Ilmailun turvamaksut (keskustelu) 
Puhemies
(DE) Esityslistalla on seuraavana Jörg Leichtfriedin laatima liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ilmailun turvamaksuista - C7-0038/2009 -.
Jörg Leichtfried
Arvoisa puhemies, meillä on tällä hetkellä Euroopan ilmailuturvallisuuden ja ilmailun turvamaksujen alalla tilanne, jossa kukin tekee, mitä tahtoo, eikä kukaan tee mitään kunnolla. Meidän on kuitenkin maksettava tästä. Meidän ei pitäisi niellä tällaista vastalauseitta, ja tällä mietinnöllä pyritään tuomaan muutos asiaan. Mitä sillä sitten tarkkaan ottaen muutetaan, ja mitä sillä pyritään muuttamaan?
Haluan vain kertoa etukäteen, että parlamentissa vallitsee lähes kaikkien kohtien osalta yksimielisyys siitä, että mietintö voisi lisätä avoimuutta - ja haluan kiittää tästä kollegaani. Avoimuus tarkoittaa yhtäältä sitä, että lentoyhtiöt voivat saada tulevaisuudessa tietoja siitä, mitä turvamaksuja lentoasemat perivät niiltä ja minkä takia, ja että näiden tietojen pohjalta ne voivat arvioida, ovatko maksut liian suuria - niin kuin tällä hetkellä tilanne usein on - ja seuraavassa vaiheessa tietenkin myös matkustajat ymmärtävät, mitä lentoyhtiöt vaativat heiltä. Epäilen myös tässä asiassa, että lentoyhtiöiden avoimuutta rajoitetaan joskus tarkoituksella, jopa silloin, kun ne omien sanojensa mukaan pyrkivät kovasti toimimaan avoimesti.
Yksi tältä osin hyvin tärkeä seikka on se, että eri puolilla Eurooppaa käytetään monia eri järjestelmiä turvallisuusjärjestelyjen rahoittamiseen. Joissakin valtioissa järjestelyt on rahoitettu yksinomaan verovaroin. Joissakin valtioissa vain loppukäyttäjä maksaa, ja joissakin käytetään puolestaan yhdistettyä järjestelmää.
Pyrimme varmistamaan, että nämä järjestelmät voitaisiin säilyttää. Emme halua sanella yhdellekään jäsenvaltiolle, miten turvallisuusmaksut on rahoitettava, vaan haluamme ainoastaan varmistaa, että se, joka maksaa niistä, tietää viime kädessä, mistä hän on maksanut.
Siitä, mitkä lentoasemat pitäisi ottaa mukaan, on - tai oli - erilaisia ajatuksia, ja olemme päättäneet tämän olevan turvallisuuskysymys. Asiaa ei ratkaise liikevaihto eikä voitto, vaan kyse on turvallisuudesta. Olemme siksi päättäneet, että kaikki kaupallisesti hoidetut lentoasemat on otettava mukaan, ja mielestäni tämä oli myös oikea päätös.
Olemme päässeet lopulta pisteeseen, jossa täysistunnossa vallitsee jäsenten kesken suuri yksimielisyys siitä, että meidän pitäisi erottaa toisistaan EU:n sääntöihin sisältyvien turvallisuusjärjestelyjen ja -toimenpiteiden maksut sekä maksut tätä pidemmälle menevistä turvatoimenpiteistä, joita kutsutaan tiukemmiksi toimenpiteiksi.
Kaikki, mikä kuuluu EU:n sääntöjen piiriin, pysyy ennallaan: kukin jäsenvaltio voi toimia oikeaksi katsomallaan tavalla. Jäsenvaltioiden on kuitenkin rahoitettava itse tätä pidemmälle menevät turvatoimenpiteet. Tämän pitäisi yhtäältä taata, että asiaa käsitellään huolella, että turvatoimenpiteitä ei toteuteta välittömästi harkitsematta, ovatko ne todella tarpeen, ja että huomioon otetaan myös se, mitä tämä tarkoittaa matkustajille, lentoyhtiöille ja lentoasemille.
Toisaalta sen pitäisi myös taata, että noudatamme tältä osin periaatetta, jonka mukaan turvallisuus on myös julkinen velvoite. Iskut eivät kohdistu pääsääntöisesti lentoyhtiöihin vaan niiden kotimaihin, ja katsomme siksi, että turvallisuus on periaatteessa edelleen julkinen velvoite, minkä vuoksi sitä on myös rahoitettava julkisin varoin.
Haluan puhua vielä lyhyesti tarkistuksista, joita on esitetty uskomaton määrä - yhteensä kolme. Ne ovat mielestäni kaikki hyvin perusteltuja. Tarkistukset, erityisesti kaksi Vihreiden / Euroopan vapaan allianssin ryhmän tarkistusta, ovat todella tukemisen arvoisia - enkä sano näin siksi, että jäsen Lichtenberger istuu vieressäni, vaan siksi, että tarkistukset sisältävät lentoasemien työntekijöihin liittyviä sosiaalisia vaatimuksia. Tämä on mielestäni hyvin tärkeää, varsinkin aikana, jolloin lentoyhtiöt ja lentoasemat toimivat paineen alla.
Andris Piebalgs
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, ilmailun turvamaksuja koskeva direktiiviehdotus on syntynyt ilmailun turvallisuuden rahoittamista koskevan keskustelun tuloksena. Tätä keskustelua on käyty vuodesta 2001 lähtien. Se on seurausta 11. syyskuuta 2001 tapahtuneiden terrori-iskujen jälkeen havaitusta turvallisuusmenojen kasvusta sekä ilmailun turvallisuutta koskevan EU:n sääntelykehyksen luomisesta.
Komission säädösehdotuksen tarkoituksena on luoda avoin ja syrjimätön kehys ilmailun turvallisuutta koskevien maksujen perimiseksi Euroopassa. Lisäksi komissio katsoo, että ilmailun turvamaksuja asetettaessa pitäisi kuulla lentoasemien käyttäjiä ja että maksujen pitäisi perustua kustannuksiin. Kiitän jäsen Leichtfriedia erinomaisesta työstä, jota hän on tehnyt tämän mietinnön parissa, sekä liikenne- ja matkailuvaliokunnan jäseniä, jotka ovat osallistuneet tämän mietinnön laatimiseen.
Katson mietinnön olevan täysin komission tavoitteiden mukainen, ja mielestäni on myönteistä, että siinä kannatetaan komission ehdotusta tältä osin.
