Frågestund (frågor till rådet)
Talmannen
Nästa punkt är frågestunden (B6-0457/2008).
Följande frågor har ställts till rådet:

Angående: Politik i samband med leverans av jordbruksprodukter
Det finns i hela världen en stor oro för att det ska bli brist på livsmedel. Denna oro har fått flera medlemsstater att begränsa eller undantagsvis beskatta de jordbruksprodukter som exporteras. Överväger rådet nu möjligheten att inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken ta itu med frågan om säkerheten vid leveranser av jordbruksprodukter genom bl.a. särskilda avtal med de länder som framför allt levererar dessa produkter?
Jean-Pierre Jouyet
rådets ordförande. - (FR) Fru talman, herr Medina Ortega! Vid sitt möte den 19-20 juni i år medgav Europeiska kommissionen att den aktuella höjningen av livsmedelspriserna är en källa till oro i såväl Europeiska unionen, där krisen i huvudsak påverkar låginkomsthushåll, som i övriga världen, särskilt i utvecklingsländerna. Orsakerna till detta fenomen är komplexa. Den första orsaken är den ökade globala efterfrågan, särskilt i de största tillväxtekonomierna. Den andra orsaken rör ökade produktions- och transportkostnader, delvis beroende på de höjda oljepriserna. Den tredje orsaken har att göra med hur finansmarknaderna fungerar, spekulationen på de internationella marknaderna och de lokala livsmedelsmarknaderna. Till sist har vissa stora producentländer haft dåliga skördar på grund av dåliga klimatförhållanden. Rådet (allmänna frågor och yttre förbindelser) kommer vid sitt möte nästa månad återigen att diskutera dessa frågor, och för det första diskutera behovet av att öka livsmedelstryggheten i samordning med FN, och för det andra diskutera de internationella finansiella institutionerna och G8. IMF och Världsbanken har planerat in möten och jag är mycket glad över att FN:s generalsekreterare Ban Ki-moon har inrättat en högnivågrupp för att diskutera livsmedelskrisen. Europeiska unionen kommer att spela en omfattande roll när det gäller att tillämpa det uttalande som gjordes vid högnivåkonferensen för FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation FAO i Rom den 5 juni i år. Vi kommer naturligtvis också att behöva luta oss mot FN:s och Världsbankens kommande möten, för att utveckla och fördjupa åtgärderna för att främja livsmedelsproduktionen i de drabbade utvecklingsländerna.
Som ni ser är jordbrukspolitiken, utvecklingspolitiken och handelspolitiken de politikområden som främst berörs i denna livsmedelskris och som kan bidra till att lösa den. Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, som Manuel Medina Ortega hänvisade till, kan bidra i detta sammanhang, men endast marginellt och inom ramen för den politiska dialog som förs med tredjeländer i syfte att uppmuntra dem att utarbeta en bättre jordbrukspolitik, vilket skulle förbättra livsmedelstryggheten i utvecklingsländerna och stärka den regionala integrationen i de mest allvarligt drabbade områdena.
Manuel Medina Ortega
(ES) Tack så mycket för ert svar. Jag märker att rådet verkligen bekymrar sig över denna fråga.
Jag vill påpeka att hungersnöd har varit ett ständigt inslag i Europas historia, till exempel den berömda stora hungersnöden på Irland som ledde till att ön avfolkades. Också många andra områden i Europa har avfolkats på grund av hungersnöd, till exempel Ukraina.
Vi lever i en tid då vi har fått en påminnelse om vad som kan ske - vi diskuterar en gemenskap med 500 miljoner människor som till största delen konsumerar importerade livsmedel.
Anser rådet att tiden är inne att utarbeta en övergripande politik för en omfattande livsmedelstrygghet och att göra denna politik till en av EU:s allmänna politikområden så att man kan garantera att denna typ av masshungersnöd inte åter inträffar i framtiden?
Jean-Pierre Jouyet
rådets ordförande. - (FR) Manuel Medina Ortega har helt rätt. Jag tror att rådet under sin översyn av den gemensamma jordbrukspolitiken, vid de möten som vi kommer att hålla om utvecklingspolitik och vid de diskussioner och toppmöten som vi kommer att anordna med utvecklingsländerna, verkligen kommer att fokusera ordentligt på frågan om livsmedelsförsörjning och livsmedelstrygghet. Detta är två separata frågor, även om de verkligen måste hanteras tillsammans. En av det franska ordförandeskapets ambitioner, särskilt med tanke på Europeiska rådets möte i oktober, är hur som helst att ta upp dessa frågor och diskutera dem tillsammans.
Jim Allister
(EN) Snarare än den bisarra idén att hantera livsmedelstryggheten inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, som framförs i frågan, vore det inte bättre att återgå till att ställa upp livsmedelstrygghet som ett ursprungligt prioriterat mål för den gemensamma jordbrukspolitiken, vilket Nicolas Sarkozy lovade i sitt anmärkningsvärda anförande vid jordbruksmässan i Paris i februari? Han ställde upp livsmedelstrygghet och ett ökat EU-bidrag till världens livsmedelsproduktion som sina främsta mål för att modernisera den gemensamma jordbrukspolitiken. Vilka framsteg kan den franska ministern rapportera mot att nå dessa mål?
