Kommissionens tjugofemte årsrapport om kontroll av gemenskapsrättens tillämpning (2007) (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Monica Frassoni, för utskottet för rättsliga frågor, om kommissionens tjugofemte årsrapport om kontroll av gemenskapsrättens tillämpning (2007).
Monica Frassoni
föredragande. - (IT) Fru talman, mina damer och herrar! Det här är mitt tredje betänkande om gemenskapsrättens tillämpning och jag kan - med all respekt för det enorma arbete vi har gjort tillsammans med kommissionen - inte påstå att vi är särskilt nöjda. Jag ser tre grundläggande problem som jag tänkte ta upp och som ni, och framför allt kommissionen, har upplysts om i vårt betänkande.
I jämförelse med hur det var från början ser jag en tendens hos kommissionen att ägna mindre uppmärksamhet åt vad parlamentet gör och begär. Till skillnad mot tidigare år har vi i samband med de senaste två betänkandena nästan inte fått några svar på våra frågor. Jag måste säga att det gör mig en aning frustrerad, eftersom vi var överens om att frågan om gemenskapsrättens tillämpning var prioriterad för att få ett bättre lagstiftningsarbete.
Vi har stött på följande problem: De tre grundläggande frågor vi diskuterade med kommissionen var insyn, resurser och förfarandenas längd.
Vi ser nu att i fråga om den nya punkt vi har utvecklat tillsammans, det vill säga frågan om insyn, har framstegen inte gått särskilt snabbt. De möjligheter som öppnades med de nya förordningarna om tillgång till handlingar för dem som driver överträdelseförfaranden, eller begär att sådana ska inledas, att ta reda på varför förfaranden har avslutats eller inletts, begränsas nu på alla sätt och vis.
För det andra tänkte jag ta upp frågan om prioriteringar. Vid prioriteringar, och vid efterlevnad och genomdrivande av överträdelseförfaranden måste självklart också beslut som inte bara är tekniska, utan även politiska, ingå. Men här har vi fortfarande efter de tre eller fyra år vi har arbetat med frågan tyvärr problem med övervakningen och insynsmekanismerna. Inte bara internt, det vill säga i fråga om kommissionen, utan också externt.
Jag tänkte ge några exempel, som framför allt rör gemenskapens miljölagstiftning. Vi vet att de största problemen i tillämpningen av EU-lagstiftningen finns här och ändå, ligger vi fortfarande långt efter, både i fråga om resurser och i fråga om prioritering.
En av de mest intressanta frågorna, som också diskuterades i mycket positiv anda med kommissionen, var den kortare tid som processerna tar, vilket vi uppnått genom mekanismer som har lagts fram och delvis samtyckts av kommissionen. Men även i den frågan har vi hamnat i dödläge på grund av en viss tröghet som jag hoppas försvinner framöver.
En annan fråga som vi har diskuterat ingående med kommissionen är pilotprojektet, ett projekt där klagomål inlämnat av medborgare vidarebefordras till medlemsstaten så att den kan ge någon typ av svar. Den bedömning som vissa medlemsstater har gjort, framför allt kommissionsledamot Antonio Tajani, av hur pilotprojektet fungerar är ganska otillfredsställande. Det faktum att kommissonen inte längre skriver direkt till dem som anklagas för eventuella överträdelser minskar drastiskt motivationen hos en förvaltning som kanske är skyldig till en påstådd överträdelse att svara.
Så är det alltid. Om ett italienskt ministerium skriver till en region är det med säkerhet mindre effektivt än om en skrivelse kommer direkt från kommissionen. Det är den typ av kritik som har riktats mot pilotprojektet, men tyvärr har inte kommissionen reagerat nämnvärt. Fru talman, jag förbehåller mig rätten att återkomma i debattens andra del för att besvara de kommentarer jag tror vice ordförande Antonio Tajani tänker lämna.
Antonio Tajani
kommissionens vice ordförande. - (FR) Fru talman! Jag är här i dag på ordförande Barrosos vägnar. Han bad mig hälsa att han är ledsen över att inte kunna delta i debatten om vår årsrapport för 2007 om övervakningen av gemenskapsrättens tillämpning.
Kommissionen välkomnar parlamentets stöd för den strategi den antog genom 2007 års meddelande om en europeisk union som bygger på resultat - tillämpningen av gemenskapsrätten.
Kommissionen under José Manuel Barrosos ledning fäster stor vikt vid att gemenskapsrätten tillämpas korrekt, frågan är till och med högprioriterad. Därför har kommissionen gjort särskilda insatser för att förbättra sina arbetsmetoder till nytta för medborgare och företag, vilket framgår av meddelandet från 2007.