Haluan korostaa kahta mietinnössä käsiteltyä erityiskysymystä. Ensinnäkin mietinnössä otetaan esiin aivan uusi asia eli tärkeä ja joskus varsin kiistanalainenkin kysymys siitä, kuka maksaa ilmailun turvallisuudesta. Tätä asiaa ei käsitelty komission ehdotuksissa, sillä lähes kaikki jäsenvaltiot korostavat, etteivät ne kykene tekemään asiaa koskevia sitoumuksia, vaikka ne tunnustavatkin, että ilmailun turvallisuuden julkinen rahoitus pitäisi sallia.
Siksi päätös pitäisi mielestämme jättää yksittäisille jäsenvaltioille ja asiaa pitäisi siis käsitellä toissijaisuusperiaatteen mukaisesti.
Tätä taustaa vasten ja ottaen huomioon hyväksyttävänä olevassa mietinnössä esitetyn kannan komissio haluaa huomauttaa, että tarkistus 32, joka velvoittaisi jäsenvaltiot rahoittamaan tiukemmat toimenpiteet, saa aikaan neuvostossa kiihkeää keskustelua tästä direktiiviehdotuksesta. Luotan kuitenkin siihen, että esittelijä on ollut tietoinen tästä kaikesta ja on osannut odottaa tätä neuvoston kanssa käytävää taistelua.
Toinen seikka on pidemminkin selvennyskysymys ja liittyy vaikutustenarviointiin, joka on tehtävä, ennen kuin puiteasetuksen nojalla toteutetaan mitään ilmailun turvallisuustoimenpiteitä. Tämä on ehdottomasti hyvin perusteltu toimenpide, mutta haluan teidän tietävän, että meillä on jo käytössä muutamia mekanismeja ja ettei meidän pidä kuormittaa itseämme liikaa.
Meillä on ensinnäkin ilmailun turvaamista käsittelevä sidosryhmien neuvoa-antava työryhmä, joka muodostuu muun muassa ilmailualan edustajista ja joka osallistuu täysipainoisesti ilmailun turvallisuutta koskevien toimenpide-ehdotusten suunnitteluun.
Toiseksi valvonnan käsittävä sääntelymenettely takaa, että parlamentti voi käyttää tarvittaessa veto-oikeuttaan.
Kiitän lämpimästi tästä erinomaisesta mietinnöstä. Odotamme kovasti pääsevämme tekemään yhteistyötä esittelijän ja parlamentin kanssa ja etenemään tässä asiassa.
Hans-Peter Martin
(DE) Arvoisa puhemies, pahoittelen, että joudun kuormittamaan täysistuntoa, mutta joudun esittämään työjärjestyksen 151 artiklan mukaisen henkilökohtaisen lausuman. Jouduin hetki sitten maalitauluksi. Tämä on tavallista, jos asuu Itävallassa. Siellä toimii ryhmä, joka luokitellaan kansainvälisellä mittapuulla äärioikeistoksi. Puolueella on johtajat, jotka tekevät ilmassa tiettyjä eleitä eivätkä pidä sitä minään. Nämä samat henkilöt eivät kestä sitä, että heidät voitetaan demokraattisissa vaaleissa, ja siksi he kieltäytyvät kädenpuristuksista ja kaikenlaisesta kontaktista. Jos vilkutat heille, he näkevät vain yhden asian: asian, josta heillä on todellista kokemusta, natsitervehdyksen.
Nämä ongelmat tietenkin osoittavat, ettei kotimaani ole valitettavasti oppinut elämään menneisyyden kanssa ja ettemme ole kohta tekemisissä vain yhden, täällä edustettuna olevan äärioikeistolaisen puolueen vaan kahden äärioikeistolaisen puolueen kanssa. Haluan vain tehdä jälleen kerran selväksi, että me olemme demokraatteja. Äärioikeistolaiset istuvat tuolla. Olen ylpeä siitä, että kuulun poliittiseen ryhmään, joka on onnistunut vaikuttamaan ratkaisevalla tavalla siihen, ettei meillä ole enää täällä parlamentissa äärioikeistolaista ryhmää, ja toivottavasti sellaista ei myöskään enää koskaan tule. Vastaus on siis se, että meidän on lisättävä demokratiaa, ei äärioikeistolaista politiikkaa, eikä osoittaa kansaa kohtaan vihamielisyyttä tai kyynistä halveksuntaa. Nuo henkilöt ovat jo sanoneet, että minun pitäisi hakea psykiatrista apua, sillä he eivät kestäneet sitä, että he hävisivät demokraattiset vaalit.
Puhemies
(DE) Sinisen kortin kysymykset työjärjestyksen 151 artiklan mukaisista henkilökohtaisista lausumista eivät ole sallittuja. Siksi pyyntöänne käyttää asiaa koskeva puheenvuoro ei voida hyväksyä.
Zoltán Balczó
(HU) Arvoisa puhemies, tämä on edelliselle puhujalle osoitettu sinisen kortin kysymys. Pyydän puolta minuuttia kysymyksen esittämiseen.
Ioan Mircea Paşcu
(EN) Arvoisa puhemies, tämä keskeytys - joka on täysin sallittu - häiritsee aiheesta käytävää keskustelua. Ehdottaisin, että ajoittaisitte tällaiset asiat mietintöjen väliin.
Puhemies
(DE) Paljon kiitoksia. Jatkamme nyt keskustelua. Sallin henkilökohtaisen lausuman siksi, että edellisessä työjärjestyspuheenvuorossa viitattiin suoraan jäsen Martiniin. Jatkamme nyt keskustelua ja keskitymme myös siihen kunnolla.
Artur Zasada
Arvoisa puhemies, haluan aivan aluksi kiittää esittelijää jäsen Leichtfriedia erinomaisesta mietinnöstä ja esimerkillisestä yhteistyöstä, jota hän on tehnyt työskennellessämme tämän mietinnön parissa.