Paul Rübig
(DE) Fru talman, herr rådsordförande! Det är här fråga om ett paradigmskifte från överproduktion i Europa till en oro angående tryggheten för vår livsmedelsförsörjning. Tror ni att de WTO-förhandlingar som nu förs under ledning av det franska ordförandeskapet kan slutföras på ett tillfredsställande sätt i december?
Anser ni att världsmarknaden skulle kunna vara ett gyllene tillfälle för vår jordbrukssektor? Vi har naturligtvis sett att priserna har ökat mycket kraftigt och att dessa priser självklart ger nya inkomstmöjligheter för våra egna jordbrukare i länder som Frankrike, Storbritannien och framför allt i de nya medlemsstaterna, och att de också skulle kunna skapa stora inkomstmöjligheter på andra håll, särskilt i de minst utvecklade länderna, dvs. de fattigaste av de fattiga länderna.
Jean-Pierre Jouyet
rådets ordförande. - (FR) Som svar till Jim Allister vill jag säga att jag faktiskt anser att livsmedelstrygghet måste vara ett prioriterat mål för vår översyn av den gemensamma jordbrukspolitiken. Det är ett av de mål som vi vill betona vid vår översyn av den gemensamma jordbrukspolitiken. När vi inleder denna globala översyn måste vi därför försöka att inte bara titta på kvantitativa mål för den gemensamma jordbrukspolitiken utan också ta hänsyn till mer kvalitativa aspekter, så att vi kan garantera våra medborgare, var de än bor, tillgång till högkvalitativa livsmedelsprodukter.
Vad gäller Paul Rübigs fråga vill jag i dag påpeka att vi faktiskt gynnas av höga världspriser, vilket är en möjlighet för EU:s export. Med tanke på den globala efterfrågan som helhet kan vi också komma att tvingas importera inom olika områden eller inse att vi inte producerar tillräckligt mycket. Vid de multilaterala handelsförhandlingarna gjorde EU vad det var tvunget att göra, och EU gjorde som ni vet ett antal eftergifter i fråga om reformer, inom ramen för överenskommelserna om den gemensamma jordbrukspolitiken. Det visar sig tyvärr att andra länder står för blockeringarna. Det är sant att man i Doharundan i högre grad borde uppmärksamma aspekter som livsmedelstrygghet och en balanserad global livsmedelsproduktion än vad som nu sker.
Angående: Europeisk pakt för ungdomsfrågor
Ungdomarna i Europeiska unionen berörs av alla unionens politikområden och särskilt av infrastrukturerna för utbildning och livslångt lärande, sysselsättning och rörlighet, social integration, hälsa och möjlighet till autonomi samt stärkandet av initiativen för entreprenörskap och volontär verksamhet. Därför önskar jag fråga rådet på vilket sätt det ämnar förverkliga den europeiska pakten för ungdomsfrågor (7619/05) och investera i politik som riktar sig till unga människor?
Jean-Pierre Jouyet
rådets ordförande. - (FR) Fru Panayotopoulos-Cassiotou! Ni påpekar mycket riktigt att det finns många politikområden som berör unga människor. Tack för det. Ungdomspolitiken är sektorsöverskridande till sin natur. Det är just syftet med den europeiska pakten för ungdomsfrågor som Europeiska rådet antog 2005 för att integrera ungdomsdimensionen i de olika politikområdena, i enlighet med Lissabonstrategin.
Våra mål är enkla, nämligen att förbättra EU:s utbildningspotential, yrkesutbildning, ungdomars rörlighet och deras yrkesmässiga integration och sociala införlivande. Vi vet att vi tillsammans måste ingå en ännu mer effektiv pakt och att vi behöver konkreta resultat. För att hjälpa oss att lyckas med detta kommer kommissionen från och med 2009 att utarbeta en rapport om ungdomar vart tredje år. Denna rapport kommer att innehålla en djupgående analys av situationen för unga människor inom EU och därigenom hjälpa oss att lyfta fram deras viktiga frågor.
EU har verkligen ett stort ansvar här, men i dag är medlemsstaternas åtgärder inom ramen för fördragen ännu mer kraftfulla och vi måste se till att vi inom EU fokuserar på bästa praxis, oavsett om det är på nationell, lokal eller regional nivå. Vi måste främja alla typer av synergi mellan de berörda aktörerna, som exempelvis företag, skolor, organisationer, arbetsförmedlingsorgan, ungdomsledare, forskare, familjer och också arbetsmarknadens parter. I det sammanhanget är rådets ordförandeskap särskilt angeläget att främja unga människors gränsöverskridande rörlighet. Denna fråga kommer att diskuteras vid rådets möte den 20-21 november, då rådet kommer att diskutera den rapport om rörlighet som utarbetats av en högnivåexpertgrupp med Maria João Rodriguez som ordförande. Vi vill att Erasmus, som har visat sig vara en stor framgång, ska utvidgas. Vi vet att det inte kan göras över en natt, men vi hoppas att Erasmus kommer att bli mer demokratiskt och få en bredare bas.
Vi vill också främja lärlingsprogram av typen Leonardo på EU-nivå. Under det franska ordförandeskapet vill vi organisera ett omfattande evenemang med inriktning på att utveckla rörligheten för lärlingar. På samma sätt vill vi också under det franska ordförandeskapet göra unga människors hälsa till en av våra ungdomspolitiska prioriteringar, få en bättre uppfattning om hälsofrågor som är specifika för unga människor, oavsett om de rör hygien eller beroende - av tobak, alkohol och naturligtvis narkotika.
