Miljökvalitetsnormer inom vattenpolitikens område (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är debatten om andrabehandlingsrekommendationen från Anne Laperrouze, för utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet, om rådets gemensamma ståndpunkt inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om miljökvalitetsnormer inom vattenpolitikens område och ändring av direktiven 82/176/EEG, 83/513/EEG, 84/156/EEG, 84/491/EEG, 86/280/EEG och 2000/60/EG (11486/3/2007 - C6-0055/2008 -.
Anne Laperrouze
föredragande. - (FR) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Det betänkande vi lägger fram i dag vid andra behandlingen är resultatet av ett lagarbete. Det är tack vare detta lagarbete som vi har lyckats nå en överenskommelse med det slovenska ordförandeskapet och Europeiska kommissionen. För mig har det varit ett rent nöje att arbeta fram en kompromiss tillsammans med mina medföredragande från de politiska grupperna. Jag hade förmånen att få ha kompetenta och erfarna kolleger, som lyssnade noggrant och deltog i förhandlingarna. Jag vill rikta ett varmt tack till dem. Och jag vill också tacka sekretariatet vid utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet, de politiska gruppernas rådgivare och min assistant Sylvain Maréchal.
Jag använder termen lagarbete eftersom vi arbetade utmärkt tillsammans med företrädarna för det slovenska ordförandeskapet, som tog hänsyn till parlamentets rekommendationer, och med företrädarna för Europeiska kommissionen, som gav oss svar som gjorde det enklare för oss att förstå detta förslag till direktiv. Jag tror alla kan se att vårt samarbete har burit frukt i de kompromissändringsförslag som vi kommer att rösta om i morgon. Jag tackar därför alla som har hjälpt mig i mitt arbete som föredragande i detta tekniska ärende.
Jag kommer nu till sakinnehållet. I ramdirektivet om vatten fastställs en strategi för att bekämpa kemisk förorening av vatten. I detta förslag till dotterdirektiv är syftet att inrätta miljökvalitetsnormer så att man garanterar en hög skyddsnivå mot de risker som vissa ämnen utgör för vattenmiljön.
Jag skulle vilja lyfta fram de viktigaste framstegen i denna kompromisstext. Vi har infört två nya huvudprinciper. Principen om att förorenaren betalar och principen om att miljöförstöring företrädesvis bör hejdas vid källan. De viktigaste aspekterna är de praktiska. Övergångsområdena för överskridande - som har döpts om till blandningszoner - är inte längre enbart fastställda zoner utan fungerar som ett redskap för att understryka ett problem. Därför är det upp till medlemsstaterna att beskriva de åtgärder som ska vidtas för att komma till rätta med problemet.
Huvudsyftet med detta direktiv var att harmonisera normer på gemenskapsnivå. Så småningom blir det sedan upp till kommissionen att ange riktlinjer för att harmonisera inventeringar, utsläpp och blandningszoner. Vi lyckades åstadkomma detta. Vi har också lyckats se till att större hänsyn tas till vattendrag som rinner genom flera medlemsstater, men även genom tredjeländer.
När det gäller tillsatser hade parlamentet hoppats kunna lägga till en hel del. På grundval av en första bedömning har kommissionen valt ut 13 problemämnen. I kompromissen anges det tydlig att kommissionen på grundval av vetenskapliga data kommer att ha 24 månader på sig att presentera den slutgiltiga klassificeringen och föreslå lämpliga gränsvärden. Det är ett stort steg framåt för dessa ämnen är framförallt PCB, fri cyanid, EDTA, dioxiner och bisfenoler.
Eftersom forskarna är oense om vad som bör gälla för sediment eller biota anges det i kompromissen att medlemsstaterna måste övervaka dessa så att man kan bedöma vilken långsiktig påverkan de ämnen som ackumuleras där har.
Parlamentet fann till sin förvåning att förslaget inte innehöll några nya åtgärder för att övervaka utsläpp. Därför säkrade parlamentsledamöterna avslutningsvis den kompromiss i artikel 7 där det anges att kommissionen på grundval av rapporter från medlemsstaterna ska bedöma hur effektiv den befintliga lagstiftningen är, och vilka framsteg som har gjorts för att minska blandningszonernas omfattning, för att därefter lägga fram ändringsförslag eller förslag till relevant lagstiftning.
Mot bakgrund av dessa framsteg ber jag ledamöterna att stödja kompromisspaketet.
Stavros Dimas
Herr talman, mina damer och herrar! I dag diskuterar vi en av de vikigaste miljöpolitiska utmaningarna. Hur vi ska skydda våra vattenresurser för vår egen och kommande generationers skull
Till att börja med skulle jag vilja gratulera föredraganden Anne Laperrouze och utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet till deras utmärkta arbete, och deras samarbete vid utarbetandet av betänkandet.
Ni kommer säkert ihåg att man i ramdirektivet om vatten, det viktigaste lagstiftningsinstrumentet för EU:s vattenpolitik, gjorde det möjligt att införa ny lagstiftning på två områden om det skulle bli nödvändigt: EU-kvalitetsnormer för grundvatten och EU-kvalitetsnormer för prioriterade ämnen i ytvatten.