Meidän oli vastattava neljään kysymykseen, mutta sitä ennen meidän oli määriteltävä tehtävä, joka oli lentomatkustajien etujen suojelu, ja tämä oli tärkein osa työtämme. Niistä neljästä kysymyksestä, jotka esitimme itsellemme, ensimmäinen koski avoimuutta eli sitä, mitkä ryhmät saisivat osallistua menettelyyn. Toinen koski direktiivin soveltamisalaa eli sitä, mihin lentoasemiin direktiiviä sovellettaisiin. Kolmas, rahoitusta koskeva kysymys oli hyvin tärkeä, eikä komissio kyennyt vastaamaan siihen. Onnistuimme kuitenkin löytämään ratkaisun yhdessä jäsen Leichtfriedin kanssa, ja esitän tästä hänelle erityiset kiitokset. Puhun tiukemmista toimenpiteistä, jotka jäsenvaltioiden pitäisi rahoittaa.
Neljäs asia koski riippumattoman valvontaviranomaisen toimivaltaa lentoliikenteen turvallisuuteen liittyvien maksujen asettamisen suhteen. Loimme työmme aikana yhteisen kannan, joka on mielestäni varsin kunnianhimoinen. Se on nyt haaste neuvostolle ja komissiolle. Katson, että meidän ei pitäisi joutua maksamaan lentomatkustajina tällaisesta turvallisuudesta, sillä tilanne on ristiriidassa sen kanssa, ettei laiva-, auto- ja junamatkustajienkaan tarvitse maksaa. Tämä on ele neuvoston suuntaan, se on sovitteluratkaisu, ja odotan nyt neuvostolta yhtä kunnianhimoista kantaa.
Saïd El Khadraoui
S&D-ryhmän puolesta. - (NL) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, haluan aivan aluksi kiittää esittelijää erinomaisesta, jopa fantastisesta työstä. Kiitän siis teitä ja kaikkia mietinnön laatimiseen osallistuneita.
Haluan vain muistuttaa teille, ettei tämä rahoitusta koskeva kysymys ole uusi. Asiaa on itse asiassa käsitelty siitä hetkestä lähtien, jolloin hyväksyimme asetuksen turvatoimenpiteiden soveltamisesta EU:ssa 11. syyskuuta 2001 tehtyjen iskujen jälkeen. Euroopan parlamentti on korostanut aivan alusta asti, että rahoituskysymys on tärkeä ja että meidän on löydettävä siihen eurooppalainen ratkaisu. Neuvosto on kuitenkin aina estänyt tämän. Tämän keskustelun seurauksena meidän pitäisi kehottaa jälleen neuvostoa pitämään kiinni sopimuksista, joita se on tehnyt kanssamme aikaisemmin, varsinkin siitä, jonka nojalla voisimme laatia erillisen ehdotuksen tästä aiheesta, sekä sitoutumaan yhteistyön tekemiseen kanssamme ratkaisun löytämiseksi.
Meidän on selvästikin muistettava muutama asia. Niistä ensimmäinen ja tärkein on avoimuus. Emme tarkastele tällä hetkellä varsinaisesti sitä, kenen pitäisi maksaa lasku kussakin jäsenvaltiossa. Haluamme kuitenkin varmasti järjestää kuulemisen tästä aiheesta, saada aikaan sopimuksia ja pitää sitten kiinni näistä sopimuksista. Toisin sanoen haluamme, että turvamaksujen tuottamat tulot käytetään todella turvatoimenpiteiden eikä esimerkiksi jonkin pysäköintilaitoksen rahoittamiseen. Tämä on hyvin tärkeää, emmekä saa tietenkään muuttaa mieltämme tästä asiasta.
Toinen tärkeä seikka on se, että meidän on erotettava EU:ssa yhteisesti sovitut turvatoimenpiteet muista ylimääräisistä toimenpiteistä, joita yksittäiset jäsenvaltiot toteuttavat. Ensimmäisestä asiasta voidaan todeta, että avoimuutta koskevat säännöt ovat selvät ja että niitä on noudatettava. Toisesta asiasta totean, että meidän on tehtävä selväksi, että rahoitusvastuu kuuluu jäsenvaltioille ja että juuri niiden on maksettava ylimääräisistä turvatoimenpiteistä aiheutuva lasku. Turvatoimenpiteitä olisi myös hyvä koordinoida EU:ssa, ja jos jäsenvaltio päättää itse ottaa käyttöön vartaloskannereita tai mitä tahansa muuta, sen pitäisi myös kantaa päätöksensä taloudelliset seuraukset.
Gesine Meissner
ALDE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää esittelijää jäsen Leichtfriedia, myös jäsen Hennis-Plasschaertin puolesta. Jäsen Hennis-Plasschaert ei päässyt tänään paikalle. Hän teki yhteistyötä kanssanne ja oli myös erittäin tyytyväinen.
Toinen asia, joka osoittaa, miten hyvä mietintö on, on se, että äänestystulos oli valiokunnassa jokseenkin yksimielinen. Tässä - aivan kuten juuri esitetyssä suullisesti vastattavassa kysymyksessäkin - on kyse sekä kuluttajansuojasta että ilmailun turvallisuudesta. Haluamme turvallisuutta, mutta samalla haluamme myös kuluttajien tietävän, minkä verran he maksavat mistäkin. Täällä on jo todettu, että eri jäsenvaltioiden järjestelmät eroavat toisistaan hyvin paljon, emmekä halua muuttaa yleisesti tätäkään. Emme halua tuputtaa mitään. Haluamme kuitenkin avoimuutta siihen, mistä kustannukset muodostuvat, ja siihen, miten ison osan kuluttaja maksaa. Tämä ei ole nykyisin aina selvää. Haluamme toisin sanoen tietää, kuinka suuri osa lipun hinnasta on todella turvallisuusmaksua - tällä hetkellä turvallisuuteen menee vain osa lipun hinnasta. Haluamme myös takeet siitä, että turvallisuusmaksut todella käytetään turvallisuuteen ja ettei kukaan muu hyödy niistä. Kehittämämme lähestymistapa asiaan on mielestäni täysin looginen.
Yhdessä asiassa parlamentin toiveet ovat ristiriidassa sen kanssa, mitä jäsenvaltiot haluavat. Kyse on siitä, kuka maksaa ylimääräiset turvallisuustoimenpiteet, jotka menevät pidemmälle kuin se, mitä me EU:ssa haluamme matkustajille. Olemme todenneet tältä osin, että jäsenvaltioiden pitäisi maksaa nämä toimenpiteet. Kyse on kansallisesta turvallisuudesta, jota kohtaan myös itse kansallisvaltioiden on osoitettava voimakasta kiinnostusta. Valtiot eivät tietenkään halua maksumiehiksi. Kuten täällä on jo todettu, ratkaistessamme, haluammeko vartaloskannereita vai emme, meidän on kiistatta pohdittava myös sitä, haluammeko niitä kaikkialle EU:hun ja kuka lopulta maksaa ne. Meidän on tietenkin myös pohdittava, lisäävätkö ne todella turvallisuutta.
