionsa kolmesta kysymyksestä, jotka nostettiin esille ERI:n ja Euroopan keskuspankin hallintoa koskevassa tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa. Nämä kolme kysymystä, jotka jäsen Heaton-Harris palautti mieliin, ovat hankkeiden riittämätön seuranta, henkilöstölle maksettu erityinen palkkio ja se, että OLAFin tutkimuksia ei sallita.
Luulen, että kukaan meistä ei ole esittänyt euron heikentämistä tai siihen tähtääviä toimia. Kyse on jostain muusta, meistä mielestämme tästä: mitä laajemmin tunnustamme kyseisten rahoituselimien auktoriteetin - ja minä kannatan sen tunnustamista ja korostan olevani vakuuttunut siitä, että taloudessa tarvitaan poliittista hallintoa myös Euroopan tasolla - sitä suuremmalla syyllä on vaadittava, että ne osoittavat selkeästi noudattavansa tehokkuutta, maltillisuutta palkkakehityksessä ja avoimuutta.
Vanha sanonta, joka on epäjohdonmukaisten ihmisten keksimä, kuuluu näin: "Tehkää niin kuin minä sanon, älkää tehkö niin kuin minä teen." Elimillä, jotka ovat roolinsa ja arvoasemansa puolesta esimerkkinä erittäin laajalle yleisölle ja kaikille toimielimille - niin kuin Euroopan keskuspankki, johon me luotamme - ei ole varaa rikkeisiin, ja vielä vähemmän niillä on hintojen vakautta, hallinnon tehokkuutta, tiukkaa kuria ja avoimuutta peräänkuuluttaessaan varaa sanoa: "Tehkää niin kuin minä sanon, älkää tehkö niin kuin minä teen."
Juuri siksi, että näiden toimielinten rooli on tärkeä ja arvokas - haluan lopuksi toistaa tämän - ja koska arvostelun kohteena olevat ongelmat ovat ratkaistavissa, luotamme siihen, että tilintarkastustuomioistuimen ja Euroopan parlamentin kommentit otetaan konkreettisesti huomioon.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.

Pk-yrityksille tarkoitetut rahoitustukitoimenpiteet (1999)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Bushill-Matthewsin laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0335/2000) komission kertomuksesta Euroopan parlamentille ja neuvostolle: Kasvua ja työllisyyttä koskeva aloite innovatiivisille ja työpaikkoja luoville pienille ja keskisuurille yrityksille (pk-yrityksille) tarkoitetuista rahoitustukitoimenpiteistä - Tilanne 31. joulukuuta 1999 (KOM(2000) 266 - C5-0507/2000 - 2000/2245(COS))

Bushill-Matthews
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin ensimmäiseksi esittää parlamentille muistutukseksi muutaman tilastotiedon. EU:ssa on vähintään 16 miljoonaa yritystä, niistä 99,9:n prosentin koko vaihtelee erittäin pienistä yrityksistä keskisuuriin yrityksiin. EU:ssa työskentelee yksityisellä sektorilla 100 miljoonaa ihmistä, heistä 32 miljoonaa työskentelee erittäin pienissä yrityksissä, eli alle 10 työntekijän yrityksissä, 33 miljoonaa työskentelee pienissä tai keskisuurissa yrityksissä, eli sellaisissa, joissa on alle 249 työntekijää. Näin ollen 65 miljoonaa ihmistä EU:ssa työskentelee pk-alalla, minkä takia on tärkeää, että keskustelemme tämän alan kasvusta. On erityisen asianmukaista, että tämä nimenomainen aloite - kasvu ja työllisyys - käsiteltiin työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa, vaikka se koskettaa muitakin valiokuntia.
Tässä mietinnössä on paneuduttu ohjelmien rahoitukseen, joka oli tärkeä aloite parlamentilta muutama vuosi sitten. Haluan kuitenkin tehdä suoraan selväksi - kuten Lissabonin huippukokouksessa todettiin -, ettei pk-yritysten kehittäminen ole kiinni vain rahoituksesta. On hyvin tärkeää, että me turvaamme näille yrityksille suopean ympäristön, jossa ei ole niin paljon paperisotaa ja byrokratiaa, jotta voimme kannustaa pk-yrityksiä ja riskinottajia harkitsemaan riskipääomarahoitusta.
Vuosi 1999 oli ensimmäinen täysi vuosi, jolloin näitä aloitteita toteutettiin, ja siksi käynnistysvaiheessa olisi pitänyt olla aika helppoa raportoida toiminnasta ilman ristiriitaisuuksia. Kertomuksessa on kuitenkin ristiriitaisia asioita, jotka johtuivat etenkin komission aikataulusta kertomuksen julkaisemiseksi. Liitin mietintöön tarkan aikataulun. Siitä näkee, että kesti viisi kuukautta, ennen kuin parlamentti sai kertomuksen, vaikka komission alkuperäinen luonnos valmistui marras-joulukuussa 1999. Tämän jälkeen parlamentissa oli viivyttelyä, sillä mekään emme ole tässä suhteessa täydellisiä. Kertomuksen ohjaaminen esittelijälle kesti yli kuukauden, eikä kesätauon vuoksi asiasta voitu keskustella valiokunnassa kuin vasta lokakuussa ja marraskuussa. Pitkän viivytyksen lisäksi sihteeristö ei hoitanut tehtäviään kunnolla, sillä jäsen Fleschin johtama teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta esitti mietintöön joitakin erittäin hyödyllisiä tarkistuksia, jotka työllisyysvaliokunta sai kuitenkin vasta sen jälkeen, kun se oli äänestänyt mietinnöstä. Tämäkään ei ollut kovin vaikuttavaa. Olen sopinut jäsen Fleschin kanssa, että tuen täysin hänen valiokuntansa esittämien tarkistusten hyväksymistä tänään muuttamattomina, sillä niissä on paljon hyödyllisiä lisäyksiä.
Lisäisin vielä, että kysyin komissiolta elokuussa eräästä kertomuksen kohdasta, jossa sanottiin, että pk-yritykset antaisivat elokuussa palautetta hankkeesta saamistaan kokemuksista. Komissio ei kuitenkaan vastannut. Kysyin lokakuussa uudelleen, missä tämä tieto on, ja sieltä vastattiin lopulta: "Mitä tietoa oikein odotatte? Emme me ymmärrä!" Sain sananmukaisesti vasta eilen komissiosta sähköpostiviestin, jossa kerrottiin, että heillä on tämä tieto, mutta he olivat lähettäneet sen budjettivaliokunnalle eivätkä meidän valiokunnallemme - tämä ei jälleen kerran ole kovin vaikuttavaa.
Puhuin eilen Doornin mietinnöstä käydyssä keskustelussa byrokratiaa koskevasta SLIM-hankkeesta. Painotan nyt noita kommenttejani, sillä se, että tämä kertomus joutui käymään niin monessa pääosastossa, ennen kuin se tuli parlamenttiin - näitä olivat oikeudellinen yksikkö, budjettipääosasto, varainhoidon valvonnan pääosasto, pääsihteeristö, aluepolitiikan pääosasto, tietoyhteiskuntaa käsittelevä pääosasto, työllisyys- ja sosiaaliasioiden pääosasto, tutkimuksen pääosasto, sisämarkkinoiden pääosasto ja kilpailun pääosasto - ei ole mitenkään vaikuttava tapa käsitellä näin tärkeää asiaa. En puhu ainoastaan tämän kertomuksen puolesta, vaan muutkin kertomukset joutuvat varmasti samaan pyöritykseen. Tämä on liian pitkälle vietyä mikrohallinnointia. Hankkeella on liian monta johtajaa, ja sen vuoksi sitä ei hoideta kunnolla.
Olen esittänyt muutaman huomion siitä, kuinka Euroopan investointipankki on hankkinut määräävän aseman EIR:ssä. Tämä saattaa olla perusteltua EIP:n asiantuntemus huomioiden, mutta haluamme varmistaa, että nämä hankkeet saavat ansaitsemansa painopisteaseman. En ole täysin luottavainen tässä asiassa, mutta katsotaan, kuinka siinä käy. Olen myös pyytänyt täydellisen tilintarkastuksen, en siksi, että epäilisin varainhoidon nuhteettomuutta, vaan siksi, että se on osa tavallista hallinnon valvontajärjestelmää.
Lopuksi sanoisin, että komissio on ilmeisesti laatinut jo luonnoksen vuoden 2000 kertomukseksi. Toivoisin, että saisimme nähdä sen nyt, jotta voimme antaa myönteisen panoksen nyt hyvissä ajoin, eikä parhaillaan käsiteltävän kertomuksen aikataulu toistuisi. Täällä me nyt keskustelemme tammikuussa 2001 kertomuksesta, joka valmistui vuonna 1999. Se on jo mennyttä aikaa. Näin tärkeässä asiassa haluamme keskittyä nykyhetkeen, jotta voisimme paremmin vaikuttaa tulevaisuuteen.

Flesch
. (FR) Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin onnitella esittelijää ja korostaa, ettei työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan ja teollisuusvaliokunnan välillä ole mitään perusluonteista näkemyseroa. Tuemme näin ollen esittelijän johtopäätöksiä, ja etenkin kaikkea sitä, mitä hän sanoi viivästymisistä, joita pitäisi vastaisuudessa välttää. Teollisuusvaliokunta saattoi korostaa voimakkaammin pk-yritysten tärkeyttä työllisyydelle, tarvetta helpottaa riskipääoman saatavuutta, tarvetta yksinkertaistaa byrokraattisia ja hallinnollisia puitteita sekä parempaa koordinointia niiden komission eri hankkeiden välillä, jotka kiinnostavat pieniä ja keskisuuria yrityksiä.
Tästä syystä esitimme tarkistuksia, ja esittelijä selitti juuri äsken, kuinka valitettavien olosuhteiden yhteisvaikutuksesta hän ei saanut näitä tarkistuksia ajoissa. Haluan erityisesti kiittää häntä siitä, että hän suostui jälkikäteen hyväksymään tarkistukset 1-8, joista löytyvät teollisuusvaliokunnan tarkistusten keskeiset osat ja jotka täydentävät esittelijän mietintöä.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, Nizzan huippukokous oli heikkojen päätösten huippukokous. Se ei kuitenkaan estä kehitystä kohti yhä vahvempaa Euroopan unionia. Kun kansalliset toimet eivät tehoa, tarvitaan Eurooppaa. Me koemme sen BSE:n kohdalla. Yhtäkkiä kaikki osapuolet vaativat tehokasta rajat ylittävää kuluttajansuojaa ja ankaraa puuttumista väärin merkittyihin tuotteisiin. Me koemme sen myös työttömyyden torjunnassa. Pienet ja keskisuuret yritykset (pk-yritykset) tuntevat jäsenvaltioiden toimien tukemiseen tarkoitettujen unioninlaajuisten kasvua ja työllisyyttä koskevien aloitteiden vaikutuksen. Sitäkin tärkeämpää on, että meidän ohjelmamme ovat loppuun saakka harkittuja, niiden tavoitteet on kirjattu täsmällisesti ja niillä saavutetaan oikeat kohderyhmät. Tämän ohjelman ensimmäinen tilinpäätös - 450 miljoonaa euroa kasvuun suuntautuneille pk-yrityksille - on käsiteltävänämme.
Onnittelen PPE-ryhmän puolesta Philip Bushill-Matthewsia hänen mietinnöstään, jossa osoitetaan hyvää yksityiskohtien tuntemusta. Me tuemme mietinnössä esitettyä kritiikkiä komission liian myöhään toimittamista ja liian hataroista tiedoista. Miten meidän on tässä valtavassa kiireessä sitten määrä valvoa asianmukaisesti tai esittää lainkaan sisältörikkaita ohjelmaehdotuksia? Me tarvitsemme selvyyttä siitä, mitkä kolmesta järjestelmästä - ETF-käynnistysjärjestelmä, pk-yritysten takausjärjestelmä ja eurooppalaiset yhteisyritykset (JEV) - ovat saavuttaneet parhaat tulokset, missä valtioissa ja millä aloilla perustettiin uusia yrityksiä, saivatko myös pienet yritykset vierasta pääomaa tai pitävätkö pk-yritysten piiristä saadut tiedot paikkansa, joiden mukaan pelkästään 100 miljoonan euron korkohyvitysten myötä on syntynyt yli 50 000 uutta työpaikkaa, mitkä ikäkaudet ovat erityisen kysyttyjä ja missä määrin naiset osallistuivat ohjelmaan.
Vaalipiirissäni toimivien pk-yritysten kanssa käydyissä keskusteluissa valitettiin toistuvasti sitä, että ohjelman määrärahat hyödyttävät käytännössä vain huipputeknologiayrityksiä. Ohjelmalla pitäisi saavuttaa mielestäni myös muita innovatiivisia yrityksiä, esimerkiksi käsityöalalla. Myös palvelujen pysyvyyteen pitäisi kiinnittää enemmän huomiota.
Arvoisa puhemies, tarttukaamme kollegamme Bushill-Matthewsin tässä erinomaisessa mietinnössä tekemään aloitteeseen! Mitä täsmällisempiä tiedot ovat, sitä todennäköisemmin luottamus Euroopasta käsin tehtäviä aloitteita kohtaan kasvaa.

Howitt
Arvoisa puhemies, sosialistiryhmän nimissä tuen täysin tätä mietintöä, erityisesti ETF-käynnistysjärjestelmän ja pk-yritysten takausjärjestelmän aloitteita. Olen varma, että koko parlamentti ymmärtää pienyritysten tärkeyden. Omassa maassani, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, pienyritysten työntekijöiden määrä on kasvanut puolella vuodesta 1980, ja tällä hetkellä pienyrityksiä on yksi 13:a aikuista kohden. Pienyritykset ovat tärkeitä paitsi niiden tarjoamien työpaikkojen kannalta, myös Euroopan unionin kaupankäynnille. Keskustelin Ison-Britannian suurlähetystön lähetystöneuvoksen kanssa, joka vastaa kaupasta Belgian ja Benelux-maiden kanssa, ja hän kertoi minulle, että valtaosa, yli 90 prosenttia hänelle osoitetuista tiedusteluista ei ole peräisin vientiä havittelevilta suurilta yrityksiltä, vaan pienyrityksiltä. Asia on siis hyvin olennainen myös meille parlamentin jäsenille.
Asia on olennainen Lissabonin prosessin vuoksi. Otimme ilahtuneina vastaan viimevuotisen Lissabonin huippukokouksen päätelmät: siellä esiin tuodun joustavuuden kasvattamisen, yrittäjyyden tukemisen ja innovaation lisäämisen. Näiden pitäisi olla taloudellisiin tavoitteisiin pyrkimisen ytimessä.
Haluaisin myös tavoistani poiketen onnitella jäsen Bushill-Mathewsia. Olemme olleet molemmat noin vuoden verran työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa, ja olen kuullut hänen pitävän kerta toisensa jälkeen saman puheen sääntelyn purkamisesta ja liiasta byrokratiasta EU:ssa. Hän on nyt onnistunut kehittämään jotain rakentavaa. Onneksi olkoon, jäsen Bushill-Mathews. On hauska huomata, että tekin pystytte saamaan aikaan jotain, tai ainakin muut voivat tehdä sen puolestanne.
Onnittelen teitä erityisesti johtopäätöksistä, jotka koskevat avoimuuden ja nopeuden lisäämisen tarvetta - tuen tätä täysin - ja huipputekniikan alojen tärkeyttä - kyllä, mutta ei ainoastaan niiden. Olen myös hyvin hämmästynyt, että painotitte tarvetta lisätä naisten osallistumista pienyritysten toimintaan. Onnittelut tämän tukemisesta.
Olisin halunnut kuulla enemmän osuus- ja yhteisötaloudesta. Osuustoiminnallisia yrityksiä täytyisi pitää osana pienyritysalaa. Niillä on erityisen suuri merkitys työmarkkinoilla epäedullisessa asemassa olevien ryhmien työllistäjinä. Niillä on erityisen suuri merkitys sosiaalisesti hyödyllisinä työllistäjinä, eikä niitä olisi saanut jättää mietinnön ulkopuolelle. Niitä ei pitäisi kohdella eri tavalla kuin muita, niitä pitäisi tukea erityisen paljon. Komissio voisi kenties kommentoida tätä asiaa keskustelun lopuksi.
Tuen erityisen voimakkaasti sosialistiryhmän esittämää tarkistusta 3. Tuemme kaikkia tarkistuksia, sillä riskipääoman pankkitakaukset ovat edelleen aivan liian tiukkoja, aivan liian konservatiivisia, ja ne suorastaan estävät yrittäjiä luomasta uusia työpaikkoja Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja muissa Euroopan maissa.
Haluan lopuksi mainita, että Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus julkaisi eilen julkaisun nimeltä "Think small first" (pienet ensin), jolla pyritään varmistamaan, että kaikki ministeriöiden osastot ajattelevat pienyrityksiä, eikä ainoastaan niiden rahoitusta, josta me keskustelemme, vaan koko niiden makrotaloudellista ympäristöä sekä neuvoja ja taitoja, joilla voidaan tukea pienyrityksiä ja auttaa niitä menestymään. Meidän pitäisi Euroopan unionissa ottaa tästä mallia, ja varmistaa, että kaikki pääosastot ja Euroopan unionin yksiköt asettavat pienyritykset etusijalle.

Jensen
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin onnitella esittelijä Bushill-Matthewsia hänen laatimastaan mietinnöstä. Hän on tehnyt hyvää työtä vaikeista oloista huolimatta, ja ELDR-ryhmä on täysin samaa mieltä hänen tekemistään johtopäätöksistä sekä niistä tarkistuksista, joita teollisuusvaliokunta on laatinut. Täystyöllisyyttähän voidaan luoda eri tavoin, mutta se ei onnistu ilman taloudellista menestystä ja voimakasta kilpailukykyä. Tällaiseen johtopäätökseenhän päädyttiin myös viime vuonna Lissabonin huippukokouksessa, jossa nimenomaan korostettiin, että EU:n työllisyyttä voidaan parantaa kasvun ja kehityksen avulla. Ja pk-yrityksethän ovat kaikkien poliitikkojen lempilapsia. Se pätee ainakin silloin, kun maljapuheissa ylistämme niiden merkitystä taloudellisen kehityksen ja työllisyyden kannalta.
Kun kyse on käytännön arkipäivästä, todellisuus on kuitenkin liian usein aivan toisenlainen. Byrokraattiset säännöt muodostavat liikaa esteitä ja saavat monet luopumaan aikeistaan. Riskinottoon ei kannusteta tarpeeksi, mikä heikentää yleisesti kehitystä ja dynamiikkaa. Mehän emme voi kiistää sitä, että EU:ssa ei yleisesti haluta ottaa riskejä niin helposti kuin Yhdysvalloissa, mikä näkyy uusien yritysten kehityksen alhaisempana dynamiikkana. Sen vuoksi olenkin sitä mieltä, että on tärkeää varmistua siitä, että nämä ohjelmat, jotka Euroopan investointipankin kautta antavat pk-yrityksille uusia rahoitusmahdollisuuksia, toimivat mahdollisimman tehokkaasti yritysten näkökulmasta. Ohjelmien tunnettavuutta on lisättävä, niiden yhteensopivuus toisiin ohjelmiin on varmistettava, ja on tietenkin myös varmistettava, että maksut eivät viivästy, että ohjelmat todellakin toimivat mahdollisimman epäbyrokraattisesti. Esittelijä Bushill-Matthewsin loistavassa mietinnössä ja teollisuusvaliokunnan tarkistuksissa arvostellaan tähänastisia kokemuksia. Siitä arvostelusta on otettava oppia, jotta emme osoittaisi ystävällisiä tunteita pk-yrityksiä kohtaan pelkästään kauniissa maljapuheissa vaan myös käytännössä. Meidän on myös varmistettava, että ohjelmat ovat kokonaisuuden kannalta toimivia, ja sen vuoksi olen erityisen iloinen esittelijä Bushill-Matthewsin toiveesta, jonka mukaan komissio seuraa ja tarkastelee ohjelmien vaikutuksia työllisyyteen.

Markov
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, on todella hämmästyttävää, miten hyviä mietintöjä syntyy, vaikka komission perusta on täysin riittämätön. Esittelijä ehdottaa sellaisten yritysten haastattelemista, jotka eivät ole käyttäneet mitään tukiohjelmia.
Keskisuuren yrityksen johtajana olen tiedustellut asiaa lukuisilta kollegoiltani. Lähes yksimielinen arvio kuuluu: Euroopan investointirahaston (EIR) sekä erityisesti pk-yrityksiä ja työllisyyden tukemista koskevan Amsterdamin erityistoimintaohjelman (ASAP) eri välineiden kohdalla me pienet yritykset emme näe enää kokonaisuutta, koska on olemassa lukuisia yksittäisiä alaohjelmia, joissa vastuu on myös vielä jaettu eri tavalla. Esimerkiksi tavallinen pk-yritysten takausjärjestelmä, kasvu- ja työllisyysaloite, kasvu- ja ympäristöaloite, EIR:n ETF-teknologiajärjestelmä, ETF-käynnistysohjelma sekä uudet, Lissabonin kokouksesta lähtien EIR:n ja ETF:n yhteydessä toimivat innovaatiota, eEurope-aloitetta, eLearning-aloitetta jne. koskevat alaohjelmat.
Miten näiden ohjelmien toimialat on rajattu, ja mihin minun on yrittäjänä jätettävä tukihakemukseni hankeideaani varten? Euroopan parlamentilla on toisaalta sama ongelma, jos se haluaa arvioida, miten Amsterdamin erityistoimintaohjelma kokonaisuutena ottaen kehittyy, sillä siitä ei ole olemassa mitään yhtenäistä esitystä Euroopan investointipankin ja Euroopan investointirahaston tilinpäätöskertomuksissa. Joskus puhutaan yleisesti kaikkien pk-yritysten tukemisesta, joskus taas luetellaan Amsterdamin erityistoimintaohjelman yksittäiset välineet eri yhteyksissä.
Amsterdamin erityistoimintaohjelman suuntaamisessa on moittimisen aihetta myös poliittisesta näkökulmasta. Kasvu- ja ympäristöaloite ei ole saanut enää varoja. Sen tavoitteena on lisäksi täysin vanhentunut jälkihoitoon perustuva ympäristönsuojelu. Muita aloja, mm. kasvua ja työllisyyttä sekä ETF:ää, koskevia määrärahoja on tosin jatkuvasti korotettu, mutta niissä keskityttiin muutamiin harvoihin korkean teknologian aloihin, etupäässä innovaatioon, viestintään ja geeniteknologiaan.
Monissa tapauksissa näitä pk-yrityksiä ei palvella suoraan, vaan hakemuksen jättäminen tapahtuu välittäjän, tavallisesti perinteisten riskipääoma- ja investointirahastojen kautta, jotka saavat Euroopan investointipankilta lainat ja takaukset ja joiden puoleen pk-yritysten on käännyttävä. Siten oikeastaan kukaan Euroopan investointipankkia lukuun ottamatta ei tiedä, mitä pk-yrityksiä tuetaan nyt tarkasti missäkin hankkeissa ja miten paljon työpaikkoja siinä yhteydessä syntyy. Euroopan investointipankki ei ole siksi esittänyt näiden ohjelmien työllisyysvaikutuksia koskevissa arvioissa toistaiseksi myöskään mitään konkreettisia lukuja vaan tekee yksinkertaisen makrotaloudellisen malliarvion. Mitä tämä kaikki on saanut aikaan, siitä voidaan antaa tarkempia tietoja 5-10 vuoden kuluessa. Pahat kielet sanovat, että Amsterdamin erityistoimintaohjelma palvelee pääasiassa tiedonvälityksessä ja viestinnässä, geeniteknologiassa ja uusien yritysten perustamisessa hyödynnettävien eurooppalaisten riskipääomamarkkinoiden vahvistamista eikä erityistoimintaohjelman työllistävyyttä oikeastaan tarkisteta eikä arvioida tarkemmin. Euroopan investointipankin kotisivu, joka sisältää luettelon rahastoista, joille Euroopan investointipankki on antanut lainoja ja takauksia, vahvistaa tätä käsitystä.

Ribeiro e Castro
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, tämä on yksi niistä aiheista, joiden osalta emme voi tuntea pienintäkään epäilystä tai arkailua poliittisista suuntaviivoista. Ensiksikin työllisyyttä ja kasvua edistävät ohjelmat ovat edelleen ensiarvoisen tärkeitä joistakin viime vuosien aikana havaituista myönteisistä merkeistä huolimatta. Toiseksikin pk-yrityksillä on tässä asiassa ehdottoman ilmeinen ja ratkaiseva strateginen merkitys, kuten todettiin jo työllisyyden kasvua koskevan aloitteen määritelmässä, joka vahvistettiin äskettäin Lissabonin huippukokouksen suuntaviivoissa. Onnittelen esittelijää, jonka tavoin painotan Lissabonin huippukokouksen päätelmiä, joissa vedotaan pk-yrityksiä kannustavaan ilmapiiriin, erityisesti investointeja, innovaatiota ja yrittämistä suosivaan lainsäädäntöön. Kolmanneksi me kaikki olemme erittäin tietoisia siitä erityisen ankarasta haasteesta joka on myös uusi mahdollisuus jota talouksien maailmanlaajuistuminen merkitsee pk-yrityksille. Neljänneksi Euroopan ja sen jäsenvaltioiden kannalta on keskeistä voittaa se suhteellinen jälkeenjääneisyys, joka vallitsee yhä monilla aloilla Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välillä.
Tämän asian valvomiseksi on välttämätöntä, että käytössämme on ajanmukaista ja laadukasta tietoa. Nythän näin ei ole. Olen samaa mieltä esittelijän ilmaiseman arvostelun kanssa, ja vetoan myös siihen, että luonnos vuoden 2000 kertomukseksi esiteltäisiin meille ajoissa, tämän vuoden maaliskuuhun mennessä, tai sitten meidän on esitettävä tänä vuonna esittämättä jäävät arvostelut jyrkemmin ensi vuonna. On välttämätöntä, että komissio tunnustaa kertomusta laatiessaan, että nämä asiat ovat meistä ensisijaisia ja merkittäviä ja että se heijastaa sitä tarkasteluvälineidensä avulla.
Lopuksi uskomme, että meidän on ponnisteltava enemmän: olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että korkean teknologiaan ja tietoon pohjautuvia aloja kohtaan osoitettu kiinnostus ei saa merkitä sitä, että unohdamme perinteisemmät yritykset turismin, kaupankäynnin, käsityöläisyyden aloilla sekä yleensä palvelualoilla. Tulemme kiinnittämään huomiota tarkistuksiin, sillä on tarpeen näyttää toteen, että riskipääomalla on suurempi käyttövalmius, ja tarkistukset täydentävät mielestämme hyvin mietintöä.

Bernié
Arvoisa puhemies, Euroopan on yleensä vaikea arvioida julkisten politiikkojen vaikutuksia, mutta näin ei käynyt tässä mietinnössä. Pidänkin mielenkiintoisena siinä esitettyä arviota ohjelman vaikutuksista uusien työpaikkojen luomiseen. Lisäksi sosiaaliasiain neuvoston viime joulukuun 20. päivänä eurooppayhtiön säännöistä tekemän sopimuksen myötä pk-yritysten oikeudellinen ja hallinnollinen asema on selkiintynyt. Tämä on olennaista, sillä pk-yritykset edustavat 99,8:aa prosenttia kaikista yrityksistä, ja ne työllistävät 66 prosenttia Euroopan työvoimasta.
Silti pk-yritysten käsite kattaa yhä sekalaisen ryhmän, johon sisältyy mitä erilaisimpia rakenteita ja tilanteita. Suurin osa pk-yrityksistä työllistää enintään 10 palkansaajaa. On valitettavaa, ettei niiden erityispiirteitä oteta huomioon eikä niihin kohdisteta erilaisia toimia. Toisin kuin teollisuusvaliokunta, joka toi tämän asian esiin lausunnossaan, työllisyys- ja sosiaalivaliokunta ei mainitse tällaista erittelyä. Lisäksi tukiohjelma ei saisi rajoittua suuriin pk-yrityksiin, jotka käyttävät tai tuottavat huipputekniikkaa. Myös perinteisten alojen pitäisi hyötyä tuista täysimääräisesti. Viittaan erityisesti käsiteollisuuteen, jossa on työpaikkoja, asiantuntemusta ja innovaatiota.
Tästä syystä tuen pk-yrityksille tarkoitettua käynnistysjärjestelmää. Suhtaudun sitä vastoin epäilevämmin ajatukseen kannustaa jäsenvaltioita muuttamaan verotusta koskevaa lainsäädäntöään. Riskipääomien sijoitusrahastoja varten ollaan nyt luomassa yhtä eurooppalaista järjestelmää, joka toimisi rinnakkain kansallisten järjestelmien kanssa. Tämä saattaa tehdä hallinnolliset menettelyt entistä monimutkaisemmiksi pienille pk-yrityksille, jotka eivät välttämättä selviä niistä.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, käytän mielihyvin puheenvuoron tästä tärkeästä asiakirjasta, jonka on esittänyt jäsen Bushill-Matthews, jonka ystävä minulla on kunnia olla. Olen iloinen siitä, että tämä mietintö, joka on niin tärkeä Euroopan pienten ja keskisuurten yritysten kehitykselle, on niin hyvin laadittu, ja toivon, että myös tulevaisuudessa jäsen Bushill-Matthews voi toimia suunnannäyttäjänä kaikissa Euroopan unionin lainsäädäntötoimissa, jotka koskevat pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Hän on varmasti yksi niistä jäsenistä, joilla on kaikkein parhaimmat edellytykset ilmaista näkemyksensä tästä aiheesta, josta on tullut erittäin tärkeä kommunismin kukistumisen jälkeen.
Me kaikki tiedämme, että kommunismi ja Itä-Euroopan valtiot tukahduttivat vapaan yritteliäisyyden; kommunistivaltioissa ei ollut pienyrittäjiä. Nyt olemme tosiseikkojen pohjalta osoittaneet vapaaseen yritteliäisyyteen perustuvan talousjärjestelmän paremmuuden. Kehotan nyt jäsen Bushill-Matthewsia muistamaan tulevaisuudessa - ja komission jäsen Schreyeriä muistamaan nyt ja tulevaisuudessa - että tähän mietintöön sisältyvien tärkeiden aloitteiden lisäksi olisi hyvä kehottaa ja painostaa jäsenvaltioita siihen, että toimintansa aloittavat pienyritykset vapautettaisiin verojen maksusta ainakin ensimmäisen viiden vuoden ajaksi. Yrittäjäksi ryhtyvä luo ainakin yhden työpaikan, itselleen, mutta usein myös perheenjäsenilleen ja muutamalle työntekijälle.
Uskon, että tämä ehdotus on musiikkia jäsen Bushill-Matthewsin korville, joka tunnetusti vastustaa veroja koskevia määräyksiä, ja tästä syystä toivon, että hän ja komission jäsen Schreyer hyväksyvät sen.

Sbarbati
Arvoisa puhemies, haluan ennen kaikkea esittää onnitteluni jäsen Bushill-Matthewsille tästä tärkeästä mietinnöstä. Minun on myös sanottava hänelle, että olen hänelle erittäin kiitollinen siitä, että hän hyväksyi esittämäni tarkistukset, jotka joidenkin keskeisten seikkojen ja kysymysten osalta täydentävät itse mietintöä. Uskon, että toimien kohdistaminen pienten ja keskisuurten yritysten kehitykseen ja sen mukanaan tuomiin vaikutuksiin, myös suurissa yrityksissä menetettyjen työpaikkojen korvaamisessa, on äärimmäisen tärkeää ja myönteistä. Yritysten tukeminen, niiden syntyä ja kehitystä suosivan kulttuurin luominen ja tutkimuksen kannustaminen erityisesti keskeisillä aloilla on ensisijaisen tärkeää Euroopalle. Ensisijaisen tärkeää on myös se, että Euroopan parlamentissa otetaan käyttöön seuranta, ei vain hankkeiden vaan myös niiden tulosten seuranta, joita saadaan aikaan Euroopan jakamien varojen avulla.
Tämä vaikuttaa minusta erittäin tärkeältä, kuten myös se, että pieniin ja keskisuuriin yrityksiin on liitetty myös käsiteollisuuden, kaupan, matkailun - niin kuin minä toin esille - ja muiden palvelujen alat. Meidän on ymmärrettävä, että nykyään elinikäisten työpaikkojen aika on takanapäin, että työ on suunniteltava uudelleen ja että pienet ja keskisuuret yritykset sekä käsiteollisuuden ala tarjoavat aina vain enemmän todellisia työllistymismahdollisuuksia nuorillemme ja tulevaisuuden Euroopan kansalaisille. Tämä on keskeinen investointi Euroopalle, ja tähän meidän on vastakin uskottava.

Kauppi
Arvoisa puhemies, kiitän kollegaani Bushill-Matthewsia hänen suurella asiantuntemuksella laatimastaan mietinnöstä. Vaikka pk-yritykset työllistävät jo nyt kaksi kolmasosaa koko Euroopan unionin työvoimasta, pk-sektorilla löytyy edelleen työllistämispotentiaalia. Työpaikkojen luomisessa erittäin suuri merkitys on yrityksen perustamisvaiheen tuella ja riskipääomalla, sillä eräiden tutkimusten mukaan pk-yritykset käyttävät jopa 80 - 90 prosenttia riskipääomamarkkinoilta hankituista varoista työntekijöiden palkkaamiseen. Meidän tulee voimakkaasti tukea pk-yrityksiä, joilla on kasvupotentiaalia, riippumatta siitä, mikä niiden toimiala on. Entistä suurempaa huomiota on kiinnitettävä myös yritysten kansainvälistymisen helpottamiseen, jotta pk-yritykset voivat täysin saavuttaa sisämarkkinoiden tuomat edut. Suuria odotuksia tässä suhteessa liittyy myös takausjärjestelmien yhdenmukaistamiseen ja kiinnitysluottoja koskevan lainsäädännön uudistamiseen, jota odotamme talous- ja raha-asiain valiokuntaan. Yhdyn täysin esittelijän näkemykseen siitä, että komission tulee jatkossa tiedottaa nopeammin tämän tärkeän aloitteen etenemisestä. Rahaston käyttäjien palaute tulee sisällyttää komission tuleviin kertomuksiin, jotta epäkohtiin voidaan nopeasti puuttua.
Lopuksi haluaisin kiinnittää huomiota niihin säännöksiin, joilla pyritään helpottamaan konkurssin tehneiden yrittäjien paluuta elinkeinoelämään. Vaikka yrittäjäriski tällaisten yrittäjien kohdalla on kerran realisoitunut kielteisellä tavalla, tämä ei tarkoita sitä, että myös jatkossa kävisi näin. Pikemminkin konkurssin tehneet yrittäjät on nähtävä Euroopalle voimavarana, jota meidän ei ole syytä jättää hyödyntämättä. Korostaisin myös Euroopan suurten yritysten kilpailukyvyn kannalta pienten yritysten merkitystä. Pienet yritykset toimivat usein alihankkijoina meidän euromammuttiyrityksillemme, ja sitä kautta pienten yritysten asema on entistäkin tärkeämpi koko Euroopan kilpailukyvylle.

Rübig
Arvoisa puhemies, olen iloinen, että tämä mietintö esitellään tänään. Juuri yrittäjänä haluaisin onnitella komissiota siitä, että se on tehnyt erinomaista työtä näillä kolmella alalla, joita Euroopasta puuttuu. Kyse on aivan yksinkertaisesti siitä, että yrityksen perustamisen yhteydessä on käytettävissä liian vähän alkupääomaa, minkä vuoksi erittäin monet uudet yrittäjät joutuvat luopumaan jälleen toiminnasta varhaisessa vaiheessa. Vienti on tietysti myös yksi riski, ja siksi juuri alkuvaiheessa on erityisen tärkeää, että eurooppalaisia yhteisyrityksiä tuetaan taloudellisesti. Takaus palvelee sitä, että jokainen, joka on valmis ryhtymään yrittäjäksi, ei vaaranna siten automaattisesti toimeentuloaan eikä ainakaan hänen loppuelämänsä tuhoudu taloudellisesti.
Kun ajattelemme, että Euroopassa on käytettävissä riskipääomaa noin 7 miljardia ja Amerikassa 12 miljardia, meidän pitäisi pohtia, miten me voimme tasata tätä eroa. Mitä me voimme tehdä erityisesti maatalouden osalta? Juuri sana BSE toimisi tähän liittyen kimmokkeena sen pohtimiseen, mitä uusia yrityksiä me voimme perustaa taataksemme paremmin elintarvikkeiden turvallisuuden, tehdäksemme verikokeita, kehittääksemme hoitokeinoja jne. Tällä alalla tarvitaan pikaista toimintaa.
Lisäksi haluaisin korostaa, että uusille yrittäjille on tärkeää saada lupaus tuesta mahdollisimman nopeasti ja luotettavasti. Pitäisi asettaa määräajat, joiden kuluessa hakemukseen otetaan selkeä myönteinen tai kielteinen kanta tarpeettoman riskin välttämiseksi. Myös kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumista koskevan direktiivin soveltaminen on tärkeää, jotta raha saadaan todellakin myös käteen säädetyn määräajan kuluessa. Tässä viivytellään mielestäni vielä liikaa. Komission pitäisi ehdottaa projektinhallintaa, kehittää paras käytäntö -menetelmiä, ottaa käyttöön esikuva-analyyseja, joiden avulla tarkistetaan, miten paljon aikaa kuluu ensimmäisestä hakemuksesta työpaikkojen menestykselliseen luomiseen, seurata maksuvirtoja ja lopuksi myydä koko asia julkisuudessa. PR-alalla voitaisiin ajatella "vuoden uusi yrittäjä" -palkintoa, jolla palkitaan se yrittäjä, joka on luonut eniten työpaikkoja absoluuttisesti ja prosentuaalisesti.
Se osoittaisi Euroopan tasolla ja vastaavasti myös jäsenvaltioissa, että me teemme oikeaa työtä.

Schreyer
. (EN) Arvoisa puhemies, kunnioituksesta esittelijää kohtaan, ja kun nyt puhun täällä kollegani Pedro Solbes Miran puolesta, pidän hänen puheensa englanniksi.
Tässä mietinnössä käsitellään kasvua ja työllisyyttä koskevan aloitteen ensimmäistä vuosikertomusta. Tämän aloitteen tavoitteena on taloudellisen tuen tarjoaminen innovatiivisille ja työpaikkoja luoville pienille ja keskisuurille yrityksille askeleena kohti investointeja, innovaatiota ja yrittäjyyttä edistävän yritysilmapiirin luomista. Se noudattaa myös maaliskuussa 2000 pidetyn Lissabonin Eurooppa-neuvoston päätelmiä, joissa unionin uudeksi strategiseksi tavoitteeksi asetettiin työllisyyden, talouden uudistamisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lujittaminen osana tietoon perustuvaa taloutta.
Haluaisin puhua jäsen Bushill-Matthewsin laatiman työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietinnön pääkohdista.
Ensimmäiseksi mietinnössä todetaan, että komission tiedottamismenettely vie liian paljon aikaa, mikä viivästyttää kertomuksen siirtymistä parlamenttiin. Samaan aikaan parlamentin mietinnössä huomautetaan tiedottamisen puutteesta, etenkin kun on kyse niiltä pieniltä ja keskisuurilta yrityksiltä saadusta palautteesta, jotka hyötyvät kasvua ja työllisyyttä koskevasta aloitteesta.
Nämä kaksi asiaa ovat mielestäni yhteydessä toisiinsa, ja ne johtuvat tavasta, jolla kasvua ja työllisyyttä koskevan aloitteen osana olevat taloudelliset välineet toimivat. Ne on suunniteltu siten, että budjettivarat myönnetään rahoituslaitoksille, kuten riskipääomarahastoille, kansallisille takausjärjestelmille ja liikepankeille, jotka toimivat välittäjinä lopullisina edunsaajina oleville pk-yrityksille.
Seuraavan vuoden ensimmäisen vuosineljänneksen aikana saadaan tieto, joka koskee rahoituslaitoksille tietyn vuoden aikana tehtyjä sitoumuksia ja luotonnostoja. Toisaalta taas pieniltä ja keskisuurilta yrityksiltä jotakin tiettyä vuotta koskeva palaute saadaan kaikkien välineiden osalta vasta seuraavan vuoden viimeisen vuosineljänneksen aikana. Täten huhtikuun loppuun mennessä laadittu vuosikertomus sisältää rahoituksen välittäjiä koskevat tilastotiedot edellisen vuoden lopulta ja pk-yritysten yksityiskohtaiset tilastotiedot sitä edeltäneeltä vuodelta. Nämä aikataulut selittävät, miksi viime vuoden vuosikertomus, joka koski ohjelman ensimmäistä täytyy vuotta eli vuotta 1999, ei voinut sisältää yksityiskohtaisia tietoja pk-yrityksistä.
Tästä pääsemme seuraavaan: aloitteen virtaviivaistaminen on sekä parlamentin että komission tavoite. Aloitteen rahoitusvälineitä ei voida kuitenkaan muokata vuosittain. Ensinnäkin yritykset voisivat pitää sellaista hämmentävänä, ja niiden voisi olla vaikea nähdä tarvetta näihin muutoksiin. Lisäksi tarvitaan perusteellinen arviointi, joka perustuu näiden välineiden alhaalta ylöspäin -lähestymistavalle.
Mitä tulee kasvua ja työllisyyttä koskevan aloitteen kolmesta rahoitusvälineestä heikoimman vastaanoton saaneeseen JEV-ohjelmaan, yrityksiä koskevassa monivuotisessa toimintaohjelmassa on suunniteltu, että järjestelmää yksinkertaistetaan, jotta rahoituksen välittäjät ja komission yksiköt voisivat käsitellä nopeammin pk-yritysten rahoitushakemuksia. Myös valintakriteerien käyttöönottoa tutkitaan, jotta pienten ja keskisuurten yritysten tarpeisiin voitaisiin vastata tehokkaammin.
Euroopan investointirahastoa koskevissa tiedoissa on mietinnössä virhe, kun siinä väitetään, ettei komissio pysty enää käyttämään EIR:ää pk-yritysten rahoittamisen välineenä. Euroopan investointirahasto tulee, kuten aina ennenkin, hoitamaan sille uskotut yhteisön järjestelmät erillään sen omista varoista komission yksiköiden asettaman ja valvoman periaatteen mukaisesti.
Mietinnössä kyseenalaistetaan lopuksi riskipääomarahastojen verotuksen rakenne ja ehdotetaan komissiolle, että se kehottaisi kaikkia jäsenvaltioita hyväksymään lakeja, joilla mahdollistetaan verotuksen suhteen avoimien rahastojen perustaminen näissä maissa, ja tunnustamaan vastaavasti muissa jäsenvaltiossa perustetut avoimet rahastot. Tätä asiaa, josta komissio on hyvin kiinnostunut, on hiljattain käsitelty komission riskipääoman toimintasuunnitelmaa koskevassa tiedonannossa, joka valmistui lokakuussa 2000. Lainaan tiedonannosta: "Verotus voi ehkäistä rajat ylittäviä sijoituksia luomalla erityisiä verotuksellisia esteitä tai jopa syrjimällä ulkomaisia sijoittajia. Tällaisia esteitä voidaan torjua tehokkaimmin koordinoidulla EU:n tason toiminnalla. Jäsenvaltioiden on joka tapauksessa varmistettava, että osinkojen kaksinkertainen verotus rajat ylittävissä sijoituksissa estetään verosopimuksien ja/tai muiden vero-oikeuden välineiden avulla."
Lopuksi sanon vielä, että nyt, kun Euroopan investointirahaston uudelleenjärjestely on saatu valmiiksi, komission yksiköt ja EIR tekevät yhdessä töitä pannakseen asteittain täytäntöön Ecofin-neuvoston ja teollisuusasiain neuvoston päätökset, erityisesti yrityksiä koskevan monivuotisen toimintaohjelman yhteydessä.
Realistisesti puhuen parlamentin ei kannata odottaa konkreettisia tuloksia ennen vuotta 2003 tai 2004, vaikka alustavia tietoja etenkin takausjärjestelmistä saatetaan saada jo aiemmin.
Budjetista vastaavana komission jäsenenä haluaisin vielä lisätä, että komissio suhtautuu myönteisesti vuoden 2001 talousarviota koskevaan parlamentin päätökseen kasvattaa pk-yrityksille myönnettävien lainojen ja avustusten määrää.
Tämä oli tärkeä viesti pienille ja keskisuurille yrityksille ja merkittävä askel kohti Lissabonissa asetettua tavoitetta luoda Euroopan unioniin tiedolle perustuva nykyaikainen talous.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.

Rajatyöntekijöiden tilanne
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Oomen-Ruijtenin laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0338/2000) rajatyöntekijöiden tilanteesta (2000/2010(INI))

Oomen-Ruijten
. (NL) Arvoisa puhemies, myös minulle oli yllätys, että tämä keskustelu tuli vielä tänään esityslistalle. Rajatyöasia on kiehtonut minua jo yli 21 vuoden ajan, niin kauan kuin olen toiminut poliitikkona Alankomaiden parlamentin alahuoneessa sekä myös Euroopan parlamentissa. Tämä asia ei kiehdo minua pelkästään siksi, että joudun päivittäin tekemisiin ongelmien kanssa, joita rajatyöntekijät kokevat asuessaan yhdessä ja työskennellessään toisessa jäsenvaltiossa, vaan tämä kiehtoo minua myös siksi, että tässä on taustalla niin paljon teknisiä kysymyksiä, joita täytyy tarkistaa uudelleen joka vuosi. Tämä asia kiehtoo minua myös, koska se osoittaa, että parlamentit, ennen kaikkea kansalliset parlamentit, eivät pane tähän asiaan tarpeeksi vauhtia. Tämä asia kiehtoo minua lisäksi siksi, että EY:n tuomioistuin saa hoidettua sen, mitä politiikalla ei nähtävästi saada hoidettua, ja jäsenvaltiot saavat jälleen sormilleen virheistä, jotka niiden on korjattava. Tämä saa minut esittämään huomautuksen Euroopan komission suuntaan.
Minulla ei ole mitään moitteita Euroopan komissiota kohtaan. Ennen kaikkea neuvosto ja neuvoston jäsenet eivät ole valmiita antamaan tilaa tälle rajatyölle, ja me annamme tämän asian poliitikkoina, ennen kaikkea kansallisina poliitikkoina, EY:n tuomioistuimen käsiteltäväksi. Olen sitä mieltä, että niin ei voida enää tehdä eikä niin pidä tehdä vaan että meidän täytyy yrittää kaikin voimin koota kaikki voimavaramme tilanteen muuttamiseksi.
Haluan mietinnössäni neljää asiaa ja haluan kiittää kollegoita, jotka ovat antaneet tukensa tässä asiassa, ja kiitän myös edeltäjiä, jotka ovat työskennelleet tämän asian parissa. Ennen kaikkea pyydän komissiota laatimaan kiireellisesti direktiivin, jonka yhteydessä laaditaan rajavaikutusselvitys. Tämä pyyntö on esitetty Euroopan komissiolle ja siten myös jäsenvaltioille jo vuonna 1990. Tarkoitamme rajatyön vaikutusta käsittelevällä selvityksellä sitä, että aina kun jäsenvaltioissa muutetaan lainsäädäntöä sosiaaliasioiden, verotuksen ja kansanterveyden osalta, silloin annetaan arvio vaikutuksista, joita tästä koituu kansalaisiin, jotka asuvat yhdessä ja työskentelevät toisessa jäsenvaltioissa. Miksi sitten? Ei siksi, että tällä korjattaisiin jotakin vaan siksi, että näin toimitaan ennalta ehkäisevästi ja vältetään ongelmien syntymistä.
Toinen pyyntöni, jonka esitän neuvostolle, on sellainen, että asetuksen 1408 parantaminen käynnistettäisiin ehdottomasti mahdollisimman pikaisesti. Tämä asiakirja on tietääkseni ollut jo kaksi vuotta käsiteltävänä sosiaaliministerien neuvostossa. Siihen sisältyy muutamia parannuksia rajatyöntekijöiden kannalta mutta lisäksi - kollega Doorn puhui eilen SLIM-hankkeesta - myös runsaasti asioita, jotka yksinkertaistavat ja helpottavat tätä kaikkea sekä tekevät tästä kaikesta helppolukuisempaa. Neuvoston täytyy tehdä jotakin tälle asialle, ja meillä parlamenttina on yhteispäätöstoimivalta tässä asiassa. Neuvoston täytyy kuitenkin tehdä päätöksensä yksimielisesti, ja toivon, että asiassa voi tapahtua jotakin.
Kolmas asiani on se, että mielestäni komission pitäisi toimia hieman valppaammin kaikkien solmittavien kahdenvälisten verosopimusten tapauksessa, jotta voitaisiin selvittää, noudatetaanko periaatetta, jonka mukaan työskentelymaassa verotus ja sosiaaliturva kulkevat käsi kädessä, jotta vältettäisiin ongelmia ja sitä, että ihmiset joutuvat puun ja kuoren väliin. Komission pitäisi suhtautua hieman vakavammin tähän asiaan sekä valvoa ja tutkia kahdenvälisiä verosopimuksia hieman enemmän myös edeltävässä vaiheessa.
Neljäs asiani on sairauskulut ja mahdollisuus käyttää terveydenhuoltopalveluja toisessa jäsenvaltiossa. Meillä on tästä asiasta päätöksiä. Myös tämä asia on päästetty politiikan käsistä. Meillä on EY:n tuomioistuimen päätöksiä, joista Kohllin ja Deckerin tapauksista annetut ovat tunnetuimmat, ja tiedän omalta kotiseudultani - olen kotoisin raja-alueelta - myös joitakin ihmisiä, jotka ovat kääntyneet EY:n tuomioistuimen puoleen. Arvoisa puhemies, jäsenvaltiot tai komissio eivät ole koskaan esittäneet parlamentille muistiota tästä asiasta. Se on huono asia. Meidän ei pidä antaa tätä asiaa tuomioistuinten ratkaistavaksi vaan meidän täytyy kyetä poliitikkoina itse tekemään asialle jotakin. Tiedän hyvin, että entisen komission jäsenen Flynnin aikana on kiertänyt tätä asiaa koskeva muistio. Tiedän, että sen tuloksia ei pidetty miellyttävinä. Tämä kuitenkin tarkoittaa, että tässä asiassa - pyydän tätä komissiolta - päästään joskus selkeyteen ja selvyyteen. Työssäkäyvien ja myös eläkkeelle siirtyneiden rajatyöntekijöiden asema on uhattuna. Kohllin ja Deckerin tapaus koskee kaikkia rajan lähellä asuvia ihmisiä.
Pyydän kollegoita äänestämään mietinnön ja tietysti myös esittämieni tarkistusten puolesta. Teen tämän, koska rajatyö ei ole enää vanhan 15 jäsenvaltion unionin ongelma. Siitä tulee markkinoiden toiminnan kannalta ja myös uusien jäsenvaltioiden kannalta päivittäinen intressi. Siksi pyydän tälle asialle mahdollisimman paljon tukea.

Klaß
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat parlamentin jäsenet, kiitän kollega Ria Oomen-Ruijtenia siitä, että hän on käsitellyt rajatyöntekijöiden tilannetta Euroopan parlamentin valiokunta-aloitteisessa mietinnössä. Eurooppalaisilla sisämarkkinoilla, joiden kulmakiviin kuuluu rajatyöntekijöiden vapaa liikkuvuus, edelleen olemassa olevat tilanteet ja ongelmat ovat moninaisia. Ongelmat, joiden kohdalla ihmiset kyseenalaistavat koko Euroopan unionin.
Luxemburgin, Belgian ja Ranskan vastaisen raja-alueen parlamenttiedustajana nämä kysymykset koskettavat minua kaikissa muodoissaan. Miksi saksalainen eläkeläinen, joka on sidottu dialyysihoitoon, saa käyttää sitä Ranskassa lomaillessaan vain rajoitetun ajan? Saksalaisella perheenäidillä on toisen lapsen kohdalla heti oikeus kotihoidon tukeen, paitsi silloin, jos hänen miehensä työskentelee Luxemburgissa. Saadaanko Belgiassa vakuutettua tätiä hoitaa myös saksalaisessa hoitokodissa sukulaisten läheisyydessä? Italiassa hankitut eläkkeet tarvitsevat valtavan korotuksen ennen kuin ne saavuttavat saksalaisten eläkkeiden tason. Ja miksi saksalaisen kaupungin pormestarin kunniavirassa toimivan henkilön pitää kulukorvauksia saadessaan maksaa yhtäkkiä Saksassa veroa koko palkastaan, jonka hän ansaitsee Luxemburgissa? Luxemburgilainen yritys ei hyväksy lisäkuluja ja lisäkustannuksia, ja työpaikka vaarantuu. Pormestarin virasta siis kieltäydytään.
Voisin vielä jatkaa tätä luetteloa. Rajatyöntekijöiden on oltava joustavia selviytyäkseen lakien viidakossa rajan molemmin puolin. Työpaikkansa rajan toiselta puolelta eurooppalaisilla sisämarkkinoilla etsivä henkilö tarvitsee yhdentyneessä Euroopassa myös oikeusturvaa, erityisesti sosiaalioikeudellisella alalla. Me, Euroopan unionin raja-alueita edustavat parlamentin jäsenet, vaadimme komissiota ja neuvostoa huolehtimaan suuremmasta rajat ylittävästä sosiaalisesta oikeudenmukaisuudesta. Me olemme saavuttaneet paljon, mutta monia asioita on saatava vielä kuntoon. Jäsen Oomen-Ruijtenin mietinnössä osoitetaan selvästi raja-alueiden ihmisten oikeutetut vaatimukset. Sisämarkkinat on toteutettava myös työmarkkinoilla, jos me haluamme muovata Eurooppaa kokonaisuutena.

Van Lancker
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä jäsen Oomen-Ruijtenia hyvästä yhteistyöstä tämän mietinnön puitteissa. Mielestäni oli hyvä ajatus tuoda valiokunta-aloitteisen mietinnön kautta uudelleen esille muutamia tämän parlamentin vuonna 1998 esittämiä vaatimuksia, jotka lähtivät minun omasta mietinnöstäni, joka perustui rajatyöntekijöiden vetoomukseen. Lainsäädännön alueella ei ole todellakaan tapahtunut paljoa näiden kolmen vuoden aikana. Olemme sanoneet usein, että raja-alueet ovat ikään kuin Euroopan yhdentymisen ilmapuntari. Jos tämä pitää paikkansa, tämä ei ole lainkaan integraation paras päivä, koska on edistytty liian vähän. Vain EY:n tuomioistuin on saanut yhtä ja toista aikaan.
Olen muuten pahoillani myös siitä, että rajavaikutusselvitystä ei edes ole otettu sosiaaliselle asialistalle ja että Nizzan sopimus ei myöskään tuonut mukanaan edistystä päätöksentekoon asetuksesta 1408/71, mikä pelkästään vaikeuttaa asiaa.
Samalla maailma ei jää paikalleen, ja kaikissa mahdollisissa maissa on meneillään verouudistus, sosiaaliturvalainsäädäntö on täydessä liikkeessä, lakisääteisiä järjestelmiä täydennetään täydentävillä järjestelmillä, ja monissa maissa keksitään työn, perheen ja vapaa-ajan yhteensovittamisen puitteissa kaikenlaisia varhaiseläkejärjestelmiä, jotka sitten koskevat ainoastaan maassa asuvia mutta eivät rajatyöntekijöitä. Siksi hyväksyn täysin komission aikomuksen tutkia Belgian varhaiseläkejärjestelmää, jota ei valitettavasti sovelleta siellä alankomaalaisiin, vaikka Alankomaiden järjestelmää sovelletaan belgialaisiin.
Rajatyöntekijät ovat huonommassa asemassa muihin kansalaisiin nähden, jotka hyödyntävät henkilöiden vapaata liikkuvuutta. He työskentelevät usein yhdessä maassa ja asuvat toisessa maassa sekä maksavat verot yhteen maahan ja sosiaaliturvamaksunsa toiseen maahan. Kun toivomme, että yhden maan sisällä veropolitiikka ja sosiaaliturvapolitiikka ovat keskenään johdonmukaiset, on utopistista ajatella, että niin olisi maiden välillä, ja siksi rajatyöntekijät joutuvat jatkuvasti uhriksi. Edes asiastaan vakuuttuneimmat Euroopan liittovaltion kannattajat joukossamme eivät uskalla uneksia sellaisesta utopiasta, että Euroopassa olisi joskus yhdenmukaistettu sosiaaliturvajärjestelmä tai verotus. Meidän täytyy siis etsiä muita luovia ratkaisuja.
Haluaisin mainita kaksi sellaista. Jäsen Oomen-Ruijtenin mietinnössä otetaan ennen kaikkea uudelleen esille Euroopan parlamentin vaatimus jäsenvaltioiden tekemästä pakollisesta rajavaikutusselvityksestä tehtäessä lakimuutoksia, jotka liittyvät sosiaaliturvaan ja verotukseen. Tähän selvitykseen kuuluu hyvitys haitoista, joita rajatyöntekijöille saattaisi koitua, ja tätä käytäntöä sovelletaan joissakin maissa haluttomasti. Siksi ryhmälläni on muutamia vaikeuksia sen kanssa, että jäsen Oomen-Ruijten heikensi tätä tekstiä alkuperäisestä. Olemme sitä mieltä, että tutkimisen täytyy välttämättä säilyä ja että hyvityksestä täytyy tulla pakollinen.
Toiseksi meidän täytyy uskaltaa viedä vuoden 1998 päätelmiä hieman pitemmälle. Silloin emme voineet pysäyttää rajatyöntekijöiden venäläistä rulettia. Meidän täytyy lopultakin valita yksi verotusperusta: joko asuinmaa tai työskentelymaa. Mielestäni työskentelymaan hyväksi on liikaa perusteluja. Uskoakseni ryhmäni äänestää siksi jäsen Oomen-Ruijtenin tarkistuksia vastaan ja jäsen Mandersin niitä tarkistuksia vastaan, joissa tämä periaate halutaan poistaa.
Toivon, että tämä mietintö tulee täysistunnosta koskemattomana ja että rajatyöntekijät pääsevät vihdoinkin taas askeleen eteenpäin.

Manders
Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen Oomen-Ruijtenia kaikesta hänen tekemästään työstä. Hän myönsi myös itse, että tämä on tärkeä asia, jolle on tehty liian vähän ja johon politiikassa kiinnitetään tuskin lainkaan huomiota, ja ilmeisesti tästä asiasta on hyvin vaikeaa päästä yksimielisyyteen.
Minulla on kuitenkin muutama huomautus tästä asiasta, mikä käy ilmi myös tarkistuksistani. Asun itsekin raja-alueella ja näen päivittäin ihmisiä, jotka lähtevät joka päivä ympäristöstäni työskentelemään toiseen maahan, olipa se Saksa tai Belgia, mutta he ylittävät joka tapauksessa rajan.
Nähdäkseni myös sosiaaliturvaa koskeva asetus 1408 on tarkoitettu niitä työntekijöitä varten, jotka asettuvat työskentelymaahan ja asuvat sekä elävät siellä. Mielestäni - sitä varten olen esittänyt kahta tarkistusta - on hyvä, että asiasta päästään nyt selvyyteen. Olen siitä samaa mieltä ja olen myös ilmoittanut sen jäsen Oomen-Ruijtenille. Mielestäni meidän täytyy kuitenkin sisällyttää tähän sellainen asia, että jos käy ilmi, että 18 kuukauden tai kahden vuoden kuluttua täytyy tehdä arviointi ja jos tästä arvioinnista käy ilmi, että rajatyöntekijöille koituu kohtuuttomia haittoja, täytyy olla mahdollisuus - haluan nähdä tämän sisältyvän mietintöön - tehdä toisenlainen valinta,.
Jäsen Oomen-Ruijten pitää lähtökohtana työskentelymaan periaatetta. Mielestäni vielä ei ole sanottu, että tämä työskentelymaan periaate olisi aina hyvä ja kiinnostava myös rajatyöntekijän kannalta. Olen sitä mieltä, että teemme työtä elääksemme ja että emme elä tehdäksemme työtä. Tästä syytä olen sitä mieltä, että meidän täytyy käyttää elinympäristöömme raha ja kaikki varmuus, jotka saamme työstämme. Tästä syystä kannatan sen tarkastelemista, onko mahdollista käyttää asuinmaan periaatetta.
Olen sisällyttänyt tämän yhteen tarkistukseen. Siksi pyydän kollegoita mahdollisesti kannattamaan sitä. Lisäksi olen esittänyt 6 ja 7 artiklasta kahta tarkistusta niiden poistamisesta, koska mielestäni komissiolla ei ole toimivaltaa ryhtyä toimiin kahdenvälisiin sopimuksiin puuttumiseksi.

Lambert
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää jäsen Oomen-Ruijtenia hänen työstään tässä asiassa. Jaan monet hänen kritiikeistään ja turhautumisistaan, jotka koskevat asetuksen 1408/71 kohderyhmää, täytäntöönpanoa ja muuttamisen hitautta.
Vetoomusvaliokunnan jäsenenä tiedän hyvin, että on paljon ja yhä enemmän asukkaita, mukaan lukien kolmansien maiden kansalaisia ja rajatyöntekijöitä, joiden kohdalla nykyiset järjestelyt eivät toimi riittävän hyvin. Laajentuminen tekee monimutkaisesta koordinointijärjestelmästä entistä monimutkaisemman, eikä ole ihme, että useat kansalaiset eivät yksinkertaisesti usko, että unioni ottaa kansalaisten vapaan liikkuvuuden yhtä vakavasti kuin sitoutumisensa tavaroiden vapaaseen liikkuvuuteen. Meidän täytyy keksiä keino, jolla teemme asioista helpommat kansalaisille ja näiden järjestelmien johtajille. Ei olisi yllättävää, jos meiltä alettaisiin pyytää sellaisen eurooppalaisen viraston perustamista, joka asioisi kansallisten hallintojen kanssa kansalaisten puolesta.
Rajatyön vaikutusta käsittelevää selvitystä koskevan direktiivin pyytäminen on perusteltua. Tällainen selvitys olisi ainakin ennakoiva, ja sen avulla voitaisiin toivottavasti puuttua joihinkin ongelmiin, ennen kuin ne ilmaantuvat, mikä olisi mukavaa vaihtelua. Sekin on selvää, että kun yhä useammat maat yhtenäistävät verotustaan ja sosiaaliturvajärjestelmiään, meidän täytyy ryhtyä toimiin korjataksemme ne tästä seuraavat vinoumat, jotka voivat johtaa kaksinkertaisiin maksuihin. Tärkeintä tässä on kuitenkin se, että jäsenvaltioiden täytyy todistaa sitoutumisensa vapaaseen liikkuvuuteen käsittelemällä ongelmia avoimesti ja Euroopan unionin kansalaisten etua ajattelen.

Puhemies
Keskustelu keskeytetään, ja sitä jatketaan klo 15.00.
Siirrymme äänestykseen.

Banotti
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Kun jäseniä tulee koko ajan lisää saliin, haluan ilmoittaa toivotusta uudistuksesta. Istuntosalin taakse on tänään avattu tupakointialue, se on kaunis, aurinkoinen tila, josta on upeat näkymät. Toivon, että kollegani, jotka tuhoavat terveytensä tupakoimalla, viihtyvät uudessa tilassa ja lakkaavat tupakoimasta savuttomissa tiloissa. Toivottavasti kaikki kuulivat tämän.

Puhemies
Kiitos, että huolehditte tupakoimattomien eduista, jäsen Banotti.

Lynne
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Olen iloinen siitä, että meillä on vastedes tupakointitila savuttoman alueen sijasta. Toivonkin, että kaikki parlamentin jäsenet ja muut työntekijät kunnioittavat savuttomia alueita koko Euroopan parlamentin rakennuksessa. Minun on yhä vaikea päästä täysistuntoihin ja valiokunnan kokouksiin niin täällä kuin Brysselissäkin. Vetoan siis kaikkiin, että nyt kun täällä on tupakointitila, he käyttäisivät sitä, eivätkä tupakoisi savuttomilla alueilla, eivät myöskään käytävillä ja hisseissä.

Heaton-Harris
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Mietin vain, aikooko kukaan ilmoittaa savuhiukkasille, missä tupakointitila ja savuton alue sijaitsevat.

Puhemies
Siirrymme äänestykseen.

ÄÄNESTYKSET
(Esittelijä: K. Peijs)

Ennen äänestystä:
Schreyer, komissio. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komissio perusteli eilisessä keskustelussa, miksi ja millä ehdoilla se voi hyväksyä parlamentin tarkistusehdotukset. Joidenkin näiden tarkistusten sanamuotoa piti kuitenkin muuttaa, koska muuten ei olisi varmistettu tarkistusten yhteneväisyyttä niiden perustelujen ja niitä koskevien pohdintojen kanssa. Pieniä sanamuotoa koskevia muutoksia tarvitaan myös, jotta tarkistukset vastaavat direktiivin 20 artiklaa.

Puhemies
Hyvät kollegat, tämä on mielenkiintoinen mietintö, sillä sen ensimmäinen käsittely pidettiin niinkin kauan sitten kuin maaliskuussa 1987.
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)
Kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0375/2000) neuvoston yhteisestä kannasta (11540/1/2000 - C5-0565/2000 - 2000/0022(COD)) Euroopan parlamentin ja neuvoston suosituksen antamiseksi eurooppalaisesta yhteistyöstä kouluopetuksen laadun arvioinnissa
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi.)
Doornin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0351/2000) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille SLIM-aloitteen tarkastelusta: sisämarkkinoiden lainsäädännön yksinkertaistaminen (KOM(2000) 104 - C5-0209/2000 - 2000/2115(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
De Veyracin laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö (A5-0382/2000) maailman kulttuuri- ja luonnonperinnön suojelemista koskevan yleissopimuksen täytäntöönpanosta Euroopan unionin jäsenvaltioissa(2000/2036(INI))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
van der Laanin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0397/2000) komission seurantakertomuksesta toimista vastuuvapautta 1997 koskevan Euroopan parlamentin päätöslauselman sisältämien huomautusten johdosta (KOM(2000) 224 - C5-0223/2000 - 2000/2113(DEC))
Tarkistuksesta 1Van der Laan (ELDR), esittelijä. (NL) Arvoisa puhemies, tämä on sisällöllisesti erityisen hyvä tarkistus. Olen kuitenkin kehottanut äänestämään vastaan ja halusin saada tästä komission näkemyksen, koska sikäli kuin olen ymmärtänyt, komissio on jo tutkinut tätä asiaa, eikä ole puhettakaan siitä, että yhteisö rahoittaisi koulukirjoja. Kehotin itse äänestämään tarkistusta vastaan, koska meidän ei pidä ottaa esille uusia asioita tämän vastuuvapauden yhteydessä, mutta jos komissio voisi vahvistaa tämän, niin me kaikki voimme puhtaalla omallatunnolla äänestää tarkistusta vastaan.

