EU:s erkännande av folkmordet på romer under andra världskriget
Talmannen
Nästa punkt är talmannens uttalande om EU:s erkännande av folkmordet på romer under andra världskriget.
Romerna är i dag den största etniska minoriteten i EU, liksom den mest förtryckta folkgruppen i Europa för närvarande. Under det andra världskriget förföljdes de av nazisterna på grund av sin ras på samma sätt som judarna. Hundratusentals romer vars förfäder under generationer varit europeiska medborgare mördades. Den 27 januari i år uppmärksammades att det var 66 år sedan koncentrationslägret Auschwitz-Birkenau befriades. Detta gör oss påminda om att romerna var den tredje största gruppen bland offren i detta utrotningsläger. Tyvärr känner inte alla européer till detta och bara några få EU-medlemsstater har officiellt erkänt folkmordet av romer. Det är dags att göra europeiska medborgare uppmärksamma på att de romer som lever ibland oss faktiskt har upplevt traumat av ett folkmord. Utbildning är det bästa sättet att bekämpa diskriminering. Parlamentet fungerar som EU:s röst i kampen för mänskliga rättigheter. I dag höjer vi vår röst för våra romska bröder och systrar. Vi vill att deras lidande ska bli ihågkommet och vi vill öka förståelsen för deras situation.
Kolleger! Nu följer en mycket kort diskussion om det här ämnet, så var vänliga att inte lämna kammaren. Först blir det ett uttalande från rådet, och som ni redan vet är den romska integrationen en av det ungerska ordförandeskapets prioriteringar. Detta kommer att följas av ett uttalande av kommissionens vice ordförande och därefter korta anföranden av talespersoner för de politiska grupperna.
Enikő Győri
rådets ordförande. - (HU) Herr talman, mina damer och herrar! Låt mig få börja med att återge en berättelse av Friderika Kolompár, som överlevde den romska förintelsen, Porrajmos: ”Vi hittade min far när vi kom till Auschwitz den 2 augusti 1994 eller 1995. På en stor skylt stod deras namn. Vi visste att de hade förts till Tyskland, men inte exakt vart. Om inte en zigensk man från Fehérvár hade stoppat mig hade jag sträckt in handen i ugnen och tagit ut en del. Jag tänkte att jag skulle ta hem den som ett minne. Då sade min son, Józsi, till mig att jag inte skulle sträcka in handen där eftersom jag kunde få en infektion. Jag sade till min son att jag inte brydde mig om det. Då frågade han hur jag skulle kunna veta att en viss del tillhört just min bror eller far. I den stunden svimmade jag och fick bäras ut från krematoriet.”
På det ungerska ordförandeskapets vägnar välkomnar jag detta storsinta initiativ genom vilket parlamentet och talmannen Jerzy Buzek personligen vid det här sammanträdet velat hedra minnet av offren för den romska förintelsen, Porrajmos. Varför är det då så viktigt att komma ihåg detta? Bör vi inte ägna oss åt framtiden i stället? Den amerikanske historikern George Santayana skrev 1905 att de som inte kommer ihåg historien är dömda att återupprepa den.
Även enligt de mest försiktiga uppskattningarna hamnar antalet romer och sinter som dödades under och i skuggan av andra världskriget på 220 000. De dödades av det enda skälet att de tillhörde en av dessa etniska grupper, eller ”raser” för att använda förövarnas term. De drabbade var för att bara nämna några ungerska, tjeckiska, rumänska, franska, tyska, polska och serbiska medborgare. Bland offren fanns såväl kvinnor och män som gamla och barn. Många, många barn. Om de hade levt i dag skulle de varit EU-medborgare. Vid årshögtider påminner man gång på gång om att det zigenska lägret till skillnad från de judiska fångarna i Auschwitz-Birkenau fick vara tillsammans. En ungrare som överlevde förintelsen menade att till och med SS visste att det inte gick att separera zigenska familjer. De fick därför vara tillsammans ända till natten mellan den 2 och 3 augusti 1944. Då dödade man de som fortfarande levde av de totalt 30 000 fångarna i lägret genom att bränna ned deras baracker.