Tidigare resolutioner som antagits av parlamentet har inspirerat till många av de initiativ som reodvisas i meddelandet. För det första antog vi i januari fler beslut i överträdelseförfaranden för att påskynda förloppet. För det andra inledde vi i april EU:s pilotprojekt i 15 medlemsstater för att testa en ny metod för att lösa problem lättare och få tillgång till information. För det tredje är huvudsyftet med initiativet, som också ligger nära parlamentets intressen, att bättre tillgodose medborgarnas och företagens behov vid frågeställningar och problem i samband med gemenskapsrättens tillämpning, däribland överträdelser av rätten. För det fjärde tänker kommissionen fortsätta att besluta om åtal, framför allt via överträdelseförfaranden, om rätten inte följs inom ramen för pilotprojektet. För det femte skrev ordförande José Manue Barroso i december 2008 till ordföranden för utskottet för rättsliga frågor, Giuseppe Gargani, beskrev i detalj pilotprojektets resultat. Skrivelsen bekräftade också kommissionens avsikt att överlämna en ingående rapport till parlamentet om projektets första år. Förberedelserna inför detta har inletts.
Som uppföljning till medddelandet antog kommissionen en årsrapport som är mer politisk. Även i den beskrivs de senaste årens arbete. Här finns också ett försök att göra prioriteringar inom gemenskapsrättens tillämpning och ett program för att genomföra prioriteringarna konkret beskrivs.
Rapporten är ett viktigt och strategiskt uttalande från kommssionen i en central aspekt av programmet för bättre lagstiftning. Ett syfte med initiativet är att ge parlamentet mer användbar information för att kunna skapa en bättre ram för kommande interinstitutionella diskussioner.
Parlamentet har välkomnat de prioriteringar vi angav i årsrapporten för 2008, särskilt de som gäller grundläggande rättigheter och livskvalitet. Kommissionen har för första gången använt sin årsrapport för att ange mer exakta prioriteringar för olika sektorer. Vårt mål är fotfarande att koncentrera arbetet mer på åtgärder som ger konkreta resultat och gynnar medborgare och näringsliv.
De åtgärder som vidtogs beträffande prioriteringarna från förra året och gjorda framtsteg syns i årets årsrapport, liksom nya prioriteringar för 2009-2010.
Tack så mycket. Jag är mycket intresserad av att få ta del av de olika ledamöternas bidrag till debatten och jag kommer att ge Monica Frassoni en del svar i slutet av debatten.
Diana Wallis
föredragande för yttrandet från utskottet för framställningar. - (EN) Fru talman! Jag skulle vilja gratulera Monica Frassoni till hennes betänkande. Jag tror att både hon och jag har uppskattat vårt samarbete med detta betänkande för parlamentets räkning de senaste två eller tre åren. Jag har uppskattat detta samarbete. Däremot uppskattar jag inte att vi varje år verkar upprepa i stort sett samma saker. Det känns som om vi rör oss i cirklar.
Det borde vara ganska lätt, eftersom det handlar om att få våra medborgare att förstå vad EU-lagstiftningen rör sig om. Det handlar om att vid problem kunna förstå hur tillämpningsprocessen fungerar och i slutändan se vad tillämpningen leder till. För närvarande verkar vi emellertid hela tiden tvungna att uppfinna nya mekanismer för att hantera en process som faktiskt redan finns, men som inte är tillräckligt tydlig och inte är öppen.
Vi har gjort några framsteg genom att det första steget i processen, att göra gemenskapsrätten begriplig, nu har anammats av kommissionen. Det gläder mig att vi nu mer eller mindre regelbundet ser korta sammanfattningar under rubriken EU-initiativ i korthet som förord till lagstiftningen så att vi kan se - och alla som vi företräder kan se - vart vi borde vara på väg och vad lagstiftningen borde åstadkomma.
Men när det gäller processen för att verkligen tillämpa lagstiftningen verkar vi fortfarande befinna oss i ett läge där beslutet att tillämpa eller inte tillämpa lagstiftningen är långt ifrån självklart - varför detta beslut kan eller inte kan fattas - och medborgarna förblir ofta frågande. Vi har nyligen mottagit ett brev från någon som har försökt att se till att en del av lagstiftningen verkligen tillämpas och som nu är så missnöjd med hela EU-projektet att de nu stöder ett EU-kritiskt parti, trots att de tidigare var EU-vänliga.