Siispä tällaisia ilmailun turvamaksuja on hallinnoitava avoimesti.
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Anna Rosbach
EFD-ryhmän puolesta. - (DA) Arvoisa puhemies, lentoasema oli muinoin paikka, josta ostettiin lippu lennolle, jossa tehtiin matkatavaroiden lähtöselvitys, jossa näytettiin passi ja josta lähdettiin lennolle tai jonne laskeuduttiin. Nykyään lentoasemat ovat kuin pieniä kyliä: ne tarjoavat kaikenlaisia palveluja. Turvatoimenpiteet ovat kuitenkin tehneet niistä kuin Fort Knoxin, ja tilanne etenee vain yhteen suuntaan: kohti turvatoimenpiteiden lisäämistä.
Ennen vanhaan sattui lento-onnettomuuksia, ja valitettavasti niitä tapahtuu edelleen. Siksi on tärkeää soveltaa samoja sääntöjä sekä EU:ssa että sen ulkopuolella. Tätä taustaa vasten EU on liian pieni ollakseen eristäytynyt saari. Tällä alalla voimme nähdä, mitä hyötyä on siitä, että kaikkien maiden ilmailualuksiin sovelletaan samoja avoimia sääntöjä. Sama koskee myös maksuja. Kaikille - sekä matkustajille että lentoyhtiölle - täytyy olla selvää, mitä ilmailun turvamaksu kattaa. Kenenkään ei pitäisi joutua eksymään epäselvien maksujen viidakkoon. Matkustajien on saatava tietää tarkkaan, mitä maksu kattaa, eikä heidän pitäisi joutua maksamaan kansallisia erityismaksuja tai lisämaksuja lentoyhtiöille. Kannatan koko sydämestäni liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintöä...
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Mathieu Grosch
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan aivan aluksi kiittää esittelijää ja muita ryhmiä niiden tekemästä työstä. Kävimme liikenne- ja matkailuvaliokunnassa mielenkiintoisen keskustelun. Katson kuitenkin, että olemme jo tehneet monia kompromisseja neuvoston kanssa, joka on osoittanut vanhaan tapaansa olevansa hyvin haluton tekemään asiassa kompromissia. Keskustelussa päästään nimittäin vauhtiin vasta sitten, kun alamme puhua täytäntöönpanosta. Meidän, Euroopan parlamentin, pitäisi odottaa tässä asiassa myös komission tukevan ajatusta siitä, että turvallisuusmaksut koskevat kaikkia lentoasemia. Meidän ei pitäisi toistaa sitä, mitä olemme jo tehneet muilla aloilla - olipa kyse sitten maahuolinnasta tai ilmailumaksuista - eli sallia poikkeuksia, jotka vaikuttavat kahteen tai viiteen miljoonaan matkustajaan.
Toinen, minulle vielä tärkeämpi asia koskee avoimuuden takaamista matkustajille - sitä, kuka maksaa mitä ja mistä - ja tässä on kiistatta kyse lentoasemien ja lentoyhtiöiden velvollisuudesta. Tämä on mielestäni varsin tärkeä asia.
Pääsen tästä kolmanteen asiaani, kulujen maksamiseen, johon liittyy tietenkin aina kiistakohtia. Katson itse, että yleinen turvallisuus pitäisi rahoittaa julkisin varoin. Teemme jo myönnytyksen jättämällä jotkin asiat ns. toissijaisuusperiaatteen piiriin. Tämä on aina toimiva temppu täällä parlamentissa sekä yhteistyössä komission kanssa: ellei neuvoston kanssa päästä ratkaisuun, asian sanotaan kuuluvan toissijaisuusperiaatteen piiriin. En ole itse tähän kovinkaan tyytyväinen, mutta tilanne on nyt tämä. Katson siksi, että meidän pitäisi vähintäänkin pitää kiinni siitä, mitä olemme sanoneet täällä, eli siitä, että erikoistoimenpiteet, tiukemmat toimenpiteet, on ehdottomasti rahoitettava julkisin varoin. Turvamaksut ovat kasvaneet ja turvallisuus yleisesti on lisääntynyt merkittävästi viime vuosina. Siksi tähän asiaan liittyy myös taloudellisia näkökohtia. Puhumme nyt noin 30 prosentista kustannuksista. Jos puhumme turvallisuudesta ja siitä, kuka sen rahoittaa, asiaan liittyy taloudellisia näkökohtia myös tulevaisuudessa. Siksi nämä kolme asiaa ovat minulle erittäin tärkeitä. Toivon, että saamme näiden pyyntöjemme seurauksena aikaan hyvän lopputuloksen neuvoston ja komission kanssa.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Arvoisa puhemies, käsiteltävänä oleva lainsäädäntö muodostaa ilmailun turvamaksujen asettamiselle avoimen, syrjimättömän ja muutoksenhakuun oikeuttavan kehyksen. Lentoasemien turvallisuus kuuluu jäsenvaltioiden vastuualueeseen.
Viime kädessä matkustajat joutuvat kuitenkin maksamaan turvatoimenpiteet lentolipun hinnan muodossa. Siksi matkustajilla on oikeus saada erikseen tietoa siitä, miten suuri osa lipun hinnasta käytetään turvallisuuden rahoittamiseen.
Direktiivi ilmailun turvamaksuista ja direktiivi lentoasemamaksuista pitäisi yhdenmukaistaa. Parlamentti on pyytänyt toistamiseen säätämään tässä direktiivissä, että yhtiöiden ja lentoasematoiminnan harjoittajien pitäisi käyttää ilmailun turvamaksuja vain ilmailun turvallisuustoimenpiteiden toteuttamiseen. Parlamentti on myös pyytänyt avoimuutta ja kehottanut suhteuttamaan turvallisuusverot ja -maksut tavoitteisiin.
Jäsenvaltiot voivat myös toteuttaa tiukempia turvatoimenpiteitä, mutta niiden kustannuksista jäsenvaltioiden on vastattava kokonaan itse. Nämä turvatoimenpiteet eivät saisi joka tapauksessa haitata matkustajaliikenteen sujuvuutta lentoasemilla. Valitettavasti etenkin täällä Brysselissä matkustajat joutuvat odottamaan loputtomissa jonoissa päästäkseen lennolle.