EU föddes i ruinerna av andra världskriget, Shoah och Porrajmos. Den drivande motivationen för EU:s grundare var att människorna i Europa tillsammans skulle fördöma allt som hade lett till en sådan total brist på respekt för mänskligt liv i koncentrationslägren Auschwitz och Birkenau. Alla människor i Europa, däribland den europeiska romska befolkningen på 10 till 12 miljoner. Visst kan man hävda att detta är historia och fråga sig vad framtiden har att göra med det? Men det ungerska ordförandeskapet menar att det är helt nödvändigt att tala om dåtid och framtid på samma gång. När den ungerske premiärministern Viktor Orbán presenterade programmet för det ungerska ordförandeskapet i EU för parlamentet den 19 januari sade han att strategin för romer är en prioritetsfråga för det ungerska ordförandeskapet, eftersom ett smart Europa inte tjänar något till om det inte har något hjärta. Och Europa har bara ett hjärta om man ser till att skapa tillfällen för social integration för de mest missgynnade sociala grupperna.
Jag skulle personligen vara mycket stolt om vi tillsammans kunde anta en europeisk ramstrategi för romer i slutet av det här ordförandeskapet. Arbetet är i full gång tack vare parlamentets och kommissionens engagemang. Rådet och det ungerska ordförandeskapet vill bidra till detta. Vi vill bidra till att romer, i likhet med andra folkslag och etniska grupper i Europa och hela världen, inte ses som ett problem utan som en ekonomisk, kulturell och mänsklig tillgång.
Maroš Šefčovič
kommissionens vice ordförande. - (EN) Herr talman! För några dagar sedan firade vi minnesdagen av förintelsen i parlamentet tillsammans med överlevande från förintelsen. Från kommissionens sida vill jag säga att jag sätter ett stort värde på att vi i dag även uppmärksammar minnet av folkmordet på romer.
När man besöker Auschwitz, museet Yad Vashem eller Förintelsemuseet i Washington blir man alltid bestört över hur omänskliga förintelsens förövare var. De av er som besökt Children's Pavilion i Jerusalem håller troligen med mig om att man är skakad när man lämnar paviljongen, och det är svårt att förstå att dessa händelser faktiskt ägde rum i Europa för bara omkring 60-70 år sedan.
Därför måste vi tala om det här. Vi måste prata med våra barn om denna sorgliga del av vår historia eftersom vi vet att historien har en tendens att upprepa sig. Så vi måste göra allt vi kan för att se till att detta fasansfulla blir ihågkommet och aldrig upprepas. Tillsammans ska vi se till att aldrig glömma och aldrig återupprepa vår mörka historia.
Historien har lärt oss en hård läxa om vad hat och intolerans kan leda till. EU bygger därför på grundläggande rättigheter och värden, som bland annat omfattar skydd av minoriteter, principen om fri rörlighet och förbud mot diskriminering, och alla dessa gäller till fullo även för romer.
Det är oacceptabelt att det romska folket fortfarande på 2000-talet måste utstå diskriminering på grund av sitt etniska ursprung. Alldeles för många romer utsätts alltjämt för rasism, diskriminering och social utestängning. Alldeles för många romska barn tillbringar fortfarande sin tid på gatan i stället för att gå i skolan. Alldeles för många romer nekas än i dag en rättvis chans på arbetsmarkanden och alldeles för många romska kvinnor är alltjämt offer för våld och utnyttjande.
Integreringen av romer är en prioritet för EU som kräver gemensamma insatser och engagemang från nationella och lokala myndigheter, det civila samhället och EU:s institutioner. Kommissionen är för sin del fast besluten att förbättra situationen för det romska folket och i synnerhet främja deras sociala och ekonomiska integration.
Vi arbetar kontinuerligt för att uppnå detta, och för oss är det ett mångårigt och långsiktigt åtagande. Vi ska dock medge att ansvaret för romernas integration i första hand ligger hos medlemsstaterna, och därför har vi genom det meddelande som antogs förra året försett dem med en konkret lista över åtgärder för att göra deras strategier för romernas integration mer effektiva. Detta är det första policydokumentet någonsin som bara avser det romska folket.
Enligt vår bedömning måste dock medlemsstaterna anstränga sig ännu hårdare för att göra strategierna för romernas integration ännu mer effektiva. Därför kommer kommissionen i nära samarbete med det ungerska ordförandeskapet i april att anta en europeisk ram för nationella strategier för integrering av romer som innehåller förslag som ska bidra till att hantera situationen med social utestängning av romer.