Grundvattendirektivet antogs i slutet av 2006 i enlighet med förlikningsförfarandet. I dag ska Europaparlamentet vid andra behandlingen avgöra om det föreslagna direktivet om miljökvalitetsnormer för prioriterade ämnen i ytvatten. I direktivet fastställs harmoniserade kvalitetsnormer för 33 förtecknade ämnen. Grundbegreppet god vattenkvalitet uttrycks därmed i fasta numeriska värden som baseras på bästa tillgängliga vetenskapliga data och rön. Direktivet kommer därför att bidra till att uppnå ett högt skydd för vattenmiljön och människors hälsa. Och det är just det som är syftet med ramdirektivet om vatten.
Kommissionen är fast besluten att noga övervaka genomförandet av detta direktiv och ramdirektivet om vatten. Den tänker också försöka övervaka och utvärdera tillgänglig information om sådana ämnen som inte är med i förteckningen över prioriterade ämnen eller förteckningen över prioriterade farliga ämnen för att se var dessa finns och vilken inverkan de eventuellt har. Den planerar att lägga fram förslag om att anta ytterligare åtgärder som kan behövas.
Under hela förhandlingsprocessen har parlamentets ståndpunkt i olika viktiga frågor bidragit till att garantera att vi har kunnat behålla den ambitiösa nivå på målen som kommissionen ursprungligen föreslog. Detta gäller särskilt centrala punkter som den framtida revideringen av förteckningen över prioriterade ämnen, som nu är tydligt kopplad till miljökvalitetsnormer och som kommer att föreslås senast två år efter ikraftträdandet av detta direktiv, förteckningen över kandidatämnen som ska undersökas när den befintliga förteckningen ses över och kriterierna för inventeringen av utsläpp och läckor, och för blandningszoner.
Jag skulle även kort vilja nämna begränsningen av utsläpp av förorenande ämnen. Som ni vet kopplas utsläppsbegränsning och miljökvalitetsnormer ihop i ramdirektivet om vatten. Utsläppsbegränsningarna täcks till största delen in i befintlig gemenskapslagstiftning. Utöver utsläppsbegränsning i direktivet om spillvatten, direktivet om skydd mot att vatten förorenas av nitrater från jordbruket och direktivet om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar (direktiv som redan var i kraft när ramdirektivet om vatten antogs 2000) har kommissionen under tiden inrättat eller föreslagits mer än 30 gemenskapsrättsliga instrument. Jag skulle vilja nämna några av dessa som exempel. Reach-förordningen, förordningen om långlivade organiska organismer, gruvavfallsdirektivet och begränsningarna för användning av ämnen i enlighet med direktivet om bekämpningsmedel och direktivet om begränsning av vissa farliga ämnen i elektriska eller elektroniska artiklar.
Vi anser därför att medlemsstaterna förfogar över tillräckliga lagstiftningsredskap för att kunna uppfylla målen i ramdirektivet om vatten.
Kommissionen kommer dessutom att bedöma om det finns behov av ytterligare kontrollåtgärder på gemenskapsnivå och vid behov lägga fram förslag om detta när den reviderar förteckningen över prioriterade ämnen. Kommissionen kommer även att bedöma om det, med tanke på ny information som blir tillgänglig och den senaste utvecklingen inom ramen för Reach-lagstiftningen, finns behov av att klassificera prioriterade ämnen som prioriterade farliga ämnen.
Som avslutning skulle jag återigen vilja tala om hur nöjd jag är med det arbete som vi gemensamt har åstadkommit, men särskilt föredraganden. Jag upprepar att kommissionen till fullo ställer sig bakom det kompromisspaket med åtgärder som vi har enats om vid andra behandlingen av detta mycket viktiga rättsinstrument.
Robert Sturdy
för PPE-DE-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag skulle vilja gratulera Anne Laperrouze. Hon har varit en fantastisk föredragande och jag har verkligen njutit av att arbete tillsammans med henne. Jag är glad att kommissionen har sagt att den kommer att stödja betänkandet.
Det föreslagna direktivet - och jag tänker inte ta upp allt som Anne Laperrouze tog upp, utan lägga till några av mina egna kommentarer - är ett dotterdirektiv till ramdirektivet om vatten och det sista i raden av lagstiftningsinstrument för att garantera en bra vattenkvalitet för olika medlemsstater. Vi har haft många diskussioner med föredraganden, rådet och kommissionen och jag tror att vi till sist har enats om ett kompromisspaket som vi alla är överens om. Precis som föredraganden uppmanar jag alla att rösta för betänkandet. Jag anser att det är ett välbalanserat paket. Miljön kommer att skyddas, medborgarnas vattenkvalitet blir bättre och de ekonomiska kostnaderna är rimliga, vilket även det är viktigt. Under förhandlingarna har vi fört många diskussioner med frivilligorganisationer och näringslivet och kommit fram till ett utmärkt förslag.