Schreyer
Jos Euroopan unioni tukisi juutalaisvastaista sisältöä sisältäviä oppimateriaaleja, se olisi tietysti aivan järkyttävä asia. EU:n Palestiinassa tukemat kasvatus- ja koulutusalan toimet koskevat kuitenkin infrastruktuuria tai suoria menoja, esimerkiksi opettajien palkkoja, joten tarkistusehdotus käsiteltävänä olevassa muodossa ei ole oikeastaan perusteltu ja on siten hylättävä.
Pyydän kuitenkin tietysti jäsen van der Laanin puheenvuoron johdosta komission yksikköjä tarkistamaan vielä kerran erittäin huolellisesti, onko tämä syytös todellakin perusteeton.
26 kohdasta Van der Laan (ELDR). (NL) Arvoisa puhemies, tässä kysymys on luonteeltaan teknisestä tarkistuksesta, ja tämä liittyy ainoastaan siihen, että olisimme halunneet tämän mietinnön aiemmin käsiteltäväksi. Siinä tehdään viittaus eiliseen, mutta koska hyväksymme mietinnön tänään, se on hieman epäjohdonmukaista. Tekstin pitää siis kuulua seuraavasti:
"suhtautuu myönteisesti siihen, että parlamentin pääsihteerille esittämä pyyntö panna täytäntöön menettelyt luottamuksellisten asiakirjojen käsittelemiseksi, mukaan lukien turvallisen arkiston ja turvallisen lukusalin perustaminen, asiakirjoihin tutustumista koskevat viralliset säännöt ja asiaa koskeva rekisteri ovat johtaneet ehdotukseen puhemiehistölle, jota pyydettiin päättämään asiasta joulukuussa 2000, ja pyytää, että tämä pannaan täytäntöön 31. tammikuuta 2001 mennessä."(Parlamentti hyväksyi suullisen tarkistuksen.)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Garriga Polledon laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0331/2000) tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksesta nro 8/99 yhteisön tullikoodeksissa säädettyjen vakuuksien ja takaussitoumusten käytöstä perinteisten omien varojen kantamisen suojaamisessa sekä komission vastaukset (C5-0228/2000 - 2000/2132(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
McCartinin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0396/2000) tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksesta nro 1/1999 eläinten ruokintaan tarkoitetulle rasvattomalle maidolle ja maitojauheelle myönnettävästä tuesta, nro 2/1999 yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen vaikutuksista vilja-alaan, nro 1/2000 klassisesta sikarutosta ja nro 8/2000 yhteisön toteuttamista voirasvan myyntitoimenpiteistä sekä komission vastaukset (C5-0236/2000, C5-0237/2000, C5-0238/2000, C5-0239/2000 - 2000/2130(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Staesin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0389/2000) tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksesta nro 2/2000 Euroopan unionin Bosnia ja Hertsegovinalle rauhan ja oikeusvaltion palauttamiseksi myöntämästä tuesta sekä komission vastaukset (C5-0229/2000 - 2000/2131(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Dell'Alban laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0359/2000) rakennerahastoihin (talousarvion toteutus) liittyvistä erityiskertomuksista nro 6/1999, 7/1999, 3/2000 ja 7/2000 sekä komission vastaukset (C5-0240/2000, C5-0241/2000, C5-0242/2000, C5-0243/2000 - 2000/2129(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Heaton-Harrisin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0395/2000) tilintarkastustuomioistuimen kertomuksesta Euroopan rahapoliittisen instituutin ja Euroopan keskuspankin hallinnon tehokkuudesta tilikauden 1998 osalta sekä Euroopan keskuspankin vastaukset (C5-0319/2000 - 2000/2163(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Bushill-Matthewsin laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0335/2000) komission kertomuksesta Euroopan parlamentille ja neuvostolle: Kasvua ja työllisyyttä koskeva aloite innovatiivisille ja työpaikkoja luoville pienille ja keskisuurille yrityksille (pk-yrityksille) tarkoitetuista rahoitustukitoimenpiteistä. Tilanne 31. joulukuuta 1999 (KOM(2000) 266 - C5-0507/2000 - 2000/2245(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Puhemies
Äänestys on päättynyt.
ÄÄNESTYSSELITYKSET
Peijsin suositus (A5-0369/2000) toiseen käsittelyyn

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, pelkäsin, että minun on esitettävä äänestysselityksiä kirjallisesti. Olin todellakin huolissani, että jalassani olevan murtuman vuoksi en kykenisi esittämään niitä suullisesti. En kuitenkaan pidä itseäni henkilönä, joka järkeilee ja ajattelee jaloillaan, joten toivon voivani hoitaa tointani tavalliseen tapaan.
Ilmoitan hyväksyväni Peijsin asiakirjan, ja pyydän, että luodaan konkreettisesti eurooppalainen pankki. Viime päivinä olemme onneksi nähneet, että euro on parantanut huomattavasti arvoaan dollariin ja puntaan nähden. Käytän siis tämän äänestysselityksen tarjoamaa tilaisuutta hyväkseni ilmaistakseni tyytyväisyyteni Euroopan rahapolitiikkaan ja pyytääkseni, että Euroopan keskuspankin toimintaa tehostetaan perustamalla toimipisteet kaikkialle Eurooppaan.

Konrad
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, ehdotuksesta luottolaitosten tervehdyttämistä ja likvidaatiota koskevaksi direktiiviksi jätetty tarkistusehdotus 5 sai valitettavasti enemmistön tuen. Tämä on enemmän kuin valitettavaa, koska siitä seuraa kolmansien osapuolten ja velkojien esineoikeus ja siten ulkomailla pankkeja varten otettuja kiinnityksiä ei ole nyt suojattu enää konkurssilta. Sitä ei voida hyväksyä!
Tämä on mielestäni riittävä syy tämän mietinnön hylkäämiseen. Olen tehnyt sen ja pahoittelen sitä, että komission yhteinen kanta käsiteltävänä olevassa muodossaan ei saanut enemmistön tukea.

Bordes, Cauquil ja Laguiller
. (FR) Komission ehdotuksen tavoitteena on yhdenmukaistaa unionin tasolla velkojien oikeudet luottolaitosten likvidaatioiden yhteydessä. Missään ei kuitenkaan mainita oikeuksia, jotka kuuluisivat kyseisten luottolaitosten työntekijöille.
Joidenkin maiden kansallisessa lainsäädännössä tunnustetaan toki työntekijöiden asema velkojina. Mutta parhaassakin tapauksessa heille turvataan korkeintaan maksamatta jääneiden palkkojen saaminen. Heille ei kuitenkaan myönnetä mitään korvauksia työpaikan menettämisestä eli tulevista palkoista, vaikka velkojille halutaan turvata heidän saatavansa, eli heidän pääomansa, joka on heidän tulevien tulojensa lähde.
Työntekijät eivät ole missään määrin vastuussa pankin tai luottolaitoksen kohtaamista vaikeuksista, sillä he eivät osallistu missään määrin päätöksentekoon. Ensisijaisesti juuri heidän pitäisi saada korvauksia työpaikkojen menetyksestä.
Äänestimme tätä suositusta vastaan, jossa huolehditaan ainoastaan kapitalistisista velkojista eikä työntekijöistä, jotka pitävät luottolaitokset pystyssä.
Sanders-ten Holten suositus (A5-0375/2000) toiseen käsittelyyn

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin Sandersin mietinnön puolesta. Vierailin muutama päivä sitten ikäihmisten yliopistossa, jossa opetetaan niitä, jotka haluavat oppia oppimisen vuoksi eivätkä saadakseen tutkintotodistuksen. Näissä yliopistoissa opiskelee luonnollisesti paljon ikäihmisiä. Tämän yliopiston vastuuhenkilö - kyse on ikäihmisten yliopistosta Bergamossa, josta olen kotoisin - valitti minulle, että näihin ikäihmisten yliopistoihin sovelleta luokitusta eikä laatutarkastusta. Hän sanoi minulle: "Monet yliopistot on organisoitu huonosti, mutta meidän yliopistomme on organisoitu hyvin. Kiinnittäkää siis äänestysselityksessänne huomiota siihen, että myös ikäihmisten yliopistojen laatuun olisi syytä kiinnittää huomiota."

Bordes, Cauquil ja Laguiller
. (FR) Emme totisesti vastusta tätä "eurooppalaista yhteistyötä kouluopetuksen laadun arvioinnissa", mutta kaikki tietävät, että opetuksen laatu riippuu julkisten koulujen käyttöön annetuista voimavaroista.
Laadukkaan opetuksen turvaamiseksi tarvitaan riittävän paljon kouluja, luokkia, joissa on vähän oppilaita ja paljon opettajia, lehtoreita sekä teknistä ja hallinnollista henkilökuntaa kaikilla opetuksen tasoilla ala-asteesta alkaen. Kaikissa Euroopan maissa alkaa jo ala-asteella eriytyminen, jonka seurauksena köyhimpien asuinalueiden lapset jäävät opetuksessa peruuttamattomasti muista jälkeen.
Eurooppalaisessa yhdenmukaistamisessa pitäisi ensimmäiseksi määrätä, että kaikkien pitää päästä sille tasolle, jolla ovat ne maat, joissa opetukseen myönnetyt varat ovat suurimmat. Mutta jopa näissä maissa vallitsee suuntaus karsia opetukseen ja yleensäkin julkisiin palveluihin suunnattuja varoja, jotta voitaisiin paremmin rahoittaa muita budjettimenoja, joista tärkeimpiä ovat kapitalistisille yrityksille, eli niiden omistajille, myönnettävät tuet ja avustukset.
Jollei opetukseen myönnettäviä varoja kasvateta kaikissa Euroopan unionin maissa, etenkin niissä, joissa varat ovat heikoimmat, EU:n suositus opetuksen laadusta jää hartaaksi toiveeksi.

Fitzsimons
. (EN) Tämän mietinnön pääpaino on tarpeessa lisätä yhteistyötä Euroopassa EU:n koulujärjestelmien opetuksen laadun arvioinnissa. Tämä saattaa osoittautua arvokkaaksi kokeiluksi, sillä eri EU-maiden hallitukset voivat hyötyä menestyksekkäiksi osoittautuneista opetusohjelmista, joita on kokeiltu ja testattu Euroopan opetusjärjestelmässä.
Meidän on hyvä ottaa huomioon myös se, että tämä on entistä tärkeämpää nyt, kun olemme astuneet uuteen tietoyhteiskuntaan. EU:n johtajat esittivät viime vuonna Portugalissa sarjan ehdotuksia, joilla Internetin käytön opiskelu laajennettaisiin kaikkiin Euroopan unionin ala- ja yläasteisiin. Tämä on äärimmäisen tärkeä yhteiskunnallinen ja taloudellinen tavoite, mikäli Euroopan unioni haluaa hyötyä uudesta sähköisestä kaupankäynnistä ja muista vastaavista liiketoiminnoista.
Tosiasia on, että uusi tietotekniikka kehittyy koko ajan. Tämä tarkoittaa sitä, että myös koulutus tietotekniikan alalla kehittyy koko ajan. Siksi Euroopan unionin täytyy reagoida koordinoidusti ja jäsentyneesti taatakseen, että parhaat tietotekniikan opetusmenetelmät ovat kaikkien opiskelijoidemme ulottuvilla. Tällä taataan entistä korkeatasoisempi opetus ja luodaan entistä vahvempi perusta, jolla houkutellaan uutta tietoteknologiateollisuutta asettumaan ja toimimaan Euroopan unionin alueella.
Yhteistyö opetusalalla on osoittautunut kuluneina vuosina menestyksekkääksi Euroopan unionissa. Erasmus-ohjelmaan osallistuu nykyään 18 valtiota, joista osa on Itä- ja Keski-Euroopan valtioita. Vuosittain noin 90 000 opiskelijaa hyötyy tästä aloitteesta. Vaikka iloitsenkin Erasmus-aloitteen menestyksestä, haluan kuitenkin muistuttaa, että parantamisen varaa on tavassa, jolla järjestelmää nykyisin hallinnoidaan Euroopan unionissa. Ulkomailla opiskelu aiheuttaa opiskelijoille yhä taloudellisia vaikeuksia. En hyväksy Erasmus-ohjelmaan osallistuvien eri jäsenvaltioiden opiskelijoiden saamissa rahoituksissa vallitsevaa epätasapainoa. Kehotan painokkaasti EU:n opetusministereitä luomaan järjestelmän, jolla poistetaan kaikki Erasmus-järjestelmän hallinnossa oleva epätasapaino.
Meidän on hyvä muistaa, että kyseessä on erittäin hyvä Euroopan unionin politiikka, jolla kannustetaan opiskelijoita opiskelemaan muissa EU:n jäsenvaltiossa. Sillä tarjotaan opiskelijoille todellisia ja konkreettisia mahdollisuuksia parantaa kielitaitoaan samalla, kun edistetään henkilöiden vapaata liikkuvuutta EU:ssa.
De Veyracin mietintö (A5-0382/2000)

Ebner
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, äänestin kollega De Veyracin mietinnön puolesta, koska olen sitä mieltä, että mietintö ei ole vain erittäin myönteinen ja kattava vaan että meidän on kiinnitettävä tähän alaan jatkossa vielä paljon enemmän huomiota. Uskon myös, että meidän on paitsi aloitettava asianmukainen PR-työ, kuten mietinnössä kaavaillaan, myös annettava käyttöön enemmän taloudellisia varoja, jotta saamme näille aloille tarvittavan koko väestön hyväksynnän.
Tältä osin tarvitaan vielä monia lisätoimia. Me olemme kuitenkin oikealla tiellä. Äänestin siksi mietinnön puolesta.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin tätä mietintöä vastaan. Miksi eläkeläisten puolue äänesti jäsen De Veyracin mietintöä vastaan? Ennen lähtöäni Strasbourgiin tapasin entisen Euroopan parlamentin jäsenen, Monica Baldin, joka on perehtynyt erittäin hyvin kulttuurikysymyksiin ja joka keskustellessamme tästä mietinnöstä kahvilassa hyvän kahvin ääressä huomautti minulle: "Miksi tässä mietinnössä esitetään näihin luetteloihin otettujen Italiassa sijaitsevien kulttuurikohteiden määrän vähentämistä? Eikö pitäisi katsoa ennemminkin jäsenvaltiossa sijaitsevien kohteiden laatua kuin määrää? Onko meidän syymme, jos Italia on täynnä suojeltavia antiikkikohteita?"

Alyssandrakis
Kollega Veyracin mietinnössä on hyviä aikomuksia, ja siihen sisältyy joitakin rakentavia ehdotuksia. Näistä syistä me Kreikan kommunistisen puolueen Euroopan parlamentin jäsenet äänestämme sen puolesta.
Pelkäämme kuitenkin pahoin, että ehdotukset on suunnattu kuuroille korville. Kaikki tietävät, että kulttuuri- ja luonnonperinnöt uhkaavat tuhoutua täysin, kun harjoitetaan toimintaa, joka heikentää tai tuhoaa niiden paikkojen kaupunkiympäristöä tai maisemaa, joissa nämä mittaamattoman arvokkaat perinnöt sijaitsevat. Ylimitoitettu ja valvomaton maan käyttö, lisääntynyt rakentaminen kaupunkien historiallisissa keskustoissa, viheralueilla ja vapailla vyöhykkeillä sekä metsien ja luonnonympäristön todellisten suojelutoimien vajavaisuus ovat tulosta jatkuvasti kiihtyvästä hyökkäyksestä ympäristöä ja kulttuurimaisemaa vastaan.
Mikään näistä asioista ei tietenkään tapahdu sattumalta joidenkin pahantahtoisten ihmisten toimesta, vaan ne ovat välittömiä seurauksia politiikasta, joka kaupallistaa kaiken ainoana tunnuslauseenaan aina vain suurempien voittojen turvaaminen. Tyypillinen esimerkki ovat Halkidikin Olimpiadassa, lähellä Stageiraa, Aristoteleen synnyinkaupunkia sijaitsevat TVX Gold -yrityksen laitokset, jotka tuhosivat metsän ja vaarantavat historialliset jäänteet; ja ikään kuin tässä ei olisi tarpeeksi, alueen asukkaat vedettiin oikeuteen ja heidät tuomittiin, koska he rohkenivat puolustaa historiallista luonnonympäristöään. Monia esimerkkejä voisi lisäksi luetella meneillään olevista tai suunnitelmiin sisältyvistä tuhoista, joita vuoden 2004 olympiakisojen järjestäminen aiheuttaa Ateenassa.
Sen sijaan, että unioni tekisi jotakin tällaisten ilmiöiden pysäyttämiseksi ja hoitamiseksi, se päinvastoin on tämän politiikan päätukija. Se rahoittaa hankkeita, joita rakennetaan arkeologisille alueille, ja hautaa ja tuhoaa antiikin jäänteitä kuten esimerkiksi Akropolis-museon tapauksessa. Tällä hetkellä Kreikan hallitus on kumonnut perustuslain 24 artiklan ja poistanut tällä tavalla sen vähänkin lainsäädännöllisen suojan, joka metsillä oli, ilman pienintäkään reaktiota EU:n taholta.
EU rakastaa suuria ja mahtavia sanoja kulttuurista, ja vaikka se julistaakin, että kulttuuriperintö on tietyn yhteisön oman identiteetin ja historiallisen kehityksen perustekijä, se ei tee mitään sen hyväksi, että Parthenonin marmorit palautettaisiin niiden luonnolliselle ja historialliselle paikalle, jonka erottamaton osa ne ovat, vähimmäisenä käytännön osoituksena historiallisten kulttuurijäänteiden kunnioittamisesta ja historiallisten jäänteiden suojelusta. Lisäksi EU pysyy välinpitämättömänä Pohjois-Kyproksen arkeologisten jäänteiden ryöstelylle sekä niiden barbaarimaiselle tuhoamiselle Turkin miehitysjoukkojen toimesta. Lopuksi, EU kantaa raskaan vastuun pommitusten aiheuttamista tuhoista historiallisille jäänteille Jugoslavian vastaisen hyökkäyksen aikana.
Tätä tilannetta ei voida parantaa puolinaisilla toimilla eikä kauniilla toivomuksilla, eikä se tietenkään ole mahdollista markkina-ajattelun oloissa. Se, mitä tarvitaan, on massojen, kaikkien kulttuuritahojen, kaikkien työntekijöiden lähteminen liikkeelle, toisenlainen politiikka, joka kunnioittaa työtätekevää ihmistä ja hänen luovuutensa tuloksia.

Andreasen
. (EN) ELDR-ryhmän mielestä De Veyracin mietinnöllä on suuri merkitys maailman kulttuuri- ja luonnonperinnön suojelun edistämiselle.
Meidän mielestämme maailman kulttuuri- ja luonnonperinnön suojelemista koskevan yleissopimuksen täytäntöönpano EU:ssa kuuluu pikemminkin jäsenvaltioille kuin Euroopan yhteisölle. Meidän on vaikea nähdä, millä tavalla EU:n puuttuminen tähän asiaan tuo sille "lisäarvoa". ELDR-ryhmän De Veyracin mietintöön esittämät tarkistukset kuvastavat tätä kantaamme.
Täten "lisäarvon" puutteen ja toissijaisuusperiaatteen vuoksi ELDR-ryhmä pidättäytyy äänestämästä lopullisessa äänestyksessä.

Esclopé
. (FR) Yhteisen perintömme suojeleminen ja edistäminen jokaisessa jäsenvaltiossa on olennaista, sillä siten turvataan meidän identiteettimme ja ominaispiirteemme eroavaisuuksia kunnioittaen.
Tämän perinnön, olipa se sitten kulttuurista, arkkitehtonista, taloudellista tai ympäristöllistä, juuret ovat menneisyydessämme: sen suojeleminen ei ole mitään jälkijoukon taistelua, vaan se on päinvastoin valmistautumista tulevaisuuteen. Täten, kuten Ernest Renan kirjoitti: kehitystä vievät eteenpäin ainoastaan ne, jotka ottavat lähtökohdakseen syvän kunnioituksen menneisyyttä kohtaan.
Meidän pitää siis hyödyntää rikkauksia menneisyydestämme, perinnöstämme, juuristamme ja perinteistämme, jopa kaikkein vanhimmista, valmistellaksemme tulevaisuuttamme. Tämä rikkaus ja kulttuurinen monimuotoisuus opettaa meitä tuntemaan itsemme paremmin. Mutta sitä varten meidän täytyy kunnioittaa perintömme monimuotoisuutta ja kaikkea erilaisuuttamme, ja ainoastaan toissijaisuusperiaate mahdollistaa tämän.
Toissijaisuusperiaatteen avulla voimme ylläpitää, kehittää ja siirtää eteenpäin perintöämme, kulttuuriamme ja perinteitämme. Jos näistä jokin tuhotaan tai tyhjennetään sisällöstään (kuten metsästys, maaseutuelämä tai gastronomia), silloin katkaistaan rikkauksiemme ja elintapojemme siirtämisen ketju ja köyhdytetään kulttuuria, eikä lopulta jää kuin muotti, johon jokaisen täytyy sopeutua elääkseen yhteiskunnassa, joka on harmaa, mutta jota "johtajien ja päättäjien" on helpompi muokata ja valvoa. Sellaista ei voida hyväksyä.
Perintömme suojelemiseksi, ylläpitämiseksi ja edistämiseksi meidän täytyy varjella arkkitehtuuriamme, tukea käsityöteollisuuttamme sekä turvata ja arvostaa maisemiamme, mutta - ja korostan tätä - ilman, että eristämme niitä ihmisistä, ja ilman, että niistä riisutaan perinteet ja käytännöt. Meidän täytyy myös turvata oikeus erilaisuuteen ja tukea kaikkien näiden arvojen säilyttämistä, sillä maaseudulla on oikeutettu asemansa tässä äärimmäisen kaupunkikeskeisessä yhteiskunnassa.
Haluankin sanoa tämän mietinnön yhteydessä, että vaikka onkin tärkeää suojella kolmansien maiden ja unionin perintöä, on yhtä tärkeää ja olennaista suojella maittemme ja alueittemme perintöä. Tästä syystä olemme tyytyväisiä kaikkeen, mikä liittyy tämän perinnön huomioimiseen erilaisissa perinnön suojelua ja entisöimistä koskevissa koulutushankkeissa. Sama koskee tukea käsityötoiminnalle, tälle alalle, joka tarjoaa paljon työpaikkoja, kunhan sitä ei tukahduteta liian tiukalla ja epärealistisella sääntelyllä, kuten torikauppiaiden tapauksessa tapahtui.
Esitämme kuitenkin varauksen eurooppalaiseen sääntelyyn, joka ympäristönsuojelun (vaikka suojelu sanana onkin liian rajaava) varjolla ainoastaan tuhoaa perinteet ja paikalliset käytännöt, jotka ovat olennainen osa alueidemme kulttuuria. Se on kuitenkin vastoin mietinnön tavoitetta, ja vaikka tuemme tätä mietintöä, pidättäydymme juuri edellä mainitusta syystä äänestämästä.

Figueiredo
. (PT) Unescon yleiskokous hyväksyi vuonna 1972 maailman kulttuuri- ja luonnonperinnön suojelemista koskevan yleissopimuksen, jonka 158 valtiota, mukaan luettuina Euroopan unionin 15 jäsenvaltiota, on allekirjoittanut. Sen jälkeen Maailmanperintöluetteloon on liitetty 630 kohdetta, joista 30 prosenttia sijaitsee Euroopan unionin valtioissa, eli 188 kohdetta, joista 10 on Portugalissa.
On kuitenkin ilmeistä, ettei kohteiden luokitteleminen maailmanperinnöksi riitä. On tarpeen ryhtyä kaikkiin mahdollisiin toimiin, myös rahoitustuen antamiseen, niiden kunnossapidon tukemiseksi, kuten olemmekin tehneet niiden ehdotusten kohdalla, jotka olemme esittäneet liitettäväksi yhteisön talousarvioon.
Kuten esittelijä tähdentää, eurooppalaiset kohteet ovat yliedustettuina Maailmanperintöluettelossa, minkä takia kolmansia maita on tuettava ja rohkaistava täydentämään luonnon- ja kulttuuriperintöluetteloa kattavasti, jotta ne voisivat hyötyä suojelusta.
Yhtä tärkeää on, että jäsenvaltiot panevat täytäntöön nykyiset direktiivit, erityisesti direktiivin, joka koskee kulttuuriympäristöön kohdistuvien vaikutusten arviointia tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden yhteydessä, kuten mietinnössä todetaan.

Gasòliba i Böhm
. (ES) Äänestin maailman kulttuuri- ja luonnonperinnön suojelusta Euroopan unionin jäsenvaltioissa tehdyn yleissopimuksen soveltamista koskevan De Veyracin mietinnön puolesta, koska olen vakuuttunut siitä, että meidän on päästävä eteenpäin Euroopan unionin kulttuurin alalla ja tehtävä työtä sen hyväksi, että turvaisimme unionille kulttuuripolitiikan, joka korostaisi yhtenä oman ja vanhan mantereen henkisen rikkauden perusominaisuutena kulttuurin, kielten, arkkitehtuurin ja taiteen monipuolisuutta sekä kaikkia niitä elementtejä, joista yhteinen kulttuuriperintömme koostuu, kuten voi todeta unionin halki kulkiessaan ja nähdessään, kuinka monenlaiset henkiset virtaukset ovat vuosisatojen kuluessa kiteytyneet muistomerkkeihimme, taidetyyleihimme, arvojärjestelmiimme, uskonnollisiin ja henkisiin aatesuuntiimme, filosofisen ja tieteellisen ajattelun koulukuntiimme. Lyhyesti sanoen, meidän on perussopimusten mukaisesti syvennyttävä Euroopan kulttuuripolitiikkaan, tuettava ja suojeltava sen monipuolisuutta, tuota tekijää, joka heti määrittelee Euroopan yhtenäisyyden. De Veyracin mietintö auttaa meitä arvostettavalla tavalla kulkemaan tähän suuntaan.
Doornin mietintö (A5-0351/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, olen varma, että te kuuntelette tarkkaavaisesti äänestysselitystäni, jossa kannatan tätä mietintöä. Suhtaudun myönteisesti kaikkiin toimiin, joilla pyritään supistamiseen ja järkevöittämiseen, kunhan ne toteutetaan järkevästi ja tavalla, joka ei ole liian raskas näiden toimien kohteille. Korostan kuitenkin, että tässä sosiaaliturvan yhteensovittamista koskevan yhteisön lainsäädännön yksinkertaistamisessa ja järkevöittämisessä - josta tässä mietinnössä puhutaan - olisi otettava huomioon, että useammassa Euroopan unionin jäsenvaltiossa työskennelleen työntekijän pitäisi saada eläkkeensä yhdeltä eläkelaitokselta eikä osaa yhdestä jäsenvaltiosta ja toista toisesta, kolmatta kolmannesta ja niin edelleen.

Puhemies
Kiitos, jäsen Fatuzzo. Mitä enemmän kuuntelen teitä, sitä selvemmäksi minulle käy, että tulen ennen pitkää tuntemaan koko elämäntarinanne.

Bordes, Cauquil ja Laguiller
. (FR) Markkinatalouden vastustajina emme ota kantaa Euroopan markkinoiden väitettyyn yksinkertaistamiseen. Pitäydymme näin ollen äänestämästä esitetystä mietinnöstä.
Sitä vastoin näkökohdista, jotka voivat koskettaa väestön työtätekevää enemmistöä, kannatamme seuraavia asioita:
sosiaalilainsäädäntöä ja sosiaaliturvaa täytyy yksinkertaistaa siten, että malliksi otetaan maat, joissa ne ovat työntekijöille suotuisimpia;
Alv:tä täytyy yksinkertaistaa siten, että Alv ja kaikki kulutukseen kohdistuva verotus täytyy lakkauttaa, sillä ne ovat epäoikeudenmukaisia, koska ne kohdistuvat lähinnä vähätuloisten yhteiskuntaluokkiin, ja ne täytyy korvata kasvattamalla kapitalististen yritysten verotusta ja ottamalla käyttöön kaikenlaisten pääomatulojen voimakkaasti progressiivinen verotus.
van der Laanin mietintö (A5-0397/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin van der Laanin mietinnön puolesta. Kiitän häntä nyt hänen äskeisistä sanoistaan, ja haluaisin korostaa tätä mietintöä kannattaessani sitä sen osaa, jossa viitataan Palestiinan viranomaisille annettavaan tukeen. Tämän ehdotuksen minulle tekivät Israelin eläkeläisten puolueen edustajat - sillä knessetissä on Israelin eläkeläisten puolueen edustajia - joista yksi sanoi minulle: "On oikein, että autatte palestiinalaisia. Teidän pitäisi oikeastaan auttaa heitä enemmän ja paremmin, ja valvoa, että tällä tuella todella autetaan Palestiinan kansaa, joka todella tarvitsee apua. Olen itse asiassa vakuuttunut, että jos Palestiinan kansalaisten talous ja terveys ovat paremmalla tolalla, sotaa käydään vähemmän kuin nyt valitettavasti on asianlaita."

Beysen ja Ries
. (FR) En jaa ryhmäni kantaa kollegani Rijk Van Damin esittämään tarkistukseen, jota itse tuen.
Se, ettei vuoden 1997 vastuuvapautuksen tekstissä mainita palestiinalaisten koulukirjojen juutalaisvastaista propagandaa, on yksi asia. Voisi sanoa, että se on tekninen kysymys. Se, että vastustaisimme tekstiä vain tästä syystä, eli sen muodon, ei sen sisällön vuoksi, on mielestäni vääränlainen poliittinen sanoma.
Euroopan unioni ja jäsenvaltiot ovat Oslon sopimuksista lähtien tukeneet suurilla summilla Palestiinan koulujärjestelmää. Meidän täytyy vaatia komissiota valvomaan tarkkaan, ettei palestiinalaisissa kouluissa jaettu kirjallinen aineisto yllytä sotaan, väkivaltaan ja rotuvihaan.
Unioni ei voi samaan aikaan tukea aktiivisesti sovintoa ja rauhaa herkeämättömillä ponnisteluilla ja sulkea silmiään siltä, että sen myöntämä taloudellinen apu käytetään ideologioiden levittämiseen. Toivon myös todella, että tästä aiheesta käydään pian perusteellinen keskustelu parlamentissa.
Meidän täytyy olla ehdottomia tässä asiassa. Omatuntomme vaatii sitä meiltä. Samoin vaativat äänestäjämme.

Sacrédeus
. (SV) Olen äänestänyt mietinnön ja erityisesti jäsen Van Damin esittämän tarkistuksen 1 puolesta.
On tärkeää, että Euroopan parlamentti pahoittelee voimakkaasti sitä, että Palestiinan kouluissa käytetyissä opetusvälineissä esiintyy juutalaisvastaisia ilmauksia ja että parlamentti kehottaa komissiota huolehtimaan siitä, että palestiinalaisten opetukseen myönnettävällä tuella ei suoraan eikä epäsuorasti rahoiteta rotuvihaa, vaan että sillä tuella, jota EU myöntää Palestiinan koulutusjärjestelmälle, edistetään sen sijaan Lähi-idän rauhaa ja sovintoa.
EU:n tuki on suunnattava niin, että se edistää mahdollisimman paljon rauhan ja sovinnon aikaansaamista Lähi-idässä. EU myöntää tukea muun muassa Palestiinan koulutusjärjestelmälle. On erittäin valitettavaa ja häpeällistä, että Palestiinan kouluissa käytettävissä oppikirjoissa esiintyy juutalaisvastaisia ilmaisuja ja että Israelia, Lähi-idän ainoaa demokratiaa, kuvataan niissä niinkin kammottavin kuin natsistisin ilmauksin.

van der Laan
. (EN) Esittelijä ja ELDR-ryhmä jakavat tarkistuksessa 1 esitetyn mielipiteen, joka koskee huolta siitä, että EU:n taloudellista tukea saatetaan käyttää rotuvihan lietsomiseen palestiinalaisten keskuudessa heidän juutalaisia naapureita vastaan.
Talousarvion valvontavaliokunta pitää tiukasti kiinni siitä, että vastuuvapautta koskevan seurantakertomuksen täytyy rajoittua koskemaan kyseisen vuoden alkuperäisen vastuuvapautta koskevan päätöslauselman sisältöä.
Tässä tarkistuksessa tuodaan esiin uusi asia hiljattain ilmenneiden todisteiden pohjalta. Tästä syystä esittelijä suosittelee, että tarkistus hylätään, mutta että asiaa käsitellään perusteellisemmin parhaillaan valmisteltavassa vuoden 1999 vastuuvapautta koskevassa asiakirjassa.
Garriga Polledon mietintö (A5-0331/2000)

Cushnahan
Arvoisa puhemies, puhujat ovat kiinnittäneet huomiota useisiin ongelmiin, muun muassa savukkeiden salakuljetukseen. Jaan heidän huolensa, sillä yleisesti uskotaan, että kansainväliset rikolliset ovat tällä hetkellä kiinnostuneempia savukkeiden kuin huumeiden salakuljetuksesta, sillä se on tuottoisampaa ja vähemmän vaarallista. Meidän täytyy EU:ssa reagoida kiireellisesti tähän ongelmaan.
Savukkeiden salakuljetuksen tuotot eivät pelkästään rikastuta rikollisia, vaan ne myös vähentävät EU:n tuloja, jotka muutoin käytettäisiin syövän ja köyhyyden vastaiseen taisteluun, ihmisoikeuksien edistämiseen jne. Lisäksi halvat savukkeet kasvattavat terveyshaittoja, sillä ne lisäävät savukkeiden kulutusta. Meidän täytyy lisäksi saada kansallisten ja alueellisten hallintojen ministerit tukemaan savukkeiden salakuljetuksen vastaista kampanjaa.
Komission pitäisi ottaa yhteyttä etenkin Pohjois-Irlannin parlamentin terveysministeri de Bruniin ja opetusministeri McGuinnessiin. Mainitsen tämän siksi, että pyrimme torjumaan syöpää opetus- ja terveysohjelmien avulla, ja Anderstown News paljasti hiljattain IRA:n laajan osallistumisen laittomaan savukkeiden salakuljetukseen. Näillä ministereillä on yhteyksiä kyseiseen järjestöön. Onko parempaa keinoa hyötyä ministerinsalkusta, kuin kehottaa heidän ystäviään luopumaan tällaisesta toiminnasta? Tämä korostaa myös laajemman valvonnan tarvetta Pohjois-Irlannissa.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin tämän mietinnön puolesta, mutta suurin varauksin. Ennen kuin lähdin Strasbourgiin, tapasin ravintolassa herra Rotan, eläkeläisen, joka on myöskin Bergamosta. Puhuimme eläkeläisten puolueesta, ja hän kysyi minulta, olinko tyytyväinen Euroopan parlamenttiin. Sanoin hänelle: "Miten hienoa työtä olenkaan saanut tehdä! Olen tyytyväinen, viihdyn hyvin ja minulla on hyviä ystäviä. Myös varapuhemiehet ovat hyvin valppaita, ja olen heihin oikein tyytyväinen, kuten esimerkiksi varapuhemies Provaniin". Tähän hän vuorostaan: "Ja kaikkiko toimii Euroopassa hyvin? Ettehän suinkaan haaskaa aika ajoin eurooppalaisten rahaa?" "Ei," vastasin, "toimintamme on erinomaista!" Ikävä kyllä olen kuitenkin lukenut tästä mietinnöstä, että kansallisvaltiot eivät ole soveltaneet yhteisön sääntöjä, jotka koskevat yhteisön oikeuteen perustuvien tullimaksujen kantamista. Toivon siis, että tulevaisuudessa Eurooppa toimii myös tullimaksujen kantamisen osalta.

Blak, Lund ja Thorning-Schmidt
. (DA) Olemme äänestäneet mietinnön puolesta, joka käsittelee vakuuksien ja takaussitoumusten käyttöä perinteisten omien varojen kantamisen suojaamisessa. Mietintö on kokonaisuudessaan järkevä. Siinä on kuitenkin yksittäisiä kohtia, joihin suhtaudumme torjuvasti. 15 ja 16 kohdassa ennakoidaan yhden rikosoikeudellisen säännöstön käyttöön ottamista EU:ssa sekä jäsenvaltioiden rikosoikeuden soveltamista ja oikeudenkäyttöä koskevaa yhdenmukaistamista. Se on ensiksikin epäselvästi muotoiltu. Toiseksi emme kannata jäsenvaltioiden rikosoikeus- ja oikeudenkäyttölainsäädännön yhdenmukaistamista. Kannatamme sellaisten tarpeellisten välineiden perustamista, joiden avulla EU:n varoihin kohdistuvien petosten torjuntaa voidaan tehostaa. Kannatamme OLAF-asetuksen täydentämistä ja OLAFin alaisuuteen perustettavaa yksikköä, joka johtaisi tutkimuksia ja helpottaisi syytteen nostamista kansallisissa oikeusasteissa. Yksikön pitää keskittyä vain EU:n työntekijöiden tekemiin rikoksiin. Pitkällä aikavälillä on harkittava, että käyttöön otettaisiin Euroopan yleinen syyttäjä, joka huolehtisi syytteiden nostamisesta jäsenvaltioissa tapahtuneissa EU:n varoihin kohdistuneissa petostapauksissa. Emme kuitenkaan saa yhdenmukaistaa yhdenmukaistamisen vuoksi, ja jäsenvaltioiden rikosoikeus ja oikeudenkäyttö ovat muilla aloilla valtioiden sisäisiä asioita.
McCartinin mietintö (A5-0396/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, vaikka en löydäkään enää muistiinpanojani, muistelisin äänestäneeni sitä McCartinin mietintöä vastaan, jossa käsitellään maataloutta ja maitojauhetta. Puhun siitä mielelläni tässä yhteydessä paitsi siksi, että aion toimia päättäväisesti sen hyväksi, että todella autettaisiin maanviljelijöitä, joita ei tässä asiakirjassa suojella tarpeeksi, mutta ennen kaikkea siksi, että haluan kiinnittää huomiota siihen, että maitojauheen ja yleensä maidon osalta Italiassa on näinä päivinä maailmanloppu käsillä. Paitsi että ikävä kyllä puhutaan hulluista lehmistä, eilisestä lähtien on puhuttu myös "hullusta maidosta". Sanotaan, että hullun lehmän tauti saattaa ehkä tarttua maitoa juomalla. Tällaista puhuvat tekevät todella anteeksiantamattoman teon, ja olisi hyvä, jos Euroopan unioni puuttuisi asiaan sanomalla, että maito ei ole hullu vaan hyvä juoma.

Figueiredo
. (PT) Mietinnössä arvioidaan erittäin ristiriitaisesti yhteisen maatalouspolitiikan eri osa-alueita. Niinpä siinä otetaan esimerkiksi kantaa tavalla, joka ilmentää tiukasti talousarvion puitteissa pitäytyviä näkemyksiä silloin, kun siinä iloitaan yhteisen maatalouspolitiikan uudistamisesta maataloushintojen ja tuotannon ylijäämien vähentämisen avulla ja vaaditaan korvauksien lisäpienennyksiä ilman, että siinä mainittaisiin sanallakaan tämän vaikutuksia maanviljelijöiden tuloihin. Toisaalta siinä edistetään yhteisrahoitusta, eli yhteisen maatalouspolitiikan kulujen kansallistamista uudelleen, minkä periaatetta me vastustamme.
Mietinnössä pidetään myönteisenä myös sitä, että komissio on päättänyt arvioida laajasti maidon yhteistä markkinajärjestelyä ja noudattaa tiukasti tilintarkastustuomioistuimen mielipidettä, jonka mukaan kiintiöjärjestelmä ja kiintiöiden nostaminen Agenda 2000 -ohjelmassa aiotun mukaisiksi on asetettava kyseenalaiseksi. Samalla unohdetaan, että vaikka kiintiöiden myöntämisessä on esiintynyt lievää epäoikeudenmukaisuutta esimerkiksi Portugalin kohdalla, tämä järjestelmä turvaa yhä jonkinlaisen hinta- ja tulosuojan.
Sika-alan ja eläinten kulkutautien osalta mietinnössä päädytään arvioimaan ja tukemaan ehdotusta rahastojen luomisesta siten, että itse tuottajat tai muunkaltaiset vakuutusjärjestelmät antaisivat niihin panoksensa. Tämä on poikkeamista Garot'n mietinnössä jo esitetystä mielipiteestä, jossa kannatettiin sitä, että yhteisö rahoittaisi yhdessä näitä rahastoja.
Olen kuitenkin samaa mieltä esittelijän kanssa, kun hän ottaa esiin erittäin tärkeän kysymyksen peltokasvijärjestelmästä, jonka puitteissa tuet keskitetään suurille tuottajille ja vauraimmille alueille. On tarpeen parantaa nimenomaan pientuottajien tilannetta siten, että koon perusteella jaettava tuki erotetaan muista. On vaikea ymmärtää, miten esittelijä aikoo tukea pienviljelijöitä suunnittelemiensa toimien avulla.
Staesin mietintö (A5-0389/2000)
Puhemies. Jäsen Fatuzzo, jos haluatte pysyä seisaallanne, niin jatkamme eteenpäin, sillä olette ainoa jäljellä oleva puhuja.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, jalkani väsyvät helposti, joten istuudun välillä.
Mitä tulee äänestysselitykseeni Staesin mietinnöstä, joka koskee talousarvion valvontavaliokuntaa ja erityisesti sitä, miten Bosnia ja Hertsegovinalle myönnetty tuki on käytetty, minun on sanottava, että olen tavannut tämän alueen eläkeläisten edustajia. He pyysivät, että kehottaisin Euroopan parlamenttia - minkä teen nyt erittäin mielelläni - valvomaan, että tämä tuki päätyy jollakin tavalla tai ainakin osittain myös Bosnia ja Hertsegovinan ikäihmisille. "Mutta emme me voi mennä valvomaan, mitä rahoillemme tapahtuu", vastasin hänelle. "Ei, jäsen Fatuzzo, teidän on vaadittava, että näiden varojen käyttöä valvottaisiin myös niiden kohteessa. Meidän eläkeläisten olisi saatava niistä pieni osa!"

Watson
Arvoisa puhemies, maatalousalalla on todellakin tilanjatkamiskriisi, kuten jäsen Parish kokeneena maanviljelijänä hyvin tietää.
Se, että kriisi on erityisen vakava jäsen Parishin kotimaassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, on suoraa seurausta maan hallitusten 20 viime vuoden aikana toteuttamista politiikoista, ja voittaakseen kriisin Yhdistyneen kuningaskunnan täytyy tarkistaa Fontainbleaun sopimusten seuraukset Euroopan unionin taloudelle. Ne ovat olleet tuhoisia maanviljelylle. Lisäksi esittelijän, joka on konservatiivipuolueen jäsen, täytyy tehdä töitä oman puolueensa sisällä varmistaakseen, että hänen ehdotuksiaan tuetaan alahuoneessa.
Maissa, joissa alle 10 prosenttia väestöstä asuu nykyään maaseudulla, hallitusten on liian helppo sivuuttaa näiden alueiden tarpeet, ja tämän keskustelun viestin täytyy olla, että hallitukset asettavat näin maansa vaaraan.

Korakas
. Barbaarimaiset sotilaalliset hyökkäykset rauhan nimessä, vastenmieliset "rauhansopimukset", jotka sotilaallisella voimalla pakotettiin allekirjoittamaan, niitä seurannut vastenmielinen ja epäilyttävä taloudellinen "apu" muka rauhan jälleenrakentamiseksi: tässä ovat EU:n saavutukset Bosnia ja Hertsegovinassa, Kosovossa ja ylipäänsä Balkanilla, joka on jo vuosia saanut vaikeroida valtavien imperialististen sotilaallis-poliittisten etujen ja niiden Balkanilla pelaamien pelien vuoksi.
Parlamentin mietinnöstä tekee erityisen paljastavan tapa, jolla siinä käsitellään edellä mainittua rahoitusta ja osoitetaan EU:n veroa maksavien kansalaisten rahojen valvomaton ja peitelty tuhlaus paitsi humanitaarisiin rauhanjulistuksiin myös EU:n suurten etujen vakiinnuttamiseen NATOn protektoraatissa Bosniassa. Sanat "väärinkäytökset", "viivästymiset", "myöhästyneet maksut", "miljoonien ecujen tuki laitteille, jotka eivät ole tukikelpoisia" ja "tuhlaus ja säännönvastaisuudet" toistuvat monta kertaa Staesin mietinnössä ja arvioissa. Ne maalaavat tummasävyisen kuvan vallitsevasta tilanteesta ja paljastavat, kuinka tekopyhiä ovat "tuki kansalaisyhteiskunnalle" ja "demokratian palauttaminen". Mikä olisikaan kuvaavampaa, kuin viitata mietinnön omaan huomioon "eturistiriidoista" korkean tason edustajan omassa virastossa?
Arvoisa puhemies, meille ei tule yllätyksenä, että ne, jotka haluavat "edistää" rauhaa köyhdytettyä uraania sisältävin pommein, kylväen kuolemaa ja tuhoa, eivät voi eivätkä halua toimia rauhantekijän tehtävässä. Meitä ei yllätä se, että ne suuret taloudelliset edut, jotka kylvivät ja kiihottivat kansoja repiviä kiistoja, sekä virkailijat, jotka palvelivat näitä etuja, kuten kuuluisa Kouchner, tuhlasivat määrärahojen kultakaivoksen.
Me olemme kuitenkin yllättyneitä niiden johtavien tahojen kyynisyydestä ja tekopyhyydestä, jotka edelleen jatkavat puhumista tervehdyttämisestä sekä määrärahojen käytön parantamisesta ja oikeusvaltion palauttamisesta. Yhteenveto synkästä todellisuudesta ei jätä sijaa epäilyksille eikä varsinkaan hyväuskoisuuteen tuudittautumiselle. Kansat eivät ole ostettavissa, niiden tietoisuus ei ole kaupan, ja mitä enemmän yritätte kaunistella tilannetta, sitä kiivaampaa on kansojen vastarinta.
Vaikkakin Staesin mietintöön sisältyy monia oikeita toteamuksia ja ehdotuksia, emme äänestä sen puolesta, koska sen yleisnäkemykseen ei sisälly yhtään ajatusta imperialistisen läsnäolon vastustamisesta, ja sen ainoa huolenaihe on, kuinka asioita voitaisiin kaunistella niin, että kansojen olisi helpompi sulattaa ne.
Dell'Alban mietintö (A5-0359/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin Dell'Alban mietinnön puolesta, mutta haluan korostaa, että tämä äänestysratkaisu antaa väärän kuvan - jonka haluan tässä oikaista - kannastani, sillä eläkeläisten puolueen edustajana vastustan ehdottomasti nyt jo yleistynyttä tapaa vaatia, että rakennerahastot ja Euroopan myöntämä tuki lisättäisiin kansallisiin tukiin. Rakennerahastojen olisi siis oltava täydentäviä varoja: minä en ole tästä samaa mieltä. Minusta Euroopan varojen ei missään tapauksessa pidä olla yhteydessä kansalliseen rahoitukseen ja politiikkoihin. Euroopan varat eivät saa olla sidoksissa kansallisiin varoihin. Eurooppa on eri asia kuin ne valtiot, joista se koostuu.

Maat
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää kollegaani Neil Parishia siitä, että hän on laatinut mietinnön, joka perustuu viljelijöiden todellisuuteen, siis todellisuuteen maaseudulla eikä Brysselin näkökulmaan. Tämä tuo sinänsä mukanaan tärkeän osuuden maatalouspolitiikkaan.
Kun tarkastelemme nyt tilannetta, voi ihmetellä, onko vielä olemassa nuoria ihmisiä, jotka ovat tarpeeksi hulluja ryhtyäkseen Euroopan unionissa viljelijöiksi. Tarvitsemme ihmisiä, jotka haluavat saada aikaan huippusuorituksia, itse asiassa viisijalkaisen lampaan, mutta ilman geneettistä muuntelua.
Vaikuttaa taistelulta tuulimyllyjä vastaan, kun näkee, mikä ihmisiä odottaa, ja kun samalla näkee, millaisiin suorituksiin nuorten viljelijöiden täytyy kyetä. Jos tarkastelemme nyt pelkästään sitä - rajoitun omaan kotimaahani - että maitokarjanpidossa todellakin valvotaan nyt kaikkea ruohonkorresta siihen hetkeen saakka, kun maito on supermarketissa. Näen, että peltoviljelijöiden ja puutarhurien on jo kauan täytynyt pitää täydellistä ympäristö- ja kuluttajakirjanpitoa ja että he tekevät sen myös hyvin motivoituneina. Samalla meidän on todettava, että eläinten hyvinvointia koskevat vaatimukset ovat monissa Euroopan maissa maailman tiukimpien joukossa.
Euroopassa viljelijäksi haluava joutuu siis tekemään enemmän kuin nuoret viljelijät muualla maailmassa. Hänen täytyy ottaa huomioon maisemaan ja kulttuuriin liittyvät säännöt. Hänen täytyy noudattaa tiukimpia kuluttajasääntöjä ja toimittaa hyvin moninaisia tuotteita sekä alueellisesti että laadullisesti. Hänen täytyy pitää ensisijaisena vaatimuksena eläinten hyvinvointia, ja hänen täytyy olla vastuussa tuotteesta myös silloin, kun tuote on lähtenyt tilalta. Nimitämme tätä huippu-urheilun kaltaiseksi yhteiskunnalliseksi yrittäjyydeksi. Se vaatii yrittäjyyttä, rakkautta ympäristöön ja luontoon, yhteiskunnallista suuntautumista ja sinnikkyyttä. Pelkästään jo tästä syytä olisi toivottavaa, että nuoriin viljelijöihin sovellettaisiin tulevaisuuteen suuntautuvaa erityispolitiikkaa. Siinä voitaisiin käyttää esimerkiksi laatuun sekä maiseman- ja ympäristönsuojeluun kytkettyä palkintojärjestelmää, mutta olisi myös toivottavaa, että niiden vaatimusten rahoittamiseen, jotka viljelijöiden on täytettävä, sekä viljelijöiden ja kuluttajien markkina-aseman vahvistamiseen käytettäisiin, kuten muillakin talouden aloilla, ekolisämaksua, jota eivät maksa viljelijät vaan kuluttajat.
Euroopan unionin koko kilpailupolitiikassa on silmiinpistävää, että siihen kiinnitetään kyllä paljon huomiota, mutta että esimerkiksi elintarvikealalla ostajat, supermarketit, alkavat pikkuhiljaa olla monopoliasemassa ja että samalla maatilojen - pienen mittakaavan - markkinat ovat yhä sirpaleisemmat. Tässä mielessä olisi toivottavaa, että sekä komission jäsen Monti että komission jäsen Bolkestein tarkastelisivat vielä kriittisemmin tätä alaa kilpailun kannalta.
Arvoisa puhemies, yksikään ihminen ei tule päivääkään toimeen ilman ruokaa, ja elintarvikkeet ovat ensimmäinen elämisen edellytys. Tämä vaatii motivoituneita tuottajia. Tämä tarkoittaa, että elintarvikkeet eivät ole pelkästään markkinat vaan että niihin liittyy myös kansanterveys, maaseutu ja luonto. Lyhyesti sanottuna, jos ymmärrämme tämän, silloin tiedämme, että nuorten viljelijöiden täytyy olla tulevaisuudessa ikään kuin viisijalkaisia lampaita ja että he ansaitsevat siinä mielessä enemmän tukea tai poliittista tukea kuin he nykyisin saavat.
Heaton Harrisin mietintö (A5-0395/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, Heaton-Harrisin mietintö, jonka puolesta äänestin, käsittelee Euroopan rahapoliittisen instituutin tehokkuutta ja siten myös euron tilannetta. Minulla on ollut jo tilaisuus esittää tyytyväisyyteni Euroopan yhteisestä valuutasta, eurosta, sen viime viikkoina kohonneen kurssin vuoksi, mutta nyt haluan esittää päättäväisesti, että luotaisiin eurooppalainen pankki. Katson, että EIP:n - Euroopan investointipankin - pitäisi olla lähempänä Euroopan kansalaisia myös pankkina ja luottolaitoksena. Toivon siis, että tästä esityksestäni otetaan vaari.

Krivine ja Vachetta
. (FR) Heaton-Harrisin mietinnössä sotketaan kaksi asiaa. Siinä kritisoidaan maltillisen palkkakehityksen nimissä erityisen palkkion maksamista osalle EKP:n työntekijöistä, ja se onkin täysin tuomittavaa. Esittelijä kuitenkin moitti EKP:tä OLAFin (Euroopan petostentorjuntaviraston) toiminnan haittaamisesta. Täten meille kerrotaan, että "Euroopan keskuspankki toteaa, että se ei salli Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) toteuttavan sisäistä tutkimusta", että "ensimmäisessä kertomuksessaan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle OLAFin valvontakomitea vaati oikeustoimien käynnistämistä kaikkia niitä yhteisön elimiä vastaan, jotka eivät ole panneet täytäntöön asetusta 1073/99 vuoden 1999 loppuun mennessä" ja että "12. tammikuuta 2000 komissio käynnisti Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa oikeustoimet Euroopan keskuspankin 7. lokakuuta 1999 tekemästä päätöksestä olla panematta täytäntöön parlamentin ja neuvoston asetusta 1073/1999".
Kaikki tämä on mielestämme erittäin vakavaa, ja kannatamme mietinnön kohtaa, jossa pahoitellaan ilmeistä ristiriitaa, joka vallitsee sen välillä, että EKP on julkisesti sitoutunut yhteistyösuhteeseen Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) kanssa, ja sen välillä, että Euroopan keskuspankki on päättänyt, ettei se salli OLAFin toteuttaa sisäistä tutkimusta ennen kuin Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on antanut tuomionsa. Tästä syystä äänestämme Heaton-Harrisin mietinnön puolesta.
Bushill-Matthewsin mietintö (A5-0335/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, en voi olla antamatta äänestysselitystä ystäväni Bushill-Matthewsin mietinnöstä, josta käytin jo puheenvuoron keskustelun aikana. Nyt haluaisin kuitenkin kiinnittää huomiota siihen, että puoltava ääneni merkitsee myös kehotusta, että jäsen Bushill-Matthews tulevaisuudessa hyväksyisi esittämäni tarkistuksen, joka nyt valitettavasti hylättiin ja jossa esitettiin varojen myöntämistä pienille ja keskisuurille yrityksille, jotka ottavat tavakseen saattaa yhteen nuoren yrittäjän, joka on täynnä intoa ja työhaluja, ja ikääntyneen senioriyrittäjän, joka tietää ja osaa kaiken ja voi välittää osaamisensa eteenpäin, vaikka hänellä ei enää olekaan niin paljon halua työskennellä pitkään ja jolle tuottaisi tyydytystä siirtää nuorille kokemusperintönsä.

Korakas
Kreikan kommunistisen puolueen parlamentaarikot äänestävät Bushill-Matthewsin mietintöä vastaan, koska mietinnössä ehdotetut konkreettiset "innovatiivisille ja työpaikkoja luoville pienille ja keskisuurille yrityksille (pk-yrityksille) tarkoitetut rahoitustukitoimenpiteet" liittyvät monopolien ja EU:n pk-yritysten vastaiseen yleispolitiikkaan, joka koostuu kolmesta tekijästä:
· Joidenkin harvojen keskisuurten ja suurten yritysten - Kreikan taloustietojen mukaan - valikoiva tukeminen tavoitteena niiden edelläkävijän roolin jäädyttäminen monopolien ympärille sekä pääomien tuotannon keskittymisprosessin vahvistaminen.
· Muiden pienten sekä keskisuurten yritysten ylivoimaisen enemmistön kilpailuehtojen huonontaminen tavoitteena omien menettelyjen vahvistaminen toista tietä.
· Edellisen lisäksi kaikissa EU:n pk-yrityksiä koskevissa ohjelmissa käy selvästi ilmi monopolipääoman tavoite jättää pk-yritysten taakaksi työpaikat, jotka niiden on pakko lakkauttaa, kun työväenluokan hyväksikäyttö lisääntyy teknologisen kehityksen siivittämänä. Kyseisen tavoitteen onnistumismahdollisuudet ovat äärimmäisen pienet, koska se kompastuu kapitalistisen järjestelmän sisäiseen ristiriitaisuuteen.
Tärkeä on lisäksi huomio, joka liittyy eurooppalaisten ohjelmien vastaanottajiin, joita ovat yksittäiset yritykset eivätkä siis kaikki pk-yritykset. Suurpääoma tietenkin tietää, että koko pk-sektoria tukeva politiikka synnyttäisi niille varteenotettavan vastustajan. Niinpä edes niistäkään eurooppalaisista ohjelmatuista, jotka päätyvät pienille yrityksille, ei ole hyötyä, koska kapitalistisilla markkinoilla jokaisen pienen eristyksissä olevan yrityksen asema on erittäin heikko.
Joukko huomioita konkreettisten ohjelmien todellisesta luonteesta tukee edellisiä yleisluonteisia huomioita:
1. Ehdot yrityksille, joihin nämä toimet on suunnattu (työntekijöiden määrä alle 250 ja liikevaihto alle 14 miljardia drakmaa), antavat oletettavasti suuryrityksille - luokiteltuna Kreikan taloustietojen mukaan - mahdollisuuden hyödyntää niitä. Kreikassa käytännössä 91 prosenttia yrityksistä työllistää alle 4 henkilöä ja niiden liikevaihto jää alle 60 miljoonaan drakmaan. Tästä näkökulmasta Euroopan parlamentin mietinnön huomio, että pienistä yrityksistä ei huolehdita, on perusteltu.
2. Niiden pk-yritysten kokonaismäärä, joihin nämä toimet on suunnattu, on häviävän pieni verrattuna pk-yritysten kokonaismäärään EU:ssa. Tarkemmin sanoen tukea saa kaksivuotisella ohjelmakaudella 7 287 yritystä kokonaisuudessaan noin 15 miljoonasta pk-yrityksestä eli 0,05 prosenttia.
3. Euroopan rahastoista myönnetty kokonaissumma on toivottoman alhainen eikä se vastaa käsitystä todellisesta pk-yrityksiä tukevasta politiikasta. Kokonaisuudessaan on myönnetty 273 miljoonaa euroa (93,6 miljardia drakmaa) eli 18 euroa (6 170 drakmaa) yritystä kohti.
4. Asiat ovat vieläkin huonommin tämän politiikan tuloksissa: lopulta kymmenientuhansien työttömien EU:ssa luotiin kokonaisuudessa 2 238 uutta työpaikkaa, jolloin yhden työpaikan hinnaksi muodostui 122 000 euroa (42 miljoonaa drakmaa)
5. 97:ää prosenttia niistä pk-yrityksistä, jotka hyötyivät näistä toimista, koskee ohjelmien kolmas haara, joka liittyy rahoitustakuihin, joista yritykset itse vastaavat kokonaisuudessaan.
Näin ollen on syytä ihmetellä, kuinka monimutkaista ja kallista menettelyä, jonka tulokset ovat niin heikot, voidaan esitellä EU:n poliittisena saavutuksena. Mitä Kreikkaan tulee, sitä ei esiinny lainkaan näissä ohjelmissa, joten maahamme ei saatu mitään rahoitusta.
Näistä syistä äänestämme sekä kyseistä mietintöä että koko komission esitystä vastaan.

Puhemies
Äänestysselitykset ovat päättyneet.
(Istunto keskeytettiin klo 13.00 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Rajatyöntekijöiden tilanne (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu rajatyöntekijöiden tilanteesta.

Schmid, Herman
Arvoisa puhemies, haluan ensin kiittää esittelijä Oomen-Ruijtenia erinomaisesta mietinnöstä. Rajatyöntekijöiden ongelmia on yritetty useasti aiemminkin käyttää koko verolainsäädännön yhdenmukaistamisen lähtökohtana. Esittelijä Oomen-Ruijten tietää kuitenkin, että rajatyöntekijät eivät muodosta puoltakaan prosenttia työvoimasta, että heidän ongelmansa vaihtelevat eri raja-alueilla ja että sen vuoksi tarvitaan erilaisia alueellisia ratkaisuja, jos rajatyöntekijöiden tilannetta halutaan parantaa.
Voin puhua omasta kokemuksestani, sillä olen kulkenut Tanskan ja Ruotsin väliä 25 vuotta. Olemme nyt saaneet Kööpenhaminan ja Malmön välille sillan, ja kaikki olettavat, että rajojen ylittäminen lisääntyy voimakkaasti ja että näistä kahdesta kaupungista muodostuu suurkaupunkialue. Sen vuoksi vuonna 1997 alueella otettiin Tanskan aloitteesta käyttöön EU:n tukema periaate verottamisesta työntekomaassa. Se merkitsee sitä, että ihmiset voivat asua Malmössä ja että heillä on mahdollisuus käyttää sairaanhoitopalveluja, lastenhoitopalveluja, saada koulutusta ja kaikkia muita palveluja, samalla kun he maksavat kaikki verot Tanskan valtiolle. Tämä on täysin kestämätöntä, jos aiomme saada aikaan yhteisen Juutinrauman alueen.
Ruotsin poliitikkojen kannattama rajaverotuksen vaihtoehto noudattaa OECD:n mallia, jossa suositellaan, että vero maksetaan asuinmaahan. Tämäkin periaate aiheuttaa kuitenkin ongelmia, koska veroilla rahoitetaan paljon muutakin kuin perheiden sosiaalinen hyvinvointi.
Meidän Juutinrauman alueen asukkaiden kannalta olisi todellakin parasta, jos maksaisimme kunnallisveroa sinne, missä asumme, ja valtionveroa sinne, missä käymme töissä. Luulisin, että se lopettaisi verokeinottelun ja rajajuonittelun. Tämäkin malli vaatisi kuitenkin jonkinlaista hienosäätöä täyden oikeudenmukaisuuden luomiseksi, sillä kyse on monimutkaisista asioista. Sen vuoksi on ratkaisevaa, että kyseiset alueet luovat itse omat ratkaisunsa ja että lähtökohtana pidetään sitä perusperiaatetta, jonka mukaan rajatyöntekijöiden pitää maksaa veroa sinne, missä he saavat verovaroin kustannettuja palveluja. Tämä on ainoa tapa saavuttaa pitkän aikavälin kestäviä ratkaisuja. Juutinrauman kannalta tällainen periaate on aivan välttämätön, jos siitä halutaan muodostaa yhteinen alue.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, kun olen ilmaissut eläkeläisten puolueen edustajana lämpimät onnitteluni Piacenzan kaupungille, joka on sisällyttänyt omaan järjestyssääntöönsä Euroopan perusoikeuskirjan 25 ja 26 artiklan, jotka koskevat vanhuksia ja vammaisia, esitän näkemykseni Oomen-Ruijtenin mietinnöstä.
Hyväksyn tämän mietinnön sisällön erityisesti siltä osin, kuin siinä pyydetään tutkimaan kansallisiin lainsäädäntöihin tehtyjen muutosten vaikutuksia useassa eri jäsenvaltiossa työskennelleitä koskevaan asetukseen 1408 ja erityisesti siihen asetuksen osaan, joka koskee useissa eri jäsenvaltioissa työskennelleiden eläkkeiden maksamista koskevia sääntöjä. Kyse on rajatyöntekijöiden ongelmista: tämä koskee toki Euroopan unionin työntekijöitä, mutta myös epäsuorasti niitä valtioita, jotka ovat assosioituneet asetukseen 1408, eli ETAa - Euroopan talousaluetta - ja siten Italiaa ja Sveitsiä. Ikävä kyllä Italian hallitus on tulkinnut väärin Italian ja Sveitsin välistä yleissopimusta ja siihen perustuvaa asetusta, sillä se on tähän päivään asti maksanut eläkkeitä sekä Italiassa että Sveitsissä työskennelleille puolet puolesta -periaatteella, eli neljäsosan siitä summasta, joka kuuluisi maksaa, kuten italialaiset tuomarit, rauhantuomarit ja tuomioistuimet ovat todenneet. Toivon, että Euroopan parlamentti puuttuu asiaan, jotta työntekijöiden ei aina tarvitse perätä oikeuksiaan oikeusteitse.

Gillig
Arvoisa puhemies, rajatyöntekijöiden tilanne, jota tänään tarkastelemme, on kiperä ongelma Euroopan unionissa, eikä siihen ole vieläkään löydetty tyydyttävää ratkaisua. Arvoisa komission jäsen, arvoisa puhemies, tässä tilanteessa unionin maiden reuna-alueilla asuvat ja työskentelevät henkilöt eivät nauti todellisuudessa siitä Euroopan yhdentymisestä, jota me puolustamme ja josta juuri heidän pitäisi ensimmäisinä hyötyä.
Meillä on parlamentissa tapana ylistää henkilöiden ja siten myös työntekijöiden vapaata liikkuvuutta. Sille on kuitenkin yhä esteitä erityisesti verotuksen ja sosiaaliturvan alalla, mutta muitakin kysymyksiä on vielä avoimena. Tilanne ei mielestäni ole aivan sopusoinnussa kaikkien niiden vapauden ja liberalismin periaatteiden kanssa, joita tarkastelemme ja joihin löydämme erittäin hyviä ratkaisuja, kun kyse on pääomien ja kauppatavaroiden vapaasta liikkuvuudesta. Tämä on vakava este henkilöiden vapaan liikkuvuuden periaatteelle ja periaatteelle kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kieltämisestä.
Tämä mietintö on mielestäni hyvä muistutus aiemmista mietinnöistä. Toivottavasti näitä muistutuksia ei kuitenkaan tarvita enää useita.
Meidän täytyy muistuttaa jäsenvaltioita niiden velvollisuuksista ja pyytää niitä toteuttamaan todellinen arviointi poliitikoista, joilla ne ylläpitävät sellaisia järjestelmiä, joilla on kielteisiä vaikutuksia rajatyöntekijöiden tilanteeseen. Hyväksymme mietinnön yleisen lähestymistavan, mutta joidenkin tarkistusten ottaminen uudelleen mukaan laskee niitä kunnianhimoisia tavoitteita, joita meillä pitäisi olla. Kahdenvälisten sopimusten, joita on esimerkiksi verotuksen tai sosiaaliturvan alalla, pitää todellakin noudattaa säädöksiä, eikä riitä, että niissä otetaan vain huomioon erilaiset määräykset.
Arvoisa puhemies, haluaisin lopuksi muistuttaa, että meidän pitäisi pyytää kunnollista tilannekatsausta vahingollisista tai jopa syrjivistä käytännöistä, ja tilannekatsauksen avulla pitäisi pystyä estämään petokset, joita nykyään harjoitetaan. Odotamme neuvostolta tämänsuuntaisia suuntaviivoja.

