


Glyn Ford (PSE ).
   - Hr. formand, jeg taler på vegne af ordføreren for Udvalget om International Handel, hr. Sjöstedt, som er i Hongkong med praktisk taget alle udvalgets øvrige medlemmer bortset fra mig. Jeg er den eneste, der er tilbage. Kommissionen har anmodet om uopsættelig forhandling om en forhøjelse af bevillingerne til Georgien for 2006-2007 til i alt 10,5 millioner euro. Kommissionen har tidligere fremsat anmodningen om uopsættelig forhandling på et meget sent tidspunkt i forbindelse med Bosnien-Hercegovina. Hvis vi kun beskæftigede os med spørgsmålet om Kommissionen, ville vi helt ærligt sige nej til uopsættelig forhandling, men i dette tilfælde ville taberne blive befolkningen i Georgien. Det har taget Kommissionen 10 måneder at foretage en konsekvensvurdering uden så meget som at advare Parlamentet om, at spørgsmålet muligvis ville blive sat på dagsordenen.
Men vi glæder os over "fløjlsrevolutionen". Vi erkender, at georgierne har brug for mere hjælp. På det grundlag vil vi støtte den uopsættelige forhandling, men vi advarer Kommissionen om, at hvis den forsøger at gøre dette igen, har vi muligvis nået grænserne for vores tolerance. 
Formanden.
   - Hvis vi stemmer for, vil det betyde, at det bliver diskuteret onsdag aften, at der kan stilles ændringsforslag indtil kl. 10.00 i morgen onsdag, og at der så ville blive stemt om selve betænkningen torsdag. Vi har nu hørt et indlæg for forslaget. Nu skulle der egentligt komme et imod. 
Hannes Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, dette er egentlig ikke et indlæg for, men bare mit udvalgs indlæg. Min gruppe går ind for det.
Jeg vil blot i tråd med det, som hr. Ford sagde, opfordre Kommissionen og Rådet til, når de stiller forslag om uopsættelig forhandling, ikke kun at begrunde, hvorfor det er uopsætteligt, men også begrunde, hvorfor de først stiller forslaget om uopsættelighed nu. Det bør virkelig undgås, at der først går en rum tid og så til slut bliver stillet forslag om uopsættelig forhandling, uden at det i virkeligheden var nødvendigt. Måske kan De eller Præsidiet opfordre Kommissionen og Rådet til at begrunde det. 

(1)
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om
betænkning af Giovanni Pittella og Valdis Dombrovskis for Budgetudvalget om forslag til Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2006, modificeret af Rådet (alle sektioner) (14864/2005 - C6-0415/2005 - 2005/2001(BUD)) og om ændringsskrivelse nr. 1/2005 (14862/2005 - C6-0413/2005), 2/2005 (14863/2005 - C6-0414/2005), 3/2005 (00000/2005 - C6-0000/2005) til forslag til Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2006 (A6-0396/2005), 
betænkning af Reimer Böge for Budgetudvalget om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om anvendelse af fleksibilitetsinstrumentet til fordel for Den Europæiske Unions eksterne aktioner i overensstemmelse med punkt 24 i den interinstitutionelle aftale af 6. maj 1999 (KOM(2005)0278 - C6-0211/2005 - 2005/2137(ACI)) (A6-0395/2005) og
betænkning af Salvador Garriga Polledo for Budgetudvalget om forslag til Den Europæiske Unions ændringsbudget nr. 8/2005 for regnskabsåret 2005 (14861/2005 - C6-0412/2005 - 2005/2179(BUD)) (A6-0397/2005). 
Giovanni Pittella (PSE ),
   Hr. formand, kære kolleger, fru kommissær, hr. minister, vi afslutter budgetproceduren med et godt resultat. Det er et godt resultat for alle, men tillad mig at sige, at det ikke mindst er et godt resultat for Parlamentet, som har kæmpet for at forsvare sine politiske prioriteringer. Jeg vil gerne takke alle de politiske grupper, alle parlamentsmedlemmerne, udvalgets formand og sekretariat samt alle dem, der dygtigt og gavmildt har bidraget til procedurens succes.
Resultatet taler for sig selv. Vi havde bedt om et værdigt betalingsniveau, som bar præg af en sund udgiftsstringens, men også af nødvendigheden af, at vi råder over tilstrækkelige midler til at fortsætte EU's grundlæggende politikker. Vi fik et budget på 112 milliarder euro og en fælles erklæring, og takket være denne erklæring vil der blive udarbejdet et ændringsbudget, hvis man ikke mindst for strukturfondenes vedkommende registrerer - sådan som vi regner med - en stigning i udgifterne i de nye medlemsstater.
Vi havde bedt om, at der først og fremmest blev lagt vægt på budgetposterne til vækst, konkurrenceevne, undervisning, forskning, små og mellemstore virksomheder, ungdomspolitikker, miljø og kultur, og vi opnåede en genforhandling af beløbene til hele seks programmer, som hører under den fælles beslutningstagning, samt tildelingen af ekstra ressourcer for 100 millioner euro. Jeg er særligt tilfreds med, at vi har nået målsætningen om at sende et stærkt politisk signal til Europas unge ved at styrke programmerne Socrates, Ungdom og Leonardo.
Vi havde bedt Rådet om at gøre sig nogle overvejelser om utilstrækkeligheden af det udgiftsniveau, der blev fastsat i Berlin for foranstaltningerne udadtil, og på dette område kom vi med nogle uigendrivelige beviser. Vi mindede om de højtidelige løfter, som stats- og regeringscheferne afgav i spørgsmål som Irak, tsunamien, sukkerreformen og Afghanistan, og som Parlamentet agter at give sit bidrag til, uden at vi dog ofrer de geografiske programmer, den humanitære indsats, de væsentlige initiativer for menneskerettighederne og demokratiet og de solidariske udviklingsaktioner.
Det lykkedes os for første gang at overskride det skæbnesvangre loft på 200 millioner euro for fleksibiliteten i foranstaltningerne udadtil. Der er ingen tvivl om, at det, at vi råder over 275 millioner euro mere til foranstaltningerne udadtil og en protokol, som i højere grad respekterer Parlamentets opgaver på det udenrigs- og sikkerhedspolitiske område, ikke er et trofæ, vi skal prale med, men en nødvendig løsning og et nødvendigt valg, som vi i fællesskab skal træffe i verden.
Vi er også tilfredse af andre og mere generelle årsager. EU har nemlig gjort en historisk indsats. Det har skabt fred og forsvaret freden inden for sine egne grænser, det har brudt grænser ned uden brug af magt, det har foreslået sine værdier uden at påtvinge andre dem, og det har bidraget til vækst og samhørighed i en ofte turbulent og ustabil verden. Vi oplever i øjeblikket en dyb krise i det europæiske projekt, men det er ikke en krise, der ikke står til at ændre. Som Saint-Simon skrev, har vi i sådanne øjeblikke brug for styrke til at forene vores vilje, samle kræfterne, være fælles om interesserne og gøre løfterne urokkelige. Også i 1980 var der stor blæst omkring vores europæiske projekt, men på trods af tegnene på omvæltning var der en stærk politisk ledelse, som var i stand til at bringe os ud af uvejret med fornyet styrke.
Ingen af os tror, at vi er den nye Mitterrand eller den nye Kohl, men hvis vi alle sammen ser bort fra vores egoistiske holdninger, og hvis vi forener de nationale behov med vores europæiske pligter, kan vi bremse nedturen og det europæiske projekts ødelæggelse. Det er nødvendigt at reagere på den negative udvikling ved at ændre kurs, og efter nederlagene kan vi i denne uge få et positivt resultat og nå et mål sammen med det årlige budget. Som hr. Lewis og kommissæren ved, kunne vi have brugt det årlige budget til at fremme de finansielle overslag, men det ønskede vi ikke, eftersom vi er ansvarlige og bevidste om, at EU ikke har brug for interinstitutionelle konflikter. Rådet skal dog vide, at det ikke kan foreslå os et lillebitte Europa, og Rådet må heller ikke tro, at Europa-Parlamentet stiller sig tilfreds med usle kompromiser, som betyder enden på det europæiske håb.
Europa-Parlamentet har givet et vigtigt bidrag til budgettet for 2007-2013 med hr. Böges glimrende betænkning, som man hidtil med urette har negligeret. Til gengæld er det britiske formandskabs forslag uacceptabelt - og det er jeg ked af at sige - eftersom det er det stik modsatte af det fornuftige forslag, som netop hr. Blair havde stillet her i Parlamentet. Man fritager nemlig medlemsstaterne for deres forpligtelser over for Europa, giver små pengegaver til den ene eller den anden og iværksætter ikke en reform af budgettet, som er af større finansielt omfang for EU.
Der er ikke kun tale om en omvendt Robin Hood, sådan som en eller anden sagde. Der er nemlig også risiko for - og den risiko ønsker jeg at afværge - at vi begraver håbet om et europæisk genopsving. Med det årlige budget kommer vi til gengæld med en positiv løsning, og det vil jeg også gerne takke hr. Lewis og kommissæren for. Vi er stadig af den overbevisning, at det i en tid med usikkerhed og uro kun er en europæisk finansiel bevidsthed, der kan udgøre grundlaget for en givtig og tillidsfuld europæisk integration.
Reimer Böge (PPE-DE ),
   Jeg vil også gerne pege på, at det fremgår meget klart af det pågældende punkt i den interinstitutionelle aftale, at vi ville have haft over 400 millioner euro til rådighed til anvendelse af fleksibilitetsinstrumentet i år, hvis man holder sig strengt til ordlyden i den interinstitutionelle aftale. Derfor betyder aftalen om 275 millioner euro til udnyttelse af fleksibiliteten også, at vi kommer hinanden i møde, og jeg vil bede Parlamentet om at stemme for denne betænkning om udnyttelse af fleksibilitetsinstrumentet i forbindelse med budgettet for 2006 i den foreliggende form.
Her vil jeg gerne endnu en gang udtrykkeligt pege på, at Parlamentet i forbindelse med forhandlingen om de finansielle overslag stillede et forslag om, hvordan vi fremover kan agere mere fleksibelt og samtidig strengt på grundlag af budgetdisciplinen, og at det ikke kun er spørgsmålet om en globaliseringsfond, der er på dagsordenen, men at vi skal reagere hurtigere og mere konsekvent inden for mange vigtige kategorier af den europæiske budgetpolitik. Parlamentet definerede klart og entydigt sin forhandlingsposition i dette spørgsmål den 8. juni som et af de punkter, der egentlig ikke er til forhandling.
Som afslutning vil jeg komme med endnu en bemærkning, for når den britiske premierminister Blair som rådsformand siger om forhandlingerne om de finansielle overslag, at enten kommer der en aftale i december, eller også kommer der ingen aftale under det østrigske eller finske formandskab, så er det faktisk det samme som at true med en blokade. Jeg har med tilfredshed konstateret, at Parlamentet i denne forbindelse faktisk i interviews bliver brugt som argument efter devisen, at hvis Rådet ikke når til enighed, så bliver det Parlamentet, der skal træffe beslutning om budgettet. Det er Parlamentet klar til!
Salvador Garriga Polledo (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. formand for Rådet, fru kommissær, mine damer og herrer, nu afholder vi endnu en gang en forhandling om EU's budget ved andenbehandlingen. Det påhviler mig at forelægge ændringsbudget nr. 8. Som medlemmerne af Europa-Parlamentet så udmærket ved, står vi i lighed med tidligere år over for de samme budgetproblemer vedrørende gennemførelse og politisk repræsentativitet. Alene med hensyn til budgettet for 2005 har det ikke været muligt at anvende 10 % af de betalingsbevillinger, som De, mine damer og herrer, stemte om i december sidste år, og vi er desuden nødt til at tilbagebetale 3,8 milliarder euro til medlemsstaterne, da det ikke er muligt at forpligte disse penge i forbindelse med de beslutninger, som vi parlamentsmedlemmer i sin tid stemte for.
Det er svært at vide, i hvilket omfang Kommissionen, medlemsstaterne, Rådet eller Europa-Parlamentet selv er ansvarlige for denne situation, der gentager sig år efter år. Europa-Parlamentet stemmer hvert år om budgetbevillingerne i overensstemmelse med vores egen politiske forhandling og de interesser, vi mener, at vores vælgere bringer op i Parlamentet, og det er derfor, vi er her. Vi stemmer i overensstemmelse med det, vi mener, er EU's interesser, såvel med hensyn til udenrigspolitikken som den interne politik og strukturfondene. Vi må indrømme, at Kommissionen hvert år gør en stadig større indsats for at gennemføre politikkerne, de budgetmandater, vi har som europæiske parlamentarikere, bedre. Vi kan også se, at medlemsstaterne gør en indsats år efter år, såvel for at finansiere budgettet som for at gennemføre fællesskabspolitikkerne.
Men det fremgår hvert eneste år af gennemførelsestallene, at der stadig er noget, der ikke fungerer i budgetprocessen, når de bevillinger, vi vedtager, skal tildeles og gennemføres, såvel i medlemsstaterne som i fællesskabsprogrammerne.
I ændringsbudget nr. 8, som jeg forelægger for Dem til vedtagelse, findes der bl.a. en post om tilbagebetaling af 3,8 milliarder euro til medlemsstaterne. Vi ved, at det er en god nyhed for medlemsstaternes finansministre, eftersom det er et beløb, som de ikke skal medtage i fællesskabsbudgettet for at finansiere regnskabsåret 2005. Men fra et europæisk synspunkt er det imidlertid ikke en god nyhed, for denne besparelse er resultatet af en alt for lav gennemførelsesgrad af betalingsbevillingerne til strukturfondene. 
I forbindelse med budgetproceduren for 2005 aftalte vi en stor besparelse på strukturfondene, som var større end ved førstebehandlingen af budgettet, og som endda var større end i det forslag til budget, som Kommissionen forelagde. Vi aftalte også en fælles erklæring med de to andre institutioner, hvori Rådet lovede at forelægge et ændringsbudget, som omfattede de betalingsbevillinger, der var nødvendige til at betale strukturfondene, såfremt gennemførelsen blev som forventet. 
I oktober forelagde Kommissionen det første forslag til ændringsbudget nr. 8 for os, hvor der omtaltes nogle reelle budgetbehov. Det omtalte også 600 millioner euro til strukturfondene, der burde have været indeholdt i fællesskabsbudgettet. Men i sidste ende blev det ikke til noget.
I november reviderede Kommissionen sine tal, idet den baserede sig på de oplysninger, den fik fra medlemsstaterne om budgetgennemførelsen, og det, der var finansieringsbehov, endte med at blive til overskud. Selv med vores tilbagebetaling på 3,8 milliarder euro, ville der være betalingsbevillinger til strukturfondene tilovers ved udgangen af året.
Mine herrer, den lære, vi kan drage af dette, er dårlig. Det er en dårlig nyhed, både for hr. Pittellas budget for 2006 og for forhandlingen om de finansielle overslag. EU's budget kan aldrig laves udelukkende ved hjælp af princippet om besparelser, men bør laves ved hjælp af principper om effektivitet og europæisk merværdi.
Hr. formand, hvori består den europæiske merværdi i at tilbagebetale betalingsbevillinger til finansministrene år efter år? Det er ikke en ordentligt måde at lave EU-budgettet på eller at opbygge et virkeligt effektivt Europa.
Det politiske budskab, som vi sender til de europæiske borgere år efter år, er meget nedslående. Fru kommissær, rådsmedlemmer, når Europa-Parlamentet stemmer ja til budgetbevillinger, så gør det det med en forhåbning og et ønske om, at alle parter gennemfører dem korrekt. Jeg synes, at det er den lære, vi kan drage i år, og vi håber, at gennemførelsen bliver bedre i 2006.
Iwan Lewis,
   Hr. formand, det er en ære og et privilegium at være tilbage her i salen for at repræsentere rådsformandskabet i denne vigtige forhandling om De Europæiske Fællesskabers budget for 2006.
Europa-Parlamentets andenbehandling af det årlige budget kulminerende med afstemningen på torsdag er en central del af EU's kalender og er formentlig vigtigere i år end nogensinde før. Aftalen mellem Rådet og Parlamentets delegation om hovedtrækkene i 2006-budgettet blev i sidste ende nået i den bedste samarbejdets og kompromisets ånd. Ved at gennemføre denne aftale i det vedtagne budget har Europa-Parlamentet mulighed for at sende et klart signal til Europas befolkning om, at EU trods de udfordringer, vi står over for med hensyn til forfatningen og den fremtidige finansiering, stadig fungerer effektivt og varetager deres interesser på bedste vis.
Jeg behøver ikke erindre de ærede medlemmer om den historiske betydning af denne budgetprocedure. De er ganske klar over, at den sidste procedure under de nuværende finansielle overslag spiller en særlig rolle med hensyn til at skabe forbindelse mellem tidligere prioriteringer og kommende målsætninger for at skabe kontinuitet og danne grundlag for sammenhængen mellem de to finansielle overslag.
Jeg mener, at den aftale, vi nåede frem til i Bruxelles for to uger siden, mere eller mindre opfylder begge disse målsætninger. Men den gør mere end det. Problemerne med at skabe overensstemmelse mellem vores politiske prioriteringer og de centrale principper for budgetdisciplin og forsvarlig økonomisk forvaltning sætter fokus på, at de nuværende budgetstrukturer er strakt til det yderste. De næste finansielle overslag skal give mulighed for reelle reformer og fornyelse fremover, hvis EF-budgettet skal forblive relevant og virkelig opfylde de europæiske borgeres behov og forventninger i det 21. århundrede. Det bliver ikke let, men hvis de to grene af budgetmyndigheden - Parlamentet og Rådet, som jeg repræsenterer i dag - kan bygge videre på den samarbejdets ånd, som vi fandt til sidst, da vi nåede til enighed om 2006-budgettet, har vi i de kommende par dage en chance for at skabe en fælles vision for en bedre fremtid i 2007-2013 og videre frem.
Tilbage til 2006 er de ærede medlemmer klar over, at budgetaftalen mellem Rådet og Parlamentets delegation primært fokuserede på tre centrale aspekter. Hvert af disse krævede en vis grad af kompromisvilje fra begge sider, faktisk begav man sig ind på ukendt område i budgetsammenhæng, hvilket måske forklarer, hvorfor det var nødvendigt at bruge lidt længere tid på forhandlingerne, end vi traditionelt har gjort. Jeg understreger, at Parlamentets delegation i alle tilfælde var barske forhandlere, og derfor følte adskillige medlemmer af Rådet sig ude af stand til at støtte vores endelige kompromis. Men jeg mener, at vi nåede et retfærdigt og afbalanceret resultat, som det lykkedes mig at styre gennem Rådet med kvalificeret flertal.
Først blev vi enige om at ændre bevillingerne i opadgående retning for seks programmer under den fælles beslutningsprocedure inden for udgiftsområde 3: Interne politikker. Rådet så ikke noget behov for at foreslå disse forhøjelser i sit budgetforslag, men Parlamentets delegation fremførte tungtvejende argumenter for, at de pågældende seks programmer ville blive alvorligt begrænset uden yderligere ressourcer. I kompromisets ånd og i overensstemmelse med den interinstitutionelle aftale lykkedes det mig at overtale Rådet til at acceptere disse ændringer. Det er første gang, at dette er blevet aftalt inden for de nuværende finansielle overslag. Det er måske passende, at det skete i det sidste år med disse finansielle overslag, og jeg er sikker på, at begge grene af budgetmyndigheden ønsker at betragte dette som et undtagelsestilfælde.
For det andet blev vi enige om at tage fleksibilitetsinstrumentet i brug for programmerne under udgiftsområde 4: Eksterne foranstaltninger, til i alt 275 millioner euro. Rådet havde som udgangspunkt den holdning, at det burde være muligt, med en vis omprioritering, at finansiere alle eksterne foranstaltninger under budgetloftet. Men jeg vil gerne understrege, at Rådet fortsat lægger stor vægt på at opfylde påtrængende behov hos de eksterne partnere i overensstemmelse med afgivne løfter og indgåede forpligtelser. Medlemsstaterne anerkender de stramme budgetbegrænsninger under udgiftsområde 4, hvilket tydeligst kommer til udtryk inden for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, og Rådet blev i sidste ende overtalt til at anvende fleksibilitetsinstrumentet for at lempe disse begrænsninger.
Jeg mener, at resultatet, som overstiger Kommissionens forslag med mere end 110 millioner euro, er et rimeligt kompromis, idet man sikrer ressourcer til centrale og påtrængende prioriteringer såsom Irak, traditionel bistand til lande under sukkerprotokollen og FUSP. Man anerkender desuden, at der sandsynligvis vil blive stillet yderligere krav til budgettet for eksterne foranstaltninger i løbet af 2006. Jeg understreger dog, at det er første gang, at det har været nødvendigt at overskride 200 millioner euro på et enkelt år. Rådet betragter dette som en ekstraordinær begivenhed, og nogle medlemsstater er fortsat overbevist om, at dette skridt er unødvendigt. Jeg håber, at de ærede medlemmer vil indse betydningen af dette resultat og tilslutte sig mit håb om, at en mere effektiv anvendelse af princippet om omprioritering og omfordeling vil blive anvendt i tilsvarende tilfælde i de kommende år.
Endelig enedes Rådet og Parlamentets delegation som krævet i traktaten om at fastsætte de samlede betalinger for 2006 til 111.969 millioner euro. Dette svarer til Kommissionens oprindelige forslag, som efter ændringsskrivelse nr. 1, 2 og 3 ligger mere end en halv milliarder euro over Rådets oprindelige forslag. Jeg erkender, at dette tal ligger noget under det, som nogle af Parlamentets medlemmer havde ønsket. Men det er baseret på Kommissionens skøn over, hvor meget det er muligt at bruge effektivt. Jeg er sikker på, at de ærede medlemmer deler mit ønske om ikke at skabe et unødvendigt budgetoverskud og dermed erkender, at der er grund til forsigtighed. budgetmyndigheden er naturligvis parat til at overveje et ændringsbudget for at ændre omfanget af betalinger i løbet af 2006, hvis det skulle vise sig at være nødvendigt.
Som sagt tidligere mener jeg, at denne kompromisaftale udgør et retfærdigt og afbalanceret resultat for alle tre institutioner - Rådet, Parlamentet og Kommissionen. Der findes uden tvivl aspekter i aftalen, som vi hver især kunne tænke os at forbedre, men sådan er jo selve kompromisets natur. Ingen er fuldkommen tilfreds, og vi har hver især ydet ofre og ændret vores holdninger. Både Rådet og Parlamentet havde meget stramme mandater i år, og det var ikke nogen let sag at nå til enighed. Derfor anbefaler jeg denne løsning over for Dem og ser frem til Deres afstemning.
Nu vil jeg gerne ganske kort komme ind på andre aspekter af Rådets andenbehandling, som de ærede medlemmer måske vil tage til efterretning. Under udgiftsområde 1: Landbrug, genindførte Rådet nedskæringen på 150 millioner euro fra førstebehandlingen og accepterede i stedet Kommissionens ændringsskrivelse nr. 2, hvorved udgifterne i underudgiftsområde nedsættes med 361 millioner euro i forhold til det foreløbige budgetforslag.
Under udgiftsområde 2: Strukturforanstaltninger, genindførte Rådet sin holdning fra førstebehandlingen om en nedskæring på 150 millioner euro i forhold til FBF. Dette afspejler Rådets holdning til den forventede gennemførelsesprocent og er baseret på tidligere tilfælde med manglende gennemførelse, herunder ændringsbudget nr. 8 for 2005.
Under udgiftsområde 3: Interne politikker, genindsatte Rådet mere eller mindre sin holdning fra førstebehandlingen, men foretog nogle beskedne ændringer af nogle få centrale budgetposter, herunder en forhøjelse af betalingerne til budgetposterne for forskning, hvilket afspejler den øgede fokus på Lissabon, der kom frem på Hampton Court, og overlod det til Kommissionen at forbedre gennemførelsesprocenten på dette område. Dette giver mulighed for en 16 % forhøjelse af betalingerne til forskning sammenholdt med 2005.
Under udgiftsområde 4: Eksterne foranstaltninger, genindsatte Rådet sin holdning fra førstebehandlingen og accepterede ligeledes Kommissionens ændringsskrivelse nr. 1 vedrørende traditionel bistand til landene under sukkerprotokollen, hvorved der tildeles ressourcer fra margenen fra førstebehandlingen.
Under udgiftsområde 5: Administrative udgifter, accepterede Rådet til dels Parlamentets ændring ved førstebehandlingen af Kommissionens budget i lyset af nye oplysninger om andelen af ledige stillinger. Det accepterede også forslaget om at tage 20 millioner euro fra Parlamentets budget. Derudover genindsatte det sin holdning fra førstebehandlingen og gjorde opmærksom på behovet for besparelser på driftsudgifterne som følge af det interinstitutionelle samarbejde og stordriftsfordelene.
Endelig under udgiftsområde 7: Førtiltrædelsesstrategien, genindsatte Rådet sin holdning fra førstebehandlingen.
Parlamentet vil naturligvis skulle foretage ændringer af Rådets holdning ved andenbehandlingen for at gennemføre vores aftale om betalinger, beløb fastlagt ved fælles beslutningstagning og mobilisering af fleksibilitetsinstrumentet. Jeg håber virkelig, at Parlamentet vil tage hensyn til Rådets holdning, navnlig vedrørende forpligtelserne under udgiftsområde 3 og 5, hvor der er indlysende muligheder for at indføre besparelser og sikre en margen til uventede udgifter i 2006.
Sammenfattende giver vores aftale fra 30. november tilstrækkelig finansiering til EU's forskellige prioriteringer. Den overholder stort set de vigtige principper for budgetdisciplin og forsvarlig økonomisk forvaltning, som Rådet og Parlamentet i fællesskab vogter over. Den fortjener tillid fra EU's borgere og vil bidrage til at genoprette befolkningens tillid til Unionen og dens institutioner.
Jeg håber, at de ærede medlemmer tilgiver, at jeg ikke bliver her i salen under formiddagens forhandling, da jeg er nødt til hurtigt at vende tilbage til London. Jeg vil imidlertid blive for at lytte til så mange taler som muligt, og jeg er sikker på, at de som vanligt vil være gennemtænkte og konstruktive. Jeg regner med at vende tilbage til Strasbourg på torsdag til afstemningen og vedtagelsen af EF-budgettet for 2006.
Hr. formand, ærede medlemmer, mine damer og herrer, fru kommissær, jeg vil gerne sige, at det har været et privilegium og en fornøjelse at gennemgå denne proces - dog ikke altid - og vi kan med rette være stolte af den aftale, som vi forsøger at indgå i løbet af denne uge.
Dalia Grybauskaitė,
   Eftersom vi med succes er nået til dette kulminerende punkt i budgetbehandlingen, kan vi konkludere, at en konstruktiv tilgang, realisme og politisk ansvarlighed har præget budgetforhandlingerne. Det er takket være et forsigtigt og uundgåeligt kompromis, vi i dag nærmer os vores mål - et EU-budget for 2006, der kan spille en afgørende rolle ikke blot for de finansielle muligheder i det kommende år, men også for udformningen af EU's videre finansielle udvikling. Vedtagelsen af budgettet kan og vil forhåbentlig sende et afgørende budskab til EU om, at dets institutioner stadig fungerer og kan handle konstruktivt, træffe vigtige afgørelser sammen og opnå positive resultater. Jeg anser resultatet af 2006-budgetbehandlingen for en sådan optimal succes. 
 Hr. formand, vedrørende det positive resultat af forhandlingerne for 2006: Overordnet har vi nået et vellykket resultat, som Parlamentet kan være tilfreds med og stolt af. Jeg vil gerne takke hr. Pittella, hr. Lewandowski - formanden for Budgetudvalget - og alle de ordførere, der har været involveret i processen.
Lige fra begyndelsen gav Kommissionen sin solide opbakning til Parlamentets tolkning af fleksibilitetsinstrumentet, som Rådet nu efter hårde forhandlinger har accepteret. Trods Rådets afvisning af at gå over 200 millioner euro skaber vi nu med det endelige resultat på 275 millioner euro, som er stillet til rådighed under fleksibilitetsinstrumentet, tilstrækkeligt manøvrerum i udgiftsområde 4.
I forbindelse med programmerne med fælles beslutningstagning har De opnået et betydeligt beløb på 100 millioner euro til seks programmer. Fra første færd var dette en strategi, som Kommissionen støttede i forhandlingsprocessen, og nu, hvor begge grene af budgetmyndigheden er blevet enige, vil Kommissionen gøre sit yderste for at sikre anvendelsen af de nye beløbsstørrelser.
Jeg vil også gerne takke Parlamentet og navnlig hr. Pittella, fordi De har taget hensyn til så mange aspekter i Kommissionens skrivelse om ændringsforslagenes gennemførlighed fra førstebehandlingen.
Nu vil jeg gå over til størrelsen af betalingsbevillingerne. Det er vigtigt, at betalingsbevillingerne i budgettet kan dække de indkommende regninger og sikre, at modtagerne modtager de betalinger, de forventer. Det aftalte niveau for betalingsbevillinger i 2006 ledsages af den aftalte erklæring, således at det, hvis det er nødvendigt og på grundlag af de seneste oplysninger, er muligt at stille yderligere bevillinger til rådighed så hurtigt som muligt. Med henblik på at lette aftalen mellem budgetmyndighedens to grene har Kommissionen foreslået en ændringsskrivelse nr. 3, som teknisk set er velfunderet, men Kommissionen vil nøje følge gennemførelsen af 2006-budgettet og vil ikke tøve med at anvende de budgetværktøjer, den råder over, hvis det bliver nødvendigt at styrke nogle områder. I første omgang kan bevillingerne overføres, og vi kan især påberåbe os bestemmelserne i den erklæring, man enedes om under trilogen, hvis der bliver behov for et ændringsbudget.
Endelig vil jeg gerne påpege, at det samlede tal for betalingsbevillinger på bordet i dag udgør en stigning på næsten 6 % i forhold til 2005-budgettet. Det fastlagte budget er optimalt og retfærdigt, og det er nødvendigt for Europa. Jeg ønsker Parlamentet en konstruktiv forhandling og en vellykket afstemning på torsdag.
Laima Liucija Andrikienė,
   Det glæder mig, at vi er nået til enighed om EU-budgettet for 2006. Både Europa-Parlamentet og Rådet har gjort betydelige indrømmelser, og vi kan følgelig forvente, at EU-budgettet for 2006 bliver vedtaget den 15. december. Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater, som jeg er medlem af, kan være tilfreds med resultatet af denne aftale, eftersom vi har nået vores vigtigste mål. I 2006 vil bevillingerne stige til programmer, der hører under den fælles beslutningsprocedure, såsom videnskabelig forskning, Sokrates, Life, små og mellemstore virksomheder, ungdomsprogrammer og europæiske kulturelle organisationer. Vækst, konkurrenceevne og støtte til små og mellemstore virksomheder har altid været og vil fortsat være prioriterede områder for Det Europæiske Folkeparti. Det er også meget vigtigt, at vi er nået til enighed om at anvende fleksibilitetsinstrumentet til foranstaltninger udadtil og nye behov ved at afsætte 275 millioner euro til Irak, genopbygning i lande ramt af tsunamien og afhjælpning af sukkerreformens følger for AVS-landene, hvoraf 40 millioner euro vil gå til den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik.
Bevillingsniveauet for 2006 var et meget vigtigt forhandlingsemne for Europa-Parlamentet, og aftalen om 111.969 milliarder euro eller 1,01 % af BNP ligger inden for grænserne af de finansielle overslag og bør derfor betragtes som et positivt resultat af forhandlingerne. Selv om Parlamentet under førstebehandlingen stemte for betydeligt højre bevillinger, giver det kompromis, der er indgået med Rådet for 2006, et godt grundlag for at nå til enighed om de finansielle overslag såvel som for forhandlingerne om EU-budgettet for 2007. Jeg lykønsker min kollega og hovedordfører, Giovanni Pittella, formanden for Budgetudvalget, hr. Lewandowski, kommissæren og Rådet med denne solide aftale.
Catherine Guy-Quint,
   Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, jeg vil gerne i dag takke alle dem, der har deltaget i vores arbejde, først og fremmest vores ordførere, hr. Pittella og hr. Dombrovskis, og dernæst hr. Böge og hr. Garriga samt hele Budgetudvalget under hr. Lewandowskis ledelse, og jeg må heller ikke glemme vores administratorer og assistenter.
Vi er i dag nået frem til et budget, der er lavere end det, vi havde håbet, men som er blevet lovformeligt opstillet, og som er i overensstemmelse med de aktuelle finansielle overslag, dvs. 1,09 % forpligtelsesbevillinger. Det er vigtigt, og det er bedre end det, vi nåede frem til sidste år. Desuden kan vi anvende fleksibilitetsinstrumentet til at opfylde Rådets løfter. Vi skal dog ikke glemme de vanskeligheder, vi har haft med at få adgang til dette instrument, når vi indleder de forestående forhandlinger. Derudover er alle margener blevet overholdt. Vi er kort sagt nået frem til et mådeholdent og fornuftigt budget, der ikke maltrakterer indtægterne fra medlemsstaterne. Det tilgodeser de prioriteringer, vi har fastlagt, og giver os takket være indledningen af flere politikker med fælles beslutningstagning mulighed for især at foregribe Lissabon-strategien og opretholde den væsentligste del af den eksterne støtte til de fattigste lande, hvilket vi lægger stor vægt på.
Jeg vil imidlertid gerne vende tilbage til et par punkter vedrørende budgettets gennemførelse, der ligger os på hjerte. I dag har det budget, vi forelægger, en politisk dimension. Det er imidlertid op til Kommissionen at sikre, at denne politiske dimension fastholdes i forbindelse med budgettets gennemførelse. Det er klart, vi helst skal undgå at få overskud næste år. Hvis budgetposterne fortsat ikke bliver udnyttet, risikerer vi, at Europa-Parlamentets politiske engagement som budgetmyndighed svækkes.
Fru kommissær, vi vil ikke længere se eksempler på tilbagebetalinger af to milliarder euro under nogen som helst fond. Alt skal udnyttes, og vi har givet Dem midlerne til at gøre det. Hvis De støder på vanskeligheder, skal De underrette os om det, før det er for sent.
Endelig vil jeg gerne sige til Rådet, at ja, vi er i dag nået frem til et godt budget, men vejen var belagt med mange vanskeligheder. Det skyldes, at Rådets løfter ofte ikke bakkes op med de nødvendige midler, og at De for mere end to år siden forpligtede Dem til at indføre et informationssystem om sikkerhedspolitikken. Vi er en af budgetmyndighedens to grene, og vi synes, det er skandaløst, at de europæiske institutioner, især Rådet, ser ud til ikke at være bekendt hermed. Budgetudvalget har vist sin vilje, sin forstandighed, ved at træffe klare politiske beslutninger for dette 2006-budget. Det samme kommer til at gælde for de kommende finansielle overslag. I dag er det eneste lovformelige forslag det, der blev stemt om den 8. juni, som Parlamentet vedtog med stort flertal.
Siden da har vi ventet på et egentligt forslag fra Rådet. Når det kommer, er vi klar. Klar til at arbejde og klar til at forhandle på baggrund af vores fælles erfaringer fra tidligere år. Budgetudvalget vil arbejde for et budget, der tilgodeser borgerne. Det vil det også gøre i forhandlingerne om de finansielle overslag, og Parlamentet vil støtte det for at give EU en budgetmæssig ramme, der gør det muligt at finansiere Unionens aktiviteter med henblik på at skabe kvalitetsbeskæftigelse og beskytte miljøet. Vi ønsker, at dette skal ske inden for rammerne af en reel solidaritet mellem de europæiske befolkninger, men også i solidaritet med de dårligst stillede befolkninger.
Hvad angår 2006-budgettet, afviser Parlamentet at gøre de finansielle overslag til et mellemstatsligt anliggende. Parlamentet vil repræsentere den europæiske befolkning. Det vil, at vi skal stå sammen i al vores mangfoldighed. 
Anne E. Jensen,
   . - Hr. formand, fru kommissær, hr. minister Lewis, jeg vil indledningsvis også takke ordførerne med hr. Pittella i spidsen for det gode resultat, vi har nået nu efter forhandlingerne. Jeg synes, det er godt, at vi kunne nå et resultat for 2006-budgettet, også selv om der ikke er nogen afklaring på de finansielle overslag 2007-2013. Det viser jo, at Råd og Parlament trods alt ikke var så langt fra hinanden på budgettet for 2006, selv om forhandlingerne var ganske hårde. Min gruppe ønsker således ikke at bakke op om forslaget om at forkaste budgettet for 2006 i protest mod de forslag, der ligger for de finansielle overslag fra det britiske formandskab. Vi deler vreden over, at det britiske formandskab har foreslået at skære i støtten til de fattigste lande i EU for at give til de rige lande, men det er jo en diskussion, vi kommer tilbage til senere hen.
Den liberale gruppe er især glad for, at det lykkedes at få øget bevillingerne til uddannelse- og forskningsprogrammer, også ud over det hidtil aftalte. Vi glæder os over, at vi fik flere penge fra fleksibilitetsinstrumentet, så vi kan finansiere genopbygningen i Iran og efter-tsunamien, og med hensyn til størrelsen af betalingerne i 2006, som jo blev på 1,01 % af bruttonationalindkomsten, vil det jo være det faktiske niveau i 2006, der bliver afgørende for budgettet i de kommende år, hvis det skulle ske, at vi ikke får en aftale om de finansielle overslag. For det kan vi jo godt leve med. Så skal vi vedtage årlige budgetter alene med traktaten som ramme, og vi får så se, hvordan det går. Min gruppe ønsker finansielle overslag, men ikke for enhver pris. 
Helga Trüpel,
   Hr. formand, hr. Lewis, fru kommissær Grybauskaitė, mine damer og herrer, vi mener også, at det er lykkedes os at nå frem til et forsvarligt kompromis. Vores mål har været at opretholde udgiftsdisciplinen og alligevel vise politisk vilje. Jeg synes, det er lykkedes os. Mobiliseringen af fleksibilitetsinstrumentet på 275 millioner euro betyder, at vi har det nødvendige spillerum til at hjælpe tsunami-ofrene med at genopbygge deres lande, støtte genopbygningen i Irak og afbøde virkningerne af den nye sukkermarkedsordning.
Det glæder mig også, at det i forbindelse med medbestemmelsesprogrammet er lykkedes os at gøre mere for ungdom og uddannelse, for også her er der tale om politisk vilje. Vores strategi væk fra olien og for mere vedvarende energi, for forskning, for små og mellemstore virksomheder og også for kulturen er netop sådanne ting, som vækker genklang i befolkningen også på det følelsesmæssige plan. Derfor glæder det mig, at vi har forhandlet i denne retning. Når vi nu taler om forpligtelsesbevillinger på 1,09 % i budgettet for 2006, så giver det os en chance for et rimeligt grundlag for de kommende finansielle overslag. Dermed ligger vi talmæssigt over forslaget fra det luxembourgske formandskab i sommer.
Alligevel vil jeg gerne minde om, at vi står over for vanskelige forhandlinger i Rådet om de finansielle overslag. Jeg vil indtrængende appellere til, at der ikke kun, som det var tilfældet med budgettet for 2006, hersker en fælles europæisk ånd, men også til, at netop Rådet gør sig klart, at det handler om vores fælles Europa og om fortsat at udvikle dette Europa. Det handler om at nå frem til en enighed, som både tager højde for de nye lande og for mulighederne for at gøre Europa fit for fremtiden for at give de unge og også os selv en chance på verdensmarkedet med nye økologiske produkter.
De forhandlinger, som snart skal finde sted, må ikke komme til at fremstå i offentligheden som grimme studehandler, tværtimod skal der være en fælles enighed om, at vi forhandler i en europæisk ånd for vores fælles Europa. Derfor appellerer jeg til Frankrig, Storbritannien, Tyskland, Sverige og Nederlandene om at give sig lidt og virkelig nå frem til en enighed, som vender vores fælles fremtid til det bedre og ikke bidrager til, at Europa fremviser et grimt billede. 
Esko Seppänen,
   Hr. formand, hr. kommissær, hr. rådsformand, Parlamentet og Rådet er nået til en forligsløsning om næste års budget. Den kom lige inden forhandlingerne i morgen og retningslinjerne for de kommende budgetter i perioden 2007-2013, som skal forelægges i overmorgen. Ingen af budgetmyndighedens parter ville risikere, at disse forhandlinger skulle bryde sammen på grund af 2006-budgettet.
Der er givet ikke mange medlemmer af Parlamentet, bortset fra de medlemmer, der repræsenterer Det Forenede Kongerige, der i forbindelse med disse forhandlinger ønsker, at Storbritanniens særlige rabat skal videreføres i de kommende år. Der er ingen rimelig begrundelse herfor.
Næste års budget vil følge de retningslinjer, Rådet har opstillet. Hvad angår betalingerne, vil grænsen på 1 % blive tilnærmet fra oven, uden at Parlamentet har været i stand til at forsvare sit eget territorium. Den blotte kendsgerning, at der evt. ikke er budgetmæssig harmoni, kan ifølge traktatens artikel 272 give Parlamentet rådighed over flere betalingsbevillinger end det forslag, som de forhandlende parter er nået til enighed om.
Under førstebehandlingen lagde Parlamentet meget ambitiøst ud med at forhøje betalingsbevillingerne til strukturfondene med mere end 3 milliarder euro. Rådet punkterede denne boble under forligsfasen uden at indgå i nogen særlige forhandlinger, og uden at Parlamentet forsvarede sin position. Det er mærkværdigt, at Kommissionen ikke følte trang til at forsvare sig eget oprindelige forslag, men i stedet tog Rådets side. Vi i Parlamentet vil huske på dette, hvis strukturfondene mangler penge til deres betalinger.
Ifølge EU-forfatningen vil Unionen blive militariseret i en overraskende grad, selv om der endnu ikke findes en EU-forfatning, og den måske aldrig bliver gennemført i den form, franskmændene og hollænderne forkastede. På denne måde vil EU udvide sine beføjelser, selv om medlemsstaterne ikke har godkendt dem legalt. GUE/NGL-Gruppen stiller sig meget kritisk over for næste års budget. Nogle medlemmer vil måske stemme for forslaget om at forkaste det. Vi ønsker et mere socialt og mindre militariseret Europa.
Dariusz Maciej Grabowski,
   Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne lykønske ordføreren, hr. Pittella, og formanden for Budgetudvalget, hr. Lewandowski.
Hr. formand, 2006-budgettet er et dårligt budget og burde forkastes. Der er stillet et begrundet forslag herom af medlemmer af Gruppen for Selvstændighed og Demokrati og andre politiske grupper, og vi opfordrer alle medlemmer af Europa-Parlamentet til at støtte det.
Kendsgerningerne er følgende: I 2004 tiltrådte 10 nye medlemsstater EU, hvilket betød, at antallet af EU borgere steg med 20 %. Stadig flere af disse medlemsstater har brug for hjælp, solidaritet og støtte, fordi de ikke er tilstrækkeligt langt i deres udvikling. EU vil få endnu to nye medlemsstater i 2007, når Bulgarien og Rumænien bliver medlemmer, og antallet af borgere vil stige med 6 %.
Det andet forhold, jeg ønsker at gøre opmærksom på, er, at EU har haft faldende vækstrater på under 2 % i mange år nu, mens vækstraterne i USA og de sydøstasiatiske økonomier er mange gange højere. EU's erhvervslivs konkurrenceevne er faldende. Men 2006-budgettet tager ikke hensyn til disse faktorer. Budgettet vil stige med omkring 2 % efter inflationen, hvilket betyder, at der vil være stadig færre penge til hver enkelt EU-borger. Derudover er der ikke sket nogen ændring af den måde, budgetudgifterne er opbygget på, for at afsætte flere penge til underudviklede lande og regioner samt økonomisk højeffektive sektorer, der er yderst effektive i økonomisk henseende. Dette budget opretholder de gamle mekanismer og belønner økonomiske sektorer, der er både udgiftskrævende og ineffektive. Et sådant budget vil gøre de tilbagestående lande til nettobidragydere.
Der er derudover særlige grunde til, at 2006-budgettet bør forkastes. Det bliver brugt som en trussel for at tvinge de mindst udviklede lande til at indvillige i at vedtage det britiske forslag om reducerede finansielle overslag for 2007-2013. Hvis ikke de vedtager disse finansielle overslag, vil de kunne se frem til at skulle tilslutte sig et foreløbigt årligt budget baseret på 2006-tal, hvilket vil betyde endnu færre penge. 
Hvis 2006-budgettet er en forløber for de finansielle overslag for 2007-2013, bør det også forkastes, eftersom Parlamentet foreslog udgifter for omkring 1.000 milliarder euro for denne periode, mens det nuværende forslag tager udgangspunkt i et beløb på omkring 850 milliarder euro. Det er i betragtning af denne kolossale forskel svært at tro, at der findes medlemmer af Parlamentet, der ikke kan se, hvor lidt Parlamentets holdning tæller, og at det behandles med ringeagt, samt at enkeltlandes interesser gives forrang for den fælles interesse.
Jeg mener, at jeg trygt kan sige, at jeg taler på vegne af alle medlemmer, der ønsker budgettet forkastet, når jeg siger, at de erklæringer og slogans, EU's ledere fremsætter, står i skærende kontrast til den politik, de reelt gennemfører. Deres politik afspejler i virkeligheden ganske enkelt de riges egoisme. 
Marcin Libicki,
   Hr. formand, jeg taler på vegne af Gruppen Unionen for Nationernes Europa.
Gruppen vil stemme for den aftale, der er indgået mellem Rådet og Parlamentet om 2006-budgettet, selv om den langtfra er tilfredsstillende. Vi finder det vanskeligt at acceptere, at betalingsniveauet er blevet fastsat til 1,01 % af BNP. Det kompromis, man er nået frem til på dette område, er i virkeligheden intet mindre end en kapitulation til Rådet. Sidstnævnte nedskærer EU's udgifter med en ildhu, der er en bedre sag værdig, og krænker således principperne om solidaritet og samhørighed med det formål at fremme nettobidragydernes lokale interesser. De indrømmelser, Rådet har gjort angående fleksibilitetsinstrumentet og programmer vedtaget i henhold til den fælles beslutningsprocedure, kan ikke på nogen måde opveje denne nedskæringsmani.
Kommissær Grybauskaitės holdning har skuffet os. Under forligsproceduren forblev hun end ikke tro mod Kommissionens foregående holdning til budgetniveauet. Sidstnævnte ligger nu foruroligende tæt på 1 % eller den symbolske og ganske reelle nedre grænse, under hvilken EU's grundlæggende mål ikke kan opretholdes. Dette er især alarmerende, fordi 2006-budgettet kan blive en reference for de finansielle overslag for 2007-2013, som har haft en så vanskelig fødsel. Risikoen for, at det sker, øger sandsynligheden for, at forhandlingerne om de finansielle overslag ender med en fiasko, hvilket vil betyde, at 2006-budgettet vil danne grundlag for kommende årsbudgetter. Solidaritets- og samhørighedspolitikkerne vil derfor kunne lide under resultatet af Rådets holdning i de næste mange år. Vi bør spørge os selv, om det er et sådant EU, vi ønsker.
Mine damer og herrer, det mest uhensigtsmæssige af alle stillede forslag er blevet vedtaget. Vi må erkende, at et lille budget ikke kan blive et godt budget. Jeg er enig i, at et stort budget ikke nødvendigvis er et godt budget, men det er umuligt, at et lille budget kan være godt. Der er her i Europa-Parlamentet blevet fremsat kommentarer som, at dette budget er lille, men godt. Der er ikke enighed herom, ligesom der ikke er enighed om et budget, der tilsidesætter flere landes behov, især de nye medlemsstaters. Solidaritet er af grundlæggende betydning for sidstnævnte.
Mine damer og herrer, der er visse hændelser, der får mange EU-borgere til at miste deres tro på fællesskabspolitikkerne og EU's berettigelse. Et eksempel på en sådan hændelse er den holdning, hr. Schröder, den tidligere tyske kansler, for nylig indtog til anlæggelsen af en gasrørledning på bunden af Østersøen. Der hersker stor uenighed om denne rørledning i mange af de nye EU-medlemsstater, og den har fået meget negativ omtale i disse lande. Men det er ikke kun i de nye EU-medlemsstater, den er blevet negativt omtalt, for jeg har her en liste over tyske aviser, der har været ekstremt kritiske over for den tidligere kanslers beslutninger. Hvis man nu har til hensigt at fortælle de nye medlemsstater, at der ikke bliver nok penge til at nå deres grundlæggende mål, selv om de har til formål at fremme det, der kan betegnes som en naturlig impuls fra EU, og hvis sådanne hændelser, som ødelægger de ledende EU-politikeres rygte, ledsages af nedskæringer i finansieringen til de nye EU-medlemsstater, må vi erkende, at denne impuls fra EU, der også betegnes solidaritet, vil blive svækket snarere end styrket.
Mine damer og herrer, dette er et dårligt budget. Det siger jeg som sagt ikke kun, fordi det er lille, men fordi det har betydning for fremtiden, og fordi det vil ødelægge EU's naturlige kald og impuls, som vi alle burde værne om. 
Sergej Kozlík (NI ).
   - De 2006-budgettal, Parlamentet har foreslået, sender et klart budskab ud fra en fornuftsmæssig betragtning. Forpligtelserne eller de potentielle udgifter som andel af BNP overstiger 9 %. Det er et udmærket springbræt for forhandlingerne om de langsigtede finansielle overslag. Betalingerne er steget med næsten 6 % i forhold til 2005, hvilket er en betydelig højere stigning i budgetmidlerne end i mange EU-medlemsstater. Eftersom den forventede sats for inflationen og den økonomiske vækst i EU i 2006 er på ca. 2 %, må det foreslåede budget også betragtes som forsvarligt ud fra et makroøkonomisk synspunkt. Det problem, vi til stadighed støder på, er, at forskellen mellem forpligtelser og betalinger er for stor. Denne forskel er igen på knap 10 milliarder euro, hvilket reducerer EU's budgetinstruments fleksibilitet og effektivitet. Jeg er derfor stadig af den opfattelse, at det er afgørende, at spørgsmålene vedrørende en effektiv anvendelse af budgetmidlerne løses, at mekanismerne for tildeling af midler under struktur- og samhørighedsfondene gøres mere fleksible, og at den brede "stødpude" mellem de disponible ressourcer og de ressourcer, der reelt anvendes, reduceres betragteligt.
Jeg vil afslutningsvis tilkendegive, hvor højt jeg værdsætter det arbejde, mine kolleger og ordførerne fra Budgetudvalget har udført. Resultatet af deres arbejde giver os også håb på det mere langsigtede budgetplan. 