I förslaget begränsas koncentrationen av kemiska ämnen, farliga grupper av ämnen inklusive tungmetaller, vissa bekämpningsmedel och andra farliga kemikalier i ytvatten. Det baseras i stor utsträckning på förebyggande åtgärder. Medlemsstaterna får - som fördraganden nämnde - utse blandningszoner där koncentrationen av kemiska ämnen under vissa omständigheter får överstiga relevanta miljökvalitetsnormer. Men givetvis måste dessa nås och övervakas noga. Vi har zoner som kan utses till blandningszoner i vattendrag som flyter genom flera medlemsstater, vilket är utmärkt lagstiftning. Det anges att medlemsstaterna ska samla in information, inklusive kartor. Jag tror att det kan bli svårt att få tag på kartor, men annars kommer vi att klara det. I föreslaget anges att det ska inrättas en plan för förvaltning av avrinningsområden, muddring och sjöfart - även detta leder till utsläpp. Prioriterade ämnen kan nu strykas, så länge detta uppfyller kraven i ramdirektivet om vatten.
Mina damer och herrar! Jag lämnar er med denna tanke. Vatten är källan till allt liv. Därför är detta direktiv så viktigt. Till och med på Mars är det källan till liv.
Marie-Noëlle Lienemann
för PSE-gruppen. - (FR) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill i tur och ordning tacka Anne Laperrouze, alla skuggföredragandena och det slovenska ordförandeskapet för deras arbete.
Detta är det sista dotterdirektivet under ramdirektivet om vatten. Och det är mycket viktigt att vi når en kompromiss som innebär verkliga framsteg i vår ambition att bekämpa föroreningar, framför allt kemiska vattenföroreningar. Varje dag matas vi med nyheter om hur förekomsten av PCB skadar gemenskapens vattenresurser.
Anne Laperrouze har gått igenom alla punkter där vi har gjort framsteg. Som alltid med kompromisser skulle vi ha velat uppnå ännu mer. Men jag anser att vi har lagt en bra grund. Vi får helt enkelt fortsätta att vara vaksamma. Mycket kommer nu att bero på kommissionen. Vi hoppas att kommissionen när den vidtar åtgärder för att stödja forskarnas rön är mycket ambitiös när det gäller att klassificera framtida prioriterade ämnen och prioriterade farliga ämnen, de berömda 13 ämnen som snart ska klassificeras. Vi kommer dessutom att se till att den nuvarande vetenskapliga osäkerheten kring sediment och biota inte skapar ett suddigt fokus som i förlängningen kommer att göra det omöjligt för EU att förstå eller förbättra dessa biota och sediment.
Avslutningsvis måste vi förbättra blandningszonerna och kunskaperna om förorenare och föroreningskällor, och få en bättre övervakning av utsläppen. Vi kommer att se till att parlamentet förblir vaksamt, och jag tackar kommissionsledamoten för att han påpekade att kommissionen utöver bestämmelserna i den kompromiss som vi kommer att rösta om kommer att tillhandahålla information om genomförandet av ramdirektivet om vatten och att den vid behov och vid eventuella förseningar i medlemsstaterna eller om några tveksamheter behöver redas ut, tänker lägga fram kompletterande åtgärder för att se till att vi verkligen uppnår en godtagbar vattenmiljö 2015, i linje med vår omröstning 2000.
Chris Davies
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman! Eftersom föredraganden kommer från min grupp och är en nära kollega förstår ni säkert om jag försvarar hennes överenskommelse. Vi kunde kanske ha gjort mer, kanske kunde ytterligare en eller en annan kemikalie ha inkluderats i paketet. Men forskarna är oense och den politiska viljan är inte alltid stark. Med den tidigare föredragandens ord kan detta bäst beskrivas som ”så bra som det blir”.
Jag anser att vattenpolitik är en ett av de områden där EU:s miljöpolitik har varit mest framgångsrik. Vi bör gratulera kommissionen till det arbete den har lagt ned under åren och framför allt Marie-Noëlle Lienemann för hennes arbete med ramdirektivet om vatten för sju år sedan. Även när inga gränsöverskridande frågor finns har den samlade beslutsamheten att ta itu med både gamla och nuvarande föroreningar lett till investeringsnivåer för att säkra bättre vattenkvalitet som långt överskridit vad som hade åstadkommits om medlemsstaterna hade agerat på egen hand. De lagar som vi har infört är tydliga på detta område. Föroreningar kan identifieras och mätas. Kravet på att förhindra dem kan genomföras och denna lagstiftning tar oss ett steg framåt genom att införa ytterligare förbud mot en rad kemikalier, bekämpningsmedel och förorenare som utgör en risk för vattenmiljön och människors hälsa.
Men vi tar även del av rapporter från Europeiska miljöbyrån om att det fortfarande ofta händer att medlemsstater inte genomför lagstiftningen på ett så effektivt och adekvat sätt som de borde. Eftersom vi är överens här i parlamentet om denna lagstiftnings karaktär och den positiva riktning som EU rör sig i på vattenkvalitetsområdet skulle jag vilja att vi riktade följande uppmaning till kommissionen: ”Ni har befogenhet att undersöka, agera och verkställa - använd den”.