Haluaisin myös mainita kiellon, joka koskee nesteiden tuomista lennolle. Kielto tarkoittaa sitä, että monia tavaroita voidaan takavarikoida. Valitettavasti esimerkiksi Brysselin lentokentällä sovellettavaan hitaaseen menettelyyn kuuluu sekä lisämaksuja että tavaroiden takavarikointia. Ikävä kyllä tähän menettelyyn ei sisälly sitä mahdollisuutta, että omistaja saisi tavaransa myöhemmin omaan osoitteeseensa.
Jaroslav Paška
(SK) Arvoisa puhemies, turvamaksujen käyttöönotto on tuonut ilmailualan markkinoille uusia kustannuksia, jotka lentoasematoiminnan harjoittajien ja lentoyhtiöiden siirtävä suoraan kätevästi matkustajille.
Siksi on oikein, että me etsimme keinoja suojella matkustajia siltä, että lippuihin lisätään peitellyllä tavalla keksittyjä, turvamaksuiksi naamioituja summia huolella peiteltyjen erien muodossa aiheettomien voittojen tuottamiseksi ilmailualan ovelille yrittäjille. Näiden maksujen pitäisi vastata vain matkustajien turvallisuuden takaamisesta todistettavasti aiheutuneita kustannuksia.
Arvoisa komission jäsen, siksi meidän velvollisuutenamme on laatia selvät ja avoimet säännöt, joilla alalta poistetaan nykyinen anarkia ja joilla toimijoita estetään hyödyntämästä tulevaisuudessa matkustajien suojeluun tähtääviä pakollisia toimenpiteitä aiheettoman voiton saamiseksi.
Meidän on laadittava säännöt eikä perustettava lisää elimiä ja viranomaisia, jotka kuormittavat matkustajia, lentoyhtiöitä ja veronmaksajia aiheuttamalla jälleen lisäkustannuksia.
Arvoisa komission jäsen, jos me haluamme tehdä EU:sta kilpailukykyisen, meidän on luovuttava uusien viranomaisten perustamisesta. Viranomaiset eivät tuota kansalaistemme elämänlaatua parantavaa lisäarvoa. Kiitos.
Puhemies
(DE) Meillä oli tekninen ongelma, joten puheenvuoro kesti yli minuutin. Nyt kello kuitenkin taas toimii, ja toivoakseni kaikki etenee nyt aikataulun mukaisesti.
Andreas Mölzer
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuten hyvin tiedetään, tuhkapilven vaikutukset Euroopan ilmatilaan johtivat monien tuhansien lentojen peruuntumiseen. Tämä on hyvä esimerkki siitä, miksi ilmailun turvallisuus on tärkeää. Siitä, kenen pitäisi maksaa tästä aiheutuvat kustannukset - toisin sanoen kenen pitäisi maksaa luonnonkatastrofista - ja missä määrin rajoitukset ovat perusteltuja, käydään jo kiivasta väittelyä. Samalla, kun liikenneministerit tuskailevat asian parissa, meidän on ratkaistava, mitkä terrorisminvastaisista turvamääräyksistä johtuvat turvallisuusmenot voidaan siirtää matkustajien maksettaviksi. Näistä määräyksistä on tulossa yhä rajoittavampia. Valtiolle kuuluvan tehtävän eli yleisestä turvallisuudesta huolehtimisen kustannuksia ei voida viime kädessä vain siirtää kansalaisille tällä tavoin. Voimme torjua vartaloskannereiden ja muiden naurettavien turvatoimenpiteiden määrän villiä kasvua vain siten, että maat kantavat itse taloudellisen vastuun määräysten mukaisista tiukoista turvatoimenpiteistä.
Samalla, kun me kamppailemme edelleen SWIFT-sopimuksen kanssa, Yhdysvallat tekee terrorismin torjunnan nimissä sopimuksia matkustajatietojen vaihtamisesta Euroopan komission ja monien eri ilmailujärjestöjen kanssa. Lisäksi keskustelussa jätettiin taka-alalle se, että lennonjohtajapulalla ja lennonjohtajien kasvavalla työtaakalla voi olla ilmailun turvallisuuden kannalta tuhoisia seurauksia. Euroopan yhteistä ilmatilaa koskevasta visiosta ja 1990-luvun vapauttamisesta lähtien on keskitytty lähinnä kustannuksiin turvallisuuden sijasta. On selvää, että tuhkapilvi on vain lykännyt ilmoitettua lentäjälakkoa. Asiaan voikin suhtautua ironisesti: toivottavasti ilmailualalla ei siirrytä yhdestä kaaoksesta toiseen.
Christine De Veyrac
(FR) Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää esittelijäämme jäsen Leichtfriediä hänen laatimastaan tekstistä sekä yhteistyöhengestä, jota hän on osoittanut tässä asiassa. Kannatan erityisesti hänen ehdotuksiaan ilmailun turvallisuuden rahoittamisesta, sillä keskustelemme täällä ilmailun turvallisuudesta emmekä ilmatilan turvallisuudesta.
Valiokuntamme on tehnyt jo vuosia töitä sen periaatteen puolesta, että jäsenvaltioiden pitäisi rahoittaa tiukimmat turvatoimenpiteet, ja tältä osin esittelijämme saa täyden tukeni. Turvallisuuskysymykset koskettavat nimittäin matkailijoiden lisäksi kaikkia kansalaisia, ja terrorismin torjuntatoimien toteuttaminen on valtioiden tehtävä.
Siksi ei ole perusteltua panna lentomatkustajia maksamaan yksin lentoasemilla ja lentokoneissa toteutettavien turvatoimenpiteiden kustannuksia - varsinkaan, kun valtiot rahoittavat tarpeen mukaan joko kokonaan tai osittain junien ja laivojen kaltaisten kulkuneuvojen turvatoimenpiteet. Katson siksi, että meidän on pidettävä puolemme neuvostoa vastaan ja puolustettava viimeiseen asti liikenne- ja matkailuvaliokunnan hyväksymän mietinnön tarkistusta 32.
Haluan ottaa nopeasti esiin toisen asian. Vaikka kannatankin edistystä, jota tämä teksti saa aikaan syrjimättömyyden ja avoimuuden alalla, en katso, että tämän direktiivin tavoitteena on ottaa EU:ssa käyttöön yksi yhtenäinen turvamaksujen järjestelmä.