Under 2009 kommer rådet att spela en aktiv roll i den allmänna processen med att utvärdera EU-samarbetet på ungdomsområdet. Med tanke på att detta kommer att bli en långsiktig process är det viktigt att garantera kontinuerliga åtgärder för de olika ordförandeskapen, och därför har vi arbetat tillsammans med de kommande tjeckiska och svenska ordförandeskapen för att garantera kontinuiteten hos denna politik som är så viktig för nästa generation EU-medborgare.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Fru talman! Jag tackar rådets ordförande för hans svar och önskar det franska ordförandeskapet lycka till med att nå sina mål.
Efter det att pakten slutits enades rådet naturligtvis också om det kvantitativa uppnåendet av målen: en minskning med 10 procent av skolfrånvaron och en tydligt definierad kvantitativ minskning av ungdomsarbetslösheten under en specifik tidsperiod efter examen.
I vilken utsträckning har dessa mål nåtts vid en tidpunkt då statistiken visar att ungdomsarbetslösheten fortfarande är mycket hög?
Jean-Pierre Jouyet
rådets ordförande. - (FR) Det är sant att ungdomsarbetslösheten fortfarande är mycket hög, även om situationen inom EU i genomsnitt har förbättrats under de senaste åren.
Jag anser att vi måste fokusera på tre åtgärdsområden. Till att börja med måste vi se till att verkligen anpassa yrkesutbildningen bättre till marknadsbehoven, och särskilt till sysselsättningsmarknadens behov, och se till att yrkesutbildningssystemen är bättre anpassade till konkurrensstrategin inom ramen för Lissabonfördraget.
För det andra måste vi inleda en dialog med arbetsgivarna och med arbetsmarknadens parter för att främja ett större socialt ansvarstagande hos företagen och öka ungdomars sociala integration. I det hänseendet har alla EU-företag, särskilt de största, ett stort ansvar.
För det tredje anser jag att vi på utbildningsområdet också måste sträva efter att skapa expertnätverk och främja rörligheten mellan våra länder, på samma sätt som vi måste främja det ömsesidiga erkännandet av examensbevis och kvalifikationer, för att göra EU:s arbetsmarknad mer flexibel.
Jörg Leichtfried
(DE) Fru talman, herr minister! Jag vill ta upp en särskild omständighet som jag anser är mycket viktig i detta sammanhang. I alla EU-omfattande studier som har genomförts framkommer det ständigt att det är de unga som är mest entusiastiska inför Europeiska unionen. Unga människor är också den grupp som oftast tror att de kan dra nytta av EU, till skillnad från dess mest intensiva motståndare, som till största delen är äldre, oförsonliga och desillusionerade män.
Jag skulle vilja veta om ni, inom ramen för denna pakt och kanske också i andra sammanhang, har projekt som ytterligare kan stimulera detta intresse och denna positiva inställning till EU bland unga.
Jean-Pierre Jouyet
rådets ordförande. - (FR) Fru talman, herr Leichtfried! Jag kanske kan få redogöra för mina åsikter på ett lite mindre polariserat sätt. Jag tror verkligen att unga människor är entusiastiska gentemot EU och det är sant att vi måste dra nytta av det, vilket inte är detsamma som att säga att personer ur en annan generation, den som byggde EU, är mindre entusiastiska. Tyvärr finns det de som är för och de som är emot EU. Opinionsundersökningarna visar också - vilket vi nyligen återigen såg - att EU-motståndarna ibland kan vara mer radikala, och vi måste arbeta mer ingående med detta.
Angående den planerade pakten för att mobilisera unga människor och göra EU-konceptet mer konkret tror jag bestämt att vi måste främja unga människors gränsöverskridande rörlighet och att vi - tack vare dessa program, som kommer att få mer finansiering, även om jag vet att det kommer att ta flera år och är ett långsiktigt projekt - när vi ser över ramen för vår gemensamma politik måste titta på de program som syftar till att ytterligare öka rörligheten för våra ungdomar och barn, oavsett om de är studenter, lärlingar eller unga arbetstagare som deltar i program för arbetslivserfarenhet eller yrkesutbildning.
Jag tror att det verkligen är så vi kan göra EU-konceptet mer konkret, se till att ungdomarnas entusiasm bär frukt och producera den generation av kommande EU-medborgare som både ni och jag hoppas på.
Angående: Orimligheter vad gäller EU:s utomeuropeiska territorier
Anser ordförandeskapet att det är orimligt att ett land i Sydamerika anses vara en del av EU samtidigt som vi förhalar inträdesförhandlingarna för Kroatien, Turkiet och andra europeiska stater som helt klart har starkare geografiska argument?
I det rådande klimatet efter folkomröstningen på Irland hur planerar rådet att behandla ansökningar som dessa? Har man någonsin diskuterat detta i rådet?
Jean-Pierre Jouyet
rådets ordförande. - (FR) Herr Evans! Det gläder mig att ni är här, för jag förstår inte riktigt vad ni menar med er fråga. Jag kanske inte har förstått den ordentligt och ni kanske kan klargöra den.