Margrete Auken
Herr talman! Även jag vill tacka Anne Laperrouze för hennes vänliga, tillmötesgående samarbete. Trots allt gick det att behålla ett spår av de positiva resultaten från första behandlingen. Men det vi ser i dag är ändå inget att ha. Det mesta av vad vi hade uppnått har gått förlorat efter lobbying från den agrokemiska industrin och de mindre effektiva offentliga tillsynsmyndigheterna. I dag diskuterar vi de stackars rester som återstår.
Vårt övergripande mål är att successivt förbättra vattenkvaliteten i Europas floder och sjöar. Vi måste sätta stopp för de stora mängder bekämpningsmedel som används inom jordbruket och giftigt industriavfall, och upprätthålla tuffa krav för hur stora kvantiteter prioriterade ämnen eller prioriterade farliga ämnen som får finnas i vattendrag. Svagheten i det aktuella betänkandet är att det inte finns någon riktig politisk vilja att granska fler ämnen. Det står redan klart att det nuvarande systemet, i enlighet med vilket ämnen i förteckningen ska undersökas och nya läggas till, i bästa fall fungerar långsamt. Om försiktighetsprincipen verkligen tillämpades skulle en rad andra ämnen ha undersökts, men vi låter den chansen rinna oss ur händerna.
Dessutom är det oklart vad som krävs av ett ämne för att det ska förklaras så farligt att det omedelbart förbjuds. Vi har ett stort antal ämnen som med största säkerhet är extremt farliga. Ända avstår kommissionen från att förbjuda dem. Detta är oacceptabelt. Om ett ämne är farligt är det farligt. Vi måste övervaka om kommissionen kommer att sätta igång att undersöka dessa ämnen eller om den bara kommer att fortsätta att undvika att ta ställning med motiveringen att den inte har tillräckliga data. Om det är det som är problemet borde en sätta igång och samla in data.
Det finns några förbättringar. Länder måste exempelvis nu förteckna föroreningskällor och också inkludera koncentrationer i sediment och biota. Dessutom får inte kommissionen vänta till 2025, som den hade önskat, innan situationen ska ses över. Den måste presentera en sådan översyn redan 2018.
Ja, vi kommer att rösta för detta betänkande. Efter den gradvisa försämringen sedan första behandlingen är vi glada även för de minsta glädjeämnena.
Wiesław Stefan Kuc
för UEN-gruppen. - (PL) Herr talman! Det finns tusentals smittkällor för yt- eller grundvatten, inte bara jordbruket och livsmedelsindustrin, gruvor och kemiska fabriker, utan även hushållen.
Där det saknas reningsverk släpper vi ut allt större mängder gifter i våra knappa vattenresurser. Många giftiga ämnen kommer från soptippar och biologiska reningsverk för avloppsvatten kan inte rena avfallet eftersom bakterierna själva blir förgiftade. Giftiga ämnen lagras också i avsättningar på sjöbottnar och konstgjorda vattenmagasin. Det är hur vi ska rena dessa som är problemet. Om ämnena flyter ut i haven kommer de att förgifta hela jorden. Det är det som långsamt sker. Att rengöra magasinen från dessa avsättningar kommer att kosta mycket pengar och vi saknar teknik för att göra det.
Jag skulle också än en gång vilja ta upp de tusentals ton gamla bekämpningsmedel som systematiskt förgiftar våra vattendrag och som redan har nått ner till 1 000 meter. Vår grupp anser därför att direktivet i högre utsträckning bör uppmärksamma skyddet av vattendrag, oavsett kostnad.
Jens Holm
för GUE/NGL-gruppen. - Intentionen med detta direktiv var att upprätta miljö- och kvalitetsnormer för en rad farliga kemikalier och på så sätt skydda vattendrag mot kemikalier och andra skadliga substanser. Tyvärr har lobbyisterna varit skickliga på att påverka både EU-kommissionen och ministerrådet. När denna fråga nu är uppe för andra behandling har de goda intentionerna tyvärr vattnats ut rejält. Ett exempel på detta är att endast 11 av de 29 kemikalierna som vi i parlamentet ville ta kontroll över blir nu klassificerade som farliga substanser. Det blir inga konkreta krav på medlemsländerna att uppfylla minskningsmålen. Trots detta är denna kompromiss bättre än vad kommissionen ursprungligen föreslog. Därför stödjer vi i GUE/NGL den, men ni kan räkna med att vi kommer att följa denna fråga nära och se till att vattendragen verkligen får ett bättre skydd i framtiden. När det är dags för översyn hoppas vi att det kommer att skärpas ytterligare. Jag har en fråga till Dimas som är här i afton: Hur ställer du dig till att enskilda medlemsländer vill gå före och gå längre än vad som stipuleras i detta direktiv? Om enskilda medlemsländer vill klassificera fler substanser än dem som listas upp i denna kompromiss, skulle du acceptera att ett enskilt medlemsland gör det och på så sätt har en hårdare lagstiftning?