Janusz Lewandowski (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det udvidede EU's andet budget er på vej til at blive en realitet. Den brede konsensus, vi er nået frem til i Parlamentet, betyder, at den endelige afstemning ikke skulle indebære overraskelser, og jeg vil derfor indlede med nogle taksigelser, så min taletid ikke er opbrugt, inden jeg når dertil. Jeg vil gerne takke ordførerne, hr. Pittella, hr. Dombrovskis, hr. Böge og hr. Garriga Polledo, de politiske gruppers koordinatorer og vores sekretariat ledet af Maria Fialho.
Vores samarbejdspartnere i forbindelse med denne opgave, eller med andre ord hr. Lewis og kommissær Grybauskaitė, er begge klar over, at dette års budget var en stor udfordring, og at atmosfæren var meget anspændt under forhandlingerne. Det mindsker dog ikke den gensidige respekt mellem alle parter i EU's institutionelle trekant. Parlamentet skulle varetage de opgaver og forpligtelser, det havde påtaget sig i forbindelse med valget, og gjorde det til fulde. Det fremgik af dets bestræbelser på at forsvare sine prioriteringer under udgiftsområderne for interne og eksterne politikker, hvilket langtfra var en let opgave i det sidste år under de nuværende finansielle overslag. Det glæder mig, at det lykkedes os at finde ekstra midler til seks af de programmer, der er vedtaget i henhold til den fælles beslutningsprocedure. Det har også været nødvendigt at tage fleksibilitetsinstrumentet i anvendelse og endog forhøje det årlige loft herfor. Alle disse beslutninger blev truffet i overensstemmelse med den interinstitutionelle aftale, hvilket er et bevis for sidstnævntes værdi.
Jeg tror ikke, vi med det første vil glemme det sammenhold, medlemmerne af Parlamentets delegation udviste under disse nervepirrende forhandlinger. Det var et eksempel på virkelig enhed i forskellighed og lover godt for fremtiden. Men vores glæde over at have et rigtigt årsbudget for 2006 mindskes dog noget af den usikkerhed, der råder i forbindelse med de flerårige finansielle overslag. Hermed mener jeg ikke usikkerhed fra vores side, eftersom vi har vedtaget en holdning og nu afventer den videre udvikling. Jeg kan kun håbe, at vi i denne uge endelig vil se tegn på, at EU er ved at overvinde den krise, det har befundet sig i, ved at nå frem til en aftale om den største af alle udfordringer, nemlig pengene. Jeg håber også, at det ikke bliver en aftale, der efterlader de fattigere lande med ryggen mod muren, eftersom vi alle ved, at disse lande har behov for langsigtet planlægning, hvis de skal føre en forsvarlig regionalpolitik. 
Louis Grech (PSE ).
   - Hr. formand, budgetordførerne har fremlagt et praktisk budget, hvor der tages hensyn til den politiske og sociale virkelighed i Unionen. I vid udstrækning er vores gruppes anbefalede prioriteringer for 2006 indarbejdet i budgettet. De omfatter: udformning af en effektiv informationsstrategi; effektiv betjening af medlemmer og besøgende; fortsatte køb af fast ejendom og bygninger under de rette betingelser; effektivisering af personalepolitikken og forbedring af aktivitetsbaseret budgetlægning, hvor der fokuseres mere på kerneaktiviteter; en kritisk gennemgang af alle former for udgifter; bedre udnyttelse af vores ressourcer, hvorved vi begrænser spild og andre iboende former for fejladministration - hvorved vi reelt forbedrer vores resultater.
Den vellykkede færdiggørelse af et meget velstruktureret budget bliver endnu mere relevant i lyset af de potentielle resultater vedrørende de finansielle overslag for 2007 til 2013. Ved forligsproceduren gik Parlamentets forhandlingsdelegation meget langt for at finde en afbalanceret formel, der kan fungere. På samme måde bør vi gøre vores yderste for at nå frem til en aftale om de finansielle overslag, men, som fru Jensen sagde, ikke for enhver pris.
Vi bør ikke aftale nogle finansielle overslag, der vil gøre det meget vanskeligt om ikke umuligt at holde vores løfter og opfylde vores forpligtelser og målsætninger. Vi kan og bør ikke holde smukke taler om højtflyvende idéer som vækst, beskæftigelse, forskning, social solidaritet og udvidelse og samtidig undlade at afsætte de nødvendige midler til at gennemføre dem.
Hvis vi svigter vores borgere i den henseende, vil deres apati og følelse af, at der findes en mur mellem EU-institutionerne og den almindelige borgere, blive meget mere udtalt. Med andre ord, hvis vi virkelig mener, hvad vi siger, bør vi lade vores ord følge af handling. 
Jan Mulder (ALDE ).
   - Hr. formand, også jeg vil begynde med at takke ordførerne for alt det arbejde, de har gjort. Jeg synes, at det, vi har opnået, nemlig betalingsbevillinger svarende til 1,01 % af bruttonationalindkomsten, især er vigtig i lyset af forhandlingerne om de finansielle overslag. Det er mere, end hvad Luxembourg tilbød under det luxembourgske formandskab, og jeg mener, det er mere, end hvad der nu tilbydes under det britiske formandskab. Jeg er enig med de mange, som siger, at det vigtigste, som Parlamentet har opnået, er, at vi har fået en udvidelse af programmerne vedrørende de unge. Vi har fået flere penge inden for rammerne af fleksibilitetsinstrumentet, og det er også et vigtigt krav fra Parlamentet, hvad angår de næste finansielle overslag.
Hvad den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik angår, indtraf der under forhandlingerne et mærkeligt fænomen. Rådet ville lære os at budgettere sparsommeligt, og næsten hver time øgedes bevillingerne til dette politiske område. Jeg synes, at Rådet førte en usædvanlig dårlig budgetpolitik på dette punkt, med det resultat, at der blev foreslået betydeligt højere beløb end under førstebehandlingen.
Hvad angår erklæring 1, er det nu tredje gang, at vi indgår en aftale med Rådet om demokratisk kontrol med anvendelsen af pengene til den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. De første to gange ignorerede Rådet aftalen. Vi håber, at det vil lykkes tredje gang. 
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, det viser sig, at på de punkter, hvor Europa-Parlamentet har medbestemmelsesret, bliver der lavet politik, som er god for de europæiske borgere, og på de punkter, hvor Rådet lader de nationale interesser stå i første række, er der vanskeligheder. I forbindelse med den nuværende konflikt viser det sig også, at Europa-Parlamentet har været meget forudseende i den europæiske landbrugspolitik, og at eksportstøtten er blevet nedtrappet på Parlamentets initiativ. I Cancún foreslog Fischler og Lamy efter tilskyndelse fra Europa-Parlamentet, at denne eksportstøtte helt skulle afskaffes. Vi har også fremmet udviklingen i landdistrikterne via budgettet og den fælles beslutningsprocedure og arbejdet med at kvalificere landbrugspolitikken. Det er der nogle, som burde skrive sig bag øret, især den britiske regering, som nu foreslår nedskæringer. Den kvalificering, som Europa-Parlamentet har gennemført på dette område også via budgetpolitikken, vil nemlig blive ødelagt af denne tilbageføring, og den moderne landbrugspolitik, som bygger på udviklingen af landdistrikterne, vil blive sat tilbage, og det vil især gå ud over EU's nye medlemmer. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ).
   - Uanset detailovervejelser kan man altid sammenligne loftet og prioriteringerne i fællesskabsbudgettet for 2006, ca. 1,01 % af Fællesskabets BNI, med 2005 eller med det luxembourgske og britiske formandskabs forslag til den finansielle ramme for 2007-2013. Lad os dog ikke glemme, at den finansielle ramme for 2000-2006 var sat til 1,08 % af Fællesskabets BNI for næste år, eller at Europa-Parlamentets forslag til den finansielle ramme for 2007-2013 fastsætter 1,0 %, og Kommissionens forslag ca. 1,14 %.
Over de seneste år er budgettet reelt blevet skåret ned i den hensigt at fastholde det omkring 1 %, hvor strukturfondene blot udgør 0,36 til 0,37 % af Fællesskabets BNI, hvilket imødekommer de krav, som EU's økonomisk mest udviklede lande har stillet.
Endnu en gang ser vi ligeledes den besynderlige logik taget i anvendelse, at man omfortolker enhver eftergivelse som en sejr, også selv om de nye forslag hele tiden er ringere end de foregående. 
Hans-Peter Martin (NI ).
   - Hr. formand, i disse uger oplever vi som hvert år på denne tid et kæmpe frådseri i EU. Det handler om overskuddene, og her ser man i det små, hvad der desværre senere gentager sig på nøjagtig samme måde i det store.
I går behandlede Budgetudvalget et punkt, hvor man må spørge sig selv, hvorfor det overhovedet var blevet sat på dagsordenen, nemlig købet af en 3 millioner euro dyr bygning til Europa-Parlamentet i La Valletta (Kommissionen skulle i øvrigt være lejer). Ingen af de fem medlemmer fra Malta ønsker det, de siger, det er for afsides og vanskeligt tilgængeligt, de vil hellere fortsætte med at bo billigt til leje. Men de skal, for der er et overskud, og det skal jo bruges. Så er der en af Deres kolleger, hr. formand, næstformand Onesta, som siger, at det er en god investering i fast ejendom, og jeg kan love jer, at om tre år, når vi har fundet noget bedre, kan vi sælge bygningen med fortjeneste og flytte igen.
Europa-Parlamentet bliver altså presset til at spekulere i fast ejendom, bare fordi man har for mange penge. Og så undrer man sig over, at netop borgerne på Malta spørger, hvad det skal til for. Hvad er det for et frådseri, hvad er det for en holdning? Væk med sådanne handlemåder, vi må have en fornuftig forvaltning af midlerne! Det er ikke sikret med den foreliggende budgetmodel. Også jeg vil være at finde blandt dem, der naturligvis stemmer imod. 
Formanden.
   - Jeg skal blot komme med en bemærkning til det, De sagde om hr. Onesta, for jeg er også medlem af Præsidiet. Selvfølgelig er Europa-Parlamentet ikke nogen boligspekulant, men det bestræber sig på at forvalte de midler, det får tildelt, godt. De, der lægger så stor vægt på budgetdisciplin, burde efter min mening være enig i, at man køber, når vilkårene er gunstige. 
Ingeborg Gräßle (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, i dag omfavner alle i Parlamentet igen hinanden og er stolte af sig selv og dette budget. Jeg vil gerne føje en alvorlig kritik til alle lykønskningerne, nemlig at andenbehandlingen i Budgetudvalget fandt sted uden bilag, at vi har truffet beslutninger mundtligt, og at nedskæringer og omrokering af midler ikke længere kan spores tilbage. Det overrasker mig at se, at ngo'erne og demokratiprogrammerne inden for udenrigspolitikken har fået store, faktisk historiske stigninger, mens der er blevet skåret ned næsten alle andre steder.
Apropos nedskæringer, så foreslog Kommissionen under forhandlingerne i Rådet og i Budgetudvalget nedskæringer på over 150 millioner euro for betalingerne inden for strukturfondene, senere var det 70 millioner. Begrundelsen var manglende muligheder for gennemførelse i landene. Når jeg nu ser nedskæringsprogrammet, undrer jeg mig over, hvorfor Kommissionen og kommissæren ikke havde mod til at gøre, hvad der er rigtigt og fornuftigt. De nuværende nedskæringer på de interne politikområder og inden for udenrigspolitikken rammer især de områder, hvor pengene kunne blive brugt. Det er jeg meget kritisk over for. Vi vil holde nøje øje med, om de penge, der er tilbage i strukturfondene, faktisk bliver brugt. Jeg synes, denne fremgangsmåde er meget beklagelig, fordi det endnu en gang har vist, at vi ikke kan stole på dem, der forvalter midlerne. Derfor vil jeg indtrængende bede om, at den slags ikke gentager sig. Ellers vil vi komme til at opleve en opsplitning i gamle og nye lande, i betaler- og modtagerlande, og det er lige præcis ikke det, vi har brug for med hensyn til de finansielle overslag og de kommende debatter. 
Neena Gill (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne lykønske alle, der har arbejdet hårdt for at få 2006-budgettet på plads, navnlig vores ordfører hr. Pittella. Jeg har blot tre ting, som jeg vil bede Kommissionen og Rådet overveje.
For det første har vi hvert år den samme kamp om at nå til enighed om EU-budgettet. Det bliver stadig mere udfordrende som følge af de stadig mere ekstraordinære krav, der stilles til EU både i og uden for EU. Samtidig kræver de traditionelle prioriteringer lige så store udgifter som hidtil. Jeg tror derfor ikke, at vi skal være bekymrede over, at budgettet kræver en ophedet og lang diskussion, før vi når frem til et kompromis. Men vi bør være bekymrede over, at når vi har afsat tid, penge og kræfter til at diskutere og blive enige om budgettet, lykkes det ikke at bruge pengene. Det er fuldstændig uacceptabelt, og jeg ved, at mange andre, også hr. Garriga Polledo, har været inde på det samme. Jeg vil bede kommissæren om at tage det fulde ansvar for at forbedre gennemførelsen, ikke kun i de programmer, som Kommissionen står for, men også for at respektere Parlamentets ønsker. De midler, som vi har kæmpet så hårdt om, skal have en indvirkning på EU-borgernes dagligdag, og det er betalingerne, der har den mest direkte virkning.
Mit andet punkt er, at vi sammen skal blive mere opmærksomme på vores image i offentligheden og betydningen af at kunne fremvise den samarbejdsvilje, der driver EU-projektet og indgyder tillid til EU. Dette mangler helt klart i øjeblikket. Jeg vil bede Kommissionen bemærke, at Parlamentet har forhøjet midlerne til kommunikationspolitikken. Nu er det op til Kommissionens tjenestemænd at være mere fantasifulde. I denne tidsalder med konkurrence på massekommunikationsmarkedet er det en absolut nødvendighed, at vi sælger os selv og vores EU-vision og leverer et klart, enkelt og overbevisende budskab. Det gælder også for Parlamentet. Forældet, uforståeligt arvegods som vores rejsecirkus hjælper os på ingen måde med at vinde denne kamp.
For det tredje en bemærkning til udgiftsområde 4. Som formand for Delegationen for Forbindelserne med Landene i Sydasien og SAARC er jeg dybt skuffet over nedskæringerne i beløbene til Asien, selv med den supplerende fleksibilitet. Rådet er nødt til alvorligt at overveje denne dårligt fungerende budgetpost. Vi har en refleksreaktion over for alvorlige katastrofer. Vi har forpligtelser over for de globale sundhedsfonde i henhold til millenniumudviklingsmålene. Vi har imidlertid ikke tilstrækkelige ressourcer. Lad dette være en prioritet for rådsformandskabet. 
Kyösti Tapio Virrankoski (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke budgetordførerne, hr. Pittella og hr. Dombrovskis, for deres udmærkede budgetforslag, ligesom jeg gerne vil takke formanden for Budgetudvalget, hr. Lewandowski, for den mæglerrolle, han har spillet som leder af forhandlingerne.
Det budgetforslag, vi har foran os, har til formål at forbedre beskæftigelsen i Europa. Det indebærer, at der skal iværksættes flerårige programmer efter initiativ fra Parlamentet. Der er især tale om rammeprogrammet for forskning og uddannelsesprogrammer. På denne måde viser Parlamentet, i hvilken retning EU's indsats bør gå.
Dette budget er det sidste under de nuværende finansielle overslag. De nye finansielle overslag bør styrke den europæiske iværksætterånd og følgelig beskæftigelsen. Forskning og udvikling, uddannelse og fremme af samhørigheden vil spille en afgørende rolle i denne forbindelse.
Desværre kan selv de bedste planer møde vanskeligheder. Det forslag, der blev fremsat i Luxembourg i juni, indebar en voldsom nedskæring af bevillingerne til forbedring af konkurrenceevnen med hele 60 milliarder euro. Selv om premierminister Tony Blair lovede forbedringer, er det britiske forslag endnu værre. Bevillingerne til forskning og udvikling er slet ikke blevet forhøjet. Der er blevet fjernet yderligere 12 milliarder euro fra strukturfondene ud over den reduktion på 29 milliarder euro, der blev foretaget i Luxembourg. Udviklingen af landdistrikterne, der er et vigtigt element i landbrugsreformen, er truet med fuldstændigt sammenbrud. I Luxembourg blev rammen skåret ned med 14 milliarder euro, og nu skærer Det Forenede Kongerige yderligere 8 milliarder euro.
Budgettet bør være fremadrettet og støtte aktioner, som de enkelte medlemsstater ikke har råd til at gennemføre hver for sig. Dette budget viser vejen frem. 
Tobias Pflüger (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, finansieringen af den såkaldte udenrigs- og sikkerhedspolitik i EU er for en vis del noget tvivlsom. Ved EU-, militær- og politiindsatser anvendes der penge fra helt forskellige budgetposter. Via det såkaldte fleksibilitetsinstrument bliver der stillet ekstra 40 millioner euro til rådighed til FUSP. Jeg vil gerne spørge, hvad det nøjagtigt er, disse 40 millioner euro skal bruges til. EUPOL Kinshasa-missionen finansieres via Den Europæiske Udviklingsfond, altså udviklingsstøttemidler på 4,3 millioner euro. Missionen i Sudan, AMIS, også den militære uddannelsesdel, finansieres i fællesskab af 10 medlemsstater og desuden af African Peace Facility-fonden. EUPM-missionen i Bosnien-Hercegovina finansieres delvist over Kommissionens budget. Bosnien-missionen ALTHEA finansieres over den såkaldte ATHENA-mekanisme, altså udemokratisk og uden parlamentskontrol.
Hr. Brok foreslår nu, at dette område skal forhøjes fra 100 millioner til 300 millioner euro. Som De ved, forbyder Nice-traktaten et særskilt militærbudget i EU. Så lad være med disse tricks på dette område! 
Jeffrey Titford (IND/DEM ).
   - Hr. formand, eftersom jeg er modstander af stort set alt, som EU planlægger at bruge penge på i budgetåret 2006, kan jeg ikke forventes at støtte denne betænkning eller dens beslutningsforslag.
EU er en megabureaukratisk evighedsmaskine, der har carte blanche til at finansiere sine egne programmer. Jeg er især modstander af at afsætte midler til at hjernevaske unge mennesker, hvilket i denne betænkning beskrives som fremme af Europa-tanken. Jeg tror, at selv de mest tilbagestående studenter vil være klar over, at det europæiske kontinent har ligget her et godt stykke tid, og at det er lidt mere end en tanke.
At hente skoleelever på sekundærtrinnet på besøg til denne institution med alt betalt, hvor de får uvederhæftige, ensidige foredrag om EU's vidundere er primitiv hjernevask, og det samme gælder oversvømmelsen af uddannelsessteder med lige så ensidig litteratur.
Betænkningens gentagne henvisninger til den nu næsten fuldstændigt afskrevne Lissabon-strategi bidrager næppe til dens troværdighed. Jeg vil opfordre alle medlemmer af denne institution, som generelt tror på demokrati og ansvarlighed over for vælgerne, til at stemme imod dette budget og alle andre dokumenter, der påstås at legitimere det. 
Ashley Mote (NI ).
   - Hr. formand, medlemsstaterne er i virkeligheden EU's kassemestre og betaler uden at stille spørgsmål. Uanset skænderierne om budgetterne betaler de og skændes derefter om, hvordan det hele skal bruges, hvilket ikke er rigtig budgetlægning, som jeg forstår det. Derfor handler diskussionen om den britiske rabat om politik og ikke om forsvarlig økonomisk forvaltning. Det er fortsat et åbent sår, ikke kun fordi fru Thatcher var tåbelig nok til at gå med til, at medlemsstaterne skulle betale pengene tilbage til det, der nu er verdens fjerdestørste økonomi, og siden udvidelsen kommer pengene fra nogle af de mindste og fattigste lande i Europa. Hvis beløbet var blevet trukket fra i London, og der i stedet var blevet betalt et nettobeløb, ville denne diskussion aldrig være opstået.
Uanset hvordan budgettet ser ud, vakler det europæiske projekt, man er usikker på, hvad man skal gøre ved det haltende euroområde, og man kan ikke finde ud af, hvordan man skal forholde sig til den angelsaksiske økonomiske model, som landene i Asien har gjort til deres. De har mange store problemer, og mange af dem er De selv skyld i. 
Antonis Samaras (PPE-DE ).
   - Hr. formand, for det første glæder det mig, at Rådet for fremtiden vil forhandle med os om FUSP-anliggender på ambassadørniveau, da det giver Parlamentet en stærkere rolle i udformningen af FUSP.
For det andet glæder det mig, at man nåede til enighed i tide om 2006-budgettet. Her har det britiske formandskab truffet den rigtige beslutning, eftersom ingen havde kunnet tåle to store hårdknuder i slutningen af et formandskab, og hr. Blair ville have budgettet for 2006 afsluttet i tide, så han har en større manøvremargen i forhandlingen om de finansielle perspektiver.
For det tredje er betalingsbevillingerne for 2006 1,01 i modsætning til 1 i 2005, mens det britiske forslag lyder på 0,98 for de syv år fra 2007 til 2013. Vi har en mindre forbedring i forhold til sidste år, vi har opnået mere, end det britiske formandskab foruddiskonterer for de næste syv år, men der er ingen grund til jubel. Vi vil ikke opnå europæisk integration med så lidt penge. Jeg vil gerne svare ministeren, at vi ikke er enige i de ting, han sagde i dag om, at den nødvendige finansiering af udgiftsområde 3 og den lovlige anvendelse af fleksibilitetsinstrumentet er "ekstraordinære begivenheder". Jeg er bange for, at ministeren ikke skulle have sagt sådan i sin tale, for det står mere og mere klart, at vi ikke får mere integration med færre penge, og især ikke de penge, der er nødvendige. Det gør os ikke ære og vidner ikke om vores loyalitet over for de europæiske idealer, at vi opdeler medlemsstaterne i nettobidragsydere og nettomodtagere, når vi ikke bruger mere end 1 % på Europa og ikke koncentrerer vores samlede synergi fra den fælles europæiske indsats. 
Bárbara Dührkop Dührkop (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil indlede med at lykønske ordføreren, hr. Pittella, og hans team med deres fremragende indsats, og jeg vil gerne tilføje, at jeg ikke plejer at lykønske alle ordførere, når de afslutter deres betænkninger.
Han har gjort en stor indsats, og der har været mange problemer. Da jeg selv har været ordfører for EU's budget, ved jeg godt, at det ikke er en nem opgave at lave et budget.
Jeg vil, hr. formand, koncentrere mig om de forhold, jeg finder særlig vigtige. For det første, at det for første gang har været muligt at iværksætte et princip, som Parlamentet altid har bedt om, nemlig at de beløb, der er vedtaget ved den fælles beslutningsprocedure, ikke bliver ofret, og at de kan ændres, hvis budgetmyndigheden skønner det nødvendigt.
Vi er alle enige i, at sikkerheden for de økonomiske pakker er en vigtig faktor, hvis vi skal forbedre forvaltningen af de flerårige programmer. Men vi må ikke gøre noget, der blot er et redskab, til et mål. Det er det, der adskiller os fra Rådet.
Måske er det, der adskiller os fra Rådet, definitionen af målene. Måske er Rådets mål simpelthen sikkerheden for, at der ikke er noget, der bliver ændret, når der er truffet en beslutning. Efter min mening kunne vi kalde det for "bogholdersikkerhed".
Hertil kan tilføjes, at de programmer, hvis beløb er blevet forøget i budgettet for 2006, er enormt symbolske for EU. Både Socrates-programmet, som mange borgere kender, og Ungdomsprogrammet, er eksempler på det, som et Parlament kan gøre for at skabe en europæisk bevidsthed blandt EU's borgere.
På samme måde er Life-programmet, som Parlamentet etablerede for mange år siden, et af de programmer, der har vundet størst anerkendelse blandt de europæiske borgere, og som klart viser, hvilket Europa vi ønsker her i Parlamentet.
Det glæder mig ligeledes, at Rådet ikke har kunnet gennemføre den absurde manipulering, det kalder for "fortolkning" af reglerne om mobilisering af fleksibilitetsinstrumentet. Det er et unødvendigt instrument i den interinstitutionelle aftale, der kun eksisterer på grund af Rådets konstante og nærmest legendariske afvisning af at anvende det rette instrument til at behandle de tilfælde, hvor der er behov for flere bevillinger end dem, der var planlagt, da man begyndte at planlægge de finansielle overslag.
Dette instrument kaldes for "revision", og det fører hverken til kaos eller evig fordømmelse at anvende det. Som en konsekvens af denne mere rationelle anvendelse af de midler, vi har til rådighed - det har de nok hørt før - er de besparelser, vi har foretaget i forbindelse med EU's eksterne aktioner siden 2000, i år lavere end normalt.
Og da alle disse succeser skyldes to parter, og da jeg heller ikke ønsker kun at være negativ over for Rådet, vil jeg gerne lykønske det britiske formandskab, som jeg, det må jeg indrømme, ikke havde særlig meget tiltro til i starten, men som til sidst har vist sig at være sin opgave voksen. 
Silvana Koch-Mehrin (ALDE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, i forhandlingerne om budgettet for 2006 og i endnu højere grad i diskussionerne om de finansielle overslag viser det sig helt klart, at Rådet forsøger at løbe fra regningen. Rådet bestiller flere og flere ansvarsområder til EU, men vil samtidig betale mindre. Rådet repræsenterer medlemsstaterne. Medlemsstaterne ønsker, at EU skal være mere aktivt inden for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, at EU skal bekæmpe terror og kriminalitet, støtte landbruget, føre miljø- og forbrugerbeskyttelsespolitik og yde udviklingshjælp - listen er uden ende. Den bliver længere og længere, og alle ved, at det koster penge, det koster mange penge. Derfor vil jeg opfordre Rådet til at tage den simple kendsgerning til sig, at flere ansvarsområder koster flere penge, og færre ansvarsområder koster færre penge. Det, De gør, er uansvarligt, nemlig at kræve flere ansvarsområder og samtidig ville bruge færre penge. Reformér udgiftsstrukturen, det ville være godt for os alle. 
Markus Ferber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, hr. formand for Rådet, kære kolleger, jeg har blot nogle få bemærkninger. Jeg har deltaget i en del forhandlinger om budgettet, men ingen af dem er forløbet så beskæmmende som i år, selv om jeg egentlig ikke troede, at det kunne blive værre.
Når jeg ser på, hvordan budgetproceduren for 2006 er forløbet, og hvordan det går med forberedelserne til de næste finansielle overslag, så spørger jeg mig selv, hr. rådsformand, og det vil jeg bede Dem sige videre til Deres premierminister, hvorfor han holdt sådan en flammende tale i Bruxelles i slutning af juni i år. Ordene var smukke, men de er ikke blevet fulgt af handling. Der er ikke kun sket lidt, der er slet ikke sket noget! Det glæder mig, at det britiske rådsformandskab i løbet af denne budgetprocedure har lært, at der er tale om et selvbevidst Parlament. Jeg håber, at De også vil tage det med Dem og varigt vil lade det indgå i Deres overvejelser. Det Europa, som De ser for Dem, hvor nogle få stats- og regeringschefer forklarer og styrer, hvad der skal ske, og hvor Kommissionen og Parlamentet kun er staffage, som man må leve med, det Europa findes ikke længere! Hvis De har lært den lektie, ville jeg være ganske godt tilfreds med det britiske rådsformandskab.
Jeg vil imidlertid også gerne sige, fru kommissær, at den rolle, som Kommissionen skal spille i budgetproceduren, bør tages op til overvejelse. Det kan ikke være rigtigt, at Europa-Parlamentet skal optræde som Kommissionens allierede for så igen og igen at måtte opleve at blive svigtet af Kommissionen, når den efter pres fra Rådet renoncerer på sine holdninger. Også det bør vi overveje meget indgående, så vi kan opnå noget i fællesskab. Man kunne også have fået frigjort flere midler med en noget mindre indsats, men nogle gange tager det lidt længere tid for formandskaber at forstå og støtte tingene. Men Parlamentet er tålmodigt og tager sig tid, fordi vi jo også gerne vil gøre noget inden for uddannelsespolitikken i forhold til Rådet.
Jeg vil gerne sige helt klart, hr. rådsformand, at den interinstitutionelle aftale har vist sin værdi. Vi har aftalt spilleregler med hinanden, vi har pukket på Dem for at få Dem til at overholde dem, og det har været den rigtige model.
Jeg vil imidlertid også gerne sige noget selvkritisk, fordi det har optaget mig i årevis og jeg også selv har haft den ære at opstille Parlamentets budget. I længden vil Parlamentet ikke være troværdigt i forhandlingerne med Rådet og Kommissionen, hvis ikke vi har styr på vores eget budget. Når jeg ser på de overførsler af ikke-brugte budgetmidler, som vi havde igen i går for 2005, når jeg tænker på den kamp, vi måtte føre med vores kære venner fra Socialdemokratiet for at få Parlamentets budget bare 20 millioner euro under den magiske grænse på 20 % - tak til ordføreren hr. Dombrovskis for den kamp, han har kæmpet - så bliver vi nok nødt til at overveje, om det stadig har noget med sandhed og klarhed at gøre. Et Europa-Parlament, som ikke afvikler 10 % af sit budget på den måde, der er anført i budgettet, har et troværdighedsproblem. Her må vi være selvkritiske.
Med hensyn til de finansielle overslag vil jeg opfordre Dem til at tage den lektie med, som De har lært! Europa består af ligeberettigede stater, ikke af gamle og nye medlemsstater. Europa betyder den fælles interesse, ikke summen af 25 nationale interesser. Hvis De tager højde for det, vil De få succes i weekenden, hvis ikke, vil det mislykkes for Dem! 
Nathalie Griesbeck (ALDE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, allerførst vil jeg gerne sende en stor tak til vores kolleger, hr. Pittella og hr. Dombrovskis, samt til fru Jensen for det enorme stykke arbejde, de har udført under denne langvarige procedure.
Selv om det ikke er perfekt, er dette budget alligevel efter min mening relativt tilfredsstillende, og jeg glæder mig over, at niveauet for betalingsbevillinger er blevet øget til 112 milliarder euro, dvs. 1,01 % af BNI, og at vores driftsudgifter er blevet tøjlet og nogenlunde stabiliseret. Som Budgetudvalgets stående ordfører for strukturfondene havde jeg dog håbet, at Rådet ville afsætte flere bevillinger til alle disse finansielle instrumenter, der fortsat danner grundlag for de politikker, der har til formål at mindske de territoriale forskelle.
Endelig afventer jeg som mange af vores kolleger resultatet af forhandlingerne i Det Europæiske Råd, og jeg vil gerne slå fast, at der skal tages højde for Parlamentets holdninger under disse forhandlinger. 
I dag, hvor vi har allermest brug for Europa, er det af afgørende betydning, at medlemsstaterne giver EU reelle finansielle midler. Vi har brug for Europa til at føre en ambitiøs økonomipolitik for dets 450 millioner indbyggere. Vi har brug for Europa til at gennemføre en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, der adskiller sig fra den politik, de tilknappede imperier rundt omkring i verden fører. Til slut har vi stik imod det, nogle af vores kolleger sagde om hjernevask, mere end nogensinde før brug for Europa til at opbygge et samfundsprojekt, der forener os alle omkring fælles værdier. Dét er min drøm, og jeg håber også, det er Deres. 
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg skal i forbindelse med denne forhandling om 2006-budgettet erindre Parlamentet om, at betalingerne i dette budget er sat til et niveau, der ligger hele 0,07 % af BNP under det, der er imødeset i de finansielle overslag for 2000-2006. De ligger også 0,02 % lavere end betalingerne for 2005, som nu lakker mod enden. Det er virkelig ikke gode nyheder, især for de nye EU-medlemsstater.
Uagtet denne grundlæggende indvending vil jeg takke alle, der har bidraget til at 2006-budgetbehandlingen snart kan afsluttes. Det krævede i alt to runder smertefulde forligsforhandlinger med Rådet at nå så langt, samt at både forhandlingsgruppen og Parlamentet som helhed indtog en bestemt holdning. Det er et særdeles vigtigt budskab at sende nu under de igangværende forhandlinger om de finansielle overslag 2007-2013, hvor Rådets og Parlamentets holdninger desværre er meget forskellige.
I 2006-budgettet afsættes der knap 112 milliarder euro til dækning af betalinger, hvilket svarer til 1,01 % af EU's BNP. Det er betydeligt højere end det betalingsniveau, det britiske formandskab foreslår for de enkelte år i de finansielle overslag for 2007-2013. Efter min opfattelse bør det være et af vores hovedargumenter i debatten om betalingsniveauet i perioden 2007-2013, eftersom Parlamentet på ingen måde ønsker at opgive finansieringen af nogen af sine nuværende aktiviteter, men derimod søger at udvide dem.
Jeg vil til sidst takke ordførerne for at have udarbejdet betænkningerne. Jeg håber, at det vil lykkes os at gennemføre dette års budget i sin helhed, således at vi ikke ved udgangen af 2006 skal beklage, at vi ikke har været i stand til at anlægge en rationel tilgang til anvendelsen af en så beskeden sum. 
Romana Jordan Cizelj (PPE-DE ).
   - EU's konkurrencemæssige fordel ligger i vores viden, og det er vores ansvar at sikre udviklingen af et videnbaseret samfund. Det vil kun være muligt for EU at tilpasse sig de globale forandringer gennem sammenhold og udnyttelse af viden, nyskabelse og kreativitet på europæisk plan. Det er hovedtanken bag Lissabon-strategien.
Alle 25 EU-medlemsstater har forpligtet sig til at nå denne strategis mål. Det vil selvfølgelig kræve passende finansielle midler både i de finansielle overslag og i det årlige budget. Det er derfor ekstremt vigtigt for den fælles europæiske fremtid, at budgettet er gearet til udvikling.
2006-budgettet har ikke blot betydning for det kommende år, det vil også få afgørende betydning, hvis det ikke lykkes os at nå til enighed om de kommende finansielle overslag. Derfor ville jeg foretrække et budget, der var betydeligt mere udviklingsorienteret. De fleste budgetmidler er stadig øremærket til landbruget og strukturforanstaltninger, hvor vi også finder landbruget.
Det er til trods for forhøjelsen i forhold til 2005 stadig området interne politikker og følgelig de europæiske politikkers udviklingsdel, der afsættes færrest bevillinger til på 2006-budgettet. Det loft, der er opstillet i de finansielle overslag, er kun nået for udvikling af landdistrikter, og interne politikker ligger fortsat mere end to procent under grænsen.
Jeg er dog realistisk og vil gerne lykønske EU's forhandlere med den vedholdenhed, de har udvist i forhold til de prioriteringer, der var opstillet, og med de bevillinger, det lykkedes dem at sikre. Selv om den er lavere end ønsket, er der sket en betragtelig forhøjelse af bevillingerne til programmer, der har stor betydning for Lissabon-strategien, hvilket er meget betegnende for den retning, vi ønsker udviklingen skal tage fremover. Hvis forhandlingerne om de finansielle overslag slår fejl, betyder det en mere udviklingsorienteret anvendelse af Europas finansielle midler end den, der er opstillet i de luxembourgske og britiske forslag for 2007-2013.
Pilar del Castillo Vera (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, jeg glæder mig over, at der endelig er opnået enighed om denne aftale om budgettet for 2006, og jeg vil især gerne påpege to forhold. Det ene har direkte med budgettet at gøre, og det andet indirekte.
For det første vil jeg gerne påpege det faktum, at der er bevilget 100 millioner euro til seks programmer, der er vedtaget ved den fælles beslutningsprocedure, hvilket efter min mening er meget stimulerende og fortjener at blive fremhævet. Jeg synes, at det er den vej, vi skal følge for EU-budgettet i de kommende år.
Den indsats, der er blevet gjort for de små og mellemstore virksomheder, er særdeles vigtig. Vi må ikke glemme, at vi, når alt kommer til alt, har 23 millioner små og mellemstore virksomheder i Europa, der står for to tredjedele af al beskæftigelsen i den private sektor. Der er derfor ingen tvivl om, at succes for de små og mellemstore virksomheder betyder succes for væksten og beskæftigelsen i Europa.
Men - og der er et vigtigt men - forskning og udvikling er også en grundpille for vores virksomheders konkurrenceevne og for vores økonomiers konkurrenceevne. Og i denne forbindelse er det meget bekymrende, at de nuværende finansielle overslag ikke indeholder en forøgelse af midlerne til forskning og udvikling. Til trods for, at det britiske formandskab med god grund den ene gang efter den anden understreger betydning af forskning og innovation, gøres der ikke noget for at skaffe budgetmidler hertil. 
Det britiske forslag - det er ikke et originalt forslag, da Kommissionen allerede har foreslået det - om at forøge Den Europæiske Investeringsbanks midler og om ved hjælp af bløde lån og garantier at opnå en bedre udvikling af forskningen er ikke en løsning på problemet, men det bør være et supplerende instrument. 
Det er afgørende, hvis vi ønsker at fastholde konsistensen og troværdigheden i en forhandling, der fokuserer på konkurrenceevne i forbindelse med innovation, udvikling og forskning, at der i de finansielle overslag tildeles midler til forskning. I modsat fald vil det endnu en gang være et tilbageskridt med hensyn til Lissabon-målene. 
Valdis Dombrovskis (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, i denne uge vil Europa-Parlamentet vedtage EU's budget for 2006 under den anden og endelige behandling. Det vil afslutte EU's budgetbehandling for 2006 og de nuværende finansielle overslag.
Det glæder mig, at det efter langvarige drøftelser med Det Europæiske Råd har været muligt at nå et kompromis. Det var også vigtigt, fordi 2006-budgettet tjener som udgangspunkt for beslutningerne om de kommende finansielle overslag for 2007-2013. Jeg håber, at det også vil være muligt for medlemsstaternes regeringer i Det Europæiske Råd at nå til enighed om Rådets holdning angående de finansielle overslag i denne uge. Jeg opfordrer Det Europæiske Råd til under drøftelserne herom også at tage hensyn til de holdninger og idéer, der kommer til udtryk i Europa-Parlamentets beslutning.
2006-budgettets væsentligste prioriteringer for de øvrige EU-institutioner er udvidelsen og en effektiv og yderst målrettet anvendelse af EU's budgetmidler. Den første prioritering er forbundet med en vellykket gennemførelse af 2004-udvidelsesrunden såvel som forberedelsen af den næste udvidelsesrunde med Bulgarien og Rumænien. Desværre er det endnu en gang nødvendigt at påpege, at mange faste stillinger, der er reserveret til de nye medlemsstater, stadig ikke er blevet besat mere end et år efter EU-udvidelsen. Et af de problemer, der skal understreges i denne forbindelse, er de uforholdsmæssigt bureaukratiske og langsommelige ansættelsesprocedurer. I overensstemmelse med beslutningen under førstebehandlingen foreslås det nu under andenbehandlingen igen at støtte alle anmodninger om faste stillinger fra de øvrige institutioner som led i udvidelsen såvel som alle ekstraudgifter forbundet med udvidelsen for at sikre, at næste runde af EU-udvidelsen bliver en succes.
Den anden målsætning er en effektiv og yderst målrettet anvendelse af EU's budgetmidler. Dette indebærer f.eks., at EU's institutionelle udgifter centreres om grundlæggende opgaver, at nye budgetanmodninger og anmodninger om oprettelse af faste stillinger kun støttes efter en vurdering af mulighederne for at omfordele midler og personale inden for rammerne af det eksisterende budget, at nye initiativer kun støttes efter en vurdering af deres indvirkning på budgettet og det interinstitutionelle samarbejde med henblik på en økonomisk forsvarlig og effektiv anvendelse af budgetmidlerne. Begge institutioner med budgetmæssige beslutningsbeføjelser - Europa-Parlamentet og Rådet - støtter principperne om budgetdisciplin og rationel anvendelse af EU-skatteydernes penge. Rådet har under andenbehandlingen genfremsat sit oprindelige forslag og reducerer de administrative udgifter for de øvrige institutioner med 15 millioner euro i forhold til institutionernes oprindelige anmodninger. Det skal siges, at denne nedskæring i mange tilfælde blev gennemført på en uovervejet måde uden tilbundsgående undersøgelser af de særlige forhold og problemer, der kendetegner de forskellige institutioners arbejde. Ikke desto mindre nåede man under forligsmødet frem til et kompromis, i henhold til hvilket Det Europæiske Råd ikke vil modsætte sig det udgiftsbeløb for de øvrige institutioner, som Europa-Parlamentet opstillede under førstebehandlingen. Derfor foreslår Europa-Parlamentet under andenbehandlingen at bevare det udgiftsbeløb, Europa-Parlamentet fastsatte under førstebehandlingen, og således genopføre en del af de bevillinger, Det Europæiske Råd reducerede - i alt 7,5 millioner euro.
Jeg vil afslutningsvis vende tilbage til spørgsmålet om de finansielle overslag. Under forligsmødet om EU's budget for 2006 fremgik det, at Det Europæiske Råd og især Det Forenede Kongeriges formandskab fokuserede urimeligt på et enkelt emne, nemlig minimumsbeløbet for betalingsbevillinger. Vi kan kun håbe, at medlemsstaternes regeringer på topmødet i Det Europæiske Råd i denne uge vil være i stand til at behandle EU-spørgsmålene i et bredere perspektiv og ikke reducere alt til et enkelt spørgsmål, nemlig det mulige minimumsbeløb for betalingsbevillingerne. Et særligt påfaldende eksempel på denne tendens er Det Forenede Kongeriges formandskabs uacceptable forslag om at finde et kompromis mellem de gamle medlemsstater på de nye medlemsstaters bekostning ved at reducere bevillingerne til de nye medlemsstater med 10 % om året. Vi må ikke glemme, at det luxembourgske formandskab allerede havde foreslået en betydelig nedskæring af bevillingerne til EU's regionalpolitik i forhold til Kommissionens forslag. Det Forenede Kongeriges forslag er heldigvis allerede blevet trukket tilbage. Og så er der kun tilbage at håbe, at Det Forenede Kongeriges formandskab seriøst vil forsøge at nå frem til et kompromis om de finansielle overslag inden årets udgang, og at dets næste forlag vil udgøre en forbedring. 
Formanden. -
   Formanden for Rådet fortalte mig, at han blev nødt til at gå, inden forhandlingerne var afsluttet. Jeg havde fået det at vide, men det undrer mig alligevel, at Rådet ikke ønsker at besvare et så vigtigt spørgsmål i Parlamentet, men det noterer jeg mig. 
Dalia Grybauskaitė,
   Hr. formand, jeg vil gerne takke Parlamentet for dagens forhandling og endnu en gang lykønske hele Parlamentets forhandlingsdelegation. Med det resultat, som vi forhandlede os frem til i denne politiske situation, og som vi alle deltog i, har vi opnået det bedst mulige resultat.
Jeg ønsker Parlamentet en vellykket afstemning på torsdag. 
Formanden.
   - Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag.

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om Kommissionens lovgivnings- og arbejdsprogram for 2006. 
Françoise Grossetête,
   Hr. formand, det nye år bliver et særdeles vigtigt år med et Europa uden moderne institutioner og uden budgetoverslag, et Europa i krise med borgere, der tvivler mere og mere på det, og som desværre gjorde opmærksom på dette sidste forår. 
Vi skal derfor tage udfordringer som globalisering, klimaændringer, energi og demografi op for at leve op til de europæiske befolkningers forventninger og for at få dem til at forstå, at Europa ikke blot er en stjernetåge, de ikke har nogen indflydelse på. 
I denne forbindelse foreslår vi i Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater konkrete retningslinjer for 2006, en iøjnefaldende mangel i Deres program, fru kommissær, navnlig med henblik på at omsætte Lissabon-strategiens mål til handling. For at forbedre den europæiske konkurrenceevne vil vi lette alle former for bureaukrati og fjerne al overflødig lovgivning. Her er det vigtigt i højere grad at inddrage Europa-Parlamentet og at forbedre den efterfølgende evaluering af de vedtagne foranstaltninger.
PPE-DE lægger endvidere vægt på færdiggørelsen af det indre marked, hvis optimale funktion er af afgørende betydning for vores virksomheder, alle vores job og vores forbrugere. Vores økonomi skal kunne regne med hurtig gennemførelse af store projekter inden for de transeuropæiske transportnet, som skal finansieres via det europæiske budget, men også af partnerskaber mellem det offentlige og det private, som ligeledes er i centrum for vores ambitioner på forskningsområdet, der ikke kan slå sig til tåls med smukke ord. Det bliver spændende at se budgettet til det nye rammeprogram for forskning og innovation. Vi vil stille store krav med hensyn til de disponible bevillinger og deres anvendelse. Denne forskning er selve nøglen til de fremtidige job i EU.
Fru kommissær, derudover lægger PPE-DE stor vægt på EU's ydre grænser. Vi opfordrer Dem til i 2006 at indlede reelle overvejelser om Unionens optagelseskapacitet og åbent at drøfte dette spørgsmål med Parlamentet. Det er et meget vigtigt spørgsmål for vores borgere, der hver eneste dag stiller os spørgsmål om dette emne, ligesom de stiller os spørgsmål om bekæmpelsen af den ulovlige indvandring og skærpelsen af grænsekontrollen.
Til dette formål skal vi i stadigt stigende omfang gøre brug af biometriske oplysninger og sikre et bedre samarbejde mellem edb-systemerne, et altafgørende samarbejde, som vi også skal finde i forbindelse med bekæmpelsen af terrorisme, bekæmpelsen af kriminalitet og opretholdelsen af cybersikkerheden. Vi har et effektivt instrument, Europol, og tiden er inde til at give det et EF-retsgrundlag.
Endelig har EU til opgave at skabe merværdi på andre områder, f.eks. sundhedsområdet. Vi venter utålmodigt på konkrete tiltag med hensyn til bekæmpelse af overvægt, kardiovaskulære sygdomme, diabetes, kræft og psykiske problemer. PPE-DE ser også gerne et forslag til fordel for patientmobilitet og -oplysning. 
Derudover er det EU's opgave at beskæftige sig med uddannelsesområdet. Vi beklager derfor Deres manglende ambitioner, navnlig hvad angår forbedringen af sprogundervisningen og udviklingen af vores universitetscentre.
Fru kommissær, som De ved, afhænger opnåelsen af vores mål og Europas merværdi i dagligdagen af to grundlæggende faktorer. På den ene side har vi de institutionelle regler, der regulerer EU's funktion. De ved, hvor stor betydning vi tillægger forfatningstraktaten. Der bør hurtigst muligt komme et slagkraftigt initiativ om at genoptage forhandlingerne. På den anden side har vi de finansielle overslag. Et retfærdigt budget, der tilgodeser alles forventninger, et stærkt budget for et stærkt Europa, og ikke et par håndører, som Rådet med foragt smider på bordet som en slags drikkepenge. 
Hannes Swoboda,
   Hr. formand, fru næstformand, der er en bemærkning, jeg ikke kan dy mig for at komme med først. Fru Grossetête, Deres gruppe har forlangt denne forhandling i dag. Når jeg ser på Deres gruppes fremmøde, er det imidlertid ikke ligefrem overvældende.
Fru næstformand, vi har den store fordel, at vi støtter Kommissionen på de punkter, hvor vi mener, at den går den rigtige vej, og kritiserer den på de punkter, hvor der efter vores mening er mangler. Hvad angår plan D - for at begynde med det, som De personligt har ansvaret for - så vil De finde fuld støtte i vores gruppe. Jeg håber, at De også personligt i det kommende år vil kunne bringe spørgsmålet om forfatningen og diskussionen om den ud til borgerne og dermed udføre Deres opgave.
Med hensyn til kommissionsformand Barrosos kritik af formandskabets budgetforslag, som han kaldte et minibudget for et Minieuropa, så er vi enige i denne kritik. Det har vores formand Martin Schulz også klart givet udtryk for. Jeg håber, at formanden vil være stærk nok til at gennemtvinge hele Europas interesser under drøftelserne.
Med hensyn til spørgsmålet om , så er vi enige med Dem, når det virkelig handler om at gøre den europæiske lovgivning mere effektiv og overskuelig, så den bliver forståelig for borgerne. I denne forbindelse beder jeg Dem alle i Kommissionen om at læse forslaget til servicedirektivet og sige, om det er forståeligt, om det er bedre lovgivning. Bortset fra det sociale indhold ville det være meget interessant at diskutere dette med Dem. Men det kan vi jo gøre til næste år.
Jeg vil pege på to ting, som vi i Den Socialdemokratiske Gruppe især vil arbejde for i det kommende år. Det er for det første bevarelsen af de grundlæggende frihedsrettigheder i Europa. På dette felt har vi i den seneste tid set nogle meget betænkelige fænomener og udviklingstendenser, ikke bare i forbindelse med CIA's aktiviteter. Jeg tænker f.eks. på begrænsning af fagforeningsrettighederne i Slovakiet, og jeg tænker i denne forbindelse også på diverse idéer, som er blevet ytret i den nye medlemsstat Polen på det seneste med hensyn til de grundlæggende frihedsrettigheder, f.eks. også for homoseksuelle. Det er alt sammen udviklingstendenser, som bekymrer os. Jeg støtter fuldt ud kommissær Frattini og opfordrer ham til klart at forsvare de europæiske rettigheder og standarder på dette felt. Det er det eneste, vi forlanger her.
Så kommer jeg til det vigtigste punkt, nemlig spørgsmålet om det sociale Europa. Også i vores gruppe ved vi, at arbejdspladserne ikke er sikret for evigt. Også i vores gruppe ved vi, at mange mennesker bestandig på skifte arbejdsplads. Men netop derfor er det vigtigt, at Kommissionen får en skarpere og klarere social profil. Mange borgere mener endda - og det ved De, fru næstformand, for De er i dialog med borgerne - at EU forværrer de negative effekter af globaliseringen. De ser, at mange - desværre også mange virksomheder - misbruger EU, udvidelsen og globaliseringen til at underminere sociale standarder. Denne bekymring hersker ikke kun i de såkaldte gamle medlemsstater, men også i de nye medlemsstater. Derfor skal Kommissionen være mere aktiv på det socialpolitiske område. Den skal bidrage til at undgå eller i det mindste begrænse de negative effekter uden at skabe det indtryk, at vi kan bygge en beskyttelsesmur rundt om Europa.
Derfor opfordrer jeg på min gruppes vegne Kommissionen til f.eks. at stille et lovforslag om atypiske ansættelsesforhold, og til - til forskel fra rådsformandskabet - at præsentere et bæredygtigt koncept om globaliseringsfonde, og til langt om længe at stille forslag om et rammedirektiv om tjenesteydelser af almen interesse, for netop disse tjenesteydelser er noget, som borgerne forbinder med den offentlige sektor. Her har de brug for støtte, ikke undergravning, fra EU og Kommissionen.
Fru næstformand i Kommissionen, vi er ikke socialromantikere i vores gruppe, men vi ved, at hvis vi ikke gør Europa mere socialt, hvis vi ikke fremhæver den sociale dimension stærkere i debatten om globaliseringen og åbningen af markederne, så vil vi ikke kunne overbevise kontinentets borgere om vores projekt. Det er imidlertid absolut nødvendigt, og her har vi brug for Kommissionens støtte. Det vil jeg virkelig opfordre Dem til på min gruppes vegne.
Silvana Koch-Mehrin,
   Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, vi Liberale og Demokrater har taget stilling til Deres arbejdsprogram sammen med De Kristelige Demokrater og UEN-Gruppen.
Det fremgår af den indholdsmæssige struktur, som vi har valgt, at der er opgaver inden for alle politikområder, som vil optage os i det kommende år. Vi ønsker Dem tillykke med den grundlæggende retning i arbejdsprogrammet. At styrke Europas konkurrenceevne, fortsat at arbejde konsekvent for Lissabon-strategien og styrke det europæiske erhvervsliv ved at gennemføre markedet - det er de rette skridt til at styrke Europa til globaliseringen. Denne politik vil også styrke forholdet mellem Europa og borgerne, for her bliver det synligt, hvad Europa egentlig betyder for de enkelte mennesker.
Jeg har imidlertid også et par kritiske bemærkninger. I Europa-Parlamentet bliver der taget mange politiske initiativer, der bliver ført mange diskussioner, og vi ønsker, at De vil tage disse diskussioner op og omsætte dem til egentlige initiativer, som derefter fører til lovgivning. Europa har brug for et fælles arbejdsprogram for de forskellige institutioner, så man kan se, at de europæiske institutioner arbejder sammen. Når alt kommer til alt, er vi folkets repræsentanter, vi tager de spørgsmål op, som borgerne i medlemsstaterne diskuterer og ønsker, og derfor beder vi Dem om i højere grad at tage dette med.
Jeg har også et par kritiske punkter med hensyn til formen. Arbejdsprogrammet er nu engang ikke sammenhængende, når det består af to dele, som ikke har noget med hinanden at gøre. Dels en indledende del, som i smukke ord beskriver, hvad Europa handler om, og dels en anden del, som ikke har nogen konsekvent struktur eller et gennemgående sprog. Et sådant dokument er ikke forståeligt, og det er kun dem, som skal beskæftige sig med det i institutionerne, som kan sætte sig ind i det. Men det er ikke et dokument, som man kan bruge til virkelig at informere borgerne om, hvad Europa egentlig vil gøre.
På samme måde kræver vi, at De for hvert initiativ, som De tager, også nævner retsgrundlaget, så man kan se, hvorfor Europa egentlig har kompetence til at gøre noget på det pågældende felt. Det kan også anbefales at stille få forslag, for ofte er det langt mere konsekvent at koncentrere sig om lidt og så til gengæld gøre det godt.
Fru kommissær, vil ikke kun sige at stille forslag, men også at gennemføre dem på et senere tidspunkt. må især betyde, at forslagene gennemføres enklere, hurtigere og mere direkte. I denne forbindelse skal især konsekvenserne af lovgivningen prioriteres højt, der skal altså i højere grad tages højde for følgeomkostningerne ved lovgivningen. Hvis det viser sig, at en bestemt bestemmelse vil komme til at koste for meget, og at udgifterne vil være større end nytteværdien, så bør man undlade denne lovgivning. Det gælder imidlertid ikke kun for nye initiativer, man må også foretage en tilsvarende vurdering af de eksisterende og tage den igangværende lovgivning med i denne vurdering for at konstatere, om man virkelig har brug for det, eller om det bliver for dyrt.
Fru kommissær, ofte er mindre mere. Det har vi ladet os lede af, og vi har udarbejdet nogle forslag. Jeg vil bede Dem om at tage det op, for det er vigtigt for borgerne at have et klart, forståeligt og reduceret EU, så de ved, hvad det handler om. 
Pierre Jonckheer,
   Hr. formand, fru kommissær, jeg mener, at Kommissionen i dag bør vedtage sin strategi for bæredygtig udvikling. Spørgsmålet er ikke uden betydning for forhandlingerne om lovgivningsprogrammet, for min gruppe har kritiseret Kommissionens program og mener, at dets interesse for netop spørgsmålene om bæredygtig udvikling er utilstrækkelig. 
Siden sidste måneds forhandlinger med formand Barroso har Det Europæiske Miljøagentur offentliggjort en meget vigtig og meget interessant rapport, den tredje femårsrapport om miljøtilstanden i EU og effektiviteten af Unionens politikker. Jeg kan ikke opsummere denne 750-siders rapport på halvandet minut, men det er klart, at på trods af de store fremskridt, der er blevet gjort, forværres situationen som helhed fortsat inden for flere sektorer, navnlig inden for transport-, energi- og landbrugssektoren.
Derudover indeholder rapporten - og det var dét, jeg gerne ville gøre Dem opmærksom på - to yderst vigtige punkter. For det første den kendsgerning, at omkostningerne ved manglende handling kan være større end omkostningerne ved at føre en forebyggelsespolitik. Jeg blev virkelig overrasket over at læse, at der hvert år går 200 millioner arbejdsdage tabt som følge af erhvervssygdomme, der skyldes luftforurening.
For det andet hedder det i rapporten, at husholdningernes udgifter vil blive fordoblet inden 2030. Derfor er det i høj grad fordelagtigt og vigtigt at vejlede forbrugerne i deres valg og dermed effektivt anvende princippet om internalisering af omkostningerne. Derfor opfordrer Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance Dem i gruppens beslutningsforslag til navnlig at indføre tvingende foranstaltninger med hensyn til bilernes emissioner, der hænger sammen med luftforureningen, at indføre gennemførelsesforanstaltninger i forbindelse med direktivet om miljøvenligt design, som Kommissionen halter bagefter med i forhold til dens arbejdsprogram, og at indføre en afgift på kerosen i forbindelse med en mere omfattende skattereform, hvor afgiften på arbejde nedsættes, og de miljøskadelige produkter straffes, sådan som vi længe har anbefalet det. 
Endelig indeholder vores beslutningsforslag et andet element, nemlig udvidelsen af anvendelsesområdet for direktivet om bygninger til fordel for en mere omfattende isoleringspolitik og bedre bygningsisolering. 
Med andre ord, hvis Bill Clinton i Montreal sagde, at han var glad for Kyoto, ved vi, at Kommissionen er vild med Lissabon. Vi kunne godt tænke os, at Kommissionen blev lidt gladere for Göteborg, og jeg håber, at specielt De vil kunne få Deres kolleger til at synes lidt bedre om Göteborg. 
Roberto Musacchio,
   Hr. formand, kære kolleger, jeg er lige kommet hjem fra klimakonferencen i Montreal, hvor man nåede et meget vigtigt resultat, nemlig at vi til fulde skal gennemføre Kyoto-forpligtelserne, forberede os på den videre udvikling og lade aftalen gælde meget længere end til 2012, idet vi sætter os nogle meget vigtige målsætninger om en reduktion.
Konferencen viste, at man er fast besluttet på at vælge en anden udvikling, at satse på alternative energikilder og besparelser og at vælge et multipolært samarbejde, hvor man gør alt dette til den vigtigste opgave for en verden, som skal tackle miljøkrisen og de modsætningsforhold, der følger af nogle stadig større uligheder.
I den forbindelse spillede Europa en vigtig rolle på denne konference ved at gå i dialog med Kina som følge af de betydelige åbninger i landets holdning og ved at isolere Bush-regeringens sabotageforsøg.
Alt dette er der ærligt talt ikke nogen væsentlige spor af i det arbejdsprogram, der forelægges for os. Kommissionsformand Barroso foreslår os liberalisme og dumping, Bolkestein-direktivet og direktivet om arbejdstiden, en uhæmmet globalisering, der skaber større forurening fra de emissioner, der skyldes transport, og som overskrider enhver grænse.
Blair og Barroso foreslår os i den aktuelle situation med krise og fiasko et budget, der er reduceret til et minimum, og sågar atomenergi. Og det gør de uden hensyntagen til Montreal-konferencen eller til dem, der ligesom Kina forlanger vedvarende energi og alternative og rene energikilder.
Jeg vil gerne understrege, at de liberalistiske politikker har vist sig at være en fiasko. Det er nødvendigt med en ny mission for Europa, og den skal vi forsøge at finde. Det er nødvendigt med social samhørighed, innovation, miljøkvalitet, forbindelse mellem økonomier og områder, samarbejde, demokrati og fred. Et andet Europa er muligt, og et andet Europa er i stadig større grad nødvendigt. 
Jens-Peter Bonde,
   . - Hr. formand, da Kommissionens formand i 1999 lovede os adgang til dagsordener og referater fra Kommissionens møder, gik supercentralistembedsmænd straks i gang med at konstruere nye dagsordener med færre punkter og ultrakorte referater, mens de rigtige dagsordener og de fyldestgørende referater forblev hemmelige i nogle år. Så lovede Prodi-Kommissionen os et fyldigt årsprogram med angivelse af retsgrundlag for hvert enkelt lovforslag. Landene blev tilmed enige om at lade de nationale parlamenter gennemføre en særlig subsidiaritetskontrol med mulighed for at give det gule kort inden seks uger, og det skulle følges op en offentlig forhandling om årsprogrammet i hvert enkelt parlament.
Det danske Folketing gik videre og ville lade hvert enkelt fagudvalg gennemføre sin egen kontrol - det var næsten for godt til at være sandt, men så trådte de geskæftige kommissionscentralister da også i karakter og gjorde programmet ulæseligt. Ingen nationale parlamenter kan vurdere, hvad der skal ske næste år. Retsgrundlaget er fjernet, så man ikke kan se, om EU planlægger en uskyldig beslutning eller en bindende forordning. Forslagene er ikke ordnet efter emne som i budget og lovbøger. Der nu opfundet kapitler, som kaldes for velstand, solidaritet og sikkerhed. Alle beskrivelser har været igennem et "Orwell's" kontor for nysprog, så alle initiativer i fremtiden gavner alle uden at genere nogen.
Hver år vedtages mellem 2.000 og 4.000 lovforslag, men årsprogrammet har kun medtaget 32 lovforslag og 64 andre forslag i årsprogrammet. 182 andre lovforslag og 295 andre initiativer er også nævnt. Hvorfor må vi ikke se alt, hvad Kommissionen agter at foreslå for det kommende år? Om igen hr. Barosso, lad os få et grundigt og fuldstændigt arbejdsprogram ordnet kapitel for kapitel med angivelse af retsgrundlag for hvert enkelt forslag. Lad os få det ud på nettet og få åbnet diskussionen om hvad vi ikke selv kan vedtage effektivt og derfor søger løst i EU eller andre internationale fora. Den diskussion er meget konkret, men kan kun være seriøs, hvis den baseres på det fulde og usminkede årsprogram. 
Frank Vanhecke (NI ).
   - Hr. formand, Kommissionen taler ganske vist i sit program om, jeg citerer: "at slå bro over kommunikationskløften", og jeg citerer endnu en gang: "at konsolidere det demokratiske grundlag for det europæiske projekt", men i praksis konstaterer vi, at dette egentlig alt sammen stadig er teori, og at Kommissionen meget ofte fører en politik, som er fundamentalt udemokratisk. Jeg tænker her f.eks. på den måde, hvorpå tiltrædelsesforhandlingerne med Tyrkiet presses ned over hovedet på os europæiske borgere, selv om disse overhovedet ingen demokratisk legitimitet har.
Jeg nævner et andet eksempel. Det er påfaldende, hvordan Kommissionen vender sig mod det fælles initiativ, som nationale parlamentsmedlemmer fra hele EU har taget til systematisk at undersøge, om Kommissionens lovforslag opfylder subsidiaritetsprincippet. Kommissionen hævder, at dette system faktisk kan sammenlignes med eller svarer til det kendte system med gule kort fra den europæiske forfatning. Derfor siger Kommissionen, at systemet har lidt en stille død sammen med den europæiske forfatning, og at vi ikke længere behøver komme ind på det. Men hvis det er belejligt for Kommissionen, listes andre dele af den tidligere europæiske forfatning ind ad bagdøren, og de gøres endda juridisk bindende.
Således står der i forordningen om agenturet for grundlæggende rettigheder, at denne institution får beføjelser til at gennemføre chartret om grundlæggende rettigheder, og at medlemsstaterne skal respektere disse grundlæggende rettigheder, når unionsretten anvendes.
Dette mærkelige charter om grundlæggende rettigheder er en slags Bon Marché- eller Ikea-katalog, som giver alle ret til alt muligt, hvilket gør det til et særdeles farligt middel. Det skulle normalt være droppet sammen med den europæiske forfatning, men bliver altså nu alligevel ad bagvejen gjort bindende af Kommissionen. Hvis Kommissionen vil gøre mere end at hykle konsolideringen af demokratiet, skal den fundamentalt ændre sin måde at arbejde på. 
Margot Wallström,
   Hr. formand, først vil jeg gerne takke repræsentanterne for de politiske partier for deres bemærkninger og reaktioner i dag. Det er anden gang, Europa-Parlamentets plenarforsamling har behandlet Kommissionens arbejdsprogram for 2006, og jeg håber, at begge parter vil blive lidt klogere som følge af denne procedure.
Lad mig knytte et par bemærkninger til processen. Det er værd at erindre om, at den siddende Kommission fastlægger sine mål for en femårig periode, og et enkelt arbejdsprogram kan ikke omfatte alt det, vi ønsker at nå i løbet af vores embedsperiode. Nogle ting må vente med at komme med til arbejdsprogrammerne for 2007 og frem. Jeg minder medlemmerne om, at det altid er muligt at foretage justeringer af arbejdsprogrammet ved midtvejsevalueringen. Dette såkaldte katalog over supplerende poster, som er blevet og vil blive videreformidlet regelmæssigt til Europa-Parlamentet, indeholder oplysninger af særlig interesse for medlemmerne, hvilket nogle af Dem har nævnt i dag, som ikke nødvendigvis er med på prioriteringslisten.
Kommissionen har sat stor pris på den nye procedure, hvor udvalgene tages med på råd, når der skal identificeres prioriteringer, og Kommissionens arbejdsprogram skal diskuteres. Det tager nu form på en mere seriøs måde, så vi får de politiske prioriteringer på plads og får en reel politisk diskussion, hvilket bliver meget nyttigt fremover.
Som svar til hr. Swoboda vil jeg sige, at Kommissionen vil diskutere revisionen af strategien for bæredygtig udvikling på sit møde i eftermiddag. Dette er en integreret metode vedrørende målene om økonomisk fremgang, miljøstandarder og social samhørighed. Denne fremgangsmåde er baseret på tankegangen om, at disse politikker gensidigt støtter hinanden.
Vi er fortsat fuldt opmærksomme på de sociale og arbejdsmarkedsmæssige spørgsmål. Arbejdsprogrammet omfatter en grønbog om udviklingen af arbejdsmarkedslovgivningen, som ventes at afføde en bred debat, hvor EU-institutionerne, medlemsstaterne, arbejdsmarkedets parter og eksperter vil deltage. Målet er at nå frem til konklusioner om hovedtendenserne i den seneste udvikling inden for arbejdsmarkedslovgivningen, både på EU-plan og på nationalt plan. Den vil også identificere de vigtigste og mest presserende spørgsmål, der skal findes en løsning på. Der er fortsat planer om en meddelelse om sociale tjenester af almen interesse i 2006.
Jeg understreger også, at Kommissionen ved at prioritere den fornyede Lissabon-strategi så højt udviser et stærkt engagement over for et Europa med solidaritet ledsaget af fremgang og beskæftigelse. Vi vil fortsat gøre vores yderste for at sikre effektive og troværdige foranstaltninger fra medlemsstaternes og alle interessenters side. Uden en fælles indsats kan strategien for vækst og beskæftigelse ikke lykkes. Troværdigheden af vores arbejde afhænger af detaljerede forberedelser, herunder den nødvendige høring af interessenter samt gennemførelsen af konsekvensvurderinger, og jeg ved, at dette også er i Europa-Parlamentets interesse.
Jeg vil også gerne understrege betydningen af Kommissionens dialog med de andre institutioner under udarbejdelsen af arbejdsprogrammet for 2006. De mange kontakter, som vi havde med Europa-Parlamentet i forbindelse med den nye rammeaftale, har givet os værdifuld indsigt i Parlamentets forventninger til Kommissionen i det kommende år. Mens arbejdsprogrammet blev udarbejdet, forelagde Parlamentet Kommissionen en større liste over prioriteringer. Vi har også haft en meget konstruktiv diskussion med Formandskonferencen i forbindelse med gennemførelsen af Plan D. Jeg ved, at begge institutioner er engageret i at gennemføre planens mål.
Jeg har taget Deres bemærkninger i dag om Kommissionens arbejdsprogram for 2006 til efterretning. Kommissionen vil gennemgå Deres beslutning med stor interesse og reagere på den.
Lad mig igen nævne, at jeg sætter stor pris på vores frugtbare samarbejde i 2005. Jeg ser frem til at bygge videre på det i 2006 for at sikre, at vores arbejdsprogram gennemføres med beslutsomhed og succes. Jeg takker Dem også for bemærkningerne om rapporten om Miljøagenturet, som jeg var glad for at kunne fremlægge. Vi kender indholdet af den rapport, og vi har taget hensyn til den. Jeg synes, at Kommissionen udviser lederskab på verdensplan med hensyn til at bekæmpe klimaforandringer. Jeg kan se ikke nogen partnere, der spiller den samme rolle i dag. Vi vil naturligvis kæmpe videre for at sikre, at Kommissionen holder fast i denne vigtige rolle. Vi skal også gå i spidsen i dette spørgsmål.
Formanden.
   - Jeg har modtaget tre beslutningsforslag(1), jf. forretningsordenens artikel 103, stk. 2.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i dag tirsdag kl. 12.00.

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er afstemningen.

Sophia in 't Veld (ALDE ).
   - Hr. formand, vi havde stillet et mundtligt ændringsforslag, men vi trækker det tilbage, fordi vi for indeværende er tilfredse med Kommissionens erklæring i går aftes om, at den lægger vægt på at bekæmpe alle former for diskrimination i alle medlemsstater, og at den er parat til at opfordre alle medlemsstater til at afsætte de nødvendige økonomiske ressourcer til dette. Vi vil imidlertid holde et vågent øje med Kommissionen og gennemførelsen af dette program. Vi vil tale med Kommissionen igen, hvis den ikke holder sit løfte.
Under disse omstændigheder trækker vi det mundtlige ændringsforslag tilbage. 

Agnes Schierhuber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil bede om en præcisering. De erklærede, at ændringsforslag 1 og 2, som der var afstemning ved navneopråb om, blev forkastet. Men De sagde også, at der skulle kvalificeret flertal til. 328 stemmer er ikke noget kvalificeret flertal, sådan som jeg så stemmerne imod. Jeg vil gerne have præciseret, hvilken procedure vi nu anvender. 
Formanden.
   - Det blev stemt om ændringsforslag 1 og 2 ved navneopråb. 309 medlemmer stemte for, men der kræves 367 stemmer for at opnå kvalificeret flertal og få dem vedtaget. 

Arlene McCarthy (PSE ),
   Hr. formand, jeg vil gerne takke mine kolleger fra de politiske grupper, der har arbejdet så hårdt og effektivt for at nå frem til denne kompromispakke med Rådet og Kommissionen ved førstebehandlingen i dag: navnlig fru Wallis, hr. Wieland, hr. Lehne og fru Berger fra min egen politiske gruppe.
Det britiske formandskab har været meget samarbejdsvilligt og har medtaget mange af Parlamentets ændringsforslag, hvilket nu giver os mulighed for at stemme om denne pakke fra førstebehandlingen om gennemførelsesbestemmelserne for den europæiske betalingsordre. Det vil nu hjælpe os med at sikre hurtigere og enklere grænseoverskridende betalinger for erhvervslivet. Det vil også gøre det lettere at inddrive gæld. Kort fortalt ved vi, at virksomheder, der ikke får deres penge, risikerer at kollapse, hvilket har følgevirkninger for medarbejdere og leverandører. Hvis der ikke forefindes et system til inddrivelse af betalinger, undergraves det indre marked og erhvervslivets tillid.
Der resterer imidlertid fortsat nogle tekniske spørgsmål vedrørende udarbejdelsen af bilagene og færdiggørelsen af vores betragtning, som skal løses sammen med et østrigske formandskab. Desuden har fru Wallis bedt os kigge på nogle tekniske spørgsmål af juridisk karakter vedrørende definitionen af "grænseoverskridende".
Jeg ser frem til at samarbejde med det østrigske formandskab og færdiggøre denne meget pragmatiske lovgivning, der vil hjælpe virksomheder og borgere med at inddrive gæld, til forhandlingen i plenum med Rådet og Kommissionen samt afstemningen i det nye år. Derfor opfordrer jeg medlemmerne til at stemme for det forhandlingsresultat, som ligger foran os i dag efter førstebehandlingen. 

Robert Evans (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne gennem Dem spørge hr. Pomés Ruiz, hvorfor kun en ud af de 10, han har nomineret, er en kvinde.
Formanden.
   - Deres spørgsmål taler for sig selv, hr. Evans. 
José Javier Pomés Ruiz (PPE-DE ),
   Hr. formand, lad os håbe, at medlemsstaterne, der har foreslået medlemmer til Revisionsretten, husker på, at der burde være en større ligevægt mellem mænd og kvinder. 

Luca Romagnoli (NI ).
   - Hr. formand, kære kolleger, i henhold til forretningsordenens artikel 168 anmoder jeg om, at fru Wallis' betænkning straks henvises til fornyet udvalgsbehandling, eftersom den procedure, der er fulgt, er ufuldstændig. I udvalget blev der nemlig ikke stemt om begrundelserne, men kun om konklusionerne. Jeg beder parlamentsmedlemmerne om at støtte denne anmodning, som er et vigtigt bevis på gennemsigtighed og internt demokrati. 
Formanden.
   - Hr. Romagnoli, De tilhører ikke nogen politisk gruppe. De er et uafhængigt medlem. Derfor har De ikke mulighed for at fremsætte en sådan anmodning. Det viser bare, hvor vigtigt det er at tilhøre en gruppe, især en stor en!
Formanden.
   - Afstemningen er afsluttet. 
Francesco Enrico Speroni (IND/DEM ).
   - Hr. formand, kære kolleger, når det gælder lighed og rettigheder, udviser Parlamentet efter min mening en vis intolerance over for de holdninger, det ikke bryder sig om.
Jeg hørte i går, at man anklagede en minister fra min regering og sågar vores retsvæsen - uden at bekymre sig om retsvæsenets højt besungne uafhængighed - da man mente, at visse udtalelser, som måske var ubehagelige og uhøflige, var fornærmende. Det er nu ikke altid, at det at nævne den etniske herkomst eller visse karakteristika er racisme. Her i Parlamentet lader det dog til, at det er tabu at tale om visse emner. Jeg mener til gengæld, at vi alle har samme rettigheder, herunder meningsfrihed. 

Hélène Goudin, Nils Lundgren og Lars Wohlin (IND/DEM ),
   I alle 18 betænkninger har ordføreren foreslået, at Europa-Parlamentet skal spille en rolle i forbindelse med, at de forskellige agenturers administrerende direktørers udnævnes, og deres embedsperiode forlænges. Ud over at vi i høj grad sætter spørgsmålstegn ved mange af agenturernes berettigelse, deler Junilisten ikke synspunktet om, at Europa-Parlamentets indflydelse bør øges på området, da dette vil medføre større overstatslighed.
Vi har således stemt nej til betænkningerne. 

Frank Vanhecke (NI ).
   - Hr. formand, i Roure-betænkningen konfronteres vi faktisk igen med det samme refræn, som vi har hørt i årevis, og som vi i øvrigt for nylig uophørligt fik at høre under indvandreroptøjerne i Frankrig. De vedvarende problemer med indvandrere i vores lande er udelukkende vores skyld, de forkastelige europæeres skyld, fordi de altid diskriminerer overalt. Det er en gammel traver, som vi også hører i denne betænkning, og som intet har med virkeligheden at gøre.
Men okay, når vi nu taler om diskrimination og mangel på lige muligheder i Europa, så lad os også nævne kvinders krav i de islamiske samfund. I mange områder i Belgien, f.eks. i mange kvarterer i Bruxelles, krænkes kvinder i øjeblikket systematisk eller kaldes ludere af islamiske indvandrere, som vil pådutte os deres fordomme. Lad os derfor tale om dette, det multikulturelle samfunds tidsbombe, som truer væsentlige ting, som er opnået i vores civilisation. 
Philip Claeys (NI ).
   - Hr. formand, jeg læser i Roure-betænkningen, at der i forbindelse med Det Europæiske År for Lige Muligheder for Alle (2007) bl.a. agiteres for, at alle har ret til ligebehandling. Også fremme af respekt og tolerance står højt på dagsordenen. I betragtning af betænkningens politisk korrekte hovedindhold og den hidtidige praksis gør jeg mig ikke ret mange illusioner om, at Kommissionen overhovedet gør det klart over for de islamiske samfund i Europa, at vold mod jøder og diskrimination af kvinder er utilladeligt.
Af en undersøgelse fra 2002 fremgik det f.eks., at antisemitiske handlinger især blev foretaget af muslimer. Dette passer naturligvis ikke til det politisk korrekte billede, og denne betænknings konklusioner blev derfor smidt i papirkurven. De mest forekommende og åbenlyse tilfælde af diskrimination dækkes der over med kærlighedens kåbe. Der er selvfølgelig aldrig nogen, der er død af hykleri. 
Carlos Coelho (PPE-DE ),
   Amsterdam-traktaten udgjorde et enormt fremskridt i indsatsen mod forskelsbehandling, der som begreb blev udvidet til at dreje sig om andet end ligestilling mellem mænd og kvinder. Princippet om ligestilling og ikke-forskelsbehandling er blandt de grundlæggende rettigheder, som EU hviler på.
I dette forslag udnævnes 2007 til Det Europæiske År for Lige Muligheder for Alle, og formålet hermed er at fremme ligestilling og fjerne alle former for forskelsbehandling.
Ideen om at gennemføre dette initiativ er opstået på grundlag af evalueringen af resultaterne af grønbogen om ligestilling og ikke-forskelsbehandling i det udvidede EU. Dermed kan tre prioriteringer føres ud i livet: oplysningskampagner, analyser og overvågning af betydningen af lovgivning til bekæmpelse af forskelsbehandling samt etablering af netværk mellem de personer, der er involveret i bekæmpelsen af forskelsbehandling.
Fremme af lige muligheder er af afgørende betydning, hvis vi skal skabe et mere samhørigt, konkurrencedygtigt og dynamisk samfund og høste mangfoldighedens frugter. Vi må derfor igangsætte flere af denne type oplysningsinitiativer for at bekæmpe diskriminerende holdninger og adfærd og oplyse borgerne om deres rettigheder og pligter.
Det skal også virke som en art oplysningskampagne for at presse de medlemsstater, der endnu ikke har overført direktiverne til deres lovgivning, til hurtigst muligt at gøre det. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   I en tid med stigende forskelsbehandling, ulighed og social uretfærdighed bifalder vi, at det bekræftes, at bekæmpelse af forskelsbehandling er et af EU's grundlæggende principper, som der bør tages hensyn til i alle EU's politikker på - tilføjer vi - både det økonomiske, sociale og kulturelle område. Det rækker dog ikke langt i forhold til den meget alvorlige sociale situation i de forskellige EU-lande.
Det nævnes i betænkningen, at der skal være rettigheder og lige muligheder, bredere deltagelse og øget oplysning og viden om - tilføjer vi - erhvervede, mistede eller endnu ikke erobrede rettigheder, men det påvises ikke, hvorfor disse rettigheder krænkes eller ikke opfyldes.
Når arbejdstagerne står over for en generaloffensiv mod deres rettigheder og sociale erobringer, en offensiv, der også føres på EU-niveau, vil den kapitalistiske offensiv, lige meget hvor mange oplysnings- og propagandakampagner og indeslutningsforanstaltninger der end foreslås, sætte sig igennem i form af den mest uhæmmede udbytning, ødelæggelse af offentlige tjenesteydelser og overdragelse til privat kapital, fattigdom og social uretfærdighed.
Lige muligheder sikres ved at bekæmpe den politik, der forhindrer dem. 
Marine Le Pen (NI ),
   "Lige muligheder for alle. Mod et retfærdigt samfund." Hvem tør udtale sig imod en sådan betænkning? Den burde endda blive enstemmigt vedtaget med sådan en titel. Problemet er, at vi inden for området bekæmpelse af forskelsbehandling og lige muligheder hele tiden forsøger at overgå os selv. Bibringer denne betænkning rent faktisk nye elementer ud over de sædvanlige opremsninger af koncepter og slogans om de rette meninger inden for lige muligheder og forskelsbehandling?
Ordføreren foreslår rent faktisk, at 2007 gøres til Det Europæiske År for Lige Muligheder for Alle, der skulle være "et glimrende redskab til at føre oplysningskampagner i EU". Hvilken nyhed! Endnu en gang vil vi tvinge ligheden igennem ved at indføre systemer med kvoter og positiv forskelsbehandling. Det kan vi ikke tilslutte os, for det er en fornægtelse af selve princippet om lige muligheder og ligebehandling. Vi er også imod EU's muligheder for at straffe de medlemsstater, som ikke overholder bestemmelserne i et fællesskabsdirektiv. Her er der tale om nationale kompetenceområder og national suverænitet på straffeområdet, som ikke må indskrænkes eller overdrages. 
Sérgio Marques (PPE-DE ),
   Amsterdam-traktaten befæster ligebehandling som en grundlæggende rettighed for alle borgere. Med henblik på at gøre status over, hvilke fremskridt der er sket med hensyn til indsatsen mod forskelsbehandling, og for at indsamle idéer til, hvordan Unionen kan styrke sin indsats på dette område, iværksatte Kommissionen i maj 2004 en omfattende høring i form af en grønbog med titlen "Ligestilling og ikke-forskelsbehandling i den udvidede Europæiske Union".
Ideen om at gennemføre Det Europæiske År for Lige Muligheder for Alle i 2007 opstod efter evalueringen af resultaterne af denne grønbog. Initiativet har fire mål: skabe øget bevidsthed om rettigheder i forbindelse med ligebehandling og ikke-forskelsbehandling, fremme debatten, værdsætte mangfoldighed og fremme respekt og tolerance.
Der er nu betydelig EU-lovgivning imod forskelsbehandling, men mange borgere kender den kun i utilstrækkeligt omfang eller slet ikke. En mediebegivenhed som et "europæisk år" bør derfor støttes, eftersom det er et glimrende redskab til at oplyse og informere den europæiske offentlighed. Det Europæiske År vil også kunne virke som pression over for de medlemsstater, der endnu ikke har overført ligestillingsdirektiverne til deres lovgivning. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   Mens man godt kan hævde, at der med lovgivningen er gjort en indsats for at bekæmpe enhver form for forskelsbehandling, kan man ikke ligefrem sige, at der i virkelighedens verden sættes ind imod alle former for forskelsbehandling. Det er baggrunden for, at Kommissionen mener, at et Europæisk År for Lige Muligheder for Alle vil være et positivt skridt i den rigtige retning.
Jeg har aldrig været den store tilhænger af store begivenheder som løsning på problemerne. Jeg har tværtimod været bange for, at internationale år eller dage for denne eller hin sag har en negativ effekt og kun tjener til at skjule den manglende bevidsthed om det givne problem alle de øvrige dage eller år. Der er imidlertid opstået en ny tradition for initiativer af denne art ud fra en udbredt opfattelse af, at begivenheden faktisk er med til at gøre de bagvedliggende forhold mere synlige. På disse præmisser vil jeg stemme for betænkningen. 

Carlos Coelho (PPE-DE ),
   Som skyggeordfører for Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater støtter jeg fru Roures fremragende betænkning.
Da Eurodac- og Dublin II-forordningen ikke er en del af udviklingen af Schengen-reglerne, kan Danmark ikke benytte -systemet for at deltage i disse forordninger.
Der kræves derfor en international aftale mellem Fællesskabet og Danmark og en protokol til aftalen mellem Fællesskabet, Island og Norge. Forslagene har til formål at udvide bestemmelserne i Eurodac-systemet og bestemmelserne om afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, til også at omfatte Danmark.
Det er et positivt skridt, men det bør kun undtagelsesvis og i en overgangsperiode accepteres at indgå sådanne aftaler. De skaber dybtgående tvivl om de forskellige garantier, som asylansøgerne har afhængigt af, hvor deres asylansøgning behandles, i Danmark eller i et af de lande, der deltager i den europæiske asylpolitik, eftersom Danmark gennemfører disse to forordninger, men forbliver udenfor, hvad angår alle de andre foranstaltninger på dette område.
Jeg er enig med ordføreren i, at det anvendte retsgrundlag burde have været EF-traktatens artikel 300, stk. 3, andet afsnit, og at Parlamentet burde være hørt gennem proceduren med samstemmende udtalelse. 

Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   Vi støtter dette forslag. De forskellige medlemsstaters fiskerflåder, der opererer i henhold til disse fiskeriaftaler og protokoller mellem EU og tredjelande, bør ikke få deres aktiviteter afbrudt af administrative årsager, f.eks. lange forhandlingsforløb eller de ratifikationsprocedurer, som disse aftaler indebærer.
Ofte varer disse afbrydelser flere måneder, hvor fartøjerne ligger stille, og fiskerne står uden arbejde, hvilket medfører forsyningsproblemer for både de enkelte lande og Fællesskabet.
Med dette forslag skabes der mulighed for, at EU kan anmode tredjelande om at udstede fiskerilicenser fra den dato, der er fastsat i brevvekslingen, selv om denne endnu ikke er vedtaget af Rådet.
Vi håber, at forslaget træder i kraft så hurtigt som muligt, og at dets gennemførelse sikrer, at flåderne kan forblive aktive eller kun behøver ligge stille i kortere tid.
I alle tilfælde bør det ikke være fiskerne, der skal bære omkostningerne ved de langvarige forhandlingsforløb og aftalefornyelser, og der bør indføres de nødvendige økonomiske og sociale kompensationsmekanismer, så fiskernes overlevelse sikres. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   Jeg støtter denne betænkning af to grunde. For det første fordi den er klart nødvendig, så administrative og bureaukratiske vanskeligheder ikke skal medføre yderligere problemer for fiskeindustrien. Den anden grund er, at hele denne proces - som ordføreren siger - er hyperbureaukratisk, ineffektiv og unødvendig. Jeg vil gå så langt som til at karakterisere hele denne kæde af aftaler og foreløbige tilladelser, der kræves på grund af en ekstremt omstændelig procedure, som absurd af kafkaske dimensioner. Jeg er derfor enig med ordføreren i, at disse mekanismer bør revideres. En europæisk industris konkurrenceevne - i dette tilfælde fiskeriet - må ikke lide under bureaukratisk ineffektivitet i Fællesskabets institutioner. 

Hélène Goudin, Nils Lundgren og Lars Wohlin (IND/DEM ),
   EU spiller en vigtig rolle i at styrke demokratiet og menneskerettighederne i sit nærområde. Udvidelsen bidrager til denne positive udvikling. Derfor stemmer vi for fru Malmströms betænkning. Men vi er imod forsøget på at anvende EU's nabo- og partnerskabsinstrument til at styrke og udvikle den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Vi mener heller ikke, at instrumentet skal anvendes til at udvide EU's interessesfære til et område, som ikke kan betegnes som dets nærområde. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   Den gode vilje og de gode hensigter, der ligger til grund for dette program, betyder selvsagt, at jeg giver det min støtte. Jeg har dog mine tvivl om dets reelle virkning. Da vi jo blot diskuterer et foreløbigt program, mener jeg, at vi bør vedtage det nu inden for den nye ramme, som det har fået, og koncentrere os om at revidere og især evaluere de tidligere programmer med henblik på udformningen af det kommende europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument (ENPI).
EU's udenrigspolitik - for det er dét, som det handler om - skal være effektiv, og det kan man kun konstatere, om den er, hvis man evaluerer resultaterne. Det bør derfor være en af vores vigtigste bestræbelser i forbindelse med den kommende lovgivning på dette område. 