Jensen
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin kiittää esittelijä Oomen-Ruijtenia hänen valiokunta-aloitteisesta mietinnöstään. Mielestäni on oikein, että parlamentti yrittää aktiivisesti vähentää rajatyöntekijöiden ongelmia. Tiedän millaisia ongelmia esiintyy Etelä-Jyllannissa, jonka kohdalla huomiota on kiinnitettävä siihen, että alueen ihmisistä vain harvat asuvat yhdellä puolella ja työskentelevät toisella puolella Tanskan tai Saksan rajaa, ja se kuvaa mielestäni käytännön ongelmien suuruutta. Sen vuoksi on mielestäni hyvä ajatus, että jäsenvaltioita kehotetaan arvioimaan jatkuvasti sitä, miten jäsenvaltioiden sosiaaliturvaa ja verotusta koskevan lainsäädännön muutokset vaikuttavat rajatyöntekijöihin, mutta me emme mielestäni voi määrätä hallituksia antamaan rajatyöntekijöille taloudellisia korvauksia lainsäädännön muuttamisen vuoksi. Olisi parempi, jos olemassa olevien ongelmien lisäksi kiinnittäisimme enemmän huomiota niihin uusiin ongelmiin, joita voi syntyä. Haluaisin myös tukea asetuksen 1408/71 yksinkertaistamista; kyse on erittäin laajasta ongelmanasettelusta, mutta tällä ongelmanasettelulla on paljon merkitystä monille ihmisille.

Bouwman
Arvoisa puhemies ja arvoisa komission jäsen, haluan esittää pari huomautusta tämän asian johdosta. Aluksi haluan kiittää jäsen Oomen-Ruijtenia hänen tekemästään työstä. Toiseksi se voidaan luonnollisesti katsoa erityisesti sosiaaliministerien neuvostolle ja osittain komissiolle, mutta ennen kaikkea sosiaaliministerien neuvostolle, osoitetuksi vetoomukseksi siitä, että tälle asialle pitäisi tehdä lopultakin jotakin erityisesti nyt, kun tiedämme, että tässä on kysymys työvoiman liikkuvuuden vapauttamisen välttämättömästä aloittamisesta koko Euroopassa. Rajatyö on vapaata liikkuvuutta, ja se kasvaa todennäköisesti erityisesti ehdokasvaltioiden liittymisen seurauksena.
On kuitenkin vielä suuria ongelmia. Kun tarkastelen ennen kaikkea kotimaatani ja joitakin sitä ympäröiviä maita - Belgiaa ja Saksaa - havaitsen, että eri ryhmittymät haluavat käyttää eri periaatteita. Rajatyöntekijöiden parissa toimivat säätiöt puhuvat asuinmaan periaatteen puolesta, ammattiyhdistysliike puhuu työskentelymaan periaatteen puolesta, hallitukset itse puhuvat asuinmaan periaatteen puolesta ja niin edelleen. Ongelma on kuitenkin saatava vihdoinkin ratkaistuksi, ja siksi emme halua tukea tiettyjä jäsen Oomen-Ruijtenin ehdottamia tarkistuksia, joissa pyritään osittain yhdistettyyn lähestymistapaan, ja ehdotamme, että työskentelymaan periaatetta pidettäisiin lähtökohtana ja että työskenneltäisiin niin sanotun eurooppalaisen sosiaalimallin parissa.

Thorning-Schmidt
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää tämän mietinnön esittelijää. On hyvä, että emme unohda rajatyöntekijöitä ja heidän ongelmiaan. Mietintö osoittaa jälleen kerran, että asetus 1408/71 tarvitsee perusteellista tarkistusta ja yksinkertaistamista, mistä neuvoston pöydällä on ollut esityksiä jo kaksi vuotta; voimme sen vuoksi vielä kerran pahoitella, että Nizzassa pidetyssä hallitustenvälisessä konferenssissa ei onnistuttu saamaan aikaan useampia enemmistöpäätöksiä. Tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat pääasiassa samaa mieltä kaikesta siitä, mitä esittelijä sanoo, mutta minä olen hänen kanssaan aivan ja täysin eri mieltä, sillä hän pitää ongelmana sitä, että yhä useammat kansallisten sosiaaliturvajärjestelmien osat rahoitetaan julkisista varoista. Asetuksessa 1408/71 kyse on sosiaaliturvajärjestelmien koordinoinnista eikä niiden yhdenmukaistamisesta, mikä on tärkeää todeta. Haluaisin korostaa tätä, sillä juuri tällaiset argumentit ovat antaneet väärin perustein tuulta purjeisiin muutamille tanskalaisille EU:n vastustajille, jotka väittävät, että EU heikentää Tanskan hyvinvointia. Muun muassa järjestäytyneet EU:n vastustajat pyrkivät määrätietoisesti estämään kaiken tällä saralla tapahtuvan työn. Vaikuttaa siltä, että he unohtavat, että neuvoston puutteellisella toimintakyvyllä on todellakin joitakin seurauksia - seurauksia niille ihmisille, jotka työskentelevät rajojen yli, ja heidän perheilleen, joita jäytää epävarmuus. Neuvoston puutteellinen toimintakyky johtaa todellakin myös siihen, että asioista päättävät tuomioistuimet eivätkä vastuulliset poliitikot. Euroskeptikot puhuvat niin paljon demokratiasta, mutta demokratia edellyttää välttämättömien päätösten tekemistä, eikä se siten salli, että kansalaiset jätetään epävarmuuteen ja että poliitikoille kuuluva valta annettaisiin tuomioistuimille.

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, haluan ensimmäiseksi onnitella jäsen Oomen-Ruijtenia hänen erinomaisesta rajatyöntekijöiden tilannetta ja erityisesti näiden työntekijöiden kohtaamia sosiaalisia ja vero-ongelmia koskevasta mietinnöstään. Haluan myös kiittää parlamenttia sen tuesta komission ehdotukselle laajentaa asetuksen 1408/71 kohderyhmää kattamaan kolmansien maiden kansalaiset ja ehdotusta nykyaikaistaa ja yksinkertaistaa kyseistä asetusta. Kiitän parlamenttia myös kannustavasta tuesta Eures-verkostolle.
Komissio yhtyy täysin huoliinne rajatyöntekijöiden kohtaamista ongelmista. Siksi suhtaudunkin myönteisesti ehdotukseenne lähettää päätöslauselma neuvostolle.
Haluaisin nyt esittää lyhyesti komission kannan päätöslauselmassa esitettyihin asioihin. Ensinnäkin, mitä tulee sosiaaliturvaan ja työmarkkinoihin, mietinnössä pyydetään komissiota järjestämään ennen tämän vuoden loppua jäsenvaltioille ja ehdokasvaltioille kansainvälinen konferenssi rajatyöntekijöiden tilanteesta. Tämä on erinomainen ajatus, ja voimme hyödyntää Eures-verkoston kautta saamaamme kokemusta. Tässä konferenssissa voitaisiin määritellä, mitkä ovat parhaat käytännöt ja aloitteet, joihin voitaisiin ryhtyä niin yhteisössä kuin kansallisella tasollakin. Lisäksi Euroopan parlamentti osallistuisi konferenssin järjestämiseen.
Lisäeläkkeiden koordinointimääräyksistä haluaisin muistuttaa teille, että komissio on sitoutunut sosiaalipolitiikan toimintaohjelmassaan ehdottamaan vuonna 2002 direktiiviä lisäeläkkeiden siirrettävyydestä. Aloite täydentää tällä alalla jo olemassa olevaa direktiiviä, joka hyväksyttiin vuonna 1998. Parlamentti osallistuu ehdotuksen laatimiseen, sillä se perustuu EY:n perustamissopimuksen 42 artiklaan ja sen hyväksyminen edellyttää yhteispäätösmenettelyä. Voin lisäksi vahvistaa, että rajatyön laajuutta ja luonnetta koskeva tutkimus on jo suunniteltu tehtäväksi Euresin tuella vuonna 2001.
Tuen täysin sosiaaliturvavirastojen aloitteita, joilla ne lisäävät rajat ylittävää yhteistyötä terveydenhoitopalvelujen saannin helpottamiseksi, ja voin vakuuttaa teille, että komissio haluaa tukea tällaisia aloitteita ja edistää kokemusten ja hyväksi todettujen käytäntöjen vaihtoa. Komissio oikeastaan tukee jo tällaista hanketta, joka koskee osan Belgiasta, Saksasta ja Alankomaista kattavan Euregio Maas-Reinin asukkaita.
Deckerin ja Kohlin tapausten päätösten seurauksista sanoisin, että yhteisön tuomioistuimessa parhaillaan käsiteltävissä uusissa jutuissa puidaan tärkeitä oikeudellisia kysymyksiä. Nämä kysymykset koskevat sairaalahoitoa ja Alankomaiden terveydenhoitojärjestelmää. Komissio odottaa näissä jutuissa tehtäviä päätöksiä, ennen kuin se ottaa asiaan kantaa.
Mitä tulee harjoittelijoiden, opiskelijoiden, vapaaehtoistyöntekijöiden ja tutkijoiden liikkuvuuden esteisiin, komissio on jo tehnyt aloitteen ja esittänyt ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston suositukseksi opiskelijoiden, koulutuksessa olevien, nuorten vapaaehtoisten, opettajien ja kouluttajien liikkuvuudesta Euroopan yhteisössä. Opetusasiain neuvosto hyväksyi yhteisen kannan tähän ehdotukseen 9. marraskuuta 2000.
Haluan kiittää parlamenttia sen tuesta tälle asialle, ja toivon, että parlamentti ja neuvosto voivat pian hyväksyä tämän suosituksen käytyään asiasta lopulliset keskustelut.
Direktiiviehdotuksesta, joka koskisi sellaisen rajatyön vaikutusta käsittelevän selvityksen laatimista, jolla jäsenvaltiot velvoitetaan tutkimaan lainsäädännön vaikutuksia rajatyöntekijöihin, haluan tehdä selväksi, että komission täytyy jo nyt varmistaa, että kaikki kansallisten lakien määräykset ovat yhteensopivia perustamissopimuksen ja yhteisön johdetun oikeuden kanssa. Komissio tulee varmasti jatkossakin käyttämään perustamissopimuksen 226 artiklan mukaista valtaansa käynnistää määräysten rikkomisesta johtuva menettely sellaista jäsenvaltiota vastaan, joka ei ole noudattanut yhteisön oikeutta. Ymmärrän kuitenkin, että ehdotetun direktiiviehdotuksen tarkoituksena on tarjota yleisluonteisempi sosioekonominen arviointi sellaisen kansallisen lainsäädännön seurauksista, joka on itsessään yhteisön oikeuden mukainen, mutta saattaa aiheuttaa vaikeuksia rajatyöntekijöille.
Komissio ei ole varma siitä, onko tällaisen lainsäädännöllisen välineen ehdottaminen tarpeellista. Komission mielestä on hyödyllisempää vilkastuttaa rajat ylittävää yhteistyötä eri alueiden osapuolten välillä ja yhteisön tasolla, jotta voitaisiin ehkäistä kansallisen lainsäädännön kielteiset vaikutukset rajatyöntekijöihin.
Lopuksi kantani verotukseen. Toisin kuin sosiaaliturvasta, henkilöiden verotuksesta ei yhteisössä ole mitään lainsäädäntöä. Jäsenvaltiot pitävät todellakin tällä alalla tiukasti kiinni itsemääräämisoikeudestaan. Tämä koskee erityisesti niiden oikeutta solmia kahdenvälisiä verotussopimuksia. Näin ollen on hyvin epätodennäköistä, että komissio saisi jäsenvaltiot hyväksymään sellaisia toimia kuin mietinnössä esitettiin.
Nizzan sopimus ei valitettavasti tule muuttamaan tilannetta. Kuten tiedätte, meidän kaikkien toiveista huolimatta verotusasioissa vaaditaan neuvostossa jatkossakin yksimielisyyttä.
Lisäksi mietinnössä esitetyt työssäkäyntimaassa tapahtuvaa verotusta koskevat suositukset tulevat jakamaan mielipiteet. Oikeastaan vallitseva näkemys verohallinnoissa on, että oleskelumaa pystyy työssäkäyntimaata paremmin ottamaan huomioon veronmaksajien kokonaistilanteen.
Haluan viimeiseksi kiittää vielä kerran jäsen Oomen-Ruijtenia mielenkiintoisesta mietinnöstä ja korostaa, että komissio aikoo määrätietoisesti jatkaa ponnisteluja rajatyöntekijöiden ongelmien ratkaisemiseksi.

Puhemies
Kiitän teitä, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Ympäristödirektiivit
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suullinen kysymys (B5-0556/2000) komissiolle PCB:tä/PCT:tä, luontotyyppejä ja nitraatteja koskevien direktiivien riittämättömästä täytäntöönpanosta.

Jackson
Arvoisa puhemies, parlamentin ympäristövaliokunta on yhä huolestuneempi siitä, että me hyväksymme eurooppalaista ympäristölainsäädäntöä, mutta emme pane sitä kunnolla täytäntöön. Suoraan sanoen uskomme, että ministerineuvosto, komissio ja Euroopan parlamentti johtavat väestöä harhaan. Mielipidetutkimukset osoittavat, että enemmistö ihmisistä ajattelee, että ympäristöasiat ovat tärkeitä ja niitä pitäisi käsitellä Euroopan tasolla.
Hyväksymme lainsäädäntöä, joka vaikuttaa tyydyttävän tämän tarpeen. Oikeastaan liian usein ympäristölaeista ei piitata, tavoitteita ei saavuteta, kertomuksia ei lähetetä ajoissa komissiolle eikä lakia rikkovia maita rangaista. Tämän keskustelun tavoitteena on tuoda esiin, missä on epäonnistuttu, ja yrittää tehdä jotain näille asioille. Ympäristövaliokunta on laatinut kolme kertomusta, kutsumme niitä Yhdysvaltojen kongressin mallin mukaan nimellä "insight report" (asiantuntijakertomus). Kuulimme, että luontotyyppidirektiivi on jumissa ristiriitojen ja oikeudenkäyntien vuoksi. PCB-direktiiviä kuvaa se, etteivät jäsenvaltiot ole pystyneet tarjoamaan olennaisen tärkeitä luetteloita niiden hallussa olevista varastoista. Nitraattidirektiivi oli todennäköisesti alusta lähtien virheellinen, ja kaikki maat, paitsi Tanska ja Ruotsi - tietenkin - on haastettu yhteisön tuomioistuimeen siitä, etteivät ne ole panneet sitä täytäntöön.
On erittäin todennäköistä, että näitä puutteita löytyy koko EU:n ympäristöoikeuden kirjosta. Mitä asialle voidaan tehdä? Ensinnäkin toivomme, että komissio osoittaa riittävästi varoja ympäristöohjelmaan, jota maailma kärsimättömänä odottaa, jotta voidaan selvittää, mitä lainsäädännölle on tapahtunut. Olisi mielenkiintoista kuulla komission jäseneltä suunnilleen, kuinka monta ihmistä hänen pääosastossaan vastaa tästä suhteessa niihin, jotka valvovat uuden lainsäädännön käyttöönottoa.
Lisäksi tarvitaan paljon enemmän rehellistä keskustelua - sekä kansallisella että EU:n tasolla - säädösehdotuksissa esitettyjen tavoitteiden saavuttamisen todellisista mahdollisuuksista. Pelkäämme pahoin, että jäsenvaltiot hyväksyvät liian usein ympäristölakeja sen takia, että se antaa hyvän vaikutelman ja niiden vastustaminen tai rajoittaminen ei olisi poliittisesti viisasta. Jos nämä maat eivät pysty toteuttamaan sitä, mihin ne ovat sitoutuneet, ne oikeastaan vahingoittavat vihreää aatetta. Jos esimerkiksi Saksalla ja muilla mailla on vaikeuksia luontotyyppidirektiivin kanssa, niin miksemme kuulleet siitä enemmän silloin, kun direktiiviä käsiteltiin parlamentissa? Entä äänestikö Saksan hallitus alun perin tätä direktiiviä vastaan?
Täytyyhän puhdistuslakien kustannukset tietenkin ottaa huomioon, kun lait hyväksytään. Hyvä esimerkki tästä on yhdyskuntajätevesidirektiivi, jota Brysselin hallituksella ei ole varaa noudattaa. Epäilemme, että kansallisia päästörajoja koskeva direktiivi kokee saman kohtalon.
Kolmanneksi haluamme, että jäsenvaltiot kehittävät sellaiset infrastruktuurit, joiden avulla kaikki nämä valtiot pystyvät toimeenpanemaan seurantatyön, joka on osa useiden täällä hyväksyttyjen EU-direktiivien kunnollista täytäntöönpanoa.
Kollegani ja minä petyimme suuresti siihen, ettei neuvosto katsonut voivansa hyväksyä ehdotustamme muuttaa ympäristötarkastuksia koskeva suositus direktiiviksi. Emme pyytäneet EU:n tarkastuslaitoksen perustamista, vaan ainoastaan, että jäsenvaltioiden pitäisi saattaa kansalliset tarkastuslaitoksensa yhteisen korkean vaatimustason tasalle. Aiomme ottaa asian uudelleen esiin kahden vuoden kuluttua, kun asiaa taas käsitellään.
Neljänneksi haluamme, että komissio saattaa jäsenvaltiot entistä nopeammin tuomioistuimen eteen, kun ne rikkovat yhteisön oikeutta. Viime viikolla Kreikan hallitus - jolla ei oikein olisi varaa tällaiseen - maksoi toisen maksuerän yli kahden miljoonan euron sakosta, jonka se sai siitä, ettei se noudattanut yhteisön tuomioistuimen päätöstä jätteiden kuljettamisesta Kreetalle. Tämä tapahtui 13 vuotta sen jälkeen, kun komissio sai ensimmäisen valituksen tästä jätteiden kuljettamisesta, ja jopa 19 vuotta sen jälkeen, kun asianomainen direktiivi oli tullut voimaan.
On aivan järjetöntä, että köyhä valtio joutuu palauttamaan rahoja Brysseliin, mutta on yhtä järjetöntä, että tapauksen käsittely kesti näin kauan.
Haluan lopuksi sanoa, ettei parlamenttia pelotella tai harhauteta sillä, että Euroopan parlamentin pitää keskittyä säädösten hyväksymiseen eikä niiden toteuttamiseen. Ympäristöasiain neuvosto ilmeisesti jossain määrin ihmetteli ja jopa paheksui sitä, että olimme astuneet sen reviirille ja että aioimme suhtautua ympäristötarkastuksia koskevaan suositukseen hyvin vakavasti. Kaikkihan me tiedämme, että nimenomaan parlamentin jäsenet vastaanottavat kritiikkiä täytäntöönpanon puutteellisuudesta. Kansalaisilla on tapana valittaa meille eikä ympäristöasiain neuvostolle. Euroopan kansalaisten ja heidän ympäristönsä edun vuoksi aiomme jatkaa tämän asian edistämistä emmekä anna periksi.

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, haluan ensimmäiseksi kiittää jäsen Jacksonia tärkeiden kysymysten esittämisestä. Muistuttaisin kaikille Euroopan parlamentin jäsenille, että yhteisön oikeuden täytäntöönpanoon kuuluu sekä direktiivien siirtäminen kansalliseen lainsäädäntöön että niiden soveltaminen yksittäisissä päätöksissä. Siihen sisältyy myös muiden velvoitteiden täyttäminen, kuten ohjelmien hyväksyminen, nimitysten tekeminen ja seuranta.
Ongelmat, joihin ympäristövaliokunta on törmännyt näissä kolmessa kertomuksessa, eivät todellakaan rajoitu mainittuihin kolmeen direktiiviin, vaan ne koskevat kaikkia yhteisön ympäristödirektiivejä. Komissio ja etenkin ympäristöasioiden pääosasto tuntevat nämä ongelmat ja ovat jo jonkin aikaa pyrkineet parantamaan suorituksia tällä alalla, ja voin vakuuttaa teille, että kun komissio keskustelee ensi viikolla kuudennesta ympäristöohjelmasta, täytäntöönpano tulee olemaan tärkeä osa ohjelmaa.
Meillä on käytössämme useita välineitä täytäntöönpanon parantamiseksi. Voimme esimerkiksi jakaa tietoa antaaksemme ajanmukaisemman kuvan tilanteesta, ja tiedän, että olemme myös lähettäneet joitakin näistä kertomuksista ja vuosikatsauksista parlamentille ja että voimme lisätä median kiinnostusta asiaan. Voimme kehittää välineitä, joilla edistetään täytäntöönpanon etenemisen analysointia ja arviointia. Voimme ryhtyä oikeudellisiin toimiin täytäntöönpanon varmistamiseksi. Vuodesta 1997 lähtien on toteutettu erityisiä aloitteita useilla rintamilla, näihin kuuluvat muun muassa ympäristövahinkovastuu, jossa aloitteilla painostetaan jäsenvaltioita noudattamaan olemassa olevia sääntöjä ja asetuksia, valitus- ja tutkintamenettelyt, joiden toteuttamiseen kansallisella tasolla olemme osallistuneet neuvoa-antavassa roolissa; oikeussuoja, tuomarien koulutus - mikä on tärkeää sikälikin, että se liittyy opetukseen - sekä tämän ympäristölainsäädännön täytäntöönpanoa koskevan vuosikatsauksen julkaiseminen.
Olemme myös pyrkineet luomaan selkeän yhteyden direktiivien täytäntöönpanon ja yhteisön yhteisrahoituksen välille, mikä on osoittautunut tehokkaaksi keinoksi, sekä lujittamaan siteitä LIFE-rahoitusvälineeseen, sillä jäsenvaltioille tulee paineita, kun ne huomaavat, että asetusten noudattamatta jättäminen vaarantaa rahantulon.
Pidimme viime toukokuussa ensimmäisen niin sanotun "nimeä ja häpäise" -harjoituksen uimavedenlaadusta. Järjestämme seuraavan tämän vuoden maaliskuussa, ja aion jatkaa tätä käytäntöä, ja kirjata tulostauluun, kuinka hyvin jäsenvaltiot panevat täytäntöön yhteisön lainsäädäntöä. Kuten jäsen Jackson kertoi, Euroopan parlamentti ja neuvosto sopivat aivan viime viikolla suosituksesta, jolla määritellään vähimmäisvaatimukset jäsenvaltioiden ympäristötarkastuksille. Näillä kaikilla tavoitteilla pyritään lisäämään yhteisön oikeuden ja ympäristölainsäädännön tuntemusta ja noudattamista. Myönnän toki, että paljon on vielä tekemättä. Meidän täytyy etsiä uusia keinoja parantaa ympäristölainsäädännön siirtämistä ja soveltamista. Meidän pitää esimerkiksi kasvattaa väestön osallistumista paikallisella ja alueellisella tasolla. Väestön valveutuneisuuden parantaminen näillä tasoilla johtaisi tarkempaan valvontaan ja ympäristölainsäädännön tehokkaamman täytäntöönpanon vaatimiseen. Meidän täytyy pysyä valppaina ja aktiivisina varmistaaksemme, että tilanne kohenee, ja haluan vahvistaa Euroopan parlamentille, että yksikköni ja minä olemme sitoutuneet täysin varmistamaan yhteisön ympäristölainsäädännön mahdollisimman laajan noudattamisen.
Käytän kaikkia käytössäni olevia keinoja, myös EY:n perustamissopimuksen 226 ja 228 artiklassa tai Euratomin perustamissopimuksen 141 ja 143 artiklassa esitettyjä määräysten rikkomisesta johtuvia virallisia menettelyjä, jotka voivat johtaa sakkojen määräämiseen määräyksiä rikkoville jäsenvaltioille.
Olisin erittäin iloinen, jos Euroopan parlamentti osoittaisi käyttööni lisää varoja ja henkilöstöä tätä tehtävää varten. Tällä hetkellä noin 45-50 työntekijää työskentelee koko- tai osapäiväisesti täytäntöönpanon parissa, ja heitä tarvittaisiin tietenkin enemmän. Mutta uskon myös, että jokaisen virkamiehen täytyy seurata uusien lakien täytäntöönpanoa. Olen tehnyt alusta lähtien hyvin selväksi, että aion painottaa täytäntöönpanon merkitystä. Tämä tarkoittaa, että tiedottamisen, yhdenmukaistamisen ja täytäntöönpanon pitää olla tulevaisuuden suuntaviivat. Toivottavasti olette kanssani samaa mieltä siitä, että alamme edistyä täytäntöönpanon parantamisessa, ja jos komissio ja Euroopan parlamentti jatkavat ponnistelujaan ongelman esiin tuomiseksi ja sen korjaamiseksi, pystytään asiassa varmasti edistymään vielä tämän vaalikauden aikana.

Moreira Da Silva
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, ympäristöasioiden ja kansanterveyden alalla Euroopan lainsäädäntömenettelyn pääasiallisena ongelmana ei ole kyvyttömyys laatia asianmukaista lainsäädäntöä. Ongelmana on yhtäältä se, miten hitaasti direktiivit siirretään jäsenvaltioiden oikeusjärjestykseen ja toisaalta taas puutteet niiden soveltamisessa. Nyt käytävässä keskustelussa käsiteltävät ympäristödirektiivit, jotka koskevat PCB:tä, nitraatteja ja luontotyyppejä, havainnollistavat tätä näkemystä. Siitä, että hyväksyimme luontotyyppejä koskevan direktiivin ja loimme Natura 2000 -verkon suojellaksemme yhteisön kannalta merkittäviä paikkoja, ei ole juurikaan ollut hyötyä, kun komissio on odottanut vuodesta 1995 lähtien, että kaikki jäsenvaltiot esittäisivät lopullisen luettelon noista paikoista, samoin kuin asianmukaiset suunnitelmat, säännöt ja menettelytavat niiden hallitsemiseksi. Samoin on käynyt PCB:tä koskevan direktiivin kanssa. Siitä, että olemme kansanterveyden suojelun nimissä kieltäneet polyklooratut bifenyylit ja määränneet kaikki PCB:tä ja PCT:tä sisältävät laitteet puhdistettaviksi, ei ole ollut juurikaan hyötyä, kun viiden vuoden kuluttua jäsenvaltioiden suuri enemmistö ei ainoastaan ole ollut panematta direktiiviä täytäntöön, vaan se ei ole myöskään saanut aikaan kaikkein yksinkertaisinta asiaa: PCB:tä sisältävien laitteiden inventaarioluetteloita ja puhdistussuunnitelmia.
Kyse on siis siitä, ettei direktiivejä ole yleensä ottaen noudatettu ja siksi ne eivät ole näkyneet ympäristössä odotetulla tavalla. Kyse on kuitenkin myös eräänlaisesta rankaisemattomuudesta. Yhteisön kiistajuttujen käsittelyn hitaus ja se, että vilpillisiä jäsenvaltioita rangaistaan taloudellisesti vain harvoin, ovat antaneet kaksi kielteistä poliittista viestiä. Niitä valtioita, joissa direktiiviä noudatetaan, ei kannusteta jatkamiseen, kun taas niissä valtioissa, joissa direktiiviä ei noudateta, ei tunneta painetta tapojen muuttamiseen.
Siksi on olennaista, että komissio, joka valvoo perussopimusten noudattamista, valvoo koko yhteisön lainsäädäntömenettelyn siirtämistä ja noudattamista julkistamalla kunkin jäsenvaltion panoksen ja varmistaen, että niitä, jotka eivät noudata lainsäädäntöä, rangaistaan esimerkinomaisesti.

Sacconi
Arvoisa puhemies, kuten jäsen Jackson erittäin hyvin toi esille, näiden kyseisen kolmen direktiivin täytäntöönpanoa koskevan analyysin tulokset ovat todella huolestuttavat. Vaikka kyse on keskenään varsin erilaisista toimista, lopputulos on se, että suurimmassa osassa jäsenvaltioita konkreettinen täytäntöönpano on huomattavasti viivästynyt. Tämä on vakava ilmiö, jonka on kunkin direktiivin teknisistä erityispiirteistä riippumatta saatava meidät pohtimaan tämän tilanteen taustalla olevia syitä.
Haluan korostaa tältä osin kahta seikkaa: toisaalta maissamme ympäristönsuojelu on heikosti integroitu erilaisiin alakohtaisiin politiikkoihin, ja se nähdään edelleen joukkona toimia, jotka toteutetaan jälkikäteen mahdollisten vahinkojen korjaamiseksi; toisaalta juuri tämän jälkijättöisen lähestymistavan vuoksi katsotaan usein, että direktiivien täytäntöönpanokustannukset ovat liian raskaat ja vailla todellista hyötyä, mihin on syynä myös jäsenvaltioiden käyttöön antamien välineiden vähyys.
Virhe on juuri se, että ympäristöinvestoinnit nähdään viime kädessä langetettuna velvoitteena, tarpeettomana lisäkustannuksena. Ympäristö on kuitenkin tulevaisuutemme, emmekä voi sen suojelemisessa laskea pelkästään vapaaehtoisuuden tai tuomioistuimen antamien tuomioiden varaan. Minäkin olen yhtä mieltä siitä, että jos viidennellä ympäristöohjelmalla on pääasiassa tähdätty alakohtaiseen lähestymistapaan ympäristöpolitiikassa, kuudetta suunnitellessamme meidän pitäisi sen sijaan ehkä kiinnittää enemmän huomiota siihen, että yhteiskunnalliset ja taloudelliset toimijat, kuten paikallisviranomaiset, saadaan sitoutumaan määritettyihin tavoitteisiin, jotta ympäristömme suojelusta tulee yhä kiinteämpi osa kokonaissuunnittelua.
Kuten päätöslauselmaesityksessämme toteamme, tässä yhteydessä on tärkeää varmistaa, että jäsenvaltioiden ympäristödirektiivien täytäntöönpanossa saavuttamista parhaista ja huonoimmista tuloksista tiedotetaan laajasti, myös Internetin välityksellä, jotta voidaan korostaa maiden erilaista panosta asiassa ja alistaa jäsenvaltioiden toiminta yleisen mielipiteen tuomiolle, sillä se on usein myös yhteisön tuomioistuimen tuomiota tehokkaampi keino. Valvonnan ja erilaisten tilanteiden vertailemista koskevan työn helpottamiseksi minusta olisi myös vielä tärkeämpää toteuttaa entistä syväluotaavampia tutkimuksia ympäristöalan yleisistä indikaattoreista.
Ympäristönsuojelu ei tunne kansallisia rajoja, ja se on tyyppiesimerkki yhteisön toiminta-alueesta. Myös tästä syystä ja sitäkin enemmän nyt jo lähellä olevan Keski- ja Itä-Eurooppaan laajentumisen vuoksi emme voi hyväksyä sitä, että päätöksiä, joita 15 jäsenvaltiota ja me teemme, ei panna täytäntöön. Luonnonympäristö on yhteinen rikkaus, ja meidän ponnistelumme tavoitteiden saavuttamiseksi on voitava olla esimerkkinä ehdokasvaltioille, jotka suurin ponnistuksin pyrkivät kohentamaan usein todella kehnoksi päässyttä tilannetta. Meistä jokaisen, niin yhteisön, kansallisten tai paikallisten toimielinten edustajan, mutta myös tavallisen kansalaisen, on tehtävä osansa tilanteen parantamiseksi.

Davies
Arvoisa puhemies, avustajani, Vikki Phillips, ojensi minulle juuri viestin, jossa lukee, että Tanska käyttää ympäristötarkastuksiin ja asianmukaisten arvioiden teettämiseen 15 kertaa enemmän rahaa kuin Kreikka. Jos tämä on totta, niin jokin on pahasti pielessä, ja epäilen, ettei vika ole Tanskassa. Tuen täysin suurinta osaa siitä, mitä ympäristövaliokunnan puheenjohtaja sanoi, vaikka olenkin hieman huolissani, sillä seuraava yhteisön tuomioistuimen sakko saattaa langeta Yhdistyneelle kuningaskunnalle uimavesidirektiivin noudattamatta jättämisestä siitäkin huolimatta, että viime vuosina on käytetty paljon rahaa ja nähty paljon vaivaa direktiivin ehtojen täyttämiseksi.
Haluan kuitenkin tehdä selväksi, ettemme saa käyttää joidenkin maiden epäonnistumista ympäristölainsäädännön noudattamisessa perusteena tavoitteidemme laskemiselle tai tukena väitteelle, että liika lainsäädäntö on epäkäytännöllistä. Tuen täysin realistisuutta ja sen varmistamista, että uusi lainsäädäntö on mielekästä niin joka puolella Eurooppa kuin koko maailmassakin kohtaamamme ongelmat, ovat liian suuria tavoitteiden laskemiseksi. Uskon myös, että Yhdistyneen kuningaskunnan viime vuosina tekemät ponnistelut luontotyyppidirektiivin täytäntöön panemiseksi todistavat selkeästi, että vika ei usein ole lainsäädännössä vaan poliittisen tahdon puutteessa, jota pitää syyttää siitä, ettei meidän kaikkien toivomia tavoitteita saavuteta.
Tuen voimakkaasti ajatusta komission jäsenen mainitsemasta tulostaulusta ja niiden jäsenvaltioiden nimeämisestä ja häpäisemisestä, jotka eivät onnistu vastaamaan parlamentin jäsenten, komission ja väestön odotuksiin. Poliitikkona komission jäsen tietää hyvin, kuinka tärkeää on, että tieto esitetään tavalla, joka jokaisen Euroopan unionin toimittajan ja kenties muutaman poliitikonkin on helppo hyväksyä ja ymmärtää.
Kutsutaan sitä siis komission pieneksi punaiseksi kirjaksi, ei, kutsutaan sitä komission suureksi vihreäksi kirjaksi, vaikka sen sivuilla onkin muutama musta tahra. Nimetään ja häpäistään jokaisen tilaisuuden tullen ja otetaan yleisö mukaan varmistamaan, että tämä ympäristölainsäädäntö pannaan täytäntöön ja että jäsenvaltiot kantavat vastuunsa.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, puheenjohtaja Caroline Jackson toi hyvin ilmi ympäristövaliokunnan jäsenten huolestuneisuuden, jota minun tapauksessani lisää vielä jäsenyyteni Euroopan parlamentin vetoomusvaliokunnassa. Sinne saapuvista vetoomuksista 40 prosenttia tulee kansalaisilta, jotka ovat huolissaan luonnonympäristön säilymisestä. Tavallisesti he viittaavat elinympäristöä koskevaan direktiiviin, ympäristövaikutuksia koskevaan direktiiviin, luonnonvaraisia lintuja koskevaan direktiiviin ja tiedonsaannin oikeudesta annettuun direktiiviin, joita todennäköisesti rikotaan eniten, sekä tänään käsiteltävinä olleisiin nitraatteja ja PCB:tä koskeviin direktiiveihin. Goodwillin mietintö osoittaa, että jäsenvaltioiden tapauksia on käsiteltävinä yhteisön tuomioistuimissa; joidenkin tapausten käsittely on yhä avoinna ja vain kaksi jäsenvaltiota on kaikkien epäilysten ulkopuolella. Myös Jonas Sjöstedt muistuttaa mietinnössään noita jäsenvaltioita siitä, että ne ovat toistuvasti rikkoneet elinympäristöä koskevaa direktiiviä.
Vetoomusvaliokunta tietää ja minä itse tiedän, että monta kertaa jäsenvaltiot eivät todellisuudessa joko vastaa ajoissa tai sitten ne - kuten Espanjassa sanomme, enkä tiedä onko sille hyvää käännöstä muilla kielillä - "puhuvat pyyn pyörryksiin". Ja koska meillä valiokunnassa on kovin niukasti inhimillisiä voimavaroja, joilla meidän on jatkuvasti vastattava vetoomuksiin - eikä vain vetoomusten esittäjien itsensä vaan myös hallitusten vetoomuksiin - on työmme hyvin vaikeaa, arvoisa komission jäsen.
Meidän on ehdottomasti kunnioitettava oikeutta, jonka olemme itse laatineet, ja se osoittaa poliittisen tahdon puutetta, että jotkin jäsenvaltiot noudattavat lakeja, mutta toiset rikkovat niitä. Tämä asettaa yritysten kilpailukyvyn kovin eri tasoille.
Mielestäni keskeisellä sijalla on kolme kysymystä. Ensiksikin täällä jo sanottu seikka: Euroopan unionin rahastojen ehdonalainen käyttö; unionin rahastojen varoja ei saa antaa hankkeisiin, jotka rikkovat yhteisöoikeutta. Toiseksi: on löydettävä riittävän tehokkaita rangaistuksia; se on erittäin kovaa (olen itse kotoisin alueelta, joka tarvitsee kovasti Euroopan unionin tukia), mutta vaikka avustusten jäädyttäminen onkin erittäin kova keino, niin jollei sitä käytetä, jäsenvaltiot eivät ymmärrä ottaa opikseen. Lopuksi, arvoisa puhemies, on nopeutettava määräaikoja. Mutta tiedän kyllä, että tämä riippuu yhteisön tuomioistuimista, se riippuu hallituksista ja meistä kaikista.

Blokland
Arvoisa puhemies, näiden direktiivien tarkoituksena on ympäristönsuojelu. Tämä tarkoittaa, että jäsenvaltiot eivät pelkästään saata direktiivejä osaksi kansallista lainsäädäntöä vaan todellakin myös panevat tämän kansallisen lainsäädännön täytäntöön. Lisäksi tämä tarkoittaa, että täytäntöönpanon valvonnassa on tarkasteltava resurssien sijasta tavoitteiden saavuttamista.
Käytäntö valitettavasti osoittaa, että jäsenvaltiot eivät usein pane yhteisön direktiivejä täytäntöön oikealla tavalla. Toimet, kuten noudattamisen valvominen käyttäen riippumattomia tarkastuksia, ovat välttämättömiä. Ympäristötarkastusten osalta Euroopan parlamentti on yrittänyt kaikin tavoin järjestää tämän asian kunnolla. Neuvottelujen tulos on kuitenkin sellainen, että sitovaa direktiiviä ei tule, koska neuvosto ja komissio eivät halua sellaista. Jäsenvaltioiden tällaisen asenteen vuoksi pelkään, että tulevaisuudessa myös muiden direktiivien täytäntöönpanossa syntyy ongelmia. Meidän täytyy vain tarkastella komission jäsenvaltioille esittämiä monia varoituksia, jotka ovat jo joissakin tapauksissa johtaneet rikkomusmenettelyyn. Tämä tilanne saattaa muuttua laajentumisen myötä pahemmaksi, koska nykyiset jäsenvaltiot näyttävät väärää esimerkkiä.
Kun on kysymys tulkintaeroista, komission on tehtävä muutosehdotuksia täytäntöön pantavista säännöistä. Näitä muutoksia ei ole tarkoitettu täydentäviksi tai pitemmälle meneviksi toimiksi, vaan niiden tulee parantaa nykyisten sääntöjen täytäntöön pantavuutta.
PCB-direktiivin osalta on myös kiinnitettävä huomiota varastoihin. Jos niitä saa pitää vielä kauan, tämän direktiiviin vaikutukset antavat odottaa itseään hyvin pitkään.

Trakatellis
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi yhtyä kaikkeen, mitä jäsen Jackson ja monet kollegoistani sanoivat, ja haluaisin keskittää huomioni joihinkin seikkoihin. Niin kuin kaikki korostivat, lainsäädäntö on olemassa. Ongelmana on tämän lainsäädännön sisällyttäminen kansallisiin lainsäädäntöihin ja täytäntöönpano. Tarvitaan tietenkin poliittista tahtoa, mutta ennen kaikkea tämä riippuu teidän virastonne harjoittamasta valvonnasta, arvoisa komission jäsen. Monesti, kun teille esimerkiksi tulee kanteita, älkää suhtautuko niihin vain aikaa vievänä kirjeenvaihtona, vaan ottakaa päättäväinen kanta ja ryhtykää painostamaan, että lainsäädäntö todellakin pantaisiin täytäntöön. Ja jos on syytä mennä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen, tehdään niin ja tarpeen vaatiessa määrätään sakko, niin jotakin saadaan aikaankin.
Jo nyt, kuten jäsen Jackson sanoi, maani maksaa joka päivä 20 000 euroa, ja toivon, että päättäjät siellä tulevat järkiinsä ja taipuvat hyvin nopeasti. Haluaisin erityisesti kiinnittää huomionne direktiiviin 92/43, joka koskee Natura 2000 -alueita. Meidän ei pidä kevein mielin sallia hankkeita näillä alueilla, koska direktiivin 6 artiklassa sanotaan, että suunnitelma pitää toteuttaa ainoastaan silloin, kuin ei ole vaihtoehtoisia ratkaisuja ja on olemassa pakottavia merkittävän julkisen edun syitä alueilla, jotka kuuluvat Natura 2000 -ohjelmaan. Tässä yhteydessä muistutan jälleen kerran, että maani eräältä alueelta, Fthiotidasta, jossa kaikki vastustavat sillan rakentamista yli Maliakoslahden, jonka ympäristö- ja julkisten töiden ministeriö on itse merkille pantavasti sisällyttänyt Natura 2000 -alueisiin, on jätetty virastoonne kanteita, että Kreikan hallitus haluaa rakentaa sinne sillan, jolla olisi valtavat ympäristövaikutukset, vaikka on olemassa vaihtoehtoisia ratkaisuja. Tässä asiassa aion seurata - ja olen iloinen puheessanne antamasta sitoumuksesta ja haluan toivoa, että sitoumus on todellinen - mitä tapahtuu kaikilla näillä Euroopan Natura 2000 -alueilla ja tietenkin myös Maliakoslahdella, jonne suunnitellaan siltahanketta, joka tuhoisi kokonaan yhden luonnonympäristön.

Bowe
Arvoisa puhemies, haluan ensimmäiseksi kiittää komission jäsentä, valiokunnan puheenjohtajaa ja kollegoitani viisaista sanoista. Puheet heijastavat myönteistä ja selkeää sitoutumista tämän vakavan ongelman ratkaisemiseen.
Tarvitsemme kuitenkin enemmän kuin pelkkiä sanoja, tarvitsemme tekoja, emmekä voi jättää kaikkea jäsenvaltioiden harteille. Vaikka täällä olisi neuvoston edustajia - joita täällä ei näy olevan - vaikka he olisivat valmiita antamaan lausumia - mihin he eivät tunnu olevan valmiita - emme voisi jättää sitä heidän tehtäväkseen. Tarvitsemme jonkinlaisen vahtikoiran, joka valvoo ja varmistaa, että lainsäädäntö pannaan täytäntöön. Oma ympäristövirastomme ei valitettavasti tunnu olevan vielä tehtävänsä tasalla. Elämme toivoen parempaa.
Mitä vaihtoehtoja meillä sitten on? Mitä parlamentin jäsenet voivat tehdä? No, nämä parlamentille tänään esitetyt kolme kertomusta ovat hyvä alku. Ne nimeävät ja häpäisevät. Niissä vaaditaan sakkorangaistuksia. Niissä esitetään ehdotuksia lisäparannuksiksi. Mutta niissä esitetään myös eräs asia, josta meidän täytyy keskustella parlamentissa. Pääosin niissä sanotaan, ettei huonoa lainsäädäntöä olisi pitänyt koskaan sisällyttää asetuskokoelmaan. Tämä opetus meidän täytyy painaa mieleemme. Ehkä meidän pitäisi harkita, että tekisimme vähemmän mutta parempaa. Olemme puhuneet asiasta, mutta emme ole tehneet niin. Kun tulevaisuudessa laadimme parempia säädöksiä, niitä täytyy noudattaa.
Se, etteivät jäsenvaltiot ole onnistuneet panemaan täytäntöön lainsäädäntöä, kuten tyypillisesti PCB- ja PCT-lainsäädäntöä, on ajanut meidät äärimmäisen vakavan ongelman eteen, kun pysyvä myrkkykemikaali on saastuttanut pitkäksi ajaksi ravintoketjumme. Tämä myrkkykemikaali kerääntyy hitaasti mutta varmasti ihmisten ravintoketjuun, ja sen määrä on jo nyt ylittänyt Maailman terveysjärjestön suositukset joissakin rasva-aineissa, kuten voissa, ja joissakin tapauksissa rasvaisissa kaloissa, kuten lohessa. Myrkyt etenevät ravintoketjussa, ja näitä myrkkyjä alkaa jo kerääntyä lastemme elimistöihin Maailman terveysjärjestön suositukset ylittäviä määriä. Jos emme ryhdy nopeasti järeisiin toimiin vastaavanlaiset ongelmat uhkaavat tulevia sukupolvia. Tulevien sukupolvien tähden meidän täytyy jatkaa ponnisteluja.

Mulder
Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä kuin jäsen Jackson ja monet muut puhujat, jotka sanoivat, että jos lainsäädäntö on kerran olemassa, se täytyy myös silloin panna täytäntöön. Olen myös jäsen Jackson kanssa samaa mieltä siitä, mitä hän sanoi nitraattidirektiivistä: "Se oli puutteellinen alusta alkaen." Lainsäädäntö on ollut huonoa. Kuinka on mahdollista pitää koko Euroopan unionissa Suomesta Italiaan sama karjatiheys hehtaaria kohti, jos pohjaveden nitraattipitoisuutena halutaan pitää 50 milligrammaa. Kasvukausi on Suomessa luonnollisesti paljon lyhyempi kuin Italiassa, ja siten Italiassa voidaan pitää yleisesti ottaen enemmän karjaa hehtaaria kohti kuin Suomessa. Minun puolestani kaikki maanviljelijät saavat pitää niin paljon karjaa kuin haluavat, jos he eivät ylitä tätä nitraattipitoisuuden 50 milligramman rajaa.
Sitten mittauksista. Kuinka on mahdollista, että komissio ei ole antanut selkeitä ohjeita siitä, kuinka täytyy mitata: miltä syvyydeltä, montako kertaa vuodessa ja miten otetaan huomioon kausivaikutukset? Kaikki tällaiset asiat ovat vielä tuntemattomia, minkä vuoksi maittain ja kausittain esiintyy huomattavia eroja. Kun nitraattipitoisuuksia mitataan, kuinka sitten on selvää, että pitoisuus muodostuu pelkästään eläinten lannasta. Monet maanviljelijät käyttävät keinolannoitteita, mutta kuinka se mitataan? Mikä on esimerkiksi vuotavien viemäreiden vaikutus? Mikä on niiden suurten jokien vaikutus, jotka laskevat mereen eri maiden alueilla?
Nitraattisaastetta ei voi tulla pelkästään eläinten lannasta, ja on täysin kohtuutonta sanoa maanviljelijöille, että heidän täytyy vähentää päästöjä, kun emme tiedä, mistä muut nitraattisaasteet tulevat. Olen samaa mieltä kaikkien niiden puhujien kanssa, jotka sanovat, että meillä täytyy olla hyvä ympäristöpolitiikka. En kiistä 50 milligramman nitraattipitoisuutta pohjavedessä mutta haluan kuitenkin, että saadaan selkeät säännöt siitä, kuinka mitataan ja kuinka asia pannaan täytäntöön.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, olen laatinut mietinnön, jossa käsitellään elinympäristödirektiivin toteuttamista, ja olen saanut samalla sellaisen vaikutelman, että useat jäsenvaltiot eivät oikeastaan ymmärtäneet, millaisia velvollisuuksia direktiivin hyväksyminen aiheutti. Jäsenvaltioissa ei ymmärretty, miten pitkälle menevä tämä direktiivi todellakin oli. Tämä on yksi tärkeimmistä selityksistä sille, miksi toteuttaminen on edennyt niin hitaasti. Se, että asiat etenevät hitaasti, ei kuitenkaan tarkoita, että mitään ei tapahdu. Tällä alueella tapahtuu todellakin erittäin paljon, mutta ei niin paljon kuin haluaisimme. Direktiivin kyseenalaistamisen yhteydessä on tärkeää muistaa, että saavutettu edistys on tärkeää, vaikka se tapahtuisikin hitaasti.
Luulen myös, että tämä selittää sen, miksi tarvittavia voimavaroja ei ole sijoitettu tiedotukseen ja vuoropuheluun, jota käydään niiden tahojen kanssa, jotka ovat suoraan tekemisissä näiden suojattujen alueiden kanssa, mikä myös aiheuttaa jossain määrin turhia konflikteja useilla alueilla. Tässä olisi mielestäni paljon opittavaa.
Päävastuu, niin oikeudellinen kuin taloudellinenkin, on tietenkin jäsenvaltioilla, mutta on tärkeää, että EU:ssa ei vain säädetä lakeja ja kerätä rahastovaroja - mikä on luonnollisesti hyvä asia - vaan että levitämme tietoa myös useista hyvistä olemassa olevista esimerkeistä ja että käytämme taloudellisia varoja hyvän kehityksen kannustimina.
Nykyinen tilanne on erittäin vakava, erityisesti sen vuoksi, että biologisen monimuotoisuuden köyhtyminen on erittäin nopeaa. Kehityksen suuntakaan ei näytä muuttuvan. Työn on sen vuoksi jatkuttava, eikä direktiiviä saa nykytilanteessa muuttaa tai tarkistaa.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, on hienoa, että me parlamenttina käytämme myös valvontatoimivaltaamme ja että tarkastelemme direktiivejä, jotka saavat jäsenvaltioissa hyvin paljon arvostelua osakseen. Jäsenvaltioissa esitetään hyvin paljon arvostelua, mutta myös Euroopan parlamentissa on pahasti jakaantunut. Haluaisin esittää tänään huomautuksen parista direktiivistä.
Ensimmäinen on elinympäristödirektiivi ja toinen on nitraattidirektiivi. Mitä yhteistä näillä kahdella direktiivillä on? Yhteistä on se, että jäsenvaltiot ovat saaneet yhteisöltä laajat valtuudet osoittaa itse luonnonalueita, suojeltavia lajeja mutta myös - erityisesti nitraattidirektiivin osalta - herkkiä alueita. Kuulen nyt Alankomaiden parlamentin alahuoneen jäsenten yhä useammin kysyvän, että mitä te oikein olette tehneet? Ei yhteisö kuitenkaan ole määrännyt osoittamaan koko Alankomaita nitraatille herkäksi alueeksi, vaan Alankomaat on tehnyt sen itse. Meidän tehtävänämme on sitten - myös joidenkin kollegojen hyvän avun ansioista - selvittää, kuinka voimme tehdä poikkeuspyyntöjen avulla vielä muutoksia esimerkiksi nitraattilainsäädäntöön, jotta tavoitteen, nitraatin vähentämisen, saavuttaminen kohtuullisella tavalla voitaisiin tehdä mahdolliseksi.
Tämä sama koskee myös elinympäristödirektiiviä. Kun taas katselen tämän päivän draamaa, näen, että eräs rajat ylittävä teollisuusalue Aachenin ja Maastrichtin välillä halvaannutetaan ties monennenko kerran, koska siellä on havaittu pari hamsteria. Nämä hamsterit kaapattiin sitten myös pian, koska tämän lajin suojelua ja säilyttämistä kannattava toimintaryhmä ajattelee, että kun se kaappaa hamsterit, se voi saada ne pariutumaan. Väkisin pariutuminen ei onnistu edes eläinten tapauksessa. Alankomaiden Raad van State on ties monennenko kerran pysäyttänyt maassa rajat ylittävän teollisuusalueen toiminnan. Samalla jos tarkastellaan oikein perusteellisesti elinympäristödirektiiviä ja jos tulkitaan hyvin järjestelyä, joka koskee alueita, missä säilyttäminen on tärkeää, näin ei olisi tarvinnut tapahtua.
Meidän pitäisi toimia niin - siksi tuen elinympäristödirektiiviä koskevaa mietintöä samoin kuin varmasti myös nitraattidirektiiviä - että Euroopan komissio tekee täysin selväksi, ehkä myös selkeästi hollanniksi kirjoitettuna, mitä nyt voi tehdä ja mitä ei. Periaatteista on sovittu, ja ne ovat hienot, mutta se tapa, miten jäsenvaltiot niiden puitteissa toimivat, on alle arvostelun.

Corbey
Arvoisa puhemies, ympäristölainsäädännön vajavainen noudattaminen on suuri ongelma. Meidän on tärkeää ilmaista tästä mielipiteemme lainsäädäntötyön osapuolena, mutta emme saa tehdä jäsenvaltioista liian helposti syyllisiä. Meidän täytyy myös tarkastella tuottamamme lainsäädännön laatua ja luonnetta. Unionista tulee yhä suurempi ja moninaisempi. Meidän täytyy siis määritellä säännöt, jotka voivat menestyä erilaisissa kansallisissa kulttuureissa. Siksi meidän ei mielestäni tarvitse olla näin yksityiskohtaisia. Meidän täytyy olla hyvin tarkkoja siinä, millaisia tuloksia haluamme, mutta ei siinä, millä tavalla tulokset täytyy saavuttaa. Siksi meidän mielestäni täytyy pitäytyä nitraattidirektiivin kohdalla tuloksessa, joka on korkeintaan 50 milligramman pitoisuus. Jonkinasteinen joustavuus menettelyssä, miten tavoite saavutetaan, ei ole mikään ongelma.
Esimerkki hyvästä lainsäädännöstä on elinympäristödirektiivi. Luonto on yhteistä perintöä, ja luonnonsuojelu on yhteinen tehtävä. Ei ole mitään järkeä suojella lintuja yhdessä maassa, jos ne sitten ammutaan rajan toisella puolella toisessa maassa. Elinympäristödirektiivissä asetetaan selkeä tavoite. Menettely, miten tavoite saavutetaan, on melko vapaa. Direktiivi ei ole yksityiskohtainen, mutta se antaa harkintapuitteet, jotka jättävät tilaa paikallisten tai alueellisten etujen tarkastelulle, ja juuri tällä tavalla meidän täytyy toimia, niin kauan kuin suojeltujen lajien ja niiden elinympäristöjen suojelun tulos pysyy tärkeimpänä asiana.
Luonnollisesti kylissä ja maaseudulla on puhjennut paljon konflikteja direktiivin soveltamisesta. Väärästä soveltamisesta on esimerkkejä. Selkeä tiedottaminen olisi hyödyllistä ja tarpeellista, mutta olen hämmästynyt siitä, kuinka monet kollegat pyytävät muuttamaan lintu- ja elinympäristödirektiiviä joidenkin elinympäristödirektiivin käsitteiden kehittämiseksi edelleen. Tässä on silloin kysymys merkittävistä seurauksista, korvauksista ja merkittävästä yleisestä edusta. Elinympäristödirektiivin voima on juuri sen joustavuus. Direktiivi edustaa nykyaikaista tapaa suojella ympäristöä. Ei tarvita mitään aitoja luontoon vaan tunnollista suhtautumista lajeihin ja luonnon rikkauteen.
Siksi minusta on ikävää, että jotkut kollegat lisäävät tilanteen sekavuutta antamalla ymmärtää tarkistuksessa, että nykyinen infrastruktuuri pitäisi poistaa tai että uudet suuret hankkeet ovat mahdottomia.

Schnellhardt
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, pidän erittäin myönteisenä sitä, että tämä aihe on tämänpäiväisellä esityslistalla. Jäsen Jackson, suuret kiitokset tämän kysymyksen esittämisestä. Vaikka te viittaattekin kolmeen Euroopan unionin konkreettiseen direktiiviin, haluaisin kuitenkin todeta, että tässä asiassa on kyse Euroopan unionin lainsäädännön jäsenvaltioissa tapahtuvaa täytäntöönpanoa koskevasta yleisestä ongelmasta. Jos lähdetään siitä, että EU:ssa neuvosto ja parlamentti hyväksyvät direktiivejä ja asetuksia, oletetaan oikeastaan, että neuvosto - joka myös soveltaa näitä direktiivejä - panee ne vastaavasti täytäntöön jäsenvaltioissa.
Mitä kuitenkin tapahtuu? Muodostuu kaksi leiriä. Toisella puolella on Euroopan unioni, joka etsii vikoja jäsenvaltioista. Toisella puolella ovat jäsenvaltiot, jotka haluaisivat siirtää ongelmat mielellään, ah, niin kaukaiseen Eurooppaan ja unohtavat siinä yhteydessä, että ne ovat Eurooppa ja siinä välissä komissio. Arvoisa komission jäsen, te olette pyrkinyt erittäin ponnekkaasti siihen, että nämä lait pannaan määrätietoisesti täytäntöön Euroopan unionissa. Se ei ole tietenkään niin yksinkertaista, ja mehän olemme toisinaan kritisoineet teidän menetelmiänne. Voin osittain ymmärtää, että te olette toiminut niin.
Täytäntöönpanoa koskeviin ongelmiin on erilaisia syitä. Yksi syistä nitraattidirektiivin kohdalla on mielestäni tieteellisten havaintojen sivuuttaminen, sillä yksi asia on varma: nitraattipitoisuuksia ei voida alentaa niin nopeasti kuin me olemme vaatineet. Luonto ei yksinkertaisesti salli sitä. Sitä vastoin luontotyyppidirektiivin kohdalla parlamentti nimesi viime vuonna hyvin selvästi direktiivin puutteet, nimittäin että direktiivi on osittain monimutkainen, osittain epäselvä eikä sitä voida panna siten täytäntöön jäsenvaltioissa. Me olimme Toulousessa ja näimme, miten paikalliset kansalaiset yrittävät panna sitä täytäntöön. He eivät kuitenkaan oikeastaan ymmärrä tilannetta. He eivät tiedä, missä rajat kulkevat ja miten heidän on tarkoitus määrittää ne oikein. Nämä ovat puutteita, jotka pitäisi ehdottomasti korjata!
Myös meidän on kuitenkin huolehdittava siitä, että direktiivejä leimaavat vähemmän utopiat ja enemmän parempi todellisuudentaju. Jäsen Jacksonin kysymys sisältää oikeastaan kaiken, mikä meidän pitäisi ottaa huomioon. Siihen ei ole oikeastaan mitään lisättävää. Me voimme ratkaista tämän ongelman nopeammilla sanktioilla ja lakien huolellisella laatimisella. Haluaisin kuitenkin vielä huomauttaa, että myös jäsenvaltioissa on tapahduttava muutosta, sillä ympäristöministerit ovat toisinaan kaiketi liian arkoja edustamaan kotimaissaan täällä sopimiaan ajatuksia, jos se saattaisi johtaa konflikteihin.

Lund
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin kiittää Jacksonia ja kolmea esittelijää, joiden laatimista mietinnöistä me tänään keskustelemme. EU:n ympäristödirektiivien tehokas täytäntöönpano jäsenvaltioissa on tietenkin erittäin tärkeää kahdessa mielessä. Se on tärkeää osaksi ympäristönsuojelun kannalta - juuri siihenhän direktiivillä pyritään - mutta on myös erittäin tärkeää, että luottamus EU:n lainsäädäntötyöhön ei heikkene sen vuoksi, että jäsenvaltiot voivat viivytellä pitkään sen lainsäädännön täytäntöönpanossa, jota ne ovat itse olleet ajamassa läpi ministerineuvostossa. Pidän sen vuoksi tärkeinä näitä kolmea mietintöä, joissa käsitellään EU:n lainsäädännön puutteellista täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa.
Neuvosto on ollut hieman ärtynyt siitä, että parlamentti valvoo sen toimintaa, mutta olen sitä mieltä, että mietintöjen parissa tehty työ on paljastanut, kuinka lepsusti EU:n lainsäädäntöä on pantu täytäntöön useimmissa jäsenvaltioissa. Mietinnöt ovat myös paljastaneet, miten hitaasti komissio ja tuomioistuimet ovat reagoineet lainsäädännön puutteelliseen täytäntöönpanoon. Me kuulemme usein suuria puheita tulevaisuuden Euroopasta ja suurista eurooppalaisista visioista, myös parlamentin jäseniltä. Me kuulemme monien hallitustenkin pitävän tällaisia puheita, mutta pohjimmiltaan kyse on siis siitä, että huolehditaan kapea-alaisista kansallisista eduista eikä niistä yhteisistä eduista, joiden puolesta olemme työskennelleet lainsäädäntötyön aikana. On myös kiinnostavaa huomata, että EU:n päätöksiä noudatetaan todellisuudessa parhaiten niissä valtioissa, joita usein pidetään hieman pidättyväisinä ja hieman kriittisinä Euroopan yhteistyön tiettyjä osia kohtaan. Ajattelen kaikessa vaatimattomuudessani muun muassa Pohjoismaita. Olen iloisena kuunnellut komission jäsen Wallströmin mietintöihin tekemiä huomioita. Olen varma siitä, että komission jäsen Wallström tahtoo varmistaa lainsäädännön laadun sen täytäntöönpanon mahdollistamiseksi sekä varmistaakseen sen tehokkaan seurannan. Tarkoitan joka tapauksessa sitä, että parlamentin on tuettava tätä työtä mahdollisimman laajalti.

Schleicher
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jäsen Jacksonin kysymys osoittaa: parhaistakaan laeista ei ole mitään hyötyä, jos niitä ei sovelleta oikein eikä ennen kaikkea valvota riittävästi. Jäsenvaltiot eivät ole panneet esimerkiksi luontotyyppidirektiivin kohdalla omia päätöksiään täytäntöön. Tämä pätee myös moniin muihin säännöksiin. Kyse on tietysti myös tulevaisuudessa tarvitsemamme lainsäädännön laadusta. Komissio vastaa kuitenkin lakien täytäntöönpanosta. Sen on myös tarkistettava, miten valvontaa on suoritettu paikan päällä. Siinä yhteydessä se on puolestaan riippuvainen tiedoista, joita jäsenvaltiot sille antavat. Minulla on se vaikutelma, että valvonta on todella vaikeaa, sillä komissio tarvitsee valvontaa varten tietoja ja raportteja, jotka jäsenvaltioiden on annettava sen käyttöön.
Aiemmin valitettiin usein sitä, että komissiolla on käytettävissään liian vähän henkilökuntaa ja varoja annettujen tietojen hyödyntämiseen valvontatehtäviensä yhteydessä. Haluaisin siksi kysyä komissiolta, onko nykyinen kapasiteetti riittävä. Meidän parlamenttina on kuitenkin kritisoitava muiden sijasta myös itseämme, sillä me vaadimme aina raportteja. Tiedän, että komissiolla on tietysti erittäin paljon työtä raporttien hyväksymisessä ja tarkistamisessa, mikä sitoo joskus tarpeettomasti komission kapasiteettia ja voimavaroja.
Kaikkien osapuolten on siis pohdittava, mitä ne voivat tehdä paremmin. Mielestäni komission pitäisi reagoida nopeammin, nimittäin sekä jäsenvaltioihin nähden että tarvittavien menettelyjen aloittamisesta yhteisöjen tuomioistuimessa aina sakkojen määräämiseen asti.
Vetoan samalla kuitenkin myös jäsenvaltioihin, että ne noudattaisivat paremmin velvoitteitaan, jotka koskevat täytäntöönpanoa, valvontaa ja komissiolle tiedottamista.
Ryhmämme vesialan puitedirektiivistä vastaavana henkilönä ja vielä keskeneräisen pohjaveden suojelua koskevan toimintaohjelman esittelijänä nitraattidirektiivi on minulle tietysti erityisen tärkeä. Meidänhän on päätettävä huomenna puoliltapäivin Goodwillin mietinnöstä, josta olen jättänyt muutamia tarkistusehdotuksia. Haluaisin pyytää kollegoita hyväksymään nämä tarkistukset. Sillä myös tässä on kyse jäsenvaltioiden vastuun lisäämisestä. Pyydän teiltä siksi tukeanne!
Lopuksi haluaisin mainita vielä yhden asian, nimittäin jäsenehdokasvaltiot. Me vaadimme eurooppalaisen lainsäädännön sisällyttämistä kansalliseen lainsäädäntöön niiltä mailta, jotka haluavat liittyä unioniin. Jos jäsenvaltiot eivät kuitenkaan itse noudata eurooppalaista lainsäädäntöä eikä Euroopan komissio pysty puuttumaan siihen pontevasti, asiasta tulee arveluttava. Jo tästä syystä mutta tietysti ensi sijassa ihmisten terveyden suojelemiseksi ja ympäristön suojelemiseksi vaaditaan mitä pikimmiten kaikkien vastuunkantajien radikaalia ajattelutavan muutosta. Tämä tehdään nyt selväksi mietinnöissä.