I Sydamerika finns vissa yttersta randområden som ingår i EU och som därmed omfattas av viss specifik politik. Det finns dock ingen sydamerikansk stat som i sig är EU-medlem - jag är mycket försiktig här för jag kanske inte har förstått alla frågans nyanser.
Vad gäller Turkiet och Kroatien har anmärkningsvärda framsteg skett sedan vi inledde förhandlingarna med dessa länder. För till exempel Turkiet har granskningsprocessen, som är det första formella steget för varje kapitel, slutförts för 23 kapitel, åtta kapitel har öppnats för förhandling och för ett av dem har processen preliminärt avslutats. Vårt ordförandeskap anser att vi kommer att kunna öppna ytterligare två kapitel.
För Kroatien har granskningen avslutats. Tjugoen kapitel har öppnats, varav tre preliminärt har avslutats. En anslutningskonferens ägde rum den 25 juli i år, då det första tämligen känsliga kapitlet om rörlighet för varor öppnades och kapitel 20, om näringslivs- och industripolitik, avslutades. Som ni vet beror förhandlingarnas framsteg i huvudsak på vilka resultat som nås i kandidatländerna. Framstegen med att uppfylla kriterierna för öppnande och avslutande av kapitel, såväl som kraven inom ramen för förhandlingarna, däribland reviderade anslutningspartnerskap, är avgörande i detta hänseende och vi utgår naturligtvis från kommissionens bedömning. Låt mig upprepa, herr Evans, att om mitt svar inte är mitt i prick skulle det glädja mig mycket om ni kunde tala om för mig exakt vad ni menade med er fråga.
Robert Evans
(EN) Jag ska förtydliga frågan något och utvidga den. Rådets ordförande har besvarat några av de punkter som jag tog upp och det tackar jag för. Han har rätt. Min ståndpunkt är att det är orimligt att vi låter länder som Franska Guyana vara en fullständig del av Europeiska unionen med alla förmåner och fördelar som det medför - jag tänker inte bara på de franska territorierna, utan också på Martinique och Guadeloupe.
Och ändå gör vi motstånd inom EU - och rådets ordförande nämnde den förhandlingsprocess som äger rum med Kroatien och kanske med Turkiet - det finns länder inom EU som inte tycker om det.
Men sedan finns det orimligheter på närmare håll: kanalöarna Jersey och Guernsey, som inte ingår i EU, är undantagna från lagstiftning. De är skatteparadis där rika människor tillåts att undvika att betala allt som alla andra tvingas betala.
Diskuteras denna ståndpunkt, eller dessa orimligheter, inom rådet? Kan rådets ordförande försvara situationen att Franska Guyana är en del av Europeiska unionen, och anser han att detta kommer att fortsätta, inte bara på kort utan också på lång sikt? Kan han titta i sin kristallkula och ge mig lite insikt i vart EU är på väg globalt sett?
Jean-Pierre Jouyet
rådets ordförande. - (FR) Tack, herr Evans! Jag var faktiskt rädd för att jag hade förstått innebörden i er fråga korrekt och att jag inte skulle behöva ert förtydligande. Mer allvarligt talat är de yttre randområdena, alla de områden som vi kallar utomeuropeiska områden, till att börja med en del av EU, och de är en viktig del, var de än må vara belägna och oavsett om de har band till Frankrike, Spanien, Portugal, Storbritannien eller något annat land.
Ni nämnde våra befintliga utomeuropeiska departement. Dessa departement har varit franska sedan 1600-talet. Deras invånare har varit franska medborgare sedan 1848, så det är inget nytt, och allt detta har beaktats från början, sedan det konstituerande fördraget om upprättande av den ursprungliga Europeiska gemenskapen och därefter Europeiska unionen.
En annan punkt som ni betonar - men här tror jag att det handlar om att utvidga EU:s inflytande utomlands - rör vilken slags politik som ska föras. Jag tror att det är viktigt att vi anstränger oss i detta hänseende, inte bara för att ett territorium är franskt, utan för att det också handlar om inflytande, vilket jag vill upprepa.
Er andra punkt, angående rådet - och nu nämner jag inga namn - handlar om ett komplicerat ämne, nämligen hur vi ska förhindra utomeuropeiska skatteparadis, oavsett om de finns långt härifrån eller nära vår kontinent. Det är sant att detta är ett problem. Vissa åtgärder har vidtagits i Ekofinrådet. Ett antal förslag har lagts fram och vi försöker alltid bekämpa skatteparadis effektivt, såväl på EU-nivå som inom ramen för de internationella avtal som EU är part i.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Jag vill ställa en fråga som inte är särskilt allvarligt menad, nämligen om vi borde överväga att ändra vårt namn till Europeiska och Sydamerikanska unionen? Dessutom, efter en eventuell anslutning för Turkiet, borde Asien också införlivas? Mer allvarligt talat dock har EU-medborgarna ändå mycket lite kunskap om dessa utomeuropeiska territorier. Vore det möjligt att se till att EU-informationskampanjen upplyser om dessa frågor så att dessa länder känns närmare och blir mer bekanta, särskilt för EU:s unga medborgare? Det skulle ge dem en bättre förståelse av dessa territorier, och frågor som denna skulle inte behöva ställas.