Richard Seeber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det er et vigtigt mål for den europæiske miljøpolitik, at der nu indføres indsamlingssystemer for batterier i alle lande i EU. Desværre blev ændringsforslag 26 ikke vedtaget, og det er nok det mindst ambitiøse mål, der nu bliver sat. Imidlertid vil vi også med indførelsen af genbrugskvoter opnå rigtig gode miljøstandarder, og råstoffer vil kunne genanvendes.
Forbuddene mod nikkel, cadmium og bly hører også til denne målsætning. Dermed kan vi lægge pres på for at få substitueret farlige stoffer og alligevel lade nogle få undtagelser gælde. 
Gerard Batten, Graham Booth, Jeffrey Titford, John Whittaker og Thomas Wise (IND/DEM ),
   UKIP kan ikke støtte ændringsforslag, der fremsættes med det formål at stramme restriktionerne på medlemsstaterne. UKIP tager miljøspørgsmål meget alvorligt, men vi kan ikke acceptere, at EU påtvinger medlemsstaterne lovgivning, og mener, at disse beslutninger bør tages på nationalt plan. 
Avril Doyle (PPE-DE ),
   Vedrørende ændringsforslag 1 og 2 til Blokland-betænkningen om batterier og akkumulatorer har jeg besluttet at stemme for et enkelt retsgrundlag på miljøområdet, EF-traktatens artikel 175. Når vi diskuterer forordningen om fluorholdige gasser, selv om det er et mindre entydigt eksempel, er jeg bekymret over den manglende sikkerhed, vi indfører i vores lovgivning gennem dobbelte retsgrundlag efter Domstolens afgørelser på dette område.
Det, erhvervslivet mere end noget andet har brug for, er retssikkerhed, og i lyset af den hidtidige retspraksis er vi ikke på vej i den retning.
Artikel 175 har indbyggede sikkerhedsklausuler (i EF-traktatens artikel 176) imod ensidige, handelsforvridende beslutninger, der kan være af protektionistisk karakter snarere end begrundede i miljøhensyn. Det er ikke nødvendigt at gøre EF-lovgivningen mere kompliceret ved at basere den på flere forskellige retsgrundlag. 
Glyn Ford (PSE ),
   Jeg støtter synspunkterne og målsætningerne i direktivet om batterier, men der er to ting, man må huske på. For det første skal målsætningerne for genanvendelse være realistiske og opnåelige og praktiske for både detailhandelen og befolkningen, og derfor støtter jeg ikke nogle af ændringsforslagene fra ordføreren og andre.
For det andet er det klart, at nikkel-cadmium-batterier kun bidrager med mellem 1 % og 3 % af mængden af cadmium i miljøet sammenholdt med 27 % fra gødning. Forsøget på at forbyde dem synes at være begrundet i, at man nægter at se denne statistik i øjnene i visse nationale batteriproducenters interesse og en manglende evne til at imødegå offentlighedens fejlagtige opfattelse af den faktiske situation vedrørende cadmiumforurening. Jeg har ingen problemer med at påføre erhvervslivet byrder, når det indebærer virkelige fordele med hensyn til at forbedre miljøstandarderne, men forskruede beslutninger som den i dag udgør blot en trussel mod opbakningen til den fremtidige miljølovgivning og befolkningens støtte. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren og Lars Wohlin (IND/DEM ),
   Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed klargør, at formålet med dette direktiv i første omgang er at begrænse anvendelsen af tungmetaller i batterier og akkumulatorer. Miljøudvalgets synspunkt indeholder klare prioriteter og præciserer direktivets målsætninger. Junilisten støtter EU's indsats i forbindelse med grænseoverskridende miljøspørgsmål. Emissioner af tungmetaller er et sådant område. Vi har dermed stemt ja til denne betænkning og støtter generelt Miljøudvalgets holdning til dette spørgsmål.
Vi er dog ikke for enkelte ændringsforslag. Vi er f.eks. kritiske over for Europa-Parlamentets udtalelse om, at der bør gennemføres offentlige oplysningskampagner om indsamling og genvinding af batterier, og at der fremføres synspunkter for, hvordan disse kampagner skal finansieres (ændringsforslag 33). Vi har fuld tillid til, at medlemsstaterne er i stand til selvstændigt at opnå de krav, som er fastsat i direktivet. De respektive medlemsstater skal afgøre, om informationskampagner, forskning eller andre foranstaltninger er nødvendige for at opnå dette mål. 
Claude Moraes (PSE ),
   Hr. formand, jeg stemte, som jeg gjorde, om nogle af ændringsforslagene til Blokland-betænkningen om batterier, akkumulatorer og bortskaffelse af disse, fordi jeg tror, at dette direktiv vil mindske affald med indhold af tungmetaller fra batterier og forbedre genanvendelsen i min valgkreds i London. Jeg støtter forbudene i den fælles holdning og mener, at eventuelle yderligere forbud skal gøres til genstand for en fuldstændig konsekvensvurdering.
Jeg mener også, at målene for genanvendelse skal være realistiske og opnåelige, og at indsamlingssystemerne skal være praktiske for detailhandelen og for befolkningen, og derfor kan jeg ikke støtte nogle af ændringsforslagene fra ordføreren og andre kolleger. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   Jeg har stemt for denne betænkning, der er udtryk for en afbalanceret tilgang til miljø- og forbrugerbeskyttelse og større energieffektivitet. Af alle de aspekter, som nævnes i betænkningen, bør særlig ét fremhæves. Jeg er grundlæggende tilhænger af en fri og åben økonomi, hvor der er fuld adgang til information, eller hvor en sådan adgang i hvert fald søges tilvejebragt, for uden information har forbrugeren ikke reel valgfrihed. Ordføreren lægger stor vægt på, at forbrugerne får den nødvendige information, og det har medvirket til, at jeg har stemt for. 
Frédérique Ries (ALDE ),
   Jeg har stemt for vedtagelsen af et nyt europæisk direktiv om batterier og akkumulatorer samt om forvaltningen af deres affald.
En tekst med et dobbelt formål inden for et område, hvor forskellene mellem de 25 medlemsstater er enorme. På den ene side skal batterierne og akkumulatorerne gøres renere ved at begrænse indholdet af tungmetaller som cadmium og kviksølv væsentligt, og på den anden side skal indsamlingen og genvindingen af de nævnte produkter forbedres.
Belgien kan i øvrigt bryste sig af et system, der er et foregangseksempel i Europa, med en indsamlingsprocent på 59 %, hvor mange medlemsstater går i stå ved procentsatser på under 10 %.
Med udgangspunkt i medlemsstaternes gode erfaringer fastsætter dette direktiv ambitiøse mål for indsamling: 40 % efter seks år og 60 % inden for 10 år.
Disse mål kan ikke nås uden en afbalanceret politik, som tager hensyn til hele den økonomiske kæde, og hvis aktionsområde indbefatter samtlige aktører, fra producenten over forhandlerne til forbrugeren.
Det er en grundlæggende forudsætning for, at vi i fremtidens Europa kan producere bedre og indsamle mere til fordel for miljøet og forbrugerne. 
Bogusław Sonik (PPE-DE ),
   Direktiv 91/157/EØF, som snart udløber, og som opstiller målene for nyttiggørelse og bortskaffelse af akkumulatorer, udgjorde en del af den samlede miljølovgivning, der blev integreret i tiltrædelsestraktaterne efter forhandlingerne.
Kommissionen foreslår nu, at der indføres en ny ordning for indsamling, forarbejdning og neutralisering af brugte batterier og akkumulatorer. Polen har omsat bestemmelserne i det foregående direktiv til national lov og er nu i færd med at implementere den. Pludselig bliver der så foreslået nye løsninger og opstillet mål for indsamlingen, der er meget højere end tidligere. Der er ingen tvivl om, at det er den rigtige måde at garantere sikkerheden og forbedre miljøet i Europa på, men denne proces bør være kompatibel med de løsninger, der er implementeret hidtil. Det er desværre et faktum, at størstedelen af ordførerens ændringsforslag ikke er underbygget af undersøgelser eller evalueringer af det nye direktivs indvirkning på denne sektors økonomiske udvikling. Det er i sidste instans virksomhedsindehaverne, der skal bære omkostningerne i forbindelse med indførelsen af den nye lovgivning.
De fleste medlemsstater vil ikke være i stand til at opfylde de indsamlingsmål, der er angivet i betænkningens ændringsforslag 26 og 27. De nye medlemsstater er stadig i færd med at indføre komplekse ordninger for indsamling af brugte batterier i overensstemmelse med direktivet. Der er ingen rationel begrundelse for indsamlingsmål på 40 % og 60 % på nuværende tidspunkt, og forslaget om at forhøje genanvendelsesmålet til 55 % er ligeledes uacceptabelt og ubegrundet.
Desuden kræver planer for effektiv indsamling af batterier nødvendigvis en bevidstgørelse og skabelse af en tradition for batteriindsamling på græsrodsniveau. Det betyder, at nye løsninger kræver en langsigtet tilgang. 
Catherine Stihler (PSE ),
   Der er ingen tvivl om, at vi er nødt til at nedbringe forureningen fra batterier og øge genanvendelsen af batterier. Nikkel-cadmium-batterier forurener særligt meget. Kompromiset om nikkel-cadminum er realistisk, idet man får en overgangsperiode på fire år, før der indføres et fuldstændigt forbud på verdensplan. Dette vil betyde, at branchen for batteridrevet håndværktøj får tid til at indføre alternativer, der forurener mindre. Jeg håber, at vi ikke ser overskrifter i morgen om, at EU vil forbyde batteridrevet håndværktøj. 

Eija-Riitta Korhola (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg er som ordfører for udtalelsen fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed lettet over, at resultatet vedrørende energitjenestedirektivet blev forbedret under forhandlingerne med Rådet. Rådet anlagde således en realistisk tilgang til Parlamentets og Kommissionens forslag.
Jeg håbede, at dette direktiv ville give mulighed for at korrigere den konkurrenceforvridning, som det mislykkede direktiv om handel med emissioner medfører. Jeg modsatte mig til det sidste, at der blev opstillet fælles besparelsesmål med bindende virkning for alle medlemsstater, fordi jeg mente, de ville straffe lande, der allerede havde gennemført besparelsesforanstaltninger i længere tid.
Det kan måske forekomme paradoksalt, men hvis vi behandler medlemsstaterne ens, giver vi dem ulige vilkår. For nogle var de mål, Kommissionen foreslog, reelt meget vanskelige at nå, mens de for andre var latterligt lette. Det ville have været en konkurrenceforvridende faktor inden for det indre marked. Et kriterium for besparelsesforanstaltninger er nu omkostningseffektivitet, hvilket giver medlemsstaterne et hårdt tiltrængt spillerum. Det er min fortolkning af resultatet. Nu vil der ikke blive nogen overdreven prioritering af foranstaltninger, i stedet vil der f.eks. også kunne anvendes frivillige aftaler.
Det endelige resultat vil dog også indebære en risiko, hvis komitologiproceduren ikke følger fornuftsbetingede og retfærdige retningslinjer. Der er en risiko for overdrevet bureaukrati. Den metode, vi skal starte med at bruge til beregning af besparelser, bør være retfærdig og fleksibel og frem for alt sikre en retfærdig behandling af de lande, der allerede har gennemført besparelser i en årrække. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   Parlamentet har vedtaget et kompromis, der er ringere end de oprindelige forslag, men bestræbelserne for at fremme større energieffektivitet er positive, og vi støtter derfor foranstaltningerne med dette sigte.
Det endelige forslag anerkender, at den offentlige sektor kan spille en vigtig rolle på dette område, f.eks. ved at igangsætte pilotprojekter for større energieffektivitet, tildele offentlige kontrakter, opstille energieffektivitetskriterier og prioritere fremme af bedre energiudnyttelse, men det lægger samtidig vægt på fri konkurrence.
Vi har besluttet ikke at stemme ved den endelige afstemning, fordi vi er uenige i ændringsforslag 60, der er helt ved siden af. Vi kan ikke acceptere, at man, når det drejer sig om energieffektivitet, lægger vægt på at liberalisere markedet, sådan som ordføreren har gjort, eller på, at det sikres, at der er "fair konkurrence og ensartede vilkår for alle energileverandører". Vi mener, at det er en sektor af strategisk betydning, hvor det offentlige fortsat skal spille en helt central rolle. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren og Lars Wohlin (IND/DEM ),
   Vi har stemt nej til samtlige ændringsforslag, da vi ikke mener, at Europa-Parlamentet skal have et syn på, hvordan medlemsstaterne skal spare energi. Det håndteres bedst af medlemsstaterne selv. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   EU skal udvise større konsekvens i spørgsmålet om energieffektivitet. Det gælder både, når det drejer sig om at leve op til sine ord - og handlinger - i forhold til de store miljøaftaler som f.eks. Kyoto, og når det handler om fornuftig økonomisk og miljømæssig adfærd. Hovedvægten i dette spørgsmål skal efter min opfattelse lægges på begreberne effektivitet og fornuft, der bør være retningsgivende for vores energi- og miljøpolitik. 

Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   Forslaget til ændringsbudget nr. 8/2005, ændret ved ændringsskrivelse af 16. november 2005, vækker bekymring, fordi det annullerer anmodningen om yderligere betalinger på 650 millioner euro til strukturfondene - hvor det skal erindres, at der allerede var tilvejebragt ca. 380 millioner euro ved overførsler fra andre udgiftsområder - og skærer det samme beløb fra udgifterne til landbrugsmarkederne.
Det vækker også bekymring, fordi de betalinger, der er foretaget, og de få anmodninger, der er modtaget fra de nye medlemsstater, på ingen måde sikrer, at bevillingerne på strukturområdet kan gennemføres, når vi ydermere befinder os ved afslutningen af den nuværende finansieringsramme, og den såkaldte N+2-regel gælder, så de forpligtelsesbevillinger, der ikke gennemføres inden to år, automatisk annulleres.
Tilbageførsel af egne indtægter til medlemsstaterne når op på ca. 3,9 milliarder euro, hvilket de største nettobidragydere selvsagt nyder godt af. Mens der ikke skabes de nødvendige betingelser for, at strukturfondene kan gennemføres effektivt og fuldt ud, vil disse tilbageførsler endnu en gang blive brugt til at omgå nogle af de begrænsninger, som stabilitetspagten pålægger, og dermed nedbringe underskuddet i nogle af disse lande. 

Claude Moraes (PSE ),
   Ved denne afstemning stemte jeg hverken ja eller nej til ændringsforslag 11 på grund af problemer i forhold til min valgkreds i London. 

Fernand Le Rachinel (NI ),
   Den foreslåede procedure blotlægger omfattende juridiske mangler. Der er tale om en totrinsprocedure: 
1. Først udarbejder dommeren efter indgivelsen af en anmodning en europæisk betalingsmeddelelse, som forkyndes for debitor, hvorefter sidstnævnte har tre uger til at klage.
2. Dernæst udstedes et europæisk betalingspåbud, såfremt debitor ikke klager. 
Denne tvedelte procedure begrunder forslagsstillerne med den risiko, der skulle være forbundet med straks at udstede et uigenkaldeligt dokument. 
For at lette proceduren og sikre debitors rettigheder virker det dog mere fornuftigt kun at have én etape, dvs. straks at udstede det europæiske betalingspåbud og gøre det eksigibelt. Til gengæld
- skal indsigelsesfristen forlænges,
- og denne frist skal først begynde at løbe, når debitor rent faktisk har modtaget forkyndelsen personligt.
Derfor afviser vi ændringsforslag 12, som gør det muligt at dømme en borger, uden at denne er blevet gjort bekendt med afgørelsen.
Endelig bør valget mellem at forkynde betalingspåbuddet ved stævningsmand eller ved fremsendelse med posten i ændringsforslag 20 slettes. Forkyndelsen ved stævningsmand skal være obligatorisk i lyset af postvæsenets mangler i visse lande, f.eks. Frankrig. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   Der er en enorm økonomisk gevinst ved forenklede og hurtige procedurer, hvilket de lande, der har både sikre og hurtige retssystemer, udmærket er klar over.
En europæisk betalingspåbudsprocedure vil skabe større retssikkerhed omkring handelstransaktionerne, således som man har set det med tilsvarende nationale instrumenter. Som flere medlemsstater imidlertid har påpeget, skal det sikres, at dets anvendelsesområde ikke går videre end, hvad der er rimeligt og fornuftigt i samarbejdet mellem suveræne stater.
På denne baggrund har jeg stemt for. 

Francesco Enrico Speroni (IND/DEM ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg mener, at vi i dag har begået en alvorlig uretfærdighed ved ikke at beskytte hr. Gollnischs immunitet. Han talte som parlamentsmedlem, og jeg vil ikke komme nærmere ind på det, han sagde. Vi burde - og her bruger jeg med vilje konditionalis - være beskyttet, når vi udtaler os som parlamentsmedlemmer, uanset hvad vi siger.
Det er ikke det første tilfælde, hvor et parlamentsmedlem, der har talt, skrevet eller givet sin mening til kende uden for Parlamentet, er blevet beskyttet. Dette gælder dog ikke for hr. Gollnisch, og det skyldes sikkert ikke det, som han sagde, men hans politiske tilhørsforhold, som nogle ikke bryder sig om. De glemmer dog, at vi her i Parlamentet er ligeværdige og har lige rettigheder. 
Luca Romagnoli (NI ).
   - Hr. formand, kære kolleger, med demokrati og gennemsigtighed har jeg været så smart at tage et par sekunder fra Dem på den eneste mulige måde for dem, der ikke tilhører de såkaldte store grupper. Det betyder dog ikke, at det parlamentariske immunitetsinstrument ikke burde underlægges nogle helt andre regler.
Det, som jeg sagde før, er meget alvorligt, og alle parlamentsmedlemmer - uanset deres holdninger og politiske tilhørsforhold - burde mærke sig dette, for det, der i dag er sket for Bruno Gollnisch, blot fordi han under en debat og med fuld udøvelse af sit hverv turde komme med udtalelser, som andre ikke er enige i, kunne ske for dem selv en dag. Det er skændigt. 
Andreas Mölzer (NI ).
   - Hr. formand, jeg har stemt imod at ophæve den parlamentariske immunitet for Bruno Gollnisch, fordi jeg betragter retsforfølgelsen af ham som utilsløret moralsk terror mod en kontroversiel parlamentariker og videnskabsmand. I artikel 10 i den europæiske menneskerettighedskonvention, i artikel 19 i menneskerettighedserklæringen og i artikel 11 i chartret om grundlæggende rettigheder garanteres ytringsfriheden. Det har flertallet i Parlamentet åbenbart glemt. Bruno Gollnisch talte på en politisk pressekonference i Lyon den 11. oktober 2004, og det gjorde han naturligvis som politiker, der primært er medlem af Europa-Parlamentet. Man kan være uenig i hans udtalelser dengang om samtidshistorien. Men de blev naturligvis fremsat i hans funktion som medlem af Europa-Parlamentet. Og i denne egenskab bør han efter al ret være beskyttet af immunitet. 
Carl Lang (NI ).
   - Hr. formand, den parlamentariske immunitet har til formål at beskytte parlamentsmedlemmernes ytringsfrihed. Ifølge fast retspraksis i Europa-Parlamentets Retsudvalg er det et grundlæggende princip, at immuniteten i de tilfælde, hvor et anklaget medlems handlinger udgør en del af hans eller hendes politiske virksomhed eller direkte er forbundet hermed, ikke vil blive ophævet.
Ifølge samme retspraksis omfatter dette meningstilkendegivelser, der antages at være omfattet af et medlems politiske virksomhed, og som er afgivet ved demonstrationer eller offentlige møder, i politiske tidsskrifter, i pressen, i en bog, i fjernsynet og endda under en retssag.
I vores kollega hr. Gollnischs tilfælde er der ingen tvivl om, at denne veletablerede retspraksis er blevet partipolitisk omgået her i Parlamentet. Hr. Gollnisch har juridisk uret, fordi han er i politisk mindretal. De afpasser Deres retsopfattelse efter forholdene. Hvad gør De her i Parlamentet, hvor demokratiske værdier og retsprincipper står centralt? Da hr. Gollnischs parlamentariske immunitet ikke er blevet beskyttet i dag, lever dette Parlament ikke op til de principper, det skilter med, og det er uværdigt og uretfærdigt! 
Bruno Gollnisch (NI ).
   - Hr. formand, flertallet af Parlamentets medlemmer har netop af politiske årsager besluttet ikke at beskytte min immunitet. Jeg noterer mig dog med tilfredshed, at mange kolleger, der ikke tilhører min politiske gruppe, har været med til at forsvare mig, og især er jeg tilfreds med, at alle de anklager, der var i fru Wallis' udkast til betænkning, forsvandt, sådan som et flertal i udvalget krævede, utvivlsomt for at lette dets samvittighed.
Grundlaget for denne afgørelse er absurd og usædvanligt. Jeg skulle have udtalt mig uden for rammerne af min parlamentariske virksomhed, hvilket er forkert! Men under de aktuelle politiske omstændigheder er det, at det er lykkedes mig at få slettet alle de passager, der kunne være skadelige for mig med hensyn til indholdet i mine bemærkninger, er allerede en halv sejr. Som La Rochefoucauld sagde, er hykleri syndens hyldest til dyden, og jeg ser mine politiske modstanderes listige fremgangsmåde som et bevis på den mildest talt ubehagelige situation, de står i, hvad angår indholdet i denne sag. 
Det er imidlertid en kendsgerning, at alt dette sker på et tidspunkt, hvor flere, bl.a. hr. de Villepin, hr. Chirac og ...
Formanden.
   - De havde et minut, hr. Gollnisch. Stemmeforklaringer må højst vare et minut. En af Deres bemærkninger og grunden til, at Deres immunitet er blevet ophævet, var "det er op til historikerne at diskutere, hvorvidt gaskamrene fandtes". Den bemærkning tilskynder mig til igen at besøge lejren Natzweiler-Struthof i Vogeserne, hvilket jeg skal i januar.
Dette er ikke , hr. Gollnisch. Det er Europa-Parlamentet.
Jeg giver ordet til hr. Vanhecke. 
Frank Vanhecke (NI ).
   - Hr. formand, ærlig talt væmmes jeg ved tanken om, at Parlamentet under disse omstændigheder uddeler Sakharov-prisen i betragtning af det store hykleri, for ophævelsen af hr. Gollnischs parlamentariske immunitet er ikke kun en skændsel for Parlamentet, men også skadeligt for demokratiet. Det er ikke engang nødvendigt, at vi udtaler os om sagens kerne, for den, som kalder sig demokrat, skal først og fremmest lægge vægt på retten til ytringsfrihed for alle dem, som vedkommende ikke er enig med.
Parlamentet har tradition for at forsvare den parlamentariske immunitet. At der nu gøres en ad hoc-undtagelse for hr. Gollnisch, finder jeg frygtindgydende. Folk som Robespierre, Freisler, Beria og deres feje håndlangere her i Parlamentet har vi tydeligvis endnu ikke fået bugt med. 
Philip Claeys (NI ).
   - Hr. formand, jeg har stemt imod Wallis-betænkningen, fordi den strider mod den tradition, at Parlamentet ikke indvilliger i ophævelse af immuniteten i tilfælde, hvor der bliver givet, eller formodes at blive givet, udtryk for en forkert holdning. Hvis vi begynder på det, kan vi lige så godt afskaffe selve begrebet parlamentarisk immunitet. 
Fernand Le Rachinel (NI ).
   - Hr. formand, denne betænkning, i hvilken det konkluderes, at hr. Gollnischs immunitet ikke skal beskyttes, ser stort på alle almindelige principper om privilegier og immunitet samt de kompetente udvalgs faste retspraksis. Den har også indledt en betingelsesløs heksejagt og dermed overtaget de franske retslige og politiske myndigheders holdning, for der er ingen grund til, at hr. Gollnisch ikke skulle være kommet med de udtalelser, han kom med efter sommerferien på en pressekonference om Anden Verdenskrig. De er på uberettiget og skandaløs vis blevet taget ud af sammenhængen. 
Hvis det havde været en anden, der havde fremført disse bemærkninger, ville de ikke have vakt så megen ståhej. De ville ikke engang være blevet trukket tilbage. Det har det franske statsoverhoved, hr. Chirac, netop bevist. Hr. formand, hele denne sag bærer præg af politisk manipulation med det ene mål at fjerne en ulastelig herre fra den politiske scene. 
Formanden.
   - Jeg vil gerne påpege, at jeg finder hr. Gollnischs bemærkninger anstødelige. 
Marie-Arlette Carlotti (PSE ),
   På en pressekonference den 11. oktober 2004 kom hr. Gollnisch med nogle bemærkninger, der tilsyneladende såede tvivl om gaskamrenes eksistens.
Men disse forbrydelser er historiske kendsgerninger. At benægte eller bestride dem er en forbrydelse. Og det er op til det franske retsvæsen at give dom i sagen i overensstemmelse med Gayssot-loven, som forbyder offentlige taler, der bestrider forbrydelser mod menneskeheden.
Parlamentsmedlemmernes ytringsfrihed skal naturligvis beskyttes. Men denne afstemning har til formål at stille en mand, en universitetsprofessor, til ansvar for sine handlinger.
Derfor stemmer jeg for ophævelsen af hr. Gollnischs parlamentariske immunitet. Denne afstemning bærer for et meget stort flertal af Europa-Parlamentets medlemmer et budskab om, at revisionisme ikke har sin plads i et "aldrig mere"-Europa.
Jean-Marie Le Pen (NI ),
   Mærkeligt nok er et af de grundlæggende punkter i sagen om vores kollega, hr. Gollnisch, som ikke desto mindre var at finde i de tre første udgaver af fru Wallis' betænkning, forsvundet i den sidste. Det drejer sig om . Det er formodningen om, at retsforfølgelsen hidrører fra et ønske om at skade medlemmets politiske virksomhed. Europa-Parlamentet har et princip om, at immuniteten ikke ophæves, når der foreligger en mistanke om, at retsforfølgelsen har til hensigt at skade medlemmets politiske virksomhed. Denne sag er imidlertid præget af en overflod af beviser på denne . Der er ikke talt om simpelt gætværk.
Den politiske magts indblanding i sagen er klar i skikkelse af den tidligere justitsminister, hr. Perben, som er hr. Gollnischs direkte politiske modstander, da han stiller op til kommunalvalget i Lyon. Det er ham, der personligt har krævet retsforfølgelsen indledt, selv om hr. Gollnisch blev erklæret uskyldig under undersøgelsen. Det indrømmede statsadvokaten i Lyon i et kommuniké, der dengang blev offentliggjort af hele den franske presse. Det er derfor uklart, hvorfor ordføreren i sidste ende har udelukket denne . Det fremgår ikke desto mindre af kendsgerningerne og omstændighederne omkring denne sag, at de retslige myndigheders foranstaltninger har til formål at hindre medlemmets politiske virksomhed. 

Richard Seeber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i Fourtou-betænkningen beskæftigede vi os med begivenheder i Spanien, i regionen Valencia. Mange europæiske borgere har følt sig meget uretfærdigt behandlet her på grund af dårlige regionale bestemmelser og især forkert fortolkning af dem fra regionale, lokale og statslige myndigheders side. Det er positivt, at regionen Valencia efter vores indsats har været meget samarbejdsvillig og nu frem for alt ændrer loven. Den nye lov er under udarbejdelse.
Vi bør præcisere, at Europa-Parlamentet ikke har kompetence til at ophæve dårlige regionale bestemmelser. Når det gælder europæisk lovgivning, skal man naturligvis skride ind, men Europa-Parlamentet har ikke ansvaret for alting. 
José Manuel García-Margallo y Marfil (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil komme med tre bemærkninger og en afsluttende kommentar.
Da mange af ordførerens egne ændringsforslag er blevet forkastet, indeholder den betænkning, vi netop har stemt om, en række tåbeligheder, som Parlamentet ikke kan se bort fra. I henhold til den endelige formulering af afsnit 6, og ikke som det burde have været formuleret i henhold til ordførerens betænkning, forpligter den nationale og regionale lovgiver sig til at indføre en række konkretiseringer, der henhører under deres enebeføjelser. Jeg påberåber mig ikke her nærhedsprincippet: Det er et klart overgreb mod kompetencerne. Det samme er tilfældet med den , der ønsker at ophæve anvendelsen af en retmæssig lov, der er vedtaget af et retmæssigt regionalt parlament, og som ikke er kendt ugyldigt af forfatningsdomstolen: Europa-Parlamentet begår et klart overgreb mod kompetencerne.
For det andet refereres der i betragtning J, hvilket også er i modstrid med ordførerens eget ændringsforslag, på opfordring af de spanske socialdemokrater til forekomsten af strafbare forhold. Som det er formanden bekendt skal strafbare forhold i alle retsstater håndhæves, pådømmes og præciseres af en domstol i overensstemmelse med et meget gammelt princip: .
Gerard Batten, Graham Booth, Jeffrey Titford and Thomas Wise (IND/DEM ),
   Parlamentsmedlemmerne fra UKIP har stemt imod denne betænkning - ikke fordi de ikke har sympati og forståelse for de husejere i Valencia, der er blevet frataget deres ejendomsret som følge af en uretfærdig lovgivning - men fordi de kraftigt modsætter sig EU's charter om menneskerettigheder, som ikke har juridisk gyldighed, men som i denne betænkning bruges som argument for EU's indgriben i denne sag. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren og Lars Wohlin (IND/DEM ),
   Byggeri i den selvstyrende region Valencia er ikke et spørgsmål, som Europa-Parlamentet eller EU overhovedet skal beskæftige sig med. At dømme ud fra betænkningen hører samtlige politiske spørgsmål under EU-institutionernes ansvar. Det indebærer, at medlemsstaternes valgte forsamlinger, forskellige former for valgte regionsforsamlinger og flere af de borgervalgte lokalforsamlinger kan behandles fuldstændig hensynsløst.
Vi stemmer imod denne betænkning. 
Carl Schlyter (Verts/ALE ),
   Jeg mener ikke, at EU skal blande sig i, hvordan et land udfører sin detailplanlægning. Men i dette tilfælde har det omhandlede lands grønne politikere udtrykkeligt anmodet mig om at stemme for en sådan indblanding, da deres demokrati er i fare. Bygherrerne bestikker politikere, og de bekymrer sig ikke om lovgivning eller demokrati. Mine kolleger mener, at der skal gøres opmærksom på problemet uden for landet, hvis "systemet" skal reagere. Derfor stemmer jeg for udtalelsen om det andragende, som 15.000 personer har indsendt til Parlamentet. Det indebærer dog ikke, at jeg vil ønsker, at konklusionerne skal blive lovgivning, der gælder i hele EU. 
John Whittaker (IND/DEM ),
   Som gruppe er vi imod, at EU kan fortsætte på denne måde uden for rammerne af nogen som helst traktat, hvilket vil skabe en retspraksis, der giver EU mulighed for at blande sig i politikken i kommuner og større byområder, arkitektoniske spørgsmål i medlemsstaterne samt den økonomiske situation for ejere af fast ejendom og lejere. Under alle omstændigheder er det ulovligt at give en tekst af politisk karakter juridisk status. (Betragtning L) Derfor har vi stemt imod denne betænkning. 

Christoph Konrad (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, kære kolleger, vi har netop stemt om Bersani-betænkningen, som jeg har fulgt som skyggeordfører i Parlamentet. Denne betænkning er et godt kompromis mellem dem, som ønsker større skattekompetence til EU, og dem, som afviser det, både hvad angår beregningsgrundlaget for virksomheder og skattesatsen for virksomhedsbeskatningen. Men netop under denne afstemning fik jeg meddelelse om, at Domstolen har truffet afgørelse i Marks [amp] Spencer-sagen. Her er situationen, at der i forbindelse med en konsolidering pludselig skal være mulighed for, at denne virksomhed kan konsolidere over- og underskud fra Europa i Storbritannien, og at Det Forenede Kongerige skulle betale et tocifret millionbeløb til virksomheden.
Jeg vil ikke bedømme denne sag. Jeg vil kun påpege, at vi ønsker en fælles lovgivning. Europa-Parlamentet er lovgiver, og det er vi som medlemmer også. Her har vi endnu en gang et tilfælde af, at domstolene afgør, hvad der er ret, hvilket bør diskuteres principielt på et tidspunkt. Jeg mener ikke, at det kan være fremtiden for EU! 
Ole Christensen, Dan Jørgensen, Henrik Dam Kristensen, Poul Nyrup Rasmussen og Britta Thomsen (PSE ),
   . - Delegationen støtter minimumsskattesatser og en fælles konsolideret skattebase for selskaber, der opererer i mindst to lande. En fælles konsolideret skattebase og minimumsskattesatser for selskaber vil gøre det indre marked mere velfungerende og samtidig bekæmpe den trend til skattekonkurrence, der truer vore sociale modeller i Europa.
Delegationen finder ikke, at hjemstatsbeskatningprincippet er en god idé, eftersom dette kan være konkurrenceforvridende mellem nabolande med forskellige skatteregler. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   Virksomhedsbeskatning var allerede et element i den såkaldte Monti-pakke om skatteharmonisering. Med vedtagelsen af Lissabon-strategien har ønskerne om at indføre et indre marked uden skattemæssige hindringer fået et skub fremad. I overensstemmelse med artikel 94 i EF-traktaten om indbyrdes tilnærmelse af de nationale love sigter det foreliggende forslag på at indføre et fælles konsolideret selskabsbeskatningsgrundlag.
Hensigterne er tydelige: nemlig at fjerne skattebarriererne for de virksomheder, der udfører grænseoverskridende transaktioner, og skabe betingelser for, at de store multinationale virksomheder kan operere under én fælles ordning for udbyttebetaling og udligning af overskud og underskud, så omstruktureringer, fusioner og virksomhedsovertagelser kan foregå lettere. Det vil således styrke statutten for det europæiske selskab ved at øge disse virksomheders muligheder for "lovlig" skatteunddragelse, men ikke forebygge skatteflugt, i modsætning til det, der hævdes. Europa-Parlamentet foreslår på maksimalistisk vis ligefrem at indføre forstærket samarbejde på dette område, hvis nogle medlemsstater ikke ønsker at følge trop.
Vi har altid vendt os mod disse tiltag, fordi de ikke blot er et overgreb mod medlemsstaternes suverænitet på skatteområdet, men også fordi de ikke løser det grundlæggende problem, at størstedelen af skattebyrden ligger på arbejde. Vi har derfor stemt imod denne betænkning. 
Claude Moraes (PSE ),
   Jeg glæder mig over Kommissionens arbejde på dette område. Jeg ønsker imidlertid ikke at foregribe resultaterne af arbejdet i EU's tekniske arbejdsgruppe, som er nedsat for at behandle dette spørgsmål ved at anbefale lovgivning på dette område.
Jeg mener, at EU bør undersøge alle metoder med henblik på at tiltrække investeringer og er ikke overbevist om, at et harmoniseret skattegrundlag vil tiltrække yderligere udenlandske investeringer, navnlig til the City of London. 
Eoin Ryan (UEN ),
   Jeg står fast i min overbevisning om, at konkurrence på skatteområdet er af vital betydning. Jeg afviser fuldstændig, at en forhøjelse af skatterne med henblik på harmonisering, kan udgøre en løsning på Europas manglende konkurrenceevne.
Et konsolideret skattegrundlag vil betyde, at medlemsstaternes skattepolitik lægges i spændetrøje. Hvis en regering ønsker at kickstarte en økonomisk aktivitet ved at yde skattebegunstigelser til forskning og udvikling, vil den pågældende medlemsstat skulle indhente forudgående godkendelse med enstemmighed i Rådet.h
Er det vores vision for Europa? Hvor en konsolideret metode betyder, at det er nødvendigt med forudgående godkendelse fra alle 25 medlemsstater, når landene skal fastlægge deres hjemlige skattepolitik? Og mens Europa har travlt med sådanne beslutninger, betyder konkurrencen på de globale markeder, at investorerne simpelthen går videre. Det er ikke min vision for Europa. Fleksibilitet på skatteområdet er af afgørende betydning for en forbedring af Europas konkurrenceevne.
F[amp]U er et element i det samlede mix, der afgør konkurrenceevnen. Vi må ikke glemme, at beskatning er et andet. Og konkurrence på skatteområdet er sundt.
Ifølge denne betænkning kan "tendensen i retning af konkurrence om skatteprocenten føre til faldende i indkomstskatter". Det er en meget kortsynet holdning, ikke mindst fordi eksemplerne fra Polen og Irland modbeviser den. 
Peter Skinner (PSE ),
   Labour-gruppen i Europa-Parlamentet - EPLP - hilser Kommissionens arbejde på dette område velkommen, men ønsker imidlertid ikke at foregribe resultaterne af arbejdet i EU's tekniske arbejdsgruppe, som er nedsat for at behandle dette spørgsmål ved at anbefale lovgivning på dette område.
EPLP mener, at EU bør undersøge alle metoder med henblik på at tiltrække investeringer og er ikke overbevist om, at et harmoniseret skattegrundlag vil tiltrække yderligere udenlandske investeringer.
EPLP har den holdning, at denne harmonisering af skattegrundlaget kan føre til højere skatter med harmonisering på et senere tidspunkt, hvilket ikke er ønskværdigt.
EPLP støtter et styrket samarbejde, hvis medlemsstaterne ønsker at videreføre denne fremgangsmåde med et konsolideret skattegrundlag, så længe man følger de rette procedurer, og der ikke skabes præcedens for et fremtidigt samarbejde på skatteområdet. 


Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Alexander Nuno Alvaro for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om lagring af data behandlet i forbindelse med tilvejebringelse af offentlige elektroniske kommunikationstjenester og om ændring af direktiv 2002/58/EF (KOM(2005)0438 - C6-0293/2005 - 2005/0182(COD)) (A6-0365/2005). 
Franco Frattini,
   Hr. formand, mine damer og herrer, vores kompromis om det forslag til direktiv, som Kommissionen stillede for blot tre måneder siden, er resultatet af et seriøst, professionelt og intenst stykke arbejde, som de tre EU-institutioner har udført i fællesskab, og det er også resultatet af vores fælles vilje til at bekæmpe terrorisme og organiseret kriminalitet.
Hvis Parlamentet stemmer for det indgåede kompromis - og det håber jeg meget - vil EU's 25 medlemsstater få en fælles lovgivning om lagring af data fra telekommunikationstrafik, der gør retsvæsenets og politiets kamp for at beskytte de europæiske borgeres ret til sikkerhed mere effektiv. Det er i sig selv et vigtigt resultat, og det er det første skridt - men et væsentligt skridt - i retning af en gradvis harmonisering af de nationale lovgivninger.
Desuden vil dette - såfremt vi når til enighed - understrege muligheden for at tage vigtige spørgsmål op for de europæiske borgere inden for EU's rammer og ikke længere på mellemstatsligt plan. Dermed får ikke bare Kommissionen og Rådet, men i lige så høj grad Europa-Parlamentet mulighed for eller rettere ret til fuld deltagelse, og på dette sted vil jeg gerne offentligt understrege, at man takket være hr. Clarkes personlige engagement og modige beslutsomhed nåede til enighed i Rådet om at ændre retsgrundlaget til det nuværende forslag til direktiv, hvilket ikke så let ud for blot et par måneder siden. Dette resultat og dette kompromis gør det efter min mening muligt at finde en balance mellem behovet for sikkerhed og kravet om frihed. Det er en hovedmålsætning, som Kommissionen og jeg personligt følger.
Med kompromiset imødekommes nogle af de vigtigste krav, som ikke bare Rådet, men også og ikke mindst Parlamentet fremsatte under den heftige debat i de sidste par måneder. Vi har taget højde for grundlæggende krav som databeskyttelse og datasikkerhed, anvendelsen af sanktioner for illegal brug af de lagrede data og en begrænsning af direktivets anvendelsesområde, så det kun gælder for alvorlige forbrydelser.
Jeg vil ligeledes gerne gentage her i Parlamentet - hvilket jeg allerede har sagt til Rådet - at det er meget vigtigt, at nødvendigheds- og proportionalitetsprincipperne altid overholdes i henhold til artikel 15 - som vi har talt meget om - i det gældende direktiv fra 2002. Det er vigtige resultater, som sigter mod en beskyttelse af de europæiske borgeres grundlæggende rettigheder, og som overholder de generelle principper for EU-lovgivning.
Hr. formand, jeg vil gerne med en afsluttede bemærkning understrege og give udtryk for min taknemmelighed for kvaliteten af det arbejde, som Parlamentet har udført under vanskelige omstændigheder og på meget kort tid i forhold til den tid, som parlamentsarbejdet i gennemsnit tager. Vi må også erkende, at dette spørgsmål er forbundet med nogle meget komplekse aspekter set ud fra et juridisk, teknisk og økonomisk synspunkt, og for visse specifikke emners vedkommende var de oprindelige synspunkter tydeligvis grundlæggende meget langt fra hinanden. Netop af den grund vil jeg navnlig gerne give udtryk for min personlige taknemmelighed for og tilfredshed med arbejdet i Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, som jeg har deltaget i flere gange, og det arbejde, som udvalgsformanden hr. Cavada og ordføreren hr. Alvaro har udført.
Hr. formand, Kommissionen glæder sig således over det indgåede kompromis og anbefaler, at Europa-Parlamentet støtter dette kompromis ved navnlig at vedtage ændringsforslag 51-92 fra fru Roure og hr. Kreissl-Dörfler for De Europæiske Socialdemokraters Gruppe og hr. Reul for Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater.
Denne konsensus kan og bør efter min mening nå længere end til de ændringsforslag, som Europa-Parlamentets to største grupper har stillet, og jeg tror, at en endnu bredere konsensus her i Parlamentet ville vise borgerne denne vigtige institutions - og de tre EU-institutioners - store evne til at samarbejde for at give konkrete svar på vores medborgeres spørgsmål.
Charles Clarke,
   Hr. formand, først vil jeg gerne kraftigt understrege, at jeg tilslutter mig de følelser, som min ven, Kommissionens næstformand hr. Frattini, har givet udtryk for i dag.
Jeg mener, at der er foregået et meget vigtigt og konstruktivt samarbejde, både mellem Rådet og Kommissionen og mellem Rådet og Parlamentet. Jeg vil navnlig udtrykke min påskønnelse over for hr. Cavada og alle medlemmer af Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, inklusive hr. Alvaro, og ledere af grupperne for vores samarbejde om og drøftelse af disse spørgsmål.
Vi er ved at nå til vejs ende med det britiske formandskab, og det glæder mig at få mulighed for at deltage i denne forhandling. Det har været et af de vigtigste punkter på vores dagsorden, og jeg håber, at vi kan være enige om, at disse forslag udgør en chance for, at alle de tre europæiske institutioner, Parlamentet, Kommissionen og Rådet, kan stå samlet over for terrorisme og organiseret kriminalitet og sende et budskab om, at vi er fast besluttede på at arbejde sammen for at nå disse ting.
Jeg stolt over det, vi har opnået under dette formandskab. Vi er blevet enige om EU's strategi for terrorbekæmpelse. Vi har taget skridt til at forbedre informationsudvekslingen med henblik på retshåndhævelse. Vi har vedtaget en strategi til bekæmpelse af radikalisering og rekruttering af terrorister. Vi har indført et program for EU med henblik på at beskytte infrastruktur af vital betydning mod skrækkelige angreb. Vi har indført ekspertevaluering af praksis for og udvikling af terrorbekæmpelse. Vi har vedtaget et direktiv om hvidvaskning af penge. Vi har vedtaget forslag med henblik på at forbedre informationsudvekslingen mellem retshåndhævende instanser, og vi har udarbejdet en europæisk handlingsplan med henblik på at bekæmpe menneskesmugling. I den forbindelse vil jeg gerne henlede opmærksomheden på, at vi også har flyttet spørgsmålet om indvandring langt højere op på EU's dagsorden. Det er en betydelig række af resultater. Men personligt tillægger jeg det emne, vi diskuterer i dag, størst betydning: målsætningen om at indføre fælles standarder for lagring af telekommunikationsdata.
Som hr. Frattini sagde, har det været en ærlig debat - hvor alle er parat til at tage del i diskussionen - men også en vanskelig debat, fordi det slet ikke har været let af finde løsninger på de principielle og tekniske spørgsmål. Jeg har selv bestræbt mig på at lytte mest muligt til de synspunkter, der er kommet til udtryk i Parlamentet, og drøfte med mine kolleger i Rådet, hvordan vi kan samarbejde. For at sige det lige ud var der en vis skepsis i Rådet over for tanken om at nå frem til en aftale efter førstebehandlingen og en procedure af denne type. Man var ikke sikker på, at det ville være muligt at nå en aftale.
Derfor er dagen i dag så vigtig. Det er meget vigtigt for mig at sige, at navnlig Europa-Parlamentet, og ikke kun Rådet og Kommissionen, engagerer sig i forslag på dette område.
De værktøjer, vi taler om, de telekommunikationsdata, vi beskriver, er vigtige for efterforskningen og afsløringen af terrorisme og kriminalitet. Efter min mening er det vigtigt, at vi skaber et forholdsmæssigt og afbalanceret retsgrundlag for lagring af data, som ellers ville blive slettet eller anonymiseret. Forskelle i praksis vedrørende datalagring betyder, at efterforskeres og anklageres mulighed for at afsløre og retsforfølge kriminelle for at forhindre dem i at gøre skade eller at fange dem, efter at de har gjort skade, afhænger af, hvilken udbyder af kommunikationstjenester en mistænkt, et offer eller et vidne har brugt, eller hvilken medlemsstat de har befundet sig i. Den forskel giver frit spil til vores modstandere inden for kriminalitet, og det er dette hul, vi forsøger at lukke med dette direktiv, som jeg håber, vi vil vedtage i dag.
Vi har mange eksempler, hvoraf jeg fremlagde nogen for Udvalget om Borgernes Rettigheder i september 2005, hvor kommunikationsdata er blevet brugt til at spore medlemmer af terrorceller, til at hjælpe med til at identificere mordere og til at befri ofre for bortførelser samt til at sætte ind over for dem, der organiserer meget alvorlig kriminalitet.
Holdningen i Rådet, som støttes af Kommissionen, har til formål at finde et kompromis mellem Parlamentet og Rådet, navnlig behovet for at skabe balance mellem behovet for retshåndhævelse og individets ret til privatliv ved at indføre specifikke bestemmelser for databeskyttelse. Med de nuværende ændringer vil direktivet forpligte medlemsstaterne til at sikre lagring af data med henblik på efterforskning, afsløring og retsforfølgelse af alvorlig kriminalitet og kun det. Det var det ønske, der specifikt kom fra Europa-Parlamentet. Mange sagde til os, at vi var nødt til at sikre, at det var begrænset til alvorlig kriminalitet på fællesskabsplan. Vi har reageret på dette med det, der fremlægges nu, og som Rådet har accepteret.
Med hensyn til lagringsperioder er det tidsrum, der foreslås i kompromiset, seks til 24 måneder, et kompromis mellem de lande i Rådet, der ønskede en meget længere maksimumsperiode - og der var nogle i Rådet, der i princippet er imod, at vi overhovedet lovgiver på dette grundlag - og nogle i Parlamentet, der ville have foretrukket en kortere lagringsperiode. Jeg mener, at kompromiset vil give de retshåndhævende myndigheder mulighed for at få de data, de har brug for, uden uforholdsmæssigt kraftige indgreb i privatlivets fred.
Formandskabet tog hensyn til den bekymring, som medlemsstaterne og erhvervslivet samt medlemmer af Parlamentet gav udtryk for vedrørende udgifterne, navnlig til lagring af datatyper som ubesvarede opkald. Derfor er datalisten i direktivet blevet indskrænket og data om ubesvarede opkald holdes fuldstændig uden for dækningsområdet. Det er også en af grundene til, at jeg støttede Kommissionens og Rådets forpligtelse til at foretage en regelmæssig gennemgang af effektiviteten af anvendelsen af direktivet i samarbejde med Europa-Parlamentet, Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse samt repræsentanter for erhvervslivet. Situationen udvikler sig hurtigt, og det er vigtigt, at alle institutioner arbejder sammen om at holde os ajour med, hvordan vi bedst kan håndtere den.
Som nævnt tog Rådet også Parlamentets bekymring vedrørende databeskyttelse og sikkerhed meget alvorligt. Derfor omfatter ændringsforslagene artikler om databeskyttelse, dataadgang og sanktioner i tilfælde af datamisbrug. Jeg er fuldstændig enig i Parlamentets udtalelser om, at data skal sikres og kun lovligt kan afsløres for mennesker, der har lovlig adkomst til at se dem. Der bør ikke være almindelig adgang.
Jeg ved, at dette har været en vanskelig forhandling, og emneområdet er teknisk og kompliceret. Derfor glæder jeg mig over kravet om, at Kommissionen skal foretage en fuldstændig evaluering af direktivets anvendelse og dets indvirkning på erhvervslivet og forbrugerne.
Vores ret til privatliv, vores ret til ejendom, vores ret til ytringsfrihed og vores ret til livet trues alle af terrorister og kriminelle. Jeg mener, at navnlig i dette demokrati har demokratiske politikere pligt til og ansvar for at beskytte disse rettigheder gennem den type praktiske foranstaltninger, som vi aftaler her. Jeg håber, at vi ved afslutningen af denne forhandling kan sige, at vi har opnået det.
Jeg mener, at Kommissionens forslag som ændret af Rådet og med Parlamentets støtte vil sikre et instrument, der udgør en bedre balance mellem behovet for at lagre data med henblik på at beskytte vores borgere og behovet for at beskytte og respektere enkeltpersoners privatliv.
Vi anvender nye teknologier, der rummer store muligheder for at lære, drive erhverv og kommunikere. Men de selv samme teknologier kan bruges og misbruges af mennesker, der ikke respekterer andre menneskers rettigheder, og ligeledes deres ofre. Derfor er det rigtigt, at vi gør alt, hvad vi kan, for at skabe retfærdighed og beskytte borgerne. Det er, hvad vores vælgere kræver af os, og derfor skal vi handle, selvfølgelig forholdsmæssigt og demokratisk, men forhåbentlig i fællesskab.
Det glæder mig, at Parlamentet som helhed i morgen har mulighed for at udtrykke sin holdning til forslaget til direktiv. Kommissionen har gennem hr. Frattinis fremragende bidrag allerede givet udtryk for sin støtte. Rådet giver også sin støtte. Hvis De, Parlamentet, også støtter forslaget, kan vi fejre et historisk resultat, som vil sende et stærkt budskab til alle EU's borgere både om vores beslutsomhed og vores evne til at bekæmpe terrorisme og alvorlig kriminalitet og Europa-Parlamentets betydning i denne kamp. Jeg mener, at det budskab, som dette vil sende, i sig selv er vigtigt, men det vil også være vigtigt for de kommende ordninger inden for EU med hensyn til, hvordan vi arbejder videre med disse spørgsmål på en positiv og konstruktiv måde.
Jeg slutter med igen at takke alle mine kolleger i Parlamentet, hvoraf mange er til stede i salen nu, for den meget venlige, positive, gennemtænkte og konstruktive tilgang, de har haft ved behandlingen af disse spørgsmål. Jeg mener, at Deres visdom kan føre os frem til en ny grænse i kampen mod forbrydelse, kriminalitet og terrorisme i EU som helhed. 
Alexander Nuno Alvaro (ALDE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, hr. minister, det glæder mig, at De og også de ærede kolleger, som jeg har samarbejdet med i over et år, er til stede. De kan naturligvis ikke forvente at se mig stå glædestrålende her, for jeg har en anden mening end den, De netop fremlagde. For det første tror jeg ikke, at vi nogensinde virkelig har skullet afgøre, hvilket retsgrundlag der egentlig er tale om. Det er nemlig helt klart, der findes traktater, som helt klart regulerer det. Kommissionen har i øvrigt også stillet et forslag under artikel 95, et direktiv, som kræver Parlamentets medbestemmelse. Jeg mener, det er under Parlamentets værdighed at fejre, at vi har fået noget, som er vores ret. Men det kan andre have en anden opfattelse af.
Personligt tror jeg, at vi meget bevidst har indladt os på noget, og Rådet ville heller ikke have gjort klogt i at træffe afgørelsen - det ved vi fra de juridiske tjenester, også Rådets. Vi ved også, at der ikke ville have været enstemmighed i Rådet. Derfor var det taktisk absolut fornuftigt at sende det til Parlamentet.
Indholdsmæssigt er jeg også i vidt omfang uenig med Dem. I udvalget traf vi beslutninger i fællesskab på tværs af alle grupper og til dels endda enstemmigt, og vi nåede frem til fremragende ændringsforslag. En endelig afstemning med resultatet 33 for, 8 imod og 5, som hverken stemte for eller imod, afspejler jo, hvordan det næststørste udvalg som det eneste officielle udvalg i Parlamentet, der nogensinde har stemt om det, har fastlagt sin position.
Jeg har en anden mening, hvad lagringsfristerne angår. Men det ved De. Jeg havde et helt andet udgangspunkt og er gået meget vidt i disse kompromiser, som vi har indgået i udvalget for stadig at vise lidt rygrad. Nu har vi i dette spørgsmål en artikel X, som giver medlemsstaterne mulighed for vilkårligt at udvide lagringsfristerne, hvis de underretter Kommissionen og giver den lejlighed til inden for seks måneder at undersøge, om der kunne foreligge handelsbarrierer eller en forstyrrelse af det indre marked - interessant nok ikke, om der kunne være betænkeligheder med hensyn til de grundlæggende rettigheder eller juridiske aspekter. Det fører til, at Forbundsrepublikken Tysklands højt skattede naboland Polen har i sinde at opbevare data i 15 år. En interessant idé!
Vi er imidlertid ikke nået til enighed med hensyn til udgifterne. Det er et præcedenstilfælde, at de udførende virksomheder og borgerne skal betale, når staterne bestiller noget. Jeg forstår udmærket, at vi har medtaget bestemmelser om databeskyttelse og til beskyttelse af befolkningen samt sanktionsbestemmelser. Det er meget positive skridt, som jeg hilser velkommen. Men de koster ikke Rådet ret meget, fordi det er en henvisning til den nationale lovgivning. Og det er ikke svært at gennemføre, det skal De også være klar over.
Hvad angår indholdet derudover, så havde vi overvejet følgende sammen med Kommissionen, som havde samme opfattelse som vi: 
- "Det er helt klart, at teksten adskiller sig fra vores oprindelige forslag på en række væsentlige områder. Mens vedtagelsen af vores forslag ville have medført en næsten fuldstændig harmonisering på dette område, er kompromisteksten kun udtryk for en delvis harmonisering." 
- Vi laver ikke nogen endelig regulering af lagring af data, sådan som udvalget og Kommissionen engang havde forestillet sig. Derfor undrer jeg mig over, hvordan man overhovedet kan betegne det som en fuld succes. Det, vi har gjort, er at give medlemsstaterne en foranstaltning, som de ikke har kunnet implementere inden for rammerne af direktiv 2002/58. Hvordan den bliver udformet er i vidt omfang op til dem, fordi vi har en enormt stor fleksibilitet. Jeg mener ikke, at vi dermed lever op til kravet om at være aktive som europæiske lovgivere.
Jeg mener også, at der er andre misforståelser med hensyn til Parlamentets kompetence og fremtidige magt. En pressemeddelelse fra Den Socialdemokratiske Gruppe fra den 8. december slutter med sætningen: 
- Fremover vil alle sager på dette område blive behandlet i henhold til den fælles beslutningsprocedure med Parlamentet, herunder revisionen af det nuværende direktiv. 
- Det er rigtigt for sidstnævntes vedkommende, men jeg tvivler stærkt på, at samtlige områder, som har med terrorbekæmpelse at gøre, fremover vil blive behandlet efter den fælles beslutningsprocedure, for Rådet skal nemlig træffe en enstemmig afgørelse.
Jeg ved også, at Irland, når vi træffer afgørelse om det, vil gå til Domstolen og spørge, om det kompetencemæssigt er muligt - en meget interessant vending! Til sidst vil jeg gerne sige til Dem, at jeg er meget skuffet over den måde, sagen er kørt på med de to store grupper. Jeg synes, man har opført sig med en utrolig mangel på stil, efter at vi havde forhandlet meget intensivt sammen i otte uger og havde overvejet, hvad vi skulle gøre, efter at alle havde givet sig, og vi havde indgået en masse kompromiser, og efter at udvalget havde truffet en meget klar afgørelse. Jeg synes, det er udtryk for manglende stil at træffe en forhåndsafgørelse med en håndfuld medlemmer fra de store grupper om et kompromisforslag fra Rådet, som ikke engang forelå officielt endnu, fordi der slet ikke havde fundet en officiel forhandling med Rådet sted endnu, da Rådets repræsentant principielt benægtede sit mandat og hævdede, at han ikke kunne forhandle! Jeg er skuffet, det er rigtigt. Men jeg er også meget spændt på afstemningen i morgen, og alt i alt vil jeg sige, at viljen til at arbejde fornuftigt sammen vil altid være til stede. Alle skal ikke nødvendigvis være tilfredse med resultaterne.
Herbert Reul (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, hr. minister, mine damer og herrer, kære kolleger, borgerne forventer af os, at vi ikke strides om kompetencer, men sørger for, at deres problemer bliver løst så hurtigt og effektivt som muligt. Og borgerne forventer netop af EU-politikken, at vi i spørgsmålet om bekæmpelse af organiseret kriminalitet og terror ikke bare vedtager endnu en beslutning og endnu en gang diskuterer den indbyrdes, men at vi fremlægger resultater. Det var vores problem. Nu foreligger der så et instrument, som muligvis kan forbedre situationen, nemlig lagring af data. Det er ikke noget universalmiddel, men det er et middel.
Vores problem var - og her var vi i overensstemmelse med borgernes berettigede bekymringer - hvordan man kunne opnå, at data blev beskyttet, og at hæderlige borgere ikke blev urimeligt belastet. Det skulle ikke være nogen uendelig historie, vi ønskede et hurtigt resultat. Borgerne har krav på hurtigt at få forelagt et resultat.
Derfor, hr. Alvaro, var det vores pligt at finde en løsning, også på den korte tid, vi havde til rådighed. Vores løsning er ikke 100 % fejlfri, det siger jeg åbent, men den hjælper nu, og den giver politiet nogle instrumenter nu, som de ikke havde tidligere. Det skal bruges til at gøre, hvad vi kan for i tilstrækkelig grad at sikre menneskenes beskyttelse og borgernes databeskyttelse.
Rådet ville ikke være kommet længere. Det var en endeløs historie med rammebeslutninger og evig strid. Parlamentet stillede mange spørgsmål i månedsvis, det beskrev De rigtigt, hr. Alvaro. Vi kom ikke videre, fordi Rådet ikke bevægede sig. Og så stillede Kommissionen et forslag, som bidrog til at forberede en konsensus. Nu har vi et resultat, som kun er kommet i stand, fordi Parlamentet har bevæget sig, og vi har forsøgt at forene forskellige kræfter. Det er rigtigt. Vi har også vundet ved, at vi uomstridt gik ind i den fælles beslutningsprocedure omkring dette projekt. Om det ville være sket alligevel på et eller andet tidspunkt eller ej, synes jeg ikke er relevant. Det vigtige for mig er, at dette projekt nu er blevet afsluttet i slutningen af 2005 og dermed kan træde i kraft.
Jeg siger ja til dette instrument, og jeg siger nej til vilkårlig indsamling af data. Derfor siger jeg ja til de begrænsede betingelser, som vi har opnået. Det drejer sig jo ikke om alle typer data, ikke alt kan lagres, men kun et meget begrænset område. På internettet er det for bevægelsesdata kun begyndelsen af bevægelsen, der kan lagres, og for forgæves opkald kun i de tilfælde, hvor landene allerede har det. Det bliver der slet ikke ændret ved. Og de lande, som ikke har det, behøver ikke gøre det. De bliver ikke tvunget, de står frit. Vi har reduceret kravene. Hvad lagringstiden angår, har vi seks måneder som mindste periode - det synes jeg godt, man kan tale om - og 24 måneder, hvis fristen bliver forlænget.
Men jeg har stadig et spørgsmål, og det er det samme spørgsmål, som hr. Alvaro stillede. Det ville jeg gerne have et svar på, måske fra hr. Clarke. Kommissær Frattini sagde under en af forhandlingerne, at det, som man overvejer i Polen med 15 år, ikke var, hvad der falder under begrebet undtagelsesbetingelse. Det kan jeg heller ikke forestille mig, men jeg ville føle mig bedre tilpas, hvis hr. Clarke måske kunne sige noget om det. Sådan kan det ikke være.
Hvad omkostningerne angår, har vi naturligvis ikke fået den ordning, som jeg havde ønsket. Men omkostningsspørgsmålet er heller ikke så relevant længere, som det var i begyndelsen, fordi der ikke længere er tale om datatyper i de samme mængder. Jeg synes, man skal tage det til efterretning, hvis virkeligheden ændrer sig under en procedure, og det har også konsekvenser for andre punkter som f.eks. for omkostningerne, som ikke længere har samme omfang. Inden for databeskyttelsen har vi opnået meget stor sikkerhed for borgerne, hvad overvågning og misbrug af data angår, det hører også med til billedet. Alt det, som hr. Alvaro nævnte, er blevet opnået i fællesskab. Det var meget besværligt, men nu er det der. Nu er det nedfældet, og forhåbentlig bliver det besluttet i morgen, at mennesker bliver beskyttet mod misbrug af personrelaterede data, at der er fastsat sanktioner, at indhold ikke bliver lagret, at der kun er adgang til data i forbindelse med alvorlige forbrydelser og andre ting. Og Parlamentet bevarer initiativet - ingen udvalgsprocedure og revision efter to år! Politiet får nye muligheder, borgerne får ny, ekstra databeskyttelse, og Parlamentet har øget sin indflydelse. Jeg mener, at borgerne har krav på, at vi tager deres beskyttelse mod kriminalitet alvorligt. 
Charlotte Cederschiöld (PPE-DE ),
   Hr. formand, demokrati og frihed forsvares ikke ved at indskrænke menneskerettighederne. I totalitære stater er mennesker skyldige, indtil det modsatte er bevist. I retsstater er mistanke grund til frihedsindskrænkninger. Vi diskuterer nu en lov, som muliggør spionage imod dem, som loven siges at beskytte. Udfør i det mindste en uafhængig konsekvensanalyse, og gør det, inden lovgivningen træder i kraft. Menneskerettigheder er ikke noget, man skal gå let hen over og være efterladende med.
Lovgiv ærligt. Lad ikke som om, at det handler om terrorisme, hvis det i virkeligheden er et spørgsmål om fildeling, national registrering, skatter, handel og flygtninge. Skab ikke nye konkurrenceproblemer i Europa. Følg harmoniseringskravet i databeskyttelsesdirektivet, følg artikel 95. Den foreslåede foranstaltning hindrer ikke terrorisme. Den risikerer at skade tilliden til EU, hvis den viser sig at være i strid med retsstaten samt friheder og rettigheder.
Hvis behovet for foranstaltningen ikke kan begrundes, kommer EU til at tvinge medlemsstaterne til at stemme imod sine egne forfatninger, hvori artikel 8, stk. 2, i Europarådets konvention er indarbejdet. Der vil opstå en forfatningsmæssig krise. Det er nødvendigt at stadfæste friheder og rettigheder i EU's grundlæggende traktat, inden det går for vidt.
Det er let at blive grebet af had imod terrorister, det ved jeg. Men at rode med friheder og rettigheder betyder at give efter for angreb på retsstaten og gå væk fra vores værdier. Bevar retten til integritet. Lav ikke store huller i vores databeskyttelse. Vores europæiske databeskyttelse er en europæisk rettighed, som vi kan være stolte over. 
Ewa Klamt,
   Hr. formand, hr. Clarke, hr. næstformand, kære kolleger, i morgen vedtager vi et vigtigt europæisk instrument til bekæmpelse af terror og alvorlig kriminalitet. Efter at vi havde afvist den oprindelige rammebeslutning på grund af det forkerte retsgrundlag, indebærer Kommissionens direktivforslag nu fælles beslutningsprocedure med Parlamentet.
Vi begyndte ligesom medlemsstaterne i Rådet med meget forskellige opfattelser og forskellige forståelser. Vi har diskuteret og fundet bæredygtige kompromiser. For at sikre hurtigt og effektivt arbejde har vi fra starten af forhandlet uformelt med Rådet, hvilket er gængs praksis. Det er også almindeligt i en demokratisk beslutningsprocedure at søge flertal for en holdning og indgå kompromiser. Et bredt flertal i Parlamentet støtter de kompromiser, som de to store grupper har fremlagt.
Ordføreren synes, at denne fremgangsmåde er udtryk for manglende stil. Det var imidlertid ikke muligt at nå til enighed med hr. Alvaro, for ordføreren var ikke i Bruxelles i den afsluttende fase af forhandlingerne. Da de to store grupper uformelt var blevet enige om en holdning, blev det britiske rådsformandskab orienteret. På dette grundlag blev der opnået enighed i Rådet.
Vi kan notere følgende punkter som en succes for Parlamentet. Det er lykkedes os at få begrænset mængden af datatyper betydeligt i forhold til Kommissionens forslag. Med hensyn til de strafbare forhold gik meningerne lige fra at tage alle strafbare forhold med til kun at medtage terrorismen. Man enedes om "alvorlige strafbare handlinger, defineret efter national ret under hensyntagen til den europæiske arrestordre". Det er en stor fortjeneste for Europa-Parlamentet, at vi har forankret databeskyttelsen i direktivet i det omfang, det var muligt. Vi har etableret et afbalanceret forhold mellem beskyttelsen af borgerne mod alvorlige forbrydelser og terror på den ene side og beskyttelsen af privatsfæren på den anden side. 
Wolfgang Kreissl-Dörfler,
   Hr. formand, kære kolleger, i modsætning til nogle forlydender er det ikke Rådets papir om lagring af data, vi skal stemme om i morgen, men et kompromis, som forud for den seneste afstemning i Rådet med noget besvær er blevet opnået mellem et flertal af medlemmerne i udvalget og Rådet. Europa-Parlamentet bliver nu for første gang inddraget i området under den tredje søjle, den indre sikkerhed, som er underlagt fælles beslutningsprocedure. Det er ikke alle medlemsstater, der har ønsket det, heller ikke min egen regering. Det er en balancegang at afgøre, hvor det europæiske niveau kan og må få indflydelse på det nationale niveau, og hvor det ikke må, uden at man begrænser de nationale parlamenters rettigheder unødvendigt og/eller sætter deres kompetence ud af spillet. Derfor har den tyske justitsminister Brigitte Zypries indbragt et parlamentsforbehold.
Det er i hvert fald lykkedes Europa-Parlamentet at få Rådet til at nå til enighed og at forbedre Rådets oprindelige forslag afgørende på vigtige punkter. Lagring af data er et vigtigt instrument bl.a. til bekæmpelse af alvorlige forbrydelser, international organiseret kriminalitet og terror. Nogle medlemsstater benytter allerede dette instrument, f.eks. Storbritannien, Spanien og Sverige. Så meget desto vigtigere har det været for os at få fastsat nogle mindstegarantier på europæisk niveau, før man på nationalt niveau ville være gået langt videre end det nuværende forslag uden vores medbestemmelse.
Ud fra omkostningsmæssige overvejelser og hensynet til databeskyttelsen er det således lykkedes os at få gennemført, at standarddata skal lagres for starten af en mobiltelefonforbindelse, men ikke for afslutningen - stikord . Heller ikke trafikdata for såkaldte forgæves opkaldsforsøg bliver inddraget, undtagen i de tilfælde, hvor virksomhederne i forvejen lagrer disse data. Det overlades ligeledes til medlemsstaterne selv at fastsætte lagringsperioden inden for en ramme på 6-24 måneder. Kun i de tilfælde, hvor der anvendes en længere frist som f.eks. i Italien, er det muligt at bibeholde denne ordning. Hvad Polen angår, ville jeg også gerne have oplysning om dette.
Databeskyttelsen er imidlertid blevet styrket i forhold til det første forslag, og det er fortsat de nationale regler, der gælder for adgang til data og behandlingen af dem. Min gruppe vil med stort flertal stemme for dette kompromis, selv om nogle måske havde ønsket lidt mindre og andre måske lidt mere.
En sidste bemærkning til hr. Alvaro: Nær ved og næsten slår ingen mand af hesten! 
Jean-Marie Cavada,
   Hr. formand, jeg vil i forbindelse med dette gruppearbejde gerne takke hr. Frattini for det intelligente oprindelige forslag og formanden for Rådet, hr. Clarke, for det mod, han har udvist på området. De har formået at arbejde med respekt for Parlamentet, selv om intet i starten tydede på, at dette var muligt. 
Afstemningen i morgen er ikke bare vigtig, den er altafgørende. For det første fordi den indeholder bestemmelser om at indlede udarbejdelsen af en fællesskabsramme og lader fastsættelsen af visse grænser være op til medlemsstaterne, hvad angår mængden af de data, der skal opbevares, og den periode, de skal opbevares i, for at opfylde kravene i forbindelse med bekæmpelse af kriminalitet og terrorisme. 
For det andet fordi fornuftige grænser kan accepteres af alle. Dataene skal opbevares i mindst seks måneder, hvilket telekommunikationsvirksomhederne i vidt omfang gør i forbindelse med forvaltningen af deres kontrakter og markedsføring. Denne opbevaringsperiode på seks måneder blev allerede foreslået af de nationale myndigheder for beskyttelse af data, da det første direktiv om databeskyttelse blev godkendt.
For det tredje fordi Parlamentet ville vise Rådet, men også og især de europæiske borgere, at det er klar til ikke blot at tage de økonomiske interesser i betragtning, men også de krav, der vedrører beskyttelsen af borgernes sikkerhed og grundlæggende rettigheder.
Hr. formand, jeg er ikke personligt bekendt med tilfælde, hvor de økonomiske interesser er større end den almene interesse i en så tragisk situation, uanset hvor stor prisen er, og det på trods af traktaternes aktuelle juridiske rammer, der i øvrigt er en smule skizofrene.
Forfatningen ville have sparet os for denne mangfoldighed af søjler, men vi skal holde os til det retsgrundlag, vi har til rådighed. Domstolen har for nylig åbnet døren på klem, og vi skal gribe denne nye chance for at udarbejde den fællesskabslovgivning, vi har så hårdt brug for.
Afstemningen i morgen vil uden tvivl blotlægge den aktuelle juridiske situations modsigelser og begrænsninger, men den vil især foreslå noget nyt inden for et område, der berører en offentlighed, som selv er i stand til at forstå, at vi arbejder harmonisk sammen for at tilgodese dens interesser, langt væk fra magtkampene og de nationale juridiske særpræg. 
Hr. formand, på vegne af det udvalg, jeg har den ære at være formand for, skal jeg slutte af med at sige, at vi under andre omstændigheder er klar til at tage denne intelligente udfordring op, der er blevet ført forstandigt an af de tre parter, og jeg håber, at dette fremragende samarbejde mellem Rådet, Kommissionen og Parlamentet vil fortsætte. 
Kathalijne Maria Buitenweg,
   Hr. formand, i diskussioner med andre medlemmer her har jeg ofte sagt, at Verts/ALE-Gruppen heller ikke anser retten til privatliv for at være ukrænkelig, og at krænkelser deraf kan være berettiget, hvis de pågældende foranstaltninger virkelig er nødvendige, proportionale og effektive. For mig er det tydeligt, at det, vi har brug for til at bekæmpe terrorisme og den organiserede kriminalitet, er flere investeringer i målrettet efterforskning og i analyse af eksisterende oplysninger og et bedre samarbejde mellem efterretnings- og sikkerhedstjenesterne.
Penge kan kun gives ud én gang, selv vores euro. Pengene går nu til omfattende overvågning og til store fisk i stedet for til målrettet efterforskning, og jeg tror virkelig, at det er et forkert valg.
Lagring af telefonsamtaler kunne jeg godt have støttet, og alle de begrundelser, som indenrigsminister Clarke har givet, drejede sig også kun om telefonsamtaler, så det var nemt nok. Men hvad er meningen med at registrere, hvor længe man er på internet og oplysninger om log-in og log-off? Vi befinder os i en tid, hvor folk ofte har computeren tændt hele dagen. En sådan registrering er derfor temmelig tåbelig.
Her i Parlamentet taler vi hele tiden om bedre lovgivning, og så får vi sådan noget vrøvl. Omkostningerne for erhvervslivet er ikke engang beregnet! Det skulle jeg bare prøve, hvis jeg stiller et forslag om miljø eller socialpolitik, uden at have den ringeste anelse om, hvilke konsekvenser det ville få. Det ville ikke være muligt, men her er det åbenbart ikke noget problem.
Nu vil jeg sige et par ord til de store grupper. Også min gruppe gik ind for at forsøge at afslutte dette hurtigt, altså efter Europa-Parlamentets førstebehandling, men eftersom I nu har indgået en aftale med det britiske formandskab, inden Parlamentet overhovedet havde indtaget en holdning, kan vi kun sige ja eller nej.
De små grupper blev ikke engang orienteret, og heller ikke ordføreren for dette emne, hr. Alvaro, vidste noget om det. Ewa Klamt kan bare sige, at de ikke kunne få fat i ham, men hr. Alvaro har en telefon, og det ville have været korrekt at orientere den pågældende person. Nu er det en hemmelig aftale om borgerlige rettigheder, og det duer ikke. Min gruppe vil derfor stemme imod. 
Sylvia-Yvonne Kaufmann,
   Hr. formand, det, der er sket i de seneste uger omkring spørgsmålet om lagring af data, er efter min mening simpelthen uhyrligt. Parlamentet har været under et stærkt tidspres siden fremlæggelsen af Kommissionens forslag. Fra starten af har præmissen været, at projektet for enhver pris skulle gennemføres inden årets udgang. Alene af den grund var det næsten umuligt med en virkelig seriøs, omfattende behandling af forslaget. Og det ønskede man åbenbart heller ikke! Det dokumenteres efter min mening også af, at vi i morgen egentlig ikke skal stemme om Indenrigsudvalgets betænkning, men i sidste ende bare skal nikke ja til det, som Rådet besluttede i begyndelsen af december.
For mig som skyggeordfører for min gruppe er det ganske enkelt uacceptabelt, at de to store grupper under tilsidesættelse af udvalgets votum har forhandlet hemmeligt og målrettet, fru Klamt, med Rådet bag ordførerens ryg. Det kompromis, som PPE og PSE har forhandlet på plads med Rådet, er ikke bare dårligt, det stinker!
Min gruppe afviser klart kompromisforslaget. Derfor har jeg allerede i udvalget sammen med fru Buitenweg fra De Grønne indgivet en mindretalsudtalelse og til i morgen stillet forslag om at forkaste Kommissionens forslag. Jeg vil også fortælle Dem hvorfor. Indførelsen af pligten til systematisk lagring af data uafhængigt af anledningen er et alvorligt brud til skade for hæderlige borgeres databeskyttelse. Det centrale indhold i Kommissionens forslag er i virkeligheden at stille 460 millioner EU-borgere under en generel mistanke. Den planlagte lagring er knyttet til eklatante indgreb i europæernes grundlæggende frihedsrettigheder. Telefonhemmeligheden og beskyttelsen af privatlivet er i fare for at blive begrænset uforholdsmæssigt og blive krænket i deres væsen. Pressefriheden sættes på spil, særligt beskyttelsen af kilder og informanter, og jeg tvivler på, det siger jeg også henvendt til mine tyske kolleger, at det er i overensstemmelse med den tyske grundlov.
Til dato er initiativets formål uklart. Til dato er der ikke fremlagt nogen form for bevis for, at alvorlige forbrydelser faktisk vil kunne opklares bedre ved hjælp af lagring af enorme mængder meget forskellige kommunikationsdata. Naturligvis skal anklagemyndigheden have de instrumenter, som de skal bruge for at bekæmpe terror og alvorlig kriminalitet. Det er imidlertid ingen begrundelse for med stadig større vilkårlighed og uden hensyn til den enkeltes rettigheder og uden tvingende nødvendighed at indsamle, koordinere og udveksle data og informationer, indtil vi i nær fremtid har opnået den gennemsigtige borger.
Skal Europa blive til en overvågningsstat a la Orwell? Nej, det ønsker jeg ikke. Netop som medlem fra den østlige del af Tyskland ønsker jeg det ikke. En generel mistanke mod borgerne kombineret med en rasende indsamling af data og informationer, som til enhver tid er tilgængelige for politiet og efterretningstjenesten, netop en sådan politisk tænkemåde demonstrerede menneskene engang væk - og med rette. Heldigvis! 
Georgios Karatzaferis,
   Hr. formand, mine damer og herrer, der er forskel på os og de høje personer, der sidder på de første rækker: De andre er udvalgt af deres regeringer til at tjene magten, mens De er valgt af befolkningen til at forsvare demokratiet.
Hvad er det, de udvalgte kommer og beder os, de folkevalgte, om? De beder os om at binde vores befolkninger, om at fratage dem ytringsfriheden! Det er det, de beder os om! Vil vi gøre det? Forestil Dem, at denne teknologi havde fandtes i 1940, og Hitler havde stået med dette direktiv! Han ville have dræbt langt over 6 millioner jøder. Forestil Dem, at Stalins regime havde haft dette direktiv! Måske ville det stadig have gjort de samme ting. Det er det, de beder os gøre i dag, mod Europas befolkninger. Vi må ikke lade dem gøre det!
De siger, at det er af hensyn til terrorbekæmpelse! Bin Laden og hans folk vil da bruge en offentlig telefon, de vil anvende forudbetalte kort og, hvis de skal bruge internet, vil de gøre det fra en internetcafé. Hvad er det, de taler om? Og hvem er den endelige modtager af informationerne? Den endelige modtager bliver CIA. Vil I udlevere Europas befolkninger til CIA? Lyt til jeres samvittighed i stedet for til jeres gruppers og partiers instrukser!
Friheden leve! 
Formanden.
   - Jeg skal for alle eventualiteters skyld oplyse, at alt det, De siger i dag, til gengæld bliver indspillet for tid og evighed, lagret for tid og evighed, for alt bliver filmet, alt bliver optaget. 
Romano Maria La Russa,
   Hr. formand, kære kolleger, det er prisværdigt, at Parlamentet og Rådet gør en indsats for at nå til enighed under førstebehandlingen, så man hurtigt kan vedtage en hasteforanstaltning mod terrorisme og kriminalitet.
Jeg har altid været af den opfattelse, at hvis man står over for en tilbagevendende trussel mod freden og stabiliteten i verden, vil borgerne under særlige omstændigheder godt acceptere en begrænsning af privatlivets fred, hvis man til gengæld får større sikkerhed og fred. Efter min mening er det legitimt med en midlertidig begrænsning af privatlivets fred, hvis det er til gavn for samfundet.
Jeg tror dog, at vi kan være tilfredse med de positive kompromiser, som vi har opnået på trods af den sædvanlige modstand fra visse dele af venstrefløjen, der af egen interesse og kun teoretisk ønsker at sikre rettighederne, og som kræver frihed og sikkerhed for borgerne, men ikke følger dette op med konkrete handlinger. De er med andre ord mere interesserede i demagogi og letkøbt propaganda.
Efter min mening er der ingen tvivl om, at det i bekæmpelsen af terrorisme er nødvendigt med præcise og restriktive foranstaltninger med respekt for proportionalitetsprincippet. Jeg tror, at resultatet af disse forhandlinger bliver en tekst af ubestridelig værdi, hvis den også kommer til at omfatte de korrigerende foranstaltninger, som EU-ministrene i øvrigt allerede er blevet enige om. Det ville være en tekst, hvor man forener strenghed med beskyttelse af friheden ved at tage højde for en forlænget lagring af data, og samtidig ville den tælle en række bestemmelser, der har til formål at regulere typiske aspekter af beskyttelsen ved at tage højde for sanktioner over for dem, som ulovligt bruger disse data. Det ville være en tekst, der ville give medlemsstaterne mulighed for at lagre data vedrørende ubesvarede opkald, idet der dog skulle tages højde for tekniske begrænsninger for at reducere omkostningerne.
I den forbindelse vil jeg gerne nævne Italien som eksempel. Italien er en af de få medlemsstater, der allerede har vedtaget en specifik lovgivning om lagring af data. Eftersom den italienske lovgivning viser sig at være effektiv, går jeg ind for muligheden for at opbevare data i to år, såfremt særlige omstændigheder kræver dette.
Derfor håber jeg, at Italien - som altid er villig til at gå i dialog - i forbindelse med en harmonisering af de forskellige nationale bestemmelser vil bevare sin egen lovgivning, hvis effektivitet er dokumenteret og ikke mindst anerkendt af Kommissionen, der allerede har udtalt sig til fordel for en undtagelse. 
Irena Belohorská (NI ).
   - Hr. Alvaros betænkning er overordentligt vigtig, især i dag, hvor hele Europas befolkning dagligt konfronteres med frygten for terrorangreb. Angrebene i London og Madrid alarmerede befolkningen, fordi de ramte civile mål og intetanende borgere på vej til arbejde, skole eller hospital.
På den ene side er befolkningen truet af de personer, der bruger terror som et middel til at bekæmpe forskellige styrer, på den anden side bruger de forskellige styrer mennesker eller krænker deres ret til et privatliv, når de bekæmper terroren. Vi kan ikke tillade, at mennesker bliver overvåget som i tv-udsendelser i stil med Big Brother.
Folket vælger regeringer for ikke selv at skulle træffe afgørelser vedrørende den daglige forvaltning af offentlige anliggender. Men regeringerne har ikke ret til at behandle enkeltpersoners privatliv som et offentligt anliggende. Det er grunden til, at jeg mener, at denne betænkning bør ændres og lægge større vægt på statens forpligtelser i forhold til gennemførelsen af den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 8, som omhandler privatlivets fred, således at ingen af direktivforslagets dele er i modstrid med denne konvention. 
Ioannis Varvitsiotis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det emne, vi drøfter i dag, er et af de vanskeligste og vigtigste spørgsmål, fordi vi bliver bedt om at finde en ligevægt mellem to goder, nemlig individets frihed og den offentlige sikkerhed.
Jeg ser det som en stor succes, som skyldes både Parlamentets og Kommissionens og Rådets indsats, at det oprindelige forslag er blevet væsentligt forbedret. Det giver medlemsstaterne en stor margen for det første til at fastsætte det tidsrum, hvor dataene må opbevares, til mellem seks og 24 måneder, for det andet til at bestemme, i forbindelse med hvilke forbrydelser oplysningerne skal anvendes, og for det tredje til at give politimyndighederne adgang til oplysningerne, hvilket først kræver en dommerkendelse.
Disse ændringer er yderst vigtige og kunne måske have fået mig til at opgive den modstand, jeg har givet udtryk for helt fra starten, naturligvis under forudsætning af, at alle de ændringsforslag, jeg har stillet, bliver vedtaget. Imidlertid kan jeg alligevel ikke stemme for, fordi jeg tror, at disse foranstaltninger alene vil vise sig at være fuldstændig resultatløse i praksis. Det er ganske givet, at kriminelle nemt vil kunne omgå dem eller finde andre kommunikationsmåder og på denne måde opnå deres kriminelle mål, mens foranstaltningerne vil blive bevaret. Der kræves også en fælles og samlet handling fra det globale samfund, en bedre koordinering af foranstaltningerne, korrekt udnyttelse af dataene og især et bedre samarbejde mellem landenes politimyndigheder, hr. kommissær.
Endelig er de tekniske problemer med anvendelsen af denne foranstaltning umulige at løse, som den europæiske tilsynsførende for databeskyttelse også har nævnt i sin udtalelse, og derfor kan jeg ikke stemme for. 
Martine Roure (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, hr. formand for Rådet, vi har forsøgt at gøre forhandlingerne mindre følelsesbetonede, men det var overmåde vanskeligt. Jeg synes, man skal sige tingene klart og sige sandheden. Det er nødvendigt med et direktiv inden for området dataopbevaring, for i langt de fleste medlemsstater opbevarer og anvender de retshåndhævende myndigheder allerede alle trafikdata. Det er sandheden, og derfor skal de almindelige fremgangsmåder hurtigst muligt reguleres med henblik på at sikre en bedre beskyttelse af de europæiske borgere.
Forhandlingerne om denne betænkning har været meget vanskelige. Jeg er derfor glad og stolt over, at min gruppe kan støtte det kompromis, Rådet har foreslået, ikke fordi vi er klar til at acceptere alt, men tværtimod fordi min gruppe har været urokkelig under forhandlingerne for at opnå en bedre beskyttelse af borgerne. Begrænsningen af direktivets anvendelsesområde til alvorlige forbrydelser, beskyttelse af datasikkerheden, dataadgang og retsforfølgelse for datamisbrug er veritable landvindinger! 
Vi har fremsat vores krav, og vi har ikke givet efter. Det er rigtigt, at det er et kompromis, og også vi ville gerne være gået endnu længere. Derfor har vi i øvrigt stillet et ændringsforslag til den lovgivningsmæssige beslutning om, at adgangen under tredje søjle reguleres i rammeafgørelsen om databeskyttelse. Jeg er selv ordfører for denne rammeafgørelse, og jeg forelægger mit udkast til betænkning for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender i starten af 2006. Vi mener, det er et fornuftigt kompromis, der gør det muligt at skabe balance mellem beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder og bekæmpelsen af alvorlig kriminalitet og terrorisme.
Endelig er en aftale under førstebehandlingen ved en procedure med fælles beslutningstagning en sejr for Europa-Parlamentet. Vores institution har bevist, at den er tilstrækkeligt moden, og vi kan være stolte over dette resultat. Jeg skal minde om, at vi faktisk i første omgang afviste rammeafgørelsen om dataopbevaring, fordi den forhindrede enhver form for demokratisk forhandling. Vi har åbnet dørene for de kommende år. Jeg gentager, at alle sager inden for dette område vil blive behandlet efter proceduren med fælles beslutningstagning med Parlamentet, navnlig - og det skal jeg understrege - revisionen af nærværende direktiv, som givetvis vil blive aktuel, for teknologierne udvikler sig hurtigt.
Sophia in 't Veld (ALDE ).
   - Hr. formand, fru Klamt sagde tidligere, at hun ikke kunne få fat i ordføreren, og jeg forstår godt, at hun efterhånden tøver lidt med at ringe eller sende en e-mail.
Jeg er imod de to store gruppers kompromis, og jeg vil derfor støtte ordførerens kurs. Gør de forslag, der nu foreligger, verden mere sikker? Nej, der skabes for en stor del en falsk sikkerhed, for forslagene er hverken proportionale eller effektive. Man kan nemt vige uden om dem, der er utilstrækkelige garantier for, at uskyldige borgere beskyttes, og endelig er der utilstrækkelig garanti for et godt samarbejde og udveksling mellem medlemsstaterne, for det er jo nøglen til en effektiv politik, og der ser vi stadig ikke et tilstrækkeligt resultat.
Rådet er modvilligt gået med til den fælles beslutningstagning, men, hr. Clarke, fælles beslutningstagning er ikke nogen gunstbevisning, men en demokratisk ret, og Rådets demokratiske instinkter er mildest talt ikke særlig dybt rodfæstet. Hvis Rådet gennemtvinger denne lovgivning hurtigt, er det ikke en omhyggelig arbejdsmåde, og det er derfor heller ikke i overensstemmelse med den bedre lovgivning, som vi altid taler om.
Jeg må derfor ærligt sige, at jeg er skuffet, når jeg ser, hvordan Parlamentets kritiske holdning i de forløbne fire måneder er forsvundet som dug for solen. Desværre får det kompromis, som uden tvivl vedtages i morgen, mig ærlig talt ikke til at føle mig mere sikker. 
Giusto Catania (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg har spurgt mig selv, hvorfor det britiske formandskab for enhver pris ønskede at fremskynde behandlingen af dette direktiv. Dets iver efter i det mindste at nå et enkelt resultat under dette katastrofale formandskab har selvfølgelig også haft indflydelse på direktivet. Jeg vil gerne give udtryk for min solidaritet med hr. Alvaro, eftersom jeg mener, at de kompromisændringsforslag, som PSE-Gruppen og PPE-DE-Gruppen har stillet, forværrer Kommissionens tekst og i bund og grund viser to ting, nemlig for det første, at Parlamentet er underlagt Rådet, og for det andet, at den store tyske koalition også kaster skygger over Europa-Parlamentet.
Dette direktiv er efter min mening ude af proportion, eftersom sikkerhed går forud for frihed og demokrati. Vi står over for en langsom, gradvis og uundgåelig overgang fra en retsstat til en politistat, og denne amerikanisering af EU bør med alle midler standses. Vi har stillet et enkelt spørgsmål: "Kan De bevise, at lagring af data hindrer terrorisme?" Vi har endnu ikke fået svar på vores spørgsmål. 
Johannes Blokland (IND/DEM ).
   - Hr. formand, i begyndelsen af oktober blev det kendt, at mere end 200 politibetjente fra Rotterdam forsøgte at få indsigt i den forhenværende fodboldspiller fra Feyenoord Van Persies sag. Computeren gav ikke politibetjentene adgang, men registrerede deres navne. . Ikke kun kendte borgere, som er mistænkt i en straffesag, også politibetjente. Hvad der bekymrer mig mest ved dette forslag, er, hvis de kompetente myndigheders medarbejdere misbruger filerne.
Min principielle indvending mod dette forslag er, at en langvarig lagring af data om alle borgere ikke blot er en krænkelse af deres privatliv, men også, at de faktisk behandles som mistænkte, men uden disses rettigheder. Er dette middel ikke værre end ondet? Det er ikke bevist, at dette forslag vil være effektivt. Derfor vil jeg gerne klart have at vide af Kommissionen og Rådet, hvordan dette direktiv skal vurderes og evalueres.
Ordføreren, hr. Alvaro, har gjort et fortræffeligt stykke arbejde, og det er uhørt, at der bag hans ryg er indgået en aftale mellem de store grupper. Dette underminerer alvorligt vores arbejdsmåde. Jeg støtter ordførerens holdning, og jeg vil slutte med et citat af George Orwell: (nogle grupper er mere lige end andre).
Brian Crowley (UEN ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne tilslutte mig mine kolleger og takke ordføreren for det arbejde, han har udført på dette meget vanskelige område. Når jeg lytter til forhandlingen her i dag, bliver jeg på en måde mindet om den 11. september og bomberne i Madrid og London. Parlamentet protesterede med rette meget kraftigt og kritiserede alle, der deltog i terrorangrebene, opfordrede til solidaritet mellem medlemsstaterne og mellem alle institutioner i EU og forsøgte at sikre, at vi kan samarbejde om at bekæmpe terrorismens ondskab.
En af de idéer, de gav anledning til, er spørgsmålet om datalagring. Når vi undertiden hører andre synspunkter i løbet af debatten, er vi nødt til at vende tilbage til følgende grundprincip. For det første er demokratisk valgte regeringer gået sammen og blevet enige om et forslag; for det andet af Parlamentet i EU gået sammen og vil forhåbentlig vedtage disse forslag; og endelig må man huske på ønsket om at sikre ansvarlighed - sikre, at andre holder øje med vogterne og vagterne. Jeg mener, at det hele er med i denne overordnede betænkning, så vi kan give enkeltpersoner disse garantier.
Vi må ikke glemme, at hver gang vi bruger en computer, uanset om det er for at købe julegaver eller bestille flybilletter, lagrer virksomhederne allerede data på disse websteder, så de kan målrette markedsføring og andre produkter mod os. Det er ikke en fremmed skabning fra det ydre rum, der dukker op her: Oplysninger lagres allerede i form af cookies. Det føres der ikke kontrol med.
Min eneste bekymring - og måske kan kommissæren eller rådsformanden svare på dette - drejer sig om retsgrundlaget for direktivet. Der har været nogen diskussion, eftersom der er tale om et spørgsmål vedrørende terrorbekæmpelse og alvorlig kriminalitet, om, hvorvidt dette skal gøres under et rammedirektiv og ikke et direktiv. Der hersker modstridende juridiske meninger om dette.
Det er vigtigt at bevare den ret, som medlemsstaternes parlamenter og regeringer har til at sikre, at det er muligt at bevare den eksisterende lovgivning på disse områder. Vi ved alle, at borgerne foretrækker at arbejde med deres egen regering frem for den europæiske regering for at beskytte deres rettigheder og garantier, så der skal være balance mellem disse to. 
Andreas Mölzer (NI ).
   - Hr. formand, i stedet for at beskytte borgernes rettigheder og privatliv underminerer man i stadig stigende grad telefon- og mediebenyttelseshemmeligheden. Det sker naturligvis altid ene og alene med det fornemme mål at bekæmpe terror. Jeg undrer mig blot over, hvorfor der i stigende grad skrides ind mod ubekvemme journalister, og hvori beskyttelsen af borgerne består, når statsmagten skrider ind over for kontroversielle kræfter.
Ikke bare planlægger de sande forbrydere i organiserede bander og terrorgrupper deres aktioner på længere sigt - hvorved den planlagte lagringstid bliver forældet - de finder også hele tiden nye veje til at undgå den statslige forfølgelse. Denne nye overvågningsforanstaltning vil efter min mening på ingen måde kunne forhindre terrorhandlinger, men mennesker i erhverv med fortrolige oplysninger såsom læger, advokater eller journalister får vanskeligt ved at udføre deres arbejde, og utallige borgeres privatliv bliver indskrænket uden betænkeligheder.
Når man nu opbygger lagringen som endnu et skridt mod den totale overvågningsstat, så er det efter min mening helt nødvendigt, at borgerne i det mindste beskyttes i form at virkelig skrappe sanktioner for misbrug af disse lagrede data. 