Vaikka jäsenvaltioiden onkin noudatettava yhteisiä sääntöjä, niiden täytyy antaa pitää nykyiset järjestelmänsä maksujen perimistä varten. Siispä Espanjan, Italian tai Ranskan kaltaisissa maissa parlamentit hyväksyvät maksut, ja näissä tapauksissa lakeja koskevien valitusten tutkinnasta vastaavan viranomaisen on toimittava riippumattomana valvontaviranomaisena. Juuri tätä koskee tarkistus 40, ja toivon, että kun äänestämme siitä, monet teistä äänestävät sen puolesta.
Inés Ayala Sender
(ES) Arvoisa puhemies, ongelmistamme, jotka liittyvät siihen, ettei meillä ole tällä hetkellä yhteistä eurooppalaista ilmatilaa eikä varsinkaan todellista yhteistä viranomaista, joka valvoisi ja hoitaisi tätä yhteistä ilmatilaa, on tullut tällä viikolla säälimättömän räikeitä. Niistä huolimatta siirrymme vähitellen kohti itsellemme asettamaa tavoitetta, ja tämän tekstin pitäisi olla jälleen yksi väline, joka auttaa meitä eteenpäin tällä tiellä.
Olen pannut merkille esittelijän jäsen Leichtfriedin sitkeyden ja kiitän häntä hänen tekemästään työstä ja siitä, miten hienotunteisesti hän on suhtautunut ilmailuun ja sosiaalisiin kysymyksiin. Tässä tapauksessa minusta tuntuu kuitenkin siltä, että meidät saattaa olla valtaamassa tietynlainen naiivius ja maksimalismi ja että täydellisyyden tavoittelumme saattaa johtaa siihen, ettemme saa aikaan parasta lopputulosta.
Vaikka kannatankin täysin yhteisen järjestelmän luomista, johon kuuluu myös riippumaton valvontaelin, jolla on edellytykset vahvistaa tasapuoliset ja avoimet valtuudet maksujen suhteen, ja otan huomioon ympäristö- ja sosiaalikriteerit, matkustajien suojelun jne., katson silti, ettei tiettyjä näkökohtia ole otettu huomioon, ja haluaisin komission selventävän niitä. Viittaan esimerkiksi siihen, mitä jäsen De Veyrac sanoi juuri: mielestäni emme ole tunnustaneet selvästi järjestelmää, jossa kansallinen parlamentti äänestää maksuista parlamentaarisella sopimuksella, sillä se on elin, jonka on sovellettava niitä. Mielestäni on myös vaikeaa nähdä - ja haluaisin komission selventävän tätä - miten toteuttamiskelpoinen tämä teksti oikein on, ottaen huomioon erimielisyydet neuvoston kanssa sekä ennen kaikkea tämän tekstin ja lentoasemamaksuja koskevan yleisen direktiivin välisen johdonmukaisuuden, tai mielestäni pikemminkin johdonmukaisuuden puutteen.
Koska siihen, kenen velvollisuutena on maksaa tästä turvallisuudesta - jonka myönnän olevan yleistä turvallisuutta - liittyy suuresti epävarmuutta ja eripuraa, meidän on mielestäni tehtävä selväksi, että kun puhumme siitä, että jäsenvaltiot maksavat, maksumiehinä on tosiasiassa suuri yleisö. Jäsenvaltiot kuulostavat puheissamme abstrakteilta henkilöiltä, mitä ne eivät ole: niillä tarkoitetaan myös jokaista matkustavaa kansalaista. Siksi pelkään, että edistystä tapahtuu viime kädessä hyvin vähän.
Haluaisin siksi komission esittävän näkemyksensä siitä, millainen tulevaisuus se katsoo tällä tekstillä olevan.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Arvoisa puhemies, on totta, että kaikista liikennemuodoista lentäminen on turvallisin matkustustapa. Lento-onnettomuudet, joilla on maailmanlaajuisia seuraamuksia, kuten kymmenen päivää sitten tapahtunut onnettomuus, pakottavat meidät kohtaamaan kysymyksen, joka koskee ilmailualan koko turvallisuusketjua: lentokenttiä, lentoyhtiöitä, lennonjohtotorneja, lentokoneita, henkilökuntaa ja matkustajia. Yhteyden on oltava erittäin tiivis ja viestinnän avointa kaikkien näiden linkkien välillä.
Matkustajat, joita kiinnostaa heidän oma matkansa ja mukavuutensa, eivät ymmärrä, mihin turvatoimenpiteitä tarvitaan, olivatpa ne sitten löyhiä tai tiukkoja, eivätkä niiden aiheuttamia kustannuksia, elleivät he ole perillä syyskuun 11. päivänä 2001 tapahtuneen iskun kaltaisten dramaattisten ja traagisten tapahtumien merkityksestä. Ennakoitavia tekijöitä ovat muun muassa terroriuhkat, lentäjän virheet, tekniset virheet, lentäjän ja lennonjohdon väliset väärinkäsitykset ja ennalta arvaamattomat sääolot, ja säädösten soveltamiseksi niiden kirjaimen ja hengen mukaisesti on toteutettava tiukkoja toimenpiteitä.
Kannatan poikkeuksellisten toimenpiteiden hyväksymistä mainitsemieni tilanteiden varalta. Näiden toimenpiteiden on kuitenkin oltava avoimia. Matkustajilla on oikeus turvalliseen matkaan ja heidän on nautittava turvallisesta matkasta, aivan kuten heillä on myös oikeus kuulla totuus. Valitettavasti ilmailuturvallisuuden alalla viestintää on parannettava ja avoimuutta on lisättävä kiireesti. Tämä tehtävä kuuluu lentoasemille ja lentoyhtiöille, joiden täytyy muuttua avoimemmiksi. Toisaalta matkustajien on ymmärrettävä, että olivatpa lentoasemilla ja lentokoneissa noudatettavat turvatoimet miten tiukkoja tahansa, niitä noudatetaan viime kädessä heidän etunsa, yksin heidän etunsa vuoksi.
Thomas Ulmer
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää aluksi jäsen Leichtfriediä erinomaisesta mietinnöstä, jossa esitetään hyviä, kestäviä ehdotuksia.