Flemming
Arvoisa puhemies, olen erittäin kiitollinen, että kukaan puhujista ei ole toistaiseksi vaatinut ympäristödirektiivien löyhentämistä. Jäsen Sjöstedt, kysehän ei ole nimittäin siitä, että köyhät jäsenvaltiot eivät olisi tienneet, mihin ne ryhtyvät. Ja ne tietävät nyt myös aivan hyvin, että ne eivät noudata eurooppalaista lainsäädäntöä aivan yksinkertaisesti tietoisesti. Ne haluavat voittaa aikaa, ja ne tietävät erittäin hyvin, että niille ei tapahdu mitään, sillä ennen kuin tuomioistuin ryhtyy toimiin ehtii kulua erittäin paljon aikaa. Me olemme tilanteessa, jossa jäsenvaltiot kieltäytyvät erittäin tietoisesti omaksumasta eurooppalaista lainsäädäntöä, eikä parlamentin eikä neuvoston pitäisi hyväksyä sitä!
Sanottiin, että tähän syyllistyneet jäsenvaltiot pitäisi nimetä. Häpeän, sillä myös Itävalta kuuluu niihin, jotka eivät ole noudattaneet luontotyyppidirektiiviä, mutta haluaisin myös esittää vastalauseen, arvoisa komission jäsen, sillä PCB-direktiivin kohdalla Itävalta ei ole hidastellut laisinkaan! Me olemme tehneet tähän liittyen erittäin tunnollisesti kaiken, mikä oli tehtävä, nimittäin jo ennen kuin vastaava eurooppalainen direktiivi oli olemassa. Meillä oli jo vuonna 1990 jätehuoltolaki ja vuonna 1993 halogenoitujen aineiden kieltämistä koskeva asetus. Siltä osin meitä syytetään epäoikeudenmukaisesti.
Nitraattidirektiivin osalta Itävallan laiminlyönnit on nyttemmin korjattu. Me tiedämme kuitenkin erittäin hyvin, että nitraattidirektiivin täytäntöönpano oli erittäin ongelmallista kaikille jäsenvaltioille. Keskeinen ongelma tässä oli se, että unionin laajoissa osissa oleva liian korkea eläintiheys aiheutti monissa maissa suuria ongelmia lannan levittämistä koskevan rajan noudattamiselle, joka on 170 kg nitraattia maatalouden hyötykäytössä olevaa pinta-alahehtaaria kohti.
Me olemme jatkossa ehkä vähemmän tekemisissä liian korkean eläintiheyden kanssa, sillä eläin, kidutettu ja rääkätty luontokappale puolustautuu parhaillaan. BSE-taudin muoto, jonka kanssa me olemme nyt tekemisissä, on kaiketi kidutettujen eläinten eräänlainen kosto.
Meidän pitäisi ottaa oppia luonnosta: käyttäytykäämme niin kuin meidän pitäisi ja noudattakaamme itse säätämiämme lakeja.

Doyle
Arvoisa puhemies, juomavesidirektiivi, jätehuoltodirektiivi, suuronnettomuuden vaaraa, viemärilietettä, asbestia, villilintuja ja jätteiden siirtoa koskevat direktiivit mainitsemattakaan luontotyyppidirektiiviä, nitraattidirektiiviä ja PCB-direktiiviä. Luettelo EU:n ympäristösäädöksistä, jotka kotimaani on jättänyt siirtämättä kansalliseen lainsäädäntöön, on pitkä. Se jatkaa samalla linjalla huolimatta varoituskirjeistä, perustellusta kritiikistä ja uhkauksista oikeustoimista yhteisön tuomioistuimessa. Olemme toiseksi huonoimmalla sijalla luontotyyppidirektiivin siirtämisessä kansalliseen lainsäädäntöön ja sen mukaisten kohteiden nimeämisessä.
Joskus, tosin harvoin, voi direktiivin siirtämisen viivästymiselle olla perusteltuja syitä, ja nitraattidirektiivi on tuotu juuri tästä syystä täällä tänään esiin.
On kuitenkin anteeksiantamatonta, ettei komission perustamissopimuksen 10 artiklan nojalla vaatimaa tietoa tarjota nopeasti ja kunnolla. Ensimmäinen velvollisuus on komission kirjeisiin vastaaminen. Yhdellekään hallitukselle ei pidä antaa anteeksi huonoja tapoja ja sopimatonta käytöstä. Tämä on Irlannin, ja uskoakseni monen muunkin maan,
perusvirhe keskusteltavana olevan asian yhteydessä. Perustamissopimuksen 10 artiklassa vaaditaan jäsenvaltioita avustamaan aktiivisesti komissiota valituksia käsiteltäessä, selventämään tosiasioita ja ilmoittamaan viralliset kannat.
Luin juuri viime viikolla irlantilaisista tiedotusvälineistä, että komission ympäristöasioiden pääosaston johtaja Curry oli valittanut viime syksynä Irlannin EU-suurlähettiläs Denis O'Learylle, etteivät Irlannin viranomaiset avusta riittävästi Brysseliä ympäristöasioissa.
Komission jäsen Wallström kirjoitti viime maaliskuussa Irlannin ympäristöministeri Dempseylle ja ehdotti, että suuri joukko Irlannin ympäristöä koskevia valituksia, joita EU:n virkamiehet parhaillaan tutkivat, käsiteltäisiin hänen ministeriössään tai Irlannin oikeusasiamiehen virastossa. Ei onnea, ei edistystä, ehkei edes vastausta, en tiedä. Vaikka Irlannissa on 1 prosentti yhteisön väestöstä, olemme häpeäksemme aiheuttaneet 10 prosenttia komissioon saapuneista ympäristöä koskevista valituksista. Johtaja Curry arvosteli kovin sanoin ympäristöministeriömme lisäksi valtiovarainministeriötämme, ympäristönsuojeluvirastoamme, perinnönsuojeluvirastoamme ja etenkin paikallisia viranomaisiamme.
Lainsäädäntö täytyy panna täytäntöön hienotunteisesti ja järkevästi, jotta poliitikot ja kansalaiset voivat avustaa meitä ja ymmärtää, mitä meidän täytyy tehdä. Kerron esimerkkinä usein - kuten tänä aamuna valiokunnan kokouksessa - Wexfordin kaakkoiskulmassa olleen Irlannin ainoan niittyvillaesiintymän kohtalosta. Alue on paikallisen pyhiinvaellusreitin varrella. Suojellessaan innokkaasti niittyvillaa paikallinen valtuusto päätti kieltää pyhiinvaelluksen alueen kautta. Pian paljastui, että tätä erityistä ekosysteemiä oli suojellut pyhiinvaeltajien jalkojen töminä, eikä Jumalan käsi. Vahvemmat ja elinvoimaisemmat lajit, joita paikalliset kutsuvat rikkaruohoiksi, vaikka ne ovat oikeastaan villikukkia, saivat jalansijan alueella ja pääsivät tukahduttamaan niittyvillan, kun ihmiset eivät sitä enää estäneet. Ihmisen toiminnan ja ympäristön välisen olennaisen tasapainon horjuminen johti arvokkaan ekosysteemin katoamiseen.
Sanon vielä, ettei tässä saa olla kyse siitä, että viimeinen lähtijä sammuttaa saarelta valot. Meidän täytyy elää ja elättää itsemme näissä paikoissa. Emme voi myöskään enää pantata lastemme terveyttä ja perintöä.

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, haluan jälleen kerran kiittää kaikkia Euroopan parlamentin jäseniä heidän lausunnoistaan. Olen täysin samaa mieltä suurimmasta osasta siitä, mitä olette sanoneet, lukuun ottamatta syytteitä omahyväisyydestä. Muistuttaisin teille, että tämänhetkisistä valituksista 45 prosenttia - 700 valitusta - ja rikkomuksista 30 prosenttia - noin 400 - koskee ympäristöasioita. Meillä on siis raskas taakka, ja teemme parhaamme, mutta katsomme samalla tulevaisuuteen. Siksi meidän pitää mielestäni miettiä uusia välineitä ja tapoja, joilla saamme enemmän aikaan.
Jäsen Sacconi sanoi, että tarvitsemme hyviä esimerkkejä siitä, millaista taloudellista hyötyä voi saada ympäristölainsäädännön noudattamisesta. Sen hyväksi voisimme tehdä enemmän. Voisimme tehdä enemmän indikaattoreiden suhteen, sillä tarvitsemme mittapuun. Meidän täytyy arvioida paremmin ympäristölainsäädännön noudattamisen tuloksia. Toimintamme on kaikkein tehokkainta, kun yhteistyö elinten välillä on hyvää ja tehokasta, vaikka emme kielläkään, että vastuu on jäsenvaltioilla. Niiden täytyy tarjota meille vastauksia ja tietoa. Emme pysty lähettämään henkilökuntaa tarkistamaan tilanteen kaikissa jäsenvaltioissa. Emme pysty siihen, ellette te osoita minulle 500:aa uutta työntekijää.
Meidän täytyy nykyaikaistaa lainsäädäntöä. Täällä sanottiin, että tarvitsemme vähemmän mutta parempia säädösehdotuksia. Olen samaa mieltä. Helpoin keino on määritellä raja-arvot, esimerkiksi 50 milligrammaa nitraatteja juomavedessä. Mutta tätä keinoa ei voida soveltaa luontotyyppidirektiivin kaltaisissa direktiiveissä, joiden kohde on laajempi. Ei ole sattuma, että luontotyyppidirektiivi ja nitraattidirektiivi valittiin esimerkeiksi huonosta täytäntöönpanosta, sillä ne ovat hyvin laajakantoisia. Ne ovat kunnianhimoisia direktiivejä, ja joissakin tapauksissa se tarkoittaa, että jäsenvaltioiden täytyy tarkistaa perusteellisesti niiden maanviljelykäytännöt. Tämän olemme kuulleet joiltakin jäsenvaltioilta. Sitä ei saisi pitää oikeutuksena, vaan selityksenä sille, miksi nämä direktiivit on otettu esimerkeiksi puutteellisesta täytäntöönpanosta.
Olen täysin samaa mieltä jäsen Sjöstedtin kanssa siitä, ettei vika ole siinä, etteivät nämä direktiivit ole riittävän hyviä tai kunnianhimoisia. Ne ovat laajakantoisia, ja niillä on jäsenvaltioille sellaisia seurauksia, joita ne eivät ehkä tulleet ajatelleeksi, kun direktiiveistä päätettiin. Emme saa antaa nyt periksi, meidän täytyy jatkaa, sillä alamme vihdoinkin nähdä tuloksia. Eräs tehokas asia, jonka olemme tehneet, on yhteyden luominen yhteisön rahoituksen ja ympäristölainsäädännön noudattamisen välille. Meidän täytyy hyödyntää tätä.
Voimme tehdä enemmän opetuksen ja tiedottamisen alalla. Olemme aloittaneet sensuuntaisia toimia. Lähetämme asiantuntijoitamme jäsenvaltioihin tai pitämään seminaareja, joissa he kertovat jäsenvaltioille, miten direktiivit pannaan parhaiten täytäntöön. Pyrimme käyttämään kaikkia mahdollisia välineitä täytäntöönpanon parantamiseksi. Laajentuneessa ja monimuotoisemmassa Euroopassa selkeistä ja oikeudellisesti sitovista tavoitteista sekä opetuksesta ja mittaus-, valvonta- ja laskentatuloksista tulee yhä tärkeämpiä. Toivon, että Euroopan parlamentti tukee ja auttaa meitä pyrkimyksissämme parantaa yhteisön ympäristölainsäädännön täytäntöönpanoa.

Puhemies
Ilmoitan vastaanottaneeni työjärjestyksen 42 artiklan 5 kohdan mukaisen päätöslauselmaesityksen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.00.

Nuorten viljelijöiden tilanne
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Parishin laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0357/2000) nuorten maanviljelijöiden tilanteesta ja tulevaisuudennäkymistä Euroopan unionissa (2000/2011(INI)).

Parish
Arvoisa puhemies, komission jäsen Fischler, hyvät parlamentin jäsenet, minulla on ilo esitellä teille tänään maataloutta käsittelevän valiokunnan mietintö nuorten viljelijöiden tilanteesta ja tulevaisuudennäkymistä Euroopan unionissa.
Kuuluin itse 20 vuotta sitten Englannin Somersetin kreivikunnassa paikalliseen nuorten viljelijöiden järjestöön. Nuorten viljelijöiden oli jo tuolloin vaikea jatkaa viljelyä sukutilalla tai aloittaa toiminta tällä alalla. Nykyään tilanne on vielä vaikeampi, ja alalle tulevien nuorten viljelijöiden määrä on romahtanut. Olemme tulleet tilanteeseen, jossa meidän on pakko ryhtyä toimiin tämän määrän laskun pysäyttämiseksi. Tämä ei ole tärkeää ainoastaan maanviljelylle, vaan myös maaseutumme nykyisten rakenteiden suojelemiseksi. Kaikkein vähiten haluamme, että maaseutu tyhjenee ja että sen vihreitä ja kauniita maisemia, joita pidämme itsestään selvänä asiana, ei enää hoideta kunnolla.
Haluan tässä yhteydessä kiittää eurooppalaista CEJA-järjestöä (Euroopan nuorten viljelijöiden neuvostoa) avusta ja yhteistyöstä tämän mietinnön laatimisessa. Sain tilaisuuden tavata nuoria viljelijöitä viidessä jäsenvaltiossa, ja se auttoi minua ymmärtämään paremmin ja laajemmin niitä käytännön tapoja, joilla alan nuoria viljelijöitä voitaisiin auttaa.
Haluan kiittää myös komission jäsen Fischleriä tuesta ja suhtaudun myönteisesti myös lausuntoehdotukseen, jonka alueiden komitea laati mietinnöstä, sillä se aikoo laatia kertomuksen nuorista viljelijöistä.
Viimeisenä vaan ei vähäisimpänä kiitän Ross Gordon Consultantsia, joka teki erinomaisen tutkimuksen nuorten viljelijöiden viimevuotisesta tilanteesta Euroopan unionissa, ja tästä julkaisusta oli paljon apua tänään käsiteltävän mietinnön laatimisessa. Mietinnössä esitetään sarja ideoita ja tapoja, joilla nuoria viljelijöitä voidaan auttaa toiminnan aloittamisessa tai sen jatkamisessa. En ole kuitenkaan pyrkinyt tekemään perusteellisia muutoksia. Pohjimmiltaan haluaisin, että nuorille viljelijöille vahvistettaisiin tietyntasoinen tuki koko Euroopan unionissa.
Tiedän hyvin, ettei 15 jäsenvaltion yhteisössä ole helppoa löytää ratkaisua, joka kattaa kaikki ne erilaiset tilanteet, joita nuoret viljelijät kohtaavat omissa maissaan. Mainitsen tästä kaksi esimerkkiä: maan arvo voi vaihdella 12 000:sta 15 000:een euroon hehtaarilta. Verotuksessa on suuria eroja, kun jotkin jäsenvaltiot keräävät huomattavan perintöveron, joka tekee nuorten viljelijöiden toiminnan jatkamisesta hyvin vaikeaa, etenkin maissa, joissa maan arvo on erittäin korkea.
Minulla ei ole aikaa käydä läpi kaikkia mietinnössä esitettyjä suosituksia, mutta luettelen muutamia toimia, jotka pitäisi asettaa etusijalle: jatkossakin pitäisi myöntää enimmillään 40 000 euron suuruisia starttirahoja yhdessä enimmillään 120 000 euron aloituspääomalle myönnettävän kahdeksan vuoden korkotuen kanssa. Nuorten viljelijöiden kohtaamista vaikeuksista kaksi tärkeintä ovat aloituspääoman kerääminen ja säännöllisten korkojen maksamisen liian suuri rasitus taloudelliselle tilanteelle.
Elämme tietokoneaikaa. Nuoria viljelijöitä täytyy kannustaa hankkimaan koulutusta ja valmennusta, jotta he voisivat saada kaiken hyödyn nykyaikaisen viestintäteknologian ja liiketoimintaan liittyvän tekniikan mahdollisista eduista. Suuria muutoksia läpikäynyt maatalous, jota määrittelevät yhä enenevässä määrin WTO:n maailmanlaajuiset sopimukset, muuttuu edelleen. On meidän etujemme mukaista, että nuoret viljelijät valmistautuvat kunnolla tulevien haasteiden ennakoimiseen ja kohtaamiseen.
Elintarvikkeiden turvallisuustoimenpiteitä ja tuotantomenetelmiä analysoidaan näinä päivinä perusteellisesti. Euroopassa panostetaan yhä enemmän orgaaniseen tuotantoon. Tässäkin asiassa täytyy nuorille viljelijöille tarjota mahdollisuus omaksua uusi kulttuuri ja heille täytyy kertoa kuluttajien luottamuksen säilyttämiseen ja maataloustuotteiden tukeen liittyvistä eduista. Innovatiivisella ja luovalla paikallisella korkeatasoisella tuotannolla on rajattomat mahdollisuudet.
Euroopan maatalousala on vaikeassa taloudellisessa tilanteessa, ja samaan aikaan on meneillään paljon uudelleenjärjestelyä. Joitakin iäkkäämpiä viljelijöitä täytyy auttaa jäämään kunniallisesti eläkkeelle. Tässä yhteydessä toivoisin kovasti, että nykyisille viljelijöille laadittaisiin eläkejärjestely, joka olisi sidoksissa nuorten viljelijöiden aloittamiseen tällä alalla. Pyytäisin komission jäsen Fischleriä suosittelemaan jäsenvaltioille, että ne ottaisivat tällaisen politiikan käyttöön koko EU:n alueella. Viljelijöiden keski-ikä nousee, ja nuorten viljelijöiden määrä laskee. Tämä suuntaus täytyy kääntää toisinpäin.
Nuorille viljelijöille pitää tarjota paremmat mahdollisuudet tuotanto-oikeuksiin. Ei ole helppoa tasapainottaa uusien tuotanto-oikeuksien myöntämistä nuorille viljelijöille, jos ne pitää ottaa pois nykyisiltä viljelijöiltä, joilla on myös taloudellisia vaikeuksia. Kun tuotanto-oikeuksia tulevaisuudessa muutetaan, toivoisin, että komissio ottaisi nykyistä paremmin huomioon tarpeen lisätä nuorille viljelijöille myönnetyn ylimääräisen tuotannon määrää.
Kun YMP:ssä korostetaan maaseudun kehittämisohjelmien merkityksen kasvattamista, on ratkaisevan tärkeää tunnustaa nuorten viljelijöiden asema tällaisten maaseudun uudistamispolitiikkojen keskeisinä tekijöinä ja tärkeimpinä toimeenpanijoina.
Euroopan unionin tulevaa laajentumista ajatellen kehottaisin voimakkaasti ehdokasvaltioita luomaan jo nyt tukitoimia nuorille viljelijöilleen, etenkin komission vaatimien tuotannon tarkastuksien käyttöönottoa silmällä pitäen. Monissa maailman maissa osuusviljely on yleinen käytäntö. Pyytäisin komissiota tutkimaan mahdollisuuksia kehittää osuusviljelyä yhteisen maatalouspolitiikan puitteissa.
Kuten olen jo maininnut, tämä mietintö on maataloutta käsittelevän valiokunnan mietintö, ja toivon, että kaikki ryhmät voivat hyväksyä tämän mietinnön ja varmistaa, että nuorille viljelijöillemme tarjotaan tulevaisuudessa myönteistä käytännön tason apua. Haluan myös vielä kerran kiittää komission jäsen Fischleriä tuesta, ja haluan myös pyytää häntä järjestämään kahden vuoden välein tarkistuksen nuorten viljelijöiden tukitoimenpiteiden saatavuudesta ja saavutuksista.
On erittäin tärkeää, ettemme ainoastaan puhu kauniisti nuorten viljelijöiden auttamisesta, vaan että me myös tarjoamme yhteisen maatalouspolitiikan puitteissa ohjelmia, joilla kasvatetaan maatalousalalle tulevien nuorten viljelijöiden määrää.

Casaca
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Fischler, ensinnäkin haluan onnitella maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokuntaa, erityisesti sen esittelijä Neil Parishia, ajankohtaisesta aloitteesta käydä eurooppalaisissa toimielimissä keskustelua tästä aiheesta. On kulunut jo 32 vuotta siitä, kun Sicco Mansholt, joka oli maataloudesta vastuussa oleva komission jäsen komission perustamisesta vuoteen 1972 asti, esitti yhteisen maatalouspolitiikan uudistamista koskevan hankkeensa eli Mansholtin suunnitelman.
Olen sitä mieltä, että eurooppalaiset toimielimet eivät ole osoittaneet asianmukaista kunnioitusta tätä eurooppalaiselle politiikalle niin tärkeää hahmoa kohtaan. Lukiessani nyt uudelleen tätä klassikkoa löydän sieltä yhä monia vastauksia, joita nuoret viljelijät tarvitsevat niihin ongelmiinsa, joita Neil Parishin mietinnössä kuvataan ansiokkaasti. Olemme rakentaneet raskaan yhteisen politiikan, joka perustuu hehtaarikohtaiseen apuun, karjan päälukuun tai tuotantoon; olemme rajoittaneet tuotanto-oikeutta ja laatineet kiintiöitä; olemme kehittäneet monimutkaisia tuotannon standardisointimekanismeja; olemme luoneet häpeällisiä järjestelmiä, joiden avulla puututaan kansainvälisten markkinoiden toimintaan. Tulokset ovat lieventyneet ja niissä on joitakin myönteisiä puolia, mutta huomattavasti enemmän kielteisiä näkökohtia. Näiden viimeksi mainittujen joukosta esille nousee se, että tämä politiikka asettaa suuria vaikeuksia nuorten ryhtymiselle maatalouden harjoittajiksi. Tätä aihetta käsitellään parlamentille laaditussa arvokkaassa tutkimuksessa, jossa todetaan, että maa on yhä suurin sijoitus Euroopan viljelijöille. Vaikeudet sen hankkimisessa ovat suurin nuorten viljelijöiden kohtaama ongelma. Tämän tutkimuksen mukaan aina, kun viljakasveista saatava korvaus nousee prosenttiyksikön, maan hinta nousee 0,4 prosenttia. Kiintiöjärjestelmät ja tuotantorajoitukset lisäävät huomattavassa määrin tätä vaikutusta.
Siksi emme voi suojata ja tukea maatalouden uudenaikaistamista ja nuorentamista harkitsematta nykyiseen yhteiseen maatalouspolitiikkaan sisällytettäviä muutoksia. Tämän maatalouspoliittisen mallin vaihtoehdon on ehdottomasti paneuduttava maanviljelijän asemaan ja hänen tuloihinsa, ei tuotteeseen, maahan tai karjaan, joista tulot saadaan. Tämä maatalouspolitiikka on määriteltävä alueellisin eikä alakohtaisin termein, sen painopistealueena on oltava ympäristön, maaseudun kehityksen, ammatillisen koulutuksen ja varhaiseläkkeen.
Lopuksi otan itselleni vapauden ehdottaa Neil Parishille ja maatalousvaliokunnalle, että tätä mietintöä ei pidettäisi päätepisteenä vaan alkuna perusteelliselle maatalouden ja yhteisen maatalouspolitiikan uudistamista koskevalle harkinnalle, johon osallistuisivat erityisesti nuorten maanviljelijöiden yhdistykset. Mansholtin suunnitelman muistotilaisuus olisi oivallinen aloitusaihe.

Pesälä
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan liberaaliryhmän puolesta lämpimästi kiittää esittelijää erinomaisen hyvästä työstä. Siitä lämmin kiitos. Haluaisin kiinnittää tässä lyhyessä puheenvuorossani huomiota pariin kohtaan. Mietintö ottaa erinomaisesti huomioon nuorten viljelijöiden ongelmat, erityisesti sosiaalisiin ongelmiin on kiinnitetty huomiota. Tämä on hyvä, sillä useimmiten nuoret miehet ovat innokkaampia jatkamaan maanviljelyä kuin nuoret naiset. Ongelmaksi onkin muodostunut niin sanottu sadan hehtaarin yksinäisyys.
Maataloudessa tarvitaan pitkäjänteisyyttä, erityisesti sukupolvenvaihdoksia ajatellen. Eurooppalaisten viljelijöiden keski-ikä on huolestuttavan korkea. Sukupolvenvaihdosten on oltava taloudellisesti mahdollisia. Nuoria on houkuteltava ryhtymään viljelijöiksi. Nuoria aloittajia ei kuitenkaan ole riittävän paljon. Olisi erittäin tärkeää saada nuoret jatkamaan meille jokaiselle tärkeässä ammatissa. Nuoret viljelijät ovat erittäin osaavia ja hyödyntävät ennakkoluulottomasti nykyaikaista tekniikkaa työssään pelloilla ja karjankasvatuksessa. Samoin he pystyvät suunnittelussaan käyttämään viimeistä informaatiotekniikkaa hyväksi. Kun olemme suurten muutosten kynnyksellä, mihin esittelijäkin täällä jo kiinnitti huomiota, nuoret, jos ketkä, pystyvät viemään meidät kaikkein parhaiten tämän murroksen yli, joka väistämättömästi on meillä muutaman vuoden sisällä edessä.
Mietinnössä ehdotetut päätökset ja toimenpiteet ovat suurelta osin kansallisesti päätettäviä asioita, ja tämä on hyvä joustavuuden kannalta. EU voi ja EU:n pitääkin omalta osaltaan edesauttaa nuoria kannustavaa politiikkaa. Byrokratia ei saa tulla esteeksi kehitettäessä nuorten viljelijöitten asemaa.

Bautista Ojeda
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ensiksi tahtoisin kiittää ja onnitella Parishia hänen mietinnöstään ja ilmaista sille tukemme.
Aikana, jolloin uudet sukupolvet näkevät, että elämän laatu ei enää olekaan kiinteässä yhteydessä teollisuuteen, kaupunkeihin ja suuriin kaupallisiin keskuksiin, velvollisuutemme unionissa on edistää ja helpottaa sukupolvenvaihdosta ja sitä mahdollisuutta, että elämänkaarensa voi elää loppuun saakka maatalouden parissa niiden yhteisöaloitteiden ansioista, joissa nuorta viljelijää pidetään ensisijaisen tärkeänä kohteena.
Meidän on pantava täytäntöön nämä periaatteet ja toiminnot, joita tässä valiokunta-aloitteisessa mietinnössä esitetään maaseutuympäristössä elämisen tekemiseksi houkuttelevammaksi nuorille, jotta näiden alueiden autioitumiselta vältyttäisiin. Tämä tulevaisuuden yhteiskuntaryhmä on se yhteisen maatalouspolitiikan perusta, jota silmällä pitäen meidän on tehostettava tukea aloilleen asettumiselle ja sijoituksille jaettavaa täydentävää tukea, juuri niillä rakenteellisista syistä epäsuotuisassa asemassa olevilla alueilla, joilla on runsaasti hylättyjä viljelmiä ja kyliä, joissa nuoret voivat saada maaseudun talouden uudelleen käyntiin. Ansio kaikesta tästä kuuluu sellaisille uudistuotteille kuin maaseutumatkailulle, alueellisista syistä kiinnostavalle matkailulle maaseudulla tai eläin- ja kasvilajien uudelleenistuttamiselle näihin luonnontiloihin, mikä edistää kestävää ja pitkäaikaista alueen kehitystä.

Korakas
Arvoisa puhemies, mietinnössä ehdotetun päätöslauselman ensimmäisessä osassa toistetaan tunnetut toteamukset nuorten viljelijöiden huonosta tilanteesta ja tulevaisuudennäkymistä Euroopan unionissa. Missään ei kuitenkaan sanota, mistä nämä tulokset johtuvat, koska osana kahta edellistä yhteisön tukiohjelmaa edistettiin nuorille viljelijöille kahta tukiohjelmaa, joita Euroopan unioni nyt ajaa ihmelääkkeenä, joka hoitaa kaikki nuorten viljelijöiden ongelmat ja kääntää tilanteen parempaan suuntaan. Tämä tietoinen laiminlyönti antaa leiman näin ollen myös päätöslauselmalle, jossa ei mainita kolmea perustekijää, jotka - jos niihin ei puututa - tekevät kolmannesta yhteisöohjelmasta nuorille viljelijöille yhtä tehottoman.
Näitä tekijöitä ovat ensinnäkin YMP, erityisesti siinä muodossa, kuin se on ollut vuoden 1992 ja Agenda 2000 -ohjelman jälkeen. Se ei turvaa elinkelpoista toimeentuloa useimmille yhteisön pienistä ja keskisuurista viljelijätalouksista. Se ei turvaa talouksien päämiehille riittävää toimeentuloa, minkä takia maatalousalalle on hyvin vaikea lähteä sijoittamaan edes pieniä summia silloinkaan, kun tukea olisi saatavissa paljon, mikä taas ei tietenkään pidä paikkaansa. Syy on se, että sen lisäksi, että maatalous ei tuota voittoa, se ei turvaa edes perustoimeentuloa.
Toiseksi useimmiten puuttuu kohde kannustimille, eli nuorella viljelijällä ei kiintiöiden vuoksi ole kohdetta, johon käyttää tukia, koska kiintiöt ovat täynnä kaikissa tuotteissa. Näin hänen täytyy odottaa, että perustettaisiin jokin kansallinen varanto, joka jaetaan nuorille viljelijöille, tai ostaa kiintiöitä, jolloin hänelle ei näy valoa tulevaisuudessa.
Kolmanneksi kannustimien suuruudesta riippumatta ehdot ja edellytykset ovat sellaiset, että ne sopivat suurviljelijöille ja sulkevat pois pienet ja keskisuuret viljelijät. Vaatimus hyvin suuresta viljelypinta-alasta jopa saaristoalueilla on tyypillinen. Jos tämä edellytys yhdistetään kiintiöihin, siitä tulee kohtuuton. Yhteisö siis vaatii nuorilta viljelijöiltä laajaa maan hyödyntämistä ja suurta tuotantoa, mutta toisaalta kiintiöpolitiikallaan se kieltää heiltä tuotantotoiminnan. Tämä luonnottomuus ei ole mielestämme vahingossa syntynyt Euroopan unionin päätös. Se on tarkoituksellinen ja sen tarkoitus on päästä eroon köyhistä viljelijöistä ja tukea suurviljelijöitä, siis maatalousalan suuryrityksiä.
Arvoisa puhemies, juuri tässä on syy siihen, että emme voi äänestää tämän mietinnön puolesta, juuri siksi, että mietinnössä salataan todelliset syyt. Jopa nämäkin tuet jaetaan pipetillä silloin, kun niitä annetaan köyhille nuorille viljelijöille, ja omasta maastani löytyy kuvaavia esimerkkejä. En esimerkiksi tiedä, onko Fischlerin tiedossa, että Kreikassa tukia nuorille viljelijöille ei ole vielä jaettu, vaikka hallitus viime huhtikuussa käytti kyllästymiseen asti tällaista argumentointia ääniä kerätäkseen.

Hyland
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa onnittelemalla esittelijää perusteellisiin tutkimuksiin pohjautuvasta ja objektiivisesta mietinnöstä, jota ryhmäni ja minun on helppo tukea.
Agenda 2000:n yhteydessä tehtiin paljon töitä Euroopan maanviljelyn vakavan tilanjatkamisongelman ratkaisemiseksi. Paikkailtu viljelijöiden eläkejärjestely, tilanpidon aloittamistuki ja muut toimet eivät ehkä kuitenkaan auta meitä saavuttamaan tavoitteitamme, ja ongelmaa on mielestäni tarkasteltava uudelleen kiireellisesti, muutoin sukutilojen hoitamisen jatkuminen vaarantuu. BSE:n - jonka uskon vielä nujertuvan - äärimmäisen järkyttävien ja tuhoisien seurauksien ohella vakava ongelma nuorille, jotka normaalioloissa valitsisivat maanviljelyn ammatikseen, on toisenlaisten ja varmasti taloudellisesti kannattavampien työpaikkojen tarjonta, niin tervetullutta kuin se onkin.
Viljelijöiden, kuten kaikkien muidenkin, täytyy kohdata tämä tosiasia, ja tehdä se, ennen kuin on myöhäistä. Maanviljelijän ammattiin kuuluu raskas velvollisuus taata kansalaisille elintarviketurva ja elintarvikkeiden turvallisuus, ja meidän täytyy suojella Euroopan maatalouden tuotantoa varmistamalla, että tuetaan henkisesti ja aineellisesti nuoria, joilla on maanviljely verissään.
Tiedän, että useat pienet tilat eivät kokonsa ja tuottavuutensa vuoksi tuo omistajilleen riittävästi tuloja. Meidän pitäisi mielestäni tehdä enemmän auttaaksemme niitä, jotka ovat kiinnostuneita uudelleenjärjestelystä - ja esittelijä viittasi tähän mietinnössään - jossa yhdistämällä maa-alueita ja inhimillisiä voimavaroja parannetaan tehokkuutta ja kilpailukykyä. Maaseudun kehittämisen ja uuden teknologian tarjoamia mahdollisuuksia viljely- ja osa-aikatyöpaikkojen luomisessa niin naisille kuin miehillekin, täytyy joka tapauksessa kehittää ahkerasti.

Cunha
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kun havaitsemme, että 55 prosenttia Euroopan maanviljelijöistä on yli 55-vuotiaita ja 23 prosenttia alle 44-vuotiaita, emme voi olla tekemättä muuta johtopäätöstä kuin että Euroopan unionin maanviljelyn tulevaisuus on uhattuna. Tilanne on vielä huolestuttavampi minun kotimaassani, jossa nuo luvut ovat 66 ja 15 prosenttia. Yhteisen maatalouspolitiikan kehityssuunnaksi on 1980-luvun puolivälistä alkaen muodostunut suorien valvontatoimien vahvistaminen, joiden tavoitteena on ollut ylijäämien välttäminen ja hintojen ja tulojen vakauden varmistaminen.
Tällä vakauden hyväksi suoritetulla valinnalla on kuitenkin toinenkin puoli, joka on maataloustoiminnan aloittamisen jäykkyys. Se vaikeuttaa erityisesti nuorten viljelijöiden toimintaa, ensinnäkin, koska kiintiöiden, tuotanto-oikeuksien tai palkinto-oikeuksien saaminen on hankalaa, ja toiseksi, koska kiintiöjärjestelmät synnyttävät arvonlisäystä, joka nostaa maan hintaa. Toisaalta on huomattava, että monetkaan jäsenvaltioista eivät ole panneet täytäntöön toimia, joilla olisi vähintäkään yhtymäkohtaa nuorten viljelijöiden huolten kanssa. Annan esimerkin kotimaastani, jossa Eurooppaan liittymistä seurasi aluksi innostumisen vaihe, joka on viime vuosien aikana muuttunut luottamuspulaksi ja jopa suurimman nuorten viljelijöiden järjestön toimien paheksumiseksi.
Juuri tämän takia on kiireellisesti ryhdyttävä joihinkin keskeisiin toimiin, jotka ovat sitä paitsi esittelijän ehdotusten suuntaisia, erityisesti kehittämällä erityisesti erityisiä tuotantokiintiöitä ja -oikeuksia koskevia varauksia yksinomaan nuorille viljelijöille, lisäämällä tilanpidon aloittamisen ja viljelyksiin kohdistuvien sijoitusten tukia, kehittämällä erityinen korkotuettu luottojärjestelmä, joka täydentää muita sijoitustukia, luomalla olot, joissa iäkkäimpiä viljelijöitä koskeva ja uudistusprosessia nopeuttava varhaiseläkejärjestelmä voi toimia kunnollisesti, ja tietysti ryhtymällä koulutus- ja tiedotustoimiin.
Komission on nyt kiireellisesti esitettävä toimintaehdotuksia, jotka neuvosto voi hyväksyä. Jos näin ei käy, osoitamme vastuutonta suhtautumista, joka vaarantaa eurooppalaisen maanviljelyksen jatkuvuuden, samoin kuin kaiken sen, mitä se merkitsee yhteiskuntaelämällemme.
Lopuksi haluaisin kiittää kollegaamme Neil Parishia siitä suurenmoisesta työstä, jota hän on tehnyt laatiessaan tätä mietintöä.

Adam
Arvoisa puhemies, mietintö käsittelee erittäin vaikeaa aihetta: nuorten näkymät maatalousalalla ovat, kuten esittäjä kertoi, todennäköisesti synkemmät kuin koskaan YMP:n luomisen jälkeen, eikä heidän näkymiään voida erottaa koko alan näkymistä tai maaseutuyhteisöjen hyvinvoinnista.
Yksi tilanteen mutkikkuuden mittapuu ovat maatalousopistoissa tällä hetkellä järjestettävät kurssit. Kotiseutuni kahdessa opistossa viljelystä järjestettävien kurssien määrä on pudonnut 40 prosenttiin, ja loput 60 prosenttia kursseista liittyy hevosiin ja pieneläimiin. Kuitenkin 70 prosenttia oppilaista tulee maanviljelijäperheistä, joten yhteys on vielä tallella. Mietinnössä sanotaan, että tarvitaan toimia, joilla alalle houkutellaan uusia tulokkaita ja lisätään standardisoimista koko Euroopan unionissa, ja aihetta käsiteltiin STOAn erinomaisessa kertomuksessa viime vuoden alussa, kuten esittelijä mainitsi. Tuossa asiakirjassa on monia erinomaisia esimerkkejä arvokkaasta taustamateriaalista, jota saimme käyttää valiokunnassa käydyissä keskusteluissa.
Nyt kun maaseudun kehittämisohjelma on toiminnassa, on tärkeää tarkastella, kuinka ohjelmaa voidaan käyttää koulutus- ja uudelleenkoulutustoiminnan tukemiseksi maatalousopistoissa. Haluan korostaa, kuinka tärkeää on tarjota koulutusta viljelyn monipuolistamisessa, mukaan lukien kapean sektorin markkinoille tarkoitetussa pienimuotoisessa tuotannossa, sekä osuustoiminnallisissa myyntitekniikoissa, joilla yksittäiset tilat voivat yhdistymällä kilpailla valintamyymäläketjujen edullisten hintojen kanssa. Toivoisin myös, että näillä kursseilla kiinnitettäisiin erityistä huomiota pientilojen tarpeisiin, sillä suurin osa uusista tulokkaista hoitaa juuri niitä.
Toivon, että komissio ja kansalliset hallitukset ottavat vaarin tässä mietinnössä esitetyistä lukuisista hyvistä ehdotuksista ja antavat vauhtia maaseudun viljelyn tulevalle hyvinvoinnille.

Busk
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, onnittelut kollegalleni, esittelijä Parishille, erittäin, erittäin hyvästä mietinnöstä. Haluaisin kiinnittää huomiota toimintansa aloittavien nuorten elinkeinonharjoittajien alhaiseen määrään ja samalla myös nykyiseen elinkeinonharjoittajien määrän liialliseen vähenemiseen, sillä jos toimintansa aloittavien nuorten elinkeinonharjoittajien määrä ei kasva, maanviljelys katoaa pitkällä aikavälillä. Tarkoitan, että maanviljelyn imago muodostuu tällä hetkellä niistä suurista ongelmista, joita useiden sairauksien puhkeaminen, dioksiini-skandaalit ja niin edelleen ovat aiheuttaneet. Tämä saattaa koko elinkeinon huonoon valoon, ja se tuntuu epäoikeudenmukaiselta niistä monista maanviljelijäperheistä, jotka hoitavat tilaansa kiitettävästi. Ei ole epäilystäkään siitä, että avoimuus ja tuotannosta tiedottaminen ja nykyaikaiset navetat, yhteistä maatalouspolitiikkaa sekä peltojen ja eläimien oikeaa hoitoa koskevat tiedot ovat erittäin tärkeitä asioita. On annettava niin moraalista, koulutukseen liittyvää kuin taloudellistakin tukea. Eihän kukaan nykyään kyseenalaista niitä monia miljoonia euroja, joita syydämme juristien, insinöörien ja lääkärien koulutukseen. Tämä tilanne vaikuttaa suoraan siihen nuoreen maanviljelijään, joka on vastuussa maastamme ja eläimistämme ja erityisesti niistä elintarvikkeista, joita syömme.

Wyn
Arvoisa puhemies, minäkin kiitän jäsen Parishia vaativasta työstä ja erinomaisesta mietinnöstä.
Tässä lyhyessä ajassa, jonka saan puhua, haluan korostaa, että nykyään alalle tulevien nuorten viljelijöiden suurimpia ongelmia ovat ensimmäisen toimintavuoden pääoma- ja rahoitusongelmat. Tuen tätä ehdotusta, sillä nuorille on annettava mahdollisuus aloittaa alalla tukevalla taloudellisella perustalla. Onhan maaseutuyhteisöjemme tulevaisuus nuorten viljelijöiden käsissä. Maatalousalalle tulevien nuorten vähyys on huolestuttava ongelma Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tilastojen mukaan 14,8 prosenttia Irlannin tilanomistajista on alle 35-vuotiaita, Ranskassa luku on 13,2 prosenttia, mutta Yhdistyneessä kuningaskunnassa se on vain 6,8 prosenttia.
Korostan, että maatilat ovat myös tärkeitä työllistäjiä maaseutuyhteisöissä. Työllisyys turvaa maaseutumme, se pitää maaseudun postitoimistot, koulut ja palvelut toiminnassa. Viljely ja viljelyn kannattavuus ovat maaseutuyhteisöjemme tulevaisuuden avaintekijät. Jos kaikki pienet yritykset - maatilat mukaan luettuina - palkkaisivat yhden ainoan ihmisen lisää, työttömyysongelma ratkeaisi saman tien koko Euroopan unionissa.
Kaikista Euroopan unionin valtioista ainoastaan Yhdistyneellä kuningaskunnalla ja Alankomailla ei ole erityistä tukiohjelmaa nuorille viljelijöille. Euroopan maaseudun kehittämistä koskevat asetukset mahdollistavat enintään 16 500 euron apurahan maksamisen alle 40-vuotiaille kannattavan viljelyn aloittamiseksi. Yhdistyneen kuningaskunnan työväenpuolueen johtama hallitus ei kuitenkaan ole hyödyntänyt tätä erinomaista järjestelmää.
Näin ollen tuen täysin aloittamistukien määräämistä pakollisiksi koko Euroopan unionissa. Maatalousala tarvitsee nuoria saadakseen uutta intoa alalle, jolla on tällä hetkellä iäkkäitä ja uskonsa menettäneitä ihmisiä. Nuoret viljelijät ovat maatalousalan tulevaisuus ja maaseutuyhteisöjen keskeisiä tekijöitä.
Kiitän jäsen Parishia hänen mietinnöstään, ja toivon mietinnölle menestystä, jotta varmistetaan, että voimme toteuttaa nämä tärkeät päätökset, jotka hän on tehnyt täsmällisesti ja rakentavasti.

Fiori
Arvoisa puhemies, nuorten maanviljelijöiden roolista on puhuttu vuolaasti, mutta heidän tilanteensa ei vieläkään anna aihetta optimismiin. Ei ole sattumaa, että Agenda 2000:n hyväksymisen jälkeen YMJ:n uudelleenneuvottelun nykyisessä vaiheessa ja laajentumisen ollessa jo lähellä yhä vielä väittelemme täällä nuorten maanviljelijöiden tulevaisuudesta, niiden nuorten, jotka monissa Eurooppamme maissa panostavat maatalousalalle jäämisen mahdollisuuteen.
Miten voimme auttaa heitä? Yhtenä ensimmäisistä ratkaisuista on harkittava YMP:n mukaisten toimien lakkauttamisesta. On aika pohtia huolellisesti, millä tavoin myönnetyt tuet - eli käytännössä tulotuet - saadaan ohjattua tiloille, jotka kykenevät kilpailemaan globaalistuneilla markkinoilla. Tässä on tarkoituksena kytkeä rahoitukseen visio, joka tähtää laajemmin yleiskustannusten laskemiseen suosimalla tilojen yhteenliittymiä. Voitaisiin myös toimia maiden hallinnoinnin yhdistämiseksi, sillä juuri tämä on viime kädessä maatalouden kehityksen suunta. Tästä näkökulmasta on ratkaisevaa huolehtia siitä, että nuorten tekemien investointien yhteydessä harkitaan kannustimiksi alempia korkoja. Näin toimittaisiin sen vuoden 1999 asetuksen 1257 mukaan, jossa tuetaan useampia samanaikaisia toimia, mikäli ne tähtäävät maaseudun kehittämissuunnitelmien mukaisten resurssien parempaan käyttöön.
Katson, että jos tämä keskustelu antaisi tämänsuuntaisia osviittoja, voisimme todella alkaa rakentamaan nuorten varaan perustaa uudelle eurooppalaiselle maanviljelylle. Tämä ei kaiken lisäksi missään tapauksessa merkitsisi niiden hylkäämistä ja unohtamista, jotka etsivät vaihtoehtoja uusista ympäristöön ja toiminnan monipuolistamiseen liittyvistä mahdollisuuksista.
Kiitokset kollega Parishille erinomaisesta työstä.

Martínez Martínez
Arvoisa puhemies, Parishin mietinnössä analysoidaan kurinalaisesti erästä kysymystä, joka on keskeinen Euroopan yhteisölle ja niille, jotka pyrkivät liittymään unioniin. Itse asiassa nuoret viljelijät ansaitsevat ensisijaisen huomion. Ensinnäkin siksi, että meidän on tuettava nuorisoamme kaikilla toiminta-alueilla ja toiseksi siksi, että meitä kiinnostaa kiinteyttää alueellisesti maaseutuväestöä, joka enimmäkseen on tekemisissä maatalouden kanssa. Tätä kysymystä käsitellessämme joudumme arvioimaan elementtejä, jotka ovat yhteiskuntarakenteemme, alueellisen järjestäytymisemme, taloutemme, kulttuurimme ja lyhyesti sanoen sivistyksemme perusta.
Monet näitä viljelijöitä kohdanneista ongelmista liittyvät pohjimmaltaan johonkin Euroopassa vallitsevan talousmallin perusteeseen, maan yksityisomistukseen ja tapoihin siirtää sitä toisille. Tässä mietinnössä meillä on kutsu ryhtyä toimielimissä työhön konkreettisen ryhmän hyväksi ja lisäksi panna täytäntöön konkreettisia toimia sisällön antamiseksi maaomaisuuden yhteiskunnalliselle tehtävälle.
Tässä mielessä minusta kulttuuri-, nuoriso-, opetus-, tiedotusväline- ja urheiluasioista vastaavan valiokunnan lausunto tuntuu erittäin soveliaalta, koska siinä vakuutetaan, että nuoret viljelijät eivät suinkaan muodosta yhdenmukaista ihmisryhmää. On erotettava toisistaan maatalousopistojen opiskelijat, nuoret, joka haluavat asettua maaseudulle kaupunkiympäristön vaihtoehtona, sekä viljelijöiden lapset. Viimeksi mainittujenkin keskuudessa erottaisin toisistaan maataloustyötä tekevien viljelijöiden lapset ja niiden viljelijöiden lapset, jotka omaisuutensa koon puolesta ovat oikeastaan maatalouden työnantajia.
Vaikka hyväksynkin, että perintöteitse saatavan omaisuuden rasitteita kevennetään, ottaisin esille myös muita Parishin mietinnössä lueteltuja toimintoja, jotka edistävät yhteiskunnan taloudellisesti tukemiin muotoihin nojautuvia viljelmiä.
Haluaisin korostaa erityisesti erästä toista mietinnön näkökohtaa: meidän on pyrittävä siihen, että liittyessään mukaan noudattamaan yhteisön säännöstöä tulevat kumppanimme unionissa eivät raahaisi mukanaan salaisia heikkouksia, jotka vaikeuttavat maaseutuympäristön kehitystä heidän omissa maissaan. Siirtyminen kollektivisoiduista maatalouksista yhteisön kaltaisiin tilanteisiin voi päästää valloilleen keinotteluprosesseja, jotka nostavat keinotekoisesti maan markkina-arvoa ja tekevät näin nuorten viljelijöiden asettautumisen maaseudulle tai pysymisen siellä yhä vaikeammaksi. Arvoisa puhemies, tämä mietintö on epäilemättä tärkeä sikäli kuin onnistumme myös levittämään sitä omissa valtioissamme, ehdokasvaltioissa ja etenkin sillä alalla, jolle se on erityisesti suunnattu.

Watson
Arvoisa puhemies, maatalousalalla on todellakin tilanjatkamiskriisi, kuten jäsen Parish kokeneena maanviljelijänä hyvin tietää.
Se, että kriisi on erityisen vakava jäsen Parishin kotimaassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, on suoraa seurausta maan hallitusten 20 viime vuoden aikana toteuttamista politiikoista, ja voittaakseen kriisin Yhdistyneen kuningaskunnan täytyy tarkistaa Fontainbleaun sopimusten seuraukset Euroopan unionin taloudelle. Ne ovat olleet tuhoisia maanviljelylle. Lisäksi esittelijän, joka on konservatiivipuolueen jäsen, täytyy tehdä töitä oman puolueensa sisällä varmistaakseen, että hänen ehdotuksiaan tuetaan alahuoneessa.
Maissa, joissa alle 10 prosenttia väestöstä asuu nykyään maaseudulla, hallitusten on liian helppo sivuuttaa näiden alueiden tarpeet, ja tämän keskustelun viestin täytyy olla, että hallitukset asettavat näin maansa vaaraan.

Maat
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää kollegaani Neil Parishia siitä, että hän on laatinut mietinnön, joka perustuu viljelijöiden todellisuuteen, siis todellisuuteen maaseudulla eikä Brysselin näkökulmaan. Tämä tuo sinänsä mukanaan tärkeän osuuden maatalouspolitiikkaan.
Kun tarkastelemme nyt tilannetta, voi ihmetellä, onko vielä olemassa nuoria ihmisiä, jotka ovat tarpeeksi hulluja ryhtyäkseen Euroopan unionissa viljelijöiksi. Tarvitsemme ihmisiä, jotka haluavat saada aikaan huippusuorituksia, itse asiassa viisijalkaisen lampaan, mutta ilman geneettistä muuntelua.
Vaikuttaa taistelulta tuulimyllyjä vastaan, kun näkee, mikä ihmisiä odottaa, ja kun samalla näkee, millaisiin suorituksiin nuorten viljelijöiden täytyy kyetä. Jos tarkastelemme nyt pelkästään sitä - rajoitun omaan kotimaahani - että maitokarjanpidossa todellakin valvotaan nyt kaikkea ruohonkorresta siihen hetkeen saakka, kun maito on supermarketissa. Näen, että peltoviljelijöiden ja puutarhurien on jo kauan täytynyt pitää täydellistä ympäristö- ja kuluttajakirjanpitoa ja että he tekevät sen myös hyvin motivoituneina. Samalla meidän on todettava, että eläinten hyvinvointia koskevat vaatimukset ovat monissa Euroopan maissa maailman tiukimpien joukossa.
Euroopassa viljelijäksi haluava joutuu siis tekemään enemmän kuin nuoret viljelijät muualla maailmassa. Hänen täytyy ottaa huomioon maisemaan ja kulttuuriin liittyvät säännöt. Hänen täytyy noudattaa tiukimpia kuluttajasääntöjä ja toimittaa hyvin moninaisia tuotteita sekä alueellisesti että laadullisesti. Hänen täytyy pitää ensisijaisena vaatimuksena eläinten hyvinvointia, ja hänen täytyy olla vastuussa tuotteesta myös silloin, kun tuote on lähtenyt tilalta. Nimitämme tätä huippu-urheilun kaltaiseksi yhteiskunnalliseksi yrittäjyydeksi. Se vaatii yrittäjyyttä, rakkautta ympäristöön ja luontoon, yhteiskunnallista suuntautumista ja sinnikkyyttä. Pelkästään jo tästä syytä olisi toivottavaa, että nuoriin viljelijöihin sovellettaisiin tulevaisuuteen suuntautuvaa erityispolitiikkaa. Siinä voitaisiin käyttää esimerkiksi laatuun sekä maiseman- ja ympäristönsuojeluun kytkettyä palkintojärjestelmää, mutta olisi myös toivottavaa, että niiden vaatimusten rahoittamiseen, jotka viljelijöiden on täytettävä, sekä viljelijöiden ja kuluttajien markkina-aseman vahvistamiseen käytettäisiin, kuten muillakin talouden aloilla, ekolisämaksua, jota eivät maksa viljelijät vaan kuluttajat.
Euroopan unionin koko kilpailupolitiikassa on silmiinpistävää, että siihen kiinnitetään kyllä paljon huomiota, mutta että esimerkiksi elintarvikealalla ostajat, supermarketit, alkavat pikkuhiljaa olla monopoliasemassa ja että samalla maatilojen - pienen mittakaavan - markkinat ovat yhä sirpaleisemmat. Tässä mielessä olisi toivottavaa, että sekä komission jäsen Monti että komission jäsen Bolkestein tarkastelisivat vielä kriittisemmin tätä alaa kilpailun kannalta.
Arvoisa puhemies, yksikään ihminen ei tule päivääkään toimeen ilman ruokaa, ja elintarvikkeet ovat ensimmäinen elämisen edellytys. Tämä vaatii motivoituneita tuottajia. Tämä tarkoittaa, että elintarvikkeet eivät ole pelkästään markkinat vaan että niihin liittyy myös kansanterveys, maaseutu ja luonto. Lyhyesti sanottuna, jos ymmärrämme tämän, silloin tiedämme, että nuorten viljelijöiden täytyy olla tulevaisuudessa ikään kuin viisijalkaisia lampaita ja että he ansaitsevat siinä mielessä enemmän tukea tai poliittista tukea kuin he nykyisin saavat.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat parlamentin jäsenet, aluksi haluaisin kiittää erittäin lämpimästi jäsen Parishia siitä, että hän on kuvannut mietinnössään erittäin vakavasti nuorten viljelijöiden tilannetta Euroopassa. Kysyn teiltä: mitä me teemme, jos meillä ei ole seuraajia, jotka ottavat tilamme hoitaakseen? On tärkeää ja oikein, että me käymme läpi rakennemuutosta, mutta se ei saa johtaa tämän ammattikunnan sukupuuttoon kuolemiseen.
Jos me haluamme, että Euroopassa harjoitetaan jatkossakin maataloutta, meidän on myös huolehdittava seuraajistamme. Me kannatamme maatalouden monitoiminnallista mallia, jossa viljelijät eivät vastaa vain elintarvikkeiden tuottamisesta vaan suurin osa heidän työstään hyödyttää myös koko yhteiskuntaa, joka iloitsee koskemattomasta luonnosta ja elämisen arvoisesta maaseudusta ja saa siitä virkistystä. Maatalouspolitiikka ja koko maaseutupolitiikka elää väestölleen ja väestöstään.
Meidän on luotava siksi sellaiset toimintaedellytykset, että nuoret näkevät maaseudussa mahdollisuuden asettua sinne asumaan ja jatkaa tilojen hoitoa. Aloittamis- ja investointituet ovat ehdottoman välttämättömiä nuorille viljelijöille, aivan yhtä tärkeää on kuitenkin nykyaikaisen teknologian käyttäminen. Viljelijöiden on oltava aivan yhtä sinut tietokoneen ja Internetin kuin siementen ja navetassa olevien eläinten kanssa. Nuorten viljelijöiden lisäkoulutus on siten entistäkin tärkeämpää, ja kannatan myös maataloudessa ja viljelijöiden kohdalla elinikäistä oppimista.
Sallikaa minun sanoa vielä pari sanaa sosiaalisista näkökohdista: huomaan toistuvasti, että monet viljelijät eivät halua siirtää tilojaan ajoissa lapsilleen tai seuraajilleen monenlaisilla perusteilla. Tiedän omasta kokemuksesta, että irtipäästäminen on vaikeaa, mutta se on ainoa mahdollisuus turvata selviytyminen. Vetoankin vanhempaan sukupolveen, että se auttaisi nuoria ja antaisi heille ja siten koko viljelijäkunnalle mahdollisuudet, jotka he itsekin ovat saaneet. Sanon myös hyvin avoimesti viljelijänä, että siitä ei ole tietenkään hyötyä, jos puhutaan aina vain tämän ammatin vaikeuksista. Haluaisin todeta erittäin selvästi, että ei ole olemassa ammattia, jossa on vain hyviä tai vain huonoja puolia.
Lopuksi haluaisin sanoa, että pidän erittäin myönteisenä sitä, kun vakiintuneet ja nuoret viljelijät liittyvät yhteen kehittääkseen tiloja, vaihtaakseen kokemuksia sekä luodakseen ja toteuttaakseen innovatiivisia ideoita. Omaa sitoutumista ja omaa panosta tarvitaan myös tulevaisuudessa, enemmän kuin koskaan. Siihen meidän on rohkaistava seuraavia sukupolvia, ottamaan tulevaisuus optimistisesti omiin käsiin.

Keppelhoff-Wiechert
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, yhdyn aluksi myös jäsen Parishille esitettyyn kiitokseen. Olen sitä mieltä, että on syntynyt erittäin rakentava valiokunta-aloitteinen mietintö. Miten sitä niin kauniisti sanotaankaan: tulevaisuus kuuluu nuorille. Käänteisesti voidaan sanoa eurooppalaiselle maataloudelle: ei tulevaisuutta ilman nuoria viljelijöitä. Totean, että maaseudun tulevaisuuden ja erityisesti nuorten viljelijöiden tulevaisuuden tilanne Euroopan unionissa ei ole hyvä. Hälyttävien lukujen pitäisi hätkähdyttää meitä. Maatilojen määrä EU:ssa on vähentynyt jatkuvasti viime vuosina. Me pidämme rakennemuutosta tietysti toisaalta myönteisenä asiana, mutta sen laajuus huolestuttaa nyt meitä. Alle 35-vuotiaiden viljelijöiden määrä on laskenut voimakkaimmin. Maatiloilla kasvaneilla nuorilla on nykyään luojan kiitos yhtä lailla työmahdollisuuksia kuin heidän samanikäisillä ystävillään ja sisaruksillaan.
Perinteinen velvollisuus jatkaa tilanpitoa sukupolvesta toiseen on yhä harvinaisempi. Kysymys, mitä tapahtuu vanhemmalle tilalle jääneelle sukupolvelle, jää vielä usein vaille vastausta. Tyhjillään olevat maalaistalot - myös minun kotimaassani, sitä en olisi voinut koskaan kuvitella - eivät ole nykyään valitettavasti enää mikään harvinaisuus. Kuka nuori haluaisi jatkuvasti puolustella maanviljelijän ammattiaan? Nuoret viljelijät haluavat oikeudenmukaisia hintoja tuotteistaan. Tuet eivät ole syy siihen, miksi päätös tähän ammattiin ryhtymisestä tehdään.
Parishin mietintö voi myötävaikuttaa siihen, että koko nuorten viljelijöiden imago paranee. Maatalouden saavutuksia kohdellaan julkisuudessa huonosti. Arvoisa komission jäsen Fischler, haluaisin kiittää teitä tässä yhteydessä erittäin lämpimästi siitä, että te olette korostanut jatkuvasti sitä monitoiminnallista tehtävää, jota maatalous hoitaa ja sen on hoidettava. Huonot viestit menevät nähtävästi kuitenkin paljon paremmin perille.
Tällä hetkellä luetaan päivittäin ajankohtaisesta BSE-kriisistä. Missään ei kuitenkaan mainita, että esimerkiksi minun kotimaassani kuluttajajärjestöt ovat vaatineet vastuuttomasti jo vuosia halvimpia elintarvikkeita. Torjun tietysti rikolliset toimet rehuteollisuudessa, viranomaisten puutteellisen valvonnan ja niin edelleen. Kaikki tämä yhdessä johtaa kuitenkin juuri siihen kaaokseen, johon me törmäämme nykyään kuitenkin yhä useampien kollegoiden kohdalla.
Kun kuuluu tähän ammattiryhmään eli on viljelijä, nuori kysyy mielestäni oikeutetusti: pitääkö minun sietää ylipäätään kaikki tämä? Nykytilanteessa BSE:n osalta on täysin väärin tuomita viljelijämme ja nuoret viljelijät. Meillä on sovitut standardit. Meidän erinomaisen koulutuksen saaneet nuoret viljelijämme ovat kehittäneet jatkuvasti niin sanottua hyvää käytäntöä. Välttämättömät suoritukset elintarvikkeiden ja raaka-aineiden tuottamiseksi, maaseudun kehittämiseksi sekä säilyttämiseksi ja myös luonnollisten elinperusteiden suojelemiseksi, kaikki nämä ovat tehtäviä, joita varten Eurooppa tarvitsee myös jatkossakin viljelijöitä ja nuoria viljelijöitä.
Lopuksi haluaisin sanoa teille, että nämä nuoret viljelijät tarvitsevat paitsi luotettavaa politiikkaa myös hyviä vaimoja ja ehjän perheen. Sillä vain tästä ympäristöstä he ammentavat voimaa yhteiskunnan kannalta niin tärkeisiin tehtäviinsä.

McCartin
Arvoisa puhemies, huomasin juuri, että keskustelun seitsemän viimeistä puhujaa on edustanut PPE-DE-ryhmää, eli seitsemän henkilöä palaa halusta puhua, kun taas muut ovat jo tylsistyneet. Tämä osoittaa, kuinka kiinnostunut tämä ryhmä on keskusteltavana olevasta ongelmasta.
Haluan kiittää jäsen Parishia hänen työstään, perusteellisesta tutkimustyöstä ja erittäin kattavasta mietinnöstä. Muistelin juuri nuoruuttani, jolloin olin Irlannin nuorten viljelijöiden yhdistyksen jäsen; aloitin poliittisen urani tuossa järjestössä. Muistan, että silloin laadittiin suunnitelma, joka perustui kahteen yksinkertaiseen asiaan: tehokkaaseen neuvontaan ja pieneen taloudelliseen kannustimeen. Se järjestäytyi maantieteellisen yksikön pohjalta, joka oli Irlannissa suosituin malli, ja tässä tapauksessa kyseessä oli kirkollinen yhteisö, seurakunta eli parish. Kyseessä oli siis seurakunnan, "parishin" suunnitelma. Aloitin siis poliittisen urani "parishin suunnitelman" parissa, ja tänään edessä on toinen Parishin suunnitelma. Tämä on kattavampi, ja minun täytyy myöntää, etten näe siinä yhtä paljon yksinkertaisia vastauksia ongelmiin kuin nuorten viljelijöiden järjestöni suunnitelmassa 40 vuotta sitten Irlannissa.
Mietin juuri, ettemme saa tässä aiheessa ajautua tunteiden vietäviksi, tai ohjata ihmisiä väärälle polulle. Irlannissa vuonna 1926 tehty väestönlaskenta osoitti, että yli puolet maan väestöstä harjoitti maanviljelyä, mutta maa ei silti tuottanut ylijäämää, ja ihmiset kärsivät nälänhätää. Jotkut haikailevat yhä aikoja, jolloin, kuten erän irlantilainen runoilija sanoi: "jokainen maatilkku elätti viljelijänsä". Emme saa kuitenkaan ajatella, että tuo oli ihannemaailma. Kun tilojen määrä vuosien varrella väheni ja viljelijöistä tuli tehokkaampia, köyhät saivat paremmin ruokaa, jonka hinta laski. Maatilojen väheneminen on lisännyt hyvinvointia Euroopassa. Emme saa unohtaa sitä.
Sen jälkeen kun Irlanti liittyi Euroopan unioniin - mainitsen Irlannin vain siksi, että tiedän hyvin, mitä siellä tapahtui, mutta voitte vetää johtopäätöksiä muista alueista - lukuisien pientilojemme määrä väheni asteittain. Ilman yhteistä maatalouspolitiikkaa, se olisi ollut hyvin kivuliasta.
Oli hyvä, että tilojen määrä väheni ja että yhteinen maatalouspolitiikka auttoi siinä. Meidän täytyy pohtia inhimillisiä ongelmia, joita liian työvoiman supistaminen aiheuttaa, mutta meidän täytyy samalla muistaa, että myös ruoan hinta on laskenut. Tulevaisuudessa paino täytyy siirtää laadulle, kun taas nuoruudessani määrän tarve oli suuri. Nykyään tarvitsemme parempaa laatua, ja meidän täytyy ottaa huomioon ympäristöasiat. Nämä ovat kaikki seikkoja, joita jäsen Parish on korostanut. Emme saa kuitenkaan maalata kuvaa nuorista ja energisistä ihmisistä, jotka sankoin joukoin tuottavat Euroopan tarvitseman ruoan, sillä se ei tule syödyksi.