Carlos Coelho (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. næstformand i Kommissionen, hr. formand for Rådet, kære kolleger, Det Europæiske Råd i marts og Rådet (retlige og indre anliggender) i april 2004 gik begge ind for at indføre bestemmelser om lagring af data, da de moderne telekommunikationssystemer, med alle de fordele, som de har, også kan udnyttes til fordel for international kriminalitet og i værste fald terrorisme.
Som opfølgning på disse beslutninger fik vi forelagt en rammeafgørelse, som Europa-Parlamentet forkastede, og senere det aktuelle forslag til direktiv, der - som hr. Cavada sagde - udmærker sig ved at tage hensyn til Parlamentets beføjelser i kraft af det nye retsgrundlag, som er foreslået. Jeg må dog beklage, at vi har været nødsaget til at arbejde under et meget stort tidspres. Vi har dog bestræbt os på at gøre vores bedste. Der har været tale om temmelig vanskelige forhandlinger, og det kompromis, som er opnået, er langtfra ideelt, men det var det, der kunne lade sig gøre, hvis vi skal have en aftale ved førstebehandlingen.
Til forskel fra andre medlemmer støtter jeg beslutningen om en lagringsperiode på mellem mindst seks måneder og højst 24 måneder. Vi kan ikke tillade, at vores fælles indsats for at bekæmpe kriminalitet kommer til kort, fordi data er blevet slettet for tidligt eller slet ikke er blevet lagret. Det er dog efter min mening en helt uomgængelig forudsætning, at de tilbageholdte data lagres under sikre forhold, og at der ikke kan forekomme nogen former for misbrug. Medlemsstaterne må fastsætte passende sanktioner herimod i overensstemmelse med deres lovgivning.
Hvis ikke sådanne regler gennemføres ordentligt, bringer vi individets grundlæggende rettigheder i fare. Det er godt, at vi har en bestemmelse, der gør, at vi om tre år skal evaluere det system, som vi nu vedtager, og det er også godt, at det kræves, at Kommissionens evaluering skal være gennemsigtig og offentlig. Jeg håber, at denne evaluering, som kommissær Frattini skal stå for, vil bidrage til, at vi grundigt kan evaluere, om disse instrumenter virker efter hensigten. 
Catherine Trautmann (PSE ).
   - Fru formand, det er så vanskeligt at finde balancepunktet mellem beskyttelse af privatlivets fred og opbevaring af personoplysninger med henblik på at dæmme op for terrorrisikoen, at vores medlemsstater er fristet til at omdanne undtagelsesforanstaltninger til generelle regler.
Det indgåede kompromis, der inddrager Europa-Parlamentet, er et positivt skridt, men det må ikke få os til at glemme vores mål, nemlig at få et direktiv, som giver en retlig ramme og identiske garantier i alle lande, for alle borgere.
Jeg understreger henstillingerne fra Udvalget om Industri, Forskning og Energi vedrørende virksomhederne. De må ikke blive regeringernes instrument til overvågning af borgerne eller indskrænkes i deres aktiviteter, og deres samarbejde skal følges op af klare garantier, navnlig fuld godtgørelse af ekstraomkostningerne. 
Endelig er det af afgørende betydning, at instrumentet i videst muligt omfang tilpasses til nettets funktion, og at det hverken hæmmer udviklingen af internettet eller adgangen til ikt i Unionen. Begge dele kræver frihed. 
Sarah Ludford (ALDE ).
   - Fru formand, den nuværende nationale variant, som ifølge hr. Clarke giver frit spil til kriminelle, vil vare ved og endda blive udvidet gennem aftalen i Rådet mellem de konservative og socialdemokraterne. Det er påskud for at sminke realiteterne f.eks. for at tillade de 15 års lagring, som Polen ønsker, en længere liste med data, der anvendes til formål, der ligger langt fra retshåndhævelse og adgang for alle offentlige og private instanser, alt sammen med en bekvem blåstempling fra Bruxelles.
I modsætning hertil er aftalen fra Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender en fornuftig og forholdsmæssig reaktion på kampen mod terrorismen. Hvis parlamentsmedlemmerne i morgen accepterer Rådets alt-eller-intet-aftale, er de blevet ofre for et kæmpemæssigt svindelnummer. Parlamentet kan holde op med at foregive at bekymre sig om både borgernes rettigheder og de europæiske virksomheders konkurrenceevne. Det er ikke for sent for de enkelte medlemmer at gøre oprør mod denne aftale, hvor deres ledere sælger ud af principperne og laver et charter til masseovervågning og statsligt snagen.
Endelig beklager jeg angrebene på hr. Alvaro; han leverede en næsten-enighed i udvalget, der gav genlyd. At bruge hans tre dages fravær på en officiel rejse til Israel hængende i telefonen og faxen er et billigt alibi for en kniv i ryggen fra fru Klamts og fru Roures side. 
Athanasios Pafilis (GUE/NGL ).
   - Fru formand, det direktivforslag, der drøftes, afslører på en karakteristisk og om jeg så må sige kynisk måde selve EU's karakter, idet EU ikke tøver med at afskaffe, og jeg gentager afskaffe, ikke indskrænke, sådan som De kalder det, personlige og demokratiske rettigheder, der er opnået som resultat af befolkningernes kampe.
I det aktuelle tilfælde afskaffes, og jeg gentager, afskaffes friheden til kommunikation og beskyttelsen af personlige data og privatlivets fred. Man afskaffer kernen i fortrolig kommunikation. Man indfører og gennemtvinger ved lov kontrol af alt og alle. Alle er under overvågning, og der indføres endog straffesanktioner og administrative sanktioner mod virksomheder, som ikke går med på overvågningen. Der er tale om en bred overvågning, der omfatter alle oplysninger inden for kommunikation, og direktivet er så groft, at det kræver, at de overvågede betaler omkostningerne til overvågningen! Derudover overtræder direktivet også forfatningsbestemmelser, f.eks. i den græske forfatning, og bestemmelser i internationale aftaler, og det er tydeligt, at det baner vej for ophævelse af individets rettigheder og friheder.
Vi forkaster forslaget til direktiv, som ikke kan forbedres. 
Bogdan Pęk (IND/DEM ).
   - Fru formand, denne debat er centreret om et spørgsmål af allerstørste betydning for hele menneskeheden. Europa-Parlamentets medlemmer har nu i mange år fastholdt det synspunkt, at frihed er menneskehedens mest værdifulde ejendom, og at den menneskelige civilisation ikke kan udvikle sig ordentligt uden denne frihed. Det er korrekt, at vi må bekæmpe terror med alle tilgængelige midler og metoder, men denne kamp må ikke føres på bekostning af den menneskelige frihed.
Dette direktiv opfylder på ingen måde målet i sig selv. Der findes allerede teknologier, der vil gøre det muligt for virkelige terrorister og kriminelle i vid udstrækning at unddrage sig kontrolforanstaltningerne. Det, direktivet derimod vil gøre, er at bidrage til en fuldstændig overvågning af millioner af frie borgere.
Jeg skal erindre kommissæren om, at sådanne data uundgåeligt vil sive ud. Jeg må også sige, at kommissæren er en hykler. De bemærkninger, han fremsatte i går over for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, da han forsvarede sig mod anklager om, at CIA havde transporteret terrorister til Europa og forhørt dem her, var af en helt anden karakter. I dag er han derimod trådt frem og har støttet en løsning, der klart krænker de borgerlige friheder. 
Agustín Díaz de Mera García Consuegra (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. formand for Rådet, hr. næstformand i Kommissionen, mine damer og herrer, jeg vil begynde med at give udtryk for min tilfredshed med, at der endelig er opnået en aftale om en sag, der er så kompliceret ud fra et teknisk og politisk synspunkt.
Der er blevet talt meget om dette spørgsmåls indvirkninger med hensyn til en begrænsning af frihedsrettighederne, men som dækker over magtfulde, uacceptable og bekymrende økonomiske interesser. Et forslag, der har været genstand for gentagne og vanskelige forhandlinger, hvor der er nogle, der har talt imod det, men som også har haft stærke og berettigede fortalere. Jeg ved, at det har været vanskeligt, og at aftalen indeholder store indrømmelser og afkald.
Mine damer og herrer, jeg er ikke enig med dem, der benægter foranstaltningens betimelighed, effekt eller omfang. Uanset om vi kan lide det eller ej, er vores samfunds værdier truede, og uanset om vi kan lide det eller ej, har de instrumenter, vi hidtil har rådet over, ikke været tilstrækkelig effektive til at tackle denne trussel. Derfor, mine damer og herrer, roser jeg som altid det initiativ, som vi forhandler i dag, og som forhåbentligt får opbakning fra et flertal i Parlamentet i morgen.
Sikkerhed over frihed, nej. Jeg ønsker ubegrænset frihed, men med sikkerhed, for uden sikkerhed kan vi ikke nyde vores frihedsrettigheder fuldt ud. Terroren og kriminaliteten udnytter vores tvivl og tøven og forsøger at finde vores svage punkter, så de kan angribe vores samfund. Vi skal derfor bekæmpe dem med hele vores demokratiske systems styrke, et system, der altid værner om den fulde overholdelse af retsgarantierne. At tvivle på dette er at sætte spørgsmålstegn ved det arbejde, som vores dommere og politi udfører, det er at tvivle på det demokratiske systems levedygtighed.
Ofrene fortjener vores fulde indsats. Og beklageligvis, mine damer og herrer, har jeg ikke hørt dem omtalt her i eftermiddag. 
Stavros Lambrinidis (PSE ).
   - Fru formand, dagens kompromis fjerner alle de beskyttelsesforanstaltninger, som Udvalget om Borgernes Rettigheder havde krævet, og er et monument over manglende harmonisering.
Under det sædvanlige påskud at bekæmpe terrorisme harmoniserer Rådet en eneste ting: forpligtelsen til at opbevare de oplysninger, som i dag opbevares frivilligt, i forventning om, at man på den måde vil fange et par kriminelle. Samtidig afviser man at indføre nogen som helst håndgribelige bestemmelser til beskyttelse af de millioner borgere, der er uskyldige, og deres rettigheder. Selv om hr. Clarke taler om harmonisering, rører han i sit forslag ikke ved undtagelserne i det tidligere direktivs artikel 15, stk. 1. Resultatet er, at Rådet giver grønt lys til, at medlemsstaterne kan opbevare alle de oplysninger, de vil, til et hvilket som helst formål, de måtte beslutte, og så længe de skønner det hensigtsmæssigt, uden den mindste egentlige europæiske tilstedeværelse, begrænsning eller kontrol.
Mit parti, PASOK, vil stemme imod. 
 - Hr. rådsformand, personligt vil jeg gerne sige, at det har været en stor fornøjelse at arbejde sammen med Dem, både fagligt og personligt. Dette er ikke personligt, det er politisk. Det, vi står med her til sidst, er et forslag med et brøl om adgang for politiet og et lille pip om beskyttelse af grundlæggende rettigheder. Det er en skam, at vi ikke udnyttede denne mulighed. 
Gerard Batten (IND/DEM ).
   - Fru formand, de fremførte begrundelser for dette direktiv er de sædvanlige om kampen mod terrorisme og organiseret kriminalitet, men det er en afledningsmanøvre. Regeringerne benytter allerede de mest avancerede metoder til at overvåge både national og international kommunikation. USA har Echelon-systemet, der gør det muligt at opfange enhver form for international kommunikation. Den britiske regering har GCHQ i Cheltenham. Terrorister og organiserede kriminelle er fuldt ud klar over dette og gør alt, hvad de kan, for at undgå at blive sporet og fanget ved hjælp af disse metoder.
Dette direktiv drejer sig i virkeligheden om at formalisere indførelsen af et overvågningssamfund og kontrol af den enkelte. Flere og flere beføjelser koncentreres i statens hænder på den enkelte borgers bekostning. Det britiske formandskab forsøger at udnytte Parlamentet til at indføre en politik, der allerede er blevet afvist af det britiske Parlament. Dette direktiv er endnu et skridt på vejen mod en politistat. Jeg håber, at Parlamentet vil forkaste det. 
Barbara Kudrycka (PPE-DE ).
   - Fru formand, der kan ikke herske tvivl om, at bestemmelser vedrørende lagring af data kan hjælpe os betydeligt i vores kamp mod terror og alvorlig kriminalitet. Vi bør derfor anerkende den indsats, som alle, der har været involveret i at skabe konsensus om dette emne, har ydet. Samtidig er jeg alvorligt i tvivl om fortolkningen af direktivets artikel 10. Datalagringsperioden kan udvides til over to år ifølge denne artikel, hvis den passende procedure følges.
På et spørgsmål fra en polsk journalist om, hvorvidt en datalagringsperiode på 15 år ville være tilladelig, svarede hr. Clarke, at en periode af denne varighed stadig ville være i overensstemmelse med direktivet, selv i sådanne ekstreme tilfælde. De ændringsforslag til den polske telekommunikationslov, regeringspartiet har stillet i landets parlament, giver faktisk mulighed for en lagringsperiode på 15 år. Dette er efter min opfattelse en afgørende indikation angående direktivets anvendelse. Jeg mener ikke, at en lagringsperiode på 15 år er forenelig med tanken bag direktivet, som er at beskytte den enkeltes ret til privatlivets fred. En lagringsperiode af denne varighed udgør også en udtalt krænkelse af proportionalitetsprincippet og betyder, at direktivets indvirkning ikke vil stå i forhold til det formål, det skal tjene. Derudover er der risiko for, at politistatsmetoder kan tages i anvendelse for at fremme en regerings kortsigtede politiske mål og underkaste borgerne langsigtede og vidtrækkende overvågning. Det er yderst sandsynligt, at data lagret i så store mængder vil sive ud. Det vil give kriminelle grupper endnu større muligheder for at bruge disse data, hvilket er i klar modstrid med direktivets grundlæggende mål. Jeg må derfor bede kommissæren såvel som Rådets repræsentant om et klart svar på spørgsmålet om, hvorvidt Kommissionen betragter en 15-årig lagringsperiode som forenelig med den procedure, der er omhandlet i artikel 10.
Jeg håber, at hr. Clarkes svar til den polske journalist var baseret på en misforståelse af direktivet, selv om det meget vel kan være, at han har gjort en eller anden form for indrømmelse til den polske regering på dette område for at opnå et kompromis for enhver pris. Eftersom vi vedtager fælles bestemmelser, må vi dog kunne kræve, at de fortolkes ensartet af alle EU-institutioner. 
Michael Cashman (PSE ).
   - Fru formand, dette er en meget vanskelig diskussion, for interessant nok står normalt homogene grupper splittet; politiske allierede, som normalt samarbejder, står splittet. Jeg har absolut respekt for dem, der har deres forbehold over for det, der foreslås. Jeg anmoder om, at de også har respekt for dem af os, der mener, at dette er den rette måde at beskytte de grundlæggende friheder på. Det er vigtigt at gentage, at dette ikke drejer sig om data, der er indeholdt i opkaldene eller på internettet; det drejer sig om trafikdata, og det sker for at give os mulighed for at beskytte de grundlæggende friheder.
Selvfølgelig er der omkostninger; der er omkostninger for virksomhederne, der er omkostninger for os alle, men omkostningerne ved ikke at gøre noget vil være katastrofale. Vi er nødt til at forholde os til de reelle og indbildte trusler. Det findes mennesker, der bruger internettet til at indfange unge kvinder og børn til prostitutionsringe. Hvis vi kan opløse bare én prostitutionsring med dette direktiv, vil det alene have været det hele værd. Jeg selv og min gruppe er stolte af, at vi har opnået et kompromis, der kan levere resultater og beskytte de grundlæggende friheder. 
Agnes Schierhuber (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, hr. formand for Rådet, kære kolleger, Rådet og Kommissionen nåede for kort tid siden til enighed om lagring af data. Det glæder mig, at det efter lange, intensive forhandlinger også er lykkedes at opnå et kompromis mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen. Dette kompromis kan jeg støtte. Her vil jeg især gerne takke vores forhandlere fra Europa-Parlamentet, som virkelig har gjort deres bedste. Samtidig skal vi imidlertid gøre os klart, at vi befinder os i et spændingsfelt mellem beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder og kampen mod den internationale terror og den organiserede kriminalitet.
Jeg glæder mig principielt også over televirksomhedernes pligt til at lagre visse trafikdata til brug for bekæmpelse af organiseret kriminalitet. Efter min mening ville en lagringfrist på tre måneder ganske vist have været tilstrækkeligt. Men nu har vi dette kompromis, og jeg synes, fleksibiliteten er acceptabel. Det gennemsigtige menneske kan og må ikke være målet for vores demokratier. Uanset hvad der er nødvendigt for kampen mod terror, så må retsstatens principper holdes i hævd. Derfor håber jeg også meget, at man langt om længe vil finde en fælles europæisk linje i kampen mod terror og organiseret kriminalitet.
Ligesom de internationale organisationer, som er imod lov og orden, er forbundet, sådan må også vi slutte os sammen og bekæmpe disse organisationer i fællesskab. Jeg håber inderligt, at vi aldrig mere skal opleve sådan noget som i Madrid eller London eller lignende tragiske begivenheder!
Rosa Díez González (PSE )
   - Fru formand, jeg vil henvende mig til de kolleger, der har udtrykt modstand mod dette kompromis. Vi bekymrer os over misbruget, men vi bekymrer os også over den manglende beskyttelse af borgerne.
Eftersom det demokratiske samfund består af personlige begrænsninger og personlige afkald, synes jeg, at vi skal stille os selv et spørgsmål: Hvor meget individuel frihed er det nødvendigt at give afkald på for at sikre de grundlæggende rettigheder, frihedsrettighederne og den kollektive sikkerhed?
Jeg tror, at et overvældende flertal af borgerne er parat til at give afkald på en del af deres frihed i en periode, såfremt man ikke rører ligheden, og såfremt der sikres en demokratisk kontrol, og såfremt eventuelle misbrug forfølges og straffes.
Det er ikke nødvendigt at vælge mellem sikkerhed og frihed. Frihed uden sikkerhed findes ikke. Mine damer og herrer, jeg ved, hvad jeg taler om: Jeg har levet med livvagter i 14 år. Det er ikke muligt at være fri, hvis man ikke kan følge sine børn i skole, hvis man ikke kan gå på gaden, hvis man skal se efter under bilen for at kunne sikre sit daglige liv.
Frihed og sikkerhed er en del af demokratiet. Mine damer og herrer, jeg er ikke neutral. Jeg går stærkt ind for menneskerettighederne. Derfor beder jeg Dem om at støtte dette direktiv og dette kompromis. 
Alexander Stubb (PPE-DE ).
   - Fru formand, set ud fra et finsk synspunkt må jeg sige, at jeg er lidt bekymret over den britiske debat her, for på den ene side har vi fru Ludford fra De Liberale Demokrater, som er enig med hr. Batten fra UKIP, og så har vi hr. Cashman, der høster stort bifald fra den britiske minister. Det er ikke særligt ofte, at man høster bifald fra en britisk minister i Europa-Parlamentet, så det skal hr. Cashman gratuleres med.
Jeg har alligevel tre korte bemærkninger. Den første vedrører balancen mellem frihed og sikkerhed. Vi har taget for let på det spørgsmål, og vi har ikke fundet den rette balance. Måske haster vi tingene igennem. Jeg har hørt folk sige, at de mennesker, der kommer fra lande, hvor terror udgør en trussel, skal behandle dette emne anderledes end folk fra lande, hvor den ikke udgør nogen trussel. Jeg er uenig: Dette er et fælles problem, og vi bør alle se det i en bredere sammenhæng.
Min anden bemærkning vedrører omkostningseffektivitet eller effektivitet i almindelighed. For mig at se er vi nødt til at foretage omhyggelige beregninger af alle lovgivningsakter. Vi bør lave et skøn og basere vores lovgivning på det. Det mener jeg ikke, at vi har gjort endnu. Vi har ikke gået langt nok for at forsøge at vurdere, hvor meget denne lovgivning koster. Jeg mener også, at vi jager de forkerte skurke, for hvis man er en skurk, der ikke er klog nok til at bruge hotmail eller taletidskort, så er man en dum skurk, og vi jager allerede de dumme skurke.
Min tredje og sidste bemærkning drejer sig om proceduren. Det kunne se ud, som om jeg er imod hele initiativet, men det er jeg ikke. Resultatet af arbejdet i Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender var ganske godt. Det var et godt kompromis. Derfor vil jeg opfordre Europa-Parlamentet til ikke at lade sig skræmme af Rådet eller det britiske formandskab, men at finde frem til et kompromis og presse det igennem. 
Edith Mastenbroek (PSE ).
   - Fru formand, jeg vil gerne fokusere på internetdelen af dette direktiv.
Hr. Clarke, De mener, at manglen på store mængder trafikdata udgør en trussel for vores sikkerhed. Jeg er uenig. I praksis viser det sig, at det er manglen på onlinesikkerhed, der giver kriminelle og terrorister ubegrænsede muligheder. Jeg skal komme med et praktisk eksempel.
I sidste måned afslørede det nederlandske politi en gruppe på tre kriminelle, der kontrollerer et netværk på over 100.000 hackede computere. Kontrollen med disse ikke-sikrede computere gav de kriminelle datakraft nok til at begå alle mulige former for kriminalitet lige fra massivt identitetstyveri til angreb på infrastrukturer af vital betydning samt ubegrænsede muligheder for at give anonym adgang til og mulighed for at benytte alle tjenester på internettet for alle, der var villige til at betale for det.
Forestil Dem, hvad der kunne ske, hvis disse mænd tilbød deres tjenester til terrornetværk. Forestil Dem, hvor nytteløse trafikdata er, fordi de peger mod uskyldige mennesker. De metoder, der anvendes til at opspore disse kriminelle, specificeres i traktaten om internetkriminalitet, som alle medlemsstater har undertegnet, men som kun anvendes af nogle få af dem. Det er disse metoder, vi har brug for til at bekæmpe terrorisme.
Det er indiskutabelt, at direktivet griber ind i privatlivets fred. Det er tvivlsomt, om det vil hjælpe. På internetsiden er det endda teknisk umuligt at gennemføre. Jeg er helt enig med mine kolleger fru in't Veld og hr. Lambrinidis. Jeg er bange for, at vi får en falsk tryghedsfølelse. Jeg er bange for, at dette direktiv endda kan udgøre en trussel mod vores sikkerhed. 
András Gyürk (PPE-DE ).
   - Vi bør under vores drøftelser af det foreliggende lovgivningsforslag tage fire forhold i betragtning. For det første bør menneskerettighederne respekteres. Beskyttelsen af personlige data bør sikres under alle omstændigheder. For det andet kan vi, eftersom der begås kriminalitet ved hjælp af nye teknologier, ikke efterlade det europæiske kriminalpoliti uden tilstrækkelige ressourcer. For det tredje kan vi i betragtning af konkurrenceevnens betydning ikke placere en så uacceptabelt tung og uberettiget byrde på sektoren for tjenesteydelser. Og for det fjerde bør vi kun anvende bestemmelser på europæisk plan inden for områder, hvor medlemsstaternes lovgivning er mindre effektiv. Kort sagt: menneskerettigheder, effektivt kriminalpoliti, konkurrenceevne og subsidiaritet. Det er mål, vi givet alle kan tilslutte os. Vores prioritering heraf kan variere, og er så afgjort forskellig selv inden for vores partier, hvilket klart fremgår af dagens debat.
Mine damer og herrer, tillad mig at komme med en personlig bemærkning. Som et ungt ungarsk medlem af Europa-Parlamentet stammer mine erindringer fra det socialistiske autokrati fra min tidlige ungdom, men jeg husker mine forældres gentagne advarsler, når som helst jeg forsøgte at tale politik i telefonen: "Dette bør ikke diskuteres i telefonen!" Alle vidste, at de diktatoriske myndigheder aflyttede telefonsamtaler. Andre medlemmer fra de central- og østeuropæiske lande kan måske nikke genkendende hertil. Jeg kan ikke benægte, at jeg til dels på grund af disse minder prioriterer beskyttelsen af personlige data højest. Derfor er det eneste kompromis, jeg kan acceptere, et kompromis, hvor alle fire nævnte aspekter tilgodeses ligeligt. Et kompromis, der giver medlemsstaterne tilstrækkelig manøvremargin til at gøre deres kriminalpoliti mere effektivt, men samtidig ikke krænker menneskerettighederne.
En sidste overvejelse: Dette emne er så følsomt, at denne nye lovgivning ikke kan mejsles i sten. Jeg mener, at en periodisk gennemgang af direktivet vil være berettiget, især hvad angår omfanget af de data, myndighederne har adgang til. 
Inger Segelström (PSE ).
   - Fru formand, når plenarforsamlingen i morgen stemmer om et minimumsdirektiv om lagring af data, gør vi det i overensstemmelse med Rådet og Kommissionen, hvor Parlamentet har fælles beslutningstagning. Medborgerne sætter kampen mod kriminalitet og terrorisme højt på listen over, hvad EU skal tage sig af.
Medborgerne ønsker også, at vi skal løse problemet i fællesskab, og det er lykkedes os. Vi har beskyttet den personlige integritet og menneskerettighederne. Desuden får Europas politistyrker moderne hjælpemidler til at bekæmpe kriminalitet med, også den organiserede kriminalitet såsom handel med kvinder og børn til prostitution, børnepornografi, narkohandel og terrorisme. Det er jeg meget tilfreds med, så jeg vil sige alle en stor tak for et godt samarbejde. Vi skal klare det her sammen. Vi skal også overvåge det, som alle her er urolige over, og det skal vi gøre sammen. 
Piia-Noora Kauppi (PPE-DE ).
   - Fru formand, først vil jeg gerne takke hr. Alvaro for hans fremragende arbejde som Parlamentets ordfører i denne sag; fru Cederschiöld har ligeledes udført et fremragende stykke arbejde som medordfører. Jeg håber virkelig, at Deres indsats ikke har været forgæves, idet Deres hårde arbejde i sidste øjeblik blev omgået med en aftale mellem Rådet og Kommissionen og skammeligt nok også af de to største grupper i Parlamentet.
Det er ikke nogen god idé at haste dette forslag igennem. Ja, vi er alle enige om, at terrorisme skal bekæmpes effektivt. Ja, vi er alle enige om, at data om elektronisk kommunikation kan være meget nyttige til at opspore terrorister, narkosmuglere og menneskesmuglere. Ja, den type oplysninger skal lagres og bruges imod dem, der truer vores samfund. Men nej, alle borgere skal ikke behandles som kriminelle. Nej, jeg er ikke overbevist om, at den foreslåede kompromispakke er afbalanceret. Og nej, jeg mener ikke, at vi har tilstrækkelige oplysninger om, hvordan dette forslag vil påvirke den enkeltes privatliv, og hvilke trusler dette kan udgøre for borgernes rettigheder.
Jeg er imod dette forslag. For det første fordi det såkaldte kompromis giver mulighed for at bruge de lagrede data ved efterforskning af alvorlig kriminalitet, uden at man definerer, hvad man forstår ved alvorlig kriminalitet. Er krænkelser af den intellektuelle ejendomsret i -netværk tilstrækkeligt alvorlige forbrydelser til, at man får adgang til de lagrede data? Det skulle man tro, når man læser erklæringerne fra indholdsindustrien. Hvis vi vedtager terrorlove og samtidig opfylder andre målsætninger, bør vi da i det mindste have mulighed for at diskutere og undersøge dem ordentligt og have adgang til de rette procedurer.
For det andet overlader vi alt for meget til beslutningstagningen i medlemsstaterne. Men inden for elektronisk kommunikation er grænserne kunstige. Hvilken jurisdiktion skal f.eks. tage stilling til forbrydelsens alvor, når en pakke med ip-data cirkulerer i flere forskellige medlemsstater?
For det tredje er jeg modstander af dette forslag, fordi spørgsmålet om, hvilke udgifter det medfører, og hvem der skal afholde dem, svæver frit i luften. Der er blevet fremlagt forskellige skøn, og det vil uden tvivl medføre betydelige omkostninger for operatører og udbydere af internettjenester. Disse omkostninger bør i det mindste godtgøres, hvis vi vil indføre nye krav til datalagring. 
Libor Rouček (PSE ).
   - Mine damer og herrer, nogle talere har forsøgt at give det indtryk, at dette direktiv kunne have været udarbejdet i en politistat. Det er ikke et synspunkt, jeg deler. Efter min opfattelse vil dette direktiv, der er udarbejdet i fællesskab af Rådet, Parlamentet og Kommissionen, netop bidrage til at sikre menneskerettighederne og borgernes rettigheder, især retten til liv og retten til et liv i sikkerhed. Jeg vil derfor stemme for betænkningen ved afstemningen i morgen. Jeg føler ikke, det er selvmodsigende at forsvare værdier som borgernes ret til privatlivets fred og beskyttelsen af personlige data på den ene side og bekæmpe terror på den anden side. 
Franco Frattini,
   Fru formand, mine damer og herrer, jeg tror godt, at man kan sige, at der her i Parlamentet i de sidste par uger har fundet en debat og en politisk proces sted, som ikke blot giver Parlamentet en større rolle i bekæmpelsen af terrorisme og organiseret kriminalitet, men som også styrker de tre EU-institutioners samlede image.
I et af de mange indlæg var der en, som sagde, at dette direktiv er et udemokratisk instrument, og andre talte ligefrem om Stalin og Hitler. Dette direktiv er en sejr for demokratiet, og det er et vigtigt og afbalanceret instrument, der er til gavn for borgerne, og som ikke mindst er til gavn for dem, der gør en indsats for at bekæmpe kriminalitet, og som også betaler prisen for det på et personligt plan. Her tænker jeg på efterforskningsmyndighederne og politiet.
Desuden må man - som hr. Cashman så rigtigt sagde - spørge, hvilke omkostninger det har ikke at beslutte noget og ikke at gøre noget? Ønsker vi at fortsætte med 20 forskellige lovgivninger, hvor hver medlemsstat stort set gør, hvad den vil, eller ville det ikke være bedre, at man for første gang fik en fælles europæisk indfaldsvinkel og et direktiv, der er det første skridt i retning af en harmonisering?
Mine damer og herrer, der er tale om et direktiv, hvis faste grundlag er nødvendigheds- og proportionalitetsprincipperne. Jeg hørte nogle spørgsmål - f.eks. fra hr. Reul og fru Kudrycka - hvor man talte om et forslag, som det polske parlament behandler i øjeblikket. Jeg må selvfølgelig sige, at en lagring af data i 15 år ikke synes at følge proportionalitets- og nødvendighedskriterierne. Selv om det er den enkelte medlemsstats pligt at bevise, at dens krav er proportionalt og nødvendigt, forekommer de 15 år mig ærligt talt at være et ekstremt tilfælde.
Jeg har to bemærkninger mere. Jeg vil gerne takke alle dem - navnlig hr. Díaz de Mera García Consuegra og fru Díez González - som mindede om ofrene for kriminalitet, og som understregede - hvilket jeg er helt enig i - at de personlige og grundlæggende frihedsrettigheder naturligvis skal sikres. Men hvis nogen benytter en mobiltelefon til at udløse en bombe, sådan som vi desværre har set, mine damer og herrer, eller til at give instruktioner til en pædofilbande, er det så ikke rimeligt, at politiet og retsvæsenet, dvs. de legitime institutioner, har de nødvendige instrumenter til at forebygge og hindre sådanne fænomener?
Efter min mening er det rigtigt, at dette finder sted, og efter min mening er det også rigtigt - sådan som der står i direktivet - at ethvert misbrug skal straffes. Politiet og retsvæsenet i vores lande - som er demokratier - har brug for flere instrumenter, og der skal være flere kontroller for at undersøge, om systemet er blevet misbrugt.
Til sidst vil jeg sige, at EU-institutionerne desværre har været - og stadig er - uenige om vigtige spørgsmål, men det er virkelig dejligt at se - hvilket afstemningen i morgen forhåbentlig bekræfter - at der med hensyn til spørgsmålet om borgernes sikkerhed, bekæmpelse af terrorisme og organiseret kriminalitet ikke er uenighed blandt EU-institutionerne, men at de tværtimod alle tre i fællesskab vil være i stand til at reagere meget hurtigt på vores medborgeres ønsker. 
Charles Clarke,
   Fru formand, for det første har vi i vores egenskab af formandsland forsøgt at samarbejde med alle grupper her i Europa-Parlamentet. Jeg vil gerne rose hr. Alvaro som ordfører for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender; jeg har også været i udvalget nogle gange for at føre diskussioner om disse spørgsmål. Det er vanskelige spørgsmål, og det er også grunden til disse meningsforskelle, men jeg håber, at der er tale om meningsforskelle baseret på gensidig respekt.
For det andet drejer disse forslag sig om netværk. Netværk er den moderne kriminalitet, uanset om der er tale om netværk til terrorisme, pædofili eller narkotika- eller menneskesmugling. Det er ikke et spørgsmål om kommunikationens indhold, men om hvad netværket er, hvem der er med i det. Det er meget vigtigt at forstå det.
Med hensyn til punktet om Polen har hr. Frattini fuldstændig ret i det, han siger. Der findes en klar procedure, hvis nogle medlemsstater ønsker at gå videre end denne periode. De kan rette henvendelse til Kommissionen, og Kommissionen kan så foretage en vurdering af proportionalitetsspørgsmålet, som hr. Frattini nævnte, også vedrørende kriterierne for det indre marked og konkurrencen på det indre marked. Sådan er proceduren, og det ligger også fast.
Med hensyn til spørgsmålet fra hr. Crowley fra Irland er det ganske rigtigt, at hr. McDowell, den irske minister, har rejst spørgsmål om retsgrundlaget. Vi har fået en udtalelse fra Rådets juridiske tjeneste, og heraf fremgik det meget klart, at dette er den rette fremgangsmåde.
Mit sidste punkt: Nogle har talt om en politistat. Dette er det modsatte af en politistat. Vi er alle demokratier, både Europa-Parlamentet og de enkelte lande. Det er retsstatsprincippet, der bestemmer, hvordan denne teknik skal bruges, og det, vi foreslår her, er at indføre retsstaten. Folk, der taler om Hitler eller Stalin eller politistater, tager helt fejl. Dette forslag går i den stik modsatte retning. Jeg håber, at vi ved afstemningen i morgen vil være enige om, at det demokratiske Europa-Parlamentet støtter det demokratiske Ministerråd for Den Europæiske Union, som støtter den demokratiske Kommission i denne proces, som går ud på at forsvare vores demokrati mod den kriminalitet, der hele tiden arbejder på at svække os og vores samfund.
Ewa Klamt (PPE-DE ).
   - Fru formand, fru in 't Veld, for at forebygge enhver mytedannelse vil jeg gerne præcisere, at ordføreren var i Israel indtil onsdag aften før det afgørende møde i Rådet. Derfor benyttede jeg telekommunikationsmidlerne og informerede allerede onsdag eftermiddag hr. Alvaro om vores forslag pr. e-mail. Så vidt jeg ved, gjorde fru Roure det samme. Fru Kaufmann, fru Buitenweg, De mente, at der var blevet indgået en bag om ryggen på de små grupper. Må jeg gøre Dem opmærksom på, at GUE og De Grønne allerede afviste udvalgskompromiset! Det fører næppe til noget at indlede forhandlinger med grupper, som er kategoriske modstandere af et forslag. Principielt forhandler De jo heller ikke alle andre spørgsmål med PPE, men kun med andre grupper. Lad være med at bruge begreber som , og accepter i stedet den demokratiske meningsdannelse i Parlamentet! 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag kl. 11.30. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om årsberetningen om menneskerettigheder. 
Geoff Hoon,
   Fru formand, formandskabet glæder sig meget over denne forhandling. Det fremhæver den høje prioritet, som alle EU-institutioner tillægger fremme og beskyttelse af menneskerettigheder. Det anerkender også den enorme betydning af at gøre den omkringliggende verden opmærksom på EU's politikker og aktioner til støtte for menneskerettigheder på en klar og tillidsfuld måde.
På 50-årsdagen for verdenserklæringen om menneskerettigheder i december 1998 besluttede Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser), at EU skulle styrke sine foranstaltninger vedrørende menneskerettigheder, og at det skulle udarbejde årsberetninger om menneskerettigheder. Den aktuelle årsberetning, der dækker perioden fra 1. juli 2004 til 30. juni 2005, er den syvende i rækken af årsberetninger. Den skal give et overblik over EU's arbejde med at fremme menneskerettigheder gennem dets institutioner.
Der er selvfølgelig kun muligt at fremhæve de områder, hvor EU's indsats har været særlig betydningsfuld i beretningsperioden. Det er ikke meningen, at beretningen skal være fuldt dækkende, og den skal ikke gentage oplysninger, der allerede findes på f.eks. EU's websteder, eller redegøre for de enkelte medlemsstaters foranstaltninger. Men den giver EU-borgerne, civilsamfundets partnere og regeringer samt menneskerettighedsforkæmpere i tredjelande et regulært og let tilgængeligt overblik over EU's indsatsområder, prioriteter og foranstaltninger.
Det meste af beretningen fokuserer på EU's fremme af menneskerettigheder og demokratisering som en del af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Men internt skal EU også være konsekvent og i overensstemmelse med de politikker, som det fremmer uden for EU. Vi erkender alle, at der fortsat er plads til forbedringer, selv om der er gjort meget for at fremme menneskerettigheder i EU. Derfor opstiller beretningen vigtige interne udviklinger inklusive det fortsatte arbejde med at oprette et EU-agentur for grundlæggende rettigheder. Og kapitlerne om prioritetstemaer som f.eks. kvinders menneskerettigheder eller menneskerettigheder og erhvervslivet omfatter både udviklinger inden for EU, i udlandet og i multilaterale organisationer.
Beretningen indeholder også oplysninger om EU-instrumenter og -initiativer i tredjelande som f.eks. EU's menneskerettighedsdialoger med Kina og Iran og de nye menneskerettighedshøringer, der blev iværksat med Rusland i 2005. Det drejer sig bl.a. om oplysninger om de mange aktiviteter, som Kommissionen har gennemført via det europæiske initiativ for demokrati og beskyttelse af menneskerettigheder.
I beretningen fremhæves det, at EIDHR blev oprettet på Parlamentets initiativ, og at Parlamentet har brugt sine budgetbeføjelser til at hæve de midler, der er øremærket til beskyttelse af menneskerettigheder og demokrati, ganske betydeligt. Beretningen indeholder også oplysninger om udviklingen af foranstaltninger og særlige foranstaltninger vedrørende 17 temaspørgsmål. Det drejer sig bl.a. om områder, hvor EU har vedtaget retningslinjer for menneskerettigheder om f.eks. dødsstraf, tortur, menneskerettighedsforkæmpere og børns rettigheder inklusive deres inddragelse i væbnede konflikter, samt om andre spørgsmål lige fra menneskerettigheder og terrorisme til demokrati og valg og Den Internationale Straffedomstol.
Beretningen giver et overblik over EU's foranstaltninger i de vigtigste organisationer: FN's Menneskerettighedskommission og tredje komité under FN's Generalforsamling, OSCE og Europarådet. Den giver også et landefokuseret perspektiv med en redegørelse for en EU-indsats i lokalområdet, i Afrika, i Nord-, Syd- og Centralamerika samt i Asien og Mellemøsten.
Rådet vil fortsat søge efter metoder til at forbedre beretningen. Der var en række fornyelser i 2005. Den første - som De sikkert også vil hilse velkommen, og som måske skulle have været foretaget for længst, var medtagelsen af et vigtigt kapitel med en opremsning af Europa-Parlamentets omfattende arbejde med at støtte menneskerettigheder og demokratisering.
Alle påskønner, at Parlamentet vedtager sin egen årsberetning og resolution om menneskerettigheder i verden og om EU's politik. Jeg finder det imidlertid både rigtigt og nyttigt, at læserne af denne beretning får en fornemmelse af, hvordan Rådet, Kommissionen og Parlamentet alle bidrager til det fælles EU-mål om at fremme og beskytte menneskerettigheder rundt omkring i verden.
Jeg vil gerne minde om Rådets varme modtagelse af genindførelsen af Parlamentets Underudvalg om Menneskerettigheder i fjor. Jeg ved, hvor stor pris Rådet og specielt dets arbejdsgruppe om menneskerettigheder sætter på den kontakt og det samarbejde, der etableres med dette underudvalg.
I dette års beretning gives der også for første gang praktiske eksempler på EU's indsats. F.eks. indeholder kapitlet om racisme, fremmedhad og ikke-diskrimination oplysninger om et EIDHR-projekt, der bekæmper forskelsbehandling af dalitter i Nepal. Kapitlet om børns rettigheder omfatter et projekt om fremme af børns rettigheder i de nye uafhængige stater. Vi tror, at disse konkrete eksempler vil gøre det lettere for læserne at forbinde EU's politik med vores evne til at skabe reelle ændringer for virkelige mennesker rundt omkring i verden.
En anden fornyelse i år er indførelsen af en analyse af de områder, hvor EU's indsats har fungeret godt, og af de områder hvor der er mangler i vores indsats. Der findes en kort analyse sidst i hvert hovedkapitel. Det vil altid være tilfældet, at nogle interne overvejelser skal forblive interne, hvis EU f.eks. skal handle effektivt i FN-forhandlinger eller i sine forbindelser med visse tredjelande. Men det er også vigtigt for ngo'er og andre vigtige partnere at have en fornemmelse af de områder, hvor vi er tilfredse med vores indsats, samt af de områder, hvor vi selv ønsker at yde en større indsats. Denne analyse er et beskedent men nyttigt skridt i den retning.
Som enhver anden årsberetning har også denne sine begrænsninger. Som Rådet besluttede i starten af oktober, indeholder beretningen oplysninger om EU's indsats frem til juni 2005. Begivenhederne har naturligvis udviklet sig siden da. Formandskabet har forsøgt at bruge de seks måneder siden juni til at bygge videre på den omfattende række af eksisterende EU-forpligtelser. Vi har fortsat bestræbelserne på at integrere menneskerettigheder overalt i EU's arbejde. Vi har f.eks. forsøgt at gennemføre EU's retningslinjer for menneskerettigheder med særlig fokus på ytringsfrihed ved at støtte dem, der forsvarer menneskerettighederne, i de tilfælde hvor de har lidt under udøvelsen af deres ytringsfrihed.
Inden for FN er EU aktivt involveret i forhandlinger i New York om at oprette et nyt FN-menneskerettighedsråd. Der er også taget mange konkrete menneskerettighedsspørgsmål og -problemer op i de seneste seks måneder. I dag skal vi f.eks. se på situationen i Tunesien. Mange af disse emner kan komme med i den næste årsberetning.
Afslutningsvis vil jeg sige, at jeg ser frem til at høre Europa-Parlamentets og Kommissionens synspunkter om selve betænkningen og om de forskellig emner, den omfatter. Vi vil arbejde på at sikre, at betænkningen er i orden. Men hvad vigtigere er, så skal vi fortsætte vores samarbejde for at bringe EU's politikker og foranstaltninger i orden og sikre, at vi får reelle gevinster at rapportere om i de kommende år inden for menneskerettighedsbeskyttelse.
Benita Ferrero-Waldner,
   Fru formand, jeg glæder mig meget over EU's seneste årsberetning om menneskerettigheder, der dækker EU's menneskerettighedsaktiviteter i perioden fra juni 2004 til juni 2005. Det særlige ved denne beretning er det, at den for første gang er udarbejdet i fællesskab af Rådet, Parlamentet og Kommissionen. I de senere år har Rådet og Kommissionen gjort det i fællesskab, men det er første gang, at Parlamentet også deltager i processen. Det øger beretningens troværdighed.
EU's årsberetning om menneskerettigheder er en meget vigtig tilkendegivelse af menneskerettighedspolitikkens store betydning for EU's overordnede politik. Den omfatter begge udviklinger i menneskerettighedsdimensionen af EU's interne politik og i særdeleshed inden for de eksterne og internationale dimensioner. Dens brede dækning af alle vigtige tematiske og geografiske menneskerettighedsspørgsmål understreger det faktum, at EU lægger stor vægt på at beskytte og fremme menneskerettigheder som et af dets grundprincipper generelt set: som et samfund med fælles værdier, der er baseret på principperne om frihed, demokrati, respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder samt retsstatsprincipperne. Jeg vil gerne kort kommentere nogle af disse punkter. Jeg har seks kommentarer.
Dette år har afgørende betydning for FN-menneskerettighedssystemets fremtid med de igangværende forhandlinger om oprettelsen af den nye institution ved navn FN-menneskerettighedsrådet som efterfølger for den nuværende og meget anfægtede Menneskerettighedskommission. I bestræbelserne på at fremme konklusionerne fra FN-topmødet i september er det uden overdrivelse en yderst sjælden mulighed for, at det internationale samfund kan gå sammen om at forbedre FN's muligheder for at overvåge, forbedre og gøre en målrettet indsats for vigtige menneskerettighedssituationer i hele verden. Havde det ikke været for EU, ville det ikke have fungeret. Jeg var til stede ved millenniumtopmødets start. Jeg ved, hvor vanskeligt det var at nå til enighed, men her gjorde EU en forskel. Vi har fortsat store forventninger til det forventede resultat, og vores evne til at påvirke verdenssamfundet i positiv retning bør få en gunstig indflydelse på forhandlingsprocessen. Vi skal imidlertid ikke opstille illusioner om modstanden i mange lande mod en effektiv forbedring af det aktuelle FN-menneskerettighedssystem. Vi skal mobilisere alle vores kræfter og udnytte vores aktionsradius mest muligt, hvis vi skal sikre et vellykket resultat af de igangværende vanskelige forhandlinger.
Menneskerettighedsdimensionen har stigende betydning for EU's eksterne forbindelser med en række lande rundt omkring i verden: menneskerettighedsdialogen med Kina, dialogen med Iran - selv om der desværre ikke har været en dialogrunde i over et år, men vi håber fortsat på en sådan, menneskerettighedshøringerne med Rusland, de lokale menneskerettighedsdialoger gennemført af EU's missionschefer i utallige andre lande, og specielt vores landvindinger under den europæiske naboskabspolitik og dens menneskerettighedsrelaterede dagsorden under de forskellige handlingsplaner, hvor menneskerettigheder altid har en særlig plads. Alt dette viser så rigeligt, at EU ikke er ene om aktivt at forfølge sin dagsorden om at fremme menneskerettigheder i sin udenrigspolitik. Vi ser også en voksende vilje hos vores partnere til at erkende, at beskyttelse af menneskerettigheder er et vigtigt element i udviklingen af deres egne lande. Der er imidlertid lang vej igen.
I den forbindelse bliver jeg ofte bedt om eksempler på konkrete resultater af disse dialoger eller høringer. Jeg har følgende svar: Efter afslutningen på hver runde har der været endnu en mulighed for ikke blot at udveksle idéer - hvilket er vigtigt for vores dialogpartnere, der ikke ønsker nogen præken - men først og fremmest for på baggrund af vores egne tilkæmpede erfaringer at forklare, hvordan vi i EU har vedtaget love og administrativ praksis for at respektere grundlæggende rettigheder, samt hvordan vi forventer, at vores partnere vælger en lignende fremgangsmåde. Jeg er overbevist om, at budskabet lidt efter lidt trænger igennem. Dialogerne og høringerne giver EU mulighed for at tage individuelle sager op om f.eks. politiske fanger eller andre, der udsættes for menneskerettighedskrænkelser.
På baggrund af Det Europæiske Fællesskabs associeringsaftaler eller partnerskabs- og samarbejdsaftaler med tredjelande gennemgår Kommissionen regelmæssigt partnerlandenes respekt for internationale menneskerettighedsstandarder. De politiske dialoger med mange af vores partnere under disse aftaler omfatter væsentlige diskussioner om relevante emner vedrørende menneskerettigheder og demokrati i partnerlandene. Vores kollega har allerede nævnt nogle meget konkrete emner. Kommissionen har taget initiativ til at oprette - med nogle af disse politiske dialoger - arbejdsgrupper om menneskerettigheder og god forvaltningspraksis inden for rammerne af f.eks. de regelmæssige samarbejdsudvalgshøringer med Vietnam, Jordan eller Marokko. Jeg vil gerne gøre Dem specielt opmærksomme på det femårige arbejdsprogram om Barcelona, der indeholder vigtige mål vedrørende menneskerettigheder.
Som De ved, indeholder alle EU-aftaler nu en særlig menneskerettighedsklausul som et vigtigt element. I den henseende er Kommissionen opsat på at sikre, at klausulerne udnyttes som et positivt værktøj til at forbedre menneskerettighedssituationen i partnerlandene. Efter min mening er disse strukturerede meningsudvekslinger om menneskerettigheder en meget lovende metode til opfyldelse af de mål, af hensyn til hvilke menneskerettighedsklausulerne er medtaget. I tilfælde af omfattende, ekstreme menneskerettighedskrænkelser vil det være nødvendigt at indføre sanktioner eller tilmed ophæve en aftale som f.eks. i tilfældet med Zimbabwe eller Togo. Almindeligvis skal vi imidlertid undgå at lægge for stor vægt på en "mekanisk" tilgang til sanktioner eller ophævelser. Jeg finder det i stedet meget vigtigt med en systematisk kontrol af menneskerettighedssituationen hos vores partnere samt gennem politiske tiltag og støtte at tilskynde dem til at opfylde deres forpligtelser i henhold til aftalens menneskerettighedsklausul. I den forbindelse er jeg meget taknemmelig for betænkningsforslaget om menneskerettighedsklausulerne, som hr. Agnoletto på ihærdig vis har udarbejdet. Hans betænkning vil forpligte alle menneskerettighedsaktører i EU og specielt i EU-institutionerne til yderligere at overveje deres værdier og den mest hensigtsmæssige udnyttelse af dem.
EU's årsberetning om menneskerettigheder afspejler også omarbejdningen af det europæiske initiativ for demokrati og beskyttelse af menneskerettighederne for perioden 2005-2006. Programmeringsændringerne under dette initiativ er baseret på resultaterne af en grundig vurdering og udarbejdet med henblik på i første omgang at opfylde behovene hos de potentielle deltagere i initiativet. Som følge heraf er der udarbejdet fire kampagner med en mere fleksibel geografisk dækning og integrerende aktioner på globalt og regionalt plan samt på landsplan. To elementer ligger mig særligt på sinde: et øget engagement i integrering af kvinders og børns rettigheder samt et større incitament til en effektiv deltagelse af civilsamfundsorganisationer fra partnerlandene i udviklingslandene.
Mens de seneste kontrakter under dette initiativs 2004-budget nu fordeles, er det lige før, der offentliggøres vigtige udbud for budgettet for 2005-2006, og det kan faktisk foregå når som helst. Samtidig fortsætter landespecifikke udbud, og den næste årsberetning vil indeholde detaljerede oplysninger om denne øvelse. Det centrale punkt er her, at det europæiske initiativ for demokrati og beskyttelse af menneskerettighederne i sin nuværende og fremtidige udformning er en vigtig og integrerende del af EU's overordnede menneskerettighedspolitik.
EU henter stor styrke i sine forhold til tredjelande gennem fælles holdninger til mange menneskerettighedsspørgsmål af strategisk betydning. Jeg behøver blot tænke på de retningslinjer, vi er blevet enige om for dødsstraf, tortur, børn i væbnede konflikter og menneskerettighedsforkæmpere. Hvis de anvendes på den rigtige måde, er de vigtige redskaber med stor effekt. Jeg glæder mig derfor over det luxembourgske og det britiske formandskabs indsats i år for at organisere meget effektive kampagner under disse retningslinjer. Jeg vil også gerne hylde arbejdet i de mange kommissionsdelegationer, der på effektiv vis bidrog til de respektive trojkademarcher i mållandene. Det samme teamwork gælder for den udadrettede kampagne om det planlagte menneskerettighedsråd - som jeg nævnte i starten - som blev gennemført i 77 lande. Jo mere EU, dets medlemsstater og dets institutioner taler med én stemme om menneskerettighedsanliggender, jo større er den politiske effekt. Derfor skal vi ikke indstille vores bestræbelser i Rådet, Parlamentet og Kommissionen på at samarbejde så tæt og effektivt som muligt. I den forstand præsenterer vi denne årsberetning, og forhåbentlig er den en stærk påmindelse om de enorme udfordringer, der fortsat eksisterer, samt om det gode arbejde, der allerede er udført.
Simon Coveney,
   Fru formand, jeg er glad for at yde et kort bidrag til denne forhandling. Rådets årsberetning om menneskerettigheder fra 2005 er en god oversigt over EU's menneskerettighedsaktiviteter og -ambitioner samt over effekten af sådanne aktiviteter uden for EU.
Som ophavsmand til Parlamentets seneste betænkning om menneskerettigheder var jeg glad for at se, at næsten alle de tematiske spørgsmål i Parlamentets betænkning også var med i dette dokument, hvilket vidner om konsekvens i tanker og prioriteringer. Dødsstraf, børns rettigheder - og i særdeleshed børn i væbnede konflikter - kvinders rettigheder og ligestilling, det internationale erhvervslivs betydning for menneskerettigheder, menneskerettigheder i forbindelse med terrorbekæmpelse og Den Internationale Straffedomstols rolle i kampen mod straffrihed er alle sammen emner, der fortsat skal prioriteres af de kommende rådsformandskaber og Kommissionen.
Efter min mening skal vi om muligt bevæge os i retning af fremover at udarbejde én omfattende årsberetning om menneskerettigheder i EU, der repræsenterer Rådets, Kommissionens og Parlamentets synspunkter. Det giver ingen mening, at Parlamentet kopierer Rådets arbejde. Vores særskilte rolle skal være en kritisk analyse af Rådets og Kommissionens præstationer i forhold til at nå de mål, der er opstillet inden for centrale områder i en EU-årsberetning om menneskerettigheder. Parlamentet skal aktivt involveres i udarbejdelsen af en sådan beretning i de kommende år og ikke kun præsenteres for den færdige artikel, inden den offentliggøres.
Til slut vil jeg, nu hvor vi taler om menneskerettigheder i EU i 2005, benytte lejligheden til at udtrykke mit ønske om at få afklaret sagen om CIA-flyvningerne. Jeg er et af mange parlamentsmedlemmer, der kommer fra lande, der har gjort det lettere for amerikanske fly - fra militæret og CIA - at lande og tanke op i de seneste år. Som ordfører for menneskerettigheder ville det være hyklerisk af mig ikke at forlange klarhed over, om fanger er overført via EU-lande til tredjelande, hvor de risikerer at blive udsat for tortur.
Richard Howitt,
   Fru formand, først vil jeg gerne takke det britiske formandskab for at have indvilliget i at præsentere årsberetningen om menneskerettigheder for Parlamentet i dag, hvilket sidst skete under det finske formandskab i 1999. Som dette års parlamentariske ordfører for årsberetningen om menneskerettigheder ved rådsformanden, at jeg ikke ønsker at kopiere Rådets arbejde på dette område, men at jeg - som hr. Coveney allerede har indikeret - snarere ønsker at styrke samarbejdet mellem Rådet og Parlamentet, så EU kan sende et stærkere og mere sammenhængende menneskerettighedsbudskab ud til hele verden. Jeg takker rådsformanden for hans støtte til Parlamentets underudvalg i hans indlæg her i eftermiddag. Jeg vil imidlertid opfordre ham til at tilkendegive Rådets vilje til at indlede en forhandling med Parlamentet om et tættere samarbejde om selve årsberetningen i sit svar på denne forhandling.
Årsberetningen om menneskerettigheder bør hilses velkommen for dens rækkevidde og ærlighed. I et år, hvor Rådet har evalueret menneskerettighedsdialogerne med specifikke lande, er det en meget vigtig afsløring, at dialogen med Kina i bedste fald kun har haft en meget beskeden betydning. I det store og hele er beretningen bedre til at opstille aktioner end til at vurdere deres effektivitet, og jeg håber, at vi fremover vil se en større udbredelse af menneskerettighedsimpaktanalyser.
I en tid, hvor EU skal stå fast i New York i bestræbelserne på at styrke støtten til et stærkt menneskerettighedsråd i FN, kan vi alle sammen overveje, om EU selv prioriterer menneskerettigheder højt nok i forhold til vores prioritering af handel og udvikling i vores egne eksterne forbindelser.
Jeg vil minde kommissæren om, at Parlamentet trods hendes kommentarer her i eftermiddag fortsat ønsker hendes støtte til en bevarelse af et særskilt retsgrundlag for det europæiske initiativ for demokrati og beskyttelse af menneskerettighederne. Jeg håber, at vi også hører nærmere fra hende. 
Lad os til slut se på en af de blodigste begivenheder i 2005: massakren af hundredvis af mennesker i Andijan den 13. maj samt de usbekiske myndigheders efterfølgende anholdelse og tortering af stort set alle, der overværede hændelsen. EU's ophævelse af dele af partnerskabs- og samarbejdsaftalen, våbenembargoen og visumrestriktionerne viser helt tydeligt resten af verden, at EU kan og vil støtte menneskerettighederne.
Cecilia Malmström,
   Fru formand, EU's udenrigspolitik bygger på at forsvare fred, demokrati, retsstaten og menneskerettighederne, og derfor lægger vi så stor vægt på den politiske del af Københavnskriterierne, når vi forhandler med de nye medlemsstater. På dette område er det jo naturligvis også lykkedes EU særdeles godt at sprede disse værdier. 
Det er naturligvis sværere med andre lande. Selv om menneskerettigheder altid er med på papiret, er det svært at nå vores mål gennem dialog. Vi har klausuler, men Parlamentet har, som De ved, anbefalet, at de skal være obligatoriske og skal aktiveres. Vi skal ikke nøjes med kun at protestere svagt, når hændelser som f.eks. dem i Tunesien indtræffer, hvor man groft krænker de grundlæggende menneskerettigheder. Tunesien er et land, der er tæt forbundet med EU.
Menneskerettighedsdrøftelserne med Kina og Iran går dårligt, det ved vi. I Rusland går det heller ikke videre godt. I dag har vi set, hvordan vores modtagere af Sakharov-prisen, damerne fra Cuba, ikke får lov til at komme hertil. Jeg håber, at Rådet og Kommissionen kan forstærke protesterne imod diktatoren i Havanna, som fortsat holder hele verden for nar. Der er meget mere at gøre, når det gælder Zimbabwe, Belarus, Burma, Saudi-Arabien osv.
Vi ved jo, at EU som er utrolig magtfuldt. Vi er den eneste internationale aktør, der virkelig kan skabe store ting, hvis vi er enige om forsvaret af menneskerettighederne og værdierne. Medborgerne omkring os forventer, at vi får en fælles udenrigspolitik, at vi skal spille en rolle på den internationale scene og tale med en stemme. Denne udenrigspolitik, som giver sig udtryk i handel, bistand, politisk og økonomisk samarbejde, skal hele tiden være styret af respekten for menneskerettighederne.
Som demokrater har vi et ansvar for at bekæmpe manglende frihed og sprede demokrati og menneskerettigheder så langt væk som ud i byerne i Colombia, Zimbabwe og Nordkorea. Derfor er denne betænkning et vigtigt og godt værktøj. Jeg håber blot, at det i fremtiden kan blive noget mere strategisk, så vi får en endnu mere sammenhængende menneskerettighedspolitik. 
Hélène Flautre,
   Fru formand, ligesom mine kolleger glæder jeg mig over, at vi i dag afholder denne forhandling om årsberetningen om menneskerettigheder. Især glæder jeg mig over et nyt kapitel, som vedrører en analyse af EU's instrumenters og initiativers effektivitet. Det er netop den vinkel, Europa-Parlamentet har valgt med henblik på i fuldt samarbejde med de politiske grupper at udarbejde årsberetningen for i år, hvilket viser, at vi på sigt, i de kommende år, endelig sammen vil kunne udarbejde en egentlig fælles beretning fra Kommissionen, Rådet og Europa-Parlamentet.
For at nå dertil er det vigtigt med en uafbrudt informationsstrøm mellem vores institutioner. Jeg vil gerne som eksempel fremhæve konklusionerne fra Rådets møde den 12. december, hvori det oplyses, at Rådet - hvilket vi ikke var i tvivl om - på menneskerettighedsforkæmpernes vegne havde lanceret aktive lobbykampagner under ledelse af missionscheferne i tredjelande. Det er imidlertid yderst hensigtsmæssigt, at parlamentsmedlemmerne ved, hvem, hvornår og hvordan Rådet og ambassadørerne i tredjelande yder støtte til i medfør af retningslinjerne for beskyttelse af menneskerettighedsforkæmperne.
Et andet eksempel: Rådet udarbejder standardformularer, hvor menneskerettighedssituationen i de forskellige lande vurderes. Også her er det nødvendigt, at Rådet fremsender disse til Parlamentet, så de forskellige delegationer og udvalg kan henvise dertil i forbindelse med deres arbejde i dagligdagen. 
Et tredje eksempel: Jeg har læst i beretningen, at kinesiske parlamentsmedlemmer for første gang deltog i den strukturerede dialog om menneskerettighederne mellem Unionen og Kina. Under disse omstændigheder forstår jeg ikke, at Parlamentets medlemmer ikke selv blev inddraget i denne dialog, og medlemmerne kræver i øvrigt, at samtlige parlamentsmedlemmer inddrages i samtlige dialoger uanset struktur.
Endelig, hvad angår Kommissionen, kender vi manglerne ved det europæiske initiativ for demokrati og menneskerettigheder, men jeg må sige, fru kommissær, at jeg fremsætter alle mulige forbehold og bekymringer i forbindelse med det dokument, der for øjeblikket er under behandling i Kommissionen, vedrørende gennemførelsen af det horisontale program for menneskerettighederne. Dette dokument lever på ingen måde op til Europa-Parlamentets eller for den sags skyld ngo'ernes forventninger, som De vil få at se ...
Ryszard Czarnecki (NI ).
   - Fru formand, mine damer og herrer, det er yderst prisværdigt, at EU de sidste syv år har offentliggjort en årsberetning om menneskerettighederne. Det er også rigtigt og passende at have vedtaget chartret om grundlæggende rettigheder. Samtidig bør vi dog være på vagt over for en indstilling, der var alt for udbredt i kommunisttiden, og som gik ud på, at der skulle oprettes et kontor eller et agentur, hver gang der opstod et problem.
Det leder mig hen til en bemærkning, som Rådets repræsentant fremsatte for nogle måneder siden. Jeg henviser til spørgsmålet om, hvorvidt der reelt er brug for et agentur for grundlæggende rettigheder. Der er endnu ikke ført afgørende bevis for, at et sådant behov eksisterer.
Det er en glædelig nyhed, at EU samarbejder med forskellige organer på menneskerettighedsområdet, herunder OSCE og FN's højkommissær for menneskerettigheder. En dårlig nyhed er det dog, at EU's indsats til tider reelt fører til en dobbeltmoralsk holdning. Vi forsvarer vedvarende menneskerettighederne i små og svage lande, men undlader at gøre det over for store og stærke lande. Begrundelsen er, at vi ønsker at drive forretning med sidstnævnte. Vi forsvarer menneskerettighederne i fjendtlige og neutrale lande, men har ikke mod til at tage til orde mod menneskerettighedskrænkelser i lande, der er vores allierede.
Desuden er der tidspunkter, hvor kommissær Ferrero-Waldner undlader at tage til orde, især når han befinder sig i regioner og lande, der betragtes om EU's strategiske partnere. Jeg må opfordre til en vis konsekvens i denne henseende og til, at menneskerettighederne, som er blandt EU's grundlæggende værdier, ikke længere overvåges selektivt. 
Thomas Mann, (PPE-DE ).
   - Fru formand, EU accepteres verden over som menneskerettighedernes stemme, fordi EU mere end andre institutioner lader ordene følge af gerninger. Jeg tænker på den klausul, som kommissæren med rette betegnede som et , og som betyder, at menneskerettighederne bliver en vigtig del af handels- og samarbejdsaftalerne med tredjelande. Til dato findes der 120 aftaler af denne type. I menneskerettighedsberetningen 2005 anføres vigtige succeser, f.eks. skærpet eksportkontrol for materiel, som kan misbruges til torturformål, eller indskriden over for pædofile, som bruger internettet til deres formål, eller engagementet for at få anerkendt Den Internationale Straffedomstol. Der registreres imidlertid også tilbageslag i beretningen, f.eks. i afrikanske lande som Sudan, Zimbabwe, Congo eller Rwanda eller i asiatiske lande som Indonesien, Sri Lanka, Iran og Burma. Der er fortsat særlig anledning til kritik, når det gælder Kina. Omgangen med ytrings-, tros- og forsamlingsfriheden er ikke acceptabel. Kritiske journalister og advokater bliver chikaneret, menneskerettighedsforkæmpere bliver forfulgt, anklagede får ingen fair rettergang og bliver torteret. Hvert år udstedes der tusindvis af dødsdomme. Situationen i Tibet er fortsat dramatisk dårlig. I overmorgen vil vi under den uopsættelige forhandling reagere på kinesernes militære interventioner i et tibetansk kloster. Det er på tide, at EU's medlemsstater agerer og ikke som hidtil undlader at stemme i Genève. Overtrædelsen af menneskerettighederne i Kina hører hjemme på dagsordenen for dér.
Ud over borgerrettighederne var kampen mod terror prioriteret højt i 2005. Helt med rette. Alligevel er det helt nødvendigt at overholde retsstatens principper. Det gælder også for CIA's fangetransporter tværs gennem Europa, som skal debatteres i morgen. Menneskerettighedskonventionen må under ingen omstændigheder overtrædes. Det er også et af budskaberne fra beretningen om menneskerettighederne. 
María Elena Valenciano Martínez-Orozco (PSE ).
   - Fru formand, vi er glade for, at Rådets rapport for første gang nævner Parlamentets aktivitet på menneskerettighedsområdet, for Parlamentet gør meget.
Vi takker også for, at det kommer her i Parlamentet for at forelægge den. Den Socialdemokratiske Gruppe har anmodet om det ved mange lejligheder. På denne måde kan vores egen betænkning bedre blive rettet mod en opfølgning og vurdering af dets forpligtelser.
Nu er det nok med store ord og store erklæringer, for der er konkrete forhold, der kræver handling og opfyldelse af de forpligtelser, vi har påtaget os, f.eks. det allerede omtalte europæisk initiativ for demokrati og menneskerettigheder.
Hvad gør Rådet med de beslutninger, som bliver vedtaget her i Parlamentet? Vi har vedtaget tre med det, vi vedtager i denne uge om Etiopien. Vi har ikke fået noget svar. Hvad er der sket med Guantánamo? Hvad har det gjort? Den manglende handling medfører mange problemer til trods for de alvorlige overtrædelser af menneskerettighederne, der finder sted. Jeg kunne også nævne andre tilfælde.
Det er bedre at sige mindre og gøre mere, for til sidst vil folk ikke tro på, hvad vi siger. Europa-Parlamentet arbejder meget på at gøre sin stemme hørt, men for at der skal blive lyttet til den, behøver vi Dem, og vi har brug for, at De fornyer Deres forpligtelse over for den europæiske menneskerettigheds politik, som vi anser for en grundpille i vores optræden udadtil. 
Vi venter stadig på mange svar. 
James Hugh Allister (NI ).
   - Fru formand, i dag forhandler vi atter om menneskerettigheder i hele verden og påpeger andres mangelfuldheder.
Jeg vil imidlertid gerne sætte fokus på en himmelråbende krænkelse af menneskerettighederne i EU - nærmere bestemt i Det Forenede Kongerige. Rådets direktiv 2000/78/EF forbyder med rette religiøs forskelsbehandling inden for beskæftigelsen. Men i henhold til en undtagelse baseret på direktivets artikel 15 har Det Forenede Kongerige ret til at diskriminere protestanter i Nordirland, der ansøger om optagelse hos det nordirske politi, alene fordi de er protestanter. Som følge heraf er hundredvis af velkvalificerede unge protestantiske ansøgere blevet nægtet adgang til politiet - ikke på grund af deres kvalifikationer, men fordi der ikke er en tilsvarende mængde ansøgere fra det katolske samfund.
Så inden Parlamentet og EU bryster sig af resultaterne på menneskerettighedsområdet, vil jeg bede dem om at rette op på denne fejl og gennemføre direktivet om beskæftigelse i sin helhed og standse den skandaløse forskelsbehandling af flertallet af landets befolkning.
Glyn Ford (PSE ).
   - Fru formand, jeg er ansvarlig i Udvalget om International Handel for den foreslåede revision af menneskerettighedsklausulerne i partnerskabs- og handelsaftaler. Ord er ikke nok - der er brug for handling. Alt for ofte er Rådet og Kommissionen ikke villige til at benytte disse klausuler til at lægge pres på tredjelande for at behandle velbegrundede bekymringer. Kan Rådet og Kommissionen se på den trinvise forstærkning af pres, der kan indbygges i en ny og revideret menneskerettighedsklausul?
Det andet punkt handler om, at proceduremæssige fejl undertiden påvirker produktresultater. Vi glæder os over menneskerettighedsdialogen med Kina og Iran. I to år var EU det eneste sted i verden, hvor man havde en menneskerettighedsdialog med et meget lidt elsket regime i Nordkorea. Så stillede Rådet et resolutionsforslag, der fordømte nordkoreanske menneskerettigheder i Genève uden at informere hverken nordkoreanerne eller Kommissionen. Som følge heraf blev dialogen afbrudt. Vi er ikke glade for, at der ikke findes nogen dialog på grund af denne resolution.
Andreas Mölzer (NI ).
   - Fru formand, den 10. december afholdt man den internationale menneskerettighedsdag, og netop den seneste tids begivenheder demonstrerer, at der stadig er meget at gøre. Således bør også USA føle sig bundet af mindsteregler for menneskerettigheder uden at omgå dem med hemmelige fængsler i udlandet.
Men også inden for EU overtrædes menneskerettighederne fortsat, især i form af vold i hjemmet, æresdrab, polygami og massiv diskriminering af kvinder, som vi indirekte tillader, når vi accepterer det i forbindelse med islam i Europa. I selve Tyrkiet er næsten 80 % af kvinderne i landsbyerne tvangsgift. Der diskrimineres fortsat mod mindretal og tilhængere af andre religioner.
I betragtning af at der i EU i 2004 var langt flere tyrkere end irakere, der søgte om asyl, og at Tyrkiet også i 2005 f.eks. i Tyskland er det oprindelsesland, som næstflest asylansøgere kommer fra, kan det vel under ingen omstændigheder antages, at menneskerettighederne faktisk er gennemført i det tyrkiske samfund. Og det i et land, som forhandler om EU-medlemskab! 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   - Fru formand, EU's fremtid som demokratisk samfund med principper og værdier er forbundet med en fast holdning hos institutionerne og medlemsstaterne med hensyn til forsvar af menneskerettighederne, minoriteternes rettigheder og de demokratiske frihedsrettigheder.
EU bør for det første tage initiativ til at skabe en ny effektiv lovramme til beskyttelse af menneskerettighederne i FN-regi.
For det andet bør EU i sine relationer med tredjelande prioritere spørgsmålet om ratificering og gennemførelse af alle internationale aftaler om beskyttelse af menneskerettighederne og forbud mod tortur højt.
For det tredje bør EU bidrage til udformningen af et åbent og demokratisk globalt system for styring af informationssamfundet og til bekæmpelsen af den digitale kløft, der skaber nye relationer med afhængighed og herredømme mellem industri- og udviklingslande.
For dette fjerde bør EU gennemføre alle samarbejds- og associeringsaftaler uden selektiv diskrimination og opportunisme hos medlemsstaterne og gennemføre de mekanismer, der indgår heri. 
Geoff Hoon,
   Fru formand, jeg vil også takke Kommissionen og alle de ærede medlemmer, der bidrog til en imponerende forhandling. Jeg er altid imponeret over omfanget af menneskerettighedsspørgsmål, som medlemmerne af Europa-Parlamentet er engageret i. Jeg er bestemt opmuntret af det engagement, der ikke blot kommer til udtryk i dag men altid i disse spørgsmål.
Jeg vil gerne komme ind på et par af de konkrete punkter, der er taget op. Først og fremmest glæder jeg mig over Richard Howitts forslag - og Simon Coveneys - om, at vi skal bygge videre på dagens nyttige meningsudveksling og afholde flere diskussioner om vores to beretninger. Flere af de ærede medlemmer har udtrykt ønske om, at Europa-Parlamentet kommer til at spille en mere aktiv rolle i EU's årsberetning om menneskerettigheder. Som man kan se ud fra konklusionerne fra Rådets (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) møde i går, glæder det sig over samarbejdet med Parlamentet i udviklingen og gennemførelsen af dets menneskeretspolitik i 2005, og det ser frem til at bygge videre på dette forhold.
Jeg kan forsikre Dem om, at vi meget nøje vil overveje de specifikke idéer, der er blevet fremsat, og jeg er sikker på, at vi kan finde måder at uddybe vores dialog på. Jeg vil gerne understrege, at en af EU's største styrker ligger i dets forskellige institutioner. De har forskellige og supplerende roller. Trojkaen arbejder ofte på at fremme menneskerettigheder på regeringsplan. Parlamentet kan bidrage med sin vægt og sine synspunkter og ofte på en langt mere fleksibel måde. Vi glæder os meget over sådanne muligheder for at udveksle synspunkter og idéer. Vi sætter især stor pris på vores regelmæssige og åbne meningsudvekslinger med Underudvalget om Menneskerettigheder.
Vi skal sørge for, at vores arbejde er godt koordineret og sammenhængende, men vi skal også udnytte vores respektive styrker. Det er vigtigt at skelne mellem de roller, som de forskellige institutioner kan spille for at fremme menneskerettigheder og demokratisering.
Glyn Ford rejste et vigtigt spørgsmål om vores måde at anvende menneskerettighedsklausulerne på. Rådet tager alle spørgsmål fra Europa-Parlamentet seriøst. Det er værd at bemærke, at klausulernes primære formål er at er at udgøre en konstruktiv platform for engagementet med tredjelande om menneskerettigheder. Ophævelse af enhver aftale er en sidste udvej, og derfor bruges den sjældent.
Der er blevet henvist til menneskerettighedsklausuler i mindst 12 sager siden 1995 som grundlag for høring, ophævelse af støtte eller andre foranstaltninger, der involverer 10 AVS-lande. Så det er tydeligvis et våben, vi er parate til at bruge. Det skal bruges diskret og effektivt, hvis det skal give resultater.
Afslutningsvis vil jeg atter rose EU-institutionerne for deres stærke engagement i fremme af menneskerettigheder og i udarbejdelsen af en effektiv beretning om EU's politik og foranstaltninger på dette område. Det er ekstremt værdifuldt at have disse lejligheder til kollektivt at vurdere, hvordan vi klarer os, og hvordan vi kan gøre det bedre. Vi ser frem til et fortsat tæt samarbejde med Europa-Parlamentet, når vi går videre med menneskerettighedsarbejdet i de kommende måneder.
Jeg er meget taknemmelig over for alle, der har bidraget til denne udmærkede forhandling. 
Benita Ferrero-Waldner,
   Fru formand, jeg vil gerne forsøge at afrunde denne vigtige forhandling, som jeg personligt tillægger stor betydning. Der er selvfølgelig fortsat mange udfordringer, da der ellers ikke var nogen grund til at afholde denne forhandling. Kommissionen bruger imidlertid specifikke instrumenter, og jeg vil gerne give Dem nogle få konkrete eksempler, fordi det undertiden ser ud, som om vi kun bruger ord. Det er ikke sandt. Vi har mange muligheder, og vi forsøger at bruge dem, men der skal fortsat gøres meget, og vi er ikke nået til vejs ende endnu.
Vi har f.eks. et instrument, gennem hvilket der bruges 180 millioner euro til fremme af retfærdighed og retsstatsprincipper, en menneskerettighedskultur, den demokratiske proces samt lighed, tolerance og fred. For det andet har vi landespecifikke samarbejdsprogrammer, som der er bevilget i alt 35 millioner euro til. For det tredje er der tildelt gavebistand på 14 millioner euro til internationale organisationer, og dem bruger vi til kampagner.
Vi har også et meget vigtigt instrument til EU's valgobservationsmissioner. Mange medlemmer kender til det og dets betydning, fordi de har været chefobservatører i forskellige lande, selv om chefobservatøren har en vis uafhængighed. Instrumentet råder over 13 millioner euro. Kommissionen har været involveret i valgmissioner til præsident- og parlamentsvalg. Den har gennemført EU-valgobservationsmissioner i Etiopien, Guinea-Bissau, Burundi, Vestbredden, Gaza, Libanon, Afghanistan, Sri Lanka og Liberia. I øjeblikket gennemføres der andre missioner i f.eks. Venezuela, Haiti, Den Demokratiske Republik Congo samt atter i Vestbredden og Gaza.
Naboskabspolitikken er mit specifikke ansvar. Nu er der et instrument, der udgør et positivt incitament. Jeg kan give 10-15 % mere, hvis et land i regionen - f.eks. Marokko eller Jordan - gennemfører flere reformer i menneskerettighedssektoren. Det finder jeg vigtigt.
Med hensyn til CIA er vi generelt af den overbevisning, at terrorismen kun kan bekæmpes med fuld respekt for menneskerettigheder og retsstatsprincippet. Menneskerettigheder er gyldige i alle situationer. Vi ved, at det er en vanskelig udfordring. Det er en udfordring at bevare den rette balance mellem at forbedre retten til privatliv og bekæmpe terrorismen. Vi skal beskytte befolkningen, men vi skal også beskytte de principper, som vores samfund bygger på.
Endelig, har jeg med hensyn til demokrati og menneskerettighedsinstrumenter ofte sagt, at EIDHR er en flagskibspolitik for os. Skønt det ikke længere vil have et særskilt retsgrundlag, har vi foreslået et temaprogram for demokrati og menneskerettigheder med global dækning og med synlighed og samlet programmering inklusive en særskilt budgetpost. Det foreslåede temaprogram ville blive identificeret inden for hvert af de foreslåede eksterne aktionsinstrumenter. Ved udgangen af januar kommer der en særlig meddelelse om dette temaprogram med oplysninger om dets omfang, mål og politiske prioriteter. Jeg håber, at der er en chance for at nå til enighed om en samlet overordnet pakke, der vil sætte Rådet, Kommissionen og Parlamentet i stand til at skue fremad.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om menneskerettigheder og pressefriheden i Tunesien samt evaluering af Verdenstopmødet om Informationssamfundet i Tunis. 
Geoff Hoon,
   Fru formand, først vil jeg gerne takke Europa-Parlamentet for at have foreslået denne betimelige forhandling om Tunesien. Jeg vil fastslå, at vi sætter stor pris på Tunesiens nylige værtskab for FN's Verdenstopmøde om Informationssamfundet fra den 16. til den 18. november. Vi glæder os over, at man på topmødet blev enige om Tunis-forpligtelsen og Tunis-dagsordenen for Informationssamfundet, der er et vigtigt bidrag til den nødvendige globale indsats for at slå bro over den såkaldte digitale kløft.
Samtidig bør vi også mere generelt overveje spørgsmålene om menneskerettigheder og pressefrihed i Tunesien. Rådet deler parlamentsmedlemmernes bekymring over menneskerettighedssituationen i Tunesien, og det er udmærket klar over Tunesiens manglende resultater specielt med hensyn til myndighedernes chikanerier over for det civile samfund og menneskerettighedsaktivister. Det møde, der blev afholdt torsdag den 1. december mellem medlemmer af Europa-Parlamentet, visse udvalg og andre EU-institutioner, der var involveret i topmødet, og som specifikt handlede om menneskerettighedsproblemer i Tunesien, kastede yderligere lys over vigtigheden af disse emner.
Menneskerettigheder er et væsentligt element i EU's forhold til Tunesien, sådan som det fremgår af associeringsaftalen mellem EU og Tunesien, der trådte i kraft den 1. marts 1998, og handlingsplanen for EU-naboskabspolitik, der trådte i kraft den 4. juli i år. Under denne handlingsplan har Tunesien skrevet under på forpligtelser inden for demokrati, god regeringsførelse og menneskerettigheder. En gennemførelse af disse forpligtelser bliver et væsentligt element i udviklingen af forbindelserne mellem EU og Tunesien. Det drejer sig f.eks. om oprettelse af et underudvalg om menneskerettigheder EU-Tunesien. Til dette formål opfordrer vi fortsat tuneserne til snarest muligt at oprette og afholde en første session i et underudvalg om menneskerettigheder.
Ud over dette repræsenterede Euro-Middelhavs-partnerskabets 10-års jubilæumstopmøde den 27. og 28. november i Barcelona en vigtig mulighed for at hjælpe EU's Middelhavspartnere inklusive Tunesien med at tage fat på udfordringerne for det 21. århundrede - herunder også god forvaltningspraksis. På Euro-Middelhavs-topmødet tilsluttede lederne sig en resultatorienteret femårig arbejdsplan. Planen omfattede oprettelsen af en forvaltningsfacilitet, der skal hjælpe de lande, der gør fremskridt med hensyn til god forvaltning, og give dem adgang til yderligere midler til deres prioriterede indsatsområder.
Tunesien er part i de seks grundlæggende FN-menneskerettighedstraktater. Tunesien har opnået gode resultater på de fleste multilaterale institutioners indekser, og de sociale og økonomiske rettigheder anerkendes og beskyttes. Tunesien spiller en aktiv rolle i de internationale menneskerettighedsinstitutioner, og det blev valgt til FN's Menneskerettighedskommission i april 2004. Tunesien har imidlertid endnu ikke underskrevet Rom-statutten for Den Internationale Straffedomstol.
EU glæder sig over Tunesiens resultater med hensyn til at fremme reformer i den arabiske verden inden for specielt kvindernes position og retten til uddannelse. EU er imidlertid fortsat bekymret over menneskerettighedssituationen i Tunesien - særligt med hensyn til ytrings- og forsamlingsfrihed og domstolenes uafhængighed.
Under denne forhandling stilles der specielt spørgsmålstegn ved pressefriheden i Tunesien. Alle bøger og publikationer med undtagelse af aviser udsættes fortsat for censur. Indtil maj 2005 skulle alle aviser have godkendt deres artikler af indenrigsministeriet, inden de gik i trykken. Det er ikke længere tilfældet, men vi er fortsat bekymret over, at frygten for repressalier åbenbart har skabt en vis selvcensur, da ingen af aviserne indeholder kritiske artikler om regeringen og dens politik. Der er imidlertid udbredt adgang til udenlandske fjernsynskanaler, da de fleste tunesiske husstande har adgang til satellitfjernsyn. 
Som tidligere nævnt glæder EU sig over, at der blev skabt enighed om Tunis-forpligtelsen og Tunis-dagsordenen for Informationssamfundet på Verdenstopmødet om Informationssamfundet i Tunis. EU ser frem til at samarbejde med alle interessenter om at sikre en fuld og effektiv gennemførelse af begge trin af topmødeprocessen, både om indhold og opfølgning.
Der blev rapporteret om en række hændelser, der berørte ytrings- og forsamlingsfriheden, forud for og under selve topmødet. Ifølge den tunesiske menneskerettighedsliga, der er det ældste menneskerettighedsorgan i Tunesien, blev dens aktivister chikaneret af politiet, og den blev forhindret i at fungere ordentligt. Dens kongres blev udskudt efter en retsafgørelse i september 2005. EU fremsatte efterfølgende sine synspunkter over for de tunesiske myndigheder og udsendte en erklæring, der mindede tuneserne om EU's forventninger til landets menneskerettighedsansvar.
Under selve topmødet fremsatte EU's trojka sine synspunkter over for de tunesiske myndigheder efter en hændelse på Goethe-instituttet, hvor ngo'er blev forhindret i at mødes for at diskutere planerne for et alternativt "borgertopmøde".
EU er også bekymret over en række andre hændelser under topmødet vedrørende ytrings- og forsamlingsfriheden. Det drejer sig bl.a. om afbrydelse af det belgiske fjernsyns aktiviteter samt afbrydelsen af Kommissionens workshop, hvor medlemmer af Europa-Parlamentet skulle møde medlemmer fra det civile samfund i topmødets konferencecenter.
Ifølge den tunesiske forfatning er der foreningsfrihed inden for visse grænser. Loven tillader foreningsfrihed, når blot der indhentes tilladelse fra indenrigsministeren. Nogle ngo'er har imidlertid problemer med at leje lokaler samt med kontrollen af deres finansiering. En række foreninger har søgt om retlig status og er blevet afvist. Det gælder f.eks. for Tunesiens Nationale Frihedsråd. Der er også indløbet beretninger fra ngo'er om, at internetadgangen rutinemæssigt blokeres, og at e-mails til visse e-mail-konti aldrig når frem til modtageren.
Under valgkampen forud for præsidentvalget i oktober 2004 forbød valgloven tuneserne at diskutere politik i den internationale presse, og oppositionspartierne fik kun ringe mulighed for at føre en valgkampagne. Vi erkender, at valgloven beskytter kvinders deltagelse i parlamentet samt repræsentationen af minoriteternes synspunkter, men samtidig bemærkede vi, at den overordnede proces forud for valgene ikke gav lige konkurrencevilkår for deltagerne. Vi opfordrer derfor de tunesiske myndigheder til fortsat at forbedre rammerne for valgene og træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de næste valg fuldt ud lever op til de internationale standarder.
EU er også bekymret over rapporter fra ngo'er som f.eks. Amnesty International om fængselsforholdene i Tunesien. Ifølge rapporterne er der fortsat overfyldte fængsler, hvor de politiske fanger diskrimineres, hvor der er mangel på grundlæggende lægetjenester, og hvor der forekommer dårlig hygiejne, tortur og mishandling. Vi glæder os derfor over det faktum, at de tunesiske myndigheder siden juni 2005 har givet Den International Røde Kors Komité adgang til fængslerne.
Tidligere på året bekendtgjorde de tunesiske myndigheder, at de agter at give repræsentanter fra Human Rights Watch samme adgang til fængslerne som Den International Røde Kors Komité. Der blev imidlertid ikke opstillet nogen tidsramme. Justits- og menneskerettighedsministeren bekendtgjorde også, at praksissen med at isolationsfængsle fanger i mere end de 10 dage, der er maksimum ifølge forfatningen, vil ophøre. EU glæder sig over disse bekendtgørelser og håber, at begge tilsagn bliver ført ud i livet.
Jeg vil også gerne sige et par ord om domstolene i Tunesien. Ifølge forfatningen er domstolene uafhængige. Amnesty International og andre har imidlertid berettet om, at myndighederne blander sig i retssagerne. Retssagen i april 2005 mod Mohamed Abou, der er advokat og medlem af Tunesiens Nationale Frihedsråd, og som skrev en kritisk artikel om Tunesiens præsident, Ben Ali, synes at understøtte denne påstand. Den tunesiske dommerforening har klaget over øgede chikanerier fra regeringens side, efter at dens bestyrelse udsendte et kommuniké med en kritik af angrebet på Abou. Den offentlige anklager lukkede den tunesiske dommerforenings kontor i august. I den lov om dommere, der blev vedtaget den 12. august 2005, tages der ikke hensyn til tidligere opfordringer fra den tunesiske dommerforening om ansættelsesvilkår, og loven svækker angiveligt foreningens position. Vi har også bemærket, at FN's særlige ekspert inden for dommeres og advokaters uafhængighed trods flere forespørgsler om et besøg endnu ikke har modtaget en invitation fra den tunesiske regering.
EU ønsker at samarbejde med Tunesien om at støtte en modernisering af domstolene. EU har givet mange penge via Meda til finansiering af et projekt, der skal støtte dette arbejde, og vi håber, at der snart sker fremskridt på området. Jeg er sikker på, at Kommissionen ønsker at sige noget herom.
Afslutningsvis vil jeg sige, at EU glæder sig over de aftaler, der blev indgået på Verdenstopmødet om Informationssamfundet som et vigtigt bidrag til den globale indsats for at slå bro over den digitale kløft. Hvad angår EU's forhold til selve Tunesien, ser vi gerne, at Tunesien bevarer og udvikler sin sikkerhed og velstand. Vi beklager de alvorlige begrænsninger i ytrings- og forsamlingsfriheden samt hændelserne forud for og under Verdenstopmødet om Informationssamfundet. 
Rådet vil gerne forsikre de ærede medlemmer om, at EU fortsat vil udtrykke sin bekymring over konkrete menneskerettighedskrænkelser og indskærpe over for de tunesiske myndigheder, at de fuldt ud skal respektere menneskerettighederne og de demokratiske principper.
Nu er det på tide, at vi skuer fremad mod de tunesiske myndigheders gennemførelse af de forpligtelser, som præsident Ben Ali har indgået vedrørende demokrati, god forvaltningspraksis og menneskerettigheder i henhold til handlingsplanen for EU-naboskabspolitik. En gennemførelse af disse forpligtelser bliver et væsentligt element i udviklingen af forbindelserne mellem EU og Tunesien.