Sammanfattningsvis vill jag i denna allvarliga stund återigen på kommissionens vägnar betona vikten av att skydda grundläggande rättigheter i Europa och värna om en harmonisk integrering av alla i samhället. Det är mycket viktigt att se till att historien aldrig upprepar sig.
Lívia Járóka
för PPE-gruppen. - (HU) Fru statsråd, herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! För Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) vill jag uttrycka min glädje och tacksamhet över att parlamentet för första gången uppmärksammar minnet av förintelsen av romerna. Detta är exakt vad vi, deras ättlingar måste göra: minnas och lära. Vi måste visa respekt för offrens lidande, ta till oss denna smärtsamma läxa i enighet och ömsesidig tolerans, minnas och göra den till en del av vår gemensamma historia. Därför är det så viktigt att vi stöder universitet, vetenskapliga sammanslutningar och forskningsinstitut som bidrar till att avslöja och redogöra för de vedermödor som romerna fått utstå under vår långa historia. Jag föreslår att de nationella läroplanerna i alla europeiska länder ska innehålla den månghundraåriga gemensamma historia som majoriteten av oss och romerna delar.
Den här dagen ger oss också tillfälle att förstärka denna enighet och återigen understryka att vi, romerna, är medborgare i våra länder och att det är en förutsättning för rättstaten att medborgarna erkänner varandra som fria och jämlika. Vi ska inte nöja oss med något mindre.
Sjuhundra år av gemensam historia har vi bakom oss, sju århundraden av kamp då vi ett otal gånger har visat vår lojalitet med vårt moderland och Europa. Samtidigt som vi ska minnas de mörka tiderna av segregation och förföljelse måste vi också finna styrka i de ljusa stunderna av vår gemensamma historia och finna hopp i att vi genom att förenas kan skapa en värdig och harmonisk tillvaro. På samma sätt som vi delar en gemensam historia ska vi dela en gemensam framtid. Jag vill tro att vi tillsammans kan uppnå vad som helst, och det enda sättet att lyckas med det är att göra det tillsammans.
Det kommer att krävas ambitiösa insatser från många generationer framöver för att skapa en mer tillfredsställande och fullkomlig värld såväl för oss själva som för vår omgivning. Våra förfäder har många gånger visat att våra länder kan förenas om vårt öde står på spel. Och för oss är situationen för Europas romer en ödesfråga. Det är vår tur nu, och det första steget måste tas i dag.
Låt mig slutligen också säga att det andra steget måste tas om två veckor vid plenarsammanträdet när den europeiska strategin för romer slutligen kan lanseras i enlighet med vad vi alla hoppas på.
Hannes Swoboda
för S&D-gruppen. - (DE) Herr talman! Tack för uttalandet. Tack också till rådets ordförande och kommissionens vice ordförande. Jag vill även tacka alla de som föreslog att vi skulle ha den här debatten - i synnerhet Kinga Göncz från min egen grupp. Jag instämmer i det talmannen sade tidigare i dag om att förintelsen av romer har hamnat i skuggan av judeförintelsen, men det nationalsocialistiska partiet utsatte även andra grupper för liknande grymheter. Här vill jag nämna de homosexuella som du, Jerzy Buzek, redan nämnt i ett annat sammanhang.
Jag håller med rådets ordförande och föregående talare om att det bästa sättet att uppmärksamma minnet av en händelse är att samtidigt tänka framåt. Vi kan knappast känna oss nöjda med situationen för romer i dagens Europa. De diskrimineras alltjämt och fördomarna lever kvar. Nu när ett land överväger att återigen börja använda namnet ”zigenare” i stället för romer för att undvika eventuella missförstånd tänker jag visserligen inte kritisera detta utan endast påpeka att det är kampen mot fördomar och diskriminering som är viktig, inte att böja sig för diskrimineringen genom att byta ett namn.
I åratal har vi diskuterat frågan om romer i parlamentet, och vi måste medge - till och med i samband med våra egna besök till de olika länderna - att problemen fortfarande är mycket omfattande. Den onda cirkeln av diskriminering är inte bruten och många barn undervisas än i dag i separata skolor. Därför är jag mycket tacksam över att det ungerska ordförandeskapet tar upp denna fråga. Enikő Győri, trots alla våra meningsskiljaktigheter i frågan ska vi förhoppningsvis tillsammans kunna uppnå ett lyckat resultat.