Nicholson
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa onnittelemalla jäsen Parishia aivan erinomaisen mietinnön laatimisesta. Tiedän hyvin, että työ vaati häneltä paljon aikaa ja vaivaa, ja olen iloinen siitä, että mietinnöstä keskustellaan tänään parlamentissa.
Tämä on erittäin hankala aihe, eikä nuorten viljelijöiden ongelmaan ole helppoa ratkaisua, kuten jokainen meistä, joka tuntee ongelman ja sen taustan, tietää hyvin.
Kaikki haluavat tietenkin sanoa, että meidän täytyy auttaa nuoria viljelijöitä. Ongelmana on, että kun nuorilta viljelijöiltä kysyy, kuinka avusta saadaan tehokasta, he esittävät vastauksia erittäin hitaasti. Kuinka nuoria kannustetaan viljelijöiksi? Ongelmaa täytyy käsitellä nuorten tämänhetkisestä tilanteesta käsin. Noin 20, 30 tai 40 vuotta sitten, aikana, josta jäsen McCartin puhui, monet maaseudulla elävät nuoret ryhtyivät luonnollisesti nuoriksi viljelijöiksi.
Nykyään näillä nuorilla on paljon muitakin vaihtoehtoja. He katsovat ystäviään, jotka tekevät työtä, jonka voi lopettaa perjantaina puoliltapäivin ja aloittaa jälleen maanantaiaamuna. Nuori viljelijä joutuu kuitenkin työskentelemään seitsemänä päivänä viikossa hyvin pienellä korvauksella. Ei tarvitse kuin katsoa Euroopan unionissa tällä hetkellä vallitsevaa taloudellista tilannetta huomatakseen, että meillä on vakava ongelma käsissämme, eikä siihen ole helppoa ratkaisua. Jos alalle ei saada nuoria, ei sinne saada uusia suuntauksia, eikä ala kehity ja valmistaudu vastaamaan tuleviin haasteisiin, jotka liittyvät elintarvikkeiden tuotannon lisäksi siihen, kuinka elintarvikkeet tuotetaan ja siihen, kuinka varmistetaan, että ne tuotetaan kuluttajien hyväksymällä tavalla.
Ei riitä, että nuoria viljelijöitä tuetaan taloudellisesti, sillä siten ainoastaan nostetaan lampaanlihan hinta liian korkeaksi. Olemme Euroopan unionissa ottaneet käyttöön maitokiintiöt, emolehmäkiintiöt ja lammaskiintiöt, ja näiden kaikkien hinnat ovat nousseet niin korkeiksi, etteivät nuoret viljelijät voi edes harkita niitä. Mielestäni paras keino on siis tehdä sukutilan periminen aikaisessa vaiheessa helpommaksi nuorille viljelijöille, tapahtuipa tämä sitten varhaiseläkejärjestelyjen tai velkakirjajärjestelyjen kautta. Uskon vakaasti, että Euroopan investointipankkia pitäisi kannustaa auttamaan nuoria viljelijöitä aloittamaan alalla velkakirjajärjestelyn kautta.
Jos tämä järjestely otetaan sitten käyttöön, sen täytyy olla pakollinen ja se täytyy ottaa käyttöön kaikissa jäsenvaltioissa. Ei riitä, että se otetaan käyttöön vain yhdessä jäsenvaltiossa.
Lopuksi sanon vielä, että käytämme paljon rahaa maaseudun kehittämiseen, ja komission olisi hyvä tutkia muita keinoja käyttää nämä rahat, sillä minun nähdäkseni niitä voitaisiin käyttää paremminkin. Voisimme tukea nuoria viljelijöitä, jotka kärsivät paperisodasta ja byrokratiasta. Nuorilla viljelijöillä on tietokoneita. Viljelijöiden vaimot osaavat käyttää tietokoneita, ja he voisivat käyttää niitä maatiloilla. Se on tulevaisuuden suuntaus.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, olen hyvin iloinen tästä mietinnöstä. Siinä maalataan totisesti synkkä kuva nuorten viljelijöiden tulevaisuudesta Euroopan unionissa unionin ja jäsenvaltioiden tarjoamasta tuesta huolimatta.
Tämänhetkinen maanviljelylle ja erityisesti nuorille viljelijöille epäsuotuisa taloudellinen ympäristö, nuorten viljelijöiden ilmeisen selvä tulevaisuudennäkymien puute, täyspäiväisten viljelijöiden määrän väheneminen ja näistä seuraava nykyisten viljelijöiden ikääntyminen ovat kaikki yleisiä suuntauksia, jotka korostavat ongelman vakavuutta. On selvää, että nuorten viljelijöiden määrä vähenee seuraavina vuosikymmeninä kaikissa jäsenvaltiossa, ellei nyt oteta käyttöön tarkoituksenmukaisia ja tehokkaita toimia.
Nuoret viljelijät kohtaavat erittäin suuria ongelmia, kuten valtavan taloudellisen taakan aloittamisvaiheessa, jota usein säestävät perimiseen liittyvät vaikeudet. Koulutus on usein puutteellista, ja nuorille elämä maaseudulla voi olla eristynyttä, kun heille on vähemmän sosiaalista toimintaa kuin heidän kaupungeissa työskenteleville ikätovereilleen.
Tämä kaikki herättää seuraavan kysymyksen: mitä Euroopan unioni voi tehdä? Eurooppalainen politiikka, joka tähtää nuorten viljelijöiden tukemiseen ja joka on sidoksissa YMP:hen, on olennaisen tärkeä. Tähän saakka on jäsenvaltioiden tai EU:n komission tukitoimia arvioitu vain vähän. Korkotukiin ja lainoihin täytyy kiinnittää enemmän huomiota, aloittamistukia ja investointitukia täytyy maksaa nopeammin ja laajentumisen seurauksia nuorille viljelijöille täytyy tutkia ja ne täytyy ottaa huomioon tulevissa politiikoissa.
Muita toimia, joita voitaisiin harkita, ovat täydentävä investointituki alle 40-vuotiaille viljelijöille, tuotanto-oikeudet, avustus lainaehdoissa, paremmat opetus-, koulutus- ja verkostointimahdollisuudet, listaa voisi jatkaa vaikka kuinka kauan. Mutta haluan nimenomaan sanoa, että meidän täytyy tehdä jotain nyt heti. Jatkaakseni jäsen Nicholsonin esiin tuomasta aiheesta: miksi nuorten pitäisi Irlannin "kelttiläisen tiikerin" taloudessa viljellä maata? Miksi heidän pitäisi elää epäsosiaalista elämää? Miksi heidän pitäisi valita ammatti, joka on taloudellisesti epävarma, kun muut ammatit tarjoavat houkuttelevampaa elämää, parempaa turvaa, työaikoja klo 9.00-17.00, vapaita viikonloppuja ja pitkiä lomia? Tämä on ongelma, johon meidän täytyy paneutua, ja meidän täytyy paneutua siihen nyt heti.

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, aluksi haluaisin kiittää lämpimästi teitä, jäsen Parish, nuorten viljelijöiden tilannetta ja tulevaisuudennäkymiä Euroopan unionissa käsittelevästä mietinnöstänne, johon te olette antanut suuren henkilökohtaisen panoksen. Haluaisin kiittää lämpimästi myös maatalousasioita käsittelevää valiokuntaa sen työstä.
Me yritimme ottaa nuorten viljelijöiden asiat huomioon Agenda 2000:ssa erityisesti kehittämällä toista pilaria. Muutamissa markkinajärjestelyissä me loimme ainakin mahdollisuuden myöntää erityisehtoja toiminnan uudelleen aloittaville tai nuorille viljelijöille. Ajatelkaapa vain uuhipalkkioita tai kansallisten maitokiintiöreservien hallinnointia tai viinitilojen uudelleenjärjestelyä ja rakenneuudistusta koskeviin ohjelmiin liittyviä istutusoikeuksia. Tässä kysymyksessä on kuitenkin kiistatta kyse aivan yksinkertaisesti maatalouden tulevaisuudesta, sillä jos nuoret eivät ole enää valmiita ryhtymään viljelijöiksi, kaikki tulevat maatalouskeskustelut ovat turhia.
On myös selvää, että maatalousammatin houkuttelevuus on aivan erityisen riippuvaista myös maatalouden poliittisista toimintaedellytyksistä, nimittäin paitsi koko maatalouspolitiikasta myös niistä erityisistä viljelytoiminnan aloittamista koskevista edellytyksistä, joilla nuori voi aloittaa tässä ammatissa. Tähän liittyen erityisen merkittäviä ovat maaseudun kehittämisen edistämistä koskevat toimet.
Agenda 2000:n myötä me korotimme aloittamistuen enimmäismäärää 66 prosentilla, ja siten avustuksia voidaan nyt maksaa aina 25 000 euroon saakka. Toinen toimenpide on tilanpidon aloittamiskustannuksia varten otettujen lainojen korkotuki. Samalla tilainvestointeja koskevat määräykset sisältävät mahdollisuuden korottaa tukien enimmäismääriä, jos kyse on nuorten viljelijöiden investoinneista, jotka on tehty enintään viiden vuoden kuluessa tilanpidon aloittamisesta. Nämä tukimäärät nousevat aina 45 prosenttiin ja epäsuotuisilla alueilla jopa 55 prosenttiin asti.
Näiden erityisten nuoria viljelijöitä koskevien tukien lisäksi tulevat sitten tietysti myös vielä kaikki muut tuet, joita nuori viljelijä voi hyödyntää aivan samalla tavalla kuin kuka tahansa toinen viljelijä. Kokonaisuutena ottaen maaseudun kehittämisen edistämistä koskeva järjestelmä on pidetty hyvin joustavana, mutta sen toteuttaminen on toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltioiden asia. Ne ovat vastuussa siitä, millainen etusija nuorten viljelijöiden tukemiselle annetaan.
Lopuksi haluaisin myös muistuttaa vielä siitä, että jo nyt on mahdollista kytkeä varhaiseläkejärjestely, jonka kohdalla tukikelpoisia summia korotettiin samoin selvästi Agenda 2000:n yhteydessä, nuorten viljelijöiden aloittamistukeen, mihin vaihtoehtoon useammat jäsenvaltiot ovat päätyneet.
Komissio panee parlamentin tavoin suurimman arvon sille, että käytettävissä on riittäviä tilastollisia välineitä, jotta politiikan arviointia voidaan parantaa. Tietojen, joita komissio kerää maatalouden kirjanpidon tietoverkon ja maatilojen rakennetutkimusten kautta, pitäisi oikeastaan riittää nuorten viljelijöiden tilanteen analysoimiseen. En pidä uuden erityisesti nuoria viljelijöitä koskevan tietopankin perustamista tarpeellisena enkä mielekkäänä. Tärkeää on, että asianmukaiset arviot ovat käytettävissä. Tällä hetkellä komission yksiköt arvioivat yhdessä jäsenvaltioiden kanssa järjestelmää, jota on kaavailtu erityisesti nuorten viljelijöiden osalta aiemmassa vuonna 1997 hyväksytyssä asetuksessa. Olen vakuuttunut, että me saamme siitä hyödyllisiä tietoja, mutta haluaisin muistuttaa, että tällä hetkellä vielä tarkistettavana olevien ohjelmien sisältämiä toimia koskevaa ensimmäistä arviota ei ole mahdollista esittää jo ensi vuonna, koska meiltä puuttuvat sitä varten vielä aivan yksinkertaisesti tarvittavat tiedot.
Jäsenvaltioilla on mahdollisuus muuttaa maaseudun kehittämistä koskevia suunnitelmia ottaakseen huomioon erityisesti Agenda 2000 -uudistusten välivaiheen arvioinnin tulokset. Komissio ei ota nyt käyttöön uusia yhteisöaloitteita vaan pitää kiinni Agenda 2000:ssa sovitusta seitsemän vuoden voimassaoloajasta ja asianomaisista säännöksistä. Ei pidä kuitenkaan unohtaa, että nuoret ja naiset ovat Leader+-yhteisöaloitteen ensisijaisia kohderyhmiä ja että arviointiasteikossa, joka jäsenvaltioiden on laadittava pilottihankkeiden valintaa varten, on otettava huomioon tämä yhteisön politiikan painopiste.
Monet käsiteltävänä olevassa mietinnössä ja päätöslauselmaesityksessä käsitellyt kysymykset, esimerkiksi maan hinnat tai maatalousmaan saatavuus tai perintöjen verokohtelu tai maatilojen verotuksellinen asema, kuuluvat jäsenvaltioiden yksinomaiseen toimivaltaan. Esitetystä kritiikistä huolimatta komissio aikoo harkita jatkossa huolellisesti Parishin mietinnön johtopäätöksiä toimivaltuuksiensa rajoissa ja aloiteoikeutta auttaakseen parantamaan nuorten viljelijöiden tilanpidon aloittamisedellytyksiä ja myötävaikuttaakseen siten maaseutualueiden elvyttämiseen.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Fischler.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto keskeytettiin klo 17.25 kyselytunnin alkamista odotettaessa ja sitä jatkettiin klo 17.30.)

Kyselytunti (komissio)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komissiolle osoitetut kysymykset (B5-0001/2001).
Ensimmäinen osa

Jorge Salvador Hernández Mollar
>Kysymys nro 25 (H-0962/00):
Aihe: Rikoksentekijän luovuttamisen poistaminen Espanjan ja Italian väliltä Espanja ja Italia allekirjoittivat äskettäin sopimuksen terrorismiin, ihmiskauppaan, jne. liittyvien rikosten torjunnasta, jolla poistetaan rikoksentekijän luovuttaminen maiden väliltä ja luodaan ensimmäistä kertaa kahden jäsenvaltion välinen vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue.
Euroopan parlamentti hyväksyi äskettäin, että Euroopan unionin toimielimet voivat toteuttaa tehokkaita toimenpiteitä terrorismin vastustamiseksi. Tämä koskee erityisesti eurooppalaisia etsintä­ ja pidätysmääräyksiä.
Onko komissio päättänyt toimenpiteistä, joilla Euroopan parlamentissa sovittu pannaan täytäntöön terrorismin vastustamiseksi ja erityisesti, että otetaan käyttöön etsintä- ja pidätysmääräyksiä koskeva menettely?

Vitorino
. (PT) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, komissio on luvannut vastata Tampereen Eurooppa-neuvoston esittämään pyyntöön, joka koski sellaisten lainsäädäntöehdotusten laatimista, joiden tarkoituksena on korvata muodollinen rikoksen johdosta tapahtuva luovuttamista koskeva menettely tuomion täytäntöönpanoa pakoilevien, lopullisen tuomion saaneiden henkilöiden osalta yksinkertaisesti näiden henkilöiden siirtämisellä.
Viimeisimmässä oikeudellisten ja sisäasioiden ministerineuvoston kokouksessa, joka pidettiin 30. marraskuuta 2000 toin julki komission solidaarisuuden terrorismista kärsimään joutuneita jäsenvaltioita kohtaan, erityisesti Espanjan valtiota kohtaan, ja pidin myönteisenä Espanjan ja Italian tekemää kahdenvälistä sopimusta. Ilmoitin silloin, että komissio antaisi vuoden 2001 kuluessa ehdotuksia kolmen suuren harkintalinjan tiimoilta. Ensimmäinen: terrorismiin liittyviä rikoksia koskevat yhteiset määritelmät, syytteeseen asettaminen ja seuraamukset. Toinen näkökohta: nopeutetut luovuttamista koskevat menettelyt jäsenvaltioiden välillä. Kolmas näkökohta: "eurooppalaiseksi etsintä- ja kiinniottamisvaltuutukseksi" nimetyn välineen luominen. Komissio on jo toiminut asiassa järjestämällä lähipäivinä pidettävän kansallisten asiantuntijoiden välisen kokouksen, jonka pohjana olevassa istuntoasiakirjassa on tarkoitus esittää juuri mainitsemani ehdotukset.
Haluaisin toistaa komission lupauksen edistää kaikin perustamissopimusten sille myöntämien keinojen avulla Euroopan terrorismin vastaisen toiminnan vahvistamista toimin, jotka ovat merkittävässä asemassa komission työohjelmassa vuodelle 2001, josta keskustellaan lähiaikoina tässä edustajainhuoneessa.

Hernández Mollar
Minun on sanottava, että olen tyytyväinen komission vastaukseen ja myönteiseen asenteeseen, jolla se etsii muotoja ja tuo käyttöön keinoja vapauden ja demokratian pahimman vihollisen, terrorismin, tehokkaaseen torjumiseen.
Mutta, arvoisa komission jäsen, mikä tässä on ongelmana? Ongelmana on se, että meillä on kiireellinen tarve säätää konkreettiset määräajat, jotta nämä keinot saataisiin aikaiseksi mahdollisimman nopeasti.
Kuten arvoisa komission jäsen tietää, Euroopan parlamentti on kiirehtinyt eurooppalaisten etsintä- ja pidätysmääräysten täytäntöönpanoa välineenä saada mahdollisimman nopeasti aikaan se, että voitaisiin entistä helpommin pidättää, viedä oikeuteen ja tuomita ne, jotka Euroopan unionin alueella tekevät rikoksen ihmisten perusoikeuksista suurinta, elämää, vastaan. Olisi täydellistä harhaa, jos lain määräykset Euroopan unionin uudella vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella auttaisivatkin nimenomaan suojaamaan niitä, jotka ryhtyvät niin halveksittavaan rikokseen.

Vitorino
Tahtoisin aluksi ilmoittaa olevani samaa mieltä Hernández Mollarin kanssa asian kiireellisyydestä. Ajatus kiireellisyydestä on erittäin tärkeä. Ensinnäkin kaikkien jäsenvaltioiden on kiireesti päästävä hyväksymään ja ratifioimaan vuosina 1995 ja 1996 tehdyt sopimukset rikollisen luovuttamisesta. Tämä on ensimmäinen merkki kiireellisyydestä. Toiseksi meillä on, kuten arvoisa parlamentin jäsen pian näkee, vuoden 2001 toimintaohjelmassa eurooppalaisia etsintä- ja pidätysmääräyksiä koskevat hyvin konkreettiset päivämäärät ja määräajat sitä varten, että komissio voi esittää ehdotuksensa. Ja voin taata, että vuosi 2001 tulee olemaan vedenjakajana terrorismin torjuntaan liittyvissä asioissa, koska sen torjunta on yhteistä kaikille Euroopan unionin valtioille, ei yhden ainoa valtion ongelma, vaan uhka vapaudelle, turvallisuudelle ja oikeudelle koko Euroopan unionissa.

Puhemies


Sauquillo Pérez del Arco on ottanut nimiinsä María Izquierdo Rojon
kysymyksen nro 26 (H-0975/00):
Aihe: Vailla turvapaikkaa olevat vainotut naiset Naisia vainotaan ja ahdistellaan joissakin maissa julmasti ja heidän perusihmisoikeuksiaan rikotaan. Naiset saattavat joutua jopa silpomisen tai tapon uhreiksi. Usein tämä johtuu fundamentalististen lakien tai ikivanhojen käytäntöjen ja perinteiden soveltamisesta. Euroopan unioni sanoo haluavansa suojella naisia tältä sietämättömältä vainolta ja ahdistelulta, mutta se ei ole kuitenkaan vielä osannut muuntaa julistuksiaan poliittisiksi toimiksi ja päätöksiksi, jotka raivaisivat tietä toivolle.
Suosisiko komissio ehdotuksia, joiden myötä tällaisessa tilanteessa oleville naisille myönnettäisiin poliittinen turvapaikka Euroopan unionissa?

Vitorino
. (PT) Vastauksena jäsenen kysymykseen haluaisin sanoa, että pakolaisten asemaa säätelevät koko maailman tasolla vuonna 1951 tehty Geneven yleissopimus ja vuoden 1967 pöytäkirja, jotka koskevat pakolaisten asemaa. Euroopan tasolla on voimassa 4. maaliskuuta 1996 päivätty yhteinen kanta, joka ei ole velvoittava ja joka on hyväksytty jo Maastrichtin sopimuksen puitteissa. Se koskee "pakolaisen" määritelmän yhdenmukaista soveltamista Geneven vuoden 1951 yleissopimuksen 1 artiklan mukaisesti, mutta kaikilla jäsenvaltioilla ei ole käytössään yhdenmukaista "pakolaisen" määritelmää.
Tosiasia on se, ettei vuoden 1951 yleissopimuksessa sen enempää kuin Euroopan unionin asiakirjoissakaan mainita kysymyksiä, jotka liittyvät naisten, erityisesti ihmisoikeusloukkausten uhrien, esittämiin ja erityisesti heidän sukupuoleensa liittyviin pyyntöihin, esimerkiksi seksuaaliseen väkivaltaan, sukuelinten silpomiseen tai sukupuoleen liittyvään oleelliseen oikeudelliseen syrjintään.
Amsterdamin sopimuksen voimaantulon myötä unionilla on nyt Tampereen Eurooppa-neuvoston jälkeen valtuutus hyväksyä yhteiset vähimmäissäännöt turvapaikka- ja pakolaissuoja-asioissa, ja sen tarkoituksena on hyväksyä keskipitkällä aikavälillä Euroopan yhteinen turvapaikkajärjestelmä. Komissio pyrkii vuoden 2001 aikana esittämään yksittäisiä ehdotuksia niin ensimmäisen kuin toisenkin asian osalta. Näiden yksittäisten ehdotusten keskipisteenä ovat hyväksikäytettyjen ja huonosti kohdeltujen naisten tilanteet. Komissio on sitä paitsi ryhtynyt jo joihinkin toimiin näiden naisten erityistilannetta silmällä pitäen. Näitä toimia havainnollistaa 24. toukokuuta viime vuonna esittämämme direktiiviehdotus, joka koskee tilapäisen suojan antamista tilanteissa, joissa jäsenvaltioiden alueelle tulee suuri määrä siirtymään joutuneita henkilöitä.
Tuon ehdotuksen mukaan jäsenvaltioiden velvollisuutena on 11 artiklan 4 kohdan mukaisesti antamaan asianmukaista lääkärin- tai muuta apua kidutuksen, raiskauksen tai muiden vakavien henkisen, ruumiillisen tai seksuaalisen väkivallan kohteiksi joutuneille naisille.
Myös komission ehdotuksessa, joka koskee pakolaisaseman myöntämis- ja kieltämismenettelyä koskevia vähimmäisvaatimuksia ja jonka komissio hyväksyi 20. syyskuuta 2000, on useita sääntöjä, jotka koskevat naisten erityistarpeita, esimerkiksi 4 artiklan 4 kohta, jossa puhutaan naisille annettavasta mahdollisuudesta esittää aviomiehestä erillinen turvapaikka-anomus, tai 3 artiklan 8 kohta, jossa vahvistetaan naisille tehtävän itsenäisen ja erillisen haastattelun periaate turvapaikka-anomusta esitettäessä, tai 8 artiklan 7 kohta, jossa myönnetään naisille oikeus vaihtaa haastattelijaa ja tulkkia, mikäli he tuntevat olevansa estyneitä kertomaan turvapaikka-anomuksensa syitä haastattelijan tai tulkin ollessa mies, erityisesti sellaisissa tilanteissa, joissa on kyse seksuaalisesta hyväksikäytöstä, ja lopuksi 14 artiklan 1 kohdan alakohta c, jossa jäsenvaltiot velvoitetaan varmistamaan, että henkilöstö, joka haastattelee arkaluonteisissa tilanteissa eläviä henkilöitä, saa tarvittavaa peruskoulutusta voidakseen käsitellä näiden naisten erityisongelmia.
Komission tarkoituksena on myös esittää turvapaikanhakijoiden vastaanotto-oloja koskevassa tämän vuoden ensimmäisen kolmanneksen aikana esitettävässä direktiiviehdotuksessaan sääntöjä, jotka koskevat sellaisia henkilöitä, joilla on erityistarpeita. Komissio on jo käynnistänyt laajennetun kuulemismenettelyn sen erityiskysymyksen osalta, että sukupuoleen perustuva vaino olisi turvapaikka-anomuksen perustana, ja toivomme, että tämän vuoden kuluessa voitaisiin tehdä tarvittavat johtopäätökset, jotta parlamentille ja neuvostolle voitaisiin esittää ehdotus toissijaisesta suojelusta, jossa voitaisiin ottaa huomioon myös tämänkaltaiset tilanteet.

Sauquillo Pérez del Arco
Paljon kiitoksia, komission jäsen Vitorino, ymmärsin, että komission aikomuksena on esittää asiaa koskevia ehdotuksia. Haluan vain sanoa, että päättyneen vuosisadan viimeisellä vuosikymmenellä sekä Wienin konferenssi että myöhemmin Pekingin konferenssi avasivat meille uusia mahdollisuuksia ottaa huomioon se konkreettinen tilanne, josta naiset kärsivät hyvin monessa maassa, mutta uskoakseni arvoisa komission jäsen on ymmärtänyt jäsen Izquierdon tarkoituksen, ja olen kiitollinen siitä, hän aikoo tehdä tällaisia ehdotuksia.

Puhemies
Seuraavia kysymyksiä käsitellään yhdessä, koska ne koskevat samaa aihetta:

Struan Stevenson
Kysymys nro 27 (H-0969/00):
Aihe: Euroopan kemianteollisuus Euroopan hiilihydraattiteollisuus työllistää noin 8500 henkilöä. Euroopan kemianteollisuus ei sille viime vuosina myönnetyistä vientituista huolimatta ole riittävän kilpailukykyinen, mistä osoittaa se, että neljä eurooppalaista tuotantoyksikköä on jouduttu sulkemaan, ja se, että eurooppalaiset yritykset ovat perustaneet kuusi uutta tehdasta kolmansiin maihin. Tämä kehitys alentaa suoraa ja välillistä työllisyyttä (maanviljelijät) sekä huonontaa eurooppalaisten maataloustuotteiden menekkiä. Mitä komissio aikoo tehdä tämän kehityksen kääntämiseksi?

Albert Jan Maat
Kysymys nro 28 (H-0977/00):
Aihe: Vientitukien poistaminen hiilihydraattiteollisuudelta Hiilihydraattiteollisuus käyttää 1,2 miljoonaa tonnia tärkkelystä/glukoosia, jota valmistetaan 2 miljoonan tonnin erästä viljaa, jonka viljelyala on noin 400 000 hehtaaria. Onko komissio tietoinen, että poistamalla vientituen kemianteollisuuden tuotteilta, jotka valmistetaan maatalouden raaka-aineista, se on heikentänyt merkittävästi Euroopan kemianteollisuuden kilpailukykyä? Tämä teollisuuden haara ei EU:n isoglukoosikiintiöjärjestelmän ja yhteisön etanoliohjelman puuttumisen johdosta voi nauttia samoista mittakaavaeduista kuin Yhdysvaltain glukoosintoimittajat.

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, pitää paikkansa, että viime vuoden elokuun alusta lähtien yhteisön kemianteollisuus ei ole saanut enää vientitukia maatalouden raaka-aineille kuten tärkkelykselle, glukoosille, sokerille jne., jotka jalostetaan vientituotteiksi. Tämä toimi on osa maatalousministerien neuvostossa viime vuoden maaliskuussa päätettyjä lukuisia määräyksiä, jotka koskevat niin sanottuja liitteeseen I kuulumattomia tuotteita. Siitä lähtien näiden tuotteiden vienti on kuulunut talousarviota koskevan kurinalaisuuden piiriin WTO:ssa tehdyn sopimuksen mukaisesti.
Näille tuotteille myönnetään kuitenkin edelleen tuotantotukea, jonka suuruus turvaa niiden kilpailukyvyn maailmanmarkkinoilla myytävien vertailukelpoisten tuotteiden kanssa. Siten on erittäin epätodennäköistä, että tätä koskeva tuonti lisääntyy, koska kemianteollisuuden käyttämien maatalouden raaka-aineiden hinta lasketaan itse asiassa maailmanmarkkinahintojen tasolle, aivan konkreettisesti unionin vapaasatamissa.
Tätä toimenpidettä koskevissa neuvotteluissa esitettyjen toiveiden mukaisesti komissio seuraa myös hyvin tarkasti, miten tämän alan markkinat kehittyvät jatkossa vienti ja talousarviotilanne mukaan lukien.

Stevenson
Kiitän komission jäsentä vastauksesta, mutta pyytäisin komissiota selittämään ilmeisen epäjohdonmukaisuuden, joka vallitsee sen ja neuvoston ilmoittaman poliittisen tahdon edistää biotekniikkateollisuutta sekä niiden toteutettujen toimien välillä, jotka vaarantavat koko tämän teollisuuden olemassaolon.

Fischler
Arvoisa parlamentin jäsen, nyt on kyse siitä, millä ehdoilla raaka-aineet, joista teollisuutemme valmistaa tiettyjä teollisuustuotteita, annetaan teollisuuden käyttöön. Me lähdemme periaatteessa siitä, että meidän eurooppalainen teollisuutemme on kilpailukykyinen. Se on kilpailukykyinen silloin, kun se saa jalostamansa raaka-aineet samoilla ehdoilla kuin maailmanmarkkinoilla. En ymmärrä, miksi tältä osin tarvittaisiin lisätukea. Me voimme joka tapauksessa edistää vain maatalouden markkinajärjestelyillämme tämän koko kysymyksen maataloutta koskevaa osaa. Me emme ole olemassa sitä varten, että investoimme maatalouteen tiettyjä budjettivaroja tukeaksemme kemianteollisuutta. Meidän tehtävämme on tukea sopimuksen tavoitteiden mukaisesti maataloutta eli antaa eurooppalaisille viljelijöille mahdollisuus myös myydä tuottamiaan tuotteita.

Maat
En usko, että meillä on mielipide-eroja siitä, haluammeko tukea kemianteollisuutta maatalouspolitiikan pohjalta. On kuitenkin tärkeää - tämä kävi ilmi myös viime vuonna - että budjettikuriin liittyvistä syistä ja muista syistä tätä mahdollisuutta ei ollut vielä jokin aika sitten. Tämä oli ensimmäinen asia.
Sitten toinen asia. Olemme ymmärtäneet liike-elämän esittämien painokkaiden mielipiteiden perusteella, että käsittelyssä esiintyviin eroihin törmätään, samoin kuin tähän liittyviin kustannuksiin, jotka muodostavat tosiaankin osan eurooppalaista maatalouspolitiikkaa. Toisaalta ei voida kiistää, että kasvituotteiden tuottajien tilanne ei ole tällä hetkellä varmasti Euroopan unionissa helppo. Siinä mielessä jokainen kilo lisää myyntiä on hyväksi kemianteollisuudelle erityisesti silloin, kun voidaan osoittaa, että täytyy tuottaa korkeammilla omakustannushinnoilla.
Haluaisin pyytää komission jäsentä vielä kerran tarkastelemaan kriittisesti eurooppalaisten ja Euroopan ulkopuolisten yritysten todellisen omakustannushinta-analyysin perusteella, johon sisällytetään myös geneettisen muuntelun näkökohta, eikö tätä järjestelyä voitaisi soveltaa tehokkaammin aktiivisen jalostuksen ulkopuolella.

Fischler
Voidaan tietysti harkita, onko olemassa vielä muita myyntikanavia, mutta haluaisin korostaa, että myös maatalouden tukemisessa on noudatettava tiettyjä rajoja, sillä viime kädessä kaikille näille tuotteille, joita on käsitelty tässä yhteydessä, olipa kyse sitten sokerista tai tärkkelyksestä, on olemassa kiintiöt, joiden rajoissa tukeminen tapahtuu. Me emme voi antaa nyt valtavia määriä lisäapua, koska sitä ei ole budjetoitu talousarviossa. Maatalousalalla annettavan tuen on tapahduttava markkinajärjestelyissä sovittujen enimmäiskiintiöiden rajoissa. Me emme voi nyt lisätä kiintiöitä.

Puhemies


Bart Staes
Kysymys nro 29 (H-0003/01):
Aihe: Yhtenäinen lähestymistapa BSE-kriisin taloudellisiin vaikutuksiin Komission jäsenen Franz Fischlerin mukaan lihaluujauhon käyttöä rehussa koskeva EU:n kielto aiheuttaa noin 4,5 miljardin euron kustannukset. On erittäin epäselvää, kuinka tässä asiassa menetellään vahingonkorvausten suhteen. Rahoitustoimien kirjavuus eri jäsenvaltioissa voi johtaa kilpailun vääristymiseen jäsenvaltioiden välillä.
Aikooko komissio varmistaa yhtenäisen lähestymistavan käyttöönoton BSE-kriisin taloudellisten vaikutusten käsittelemiseksi, sillä kansallisten ja alueellisten viranomaisten rahoitustoimien kirjavuus voi johtaa kilpailun vääristymiseen EU:n jäsenvaltioiden välillä? Jos ei aio, miksi se vastustaa koordinoitua lähestymistapaa?
Toinen osa
Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, on suositeltavaa erottaa BSE-kriisin taloudellisten vaikutusten arvioinnissa toisistaan eläinlääkinnälliset toimenpiteet, yhteisön toimet, joita määrättiin naudanlihan yhteisen markkinajärjestelyn yhteydessä, ja kansalliset toimet. Mitä tulee yhteisön toimiin tällä alalla, haluaisin muistuttaa arvoisaa jäsentä siitä, että vasta äskettäin otettiin käyttöön lukuisia naudanlihamarkkinoiden tukitoimia.
Siten aloitettiin sekä yksityistä varastointia koskevat tuet että julkinen interventio, jotka yhteisö rahoittaa 100-prosenttisesti. Sen lisäksi otettiin käyttöön myös vielä tämä erityinen järjestelmä, joka koskee yli 30 kuukauden ikäisistä naudoista saatavan lihan poistamista ravintoketjusta. Yhteisö maksaa 70 prosenttia eläimen arvosta, ja jäsenvaltioiden on maksettava 30 prosenttia sekä vastattava myös poistamisesta aiheutuvista kustannuksista. Jos jäsenvaltiot aikovat toteuttaa kansallisia toimia, niistä on tietysti ilmoitettava komissiolle, ja komissio tarkistaa myös jatkuvasti, mitä tällä alalla tapahtuu, välttääkseen kilpailun vääristymisen edistämisen.
Jos jäsenvaltiot haluavat helpottaa BSE-kriisin seurauksia tukien avulla, kyseisestä tukijärjestelmästä on ilmoitettava komissiolle Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti, jotta - mistä puhuin jo ilmoittamisen yhteydessä - tukijärjestelmän yhdenmukaisuus yhteisön puitteiden kanssa voidaan tarkistaa.

Staes
Kuulen luonnollisesti mielelläni tämän kaiken sanottavan, arvoisa komission jäsen. Kiitän teitä tietenkin vastauksestanne ja tekemästänne selvennyksestä sekä erosta yhtäältä kansallisten toimenpiteiden ja toisaalta yhteisön toimenpiteiden välillä. Totean vain käytännössä, että vaikka tilanne oli sellainen vain minun kotimaassani, oletan, että myös muissa maissa on tällä hetkellä käynnissä melkoinen meteli. Flanderin alueemme maatalousministeri Dua puhuu lihaveroista. Muut puhuvat Alv:n korottamisesta, ja jotkut haluavat sysätä laskun Euroopalle.
Totean vain, että tilanteemme on melko kaoottinen ja että meillä vallitsee melkoinen epävarmuus. Siitä huolimatta, että tällaisista toimista täytyy ilmeisesti ilmoittaa komissiolle, maanviljelijöiden keskuudessa sekä myös lihanjalostusteollisuudessa ja tietysti pienissä lihakaupoissa, jotka joutuvat ottamaan vastaan ensimmäisen iskun, ollaan melkoisen huolestuneita. Eikö olisi oikeastaan parempi, että silloin kun kaikki testit täytyy suorittaa, siitä maksettava korvaus tai tapa, miten kustannukset hoidetaan etukäteen eikä jälkikäteen, yhdenmukaistettaisiin, jotta kilpailun vääristymistä ei voisi tapahtua. Olen jossakin määrin pettynyt vastaukseenne tästä asiasta.

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, voi olla, että te pidätte vastaustani pienoisena pettymyksenä, mutta jos se, mitä te sanotte, pitää paikkansa, että siis teidän kotiseudullanne Flanderissa on syntynyt kaaos paikallisten poliittisten vastuunkantajien lausuntojen seurauksena, juuri paikallisten poliittisten vastuunkantajien on poistettava tämä kaaos. Te ette voi antaa sitä komission tehtäväksi.
Yksi asia vielä täydennykseksi, koska te puhuitte myös siitä. Jos jäsenvaltio määrää verotuksellisia tai rinnakkaisverotuksellisia toimia, kuten te niitä nimititte, siis esimerkiksi arvonlisäveroa koskevia lisäveroja, näitä toimia saadaan tietysti toteuttaa vain nykyisen lainsäädännön puitteissa, eli niiden on oltava yhdenmukaisia eurooppalaisten verodirektiivien kanssa. Jos sen lisäksi määrätään muita toimia, komission on tarkistettava ne vastaavasti.
Kulloisenkin jäsenvaltion tehtävänä ja velvollisuutena on kuitenkin ilmoittaa myös alueellisista toimista. Jäsenvaltioiden pitää ilmoittaa siis paitsi kansallisella tasolla käyttöön otetut toimet myös kaikki tähän liittyvät toimet.
Komission jäsen Margot Wallströmille esitetyt kysymykset

Puhemies


Jonas Sjöstedt
Kysymys nro 30 (H-0972/00):
Aihe: Kaivosjätteen vienti Ruotsalainen kaivosyhtiö Boliden vei 1980-luvulla suuria määriä myrkyllistä kaivosjätettä Chilessä sijaitsevaan Aricaan, jossa jäte oli määrä käsitellä ja hyödyntää uudelleen. Jätettä säilytettiin avovarastossa, minkä seurauksena ympäristöön pääsi raskasmetallipäästöjä ja paikalliset asukkaat kärsivät vakavista terveysongelmista. Chilessä on esitetty vaatimuksia jätteen kuljettamisesta takaisin Ruotsiin.
Katsooko komissio, että jätteen vienti on tapahtunut alueella voimassa olevien sääntöjen mukaisesti? Katsooko komissio, että Boliden on nykyään jollakin tavalla vastuussa tilanteen selvittämisestä?

Wallström
Jätteiden kuljetusta, myös yhteisöön saapuvia ja yhteisöstä lähteviä kuljetuksia, koskevat määräykset sisältyvät asetukseen 259/93. Tämä asetus korvasi direktiivin 84/631, jossa käsiteltiin vaarallisten jätteiden rajat ylittäviä siirtoja.
Tämän tarkistamisen avulla vuonna 1989 laaditun vaarallisten jätteiden siirtoja koskevan Baselin yleissopimuksen päätökset liitetään yhteisön lainsäädäntöön. Yhteisö kielsi sen vuoksi 1. tammikuuta 1998 alkaen kaikki sellaisten vaarallisten jätteiden siirrot, joita aiotaan kierrättää tai jotka aiotaan varastoida valtioihin, jotka eivät kuulu OECD:hen. Yhteisö noudattaa sen vuoksi vuonna 1995 laadittua Baselin yleissopimukseen tehtyä muutosta, joka ei ole vielä tullut voimaan kansainvälisesti.
Tätä lainsäädäntöä ei kuitenkaan voi ulottaa koskemaan ruotsalaisen kaivosyhtiö Bolidenin jätteen vientiä Chileen 1980-luvulla, koska Ruotsi ei ollut silloin EU:n jäsen. Lisäksi Baselin yleissopimuksen määräykset eivät olleet voimassa 1980-luvulla. Tässä yksittäisessä tapauksessa komissio on sitä mieltä, että yritys ei ole minkään yhteisön lainsäädännön mukaan vastuussa näiden jätteiden mahdollisista ympäristövaikutuksista. Kysymys Bolidenin vastuusta jää sen vuoksi kansalliseksi kysymykseksi, joka on ratkaistava kansallisen ympäristölainsäädännön puitteissa.

Sjöstedt
Kiitän vastauksesta. Ymmärrän tietenkin, että asia on näin, toisin sanoen, että nykyään ei ole olemassa mitään lainsäädäntöä, jota voitaisiin soveltaa tässä yhteydessä. Tämä on kuitenkin esimerkki poikkeuksellisen kyynisestä kaupankäynnistä, jossa myrkyllistä jätettä, joka aiheuttaa vaarallisia sairauksia erityisesti alueen lapsille, viedään maahan, joka ei pysty huolehtimaan siitä.
Kysymykseni kuuluu: jos näin tehtäisiin nykyään, toisin sanoen, jos jätteitä yritettäisiin viedä tällä tavalla, eivätkö säännöt kieltäisikin täysin tällaisen viennin?

Wallström
Vastaus kysymykseen on kyllä. Vaarallisen jätteen vienti on nykyään kiellettyä myös kolmansiin maihin, toisin sanoen EU:n ulkopuolelle.

Puhemies


María Sornosa Martínez
Kysymys nro 31 (H-0973/00):
Aihe: Espanjan kansallinen vedenkäyttösuunnitelma ja kansalaisten Euroopan komissiolle esittämä pyyntö puuttua asiaan Hankkeesta kansalliseksi vedenkäyttösuunnitelmaksi on jo osapuolten neuvotteluvaiheessa esitetty yli 80 000 vetoomusta. Näissä vetoomuksissa ympäristöjärjestöt valittavat, että lukuisat suunnitelmaan sisältyvät työt vaikuttavat Espanjan hallituksen itsensä LIC-alueiksi julistamiin alueisiin ja uhkaavat vakavasti suojeltavia lajeja. Maanviljelijöiden ja karjankasvattajien ammattijärjestöt ja yhdistykset korostavat suunnitelman negatiivisia näkökohtia ja ehdottavat laajaa tarkistusta. Lukuisat paikallisviranomaiset tähdentävät, että joissakin veden juoksuttamista vesistöstä toiseen koskevissa suunnitelmissa ei ole otettu huomioon yhteisvastuullisuutta, ja korostavat väestölle tästä aiheutuvia sosiaalistaloudellisia vaikutuksia jne. Kaikki nämä sosiaaliset toimijat ovat ilmaisseet halunsa, että Euroopan komissio antaisi lausunnon suunnitelmasta ja ottaisi yhteyttä Espanjan hallitukseen vaatiakseen sitä korjaamaan suunnitelman kielteiset näkökohdat. Voisiko komissio määritellä asiaa koskevan kantansa ja antaa yksityiskohtaiset johtopäätöksensä neuvotteluista, joita se on tähän mennessä käynyt Espanjan hallituksen kanssa vedenkäyttösuunnitelmasta?

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, Espanjan ministeri Matasin aloitteesta järjestimme tapaamisen, jossa hän esitteli Espanjan kansallisen vedenkäyttösuunnitelman luonnoksen pääpiirteet. Suunnitelma on tässä vaiheessa luonnos, jota tullaan todennäköisesti muuttamaan meneillään olevan laajan osakkaiden kuulemismenettelyn jälkeen. Espanjan ympäristöministeri on vahvistanut sitoutumisensa tähän kuulemiseen. Kerroin tapaamisessa espanjalaisille viranomaisille, että heidän täytyy varmistaa noudattavansa kaikkia EU:n asiaankuuluvia ympäristösäädöksiä ja politiikkoja, myös vesipolitiikan puitedirektiiviä. Tämä koskee niin lopullisen suunnitelman muodollista hyväksymismenettelyä kuin sen täytäntöönpanoakin.
Suunnitelma on yhä luonnosasiakirja, ja Espanjan ympäristöministerin pyynnöstä yksikköni tarkastelee parhaillaan suunnitelmaluonnosta.

Sornosa Martínez
Arvoisa komission jäsen, kyllä tämä aivan varmasti on suunnitelma ja te tiedätte, että lyhyen ajan kuluessa se aiotaan lähettää Espanjan parlamentin käsittelyyn. Kun otetaan huomioon, että tässä suunnitelmassa - sellaisena kuin se on esitetty - lyödään laimin useiden eurooppalaisten direktiivien säännöksiä, sekä elinympäristöä että lintukantoja koskevia direktiivejä ja jopa vesistöjä koskevan puitedirektiivin päämääriä, kysyn seuraavaa: jos lopullisen muodon saaneessa laissa lyödään edelleen laimin näiden direktiivien säännöksiä ja jos se on vahingollinen luonnonympäristölle, saadaanko sille luvatut 1 300 miljardin varat yhteisön rahastoista?

Wallström
. (EN) Espanjan hallituksen kanssa tämän asian yhteydessä käytävä kuulemis- ja keskustelumenettely, jonka olemme nyt aloittaneet, tarkoittaa tietenkin, että aiomme hankkia kaiken sen tiedon, jota tarvitsemme ollaksemme kunnolla tietoisia tästä prosessista ja varmistaaksemme, että Espanjan hallitus noudattaa säädöksiä. Olette jo maininnut joitakin tähän asiaan liittyviä direktiivejä.
Jos ympäristölainsäädäntöä rikottaisiin, voisimme keskeyttää hankkeen rahoituksen. On erittäin tärkeää, että pystymme nykyään tekemään niin, emmekä tietenkään anna jäsenvaltiolle rahaa ympäristölainsäädännön rikkomiseen. Aiomme pysyä yhteydessä Espanjan hallitukseen ja varmistaa, että heidän suunnitelmansa ovat voimassa olevien direktiivien mukaisia.

García-Orcoyen Tormo
Mielestäni Espanjan vedenkäyttösuunnitelma on - tästä meillä ei tällä hetkellä ole enää pienintäkään epäilystä - maallemme kauaskantoinen hanke. Tähän saakka siitä ovat olleet samaa mieltä vuosien mittaan oikeastaan kaikki Espanjan poliittiset ryhmät. Itse asiassa jo vuonna 1993 sosialistien hallitus, tietoisena sen tarpeesta, laati ehdotuksen, jota se ei tuohon aikaan kyennyt viemään tai osannut viedä eteenpäin. Tuohon ehdotukseen varmastikin sisältyi nykyistä hanketta tuntuvasti suurempi määrä infrastruktuureja. No niin, vuodet ovat kuluneet ja nykyisen hankkeen on oltava johdonmukainen, sen on oltava sosiaalisesti paljon kiinteämpi kuin tähän saakka esitetyt muut hankkeet, sen on otettava ympäristö paljon herkemmin huomioon ja epäilemättä sen on oltava myös luonteeltaan hyvin osallistuva.
Koska se on niin tärkeä hanke Espanjan alueiden solidaarisen kehityksen kannalta, ei tässä mielessä ole uskoakseni syytä epäillä ympäristöministerin jo useaan otteeseen esittämää kommenttia, lupausta tai vakuutusta siitä, että tämä on avoin asiakirja, että kyseessä on hanke tai ehdotus, johon ilman pienintäkään epäilystä tarvitaan kaikkien sen kohteeksi joutuvien alueiden yhteinen suostumus, ja niinpä teenkin, arvoisa komission jäsen, seuraavan kysymyksen: ottaen huomioon komission ja Espanjan hallituksen mahdollisimman tiiviin yhteistyön puitteet sekä puitedirektiivissä ennakoidut tilanteet, mitä tukea juuri komissio voi tarjota tämän hankkeen kehittämiseksi asianmukaisella tavalla?

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, tässä vaiheessa meneillään on tietenkin tietojenvaihto. Varmistamme, että olemme kunnolla tietoisia siitä, mitä Espanjassa tapahtuu. Voin vain toistaa, että Espanjan ympäristöministeri on vahvistanut sitoutumisensa kuulemismenettelyyn - ja tiedän, että näin tällä hetkellä onkin - ja asiasta keskustellaan - keskustelu on ymmärtääkseni kiivasta. Kun suunnitelmaa ei vielä ole lyöty lukkoon, meiltä on pyydetty neuvoja ja ohjausta, ja tämä on, mitä voimme tällä hetkellä tehdä: ylläpitää avointa keskustelua Espanjan hallituksen kanssa ja varmistaa, että kuulemismenettely toteutetaan asianmukaisesti.

Puhemies


Göran Färm
Kysymys nro 32 (H-1002/00):
Aihe: Komission toimet palosuojelun koordinoinnin lisäämiseksi EU:n jäsenvaltioissa EU:n palosuojelustrategiat ovat puutteellisia. Viime aikojen katastrofit, etenkin tunnelipalo Itävallassa, samoin kuin aikaisemmat ravintoloissa, hotelleissa ja laivoilla sattuneet tulipalot osoittavat, että on tärkeää parantaa EU:n paloturvallisuuspolitiikkaa. EU:n yhdentymisen tiivistyminen edellyttää yhteisten strategioiden kehittämistä myös näille paloturvallisuuden aloille.
Komission pääosastojen välillä ei tietääkseni ole minkäänlaista koordinointia ja kukaan komission jäsenistä ei näytä olevan päävastuussa näistä kysymyksistä. Paloturvallisuus vaikuttaa moniin aloihin, kuten matkailuun, ympäristö- ja kuluttajapolitiikkaan, liikenneverkkoihin jne. Ihmisten on voitava tuntea olonsa turvalliseksi, riippumatta siitä, missä EU-maassa he oleskelevat.
Mitä komissio tekee EU:n jäsenvaltioiden palosuojelustrategioiden koordinoinnin tehostamiseksi?

Wallström
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, komissio on hyvin tietoinen ja syvästi pahoillaan siitä tosiasiasta, että ihmisiä on menehtynyt ja loukkaantunut tulipalojen seurauksena, ja komissio ilmaisee myötätuntonsa omaisia kohtaan. Komissio on pahoillaan myös palojen aiheuttamista ympäristöllisistä ja taloudellisista vahingoista. Tämä kysymys on erittäin tärkeä tämänhetkisessä tilanteessa, kun otetaan huomioon jouluna Alankomaissa ja Kiinassa syttyneet tulipalot, joissa menehtyi useita nuoria.
Komissio pitää tärkeänä paloturvallisuuskysymysten koordinointia. Yhteisön paloturvallisuuden parantaminen, erityisesti palojen ehkäiseminen, on erittäin keskeinen kysymys pelastuspalvelujen tai väestönsuojelun parantamiseen tarkoitetussa yhteisön ohjelmassa. Voin myös ilmoittaa, että elinkeinoelämän pääosaston yhteydessä toimiva rakennusteollisuuden yksikkö on äskettäin aloittanut rakentamiseen liittyvää paloturvallisuutta koskevan tutkimuksen Euroopan unionissa. Tämän tutkimuksen tarkoituksena on parantaa rakennussääntöjen yhdenmukaistamista niin, että kaikkien unionin alueella sijaitsevien rakennusten pitää täyttää samat turvallisuusvaatimukset. Rakennustuotteita koskevassa direktiivissä asetetaan kaikkia rakennustyyppejä, muun muassa tunneleita, koskevia olennaisia vaatimuksia.
Komissio arvioi läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa myös sitä, millaisia seurauksia paloturvallisuutta koskevalla neuvoston suosituksella 86/666 tulee olemaan. Komissio aikoo laatia tätä asiaa koskevan kertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuoden ensimmäisen puoliskon aikana.
On myös oltava tietoinen siitä, että jäsenvaltiot voivat päättää omista turvallisuusvaatimuksistaan ja että paloja ehkäisevät toimet kuuluvat ensisijaisesti jäsenvaltioille. Kyse on kuitenkin laajasta ongelmasta, joka otetaan huomioon yhteisön eri politiikoissa, jotta niitä toimia, joihin jäsenvaltiot ovat ryhtyneet, voitaisiin täydentää. Paloturvallisuuskysymysten koordinoinnissa saattaa edelleenkin esiintyä tiettyjä heikkouksia. Jotta tästä selviydyttäisiin ja jotta koordinointia saataisiin parannettua, oman pääosastoni pelastuspalveluyksikkö ja asianosaiset yksiköt teollisuuden, kuluttajapolitiikan ja terveydenhuollon alalla perustivat viime vuoden lokakuussa työryhmän, johon kuuluu edustajia palvelualan useilta haaroilta.

Färm
Minun on todellakin syytä kiittää vastauksesta. On selvää, että asiassa on kuitenkin edistytty melkoisesti. Minulla ei ole minkäänlaista aikomusta viedä kansallisilta tai paikallisilta viranomaisilta sitä vastuuta, joka niille kuuluu näissä paloturvallisuuskysymyksissä - toissijaisuusperiaatetta on tietenkin noudatettava, aivan kuten muissakin asioissa.
Kysymykseni lähtökohtana on muun muassa se, että olen käynyt useita keskusteluja palomiesten ja heidän ammattijärjestöjensä edustajien kanssa, ja he ovat melko huolestuneita. Rajat ylittävät kysymykset vaikuttavat heihin entistä enemmän, aivan kuten kaikkiin muihinkin. Palomiehet joutuvat työskentelemään yhä useammin sellaisista valtioista tulevien alusten, ajoneuvojen ja tuotteiden parissa, joita he eivät tunne ja joiden paloturvallisuuden taso ei vastaa sitä, mihin he ovat tottuneet. Ihmiset matkustavat entistä enemmän, ja he haluavat tietenkin tuntea olonsa turvalliseksi riippumatta siitä, missä maassa he matkustavat lautalla tai kulkevat tunnelin läpi tai missä he menevät diskoon.
Sen vuoksi on uskoakseni erittäin tärkeää, että näitä paloturvallisuuskysymyksiä ei käsitellä ainoastaan jokaisessa pääosastossa vaan että tätä strategista yhteistä vastuuta koskevassa asiassa saadaan todellakin aikaan koordinointia. Komission jäsenen täällä antama lausuma, jonka mukaan tällainen koordinoiva työryhmä on nyt olemassa, on mielestäni askel juuri tähän suuntaan, ja sen vuoksi haluan vain kiittää vastauksesta.

Wallström
Minun on tietenkin helppo olla samaa mieltä jäsen Färmin kanssa näistä näkökohdista - komissionkin pitäisi käsitellä näitä asioita tästä lähtökohdasta. Se ei ole kuitenkaan kovin helppoa, koska todellisuus vaihtelee hyvin paljon eri maissa, ja niissä on usein kyse järjestelmästä, joka on mitä suurimmassa määrin hajautettu kunnalliselle tasolle. Sen vuoksi voi tietenkin olla vaikeaa antaa suosituksia, ja sitäkin vaikeampi on laatia direktiivi, joka olisi niin sanotusti voimassa kaikkialla ja jossa selvitettäisiin kaikki nämä näkökohdat. Kuten ensimmäisessä puheenvuorossani sanoin, yritämme kuitenkin koordinoida asiaa mahdollisimman paljon. Yritämme myös tutkia, voisimmeko saada aikaan standardeja, jotka olisivat samanlaisia kaikissa jäsenvaltioissa, ja yritämme huolehtia omien toimiemme koordinoimisesta.
Asiat voivat nyt muuttua selvästi paremmiksi, koska meillä on väestönsuojeluyksikkö, jolla on nimenomaan oltava tällainen kokonaisvastuu asiasta. Meidän on jatkettava sitä jokseenkin vaivalloista prosessia, jonka tarkoituksena on käydä läpi rakennuksiin, diskoihin, veneisiin tai milloin mihinkin liittyviä erityismääräyksiä, jotta huolehtisimme siitä, että palontorjuntaan liittyvien toimien koordinointi muuttuisi paremmaksi ja tehokkaammaksi.

Marinos
Arvoisa komission jäsen, haluaisin saattaa huomioonne - olen toisaalla saattanut asian myös täysistunnon huomioon - että luonnonkatastrofien, kuten metsäpalojen, tulvien ja maanjäristysten sattuessa tärkeää on yhteiskunnan nopea toiminta ja ongelman hoitaminen sekä ennen kaikkea ihmisten pelastaminen. Minkään yksittäisen valtion omat paikalliset voimat eivät koskaan riitä. Olisi tärkeää saada aikaan kaikkien paikallisten pelastusyksikköjen yhteistyösuunnitelma, jotta silloin, kun jossakin maassa sattuu maanjäristys, tulva tai metsäpalo, kaikki liikenevät joukot kaikista maissa, joissa ei ole silloin ongelmia, kiirehtisivät välittömästi paikalle ja pelastaisivat ainakin ihmiset. Pidättekö tätä harkitsemisen arvoisena ajatuksena, jota voitaisiin edistää ja joka voisi johtaa tuloksiin?

Wallström
Kuten arvoisa jäsen huomauttaa, tämä on erittäin tärkeää silloin, kun kyse on kansalaisten turvasta ja väestönsuojelusta. Meillä on sen vuoksi suunnitelma, joka antaa komissiolle entistä paremmat mahdollisuudet toteuttaa esimerkiksi eri jäsenvaltioiden pelastuspalveluiden harjoituksia ja pelastustoimia. Komissiossakin koordinointia on parannettu, jotta pystymme nyt välittömästi antamaan tarvittavaa tietoa, ja joskus voidaan panostaa jopa erityisiin avunantotoimiin ja antaa käyttöön erityisjoukkoja, joita avunanto edellyttää, riippuen siitä, millaisesta onnettomuudesta, katastrofista tai luonnonkatastrofista on kyse.
Vieraillessani Bretagnessa ymmärsin, että alueella olisi tarvittu yksikköä tai asiantuntijoita, joiden tehtävänä olisi ollut öljypäästöjen saastuttamien lintujen puhdistus ja peseminen. Juuri tällaisen yksikön mahdollisuutta pitää tutkia. Missä se sijaitsisi? Kuinka se voitaisiin tarvittaessa saada nopeasti käyttöön? Miten meidän pitäisi harjoitella, jotta pystyisimme reagoimaan entistäkin nopeammin?
Suunnitelma ja ehdotus ovat jo olemassa. Kyse on myös pelastusryhmiemme koordinoimisesta. Olemme mielestämme päässeet jo hyvää alkuun. Kyse on myös tarpeeksi suurien resurssien varaamisesta, jotta asia todellakin toimisi käytännössä.

Puhemies


Jean-Louis Bernié
Kysymys nro 33, laatija (H-0001/01):
Aihe: Horsmakasvien torjunta Etelä-Amerikasta peräisin oleva horsma lisääntyy huolestuttavan nopeasti kaikkialla Ranskassa.
Se leviää kaikilla kosteilla alueilla, erityisesti Loire-Atlantiquessa, Brièren, Brivet'n, Goulainen ja Redonin suoalueilla, Grandlieu-järven ympärillä, Mazerolles-tasangoilla jne.
Lukuisat vapaaehtoistyöntekijät ovat yrittäneet kitkeä kasvia pois, mutta se ei enää riitä estämään kasvin äärimmäisen nopeaa leviämistä.
Kasvin leviäminen aiheuttaa vakavia ekologisia ongelmia; lisäksi siitä on huomattavaa haittaa näiden alueiden asukkaille.
Mitä teknisiä ja rahoituksellisia toimia komissio aikoo toteuttaa taistellakseen tätä vitsausta vastaan?

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, tämä kysymys koskee horsmakasveja. Kuten arvoisa jäsen totesi, nämä kasvit ovat erityinen ongelma kosteikoilla ja kosteikkojen hoito on tietenkin jäsenvaltioiden vastuulla. Komissio voi kuitenkaan auttaa kahdella tavalla. Se voi ensinnäkin toimivaltuutensa rajoissa edistää tietojenvaihtoa niiden paikallisten toimijoiden kesken, jotka kärsivät samasta ongelmasta. Olette esimerkiksi ehkä kuulleet aloitteista, joita ovat tehneet Välimeren ympäristövirasto tai Aquitainen alueen Landesin yleisneuvosto, joka järjesti hiljattain tapaamisen horsmakasvien käsittelystä.
Toiseksi meillä on yhteisön rahastot, erityisesti rakennerahastoista ja LIFE-rahoitusvälineellä voitaisiin Natura 2000 -hankkeiden yhteydessä tukea horsmakasvien käsittelemistä. Hakijoiden pitäisi tietenkin itse ehdottaa tavanomaisten kelpoisuusvaatimusten mukaisia toimia.

Bernié
Kuulin kyllä vastauksenne ja kiitän teitä siitä. Olisin halunnut tietää myös sen, voisiko tämän lajikkeen julistaa haitalliseksi tai voisiko sen myynnin kieltää, sillä ongelma tämän horsmakasvin kanssa on, että sitä myydään akvaariokasvina, sen myynti on täysin vapaata ja kun akvaariosta luovutaan, kasvi päästetään luontoon, ja tästä aiheutuu ongelmia. Uskon, että jos kasvin myynti voitaisiin kieltää, tällä rajoitettaisiin sen leviämistä.

Wallström
. (EN) Se kuuluu yhä jäsenvaltioiden toimivaltaan, niiden pitää tietenkin itse päättää, mitä ne tekevät tai millaisiin toimiin ne ryhtyvät. Olisi erittäin radikaalia yrittää kieltää jokin kasvi. Sellaista ei voida tehdä. Kaikki toimet ja suunnitelmat on tehtävä alueellisella tasolla. Me voimme tarjota neuvoja ja yhteyksiä muihin henkilöihin, jotka kärsivät samasta ongelmasta.

Rübig
Arvoisa puhemies, me ihmettelemme yhä uudelleen, kun luonnossa esiintyy epätasapainoa. Kysymykseni on: onko oikeastaan olemassa mahdollisuuksia määritellä häiriintyneen tasapainon syitä eurooppalaisten tutkimusohjelmien sisällä?

Wallström
. (EN) Toivoisin osaavani vastata tähän kysymykseen. Mielestäni oikea tapa käsitellä tätä latinankieliseltä nimeltään Ludwigia grandiflora -kasvin ongelmaa on keskustella siitä 23. ja 24. tammikuuta järjestettävillä teknisillä päivillä. Kyseessä on näistä asioista kiinnostuneille järjestettävä konferenssi. Ehkä saatte siellä enemmän tietoa näistä horsmakasveista ja niiden luonnottomasta leviämisestä. Tämä on ainoa neuvo, jonka osaan tänään antaa. Aiomme jatkaa tiedon keräämistä, ja toivottavasti onnistumme saattamaan yhteen kaikki tästä asiasta kiinnostuneet.
Komission jäsen Loyola De Palaciolle esitetyt kysymykset

Puhemies


Nuala Ahern
Kysymys nro 34 (H-0955/00):
Aihe: Yhdistyneen kuningaskunnan ydinlaitosten valvontaviranomaisen laatiman British Nuclear Fuels Ltd. -yhtiötä koskevan väliraportin arviointi Onko komissio tehnyt arvion Yhdistyneen kuningaskunnan ydinlaitosten valvontaviranomaisen laatimasta väliraportista, joka koskee British Nuclear Fuels Ltd. -yhtiön edistymistä valvontaviranomaisen vaatimissa toimissa Sellafieldin ydinvoimalan turvallisuus- ja hallintorakenteiden parantamiseksi, kun otetaan huomioon Sellafieldin toiminnan mahdolliset kielteiset vaikutukset muihin jäsenvaltioihin?

De Palacio
. (ES) Yhdistyneen kuningaskunnan ydinlaitosten valvontaviranomainen julkaisi helmikuussa vuonna 2000 raportin British Nuclear Fuels Ltd. -yhtiön Sellafieldin ydinvoimalassa suorittamiin toimiin liittyvistä näkökohdista.
Tämä Yhdistyneen kuningaskunnan ydinlaitosten valvontaviranomainen on äsken julkaissut väliraportin British Nuclear Fuels Ltd. -yhtiön saavuttamasta edistyksestä tekemästään tutkimuksesta. Helmikuussa julkaistuja suosituksia noudattaen myös komission yksiköt tutkivat tätä toista väliraporttia.
Myös komissio tietää, että marraskuun tutkimusraportin julkaisemisen jälkeen Yhdistyneen kuningaskunnan ydinlaitosten valvontaviranomainen on ilmaissut tyytyväisyytensä tapaan, jolla British Nuclear Fuels Ltd. -yhtiö on hoitanut esimerkiksi raportissa esitetyt 15 näytteenottolaitokselle annettua erityissuositusta, ja siihen seikkaan, että nämä suositukset ovat olleet ydinvoima-alan termein ilmaistuna päätettyjä, toisin sanoen ne katsotaan täytetyiksi.
Komissio on pannut merkille, että Yhdistyneen kuningaskunnan ydinlaitosten valvontaviranomainen antaa arvoa niille ponnistuksille ja sille sitoutumiselle, jota British Nuclear Fuels Ltd. on osoittanut sen huolenaiheita kohtaan, sekä sille seikalle, että se on saanut aikaan merkittävää edistystä (lainaan sanatarkasti tekstiä) sen helmikuussa esittämän raportin muissakin suosituksissa. Paljon on silti vielä tehtävää, koska marraskuussa 2000 vain kolme tarkastusryhmän 28 suosituksesta oli virallisesti päätetty.
Yhdistyneen kuningaskunnan ydinlaitosten valvontaviranomainen on silti myöntänyt, että monet yhtiön käyttöön ottamista menetelmistä tarvitsevat vielä aikaa, ennen kuin ne tehoavat täysin. Ydinlaitosten valvontaviranomaisen mukaan British Nuclear Fuels Ltd. on aloittanut hyvin, mutta sen on myös vastedes pidettävä yllä muutoksen henkeä samalla, kun se jatkaa laitostensa toimintaa turvallisella tavalla.
Arvoisa Ahern, arvoisat parlamentin jäsenet, komissio antaa arvoa saavutetulle edistykselle ja kuten tarkastajatkin, se toivoo näkevänsä jatkuvien sykäysten johtavan kohti parempaa turvallisuuspolitiikkaa koko laitoksen hoidossa; on siis selvää, että toimivaltamme rajoissa tai - tästä alasta puheen ollen - pikemminkin puuttuvan toimivaltamme rajoissa, seuraamme edelleen Sellafieldin tapahtumia.

Ahern
Haluan kiittää komission jäsen de Palaciota siitä, että hän on tutkinut tilannetta ja että hän kertoi aikovansa jatkaa sen seuraamista.
En voi kuitenkaan olla samaa mieltä siitä, että kolmen suosituksen noudattaminen 20:stä on edistystä. Sitä se ei todellakaan ole. Yhdistyneen kuningaskunnan ydinlaitosten valvontaviraston ylitarkastaja sanoi teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnassa hyvin selkeästi, että hän sulkee jälleenkäsittelylaitoksen, ellei se noudata kaikkia suosituksia. Niitä kaikkia ei selvästikään ole noudatettu. Voimme keskustella siitä, onko edistys ollut nopeaa vai hidasta, mutta kaikkia suosituksia täytyy noudattaa.
Komission jäsen de Palacio, toivon, että ilmoitatte tänään haluavanne, että kaikkia suosituksia noudatetaan ja nopeasti, sillä nimenomaan sen minä haluan kuulla.
Mainitsin myös kielteiset vaikutukset muille jäsenvaltioille, erityisesti Irlannin tasavallalle, ja haluan kiinnittää komission jäsenen huomion Irlannin säteilyturvakeskuksen joulukuussa 2000 julkaisemaan kertomukseen, jossa kritisoidaan Sellafieldin päästöjä ja niiden kielteisiä vaikutuksia Irlannin tasavallalle. Pyytäisin teitä tutustumaan tarkemmin kyseiseen kertomukseen, komission jäsen de Palacio.

De Palacio
. (ES) Pyydän tietysti heti analyysia asiakirjasta, johon arvoisa parlamentin jäsen viittasi, ellei sitä jo olla tekemässä. Ja jollei meillä ole sitä käytössämme - mikä kyllä olisi kumma - pyydän arvoisaa parlamentin jäsentä toimittamaan sen meille.
Haluan kuitenkin sanoa teille, että totta kai British Nuclear Fuels Ltd. -yhtiön olisi meidän mielestämme toiminnassaan ja Sellafieldin laitoksessa toteutettava mahdollisimman pian kaikki suositukset, ei vain kolmea, vaan 28, ja onkin selvää, että jolleivät he kykene panemaan täytäntöön kaikkia näitä suosituksia, Yhdistyneen kuningaskunnan valvontaviranomaiset ovat jo sanoneet, että heidän on silloin tehtävä asiassa päätöksensä. Haluan muistuttaa arvoisille parlamentin jäsenille, että voin tässä lupautua - kuten olen jo aikaisemmin sanonut - tietyllä tapaa seuraamaan tilannetta läheltä, mutta toimivalta tällä alalla on yhä jäsenvaltiolla itsellään, ja tiedänkin Yhdistyneen kuningaskunnan valvontaviranomaisten toimivan koko tässä asiassa täydellä tarmollaan.

Tannock
Esitin komissiolle lokakuussa kysymyksen Balkanilla käytettyjen köyhdytettyä uraania sisältäneiden ammusten ympäristöhaitoista, ja ehdotin, että osa Serbialle suunnatusta hätäapupaketista käytettäisiin Kosovon asukkaiden myrkytys- ja säteilyhaittojen tutkimiseen ja tarvittaessa korjaamiseen.
Komission jäsen Patten vastasi aika yllättävästi, ettei asia ollut kiireellinen. Onko komission jäsenen näkemyksiä muuttanut viimeaikainen EU:n laajuinen häly ja huoli vaarasta, joka aiheutuu köyhdytettyä uraania sisältäneistä ammuksista ja pölystä, joka on vaarallista etenkin sotilaille ja siviiliväestölle, varsinkin pommin räjähdyspaikalla leikkineille lapsille, jotka ovat hengittäneet sitä?

Puhemies
British Nuclear Fuels Ltd. -yhtiötä koskeva kysymys ei liity asiaan eikä se ole myöskään täydentävä kysymys, joten se hylätään.