Viviane Reding,
   Hr. formand, Kommissionen er meget optaget af menneskerettighederne og ytringsfriheden i Tunesien. Jeg er mødt op i Parlamentet i dag på grund af en række hændelser på det nyligt afholdte Verdenstopmøde om Informationssamfundet i Tunis, hvor både medlemmer af Parlamentet og Kommissionen deltog.
Jeg må indrømme, at jeg er meget ked af disse hændelser, da værtslandet gjorde en enorm indsats for at organisere topmødet, der gav et meget positivt resultat for EU på det vigtige område, der hedder internetforvaltningens fremtid.
Resultatet af topmødet er en succes for EU, og det bærer stemplet "fremstillet i Europa". Kommissionens aktive deltagelse og den fortsatte koordination af de 25 medlemsstaters holdning sammen med det britiske formandskab siden Rådets møde (telekommunikation) i juni havde en positiv indflydelse på den endelige aftale. Vi formåede at få vores idéer gennemført og viste dermed, at Europa kan vinde, når det taler med én stemme.
 Mine damer og herrer, EU har talt med én stemme hele vejen under forhandlingerne og har haft reel indflydelse på drøftelserne.
Hvad angår forvaltningen af internettet, stadfæster topmødets resultater en verdensomspændende aftale, som dækker de væsentligste aspekter, såsom ytringsfriheden, friheden til adgang til information, sikkerheden og bekæmpelsen af spam. Hvad angår internettets centrale funktioner, blev det i overensstemmelse med Europas forslag besluttet at skabe to fora og to processer. På den ene side forummet om forvaltning af internettet, der allerede er kendt under forkortelsen IGF, og på den anden side den proces, der skal styre det styrkede samarbejde mellem regeringerne om de politiske principper med hensyn til forvaltning af internettet.
Regeringerne har et politisk ansvar, der skal udøves. Det er klart, at de ikke skal gribe ind i hverken den tekniske forvaltning af internettet eller i ICANN. Kommissionen er for, at internettet forvaltes af den private sektor, hvilket oprettelsen af domænet ".eu" i øvrigt har vist
Med hensyn til finansieringen af it-kløften blev der indgået en aftale om de finansielle mekanismer og fastlagt prioriteringer med henblik på at fremme informations- og kommunikationsteknologiernes betydning inden for rammerne af de eksisterende finansieringsmekanismer. Med andre ord bliver informations- og kommunikationsteknologierne i fremtiden et betydningsfuldt værktøj i vores udviklingspolitik.
I første kvartal af 2006 vedtager Kommissionen en meddelelse, som har til formål at evaluere resultaterne af topmødet og vise, hvordan de vil blive indarbejdet i de europæiske politikker. 
I marts 2006 vil FN indlede en omfattende høring med henblik på forberedelsen af forummet om forvaltning af internettet. Vi i Kommissionen vil som tidligere aktivt høre industrien, og efter min mening kan Europa-Parlamentet påtage sig en stor del af høringen af civilsamfundet.
Hvad angår det styrkede regeringssamarbejde - den anden proces - ønskede hr. Annan først at høre om USA's og EU's intentioner. Jeg har bekræftet, at det på europæisk plan er vores hensigt at komme med en indledende stillingtagen inden midten af februar. Vi skal nu i samarbejde med medlemsstaterne fastlægge den proces, der vil gøre det muligt at nå frem til politiske principper for forvaltningen af internettet og gennemføre dem på gennemsigtig og forsvarlig vis. 
Hr. formand, desværre blev topmødet overskygget af hændelser, der fik Kommissionen til at tage stærk afstand fra de tunesiske myndigheders håndtering af begivenheder i det civile samfund, der også gav problemer for selv Europa-Parlamentets og Kommissionens fælles workshop om menneskerettigheder for ikke at nævne begrænsningerne i ytringsfriheden både før og under topmødet.
Fru Ferrero-Waldner har allerede på Kommissionens vegne udtrykt vores bekymringer over for den tunesiske regering, og vi har pointeret, at det var vanskeligt for os at tro på, at hændelserne blot var resultatet af en "beklagelig" misforståelse. Vi forklarede også, at manglende positive reaktioner vil gøre det stadigt vanskeligere for Kommissionen at fortsætte sin konstruktive tilgang.
For det andet overvejer medlemsstaterne en EU-demarche om menneskerettigheder, og Kommissionen giver sin fulde opbakning hertil. Vi ønsker at give udtryk for vores bekymring over de nylige hændelser og gentage vores krav fra oktober: For det første skal landet holde op med at blokere EU-finansierede civilsamfundsprojekter. For det andet skal der gøres fremskridt i gennemførelsen af det retlige reformprogram. For det tredje skal der oprettes et underudvalg om menneskerettigheder.
Kommissionsformand Barroso nævnte reaktionen på Tunis-topmødet i sin tale på Barcelona-topmødet. Han udtrykte dyb beklagelse over forsøgene på at kvæle ytringsfriheden under begivenheden. Han understregede, at "et samfund, der ikke stoler på sit eget folk, er svagt og skrøbeligt og har ringe udsigt til en meningsfuld udvikling".
Disse demarcher er vores første skridt. Vi har bedt om en særlig indsats fra tunesisk side. Først i det nye år vil vi revurdere situationen med medlemsstaterne, og i tilfælde af manglende fremskridt vil vi beslutte, om der skal træffes yderligere foranstaltninger. Jeg kan forsikre Dem om, at Kommissionen vil fortsætte sine bestræbelser på at sikre, at bestemmelserne i associeringsaftalen og handlingsplanen EU-Tunesien om overholdelse af menneskerettigheder gennemføres på behørig vis.
Nu har vi nye og mere effektive rammer for håndteringen af menneskerettighedsspørgsmål i form af naboskabspolitikken. Vi agter sammen med Rådet at udnytte naboskabsinstrumenterne til at forbedre situationen på menneskerettighedsområdet.
Til slut vil jeg takke for den gode dialog, vi har haft med Parlamentet om dette emne. Vores bestræbelser på at fremme demokrati og respekten for menneskerettigheder i Tunesien bliver langt mere effektive, hvis vi kan sende konsekvente og sammenhængende budskaber.
Simon Coveney,
   Hr. formand, Tunesien er et land, der har et vigtigt forhold til EU. Det er det første land i området, der har underskrevet en associeringsaftale med EU. Forholdene og begivenhederne omkring det nyligt afholdte Verdenstopmøde om Informationssamfundet har givet anledning til alvorlige bekymringer vedrørende menneskerettighederne og ytringsfriheden i Tunesien.
Forud for topmødet blev fortalere for ytrings- og forsamlingsfrihed i Tunesien udsat for øget chikane. Der er også beretninger om chikanerier af topmødedelegerede, overfald på tunesiske og internationale journalister, indrejseforbud til landet, overvågning og blokering af visse websteder, censur af visse dokumenter og taler samt forhindringer og afbrydelser af møder. Selv medlemmer af Europa-Parlamentet og Kommissionen blev udsat for trusler og verbale overgreb.
Vi erkender, at Tunesien står over for en vis trussel fra ekstremistiske elementer og forsøger at håndtere denne trussel, men det skal foregå med respekt for menneskerettighedsstandarder og demokratiske standarder. EU har et særligt ansvar for at insistere herpå gennem en dialog.
Catherine Trautmann,
   Hr. formand, som leder af Parlamentets delegation til Verdenstopmødet om Informationssamfundet i Tunis vil jeg gerne vidne om den hovedrolle, Unionen spillede i forbindelse med de fremskridt, der blev opnået under de internationale forhandlinger. Det styrkede samarbejde mellem medlemsstaterne har gjort det muligt at komme videre med indførelsen af et forum om forvaltning af internettet, der afholder sit første møde i Athen, men også med den demokratiske balance mellem medlemsstaterne, pluralismen og inddragelsen af civilsamfundet.
Menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder er det uundgåelige udgangspunkt for forvaltningen af internettet og handlingsplanen. På baggrund af Unionens og især Kommissionens forslag blev der indgået en aftale i Tunis med bl.a. USA. Jeg vil gerne takke Kommissionens forhandlere og især kommissæren inderligt for at have inddraget Europa-Parlamentet i denne proces. 
Jeg må imidlertid beklage, at den eneste skygge, der blev kastet over dette topmøde, kom fra Tunesien selv. De alvorlige hændelser, der omgav topmødet, og krænkelserne af pressefriheden, ytringsfriheden og forsamlingsfriheden, men også af personer, og de hændelser, der ramte vores delegation, navnlig saboteringen af workshoppen om menneskerettigheder i forbindelse med forvaltning af internettet, er efter min opfattelse uacceptable. De er i modstrid med de forpligtelser, Tunesien påtog sig i topmødets konklusioner og i associeringsaftalen, og er således et brud på disse forpligtelsers gensidige karakter.
Disse hændelser kræver en hurtig og håndfast reaktion fra Unionens side, og jeg vil gerne opfordre mine kolleger til at stemme for den kompromisbeslutning, der kræver, at der omgående iværksættes konkrete foranstaltninger. Jeg vil gerne takke kommissæren for de meget præcise udtalelser, hun for et øjeblik siden fremsatte i denne forbindelse. 
Thierry Cornillet,
   Hr. formand, som fru Reding nævnte, kunne det ikke gå upåagtet hen, at Tunesien forpligtede sig til at afholde det, der skulle være et af de største verdenstopmøder.
De erkendte selv, at Verdenstopmødet om Informationssamfundet gav positive resultater. Det havde også en sidegevinst, en fokuseringseffekt. Man kan ikke akkreditere 30.000 personer og flere hundrede journalister uden at tiltrække sig offentlighedens interesse. Da Tunesien kom i rampelyset, blev vi pludselig bekendt med den uligevægt, der er i landet, mellem behandlingen af menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder og de andre ubestridelige fremskridt, Tunesien har gjort med hensyn til økonomisk og social udvikling, uddannelse og erhvervsuddannelse og lighed mellem kønnene.
Unionen har længe været opmærksom på dette, for Tunesien er en partner og var et af de allerførste lande, der undertegnede en associeringsaftale med os. Landet er i vores øjne et foregangseksempel med hensyn til udvikling, og vi håber ligesom i vores seneste beslutning, der blev vedtaget i september, at udviklingen af respekten for menneskerettighederne holder trit med de iagttagne fremskridt inden for andre områder.
Vi opfordrer altså bare til, at de kontraktlige forpligtelser, Tunesien har indgået, bliver overholdt. Det er ikke i vores interesse at bruge skældsord, og det ønsker vi heller ikke at gøre. Vi ønsker blot at sikre de dialoginstrumenter, fru Reding fremhævede. Vi er klar til at hjælpe på det retlige område via Meda-programmet, og i overensstemmelse med den beslutning, Parlamentet vedtager, vil vi på baggrund af de værdier, vi ønsker at dele, have adgang til dialoginstrumenter såsom Associeringsrådet og Underudvalget om Menneskerettigheder for at sikre, at vores tunesiske partner er opmærksom på det endnu afmålte budskab, Parlamentet om kort tid sender til landet. 
Hélène Flautre,
   Hr. formand, det glæder mig, at disse forhandlinger finder sted i dag. De følger i kølvandet på en lang række krænkelser af menneskerettighederne på Verdenstopmødet om Informationssamfundet, der altså blev afholdt i Tunis. Jeg skal kort opsummere dem: overfald på menneskerettighedsforkæmpere og journalister, forhindring af afholdelsen af borgertopmødet, afbrydelse af telefonlinjerne og blokering af e-mail-systemerne, kritik af den schweiziske formand og andre internationale personligheder, der blev tilbagevist, navnlig modtageren af vores Sakharov-pris, Robert Menard, og meget mere.
Vi skal huske, at disse overtrædelser ikke er enkelte, isolerede hændelser, og at der er tale om almindelige, dagligdags fremgangsmåder i Tunesien. Menneskerettighedssituationen i Tunesien forværres, hvilket vi i øvrigt konstaterede i vores beslutning af 29. september. Den seneste tids hændelser er efter min mening en direkte udfordring af EU's politik om demokrati og menneskerettigheder i landet, der var det første til at undertegne en associeringsaftale indeholdende den berømte artikel 2. Og den udfordring skal vi tage op.
Rådet har ganske vist flere gange gjort indsigelser, men det er yderst beklageligt, at der ikke er blevet sat nogen offentlig bevægelse i gang for at gøre opmærksom på krænkelserne af menneskerettighederne og yde den nødvendige støtte til den utrolige mobilisering af civilsamfundet, der i øvrigt er delvist repræsenteret i Europa-Parlamentet i dag.
Det er efter vores mening vigtigt, at Kommissionen og Rådet påtager sig for det første at indkalde til et møde i Associeringsrådet hurtigst muligt med henblik på at drøfte menneskerettighedssituationen og de konkrete følger af de konstaterede krænkelser og for det andet i handlingsplanens ånd at indlede drøftelser om en tidsplan for reformer inden for de allerede nævnte områder, en nøjagtig tidsplan med frister for de målbare resultater. Det første resultat er en reform af retssystemet. I denne forbindelse skal vi kræve advokat Mohammed Abou og alle de politiske fanger i Tunesien løsladt, og at chikaneringen af den tunesiske forening af dommere og anklagere ophører. Det andet resultat er ophævelsen af begrænsningerne for civilsamfundets aktiviteter, og det tredje er et samarbejde med FN's mekanismer. Dette er minimumskravene, hvis vi skal kunne tage den udfordring op, vi står over for. 
Luisa Morgantini,
   Hr. formand, kære kolleger, demokratiet er i virkeligheden en kompleks proces, som ikke engang vores regeringer helt har fuldført. Efter min mening er niveauet af manglende fuldførelse i Tunesien dog meget højt, og det er nødvendigt at gøre en meget specifik indsats.
Vi kan i virkeligheden se symptomerne på en reel politistat, hvor de demokratiske rettigheder og principper nægtes. De EU-midler, som var beregnet til den tunesiske menneskerettighedsliga og andre foreninger, er blevet tilbageholdt i flere måneder. Menneskerettighedsforkæmperne - som er på besøg her i Parlamentet i dag, og som jeg gerne vil byde velkommen - har fortalt os om de politiske og fysiske trusler, som de udsættes for.
Som man kunne se på den sidste konference, er pressefriheden ikkeeksisterende, og der foregår tortur i de tunesiske fængsler. Oppositionen har ikke mulighed for at give sin holdning til kende, og ethvert ønske om demokrati og reformer afvises.
Vi beder derfor Kommissionen - som i øvrigt har optrådt modigt i uformelle forbindelser - om at gøre en meget større indsats og om at sørge for, at Associeringsrådet EU-Tunesien straks sammenkaldes. 
Paul Marie Coûteaux,
   Hr. formand, vi stemmer imod den såkaldte kompromisbeslutning, som jeg snarere har lyst til at kalde "Flautre-beslutningen", så meget ligner den den tekst, fru Flautre har fremlagt.
Beslutningen vil tydeligvis gøre et stort nummer ud af de ubetydelige hændelser, og jeg mener ubetydelige hændelser, der indtraf under Verdenstopmødet om Informationssamfundet, som blev afholdt under efter vores opfattelse helt og aldeles tilfredsstillende forhold, og det er vi ikke de eneste, der mener.
Hvorfor angribe Tunesien så voldsomt, når der er så mange andre lande i verden, som EU har det bedste forhold til, og som EU for nogles vedkommende er ved at gøre klar til at optage, der har langt mindre respekt for de grundlæggende frihedsrettigheder end den tunesiske regering? Hvorfor Tunesien? Det er ganske enkelt fordi, Tunesien klarer sig alt for godt, og fordi Tunesien ifølge visse magter og - desværre - enkelte enfoldige, som disse magter manipulerer, udgør en risiko på tre fronter. 
For det første er Tunesien et foregangseksempel, når det gælder udvikling, og man må spørge sig selv, om ikke visse supermagter er ude på at ødelægge ethvert arabisk land, der er i udvikling. 
Dernæst er Tunesien et foregangseksempel, når det gælder samarbejde i Middelhavsområdet. Det er ikke tilfældigt, at landet var det første i den del af verden til at undertegne en associeringsaftale med Unionen, og nogle kunne måske have interesse i - i forbindelse med den velkendte teori om civilisationernes sammenstød - at sætte de to sider af Middelhavet op mod hinanden, da enhed i Middelhavsområdet ville få det euro-afrikanske område til at blomstre.
Endelig er Tunesien et foregangseksempel på samarbejde i den fransktalende verden. Udviklingen finder sted på fransk, og som vi så på mødet i den Euro-Middelhavs-parlamentariske forsamling for et par dage siden i Rabat, ville nogle måske foretrække at skifte fransk ud med engelsk som eneste internationale sprog.
Ved at tilslutte sig de systematiske modstandere af Tunesien som fru Flautre og angribe dette land, som, jeg gentager, er eksemplarisk, ville Parlamentet give indtryk af under dække af samarbejde og respekt for menneskerettighederne at ville skærpe holdningerne på begge sider, hvilket i sidste ende vil fremme den islamiske fundamentalisme. Det er dét, der for øjeblikket sker i Irak ved vestens mellemkomst - eller for at være mere nøjagtig ved Washingtons og deres sammensvornes mellemkomst - og det er dét, først Egypten og dernæst Maghreblandene risikerer at opleve. Hvis vi blander os, tilgodeser vi ikke de europæiske magters interesser. Tværtimod ville vi udsætte vores befolkninger for følgerne af voldsomme opsplitninger i vores fælles havområde. 
Malcolm Harbour (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg var så privilegeret at være medlem af Europa-Parlamentets delegation i Tunis. Jeg deltog også i Genève-topmødet og kunne følge projektet på vej.
Jeg deler fru Redings og min kollega fru Trautmanns bekymring over det, som jeg opfattede som helt unødvendige afbrydelser af vores møder i et land, der helt klart har taget imod mange aspekter af den digitale revolution, sådan som den forrige taler sagde. Jeg forstod ikke, at det skulle være nødvendigt.
Jeg vil gerne koncentrere mig om nogle af resultaterne af topmødet og i særdeleshed den politik, jeg efterlyste efter Genève-topmødet, og som handler om, hvordan vi kan sprede datalogi- og forskningskapaciteten til udviklingslandene, så de kan udvikle deres egne produkter. Her i EU har vi haft stor succes med at tilbyde fordelene ved vores egen netværksteknologi ved at udbrede Géant-nettet til udviklingslandene og fremme udviklingen af et åbent marked med fri konkurrence for at gennemføre tjenester af høj kvalitet til konkurrencedygtige priser. Det er et væsentligt resultat.
Det var trist, at tuneserne valgte at begrænse adgangen til denne workshop, der var fuld af professorer og universitetsforskere. Det var unødvendigt, og det tog glansen af den. Jeg beundrer fru Trautmann for hendes meget kontante måde at håndtere interventionerne af vores møder på. Det var en fornøjelse at overvære.
Alain Hutchinson (PSE ).
   - Hr. formand, hr. minister, fru kommissær, hvis der er én ting, vi kan glæde os over efter det nyligt afholdte topmøde i Tunis, så er det, at topmødet har haft den positive effekt at overbevise verden om noget, alt for mange nægtede at acceptere - og faktisk fortsat nægter at acceptere efter det, jeg netop har hørt - nemlig at demokratiet forhånes hver eneste dag i Tunesien.
Da jeg efter en mission til Tunesien rådspurgte Kommissionen og Rådet, blev jeg virkelig forbavset over deres spagfærdige reaktion på det, der kun kan beskrives som et brud på partnerskabsaftalen mellem EU og Tunesien, i hvert fald på bestemmelserne om menneskerettighederne. Jeg tillader mig at tro, at denne spagfærdige reaktion ikke direkte kan henføres til andre mål, bl.a. Maghreblandenes oprettelse af en slags politi for vores grænser med henblik på at begrænse den ulovlige indvandring, som nogle ønsker. Jeg glæder mig dog alligevel over de udtalelser, jeg har hørt i dag, især udtalelserne fra Kommissionen.
Jeg håber, at vi ud over disse udtalelser og den beslutning, vi uden tvivl vedtager om dette emne, får lejlighed til at iagttage iværksættelsen og den hurtige gennemførelse af konkrete foranstaltninger i form af et associeringsråd og et underudvalg om menneskerettigheder. Hr. formand, jeg skal slutte af med ganske enkelt at opfordre til, at civilsamfundet i Tunesien, der i dag behandles med foragt, bliver inddraget i dette menneskerettighedsudvalg. Det ville være hensigtsmæssigt, at det fik lejlighed til at udtrykke sig i dette nyligt oprettede udvalg. 
Patrizia Toia (ALDE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, vi kan lære to ting af topmødet i Tunis. Vi skal først og fremmest vurdere det, der er sket. Det var et topmøde, hvor der var fokus på vidensamfundet, og hvor man skulle drøfte, hvordan ny teknologi og nye tjenester kan anvendes til at udvikle et højteknologisk samfund, som skaber større frihed, giver muligheder til alle og sikrer adgangen til information og viden - tænk blot på den computer, der er designet til den såkaldte tredje verden - og gør områderne med frihed større. Med et topmøde af en sådan art, hvor man sætter sig sådanne målsætninger, bliver begivenhederne i Tunis naturligvis endnu mere grelle, beklagelige og alvorlige.
I debatten om, hvordan vi skal udvide området med frihed og respekt for rettighederne, står vi til gengæld over for en tydelig reduktion af friheden, intolerance og manglende debat. Det er en alvorlig sag. Vi beder Kommissionen og Rådet - som i øvrigt allerede har gjort dette - om at tage klart afstand fra det, der skete, og om at pointere, at vores associeringsaftale med Tunesien også omfatter en menneskerettighedsdel.
Endelig vil jeg gerne kommentere forhandlingerne og deres fortsættelse. Fru kommissær, vi er af den opfattelse, at der takket være Europas rolle er sket betydelige fremskridt, men efter vores mening bør man - og det anmoder vi om - fortsætte og gøre en større indsats med hensyn til de løfter, der blev givet, og det forum, der skal finde sted i Athen. Vi skal i højere grad være bevidste om, at en internetstyring også gør det nødvendigt, at Europa bliver stærkere og mere samhørigt, hvis det skal kunne modstå - tillad mig at bruge dette ord - eller under alle omstændigheder reagere positivt på de dominerende stillinger, der eksisterer i dag, og hvor man forsøger at trampe på vores europæiske idé om en harmonisk udvikling og pluralistisk styring med respekt for mangfoldigheden, som - også i viden- og teknologibaserede samfund - giver de demokratiske principper forrang. 
Jana Hybášková (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne benytte forhandlingen til at afsløre visse uheldige tendenser i EU's politik over for Mellemøsten. Vi ved alle, at Tunesien har en forsvarlig forfatning. Kvinder har ejendomsret samt ret til at arve, stemme og lade sig skille. Islam tilhører alle og kan ikke bruges som et politisk monopol for ét politisk parti. Vi ved alle, at journalister, menneskerettighedsforkæmpere og jurister i forbindelse med Verdenstopmødet om Informationssamfundet blev truet og gennemtævet af sikkerhedsstyrkerne. Vi har alle hørt om præsident Ben Alis lange og komplicerede kamp med An-Nahda, der er en ekstremistisk, radikal og terrorvenlig bevægelse, der indgår forbindelser med det yderste venstre og helt klart truer regimet og demokratiet i Tunesien.
Vi bør imidlertid benytte lejligheden til at sende et klart budskab til ikke blot præsident Ali, men til mange andre herskere i Mellemøsten. Vi skal på det kraftigste støtte alle bestræbelser på at bekæmpe islamisk radikalisme, ekstremisme og magtmisbrug for at forklare og præsentere den almene sandhed for alle. Men vi må ikke lade venlige lande, venlige præsidenter og venlige regimer misbruge vores støtte til at udslette, dræbe og ødelægge en forskelligartet, demokratisk og sekulær opposition.
Incitamentet til demokrati skal baseres på lokalt ejerskab og respekt for lokale forhold. Man skal ikke respektere udemokratiske praksisser med krænkelser af menneskerettigheder - specielt retten til ytrings- og kritikfrihed og friheden til at indsamle og skaffe sig informationer. Vi kan ikke håndtere terrortrusler, krænkelser af retten til at forklare sandheden til alle og frustrationer, før vi meget klart siger, at alle mænd og kvinder skal have ret til at udtrykke sig klart, åbent og demokratisk, uanset om de er tunesere, europæiske journalister eller tunesiske menneskerettighedsaktivister eller jurister.
Statslige avismonopoler og statsmonopoler, der finansierer alle aviser samt radio- og tv-kanaler, er helt klart i modstrid med det, som vi kalder "informationssamfundet". Det skal være vores venlige budskab til vores ven præsident Zine El Abidine Ben Ali.
Véronique De Keyser (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne komme visse kritiske røster i forkøbet og berolige hr. Coûteaux med, at medierne ikke systematisk vil lynche Tunesien. Vi socialdemokrater mener tværtimod, at det er vigtigt for et land, der bestemt har opnået imponerende resultater på det socioøkonomiske område, at hilse veritabel demokratisk opstand fra fagforeningernes, menneskerettighedsorganisationernes, dommernes, anklagernes og advokaternes side velkommen. Den fremdrift, de har skabt, vil bestemt kunne udmønte sig i udtryks-, forenings- og forsamlingsfrihed. 
Dette gennembrud kommer konkret til udtryk i 18. oktober-bevægelsen og dens ønske om at oprette et stående forum, som Parlamentets socialdemokrater ønsker at blive inddraget i. Det er ofte blevet sagt, at Barcelona-processen var en delvis fiasko, og det er rigtigt, at vi var fulde af skrupler. Europa kæmper for at udsprede dets ideal for demokratisk pluralisme. I den forbindelse er Tunesien en gave, nærmest et skoleeksempel. Tuneserne beder os ikke om hjælp, men de vil have mere demokrati. Kan vi støtte dette folk, der gennem nogle gange bitre kampe - det er alle sociale kampe - har forsøgt at få åbnet op for og lempet et regime, der har tendens til at lukke af for andre, et regime, der i terrorbekæmpelsens navn fordømmer alle menneskerettighedsforkæmpere og forhindrer dommere, anklagere og advokater i at afholde møder og danne foreninger? Kan vi kæmpe for at sikre, at intet socialistisk regime kan udnytte dets medlemskab af Socialistisk Internationale til at trampe på menneskerettighederne?
Jeg har kun et krav: At spørgsmålet om menneskerettighederne og retsstaten i Tunesien får en central plads i forhandlingerne i Associeringsrådet, der holder møde i januar 2006, og at der bliver gået direkte til sagen uden udenomssnak. 
Raül Romeva i Rueda (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil begynde med en henvisning til kommissær Redings sidste sætning, hvor hun opfordrede til konsistens. Jeg synes, at dette er det centrale spørgsmål og det centrale svar.
Tilfældet med Tunesien er ikke et hvilket som helst tilfælde. For et par dage siden beklagede vi - og det er blevet nævnt - at der ikke i forbindelse med vurderingen af Barcelona-konferencen om Euro-Middelhavs-processen var sket nok fremskridt med henblik på en fortsat opbygning af et Middelhavsområde for respekt af menneskerettighederne og fremme af freden.
I tilfældet med Tunesien er det ikke fordi, der ikke er et civilsamfund. Problemet er netop, at civilsamfundet ikke må udtrykke sig frit. Og det er for mig det afgørende. Hvis EU ønsker at handle i overensstemmelse med dette budskab, med denne forhandling, med denne Euro-Middelhavs-politik, burde vi ikke sende et budskab om, at vi ikke bemærker de situationer, vi har set i de seneste dage, især under Verdenstopmødet om Informationssamfundet i Tunis, og i forbindelse med anholdelserne af forskellige ledere af menneskerettighedsorganisationer.
Konsistens er derfor for mig et grundlæggende spørgsmål, som vi ikke må glemme i denne forhandling. 
Geoff Hoon,
   Hr. formand, jeg kan opsummere denne forhandling ganske kort og forhåbentlig i et fornuftigt tempo.
EU ønsker, at Tunesien bevarer og udvikler sin sikkerhed og velstand. Vi glæder os over Tunesiens succes med at fremme økonomiske og sociale reformer - specielt hvad angår kvindernes position og retten til uddannelse - men vi skal fortsætte arbejdet med Tunesien om en række menneskerettighedsspørgsmål og se fremskridt inden for specielt retten til ytrings- og forsamlingsfrihed. Vi vil fortsat samarbejde med de tunesiske myndigheder om at få gennemført de forpligtelser vedrørende demokrati, god forvaltningspraksis og menneskerettigheder, som de tilsluttede sig i henhold til deres handlingsplan for EU-naboskabspolitik. Som jeg præciserede tidligere, bliver en gennemførelse af disse forpligtelser et vigtigt element i udviklingen af forholdet mellem EU og Tunesien.
Jeg takker Kommissionen for dens bidrag samt alle de medlemmer af Europa-Parlamentet, der har talt under denne forhandling.
Viviane Reding,
   Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne takke Parlamentets medlemmer for deres trofaste støtte til de to emner på dagsordenen - deres positive opbakning til spørgsmålet om forvaltning af internettet og deres kritiske holdning til menneskerettighedssituationen i Tunesien. Vi må, som flere medlemmer har sagt, erkende, at de økonomiske og sociale reformer er en succes i Tunesien, men tuneserne skal også tage den udfordring op, det er at blive foregangsmænd på menneskerettighedsområdet, og her er der stadig lang vej igen.
Associeringsudvalget træder sammen i starten af det nye år. Det bliver fulgt op af et møde i Associeringsrådet, og det er vores klare hensigt at få opført menneskerettighedsproblemet på dagsordenen. Tunesien har accepteret oprettelsen af et Underudvalg om Menneskerettigheder. Der er uformel enighed på alle punkter bortset fra de individuelle sager, og det er efter min mening vigtigt i lyset af de drøftelser, vi har haft. Efter de forhandlinger, der for øjeblikket finder sted i Rådet, stiller vi et formelt forslag til Tunesien.
Jeg vil gerne takke alle Europa-Parlamentets medlemmer, der har udvist solidaritet med alle dem, der i Rådet, Kommissionen og Parlamentet arbejder for, at menneskerettighederne og ytringsfriheden skal blive til virkelighed og ikke en politisk kastebold for verdens regeringer.
Trods de yderst beklagelige hændelser på menneskerettighedsområdet, der fandt sted i Tunis, har topmødet haft et positivt resultat. For fremtiden vil de to processer - interessenternes forum og det styrkede regeringssamarbejde - give os mulighed for til hver en tid at sætte spørgsmål vedrørende den frihed, informations- og kommunikationsteknologierne giver, på dagsordenen og gøre disse friheder til virkelighed i alle lande i verden. 
Formanden.
   - Jeg har modtaget seks beslutningsforslag(1) fra De Europæiske Socialdemokraters Gruppe, Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance, Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre, Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater, Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa og Gruppen Union for Nationernes Europa.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag. 
Alessandro Battilocchio (NI ).
   - Tunesien er så afgjort en vigtig partner for dialogen mellem Europa og den arabiske verden. En grundlæggende forudsætning for dette samarbejde er respekten for menneskerettighederne, sådan som det stadfæstes i aftalen mellem EU og Tunesien, der trådte i kraft i 1998, og i handlingsplanen for en europæisk naboskabspolitik, der blev indledt i år. Den tunesiske regering har altid været meget åben over for og villig til at indgå forpligtelser over for det internationale samfund på områder som menneskerettigheder, demokrati og regeringsførelse, hvilket vi også kan se af den nylige oprettelse af Underudvalget om Menneskerettigheder EU-Tunesien og landets vilje til at afholde Verdenstopmødet om Informationssamfundet. Tunesien tager aktivt del i seks af FN's vigtigste traktater, og sammenlignet med andre arabiske lande lægger Tunesien stor vægt på at bevare en verdslig stat og beskytte borgernes sociale og økonomiske rettigheder. Det er naturligvis stadig nødvendigt, at landet gør en større indsats for at opnå en grad af frihed, der er værdig for et fuldstændig demokratisk land - hvilket de nylige begivenheder viser - men vi må under alle omstændigheder anerkende indsatsen og de fremskridt, der er sket hidtil, og sikre Tunesien vores fulde støtte. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er meddelelse fra Kommissionen om nyt direktiv om audiovisuelt indhold. 
Viviane Reding,
   Hr. formand, efter to et halvt års høringer, drøftelser og konferencer er vi i dag nået dertil, hvor Kommissionen kan fremlægge et nyt direktiv, som træder i stedet for direktivet "Fjernsyn uden grænser". 
Hvorfor er dette direktiv nødvendigt? Det er det ganske enkelt på grund af multimediekonvergensen. Der findes en lang række platforme, radiobølger, kabler, satellitter, ADSL-linjer og mobiler, der formidler det samme indhold, hvad enten vi taler om traditionelt fjernsyn eller bestillings-tv. Problemet er, at denne ekstremt hurtige udvikling ikke er blevet fulgt op af en tilsvarende udvikling af lovgivningen. Det er uretfærdigt og konkurrenceforvridende at opstille regler for nogle operatører og ikke for andre. Det er uacceptabelt at give nogle en juridisk sikkerhed og nægte andre den. Det er ikke rigtigt at lade nogle drage fordel af enhedsmarkedet og nægte andre disse fordele. Det nye direktiv har således til formål at sammenligne det, der kan sammenlignes, og behandle alle ens. 
Vi er i dag vidne til en sand eksplosion af platforme og indhold. Husk på, at der, da direktivet "Fjernsyn uden grænser" blev vedtaget i 1989, fandtes 10 satellitkanaler. I dag findes der 2.500. Efter digitaliseringen vil vi uden tvivl opleve en eksplosion af tilgængeligt indhold. De nye tjenester, der for øjeblikket er 50 af, er i stærk vækst. Selv om bestillings-tv for øjeblikket spiller en relativt ubetydelig rolle, siger eksperter, at hvis lovgivningen giver mulighed for at udvikle denne type tjenester, vil 22 millioner husholdninger i 2010 have bestillings-tv, hvilket giver en årlig omsætning på over 2 milliarder euro. Vi befinder os her i hjertet af Lissabon-strategien med muligheden for at styrke vores industri med europæisk indhold med den vækst og beskæftigelse, dette indebærer.
Det direktiv, jeg gerne vil fremlægge for Dem i dag, fokuserer ikke på de medier, der udsender informationerne, men på indholdet. Det tager sigte på de audiovisuelle tjenester, uanset hvilket medium der anvendes til at bringe dem ud til borgerne. Hvordan skal vi så regulere disse mange former for indhold? Allerførst vil der blive skelnet mellem to former for indhold. Den første er den form, vi kender, som vi er vant til at bruge, nemlig vores traditionelle fjernsyn med et indhold, andre har sammensat, og vi kan ikke gøre andet end at acceptere det, de sender, eller slukke for fjernsynet. Den anden type indhold er det ikke-lineære indhold, som giver forbrugerne mulighed for at søge, vælge og se det, de finder vigtigt, det, der interesserer dem. Disse to måder at bringe indhold ud til borgerne på, den lineære og den ikke-lineære, vil blive reguleret forskelligt.
Men - og det er et vigtigt 'men' - selv om der er to typer indhold, skal der opretholdes en balance mellem den industrielle dimension - jeg henviste tidligere til skabelsen af europæisk indhold - de europæiske værdier, der ikke må sættes over styr, blot fordi typen af indhold ændres, beskyttelsen af forbrugerne, især de mindreårige, som er vigtig, uanset hvilken type indhold, der er tale om, og naturligvis den kulturelle mangfoldighed, som vi lægger stor vægt på.
Vi skal altså skabe balance mellem disse faktorer og samtidig anvende princippet om bedre lovgivning. Det kan vi gøre via det, jeg kalder . Hvad er det så, denne lette berøring? For det første bliver der opstillet en række minimumskrav for alle typer indhold. Disse krav indebærer bl.a. udbyderidentifikation. Folk skal med andre ord vide, hvem der har lagt meddelelsen ud på transportmediet. Derudover indebærer de identificerbar reklame. Ingen hemmelig reklame, men strenge regler for den reklame, der vises sammen med indhold. Dernæst er der beskyttelsen af den menneskelige værdighed. Det ville f.eks. være uacceptabelt, at bestemte typer indhold var uimodtagelige over for tiltag med henblik på at bekæmpe opfordringer til racehad eller religiøst betinget had. På samme måde ville det være uacceptabelt, at beskyttelsen af mindreårige ikke gjaldt for alle typer indhold. Hverken Parlamentet eller andre, der ønsker at beskytte europæisk kultur, ville i øvrigt kunne acceptere en situation, hvor den europæiske identitet og den europæiske kulturelle mangfoldighed kun blev fremmet i en bestemt type indhold og ikke i andre. Det var altså de fælles regler for lineært og ikke-lineært indhold.
Hvordan ser det så ud med de specifikke regler, der gælder det klassiske fjernsyn, hvis lovgivning skal strammes i lyset af dets store indflydelse og den kendsgerning, at forbrugerne ikke har noget valg? De regler, der opretholdes, er kvoterne, retten til svar og adgangen til begivenheder af særlig interesse. De regler, der vil blive delvist ændret og delvist opretholdt, er den måde, vi behandler reklame på. For det første bliver reglerne om reklamens kvalitet de samme som i det nuværende direktiv. Det er reglerne om mængden af reklamer, der ændres, dels fordi der i denne nye multimedieverden er brug for forenklede, moderniserede regler, og dels fordi det ikke er op til Kommissionen at gøre programlæggernes arbejde. Derfor bliver de daglige begrænsninger ophævet, derfor er reglerne om afbrydelser ikke længere så skrappe som i dag, og derfor gives der tilladelse til isolerede reklamespots i sportsprogrammer, men ikke i andre programmer. På den anden side ønsker vi ikke at se fjernsynsprogrammer, der er spækket med reklamer, og derfor opretholder vi en række vigtige grundlæggende regler.
Den første af disse regler er 12-minutters grænsen. Der bliver således ikke nogen reklameeksplosion, sådan som det nogle gange er blevet skrevet i pressen. Grænsen er fortsat 12 minutter i timen. Der bliver også indført beskyttelsesbestemmelser vedrørende afbrydelsen af film, tv-film, børneprogrammer og nyhedsprogrammer, hvor grænsen fastsættes til én afbrydelse pr. 35-minutters segment. Det er meget vigtigt. Den kendsgerning, at børn bliver bedre beskyttet i fremtiden, end det er tilfældet for øjeblikket med det traditionelle fjernsyn, og at de også bliver beskyttet, hvad angår de ikke-lineære tjenester, er et stort fremskridt. Man kan derfor sige, at selv om vi lemper reglerne for voksne, skærper vi dem med hensyn til beskyttelsen af børn og unge.
Et andet væsentligt element, der har rod i hensynet til finansiering af indholdet, er tilladelsen til skjult reklame under meget begrænsede og meget strenge forhold. I Europa har vi i dag modstridende regler for skjult reklame. I et land er der ingen regler, mens reglerne i et andet land udelukkende vedrører det nationale indhold, og der i et tredje er totalt forbud mod denne form for reklame. 
For at gøre reglerne ens for alle og sikre, at forbrugerne informeres korrekt, hvilket ikke er tilfældet i det nuværende system, er den skjulte reklame for fremtiden omfattet af meget stramme regler. Den tillades, hvis der er garanti for, at seeren gøres opmærksom på, at der er anvendt skjult reklame. Reglerne skal garantere den juridiske sikkerhed og ligebehandlingen af alt indhold. Men, og det er meget vigtigt, der bliver også indført omfattende begrænsninger. Ingen skjult reklame for produkter til børn og ingen skjult reklame i nyheds-, aktualitets- og dokumentarprogrammer. Formålet med disse regler er således at beskytte vores børn og bevare journalisternes redaktionsfrihed.
Hr. formand, dette direktiv indeholder en lang række nyheder, og det ville tage for lang tid at nævne dem alle, men jeg kender Parlamentet og ved, at vi vil komme tilbage til disse spørgsmål i de kommende måneder. Jeg vil dog gerne understrege tre nye elementer. Det første er den ikke-diskriminerende ret til at bruge korte uddrag. Den anden nyhed er, at der for første gang i et europæisk direktiv udtrykkeligt gives tilladelse til samregulering og selvregulering på nationalt plan. Den tredje nyhed, som jeg mener er af afgørende vigtighed for direktivets gennemførelse, er oprettelsen af regeringsuafhængige audiovisuelle tilsynsmyndigheder på nationalt plan. 