Avril Doyle
(EN) Jag tackar rådet. Jag kanske missade det, men jag hörde inte ministerns svar på den andra delen av Robert Evans fråga om klimatet i rådet efter den irländska folkomröstningen. Till att börja med, kan han ange exakt vilken stämningen i rådet efter den irländska folkomröstningen är och om denna stämning påverkar handläggningen av ansökningarna från Kroatien, Turkiet och de andra europeiska stater som nämnts? Med andra ord, hur ser rådet på dessa ansökningar nu efter Irlands folkomröstning?
Jean-Pierre Jouyet
rådets ordförande. - (FR) För att först besvara Justas Vincas Paleckis tror jag att han har helt rätt. Det är sant att ansträngningar görs för att utbilda och informera EU-medborgarna mer om dessa avlägsna men europeiska regioner. Jag ser att de finns med på eurosedlarna, vilket åtminstone är något av ett framsteg. Vi måste dock göra mer när det gäller information och kommunikation. Jag vill säga till Avril Doyle att hennes fråga är mycket omfattande. Vi måste därför inrikta oss på de pågående förhandlingarna. Vad rådet beträffar bygger dessa förhandlingar på de förslag som kommissionen lagt fram med utgångspunkt i granskningsrapporterna, vilket helt och hållet är det normala förfarandet.
Vi klargjorde också att vi var beredda att fördjupa förbindelserna med ett antal andra länder, i synnerhet länderna på Balkan, och med tanke på de ansträngningar som har gjorts skulle vi vilja ha närmare förbindelser inte bara med Kroatien utan också med Serbien och med andra länder som Bosnien och Montenegro.
Sedan har vi frågan om partnerskap. Ett viktigt toppmöte kommer att äga rum mellan Europeiska unionen och Ukraina den 9 september. I nuläget med konflikten mellan Ryssland och Georgien kommer vi också att försöka utveckla partnerskapet med Ukraina, och som ni vet betonade vi i går behovet av att stärka förbindelserna med Georgien. Det är min uppdatering om de pågående förbindelserna.
Sedan har vi problemet med situationen för Lissabonfördraget. Om vi inte har Lissabonfördraget har ett antal medlemsstater, däribland min egen - för att lägga mitt uppdrag som unionsordförande åt sidan - sagt att det nuvarande fördraget faktiskt var ett fördrag för 27 medlemsstater och att vi, för att utvidga unionen, verkligen behövde Lissabonfördraget. Fru Doyle! Detta är min uppriktiga uppfattning om rådets ståndpunkt för närvarande.
Angående: Gränsanpassningsåtgärder för mindre koleffektiv import
Kan rådet ange sina synpunkter om gränsanpassningsåtgärder för mindre koleffektiv import från tredjeland under handelsperioden efter 2012 inom ramen för EU:s system för handel med utsläppsrätter?
Jean-Pierre Jouyet
rådets ordförande. - (FR) Europeiska rådet diskuterade er mycket viktiga fråga vid sitt möte i mars i år, då det påpekade att i ett mycket konkurrenspräglat globalt sammanhang finns det en risk för koldioxidläckage inom vissa sektorer, som exempelvis de mycket energiintensiva industrierna, som är särskilt exponerade för internationell konkurrens. Det är ett verkligt problem som måste analyseras och lösas i ett nytt direktiv, som innebär att ett system med utbyte av kvoter inrättas inom gemenskapen.
Det bästa sättet att hantera frågan med koldioxidläckage och se till att gemenskapens system för utbyte av utsläppskvoter förblir effektivt är fortfarande att ingå ett internationellt avtal, fru Doyle. Det är dock tydligt att vi också måste vara beredda att agera om vi inte får ett internationellt avtal och vi diskuterar för närvarande de lämpligaste åtgärderna för att bevara vår industris konkurrenskraft, samtidigt som vi också ser till att EU spelar en exemplarisk roll när det gäller att bekämpa växthusgaser.
Vi anser att det är viktigt att göra detta på ett sätt som kommer att garantera att industrier av alla de slag har tillräcklig insyn i sina investeringar, särskilt vid en tidpunkt då det ekonomiska klimatet har försämrats och vi står inför en avtagande internationell tillväxt och då alla tecken tyder på att situationen kommer att vara densamma nästa år.
I förslaget till direktiv åtar sig kommissionen, mot bakgrund av resultatet av de internationella förhandlingarna, att lägga fram en analytisk rapport med lämpliga förslag för att hantera de problem som kan uppstå på grund av riskerna med koldioxidläckage.
Det finns två möjliga alternativ: att anpassa andelen fria kvoter och/eller att integrera importörerna av produkter som tillverkas inom energiintensiva industrisektorer i gemenskapssystemet, samtidigt som man ser till att detta system är förenligt med WTO-bestämmelserna. Rådets ordförandeskap hoppas naturligtvis att rådet och parlamentet ska kunna klargöra dessa frågor, så att vi kan garantera att EU har en egen konkurrenskraftig industribas och att vi snarast möjligt får veta vilka mekanismer som kommer att vara tillämpliga, senast 2011.
Avril Doyle
(EN) Jag accepterar att gränsanpassningsåtgärder måste ingå bland våra verktyg, men de bör läggas på hyllan och användas som en morot och inte som en piska i alla internationella förhandlingar där vi i god tro försökt nå en internationell överenskommelse för att bekämpa klimatförändringarna. Skulle ministern kunna kommentera WTO:s artikel 20, där en sådan möjlighet tillåts, det vill säga ett förbud när bevarandet av uttömningsbara ”naturresurser” hotas? Kommer koldioxidminskningsmål att ingå i denna definition liksom ren luft hittills har gjort? Jag skulle vilja höra ministerns tankar om detta.