Det är det som är poängen. Om vi inte lyckas på denna punkt misskrediterar vi hela gemenskapsrätten och samtliga våra institutioner. Så allvarligt är det. Vi ledamöter ägnar dessa sista dagar av vår mandatperiod åt att springa runt från ett trepartsmöte till ett annat. Vi går från en överenskommelse om att anta ett förslag vid första behandlingen till en annan och argumenterar för eller emot vissa ord eller innehållet i vissa meningar i lagstiftningen. Det är jättebra. Men, om lagstiftningen i slutändan inte tillämpas på det sätt som våra medborgare förväntar sig borde vi kanske fråga oss: Till vilken nytta?
Alla våra institutioner har ett ansvar för att övervaka gemenskapsrätten. Men det är ni i kommissionen som bär huvudansvaret, och jag önskar att vi slapp ha denna typ av debatt varje år.
Tadeusz Zwiefka
Fru talman! En av de viktigaste principerna för ledningen av EU är att medlemsstaterna accepterar skyldigheten att införliva och genomföra gemenskapsrätten. Principen är grundläggande för integrationsprocessen. Det krävs onekligen ett kontinuerligt aktivt samarbete mellan kommissionen och medlemsstaterna för att få snabba och effektiva svar på de tvivel som väcks hos medborgare och för att kritisera och åtgärda brister i gemenskapsrättens tillämpning. Jag välkomnar kommissionens uttalande om ett närmare samarbete med Europaparlamentet kring rapporteringen om och tillämpningen av gemenskapsrätten.
Nationella domstolar har en grundläggande roll för tillämpningen av gemenskapsrätten, så jag stöder fullt ut kommissionens insatser för att ta fram mer utbildning för domare, jurister och tjänstemän i medlemsstaterna. Men en verkningsfull tillämpning av gemenskapsrätten utsätts ändå för utmaningar, däribland de dröjsmål som ofta förekommer i införlivandet av direktiv.
En av de viktigaste metoderna för att avgöra hur EU-lagstiftningen i realiteten tillämpas är systemet med hänvisningar vid begäran om förhandsavgörande. Målet här är att nationella domstolar ska få möjlighet till en enhetlig tolkning och tillämpning av EU-lagstiftningen i alla medlemsstater.
Ett grundläggande problem vid begäran om förhandsavgörande är den tid det tar att få svar från EG-domstolen, tyvärr fortfarande runt 20 månader. Skälet är alltid detsamma - översättningen av rättegångshandlingarna till samtliga EU-språk. Den tar omkring nio månader. Översättningarna är förstås oerhört viktiga eftersom de ger en bred och uppdaterad spridning av de senaste och viktigaste domarna inom EU-rätten och ökar det juridiska förtroendet för EU. Om EU-rätten ska lyckas införas eller inte avgörs ändå i sista hand av vilken institutionell modell som anses lämplig. Att ha kunskap och medel är inte allt. Det behövs också en vilja att vidta åtgärder.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
Fru talman! I likhet med tidigare år har inte kommissionen svarat på de frågor som togs upp i förra årets resolution om övervakningen av gemenskapsrättens tillämpning som jag själv skrev. Det finns i det hänseendet tre grundläggande problem där avsaknaden av förbättringar fortfarande ger anledning till oro: insyn, resurser och tid för förfaranden.
1 196 av de nya fallen av överträdelser under 2007 gällde att nationella åtgärder för införlivandet av gemenskapens direktiv inte hade meddelats. Det är oacceptabelt att kommissionen tillåter sig själv tolv månader för att hantera sådana enkla fall som inte kräver någon vidare analys eller bedömning, utan bara en snabb reaktion. Pilotprojektet som inleddes för ett år sedan i 15 medlemsstater för att testa den nya metoden med att besvara klagomål skulle kunna utvidgas till övriga medlemsstater, men bristen på information om hur bra den anses fungera ger tyvärr inte parlamentet möjlighet att kommentera frågan.
Jag måste dessvärre konstatera att inga märkbara framsteg har gjorts under parlamentets mandatperiod vad gäller den roll det borde ha vid övervakningen av gemenskapsrättens tillämpning. I samband med detta borde ett upprop göras för att snabbt införa de reformer som föreslagits av arbetsgruppen om reformer och som ökar parlamentets befogenheter vid övervakningen av gemenskapsrättens tillämpning i medlemsstaterna.