Patricia McKenna
Kysymys nro 35 (H-0960/00):
Aihe: Siirtyminen maantiekuljetuksista rautatiekuljetuksiin ja ilmastonvaihdos Äärimmäisen tärkeä osa ilmastonvaihdoksesta käytävää keskustelua on liikenne, joka aiheuttaa 26 prosentista nykyisistä hiilidioksidipäästöistä. Kaikista liikenteen hiilidioksidipäästöistä 84 prosenttia aiheutuu tieliikenteestä. Tuoreissa ennusteissa arvioidaan, että seuraavien vuosien aikana liikenteen hiilidioksidipäästötasot kasvavat kaikkein eniten. Raideliikenteen rahtikuljetusten vapauttaminen ja rataverkoston yleistynyt yhteiskäyttö ovat tärkeitä mutta riittämättömiä askeleita raidekuljetusten edistämiseksi, vaikka se olisi tärkein vaihtoehtoinen kuljetusmuoto maantiekuljetuksille.
Miten komissio aikoo tukea investointeja raidekuljetuksiin ennen kaikkea liikennepolitiikasta laadittavan valkoisen kirjan, Euroopan laajuisia verkkoja koskevien suuntaviivojen ja kaupunkiliikenteen vihreän kirjan puitteissa?
Aikooko komissio tarkastella uudelleen TEN-kehykseen sisältyviä nykyisiä tiehankkeita niiden prioriteettiasemasta riippumatta, jotta etusija annettaisiin kestävämmille kuljetusmuodoille?
Voiko komissio ilmoittaa investointiosuudet eri kuljetusmuotoihin rakennerahastojen vuosien 2000­2006 ohjelmajakson yhteydessä?

De Palacio
Komissio on suunnitellut hyväksyvänsä ensi kuun alkupuolella kuljetusten yhteistä politiikkaa koskevan valkoisen kirjan, johon liittyy Euroopan laajuisia verkkoja koskevien suuntaviivojen ja tarvittaessa myös muiden, vähemmän saastuttavien ja tehokkaampien kuljetusjärjestelmien edistämistä koskevien aloitteiden tarkistus. Näillä aloitteilla pyritään torjumaan lisääntyvää ylikäyttöastetta, kielteisiä ympäristövaikutuksia, liiallista riippuvuutta öljystä ja liikenneonnettomuuksien lisääntymistä. Komissio laatii parhaillaan kokonaista joukkoa perusrakenteita koskevia taloudellisen ohjauksen välineitä, jotta voitaisiin paremmin hyödyntää niitä kuljetusmuotoja, joilla on siihen vielä kapasiteettia ja jotka säästävät paremmin luonnonympäristöä. Tavoitteena on vauhdittaa uusia teknologioita ja edistää parempaa yhteistyötä kuljetusvälineiden kesken.
Tässä tarkoituksessa Euroopan verkot tarkistetaan kahdessa vaiheessa. Ensimmäisessä vaiheessa keskitytään muutamiin ensisijaisiin aiheisiin, korostamalla tavaroiden rautatiekuljetusten edistämistä. Toisessa vaiheessa, jonka ennakoidaan alkavan suunnilleen ennen vuotta 2004, tehdään suuntaviivojen perusteellisempi tarkistus, jolla tähdätään ennen kaikkea unionin laajentumiseen ja ympäristökysymyksiin ja jossa määritellään yhdistettyjen kuljetusten pääasialliset reitit.
Rakennerahastojen toimikauden 2000-2006 ohjelmiin liittyvissä komission suuntaviivoissa suositellaan, että ensisijainen asema suotaisiin yhdistetyille kuljetuksille. Komissio antaa tiedonannon näyttääkseen, kuinka se on ottanut huomioon tällaiset suuntaviivat.

McKenna
Haluaisin esittää täydentävän kysymyksen, mutta joudun palaamaan kahteen kysymykseni kohtaan, joihin en ole saanut vastausta. Kysyin, aikooko komissio tarkastella uudelleen Euroopan laajuisen verkon kehykseen sisältyviä nykyisiä tiehankkeita niiden prioriteettiasemasta riippumatta, jotta etusija annettaisiin kestävämmille kuljetusmuodoille. Tähän kysymykseen ei ole vastattu.
Toiseksi pyysin komissiota ilmoittamaan investointiosuudet eri kuljetusmuotoihin rakennerahastojen vuosien 2000-2006 ohjelmajakson yhteydessä. Voitte sanoa, ettei komissio voi ilmoittaa sitä, mutta uskon, että voisitte esittää edes karkean arvion.

De Palacio
Arvoisa jäsen McKenna, haluan sanoa teille, että Euroopan rautatieverkkojen osalta ollaan jo nyt de facto antamassa ensisijaista asemaa rautatiehankkeille, jos juuri tämä teitä huolestuttaa. Kaikkein tärkein osuus - investoinnit - menee suuriin rautatieprojekteihin.
Toiseksi tässä valkoisessa kirjassa, jonka nojalla saamme tilaisuuden keskustella hyvin perusteellisesti kaikista näistä kysymyksistä ja jossa ovat mukana myös tariffien määräämiseen liittyvät ongelmat, eri kuljetusmuotojen välisen kilpailukyvyn ongelmat ynnä muut, esitetään juuri keinoja, jotta päästäisiin eteenpäin pullonkaulojen ratkaisemisessa, mikä ei suinkaan tarkoita sitä, etteikö eräissä tapauksissa olisi ajateltava myös joidenkin teiden perusrakenteiden lisäämistä.
Siinä esitetään myös tehokkaampaa kuljetustapojen, esimerkiksi vesiteiden tai lyhyen matkan meriteiden hyödyntämistä, ja ennen kaikkea siinä esitetään kuljetusjärjestelmän yhdentämisen helpottamista, koska loppujen lopuksi, ennemmin tai myöhemmin, mukaan tulee tavallisesti aina maantie, jotta voitaisiin taata ovelta ovelle -periaate, tuo ratkaiseva osa ketjua. Tämä edellyttää yhdistettyjen kuljetustapojen käyttöä, keskinäisten yhteyksien laitureita ja lisäksi kuljetusten yhteentoimivuutta jopa lastausjärjestelmissä.
Toimikauden 2000-2006 rahasummista en suoraan sanoen voi antaa teille täsmällisiä lukuja. Sen voin teille sanoa, että tällä hetkellä jo yli 50 prosenttia suunnataan hankkeisiin, jotka ovat tekemisissä rautatiealan kanssa.

Puhemies


Marie Anne Isler Béguin
Kysymys nro 36 (H-0963/00):
Aihe: Energianhankinta ja ydinenergia Komissio on juuri hyväksynyt energianhankinnan turvallisuutta koskevan vihreän kirjan. Kyseisessä asiakirjassa rohkaistaan jälleen ydinenergian käyttöä hetkellä, jolloin komission arvioiden mukaan ydinvoiman osuus energiankulutuksesta vähenee asteittain nykyisestä 15 prosentista kuuteen prosenttiin vuoteen 2030 mennessä. Lisäksi kansalaisyhteiskunta vastustaa sitä, että ydinvoiman käyttöä edistetään vaihtoehtona fossiilisten polttoaineiden käytölle.
Aikooko komissio lisätä ydinvoiman osuutta energiankulutuksesta ja jos aikoo, niin kuinka paljon? Miten komissio suunnittelee voivansa rahoittaa uusiutuvien energialähteiden kehittämisen? Miten komissio aikoo hyödyntää ydinvoimasta saatavan voiton uusiutuvien energialähteiden rahoituksen lisälähteenä?
Eikö komission mielestä olisi järkevää, ellei suorastaan välttämätöntä, suunnata ydinvoimaa koskevan tutkimuksen edistämiseen (ydinfuusion tutkimus mukaan lukien) tarkoitetut taloudelliset resurssit uusiutuvien energialähteiden käytön edistämiseen?
Komission jäsen Nielsonille esitetyt kysymykset
De Palacio
. (ES) Jäsen Isler Béguinin tekemään kysymykseen uusiutuvista energialähteistä ja ydinenergiasta tahdon vastata ensiksikin niin, että nyt on ensisijaisen tärkeää vauhdittaa uusiutuvien energialähteiden käytön lisäämistä. Toivottavasti tämä tuli aivan selväksi.
En ole missään asiakirjassa tai paikassa osoittanut suosivani ydinenergian käytön lisäämistä. Vihreästä kirjasta - joka on arvoisan parlamentin jäsenen saatavilla - käy selvästi ilmi, että lisäämme tukea uusiutuvien energialähteiden käyttöä koskeville aloitteille ja kaikenlaisille tukemiselle. Siitä on johtunut keskustelu vihreän sähkön - uusiutuvalta pohjalta tuotettavan sähkön - käyttöä koskevasta direktiivistä tai se yhteistyö, jota olemme harjoittaneet tämäntapaisten alojen tukemisen käsittelyä koskevista kysymyksistä vastaavan pääosaston kanssa.
Toiseksi vihreässä kirjassa tuodaan esille myös mahdollisuus käyttää eräänlaisia päällekkäisiä korvauksia tai avustuksia, jotka tavanomaisia tai perinteisiä energiamuotoja - hiiltä, öljyä, kaasua, ydinenergiaa tai näitä kaikkia - lähtökohtana käyttäen voisivat tukea uusiutuvien energiamuotojen käyttöä.
Lopuksi sanon, että uusiutuville energiamuodoille annettavien avustusten lisäksi - nämä energiamuodot ovat mielestäni keskeisiä eivätkä vain julistavan keskustelun aiheita, vaan päämääriä sinänsä, ja muistettakoon, että nyt ensi kerran esitetään konkreettisia, valtio valtiolta eriteltyjä päämääriä nimenomaan vihreää sähköä koskevassa direktiivissä - minusta on joka tapauksessa yhä välttämätöntä tukea ydinvoima-alan tutkimustyötä, erityisesti jätteiden turvallisuuden, varastoinnin ja käsittelyn osalta, koska niiden hautaaminen ei ole ratkaisu, tai sitten vaihtoehtoisten järjestelmien kuten fuusiojärjestelmän osalta.

Isler Béguin
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, esitin tämän kysymyksen siksi, että kollegani Euroopan parlamentissa ovat todellakin tehneet 15 vuoden ajan töitä sen eteen, että uusiutuvat energialähteet otettaisiin paremmin huomioon. Komissio on alkanut kiinnittää niihin huomiota, mutta vaikuttaa yhä siltä, ettei uusiutuvia energialähteitä pidetä tulevaisuuden vaihtoehtona, vaan että ne jäävät toissijaiseksi energialähteeksi. Tämä käy hyvin selvästi ilmi, niihin ei sijoiteta riittävästi, etenkään, kun summia verrataan muihin energiamuotoihin aiemmin sijoitettuihin summiin.
Toisaalta ydinenergia ja ydinenergialla tuotettu sähkö eivät aiheuta kasvihuonekaasuja, ja kasvihuoneilmiön torjumisen puolesta on kampanjoitu äänekkäästi mainostaen, että ydinenergia voisi todellakin olla vaihtoehto kasvihuoneilmiön torjumiseksi. Kysymykseni liittyykin tähän, haluan tietää, onko komissio yhä samoilla linjoilla, eli haluaako se yhä kehittää uusiutuvia energialähteitä Euroopan unionissa ja muualla maailmassa, eikä ainoastaan toissijaisena energialähteenä.

De Palacio
Arvoisa parlamentin jäsen Isler Béguin, sanoisin mielelläni teille, että voimme tyydyttää koko energiantarpeemme uusiutuvilla energiamuodoilla, mutta valitettavasti se ei tekniikan nykyisessä kehitysvaiheessa pidä paikkaansa. Uusiutuvien energiamuotojemme resurssit Euroopan unionissa ovat rajalliset, sekä fyysisistä syistä - sillä lukuun ottamatta aurinkoenergiaa, jossa liikkumavaramme voisi olla suurempi, muilla energiamuodoilla on selkeät rajoituksensa - että taloudellisista syistä, koska totuus on, että uusiutuvat energiamuodot tarvitsevat tukea - ja kuten sanottu, olen tässä mielessä käynnistänyt konkreettisia ja myönteisiä aloitteita - ja myös siksi, että kaikesta huolimatta on pidettävä yllä tiettyä kilpailukykyä ja tasapainoa.
Minusta on hyvin kunnianhimoinen tavoite saada 12 prosenttia perusenergian tarpeesta uusiutuvista energiamuodoista ja olenkin valmis ponnistelemaan kaikin tarvittavin tavoin tuon tavoitteen saavuttamiseksi vuoteen 2010 mennessä. Siitä huolimatta ei ilmiselviä tosiseikkoja voi kieltää ja ilmiselvää on, että ydinenergia ei aiheuta päästöistä johtuvaa saastumista, muista sivuvaikutuksista kuten jätteistä huolimatta.
Lopuksi tahdon sanoa, että ydinvoiman aiheuttama ongelma on erittäin vakava, mutta sitä valvotaan. Ilmaston muutoksen aiheuttama ongelma on tällä hetkellä valitettavasti karannut valvonnasta. Tällä hetkellä sitä ei kyetä hallitsemaan ja pelkään sitä paitsi, että sitä ei saadakaan hallintaan, jollemme ryhdy hyvin mittaviin toimiin.
Ymmärrän kyllä huolenne. Sekä energiaa koskevassa vihreässä kirjassa että kuljetuksia koskevassa valkoisessa kirjassa - kuljetuksellahan on paljonkin tekemistä tämän asian kanssa - on nähtävissä suuntaus pyrkiä kehitystä ylläpitävällä tavalla kasvuun ja elämänlaatuun sekä ilmastonmuutosten ja ympäristövaikutusten supistamiseen mahdollisimman vähiin.

Ahern
Kiitos, komission jäsen de Palacio. Nojauduitte vastauksessanne voimakkaasti taloudelliseen näkökantaan, mutta meidän täytyy todeta, että sekä ydinenergialle että hiilelle myönnetään tosiasiassa paljon tukea. Kuten jäsen Isler Béguin kysyi: tuetaanko uusiutuvia energialähteitä yhtä paljon? Katsokaa vaikka ydinfuusion tutkimukseen käytettyjä rahamääriä. Rahoitus ei vieläkään ole tasavertaista sen enempää EU:n tasolla kuin jäsenvaltioissakaan.
Minulla on kaksi muutakin kysymystä. Ensinnäkin: onko jätteiden poltto mielestänne uusiutuva energialähde? Haluaisimme selvennyksen asiaan. Toiseksi, jos teollisuudesta saatavia voittoja käytetään uusiutuvien energialähteiden rahoituksen ylimääräisenä lähteenä, toteutuvatko yhtäläiset kilpailuedellytykset?
Haluaisin myös muistuttaa - ja olen sanonut tämän muissa tilaisuuksissa - että pääjohtaja Lamoureux on antanut ydinenergiasta lausuntoja, jotka ylittävät pitkälti komission toimivallan. On jäsenvaltioiden asia päättää siitä, haluavatko ne rakentaa ydinvoimaloita. Sanoutuuko komission jäsen de Palacio irti näistä kommenteista?

De Palacio
Vihreässä kirjassa sanotaan selvästi, että uusiutuvat energiamuodot tarvitsevat tällä hetkellä avustuksia ja tukea, kuten oli laita jokin aika sitten esimerkiksi hiili- tai ydinvoiman suhteen. Nyt on tuettava ja avustettava ainakin yhtä paljon - ja luullakseni enemmänkin - uusiutuvia energiamuotoja. Toisin sanoen olen kanssanne täysin samaa mieltä ja sanonkin sen selvästi vihreässä kirjassa.
Toiseksi jätteet eivät sellaisenaan ole uusiutuvia energiamuotoja. Jätteiden polttaminen ei sinänsä voi olla uusiutuvaa energiaa. Myönnettäköön, että jos poltamme riittävän määrän uusiutuvista orgaanisista komponenteista lähtöisin olevia jätteitä, olemme uusiutuvien energiamuotojen alueella. Arvoisa parlamentin jäsen varmaan tietää, että tästä asiasta keskusteltiin parlamentissa ja lisäksi on päästy loppuratkaisuun siitä, että sovimme ottavamme tietyistä näkökohdista katsoen ja tietyissä oloissa vastaan tietynlaisia jätteitä. Mutta jos minulle sanotaan, että ne ovat silkkaa jätettä, ilmoitan kieltäytyväni. Hyväksyn vain tietyllä tapaa harkittuja ja tietenkin eroteltuja ja valikoituja jätteitä.
Arvoisa parlamentin jäsen, Lamoureux'n lausunnon osalta totean hänen sanovan vain sen, minkä perustamissopimus vahvistaa, ja päätöksenteko ydinvoimalan perustamisesta tai siitä luopumisesta tai asiasta syrjään vetäytymisestä kuuluu tietenkin jäsenvaltioille eikä komissiolle, se ei kuulu edes yhteisön päätöksenteon piiriin. Juuri jäsenvaltiot tekevät päätöksensä valinnanmahdollisuuksiensa mukaan ja tietenkin yleisissä puitteissa; tämä ei tietenkään tarkoita sitä, etteikö meidän minun mielestäni pitäisi pohtia näitä asioita, sillä uskoakseni Eurooppa tarvitsee yhteistä energiapolitiikkaa.

Puhemies
Koska komission jäsen De Palaciolle esitettäviin kysymyksiin varattu aika on kulunut, kysymyksiin nro 37, 38 ja 39 vastataan kirjallisesti.

Fitzsimons
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Haluan vastauksen kysymykseeni. Hyppäsitte kysymykseni nro 39 yli. Olen täällä esittämässä kysymykseni. Vaadin vastausta tähän kysymykseen.
Haluan lisäksi huomauttaa, että kysymys nro 36 sisälsi kolme kysymystä, ja siihen kului yli 20 minuuttia. Kysymyksessä nro 40 on kolme kysymystä, ja siihen kuluu taas noin 20 minuuttia. Kysymykseni nro 39 on yksi ainoa virke, ja pyydän vain yhden yksinkertaisen vastauksen.
Minulla on oikeus siihen. Siksi pyydän, että kunnioitatte minua parlamentin jäsenenä ja annatte minun saada vastauksen kysymykseeni. Olen ollut parlamentin jäsen 16 vuotta ja minulle kuuluu vähintäänkin virkaani kuuluva kunnioitus.

Puhemies
Arvoisa jäsen Fitzsimons, kunnioitamme teitä erittäin paljon, mutta jäsenen ensimmäinen velvollisuus - varsinkin meidän, jotka olemme sitä olleet useita vuosia - on oppia ulkoa työjärjestys. Kysymyksillä on järjestyksensä. Ymmärtänette, että olen jo puolentoista vuoden ajan ohjaillut kyselytuntia ja minun on siis pakostakin täytynyt lukea sitä koskeva osa työjärjestyksestä. Kukin komission jäsen vastaa 20 minuutin ajan. Teidän kysymyksenne oli nro 39. Kysymyksiin nro 37 ja nro 38 ei ole myöskään vastattu esityslistan mukaisesti, ja niidenkin esittäjät olivat paikalla. Tästä asiasta ei nyt käydä keskustelua, sen voin teille vakuuttaa, koska se merkitsisi sitä, että kollegoja estettäisiin tekemästä omia kysymyksiään. Niinpä työjärjestyksen liitteen II mukaan - "Kysymyksiin vastaaminen", 11 kohta - "kysymyksiin, joihin ei ehditä vastata ajan puutteen vuoksi, vastataan kirjallisesti". Juuri näin me teimme ja sovellamme samaa sääntöä kaikkiin muihinkin.
Toisin sanoen te nautitte kyllä aivan täyttä ja ehdotonta kunnioitusta. Jos teillä on tähän vielä jotain lisättävää, pyydän teitä tekemään sen kirjallisesti. Jäsen Tannock, joka pyysi työjärjestyspuheenvuoroa, teki kysymyksen, joka ei ollut asianmukainen, koska se ei ollut täydentävä kysymys. Tämä on tämän istunnon puhemiehen kanta enkä aio ryhtyä siitä mihinkään keskusteluun.

Francisca Sauquillo Pérez del Arco
Kysymys nro 40 (H-0959/00):
Aihe: Kansalaisjärjestöt ja kehitysyhteistyöyksikköjen ja kehitysyhteistyöpolitiikan uudistus Komissio on käynnistänyt kehitysyhteistyöpolitiikan uudistamisprosessin, jonka yhteydessä on määriteltävä kansalaisjärjestöjen rooli. Euroopan parlamentti katsoo, että kansalaisjärjestöt ovat yksi yhteisön kehitysyhteistyön tukipilareista ja on huolissaan niiden kohtelusta uusissa kehitysyhteistyöpolitiikan suuntaviivoissa ja kehitysyhteistyöyksikköjen henkilöstökaavioissa.
Aikooko komissio käynnistää pysyvän ja määrämuotoisen vuoropuhelun Euroopan kansalaisjärjestöjen yhteyskomitean (CLONG) kanssa sen turvaamiseksi, että luodaan säännöt Euroopan kansalaisjärjestöjen osallistumiselle yhteisön kehitysyhteistyöhön?
Katsooko komissio, että on tärkeää vahvistaa kansalaisjärjestöjen roolia siten, että ne otetaan tasapuolisemmin - erityisesti YK-järjestelmään kuuluviin monenvälisiin järjestöihin verrattuna - mukaan yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikkaan?
Ottaako komissio uuden täytäntöönpanoelimen henkilöstökaaviota luodessaan huomioon kokemuksen, jota kehitysyhteistyöstä vastaavan pääosaston henkilöstö on saanut kansalaisjärjestöistä?

Nielson
. (EN) Komissio on täysin samaa mieltä arvoisan parlamentin jäsenen kanssa siitä, että kansalaisjärjestöt ovat kansalaisyhteiskunnan tärkeinä toimijoina yksi EY:n kehitysyhteistyön tukipilareista. Cotonoun sopimuksessa mainitaan nimenomaisesti valtioista riippumattomien toimijoiden kasvava merkitys kehitysprosessissa.
Komissio on laatinut tarkat ohjelmasuunnittelujen suuntaviivat kansalaisjärjestöjen kaltaisten toimijoiden merkityksestä EU:n ja AKT-maiden välisessä yhteistyökumppanuudessa. Komission toimintasuunnitelma sisältää myös sitoutumisia yhteistyökumppanuuksiin AKT-maiden kanssa. Komission toimintasuunnitelma sisältää sitoutumisia yhteistyökumppanuuksiin sekä kansalaisyhteiskunnan ja valtioista riippumattomien toimijoiden kuulemisen.
Euroopan kansalaisjärjestöjen yhteyskomiteasta (CLONG:stä) voin sanoa, että meillä on aina ollut tiiviit ja antoisat välit sen kanssa. Kansalaisjärjestöhankkeille, hankkeille, jotka todella saavuttavat ihmiset kehitysmaissa, myönnettyjen tukien lisäksi komissio tukee taloudellisesti myös CLONG:tä. Rahoitusta koskevien sääntöjensä mukaisesti komissio sai CLONG:n tilintarkastuksen alustavat tulokset joulukuussa 2000, ja niistä ilmenee, että CLONG:n taloushallinto on hoidettu huonosti. Komissio vetää tästä tilintarkastuksesta omat johtopäätöksensä saattaakseen suhteensa CLONG:hen terveelle perustalle. Haluan kuitenkin mainita, ettei komission ja CLONG:n välinen vuoropuhelu ole keskeytynyt tai tule keskeytymään.
Myös vuoropuhelua useiden muiden kansalaisjärjestöjen ja - lukuisien - kansalaisjärjestöjen katto-organisaatioiden kanssa syvennetään ensi vuonna, kun toukokuussa 2000 päätetty uusi organisaatiorakenne otetaan käyttöön.
Tässä asiassa on tärkeää, ettette erehdy luulemaan, että hyväksymällä CLONG:n taloushallinnolle muita alemman vaatimustason komissio voi todistaa myönteisen asenteensa kansalaisyhteiskunnan osallistumiseen. Ongelma ei ole siinä vaan yksinkertaisesti taloushallinnossa.
Komission mielestä kansalaisjärjestöillä on oma keskeinen rooli, joka eroaa YK:n virastojen rooleista eikä kilpaile niiden kanssa.
Tapa, jolla ECHO on hyödyntänyt kansalaisjärjestöjä, YK:ta ja muita järjestöjä, kuvastaa tilanteen parhaita etuja. Tilanteet muuttuvat, ja samoin muuttuvat mallit, joiden mukaan jaamme apua eri yhteistyökumppaneiden kautta.
Lopuksi, suuri osa kehitysyhteistyön pääosaston henkilökunnasta, jolla on kokemusta kansalaisjärjestöistä, on siirtynyt EuropeAid-yhteistyötoimistoon, joka on uusi täytäntöönpanoelimemme. He tuovat täten tietonsa uuteen virastoon ja keskittyvät suhteiden parantamiseen, jotta saataisiin vähennettyä joitakin niistä aiemmin ilmenneistä ongelmista, joita takkuileva vuoropuhelu osapuolten välillä on aiheuttanut.

Sauquillo Pérez del Arco
Olen pahoillani tapahtuneesta, koska ymmärsin tai uskoin ymmärtäneeni komission jäsenen puheenvuorosta, että hän jatkaa yhä kaksinpuhelua kansalaisjärjestöjen kanssa ja pitää niitä tärkeinä, mutta tässä mielessä tahtoisinkin tehdä seuraavan kysymyksen: arvoisa komission jäsen, parlamentin jäseninä emme etenkään sosialistien ryhmänä puolusta sitä emmekä tule suhtautumaan välinpitämättömästi siihen, että Euroopan kansalaisjärjestöjen yhteyskomiteaa (CLONG) kenties hallinnoidaan huonosti, sen sijaan meistä tuntuu hyvin tärkeältä periaate poliittisesta vuoropuhelusta kansalaisjärjestöjen kanssa, ja CLONG edustaa suurta osaa kansalaisjärjestöjä.
Niinpä olemmekin ymmärtäneet, että esitettävä ratkaisu ei ole missään suhteessa CLONG:n hallinnon tekemien rikkomusten vakavuuden asteen kanssa ja että jos nykyistä tilannetta ei pureta, Euroopan kansalaisjärjestöjen yhteyskomitea voidaan lopettaa.
Näin ollen kysynkin: onko komissio aikonut purkaa rahoitustilanteen saarron vahingoittamatta sitä, että komissio rahoitusta lähtökohtanaan pitäen neuvottelee kansalaisjärjestöjen kanssa uudet tavat tai muodot työskennellä ja koordinoida niiden työtä?

Nielson
. (EN) Vastauksemme tähän ongelmaan on se, jonka olemme jo esittäneet CLONG:lle. Haluan korostaa, ettei asiassa ole tehty lopullista ratkaisua. Olemme saaneet tilintarkastajien kertomuksen, ja harkitsemme, millaisia johtopäätöksiä vedämme siitä komissiossa.
Olemme kuitenkin ilmoittaneet - ja tämä heijastaa tilintarkastajien puheita - että perimme takaisin noin miljoona euroa. Takaisin periminen johtaa yleensä myös kyseisen edunsaajan rahoituksen keskeyttämiseen. Tämä on tavallinen menettelytapa. Jos en toimisi niin kuin minun kuuluu, saisin todennäköisesti voimakasta kritiikkiä tilintarkastustuomioistuimelta ja parlamentilta.
Muistan vielä raikuvat aplodit, jotka sain, kun olin puolitoista vuotta sitten kuultavana kehitys- ja yhteistyövaliokunnassa ja sanoin, että komissio ja minä aiomme noudattaa nollatoleranssipolitiikkaa huonoon hallintoon ja sen kaltaisiin ongelmiin. Kaikki ovat yhtä mieltä siitä, ja noudatan nyt tavallista menettelytapaa, siinä määrin kun sellainen on komissiossa määritelty. Puhun nyt suoraan. Olen tietoinen jäsen Sauquillon esiin tuomasta ongelmasta, ja teemme kaikkemme löytääksemme ratkaisun, jonka avulla voimme jatkaa yhteistyötä kansalaisjärjestöjen kanssa.
Jotta suhteet korjaantuisivat, meidän täytyy käydä tämä vaihe läpi. En halua vielä esittää arvioita lopputuloksesta, sillä se riippuu pitkälti CLONG:n ja useiden muiden eurooppalaisten kansalaisjärjestöjen johtajista. Emme kuitenkaan käännä heille selkäämme, ja toivomme ja odotamme, että yhteistyö tulee palaamaan normaaliksi ja antoisaksi.

Puhemies


Lennart Sacrédeus
Kysymys nro 41 (H-0971/00):
Aihe: Kehitysyhteistyövaroja Molukkien karkotetuille kristityille On syytä kiinnittää erityisen vakavaa huomiota Molukkien saaristossa Indonesiassa asuvan kristityn väestön kohtaamaan vainoon, väkivaltaan ja terroriin, johon ns. Jihad-aktivistit ovat syyllistyneet erityisesti Ambonin saarella. Kirkkoja on häväisty ja poltettu, kristittyjä on karkotettu asuinsijoiltaan ja kuolonuhreja on lukuisia. Olen itse henkilökohtaisesti tavannut Ambonin saaren katolisen seurakunnan piispa Mondagin ja protestanttisen kirkon johtajia. Tilanne on hälyttävä. Indonesian hallituksella ja armeijalla on vastuu kansalaistensa turvallisuudesta ja hengestä näiden uskonnosta riippumatta.
Mitä aloitteita ja toimenpiteitä komissio on toteuttanut, jotta kehitysapuvaroilla voitaisiin auttaa kaikkia Molukkien tuhansia kodeistaan karkotettuja kristittyjä ja erityisesti Ambonin saaren kristittyjä, jotka ovat erityisen uhanalaisessa tilanteessa?

Nielson
. (EN) ECHO aloitti toiminnan Molukkien saaristossa maaliskuussa 1999, kun miljoonan euron apupaketin ansiosta pystyttiin käynnistämään terveydenhoito- ja ruoanjakeluohjelmia Ambonin ja Kain saarilta siirtymään joutuneille henkilöille. Indonesiaa koskeva rahoituspäätös hyväksyttiin joulukuussa 1999, ja näiden kahden ohjelman jatkamiseen myönnettiin 900 000 euroa. Maaliskuussa 2000 aloitettiin vielä kaksi muuta hätäapuohjelmaa, joiden budjetti oli 1,5 miljoonaa euroa, sillä siirtymään joutuneiden määrä kasvoi yhä. Ohjelmiin kuului elintarvikkeiden ja ensiavun jakamista, ja ohjelmien kautta tarjottiin myös lääkinnällistä apua ja juomavettä saaristosta siirtymään joutuneille. Kun konflikti levisi Molukkien saariston pohjoisosaan ja erityisesti Halamheran saareen, ECHOn rahoittamat kaksi kansalaisjärjestöä Ambonissa, Belgian Lääkärit ilman rajoja ja Ranskan Action contre la faim -järjestö, laajensivat toimintaansa myös tältä saarelta siirtymään joutuneisiin henkilöihin. Väkivaltaisuuksien puhkeaminen uudelleen viime vuoden touko- ja kesäkuussa johti siihen, että koko saariston ihmiset joutuivat siirtymään. Tämän takia hyväksyttiin elokuussa 2000 uusi 2 miljoonan euron hätäapu. Sillä rahoitetaan siirtymään joutuneille henkilöille uusi 600 000 euron tukiohjelma, johon kuuluu elintarvikkeiden ja ensiavun jakamista. Ohjelman täytäntöönpanosta vastaa Saksan World Mission -järjestö.
Koska Molukkien saariston humanitaarinen tilanne on yhä huolestuttava, hyväksyttiin 5. joulukuuta 2000 uusi 2 miljoonan euron humanitaarinen apu. Päätökseen sisältyy hanke, jolla pyritään parantamaan uhrien ravinnollista ja terveydellistä tilannetta ja jonka täytäntöönpanosta vastaa Ranskan Action contre la faim -järjestö. Siihen sisältyy myös hanke, jolla pyritään turvaamaan juomaveden kuljetukset ja jonka täytäntöönpanosta vastaa Punaisen Ristin kansainvälinen komitea.
Tämän valitettavan konfliktin uhrien auttaminen on siis erittäin tärkeässä asemassa.

Sacrédeus
Haluan kiittää komission jäsen Nielsonia vastauksesta ja siitä, mitä tehdään pakolaisten hyväksi erityisesti Molukeilla, jossa suurin osa pakolaisista on todellisuudessa kristittyjä. Kymmenenmiljoonan ihmisen kansasta pakolaisia on kaiken kaikkiaan 300 000. Se merkitsee samaa kuin kaikki Ruotsin kolmanneksi suurimman kaupungin, Malmön, asukkaista olisivat pakolaisia ja karkotettuja.
Haluan myös tuoda esille sen, miten vakava kristittyjen muodostaman kansanvähemmistön tilanne on Indonesiassa. Jouluaattona Indonesian saarivaltion kirkkoihin, muun muassa pääkaupunki Jakartan katedraaliin, kohdistui useita koordinoituja pommi-iskuja.
Indonesia on väestömäärältään maailman neljänneksi suurin valtio ja väestöltään jopa maailman suurin muslimivaltio. Oletan, että seuraatte paikallista tilannetta erittäin tarkasti.
Konkreettinen kysymykseni kuuluu: tekevätkö Caritas, Luterilainen maailmanliitto ja Kirkkojen maailmanneuvosto yhteistyötä, jotta karkotettujen kristittyjen muodostamaa kansanvähemmistöä voitaisiin tukea, erityisesti Molukeilla?

Nielson
. (DA) Voin vastata edelliseen kysymykseen sanomalla, että kyse on niistä järjestöistä, joihin viittasin, kun selvitin kumppaneitamme humanitaarisen avun toimeenpanossa. Haluan vielä lisätä, että tällainen konflikti voi pahentua, jos me humanitaarisen avun tarjoajana valitsemme avun toimeenpanijoiksi sellaisia kumppaneita, joita saatetaan pitää puolueellisina osapuolina konfliktissa. Haluamme huolehtia siitä, että tällaiselta lisäongelmalta vältytään. Ymmärrän erinomaisesti konfliktin luonteen ja ne tunteet, joita siihen sen vuoksi liittyy, mutta uskon, että tapamme toteuttaa tämä edessämme oleva työ on oikea.

Purvis
Apu on tietenkin hieno asia, mutta eikö sillä päästetä Indonesian hallitus pinteestä? Eikö meidän kannattaisi Euroopan unionin poliittisen ja taloudellisen voiman nojalla pakottaa Indonesian hallitus huolehtimaan omista kansalaisistaan, etenkin kristittyjen vähemmistöstä?

Nielson
. (EN) Indonesiassa on useita konflikteja. Ne eivät ole kaikki samanlaisia. Tämä konflikti eroaa niistä, jotka aiheutuivat Indonesian jakamisesta. Teemme oikeastaan yhteistyötä Indonesian hallituksen kanssa, emmekä ainoastaan kehota, vaan patistamme heitä yhteistyöhaluisessa hengessä toimimaan niin kuin hallituksen kuuluu toimia käsitellessään tällaista ongelmaa.
Tämä konflikti eroaa mielestäni Indonesian muista konflikteista, ja myös Indonesian hallitus suhtautuu siihen eri tavalla. Tässä tapauksessa on olemassa perusta suhteellisen hyvälle yhteistyölle Indonesian hallituksen kanssa. Itse konflikti on kuitenkin äärimmäisen ikävä ja erittäin ongelmallinen kaikille, erityisesti tietenkin uhreille.

Puhemies


Concepció Ferrer
Kysymys nro 42 (H-0981/00):
Aihe: Burundilaisten pakolaisten tilanne Tansaniassa Ngarassa sijaitsevalta Lukolen pakolaisleiriltä kantautuneiden tietojen mukaan elintarviketilanne burundilaisilla pakolaisleireillä ei näytä parantuneen. Lisäksi on merkkejä, jotka saavat ajattelemaan, että Tansaniassa valmistellaan parhaillaan burundilaisten pakolaisten palauttamista takaisin omaan maahansa.
AKT:n ja EU:n yhteinen edustajakokous on hyväksynyt jo kuukausia sitten päätöslauselman (AKT­EU 3005/00/lop.), jonka 15 kohdassa komissiota, neuvostoa ja kansainvälisissä järjestöissä toimivia jäsenvaltioiden edustajia pyydetään ryhtymään pikaisesti asianmukaisiin toimiin Tansaniassa sijaitsevien burundilaisten pakolaisleirien tilanteen parantamiseksi.
Voisiko komissio kertoa, mihin toimiin se on ryhtynyt päätöslauselman AKT-EU 3005/00/lop. 15 kohdan täytäntöönpanemiseksi?

Nielson
. (EN) Minulla on ilo ilmoittaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että komissio on aloittanut ja aikoo jatkaa asianmukaisia toimia Tansaniassa olevien burundilaisten pakolaisten elintarvike- ja palauttamistilanteen suhteen.
Vierailin Tansaniassa maaliskuussa 2000, ja kävin tuolloin katsomassa myös burundilaisten pakolaisleirejä. Tansaniassa olevien pakolaisten, myös burundilaispakolaisten, määrä kasvaa yhä. Vuoden 2000 lopussa Länsi-Tansanian leireillä oli noin 500 000 pakolaista, joista noin 360 000 oli burundilaisia, 110 000 kongolaisia ja loput ruandalaisia, somalialaisia ja muiden maiden kansalaisia.
Komissio rahoittaa ECHOn kautta yli kolmanneksen Tansanian pakolaisten humanitaarisesta avusta. Vuonna 2000 ECHOn budjetti Tansanian pakolaisten auttamiseksi oli 26,85 miljoonaa euroa. ECHOn tuen määrän oletetaan pysyvän tänä vuonna suunnilleen ennallaan. Tärkeimmät yhteistyökumppanit Tansaniassa ovat Punaisen Ristin ja Punaisen puolikuun yhdistysten kansainvälinen liitto ja Maailman ruokaohjelma. Humanitaarisen avun päätavoitteet ovat pakolaisten monialainen hoito, ruokinta, opetus, lasten terveydenhoito ja lopuksi pakolaisleirien terveydenhoito, vesi ja puhtaanapito.
Mitä tulee leirien ravintotarjonnan tasoon, ECHO rahoittaa kolmasosan Maailman ruokaohjelman kokonaismenoista Tansaniassa, ja sillä tarjotaan tasapainoinen 2 166 kalorin päivittäinen ruoka-annos pakolaista kohden, mikä ylittää selkeästi Maailman terveysjärjestön vähimmäissuosituksen. Maailman ruokaohjelma varoitti hiljattain kansainvälistä yhteisöä siitä, että muiden rahoituslähteiden kuin komission viivästykset saattavat aiheuttaa ongelmia ruoan tarjonnassa, ja siksi päiväannoksia supistettiin tilapäisesti 80 prosenttiin. Annokset pysyivät kuitenkin riittävän suurina, sillä useilla pakolaisilla on muitakin ruoanlähteitä.
FAO liittyi vuonna 1999 kansainväliseen avustustoimintaan aloittamalla ohjelman, jolla pyritään parantamaan ravinnon tasoa haavoittuvimmissa talouksissa. FAO tarjosi yhdessä UNHCR:n kanssa kuudessa leirissä olleille 15 000 perheelle jyviä ja työkaluja perheiden ja yhteisöjen vihannestarhojen istuttamiseksi. Ihmisille annettiin tarvittava opetus ja FAO arvelee, että hankkeesta on ollut suoraa hyötyä yli 50 000 ihmiselle. Olen tutustunut tähän ohjelmaan, ja se on todellakin niin hyvin järjestetty ja niin tehokas, että vaihtoehto, jonka voimme tarjota pakolaisille, kun he palaavat kotimaahansa, vaikuttaa paljon huonommin järjestetyltä. Mutta aiomme tietenkin tukea tätä ohjelmaa.
Komissio varautuu siihen, että Tansaniassa olevat burundilaispakolaiset saatetaan palauttaa maahansa Arushan huippukokouksessa allekirjoitetun rauhansopimuksen seurauksena. Olin itse Pariisissa joulukuussa pidetyssä Nelson Mandelan johtamassa Burundin rahoittajien konferenssissa, jossa rauhansopimus hyväksyttiin. Komissio noudattaa kaksivaiheista lähestymistapaa. Ensinnäkin pakolaisille annettava humanitaarinen apu pysyy ennallaan, niin kauan kuin he ovat Tansaniassa. Toiseksi, jos heidän palauttamiselleen asetetut ehdot täyttyvät - ja painostamme kaikkia asianomaisia ja joitakin, jotka eivät pidä itseään asianomaisina, saamaan tämän aikaan - ECHOn Tansanian ohjelmalle myöntämät varat siirtyvät pakolaisten mukana heidän kotimaahansa.
Kehitysyhteistyön pääosasto on myöntänyt Lomén yleissopimuksen 255 artiklan nojalla ylimääräiset 25 miljoonaa euroa auttaakseen UNHCR:ää järjestämään paluun suunnitellusti ja järjestäytyneesti. Edellytykset järjestäytyneelle ja vapaaehtoiselle paluulle eivät valitettavasti vielä täyty. Asiasta keskusteltiin UNHCR:n kanssa joulukuussa pidetyssä ECHOn vuotuisessa strategista ohjelmasuunnittelua koskevassa tapaamisessa, jossa sovittiin, että palauttaminen voidaan toteuttaa ainoastaan, jos kaikki osapuolet ovat vakuuttuneita siitä, että Burundin sisäinen turvallisuustilanne on vakaa ja kestävä. Tämä on yksi suurimmista operaatioistamme, ja haluamme saattaa sen menestyksekkäästi päätökseen.

Ferrer
Arvoisa komission jäsen, on varmasti paikallaan ilmaista teille kiitollisuuteni antamastanne tyhjentävästä ja itseäni tietyllä tapaa rauhoittavasta vastauksesta. Uskon teidänkin olevan aivan yhtä rauhoittunut, sillä epäilemättä näiden lukemattomien Tansaniassa olevien pakolaisten ongelmat ovat erittäin vakavia.
Meillä on ollut käytössämme Maailman ruokaohjelman taholla tehty raportti, jossa sanottiin, että elintarvikevarannot hupenevat vuoden loppuun mennessä. Lisäksi on pidettävä mielessä tarve kouluttaa ja opettaa näitä elämässään poikkeustilanteessa olevia pakolaisia, jotta kaikki nämä vuodet eivät kuluisi hukkaan. Siksi pelkkä välttämätön elintarvikeapu ei riitä, vaan tarvitaan myös koulutusohjelmia ja terveysohjelmia, jotta tämän kansakunnan murheen vuodet eivät olisi menetettyjä vuosia, vaan ne voisivat olla paremman ajan ja ennen kaikkea Burundin kansan lopullisen sovituksen kasvualusta.

Glenys Kinnock
Kysymys nro 43, laatija (H-0984/00):
Aihe: Konfliktien ehkäisy ja rauhan turvaaminen kehitysmaissa Miten kehityksen pääosasto aikoo toimia yhteistyössä Ruotsin kanssa sen puheenjohtajakaudella konfliktien ehkäisyä ja rauhan turvaamista kehitysmaissa koskevissa asioissa?

Nielson
. (EN) Rauhan rakentaminen sekä konfliktien esto, hallinta ja ratkaisu ovat yhä tärkeässä asemassa politiikoissamme, ja komissio iloitsee puheenjohtajavaltio Ruotsin näihin asioihin kiinnittämästä huomiosta.
Rauha ja demokraattinen vakaus ovat välttämättömät edellytykset taloudelliselle ja yhteiskunnalliselle kehitykselle. Konfliktien esto on olennainen osa EU:n ulkopolitiikan tavoitteita. Haasteena tällä hetkellä on konfliktien perimmäisten syiden käsitteleminen konkreettisella tasolla sekä keskittyminen toimiin ja politiikkojen täytäntöönpanoon.
EU pystyy parhaiten estämään konflikteja silloin, kun se voi käyttää tai soveltaa konfliktien syiden ratkomiseen sen käytössä olevia erilaisia välineitä, erityisesti kauppa- ja yhteistyösopimuksia, kehitysapua sekä yhteiskunnallisia ja ympäristöllisiä välineitä.
Kohdistamalla kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteen köyhyyden vähentämiseen viimeksi kokoontunut kehitysasiain neuvosto laati perustan yhden konfliktien pääsyyn - rikkaiden ja köyhien välisen kuilun syvenemisen - käsittelemiselle.
Toistan vielä, että HIPC-aloite, jolla pyritään keventämään köyhimpien maiden velkataakkaa, on myös suuri apu konfliktien estolle. Maailman tasolla katsoen kehitysavun vähäinen määrä on mielestäni tärkein yksittäinen aihe, johon täytyy puuttua, jos haluamme tosissamme estää konflikteja.
Komissio on jo käynyt lukuisia keskusteluja puheenjohtajavaltio Ruotsin kanssa, ja jaamme heidän huolensa. Konfliktien estosta on muun muassa päätetty käydä periaatekeskustelu 22. tammikuuta kokoontuvassa yleisten asioiden neuvostossa. Sovimme, että meidän täytyy sisällyttää konfliktien eston käsite olemassa olevien politiikkojen välineisiin, jotta voimme vahvistaa yhteistyötä Yhdistyneiden Kansakuntien, ETYJin ja muiden alueellisten järjestöjen kanssa sekä etsiä yhteisiä lähestymistapoja rajat ylittäviin epävakautta aiheuttaviin ilmiöihin, kuten huume-, ase- ja timanttikauppaan. Tarvitsemme tietenkin parempia välineitä näillä aloilla.
Komissio tulee tänä keväänä esittämään tiedonannon konfliktien estosta. Komissio on täysin tietoinen kehitysyhteistyön tärkeydestä tässä asiassa. Tulemme tekemään tiivistä yhteistyötä puheenjohtajavaltio Ruotsin kanssa säilyttääksemme konfliktien eston ja rauhanturvaamisen toimintaohjelman kärjessä.

Kinnock
Arvoisa puhemies, vastaus on tietenkin oikein hyvä, mutta mahdatteko tietää, arvoisa komission jäsen, että komission toimintapolitiikan suunnittelu- ja varhaisvaroitusyksikössä on 20 työntekijää, joista 11 vastaa Balkanin alueesta ja ainoastaan yksi Afrikasta, joka kuuluu teidän vastuualueeseenne? Voisitteko paneutua asiaan ja yrittää varmistaa, että yksiköstä saataisiin enemmän työntekijöitä tälle alueelle?
Oletteko myös tietoinen siitä, että yksikkö on riippuvainen vuotuisesta rahoituksesta, minkä vuoksi se ei voi tehdä sellaisia pitkän aikavälin suunnitelmia, joita äsken ehdotitte? On siis tärkeää, että komissio paneutuu tähän asiaan. Toiseksi, arvoisa komission jäsen, hajauttamisesta edustustoihin: varmistatteko, että edustustoissa on työntekijöitä, joilla on kokemusta konfliktien estosta ja rauhanturvaamisesta?

Nielson
. (EN) Rehellinen vastaus on "en", ja kaikki tietävät, ettei komissio valitettavasti voi antaa tällaiseen kysymykseen tyydyttävää vastausta. Olemme täysin jäsenvaltioiden ja parlamentin armoilla yrittäessämme saada enemmän ja pätevää työvoimaa, jotta voisimme tehdä kaiken, mitä meiltä odotetaan. En voi vastata "kyllä, näin teemme", kuten jäsen Kinnock ja minä toivoisimme. Asia ei ole niin yksinkertainen.
Ihmisten heidän varhaisvaroitusyksikössä ja poliittisissa elimissä kantamansa vastuun mukaisesta maantieteellisestä sijoittamisesta, jolla olemme pyrkineet parantamaan asioiden hoitamista, voin sanoa, etten usko, että sitä voidaan arvioida ainoastaan mainitsemallanne perusteella. Uuden rakenteen myötä esimerkiksi AKT-maiden suhteiden monialaista ja yleisluonteista hoitamista tullaan painottamaan kehitysyhteistyön pääosastossa, kun kehitysyhteistyön pääosaston ja uuden yhteistyötoimiston välinen työnjako muuttuu. Tämä on osa sopeutumistamme näihin prioriteetteihin ja ehdottomasti se tapa, jolla yritän parantaa tehokkuuttamme nykyisilläkin resursseilla.

Puhemies
Koska komission jäsen Nielsonille esitettävien kysymysten tekemiseen varattu aika on kulunut, kysymyksiin nro 44-65 vastataan kirjallisesti.
Julistan kyselytunnin päättyneeksi.
(Istunto keskeytettiin klo 19.20 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Yhteinen kalastuspolitiikka
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Varela Suanzes-Carpegnan laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0365/2000) yhteisestä kalastuspolitiikasta ja talouden globalisoitumisen haasteista (2000/2027(INI)),
Gallagherin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0333/2000) komission kertomuksesta neuvostolle ja Euroopan parlamentille yhteisen kalastus- ja vesiviljelyjärjestelmän soveltamisesta vuosina 1996-1998 (KOM(2000) 15 - C5-0109/2000 - 2000/2069(COS)),
Poignantin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0332/2000) komission kertomuksesta yhteisestä kalastuspolitiikasta vuoden 2002 jälkeen - raportti komission vuosina 1998-1999 järjestämistä alueellisista kokouksista (KOM(2000) 14 - C5-0110/2000 - 2000/2070(COS)),
Cunhan laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0367/2000) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Guinea-Bissaulle kalastuksen alalla annettavan taloudellisen tuen myöntämistä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä (uusi kuuleminen) (8263/2000 - C5-0361/2000 - 1998/0355(CNS))
ja komission julkilausuma Euroopan unionin ja Marokon kuningaskunnan välisestä kalastussopimuksesta.
Kalatalousvaliokunnan puheenjohtaja Varela Suanzes-Carpegnalla on työjärjestyspuheenvuoro.

Varela Suanzes-Carpegna
Arvoisa puhemies, koska keskustelimme kalatalousvaliokunnassa eilen tästä aiheesta, tahtoisin pyytää teiltä kalatalousvaliokunnan puolesta ja myös kaikkien täällä olevien, tämänpäiväiseen keskusteluun osallistuvien esittelijöiden puolesta, että ellei komission jäsenellä ole mitään sitä vastaan - olenkin puhunut hänen kanssaan eikä hänellä ole periaatteessa mitään sitä vastaan - niin voisimme ensin kuulla komission jäsenen itsensä lausunnon ja me muut esittelijät voisimme sitten käyttää puheenvuorot määrätyssä järjestyksessä. Arvoisa puhemies, tätä haluaisin pyytää teiltä.

Bautista Ojeda
Arvoisa puhemies, en aio puhua mistään tällä hetkellä käsiteltävänä olevasta aiheesta, joten suonette anteeksi, että poikkean käsikirjoituksesta. Juuri tänä iltana olen kuullut uutisia, joiden mukaan Gibraltarin La Rocan sotilasviranomaiset ovat pidättäneet kymmenen luonnonsuojelujärjestö Greenpeacen jäsentä, kymmenen rauhanomaista luontoaktivistia, koska he ovat pyrkineet lähestymään Tireless-nimistä sukellusvenettä mukanaan juliste, jonka sisällöstä uskon kaikkien olevan samaa mieltä: ydinvoima ei saa vallata meriä.
Nämä luontoaktivistit ovat yhä pidätettyinä ja koska parlamentti ei ole niin sanoakseni ollut kovinkaan herkkä turvaamaan Campo de Gibraltarin ja Algecirasin lahden asukkaiden etuja, pyydän ainakin ryhtymään asian vaatimiin toimiin, jotta nämä rauhalliset luonnonsuojelijat saisivat nukkua kotonaan. Paljon kiitoksia.

Puhemies
Arvoisa jäsen Bautista Ojeda, enpä tiedä, onko mahdollista, että me täältä käsin ja tähän aikaan onnistuisimme saamaan heidät koteihinsa, mutta merkitsemme muistiin puheenvuoronne, joka todetaan pöytäkirjoissa, koska uskon teidän olevan kiinnostunut siitä, että näin tapahtuu.
Jäsen Nogueira Románilla on puheenvuoro.

Nogueira Román
Arvoisa puhemies, minusta on hyvin tarkoituksenmukaista, että itse komission jäsen Fischler saapuu tänään parlamenttiin käsittelemään Marokon kysymystä. Se on minusta ehdottoman asiallista.
Sen sijaan minusta tuntuu täysin epäasialliselta, että on sotkettu keskustelu neljästä päätöslauselmasta, jotka kalatalousvaliokunnan mukaan ovat erittäin tärkeitä yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuudelle, yhteen Marokon kysymyksestä käytävän keskustelun kanssa, joka vetää väistämättä puoleensa kaiken huomion muilta sovituilta keskustelunaiheilta.
Mielestäni nämä ovat kaksi aivan eri keskustelunaihetta, jotka olisi täytynyt käydä eri aikoihin tämän Strasbourgin istunnon kuluessa ja joista kullekin olisi pitänyt antaa sen ansaitsema painoarvo. Koska asia ei ole näin, niin etenkin kaikkien meidän parlamentin jäsenten, joilla on vain vähän aikaa, on pakko joko jättää puhumatta Marokosta tai jättää puhumatta muista mietinnöistä ja näin ollen siis yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuudesta, mitkä molemmat ovat valitettavia tapauksia.

Puhemies
Arvoisa parlamentin jäsen Nogueira, työolomme ovat ylipäätään valitettavia. Yritämme kohentaa niitä, jotta keskustelut voitaisiin käydä asianmukaisemmin. Tiedättehän, että puhemiehistö on tehnyt työasiakirjan tästä aiheesta käytävää keskustelua varten. Mainitsemastanne esityslistan kohdasta voin kuitenkin sanoa paitsi sen, että merkitsen sen velvollisuuteni mukaisesti muistiin, myös sen, että ryhmänne äänesti tämän ehdotuksen puolesta puhemieskokouksessa. Ymmärrän siis perustelunne, mutta olisin kiitollinen, jos välittäisitte ne myös oman ryhmänne puheenjohtajalle.
Jäsen Cunhalla on puheenvuoro.

Cunha
Arvoisa puhemies, esityslistan tässä kohdassa voinen mainita, että ymmärrän jäsen Nogueira Románin esille ottaman kysymyksen, mutta siinä on kysymys ajasta, kuten arvoisa puhemies sanoi. Se meidän on ymmärrettävä. Juuri siksi ymmärrän kalastusvaliokuntamme puheenjohtajan Varela Suanzes-Carpegnan esille ottaman kysymyksen ja tuen sitä. Tosiasia on, että Marokon-kysymys on monille meistä tärkeä keskustelunaihe, ja olisi tärkeää, että arvoisa komission jäsen puhuisi heti keskustelun aluksi tästä kysymyksestä. Olen sitä mieltä, että Marokon-kysymyksen poliittisen merkityksen huomioon ottaen järjestystä koskevien menettelytapojen tiukkuus on toissijainen asia. Mielestäni osoittaisi siis tervettä järkeä tehdä näin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, parlamentin jäsen Cunha. Nyt on uskoakseni sopiva hetki aloittaa keskustelu ja jollei kellään ole mitään sitä vastaan, palaisin kalatalousvaliokunnan puheenjohtajan ehdotukseen. Niinpä teillä komission jäsen Fischler, on nyt puheenvuoro.

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, olen mielelläni valmis antamaan heti aluksi toivotun julkilausuman unionin ja Marokon kalastussuhteista. Tehän tiedättekin ehkä jo tiedotusvälineistä, että neuvottelut Marokon kuningaskunnan kanssa uudenlaisesta yhteistyöstä kalastusalalla ovat alkaneet sen jälkeen, kun olin lokakuussa Casablancassa ja saatoin sopia Marokon kuninkaan kanssa vakavien neuvottelujen aloittamisesta. Sen seurauksena 30.10.-22.12. välisenä aikana on järjestetty yhteensä kuusi neuvottelukierrosta teknisellä tasolla.
Tammikuun alussa keskustelin sitten kahteen otteeseen - kerran kolme päivää ja kerran kaksi päivää - pääministeri Youssoufin ja kalastusministeri Chbaatoun kanssa. Ponnistelin erittäin kovasti saadakseni molemmilla puolilla aikaan ymmärtämystä tulevien kalastussuhteiden päänäkökohtien osalta ja ennen kaikkea kalastusmahdollisuuksien, sopimuksen voimassaolon, kalastuksen teknisten edellytysten ja erityisesti taloudellisen korvauksen osalta.
Tänä vuonna järjestettyjen ensimmäisen ja toisen poliittisen tapaamisen välillä neuvotteluja on käyty lähes päivittäin, jälleen kerran teknisellä tasolla. Työtä jatkettiin erittäin rakentavasti, ja monia yksityiskohtia kyettiin selvittämään. Kaikkien tähänastisten neuvottelujen aikana komissio on pyrkinyt joustamaan Marokon tärkeimpien vaatimusten kohdalla niin paljon kuin meidän mielestämme on mahdollista, erityisesti kalastusmahdollisuuksien laajuuden ja pakollisen marokkolaisissa satamissa tapahtuvan maihinnousun osalta.
Me olemme sanoneet aina alusta lähtien, että me olemme valmiita sekä ottamaan huomioon marokkolaisten intressit että tukemaan Marokon kalastusalan kehittämistä. Me olemme sanoneet kuitenkin myös aina selvästi ja selkeästi, että haluamme suojella yhteisön sosiaalisia ja taloudellisia etuja ja pyrkiä yhteistyöhön luonnonvarojen säilyttämiseksi. Valitettavasti Marokko omaksui sitten lopuksi 8.-9. tammikuuta tekemäni toisen vierailun aikana yhtäkkiä erittäin järkähtämättömän kannan ennen kaikkea kalastusmahdollisuuksien ja teknisten edellytysten tärkeissä kysymyksissä ja asetti lisäksi äärimmäisen korkeita vaatimuksia taloudelliselle korvaukselle. Pyysin Marokkoa harkitsemaan kantaansa vielä kerran, koska sopimusta ei ole mahdollista tehdä tältä pohjalta, ja pyysin jatkamaan keskusteluja uudelleen mahdollisimman nopeasti niiden saattamiseksi lopulliseen päätökseen.
Me olemme valmiita maksamaan tasapainoisesta sopimuksesta reilun hinnan, jonka on oltava kuitenkin sopivassa suhteessa Marokon myöntämiin kalastusmahdollisuuksiin. Sen olen tehnyt aina Marokolle selväksi. Jos marokkolaiset kumppanimme palaavat nyt jälleen neuvottelupöytään ja osoittavat neuvotteluhalukkuutta, olen varma, että me saavutamme lopulta molempien osapuolten kannalta hyväksyttävän ratkaisun.
Lopuksi haluaisin viitata vielä siihen, että Marokon kanssa kalastusalalla tehtävän yhteistyön kysymys on ollut keskeinen aihe myös komission puheenjohtaja Prodin Marokon vierailulla, ja myös tässä yhteydessä molemmat osapuolet ovat vahvistaneet aikomuksensa päästä sopimukseen asiasta. Samoin on sovittu, että meidän on määrä aloittaa neuvottelut jälleen teknisellä tasolla mahdollisimman nopeasti.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen. Siirrymme nyt esittelijöiden puheenvuoroihin ja tahtoisin muistuttaa teitä siitä, että tilanteen houkutuksista huolimatta he ovat esittelijöitä, joiden on esiteltävä mietintönsä. Puheenvuoro on ensin Varela Suanzes-Carpegnalla.

Varela Suanzes-Carpegna
Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia ymmärtäväisyydestänne. Tahdon kiittää komission jäsen Fischleriä hänen lausunnostaan, joka koski Marokon kanssa tehtyä kalastussopimusta ja tahdon kiittää häntä myös kaikesta siitä vaivannäöstä, jota hän on osoittanut näissä vaikeissa neuvotteluissa. Me kaikki tiesimme, että niistä tulee vaikeat ja pitkät.
Tahdon muistuttaa tässä yhteydessä siitä, minkä hänkin sanoi - mutta haluan vielä korostaa sitä - että nyt ensi kertaa Euroopan komission puheenjohtaja tulee henkilökohtaisesti mukaan kalastussopimuksesta käytäviin neuvotteluihin. Sekä Euroopan unionin että Marokon kansalaisille on täytynyt käydä selväksi se, että kaikki Euroopan unionin toimielimet aivan korkeinta tasoa myöten haluavat saada aikaan tämän sopimuksen: sitä tahtoo Euroopan unionin neuvosto, joka antoikin asiasta lausunnon Nizzassa, sitä tahtoo komission puheenjohtaja, joka kävi Rabatissa, ja sitä tahtoo Strasbourgissa kokoontuva Euroopan parlamentti.
Sen vuoksi sitä ei tällä hetkellä haluakaan - sanon "tällä hetkellä" - Marokko, ei ainakaan niillä ehdoilla, joita Euroopan unioni vaatii. Toivottavasti onnistumme pian saamaan kaikki vakuuttuneiksi tämän sopimuksen keskinäisistä eduista ja voimme näin liittää puheenjohtaja Prodin nimen onnistuneeseen sopimukseen. Pyydän vain, arvoisa komission jäsen Fischler, että neuvotteluja jatkettaisiin mahdollisimman pian - aivan heti, jos mahdollista - ja käytettäisiin hyväksi nimenomaan sitä kannustinta, jonka itse Euroopan komission puheenjohtaja on antanut.
Kuten jo täällä sanoin, en halua, että Marokko veisi huomiomme pois siitä erittäin tärkeästä keskustelusta, jota tänään käymme. Meidät on kutsuttu koolle keskustelemaan neljästä tärkeästä mietinnöstä, jotka liittyvät yhteiseen kalastuspolitiikkaan ja sen tulevaisuuteen. Itse keskityn, kuten ymmärrettävää onkin, esittelemääni mietintöön, mutta jo näin ennalta haluan ilmaista tyytyväisyyteni parlamentin jäsenten Poignantin ja Gallagherin sekä myös Cunhan mietintöihin, heidän tekemänsä suurenmoisen työn vuoksi.
Korostaisin sitä, että mietintö, jonka esittelijä olen, on uskoakseni ensimmäinen, jonka yhteisön toimielin laatii kalastuksen maailmanlaajuistumisesta ja valiokuntamme onkin sen vuoksi mielestäni osunut oikeaan niissä kahdessa valiokunta-aloitteisessa mietinnössä, jotka se päätti tehdä; toinen niistä on vasta tekeillä. Tästä omasta mietinnöstäni haluan korostaa seuraavaa: ensiksikin, arvoisa komission jäsen, kalastuksen olisi Euroopan unionissa vähitellen päästävä eroon tästä melkein kotiteollisuudenomaisesta tai lähes syrjäalueisiin liittyvästä leimasta, joka sillä nyt on kenties siksi, että se on rajattu reuna-alueille, tai sitten kylmien numerotietojen vuoksi, koska niistähän aina puhutaan, niiden vaikutuksesta yhteisön bruttokansantuotteeseen.
On tunnustettava se tosiasia, että kalastus on jo nyt saavuttanut maailmanlaajuisen ulottuvuuden. Olemme yhä riippuvaisempia kalan tuonnista; oma laivastomme on kaikilla merillä ja meillä on kylliksi omaa teknistä taitotietoa ollaksemme jättämättä tätä strategista alaa kolmansien valtioiden käsiin.
Sen vuoksi vuoden 2002 uudistuksen pitäisi auttaa meitä tekemään muutakin kuin tuijottamaan omaan napaamme yhteisömme omilla vesillä, tuijottamaan omiin ongelmiimme ja kurjuutemme aiheisiin. Tarvitsemme lopultakin kilpailukykyisen laivaston, joka on oikein mitoitettu sekä Euroopan että maailman tasolla. Kilpailukykyisempi ei suinkaan tarkoita, että se harjoittaisi tehokkaampaa ryöstökalastusta, vaan että se yksinkertaisesti käyttäisi tehokkaammin hyväkseen todella olemassa olevia kalavaroja ja tekisi sen muita paremmin.
Kalastus on nyt ja vielä enemmän tulevaisuudessa strateginen ala, joka luo elintarvikevarantoja: terveellisiä ja turvallisia eläinvalkuaisia lisääntyvälle ihmiskunnalle. Meidän on otettava kalastus - ja tämä tulee ottaa esille myös Marokon kanssa tehtävän kalastussopimuksen yhteydessä - mukaan osaksi Euroopan unionin ulko- ja kauppapolitiikkaa. Ulkoisen kalastuspolitiikkamme on saavutettava uskottavuutta ja luotava itsestään kuva, jota sillä ei vielä ole, sen on kohottava maailman kansalaisten keskuudessa todellisuutta vastaavaan asemaansa: sen on oltava kalastuksen suurvallan politiikkaa, joka kaikkein johdonmukaisimmin noudattaa Yhdistyneiden Kansakuntien periaatteita, toisin sanoen kansainvälisen merioikeuden kehittämistä, kaikille yhteisten kalavarojen säilyttämistä, kehitysyhteistyötä ja niin edelleen.
Harjoittakaamme siis aktiivista politiikkaa sekä kolmansien maiden kanssa tekemissämme ja kunkin maan tilanteeseen sopeutetuissa kalastussopimuksissa että alueellisissa kalastusjärjestöissä, joita meidän on johdettava, kuten olemme usein sanoneet, eikä tyydyttävä siihen, että Euroopan unionin nykyisin muodostavalla 15 valtiolla - tulevaisuudessa kenties 20 tai 25 valtiolla - olisi ikuisesti sama painoarvo kuin tänään on esimerkiksi Virolla. Euroopan unionin ministerineuvosto tai Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvosto kelpaavat esimerkeiksi alueiden ja väestöjen erityisellä painoarvolla painotetuista äänestyksistä; meidän on hyvä pitää mielessä tämä tärkeä esimerkki.
Mietinnössämme vahvistetaan se seikka, että Euroopan unioni ei ole vielä tiedostanut kalastusetujensa merkitystä kansainvälisellä tasolla. Kuten jo sanoimme, on totta, että sen suhteellinen painoarvo yhteisön bruttokansantuotteessa on pieni, mutta ei pidä unohtaa, että laivastomme on kooltaan neljäs maailmassa. Ja jos otamme laskuissamme tämän laivaston lisäksi huomioon jalostusteollisuuden, markkinoinnin, alaa tukevat teollisuuden muodot, muihin maihin tehtävät sijoitukset ja erikoistuneen telakkateollisuuden, meillä on epäilemättä käsillä maailman suurin kalastukseen liittyvän taloustoiminnan maailmanlaajuinen rypäs. Muut suurvallat, kuten Yhdysvallat tai Japani, ovat siitä tietoisia ja sijoittavat varoja tälle alalle.
Maailman kauppajärjestössä meidän on puolustettava etujamme estoitta. Ja myös rakennetukiemme järjestelmää, sillä eiväthän kaikki tukimuodot liity kalastukseen, vaan jotkut tuet on tarkoitettu kalavarojen säilyttämiseen ja valvontaan, alusten turvallisuuden lisäämiseen, kalastusalan perusrakenteiden parantamiseen ja valikoiviin kalastustapoihin. WTO:ssa meidän on vaadittava todellista satamapalvelujen vapauttamista, vapautta sijoituksiin ja kotipaikkaoikeuteen kolmansissa valtioissa, siten että niihin liittyvät täysipainoiset juridiset takuut ja vapaa pääsy satamiin. Tuomitsemme pyrkimykset laajentaa taloudellisen yksinoikeuden vyöhykkeitä ja torjumme ensimmäisinä tehokkaasti mukavuuslippulaivoja.
Hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, kaikki tämä on sitä oikeaa haastetta, jonka talouden maailmanlaajuistuminen asettaa yhteiselle kalastuspolitiikalle.
Euroopan parlamentti tarjoaa nyt tämän selostamani mietinnön antamaan kaikille miettimisen aihetta yhteisen kalastuspolitiikan historiallisen uudistuksen kynnyksellä, jotta kaikille kävisi selväksi, missä olemme ja minne meidän on mentävä.