Malcolm Harbour (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg glæder mig meget over udsendelsen af dette nye forslag. Jeg vil bede kommissæren om at bekræfte, at det fortsat vil hedde direktivet om tv uden grænser i den moderniserede form. Jeg finder det oprindelige forslag til et navn meget forvirrende.
Jeg vil gerne spørge kommissæren, om hun mener, at hun er tilstrækkeligt vidtgående i lyset af teknologiens hastighed. Efter at have fulgt en række udviklinger - også under mødet i Tunis for nylig - mener jeg, at sondringen mellem lineær og ikke-lineær bliver mere og mere udvisket, og at flere og flere forbrugere vil nyde godt af de traditionelt transmitterede programmer, når som helst de måtte ønske det, da de automatisk lagres på deres digitale videooptagere. Vi vil sågar komme til at tage dem med i Parlamentet i vores iPods, eller hvilken anden digital mekanisme vi nu måtte bruge. Så tror kommissæren virkelig, at dette er tilstrækkeligt vidtgående?
For det andet bemærkede jeg, at hun ønskede en enkel tilgang uden bureaukrati og med teknologisk neutralitet, hvilket alle er principper i det nuværende udmærkede rammedirektiv om kommunikation, hvilket er meget vigtigt. Mener kommissæren, at hun har den rette ligevægt mellem disse i dette direktiv, og at det vil bestå sin prøve på samme måde som rammedirektivet om kommunikation allerede har gjort?
Ivo Belet (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, jeg har et kort spørgsmål i forbindelse med skjult reklame. Det er faktisk meget påfaldende, at De opstiller et par nye krav på dette område.
De giver grønt lys for skjult reklame, og jeg forstår, at det ikke kan være anderledes. De siger, at tilladelsen ikke gælder for børne- og ungdomsprogrammer, men det er på grundlag af meddelelsen ikke tydeligt for mig, om den gælder for de ikke-lineære tjenester, de såkaldte selvvalgstjenester. Skal dette smuthul lukkes, eller gælder forbuddet mod skjult reklame for alle børne- og ungdomsprogrammer, inklusive de ikke-lineære tilbud? Jeg vil gerne have et tydeligt svar på dette korte og tydelige spørgsmål. 
Rebecca Harms (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, jeg lærte Dem at kende som en erfaren journalist. Det henviser De ofte selv til. Jeg vil gerne spørge Dem, om De virkelig betragter øget , flere afbrydelser af fjernsynsudsendelser med reklamer, som en kvalitetsforbedring for dette medie. Og jeg vil udtrykkeligt spørge Dem, hvorfor De nu også vil tillade, at nyhedsudsendelser, som varer under 30 minutter, skal kunne afbrydes af reklame. 
Viviane Reding,
   Hr. formand, jeg vil gerne sige til hr. Harbour, at den officielle titel er "direktivet om audiovisuelle tjenester og medietjenester". Jeg tror imidlertid, at det bliver til "audiovisuel uden grænser". Sondringen mellem lineær og ikke-lineær er rimelig klar. Vi får mulighed for at diskutere disse definitioner senere på vores forskellige udvalgsmøder, hvilket jeg gjorde helt klart i forslagets tekst.
Jeg vælger at bruge en enkel tilgang for at give mulighed for en udvikling af medierne. Jeg vil komme med et ganske enkelt eksempel. I dag er der ikke den store udvikling i af den enkle grund, at der findes 25 forordninger for denne type af tjenester. Hvis man udvikler denne tjeneste i ét land og gerne vil eksportere den til et andet land, er man nødt til at udvikle en ny tjeneste for det nye land, hvilket betyder, at det indre marked ikke længere fungerer.
Jeg vil gerne give mulighed for, at disse tjenester kan fungere på det indre marked og udvikle sig, fordi jeg mener, at ikke blot er en ekstraordinær god mulighed for nye aktører på VOD-markedet men også for at få vores europæiske indhold og film ud til forbrugerne. Det er tydeligt, at den europæiske filmindustri har distributionsproblemer og svært ved at få offentligheden til at se produkterne - da der enten ikke er nogen biograf, eller da biografen ikke videregiver det europæiske indhold. er en reel mulighed for at bringe det europæiske produkt ud til forbrugeren.
 Hr. Belet, skjult reklame er en del af de grundlæggende fælles krav, hvilket betyder, at reglerne for skjult reklame, herunder reglerne for skjult reklame for produkter til børn og unge, gælder såvel den lineære som den ikke-lineære programmering. 
Hvis De gennemgår det nye direktiv, vil De se helt klart, at jeg har bestræbt mig på at beskytte vores børn og unge, for med så meget tilgængeligt indhold på så mange medier er de sårbare, og de har derfor brug for beskyttelse. Det er også et spørgsmål, jeg gerne vil drøfte med Parlamentets medlemmer. Hvor langt skal vi gå for at beskytte vores børn og unge? Er jeg gået for langt, eller er jeg ikke gået langt nok? Det er et spørgsmål, vi skal drøfte. 
 Fru Harms, giver øget også øget kvalitet for indholdet? Jeg mener ja. I dag har vi det problem, at finder sted næsten overalt, men i nogle lande er det ulovligt. I andre lande er det kun ulovligt for nationale produkter, men ikke for produkter fra nabolandet. For amerikanske produkter finder der sted alle vegne, så foregår i dag på vores fjernsynsskærme, selv om det nationalt er udelukket, uden at forbrugeren ved det. Med den nye ordning indføres der for det første en horisontal europadækkende ordning, som tillader de steder, hvor det er vigtigt, nemlig for at finansiere vores europæiske -industri, for at finansiere vores film, så de får samme chancer som film fra andre kontinenter, også hvad finansieringen angår.
For det andet findes der i øjeblikket ingen bestemmelser om, at - f.eks. for børn - skal være udelukket i bestemte former for . Det er utroligt, hvad der foregår af den slags i børneudsendelser. I modsætning til voksne kan børn imidlertid ikke forsvare sig mod det. Derfor er det vigtigt, at for børn er udelukket horisontalt. Som tidligere journalist, som De nævnte, har jeg talt indgående med mine journalistkolleger om, hvordan har indflydelse på information eller informationslignende programmer, og jeg er nået til den konklusion, at det er fornuftigt helt at udelukke for information og i informationslignende programmer. 
Ruth Hieronymi (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, hjerteligt tak og hjerteligt tillykke med fremlæggelsen af forslaget til en revision af fjernsynsdirektivet. Europa-Parlamentet har i de forløbne år vedholdende arbejdet for og krævet, at indhold af samme type også i den digitale tidsalder skal være underkastet en ensartet ordning. Derfor er Deres forslag efter min mening et fitnessprogram for indførelsen af digitalt fjernsyn i Europa.
Mine spørgsmål drejer sig i dag kun om to punkter. For det første sagde De, at De ville sørge for at styrke egenkontrollen og koreguleringen. Kan De sige lidt mere om det?
For det andet, hvilke konsekvenser har for public service-radio i Europa? Er den støtterelevant? 
Nikolaos Sifunakis (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, vi glæder os meget over Kommissionens meddelelse i dag, men bemærker også, at dette vigtige emne blev sat på dagsordenen for plenummødet i sidste øjeblik, uden at det ansvarlige Kulturudvalg blev underrettet på forhånd om de enkelte bestemmelser, De har bekendtgjort.
Vi glæder os også over, at det direktiv, der foreslås, først og fremmest vedrører fjernsynets audiovisuelle indhold. Der er et par ting, jeg gerne vil komme nærmere ind på.
Revisionen af direktivet og udvidelsen af dets anvendelsesområde til ikke-lineære medier bør ikke medføre, at der slækkes på bestemmelserne heri.
Det er nødvendigt at sikre princippet om kulturel mangfoldighed og pluralisme, uanset hvilket medie det audiovisuelle indhold formidles gennem.
Direktivet bør fortsat lægge hovedvægten på overholdelse af kvoter for europæiske programmer og programmer af uafhængige producenter.
Det er nødvendigt at styrke direktivets bestemmelser om reklame og beskyttelse af mindreårige. Det fremgår mere eller mindre, at det vil bevare status quo. Vi må ikke prioritere industriens rettigheder over fjernsynsseernes rettigheder og fjernsynets kvalitet, ligesom vi heller ikke må forvente, at markedet selv regulerer disse vigtige spørgsmål. Titlen "Audiovisuelle medier uden grænser" er helt rigtig.
Kort sagt har vi brug for et direktiv, som kan tilføre europæisk fjernsyn den nødvendige balance mellem kvalitet og seertal. 
Luis Herrero-Tejedor (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru Reding, historisk set har der hver gang, der er blevet talt om dette direktiv i Europa-Parlamentet, siden 1984, været en kamp mellem Parlamentet og Kommissionen. Parlamentet har anmodet om, at spørgsmålet om pluralisme bliver behandlet inden for rammerne af direktivet, og ved rigtig mange lejligheder har Kommissionen sagt, at det er et meget følsomt spørgsmål, og at vi ikke - forenklet sagt - tør behandle det.
I forbindelse med dette direktiv, i forbindelse med forberedelserne af den diskussion, vi nu skal have i Liverpool, drejede et syntesedokument sig udelukkende om spørgsmålet om pluralisme, der optager os meget. Kommissionen har altid fastholdt tesen om, at "når blot der sker en liberalisering af industrien, kommer der automatisk pluralisme". Men det er ikke sandt. Det er ikke sandt, for i en verden med radio og tv er vi underlagt en ordning med administrative koncessioner, og de offentlige myndigheder blander sig.
Fru Reding, jeg vil fortælle Dem om noget, der sker i vores land, og som ikke tidligere er set i EU, nemlig at 500.000 spanske borgere, mere end en halv million spanske borgere - hvilket aldrig er sket i EU, i nogle af dens institutioner - bakker op om et initiativ, så en offentlig myndighed, Cataloniens lokalregering, ikke lukker en radio. Det er bestemt vigtigt, og det interesserer offentligheden.
På denne baggrund spørger jeg Dem, fru Reding, om spørgsmålet om pluralisme vil blive komme med i dette direktiv? 
Viviane Reding
   , Hr. formand, først vil jeg gerne takke fru Hieronymi, ikke kun for den vurdering, som hun kom med her i løbet af nogle minutter, men også for hendes medvirken i de to og et halvt år, vi har forberedt den nye lov, som nu ligger på bordet. Også tak for det smukke udtryk "et fitnessprogram for de audiovisuelle medier". Jeg tror, det vil blive et bevinget ord i de kommende måneder.
Styrkelsen af selvreguleringen er et middel til at gennemføre direktivet. Direktivet er jo en juridisk ramme. Denne ramme skal gennemføres af de nationale myndigheder, som har mulighed for enten at gå endnu længere end denne ramme ved implementeringen i national lovgivning eller at opnå gennemførelsen gennem kontrolleret selvregulering, hvis der kan opnås fornøden accept hos interessenterne. Det er rigtigt, at det er første gang, denne terminologi dukker op i en europæisk lovtekst. Jeg tror, det er et vigtigt skridt i den rigtige retning at vise tillid til de fagfolk, der arbejder med tingene. 
 Formanden for Kultur- og Uddannelsesudvalget, hr. Sifunakis, har spurgt mig, hvorfor han først blev underrettet i sidste øjeblik. Hr. Sifunakis, jeg fik selv først at vide, at Kommissionen havde accepteret mine forslag, først på eftermiddagen. I dag handler det om at informere Parlamentet og ikke om at drøfte spørgsmålet. Jeg er sikker på, at selve drøftelserne bliver meget intense. De bliver langvarige, og jeg vil tro, de bliver indledt næste år i de to berørte udvalg, nemlig Kultur- og Uddannelsesudvalget og Udvalget om Industri, Forskning og Energi.
Alt det, der fungerede godt i direktivet "Fjernsyn uden grænser", er kommet med i det nye direktiv. Jeg har ikke rørt ved kvoterne, tværtimod. Hvad angår onlinetjenesterne, har jeg indført en forpligtelse til at fremme europæiske værker, hvilket er noget, der ikke findes for øjeblikket. Procentsatsen for de uafhængige producenter opretholdes, og forbrugerbeskyttelsen skærpes, for vi har brug for velinformerede forbrugere, der ved, hvad der venter dem. Forbrugerinformationen og beskyttelsen af forbrugerne mod misbrug bliver således opretholdt, og ikke kun hvad angår det traditionelle fjernsyn, for principperne gælder også de nye tjenester.
Hr. Herrero spurgte, om mediepluralismen stadig er sikret i en verden, der ændres hver eneste dag. Det behøver man bare læse aviserne fra alle hjørner af Europa for at blive overbevist om. Der finder nye fusioner sted, eksisterende sammenslutninger går i opløsning, og der skabes nye medietjenester. Digitaliseringen vil få antallet af offentligt tilgængelige kanaler til at eksplodere, for slet ikke at tale om de nye former for bestillings-tv. Hvad bliver mon det næste? Forbrugeren vil blive stillet over for enorme valgmuligheder, og det er en god måde at udvikle pluralismen på. Jo større valgmuligheder forbrugeren har, jo mere udvikler pluralismen sig. Vi skal derfor gøre alt for at øge forbrugerens valgmuligheder.
Også den kulturelle mangfoldighed er et vigtigt aspekt af pluralismen, og udbredelsen af denne kulturelle mangfoldighed til de nye tjenester er et stort skridt i denne retning.
Mine tjenestegrene offentliggør i starten af det nye år et dokument om de nationale regler for mediekoncentration. Jeg havde lovet Dem et sådant dokument, som skal give os - Kommissionen og Parlamentet - mulighed for at tage et fælles kig på, hvor vi er på vej hen. Den ligger klar i starten af det nye år. Til den tid får vi så lejlighed til at drøfte dets indhold og de eventuelle aktioner, der skal iværksættes på europæisk plan. 
Lissy Gröner (PSE ).
   - Hr. formand, tak, fru kommissær, det er dejligt, at De præsenterer forslaget for Parlamentet, nu hvor pressen jo også allerede kender det. De vil finde fuld støtte, når det handler om at styrke det europæiske indhold, og vi vil under de to behandlinger have tid nok til at diskutere det i detaljer.
Mangfoldigheden er vores styrke i Europa - her kan vi ikke konkurrere med det amerikanske marked, og det vil vi heller ikke - men den er naturligvis også det svage punkt. Efter min mening kan vi ikke indbygge i film, som man gør i USA. I sidste ende er det jo altid markedet, der bestemmer, hvordan produkter bliver vist i filmene. Man har ikke noget imod, at der bliver kørt i en bil, men hvis det kun er dem med de tykkeste tegnebøger, der kan placere deres produkter, så er der noget, der er skævt.
Vi er også enige om, at reklame ikke hører hjemme i børneudsendelser. Men grænserne er flydende, det er klart. Hvor skal grænserne sættes? Jeg tror, at hvis De åbner døren her, vil det ikke længere kunne bremses. Derfor vil der være meget stor modstand mod og de udflydende grænser. Det er det, vi skal diskutere under de to behandlinger. 
Helga Trüpel (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, også jeg må sige, at jeg under Deres præsentation i dag undrede mig over, at den mulige risiko for den redaktionelle uafhængighed i den grad er kommet til kort. De nævnte, at nyheder og børneudsendelser skulle beskyttes mod . Nu nævnte De også informationslignende udsendelser.
Informationsudsendelser, som skal informere befolkningen, er et vidt begreb. Hvordan f.eks. med magasiner, som fortæller om finansielle tjenesteydelser? Er der dér mulighed for at reklamere for disse tjenesteydelser? Eller hvad med sundhedsprogrammer? Er det udelukket, at der her kan forekomme reklame for bestemte sundhedsprodukter eller sundhedstjenesteydelser? Derfor beder jeg Dem om endnu en gang at præcisere Deres opfattelse af informationsudsendelser. 
Henri Weber (PSE ).
   - Hr. formand, jeg gentager mit spørgsmål. Jeg var Kultur- og Uddannelsesudvalgets ordfører om dette emne. Jeg står på talerlisten. Hvorfor giver De mig ikke ordet? 
Formanden. -
   Jeg har hørt Dem. Fru kommissær, ordet er Deres. 
Viviane Reding
   , Hr. formand, jeg vil gerne gøre fru Gröner opmærksom på, at forslaget ligger på internettet. Det er altså tilgængeligt både for medlemmerne og for offentligheden. Fru Gröner har helt ret i, at der logisk vil blive to behandlinger. Vi vil altså have mange muligheder endnu for at drøfte indholdet i mit forslag.
Mangfoldigheden er meget vigtig, og fordi den er vigtig, og fordi jeg ønsker, at europæiske film og europæiske fjernsynsprogrammer vinder frem på vores fjernsynsskærme, på vores mobiltelefoner og på vores computere, vil jeg gøre alt, hvad der er muligt for at fremme det. I nogle medlemsstater sker det jo allerede. Jeg vil som eksempel nævne den østrigske lov om . Det er en meget fornuftig lov, og den fungerer meget godt. De nævnte reklamer i børneprogrammer. Måske fik jeg ikke sagt det klart nok, at vil være udelukket i børneprogrammer. Det er et skridt længere end det, der i dag er muligt i rigtig mange medlemsstater. Jeg lægger særlig vægt på at beskytte børnene.
Fru Trüpel nævnte den redaktionelle uafhængighed. Den er meget vigtig for mig, og derfor har jeg også specielt peget på denne redaktionelle uafhængighed. Informationsudsendelser og det, som man på engelsk kalder , er derfor udelukket fra . Informationer om sundhed er således med i denne definition. 
Formanden.
   - Hr. Weber, jeg har givet ordet til tre medlemmer af Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater, tre medlemmer af De Europæiske Socialdemokraters Gruppe og to medlemmer af Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance. Der er med andre ord perfekt balance i tingene, hr. Weber.
Forhandlingen er afsluttet. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er spørgetiden (B6-0343/2005).
Vi behandler en række spørgsmål til Kommissionen.
Formanden.
Hvor mange mandetimer og ressourcer er der blevet brugt på Kommissionens undersøgelse af den britiske Premier Leagues tildeling af tv-rettigheder til direkte transmission af fodboldkampe
Hvad har Kommissionen lært af denne sag med henblik på at ændre sine interne procedurer og prioritere ægte konkurrencesager?
Er Kommissionen enig i, at det i forbindelse med spørgsmål om rettigheder til direkte transmission af sportsbegivenheder ville være mere effektivt og hensigtsmæssigt at undersøge tv-markedet med henblik på at få konstateret, om der foreligger misbrug af en dominerende stilling?
Neelie Kroes,
   Sagen startede i 2002, og arbejdsmængden er gået op og ned i den mellemliggende tid. I perioden har der været én primær sagsbehandler, der har arbejdet deltids med sagen, samtidig med at vedkommende har lavet andet arbejde i generaldirektoratet. Sagen har også involveret GD Konkurrence og Kabinettet på relevante stadier.
Kommissionen er ikke enig i, at der ikke var tale om en ægte konkurrencesag. Som vi alle ved, er fodbold en ekstremt populær sport, og salget af medierettigheder kan have stor langsigtet betydning for mediemarkedernes udvikling. Sagens betydning kommer til udtryk gennem antallet af virksomheder, frit-i-luften-tv-selskaber, betalings-tv-selskaber, internetoperatører, mobiloperatører og potentielle nye selskaber, der har udtrykt bekymring over for Kommissionen og lejlighedsvis over for de relevante nationale myndigheder under sagen.
Endvidere har både de britiske konkurrencemyndigheder (Office of Fair Trading) og kommunikationskontoret stærkt støttet både Kommissionens undersøgelse og dens fokus. Endelig offentliggjorde den britiske forbrugerorganisation sin egen rapport om disse spørgsmål, og den konkluderede, at der var tale om et ægte forbrugerproblem, og at årsagen hertil lå i måden, hvorpå English Football Association Premier League solgte rettighederne til foldboldkampene i Premier League.
Kommissionen mener derfor ikke, at det havde været mere effektivt eller hensigtsmæssigt at undersøge tv-markedet med henblik på at få konstateret, om der foreligger misbrug af en dominerende stilling. Hvor der er tvivl vedrørende en dominerende markedsstilling, er det hensigtsmæssigt, at en konkurrencemyndighed nøje undersøger årsagerne hertil. Hvis der er tale om en dominerende stilling på et nedstrømsmarked, der som minimum delvis skyldes opstrømsaftaler, der potentielt er i strid med artikel 81, er den mest effektive reaktionsmulighed at se på opstrømsaftalerne. Det fælles salg af fodboldrettigheder risikerer at skabe en sælger med en stærk markedsposition og deraf følgende nedstrømsoverførsel af markedspositionen, og derfor fortjener det en nøje undersøgelse. Hvis man kun behandler nedstrømsdominansen uden at se på opstrømsrettighedskontrakterne, behandler man symptomet på konkurrenceproblemet snarere end en af årsagerne.
Arlene McCarthy (PSE ).
   - Som altid besvarer Kommissionen aldrig rigtigt spørgsmålet, da der var tale om 3,5 års ressourceforbrug. Jeg er nødt til at sige, at der ikke kun er tale om Kommissionens ressourcer. Der er tale om millioner af engelske pund, som sagens parter har brugt på advokatsalærer.
Jeg er nødt til at stille spørgsmålet igen: Mener Kommissionen, at det står i et rimeligt forhold til resultatet om, at en ekstra pakke vil gå til en anden operatør end Sky uden garanti for, at det bliver en frit-i-luften-leverandør? Det kan udmærket blive en anden kabelleverandør, og så kan det betyde en udgift for forbrugerne. Og hvad vigtigere er, vil Kommissionen så lade den nuværende aftale køre uden indblanding, så vi kan se, om det tjener offentlighedens interesser, og vil den give fodboldklubberne en vis retssikkerhed for, at de kan forvalte deres egne ressourcer, specielt når de investerer i fællesskabsinteresser i deres egne lokalområder?
Neelie Kroes,
   Hr. formand, jeg forstår budskabet fra det ærede medlem, men jeg er ganske uenig i, at spørgsmålet ikke er besvaret. Det er det bestemt. Det kan godt være, at svaret ikke huer det ærede medlem, men jeg har besvaret det, og jeg vil gøre det igen.
Premier League sælger rettighederne til sine fodboldkampe til medieoperatører overalt i verden inklusive en lang række EU-lande. Fodboldkampe fra Premier League er meget populære i f.eks. Irland, og Premier League har ændret sine rettighedspolitikker over for Irland efter Kommissionens indblanding. Der var rent ud sagt tale om et klart grænseoverskridende element, som Kommissionen var i en god position til at behandle, da sagen startede i 2002. Om der er et par advokater eller langt flere end et par, det er op til dem. Vi er villige til og i stand til at håndtere sagen, og vi har haft nogen succes hermed, for vi har løst et problem, der var til skade for konkurrencen.
Manolis Mavrommatis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, bifalder Kommissionen, at vigtige internationale sportsbegivenheder udelukkende sendes over betalings-tv, dvs. "pay-per-view"?
Har De tænkt over, om alle borgere har disse muligheder, selv om der er internationale forbund, der har indpasset sig og givet tilladelse til fri transmission af disse internationale begivenheder?
Hvorfor træffer De ikke foranstaltninger mod de EU-medlemmer, som nu i 12 år har undladt at gøre, hvad de havde pligt til, nemlig at fremsende listen over sportsgrene, som skal transmitteres i gratis fjernsynskanaler?
Neelie Kroes,
   Konkurrencelovgivningen omfatter ikke rent sportslige regler men kun de økonomiske aktiviteter i forbindelse med sportsbegivenhederne. Jeg er dommer i konkurrencesager og ikke i selve sportsbegivenhederne. De rent sportslige regler er uløseligt forbundet med en sport eller nødvendige for dens afvikling eller for afviklingen af en konkurrence. De er ikke underlagt konkurrencereglerne.
Som det fremgår af Kommissionens beslutning vedrørende UEFA og DFB, er det muligt at have fælles salgsmekanismer, der medvirker til at give solidaritetsbetalinger, og som samtidig er forenelige med konkurrencereglerne. Det betyder imidlertid, at et kollektivt salg også skal gavne tilhængerne og ikke kun klubberne. Mange forbund synes at have som deres primære ansvarsopgave at finde forskellige måder at få deres tilhængere til at betale mere på. Det kan ikke passe.
Formanden.
Den 6. november 2005 fandt der et natligt møde sted mellem formanden for Kommissionen og den spanske regeringsleder i Moncloa-paladset på sidstnævntes initiativ. Mødet blev ikke offentliggjort, og dets afholdelse blev først kendt flere dage efter, da medierne insisterede herpå. Der blev, som begge parter har indrømmet, på mødet bl.a. behandlet emner, som hvilken myndighed der kompetent til at træffe afgørelse i spørgsmålet om tilbuddet fra Gas Natural om overtagelse af Endesa. Få timer senere blev dette punkt taget af dagsordenen for kommissærkollegiets møde den 9. november og udsat til mødet den 15. november, hvor der blev truffet endelig afgørelse om at overlade spørgsmålet om overtagelsestilbuddet til de spanske myndigheder. Det er siden blevet konstateret, der findes indbyrdes modstridende udkast fra Generaldirektoratet for Konkurrence om dette spørgsmål.
Hvordan vil denne række af begivenheder efter Kommissionens mening kunne påvirke dens image som garant for neutralitet og objektivitet i forsvaret for Fællesskabets interesser?
Neelie Kroes,
   Det ærede medlem antyder, at der er en sammenhæng mellem et møde mellem formanden for Kommissionen og den spanske ministerpræsident og det faktum, at Kommissionens beslutning om, hvorvidt der var en fællesskabsdimension i fusionen mellem Gas Natural og Endesa, blev fjernet fra dagsordenen for den 9. november og udskudt til senere.
Jeg kan forsikre Parlamentet om, at der ikke var en sådan sammenhæng. På grund af sagens meget komplicerede juridiske, økonomiske og regnskabsmæssige aspekter var Kommissionen ganske enkelt ikke blevet færdig med sin analyse af sagen inden mødet den 9. november. Det var årsagen til udskydelsen, hverken mere eller mindre. Kommissionen modtog flere oplysninger fra parterne i weekenden forud for kommissærkollegiets møde den 9. november.
Som de ærede medlemmer vil huske, blev sagen om Gas Natural-Endesa indbragt for de spanske konkurrencemyndigheder. Den 19. september indbragte Endesa sagen for Kommissionen for at få afgjort, om sagen havde en fællesskabsdimension.
Den 15. november besluttede Kommissionen at afvise Endesas påstand om en fællesskabsdimension i det foreslåede offentlige købstilbud. Efter at have opfyldt behørige proceskrav ved at give de to parter tilstrækkelig med tid til at kommentere hinandens tilbud og forslag og efter at have overvejet de fremsatte argumenter, konkluderede Kommissionen, at den foreslåede koncentration i henhold til de gældende fusionskontrolregler og på baggrund af Endesas reviderede årsregnskab for 2004 ikke havde en fællesskabsdimension, og at den derfor falder uden for Kommissionens kompetenceområde.
Kommissionen mener ikke, at der kan sættes spørgsmålstegn ved dens objektivitet og neutralitet, fordi den spanske ministerpræsident muligvis har diskuteret sagen om Gas Naturals tilbud om overtagelse af Endesa under et møde med formanden for Kommissionen. Jeg deltog ikke i mødet. Formanden for Kommissionen mødes regelmæssigt med mange af EU's regeringschefer inklusive den spanske ministerpræsident, og som han fortalte mig, diskuterer han en lang række spørgsmål med dem.
Kommissionen har ret til og skal også lytte til enhver udtalelse fra interesserede parter fra den private eller den offentlige sektor, og den skal undersøge alle aspekter af en sag, før den træffer en beslutning. Det er absolut ikke usædvanligt eller enestående, at der findes forskellige udkast. Det kan blot ses som en del af Kommissionens interne diskussioner for at vurdere spørgsmålene fra alle relevante perspektiver.
Jaime Mayor Oreja (PPE-DE )
   - Hr. formand, jeg takker for kommissærens svar, men når jeg lytter til hende, får jeg det indtryk, at det kun er de tekniske spørgsmål, der er blevet behandlet i forbindelse med dette direktiv, når sandheden er, at denne beslutning har været genstand for erklæringer og holdninger forud for mødet mellem de to præsidenter, hvilket ikke er normalt. Der har ikke været nogen omtale af udtalelsen fra den spanske regerings ministre eller om den holdning, som visse kommissærer, der er inkompetente på området, har, for slet ikke at tale om den anmodning om udelukkelse, som Den Socialdemokratiske Gruppe kom med en uge før beslutningen, så de ikke kunne være kompetente i forbindelse med disse spørgsmål.
Med denne meget usædvanlige og atypiske forhistorie fandt det møde, som De blot har nævnt, sted søndagen før den uge, hvor beslutningen skulle træffes. Et møde, som ikke er offentligt, som er uigennemsigtigt, og som offentligheden fik kendskab til på grund af senere lækager, hvorved vi fandt ud af, at det drejede sig om den fjendtlige overtagelse.
Fru kommissær, korrekte procedurer er særdeles vigtige i vores demokrati, og De kender nok ordsproget, der lyder "Cæsars hustru skal ikke kun være ærbar, hun skal også se sådan ud". En regering i EU skal overholde fællesskabsreglerne, men den første og vigtigste regel er sund fornuft i forbindelse med den måde, beslutningen bliver truffet.
Kommissionen kan ikke være stærk over for de svage og svag over for de stærke. De skal give det indtryk, at De ikke kun er regeringschefer i de nationale regeringer. Deres styrke ligger i uafhængigheden og i fornuften i Deres beslutninger. Jeg spørger mig selv, om De har overholdt disse regler. 
Neelie Kroes,
   Det var en interessant sidste sætning fra det ærede medlem - at der skal træffes beslutninger på baggrund af sund fornuft. Som kommissær for konkurrence er jeg vant til at træffe beslutninger på baggrund af kendsgerninger og tal, hverken mere eller mindre - ikke sund fornuft, men blot kendsgerninger og tal. Det var mit ansvar at behandle den pågældende sag, og det er mit ansvar at behandle enhver anden sag, hvis kendsgerninger og tal viser, at det er en sag for Kommissionen.
Jeg har ikke benægtet, at formanden for Kommissionen og Spaniens ministerpræsident har holdt et møde. Men jeg gentager, at jeg ikke var påvirket heraf. I overensstemmelse med artikel 213 i EF-traktaten handlede medlemmerne af Kommissionen uafhængigt og i Fællesskabets interesse i udøvelsen af deres pligter. De hverken søgte eller modtog vejledning fra nogen regering eller noget andet organ.
Jeg svor at ville opføre mig på denne måde, og jeg sværger, at jeg fortsat vil opføre mig sådan. Jeg udfører min pligt på baggrund af kendsgerninger og tal, og De kan være forvisset om, at jeg vil holde mig hertil uanset omstændighederne.
Antonio Masip Hidalgo (PSE ).
   - Fru kommissær, De skal ikke bekymre Dem, Deres ord er sande. De har vist, at De taler sandt, og jeg beklager meget, at en af mine landsmænd har sat spørgsmålstegn ved Deres ærbarhed. 
Gerardo Galeote Quecedo (PPE-DE ).
   - Fru kommissær, uden at gå i dybden er kendsgerningerne, at De anmoder om kommissærkollegiets støtte, hvilket er usædvanligt. Kommissionsformanden tager til Madrid på en hemmelig rejse, og lige derefter tager De dette punkt af kommissærkollegiets dagsorden, og en uge senere ordner De det således, at kommissærkollegiet træffer beslutning om spørgsmålet nærmest uden forhandling.
Samtidig kommer en af Deres kolleger i Kommissionen med erklæringer i Spanien, hvor han på forhånd forsikrer om, hvad der bliver Kommissionens holdning. Jeg spørger mig selv, og jeg spørger Dem, fru kommissær, om De er klar over, at disse kendsgerninger har betydet, at Kommissionen i en medlemsstat har mistet troværdighed som garant for Fællesskabets interesser. 
Neelie Kroes,
   Min troværdighed påvirkes ikke af en arbejdsmiddag eller noget som helst andet. Jeg gentager, at det er min pligt at stille forslag til Kommissionen på baggrund af kendsgerninger og tal. Det har jeg også gjort i denne sag. Jeg bad ikke Kommissionen om støtte. Jeg præsenterede blot min beslutning på baggrund af kendsgerninger og tal. Kommissionen har pligt til at træffe sine beslutninger på et oplyst grundlag, og det er særligt vigtigt på konkurrenceområdet. Jeg vil gerne gentage, at jeg præsenterede kendsgerninger og tal for kommissærkollegiet. Ifølge EU's standardregler kunne vi ikke behandle denne sag, og vi foreslog derfor, at den skulle afgøres af de nationale spanske konkurrencemyndigheder.
Formanden.
De samlede betalinger i forhold til forpligtelsesbevillingen for 2005 til nedlukning af kernekraftværket i Ignalina vil kun beløbe sig til 50 % af den samlede bevilling. Der er tale om en væsentlig underudnyttelse af de betalingsbevillinger, der var planlagt i 2005-budgettet. Dette skyldes først og fremmest, at fondsbestyrelsen (EBRD) for de internationale fonde til understøttelse af nedlukning af kernereaktorer ikke havde udarbejdet præcise betalingsoverslag. Hvad vil Kommissionen gøre for at undgå denne type problemer og forbedre fondsbestyrelsens arbejde i fremtiden?
Andris Piebalgs,
   EU-støtte under Ignalina-programmet leveres på to måder. Den første er direkte til modtagerlandet ved hjælp af en mekanisme, der bygger på et af Fællesskabets førtiltrædelsesinstrumenter, Phare. Den anden måde, der gælder for størstedelen af støtten, er levering gennem en international fond, der forvaltes af Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling, EBRD. Fællesskabet er den primære, men ikke den eneste bidragyder til den fond. Nedlukningen af et kernekraftværk er en lang proces, der ofte strækker sig over årtier, og som involverer planlægning og opbygning af store og komplicerede faciliteter. Beslægtede projekter vil ofte blive lukket ned adskillige år efter underskrivelsen af en kontrakt.
I det konkrete tilfælde af EBRD-forvaltede projekter skal der ifølge de gældende regler for den Internationale Støttefond for Nedlæggelsen af Ignalina-kernekraftværket være tilstrækkeligt med tilgængelige midler på EBRD's konto, inden der kan indgås kontrakter om et projekt. Det er almindelig projektforvaltningspraksis. Det betyder, at de kontrakter, der tildeles, ikke gennemføres i adskillige år, og at det ikke er nødvendigt med forskudsudbetalinger af alle budgetomkostninger. Som følge heraf vil de årlige bevillinger til Ignalina-programmet ikke nødvendigvis matche udbetalingerne i et givet år. Udbetalingerne i et givet år kan tilmed overstige de faktiske årlige fællesskabsbevillinger til fonden.
Margarita Starkevičiūtė (ALDE ).
   - Jeg er noget skuffet over kommissærens svar, fordi han formentlig har hørt om balladen om de såkaldte akkumulerede bevillinger, der endnu ikke er udbetalt. Det overraskede mig, at 50 % af det samlede beløb for 2005-budgettet ikke blev brugt, så problemet handler ikke om at bruge midlerne i fremtiden, men snarere om, hvorfor vi er nødt til at akkumulere så store pengebeløb og bevillinger på forhånd.
Andris Piebalgs,
   Kun 50 % af de øremærkede midler er indtil videre blevet brugt under den Internationale Støttefond for Nedlæggelsen af Ignalina-kernekraftværket. Det betyder ikke, at de resterende midler, der er bevilget til dette vigtige hjælpeprogram, ikke bliver udbetalt. Som allerede nævnt omfatter EBRD-fonden projekter, der realiseres over en lang periode. Midlerne udbetales, når det er nødvendigt, og Kommissionen vil følge gennemførelsen af EU-midlernes anvendelse, fordi Kommissionen overlader sine midler til EBRD, der er en internationalt anerkendt og respekteret finansinstitution.
Kommissionens afdelinger præsiderer bidragydernes forsamlinger, hvor de vigtigste finansielle beslutninger træffes, og periodevis søger de yderligere oplysninger fra EBRD, og de forbeholder sig retten til at revidere efter behov. Jeg mener, at EBRD vil leve op til sine forpligtelser.
Formanden.
Hvilke foranstaltninger planlægger Kommissionen i forbindelse med udviklingen af det europæiske jernbanenet, med henblik på en omformning af energipolitikken og under henvisning til politikken for fri bevægelighed at træffe på området for infrastruktur, tjenesteydelser og omkostninger for at understøtte og lette togrejser for personer med særlige behov samt unge familier, herunder især børnerige familier?
Jacques Barrot,
   Hr. formand, det er mig en fornøjelse at besvare fru Panayotopoulos-Cassiotous første spørgsmål. Flere initiativer fra Kommissionens side inden for transport- og energiområdet viser, hvor stor betydning vi tillægger personer med særlige behov. Hvad angår public service-krav, har Kommissionen påtaget sig at skabe et passende retsgrundlag, ud fra hvilket medlemsstaterne kan sikre brugerne høj kvalitet inden for transporttjenesteydelser til overkommelige priser.
I 2005 optrappede Kommissionen sin indsats ved at definere de grundlæggende principper for sin politik om passagerers rettigheder. Denne gang har Kommissionen fokuseret på retfærdig behandling af passagerer med nedsat mobilitet. Den har forelagt et forslag om jernbanepassagerers rettigheder, som er under behandling i Europa-Parlamentet og Rådet, idet sidstnævnte nåede til politisk enighed den 5. december.
Ifølge den foreslåede lovgivning skal operatører f.eks. respektere retten til retfærdig adgang til jernbaneydelser og retten til at modtage oplysninger om adgangsbetingelserne. Ifølge forslaget skal jernbaneselskaberne og stationsforvaltningen stille gratis bistand til rådighed for passagerer med nedsat mobilitet både på stationerne og i togene. Sideløbende beskæftiger Kommissionen sig med adgangen til tog og stationer.
Kommissionen er i forbindelse med gennemførelsen af direktivet om de transeuropæiske jernbanenets interoperabilitet i færd med at opstille en række tekniske specifikationer, der har til formål at forbedre adgangen til offentlige jernbaneinfrastrukturområder for personer med nedsat mobilitet. Der er især blevet lagt vægt på problemer i forbindelse med på- og afstigning af tog og forpligtelser vedrørende evakuering i nødstilfælde. Hvis der opstår særlige transportrelaterede krav i offentligheden, har medlemsstaterne endvidere mulighed for at gå ud over fællesskabslovgivningens krav.
Hvad angår public service, er det fællesskabslovgivningen, der opstiller deltaljerede bestemmelser for den offentlige indgriben. På den anden side henhører bestemmelser om nedsatte takster for visse passagerkategorier såsom børnerige familier stadig under medlemsstaterne. Alle initiativer af denne art understøttes af EU-strategien til forbedring af den aktive inddragelse af personer med et handicap. Hovedmålsætningen for 2006-2007-handlingsplanen er at fremme adgangen til transporttjenester og forebygge diskrimination i overensstemmelse med den meddelelse, Kommissionen for nylig har vedtaget om situationen for personer med handicap i det udvidede EU. Det er disse punkter, jeg ønsker at henvise til som svar på det ærede medlems spørgsmål. 
Marie Panayotopoulos-Cassiotou (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, tak for de mange informationer, De kom med, og tillykke med det program, De nu har vedtaget.
Jeg vil gerne som tillægsspørgsmål spørge, om børn, unge og i det hele taget små mennesker hører blandt de personer, som skal have særlig beskyttelse via den lovgivning, der foreslås af Kommissionen. 
Jacques Barrot,
   Ja, fru Panayotopoulos-Cassiotou, jeg sagde faktisk, at vi havde indført en europæisk aktion til fordel for personer med nedsat mobilitet, og hvad angår de øvrige kategorier, nævnte jeg børnerige familier, men jeg kunne lige så godt have talt om unge og børn. Medlemsstaterne har klart en vis handlefrihed på dette område, eftersom de kan indføre fordele for disse kategorier gennem deres lovgivning. De må forstå, at vi nødvendigvis må lade fællesskabsinterventioner være rettet mod væsentlige områder. Adgang til transport for personer med nedsat mobilitet er virkelig et vigtig emne for EU i dag. 
Formanden.
Som bekendt står Europa og hele verden over for en energikrise. Oliepriserne stiger, mens efterspørgslen også vokser i usædvanlig grad. Europa og de andre industrialiserede lande har et ansvar for at vise, hvordan man kan slippe ud af denne vanskelige situation.
Transport tegner sig for 30 % af energiforbruget, og vejtransport lægger beslag på 85 % af transportenergiforbruget. Vejtransport giver anledning til alvorlig forurening i mange europæiske byer, hvilket også betyder, at de europæiske borgere, der bor i byområderne, oplever voksende helbredsproblemer. Ligesom for mange andre miljøproblemers vedkommende kender vi allerede løsningen, men det kræver en indsats at omsætte denne viden i praksis. Cykler, sporvogne, jernbanelinjer til by- og nærtrafik samt kollektiv trafik i bred almindelighed kan bidrage til en mærkbar reduktion af luftforureningen og forbruget af fossile brændstoffer.
Hvad agter Kommissionen at gøre for at fremme bæredygtig transport i byområder og navnlig for at støtte og udbrede kollektiv trafik og cykling i byområder og forstæder?
Jacques Barrot,
   I hele Europa betragter folk i stigende grad mobilitet som en rettighed. Byerne påvirkes i høj grad af den voksende mobilitet, og transporten i byerne er blevet et stort problem.
Kommissionen forsøger under overholdelse af subsidiaritetsprincippet at spille en markant rolle i udviklingen af en transportpolitik for byerne ved at fremme udveksling af god praksis.
Civitas-programmet er et nyskabende initiativ, som kombinerer transport, energi og miljøhensyn. Life-programmet og Steer-programmet er to andre eksempler på økonomisk støtte til en række byers projekter til fremme af bæredygtig bytransport.
Vi må gøre endnu mere, hr. Hegyi, og derfor har Kommissionen udviklet nye initiativer. F.eks. vil bæredygtig bytransport være en af prioriteringerne inden for forskningen under det syvende rammeprogram for forskning og udvikling. De kommende finansielle overslag for 2007-2013 skulle åbne mulighed for at finansiere det fra Samhørighedsfonden. Desuden har Kommissionen for at give en ny impuls til den måde, den offentlige transport organiseres på, vedtaget et revideret forslag til en forordning om landbaserede offentlige persontransporttjenester.
Udskiftning af køretøjerne kan give et effektivt bidrag til at nedsætte påvirkningen af luftkvaliteten i byerne, og offentlige kontrakter kunne tjene som eksempler. Jeg er ved at forberede et forslag til et direktiv, som skal forpligte offentlige organer til at indkøbe en mindstekvote af rene køretøjer, når de fornyer deres flåder.
Endelig erklærede Kommissionen i sin meddelelse om luftkvalitet, som blev vedtaget den 21. september, at den vil etablere en fælles ramme for at udpege lavemissionszoner.
Den næste tematiske strategi om bymiljøet vil opmuntre til en integreret model for forvaltningen af vores byer, som også omfatter transporten i byerne. I denne strategi, som bliver offentliggjort i januar 2006, anbefales det, at medlemsstaterne og de lokale og regionale myndigheder udarbejder planer for bæredygtig bytransport.
Endelig vil vi benytte ajourføringen af hvidbogen om transportpolitik til at nævne alle disse problemer, såsom den plads, som overlades til bilerne i vores byer, passagerers rettigheder, fremtidige anvendelser af Galileo-projektet, adgang til offentlig transport og forbedring af sikkerheden på vejene, især for cyklister og fodgængere.
Som De ser, hr. Hegyi, deler jeg Deres bekymringer. 
Gyula Hegyi (PSE ).
   - Tak, hr. kommissær. Jeg er nogenlunde tilfreds med Deres svar, men De må gerne være mere specifik. Hvad agter Kommissionen at gøre for at begrænse den individuelle bilkørsel og i mellemtiden opfordre til at bruge de miljøvenlige transportmidler, nemlig cykel, offentlig transport og tog?
Da De nævnte samhørighedsfondene, vil jeg stille et spørgsmål, der kan virke meget enkelt. Kan De ca. sige, hvor mange midler vi bruger på udvikling af den offentlige transportinfrastruktur i byerne? Jeg tror, at folk gerne vil høre, hvor mange midler der skal bruges, og ikke kun vores idéer. 
Jacques Barrot,
   Jeg vil helst ikke give Dem noget alt for præcist tal, hr. Hegyi, for indtil nu er der blevet investeret omkring 100 millioner euro gennem rammeprogrammet for forskning og udvikling, og programmet vil fortsætte med det syvende forskningsrammeprogram.
Jeg kan også fortælle Dem, at Civitas-programmet har fået en hel del støtte fra Kommissionen for at fremme udvekslingen af god praksis. Vi må se, hvilken politik for øget støtte vi vil kunne vedtage, når hvidbogen bliver revideret. 
Josu Ortuondo Larrea (ALDE ). -
   Hr. kommissær, jernbanelinjer til nærtrafik er af afgørende betydning for en bæredygtig transport i byområderne i de fleste europæiske byer. Men mener De ikke, at liberaliseringen af jernbanerne kunne berøre den økonomiske ligevægt og overlevelsesmulighederne for nærtrafikjernbanelinjerne, hvis det bliver tilladt, at et international persontransportselskab kan medtage og afsætte rejsende på to stationer i den samme medlemsstat? 
Jacques Barrot,
   Kommissionens reviderede forslag om offentlige tjenesteydelser besvarer Deres spørgsmål, hr. Larrea, for det vil bestemt blive nødvendigt at sikre, at de offentlige serviceopgaver, som anerkendes af de offentlige myndigheder, bliver respekteret, når der åbnes for konkurrencen inden for den internationale passagertransport.
Der er en forbindelse mellem teksten om liberalisering af international passagertransport og teksten om offentlige serviceopgaver, som vil sikre, at borgere ikke kommer i en vanskelig situation, fordi de ikke kan få de transportmidler, de har behov for, som De netop antydede i Deres spørgsmål. Tak for Deres spørgsmål. Jeg vil omhyggeligt sørge for, at denne liberalisering respekterer alle opgaver, som betragtes som offentlige tjenester. 
Gay Mitchell (PPE-DE ).
   - Jeg vil gerne takke kommissæren for hans svar og spørge ham, om han vil være særligt opmærksom på integrerede billetordninger i forbindelse med bytransport.
I Dublin har vi f.eks. lokaltog, jernbanenet, Luas-sporvogne og offentlige busser. Indtil nu findes der ikke nogen integreret billetordning for dem alle fire. Vil kommissæren overveje at gøre Dublin til forsøgsby og fremme spørgsmålet om integrerede billetordninger, så folk oftere kunne bruge den offentlige transport og gøre den mere effektiv? 
Jacques Barrot,
   Det er et meget relevant spørgsmål, hr. Mitchell, for der burde allerede være integrerede billetsystemer. Bytrafikken og trafikken imellem byerne er imidlertid et subsidiaritetsspørgsmål.
Det, vi skal gøre, er at opfordre til udveksling af erfaringer mellem vores europæiske byer, så man kan finde de bedste løsninger. Tak fordi De rejste dette spørgsmål, som er meget vigtigt for vores borgere. 
Formanden.
   - Spørgsmål nr. 61-72 vil blive besvaret skriftligt(1).
Spørgsmål nr. 73 bortfalder, da spørgeren ikke er til stede. 
Formanden.
På mødet i Organisationen for Økonomisk Samarbejde ved Sortehavet, der fandt sted den 28. oktober 2005 i Chisinau i Moldova, nedlagde Tyrkiet som fuldt medlem af organisationen endnu en gang veto imod Republikken Cyperns anmodning om at få tilkendt status som observatør. Samtidig fortsætter Tyrkiet med at forhindre Republikken Cyperns optagelse i den internationale organisation for eksportkontrolsystemet.
Eftersom Tyrkiet som kandidatland til EU har indgået visse forpligtelser inden for den forhandlingsramme, især stk. 7, som Rådet vedtog den 3. oktober i Luxembourg, bedes Kommissionen besvare følgende: Hvad mener Kommissionen om Tyrkiets vedholdende nægtelse af at opfylde de betingelser, som er fastsat af EU, selv efter indledningen af tiltrædelsesforhandlingerne? Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at tvinge Tyrkiet til fuldt ud at overholde den gældende fællesskabsret og den europæiske lovgivning over for en EU-medlemsstat?
Olli Rehn,
   Kommissionen er bekendt med, at Tyrkiet har nedlagt veto imod Republikken Cyperns anmodning om medlemskab af en række internationale organisationer, hvilket tydeligt blev nævnt i statusrapporten om Tyrkiet for 2005, som vi offentliggjorde i november. 
Kommissionen er helt enig i dokumentets definition af rammerne for tiltrædelsesforhandlingerne, med andre ord EU's forhandlingsmandat om, at Tyrkiet gradvis bør tilpasse sine holdninger i internationale organisationer til EU's, herunder i relation til alle medlemsstaters medlemskab af relevante organisationer. 
Denne holdning afspejles i Kommissionens forslag til et revideret tiltrædelsespartnerskab med Tyrkiet, hvor en af prioriteterne på kort sigt er, at Tyrkiet gradvis skal "bringe politikker over for tredjelande og holdninger i internationale organisationer på linje med EU's og medlemsstaternes, også i relation til alle EU-medlemsstaternes medlemskab af relevante organisationer og ordninger som f.eks. Wassenaar-aftalen". 
Kommissionen vil anvende alle de instrumenter, den har til rådighed, især forhandlingsrammen og associeringsaftalen samt tiltrædelsespartnerskabet, for at sikre, at Tyrkiet gradvis retter sig ind efter EU's også i denne henseende. De bedes huske på, at dette var et af de nøglespørgsmål, som blev drøftet den 3. oktober, hvor beslutningen om at indlede tiltrædelsesforhandlinger med Tyrkiet blev truffet. 
Jeg vil også gerne bemærke, at EU-formandskabet netop har rettet henvendelse til Tyrkiet vedrørende Cyperns ansøgning om medlemskab af Wassenaar-aftalen. 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil sige mange tak til kommissær Rehn for hans svar.
Jeg vil imidlertid gøre opmærksom på, at vi alle kender de institutionelle rammer for forholdet mellem Tyrkiet og EU. Spørgsmålet er, hvordan Tyrkiet kan overbevises om, at landet skal gennemføre og overholde EU's og europæisk legitimitet.
Den 23. november sagde kommissæren følgende i en tale i Det Blandede Parlamentariske Udvalg EU-Tyrkiet: "Nu er festen forbi, og der skal resultater på bordet". Hvad er det for "resultater", hr. kommissær? Vil Kommissionen foreslå at anvende bestemmelsen om, at forhandlingerne kan sættes i stå, hvis Tyrkiet i det kommende år, i de kommende to år, ikke respekterer EU's og ikke overholder forpligtelserne i henhold til forhandlingsrammens artikel 7?
Olli Rehn,
   Dette er et meget relevant spørgsmål, som vi regelmæssigt tager op både på Associeringsrådets formelle møder og på andre bilaterale møder. Jeg har personligt rejst spørgsmålet ved flere lejligheder over for medlemmerne af den tyrkiske regering. Man bør også huske på, at der findes adskillige internationale organisationer, som både Tyrkiet og Cypern er medlemmer af, f.eks. Europarådet og OSCE.
Det står klart for mig og for Kommissionen, at fremskridtsrapporten i 2006 ikke kan være som i 2005. Det betyder, at Tyrkiet skal gøre vigtige og betydelige fremskridt både med hensyn til reformerne i forbindelse med de politiske Københavnskriterier og vedrørende normaliseringen af forbindelserne med Republikken Cypern i overensstemmelse med EU-erklæringen og forhandlingsrammerne.
Beskyttelsesklausulen, eller nødbremsen, som den kaldes, er et meget vigtigt politisk værktøj, men det er ikke hensigtsmæssigt at spekulere yderligere over dette, før de konkrete forhandlinger om kapitlerne reelt er indledt. I tilfælde af alvorlige og vedvarende krænkelser af menneskerettighederne, retsstatsprincippet eller politiske kriterier, vil Kommissionen dog ikke tøve med at anvende den beskyttelsesklausul, som forhandlingsrammerne giver mulighed for. 
Lad os ikke friste skæbnen. Lad os samarbejde for at løse disse problemer. Jeg forventer, at Tyrkiet vil opfylde sine forpligtelser om at støtte cypriotisk medlemskab af internationale organisationer. 
Formanden.
Hvordan bedømmer Kommissionen i betragtning af den eventuelt forestående adskillelse af Serbien og Montenegro situationen i Sandzak von Novi Pazar, som er delt mellem de to republikker?
Olli Rehn,
   Først og fremmest, hvad angår hr. Posselts spørgsmål, er Kommissionens holdning til den eventuelle folkeafstemning om uafhængighed i Montenegro følgende: For det første skal forfatningschartret respekteres, og de internationale standarder skal overholdes. Jeg henviser især til Venedig-kommissionen, hvis anbefalinger bør følges ved forberedelse af den eventuelle folkeafstemning om uafhængighed. Desuden har vi understreget, at det både i Serbien og Montenegro nu er vigtigt, at vi koncentrerer al vores energi om forhandlingerne om stabiliserings- og associeringsaftalen og ikke lader andre spørgsmål forstyrre den proces. 
Kommissionen følger nøje situationen i Sandzak, især med henblik på Montenegros eventuelle uafhængighed, hvis der kommer en folkeafstemning efter de retningslinjer, som jeg beskrev. Vi har noteret os, at de bosniske samfund, der bor i den serbiske del og i den montenegrinske del af Sandzak har forskellige holdninger til dette emne. Hvad angår den serbiske del, er de lokale bosniske ledere bekymret over eventuelle negative konsekvenser af montenegrinsk uafhængighed, især for handelsmønsteret og folks bevægelighed.
Hvad angår den montenegrinske del af Sandzak, er de bosniske politiske ledere tilsyneladende positive over for Montenegros uafhængighed. En stor del af den ikke-bosniske befolkning i den montenegrinske del af Sandzak erklærer sig dog for serbere og er imod Montenegros uafhængighed. Derfor er der risiko for, at der opstår spændinger mellem de etniske grupper, og situationen er meget vanskelig, idet den afspejler det etniske og politiske kludetæppe på det vestlige Balkan.
For Kommissionen og EU er det afgørende, at der værnes behørigt om mindretalsrettighederne i både Serbien og Montenegro, herunder i det bosniske samfund. 
Bernd Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mange tak, hr. kommissær, for dette meget detaljerede og meget gode svar. Jeg kan ud fra mit kendskab til regionen sige, at det var et virkelig meget præcist svar. Jeg har kun to korte tillægsspørgsmål. Kunne De forestille Dem en stærkere udvikling af den lokale infrastruktur? Området er nemlig ekstremt isoleret. Kan De desuden forestille Dem en grænseoverskridende Euroregion som en løsning for samarbejdet mellem de sandzakiske befolkningsgrupper i Montenegro og i Serbien? 
Olli Rehn,
   Jeg takker det ærede medlem for dette vigtige spørgsmål. Jeg vil begynde med det første spørgsmål om Euroregionen. 
Hvis Montenegro benytter sig af den forfatningsmæssige mulighed om at trække sig ud af statsunionen, er de serbiske og montenegrinske myndigheder nødt til at sikre sig tilstrækkeligt bilateralt samarbejde, hvilket er i deres borgeres gensidige interesse. Det er især vigtigt for dem, der bor i grænseområder såsom Sandzak, hvor oprettelsen af en international grænse kan forværre den vanskelige økonomiske situation. Vi skal overveje forskellige alternativer, hvis der hverken kommer en folkeafstemning eller en proces, som fører til Montenegros uafhængighed. Tiden er endnu ikke inde til at besvare spørgsmålet mere præcist. 
Hvad angår Deres første spørgsmål om investering og økonomisk udvikling, viser tidligere erfaringer, at der er betydelig kapacitet i Sandzak til at gennemføre projekter, som er rettet mod fredelig konfliktløsning og grænseoverskridende samarbejde. Det Europæiske Genopbygningsagentur vil gennem et projekt, der skal gennemføres af UNDP, etablere en række mæglere og forbindelser i Sandzak-regionen på baggrund af den allerede vellykkede model, der er gennemført i Bosnien-Hercegovina. Projektet er en del af de overordnede rammer, der understøtter antidiskriminerende rammer i Serbien og Montenegro, og gennemføres i henhold til statsunionens Cards-program for 2006.
Formanden.
   - Spørgsmål nr. 76-82 vil blive besvaret skriftligt(2).
Formanden.
Der er stadig flere tegn i adskillige medlemsstater, der tyder på, at der er ved at opstå et sort marked for antivirale lægemidler mod influenza. Kan Kommissionen oplyse, hvilke skridt den tager for at imødegå disse uansvarlige initiativer, der tages af enkeltpersoner og/eller organiserede grupper? 
Luis Yañez-Barnuevo García (PSE ).
   - Hr. formand, på grund af min manglende erfaring i Parlamentet vil jeg gerne, rent informativt, vide, hvad det skriftlige svar, som De har nævnt, bygger på, for jeg har stillet et af spørgsmålene. Er det Kommissionens beslutning, eller står det i forretningsordenen? 
Formanden.
   - Jeg vil med glæde besvare Deres retmæssige nysgerrighed, hr. Yáñez. Vi henholder os nøje til forretningsordenen. Det vil sige, at når spørgsmålene til en kommissær overskrider den afsatte tid, går vi videre til næste gruppe af spørgsmål, og alle de øvrige spørgsmål vil blive besvaret skriftligt. 
Olli Rehn,
   Jeg er stedfortræder for hr. Verheugen i dette spørgsmål, men jeg ved noget om det som følge af mit tidligere ansvarsområde på dette punkt. 
Problemet med et sort marked for lægemidler hænger meget nøje sammen med forfalskning. Forfalskning af lægemidler både inden for og uden for EU er en kilde til vedvarende bekymring for EU, Europarådet og Verdenssundhedsorganisationen. Det overordnede problem skyldes delvis, at der for nylig har været risiko for, at antivirale lægemidler blev forfalsket. Udsigten til, at sådanne lægemidler kan blive en mangelvare, bekymrer mange mennesker. Situationen er naturligvis attraktiv for falsknere.
I de seneste år har Kommissionen indført foranstaltninger for at håndtere problemet på horisontalt niveau med hensyn til intellektuelle ejendomsrettigheder og toldmæssig indsats. De retlige rammer er blevet ændret, endda flere gange, for at forbedre håndhævelsen af de intellektuelle ejendomsrettigheder og den toldmæssige indsats. 
I september i år offentliggjorde Europarådet en undersøgelsesrapport, der indeholder en opdatering vedrørende omfanget af forfalskning inden for den farmaceutiske branche. Det vurderer i øjeblikket muligheden for at iværksætte yderligere foranstaltninger på baggrund af rapporten. Samtidig har WHO stillet forslag om en rammekonvention til bekæmpelse af forfalskning af lægemidler på globalt niveau. 
Medlemsstaterne er ansvarlige for at håndhæve enhver indsats mod falsknere. Derfor vurderer medlemsstaterne i øjeblikket undersøgelsesresultaterne for at identificere omfanget af problemet med forfalskning af lægemidler og udarbejdelsen af en strategi for bekæmpelse af forfalskning.
Mens Kommissionens og medlemsstaternes ovennævnte handlinger er vidtrækkende, overvåger og analyser Kommissionen løbende situationen vedrørende eventuelle retlige følger inden for EU og mulighederne for internationalt samarbejde fremover. 
Milan Gal'a (PPE-DE ).
   - Kommissæren beskrev meget præcist de ulovlige aktiviteter, som understøtter det sorte marked for antiviraler og medikamenter generelt. Disse aktiviteter giver sig følgende udslag. For det første er der indkøb og efterfølgende salg af antiviraler på det sorte marked til stærkt inflatoriske priser, for det andet salget af forfalsket medicin uden nogen som helst effekt på influenza, medikamenter med såkaldt placeboeffekt, for det tredje produktion af generiske medikamenter med utilstrækkelig garanti for effekt mod almindelig influenza, og for det fjerde handel med medikamenter, der ikke er færdigudviklet.
Tak for Deres svar og Deres interesse. Jeg tror, at Deres bemærkninger vil bidrage til at reducere størrelsen af dette sorte marked, bringe det under kontrol og i sidste ende udslette det. 
Olli Rehn,
   Jeg har taget det ærede medlems kommentarer ad notam. Dette er et meget vigtigt emne, som så sandelig skal håndteres på både EU-niveau og globalt niveau. Jeg vil overbringe Deres besked til næstformand Verheugen, som er ansvarlig for dette område i Kommissionen. 
Formanden.
   - Spørgsmål nr. 84-126 vil blive besvaret skriftligt(3).
Yiannakis Matsis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg forstår, at De holder dem til forretningsordenen, hvad De også skal, men kommissær Rehn har kun fået 12 minutter af de 20, han havde fået tildelt til at besvare spørgsmål. Jeg har stillet spørgsmål nr. 76, og De har forhindret kommissæren i at besvare mit spørgsmål, som var det næste, selv om De kun har givet ham 12 minutter af de 20, han var berettiget til. 
Formanden.
   - Hr. Matsis, jeg er bange for, at det ikke er muligt. Klokken er over otte om aftenen, og kommissæren kommer for sent til en vigtig aftale. Spørgetiden er derfor afsluttet.


Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er indstilling ved andenbehandling fra Transport- og Turismeudvalget om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 1999/62/EF om afgifter på tunge godskøretøjer for benyttelse af visse infrastrukturer (9856/1/2005 - C6-0274/2005 - 2003/0175(COD)) (Ordfører: Corien Wortmann-Kool) (A6-0377/2005). 
Corien Wortmann-Kool (PPE-DE ),
   Hr. kommissær Barrot, hr. minister Twigg, ærede kolleger, revisionen af eurovignet-direktivet er en topprioritet på den europæiske transportdagsorden, for vejafgiftssystemer truer med at gribe om sig, og der er for stor uklarhed om, hvad medlemsstaterne skal holde sig til. Det er meget vigtigt, at der hurtigt opstilles europæiske spilleregler for denne sektor, der opererer internationalt. Jeg er derfor meget glad for den enighed, der er opnået med Rådet. Rådet har været længe om at nå frem til en fælles holdning, og der er ført mange diskussioner forinden. Også i Parlamentet har der været ført meget intensive drøftelser.
Som ordfører vil jeg gerne takke især skyggeordførerne for det gode samarbejde, for på grund af dette gode samarbejde og på grund af den tillid, der er vist mig, er jeg i stand til at forelægge Parlamentet denne aftale, som får bred støtte fra grupperne i Parlamentet.
Aftalen er ikke kommet i stand uden vanskeligheder. Jeg minder om den meget hektiske afstemning i Transportudvalget. Vi forhandlede intensivt med Rådet, og disse forhandlinger var spændende lige til sidste øjeblik. På Parlamentets vegne vil jeg gerne takke det britiske formandskab, nærmere bestemt minister Twigg for hans vellykkede indsats. Han overbeviste jo Rådet om, at det var nødvendigt at give Parlamentet betydelige indrømmelser. Jeg vil også gerne takke kommissær Barrot for hans konstruktive bidrag til indgåelsen af denne aftale.
Med denne aftale gør Parlamentet betydelige fremskridt på vigtige områder fra førstebehandlingen. Jeg er glad for, at Parlamentet her har valgt en realistisk kurs. Således indeholder aftalen kun mulighed for, at medlemsstaterne internaliserer infrastrukturomkostningerne og ikke, eller rettere sagt endnu ikke, de eksterne omkostninger, fordi der stadig mangler en entydig og gennemsigtig beregningsmodel.
Aftalen indeholder derimod en kraftig forstærkelse af miljøelementerne i direktivet. Således forpligtes medlemsstaterne fra 2010 til at differentiere vejafgifterne efter euro-klasse. Netop differentiering af vejafgifter er et middel til at opmuntre til ren vejtransport.
Medlemsstater forpligtes også fra 2012 til at opkræve vejafgifter fra 3,5 t, med undtagelser, fordi uforholdsmæssigt store administrative omkostninger og en negativ indvirkning på miljøet naturligvis skal undgås.
For Parlamentet er det væsentligt, at aftalen indeholder en tydelig og udtrykkelig plan for internaliseringen af de eksterne omkostninger for alle transportformer suppleret med en konsekvensanalyse. Kommissær Barrot, det er meget vigtigt, at vi får større indsigt i konsekvenserne, inden vi træffer en beslutning. Vi ønsker jo en positiv indvirkning på miljøet og på forskydningen af transportformerne. Jeg modtager temmelig mange modstridende signaler herom.
Vi må også være helt klar over den økonomiske betydning af transportsektoren, som allerede nu kæmper med følgerne af udvidelsen og de høje brændstofpriser. Kommissær Barrot, jeg vil bede Dem om her i Parlamentet endnu en gang at bekræfte, at Kommissionen virkelig fremlægger en model og en konsekvensanalyse inden to år. Det gør det nemlig muligt, at vi kan diskutere det endnu i denne valgperiode. Kan De også bekræfte, at Kommissionen, så snart betænkningen og modellen er færdige, altså inden fem år, stiller et forslag om revision af direktivet? Også det er væsentligt.
Forslaget indeholder flere udtalelser om fremtiden. Jeg vil fremhæve to af dem.
For det første skal brugerne betale, men det er naturligvis ikke meningen, at brugerne betaler dobbelt.
For det andet kunne de penge, som brugerne betaler, investeres i infrastruktur og bæredygtig transport. Parlamentet har indtaget en fastere holdning end under førstebehandlingen. Jeg er glad for, at Rådet overtager denne hårde linje.
Jeg vil takke PSE-Gruppen, ALDE-Gruppen, GUE/NGL-Gruppen og UEN-Gruppen, som har underskrevet denne aftale, for deres støtte, og jeg håber, at også andre grupper tilslutter sig. Det er vigtigt at være enig og på den måde afgive et kraftigt signal til Kommissionen og Rådet. 
Jacques Barrot,
   Fru formand, hr. minister, fru Wortmann-Kool, mine damer og herrer, når vi er på nippet til at nå til enighed med Rådet om et så følsomt forslag under andenbehandlingen i dag, så skyldes det først og fremmest Deres ordfører, fru Wortmann-Kools, fremragende arbejde og vedholdenhed, hvis jeg må udtrykke det sådan. Mine varmeste lykønskninger til Dem, fru Wortmann-Kool.
Jeg vil gerne minde om den model, som ligger til grund for direktivforslaget. Hovedformålet er at finde svar på den manglende balance og potentielle ineffektivitet, som det europæiske transportsystem står over for i dag. Disse problemer blev identificeret i hvidbogen om den fælles transportpolitik. Vores svar er, at hvis transportbrugerne gradvist bliver pålagt omkostningerne til den transport, de bruger, vil det bidrage til at mindske forureningen og trafikpropperne og frigøre midler til investering i transportinfrastruktur.
Den tekst, som vi behandler i dag, er en ændring af det gældende direktiv, som stammer fra 1999 og giver en ramme for opkrævning af vejafgifter og brugerafgifter på Europas motorveje.
Det nuværende direktiv er både restriktivt og ineffektivt. Det er restriktivt, fordi det forbyder opkrævning af vejafgifter på alle andre veje end motorveje. Det fastsætter også, at infrastrukturomkostninger er den eneste faktor, der skal medtages ved beregningen af afgifternes størrelse. Det er ikke desto mindre ineffektivt, fordi det ikke specificerer en metode til at gennemføre disse bestemmelser. Den manglende metode til at beregne infrastrukturomkostninger er ødelæggende for en fair konkurrence og fremmer en diskriminerende behandling af brugerne.
Kommissionen har foreslået adskillige ændringer som svar på denne situation. For det første skal den geografiske dækning udvides til alle de transeuropæiske vejnet. Derefter bør man begynde - kun begynde, ganske vist, men alligevel - at tage højde for de eksterne omkostninger ved at lægge restriktioner på håndteringen af rabatter og indføre princippet om at øremærke afgiftsindtægterne. Parlamentet kunne komme med en hurtig udtalelse efter førstebehandlingen, men Rådet, hr. minister, fandt det mere vanskeligt at nå frem til en beslutning. Det tog Rådet fire møder at nå til enighed, og jeg vil gerne takke Dem.
Det er forståeligt, at transitstater ønsker at lægge en større del af de eksterne omkostninger ved vejtransporten over på brugerne. De mere perifere stater ønsker for deres del at sikre, at transport kommer til at spille sin rolle i at integrere deres nationale økonomier i det indre marked, og denne holdningsforskel mellem transitstater og perifere stater gør diskussionen vanskelig, men det har også sat os i stand til at nå frem til dette kompromis.
Siden da har de tre institutioner arbejdet meget hårdt for at nå frem til en aftale under andenbehandlingen. Takket være Europa-Parlamentets ændringsforslag og takket være Dem, fru Wortmann-Kool, er der foretaget vigtige forbedringer.
Den tekst, der nu foreligger, bringer os tilbage til de bekymringer, som Kommissionen har gjort opmærksom på i form af erklæringer. Den første drejer sig om det stadium, man er nået til på vejen mod at internalisere de eksterne omkostninger. Under det nye direktiv vil en forhøjet afgift give mulighed for en delvis internalisering af eksterne omkostninger, og den vil kunne anvendes i bjergområder. Indtægterne fra denne forhøjelse vil skulle bruges til at finansiere alternative transportinfrastrukturer. Det nye direktiv vil også skabe mulighed for en større variation i afgifterne for at tage højde for køretøjernes forurening eller belastningen af vejen.
Endelig glæder det mig med hensyn til analysen af internaliseringen af de eksterne omkostninger at kunne sige, at Kommissionen vil kunne udarbejde og offentliggøre de modeller og effektanalyser, som Parlamentet har bedt om, inden for de kommende to år. På dette grundlag vil Kommissionen kunne vurdere behovet for yderligere aktion fra Fællesskabets side.
Det andet spørgsmål er direktivets geografiske anvendelsesområde. Her vil det nye direktiv give medlemsstaterne mulighed for at anvende afgifter og brugerafgifter på alle veje. Deres ændringsforslag har også til formål at sikre, at medlemsstaterne følger klare principper for beregningen af afgifterne, så de er fair, ikke-diskriminerende og i overensstemmelse med EU-lovgivningen.
Hvad angår muligheden for en forhøjet afgift i byområder, er Deres kompromisforslag fornuftigt. Det er helt klart, at hvis medlemsstaterne ønsker at indføre afgiftssystemer i byerne for at mindske forureningen og trafikpropperne, så kan de gøre det, og her er Londons eksempel meget interessant.
Endelig er der spørgsmålet om, hvilke køretøjer der er omfattet af det kommende direktiv, og her har De defineret tidsplaner for at inkludere køretøjer over 3,5 t inden for direktivets anvendelsesområde og undtagelserne fra det. Det er kloge forslag, som vil betyde, at direktivet bedre kan gennemføres.
Kommissionen har derfor ingen problemer med at indarbejde Parlamentets ændringsforslag, som afspejler det kompromis, der er blevet forhandlet på plads mellem vores tre institutioner. 
Derek Twigg,
   Fru formand, jeg er meget glad for at være her i Strasbourg for at repræsentere Rådet ved Deres sidste mødeperiode i 2005. Jeg er taknemmelig for at have fået lejlighed til at sige et par ord i Deres forhandling om eurovignet-pakken.
Da hr. Darling talte i Transport- og Turismeudvalget i juni, sagde han, at Det Forenede Kongerige ville gøre alt, hvad der stod i landets magt for at sikre en aftale mellem Rådet og Parlamentet under det britiske formandskab. Han advarede dog også imod, at det ikke ville blive let, da Rådets spillerum var begrænset. Jeg ved, at dette også gælder Parlamentet. Derfor er jeg meget glad for, at Parlamentet og Rådet har kunnet samarbejde om at færdiggøre denne vigtige og højst politiske pakke på en forhåbentlig vellykket måde. 
Jeg lykønsker især fru Wortmann-Kool, Deres ordfører, med hendes hårde arbejde og indsats i forbindelse med at finde en løsning, som er acceptabel for både Parlamentet og Rådet.
Ændringsforslagene til det gældende direktiv om afgifter på tunge godskøretøjer vil gøre en stor forskel. Især giver de medlemsstaterne mulighed for at gøre følgende: indføre afgifter på alle veje og ikke kun motorvejene, indføre afgifter for køretøjer fra 3,5 t og ikke kun køretøjer over 12 t, nyde gavn af et langt større spillerum til at differentiere vejafgifterne for at påvirke vognmændenes adfærd, så overbelastning og forurening reduceres, indføre forhøjede vejafgifter i bjergområder for at bekæmpe overbelastning og forurening og tilvejebringe ny finansiering til store transeuropæiske netprojekter. Direktivet giver Kommissionen mulighed for at udarbejde en model til vurdering af de eksterne omkostninger i løbet af højst to år. 
Denne model vil sammen med en konsekvensanalyse, hvis det bliver relevant, give Kommissionen mulighed for at stille yderligere ændringsforslag til eurovignet-direktivet. Jeg er sikker på, at det ikke er nødvendigt at sige, at disse resultater er vigtige i forbindelse med et nyt direktiv, som vil afbalancere periferiregionernes, transitlandenes og vognmændenes interesser og først og fremmest være til fordel for borgerne i Europa.
Jeg vil gerne endnu en gang rose alle de involverede parter for at have fundet frem til et kompromis, der er tilfredsstillende for både Rådet og Parlamentet. 
Reinhard Rack,
   Fru formand, hr. formand for Rådet, hr. næstformand i Kommissionen, jeg har her forslaget til afstemningslisten for Wortmann-Kool-betænkningen om afgifter på tunge godskøretøjer. Forslaget er såre enkelt, og det håber jeg, det bliver ved med at være. Vi kan sige ja til det kompromis, som ordføreren har forhandlet på plads i den uformelle trilog. Hvis vi gør det, afslutter vi endnu i år i andenbehandlingen et af de meget vanskelige europæiske trafikspørgsmål. Med en passende balance mellem på den ene side kravene til Europa som erhvervsområde med fri vareudveksling i det indre marked med 25 og flere medlemmer og på den anden side et direktiv om omkostninger ved landevejstransport, som også tager langt bedre hensyn til miljøet og sundheden for de mennesker, som må bo langs de europæiske transportveje. Hvis det bliver et nej, ser sagen anderledes ud. Så ville der være stor fare for, at lovgivningsprojektet måtte betragtes som mislykket og sendes retur til staterne.
Min gruppe, PPE-DE-Gruppen, og forhåbentlig også de fleste andre politiske grupperinger i Parlamentet vil sige ja til ordførerens forslag, fordi de er gode, og fordi vi dermed anerkender ordførerens arbejde. Hun har i denne sag vist, at selv sisyfosarbejde kan lykkes. Hjertelig tak, Corien!
Også hjertelig tak til næstformand Barrot. Han og hans medarbejdere har med stor sagkundskab og endnu større engagement støttet kompromiset og gjort det muligt. 
Også mange tak til det britiske formandskab. De har vist ikke fået alt for meget ros i det sidste halve år, men her har De fortjent det.
Som østriger vil jeg gerne slutte med at sige, at vi begyndte for 15 år siden at omforme den europæiske trafikpolitik, så den også tager hensyn til miljøet og sundheden. Dengang smilede man lidt overbærende ad os. Nu er det lykkedes! 
Ulrich Stockmann,
   Fru formand, hr. kommissær, kære kolleger, politik er blevet defineret som det muliges kunst. Hvis denne definition er sand, så har Parlamentet udnyttet sine muligheder godt med de helt forskellige interesser i vores lande, men også i vores partier. Vi takker især ordføreren for hendes fremragende forhandlingstalent.
Hvorfor mener vi socialdemokrater, at denne lovgivning er af fundamental betydning? Den realiserer i hele Europa et skifte til et omkostningsbaseret system for landevejstransport og dermed til en mere rimelig brugerfinansiering af infrastrukturen på et fælles beregningsgrundlag. Nu vil der ikke længere være forskellige størrelser på vejafgifterne og vilkårlighed i Europa. Den er samtidig en start på anvendelsen af skadevolderprincippet, som vi vil fremme endnu i denne valgperiode - det hørte vi fra kommissæren og fra Rådet - også med medregning af de eksterne omkostninger. Trafikpolitisk er det vigtigt for os, at man tager fat på at regulere trafikken via differentierede vejafgifter, og at de kan ændres fra 2010. Det er virkelig en kvalitativ gevinst.
Forhøjede vejafgifter i følsomme områder kan benyttes til tværsubsidiering af miljøvenlige transportmidler, og der er mulighed for at anvende forhøjede vejafgifter i tæt befolkede områder og lægge afgifter på parallel- og undvigelsestrafik, som netop er et aktuelt problem i Tyskland.
Fra 2012 er afgifter på lastvogne over 3,7 t reglen. Bevisbyrden for undtagelser påhviler medlemsstaterne, og vi har defineret den ganske snævert. Jeg er sikker på, at den trafikpolitiske fornuft ikke vil tillade undtagelser, for vi har i øjeblikket i Tyskland en kunstig øgning af trafikvolumen, fordi godstransportvolumen flyttes til lastvogne under 12 t.
Vi kan alt i alt stemme for dette kompromis, som vi alle har kæmpet os frem til med hinanden, og jeg er spændt på de næste skridt og diskussioner, som vi skal føre med hinanden her i Parlamentet for at få internaliseret de eksterne omkostninger. 
Paolo Costa,
   Fru formand, hr. kommissær, hr. minister, kære kolleger, jeg er her først og fremmest for at give udtryk for min støtte til det opnåede kompromis og for at anbefale parlamentsmedlemmerne at stemme for det.
Man kunne - eller måske burde - selvfølgelig have gjort en større indsats. Afgifterne på infrastrukturer vil først få alle deres positive virkninger, når det bliver muligt at kombinere to principper fuldt ud, nemlig princippet om, at "forureneren betaler" - her gælder det de negative konsekvenser for vejene med hensyn til miljø, sikkerhed og trafikoverbelastning - og det mere overordnede princip om brugerbetaling. Kun en kombination af disse to principper vil gøre det muligt at samle to funktioner, nemlig tildelingen, hvilket i dette tilfælde betyder indflydelsen på skiftet af transportform, og udgifternes dækning via afgifterne.
I det kompromis, der er indgået, anvender vi udelukkende princippet om brugerbetaling. Når det gælder princippet om, at "forureneren betaler", må vi stille os tilfredse med, at overgangen fra at finansiere infrastrukturen via den almindelige skatteopkrævning til i det mindste delvist at finansiere dem ved hjælp af afgifter er en forudsætning for, at de eksterne omkostninger kan internaliseres, sådan vi er blevet lovet efter en lang række yderligere vurderinger fra Kommissionens side, der - hvilket vi har fået at vide flere gange - vil blive færdiggjort i løbet af de næste to år.
Forslaget indeholder dog andre henvisninger til princippet om, at "forureneren betaler". Dette kommer klart til udtryk der, hvor der er mulighed for variationer i afgiftsbeløbet alt efter den emissionskategori, som køretøjerne tilhører, alt efter den dag eller det tidspunkt, hvor infrastrukturerne bruges, og - hvilket er mindre selvfølgeligt - hvor der mulighed for at sætte afgiften op, såfremt vejene går igennem følsomme områder såsom bjergområder. Der er i øvrigt ingen tvivl om, at det er en regel, som også kan være med til at overvinde vanskelige situationer som den, der i øjeblikket gælder for strækningen mellem Torino og Lyon i Val di Susa.
Paradoksalt nok behandler man i dette direktiv problemerne i forbindelse med miljø, trafikoverbelastning og sikkerhed ved at give afkald på kompetence. Man ønskede ikke at ligestille byområder med følsomme bjergområder, men til gengæld har man anerkendt eurovignetternes fulde forenelighed med byafgifter a la Ken Livingstone, som har det direkte formål at regulere trafikoverbelastningen og bekæmpe forurening. Det er det første skridt, så lad os være taknemmelige for det. 
Eva Lichtenberger,
   Fru formand, kære kolleger, beslutningen om at begrænse vejafgiften opadtil, som vi vil træffe på torsdag, er også en beslutning om en forspildt chance. Det må stå klart. Vejafgifter er et varmt emne. Vi har også haft meget hidsige debatter og tætte afstemninger i Transportudvalget.
Et spørgsmål var centralt, nemlig spørgsmålet om omkostningerne ved transporten. Det var det, der især kunne bringe gemytterne i kog. Det mødte især meget skarp modstand hos trafikministrene. Det vil imidlertid være helt nødvendigt at medregne disse eksterne omkostninger, hvis vi virkelig vil beskytte sundhed og miljø ved langt om længe at pålægge skadevolderne disse omkostninger. I dag er det nemlig de europæiske skatteydere, der betaler disse omkostninger, og det er også årsagen til, at jernbanen har svært ved at konkurrere. Vi fik noget igennem under vores forhandlinger med Rådet, men det var for lidt. Men for det, der blev opnået, vil jeg takke ordføreren og mine kolleger. Vi kan støtte en stor del af det, man har forhandlet sig frem til, men ikke hullerne. Der er nemlig følgende huller: Tyskerne med deres undtagelse om, at de ikke behøver lægge afgift på køretøjer under 12 t. Det kommer til at vare evigt, er jeg bange for. Italienerne med deres bonus til folk, der kører meget. Det kommer også til at vare evigt. Det skyldes alt sammen kun, at trafikministrene ikke har lyttet til folk på vejene, men kun til lobbyisterne fra den tunge trafik. 
Erik Meijer,
   Fru formand, fragttransport ad landevej er blevet stadig billigere for brugerne, men stadig dyrere for samfundet som helhed. Vi betaler for det med luftforurening, støjgener og det alt for store beslag, som den lægger på natur og landskab. Derfor er en vidtrækkende forskydning fra landevejen til jernbanen og vandvejene nødvendig ligesom en reduktion af overflødig transport. Et af midlerne til at nå dette er, at vejtransporten selv betaler for alle gener og dermed bliver dyrere end jernbanetransport. Schweiz optræder som et godt eksempel.
Kompromisforslaget om vejafgifter er bedre end det nuværende direktiv, men der har sneget sig for mange undtagelsesregler ind. Der er stor risiko for, at medlemsstaterne vil vente på Kommissionens lovede beregningsmodel, som også Rådet og Parlamentet skal godkende om to år. Herved kan involverede regeringer i en uendelighed forsøge at udsætte internaliseringen af de miljømæssige omkostninger.
De mest forurenende lastbiler skånes indtil 2010. Mindre lastbiler under 12 t falder til og med 2012 uden for direktivet, og medlemsstater kan nemt give dispensation for disse lettere køretøjer. Endvidere findes der ikke nogen som helst garanti for, at indtægterne fra vejafgifterne anvendes til bæredygtige transportmidler såsom godstogsforbindelser. Medlemsstater har lov til om ønsket at investere alle pengene i asfalt. Min gruppe ville have støttet ændringsforslag med henblik på flere og hurtigere resultater. Med dette kompromis kommer disse ikke mere under afstemning. Det vigtigste er, at der nu i det mindste gøres en begyndelse med indførelsen af disse yderst nødvendige vejafgifter for tunge godskøretøjer. 
Johannes Blokland,
   Fru formand, eurovignet-sagen indeholder nogle vanskelige punkter såsom den nedre grænse på 3,5 t, de ekstra afgifter, de eksterne omkostninger og anvendelsen af indtægterne.
Efter min mening er henvisningen til de eksterne omkostninger den vigtigste fordel i denne sag. Uden denne konto ville det være umuligt at beregne de samlede omkostninger for alle transportformer i bestræbelserne efter at nå det ønskede mål, nemlig lige konkurrencevilkår. Jeg konstaterer med tilfredshed, at realitetssansen i Rådet har vejet tungere end strengt erhvervsøkonomiske aspekter.
Aftalen om de eksterne omkostninger er samtidig det største tab for os. Rådet har jo ikke accepteret, at de eksterne omkostninger indregnes fuldstændigt i prisen. Derfor vil jeg opfordre Kommissionen til hurtigt at iværksætte en undersøgelse af de eksterne omkostninger, således at denne diskussion kan fortsættes med mere konkret materiale inden for en overskuelig fremtid og afsluttes ordentligt.
Til sidst vil jeg lykønske ordføreren med det opnåede resultat og den måde, hvorpå det er tilvejebragt. 
Luca Romagnoli (NI ).
   - Fru formand, kære kolleger, jeg kan desværre ikke støtte fru Wortmann-Kools betænkning. Selv om hun har udført et glimrende stykke arbejde, bygger hendes indsats på en række antagelser, der så afgjort taler imod indførelsen af eurovignetter. Eurovignetterne er en bekymrende ny skat, som EU ønsker at pålægge - denne gang på kommerciel vejtransport - i den absurde overbevisning om, at de tjener til at skabe balance i konkurrencen med jernbanetransporten og får en gavnlig indvirkning på miljøet, sådan som vi ønsker.
Jeg vil også benytte lejligheden til at kritisere det, der sker i Val di Susa i Italien, hvor de, der burde give deres kraftige støtte til jernbanesektoren, sådan som de gjorde i forbindelse med beslutningen om korridorerne, i dag tværtimod forsøger at forhindre deres opførelse, og det gør de også ved hjælp af diskutable metoder.
Jeg ser kort sagt eurovignetterne som den første, tydelige direkte skat, som EU ønsker at indføre, og som risikerer at bane vejen for andre uacceptable skatter. Derfor stemmer jeg imod dette forslag. 
Philip Bradbourn (PPE-DE ).
   - Fru formand, endnu en gang er jeg tvunget til at gå på talerstolen i Parlamentet for at tale om en betænkning, som vil øge omkostningerne for såvel forbrugerne som virksomhederne. De problemer, som jeg har med eurovignetten, er både tekniske og principielle.
Ved afgiftsspørgsmål af denne art har EU ingen beføjelser. Disse forhold hører med rette under medlemsstaternes ansvarsområde, og før jeg bliver rettet, vil jeg gerne sige, at eurovignetten er en skat og ikke en vejafgift, da Kommissionen foreslår at pantsætte indtægter fra det, der kun kan kaldes en tyveriskat. Dette går langt ud over dens beføjelser. 
Jeg er sikker på, at rådsformanden vil bekræfte, at der inddrives over 40 milliarder engelske pund alene i Det Forenede Kongerige, og alligevel bliver der kun reinvesteret 8 milliarder pund i transportinfrastruktur - det er langt fra at være skatteneutralt. Hvis jeg kender de nationale regeringer ret, svarer slutresultatet af dette forslag til dobbeltbeskatning. Hvad bliver det næste? Eurovignetten er forløberen for at opkræve vejafgift for alle køretøjer.
Jeg er grundlæggende imod sådanne foranstaltninger. Vi har allerede uretfærdige beskatningsniveauer inden for vejsektoren, og det her er ikke anderledes. For slet ikke at nævne den totalitære fremgangsmåde, som benyttes i forbindelse med en eventuel gennemførelse af dette forhold.
Hvad angår de tekniske forhold, giver internalisering af eksterne omkostninger ikke grundlag for bevislig videnskabelig dokumentation af de fremsatte påstande. At forsøge at medtage spørgsmål såsom miljøskader, som ikke kan beregnes helt sikkert, er rent ud sagt latterligt. EU er konsekvent i sine krav om at fremme konkurrence og konkurrenceevne, og alligevel er EU lige så konsekvent i sin manglende evne til at gøre det i praksis.
Hr. Barroso ynder at fortælle, at han ønsker at kassere mange gældende forordninger og forslag til forordninger. Her har han og De, hr. Barrot, en af de mest fremragende muligheder for at gøre det ved at kassere hele forslaget. 
Willi Piecyk (PSE ).
   - Fru formand, vi kan naturligvis ikke støtte hr. Bradbourns forslag. Det glæder mig, at De er til stede som erfaren miljøpolitiker, når vi med vedtagelsen af direktivet om omkostninger ved landevejstransport tager et stort skridt fremad for en bæredygtig europæisk trafikpolitik. Vi er jo ikke færdige endnu, vi er langt fra at have nået målet. Men fru Wortmann-Kool har en stor del af æren for, at vi er nået så vidt. Derfor min kompliment og min hjertelige tak!
Jeg vil gerne komme ind på to vigtige punkter. Vi taler om godstransport, og så kan det ikke kun dreje sig om lastvogne over 40 t, 12 t eller 7,5 t, så ønsker vi, at allerede køretøjer over 3,5 t er pålagt afgift. Så er det også op til medlemsstaterne at varetage det ansvar, som er deres.
Vi ved desuden, at godstransporten koster meget mere end bare bygning og vedligeholdelse af vejene. De eksterne omkostninger for brugerne skal altså langt om længe beregnes, og man må holde op med at pynte på regnestykket. Disse eksterne miljø-, støj-, kø- og sundhedsomkostninger kan sagtens beregnes, selv om hr. Bradbourn mener noget andet. En undersøgelse har vist, at der for hver 1.000 km pr. ton på vejen opstår eksterne omkostninger på 88 euro, men på jernbanen og de indre vandveje på 19 respektive 17 euro. Meget konservative skøn antager, at de eksterne udgifter udgør mindst 60 % af infrastrukturomkostningerne.
Kompromiset betyder, at vi ses igen om to år. Derfor, hr. kommissær, påtager De Dem med kompromiset et meget stort ansvar og en stor forpligtelse. Det betyder, at vi om to år ikke kun forventer modellen, men også lovforslag, og jeg ved allerede nu, fra hvilket hjørne pilene vil blive affyret mod Dem. Man vil få at høre, at det er useriøst, videnskabeligt uholdbart og bringer arbejdspladser i fare. Derfor beder jeg Dem, hr. kommissær, om at stille modige forslag! Det store flertal i Parlamentet vil støtte Dem i det.
Josu Ortuondo Larrea (ALDE ).
   - Fru formand, for ikke at gentage det, som andre kolleger har sagt, vil jeg fremhæve et par tilstødende aspekter.
For det første er direktivet et svar på de store ubalancer i det nuværende transportsystem, hvor trafikken på landevejene vokser konstant og risikerer at bryde sammen. Samtidig falder andelen og omfanget af godstransporten pr. jernbane. Jeg synes, at jernbanen er et mere bæredygtigt og mindre forurenende transportmiddel end lastbiler, og at vi er nødt til at give jernbanen en positiv forskelsbehandling, indtil den kan klare sig selv. Jernbanetransport af gods rangerer stadig under passagerbefordring, og derfor er dens gennemsnitshastighed ikke særlig konkurrencedygtig. Det er nødvendigt at bygge flere jernbanelinjer udelukkende til gods, og hvis vi satser på det, vil vi opnå klare økonomiske og miljømæssige fordele på mellemlang sigt.
Det andet aspekt drejer sig om behovet for at fremme interoperabiliteten mellem de europæiske bompengesystemer. Der er strækninger på vores net, hvor der på godt og vel 25 km er fem steder, hvor der skal betales bompenge, hvilket betyder en trængsel, der kunne undgås. Vi afventer stadig et forslag til lovgivning herom fra Kommissionen. Vi håber ikke, at det tager fem år. 
Michael Cramer (Verts/ALE ).
   - Fru formand, kære kolleger, Tysklands veto mod at internalisere de eksterne omkostninger i forbindelse med eurovignetten og udvidelsen til alle lastvogne over 3,5 t må jeg netop som tysk medlem af Parlamentet fordømme skarpt. Det skader jernbanen, som ikke kan klare sig i den unfair konkurrence mellem jernbanen og landevejen. Ifølge McKinsey-undersøgelsen vil dens markedsandel falde fra de nuværende 14 % til 9 %, hvis privilegierne for vejene ikke bliver fjernet.
Den tyske koalitionsregering har fået igennem, at de enkelte medlemsstater har kæmpestore smuthuller til kun at opkræve afgiften for lastvogne over 12 t. Det er kun 10 %. Dermed svækkes jernbanen afgørende. I Tyskland har man nemlig en skinneafgift for alle tog på alle spor i form af sporpriserne. På vejene gælder det kun for lastvogne over 12 t, og endda kun på motorvejene. Den unfair konkurrence bliver ikke ophævet, men tværtimod cementeret. På den måde vil hverken Tyskland eller Europa nå Kyoto-målene. På grund af den tyske blokade er det ikke muligt at flytte transport fra landevejen til jernbanen. Med dette direktiv har de europæiske jernbaner ingen fremtid! 
Stanislaw Jalowiecki (PPE-DE ).
   -  Fru formand, ved at udarbejde en betænkning om dette ekstremt komplekse direktiv har ordføreren ledt os gennem et lovgivningsområde, som nogle gang mest af alt minder om et minefelt.
Et spørgsmål står imidlertid tilbage. Har ordføreren ført os til det mål, vi har sat os? Det siger sig selv, at målet er at forbedre transportinfrastrukturen, og dermed mener jeg ikke bare forbedringer af vejinfrastrukturen. Beslægtede mål er at undgå trafikpropper, nedsætte antallet af ulykker og begrænse emissionen af skadelige stoffer.
Vi ville kun kunne svare ja til dette spørgsmål, hvis der var en garanti - jeg gentager, en garanti - for, at alle indtægterne fra eurovignetten skulle øremærkes til transportrelaterede formål. Men der er ikke blevet givet en sådan garanti. Derfor har de medlemmer helt ret, som både i dag og ved andre lejligheder har bemærket, at disse afgifter meget vel kan risikere at blive brugt som en skjult skat i medlemsstaterne.
Det siger naturligvis sig selv, at ordføreren ikke kunne gøre noget for at løse dette spørgsmål, eftersom det helt entydigt hører under subsidiaritetsprincippet. Men hvis vi lider nederlag i denne sag, og hvis medlemsstaterne køber sig selv fri ved at bruge indtægterne fra eurovignetten til at lappe huller i deres budgetter, så vil hele pointen med disse nye direktiver blive undermineret. Jeg opfordrer derfor Kommissionen til nøje at overvåge, hvordan indtægterne fra eurovignetten bliver brugt. Det vil også være en god idé at holde Parlamentet informeret om uregelmæssigheder i denne henseende.
Her vil jeg gerne minde kommissær Barrot om, at dette direktiv også er hans opfindelse. Han bør holde særligt opmærksomt øje med det. 
Gilles Savary (PSE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, først vil jeg gerne takke fru Wortmann-Kool for hendes engagerede og bemærkelsesværdige arbejde. Jeg vil stemme for denne tekst i morgen, om end noget tøvende.
Vi taler i virkeligheden om finansieringen af vores ambitioner, som findes i hvidbogen fra 2001, og som har til formål at stabilisere transportmidlernes andele eller endda finansiere alternative transportmåder. Disse høje ambitioner blev udtrykt i de 30 prioriterede projekter. I dag ved vi imidlertid, at TEN-budgettet ikke bliver så stort, som Kommissionen beder om for at finansiere de store projekter.
Vi havde forventet, at eurovignet-direktivet ville være mere ambitiøst. Desværre er også det et redskab, som hører under subsidiariteten. Medlemsstater, som ikke ønsker at anvende det, behøver ikke gøre det.
Det er også et redskab, som primært er designet til at bruge vejtransporten til at finansiere vejtransport. Det vil kun lejlighedsvis finansiere andre transportmidler. Jeg er meget bange for, at Europa-Parlamentet for at nå frem til et kompromis - og måske skulle vi have benyttet udvalgsproceduren - vil tabe nogle af sine ambitioner i morgen, at det ikke vil være striks nok med hensyn til de eksterne omkostninger og med hensyn til den klausul, som hr. El Khadraoui har fremsat i et ændringsforslag. Det betyder, at hvis Kommissionen og medlemsstaterne ikke foreslår et direktiv inden for den fastsatte frist, vil den automatiske klausul gælde. 
Markus Ferber (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, hr. formand for Rådet, kære kolleger, allerførst hjertelig tak til ordføreren, som så at sige har arvet denne betænkning og videreudviklet den på ganske fremragende vis i denne valgperiode.
Jeg tror, det er rigtigt, at vi endelig får fælles spilleregler. Det 21. århundrede skal jo ikke gå over i historien som det århundrede, hvor røverridderne stadig huserede i Europa. Men det er også vigtigt, at de penge, der hentes ind på infrastrukturen, bliver anvendt til infrastruktur og ikke til at stoppe budgethuller med.
Lad mig komme med et par bemærkninger om de eksterne omkostninger. Man må også spørge, hvilke omkostninger der allerede er internaliseret i dag, og hvilke der ikke er det. Er der muligvis en ekstern nytteværdi, som skal modregnes? Køomkostningerne er internaliseret, for de betales af transportvirksomhederne, fordi deres lastvogne ikke kører og dermed ikke kan bidrage til bruttonationalproduktet. De sociale omkostninger er internaliseret over forsikringspræmierne, for lige at få det på plads. Og hvad miljøomkostningerne angår, må man ikke glemme, at hver eneste lastvogn og personbil også betaler vægtafgift og mineralolieafgift.
Det kan altså ikke være rigtigt, at trafikken skal betale for alt, for finansieringen, og at pengene oven i købet går ind i de almindelige budgetter. Kære hr. Cramer, jeg er noget overrasket. Jeg vil anbefale Dem at se på, hvordan udviklingen har været i det tyske jernbaneselskab Deutsche Bahn AG's godstransportmængde fra september 1998 til oktober 2005. I de syv år, hvor De var med i regeringen, er banens fragtmængde halveret. Oven i købet har De belastet jernbanen med økoafgiften. Så lad være med at stå her og holde taler om ting, som De har et væsentligt medansvar for! Det er uacceptabelt. 
Saïd El Khadraoui (PSE ).
   - Fru formand, ærede kolleger, jeg vil allerførst takke ordføreren, fru Wortmann-Kool, for det arbejde, hun har gjort, og især for det resultat, som foreligger i dag. Hvis alt forløber godt, vil dette resultat være den foreløbige kulmination på lange og vanskelige forhandlinger. Jeg siger faktisk foreløbige, fordi der stadig skal gøres en hel del hjemmearbejde, hvad angår eksterne omkostninger, som er et af de store problemer. Kommissionen skal udvikle en beregningsmetode for de eksterne omkostninger inden to år, og derefter skal der tages et nyt initiativ på dette område.
Nogle vil hævde, at kompromisændringsforslag 37 ikke går langt nok. Jeg har naturligvis temmelig stor sympati for denne holdning, da jeg selv i Transportudvalget har stillet et mundtligt ændringsforslag, som går noget længere, med det formål fortsat at udøve pres, for at der hurtigere gøres fremskridt med de eksterne omkostninger, den berømte regel om 60 %.
Vi har slettet dette i kompromiset, hvilket betyder, at det alt sammen vil vare noget længere. Det er faktisk en indrømmelse, men til gengæld har Rådet, som i sin fælles holdning overhovedet ikke havde henvist til eksterne omkostninger, nu været nødt til at foretage en kovending. Der er ingen vej tilbage. Princippet om eksterne omkostninger i vejafgifter vil blive godkendt og gennemført.
Dette er trods alt et vigtigt fremskridt på vej mod en mere fair konkurrence mellem transportformerne, med princippet om, at forureneren betaler. Kombineret med den kendsgerning, at indkomsterne fra vejafgifter vil kunne bruges til investeringer i hele transportsystemet og altså ikke kun til veje, betyder dette, at der skabes muligheder for alternative transportmidler såsom jernbanetransport og indlandssejlads, og det er et stort fremskridt. 
Ewa Hedkvist Petersen (PSE ).
   - Fru formand, det er vigtigt med et ikke-diskriminerende kilometerskattesystem på de europæiske veje af hensyn til miljøet, men også af hensyn til konkurrencen. Samtidig er det vigtigt, at den nye "eurovignet" tager hensyn til de forskellige vilkår i Europa, f.eks. i de perifere medlemsstater.
Derfor er det godt, at dette kompromis for det første tager højde for de forskellige geografiske beliggenheder, for det andet gør det muligt at fastsætte prisen på infrastrukturen på en måde, som nøje afspejler omkostningerne for de nationale økonomier, og for det tredje gør det muligt at have forskellig told på forskellige euroklasser. Det er vigtigt i lande, hvor lange afstande og let trafik betyder, at det aldrig går at skabe fuldstændig omkostningsdækning. Jeg synes altså, at kompromiset er acceptabelt, da der tages hensyn til lande i Europas ydre cirkel. Tak, fru formand, og tak til alle for et konstruktivt stykke arbejde i en lang periode. 
Jörg Leichtfried (PSE ).
   - Fru formand, fru ordfører, først vil jeg gerne udtrykke min agtelse og min respekt for Deres virkelig vanskelige arbejde. Den status for diskussionen om direktivet om omkostninger ved landevejstransport, som nu foreligger, er mere eller mindre tilfredsstillende. De positive resultater skyldes især pres fra Europa-Parlamentet og Transport- og Turismeudvalget og, inden for vores institution, den forfriskende og engagerede tilgang fra ordførerens side og især også fra de kolleger, som sidder til venstre og i midten af salen.
Med det såkaldte eurovignet-direktiv træffes der i hvert fald en beslutning for fremtiden, som skal og må gå i retning af en mere menneske- og miljøvenlig trafikpolitik. Her er det sikkert væsentligt, at direktivet bortset fra de enestående tyske undtagelser, som fru Lichtenberger nævnte, kan anvendes for lastvogne over 3,5 t, og at det ikke kun er veje under det transeuropæiske trafiknet, der kan belægges med afgift, men også undvigelses- og parallelstrækninger.
Det ville imidlertid have været endnu vigtigere at inddrage især de eksterne omkostninger, og det burde også være sket hurtigere. Det ville have været et stort skridt, som vi desværre ikke har taget. 
Boguslaw Liberadzki (PSE ).
   -  Fru formand, jeg vil gerne rose ordføreren, fru Wortmann-Kool, for hendes fremragende arbejde.
Dette direktiv er af central betydning for vognmændene. Det skyldes for det første, at vi tager et nærmest historisk skridt ved at sætte punktum for den æra, hvor vejene var gratis i Europa. For det andet indfører vi afgifter, som står i forhold til brugen af vejene. For det tredje vil direktivet medføre ekstra omkostninger for vognmændene. Samtidig er direktivet imidlertid afgørende som finansieringskilde for vejbygning. Det er livsvigtigt for de nye medlemsstater, også for mit eget land, Polen.
Direktivet er helt essentielt for en bæredygtig udvikling af flerstrengede transportinfrastrukturer. Jeg vil imidlertid gerne minde kommissær Barrot om, at vi må gennemføre en systematisk konsekvensvurdering for dette direktiv. Denne vurdering bør omfatte både direktivets konsekvenser for vognmændene og for markedet for vejtransport og dets konsekvenser med hensyn til at fremme vores målsætning om at øge jernbanernes markedsandel. 
Inés Ayala Sender (PSE ).
   - Fru formand, jeg lykønsker oprigtigt fru Wortmann-Kool med hendes stædighed og fleksibilitet, der er de største dyder for at opnå retfærdige og velovervejede aftaler, som den hun forelægger for os. Jeg lykønsker også Rådet og det britiske formandskab med deres dynamik og den indsats, de har gjort for at gøre aftalen til en succes. Vi kunne godt tænke os, at der blev skabt den samme slags resultater inden for andre områder.
Jeg vil også gerne takke Kommissionen, og hvis kommissæren, hr. Barrot, tillader det, vil jeg gerne sende en særlig tak til generaldirektøren, hr. Lamoureux, som vil blive meget savnet, og som vi gerne vil takke for alt det, han har gjort. Sandheden er, at han har præget de imponerende fremskridt og resultater i Europa på transportområdet. Derfor er vi ham en særlig tak skyldig.
Med hensyn til eurovignetten hilser vi det politiske signal, som et brud med tabuet om eksterne omkostninger er. Det er et lille skridt, det er rigtigt, men det er vigtigt for fremtiden. Vi afventer utålmodigt Kommissionens undersøgelse, og vi håber, at den bliver troværdig og acceptabel for alle, også for landene i randområderne, hvis særlige omstændigheder og afstande der forhåbentligt bliver taget hensyn til.
Jacques Barrot,
   Fru formand, hr. minister, mine damer og herrer, jeg vil gerne takke Parlamentet som helhed for denne givtige debat, som har bekræftet den brede støtte, som det kompromis, der er forhandlet på plads mellem vores tre institutioner, nyder i dag. Jeg vil gerne ønske alle, og mere specifikt Deres ordfører, tillykke med dette resultat, som repræsenterer et uafviseligt fremskridt, selv om jeg ved, at nogle af Dem gerne ville have opnået endnu mere.
Denne aftale er et vigtigt skridt fremad, og takket være Parlamentet er de næste faser for den formelle internalisering af eksterne omkostninger blevet defineret. Kommissionen skal nu udarbejde den bedste model for dette spørgsmål, og den vil derefter foretage en evaluering for at analysere konsekvenserne. Det vil ske i løbet af de kommende to år. Kommissionen vil bruge den analyse til at fremsætte passende forslag til at sikre, at eksterne omkostninger kan afholdes internt.
Denne aftale er i tråd med vores strategi for bæredygtig udvikling og opmuntrer samtidig vores økonomier til at være konkurrencedygtige og garanterer rimelighedsprincippet. Hvis brugeren betaler, skal han ikke betale to gange. Desuden vil det opkrævede beløb så vidt muligt skulle anvendes til bæredygtig transport. En af talerne talte om et kompromis, men det er et kompromis, der kan betragtes som et løfte. Det er det ord, jeg vil bruge. For mig som kommissær er dette kompromis et løfte for fremtiden, et løfte om at arbejde for en mobilitet, som er kompatibel med kravene om bæredygtig udvikling. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Robert Evans for Transport- og Turismeudvalget om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om bevægelseshæmmede personers rettigheder, når de rejser med fly (KOM(2005)0047 - C6-0045/2005 - 2005/0007(COD)) (A6-0317/2005). 
Jacques Barrot,
   Fru formand, mine damer og herrer, når denne forordning er vedtaget, vil den betyde en væsentlig forbedring i forholdene for vores handicappede eller bevægelseshæmmede medborgere. Den sigter mod at beskytte passagerernes rettigheder ved flyrejser og det vigtige princip i vores fællesskabspolitik om ikke-diskriminering af handicappede og bevægelseshæmmede.
Jeg vil gerne takke Europa-Parlamentet, særligt Deres ordfører, hr. Evans, som har samarbejdet med Rådet og Kommissionen for at lette en hurtig vedtagelse af dette forslag. Det er ikke det eneste initiativ, som sigter mod at forbedre beskyttelsen af bevægelseshæmmede i transportsektoren. Kommissionen har lovet at undersøge behovet for at forbedre og garantere de samme rettigheder inden for andre transportmåder. Bevægelseshæmmede skal garanteres passende hjælp, uanset hvor de skal hen og uanset hvilket transportmiddel, de benytter.
Kommissionen har allerede fremsat et forslag for togpassagerer, og jeg vil gøre det samme for bevægelseshæmmede, som benytter skibstransport og international bustransport. Jeg tror, hr. Twigg, mine damer og herrer, at vi i 2005 virkelig har gjort nogle fremskridt til gavn for alle bevægelseshæmmede og dermed hjælper dem til virkelig at føle sig som en del af EU.
Det foreliggende forslag opfylder dette mål om ikke-diskrimination. Det opstiller regler, som forbyder operatørerne ubegrundet at nægte at transportere bevægelseshæmmede ved at nægte dem den hjælp, de behøver. I dette forslag, som bliver fremlagt den 16. februar, forfølger Kommissionen fire mål. Der må ikke diskrimineres mod handicappede eller bevægelseshæmmede, de må ikke afkræves direkte betaling for den hjælp, de modtager, denne hjælp skal opfylde en række mindstekrav og skal være kontinuerlig, og ansvaret for at yde en sådan hjælp skal pålægges dem, som bedst er i stand til at varetage det, nemlig lufthavnene og flyselskaberne.
For at nå disse mål er hjælp på jorden, omkring og i lufthavnene, fortsat lufthavnenes ansvar, mens flyselskaberne skal forpligtes til at yde hjælp om bord på flyene.
Mine damer og herrer, hjælp til bevægelseshæmmede må ikke udvandes. Den skal organiseres af et enkelt organ, som har ansvaret for at sikre, at den bliver anvendt forståeligt, konsistent og effektivt. Hvad angår den konkrete gennemførelse, omfatter forslaget al den fleksibilitet, der er nødvendig for at udforme passende løsninger for lufthavnene og flyselskaberne.
Som De ved, blev der opnået enighed i Rådet (transport, telekommunikation og energi) om en generel holdning til dette forslag i oktober. Takket være Parlamentets konstruktive bidrag håber vi, at denne vigtige tekst kan blive vedtaget hurtigt, så handicappede og bevægelseshæmmede kan få en reel mulighed for hjælp i hele Europa. Det viser, hvor vigtig denne tekst er med hensyn til samfundet og solidaritet.
Jeg vil gerne takke Dem på forhånd, fru formand, mine damer og herrer, for at sikre, at vi kan give dette fremskridt som en gave - hvis jeg må udtrykke det sådan i denne juletid - til alle handicappede eller ældre mennesker og til alle bevægelseshæmmede, så de kan gøre brug af alle vores transportmidler på samme måde som folk med deres fulde førlighed i behold. 
Derek Twigg,
   Fru formand, jeg roser Europa-Parlamentet for at bringe dette vigtige forslag fra Kommissionen til en hurtig og vellykket afslutning. Denne forordning om handicappede og bevægelseshæmmede personers rettigheder, når de rejser med fly, indebærer en reel forbedring af disse borgerens liv i EU ved at give dem den nødvendige sikkerhed, så de kan udnytte alle muligheder for flyrejser - i forbindelse med både forretning og fornøjelse - som virkelig har forvandlet vores verden i de seneste år.
Jeg lykønsker især ordføreren, Robert Evans, med hans store indsats og målrettethed, hvor han har dirigeret denne sag så smidigt gennem lovgivningsprocessen. Det er et godt eksempel på, hvordan institutionerne - når der er tale om et forslag til retsakt, som giver Fællesskabets borgere reelle og mærkbare fordele - kan arbejde effektivt sammen for at sikre, at disse fordele kommer borgerne til gode så hurtigt som muligt.
For første gang anføres det klart og tydeligt i forordningen, hvilken bistand handicappede og bevægelseshæmmede ifølge loven kan forvente fra lufthavne og luftfartsselskaber og under hvilke betingelser. Ved klart og tydeligt at gøre lufthavnenes forvaltningsorganer ansvarlige for at sørge for den nødvendige bistand til handicappede passagerer fra deres ankomst til lufthavnen til de går om bord i flyet sikrer denne forordning, at deres behov for bistand opfyldes gnidningsløst af ét ansvarligt organ, idet de har EU-lovgivningen i ryggen.
Mange lufthavne og luftfartsselskaber yder allerede fremragende service til handicappede og er med rette stolte af deres præstationer på området. Det anerkendes i forordningen, ved at lufthavnenes forvaltningsorganer, som beholder det overordnede retlige ansvar, kan udlicitere service på jorden til andre organer, herunder luftfartsselskaber. De luftfartsselskaber, der allerede yder et højt serviceniveau over for handicappede passagerer, har således gode muligheder for at vinde kontrakter med lufthavnenes forvaltningsorganer, så de kan blive ved med det.
Kort sagt mener jeg, at denne forordning klarer den vanskelige opgave at sikre, at handicappede får en lovbestemt ret til et acceptabelt serviceniveau, når de rejser med fly, uden at industrien, der skal yde denne service, pålægges unødige og besværlige byrder.
Jeg lykønsker alle de involverede.
Robert Evans (PSE ),
   Fru formand, jeg forelægger med stor fornøjelse min betænkning for Parlamentet i aften. Det er den første væsentlige retsakt om handicappede flypassagerers rettigheder. Jeg siger mange tak til skyggeordførerne, Parlamentets og gruppens medarbejdere, mine egne medarbejdere, Kommissionen, de forskellige handicaporganisationer og luftfartsorganisationer, som jeg har været så heldig at arbejde sammen med, samt det britiske formandskab, uden hvis fremragende indsats vi ikke kunne have opnået den historiske enighed under førstebehandlingen, som jeg forventede.
Alt for mange mennesker - ældre eller handicappede - klager over, at de bliver ignoreret, eller, hvad der er endnu værre, behandlet dårligt, i Europas lufthavne. Grundlæggende rettigheder for handicappede, når de rejser med fly, burde være noget, vi tager for givet. Virkeligheden kan dog være en ganske anden. Et eksempel er den fornærmende måde, hvorpå Ryanair behandler sine handicappede passagerer. Det er nok det mest omtalte eksempel, men der er mange andre, og det er ikke kun lavprisselskaber.
Fru formand, De og jeg har for nylig talt om Deres problemer med Lufthansa. Jeg har haft andre problemer med Iberia, og det er blot to eksempler. Så sent som i går, under min flyvning til Strasbourg, gav Air France en handicappet passager skylden for, at ombordstigningen blev en time forsinket. Som hr. Twigg sagde, er der selvfølgelig også mange, der har positive erfaringer, og mange luftfartsselskaber og lufthavne yder en god service.
Det var dog på baggrund af klager og en service, der i bedste fald kan beskrives som spredt fægtning, at Kommissionen, som kommissæren nævnte, tidligere på året stillede forslag til forbedring af bevægelseshæmmedes rettigheder, og jeg har, trods en vis modstand i starten, til min store glæde kunnet tilføje handicappede i dette spørgsmål.
Under behandlingen i Europa-Parlamentet har jeg også været meget glad for at kunne foreslå andre forbedringer. Den vigtigste var at sikre, at forslaget til retsakt vedrører gnidningsløs service for passagererne fra et hvilket som helst ankomstpunkt i en hvilken som helst lufthavn i EU til destinationen. Det omfatter også transit, der ofte kan være den mest traumatiske oplevelse.
Efter mit forslag ændrede udvalget også Kommissionens tekst, så lufthavnene fik det overordnede ansvar for at sikre en effektiv service, som de, igen som hr. Twigg sagde, har mulighed for at udlicitere, hvis de vil.
Det glæder mig også at kunne stille et ændringsforslag om at tillade førerhunde eller hjælpehunde på lange flyvninger, for jeg har fået at vide, at hundens ejer er bedst i stand til at bedømme, hvor lang en flyvetur hunden kan klare.
I betænkningen foreslår vi også, at fly og lufthavne skal designes bedre i samråd med handicaporganisationer, og at personalet i luftfartsselskaber og lufthavne får en relevant uddannelse i service over for handicappede passagerer. Desuden mener jeg, at reservationssystemer, herunder websteder, skal være langt mere brugervenlige og effektive. Formålet er at sikre, at bevægelseshæmmede og handicappede passagerer nyder samme rettigheder, når de rejser med fly, som De og jeg uden ekstra betaling. Omkostningerne spredes over alle passagerer, der rejser med det pågældende luftfartsselskab, og indgår i billettens pris.
Ifølge statistik fra luftfartsselskaberne modtager op til 10 millioner mennesker i denne kategori bistand i Europas lufthavne hvert år. Det er derfor afgørende, at der er klare retningslinjer aftalt på EU-plan. Det ville være helt hen i vejret, hvis en eller nogle få af EU's 25 medlemsstater havde god lovgivning og de andre havde dårlig lovgivning eller slet ingen.
At rejse med fly er nu næsten lige så almindeligt som at køre i bil, idet op til halvdelen af befolkningen forventer at rejse med fly mindst en gang om året. Uden en vandtæt lovgivning som denne vil nogle luftfartsselskaber lede efter smuthuller, så de slipper for at yde service til handicappede og dem, der har brug for lidt ekstra hjælp i travle lufthavne, hvor der kan være op til en kilometer fra check-in-skranken til gaten. Mange luftfartsselskaber har indført forbedringer i henhold til en frivillig aftale. Uden passende lovgivning vil der dog altid være nogen, der enten gennem forsømmelighed eller ligegyldighed ødelægger ferien eller turen for sårbare mennesker.
Jeg håber, at mine kolleger vil støtte dette forslag, for det skulle have været på banen for længe siden. Der stilles store forventninger til det, og frem for alt er det en god nyhed og en positiv historie om EU. Jeg siger igen mange tak til det utrættelige britiske formandskab, for jeg ved, hvor meget tid og arbejde det har kostet. Jeg vil også gerne sige en varm tak til rådsformanden for at være til stede her i aften, hvor klokken nærmer sig 22.10. Alle 25 regeringer i EU og alle de største partier i Parlamentet støtter den foreslåede pakke. Vi skal være meget stolte, når vi stemmer om denne betænkning på torsdag, hvor jeg forventer, at vi bliver enige under førstebehandlingen.
Armando Dionisi,
   Fru formand, kære kolleger, for et par dage siden så vi endnu et tilfælde af lavprisflyselskabers diskrimination af handicappede passagerer. Det er en situation, som desværre gentager sig med foruroligende regelmæssighed, og som kræver, at vi vedtager denne forordning hurtigst muligt.
Takket være ordføreren hr. Evans' indsats og takket være Rådets og Kommissionens samarbejde er vi nået til et godt kompromis, som gør det muligt at vedtage forordningen under førstebehandlingen og hurtigt at gennemføre dens bestemmelser. Denne forordning er vigtig for handicappede og ældre passagerer, eftersom den sikrer dem en række grundlæggende rettigheder. For det første stadfæster den deres ret til gratis assistance og gør det forbudt at nægte bevægelseshæmmede at gå om bord. Forordningen vil hindre misbrug og diskrimination. For det andet udpeges lufthavnens forvaltningsorgan som den eneste reference med generelt serviceansvar, som passagererne kan henvende sig til, og de luftfartsselskaber, som hidtil har ydet assistance af høj kvalitet, kan fortsat gøre dette, når blot de overholder de standarder, der er angivet i forordningen.
Endelig opstilles der regler, som gør assistancen ens for alle uanset lufthavnens størrelse. Assistancen skal sikres fra ankomststederne uden for lufthavnen og ikke kun fra check-in, sådan som det er tilfældet i dag. Der skal ydes kompensation i tilfælde af tab af eller skader på kørestole og andet udstyr, og det bliver obligatorisk at uddanne det personale, der er ansvarligt for assistancen. Information skal være til rådighed i formater, som er tilgængelige for alle, og beskyttelsen af privatlivets fred vil blive sikret. Dette er de grundlæggende garantier, som sikrer bevægelighed uden diskrimination, og det er således et vigtigt fremskridt i kampen for menneskerettighederne, som Europa-Parlamentet er garant for. 
Ulrich Stockmann,
   Fru formand, kære kolleger, når en forordning bliver afsluttet allerede under førstebehandlingen, så fortjener ordføreren dobbelt ros, særligt når den ikke var helt enkel.
Den uacceptable praksis fra nogle flyselskabers side med at nægte at tage bevægelseshæmmede mennesker med af omkostningsmæssige årsager vil fremover ikke være mulig. Rettighederne for handicappede og mennesker med begrænset mobilitet som flypassagerer reguleres omfattende og fælles i Europa, og det er et stort fremskridt. Det er endnu et skridt hen imod passagerrettigheder for alle transportmidler, som ligger os så stærkt på sinde. Dermed tager vi også højde for den demografiske udvikling i vores lande og de europæiske borgeres voksende mobilitet. Det klare ansvar for de tjenester, der skal organiseres, ligger fremover hos lufthavnsoperatørerne. Der vil fortsat også være mulighed for de velfungerende løsninger hos nogle flyselskaber, som allerede selv har etableret disse tjenester, hvis der er enighed, og der kan findes en kontraktlig ordning. 
Arūnas Degutis,
   Kommissionens forslag om bevægelseshæmmedes rettigheder i forbindelse med flyrejser var betimeligt, og jeg er som skyggeordfører for Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa principielt enig i, at bevægelseshæmmedes rettigheder i forbindelse med flyrejser bør reguleres på EU-niveau.
Det er ikke nogen hemmelighed, at handicappede og bevægelseshæmmede bliver diskrimineret i forhold til andre passagerer, ikke kun når de booker flybilletter, men også når de skal om bord på flyene. Derfor mener jeg, at gennemførelsen af det nye direktiv vil forhindre denne diskrimination. Jeg tror også, at vi ved at vedtage denne betænkning kan sikre lige rejsemuligheder for handicappede og bevægelseshæmmede og regulere udbuddet af sådanne tjenester på EU-niveau. Bevægelseshæmmede vil ikke længere blive afvist uden begrundelse, når de vil bestille en flybillet eller om bord på et fly. Desuden vil særligt uddannet personale yde disse personer en hjælp, som er skræddersyet til deres personlige behov, og det vigtigste er, at disse tjenester vil blive ydet gratis. Ansvaret vil ligge hos en enkelt institution, som skal sikre, at sådanne tjenester udbydes kontinuerligt og i høj kvalitet.
Jeg ønsker hr. Evans tillykke, og jeg takker ham for muligheden for konstruktivt samarbejde. Jeg tror, at det opnåede kompromis vil bidrage til, at loven kan vedtages under førstebehandlingen. 
Eva Lichtenberger,
   Fru formand, kære kolleger, man kunne have skrevet hele bøger om de vanskeligheder, som har stået i vejen for handicappede - sensorisk handicappede, fysisk handicappede mennesker - ved flyrejser. Vi har kendt til disse vanskeligheder. Faktisk er det et sørgeligt tegn for et samfund, at det kræver et særskilt direktiv at befri mennesker, som i forvejen er forfordelt rigeligt i livet, for hindringer i udøvelsen af deres rejseaktivitet.
Tak til hr. Evans. Han har gjort det storartet, og det har været et vidunderligt samarbejde. Jeg takker også handicaporganisationerne, som har bistået os med gode råd, og jeg beder medlemsstaterne om at sørge for gennemførelse og ikrafttræden af dette direktiv netop i lufthavnene så hurtigt som muligt, så det kan blive en sand julegave! 
Luís Queiró (PPE-DE ).
   - Fru formand, det er lykkedes Transport- og Turismeudvalget at nå frem til et kompromis i den foreliggende sag, som det så udmærket er kommet til udtryk i ændringsforslag 49. Handicappede og bevægelseshæmmede personer har de samme rettigheder som andre borgere til fri bevægelighed, frit valg og ikke-forskelsbehandling. Disse rettigheder gælder for alle dele af tilværelsen, og lufttransport er ingen undtagelse.
Alle øvrige bestemmelser følger af dette generøse princip, og det glæder vi os over, ligesom vi især er tilfredse med, at målgruppen er udvidet i forhold til de oprindelige planer, så den ikke blot omfatter bevægelseshæmmede, men også personer med fysisk eller mentalt handicap, hvilket bør fremhæves.
Dette udvidede begreb stiller vel større krav til operatørerne og indebærer måske yderligere omkostninger, men det problem er ikke passagerernes, eller bør ikke være det, men skal ses i sammenhæng med behovet for at sikre adgang til infrastruktur, transport og tjenesteydelser, som der bør findes rimelige løsninger på for alle borgere. Man må nemlig ikke, ærede medlemmer, fjerne én barriere ved at rejse en anden. Vi takker derfor ordføreren for hans evne til at finde kompromiser omkring de forskellige ændringsforslag, særligt dem, der drejer sig om ansvarsfordelingen mellem lufthavne og flyselskaber. I betænkningen anerkendes det, at der er selskaber, som allerede tilbyder disse serviceydelser med høj kvalitet, hvilket ofte adskiller dem fra deres konkurrenter, og uden at det koster ekstra.
Fru formand, blot to korte bemærkninger mere. Den første er for at fremhæve, hvor detaljeret forslaget er udformet. Som forordningen nu fremstår, vil det blive meget vanskeligt at forskelsbehandle. Den anden er for at bifalde, at gennemsigtighedsprincippet udtrykkeligt er blevet indført i beregningen af den afgift, som lufthavnene kan opkræve for deres bistand til flyselskaberne, hvorved det sikres, at den er proportional og står i et direkte forhold til den faktisk ydede bistand. Sammenfattende er det en god betænkning, som jeg gerne vil takke hr. Evans for, ligesom de andre medlemmer, der har bidraget til dette fremragende kompromis. 
Inés Ayala Sender (PSE ).
   - Fru formand, jeg synes, at de bevægelseshæmmede personer i EU - noget vi alle før eller siden kommer ud for - har været enormt heldige i og med, at ordføreren, labourmedlemmet Robert Evans, og det britiske formandskab for Rådet takket været deres arbejdsomme indsats - for ikke at sige labouristiske indsats - har formået at invitere dem om bord uden forskelsbehandling og med sikkerhed for nem adgang.
I tæt samarbejde med Kommissionen, der, det må vi erkende, gør en eksemplarisk indsats for at lette adgangen for bevægelseshæmmede personer til alle former for transportmidler - de har allerede gjort det med togene, nu kommer flyene og i morgen busserne - og har formået at udarbejde en stringent og krævende, men gennemførlig lovgivning, som endda er tilpasset til de nye omstændigheder for lufthavne og selskaber.
At få bugt med alle former for forskelsbehandling og foreslå en solidarisk lovgivning vil bringe os endnu nærmere et mere socialt, mere tilgængeligt og mere demokratisk Europa.
For ikke så længe siden modtog vi i Europa-Parlamentet en gruppe besøgende, der bestod af blinde og handicappede fra ONCE, den største spanske organisation på området, der anerkendte, at de ikke kun har deltaget aktivt med deres meninger, men også at denne erfaring havde overbevist dem om, at Europa-Parlamentet og EU arbejder seriøst for borgerne. 
Dieter-Lebrecht Koch (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, kære kolleger, med den foreliggende lov træffer vi helt sikkert en beslutning om rettighederne for de over 50 millioner europæere, som har særlige behov i flytrafikken. Derudover træffer vi måske sågar beslutning om vores eget liv, for det kan ramme enhver, om det nu er på grund af en ulykke eller en sygdom. Sandsynligvis vil det endda ramme os alle, nemlig på grund af alder. Vi ønsker alle at blive gamle. Men ingen ønsker at være gammel, og da slet ikke at give afkald på sin mobilitet.