Johannes Blokland
för IND/DEM-gruppen. - (NL) Herr talman! Till att börja med skulle jag vilja tacka föredraganden Anne Laperrouze för allt hennes arbete under förhandlingarna med rådet.
Jag anser att vi har ett mycket bra kompromisspaket för vattenkvalitetsnormer. Jag är särskilt nöjd med att konceptet blandningszoner har behållits. Jag har en fråga till kommissionsledamot Dimas om just detta.
Ur genomförbarhetssynpunkt är detta ett viktigt koncept, så länge som det givetvis inte ger upphov till några betydande skador på miljön. I ramverket för vatten uppmanas medlemsstaterna att minska sina insatser för att rena dricksvatten. Normerna för dricksvatten är striktare än vattenkvalitetsnormerna. Det finns olika uppsamlingspunkter för dricksvatten i ytvatten och i praktiken kan en uppsamlingspunkt mycket väl vara belägen ganska nära en föroreningskälla. En uppsamlingspunkt skulle med andra ord kunna vara belägen i en blandningszon och de företag som driver reningsverken måste öka sina reningsinsatser. Kan kommissionsledamot Dimas ge mig garantier för att han kommer att göra allt han kan för att förhindra att blandningszoner ger upphov till problem för uppsamlingspunkter för dricksvatten?
Richard Seeber
(DE) Herr talman! Jag skulle också vilja tacka föredraganden och kommissionen för det mycket konstruktiva arbetet med detta betänkande.
Jag skulle vilja påminna parlamentet om att detta är ett kompromisspaket. Det är en mycket bra kompromiss som har förhandlats fram. Och det är utan tvekan ytterligare en pusselbit i vår strävan efter att skapa en utmärkt vattenkvalitet i Europa. Jag skulle vilja betona att Europa är den kontinent, eller den politiska enhet, som lägger störst vikt vid miljön och som fastställer mycket strikta normer. Vi skulle kanske kunna nå vårt mål snabbare. Men om vi jämför Europa med andra delar av världen kan vi med fog påstå att vi har uppnått en mycket hög vattenkvalitetsstandard. Och denna standard måste bibehållas och förbättras ytterligare.
I detta sammanhang skulle jag också vilja påminna kommissionen om att vi måste vara effektiva när vi säljer in de framgångar som vi obestridligen har gjort på detta område av EU:s miljöpolitik, och särskilt på vattenpolitikens område. Framför allt är den irländska folkomröstningen ett bevis på att vi inte har lyckats förmedla denna framgång. EU är mycket framgångsrikt på miljöområdet, men få medborgare är medvetna om dess ledande roll. Lobbyisterna har kanske i viss mån gjort kompromissen lite urvattnad, men det finns andra lobbygrupper som har hjälpt till att se till att kompromissen verkligen inför stränga regler för industriföretag, jordbrukare och andra förorenare.
Låt mig därför påminna er om att vatten tveklöst är en av de frågor vi måste lägga större politisk vikt vid i framtiden. Jag ber kommissionsledamoten att hålla ett öga på vattenpolitikens framtida utveckling. Framför allt klimatförändringarna kommer att ge oss nya problem och vattnets betydelse för ekonomin och människors liv lär öka kraftigt.
På det stora hela är det en välbalanserad kompromiss. Jag ber mina kolleger att stödja den. Det gick inte att uppnå mer.
Dorette Corbey
(NL) Herr talman! Jag skulle vilja tacka föredraganden, Anne Laperrouze, för hennes arbete som har lett fram till en godtagbar överenskommelse vid andra behandlingen. Rent ytvatten är förstås mycket viktigt. Det kommer regelbundet rapporter om för höga halter av kvicksilver och andra skadliga ämnen i fiskar. Det är ohälsosamt för människor och miljön och vi måste definitivt göra något åt detta. Det aktuella resultatet är en bra balans mellan miljöskydd och kostnadseffektivitet för näringslivet, vattenbolag och regeringar. Europaparlamentet har framgångsrikt arbetat för ett antal förbättringar. Blandningszoner nära utsläppsplatser, där en högre föroreningsnivå tillåts, måste tydligt avgränsas och medlemsstaterna måsta ange hur man i framtiden kan minska blandningszonerna.
Parlamentet har även en politik för framtiden. De ämnen som kan vara farliga måste föras upp i en separat förteckning för vidare utredning. Jag är starkt för detta.
Jag stöder också den fråga som Johannes Blokland ställde till kommissionsledamot Dimas om utsläppspunkterna och uppsamlingen av dricksvatten i blandningszoner.