För en tid sedan kom vår grupp, genom Martin Schulz, i kontakt med den tyske författaren Günter Grass som även har inrättat en stiftelse för romer. Günter Grass har sagt att romerna, som ständigt lever utspridda, egentligen är européer på ett sätt som vi andra, som begränsas av bundenheten till ett medborgarskap, bör komma ihåg om det skulle visa sig att det enade Europa faktiskt inte utvecklar sig till en byråkratisk, administrativ och allsmäktig ekonomisk koloss. Det folk vi kallar zigenare är i alla fall steget före oss när det gäller den gränsöverskridande rörligheten. Günter Grass menar också att de i första hand bör ha rätt att kunna bevisa sin identitet genom ett europeiskt pass som gör att de får slå sig ned var de vill från Rumänien till Portugal.
Vi måste se till att skapa förutsättningar för att alla romer ska känna sig hemma där de bor. Vi måste också se till att det finns möjligheter för dem att resa fritt i Europa utan att deporteras igen. När vi har lyckats med detta har vi gjort en hel del för romerna. Då kan vi också säga att de hemska saker som nazisterna gjorde mot romerna under förintelsen under andra världskriget tillhör det förflutna.
(Applåder)
Renate Weber
Herr talman! ”Samudaripen” betyder ”helvetet på jorden” på det romska språket, det vill säga folkmord eller förintelse. Helvetet på jorden är beskrivningen av hur Europas romer levde under andra världskriget när hundratusentals av dem mördades enbart på grund av att de var romer. Vi känner faktiskt inte till den exakta siffran, men på Förintelsemuseet i Washington uppger man att det var omkring 250 000. Andra källor hävdar att drygt en miljon romer mördades under dessa år. Bristen på säkra uppgifter beror på den låga status som de romer hade som blev offer för förintelsen. Detta är ytterligare ett bevis för att detta folk systematiskt har diskriminerats och ignorerats under flera århundraden.
Därför är dagens uttalande från Europaparlamentets talman ett historiskt tillfälle. Vi får dock inte stanna vid detta utan måste följa upp med specifika åtgärder både på EU-nivå och i de enskilda medlemsstaterna. Åtgärder för att erkänna folkmordet på romer måste vidtas av alla medlemsstater och vi måste se till att öka den europeiska befolkningens kunskaper om detta kapital i vår historia.
Först när man i skolorna runtom i EU börjar undervisa barnen om förintelsen och om att romerna under flera århundraden var slavar i många av de länder som numera är EU-medlemsstater, och först när man i EU inser att vi har en historisk skyldighet gentemot detta folk, kan vi lyckas med våra antirasistkampanjer och nå framgång med såväl nationella som europeiska strategier för integrering av romer.
Catherine Grèze
Herr talman! Jag talar här i eftermiddag direkt från hjärtat. Framför allt vill jag personligen tacka dig, Jerzy Buzek, för ditt engagemang.
Erkännandet av folkmordet på romer är en historisk händelse för de miljontals européer som tillhör det judiska, sintiska och romska resande folket. Hundratusentals av deras släktingar mördades under dessa mörka år, ofta efter att ha blivit skamligt utpekade som socialt utslagna.
Dessutom är det en historisk händelse för oss europeiska medborgare. Vi ska inte glömma bort att romerna var de första som flyttade mellan olika länder i Europa, långt innan vi hade inrättat vår gemenskap. I dag är de med en befolkning på 10 miljoner vår största minoritet. Deras historia är även vår historia.
Det är hög tid att återupprätta dessa europeiska medborgares förtroende för EU:s institutioner. De har ignorerats av vårt samhälle och drabbas fortfarande av ett dubbelt straff. Förutom krigets grymheter kan vi lägga till försummelse, likgiltighet och tystnad. Erkännandet av folkmordet på romerna är därför ett unikt uppmärksammande. Det är givetvis ett tillfälle att minnas, men också, och framför allt, är det ett löfte om en annorlunda framtid.