Mistä tässä on viime kädessä kyse? Kyse on avoimuuden, kuluttajansuojan, turvallisuuden ja koordinoinnin sekä laadunvalvonnan lisäämisestä. Haluan kuitenkin varoittaa perustamasta uutta viranomaista näiden kysymysten käsittelyä varten. Suhtaudun myönteisesti mietinnössä käsiteltyyn toissijaisuuteen, ja tämä asia on ehdottomasti säilytettävä. Minulle on myös hyvin tärkeää, että verot ja maksut erotetaan selvästi toisistaan. Lisäksi kaikki valtion tehtävät - olipa kyse sitten sormenjälkien ottamisesta ja valokuvaamisesta, poliisin tehtävistä, terrorismin torjunnasta tai muusta vastaavasta - on rahoitettava tietenkin verovaroin eikä kuluttajilta perittävin maksuin. Jos yksittäiset jäsenvaltiot haluavat sitten välttämättä toteuttaa tätä pidemmälle meneviä turvatoimenpiteitä, katson, että tällä alalla niiden pitäisi myös kantaa niistä aiheutuvat kustannukset. Valtion vastuulla oleviin turvallisuuskysymyksiin liittyviä toimenpiteitä määräävän tahon on myös maksettava niistä. Kun kyse on teknisestä tai henkilökohtaisesta turvallisuudesta, tilanne on mielestäni toinen: tällaisten toimenpiteiden kustannukset voidaan kyllä siirtää matkustajalle, kunhan niiden tarkoitus on tuotu selvästi esiin.
On kuitenkin syytä huomata, että komission meille esittämässä vaikutustenarvioinnissa puhutaan summasta, joka on noin 0,1 prosenttia näiden toimenpiteiden kokonaiskustannuksista. Siksi meidän ei pitäisi aloittaa liian korkealta.
Katson, että olemme saamassa aikaan kestävän kompromissin, myös Saksan liittotasavallan kanssa, jolla on huomattavia varauksia asian suhteen toissijaisuuden alalla. Toivon lopputuloksen olevan hyvin lähellä ehdotustamme.
Zuzana Roithová
(CS) Arvoisa puhemies, kannatan täysin tätä ehdotusta, koska sillä lisätään suuresti hintojen avoimuutta sekä niiden turvamaksujen laskennan avoimuutta, joita lentäen matkustavat EU:n kuluttajat joutuvat maksamaan. Mielestäni on kuitenkin hämmästyttävää, ettei tätä tärkeää alaa yhtenäistetä enempää. Olen huolissani siitä, että tiettyjen lentoasemien valta-aseman vuoksi matkustajat joutuvat maksamaan liiallisia turvamaksuja, jotka eivät vaikuta suoraan lähtöselvityksessä suoritettavien turvatoimenpiteiden tasoon, nopeuteen tai laatuun.
Komission olisi pitänyt olla kaksi vuotta tämän direktiivin voimaantulon jälkeen antamassaan arviointikertomuksessa paljon rohkeampi ja esittää yhtenäistä ja sitovaa tapaa laskea turvamaksut kaikkialla EU:ssa.
Olen täysin samaa mieltä siitä, että tiukemmat toimenpiteet, kuten vartaloskannerit, on maksettava valtion eikä matkustajien pussista - varsinkin, kun niiden tarpeellisuudesta ja niihin liittyvistä terveysriskeistä käytävä keskustelu jatkuu. Kaiken kukkuraksi olen huolissani niiden säännösten tulkinnasta, jotka koskevat lentoyhtiöiden - ei lentoasemien - suoraan toteuttamista turvatoimenpiteistä aiheutuvien kustannusten perimistä. Nämä kustannukset voidaan nimittäin veloittaa matkustajilta, ja mielestäni tämä tarkoittaa, että asiaan liittyy yliveloituksen muodossa tapahtuvan väärinkäytöksen vaara.
Ioan Mircea Paşcu
(EN) Arvoisa puhemies, jäsen Leichtfried on oikeassa. Jäsenvaltioiden pitäisi maksaa viime kädessä ylimääräisten turvatoimenpiteiden kustannukset. Kaiken kaikkiaanhan matkustajat ja kansalaiset maksavat jo jäsenvaltioille yleisesti turvallisuudestaan.
Valtio ei voi vain sanoa kansalaisille, että he saavat juuri sitä, mistä he maksavat. Sillä on laajempi vastuu, koska se ei ole voittoa tavoitteleva palveluntuottaja. Muistutan teitä tästä yksinkertaisesta tosiseikasta, sillä tästä periaatteesta huolimatta ylimääräisten turvatoimien kustannukset maksetaan viime kädessä matkustajien eikä valtioiden pussista, kuten esittelijä on aivan oikein huomauttanut.
Lisäksi lisämaksujen maksamiseen perustuvasta turvallisuuden parantamisesta eivät edes usein huolehdi valtiot vaan alihankkijoina toimivat yksityisyritykset. Ne suhtautuvat usein välinpitämättömästi matkustajiin ja heidän oikeuksiinsa sillä varjolla, että turvallisuuteen liittyvät asiat ovat yleisesti salaisia. Tälle on yksinkertaisesti pantava piste.
Franz Obermayr
(DE) Arvoisa puhemies, koska ilmailun turvamaksuja on käsitelty EU:ssa monin eri tavoin, tässä on mielestäni tärkeää soveltaa objektiivista toimenpidettä. Arvioinnin perustana olisi erittäin järkevää käyttää matkustajien määrän ja suurimman sallitun lentoonlähtömassan yhdistelmää. On kuitenkin tärkeää, että perittävien turvamaksujen ja tosiasiassa tarjottavien palvelujen välillä on selvä yhteys. Ilmailun turvallisuuden käsite on tärkeää määritellä, ja meidän on myös saatava tietää tarkkaan, mistä oikein maksamme. Turvamaksujen laskentatavan on oltava ymmärrettävä. Tiedot maksujen suuruudesta ja siitä, mistä ne muodostuvat, on esitettävä avoimesti. Avoimuus on tässä välttämätöntä. Tarvitsemme kuitenkin tätä varten riippumattomia sääntelyviranomaisia voidaksemme torjua kilpailun vääristymistä nopeasti ja tehokkaasti.
Andris Piebalgs
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, tämä keskustelu ilmailun turvallisuudesta on ollut kiehtova, ja se osoittaa, että meillä kaikilla on omat kokemuksemme tältä alalta.