Jag skulle dessutom vilja uppmärksamma ett antal åtgärder vid källan, särskilt nära sjukhus, och läkemedel som har blivit över. Detta är ytterligare en viktig punkt som vi måste undersöka i framtiden
Hiltrud Breyer
(DE) Herr talman! Vatten är den dyrbaraste av alla resurser, och vi får inte slösa bort vårt vatten genom att inte anta en ambitiös vattenpolitik. Det är beklagligt att parlamentets arbete vid första behandlingen för skyddet av våra vattenresurser har urvattnats genom fördubblingen av farliga ämnen som ska kontrolleras och skyldigheten för medlemsstaterna att minska förorenande utsläpp. Resultatet är en missad chans att göra mer för att skydda våra vattendrag. Inom ramen för vattenskyddet är det viktigt att se till att de olika lagstiftningsområdena präglas av konsekvens. Vi behöver ett förbud mot cancerframkallande, mutagena eller reproduktionstoxiska bekämpningsmedel (CMR-ämnen) och ämnen som ger upphov till endokrina rubbningar. Det är därför beklagligt att kommissionen hela tiden spelar agerar som en vindflöjel på miljön och folkhälsans bekostnad. I sitt förslag till instrument för miljökvalitet från 2006 angav kommissionen att den inte hade för avsikt att lägga fram några förslag om minskning av prioriterade farliga ämnens volym och giftighet. Detta skulle göras inom ramen för Reach och inom ramen för lagstiftningen om bekämpningsmedel. Men vad hände egentligen? Det var ett parlamentsbetänkande, vårt förslag i denna kammare som skapade konsekvens med ramdirektivet om vatten och lagstiftningen om föroreningar. Det var parlamentet som gjorde det, inte kommissionen, vilket den hade lovat.
Vi kräver därför att tillstånd inte ska ges för några bekämpningsmedel som finns i förteckningen över prioriterade farliga ämnen. Den enklaste lösningen är att redan från början se till att dessa farliga ämnen inte hamnar i våra vattendrag.
Cristina Gutiérrez-Cortines
(ES) Herr talman! Jag skulle vilja gratulera Anne Laperrouze, som har arbetat utomordentligt hårt tillsammans med andra kolleger i min grupp, och med hela parlamentet, för att nå en överenskommelse och samförstånd.
Jag är mycket nöjd med detta direktiv, som tar upp många viktiga frågor. Till att börja med är hållbarhet, precis som Marie-Noëlle Lienemann sa, en process och vattenrening, förbättrad vattenkvalitet och bättre vattenpolitik utgör en process som startade för många år sedan. Framför allt är det en process som måste vara realistisk, för den måste omsättas i praktisk handling.
Det är mycket enklare att lagstifta än att genomföra lagstiftning. Det är mycket billigare att lagstifta än att genomföra lagstiftning. Genomförandet innebör emellertid att företag, jordbrukare och lokala myndigheter måste omsätta politiken i konkreta åtgärder, vilket inte alltid är så lätt.
Jag anser att detta är ett viktigt steg framåt. Men vi måste vara realistiska. Vi såg till exempel i går i folkomröstningen att det inte alltid är så lätt att vara europé. Det kostar pengar och ansträngningar och det är något som vi gör just nu, framför allt eftersom detta är en politik som ska tillämpas i hela EU.
Den samlade vattenpolitiken måste genomföras i hela EU. Därför måste vi hantera enormt komplexa situationer med många faktorer, inklusive extremt viktiga geofysiska faktorer.
Jag skulle vilja ta upp två andra positiva aspekter i detta direktiv. För det första krävs nu mycket mer öppenhet från regeringarnas sida. Vatten har alltid varit ett ganska dunkelt område. I Europeiska vattenforumet är ett av våra mål öppenhet vid information till allmänheten. Och vi gör nu allvar av vårt åtagande om öppenhet vid information till allmänheten.
Det samma gäller indikatorerna, inklusive blötdjur, och jag skulle vilja betona hur viktig vattenanalysen är för hälsan.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Jag skulle vilja gratulera föredraganden och uttrycka mitt helhjärtade stöd för tanken på att det behövs stringentare bestämmelser om kvaliteten på ytvattnet och hur effektivt bedömningen av gemenskapspolitiken är.
De små EU-länderna vid de yttre gränserna står inför ett mycket känsligt problem - smittat vatten från länder som gränsar till EU-länder. Det är varken EU:s önskan eller avsikt att inhägna sig själv med en ”järnridå” när det gäller ekologi eller andra problem. Därför är det lika viktigt att minska föroreningarna både inom EU-länderna och i grannländerna. I ändringsförslag 26 påpekas kommissionens skyldighet att ett år efter direktivets ikraftträdande lägga fram en detaljerad rapport om situationen för föroreningar som kommer från tredjeländer. Vid förhandlingar med länder som gränsar till EU bör kommissionen göra ännu mer för att uppmuntra till ytterligare genomförande av miljöåtaganden. Denna fråga är mycket viktig för de länder som delar avrinningsområden med länder som gränsar till EU-länder.