Jean-Pierre Jouyet
rådets ordförande. - (FR) Fru talman, fru Doyle! Jag anser till att börja med att vi, liksom ni med rätta säger, måste använda alla olika möjliga åtgärder som en morot snarare än som en piska, för att se till att inga undantag görs från skyldigheten att minska växthusgasutsläppen. För det andra måste vi hitta rätt balans i fråga om kraven från industrierna, som inte alltid är rättvisa i det hänseendet. När det gäller WTO:s artikel 20 anser vi att denna åtgärd faktiskt motsvarar det legitima målet att bevara uttömningsbara naturresurser. Enligt den expertrapport vi mottagit är åtgärden därför förenlig med bestämmelserna i den internationella handelsrätten.
Syed Kamall
(EN) Jag vill välkomna ministern till denna sammanträdesperiod här i Bryssel snarare än i Strasbourg, och säga hur mycket jag ser fram emot att få se det franska ordförandeskapet vid kommande sammanträdesperioder här i Bryssel snarare än i Strasbourg.
Håller ministern som en uppföljning av detta med om att ett av de bästa sätten att hantera den globala fattigdomen är att uppmuntra entreprenörerna i fattiga länder att starta företag och skapa rikedom genom handel? Med tanke på hans uppenbara intresse för gränsanpassningsåtgärder - som egentligen är importskatter - hur bemöter han kritiken att gränsanpassningsåtgärder är utvecklingsfientliga och egentligen en europeisk imperialistisk och protektionistisk åtgärd för att undvika export från utvecklingsländerna och för att hålla kvar fattiga människor i fattigdom?
Jean-Pierre Jouyet
rådets ordförande. - (FR) Fru talman! Som ordförande kommer jag att hålla mig lugn trots dessa helt omotiverade och opåkallade angrepp, eftersom vi faktiskt inte är ensamma om att bedriva affärsverksamhet i fattiga länder!
För att återgå till allvarligare saker anser jag att de mekanismer som vi diskuterar - och här svarar jag också på vad Avril Doyle sa för en stund sedan - inte ska användas som en piska mot utvecklingsländerna. Om man dock ser på saken mycket objektivt, med avseende på att finna en balans mellan konkurrenskraften och bekämpningen av växthusgaser, måste vi verkligen upprätta en god balans i relation till våra främsta partner. En av dessa främsta partner är USA, som såvitt jag vet i dag inte har gjort samma åtaganden som vi på detta område. En annan partner är Japan, som också har gjort färre åtaganden och som gör färre ansträngningar. Sedan har vi Ryssland, om vilket man säger att det inte har samma värderingar, att vi också måste kunna föra realistiska samtal med landet och att det är en framväxande stormakt. Sedan har vi Brasilien, Indien och naturligtvis Kina, som är medlem i WTO. Så jag förstår inte varför vi skulle sluta att vara realistiska och varför vi skulle vara naiva. Vi måste föregå med gott exempel och bekämpa den globala uppvärmningen. EU är ledande på det området och måste så förbli, och måste bevara sitt försprång i internationella förhandlingar som exempelvis de i Köpenhamn nästa år. I det sammanhanget har EU dock ingen som helst orsak att skämmas eller försvara sina intressen mot makter som är åtminstone lika rika som vi är. Liksom andra talare påpekat i tidigare frågor har vi våra fattiga områden inom EU också.
Angående: Högnivåforum om biståndseffektivitet i Accra (Ghana) i september
Högnivåforumet om biståndseffektivitet i Accra, som är tänkt att äga rum i september i år, innebär en verklig möjlighet för givare och partnerländer att göra ytterligare åtaganden som kan schemaläggas och övervakas för att göra biståndsarbetet bättre för de fattiga.
Hur kan rådet och medlemsstaterna bättre engagera sig i de mål som satts upp i Parisförklaringen från 2005? Kan rådet och medlemsstaterna garantera att medlemsstaternas regeringar inte enbart kommer att försöka förbättra och effektivisera biståndsutdelningen i enlighet med deklarationen utan att biståndseffektiviteten - d.v.s. hur biståndet bidrar till verkliga förbättringar för fattiga - också kommer att förbättras? Skulle rådet kunna ge ett aktuellt svar på parlamentets resolution (P6_TA(2008)0237) om uppföljningen av Parisförklaringen från 2005 om biståndseffektivitet? Hur föreslår rådet att man ska gå till väga för att göra medlemsstaternas regeringar ansvariga för att uppfylla sina åtaganden om millenniemålen nu när halva tiden har gått, med tanke på att EU:s bistånd har minskat från 0,41% av BNI under 2006 till 0,38% under 2007, en minskning som motsvarar omkring 1,5 miljarder euro?
Jean-Pierre Jouyet
rådets ordförande. - (FR) Herr Burke! Er fråga rör tre aspekter som är nära sammanbundna med samarbete och utveckling: biståndseffektivitet, millennieutvecklingsmålen och biståndets omfattning.