I tyska Bundestag förra veckan tog parlamentsledamöter och ledamöter i de nationella parlamenten från öst och väst sitt historiska ansvar genom att uppmana erkännandet av detta folkmord. Detta är ett första steg mot att förändra medborgares syn på dessa européer, men vi har fortfarande lång väg att gå. Låt oss göra romer till fullvärdiga europeiska medborgare.
Marek Henryk Migalski
för ECR-gruppen. - (PL) Herr talman! Att romerna var offer för folkmord under andra världskriget är lika uppenbart som att judarna var det. Alla som förnekar detta ska behandlas på samma oförsonliga sätt som de som förnekar förintelsen av judar. Det är riktigt att romerna utgör den tredje största etniska gruppen bland dem som mördades i Auschwitz. Den näst största gruppen var polacker. Alla nationer som var offer för förintelsen under andra världskriget ska bli ihågkomna. Vi ska minnas allt som hände i Auschwitz och andra koncentrationsläger, liksom morden i Katyn och på andra ställen under dessa fruktansvärda fem eller sex år, så att liknande händelser aldrig återupprepas. Europaparlamentet har en moralisk och politisk skyldighet att se till att hålla detta minne vid liv, och dagens debatt är ett sätt att göra det.
Cornelia Ernst
för GUE/NGL-gruppen. - (DE) Herr talman, mina damer och herrar! Det här är en mycket viktig händelse när vi för första gången i parlamentet uppmärksammar minnet av de romska och sintiska offren för förintelsen.
Låt mig inleda med att återge vad som står i ett avskedsbrev skrivet av en 14-årig pojke, Robert Reinhard, 1943, innan han fördes till Auschwitz från ett barnhem i Tyskland: ”Jag har återfunnit mina föräldrar. Vi ska föras till koncentrationslägret. Efter en hel del själsligt sökande har jag blivit redo att möta döden. Tack återigen för allt ni har gjort för mig. Varma hälsningar till er alla. Vi ses i himlen. Robert.”
I likhet med 500 000 andra romer och sinter kom den här unga pojken aldrig tillbaka, och även om romerna, sinterna och judarna var massmordens första offer känner vi ännu i dag - 66 år senare - inte till hela sanningen om vad som verkligen hände. Majoritetssamhällets gemensamma skuld slätas också många gånger över. Vi måste ta reda på hela sanningen om det här kapitlet i vår historia.
För romer och sinter måste rättvisa skipas och förintelsen måste erkännas som ett brott mot mänskligheten för att se till att det aldrig händer igen. Vi måste anstränga oss till vårt yttersta för att utplåna fördomarna mot dessa folk. Vi måste få ett slut på rashatet och våldet som vi till exempel såg prov på i Ungern förrförra året, och vi ska göra detta med modet från vår övertygelse. Frihet, jämlikhet och solidaritet är inte ett privilegium för några få utan en rättighet för alla därför att mänskliga rättigheter och civila rättigheter är odelbara.
Niki Tzavela
Herr talman! Jag ställer mig bakom allt som har sagts hittills. Romerna har på ett betydande sätt bidragit till Europas utveckling, inte minst kulturellt. Det jag skulle vilja kommentera - och det här är en rationell kommentar - är att alla kommissionens program när det gäller romer i EU är uppdelade och ingår ofta inom ramen för social utestängning. Jag skulle vilja föreslå ett mer rationellt förhållningssätt, det vill säga att kommissionen antar ett initiativ enbart för romer som inte omfattas av frågan om social utestängning, så att vi får ett program som bara gäller romer. Detta skulle göra det möjligt för oss att på ett mer effektivt sätt arbeta för romerna på nationell nivå.
Talmannen
Fru rådsordförande, herr vice ordförande för kommissionen, kolleger! Jag vill tacka er alla för era synpunkter. Detta är en mycket viktig debatt för oss alla, och för parlamentet som helhet.