Gallagher
. (EN) Arvoisa puhemies, haluan heti aluksi kiittää avusta, jota sain mietinnön valmistelussa kalastusvaliokunnan sihteeristöltä ja tietenkin oman ryhmäni sihteeristöltä. Haluan kiittää myös jäsen Poignantia hänen avustaan tämän mietintöni laatimisessa.
Jäsen Poignantilla ja minulla oli yksi päällimmäinen huolenaihe: varmistaa, paitsi se, etteivät mietintömme ainoastaan täydennä toisiaan myös se, etteivät ne ole ristiriitaiset keskenään. Niissä käsitellään samaa aihetta, ja toivon, että parlamentissa vallitsee sama henki, kun näistä kahdesta mietinnöstä huomenna äänestetään.
Yhteisön kalastus- ja vesiviljelyjärjestelmän perustamista koskevan asetuksen mukaan komission on esitettävä Euroopan parlamentille, neuvostolle ja alaa edustaville yhteisön järjestöille vähintään joka kolmas vuosi kertomus yhteiseen kalastuspolitiikkaan liittyvistä toimista ja kehityksestä. Tässä kertomuksessa käsitellään vuosia 1996-1998. Tämän kertomuksen ajoitus antaa sille kuitenkin erityisen merkityksen, koska sillä on yhteys pian julkaistavaan vihreään kirjaan yhteisen kalastuspolitiikan muuttamisesta. Siten kyseessä ei ole pelkästään historiallinen katsaus vaan myös tärkeä osoitus suuntaviivoista, joita komissio on miettinyt YKP:n tulevaisuudeksi ja rakenteeksi vuoden 2002 jälkeen. Tätä on tietenkin pidettävä myönteisenä.
Kertomus kattaa YKP:n kaikki osatekijät kuten kalavarojen säilyttämisen ja hoidon, rakennepolitiikan, ulkoisen kalastuspolitiikan, markkinapolitiikan sekä seurannan ja valvonnan.
Kertomuksensa johtopäätöksissä komissio mainitsee prioriteeteikseen muun muassa seuraavat: YKP:n mukaisten eri tavoitteiden välinen parempi yhdenmukaisuus, esimerkkinä kalavarojen säilyttäminen, laivaston taloudellinen tehokkuus ja kalastuksesta riippuvaisten alueiden työllisyyden takaaminen; kalastuksen hallinnon taloudellisen ulottuvuuden huomioon ottaminen; ympäristö- ja kalastuspolitiikkojen parempi yhteneväisyys; hallintavälineiden parantaminen, esimerkkinä monivuotiset hallintatavoitteet ja ­strategiat; kalastuksen hallinta ja Välimeren täysi integroiminen yhteisön hallintajärjestelmään; entistä vastuullisempi päätöksentekomenettely sekä yhteisen kalastuspolitiikan ulkoisen ulottuvuuden säilyttäminen.
Parlamentti voi tukea monia näistä tavoitteista, ja kuten komissio toteaa, monet niistä ovat sellaisia, jotka parlamentti on itsekin asettanut tavoitteeksi ja joita se on vaatinut jo pitkään. Haluan korostaa teille, kuten olen mietinnössäni tehnyt, joitakin asioita, jotka ovat mielestäni erityisen tärkeitä. Pahoittelen kalakantojen tämänhetkistä epätyydyttävää tilaa suhteessa teknisiin säilyttämistoimenpiteisiin. Uskon, että asiaa voidaan vielä kehittää. Komissio on jo tehnyt aloitteita, joilla se pyrkii vahvistamaan vuoropuhelua kalastusalan kanssa, mutta uskon, että näitä aloitteita pitäisi lujittaa entisestään. Mielestäni kalastajien pitäisi osallistua entistä enemmän tiedemiesten työhön molemminpuolisen luottamuksen kasvattamiseksi. Epäilen vahvasti, että monivuotiset ohjelmat ovat olleet syrjiviä eivätkä ne ole tuoneet suurta etua kalastusalalle kokonaisuudessaan.
Toivon, että koko yhteisössä otetaan käyttöön yhdenmukaisia tarkastusmenettelyjä ja että rikkomuksista seuraavia rangaistuksia yhdenmukaistetaan. Vaadin yhteisön tarkastusjärjestelmän tiukkaa soveltamista EU:n vesillä toimiviin kolmansien maiden aluksiin. Kannatan voimakkaasti sitä, että yhteistä kalastuspolitiikkaa alueellistetaan luomalla alueellisia hallintayksiköitä ja alueellisia neuvoa-antavia komiteoita kattava kokonaisuus. Rajojen määrittelyn pohjana tulisi soveltaa ICESin alueita ja alialueita. Haluan tässä yhteydessä korostaa, että kalastuspolitiikan alueellistaminen ei merkitse lainkaan samaa kuin kalastuspolitiikan uudelleen kansallistaminen. Siihen kuuluu kuitenkin - kuten komissio asian ilmaisee - kysymykseen liittyvien toimijoiden osallistuminen, lainaan kertomuksesta: "hallintaprosessin kaikissa kolmessa vaiheessa: kuulemisessa, päätöksenteossa ja tehtyjen päätösten täytäntöönpanossa".
Uskon, että YKP:n alueellisen soveltamisen yhdenmukaisuuden puute johtaa väistämättä politiikkaa ja yhteisön toimielimiä kohtaan tunnetun luottamuksen vähenemiseen. Mielestäni YKP:n soveltaminen on tarpeen määrittää selkeästi ja johdonmukaisesti niin, että toteutetaan johdonmukainen alueellistamisjärjestelmä. Olen vakuuttunut siitä, että tämän tulee käsittää esimerkiksi entistä tiiviimpi yhteys kalastajien ja tiedemiesten välillä, sosioekonomisten tekijöiden tunnistaminen kalastuksesta hyvin riippuvaisilla alueilla, joustavuus ja yksinkertaistaminen. Toistan jälleen kerran pyyntöni siitä, että asianmukaisen hajauttamispolitiikan takaamiseksi on erittäin tärkeää säilyttää rannikkovaltioiden suvereniteettiin kuuluvana yksinoikeutettuna vyöhykkeenä 12 meripeninkulman aluevesiraja sekä laajentaa tämä vyöhyke 24 meripeninkulmaan, kuten parlamentti päätti helmikuussa 1999.
Omana huomautuksenani totean, että nämä kaksi viimeksi mainittua asiaa ovat olennaisen tärkeitä omalle maalleni, Irlannille. Uskon, että sosiaalisen, taloudellisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden tarpeeseen täytyy kiinnittää huomiota ja että kalastuksesta riippuvaisten alueiden väestön suojeleminen täytyy ottaa prioriteetiksi.
Haluan, että komissio tarkastelee suhteellisen vakauden soveltamista niin, että taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden tarve voitaisiin ottaa entistä paremmin huomioon. Olen ehdottomasti sitä mieltä, että tämä täytyy tehdä kyseenalaistamatta tätä perusperiaatetta itsessään. Haluan tässä yhteydessä onnitella jäsen Varela Suanzes-Carpegnaa hänen mietinnöstään. Se, ettei siihen ole esitetty mitään tarkistuksia, todistaa selkeästi, että olemme kaikki yksimielisiä tästä tekstistä. Olen iloinen, että kaikki ajatukset, jotka sisällytin teollisuusvaliokunnan puolesta valmistelemaani lausuntoon, on otettu jossakin muodossa mukaan mietintöön. Jäsen Varela Suanzes-Carpegna on esittänyt meille yksityiskohtaisesti EU:n kalastuksen monitoiminnallisen roolin tärkeyden. Se täytyy ottaa huomioon tulevissa WTO:n neuvotteluissa, jotta voidaan varmistaa, etteivät EU:n tuottajat joudu alakynteen. Komission täytyy esittää asianmukaisia neuvotteluehdotuksia. Toisin kuin maatalouden yhteydessä tapahtui, toivoisin, että komission jäsen kuulisi parlamenttia kalastusta koskevista ehdotuksista.
Lopuksi, olen iloinen, että jäsen Varela Suanzes-Carpegna on tunnustanut tarpeen ottaa huomioon sosiaaliset ja taloudelliset tekijät, kuten rannikkoalueiden työllisyyden. Tämä täytyy ottaa esiin WTO:n neuvotteluissa ja yhteisen kalastuspolitiikan uudistamisessa. Suhtaudun myönteisesti myös Varela Suanzes-Carpegnan mietinnössä tehtyyn viittaukseen ympäristö- ja elintarvikestandardiin. Haluan onnitella myös kollegaani, jäsen Cunhaa, hänen mietinnöstään.

Poignant
Arvoisa puhemies, mietintö, jonka esittelen, käsittelee komission vuosina 1998 ja 1999 järjestämiä alueellisia kokouksia. Mietinnöstä käytiin perusteellista, joskus jopa kiivasta, keskustelua komissiossa ei siksi, että se olisi ratkaiseva tai lopullinen, vaan siksi, että se kuuluu Gallagherin, Varelan ja Cunhan mietintöjen tavoin ensimmäisiin mietintöihin, joiden pohjalta suunnitellaan vuoden 2002 yhteistä kalastuspolitiikkaa.
Tämä on herkkä aihe, sillä tämä on hyvin erityislaatuinen ala, joka koskettaa tiettyjä, aika harvoja Euroopan alueita. Tämän alan toiminta tarjoaa usein paljon työpaikkoja sekä tuotantoketjun alku- että loppupäässä, ja useat alueet ovat erittäin riippuvaisia tästä toiminnasta, eikä sille ole helppoa löytää vaihtoehtoja kriisitilanteissa. Kaikki näillä alueilla tietävät, että 31. joulukuuta 2002 on ratkaiseva päivämäärä, sillä silloin päätetään yhteisestä kalastuspolitiikasta samoin kuin vuosina 1992 ja 1982, ikään kuin tämä tapahtuisi 10 vuoden välein.
Muodostaakseen itselleen mahdollisimman tarkan kuvan tilanteesta ennen määräpäivää - ja uskon, että tämä oli hyvä ajatus - komissio kuuli järjestelmällisesti kaikkia toimintaan liittyviä osapuolia, se lähetti kyselylomakkeita ja järjesti kokouksia. Kokouksia järjestettiin 30, ja niihin osallistui 1 500 henkilöä.
Muodon puolesta mietinnön menettelytavasta on oltu monta mieltä. Jotkut parlamentin jäsenet olisivat toivoneet, ettei siinä olisi pureuduttu liikaa asian ytimeen. Kävimme asiasta laajaa keskustelua valiokunnassamme, ja kalastusvaliokunta päätyi lopulta - mielestäni siksi, ettei vaihtoehtoja juuri ollut - noudattamaan esittelijän kantaa, ja kaikki pääsivät puolustamaan tavalliseen tapaan omia näkemyksiään asiasta. Sisällössä huomataan, että aika perinteiset poliittiset erimielisyydet eivät ole yhtä merkittäviä kuin kansalliset erimielisyydet tai jopa alueelliset erimielisyydet valtioiden sisällä, ja tästä syystä esitettiin lukuisia tarkistuksia. Tarkistuksista huomattiin, että lähtökohdat olivat toisinaan hyvin kaukana toisistaan, mutta ryhmät onnistuivat poliittisen vuoropuhelun kautta lähentämään kantojaan, minkä ansiosta saatiin aikaan avausteksti, kunnollinen lähtökohta, jonka pohjalta voidaan muiden mietintöjen kanssa lähteä uudistamaan yhteistä kalastuspolitiikkaa.
Tarkistuksia katseltaessa ja yleisenä huomiona suurin osa valiokunnassa hyväksytyistä määräyksistä vastaa esittelijän näkemyksiä, mutta niitä on tarkennettu tai selvennetty. Lähikuukausina julkaistaan vihreä kirja - se tapahtuu muistaakseni maaliskuun lopussa - ja sen jälkeen valmistuu lakiteksti vuonna 2002. Tällä hetkellä on kaksi vallitsevaa suuntausta. Ensimmäisen kannattajat haluavat purkaa koko rakenteen ja kaikki yhteisen kalastuspolitiikan perustat. Toisen kannattajat haluavat - kyseenalaistamatta täydellisesti perustaa - tarkentaa, muokata ja parannella järjestelmää, jotta kalastusala voisi kehittyä, samalla kun tietenkin kunnioitetaan ja suojellaan kalavaroja. Kaikki tietävät, että Euroopan kalastusala joutuu kohtaamaan samat ongelmat, jotka vaivaavat suurinta osaa maailman muista kalastusteollisuuksista, ei ainoastaan meidän mantereellamme tai vesillämme. Suurin uhka kalavaroille ja koko kalastusalalle on liikakalastus, joka pienentää kalakantoja, saaliita ja tuloja. Kalastustuotteiden markkinoiden globaalistumiseen liittyvä lisääntynyt kilpailu on toinen haaste.
Kalastusalan kilpailukyvyn paraneminen riippuu alan kyvystä sopeutua niin kalavarojen kuin kaupallisen kysynnän asettamiin vaatimuksiin. Yhteinen kalastuspolitiikka on unionin käyttöönottama kalastuksen ja vesiviljelyn hallintaväline. Politiikka luotiin yhteisten kalavarojen hallitsemiseksi ja Euroopan ensimmäisissä perustamissopimuksissa esitettyjen velvoitteiden kunnioittamiseksi.
Mietinnössä esitetään siis näkemyksiä yhteisen kalastuspolitiikan neljästä osa-alueesta: kalavarojen säilyttämisestä ja hoidosta, rakenteellisesta politiikasta, markkinajärjestelyistä ja suhteista kolmansiin maihin. Yleisesti ottaen unionin kalastuspolitiikkaa ehdotetaan jatkettavaksi pääpiirteissään samansuuntaisena. Tämä on johtava ajatus. Ennalta varautumisen periaate, jota voitaneen kutsua uutuudeksi, on kirjattu selkeästi samoin kuin halu kehittää vastuullista kalastusta.
Esittelijänänne haluan tarkemmin korostaa joitakin ehdotuksia, erityisesti 6/12 meripeninkulman vyöhykkeen ylläpitämistä. Sama koskee suoja-alueiden ylläpitämistä tieteellisten todisteiden valmistuttua sekä pääsyä Pohjanmerelle, ja tätä pääsyä tullaan sääntelemään entistä tiukemmin laajentumista silmällä pitäen. TAC-järjestelmä ja kiintiöt pidetään voimassa sillä ehdolla, että niitä tarkistetaan. Yksittäisiin siirrettäviin kiintiöihin suhtaudutaan varauksellisesti, ja monivuotisia ohjausohjelmia täytyy tarkistaa ankarammin; valvontaa ja rikkomusten seuraamuksia täytyy yhdenmukaistaa ja Välimerta koskeviin kalastussopimuksiin ja toimintaohjelmiin täytyy tietenkin sitoutua.
Mainitsen vielä lopuksi kysymyksen alueellistamisesta, jota ei haluta nähdä uudelleenkansallistamisena, kuten jäsen Gallagher sanoi, sekä nykyistä laajempien sosiaalisten toimien toteuttamisen yhteisen kalastuspolitiikan alalla. Saattaa vaikuttaa siltä, että jäsen Gallagher ja minä toistamme samoja asioita. Politiikka on sanoman toistamista ja sen kiistämistä. Me päätimme toistaa sen.

Cunha
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin vain pyytää teitä osoittamaan suopeutta sallimalla minun ennen mietintöni aiheeseen uppoutumista puhua minuutin ajan Marokosta, sillä haluan kiittää lämpimästi komission jäsen Fischleriä hänen ponnisteluistaan neuvotteluissa kalastussopimuksen uudistamiseksi Marokon kanssa, ja nämä kehut on osoitettava myös kalastuksesta vastaavan komission pääosastolle.
Olemme huomanneet neuvottelujen alusta asti, että Marokon neuvottelijoiden asenne on peräänantamaton ja että he ovat käyttäneet "kalavarojen kestävyyttä" perusteena Euroopan unionin kalastuslaivaston kalastusmahdollisuuksien pienentämiselle. Tiedämme kuitenkin, että se ei ollut varsinainen peruste, sillä he eivät ole käyttäneet samoja perusteita muiden kolmansien maiden kanssa, joiden kanssa he ovat tehneet sopimuksia, eivätkä yksityisissä sopimuksissa muiden toimijoiden kanssa, joista jotkut ovat Euroopan unionista.
Koska Marokon kalastussopimus on varsin merkittävä Euroopan unionin kalastustalouden kannalta, tälle kysymykselle olisi pitänyt tietysti panna runsaasti poliittista painoa Eurooppa-neuvostossa ja ulkoasiain neuvostossa, luonnollisesti kalastusasioista vastaavan neuvoston lisäksi. Olen saanut sen vaikutelman, että olen tässä taistelussa on mukana käytännöllisesti katsoen ainoastaan komission jäsen Fischler yksikköineen, lukuun ottamatta komission puheenjohtajan yhtä väliintuloa, joka oli kyllä tärkeä, mutta satunnainen. Tosiasiassa on mahdotonta ymmärtää, että Euroopan unioni, joka on niin monen miljoonan marokkolaisen kotimaa ja joka on myöntänyt Marokolle niin suuria kaupankäyntiin liittyviä helpotuksia, jotta sen tuotteet pääsisivät markkinoillemme, on joutunut kohtaamaan niin suurta vastavuoroisuuden puutteetta avointa ja yhteistyöhalukkuutta osoittavaa asennettamme kohtaan. Yhteisön korkeimman tason viranomaisilla oli siis valttikortit käsissään, ja heitä auttamassa olivat ne jäsenvaltiot, joita asia eniten koski. Mutta saimme huomata, ettei noita valttikortteja käytetty. Miksi? Aikanaan saanemme tietää, miksei, mutta joka tapauksessa toivon palavasti, että järkeviin neuvotteluihin päästään pian.
Siirtykäämme nyt mietintöni aiheeseen, Guinea-Bissauhun. Euroopan unionin ja Guinea-Bissaun tasavallan välisiä kalastussuhteita säätelevä asiakirja allekirjoitettiin kesäkuussa 1997 ja se tuli voimaan saman vuoden joulukuussa, jonka jälkeen se on ollut voimassa kuluvan vuoden kesäkuuhun asti. Tuossa maassa vuonna 1998 tapahtuneen aseellisen selkkauksen jälkeen komissio esitti neuvostolle ja parlamentille päätösehdotuksen, jossa ehdotettiin sopimuksen keskeyttämistä. Girão Pereiran vuoden 1999 alussa laatimassa mietinnössä parlamentti piti komission ehdotusta perusteltuna ja legitiiminä ja yhtyi siihen täysin. Näin ollen sopimuksen keskeyttämiseen annettiin valtuutus vihamielisyyksien jatkumisen ajaksi, ja niiden päätyttyä keskeytys purettaisiin. Samalla sovittiin Guinea-Bissaun hallitukselle myönnettävistä tilapäistoimiin tarkoitetuista tuista paikalliselle kalastusalalle, sen perusrakenteille ja valvontatoimille.
Koska komission aiempi ehdotus herätti joitakin menettelytapoihin ja oikeudellisiin asioihin liittyviä ongelmia, komissio esittää nyt uuden ehdotuksen. Kuten edellisenkin asiakirjan, tämän uuden tekstin tarkoituksena on, tosin erilaisin oikeudellisin muotoiluin, myöntää Guinea-Bissaun laillisille viranomaisille Euroopan unionin ja Guinea-Bissaun voimassa olevaan pöytäkirjaan sisältyvää, maksamatta jäänyttä taloudellista korvausta vastaava määrä, 6 500 000 euroa. Tämä summa on tarkoitettu ainoastaan paikallisen kalastustoiminnan tukemiseen, valvontajärjestelmän vahvistamiseen ja vahingoittuneen infrastruktuurin kunnostamiseen.
Komissio maksaa Guinea-Bissaun hallituksen esittämän toimintaohjelman perusteella 50 prosenttia suunnitellusta taloudellisesta korvauksesta. Loppuerä maksetaan sen jälkeen, kun maan hallitus on esittänyt yksityiskohtaisen selvityksen suunniteltujen toimien toteuttamisesta ja saaduista tuloksista. Tämä selvitys on toimitettava Euroopan komission edustustolle ennen 31. toukokuuta 2001. Tätä määräaikaa olisi kuitenkin siirrettävä myöhäisemmäksi, koska Guinea-Bissaun hallituksella on aseellisen selkkauksen vuoksi suuria vaikeuksia hallintonsa uudelleenorganisoimisessa. Siksi parlamentin kalastusvaliokunta on hyväksynyt alkuperäisen ehdotuksen määräajan, vuoden 2001 toukokuun, sijasta maksujen suorittamisen lopulliseksi määräajaksi 31. toukokuuta 2003. Koska komission esittämä ehdotus on siis pääasiassa sama kuin ehdotus, jolle annoimme hyväksyntämme maaliskuussa 1999, ja koska suunniteltu määräraha on täsmälleen sama ja sisältyy pöytäkirjaan, minkä lisäksi ehdotuksella on täsmälliset tavoitteet, katson esittelijänä, että parlamentti voi hyväksyä ehdotuksen.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, me olemme todellakin päättäneet tänä myöhäisenä ajankohtana ryhtyä toimiin, ja tämä ensimmäinen vuonna 2001 käytävä kalastuskeskustelu on todellakin kattava. Arvoisa komission jäsen Fischler, olen aivan erityisen iloinen voidessani tervehtiä teitä tänään. Kalastuskeskusteluja käytiin Strasbourgissa pitkään perjantaisin. Nyt uuden vuoden myötä perjantai-istunnot on lakkautettu, ja me keskustemme asiasta jo tiistaina. Kun monet kollegat eivät ole siitä huolimatta tänään kuuntelemassa meitä, ainakin te olette tullut paikalle. Suuri kiitos siitä!
Toisaalta uuteen vuoteen liittyy monia odotuksia ja toiveita, erityisesti myös unionin kalastajien taholta. Mainitsen vain yhteisen kalastuspolitiikan uudistamisen ja jännityksellä odotettavan komission vihreän kirjan. Toisaalta minun on kuitenkin valitettavasti todettava, että huolirypyt kollegoideni otsalla ja - sikäli kun voin nähdä täältä käsin, arvoisa komission jäsen Fischler - myöskään teidän otsallanne eivät ole pienentyneet.
Yksi syy siihen ovat varmasti pitkälliset ja vaikeat unionin ja Marokon kalastussopimuksesta käytävät neuvottelut. Pelkään, että neuvottelujen tunnelin päässä ei ole vielä todella näkyvissä valoa. Komission varovainen ja diplomaattinen toiminta - sallikaa minun ilmaista asia näin - tapahtui se sitten teidän, arvoisa komission jäsen Fischler, tai komission puheenjohtajamme Prodin taholta, ovat johtaneet vastapuolella - ja tunnen voimakasta halua sanoa vastakkaisella puolella - vain vähäiseen vastaantuloon eikä siten mihinkään todelliseen edistymiseen. Pahoittelen sitä erittäin syvästi, sillä haluan sopimuksen, mutta sanon myös erittäin selvästi, en kuitenkaan sopimusta hinnalla millä hyvänsä.
Rahoituskehys on rajallinen, ja EU:n maksujen ja siitä hyvästä myönnettyjen kalastusoikeuksien on oltava järkevässä suhteessa. Tältä osin Marokon kuningaskunnan on viimeinkin astuttava realistiselle ja luotettavalle tielle. Marokon tähän asti omaksumasta jarrutusasenteesta voisi tulla muuten bumerangi, sillä loppujen lopuksi kalastus ei ole ainoa yhteyskohta Marokon ja EU:n välillä. EU:n ei pidä olla elefantti diplomatian posliinikaupassa, mutta ei myöskään kirppu, joka hypähtelee vain ärsyttävästi edestakaisin.
Edessämme on seuraava taloudellinen korvaus espanjalaisille ja portugalilaisille kalastajille. On todellakin aika pohtia vaihtoehtoja ja myös nimetä ne, niin voimakkaita kuin ne saattavat ollakin, sillä tuki ei voi eikä saa olla mikään pysyvä ratkaisu. Tässä yhteydessä on jatkossa mielenkiintoista tarkastella viimeinkin lähemmin kalastussopimuksen kustannus-hyötyanalyysia koskevaa tutkimusta ja tehdä siitä tarvittavat johtopäätökset. Tätä asiaa käsittelee nimittäin myös erityisesti kollegamme Gallagher mietinnössään. Ensimmäinen esittelyhän pidettiin jo, mutta ah, siitä on jo kauan, ja silloin vaikeneminen oli paikallaan. Pitäkäämme varamme, että se ei ole tyyntä myrskyn edellä, sillä merkit viittaavat myrskyyn!
Seuraavaksi haluaisin kuitenkin kiittää Pat Gallagheria hänen erinomaisesta mietinnöstään. Yhtenä meidän tarmokkaimmista taistelutovereistamme kalatalousvaliokunnassa hän on tehnyt jälleen kerran ansiokasta työtä. Miten tärkeää toimien ja kehityksen analysoiminen on erityisesti yhteisen kalastuspolitiikan uudistamisen kannalta - sitä minun ei tarvitse nyt todellakaan enää korostaa erityisesti. Mitä kauan kaivatussa komission vihreässä kirjassa kuitenkin ehdotetaan? Uudistuksen tavoitteena - se on meille selvää - on oltava sopusointu kalavarojen parantamisen ja kalastuksen sosioekonomisen merkityksen välillä. Pidän sitä varten ehdottoman tarpeellisena, että eturyhmät otetaan päätöksentekoon voimakkaammin mukaan. Kun otetaan huomioon ne huomattavat puutteet, jotka tulivat nyt päivänvaloon pelkästään maatalousalalla esimerkiksi BSE:n myötä, uudistukseen kuuluu myös terveen elintarvikkeen ja välttämättömän proteiininlähteen kalan mieleen jäävä ja uusi markkinoiminen.
Haluaisin sanoa kaikille, että meitä odottaa suuri työohjelma. Olen iloinen eurooppalaisen kalastuksen tulevaisuuden etujen nimissä käytävästä virikkeellisestä ja ristiriitaisesta keskustelusta. Olen kuitenkin sitä mieltä, että me emme saa antaa ponnisteluissamme koskaan periksi.

Miguélez Ramos
Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsen Fischleriä siitä, että hän on tullut kuultavaksi tänne parlamenttiin. Teitä pyysi tänne kuultavaksi PSE:n ryhmä puhemiesten kokouksessa ja muistutankin teitä siitä, että lokakuussa 1999, kuukausi ennen sopimuksen umpeutumista, sanoitte täällä tekevänne "kaiken vallassanne olevan, jotta ratkaisu löytyisi" ja että "siinä kyllä jalat kastuisivat". Nyt 14 kuukauden päästä itsensä onkin joutunut kastelemaan yhteisön laivasto, se on nesteessä kaulaa myöten. En minä silti aio teitä syyttää. Uskoakseni olette tehneet sen, mitä vallassanne oli, ja se oli hyvin vähäistä. Minusta ongelma on siinä, että komission eri yksiköiden keskinäisiä toimia ei sovitettu yhteen eikä neuvostolta saatu riittävää kannustusta, ja mikä mielestäni on ollut kaikkein vakavinta, asiassa kaikkein haavoittuvimman maan hallitus ei ole osoittanut selväjärkisyyttä, taitavuutta eikä kykyä oikeansuuntaiseen työskentelyyn.
Luulenpa, jäsen Varela, että Prodin tekemä vierailu - joka sinänsä oli mielestäni myönteinen - pikemminkin aiheutti tällä alalla levottomuutta kuin rauhoitti sitä, ottaen huomioon juuri sen vaiheen prosessissa, jonka aikana vierailu tapahtui. Niin suurta epävakautta ja epäilyksiä tällä alalla nyt vallitsee.
Alan edustajat toistavat toistamistaan, että he eivät halua sopimusta mihin hintaan tahansa ja he pelkäävät, että sopimus allekirjoitetaan vain kasvojen säilyttämiseksi. Alan edustajat sanovat, että marokkolaisten tarjousta - teknisiä vaatimuksia, joihin he haluavat alistaa yhteisön laivaston - ei voi hyväksyä, ja että tarjolla on eräitä muutoksia, joukko pakastusta harjoittaville troolareille ja äyriäistenpyyntialuksille asetettuja rajoituksia, joita ei voi hyväksyä.
Mielestäni Marokon viranomaiset tarvitsevat nyt unionilta selkeän viestin: unioni toivoo kumppaneiltaan lojaalia yhteistyötä ja nyt toteamme kaikki, että olisimme hyötyneet suuresti, jos Marokon hallitus olisi vastannut ajoissa yhteisön kutsuihin. Ei pidä hyväksyä sitä, että 14 kuukauden ajan Marokon hallitus on toistanut, ettei se halua sopimusta, ja nyt se yrittää vierittää teidän niskoillenne, komission jäsen Fischler, syyn siitä, että sopimusta ei tehdä ja että neuvottelut ovat katkenneet. Tämän johdosta seuraavat itävaltalaiset - kuten te - tai ruotsalaiset, jotka käyvät Rabatissa neuvotteluja, ajattelevat, että marokkolaiset haluavat juuri päinvastaista kuin mitä he ajattelevat tai sanovat.
Koko tämä 14 kuukautta kestänyt naurettava prosessi ei ole johtanut mihinkään hyvään tulokseen yhdestä yksinkertaisesta syystä: tietyillä aloilla unionin piirissä hyljeksitään nyt itse Euroopan unionia. Me täällä keskustelemme päivät pitkät demokratiavajeesta ja unionin hyvästä hallintotavasta ja sitten, kun käsillä on asia, joka vaikuttaa suoraan yli 4 000 kalastajaan, emme muka näekään ilmiselviä tosiasioita emmekä muka teekään sitä, minkä jokainen hallitus tekisi puolustaakseen näin tärkeää tuotantorakenteensa osaa. Jotkut ovat jopa väittäneet, että puheenjohtaja Prodin olisi pitänyt panna saartoon ei vain kalastusyhteistyötä vaan koko MEDA II -ohjelma.
Poignantin ja Gallagherin mietinnöistä, joissa ennakoidaan useita yhteisen kalastuspolitiikan uudistusta koskevia keskustelunaiheita, totean, että uskoakseni hyväksymällä joukon tarkistuksia voisimme saada aikaan tasapainoisia ratkaisuja ja korjata joitakin ristiriitoja. Mutta tasapainoinen sopimus - kuten se sopimus, joka meidän on saatava aikaan vihreästä kirjasta - ei tarkoita keskipistettä kahden erilaisen ääripään välillä, vaan johdonmukaista mietintöä, joka tukisi koko alan tulevaisuutta ja kalastuksen kannattavuutta koko Euroopan unionin taloustoimintana. Meidän sosialistien toivoma tasapaino saavutetaan vain kalastuspolitiikalla, joka perustuu tieteellisiin ja markkinoihin sopeutettuihin kriteereihin sekä yhä vallitsevien poliittisten syrjintätapojen poistamiseen.
Uudistusprosessin on oltava osallistumista edistävä, kuten kollegamme Poignant sanoo, ja häntä tahdonkin kiittää hänen työstään, joka on tehty vaikeissa oloissa. Hänen mietinnöstään käy ilmi monia ongelmia, joista meidän on keskusteltava yhteisen kalastuspolitiikan uudistusprosessin aikana. Hän on esittänyt useita ratkaisuja, esimerkiksi kalastuksen yhteiskunnallis-taloudellisen puolen, yhteisen kalastuspolitiikan yhteiskunnallisten puolien kehittämisen ja kalastuksesta riippuvaisen alueen määrittävien kriteerien ajanmukaistamisen.
Myös Gallagherin mietintö on kiinnostava siltä osin kuin se koskee yhteiskunnallisia puolia tai määrittelee kolmansien maiden kanssa tehtävät sopimukset yhteisen kalastuspolitiikan oleelliseksi osaksi.
Me pyydämme laatimaan selkeitä oikeusopillisia ja tieteellisiä lausuntoja vesialueille pääsylle asettavista rajoituksista. Meidän mielestämme yhteisen kalastuspolitiikan uudistukseen ei saa liittyä mitään poliittisluontoista syrjivää tai kansallisuuteen perustuvaa elementtiä. Ehdottamamme tarkistukset tukevat nykyisen 6/12 merimailin rajan säilyttämistä.
Lopuksi haluaisin kiittää Varelaa - ja myös Cunhaa - heidän erinomaisesta mietinnöstään, joka koskee maailmanlaajuistumisen aiheuttamaa haastetta ja niitä vaaroja, joita sen tietyt puolet tuovat mukanaan yhteisön kalatalousalalle. Yhteisen kalastuspolitiikan vedenjakajana toimiva kansainvälisyys, kerta kerralta välttämättömämmäksi käyvä osallistumisemme monenkeskisiin järjestöihin, on meille jatkuva haaste. Tämä kysymys palaa tänne varmasti ja siitä keskustellaan monta kertaa tässä salissa. Kiitän Varelaa hänen poliittisesta ennakointikyvystään, jota voisi luonnehtia melkein runolliseksi.

Attwooll
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan onnitella kaikkia esittelijöitä heidän erinomaisesta työstään. Keskityn puheessani yhteisen kalastuspolitiikan alueelliseen hallintoon. Oikeastaan termi "vyöhykkeinen hallinto" kuvaa paremmin sitä kehitystä, jota toivoisimme toteutettavan. Siinä kaikki, jotka ovat suoraan tekemisissä asian kanssa Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICESin) eri jaostoissa, olipa kyse sitten kalastuksesta, kalanjalostuksesta, tutkimuksesta tai suojelusta, osallistuisivat laajemmin päätöksentekoon. Jos meillä olisi jo tällainen järjestelmä, meillä ei olisi sellaisia ongelmia, joita liittyy esimerkiksi tämänhetkiseen komission ehdotukseen Pohjanmeren turskakannan uusiutumissuunnitelmaksi.
Kaikki, joita asia eniten koskee, ovat selkeästi sitä mieltä, että - kuten alunperin ilmoitettiin - suunnitelmalla olisi paitsi tuhoisa vaikutus asianomaisiin teollisuusaloihin myös kielteinen vaikutus turskakantaan, ja myös luonnonsuojelijat tukevat tätä näkemystä.
Skotlantilaiset parlamentin jäsenet ovat erittäin kiitollisia siitä, että komission jäsen Fischler tapasi meidät ja vakuutti meille, ettei ehdotuksia ole vielä lyöty lukkoon. Alueellisella tasolla on sekä Skotlannissa että Pohjanmeren muilla rannoilla tehty paljon työtä suojelutoimenpiteiden ja erityisesti turskakannan uusiutumisen hyväksi. Toivon, että komissio suhtautuu vakavasti tämän työn tuloksiin. Pyytäisin erityisesti komissiota luopumaan 140 millimetrin verkon silmäkoon vaatimuksesta ja tunnustamaan, kuinka riippuvainen Skotlannin laivasto on monilajikalastuksesta. Vastaavasti toivon, että sen sijasta, että komissio määräisi ryhmärajoituksia 15 000 neliömeripeninkulmalle Pohjanmerta, se määräisi pyyntikieltokausia alueille, joilla turskia on paljon.

Hudghton
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, oli väistämätöntä, ettei Gallagherin ja Poignantin mietinnöissä tyydytty ainoastaan kommentoimaan mennyttä, vaan että niissä käsiteltiin myös yksityiskohtaisesti YKP:n uudistamista, ja mielestäni on täysin asiallista, että parlamentin jäsenet pyrkivät vaikuttamaan uudistamismenettelyyn jo ennen parlamentin virallista kuulemista.
Väitän, ettei YKP:n päätavoitetta, eli kalakantojen suojelua, ole vielä saavutettu, ja sen seurauksena kiintiöt ovat vaihdelleet suuresti vuodesta toiseen, mitä nykyinen turskakriisi kuvastaa. Lisäksi meidän täytyy tarkastella uudelleen menettelyä ja tasoa, jolla päätökset tehdään. Useilla tarkistuksilla, joita on esitetty ja jotka olen allekirjoittanut, pyritään vahvistamaan tietyt tärkeät periaatteet YKP:n uudistamiselle, muun muassa se, että pitäisi saavuttaa tietty vakaus, sillä hyvät syyt sen sisällyttämiselle perustavana periaatteena ovat yhä päteviä. Shetlannin suoja-alueen kaltaisilla alueilla kerätyn kokemuksen perusteella pitäisi erityiset tieteellisten suositusten perusteella suojellut alueet säilyttää. Pitäisi myös luoda vyöhykkeinen hallintajärjestelmä, jonka pohjana tulisi soveltaa ICESin alueita ja jossa olisi kalastus-, tiede-, ja suojelualojen edustajia, joilla voisi olla merkityksellinen asema. Kyseessä ei olisi YKP:n uudelleen kansallistaminen, tai vallan siirtäminen pois neuvostolta tai komissiolta, vaan tällä pyrittäisiin siihen, että jokainen jäsenvaltio, jolla on kiintiöitä jollakin tietyllä alueella, voisi osallistua sellaisten valvontamenettelyjen suunnitteluun ja suositteluun, jotka ovat näille alueille asianmukaisia ja sopivia ja joilla on näin ollen parempi mahdollisuus onnistua.
Viimeaikaiset tapahtumat ovat vähentäneet entisestään skotlantilaisten uskoa päätöksentekomenettelyihin ja itse YKP:n rakenteeseen. Kuinka komissio voi esimerkiksi perustella teollisen kalastuksen tason säilyttämistä ennallaan ja jopa valkolihaisen kalan sivusaaliiden kasvattamista samalla, kun se pienentää ihmisten ravinnoksi tarkoitetun kalan kiintiöitä?
Hyödyntäkäämme YKP:n uudistamisen suomia mahdollisuuksia toimivan ratkaisun löytämiseksi. Kehotan komissiota ja neuvostoa tutkimaan tarkkaan vyöhykkeisen hallinnan mallia, toki yhteisönlaajuisten tavoitteiden puitteissa, mutta siten, että asianomaiset osapuolet voisivat osallistua paremmin ja että uusi YKP voisi, sitten kun se on hyväksytty, todellakin täyttää tarkoituksensa, eli turvata Euroopan kalastuksen pitkäaikaisen kestävyyden.

Jové Peres
Arvoisa puhemies, on annettava tunnustus Poignantin ja Gallagherin tekemälle erinomaiselle työlle, mutta suoraan sanoen uskon, että heidän intonsa - heillähän on alalta suunnattoman paljon kokemusta ja asiantuntemusta - on vienyt heidät joissakin asioissa heidän mietintöjensä aihepiirin ulkopuolelle. Ongelma on siinä, että tarkistuksissa korostettiin tätä näkemystä ja ylipäätään joissakin asioissa on jouduttu jopa hyväksymään keskenään ristiriitaisia seikkoja. Toivottavasti huomenna päästään äänestyksissä aivan tavallisessa järjestyksessä korjaamaan nämä asiat, koska ryhmäni haluaisi äänestää näiden kahden mietinnön puolesta.
Mitä tulee kysymykseen kalastuksesta ja maailmanlaajuistumisesta, on pakostakin tunnustettava, että yhteisön oman kalatuotteiden hankinnan alhainen taso on aiheuttanut keskinäisten vaihtojen vapautumisen paljon aikaisemmin ja suuremmassa määrin kuin muilla aloilla, mutta itse kalastustoiminnan luonne, kala-apajien tai muiden ympäristöolojen asteittainen kansallistaminen - joilla monine omalaatuisuuksineenkin on samanlaisia vaikutuksia kuin maailmanlaajuisuudella - saavat aikaan voimakkaita vaikutuksia yhteiskunnan tasolla; vaikutukset työoloihin voivat joskus olla vakavia, tai kalastukseen liittyviä toimintoja siirtyy muualle. Uskoakseni Varelan erinomaisen mietinnön tarkoituksena on tarjota keinoja näiden kielteisten vaikutusten korjaamiseksi. Haluaisin kiittää myös Cunhaa.
Marokosta puheen ollen haluaisin lopuksi esittää kaksi toteamusta: ensiksi totean, että sopimuksen puute aiheuttaa nyt ja vastaisuudessa kielteisiä seuraamuksia yhteisön epäsuotuisassa asemassa olevilla alueilla, sekä kalastajille että kalastukseen liittyville toiminnoille. Koska kyseessä ovat epäsuotuisassa asemassa olevat alueet, rakennemuutoksiin liittyvillä toimilla on hyvin vähän mahdollisuuksia onnistua.
Toiseksi totean, että Marokon neuvottelijoiden asennetta ei voida kovin helposti pitää sellaisen valtion asenteena, jota liittää meihin assosiaatiosopimus. Tässä tilanteessa olisi toivottavaa, että komissio kykenisi tekemään tiettäväksi Marokon viranomaisille sen seikan, että assosiaatio voi perustua vain vastavuoroisuuteen ja että komissio kykenee tarvittaessa ryhtymään asian vaatimiin toimiin. Tiedotusvälineissä sanotaan, että jos sopimus olisi nyt syntynyt, se voisi olla jopa hyvin vahingollinen Euroopan unionin eduille. Toivoisin, että sopimus syntyisi ja toivon, että komissio kykenisi saattamaan voimaan oikeutensa vastavuoroisuuteen.

Ribeiro e Castro
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin kiinnittää huomiota erääseen seikkaan, joka näyttää minusta laiminlyönniltä yhteisen kalastuspolitiikan alalla. Olisi tärkeää, että se otettaisiin huomioon vuonna 2002 alkavassa uudistuksessa, sillä se liittyy kalastusalan tilanteeseen syrjäisimmillä alueilla. Olisi tärkeää, että myös yhteisen kalastuspolitiikan alalla huomioitaisiin Amsterdamin sopimukseen tehdyt muutokset ja että siitä aiheutuvia mahdollisuuksia erityisesti Portugalille sekä Azoreille ja Madeiralle, mutta myös Ranskan ja Espanjan syrjäisimmille alueille tuotaisiin esille. Euroopan unionilla on mahdollisuus laajentaa yksinomaista talousaluettaan erityisen heikossa asemassa olevilla alueilla, ja on tärkeää korostaa tämän asian tulevaa strategista arvoa.
Marokon osalta arvostamme komission antamia tietoja, vaikkakin portugalilaisille niistä on vain laihaa lohtua. Portugalissa on ollut 40 alusta toimettomana vuoden 1999 joulukuusta, ja mikäli sopimus jonakin päivänä tehtäisiin, monista niistä on voinut tulla jopa käyttökelvottomia. Siksi kannatan kollegoideni Arlindo Cunhan ja Miguélez Ramosin esittämiä huomioita, joissa vaaditaan, että niin neuvosto kuin komissiokin olisivat tarmokkaampia vuoropuhelussaan Marokon hallituksen kanssa.
Yleisesti ottaen suhtaudumme vuonna 2002 tapahtuvaan yhteisen kalastuspolitiikan uudistamiseen varovaisen toiveikkaasti. On tunnettua, että Portugalin asenne on erittäin kriittinen, sillä jos kalastuksen pitäisi olla työllisyyden lähde, niin kokemus on osoittanut Portugalissa, että yhteinen kalastuspolitiikka on ollut työttömyyden lähde. Toivomme, että kiintiöiden pitäminen päätetyn mukaisina olisi ensimmäinen myönteinen merkki tulevaisuutta silmällä pitäen. Erityisen kiinnostuneina olemme havainneet, että viime vuosien kuulemistilaisuuksissa paljastuneeseen syrjinnän kohteeksi joutumisen tunteeseen on kiinnitetty huomiota ja että aluevesiongelmaa on harkittu asianmukaisesti. Lopuksi toivoisimme, kuten kollegamme Gallagher jo tähdensikin, että rannikkokalastukselle varattaisiin 24 meripeninkulmaa.

Fraga Estévez
Arvoisa puhemies, noudatetut menetelmät epäilyttävät minua yhä, etenkin Poignantin mietinnössä esiintyvät menetelmät, ja uskon yhäkin, että kalastusalan edustajien alueellisissa kokouksissa ilmaisemat mielipiteet ansaitsisivat osakseen syvällisempää erittelyä. Toisaalta Gallagher ja Poignant ovat esittäneet näkemyksiä, jotka ovat usein aivan vastakkaisia niille keinoille, joita yhteiseen kalastuspolitiikkaan tulisi kuulua. On tietenkin annettava tunnustus sille työlle, jonka he ovat tehneet a posteriori, pyrkiessään lisäämään kriteerejä, mutta Euroopan kansanpuolueen mielipide on, että joihinkin perusteemoihin on vielä jäänyt selviä ristiriitaisuuksia.
Siksi olemme esittäneet joukon tarkistuksia, joilla pyritään ennen kaikkea poistamaan vaikutelma siitä, että Euroopan parlamentti ei olisi määritellyt yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuutta koskevaa kriteeriä, koska se ei ole totta. Kenties emme ole yhtä mieltä konkreettisista toimista, mutta näistä mietinnöistä käy ilmi juuri se, että parlamentti yhtyy täysin kalastusalan näkemykseen siitä, että yhteinen kalastuspolitiikka tarvitsee perusteellisia muutoksia. Sen vuoksi pyydän tekemiemme tarkistusten hyväksymistä, koska ne eivät suinkaan merkitse palaamista hyödyttömiin keskusteluihin, vaan kuvastavat tätä pyrkimystä muutokseen ja tarvetta harkita syvällisesti kalastuspolitiikkaa, katse suunnattuna tulevaisuuteen eikä menneisyyteen.
Jos tämä tarve ei olisi niin ilmiselvä, viime joulukuussa pidetty ministerineuvoston kokous olisi jo saanut tien avatuksi. Näin ei voida jatkaa. Niistä virheistä, joita yhteinen kalastuspolitiikka on alusta alkaen raahannut mukanaan, ala joutuu maksamaan joka vuoden lopussa aina vain yhä jyrkemmillä alaa kohtaavilla leikkauksilla. Kun nyt tullaan siihen äärimmäiseen tilaan, jota tälle vuodelle on kaavailtu, on syytä kysyä, mikä talouden ala kykenee pysymään hengissä tällaisilla pelisäännöillä. Jos voimavarat ovat kerta kerralta huonommat, se johtuu siitä, että kalastustoimintaa säätelevässä politiikassa on joukko toisiinsa kytkeytyneitä puutteita, jotka eivät vain tee mahdolliseksi näitä virheitä, vaan suorastaan saavat niitä aikaan. Tämä ala, joka on pakotettu noudattamaan joukkoa vanhentuneita, ristiriitaisia ja usein käsittämättömiä sääntöjä, voi olla vain hyvin rajatusti vastuussa tällaisesta asiantilasta ja kuitenkin se joutuu yksin maksamaan seurauksista.
Yhteinen kalastuspolitiikka kaipaa syvällistä uudistusta, joka toisi ratkaisuja kalateollisuudelle, joka vastoin alaa säänteleviä määräyksiä ja jopa niistä huolimatta on kyennyt säilymään hengissä ja tehnyt mahdolliseksi luoda vaurautta ja työpaikkoja rannikkoseuduille. Siksi korostankin jälleen sitä, että koska esiintyy ilmiselvää tyytymättömyyttä varojenhoitopolitiikkaan, jonka loistavia tuloksia saimme taas kerran nähdä neuvoston joulukuisessa kokouksessa, kun tehtiin päätös saaliiden poisheittämisiä suosivasta suurimpien sallittujen saaliiden järjestelmästä, ja kun vieläkin ratkaisematta ovat sellaiset aiheet kuin suhteellinen vakaus ja vapaa pääsy merialueille, puhumattakaan siitä, että yhteisön noudattamaa yhteistä politiikkaa koskevat sopimukset sopeutettaisiin ajan tasalle, koska niissä on yhä kansallisuuden perusteella tapahtuvaa syrjintää, komissio ei voi tosissaan ehdottaa meille sellaista luonnosta vihreäksi kirjaksi, jonka se nyt on laatinut. Jos komissio todella uskoo Euroopan kalastuksen tulevaisuuden kulkevan sitä tietä, että enää ei yksinkertaisesti vain muuteta yhtä asetusta, vaan ehdotetaan keinoja, jotka ovat jo sisältyneet nykyisiin asetuksiin, ja jos komission suurenmoinen ehdotus ja suuri keksintö yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuutta silmälläpitäen on vain esittää monivuotisia suurimpia sallittuja saaliita ja edistää vesiviljelyä, niin silloin, arvoisa puhemies, on kenties jo tullut aika pyytää vakavissaan komissiota luovuttamaan paikkansa toisille, jotka kykenevät tuomaan uusia ajatuksia ja kantamaan edes vähäisimmän määrän vastuuta.

Candal
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan esittää kolme erittäin lyhyttä ja tiivistettyä näkökohtaa, jotka koskevat aiottua yhteisen kalastuspolitiikan uudistamista.
Ensimmäinen näkökohta: sisäisten aluevesien ja kalavarojen käyttö. Kalastusyhteisöjen perinteisen toiminnan ylläpitämisen pitää olla yksi Euroopan unionin huolenaiheista. Siksi minusta tuntuu keskeiseltä, että pääsyrajoitukset niin kutsutuille aluemerille säilytetään, erityisesti kun otetaan huomioon, että pienkalastustoiminta kuuluu keskeisesti jäsenvaltioiden rannikoiden voimavaroihin.
Toinen näkökohta: suhteellisen vakauden periaate ja yhteisön aluevesien ulkopuolella saatujen kalastusmahdollisuuksien täysimääräinen käyttö. Suhteellisen vakauden periaate on yhteisen kalastuspolitiikan kannatinpylväs. Tämän periaatteen noudattaminen unionin taloudellisten korvausten avulla saamien kalastuskiintiöiden osalta, niin kolmansien maiden kanssa tehtyjen kalastussopimusten avulla kuin alueellisten kalastusjärjestöjen hallinnoimilla vesilläkin, voi johtaa vääristyneisiin tilanteisiin. Tarkemmin sanoen: yhteisö ei käytä täysimääräisesti hyväkseen niitä kiintiöitä, jotka se hankkii vaivalloisesti kolmansien maiden kalavesiltä, vaikka on olemassa niiden käytöstä kiinnostuneita jäsenvaltioita. Niinpä niin kutsutuissa "etelän maiden" kanssa tehdyissä sopimuksissa sanotaan, että kun jäsenvaltiot ovat käyttäneet kalastusmahdollisuutensa, käyttämätön osa annetaan kaikkien asiasta kiinnostuneiden jäsenvaltioiden käyttöön, mutta niin kutsutuissa "pohjoisten maiden" kanssa tehdyissä sopimuksissa tätä menettelytapaa ei noudateta.
Euroopan unioni ei käytä täysimääräisesti niitä avomeren kalastuskiintiöitään, jotka alueelliset kalastusjärjestöt ovat sille antaneet, vaikka on olemassa jäsenvaltioita, joita ovat kiinnostuneita niistä kaloista, joita "urakoitsijat", anteeksi ilmaisu, eivät ole pyytäneet. Näiden valtioiden asema on siis sopimuspuolten kiintiöiden tarkistamisen takia heikentynyt.
Kolmas näkökohta: Euroopan unionin osa kansainvälisellä kentällä. Koska unioni kokonaisuudessaan on maailmanluokan kalastusmahti ja yksi kalatuotteiden suurimmista markkina-alueista, sen on vaadittava ja otettava itselleen sen merkitystä vastaava rooli kansainvälisissä järjestöissä ja erityisesti alueellisissa kalastusjärjestöissä. Arvoisa komission jäsen, kiitän teitä kovasti puheenvuorostanne ja pyydän, että neuvotteluissa Marokon kanssa te panostatte kaikkien 15 jäsenvaltion voimaan, ettekä toimi ainoastaan Portugalin ja Espanjan asianajajana.

McKenna
Arvoisa puhemies, kuten useat ovat maininneet, yhteinen kalastuspolitiikka ei ole onnistunut säilyttämään kalakantoja kannattavalle teollisuudelle riittävällä tasolla. Tämä johtuu ainakin osittain joidenkin asetuksessa 3760/92 määriteltyjen YKP:n tavoitteiden ristiriitaisuuksista.
On mahdotonta tyydyttää sekä markkinat että kalatalousala ja samalla suojella resursseja. Kun YKP:tä ensi vuonna tarkistetaan, sen ensisijaiseksi ja tärkeimmäksi tavoitteeksi täytyy asettaa kalakantojen säilyttäminen ja meriympäristön suojelu, ja ainoa tapa toteuttaa tämä on soveltaa kalastuksen hallintaan jyrkkää ja kattavaa varovaista lähestymistapaa. Varovaisen lähestymistavan pitäisi tarkoittaa, että ennen kuin mitään kalakantaa voidaan kalastaa kaupalliseen tarkoitukseen, täytyy vähintäänkin teettää tieteellinen arvio kalakannasta, ja että saaliin kokonaismäärän on oltava kantaa suojeleva.
Toisin sanoen joidenkin EU-maiden nykyisin harjoittamaa joidenkin kalalajien, joidenkin syvänmeren kalakantojen, ryöstökalastusta ei enää sallittaisi. Tämä tarkoittaa, että täytyy arvioida kaikkien uusien kalastusvälineiden tai nykyisiin kalastusvälineisiin tehtävien merkittävien muutosten mahdolliset vaikutukset kohteena olevaan kalakantaan tai muihin sivusaaliina saatuihin lajeihin tai niiden vaikutukset meriympäristöön. Tämä tarkoittaa kalakantojen suojelemisen huomioimista päätettäessä tasosta, jolla jokin kalakanta halutaan säilyttää. On yksinkertaisesti väärin käyttää suurinta mahdollista ylläpidettävissä olevaa tuottoa tai muita vertailupisteitä, sillä ne johtavat liikakalastukseen ja kalakantojen romahtamiseen.
Täytyy määritellä tavoitteet ja rajalliset vertailupisteet, joiden avulla kalakannat säilytetään riittävän korkealla tasolla, jotta vaara kalakannan ehtymisestä tai romahtamisesta olisi hyvin pieni. Tähän saakka paras määritelmä varovaisesta lähestymistavasta on kirjattu YK:n kalakantoja koskevaan sopimukseen, jossa on määritelty monet näistä ja muista periaatteista. EU on hyväksynyt nämä ajatukset joillekin kalakannoille, ja mielestäni sen on korkea aika alkaa soveltaa niitä omiin kalakantoihinsa.
Marokosta on puhuttu jo paljon, ja haluan vain sanoa, että olemme voimakkaasti sitä mieltä, että on täysin Marokon asia rannikkovaltiona, joka päättää yksin kaloistaan ja talousvyöhykkeestään, päättää, mitä se haluaa resursseillaan tehdä. Siksi vastustamme kaikkea poliittista tai taloudellista painostusta, jolla Marokkoa yritetään kannustaa tai kiristää allekirjoittamaan sopimus Euroopan unionin kanssa. Toiseksi olemme jyrkästi sitä vastaan, että Marokon kanssa mahdollisesti tehtävään sopimukseen sisältyisi pääsy Länsi-Saharan vesille. Emme tunnusta Marokon suvereniteettia alueella, eikä Marokolla siten ole mitään oikeutta neuvotella EU:n alusten pääsystä sinne, eikä EU:lla oikeastaan myöskään ole mitään oikeutta käydä tällaisia neuvotteluja Marokon kanssa tai sallia EU-maiden lipun alla purjehtivien alusten mennä kyseiselle alueelle, kuten aikaisemmin on tapahtunut.

Figueiredo
Arvoisa puhemies, kalastusalan taloudellinen ja sosiaalinen merkitys on tunnettu asia, eikä ainoastaan sen luomien välittömien ja välillisten työpaikkojen tasolla, vaan myös sen kehityksen takia, jota se merkitsee monien kalastusalueiden ja -yhteisöjen taloudelliselle kehitykselle, mukaan lukien rannikoiden pienkalastus, jonka avulla varmistetaan tuoreen kalan saanti ja Euroopan unionin perinteiden ja kulttuurien säilyminen. Kuten alueellisissa seminaareissa on todettu, yhteistä kalastuspolitiikkaa arvostellaan kuitenkin ankarasti, olipa kyse sitten sallittujen saaliiden ja kiintiöiden järjestelmästä tai monivuotisten ohjausohjelmien järjestelmästä, joiden puitteissa esiintyi syrjintää ja jotka eivät juurikaan hyödyttäneet alaa. Tämän takia niitä jäsenvaltioita, jotka ovat täyttäneet tavoitteet, ei pitäisi rangaista uusilla kalastamista koskevilla supistuksilla ennen kuin muut valtiot ovat täyttäneet aiemmissa monivuotisissa ohjausohjelmissa asetetut tavoitteet.
Yhtä selväksi tuli, että suurin osa ammattikalastajista epäilee tieteellisiä lausuntoja kalavarojen hallinnoimisesta ja säilyttämisestä, vaikka he eivät asetakaan kyseenalaiseksi lajien suojelemista. Sen takia yhteistä kalastuspolitiikkaa on uudistettava perusteellisesti, ja siihen on otettava mukaan kalastajat ja muut päätöksenteosta kiinnostuneet osapuolet, jotta heidän kokemustaan ja kykyjään voitaisiin käyttää toimivamman ja todellisuuspohjaisemman järjestelmän rakentamiseksi. On vaadittava asianmukaisia rakenteellisia toimia kalastuksesta elantonsa saavien yhteisöjen ylläpitämiseksi sekä taloudellisia ja sosiaalisia toimia, joiden avulla voidaan parantaa kalastajien elinoloja, sillä mahdolliset toimet lajien säilyttämiseksi eivät saa koitua heidän vahingokseen, niin kuin sardiininkalastajille on käynyt Pohjois-Portugalissa. Lisäksi on otettava huomioon syrjäisimpien seutujen erityislaatu. Niin kuin Gallagherin mietinnössä todetaan, on erityisen tärkeää laajentaa yksinomaista aluetta 24 meripeninkulmaan, mistä parlamentti on sitä paitsi tehnyt päätöksen aikaisemmin. Maailman kauppajärjestössä käynnissä olevien neuvottelujen osalta on tärkeää tähdentää, kuten Varela Suanzes-Carpegna tekee mietinnössään, että yhteisön kalastusta ei voida arvioida pelkästään talouden näkökulmasta ainoastaan tavarakauppana. EU:n kalastus on luonteeltaan monitoiminnallista ja se vaikuttaa rannikkoalueiden sosiaalisten ja taloudellisten verkostojen yhdistymiseen, se on elämäntapa ja osa yhteenkuuluvuutta monilla rannikkoseuduilla, minkä lisäksi kalastus varmistaa elintarvikkeiden saatavuuden.
Arvoisa puhemies, haluan puhua vielä kansainvälisistä kalastussopimuksista, joilla on keskeinen osa eurooppalaisen laivaston suorittamissa ja omille markkinoillemme suuntautuvassa kalantoimituksessa. Olemme kuitenkin saaneet tänne erityisen huolestuttavia tietoja, ei vain Angolan kalastussopimuksen viivästymisestä, vaan myös vaikeuksista Marokon kalastussopimuksen uudistamisessa. Sen lisäksi, että olemme saaneet jo esitetyn selvityksen, on ryhdyttävä toimiin, jotka takaavat kalastajien suojelun ja tästä tilanteesta esimerkiksi Portugalissa kärsivien varustamoiden oikeudet.

Van Dam
Arvoisa puhemies, komission täytyy muotoilla uusi yhteinen kalastuspolitiikka vuonna 2001. Mielestäni on erittäin tärkeää, että komissio ottaa kalastusalan voimakkaasti mukaan valmistellessaan päätöksiään. Muuntaessaan tutkimustuloksia pyyntirajoituksiksi komission täytyy tiedemiesten lisäksi kuulla myös kalastajia, sillä muuten sallittujen kokonaissaaliiden ja kiintiöiden määrääminen herättää heissä aiheetonta vastarintaa. Kalastajat ainakin Alankomaissa tunnustavat pyyntirajoitusten hyödyllisyyden, jos ne ovat hyvin perusteltuja. Huono esimerkki on hiljattain alankomaalaisille kalastajille asetettu kampelan ja merianturan pyyntikielto, joka maksaa heille 35 miljoonaa euroa. Tämä rajoitus on Euroopan kalastusneuvoston mukaan tarpeen turskan suojelemiseksi, kun taas biologit väittävät, että tällaista lausuntoa ei ole koskaan annettu ja että kysymys on poliittisesta päätöksestä.
Eurooppalaiset kalastajat toimivat keskenään hyvin erilaisilla vesillä. Tämä vaatii alueellista lähestymistapaa täysin Euroopan unionin toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Tämä tarkoittaa, että Alankomaat kehittää Pohjanmeren-politiikkaa yhdessä muiden Pohjanmeren valtioiden kanssa. Nämä maat päättävät, onko Pohjanmeren herkässä järjestelmässä tilaa muilta alueilta tuleville aluksille. Jos unioni pakottaa sallimaan muiden alusten pääsyn Pohjanmerelle, vielä kiintiöimättömien kalalajien kiintiöinti on todellinen vaihtoehto kiintiöityjen kalojen sivusaaliiden rajoittamiseksi.
Lopuksi haluan yhtyä esittelijä Gallagherin kysymykseen komission kolmansien maiden kanssa tekemien kalastussopimusten kustannus-hyötyanalyysista. Hyötyvätkö kaikki jäsenvaltiot samassa suhteessa tästä yhteisön rahojen käytöstä? Epäilen sitä vahvasti.

Stevenson
Arvoisa puhemies, kollegoideni Varelan, Cunhan, Poignantin ja Gallagherin mietinnöistä käymämme keskustelun taustalla on EU:n kalatalousalan kriisi. Pohtiessamme näissä mietinnöissä esiin tuotuja YKP:n radikaaleja uudistuksia, jotka ovat selvästi tarpeellisia ja odotettuja, teemme sen tietoisina siitä, että kalakannat hupenevat kiihtyvään tahtiin. Liian monet kalastajat jahtaavat liian harvoja kaloja. Tämän seurauksena EU:n kalastuslaivastot kutistuvat ja tuhansia työpaikkoja katoaa mereltä ja maalta.
Pohjanmeren tilanne on erityisen huolestuttava. Neuvosto ilmoitti joulukuussa rajuista leikkauksista saaliiden kokonaismäärissä ja kiintiöissä. Nyt komissio suunnittelee tilapäisiä hätätoimia, joilla pyritään palauttamaan alalla kestämättömille tasoille pudonneet turskakannat.
Kuten kollegani, muut skotlantilaiset parlamentin jäsenet, olen äärimmäisen kiitollinen komission jäsen Fischlerille siitä, että hän suostui tapaamaan meidät aiemmin tänä iltana keskustellakseen näistä dramaattisista hätätoimista. Suhtaudumme myönteisesti komission jäsen Fischlerin ystävälliseen tarjoukseen tavata alan johtajia ja keskustella vaihtoehdoista niille erittäin jyrkille ehdotuksille, joita kalastuksen pääosasto on äänekkäästi mainostanut viime päivinä.
Sellaisen järkevän monivuotisen turskakannan palauttamissuunnitelman laatiminen, joka sisältää realistisia teknisiä säilyttämistoimenpiteitä, turskan kutupaikkojen rauhoittamisen ja suurempien uusien kalastusalusten kieltämisen, on varmasti viisaampaa kuin sellaisen suunnitelman toteuttaminen, joka sallii teollisen kalastuksen jatkumisen laajoilla rajoitetuilla alueilla ja joka saattaisi ajaa puolet Skotlannin laivastosta vararikkoon.
Poignantin ja Gallagherin mietintöihin on esitetty joitakin tarkistuksia, joilla pyritään poistamaan 6/12 meripeninkulman rajoitukset, lakkauttamaan Shetlannin suoja-alue ja vapauttamaan pääsy Pohjanmerelle. Jotkin jäsenvaltiot selvästikin pitävät Pohjanmeren resursseja jättipottina. Toivottavasti tämä keskustelu saa heidät järkiinsä.