Detta är en mycket aktuell fråga, eftersom det tredje högnivåforumet om biståndseffektivitet i Accra sammanträder från och med i dag, och eftersom det är mindre än en månad innan högivnåmötet om millennieutvecklingsmålen kommer att äga rum i New York den 25 september. Ytterligare en viktig händelse kommer att vara den internationella uppföljningskonferensen om utvecklingsfinansiering som ska hållas i Doha den 29 november till den 2 december, vid vilken man kommer att se över genomförandet av Monterreyöverenskommelsen.
Rådet arbetar hårt med alla dessa konferenser och har antagit ett antal slutsatser sedan juni i år. Angående biståndseffektivitet medger rådet att mycket kvarstår att göra trots att vissa framsteg gjorts. Vi måste fastställa för vilka sektorer eller projekt som unionen kan göra skillnad och tillföra ett mervärde i relation till de andra givarna. Vi måste tveklöst också använda de nationella systemen och göra biståndsmottagarna mer medvetna om sina skyldigheter. Det är vårt mål för Accra-konferensen och vi hoppas på ett ambitiöst strategiskt uttalande inom ramen för handlingsplanen från Accra, med bestämda, exakta och mätbara mål och med en tidtabell för deras genomförande, för att göra våra partner mer medvetna om vikten av att öka biståndseffektiviteten.
Den andra punkten rör millennieutvecklingsmålen. Alla partner, såväl givarländerna som mottagarländerna, har ett gemensamt ansvar för att nå dessa mål på grundval av en hållbar utveckling och respekt för sina åtaganden. Rådet antog EU-agendan för åtgärder för millennieutvecklingsmålen i juni i år och vi har ställt upp ett antal mellanliggande mål för att nå dem.
När det gäller biståndets omfattning är det till sist sant att vi bekymrar oss över den totala minskade volymen för det offentliga utvecklingsstödet, som minskade från 47,7 miljarder euro år 2006 till 46 miljarder euro år 2007. Trots denna minskning förblir EU dock den största givaren, särskilt i Afrika, och vi hoppas att minskningen endast ska vara tillfällig. Om de enskilda medlemsstaternas statistik är korrekt borde vi ha ett mycket omfattande utvecklingsstöd år 2008 och vi borde kunna nå våra millenniemål för 2010 och 2015. Därför har rådet bett medlemsstaterna att fastställa rullande vägledande tidtabeller för att visa hur de avser att nå sina mål för det offentliga utvecklingsstödet.
Colm Burke
(EN) Angående samarbetet med utvecklingsländerna stötte jag på ett fall där EU gav 1,2 miljoner euro till ett projekt i Etiopien och jag upptäckte att den etiopiska regeringen tillämpade en momssats på 17 procent. Jag undrar därför om vi har gjort några framsteg med att hantera utvecklingsländer som redan tar emot utvecklingsstöd.
Jag undrar också om vi i det här skedet har fått några indikationer från medlemsstaterna på vilka åtgärder de vidtar i sina budgetar för 2009 för sitt bistånd under samma år. Kommer biståndet att minskas på grund av den ekonomiska nedgången i många länder, och agerar ordförandeskapet proaktivt gentemot medlemsstaterna för att se till att så inte blir fallet?
Jean-Pierre Jouyet
rådets ordförande. - (FR) Jag blir tvungen att återkomma till Colm Burke med mer fullständiga svar, för just nu har jag ingen information om medlemsstaternas förslag om 2009 års budget. Vad jag sagt är att vi bett om vägledande budgetar. Jag föreslår därför att jag återkommer till Colm Burke senare och att rådets avdelningar ger honom detaljerad information om 2009 års budget så snart de får denna information - jag har fått veta att vi endast har ofullständig information för tillfället. Om Colm Burke tillåter det kommer jag att göra detsamma angående Etiopien, för att kontrollera om reglerna om bistånd har följts vid tillämpningen av moms.
Angående: EU:s insatsstyrka i Tchad
Skulle rådet kunna redogöra för de senaste nyheterna vad gäller utstationeringen av Eufor-styrkan till Tchad? Har det uppstått några oförutsedda problem? Om så är fallet, vilka problem har uppstått och vad har man kunnat dra för lärdom av dessa?
Jean-Pierre Jouyet
rådets ordförande. - (FR) Herr Higgins! De tre multinationella bataljoner som bildar Eufor-styrkorna i östra Tchad och Centralafrikanska republiken är nu fullt operativa. Styrkan, som består av ungefär 3 200 soldater, kan nu utföra alla uppdrag som rådet anförtrott den. Låt mig påminna er om att Albanien, Kroatien och Ryssland, som snart kommer att utstationera fyra helikoptrar i området, också ingår i denna styrka. Ukraina har inlett förhandlingar, men har ännu inte vidtagit några ytterligare åtgärder.
Som ni vet är er landsman general Patrick Nash befälhavare för operationen och rådets ordförandeskap vill särskilt berömma hans professionalism.
Efter EU:s och FN:s gemensamma utvärderingsbesök i Tchad och Centralafrikanska republiken den 18-24 juni lade Javier Solana fram en rapport med rekommendationer om FN:s uppföljning av operationen. Rådet godkände Solanas rapport den 25 juni i år och FN:s generalsekreterare kommer att utgå från den när han utarbetar sin rapport, som kommer att diskuteras i säkerhetsrådet inom kort.