Minulta vietiin juusto, jota halusin kuljettaa, siksi, että se oli levitettävää! Se oli mielestäni liioiteltua, mutta katson silti, että olemme parantaneet koko järjestelmää. Komission ehdotus menee askeleen pidemmälle, koska turvallisuus aiheuttaa myös kuluja, ja niiden osalta tärkein sääntö on avoimuus. Mietintö ja komission ehdotus vahvistavat toisiaan.
Sen kysymyksen osalta, kenen pitäisi periä maksut, katson toissijaisuuden olevan edelleen paras tapa, koska loppujen lopuksi maksumiehinä eivät ole jäsenvaltiot vaan kansalaiset. Ainoa kysymys on se, pitäisikö kulut maksaa kaikkien veronmaksajien vai ainoastaan matkustajien pussista.
Tähän kysymykseen ei ole helppoa vastata, mutta katson, että ehdotuksessamme esitetyt toissijaisuusperiaatteen mukaiset näkökohdat ovat sopusoinnussa nykyisten ilmailun turvallisuusjärjestelyjen kanssa.
Parlamentti menee askeleen pidemmälle tarkastellessaan koko ilmailuturvallisuusalaa. Saamme nähdä, mihin tämä keskustelu johtaa. Katson komission tehneen varsin kelvollisen ehdotuksen ja olen hyvin iloinen siitä, että se on hyväksytty parlamentissa laajalti ja että parlamentti menee tavalliseen tapaansa hieman pidemmälle kuin komissio ehdotuksessaan. Katson ehdotuksen ajoituksen ja soveltamisalan olevan oikeat.
Jörg Leichtfried
Arvoisa puhemies, tällainen kiitos saa minut tuntemaan oloni jokseenkin vaivaantuneeksi, joten puhun lyhyesti. Haluan kuitenkin käyttää tilaisuuden kiittää esittelijöitä ja varjoesittelijöitä, jotka ovat tehneet kovasti yhteistyötä: kiitän jäsen Zasadaa, jäsen Hennis-Plasschaertia, jäsen Lichtenbergeriä ja jäsen Kohlíčekia. Olemme tehneet tämän asian parissa kovasti töitä lähes vuoden ajan. EU:n politiikan pitäisi olla mielestäni tällaista - ei nahistelua näytöksen järjestämiseksi, mihin jotkut muut jäsenet kenties pyrkivät.
Toiseksi haluan esittää neuvostolle pyynnön. Liikenne- ja matkailuvaliokunta on varsin sopuisa valiokunta. Se työskentelee ja keskustelee asiallisella tavalla, ja tässä hengessä olemme tulleet selvästi neuvostoa vastaan tämän säädöksen osalta. Olemme olleet alusta asti varsin halukkaita tekemään kompromissin. Haluan kuitenkin varoittaa neuvostoa: älkää herättäkö nukkuvaa karhua. Sen, joka haluaa tehdä kompromissin, täytyy myös voida odottaa kompromisseja vastustajiltaan tai kumppaneiltaan.
Ellei neuvosto halua tulla lainkaan Euroopan parlamenttia vastaan tässä asiassa, valiokuntamme asenne muuttuu. Tämä ei ole ainoastaan oma mielipiteeni. Olen kuullut jo joidenkin kollegoideni sanovan, että ellei neuvosto tule meitä asiassa vastaan, keskustelemme myös vartaloskannereista aivan eri valossa emmekä ehkä tule lainkaan neuvostoa vastaan. Tällainen ei edistä asiaa, eikä sen saa antaa tapahtua. Kehotan siksi neuvostoa ja jäsenvaltioita viemään asiaa eteenpäin. Meillä on nyt Lissabonin sopimus. Sekä neuvoston että jäsenvaltioiden on jatkettava etenemistä asiassa, sillä muutoin saatamme kuulla jälleen kerran: Come on, let's SWIFT again!
Puhemies
(DE) Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan Brysselissä seuraavan istuntojakson aikana.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 149 artikla)
Nessa Childers  
kirjallinen. - (EN) Jäsen Leichtfried ansaitsee kiitokset perusteellisesta ja vakuuttavasta mietinnöstään, jossa on käsitelty tehokkaasti monia komission asiakirjassa avoimiksi jätettyjä asioita. Muutamat kysymykset ovat kuitenkin yhä ratkaisematta, ja näitä asioita pitäisikin tarkastella uudessa valossa, ottaen huomioon Euroopan ilmatilan sulkemisen pitkittymisen. Koska ilmailuala on menettämässä yli miljardi euroa tuhkapilven takia, EU:n on toimittava nopeasti ja määrätietoisesti helpottaakseen ilmailualan taloudellista ahdinkoa. Vaikka komission jäsen Almunia ansaitseekin kiitokset tänään esittämistään kriisiä koskevista myönteisistä kommenteista, meillä Euroopan parlamentin jäsenillä on myös mahdollisuus auttaa tällä mietinnöllä alaa, joka on juuri lamaantunut kolmatta kertaa viimeisten kymmenen vuoden aikana. Euroopan parlamentin sekä Eurooppa-neuvostossa ja komissiossa työskentelevien kollegoidemme pitäisi alkaa harkita valtion rahoitusta ehdotettujen turvatoimien kustannusten kattamiseksi, varsinkin siinä tapauksessa, ettei matkustajamäärälle asetettua alarajaa ylitetä. Vaikka nämä toimenpiteet eivät saaneetkaan kannatusta ennen viime viikon tulivuorenpurkausta, olemme nyt tilanteessa, jossa ilmailualan auttamatta jättäminen saattaa johtaa kohtalokkaisiin seurauksiin.
Debora Serracchiani  
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää jäsen Leichtfriediä erinomaisesta työstä, jota hän on tehnyt ilmailun turvamaksuja koskevan mietinnön parissa. Mietinnössä käsitellään muun muassa yhtä tärkeää asiaa: kuluttajansuojaa ja matkustajien oikeuksia.
Tarvitsemme selvät ja avoimet säännöt, sillä jos lentoyhtiöt veloittavat matkustajilta ylimääräistä turvatoimenpiteiden vuoksi, tiedot on mielestäni julkaistava sen varmistamiseksi, etteivät matkustajat maksa omasta pussistaan.
Mielestäni on vain oikein, että kuluttajansuojajärjestöjen olisi osallistuttava neuvotteluihin, jotta ne saisivat käsityksen turvatoimien hinnoittelusta ja voisivat siten verrata saamiaan tietoja lentolippujen hintoihin. Vain tällä tavalla on mahdollista taata, että avoimuus lisääntyy ja matkustajat saavat tietoja.