Kindermann
Arvoisa puhemies, miltä Euroopan unionin yhteinen kalastuspolitiikka näyttää ja miltä sen on tarkoitus näyttää vuoden 2002 jälkeen? Tämä on liikuttanut kalastusta käsittelevien tahojen mieliä jo hyvän aikaa. Poignantin ja Gallagherin mietinnöt ovat tärkeitä virstanpylväitä uudistuksen valmistelua koskevassa keskustelussa. Varsinainen uudistuskeskustelu alkaa kuitenkin vasta komission vihreän kirjan esittämisen jälkeen seuraavien kuukausien aikana. On kuitenkin ymmärrettävää, että hyvin erilaisten kalastusintressien edustajat Euroopan unionissa yrittävät jo nyt vaikuttaa komission sisällä käynnissä olevaan uudistuksen valmisteluprosessiin.
Komissiolle esitettiin monia vaatimuksia. Tällä hetkellä on mielestäni kuitenkin liian varhaista, että Euroopan parlamentti määrittelee kantansa yksiselitteisesti. Meidän pitäisi keskittyä näiden molempien mietintöjen yhteydessä käsittelemään ongelmia ja keskustelemaan erilaisista ratkaisutavoista.
Molemmat esittelijät ovat investoineet tähän paljon työtä ja korostaneet yhteisen kalastuspolitiikan keskeisiä ongelmia. Siitä haluaisin kiittää heitä lämpimästi.
Haluaisin poimia näistä ongelmista vain kolme. Ensinnäkin vesille pääsyä koskeva ongelmallinen kysymys, jota pitäisi ainakin harkita uudelleen uudistuksen yhteydessä. Suoja-alueiden määrittämisen on perustuttava tieteellisiin analyyseihin, joiden tuloksista on sitten tehtävä vastaavat johtopäätökset.
Toiseksi: alueellistuminen on toinen iskusana, joka herättää toistuvasti ristiriitaisia keskusteluja. Siinä yhteydessä ei ole kyse jonkinlaisesta uudelleenkansallistamisesta. Meillä on EU:ssa yhteinen kalastuspolitiikka, joka tulee säilymään myös jatkossa.
Kolmanneksi: lopuksi haluaisin korostaa vielä kerran, miten tärkeää on ottaa koko kalastusala - kalastajat, tiede, teollisuus ja niin edelleen - mukaan edessä olevaan uudistusprosessiin. Vain siten me voimme vahvistaa uuden yhteisen kalastuspolitiikan hyväksyntää osapuolten keskuudessa.

Piétrasanta
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin kalastuspolitiikka on laaja aihe. Käsittelen sitä tässä maailmanlaajuistamisen ja Guinea-Bissaun erityisongelman näkökulmasta.
Muistutan, että vihreiden ryhmä kannattaa luonnon tasapainoa kunnioittavaa kalastusta, pienimuotoisen kalastuksen kehittämistä - joka tarjoaa paljon työpaikkoja - ja kalakantojen tilan huomioivaa valikoivaa kalastusta. Ei riitä, että saavutetaan yrityksiä tyydyttävä taloudellinen kehitys, vaan myös sosiaaliset näkökohdat täytyy turvata.
Emme kannata tukien maksamista teolliselle ryöstökalastukselle, jossa vedestä nostetaan valikoimatta kaikki, haaskataan kalalajeja ja vahingoitetaan elintarvikkeiden turvallisuutta ja biologista monimuotoisuutta, samalla kun laivojen määrän annetaan kasvaa liian suureksi jne. Mielestämme valvomattomat markkinavoimat ovat yksi tärkeimmistä syistä tällaiseen liikainvestointiin, ja nämä kysymykset pitää ottaa esiin WTO:n tulevissa kaupan vapauttamista koskevissa neuvotteluissa.
Pyydämmekin siis komissiota esittämään muille WTO:n jäsenille asianmukaisia ehdotuksia niin tukia saavien alojen määrittelemisestä kuin sosiaalisesta ulottuvuudesta. Lisäksi emme yleisesti ottaen kannata kahdenvälisiä sopimuksia, joita Euroopan unioni tekee sellaisten kolmansien maiden kanssa, jotka ovat usein pieniä ja joiden budjetit ovat usein samaa suuruusluokkaa kuin myönnetyt tuet.
Meidän täytyy mahdollisuuksien mukaan pysyä yhtenäisellä tasolla. Hyväksymme kuitenkin Guinea-Bissaulle tehdyn 6,5 miljoonan euron varauman, sillä se on tarkoitettu paikallisen kalastuksen tukitoimiin, infrastruktuuriin ja valvontatoimiin, ja varojen käytöstä esitetään parlamentille yksityiskohtainen kertomus.

Lisi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan aivan ensimmäiseksi onnitella kollega Varelaa, joka on laatinut meille mietinnön, jossa on näkemystä ja johon koko valiokunta yhtyy, ja kollega Cunhaa, joka on myös tehnyt erinomaista työtä. Ei ole kuitenkaan epäilystäkään siitä, että kaikkein arkaluonteisimmat asiat ja aiheet, joita tänään käsittelemme, liittyvät Gallagherin ja Poignantin mietintöihin, kuten kollegat jo totesivat.
En toista niitä teknisiä syitä, joiden vuoksi seuraavat aiheet ovat arkaluonteisia: 6/12 meripeninkulman vyöhyke, rannikkojen suljetut alueet, suhteellisen vakauden periaatteen säilyttäminen ja alueellistaminen, joka saatetaan joissakin yhteyksissä tulkita uudelleenkansallistamiseksi. Olen yhtä mieltä näiden aiheiden erityisluonteesta ja arkaluonteisuudesta, jota kollegat ovat korostaneet. Tältä osin uskon, että juuri siksi, että meneillään on uudistusvaihe - ja uudistus toteutetaan juuri siksi, että nykyinen järjestelmä ei toimi, muuten emme suunnittelisi uudistusta - meidän on oltava hyvin tietoisia siitä, että emme voi jättää kaikkea ennalleen, emmekä voi toisaalta myöskään jättää antamiimme suuntaviivoihin ristiriitoja. Tästä syystä PPE on esittänyt tarkistuksia, joilla juuri pyritään johdonmukaistamaan kantoja.
Haluaisin kuitenkin esittää yhden ainoan kehotuksen komission jäsenelle ja kaikille meille: on tärkeää, että löydämme näissä kysymyksissä tasapainon, ja tähän on myös tärkeä poliittinen syy. Takanamme on joulukuun täysistunto, jossa me kaikki - komissio ja parlamentti - arvostelimme Nizzan huippukokousta, koska siellä käynnistyi uudestaan prosessi, jonka suuntana on kansallistuminen ja maiden omien etujen varjelu, ja totesimme, että tuo neuvoston kokous ajoi yhteisömenetelmän kriisiin. Nyt meidän on työskenneltävä, jotta yhteistä politiikkaa ei sivuuteta juuri tällä esimerkkiasemassa olevalla alalla, mutta sitä silmällä pitäen meidän on vastattava valittajille - ammatinharjoittajille - että osallistuminen ei ole riittävää, että toteutetuista valinnoista ei ole yksimielisyyttä ja että siten yhteistä osallistumista päätöksentekoprosessiin ei ole.
Jos teemme näin, jos onnistumme osoittamaan - ja olen varma siitä, että voimme onnistua tässä - että hyvää yhteistä politiikkaa voidaan tehdä, ei rankaisemalla eroista vaan hyödyntämällä niitä ja ottamalla mukaan kaikki jäsenvaltioiden ammatinharjoittajat, erityisesti kalatalouden ammatinharjoittajien koko kirjo.

Stihler
Arvoisa puhemies, on aina mukava nähdä samat harvat kasvot jokaisessa kalastusta koskevassa keskustelussa, ja haluan vakuuttaa komission jäsen Fischlerille sekä kollegoilleni ja ystävilleni, että vaikka meitä saattaa olla vain vähän, niin seuraamme kaikki tarkasti kalatalousalaa, ja riippumatta siitä, kuinka myöhään keskustelu käydään, voitte olla varmoja, että olemme kaikki paikalla.
YKP:n uudistaminen ja vihreän kirjan julkaisu ajoittuvat kalatalousalan kannalta kriittiseen aikaan. Me kaikki täällä parlamentissa haluamme ylläpitää kalatalousalaa, emmekä vähiten siksi, että nautimme kalojen syömisestä, mutta samaan aikaan saamme vakavia tieteellisiä todisteita kalakantojen ehtymisestä, jopa siinä määrin, että jotkin kalalajit saattavat kadota kokonaan.
Kuten useat skotlantilaiset kollegani ovat maininneet, turskakysymys on tällä hetkellä Skotlannissa paljon esillä. Joidenkin mukaan voi olla, että jo ennen vihreän kirjan julkaisua, suuri osa Skotlannin laivastosta saattaa kadota suurimman sallitun saaliin ja kiintiöiden supistamisen sekä esitettyjen turskakannan palauttamisehdotusten vuoksi. Toisten mukaan koko kalatalousala katoaa ilman suojelutoimia, he muistuttavat Nature-lehdessä vuonna 1996 julkaistusta artikkelista, jossa varoitettiin turskakantojen romahtamisesta. En tiedä, kuinka aiotte ratkaista ongelman, mutta se on pakko tehdä ennen vuoden 2002 loppua.
Kalatalousalalla, tieteellisen tutkimustyön ja suojelun parissa työskentelevien ihmisten kanssa käymieni keskustelujen perusteella vaikuttaa siltä, että kaikki asianomaiset haluaisivat osallistua nykyistä enemmän. Skotlantilaisten kalastajien liitto ja WWF ovat yhdistäneet Skotlannissa voimansa ja ehdottaneet parempaa työskentelytapaa. YKP:n vyöhykkeisen hallinnon ja laajemman alueellistamisen ehdotus on varteenotettava, ja sitä tukevat niin kalastajat kuin luonnonsuojelijatkin. Muissakin maissa on esitetty ehdotuksia. Se on keskustelun kannalta puhtaasti myönteistä.
Totean lopuksi, että meillä on tänä vuonna ja ensi vuonna tilaisuus korjata YKP:n puutteet. Odotan innokkaasti aiheesta tulevaisuudessa Strasbourgissa tiistaisin käytäviä keskusteluja.

Nogueira Román
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Fischler, komission puheenjohtaja Romano Prodi sai Marokon kuninkaalta kunniamerkin, ja samaan aikaan te allekirjoititte tämän maan kanssa yhteistyösopimuksen, josta kalastus oli jätetty kokonaan pois. Euroopan Kanariansaarten ja Saharan puoleinen laivasto ei ole enää vuoteen lähtenyt merelle ja tuhansia työntekijöitä on jäänyt maihin. Komissio ei ole ottanut vastuuta asiasta, vaan se on valmis allekirjoittamaan rajoitetun ja kelvottoman sopimuksen, joka veisi laivastomme tuhoon kahdessa tai kolmessa vuodessa.
Parlamentin päätöslauselmia väheksytään ja itse toimielintä aliarvioidaan. Jäsenvaltiot, erityisesti Espanja, kääntävät kasvonsa muualle ollakseen näkemättä. Galician, Andalusian, Kanariansaarten ja Portugalin varustamoilla, kalastajilla ja vahinkoa kärsineellä väestöllä on nykyään Euroopan unionista tämä valitettava käsitys. Arvoisa komission jäsen Fischler, olen pahoillani joutuessani sanomaan teille, että huonommin ette olisi voinut toimia.

Maat
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää molempia kollegoita, Gallagheria ja Poignantia, siitä, millä tavalla he ovat toimineet uuden vihreän kirjan hyväksi, koska tämä keskustelu muistuttaa itse asiassa valmistelua, ja me voisimme sanoa, että käytämme näitä mietintöjä väärin sopivalla tavalla näkemykseen siitä.
Kun tarkastelemme kalastuspolitiikkaa, on oikeastaan yksi asia, josta meidän täytyy sanoa, että suuntaa täytyy joissakin kysymyksissä muuttaa, ja haluaisin antaa panoksen keskusteluun luonnollisesti myös siltä alueelta käsin, josta olen kotoisin, osoittaakseni, mitä odotamme vihreältä kirjalta. Ensimmäinen asia on valvonta EU:n sisällä ja erityisesti kiintiöiden valvonta. Se täytyy säännellä paremmin tulevaisuudessa, koska siitä riippuu politiikan kohtalo, ja sellaiseen politiikkaan, josta halutaan tehdä tosiaankin hyvin jäsenneltyä, täytyy myös liittyä hyvää valvontaa. Tämä on myös tärkeä asia, ja aikanaan meidän täytyy myös harkita seuraamuksia tällä osa-alueella, kun mailla ei ole asianmukaisia järjestelmiä kiintiöiden valvontaa varten.
Toinen tärkeä asia tulevan politiikan kannalta on uudelleenjärjestelyohjelma, jota tulee kehitellä nykyisen monivuotisen ohjausohjelman korvaamiseksi. Eurooppalaisten tukien tulee koitua ennen kaikkea todellisen kapasiteetin laskemisen sekä ympäristö- ja laatuinvestointien hyväksi, joihin liittyy seuraavia toimia. Ensimmäinen on meripäiväjärjestelmä kaikkiin EU:n jäsenvaltioihin. Tästä on saatu minun kotimaassani erittäin hyviä kokemuksia, mikä kävi myös ilmi Brysselissä muutama kuukausi sitten pidetyssä kalastuskonferenssissa. Toinen asia on verkkojen käyttöä koskeva palkkiojärjestelmä, joka rajoittaa sivusaaliita, mikä on todellinen teknologinen parannus. Kolmas asia on niin sanottu siirtämisjärjestely niitä alueita varten, joihin kalakannan väheneminen on vaikuttanut merkittävästi. Tarkoitan esimerkiksi Euroopan sellaisia alueita, jotka ovat voimakkaasti riippuvaisia turskakannasta ja sen vähenemisestä. Euroopan täytyy todellakin investoida tähän.
Neljäs asiani on kalastuspolitiikan uudelleenjärjestely, joka täytyy edelleen suunnitella.
Viides asia on todellinen investoiminen elintarviketurvallisuuteen, koska dioksiinikeskustelussa aletaan lähestyä kalastusalaa, ja meillä täytyy olla siinä asianmukainen vastaus.
Kuudes asia on se, että meidän täytyy ehdokasvaltioiden ympäristöongelmien yhteydessä kiinnittää unionin laajentuessa painokkaasti huomiota ongelmiin, joita näissä maissa esiintyy myös elintarviketurvallisuuden alalla.

Bautista Ojeda
Arvoisa puhemies, olemme tilanteessa, jossa komissio ja neuvosto ovat täysin kyvyttömiä käymään neuvotteluja kansalaisten edustajina. Tuoreimman eurobarometrin tulokset enteilevät lisääntyvää epäluuloisuutta, joka kenties totuudenmukaisesti kuvastaa tätä neuvottelukyvyttömyyttä.
Marokon sopimuksessa näiden toimielinten painoarvo on ollut nolla. Jo Ranska sanoi aikanaan puheenjohtajana, että se ei kyennyt turvaamaan sopimusta. Meitä kohtaa siis täysimääräinen yhteiskunnallinen ongelma eikä meillä ole sille todellista vaihtoehtoa. Nyt jotkut kalastuskaupungeistamme kehittävät talouselämäänsä Marokon viljelemän ja markkinoiman ja meidän eurooppalaisten kuluttaman huumeen ympärille ja osittain sen ansiosta.
Marokon kuningassuvun kiristyskeinoon käydä neuvotteluja joillakin Saharan kansalle kuuluvien kala-apajien kalavaroilla komissio vastaa pitämällä yhteisön kalastajia todellisina vihollisinaan, leikkaamalla näiden kiintiöitä ja näin osoittamalla Marokolle, mitä tietä sen tulee jatkaa, eikä komissio edes esitä vaihtoehtoja. Voiko joku tänään taata, että kaikki yhteisön alukset, jotka joskus ovat olleet tekemisissä Marokon kalastuksen kanssa, ovat ankkurissa? Niinpä Marokon ja Euroopan unionin suhteet varmaankin heikentyvät vakavasti. Kaikilla tähän sopimukseen osoitetuilla määrärahoilla on rahoitettava täysimääräisesti kärsimään joutuville alueille annettavia vaihtoehtoja.
Tällä välin komission puheenjohtaja yrittää ratkaista viime hetkellä ikivanhaa ongelmaa. Meitä huolestuttaa se, että ehdotettu ratkaisu on vain tiedotusvälineille esitetty kasvojen kaunistus eikä todellinen ongelman ratkaisu.

Musotto
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, maailmanlaajuistuminen on voimistuva ilmiö, joka vaikuttaa innovaatioihin ja tuo mukanaan huomattavia muutoksia kaikille talouden aloille. Yhdyn kollega Varelan sanoihin siinä, että maailmanlaajuistuminen on ilmiö, jolla on erisuuntaisia vaikutuksia erilaisissa konkreettisissa tapauksissa. Jos se monille onkin haaste, joka luo rikkautta ja mahdollisuuksia, toisille, eli niille, jotka eivät osaa tai voi sopeutua muutoksiin, se aiheuttaa ongelmia ja tyytymättömyyttä.
Kalastusalalla mukautumisella maailmanlaajuiseen talouteen on ollut erilaisia seurauksia. Sisilian ja Sardinian kaltaisessa ympäristössä maailmanlaajuistumisen vaikutukset uhkaavat tosiaankin eräitä rannikoiden pienimuotoisen kalastuksen laivastoja, jotka tähän asti ovat kehittyneet ja säilyneet hengissä paikallisessa toimintaympäristössä, ja monissa tapauksissa pienimuotoisen kalastuksen laivastot ovat paikallisyhteisöille taloudellinen tukipilari, jonka varassa ne elävät.
Kun siis Maailman kauppajärjestössä puhutaan kaupan vapauttamista koskevista neuvotteluista, on otettava huomioon olojen erilaisuus, jotta ei päädytä jo ennestään alennettujen tullimaksujen täydelliseen vapauttamiseen, joka saattaisi aiheuttaa peruuttamattomia vahinkoja ja tukahduttaa koko alan. Meidän on siis kannatettava kaupan vastavuoroisuuteen perustuvaa tullimaksupolitiikkaa, ottaen huomioon, että monissa maissa Euroopasta tuleville tuotteille asetetaan muita esteitä kuin tullimaksuja, jotka estävät vapaiden markkinoiden oikean toiminnan.
Meidän on lisäksi estettävä joidenkin sellaisten pitkälle vaeltavien kalalajien kalastus, joita Euroopassa uhkaa biologisen kasvun lakkaaminen mutta joita voidaan muissa maissa kalastaa ja sitten myydä yhteisön markkinoille.
Olisi myös syytä tarkistaa eräitä vallitsevia kaupallisia suosituimmuusasemia, koska jotkin kolmannet maat ovat jo saavuttavat kehitystason, joka ei enää anna aihetta tällaisen suosituimmuusaseman myöntämiseen.
Lopulta on kannatettava Euroopan unionin politiikkaa, jonka mukaan kolmansista maista tulevien tuotteiden pääsy yhteisömarkkinoille kytketään eurooppalaisen laivaston pääsyyn niiden maiden kalavesille, joiden kanssa neuvotteluja käydään.

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, haluaisin kiittää aluksi komission puolesta lämpimästi ensinnäkin kaikkia esittelijöitä mutta myös kalatalousvaliokuntaa samoin kuin muita asianomaisia valiokuntia kattavasta työstä, jota ne ovat tehneet ennen tätä tämänpäiväistä keskustelua. Haluaisin kiittää erityisesti myös kalatalousvaliokunnan puheenjohtaja Varelaa kaikkien töiden koordinoimisesta ja hänen mielenkiintoisesta valiokunta-aloitteisesta mietinnöstään.
Jäsen Varela, te osoitatte mietinnössänne erittäin selvästi, että yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuudesta ei voida puhua ottamatta huomioon kalastuksen laajempaa taloudellista ympäristöä. Kaiken muun taloudellisen toiminnan tapaan maailmanlaajuistuminen koskee myös kalastusta. Voin allekirjoittaa täysin monet mietinnössänne ja siihen kuuluvassa päätöslauselmassa esitetyt asiat. Te korostatte, että eurooppalainen kalastuspolitiikka on sitoutunut monitoiminnallisuuden periaatteeseen, siis kestävään kalatalouteen, jossa säilytetään kalavarat ja suojellaan meriä ja jossa kalastusta harjoittavat rannikkoalueet antavat tärkeän panoksen taloudellisiin ja sosiaalisiin rakenteisiin.
Aivan erityisen myönteisenä pidän myös tukeanne taistelussa laitonta ja vastuutonta kalastusta vastaan. Meillä on jatkossa vielä tilaisuus keskustella yhteisön ratkaisuista tähän polttavaan ongelmaan. Havaitsen kuitenkin jo nyt, että myös te kannatatte tältä osin päättäväisempää toimintaa.
Kolmesta mietinnön kohdasta on mielestäni vielä keskusteltava. Ensinnäkin havaitsen mietinnössä tietynlaisen pyrkimyksen suojella kalastusta voimakkaammin kansainväliseltä kilpailulta. Sitä perustellaan sillä, että kalastus on tärkeä työnantaja tietyillä rannikkoalueilla. Se pitää varmasti paikkansa, mutta jos me vaadimme yksipuolisesti, että työpaikat on säilytettävä ehdottomasti vain kalastuspolitiikan avulla, emmekä tarkastele rannikkoalueen paikallista tilannetta kokonaisuutena, ajaudumme vaaraan antaa tukea mahdollisesti väärään suuntaan. Sen vaikutukset olisivat kielteisiä sekä kalavaroille että työpaikoille.
Kalastuksen on kyettävä seisomaan omilla jaloillaan. Se voi johtaa muutamissa tapauksissa nykytilanteen heikkenemiseen, mutta jos sellaiset rakenteelliset sopeuttamiset koskevat alueita, yhteisön on tietysti autettava niitä. Me autamme ehkä tehokkaimmin antamalla ennen kaikkea nuorille tulevaisuuden ja tarjoamalla heille kalastukselle vaihtoehtoisia työllistymismahdollisuuksia.
Toiseksi haluaisin käsitellä teidän mainitsemianne WTO:n puitteissa käytäviä neuvotteluja. Kuten tiedätte, tällä hetkellä ei ole ylipäänsä sovittu, aloitetaanko yleensä uusi WTO:n neuvottelukierros ja missä laajuudessa se toteutetaan. Mutta vaikka kattava neuvottelukierros järjestetään, uskallan epäillä, että yhteisö olisi valmis vastavuoroisuuteen kalastuksessa aiheiden kohdalla, joista silloin on kyse, esimerkiksi investoinnit tai etabloitumisoikeus. Siten tähän saakka kalastusalaan ovat saaneet investoida useimmissa jäsenvaltioissa vain kyseisen jäsenvaltion kansalaiset tai EU-maan kansalaiset.
Kolmanneksi: haluaisin lopuksi muistuttaa teitä siitä, että yhteisen kalastuspolitiikan alkuajoista lähtien on hyväksytty, että yhteisöllä on osallistumis- ja äänioikeus. Suuremmasta vaikutusvallasta kansainvälisen kalastuspolitiikan muotoilemiseen saatava hyöty korvaa kirkkaasti puhtaasti numerollisen haitan. Tiivistäen haluaisin todeta, että te, jäsen Varela, olette antanut mietintönne myötä tärkeän panoksen yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuudesta jatkossa käytävään keskusteluun. Komissio ottaa teidän pohdintanne varmasti mahdollisimman laajasti huomioon tulevassa vihreässä kirjassaan.
Tulen siten Gallagherin ja Poignantin mietintöihin ja päätöslauselmaesityksiin. Molempien mietintöjen lähtökohta on sama. Yhteisön kalastusalaa painostetaan heti useammaltakin taholta. Kalavarat vähenevät, laivastossa on ylikapasiteettia, ja pääsystä kolmansien maiden vesille tulee yhä vaikeampaa. Olen iloinen, että te yhdytte pääosin komission kalastuspolitiikan soveltamista vuosina 1996-1998 koskevan kertomuksen sisältämään arvioon. Muutamia edistysaskelia kyettiin tosin saavuttamaan, mutta - haluaisin mainita vain kiintiöiden hallintojärjestelmän perustamisen vuosittaisen jouston periaatteelle tai uusien TACien (suurin sallittu saalis) antamisen Pohjanmeren sääntelemättömille lajeille tai teknisiä toimenpiteitä koskevan asetuksen antamisen tai kalastusalusten järjestelmällisen satelliittivalvonnan (VMS) käyttöönottamisen - meidän on myönnettävä, että me emme onnistuneet kääntämään myönteiseksi monia kaupallisesti tärkeitä kalavaroja kuten turskaa tai kummeliturskaa koskevaa kielteistä suuntausta. Molemmat esittelijät korostavat myös seuraavia merkittäviä puutteita, jotka todettiin jo komission kertomuksessa: kalastuksen rajoitukset eivät ole toimineet lainkaan tai vain riittämättömästi, Välimeren maiden soveltamia teknisiä toimenpiteitä koskeva asetus on pantu täytäntöön vain puutteellisesti, neljäs monivuotinen ohjausohjelma ei ole läheskään tarpeeksi kunnianhimoinen eikä valvontaa koskevia määräyksiä tehostettu, kuten me ehdotimme vuonna 1998.
Kalastusalan eri edustajien kanssa pidetyt kokoukset ovat myös osoittaneet, että meidän on joko parannettava tai ylipäätään uudistettava perusteellisesti kalastuspolitiikan monia näkökohtia saavuttaaksemme vastuullisen ja kestävän kalastuksen. Eri mielipiteistä huolimatta osapuolet ovat pääosin samaa mieltä siitä, että meidän on tehtävä enemmän. Meidän on erityisesti tehostettava valvontaa, pantava säännöt paremmin täytäntöön, vähennettävä poisheittämistä, tuettava tieteellistä tutkimusta ja otettava osapuolet, erityisesti kalastajat itse, varhaisemmassa vaiheessa ja intensiivisemmin mukaan kalastuspolitiikkaa koskevaan päätöksentekoprosessiin.
Komissio yhtyy siksi molempiin päätöslauselmaesityksiin useissa kohdissa. 6/12 meripeninkulman vyöhykettä koskevassa arkaluonteisessa kysymyksessä komissiolla on kuitenkin se vaikutelma, että osapuolten enemmistö kannattaa nykytilanteen säilyttämistä.
Muutaman viikon kuluttua komissio julkistaa vihreän kirjan yhdessä kertomusten kanssa asetuksen 3760 14 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Meidän on hyödynnettävä silloin alkavaa keskustelua keskustellaksemme kertomuksissa osoitettujen puutteiden korjaamisesta ja siihen sopivista ratkaisuista, jotta annamme yhteisön kalastusalalle jälleen tulevaisuuden kehitykseen joustavasti mukautuvan perustan.
Kolmen esittelijän yksimielisesti mainitsemat tämän uudistusprosessin päätavoitteet ovat päätöslauselmaesitysten mukaan seuraavat: ylikapasiteetin vähentäminen ja ympäristö- ja kalastuspolitiikkojen yhteneväisyyden parantaminen kalavarojen säilyttämiseksi ja palauttamiseksi, kalastukseen välittömästi liittyvien osapuolten ottaminen voimakkaammin mukaan päätöksentekoon ja paikallisten tai kiireellisten ongelmien tehokkaampi ratkaiseminen sääntöjen noudattamisen ja toteuttamisen varmistamiseksi ja koko kalastuksen hallinnan parantamiseksi, siis kaikki, mitä sana hyvä hallintotapa pitää sisällään. Sitten kalastusalan luominen, jolla kalastus on kestävää mutta joka on myös taloudellisesti elinkelpoinen ja kansainvälisesti kilpailukykyinen - siinä yhteydessä meidän pitäisi kuitenkin myös auttaa samalla niitä, joiden on etsittävä muuta työtä. Uudistuksen tavoitteena on edelleen nykyaikaisen kalastusulkopolitiikan kehittäminen tiiviissä sopusoinnussa muiden yhteisön politiikkojen kanssa, jotta saavutetaan kalavarojen vastuullinen ja rationaalinen kalastaminen ja ennen kaikkea kehitetään uudelleen Välimeren ulottuvuutta.
Tulen siten jäsen Cunhan Guinea-Bissauta käsittelevään mietintöön. Me takaamme käsiteltävänä olevalla päätöksellä asianomaisen yhteisön laivaston toiminnan ja tuemme samalla paikallista sektoria. Minua ilahduttaa todeta, että esittelijä tukee ehdotusta. Nyt taattu 6,5 miljoonan euron summa, jonka käyttötarkoitus on tarkoin määritetty, käytetään kalastukseen liittyvien laitteiden ja infrastruktuurien kunnostamiseen, jotka ovat kärsineet suuresti Guinea-Bissaussa tapahtuneista sotilaallisista yhteenotoista. Sitä kautta myös yhteisön laivasto voi hyödyntää paremmin sopimuksen mahdollisuuksia.
Eriteltynä me aiomme tukea seuraavia toimia, nimittäin: kalastukseen liittyvien laitteiden ja infrastruktuurien kunnostamista, merenkulun valvonta- ja seurantajärjestelmiä ja kalavarojen tutkimusohjelmien uudelleenkäynnistämistä. Tässä yhteydessä haluaisin esittää myös muutamia maksujen ehdollisuutta koskevia huomautuksia: ensimmäinen 50 prosentin suuruinen erä maksetaan sen jälkeen, kun Guinea-Bissaun hallitus on esittänyt toimintaohjelman. Loppusumma, siis toinen puolikas, maksetaan sen jälkeen, kun Guinea-Bissau on esittänyt yksityiskohtaisen selvityksen toimintasuunnitelman yksittäisten toimien toteuttamisesta ja suunnitelmaa varten kaavailtujen varojen käyttämisestä.
Lopuksi vielä pari sanaa tarkistusehdotuksista. Tarkistusehdotuksissa 1, 2 ja 3 pidennetään tuettujen toimien toteuttamista koskevaa määräaikaa vuoteen 2003. Minun nähdäkseni tämä tarkistus on sekä järkevä että perusteltu. Komissio voi siksi tukea tätä tarkistusta. Me yhdymme täysin tarkistusehdotuksen 4 sisältöön, mutta koska me tiedotamme jo nyt budjettivallan käyttäjiä kaikista rahoitusta ja talousarviota koskevista toimista toimielinten välisen sopimuksemme yhteydessä, tarkistusehdotus 4 on oikeastaan turha.
Marokon kanssa käytävien neuvottelujen tämänhetkistä tilaa koskevien keskustelupuheenvuorojen osalta haluaisin kiittää siitä, että parlamentti luottaa selvästi komission työhön. Voin sanoa teille, että mitään sopimusta ei ole itse asiassa ollut enää 14 kuukauteen. On kuitenkin myös totta, että Marokko oli valitettavasti vasta viime vuoden lokakuun lopulla, siis vasta kolme ja puoli kuukautta sitten valmis aloittamaan vakavasti neuvottelut uudesta sopimuksesta. Me olemme käyttäneet ajan, joka meillä oli käytettävissä ennen joulua, käymällä itse asiassa viikoittain teknisiä neuvotteluja joko Brysselissä tai Rabatissa. 2.-9.1. Rabatissa neuvoteltiin käytännössä päivittäin. Me olemme osoittaneet tältä osin todellakin maksimaalista panosta. On muuten väärin luulla, että me emme olisi saaneet neuvostolta minkäänlaista tukea. Sekä maat, joita asia pääasiassa koskee, että neuvoston puheenjohtajavaltio ovat tukeneet meitä pyrkimyksissämme, ja uskon, että loppujen lopuksi myös Marokon kuninkaan ja komissiomme puheenjohtajan tapaaminen oli hyödyllinen. Toivon, että neuvottelut käynnistyvät nyt jälleen toden teolla, jotta me voimme kaartaa toivottavasti pian loppusuoralle.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Yhteiskeskustelu päättyy.
Äänestys toimitetaan huomenna kello 12.00.

Bangladesh
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista asioista:
Van den Bosin laatima kehitys- ja yhteistyövaliokunnan mietintö (A5-0360/2000) Euroopan unionin ja Bangladeshin kansantasavallan välistä yhteistyösopimusta koskevasta neuvoston päätösehdotuksesta (7595/1/1999 - KOM(1999) 155 - C5-0356/2000 - 1999/0086(AKT)),
Mirandan laatima kehitys- ja yhteistyövaliokunnan Bangladeshia koskeva suullinen kysymys (B5-0004/2001) komissiolle.

Van den Bos
. (NL) Arvoisa puhemies, Bangladesh on samaan aikaan rikas ja köyhä. Maalla on runsaasti inhimillistä pääomaa mutta vähän varoja. Se on yksi köyhimmistä ja tiheimmin asutuista maista maailmassa. Luonnonkatastrofit koettelevat sitä säännöllisesti. Siksi on tärkeää, että Eurooppa tarjoaa mahdollisimman paljon apua.
Sopimus Euroopan unionin kanssa vahvistaa hyvät suhteet ja tarjoaa erinomaiset puitteet tehostaa kehitysyhteistyötä ja kauppaa. Lisäksi sopimus luo pohjan poliittiselle vuoropuhelulle, jossa otetaan esille ihmisoikeudet, hyvä hallinto ja demokraattiset vapaudet.
Vierailin Bangladeshissa hiljattain kollega Mirandan kanssa. Totesin, että siellä annetaan suhteille Eurooppaan paljon enemmän arvoa kuin me täällä usein ymmärrämme. Hallitus ja oppositio mutta myös yliopistollisen koulutuksen saaneet, toimittajat, liike-elämä ja kansalaisjärjestöt katsovat Eurooppaan päin ja odottavat meiltä paljon, enemmän kuin esimerkiksi Amerikalta. Meidän ei pidä tuottaa pettymystä näiden odotusten suhteen, ja meidän pitää tehdä kaikkemme myönteisen kehityksen edistämiseksi.
Viime aikojen suotuisina kehityskulkuina voidaan mainita seuraavat asiat: ainakin neljän prosentin talouskasvu, väestönkasvun hidastuminen, lukutaidottomuuden vähentyminen ja naisten lisääntyvä osallistuminen poliittiseen ja yhteiskunnalliseen elämään. Sitä vastoin maassa lisääntyy väkivalta naisia kohtaan kodeissa sekä myös kaduilla ja poliittisissa yhteenotoissa. Vierailemassamme sairaalassa yli 30 prosenttia potilaista oli pahoinpideltyjä naisia. Lapsityö on yhä laajalle levinnyttä hallituksen ja teollisuuden hiljattain tekemistä vaatimuksista ja aloitteista huolimatta.
Laajat poliittiset lakot pysäyttävät säännöllisesti elämän Bangladeshissa. Ulkomaiset investoinnit ovat mahdollisia vain siinä tapauksessa, että hallitus huolehtii paremmasta yhteiskuntarauhasta.
Myös politiikassa esiintyy epävakautta. Kahden tärkeimmän puolueen välillä vallitsee syvä historiallinen epäluottamus siitä huolimatta, että sisällölliset erot ovat vähäisiä. Opposition täytyy palauttaa rakentava roolinsa. Ilman suurimpien puolueiden välistä rauhanomaista yhteistyötä maa ei voi päästä poliittisesta ja taloudellisesta umpikujastaan. Siksi on hyvin tärkeää, että tulevat vaalit sujuvat oikeudenmukaisesti. Euroopan unionin täytyy varmasti lähettää tarkkailijoita, joiden joukossa on myös tämän parlamentin jäseniä.
Tulvien ja jokiuomien eroosion lisäksi kansalaiset kärsivät myös siitä, että juomavesi on laajasti myrkyllistä. Euroopan unioni voi periaatteessa tarjota arvokasta apua kaikkiin näihin ongelmiin. Tuessa täytyy olla keskeisenä viranomaiskoneiston vahvistaminen. Valtio toimii monessa mielessä heikosti, erityisesti rahoitus- ja koulutusalalla.
Euroopan komissiolla ei ole avustustoiminnan alalla valitettavasti niin hyvä maine avunantajien keskuudessa kuin sillä oikeastaan pitäisi olla. Raha tulee usein käyttöön vasta pitkien viivästysten jälkeen tai joskus ei lainkaan. Valtuuskunta on liian vähän mukana ohjelmien määrittelyssä. Henkilöstön puute johtaa puutteisiin hankkeiden valvonnassa. Lyhyesti sanottuna, tämä on hyvä käytännön esimerkki uudistusten välttämättömyydestä hallinnon alalla.
Tehokkaan avun kannalta on hyvin tärkeää, että Euroopan komissio, EU:n jäsenvaltiot ja muut avunantajat kytkevät toimintansa hyvin yhteen. Lukuisilla mukana olevilla kansalaisjärjestöillä on keskeinen rooli ohjelmien täytäntöönpanossa. Avustusvarat pannaan yhteen aloittain, mikä on hyvä asia tehokkuuden kannalta mutta huono asia Euroopan näkyvyyden kannalta.
Pääministeri Hasina vakuutti meille, että Chittagong Hillsin rauhansopimus on pantu täysin täytäntöön. Vierailumme aikana saimme rehellisesti sanottuna toisenlaisen vaikutelman. Maakomitea ja alueneuvosto eivät toimi. Sotilaallinen läsnäolo ei ole vähentynyt.
Tälle alueelle voidaan antaa eurooppalaista tukea vain siinä tapauksessa, että rauhansopimuksen täytäntöönpanossa edistytään oleellisesti. Tilanne ei valitettavasti ole vielä tämä.
Bangladeshin kehittyminen riippuu ennen kaikkea omien johtajien hyvästä hallinnosta. Eurooppa ei voi tarjota muuta kuin tukea. Minun päätelmäni on, että tämän maan ei tarvitsisi olla näin köyhä, jos rikkauksia vain käytettäisiin paremmin hyväksi.

Maes
Arvoisa puhemies, oikeastaan voisin rajoittua olemaan samaa mieltä siitä, mitä jäsen van den Bos sanoi ja haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja painottaa, kuinka paikallaan parlamentin suositukset nyt ovat.
Bangladesh on aina ollut sellainen köyhä maa, josta olemme kuulleet säännöllisesti, ja sitä kohdanneet katastrofit ovat aina masentaneet meitä. Tarkastellessa lukuja voi heti nähdä, että tilannetta voisi kuvata menestystarinana, kun BKT:n kasvu asukasta kohti on viisi prosenttia, viennin kasvu on ollut jopa 12,8 prosenttia viiden vuoden aikana kaudella 1993-1998 ja kun väestönkasvu on jopa hidastunut. Äideillä on nyt kolme lasta seitsemän asemasta. Lyhyesti sanottuna, voisi sanoa, että kaikki kehittyy hyvään suuntaan, mutta luonnollisesti on kysymys erosta hyvin hyvin köyhän maan ja hyvin köyhän maan välillä. Tämä pysyy ongelmana, kun tietää, että 60 miljoonaa ihmistä elää köyhyysrajan alapuolella ja että on kysymys talouskasvusta, joka ei pysy väestönkasvun vauhdissa. Inhimillisen kehityksen indeksissä mukana olevista 162 maasta Bangladesh ei ole viimeisenä vaan sijalla 145, mikä on toki todella masentavaa.
Olemme iloisia siitä, että tämän maan tuotteet pääsevät tullitta Euroopan markkinoille. Uskomme, että tämä vaikuttaa suotuisasti, mutta olemme sitä mieltä, että meidän täytyy itse voida tehdä suurempia ponnisteluja esimerkiksi herättääksemme uudelleen henkiin juuttijärjestön, joka on lopettanut toimintansa. Lopuksi yhdyn vetoomukseen sen puolesta, että käytettäisiin enemmän sopimuksen ensimmäisen artiklan muodostavaa ihmisoikeuslauseketta, jotta voitaisiin toteuttaa jäsen van den Bosin hienosti sanoiksi pukemat näkökohdat.

Miranda
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, meillä on tänään lopultakin tilaisuus ilmaista mielipiteemme uudesta yhteistyösopimuksesta Bangladeshin kanssa. Kollegamme, esittelijä van den Bos, joka vieraili tuossa maassa minun kanssani viime vuonna, mainitsikin jo, että hyväksyimme sopimuksen. Hän mainitsi kuitenkin myös joitakin suuntaviivoja, joiden pitää kehitysyhteistyövaliokunnan mielestä olla keskeisiä tuossa maassa tapahtuvan yhteisöjen tulevan toiminnan kannalta.
Vaikka en halua toistaa aiemmin jo todettua, haluan kuitenkin tähdentää joitakin asioita, joista haluaisimme muuten kuulla komission huomioita. Kyse on niin kutsuttujen vähiten kehittyneiden maiden väkirikkaimmasta valtiosta. Horjuva taloudellinen tilanne, jota leimaa alkutuotannon hallitsevuus, noin 65 prosenttia aktiiviväestöstä, sekä sosiaalisten ongelmien kärjistyminen erottuvat erilaisten mittareiden joukosta. Ja ikään kuin tämä ei vielä riittäisi, maa joutuu jatkuvasti kauhistuttavien suuronnettomuuksien runtelemaksi. Käydessämme tuossa vielä nuorehkossa valtiossa saatoimme havaita kaiken tämän omin silmin: lisääntyvän köyhyyden ja terveydenhoidon ja koulutuksen ongelmat, mutta myös jotkin mahdollisuudet kehittymiseen, eri tasoilla syntyvät yhteistyöstä alkunsa saaneet aloitteet, olivatpa ne sitten valtion vastuulla tai kansalaisjärjestön täytäntöönpanemia, sekä kiinnostava joskin rajallisesti saatava voimavara, mikrolainat, sekä erityisen vaikea naisten rooli ja tilanne. Saimme myös huomata perättäisten tulvien ja eroosion tuhoisat vaikutukset sekä kauhistuttavan ympäristö- ja terveyskatastrofin, käyttövedessä olevan arsenikin, vaarat ja seuraukset.
Saimme nähdä myös politiikan epäkohtia, jotka ovat selvästi havaittavia siinä voimakkaan väkivallan sävyttämässä ilmapiirissä, jonka leimaa Hasina Wajedin hallituksen (Awani League) ja oppositiovoimien, erityisesti Bangladeshin kansallispuolueen joka ei muuten osallistu säännöllisesti parlamenttityöhön välisiä suhteita. Saatoimme havaita myös hankaluudet ja viivästymiset maan eteläosan väestön, erityisesti Chittagong Hill Tractsin kanssa, syntyneiden selkkausten ratkaisemisessa.
Nythän tiedetään, että Euroopan unioni on Bangladeshin pääasiallinen kauppakumppani. Tänne suuntautuu noin 45 prosenttia maan viennistä. Bangladesh on myös hyödyntänyt joitakin kehitysvälineitä, erityisesti tukea tekniselle ja taloudelliselle yhteistyölle Aasian maiden kanssa, elintarvikeapua ja humanitaarista apua sekä viennin vapauttamista tullimaksuista. Lisäksi Euroopan unioni on antanut sille merkittävän viipaleen ulkomaanavustaan, josta tämä maa on sitä paitsi sangen riippuvainen. Toisaalta tiedämme, että tällä nykyisellä sopimuksella jatketaan vuoden 1976 sopimusta ja että sitä voidaan laajentaa tulevia tarpeita silmällä pitäen.
Esittämiemme tietojen valossa kysymys on tietysti siitä, mitkä ovat varsinaiset tavoitteemme ja mitä painopistealueita haluamme korostaa tämän uuden sopimuksen avulla, ja yleensä siitä, mitä kestävän kehityksen mukaisia tarkoituksia aiotaan saavuttaa hallinnon alalla, samoin kuin missä määrin kansalaisten ja kansalaisjärjestöjen halutaan osallistuvan maan tapahtumiin. Kehitysyhteistyövaliokunnan hyväksymässä päätöslauselmassa osoitimme suuntia, jotka vaikuttavat meistä kaikkein tarkoituksenmukaisimmilta. Sitä paitsi kollegani van den Bos mainitsi ne myös puheenvuorossaan. Toivomme nyt, että komissio sanoisi nyt olevansa samaa mieltä tai eri mieltä ehdottamistamme suuntaviivoista. Toivomme kuitenkin myös, että komissio kertoisi meille myös sen, missä määrin se on valmis tukemaan Bangladeshia politiikan alalla auttaakseen sitä voittamaan edellä mainitsemani vaikeudet. Ottaen huomioon hallituksen ja opposition jo esittämät pyynnöt, toivomme myös, että komissio kertoisi myös, missä määrin se katsoo tarpeelliseksi tukea seuraavaa vaaliprosessia, ja että se lähettäisi valtuuskunnan tarkkailemaan jo täksi vuodeksi suunniteltuja vaaleja.

Nielson
. (EN) Arvoisa puhemies, haluan ensiksi sanoa, että minulle on kunnia keskustella näistä asioista, kuten nyt mietintönne pohjalta teemme. Mietintö edustaa minusta ihanteellista poliittista yhteisymmärrystä. Kannatamme mietintöänne, ja suhtaudumme siihen hyvin myönteisesti, eikä se ole ainoastaan mukavaa, vaan se on todella arvokasta Bangladeshille ja muille yhteistyökumppaneille. On hyvin tarpeellista, että me Euroopassa olemme yksimielisiä siitä, kuinka meidän pitää työskennellä yhteistyökumppaneittemme kanssa. Jos keskustelisimme päämäärättömästi, emme olisi hyvä yhteistyökumppani, joten on erittäin tärkeää, että olemme yhtä mieltä.
Valitsin tarkoituksellisesti vuosi sitten Bangladeshin tavanomaisen kahdenvälisen tutustumismatkakiertueeni ensimmäiseksi kohteeksi. Menimme sinne Bangkokissa pidetyn YK:n kauppa- ja kehityskonferenssin jälkeen. Halusin aloittaa AKT-maihin kuulumattomasta vähiten kehittyneestä maasta. Halusin myös aloittaa tutustumismatkoja tekevänä komission jäsenenä maasta, jonka tunsin ennestään, jotta voisin arvioida mahdollisimman hyvin komission työtä. Jos olisin mennyt maahan, jota en olisi tuntenut, vaikutelmat olisivat voineet olla liian häiritseviä, mutta tämän maan tunsin oikein hyvin, ja voin ilokseni todeta, että yllätyin myönteisesti siitä, mitä näin paikan päällä. Tutustuimme paremmin köyhiin naisiin, menimme kaukaisempiin kyliin ja teimme enemmän yhteistyötä bangladeshilaisten kansalaisjärjestöjen kanssa kuin olin odottanut. Tämä on hyvä perusta ja myös yksi syy sille, miksi parlamentti ja komissio ovat yksimielisiä toiminnan suunnasta.
Bangladeshin hallituksen kanssa täytyy keskustella vakavista ongelmista, muun muassa sen tehottomuudesta: sen toiminta on yhtä huonoa kuin komission, joten näillä kahdella on paljon yhteisiä puheenaiheita, mutta olemme tietoisia tästä, ja sanomme hyvin selkeästi: "Tuen jakamiseen liittyvät ongelmamme ovat ilmeisiä ja tunnettuja, mutta älkää pahentako niitä olemalla hitaita ja epäselviä omassa päätöksentekoprosessissanne."
Siksi uusi sopimus, josta nyt päätämme, on niin tärkeä, sillä se oikeastaan vie yhteistyön askeleen pidemmälle ja selkeyttää prioriteetit. Käymme eri maissa ympäri maailmaa, ja saatamme toimintamme yhteistyön ja prioriteettien perustan osalta oikealle tasolle. Tämä kaikki on siis hienoa.
Mitä tulee täällä esitettyihin vaaleja koskeviin kysymyksiin, lähetämme 27. tammikuuta komission arviointiryhmän paikan päälle ja olemme valmiita, halukkaita ja innokkaita ottamaan ryhmään parlamentin edustajia tarkkailijoiksi. Jos näin päätetään tehdä, uskomme, että se olisi erittäin hyödyllistä. Bangladesh on tehnyt paljon merkittäviä asioita viime vuosina: alueellisella tasolla se on ollut paremmassa sovussa naapureidensa kanssa ja pyrkinyt löytämään ratkaisuja hyvin vanhoihin ongelmiin. Chittagong Hillin heimojen suhteen olemme sitä mieltä, että asiat etenevät liian hitaasti. Tein tämän selväksi heille, kun vierailin siellä viime vuoden helmikuussa. Maanomistusoikeuksiin ja muihin vastaaviin liittyvät ongelmat taas ovat hankalia kaikissa maissa. Asenne on tärkeä, ja uskon, että siellä pyritään löytämään ratkaisuja.
Se, mitä jäsen Van den Bos mainitsi avunantajien toiminnan koordinoimisesta ja Bangladeshissa toimivista useista kansalaisjärjestöistä, on mielenkiintoista ja tärkeää. Siellä on tehty paljon uudistuksia. Mikroluottojen myöntäminen on suuri saavutus, eikä ole kyse siitä, että ainoastaan yksi erittäin kuuluisa järjestö olisi saavuttanut menestystä. Puhun vielä naisten asemasta, kun nyt keskustelemme kehityksestä. Tämä on uskomatonta. Heidän kykynsä muuttaa perheiden elämiä ja tilanteita on ihmeellinen, mutta haluaisin kuitenkin puhua niistä tekstiilitehtaissa työskentelevistä lukuisista nuorista naisista ja tytöistä, jotka kuvastavat kummallisella tavalla modernisoinnin kaoottisuutta. Heidän vaihtoehtonsa - olla työskentelemättä - on ongelmallinen, mutta työt, joita he tekevät, ovat myös erittäin ongelmallisia. Loppujen lopuksi liberalisointi, markkinoittemme avaaminen heille, on näiden naisten ja Bangladeshin toivo, ja siksi uskon, että olemme oikeilla jäljillä, ja arvostan suuresti tukeanne ja yhteisymmärrystämme siitä, mitä Bangladeshissa täytyy tehdä.

Evans, Robert
Arvoisa puhemies, minulla on suuri ilo osallistua tähän keskusteluun Euroopan unionin yhteistyöstä Bangladeshin kanssa, maan, jonka tunnen hyvin ja jossa minulla oli kunnia käydä Euroopan parlamentin valtuuskunnan kanssa syksyllä 1998.
Lontoossa ja muualla Euroopan unionissa on tietenkin paljon bengalilaista syntyperää olevia ihmisiä, ihmisiä, jotka ovat lähteneet Dhakasta, Sylhetista ja muista osista Bangladeshia.
Tiedän heidän ja matkani perusteella, että bangladeshilaiset ovat ylpeitä ja ahkeria ihmisiä ja Bangladeshilla on suuret mahdollisuudet, mutta se tarvitsee tukea maailman varakkaammilta ja kehittyneemmiltä osilta, kuten Euroopan unionilta.
Tämä mietintö auttaa meitä tarjoamaan tukea, ja se ansaitsee kehuja, ja siksi kiitän lämpimästi esittelijää ja kollegaani. Esittelijä, samoin kuin jäsen Maes, sanoi kuitenkin jotain, joka hämmästytti minua. Esittelijä sanoi, että Bangladeshin valtion rakenteet toimivat huonosti, ja jäsen Maes ivasi joitakin Bangladeshissa viime vuosina saavutettuja edistysaskelia. Bangladeshin toiminta on mielestäni kuitenkin aivan uskomatonta. Se ponnistelee huolimatta myrskyisästä ja väkivaltaisesta historiastaan, poliittisista ongelmistaan, muista ongelmistaan ja köyhyydestä. Se toimii, ja kuten komission jäsen äsken sanoi, tämä on hämmästyttävää, kun otetaan huomioon kaikki vaikeudet. Mielestäni se on kunniaksi kansalle ja etenkin Bangladeshin hallitukselle.
Sitten myönteisistä asioista - ja jotkut teistä, jotka ovat kotoisin muista maista, eivät ehkä tiedä tätä - Bangladesh on hiljattain hyväksytty tasavertaiseksi kriketinpeluumaaksi. Ehkä vielä tärkeämpää on, että Bengalinlahdesta on hiljattain löydetty luonnonkaasuvarantoja. Euroopan parlamentin täytyy auttaa varmistamaan, etteivät suuret monikansalliset yhtiöt hyödynnä Bangladeshia, että se kykenee itse käyttämään varantojaan asianmukaisesti ja myymään ne parhaaseen hintaan, mikä ei välttämättä tarkoita myyntiä Intialle tai Venäjälle.
Krikettinäkökulma saattaa vaikuttaa epäolennaiselta, mutta se todistaa vakaasta halusta menestyä, ja Bangladesh tulee varmasti menestymään kriketissä, ja se tulee innoittamaan miljoonia maan asukkaita.
Mietinnössä tuodaan selvästi esiin, että jos Euroopan unioni tekee yhteistyötä paikallisten asukkaiden kanssa, se voi auttaa tärkeissä asioissa. Se voi auttaa perhesuunnittelussa, joka on avain vakaisiin oloihin Bangladeshissa. Köyhä maa tai kehitysmaa ei kestä syntyvyyttä, joka ylittää kaksi lasta naista kohden. Heidät täytyy saada uskomaan, ettei suuri perhe ole paras tie pois köyhyydestä, ja kaikille naisille täytyy antaa vapaus valita, haluavatko he lapsia vai eivät.
Eurooppalaisten yritysten täytyy myös varmistaa, etteivät ne hyödynnä halpaa työvoimaa, eivätkä ylläpidä nykyistä työilmapiiriä tehtaissa, joissa naiset kärsivät ja työskentelevät hyvin pitkiä päiviä erittäin pienellä palkalla. Euroopan unionilla on lisäksi asiantuntemusta, jolla se voi auttaa Bangladeshia muissa ongelmissa - tulvat, joista olemme kuulleet ja jotka tuhoavat säännöllisesti laajoja maa-alueita, eivät ole väistämättömiä. Euroopalla on taitotietoa metsänhävityksen estämiseksi. Meillä on esimerkiksi Alankomaissa tietoa ja kokemusta siitä, kuinka autetaan parantamaan oloja alavilla mailla ja tulville herkillä alueilla. Euroopan unioni auttaa jo Bangladeshia avustuksilla, vähiten kehittyneisiin maihin kuuluvan maan aseman myöntämisellä, ja sen mukanaan tuomalla etuuskohteluun oikeutetulla pääsyllä yhteisön markkinoille. Mutta uskon, että me voimme, ja meidän täytyy, tehdä enemmän.
Bangladeshin tulevaisuus on myös sen nuorison käsissä. Mielestäni liian moni bangladeshilainen nuori lähtee opiskelemaan Eurooppaan ja Yhdysvaltoihin, mikä on tietenkin hyvä asia, mutta usea heistä ei enää palaa Bangladeshiin ja vie sinne koulutustaan, kokemustaan ja suurta vahvuuttaan. Meidän täytyy kannustaa heitä palaamaan.
Lopetan kuten aloitin sanomalla, että Bangladesh on maa, jolla on tulevaisuus. Samalla tavalla kuin 1900-luvun loppu oli Kaakkois-Aasian maiden, niin sanotun "tiikeritalouden", kukoistuksen aikaa, uskon, että tämän vuosisadan alku voi olla Etelä-Aasian maiden kukoistuksen aikaa. Parlamentin tuella Bangladesh voi olla osallisena siihen yhteenkuuluvuuden tunteeseen, vaurauteen ja hyvinvointiin, jonka menestys tuo mukanaan.

Dybkjær
Arvoisa puhemies, muutaman muun parlamentin jäsenen tapaan minäkin kuulun niihin onnekkaisiin ihmisiin, jotka ovat vierailleet Bangladeshissa, vaikka en olekaan käynyt siellä niin usein kuin komission jäsen, mutta olen kuitenkin kyennyt muodostamaan maasta jonkinlaisen mielikuvan, ja sen perusteella haluaisin korostaa, miten tärkeää on, että EU:n ja Bangladeshin välinen yhteistyö jatkuu ja kehittyy edelleen. Bangladeshilla on muutamia sellaisia mahdollisuuksia, joita monilla muilla kehitysmailla ei ole, sillä maalla - mikä on mielestäni erittäin tärkeää - on vain yksi kieli ja yksi uskonto ja se koostuu yhdestä heimosta, mikä merkitsee sitä, että siellä ei esiinny esimerkiksi Afrikassa näkemiemme etnisten konfliktien kaltaisia tapahtumia eikä myöskään uskonsotia, mutta tämä merkitsee myös sitä, että tilanne pahenee entisestään, jos petämme juuri Bangladeshin kaltaisen maan, jossa ei juurikaan esiinny niitä ongelmia, joita muissa valtioissa esiintyy, ja että me petämme maan, jos emme anna sille runsaasti kehitysapua ja muuta apua. Bangladesh voi selvitä vain, jos haluamme auttaa sitä, ja se tarkoittaa sekä EU:ta, mitä komission jäsen käsitteli, että jäsenvaltioita, ja voin korostaa, että oma maani, Tanska, on yksi alueen suurimmista tukijoista.
Yleisen tuen ja kehityksen tarpeen lisäksi haluaisin korostaa kolmea kohtaa. Ensimmäinen niistä on hyvän hallinnon ja demokratian tukemisen tarve. Muut ovat jo käsitelleet sitä, joten en puutu siihen tämän enempää. Toinen kohta on naisten itsenäistymisliikkeen kehittämisen jatkuva tukeminen, muun muassa jatkamalla ja kehittämällä edelleen mikroluottojen tukemista. Naisten sortaminen on maassa yleistä, kuten muutamat puhujat ovat korostaneet, joten en puutu siihenkään tämän enempää. Tässä yhteydessä haluaisin todeta, että vierailuni kohokohdan muodostivat juuri naiset. Haluaisin kuitenkin korostaa, miten tärkeää on, että pääsemme eteenpäin. Emme voi tyytyä mikroluottoihin, meidän on päästävä kehityksen seuraavaan vaiheeseen oli kyse sitten tekstiileistä tai jostakin muusta. Näin pääsen kolmanteen kohtaani, josta komission jäsen on ehkä hieman eri mieltä. Olen sitä mieltä, että tässä yhteydessä voisimme ehkä hyödyntää tieto- ja viestintäteknologiaa, jotta auttaisimme erityisesti myös naisia, kun he nyt kuitenkin ovat yhteiskunnan kantava voima, ja tukisimme siis näin ollen heitä ja vahvistaisimme yleisesti ottaen koko maan kehitystä jatkossa.

Van Orden
Arvoisa puhemies, suhtaudumme erittäin myönteisesti yhteistyösopimukseen, joka todistaa Euroopan unionin ja Bangladeshin hyvistä suhteista ja tarjoaa perustan näiden suhteiden kehittämiselle. Sopimuksen 7 artiklassa käsitellään alueellista yhteistyötä, ja haluaisin aloittaa tuomalla esiin kaksi seikkaa, jotka liittyvät Bangladeshin alueelliseen tilanteeseen ja sen väleihin naapurimaidensa kanssa.
Vaikka Intian raja-alueilla on vielä joitakin jännitteitä, näiden maiden välit ovat parantuneet huomattavasti. Tästä todistaa Intian kanssa hyväksytty veden jakamista koskeva sopimus. Sitä seurasi väliaikainen sopimus Tista-joen veden jakamisesta, jonka lisäksi Intia auttoi Bangladeshia valmistelemaan kertomuksen ehdotetusta Gangesin padosta, joka sijaitsisi Bangladeshin alueella. Nämä kaksi maata ovat myös hiljattain aloittaneet keskustelut molempia maita traagisin seurauksin koetelleiden tulvien torjumisesta. Yhteistyö on hieno asia, ja sitä pitää tukea ja vahvistaa. Minun täytyy sanoa, ettei Burman viranomaisten lähestymistapa ole nähdäkseni yhtä myönteinen. Oikeastaan Burma on viime päivinä sijoittanut joukkojaan tukemaan Burman pyrkimyksiä rakentaa pato Naf-joelle lähelle Bangladeshin rajaa, 60 mailia Cox's Bazarista kaakkoon. Tällainen toiminta on aikaisemmin johtanut sotatoimiin. Eräs tällaisen toiminnan erityisen valitettavista piirteistä on, että burmalaisten on kerrottu levittäneen rajalle henkilömiinoja. Bangladesh on ainoa Etelä-Aasian maa, joka on allekirjoittanut nämä aseet kieltävän Ottawan sopimuksen. Burma ei valitettavasti ole allekirjoittanut tätä sopimusta, ja on merkkejä siitä, että se on asettanut miinoja Bangladeshin alueelle, jopa viljelysmaalle.
Burman pitäisi välittömästi hyväksyä miinat kieltävä sopimus, ja Bangladeshin pitäisi ryhtyä toimiin sopimuksen ratifioimiseksi. Toivon, että komissio ja neuvosto pitävät nämä asiat esillä asioidessaan näiden molempien maiden kanssa.
Sitten toisesta asiasta. Mietinnössä kuvaillaan Bangladeshin väestönkasvun vaikutusta elintarviketurvaan ja talouskehitykseen. 127 miljoonan asukkaan väestö ylittää todennäköisesti 200 miljoonaa vuoteen 2030 mennessä. Tämä lisää voimakkaasti maastamuuttoa muun muassa Euroopan unioniin. Bangladeshin täytyy helpottaa sen EU:n jäsenvaltioissa laittomasti oleskelevien kansalaisten paluuta maahansa. Tämä mainitaan yhteistyösopimuksen liitteenä olevassa julistuksessa. On tärkeää, että Bangladeshin hallitus valmistautuu käymään neuvotteluja niitä haluavien jäsenvaltioiden kanssa ja vahvistaa molempien osapuolien hyväksymät takaisinottoa koskevat sopimukset.
Toivon, että komissio kiinnittää myös tähän asiaan huomiota.

Nielson
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin ensimmäiseksi sanoa muutaman sanan juuttijärjestöjen toiminnasta ja Bangladeshin roolista vanhan järjestön vetäjänä. Vuosi sitten järjestöllä oli aika dramaattisia ongelmia, ja tutkin, olisiko vanhaa järjestöä mahdollista elvyttää. Jäsenvaltiot eivät päässeet sopuun siitä, mitä komissio olisi halunnut tehdä, mikä selittää tämän järjestön kanssa ylläpitämiemme suhteiden tilan.
Hyvä uutinen on kuitenkin se, että on hyväksytty tarve ryhtyä erityisiin ponnisteluihin - toivon mukaan Bangladeshissa -, joilla pyritään edistämään juutin käyttöä ja kehittämään uusia tapoja käyttää juuttia raaka-aineena, joten nyt on ehkä mahdollista jatkaa sen tutkimista, mitä vanha juuttijärjestö voi tehdä. Lokakuun alussa järjestettiin Dhakassa tapaaminen, ja kaikki osapuolet olivat yksimielisiä niin sanotun kansainvälisen juutin tutkimusryhmän perustamisesta. Tämän elimen perustamisen ehdotusluonnoksesta keskustellaan tämän kuun lopussa Dhakassa järjestettävässä Kansainvälisen juuttijärjestön kokouksessa, jossa se toivottavasti myös hyväksytään. Sen jälkeen se esitetään Geneven kauppa- ja kehityskonferenssille, ja kun se on hyväksytty, se lähetetään asianomaisille hallituksille ja YK:n sopimusjaostolle allekirjoitettavaksi ja ratifioitavaksi.
Suhtaudumme nyt siis hyvin toiveikkaasti siihen, että vanhaa juuttijärjestöä koskeneiden pitkien ja tuskallisten keskustelujen pohjalta syntyy uusi elin, joka voi edistää uudistettua kansainvälistä yhteistyötä juuttialalla. Tämä on erittäin hyvä asia, sillä kansainvälinen juuttijärjestö on ainoa tämänkaltainen kansainvälinen järjestö, joka sijaitsee vähiten kehittyneisiin maihin kuuluvassa maassa. Tämän verran voin kertoa teille tästä asiasta, joka on tuotu keskustelussamme esiin.
Jäsen Djubkaerille vastaan: kyllä, Bangladeshille on suuri valtti, että se on kansakunta, ja meidän pitäisi ehdottomasti kannustaa sitä hyödyntämään tämän asian tuomia mahdollisuuksia. Chittagong Hill Tractsin ongelma on haaste tällaiselle kuvalle Bangladeshista, mutta onneksi jännitteet ovat lieventyneet ja suhteet vaikuttavat olevan kehittymässä oikeaan suuntaan.
Tietotekniikan asemasta Bangladeshissa sanoisin, että aiomme tietenkin yrittää auttaa, mutta en rehellisesti sanoen pidä sitä helppona oikotienä, joten pitäydymme Bangladeshin kanssa tehdyn sopimuksen perustavissa prioriteeteissa. Käytämme kuitenkin tietotekniikkaa kaikissa mahdollisissa yhteyksissä. Siitä taas, mitä te sanoitte keskittymisestä erityisesti naisiin tässä asiassa, sanoisin, että Bangladesh saattaa olla sellainen paikka, jossa tällaista voitaisiin kokeilla. Meidän täytyy siis pysyä avoimina näille mahdollisuuksille.
Olen täysin samaa mieltä siitä, mitä jäsen van Orden sanoi alueellisista näkökohdista. Vaikuttaa siltä, että Bangladesh on alueen "hyvä tyyppi", ja meidän pitäisi todellakin tunnustaa tämä ja kohdella Bangladeshia sen mukaisesti. Sillä on naapureita, jotka eivät kaikki ole kovin helppoja, ja koko alue on ongelmallisempi kuin usein tulemme ajatelleeksi. Intiassa asuu laittomasti noin 11 miljoonaa bangladeshilaista. Tämä on eurooppalaisittain katsottuna suuri luku, joten Bangladeshilla on jonkin verran haasteita edessään vakaudessa, demokratisoitumisessa ja asianmukaisesti hoidetuissa vaaleissa.
Haluan vielä kerran kiittää teitä tästä erittäin myönteisestä keskustelusta. Odotan kovasti pääseväni kehittämään parlamentin kanssa suhteitamme Bangladeshiin. Asiat muuttuvat siellä niin nopeasti, että toisin kuin aikaisemmin voimme jo muutaman vuoden kuluttua odottaa ja todeta yhteistyöstämme seuraavia todellisia muutoksia, ja se antaa toimiimme erityistä vireyttä.
Lopuksi, odotamme kovasti tapaavamme Bangladeshin yhtenä pääosallistujana Brysselissä toukokuussa pidettävässä vähiten kehittyneitä maita koskevassa konferenssissa, jonka järjestämme yhdessä YK:n kauppa- ja kehityskonferenssin kanssa. Se on erinomainen tilaisuus Bangladeshille ja muille vähiten kehittyneille maille todistaa, että ne ovat globalisaation monimuotoisuuden säilyttämiselle tärkeitä kulttuureja ja mahdollisuuksia edustavia maailmanlaajuisen yhteiskunnan yhteistyökumppaneita, eivätkä sairasvuoteella makaavia potilaita, joita muu maailmaa kummastelee uteliaiden lääkäreiden tavoin. Odotamme siis kovasti tätä yhteistyötä.
EY:n ja Bangladeshin sekakomitean ensimmäinen uuden yhteistyösopimuksen mukainen tapaaminen on suunniteltu järjestettäväksi maaliskuun 2001 alkupuolella, eli pyörät pyörivät.

Puhemies
Olen saanut 42 artiklan 5 kohdan perustaa koskevan päätöslauselmaehdotuksen.
Yhteiskeskustelu päättyy.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 23.40.)