Jag vill betona att Eufor ända sedan utplaceringen har agerat opartiskt, oberoende och neutralt. Styrkan har bidragit till att öka säkerheten i östra Tchad och i nordöstra Centralafrikanska republiken genom att inom loppet av ett par månader, långt från EU-baserna och i en mycket fientlig miljö, utplacera en styrka som är betydande och avskräckande genom själva sin närvaro, som patrullerar hela området för att bidra till att göra det säkrare, som fungerar som eskort för humanitära organisationer på deras begäran, som hjälper till att öppna upp försörjningsvägar, att skydda platser på begäran eller att erbjuda alternativa lösningar för att hjälpa dessa organisationer att utföra sina uppgifter. Till sist har styrkan också hjälpt till med att garantera att den lokala polisen kan vara mer aktiv och bredda sitt vanliga verksamhetsområde.
Eufor agerar inom ramen för sitt mandat och dess verksamhet blev påtaglig vid rebellattackerna på Goz Beida och Biltine i mitten av juni i år, då styrkan evakuerade, härbärgerade och skyddade ungefär 300 humanitära arbetare som hade bett om denna hjälp. Styrkan förhindrade också en plundring av marknaden i Goz Beida-området. De irländska trupper som säkrade en plats för förflyttade personer svarade mycket effektivt på direkt skottlossning.
Vid konfrontationerna mellan Dadjo- och Mouro-grupperna i Kerfi i juli utplacerade Eufor ett förstärkt kompani för att säkra området och för att evakuera ungefär 30 humanitära arbetare.
Jag vill betona att Eufor mycket noga samordnar sina operationer med FN:s insatsstyrka Minurcat, som är verksam i Centralafrikanska republiken och Tchad, och som jag sa samordnar Eufor också sin verksamhet mycket noga med de humanitära organisationerna.
Jim Higgins
(GA) Kommer kriget mellan regeringsstyrkorna och rebellstyrkorna inte att återupptas när regnperioden är över? Kan rådet tala om för oss vilka övriga städer som är redo att delta i insatsen med trupper, utrustning och även pengar?
Jean-Pierre Jouyet
rådets ordförande. - (FR) Eufor berördes inte av konflikterna mellan regeringen och rebellerna. EU-styrkan utför sin insats på ett skrupulöst och fullständigt opartiskt sätt och lägger sig inte i de konfrontationer som uppstår till följd av nationella problem mellan regeringen och rebellerna. Den utför sin insats på ett neutralt sätt och ingriper inte i Tchads och Centralafrikanska republikens inre angelägenheter. Syftet är i grund och botten att förbättra säkerheten i östra Tchad och i de nordöstra delarna av Centralafrikanska republiken. Anledningen till att Eufor ingrep i de sammanstötningar och händelser jag har tagit upp var att de humanitära insatserna var i farozonen. Styrkan ingrep för att skydda dessa insatser.
Colm Burke
(EN) Jag var i Tchad i mars i år, tre veckor efter rebelloffensiven. Under sex dagar träffade jag olika grupper och en av de saker jag stötte på var behovet av att få representanter för rebellgrupperna till förhandlingsbordet. Jag undrar bara om framsteg har gjorts på det området, antingen av FN eller EU. Jag har förstått att mellan 7 000 och 10 000 personer under 18 år bär vapen just nu. Om framsteg ska kunna göras måste någon föra rebellgrupperna till förhandlingsbordet. Jag undrar bara om framsteg har gjorts på det området.
Marian Harkin
(EN) Jag vill bara kort fråga ministern om vad ni anser om insatsens framtid. Såvitt jag förstår ska den avslutas i mars nästa år. Vet ni om insatsen därefter kommer att fortsätta under Eufors ledning under ytterligare en sexmånadersperiod eller om den kanske ska övergå i FN:s regi? Ser ni någon möjlighet att kunna avsluta insatsen i mars nästa år? Jag vill som sagt bara höra er åsikt om insatsens framtid.
Jean-Pierre Jouyet
rådets ordförande. - (FR) Som svar på Colm Burkes och Marian Harkins inlägg tror jag att vi har all anledning att vara stolta över denna insats. Låt mig påminna er om att det är den mest omfattande insats som någonsin har organiserats.
Som svar på Marian Harkins inlägg framhåller vi behovet av att låta insatsen snabbt övergå till FN, så att Minurcat slutligen kan ta över efter Eufors militära insats. Ambassadör Torben Brylle, som är EU:s särskilda representant i området, står i kontakt med rebellgrupperna. Det vore lögn att säga att allt är bra.
Jag anser definitivt att insatsen är nödvändig och att den verkligen gör allt den kan för flyktingar och nödställda människor. Vi står inför en verklig humanitär tragedi, men det är också sant att insatsen fortfarande saknar resurser - som vi ständigt påpekar och beklagar - och att rådet är mycket angeläget om att stärka dessa resurser innan FN tar över. Hur som helst kommer det att bli en långsiktig insats. Som svar på Marian Harkins inlägg vill jag säga att vi därför föredrar en övergång i stället för ett utvidgande.
Talmannen
De frågor som på grund av tidsbrist inte hade besvarats skulle erhålla skriftliga svar (se bilagan).
Frågestunden är härmed avslutad.
(Sammanträdet avbröts kl. 19.05 och återupptogs kl. 21.00.)