Christa Klaß
(DE) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! ”Vatten är liv” eller ”Vatten - lika värdefullt som diamanter”. Det var rubrikerna och vår motivation när vi lanserade ramdirektivet om vatten 2000. Direktivet om miljökvalitetsnormer inom vattenpolitikens område är nu det sista stora dotterinstrumentet till ramdirektivet om vatten. Dess syfte är att fastställa miljökvalitetsnormer för prioriterade ämnen och prioriterade farliga ämnen så att våra vattendrag, källan till liv, får ett starkt skydd mot risker - och då menar jag högsta möjliga skydd, det skydd som är nödvändigt och möjligt på grundval av de senaste vetenskapliga rönen.
För mig betyder emellertid detta även att skyddandet av vattendragen är en permanent uppgift, Vi måste konstant hålla ett öga på vetenskapliga studier och vetenskapliga rön för att införliva nya upptäckter och garantera att vattenskyddet alltid och under alla omständigheter följer de senaste vetenskapliga rönen och den senaste tekniken. Vi får aldrig hamna i samma situation igen - att kommissionen inte uppfyller sitt mandat och låter tiden gå utan att agera. Förteckningen över prioriterade farliga ämnen måste konstant ses över och kontrolleras utan dröjsmål. Kommissionen underlåtenhet att agera fick oss i parlamentet att vidta åtgärder och föreslå en andra förteckning - en förteckning över ämnen som måste kontrolleras på grundval av de senaste rönen. Denna förteckning får inte i förväg klassificera eller bedöma ämnen. Den bör dessutom kunna avföra ämnen som misstänkta källor till föroreningar. Självfallet får ämnen inte föras upp i en sådan förteckning av en ren nyck. PPE-DE-gruppen har efterlyst en snabbare och mer prioriterad behandling av ämnen där det redan finns data att tillgå som visar att det finns en ökad risknivå. Vi tycker att sex månade räcker.
Herr kommissionsledamot. Jag hoppas verkligen att den 24-månaders period som nu föreskrivs inte kommer att tillämpas fullt ut. Det måste alltid kunna gå att agera snabbt på nya säkerhetsrön. Vi kommer att stödja hela det kompromisspaket som Anne Laperrouze har arbetat fram.
Péter Olajos
(HU) Tack herr talman! De flesta av Europas floder rinner genom flera länder som utnyttjar flodernas resurser och delar ansvaret för dem. Den vattenkvalitet som varje medlemsstat får beror på landet uppströms. Donau flyter exempelvis genom sju länder, Drava genom sex och Rhen och Tisza genom fem. Detta innebär en stor utmaning och kräver ett omfattande samarbete. Förhoppningsvis kommer antagandet av denna lagstiftning att bidra till att få bort det skum som har funnits på floden Raba de senaste sju åren. Just nu kan bad i Ungerns enda verkliga floddelta endast rekommenderas om man bär en av våtdräkterna på de bilder som har delats ut till parlamentets ledamöter, och som även syns på flygblad och affischer. Floden Raba fungerar givetvis bara som ett slags lackmuspapper. Den visar att något är fel med den nuvarande lagstiftningen. Om alla följer de tillåtna gränsvärdena och det fortfarande är ett tjockt skum på floden måste något vara fel med lagstiftningen på området. Därför måste vi ändra lagstiftningen och jag ber er därför att stödja kompromisspaketet vid morgondagens omröstning.
Gyula Hegyi
(HU) Mina kolleger har redan hävdat att färskt vatten kanske är tjugohundratalets värdefullaste resurs och jag kan bara hålla med. Det är också sant att läget i Europa är ganska bra, både när det gäller färskvattnets kvantitet och kvalitet. Jag skulle vilja uppmärksamma ett problem som hittills inte har tagits upp, nämligen att till följd av klimatförändringarna håller nederbördskurvan, och med den distributionskurvan för färskvatten som kan samlas upp från denna, på att bli allt mer extrem. Det innebär att vi har långa, heta somrar och skyfall i hela Europa. Utöver alla miljööverväganden som vi har diskuterat måste vi därför i första hand ha ett system för att hantera vattenresurser som till skillnad från det nuvarande systemet samlar upp detta vatten och gör det möjligt att lagra det till torra år. Det är också mycket viktigt att detta blir EU-politik. Det skulle göra det möjligt för oss att behålla färskvattenkvantiteten i Europa. Vattenkvaliteten garanteras däremot genom denna lagstiftning. Tack så mycket.
Marios Matsakis
(EN) Herr talman! Vattenföroreningar sker i floder, sjöar och i marken, men det kan även ske under transporter. Denna risk har ökat den senaste tiden med den torka som råder i södra Europa, där många oljetankers nu byggs om för att transportera dricksvatten. På det här området saknas förmodligen expertis. Jag skulle vilja be kommissionen att se till att sådana transporter är helt säkra och inte ger upphov till föroreningar av aromatiska kolväten, vilka vi alla vet kan orsaka stor skada på både människor och djur.
Stavros Dimas
Herr talman! Utöver de punkter jag nämnde i mitt inledande anförande bidrar det föreslagna direktivet även till att förenkla EU:s lagstiftning om vatten.