Debatten är härmed avslutad.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Cristian Dan Preda
Jag välkomnar varmt uppmaningen till EU att erkänna folkmordet på romerna under det andra världskriget. Vissa medlemsstater har redan gjort detta och jag hoppas att de kommer att åtföljas av så många som möjligt, liksom av EU som institution. Tyvärr känner inte majoriteten av EU-medborgarna till folkmordet på romer. Därför får vi inte, i likhet med vad den rumänske presidenten betonade i sitt tal om erkännandet av folkmordet på romerna i oktober 2007, nöja oss med en symbolisk handling. Vi måste se till att upplysningen om folkmordet på romerna blir en del av läroplanen i europeiska skolor. Å andra sidan är det oacceptabelt att en etnisk majoritet 66 år efter att fångarna släpptes från Auschwitz koncentrationsläger utsätts för så omfattande diskriminering runtom i EU. Mot denna bakgrund anser jag att romernas sociala integrering, en av det ungerska ordförandeskapets prioriteringar, måste ligga till grund för en europeisk strategi som bygger på specifika, effektiva och mätbara åtgärder.
Jarosław Leszek Wałęsa
Händelser som rör offren för tredje rikets tyranni under det andra världskriget är alltjämt ett oerhört känsligt ämne, men också ett ämne som det är väl värt att titta närmare på. I dag måste vi bredda sammanhanget när vi talar om förintelsen, eftersom allmänheten förstår det som massmordet på judar. Utrensningen av andra etniska, nationella och sociala grupper under andra världskriget måste också bli ihågkomna och uppmärksammade. Alldeles för få människor känner till vad som hände, i synnerhet Europas yngsta medborgare. Därför försöker vi under dagens debatt ta upp den smärtsamma och ibland försummade frågan om utrotningen av romer. Porrajmos, som är den romska termen för denna förintelse, kostade livet på mellan 500 000 och 2 miljoner romer i Europa. Efter judar och polacker var romerna den tredje största folkgruppen som mördades i Auschwitz. Dessa siffror talar sitt tydliga språk om de enorma förluster som romerna drabbades av, vilket innebär att vi som européer är skyldiga att uppmärksamma minnet av dem som utsattes för orättvisan att bli offer för ett folkmord och vi måste sprida kunskap om deras öde. Att öka människors kännedom om dessa händelser är en viktig prioritering för nuvarande och kommande generationer.
Elena Băsescu
Romerna är för närvarande den största etniska minoriteten i EU, och under åren har de också varit den mest förtryckta folkgruppen. Hundratusentals romer mördades och förföljdes under det andra världskriget. Tyvärr har bara några få medlemsstater erkänt att utrotningen av romer faktiskt var ett folkmord. Till offrens ära och som ett tecken på djup respekt för de romer som överlevde förintelsen erkände den rumänske presidenten 2007 att romerna varit offer för förintelsen och delade ut en medalj för trogen tjänst till tre romer som överlevde folkmordet. Romerna är en del av Rumäniens framtid, ett europeiskt Rumänien. Den tragiska förintelsen är nu en del av vårt gemensamma minne. Jag tar det här tillfället i akt för att välkomna en av det ungerska ordförandeskapets främsta prioriteringar, nämligen en strategi för integrering av romer. Det bästa sättet att hedra minnet av något är att se framåt. I alla medlemsstater måste vi studera de århundraden av historia som romerna är en del av, och stärka detta romska initiativ nu. Romerna är fria och jämlika europeiska medborgare. Dessutom måste vi skapa förutsättningar för romernas fria rörlighet, och se till att de inte jagas bort igen. Och vi måste sträva efter att romerna som folkgrupp ska bli fullt integrerade i det moderna samhället.
Elena Oana Antonescu
Jag välkomnar initiativet från Europaparlamentets talman, Jerzy Buzek, att uppmana EU att officiellt erkänna det folkmord som nazisterna och deras allierade begick på den romska befolkningen under det andra världskriget, eftersom det är ett steg i rätt riktning i kampen för att försvara rättigheterna för den mest utspridda etniska minoriteten i Europa.
Tiotusentals romer utsattes för tortyr eller mördades i de ockuperade östra territorierna eller dog i nazisternas koncentrationsläger. Historikern Michael Billig har sammanfattat principen om rasöverlägsenhet genom att säga att en man inte dödas för vad han gör utan för vad han är. Denna mening kan kortfattat beskriva den sorgliga verkligheten i en tid när drygt en miljon romer förtrycktes och fråntogs alla sina rättigheter, däribland rätten att fortplanta sig.
Jag anser att vi behöver specifika åtgärder på europeisk nivå för att bekämpa rasism och social utestängning. Jag förespråkar en bättre samordning och ett större utbyte av bästa praxis på EU-nivå mellan nationella och europeiska strategier för romernas integrering.