Manuel Medina Ortega
(ES) Fru talman! Jag är för en gångs skull glad över att jag inte är ansvarig, glad över att Antonio Tajani har kommit eftersom han har förmånen av att vara en före detta ledamot av parlamentet. Jag vet att ni i egenskap av tidigare parlamentsledamot har upplevt den frustration vi ledamöter känner inför gemenskapsrättens tillämpning.
Inom parlamentet har vi kanske en benägenhet att vilja sätta kommissionen i arbete, men jag tror att vi ger kommissionen ett omöjligt uppdrag eftersom all gemenskapslagstiftning och all tillämpning av den bygger på indirekta tillämpningar.
Kommissionen har med andra ord bara ett fåtal tjänstemän på sitt huvudkontor där den tar emot en del klagomål och har ett par alternativa åtgärdsmöjligheter. Men med dagens tendens att begränsa budgetmöjligheterna kommer kommissionen inte att kunna agera.
All gemenskapsrätt och all tillämpning av den bygger på åtgärder från de nationella myndigheternas sida: nationella parlament, nationella domstolar och nationella tjänstemän.
I det hänseendet tror jag inte vi kan begära för mycket av kommissionen. Vi borde i stället hjälpa kommissionen. Jag tycker att det i Monica Frassonis betänkande finns flera punkter som kan vara användbara för att försöka göra tillämpningen av gemenskapsrätten till verklighet. Jag talar om de punkter som rör sambandet mellan nationella åtgärder och direktiv, samarbete med nationella parlament och åtgärder från nationella domstolar.
Christopher Beazley
(EN) Fru talman! Jag undrar om kommissionsledamot Antonio Tajani håller med om att våra regeringar på sätt och vis utgör det största hindret för en ordentlig granskning av gemenskapsrätten.
Låt mig ge ett exempel. För ungefär 20 år sedan kom vi överens om att införa de fyra friheterna i EU. I min valkrets bor många personer av italiensk härkomst. En av dessa är lärare och talar flytande italienska. Han återvände till sitt föräldrahem i Italien och fick inte lov att undervisa i sin familjs hemland eftersom han hade genomgått sin utbildning i England. Visst måste detta vara fel. Men det finns inget vi kan göra eftersom de italienska myndigheterna, av någon anledning, anser att denna typ av tjänst bör vara reserverad för italienska medborgare.
Jag anser att den brittiska regeringen på ett flagrant sätt bryter mot de flesta europeiska överenskommelser genom sitt beteende på flygplatser. Kan kommissionen göra någonting - kanske vid nästa toppmöte vädja till våra nationella regeringar att visa lite europeisk solidaritet?
David Hammerstein
(ES) Fru talman! De senaste fem åren har jag i egenskap av ledamot i utskottet för framställningar behandlat hundratals framställningar, klagomål och frågor som rör miljön och jag har sett hur begränsat samarbetet är mellan nationella myndigheter. Man kan till och med säga att det i vissa medlemsstater pågår ett direkt uppror mot tillämpningen av direktivet om naturliga livsmiljöer och mot andra miljödirektiv.
Vi ser hur otillräckliga kommissionens avdelningar är. De har varken tillräckliga resurser eller den poltisika viljan att tillämpa gemenskapsrätten i de mest uppenbara fall. Allt pågår i så många år att i huvuddelen av fall agerar vi med kniven på strupen när överträdelseförfarandet väl når EG-domstolen. Därmed uppnår vi med lagen ingenting i miljöärenden där inget går att återställa.
Antonio Tajani
Fru talman, mina damer och herrar! I de förslag till resolutioner vi debatterar i dag läggs stor vikt vid medborgarnas intressen, mer specifikt kring de som klagar, när vi talar om gemenskapsrättens tillämpning.
Inom de begränsningar som sekretessen ålägger oss arbetar kommissionen med att öka insynen och offentliggöra mer information i sin årsrapport, på webbplatsen och i sin korrespondens.
Kommissionen håller på att utveckla en gemensam EU-portal som ska hjälpa medborgarna. Kommissionen försöker på bästa sätt presentera användbar information för medborgarna och leda dem till den information som bäst motsvarar deras önskemål.
Kommissionen håller på att avsluta sitt arbete med att förklara principen om staters ansvar vid bristande efterlevnad av gemenskaprsätten, vilket kan hjälpa medborgarna att få upprättelse vid nationella domstolar.
I fråga om klagomål bekräftar kommissionen den vikt den fäster vid formalia, effektiv behandling av klagomål och information till de klagande om ärendets gång. Kommissionen bekräftar också sin önskan att hitta lösningar så snabbt som möjligt.