Som ni säkert kommer ihåg fanns det redan ramdirektivet om vatten bestämmelser om upphävande av sju tidigare rättsakter från 1970- och 80-talet. Genom det aktuella direktivet kommer ytterligare fem direktiv att upphävas och samtidigt förenklas ingivandet av vattenrapporter inom WISE, det nya vatteninformationssystemet för Europa. På så sätt kommer vi att få en bättre kunskapsbas att utgå från när vi fattar politiska och tekniska beslut
Ni kommer säkert också ihåg att parlamentet fäste särskild vikt vid målet om att eliminera eller fasa ut vissa ämnen som ingick i ramdirektivet om vatten. Den planerade inventeringen, som kommer att inkludera kartor, kommer att ge alla den information som behövs. Den kommer att fungera som ett bedömningsredskap för kommissionen vid utredningar av huruvida miljömålet om progressiv minskning eller gradvist eliminerande har uppfyllts.
Ramdirektivet om vatten och dess dotterdirektiv kommer att ge en stabil, förutsägbar och långsiktig grund för beslutsfattande på alla nivåer, från avrinningsområden och lokal nivå till EU-nivå. Detta är särskilt viktigt vid utarbetandet av planer för förvaltning av avrinningsområden och de åtgärdsprogram som ska inges senast i december 2009. Förra året lade kommissionen fram sin första rapport om genomförandet av ramdirektivet om vatten. Rapporten inkluderade en bedömning av vad som hade åstadkommits och vilka brister som fanns. Nu är det upp till medlemsstaterna att uppfylla sina åtaganden i tid.
Jag skulle vilja utnyttja detta tillfälle till att påminna er om att det finns EU-bidrag att hämta i politiken för utveckling och sammanhållning och landsbygdsutvecklingspolitiken. Det är medlemsstaternas rättighet, men även deras ansvar, att välja prioriteringar och projekt.
I artikel 7 i ramdirektivet om vatten har det redan fastställts skyldigheter för dricksvatten och denna kompromiss ändrar inte de relevanta förfarandena och bestämmelserna.
Jag skulle vilja påpeka att medlemsstaterna måste rapportera att de uppfyller artikel 15 i ramdirektivet om vatten och att de åtgärder som de vidtar för att minska utbredningen av blandningszoner, liksom den internationella samordningen av blandningszoner, följer bestämmelserna i denna artikel. Om en medlemsstat utöver detta vill införa strängare miljönormer har kommissionen inget att invända.
För att sammanfatta är kommissionen nöjd med att kunna säga att vi till fullo stöder kompromisspaketet så att vi kan nå en överenskommelse om detta direktiv vid andra behandlingen. Jag vill återigen passa på att tacka föredraganden för det utmärkta arbete hon har utfört.
När det gäller det problem som Marios Matsakis tog upp om att transportera vatten till Cypern vill jag bara säga att jag är medveten om att problemet existerar och jag kommer att besvara frågan vid ett senare tillfälle.
Anne Laperrouze
föredragande. - (FR) Herr talman, mina damer och herrar! Tack för ert bidrag till denna debatt. Ni frågar er kanske vad våra slutmål är med detta direktiv. De är givetvis att förbättra ytvattenkvaliteten. Vi vill inte hitta mer bly, kadmium, nickel, kvicksilver, lösningsmedel eller andra starkt giftiga och cancerframkallande ämnen som PCB i våra vattendrag. Marie-Noëlle Lienemann hänvisade till ett nyhetsinslag för två veckor sedan som visade att PCB ackumulerades i fisk och att människor sedan åt denna fisk. Vi kan inte längre acceptera en sådan situation och jag tror att EU-medborgarna förväntar sig att EU ska sända ut en stark signal om att det skyddar vår miljö och vår hälsa. Jag anser att vi kommer att kunna få ut detta europeiska budskap om vi respekterar ramdirektivet om vatten och dess dotterdirektiv.
Vissa ledamöter anser att inte tillräckligt många ämnen finns förtecknade, att parlamentet har gjort avsteg från sin ståndpunkt vid första behandlingen. Vid första behandlingen föreslog vi sammanlagt 33 + 28 ämnen, dvs. 61 analyserade ämnen. Vid andra behandlingen har vi sammanlagt 33 + 13 ämnen, dvs. 46 ämnen. Men vi måste påpeka att dessa är farliga ämnen som är särskilt problematiska, och som överhuvudtaget inte borde finnas i våra vattendrag längre. Det andra som är intressant med detta direktiv är att det ger oss möjlighet att kontrollera om EU-lagstiftningen följs - jag tänker här på genomförandet av Reach-förordningen och IPPC-direktivet. Vi har nu ett instrument för att verifiera detta.
Kommissionsledamoten hörde att mina kolleger sa att om rådet och parlamentet godkänner denna text ligger bollen hos kommissionen. Kommissionen har ett enormt arbeta att utföra. Den har en massa analyser att utföra och en massa inventeringar att utarbeta. Jag önskar den all lycka. I vilket fall som helst kommer vi att övervaka lagstiftningen.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum tisdagen den 17 juni 2008.