Jag skulle slutligen vilja belysa, vilket även med all rätt har gjorts av Diana Wallis och Manuel Medina Ortega, de nationella domstolarnas betydelse för gemenskapsrättens tillämpning. Kommissionen arbetar i flera olika sammanhang med nationella domare för att som Tadeusz Zwiefka sa öka kunskapen om gemenskapsrättens olika aspekter och se till att de har de verktyg de behöver för att få tillgång till relevant information.
Vad beträffar EU:s projekt med en ny metod är den inte ett nytt steg i förfarandet. Metoden hjälper oss att snabbt avgöra om en lösning kan hittas direkt med berörda parter i en medlemsstat. Den formades med utgångspunkt från kommissionens praxis genom åren och ger kommissionen och medlemsstaterna ett större åtagande att medverka genom att ta kontakt och nå resultat som motsvarar målen.
Många specifika frågor tas upp i det förslag till betänkande vi diskuterar i dag. I sitt svar på resolutionen kommer kommissionen att förklara de aspekter jag inte kan klargöra i dag.
Mot bakgrund av detta och med tanke på infrastrukturfrågorna, som också ingår i mitt ansvarsområde, kan jag inte annat än välkomna Europaparlamentets uppmaning att se till att överträdelseförfaranden hanteras och i tillämpliga fall avslutas eftersom de förhindrar medlemsstaterna från att investera i infrastruktur som kan påverka genomförandet av den Europeiska planen för ekonomisk återhämtning.
Fru talman, mina damer och herrar! Vi välkomnar det gemensamma intresse som parlamentet och kommissionen har för en lämplig och korrekt tillämning av gemenskapsrätten i medborgarnas och företagens intresse.
Vi bekräftar vår gemensamma bedömning av aspektens stora betydelse för programmet för bättre lagstiftning.
Monica Frassoni
föredragande. - (IT) Fru talman, mina damer och herrar! Jag tackar talmannen. Det är mycket intressant att kommissionen ur hela resolutionen har valt den punkt jag som föredragande är minst nöjd med. Men jag välkomnar ändå allt han har sagt och de löften han har avgett för kommissionens del.
Jag tänkte också ta tillfället i akt att lyfta fram några problem som jag hoppas kommissionen kan lösa. Det första gäller en gradvis inskränkning av generaldirektoratens oberoende som både lider av en rättstjänst som blivit allt mer motvillig att anmäla till EG-domstolen och av ett generalsekretariat som blivit allt mer motvilligt att mana på medlemsstaterna. Jag har verkligen många exempel på detta.
Det finns också ett konkret problem med ineffektiv kontroll av tillämpningen av gemenskapsrätten på grund av bristande resurser. Fru talman, när det gäller ett direktiv vi har undersökt på djupet, nämligen direktiv 2004/38/EG. På det har vi fått 1 500 klagomål. Det är direktivet om fri rörlighet för medborgare. Vi har fått 1 500 klagomål från medborgare, men bara 19 överträdelseförfaranden har inletts.
Dessutom, vad gäller frågan om pilotprojektet har jag redan nämnt problemet med begränsad övertalningskraft och det faktum att tidsfristerna inte alltid kan förkortas. Det är uppenbart att när problem handläggs inom pilotprojektet, till exempel föroreningar som redan har konstaterats eller jaktbestämmelser som uppenbarligen och öppet strider mot gemenskapens bestämmelser, så kan man inte kräva att medlemsstaterna vidtar några åtgärder, eftersom det bara bidrar till att fördröja processen ytterligare.
Fru talman! Slutligen har vi ett problem som jag tycker är oroande och som är relativt nytt. Det gäller de dubbla konsekvenserna av extrem formalism, som hela tiden ökar, i de svar som kommissionen lämnar, och en allt högre grad av godtycklighet i besluten. Nyligen lades ett överträdelseförfarande ned av politiska skäl - jag talar om projektet MoSE. När begreppet politiska skäl tas upp i en övervakningsprocess som framför allt borde vara rättslig då kan saker och ting bli komplicerade.
Slutligen stöter vi inom vår egen institution, parlamentet, på ett mycket allvarligt problem eftersom de reformer vi ska diskutera och rösta om i maj bland annat gäller förslag om att markant minska befogenheterna för utskottet för framställningar. Det skulle vara ett mycket allvarligt misstag eftersom reducerad makt att påverka genom framställningar också betyder minskad makt för medborgarna, för deras klagomål och för hanteringen av överträdelser av gemenskapsrätten.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i dag.