Jeg har tillid til, at det vil lykkes os at gennemføre lige muligheder og ikke-diskrimination, også når det gælder rejser. I dag begynder vi med flytrafikken, i morgen vil vi tale om lignende aspekter inden for jernbane-, bus- og skibstrafikken. Jeg er stolt af EU, som med denne forordning for første gang skaber en lov specielt for mennesker med handicap. Forslaget betyder, at et fly- eller rejseselskab ikke må nægte en booking til et fly med henvisning til passagerens begrænsede mobilitet. Det tillader dog visse undtagelser. Passageren kan således afvises, hvis flyets størrelse eller manglende kabinepersonale betyder, at det ikke er muligt at befordre personer med begrænset mobilitet. I så fald skal den pågældende person imidlertid have tilbudt alternativer.
Ud over befordringspligten er det andet centrale punkt i forslaget, at det fastsættes, at hjælpetjenesterne skal være af høj kvalitet og kvantitet. De vil også fremover kunne tilbydes af de flyselskaber, som opererer i EU's lufthavne, men ikke kun af dem. Det er godt, at der er enighed om, at de særlige ydelser til flypassagerer med et handicap eller med begrænset mobilitet skal afholdes solidarisk af alle flypassagerer. Jeg beder kollegerne om at stemme for Evans-betænkningen i morgen. 
Jacques Barrot,
   Fru formand, hr. Twigg, mine damer og herrer, jeg vil gerne endnu en gang takke hr. Evans for hans fremragende arbejde, og jeg vil også gerne takke Transport- og Turismeudvalget. Ændringsforslagene forbedrer Kommissionens målsætninger. De giver os mulighed for kraftigt at understrege behovet for at forhindre enhver diskrimination af bevægelseshæmmede og behovet for at hjælpe dem i forbindelse med flyrejser i hele Europa. Disse ændringer præciserer teksten ved at nå et kompromis, som er positivt for alle, og jeg vil også gerne takke Rådet, hr. Twigg, fordi det har gjort det muligt at nå til enighed under førstebehandlingen.
Kommissionen accepterer alle ændringsforslagene i dette kompromis. Den tilføjer også en erklæring, som bekræfter dens løfte om at undersøge muligheden for at udvide bevægelseshæmmede passagerers ret til erstatning, hvis deres kørestole, det udstyr som giver dem mulighed for at være mobile, bliver skadet, ødelagt eller går tabt under transporten.
Jeg vil gerne takke Parlamentet en sidste gang for dets støtte, og jeg må sige, at den tekst, De snart vil vedtage, vil få praktisk betydning for over 40 millioner bevægelseshæmmede i Europa. Dette tal stammer fra den meddelelse, som kommissær Špidla netop har offentliggjort. Det var, hvad jeg havde at sige, fru formand, og jeg vil gerne tilføje, at det nu er op til Kommissionen og kommissæren med ansvar for transport at sikre, at denne tekst bliver gennemført korrekt. Det lover jeg at gøre efter det fremragende arbejde, som Parlamentet og Rådet har udført. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Henrik Dam Kristensen for Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse om fremme af forbrugerbeskyttelsen i de nye medlemsstater (2004/2157(INI)) (A6-0378/2005). 
Henrik Dam Kristensen (PSE ),
   . - Fru formand, hr. kommissær, jeg har været meget glad for at være ordfører for denne betænkning. Forbrugerbeskyttelse og forbrugerpolitik i almindelighed er vigtige spørgsmål, og jeg er også glad for, at Europa-Parlamentet er med til at sætte det højt på den politiske dagsorden. En stor del af det arbejde, som foregår i EU for øjeblikket, handler jo om at få det indre marked til at fungere mere gnidningsløst, både hvad angår varer og tjenester. Når virksomhederne producerer, gør de det i sidste ende for forbrugerne, og det er derfor helt afgørende for konkurrencen på det indre marked, at forbrugerne stiller krav til produkter og til tjenester. For at dette kan ske, er det helt afgørende, at forbrugerne for det første ved, hvilke krav de kan stille til virksomhederne, og at de er vant til at forholde sig både sundt og kritisk, når de handler. For det andet er det vigtigt, at forbrugerne har de rette kanaler til at stille disse krav.
I den forbindelse er det meget afgørende, at vi retter blikket mod de nye medlemslande. Ligesom der er store forskelle mellem de gamle medlemslande, så kan vi naturligvis heller ikke skære de 10 nye medlemsstater over en kam. Der er dog ingen tvivl om, at der er en generel tendens til, at det, man kunne kalde forbrugerkulturen, er svagere i mange af de ny medlemsstater end i mange af de gamle medlemsstater.
Forbrugerne er ofte ikke særlig krævende med hensyn til kvaliteten af de produkter og de tjenester, som de køber. Og der findes ikke eller måske kun i begrænset grad, en institutionaliseret praksis for at klage over defekter eller problemer ved produkter eller tjenester. Hvis vi skal ændre på den situation, er det helt afgørende, at vi forsøger at styrke forbrugerkulturen. Der er flere steder, man skal sætte ind. Jeg tror, noget af det vigtigste er at rette blikket imod forbrugerorganisationerne.
I mange af de gamle medlemsstater spiller uafhængige forbrugerorganisationer en central rolle, hvad angår at sætte forbrugerspørgsmålet på den politiske dagsorden, og hvad angår at hjælpe og repræsentere forbrugerne i tvister med virksomhederne. Forbrugerorganisationerne er desværre ofte meget svage i de nye medlemsstater, og de udgør derfor sjældent det nødvendige modspil til virksomheder og regeringer. Et stort problem i den sammenhæng er forbrugerorganisationernes mangel på økonomiske midler. Kun i nogle lande stiller det ansvarlige ministerium midler til rådighed, og i de tilfælde, hvor der findes økonomiske midler, er beløbene ofte meget små. Ud over finansiering fra regeringsside er der også mulighed for EU-finansiering til projekter igennem Kommissionen. Betingelserne for at vinde et udbud eller få støtte fra Kommissionen er imidlertid ret skrappe, og det er vanskeligt for organisationerne, i hvert fald i en række tilfælde, at opfylde Kommissionens krav.
Et andet problem er, at forbrugerorganisationernes politiske betydning ofte er ret begrænset. Det kan forklares på flere måder. For det første har mange organisationer svært ved at sikre tilstrækkelig støtte fra befolkningen både på grund af deres svage økonomi og den forholdsvis ringe bevidsthed om forbrugerspørgsmål hos befolkningen. For det andet findes der ofte kun få formelle kanaler for ngo'ers indflydelse på den politiske beslutningsproces. Der er samtidig stor forskel på, hvordan forbrugerorganisationerne i de nye medlemsstater er organiseret. Ofte eksisterer der mange, men mindre forbrugerorganisationer, der konkurrerer indbyrdes i stedet for at trække på samme hammel. Det er meget svært for organisationerne at få deres synspunkter igennem med tilstrækkelig kraft i beslutningsprocessen og dermed i den offentlige debat.
Desuden er det et problem, at de fleste medarbejdere i forbrugerorganisationerne arbejder som frivillige. De er ganske vist entusiastiske, men det er vanskeligt at holde på dem i længden. Det er problemer, som vi skal have rettet op på, hvis det indre marked og forbrugerbeskyttelsen skal fungere optimalt. Ansvaret for at løse disse problemer er ikke entydigt placeret ét sted. Regeringerne i de nye medlemsstater har et ansvar for at tage forbrugerspørgsmålene langt mere alvorligt, end de gør i dag, og samtidig yde den nødvendige støtte til forbrugerorganisationerne. Men man skal forstå, at et højt niveau af forbrugerbeskyttelse og en effektiv markedsøkonomi ikke er modsætninger, men derimod gensidigt afhængige størrelser.
Kommissionen og de øvrige medlemsstater i EU har samtidig et ansvar for rent politisk at prioritere disse spørgsmål, ikke mindst i de nye medlemsstater. Et ansvar for at gå foran og for at sikre, at forbrugerne i højere grad bliver bevidste om deres rettigheder og rolle som forbrugere i det indre marked. Sidst, men ikke mindst, har forbrugerorganisationerne i de nye medlemsstater også selv et ansvar. Jeg vil derfor håbe, at vi får en god debat om betænkningen. Jeg mener, vi har gode muligheder for at styrke forbrugerorganisationerne i de nye medlemslande. 
Markos Kyprianou,
   Fru formand, jeg vil prøve at gøre det så kort som muligt. Normalt er jeg den sidste på listen i disse sene forhandlinger, så jeg ved præcis, hvad vi taler om!
Jeg begynder med at takke hr. Kristensen og Parlamentet for dette initiativ, som de skal have ros for. Det er meget vigtigt at kortlægge den særlige situation vedrørende forbrugerbeskyttelse i de nye medlemsstater. Selv om der allerede er gjort meget, og det vil jeg komme ind på senere, er der stadig meget lang vej igen. Vi er nået langt, men der er stadig behov for en ekstra indsats. Jeg ved, at nogle af Dem allerede har hørt mig tale i den tværpolitiske gruppe, men jeg vil sammenfatte mine udtalelser der i ét ord: hvordan? Hvordan skal vi gøre alt det, De foreslår? Jeg er enig i de fleste forslag, og vi må se, hvordan vi kan udmønte dem i praksis, men problemet er, at vi har brug for tilstrækkelig finansiering, hvis vi skal gøre alle disse ting.
Det er rigtigt, at vi har opnået et meget højt lovgivningsniveau. Det er en kendsgerning. Men der er altid plads til forbedring. Som De ved, skal vi snart revidere EU's , men samtidig er vi nået dertil, hvor vi skal håndhæve og gennemføre. Det gør vi normalt gennem erhvervsuddannelse, uddannelse og opbygning af kapacitet - for det meste gennem forbrugerorganisationer. Det gælder i endnu højere grad de nye medlemsstater. Spørgsmålet er, hvordan vi kan gøre det uden tilstrækkelig finansiering.
Vi har en mere krævende situation nu. Vi har nu 25 medlemsstater, snart 27, i stedet for 15. Samtidig har vi i praksis færre midler til rådighed end vi havde med EU-15. Hvis vi finansierer Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet og Det Europæiske Center for Kontrol med og Forebyggelse af Sygdomme, som forudsat i programmet, vil der på basis af sidste uges budgetforslag ikke være flere penge tilbage. Uanset om det drejer sig om nye eller gamle medlemsstater eller nye eller gamle initiativer, vil der ikke være nogen penge tilbage. Derfor skal vi tage vores prioriteter op til fornyet overvejelse og begrænse de områder, hvor vi skal sætte ind for at sikre, at vi gør en forskel med de begrænsede midler, vi har til rådighed.
Det er rigtigt, at vi har meget at gøre i de nye medlemsstater, men vi er nået langt. Betænkningen indeholder nogle meget interessante forslag. Vi vil prøve at finde frem til den bedste måde at anvende dem på. Jeg kan dog sige, at vi allerede har opnået meget. Vi tilbyder kurser specielt til medarbejdere i forbrugerorganisationer i de nye medlemsstater. Over 60 % af kursisterne kommer fra de nye medlemsstater. Vi prioriterer indkaldelse af forslag til specifikke projekter. Der er en større andel af EU-medfinansiering, og kriterierne er gunstigere for de nye medlemsstater. Vi har allerede haft oplysningskampagner i Polen i år, og agter at iværksætte kampagner i Tjekkiet, Slovakiet og Slovenien næste år.
Hvad angår europæiske forbrugercentre, som spiller en meget vigtig rolle - og som de mange gange har støttet idéen om - findes de allerede i syv af de 10 nye medlemsstater, og næste år vil vi oprette dem i Ungarn, Slovenien og Slovakiet. I mellemtiden vil vi undersøge, hvordan vi kan udmønte nogle af opfordringerne i Kristensen-betænkningen i praksis. Vi skal have de rigtige data og oplysninger for at kunne udføre vores arbejde godt. Vi skal have objektive kriterier for at kunne evaluere og vurdere situationen i hver enkelt medlemsstat, især de nye.
Endelig er jeg nødt til at påpege, at vi har grænser, hvad angår både finansiering og kompetence. Vores indsats supplerer, men erstatter ikke det nationale ansvar og nationale initiativer. Mange aspekter, f.eks. finansiering af nationale forbrugerorganisationers daglige drift, er de nationale regeringers ansvar. Det er den vigtigste grund til, at jeg altid understreger over for de ministre, der er ansvarlige for forbrugerbeskyttelse, at forbrugerpolitik skal have høj prioritet. Jeg mener, at medlemmerne af Europa-Parlamentet også har en meget vigtig rolle at spille i den forbindelse.
Jeg vil slutte med at påpege to ting. For det første kan jeg forsikre Dem for, at den forbrugerstrategi, som vi agter at fremlægge i 2006, vil indeholde et mere detaljeret og udspecificeret forslag, som vi vil udarbejde og forelægge Parlamentet. Det vil øge vores fokus på de nye medlemsstater og tage højde for så mange af betænkningens forslag som muligt.
Nu vil jeg sige noget, som Parlamentet sikkert vil finde interessant. Vi har udsendt et spørgeskema. Vi er ved at udarbejde en profil for hver enkelt medlemsstat inden for forbrugerbeskyttelse med alle data om situationen, og profilerne vil blive offentliggjort på webstedet. Det øger gennemsigtigheden, så både medlemmer af forbrugerorganisationer, parlamentsmedlemmer og andre interesserede kan se oplysningerne. Hvis der er noget, der ikke er korrekt, vil jeg meget gerne have det at vide, for vi får de fleste oplysninger fra medlemsstaterne. Det vil i det mindste være det første skridt mod et grundlag for sammenligning af de forskellige medlemsstaters situation.
Jeg stopper her. Undskyld, hvis jeg har talt for længe. Jeg vil nu lytte til forhandlingen med stor interesse. 
Formanden.
   - Hr. kommissær, De behøver ikke at undskylde. Deres tale var meget nøjagtig og interessant. Hr. Barrot talte i meget længere tid, kan De tro!
Zuzana Roithová,
   Hr. kommissær, Deres indlæg var meget opmuntrende, og jeg vil blot gerne understrege, at denne betænkning er vigtig med hensyn til at skabe tillid til det indre marked. Forbrugerbeskyttelsen og det indre marked er uløseligt forbundet. I følge en undersøgelse, som mine kolleger i CPP har udført, blev de nye medlemsstater under tiltrædelsesforhandlingerne presset til at gøre deres forbrugerbeskyttelseslove mere moderne og på nogle områder mere stringente end de tilsvarende love i de gamle medlemsstater, særligt i grundlæggerstaterne. Det kom også frem under vores diskussioner i udvalget, at politikere på begge sider var uvidende om dette. Det står imidlertid klart for alle, at den afgørende forskel ligger i niveauet for forbrugerkulturen i de gamle og de nye medlemsstater. Borgerne er som kunder uvidende om deres rettigheder og sætter sig ikke tilstrækkeligt igennem i denne henseende. Eftersom de gennem de sidste 40 eller 50 år ikke har været vant til at kæmpe for deres rettigheder, er de centrale elementer i gennemførelsen af forbrugerbeskyttelsen at informere om sådanne rettigheder og yde hjælp til at kræve dem, både i retten og udenfor, som det understreges i Kristensen-betænkningen.
Som følge heraf er borgerne i de nye medlemsstater let bytte for skrupelløse forretningsmetoder, også fra de gamle medlemsstater, hvor sådanne metoder ikke er tilladt, og hvor der er en langt mere veludviklet forbrugerkultur, f.eks. begrænsede brugsrettigheder for produkter, der er underlagt intellektuel ophavsret, forsøg på at markedsføre utestede varer fra ikke-EU-lande og så videre. I betænkningen opfordrer vi Kommissionen til at opstille nogle målelige kvalitetsindikatorer med henblik på benchmarking, for vi mener, at det for at sikre høj kvalitet er yderst vigtigt, ikke blot for de nye medlemsstater, at opstille offentlige objektive standarder.
Jeg vil også gerne understrege, at forbrugerorganisationerne er forskellige fra dem i de gamle medlemsstater, og at det er nødvendigt at give mulighed for at bruge frivillige ...
Evelyne Gebhardt,
   Fru formand, kære kolleger, jeg vil gerne takke for hr. Kristensens fremragende betænkning, som virkelig har ramt de punkter på kornet, som det handler om. Hr. Kyprianou har jo også netop bekræftet, at der er meget kreativitet og mange gode initiativer i denne betænkning.
Efter min mening er det meget vigtigt, at man når samme høje niveau for forbrugerbeskyttelse i alle medlemsstater i EU. Det er det mål, som vi må sætte os i fællesskab. Derfor er dette forbrugerkulturkoncept netop det rigtige udgangspunkt for at vise, at vi må sørge for, at rettighederne bliver kendt i alle medlemsstaterne, så borgerne kan kræve dem overholdt, og det høje beskyttelsesniveau dermed også virkelig kan realiseres. 
Gisela Kallenbach,
   Fru formand, vores gruppe glæder sig overordentligt over denne værdifulde initiativbetænkning. Parlamentet vil sende et vigtigt politisk budskab til Kommissionen, men også til medlemsstaterne, erhvervslivet og det civile samfund. Forbrugerbeskyttelsesorganisationer og forbrugerrettigheder er vigtige grundværdier i EU. Det glæder mig, at det, der gennem mange år er vokset frem og blevet en selvfølge i EU-15, bliver givet videre til de nye lande ud fra partnerskabs- og solidaritetsprincippet. I denne forbindelse kan EU-15 imidlertid også lære af EU-10. Jeg opfordrer også de gamle medlemsstater til fortsat at give forbrugerbeskyttelsen den nødvendige prioritering. Finansielle nedskæringer, som man f.eks. planlægger det i Thüringen, er det forkerte signal. Tværtimod. Lad os give forbrugernes stemmer større vægt i vores beslutninger! 
Thomas Wise,
   Fru formand, denne betænkning varsler rekruttering af og tilskud til udvalgte forbrugerorganer med henblik på at fremme EU's lovgivning om forbrugsprodukter og at forberede forbrugerne på indførelsen af euroen. Med andre ord pønser EU's institutioner på at bruge skatteydernes penge på at hyre talsmænd for deres egne politikker. Dette er en propagandaøvelse af værste skuffe, fordi staten på denne måde både er dommer og sagsøger, og selvstændig tænkning eller opposition således bliver undergrundsaktiviteter.
Er der blandt de parlamentsmedlemmer, der er til stede nu, eller i Parlamentet som helhed slet ingen forståelse for, hvilke farer dette indebærer? Er de virkelig totalt blinde over for alt undtagen de trygge floskler fra EU's omhyggeligt tilrettelagte lobbyer, hvis lommer er fulde af bestikkelse? Kristensen-betænkningen er kun en dråbe i havet af sådanne instrumenter, men den er et udmærket eksempel på, hvad der foregår.
En skønne dag vil de parlamentsmedlemmer, der nu ser totalt uforstående ud, opleve, at nakkehårene rejser sig, som jeg har følt det i dag, og jo før desto bedre.
Jeg har ved mange tidligere lejligheder sagt, at hvis EU er svaret, må det have været et dumt spørgsmål. Vi kan nu også se, hvor farligt det er.
Malgorzata Handzlik (PPE-DE ).
   -  Fru formand, jeg vil gerne takke ordføreren varmt for hans fremragende betænkning, som først og fremmest er et politisk budskab til Kommissionen, medlemsstaternes regeringer, erhvervslivet og forbrugerne.
Vi må ikke glemme de særlige forhold i de nye medlemsstater, når vi formulerer den europæiske forbrugerpolitik. Betænkningen indeholder omfattende beskrivelser af situationen og status for forbrugerorganisationerne i disse lande. Deres forbrugerorganisationer er kun ved at få fodfæste i det indre marked, og de plages af konstant mangel på penge og ekspertise. Derfor er det yderst vigtigt, at de forskellige grupper og institutioner, som yder midler og uddannelse med henblik på at sikre etableringen af stærke og uafhængige forbrugerorganisationer, forener deres kræfter. Samtidig må vi ikke glemme, at forbrugerorganisationerne i mange nye medlemsstater er økonomisk afhængige af staten, og vi kan derfor næppe forvente, at de er uafhængige. Derfor er forslaget om at forenkle EU-finansieringen og gøre den mere fleksibel absolut velbegrundet. Andre vigtige områder ud over finansieringen er uddannelse af personalet, oprettelse af paraplyorganisationer og oprettelse af twinningprojekter og andre projekter, f.eks. omkring rådgivning. Initiativer af denne type vil bidrage til at styrke forbrugerorganisationerne og dermed øge den offentlige bevidsthed og fremme en forbrugerkultur.
Jeg vil gerne afslutte med en sidste bemærkning til Parlamentet med hensyn til at sørge for information til forbrugerorganisationer og vedligeholde kontakten med disse. Som nyt medlem af Parlamentet og som medlem af Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse må jeg indrømme, at jeg kun netop er begyndt at skabe kontakt til forbrugerorganisationer i mit eget land og samarbejde med dem. Disse organisationer har ofte ikke adgang til ajourført information eller til internettet, og det gør det temmelig vanskeligt for os at holde kontakt. Jeg tror derfor, at det ville være en god idé at udgive månedlige magasiner målrettet mod de nye medlemsstater med analyser af den aktuelle EU-forbrugerpolitik. Det er også et af de forslag, som ordføreren stiller i sin betænkning. 
Edit Herczog (PSE ).
   - Jeg hilser også hr. Dam Kristensens betænkning velkommen, og jeg har anbefalet, at betænkningen bliver oversat og sendt til alle medlemmerne af de nationale parlamenter i de nye medlemsstater, fordi den viser, at man selv uden penge kan yde stor hjælp til de nye medlemsstater. Denne betænkning bør sætte standarden for handlingsplaner i de nye medlemsstater. Samtidig er jeg naturligvis enig med kommissær Kyprianou i, at vi ikke har tilstrækkelige ressourcer til rådighed, og jeg er fast overbevist om, at vores vigtigste opgave bliver at få indført forbrugerbeskyttelsesspørgsmål i den obligatoriske undervisning for meget små børn - det siger jeg også som mor til tre børn. Jeg ønsker derfor hr. Kristensen tillykke og beder kommissæren behandle spørgsmålet om forbrugerbeskyttelse som en del af udviklingsprocessen for det indre marked i de nye medlemsstater, eftersom det indre marked ikke kan fungere afbalanceret, hvis forbrugerne i Skandinavien og Østeuropa ikke i samme grad kan hævde deres rettigheder. 
Zita Pleštinská (PPE-DE ).
   - Denne betænkning er historisk set den første, som behandler forbrugerbeskyttelse i de nye medlemsstater. Som medlem fra Slovakiet vil jeg gerne takke ordføreren for en fin og sammenhængende betænkning og også for hans samarbejde.
Med henvisning til betænkningen vil jeg gerne nævne de tilfredsstillende resultater, som de nye medlemsstater har opnået med overførslen og den effektive anvendelse af EU-lovgivningen i praksis. Et godt eksempel på dette kunne være den hurtige gennemførelse af et direktiv om visse aspekter af salg af forbrugerartikler og tilhørende garantier. På basis af dette direktiv giver sælgere i de nye medlemsstater forbrugerne mindst to års garanti for varer, som er solgt efter optagelsen i EU.
Det har overrasket mig, at sælgere i f.eks. Belgien og Frankrig ikke giver en sådan garanti, og forbrugerne bliver ikke informeret om deres rettigheder. Det skyldes, at der er store forsinkelser i gennemførelsen af dette direktiv i visse EU-15-lande. Nogle af dem har først gennemført det efter en afgørelse fra Domstolen, og kendskabet til det er stadig lille blandt sælgere og forbrugere.
Det centrale spørgsmål i denne betænkning er den vægt, der lægges på finansieringen af forbrugerorganisationer. Trods de manglende midler gør forbrugerorganisationerne i de nye medlemsstater en stor indsats for at forbedre forbrugerkulturen, primært gennem frivillige. De yder et stort bidrag til uddannelsen af børnene i skolerne og forsøger at give dem gode forbrugervaner. F.eks. er forbrugerdagbogen en glimrende aktivitet, som lærer unge europæere at forstå deres rettigheder og pligter som forbrugere. Jeg er overbevist om, at kun professionelle organisationer af høj standard, som fokuserer på at beskytte forbrugerrettigheder, og som har de fornødne midler, vil kunne sikre udviklingen af en europæisk forbrugerkultur uden grænser. 
Markos Kyprianou,
   Fru formand, strategien for 2006 vil omfatte særlige initiativer for de nye medlemsstater, hvor der tages højde for betænkningen.
Det er en grundlægende politik, at forbrugerbeskyttelse er en integreret del af det indre marked, og det indre marked er ikke fuldstændigt uden forbrugertillid og forbrugerbeskyttelse. Derfor understreger jeg over for de medlemsstater, der normalt har brug for mere tilskyndelse, at dette også er en investering og ikke blot en forpligtelse vedrørende menneskerettigheder, som vi skylder vores borgere. Vi investerer også i økonomisk vækst ved at investere i forbrugerbeskyttelse.
Hvad angår forbrugerorganisationer, er situationen problematisk i mange af de nye medlemsstater. Nogle medlemsstater har for mange organisationer - ca. 100 - mens andre har for få. Derfor skal vi tilskynde til at gøre organisationerne stærkere, evt. gennem forbund, uden at det går ud over forsamlingsretten eller private rettigheder. Det kan vi dog kun anbefale og ikke håndhæve. Det gælder også finansieringen. Det er de nationale regeringer, der bærer ansvaret for størstedelen af finansieringen af forbrugerorganisationernes driftsomkostninger. Vi kan tilskynde, foreslå eller forsøge at overbevise, men det er de nationale regeringer, der skal træffe beslutningen. De europæiske forbrugercentre, der spiller en stor rolle, kan udføre den funktion. Det ville glæde mig, hvis alle de nye medlemsstater har deres eget europæiske forbrugercenter inden udgangen af næste år.
Jeg er enig i, at spørgsmålet om frivilligt arbejde er meget vigtigt for forbrugerorganisationerne. Når vi tildeler projekter, tager vi i beregningerne højde for frivilligt arbejde som en del af vederlaget i naturalier. På den måde hjælper vi organisationerne med at dække deres del af finansieringen gennem frivilligt arbejde, hvilket er en stor hjælp for forbrugerorganisationerne.
Vedrørende uddannelse kan vi uddanne underviserne. Vi kan uddanne organisationernes faste medarbejdere, som skal undervise de frivillige. Hvad angår logistikproblemer - og især sprogproblemer - har vi ikke undervisere nok i alle sprog. Derfor underviser vi de medarbejdere i forbrugerorganisationerne, som derefter kan undervise de frivillige medarbejdere.
Jeg er enig i hr. Kristensens forslag om, at vi skal huske på, at de nye medlemsstater ikke har forbehold, hvad angår medlemskab af euroområdet og indførelse af euroen. Hvis det er en forpligtelse for de nye medlemsstater, kan vi lige så godt samarbejde med dem og deres borgere, så de kan forberede sig hensigtsmæssigt og i god tid på at indføre euroen.
Hvad angår uddannelse, er jeg enig. Vi har forbrugerdagbogen, der, som De ved, uddeles på skoler. Den blev meget godt modtaget. Jeg har tal fra de nye medlemsstater. Der er selvfølgelig stadig plads til forbedring næste år. Jeg har opfordret undervisningsministrene til at øge antallet af dagbøger, der uddeles til skoler og studerende. Forhåbentlig kan vi snart indføre en kandidatgrad i forbrugerbeskyttelse, som vil tilskynde unge til at studere inden for dette specialiserede område.
Endnu en gang lykønsker jeg ordføreren og siger tak til ham for en interessant forhandling.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Bernard Lehideux for Udviklingsudvalget om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fastlæggelse af ledsageforanstaltninger for sukkerprotokollande, der påvirkes af reformen af EU's sukkerordning (KOM(2005)0266 - C6-0210/2005 - 2005/0117(COD)) (A6-0281/2005). 
Neelie Kroes,
   Fru formand, den 24. november nåede Rådet til enighed om et politisk kompromis om reform af EU's sukkerordning. Helt fra begyndelsen af reformdebatten har Kommissionen været klar over, at enhver reform, der fører til en mere markedsorienteret sukkerordning, kræver, at AVS-sukkerprotokollandene tilpasser sig. Kommissionen har forpligtet sig til at hjælpe disse lande gennem tilpasningsfasen og har derfor vedtaget ledsageforanstaltninger.
Inden udarbejdelsen af forslaget til en forordning om ledsageforanstaltninger for sukkerprotokollande udarbejdede Kommissionen en handlingsplan, der beskrev principperne for Kommissionens foreslåede støtte til sukkerprotokollandene. Der er ført drøftelser med de berørte AVS-lande, og denne støtteordning er udformet således, at den i videst muligt omfang opfylder de behov, som landene selv har identificeret. Ordningen anerkender, at der er mange forskellige vekselvirkninger mellem lande, og tilbyder støtte både til sukkersektoren og til styrkelse af alternative økonomiske aktiviteter. Den omfatter også tackling af sociale og miljømæssige konsekvenser.
Jeg vil gerne rose ordføreren, hr. Lehideux, for hans engagement og meget konstruktive tilgang til støtte for protokollandene. Kommissionen hilser de ændringsforslag, der er stillet i betænkningen, velkommen.
Kommissionen har forståelse for de komplekse udfordringer, som AVS-landene står over for. Kommissionen har foreslået et finansielt referencebeløb på 40 millioner euro i 2006, idet der tages højde for tilgængeligheden af Fællesskabets budget og manglende oplysninger om de nøjagtige behov, som på nuværende tidspunkt er skønnet. Yderligere betydelig finansiering er til rådighed fra 2007.
Gennemførelsen af reformen af EU's sukkerordning begynder først i juli 2006. Det er dog vigtigt at begynde at støtte de berørte lande allerede fra næste år, før den fulde effekt af sukkerreformen gør sig gældende. At tage højde for disse effekter og at iværksætte tilpasningen til de forventede ændringer så tidligt som muligt er sandsynligvis den bedste strategi.
Bernard Lehideux (ALDE ),
   Fru formand, fru kommissær, mine damer og herrer, EU har forbindelser til de 18 AVS-lande via nogle meget gamle aftaler om sukker. Det ville naturligvis være utænkeligt at rive disse tætte bånd brutalt over under påskud af at reformere vores egen sukkerordning, hvor nødvendigt det end måtte være.
Reformen af den fælles markedsordning for sukker vil naturligvis få alvorlige økonomiske og finansielle konsekvenser i lande, som indtil nu har kunnet eksportere til EU's markeder. Men konsekvenserne vil være endnu mere vidtrækkende. For de fleste af disse lande er sukker ikke bare et produkt som ethvert andet. Reformen vil få meget alvorlige sociale konsekvenser i disse lande på grund af den meget specielle rolle, som dyrkningen af sukkerrør spiller, socialt, økonomisk, kulturelt og miljømæssigt.
Mine damer og herrer, dette er en presserende sag, og det er udelukket at vente på de finansielle overslag for 2007-2013, før man handler. Derfor er det vores pligt, som De netop sagde, hr. kommissær, at træffe foranstaltninger nu, som vil kunne anvendes fra 2006 og evt. fornyes i 2007 for at støtte disse landes begyndende bestræbelser på at restrukturere deres sukkerindustrier eller diversificere deres økonomier.
Hr. kommissær, dette er bestemt ikke det rette øjeblik for Parlamentet til at komme med erklæringer om de endelige foranstaltninger, der bør træffes, men lad mig formelt anmode om, at de foranstaltninger, der træffes over for AVS-landene, kan leve op til udfordringen. I betragtning af samtaler jeg har haft med Rådet og Kommissionen under udarbejdelsen af denne betænkning, kan jeg forsikre Dem, at denne anmodning ikke er rent retorisk.
Jeg vil tillade mig at gå lidt tilbage. Parlamentets Udviklingsudvalg krævede enstemmigt, at Kommissionens støtte for 2006, som anses for helt utilstrækkelig, skulle fordobles fra 40 millioner euro til 80 millioner euro. Jeg beklager dybt holdningen hos visse medlemsstater, som gjorde alt, hvad de kunne, for at blokere for dette forslag, især ved at nægte at deltage i nogen form for dialog om en forhøjelse af de foreslåede 40 millioner. De ville ikke tillade, at dette beløb blev ændret med så meget som en euro, og nogle af dem talte endda om at reducere det. Jeg synes også, Kommissionens holdning var beklagelig, da den vendte det døve øre til de vedholdende og enstemmige anmodninger fra AVS-landene om et større beløb. Kommissionen nægtede at tage dette beløb, som åbenlyst er alt for lille, op til fornyet overvejelse, og det betød, at Rådet ville skulle tage en enstemmig beslutning for at forhøje beløbet, hvilket stort set var en umulig opgave trods det britiske formandskabs anstrengelser, som jeg gerne vil fremhæve.
Desværre må jeg se i øjnene, at jeg har tabt på netop dette sted under budgetdiskussionerne. En dag må Parlamentet se på den uacceptable måde, som Budgetudvalget behandler de øvrige fagudvalgs politiske prioriteringer på. Jeg kan virkelig ikke forstå, hvordan et beløb på 80 millioner, som var foreslået af alle medlemmerne af Udviklingsudvalget, bare kan afvises af medlemmerne af Budgetudvalget.
Det være som det være vil, vi var tvunget til at acceptere dette arrangement, som blev udtænkt uden os. Hvis denne forordning skal gennemføres normalt, og i betragtning af tidsplanen for gennemgangen af de handlingsplaner, som AVS-landene skal fremsende, er det vigtigt, at den bliver vedtaget ved førstebehandlingen. Derfor var vi fanget i en blindgyde, for hvis vi tog chancen for at få presset et beløb på 80 millioner igennem, ville det have ført til en andenbehandling, som ville have truet selve tekstens eksistens.
Det er sandt, som jeg sagde før, at hjælpens størrelse er helt utilstrækkelig, men disse lande har brug for pengene nu og kan ikke holdes hen med den begrundelse, at Rådet, Kommissionen og en række af vores medlemsstater ikke er villige til at holde EU's løfter eller ord.
Fru formand, én gang er ingen vane. Denne holdning er efter min opfattelse meget kortsigtet. På et tidspunkt, hvor EU deltager i de vanskelige forhandlinger i WTO, i morgen i Hongkong, næste dag et andet sted, er jeg bange for, at AVS-landene risikerer at huske, hvor respektløst vi har behandlet dem. Hr. kommissær, når denne forordning er blevet vedtaget, vil udviklingen i denne sag ligge i Kommissionens hænder, og den vil i sidste ende i høj grad afhænge af, hvordan AVS-landenes projekter bliver modtaget. Jeg håber, at Parlamentet vil blive holdt løbende orienteret om udviklingen i denne vigtige sag gennem Udviklingsudvalget, som jeg gerne vil takke for den konstante støtte. 
Michael Gahler,
   Fru formand, mine damer og herrer, kære kolleger, hjertelig tak for Deres betænkning, hr. Lehideux. Mere kunne det desværre ikke blive til. Dermed mener jeg, at vi bøjer os for den virkelighed, at der kun er 40 millioner euro til rådighed til udligning til de 18 kontraherende stater under sukkerprotokollen i 2006 - til gengæld sker det trods alt under førstebehandlingen, og dermed vil midlerne forhåbentlig være klar til udbetaling i rette tid, selv om det, som vi alle ved, langtfra er nok.
Til gengæld får vores sukkerbønder rigelig kompensation! Her drejer det sig om over 5 milliarder, og for at nå til enighed blev der lige lagt hundreder af millioner oven i i sidste øjeblik. Her var pengene åbenbart overhovedet ikke noget problem. Men jeg under sågar vores sukkerbønder disse penge. Men med hensyn til AVS-Staterne forudser jeg, at vi med vores politik yder et direkte bidrag til politisk og social destabilisering af nogle af disse oftest små østater. De er klar til reformer, til diversificering, til modernisering. Men hvis de om fire år i alt får 36 % mindre i støtte, så vil de ikke kunne klare det.
Jeg har selv været i Guyana og også i andre stater. I Guyana afhænger næsten to tredjedele af arbejdspladserne direkte eller indirekte af sukkeret. Det er der ingen, der kan klare på fire år. Hvis dette land så pludselig bliver destabiliseret politisk eller socialt, så skal man ikke undre sig over, hvordan det dog kunne gå til. For det skyldes den måde, vi udformer vores politik på her. Det vil jeg gerne have ført til protokol, og når det sker, skal ingen sige, at det kom som en overraskelse.
I Jamaica er kun 10 % af arbejdspladserne afhængige af sukkeret. Men der har vi allerede i år en enormt høj kriminalitet, 1.400 drab i en befolkning på 2 millioner indbyggere. Hvis man omregner det til tyske forhold, ville det svare til, at vi havde haft over 50.000 drab i Tyskland. Men vi har kun omkring 300. Sådan er den sociale situation dér. Hvis vi så fremprovokerer 10 % flere arbejdsløse, skal vi ikke undre os, hvis stabiliteten også går tabt i Jamaica. 
Linda McAvan,
   Fru formand, jeg ville ellers sige til kommissæren, at julen nærmer sig, og at det er tiden til at give gavmilde gaver, men jeg tror, at hun har forstået budskabet her, nemlig at et beløb på 40 millioner euro ikke er særlig gavmildt. Hvis min gruppe støtter betænkningen i morgen, er det med tungt hjerte, som ordføreren sagde, fordi vi mener, at det beløb på 80 millioner euro, som Udviklingsudvalget vedtog enstemmigt, er minimumsgrænsen. Det skal vi nu halvere til 40 millioner euro i forslaget. Det skal vi for at nå til enighed under førstebehandlingen med henblik på hurtig udbetaling.
Det er et usselt beløb og endnu mere usselt, når man sammenligner det med de 7 milliarder euro, som det lykkedes os at finde til støtte for vores egne producenter og virksomheder, der berøres af sukkerreformen. Måske ville jeg ikke have så meget imod det, hvis jeg virkelig troede på, at pengene ville komme de små landbrug til gode, men det er jeg slet ikke sikker på. Ud fra tidligere erfaringer tror jeg det faktisk ikke.
I løbet af de sidste to år har Tate [amp] Lyle Sugar modtaget 227 millioner engelske pund fra den fælles landbrugspolitiks budget. Nestlé har alene i Det Forenede Kongerige modtaget 11 millioner engelske pund og endnu mere i Belgien og Holland. Så vidt jeg har forstået, har KLM modtaget støtte, fordi selskabet har anlagt landingsbaner på tidligere landbrugsjord. Der er brug for langt mere gennemsigtighed med hensyn til, hvad støtten fra den fælles landbrugspolitiks budget går til. I øjeblikket modtager de franske landmænd kun 10 % af dette budget. I Spanien modtog 18 % af de største landbrug 76 % af bevillingerne i 2003. Vi må skrotte idéen om, at det er vores landmænd mod landmændene i udviklingslandene. Så vidt jeg kan se, er der ikke ret meget af støtten fra den fælles landbrugspolitik, der i øjeblikket når ud til de små landbrug noget som helst sted.
For at vende tilbage til de 40 millioner euro, så kan det kun være en begyndelse. Jeg er klar over, at det ikke er Deres bord, fru kommissær, men jeg mener, at De sagde, at der vil være betydeligt mere støtte til rådighed i fremtiden. Hvis vi skal lægge fattigdommen bag os, skal vi altså gøre meget mere end det i fremtiden.
Mange af de 18 protokollande er ikke blandt verdens fattigste lande, men de er heller ikke blandt de rigeste. De er faktisk ret fattige, og mange af dem har lige taget de første skridt på vejen mod udvikling. Jeg mener ikke, at vi nu skal trække tæppet væk under dem. De har brug for tid til at tilpasse sig sukkerreformen, og de har brug for penge.
Når vi taler om penge, bør vi tale om nye bevillinger fra EU-budgettet. Vi skal ikke tale om at tage penge fra udviklingsbudgettet og give dem til sukkerprotokollandene. Vi skal ikke tage fra de fattigste for at give til de lidt mindre fattige. Formanden for Kommissionen har talt meget om Robin Hood i de sidste par uger. Vi må endelig ikke spille en omvendt Robin Hood. Lad os finde nye bevillinger, så vi kan hjælpe disse lande. Vi må huske på, at vi har en sukkerreform og en bananreform. Disse lande er meget små østater og økonomier, og de har brug for vores støtte.
Jeg håber, at kommissæren vil videregive budskabet til sine kolleger. 
Jan Mulder,
   Fru formand, jeg vil allerførst gentage kommissær Kroes' kompliment til ordføreren for det fortræffelige arbejde, han har gjort. Gennem nedsættelsen af sukkerprisen i Europa vil de 18 AVS-lande faktisk få mindre indkomster. Alligevel vil den sukkerpris, som de får, være dobbelt så høj som verdensmarkedsprisen. Det, der for mig er særlig vigtigt, er, at disse ekstra penge ikke havner i nogle få handlendes lommer, men at de især bliver til gavn for de fattigste landmænd, de almindelige landmænd. Derfor er det nødvendigt, at Kommissionen af og til orienterer os om situationen.
For det andet er det ikke kun vigtigt, at de pågældende lande eksporterer sukker. Sukkerrør kan også bruges til noget andet. I Brasilien anvendes i øjeblikket omkring halvdelen af sukkerrørene til produktion af alkohol. Hvis biler kan køre på alkohol der, kan de også gøre det andre steder i troperne. Jeg synes, vi skal tilbyde disse lande så stor viden som mulig for at opnå dette. Sukkerrør kan endda bruges som kvægfoder.
Hvad angår de 40 millioner, som der allerede er talt om, tror jeg ikke, at der er mulighed for mere. Hvis der i årets løb er behov for flere penge end disse 40 millioner, skal der forelægges et tillægsbudget, hvis pengene kan komme fra andre steder. Jeg er ikke så optimistisk som kommissær Kroes, hvad angår de penge, der vil være til rådighed for støtte i udlandet i de næste finansielle overslag. Jeg kender de forslag, som Kommissionen har udarbejdet, men hvis jeg bedømmer de seneste signaler fra Rådet rigtigt, kunne det godt tænkes, at Kommissionen bliver noget skuffet på dette område. 
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf,
   Fru formand, denne betænkning viser, hvor nødvendigt det er med en kvalificeret markedsadgang for produkter fra tredjeverdenslande. Det betyder, at de også bliver betalt efter vores betingelser, så de kan udvikle deres økonomier. Den viser også, hvor katastrofal og farlig liberaliseringen med dens koloniale logik er, ifølge hvilken de tidligere kolonier skal levere billige fødevarer til os, hvorefter vi sælger industriprodukter til dem.
Denne liberalisering skaber sult og nød og koster milliarder. Den nødvendige nedskæring af mængder kunne man også have skabt administrativt og uden disse penge. Hr. Gahler, prøv at se nærmere på det, af disse milliardbeløb bliver der 10 % tilbage til sukkerroeavlerne, resten går til sukkerindustriens restruktureringsfonde. Det er en kæmpe skandale! Med disse penge kunne man have udrettet meget godt inden for udviklingsbistanden og have indledt en økonomisk udvikling i disse områders landdistrikter. 
Thomas Wise,
   Fru formand, ændringerne af sukkerordningen ødelægger med ét slag sukkerproducenternes levebrød i både medlemsstaterne og udviklingslandene. Ifølge i Det Forenede Kongerige vil de britiske sukkerroeproducenter næste sæson opleve store prisfald og muligvis nedlukninger af fabrikker.
Et af AVS-landene, St Kitts og Nevis, har allerede standset sin sukkerproduktion, og det vil langtfra være et isoleret tilfælde. Formanden for AVS-landenes sukkergruppe, Arvin Boollel, har udtalt, at vi efter EU's beslutning sandsynligvis alle sammen vil komme til at mærke virkningerne af situationen i St Kitts og Nevis. Han sagde, at vi er blevet skudt i benene og derefter bedt om at løbe et maraton. Hans land kender alt til at blive snydt af EU. Han er landbrugsminister i Mauritius, som er et af de mange udviklingslande, der er underlagt EU's skandaløse fiskeriaftaler.
I forslaget nævnes et beløb på kun 40 millioner euro. AVS-landene kalder det at skrabe bunden. Jamaicas udenrigsminister, hr. Knight, beskrev det som gnieragtigt, hvilket er en meget sigende og relevant formulering på denne tid af året. For sukkerproducenterne er det ikke nogen sød juletid, uanset om de befinder sig i East Anglia eller Østafrika. De ved alle sammen, at hvis EU og dens gniere er svaret, må det have været et dumt spørgsmål.
Alessandro Battilocchio (NI ).
   - Fru formand, kære kolleger, jeg taler på vegne af Italiens nye Socialistparti.
EU står endnu en gang i den vanskelige situation, at vi både skal overholde EU's internationale handelsforpligtelser og vedtage politikker, hvor vi fremmer udviklingen af EU's fattigste partnere og forsvarer borgernes interesser, navnlig dem, der arbejder i risikofyldte sektorer.
Jeg bifalder derfor alle de foranstaltninger, som Kommissionen har truffet for at begrænse de negative konsekvenser af sukkerimport fra producentlandene og kompensere for eventuelle tab som følge heraf.
Da jeg er medlem af Udviklingsudvalget og lydhør over for de problemer, som berører de fattigste lande, er jeg enig i forslaget om, at der i reformen skal tages højde for yderligere støtte til de 18 AVS-lande, som har undertegnet protokollen. Det er nemlig yderst vigtigt, at vi hjælper vores partnere i overgangsperioden, så de får mulighed for at frigøre sig fra den økonomiske afhængighed af et enkelt produkt. Denne afhængighed gør økonomien i hele lande yderst sårbar, ikke bare over for markedssvingningerne, men også over for de naturkatastrofer, som stadig oftere rammer regionerne i Vestindien og Stillehavet.
Jeg er ligeledes enig i forslaget fra ordføreren - som jeg gerne vil takke - om at fremme sektorens omstilling til nonfoodprodukter såsom bioethanol. Også her er det vigtigt, at vi sikrer disse forslags konsekvens ved hjælp af en tilstrækkelig finansieringsramme. 
Proinsias De Rossa (PSE ).
   - Fru formand, måske vil hr. Wise støtte et ændringsforslag om at flytte 40 millioner euro fra støttepakken til britiske landmænd til AVS-landene for at nå op på de 80 millioner euro, vi efterlyser i denne betænkning.
Reformen af sukkerordningen har givet anledning til betydelig uro i en række medlemsstater, herunder mit eget land, Irland, men de er blevet spist af med flere milliarder euro. Uanset hvor forstyrrende reformen kan være for sukkerindustrien i EU, kan effekten være katastrofal for AVS-landene og deres befolkninger, som allerede er fattige og lever på et eksistensminimum.
Som så mange andre i Parlamentet er jeg stærkt bekymret over, at det finansielle referencebeløb på 40 millioner euro, som Kommissionen har øremærket for 2006, er helt utilstrækkeligt. Fru kommissær, løftet om mere i 2007 er ikke andet end et løfte. Det har ingen gennemslagskraft, hverken i Parlamentet eller andre steder, i lyset af den aktuelle uro omkring de finansielle overslag. Vi må ikke give med den ene hånd, mens vi tager med den anden. De penge, vi finder til AVS-landene, skal være nye bevillinger, som straks bør stilles til rådighed som supplement. Vores erklæringer om at lægge fattigdommen bag os må og skal understøttes af handlinger og kolde kontanter.
Margrete Auken (Verts/ALE ).
   - Fru formand, der er tre punkter, jeg gerne vil fremhæve her. For det første er sukkerreformen reelt alt for svag. Den afvikler langtfra de skandaløse skævheder, der er i forholdet mellem EU og de sukkerproducerende lande. For det andet bør kompensationen til AVS-landenes sukkerbønder være på samme niveau, som for EU's sukkerproducenter i industrien. Det burde reformens økonomiske overskud sagtens kunne betale. For det tredje er det helt bagvendt, at vi vil løse udfordringen i forbindelse med sukkerreformen ved at lade ulandene producere bioethanol. Det afhængighedsforhold, AVS-landene står i i forhold til Europa, vil sandsynligvis bare blive forværret, hvis de nu bindes ind i en produktion af mad til vore biler i stedet for mad til mennesker. Følgerne for den globale fødevareproduktion kan blive helt katastrofal med en sådan strategi. 
Bastiaan Belder (IND/DEM ).
   - Fru formand, reformen af EU's sukkerordning er forbundet med ledsageforanstaltninger. Med rette, for nedsættelsen af garantiprisen rammer ikke blot vores sukkersektor, men også sukkereksportørerne i AVS-landene. Det er vigtigt, at støtten fra EU bidrager væsentligt til, at sektoren i AVS-landene får en større konkurrenceevne, navnlig gennem større effektivitet og større produktvariation. Disse lande behøver nemlig ikke længere være så afhængige af deres sukkerproduktion om ni år.
Det er desuden vigtigt, at AVS-landene ligesom den europæiske sukkersektor bliver så konkurrencedygtige, at de på længere sigt uden EU's garantipris kan klare konkurrencen fra eksportører fra tredjelande såsom Brasilien. Dette er den omlægning, som betyder, at EU's sukkerpolitik kan og skal støtte AVS-landene og den europæiske sukkersektor. De midler, der er nødvendige til dette, skal komme fra kapitel 4 og 1 i det europæiske budget. Det drejer sig jo om udvikling og landbrug. 
Neelie Kroes,
   Fru formand, budskabet fra næsten alle parlamentsmedlemmerne er klart og tydeligt og fornuftigt. Jeg er glad for det konstruktive og meget positive engagement fra næsten Dem alle sammen. Jeg kan forsikre Dem for, at Kommissionen hilser Deres ordførers ændringsforslag velkommen.
Når det er sagt, har jeg et par kommentarer til Deres bemærkninger. For det første ønsker hr. Mulder at blive holdt orienteret om hele projektet. Det er jeg sikker på, at Kommissionen kan imødekomme. Han ser meget negativt på, hvordan tingene vil udvikle sig i de kommende dage. Lad os håbe, at det går godt. Udsigterne for de finansielle overslag er under alle omstændigheder positive.
Fru McAvans bemærkninger var meget inspirerende. Jeg vil dog lige rette hende på et enkelt punkt, nemlig KLM. Jeg kender vist KLM bedre, end hun gør. Selv hvis der var givet tilskud til en landingsbane, ville det aldrig være blevet givet til luftfartsselskabet, men til lufthavnen. Jeg ved ikke, hvordan det forholder sig, men jeg ville lige nævne det.
De har næsten alle kommenteret beløbet på 40 millioner euro for 2006. Nogle af Dem var mere entusiastiske end andre med hensyn til dette beløb. Det er dog det beløb, der er til rådighed. Hvad vil der ske efter 2006? Så begynder det egentlige arbejde, for så skal vi opfylde vores løfter til de pågældende lande.
Jeg kan forsikre Dem for, at i det øjeblik der opnås enighed om de finansielle overslag, vil Kommissionen bevilge et yderligere beløb på 190 millioner euro i tillæg til det eksisterende udviklingsbudget. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag.
Hélène Goudin (IND/DEM ).
   - Junilisten hilser reformen af EU's sukkersektor velkommen og mener, at det er positivt, at også denne sektor tilpasses til markedet. Dette burde være sket tidligere. Vi er kritiske over for EU's eksportbidrag til de nationale sukkerproducenter og er positive over for, at sukkerhandelen kommer til at foregå under mere retfærdige forhold i fremtiden.
Uden at gå ind i budgettets detaljer vil jeg understrege, at omfattende økonomisk støtte alene ikke vil løse de problemer, som reformen af sukkersektoren kan medføre for AVS-landene. Økonomisk støtte garanterer ikke en omstilling og en omstrukturering af AVS-landenes sukkersektorer og -industrier på længere sigt.
Jeg efterlyser desuden tydeligere strategier og prioriteter for, hvad de økonomiske ressourcer specifikt skal anvendes til. Ellers er der en betydelig risiko for, at vi kun tilbyder AVS-landene en form af kunstig åndedræt, og at EU-støtten ikke har den tilsigtede virkning. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Miloš Koterec for Regionaludviklingsudvalget om den direkte statsstøttes rolle som redskab for regionaludvikling (2004/2255(INI)) (A6-0364/2005). 
Miloš Koterec (PSE ),
   Tildeling af statsstøtte er et spørgsmål, som der længe har været fokus på i EU, fordi forskellige modeller og ressourcer i de forskellige medlemsstater har ført til unfair konkurrence, som favoriserer nogle virksomheder og forvrider den økonomiske udvikling på tværs af regioner og sågar stater i EU. Ukoordineret statsstøtte har også forvredet Fællesskabets grundlæggende mål inden for samhørigheden. Derfor er det kun naturligt, at EU begynder at regulere statsstøtten, og at EU's organer i stigende grad arbejder for på grundlag af disse erfaringer at udvikle en fælles model på dette område.
Da lejligheden bød sig til at udarbejde en betænkning for Europa-Parlamentet om Kommissionens udkast til retningslinjer for statsstøtte som et instrument til regionaludvikling, så jeg det som en invitation til at bidrage til at forbedre den måde, som Fællesskabet fungerer på på dette område. Det er et område, som tiltrækker sig bred opmærksomhed, ikke kun på grund af de store kontante indsprøjtninger til private virksomheder, men også fordi skatteydernes penge efter manges opfattelse bliver brugt til private formål, om end der er en klar offentlig interesse.
Den lange forhandlingsproces mellem Kommissionen, Rådet, Parlamentet og andre interesserede parter, som tog et år trods emnets beskedne rækkevidde, bekræftede, at det er en meget kompleks affære at forsøge at afbalancere lovgivningen på dette område. I juli i år fremlagde Kommissionen det reviderede forslag, som er grundlaget for min betænkning, og som i sig selv er baseret på det andet uformelle udkast og på de tidligere nævnte forhandlinger. Jeg er meget positiv over for Kommissionens beslutning om at følge en linje, hvor der gives mindre og mere målrettet statsstøtte i overensstemmelse med Det Europæiske Råds konklusioner fra Barcelona og Göteborg om reduktioner i statsstøtten og fokusering på områder af fælles interesse, inklusive økonomisk og social samhørighed.
Idet jeg også tager højde for målsætningerne i Lissabon-strategien, har jeg konkluderet, at Kommissionen ønsker at give klar støtte til gennemførelsen af samhørighedsmålene. Det siger jeg, fordi jeg er overbevist om, at statsstøtte og støtteprogrammer gennem strukturfondene er to instrumenter, som kompletterer hinanden i EU's bestræbelser for at opnå samhørighed. Derfor mener jeg også, det er så vigtigt at støtte Kommissionens forslag om statsstøtte under konvergensprocessen med EU-standarder primært til regioner i de nye medlemsstater. Det er fantastisk at tro, at statsstøtte kan reguleres ordentligt til gavn for en fair økonomisk konkurrence uden at tage fuld højde for alle samhørighedsaspekter.
I mit oprindelige udkast til betænkningen forsøgte jeg at understrege denne model sammen med behovet for en ligelig fordeling af statsstøtte i hele EU. Jeg understregede også, at vi ikke må forsømme nogen region eller underregion, hvor der er behov for statsstøtte for at opnå samhørighed. Jeg ville støtte de forslag, der ville gøre Kommissionens retningslinjer for regionalstøtte til et virkeligt redskab til at støtte den regionale udvikling. Under godkendelsesprocessen modtog jeg med glæde alle ændringsforslag, som var i overensstemmelse med disse mål, og derfor støttede jeg idéen om at medtage statistiske regioner i kategorien under artikel 87, stk. 3, litra a), for tildeling af relevant statsstøtte til alle regioner med naturlige handicaps eller ulemper, som betyder, at de ikke kan sætte udvikling i gang, eller regioner, som af forskellige grunde er havnet i gruppen af fattige områder, samt forslag, der begrænsede den destruktive flytning af virksomheder, der modtager statsstøtte, og andre. Jeg tilføjede også med glæde forslag, som krævede, at kriterierne for at afgøre berettigelsen til statsstøtte for individuelle regioner og firmaer skulle defineres så præcist som muligt, og jeg forventer, at Kommissionen vil foretage en grundig vurdering af de negative konsekvenser af uberettiget støtte og drage passende konklusioner.
I min betænkning støttede jeg fuldt ud idéen om at tage højde for regionale faktorer i de horisontale retningslinjer for at yde statsstøtte. Det vil imidlertid ikke være muligt effektivt at gennemføre alle Kommissionens velmente forslag til retningslinjerne for regionalstøtte eller de tilhørende anbefalinger fra Europa-Parlamentet, medmindre procedurerne bliver forenklet, hvilket Kommissionen i vidt omfang også har foreslået. Gennemførelsen vil også kræve total gennemsigtighed i den ydede statsstøtte både på nationalt og europæisk niveau med integration af statsstøtte til regionaludvikling i den nationale referenceramme. Anbefalingerne om at integrere regionalt selvstyre i processen med at fordele statsstøtte, offentliggørelse af alle tilfælde af statsstøtte på internettet og offentlig adgang til vurderingerne af gennemførelsen af statsstøtteinstrumenter til regionaludvikling udført af Kommissionen vil helt sikkert bidrage til dette.
Fru formand, jeg må sige, at den endelige tekst i min betænkning afviger en del fra mine forventninger. Sammen med mange andre medlemmer, som deltog i udarbejdelsen af den endelige tekst, måtte jeg renoncere på mine planer om en objektiv vurdering af Kommissionens forslag. Nogle af anbefalingerne er muligvis mere vidtgående end den referenceramme, som er defineret i Kommissionens principper, men jeg har tillid til, at Kommissionen vil undersøge alle Parlamentets velmente anbefalinger.
Hr. formand, fru formand, fru kommissær, ærede medlemmer, de regioner, som er ramt af fattigdom og manglende udvikling, ser frem til de retningslinjer, vi foreslår, i håbet om at de vil bidrage effektivt til deres udvikling. Kun hvis det sker, vil de sammen med os, der arbejder for fremskridt for hele EU, kunne sige, at fællesskabsinstrumenter er det rette middel til at sikre velfærden for alle EU's borgere. 
Neelie Kroes,
   Fru formand, revideringen af reglerne vedrørende regionalstøtte er et led i den generelle reform af statsstøttepolitikken, som ordføreren sagde. Det overordnede formål er at tilpasse reglerne for statsstøtte til den nye tilgang til strukturfondene i 2007-2013 samt at udmønte Det Europæiske Råds konklusioner i praksis. Konklusionerne efterlyser mindre og mere målrettet statsstøtte. Reformen af regional statsstøtte indebærer streng kontrol med forvridende statsstøtte ved at begrænse investeringstøtten for store virksomheder til de regioner, der har mest behov for det, navnlig i forbindelse med meget store investeringsprojekter. Reformen giver endvidere medlemsstaterne tilstrækkelig fleksibilitet til at udforme statsstøtten med henblik på at opfylde Lissabon-strategiens mål og målsætninger.
Den yderligere fleksibilitet er blot et af de elementer, der blev indført i pakken efter høring, herunder mine drøftelser med Regionsudviklingsudvalget. Vores tilgang er i overensstemmelse med handlingsplanen for statsstøtte, som anerkender, at der er behov for at give mulighed for regionalstøtte for at fremme samhørighed og konvergens, men understreger, at støtten skal målrettes mod de regioner, der har mest behov for den.
Lad mig igen understrege, hvor vigtigt koncentrationsprincippet er. Hvis støttes spredes for tyndt over for store områder, gør den simpelthen ingen gavn for de regioner, der har mest behov for den. Vi giver også mulighed for yderligere begrænset dækning, som stilles til rådighed for de berørte medlemsstater. Vi forventer selvfølgelig, at medlemsstaterne vil målrette støtten mod de områder, der har mest behov for den, på nationalt plan, og det er dem, der skal identificere disse områder.
Når jeg læser betænkningen, synes jeg, at vi bliver anmodet om at sprede denne form for støtte for meget. Antagelsen synes at være, at områder, som ikke er berettiget til regionalstøtte, heller ikke er berettiget til nogen anden form for statsstøtte. Det vil jeg gerne korrigere. Ifølge den seneste resultattavle for statsstøtte udgør den slags støtte, vi drøfter her i dag - regionalstøtten - under 20 % af al den statsstøtte, der bevilges i EU, når landbrugs-, fiskeri- og transportsektoren ikke medregnes. De regioner, der ikke er berettiget til regionalstøtte, vil fortsat modtage andre former for støtte via de horisontale støtteforanstaltninger under handlingsplanen om statsstøtte, nemlig støtte til små og mellemstore virksomheder, forskning og udvikling, innovation, erhvervsuddannelse, beskæftigelse og risikokapital. Jeg mener, at vi efter en meget omfattende høringsproces er på vej mod et globalt kompromis, der bør imødegå de berettigede bekymringer hos det store flertal af medlemsstater.
Der er ikke noget kompromis, der er perfekt, og det er altid muligt at ændre teksten i begrænset omfang. Jeg vil dog studere Deres forslag omhyggeligt, før jeg forelægger pakken til vedtagelse i kollegiet i næste uge. Den overordnede balance, der er opnået i retningslinjerne, kan dog ikke ændres væsentligt, ellers kunne vi risikere at irritere det store flertal af medlemsstater, som bifalder og støtter vores tekst, og som i så fald måske ville sætte spørgsmålstegn ved hele øvelsen.
Rolf Berend,
   Fru formand, fru kommissær, kære kolleger, statsstøtte til virksomheder er en af de faktorer, der påvirker virksomheders beslutninger om at investere i et bestemt område og dermed også bidrager til den økonomiske vækst og til at skabe arbejdspladser i det pågældende område. Det er forståeligt, at denne støtte især finder anvendelse i de mest trængende områder i EU, eftersom den ligesom strukturfondene bidrager til at mindske de regionale uligheder, og derfor skal den også primært anvendes i konvergensregioner i henhold til artikel 87, stk. 3, litra a). 
Samme ordning må imidlertid også gælde for regioner, som er underlagt den statistiske effekt, som det blev krævet allerede i den tredje beretning om den økonomiske og sociale samhørighed, og det bør gælde frem til udløbet af planlægningsperioden i 2013. Pligten til at opretholde investeringer i de pågældende regioner skal gælde i mindst - jeg understreger, mindst - fem år efter foranstaltningens afslutning. Syv år ville have været bedre, fem år er minimum i denne henseende for så vidt muligt at udelukke investerings-. Denne femårsfrist skal gennemføres både over for store virksomheder og små og mellemstore virksomheder for at undgå, at statsstøtte begunstiger flytning af arbejdspladser til et andet område i EU og finansierer afskedigelser i væsentligt omfang samt nedlæggelse af virksomheder. Ja, en sådan støtte kan være et værdifuldt bidrag til at skabe vækst og arbejdspladser, hvis den bliver anvendt rigtigt og kontrolleret og analyseret. 
Constanze Angela Krehl,
   Fru formand, jeg vil blot tage to stikord op fra dette komplekse og meget følsomme spørgsmål. For det første stikordet virksomhedsflytninger. Naturligvis er der ingen i EU, der ønsker, at virksomheder flytter bare for at få støtte. Men der har allerede været investeringer i alle medlemsstater, hvor regionerne var glade for at kunne udbetale statsstøtte, som blev støttet af EU. Her har vi brug for klare og gennemsigtige ordninger, som samtidig er fair og solidariske. Det kræver betænkningen, og jeg håber, at Kommissionen vil bidrage til det.
Det andet punkt er de regioner, som rammes af den statistiske effekt, som hr. Berend allerede var inde på. Jeg forstår ikke, hvorfor kommissær Hübner altid har støttet os i vores beslutning, som der var stort flertal bag, om, at de regioner, som rammes af den statistiske effekt, i hele perioden frem til 2013 skulle behandles som mål 1-regioner, og fru Kroes så foreslår en helt anden idé og vil splitte det op i to dele. Jeg håber, at Kommissionen vil indse, at Parlamentet af og til har gode idéer og dermed har ret i at støtte de regioner, som rammes af den statistiske effekt. 
Marian Harkin,
   Fru formand, jeg vil gerne takke ordføreren for hans arbejde med denne betænkning. Jeg blev lidt skuffet over at høre kommissæren sige, at der kun kunne blive tale om mindre ændringer. Det glædede mig i høj grad, at vores udvalg støttede de ændringsforslag, der ville bevare status i henhold til artikel 87, stk. 3, litra a), for regioner, der er ramt af den statistiske effekt, i hele programmeringsperioden. Jeg gik også helt ind for opfordringen til, at regioner i økonomisk udvikling skal være berettiget til maksimumsstøtte med overgangsordninger for disse regioner.
Hvad angår min egen region, BMW-regionen i Irland, vil dette bidrage til at sikre, at støtteniveauet ikke falder pludseligt, men ændres gradvis, så det ikke er et alt for stort chok for systemet. Desuden bifalder jeg forslaget om at indføre et sikkerhedsnet med henblik på at sikre, at det ikke er nogen medlemsstater, der mister mere end 50 % af den dækkede befolkning i perioden 2000-2006, for det vil give medlemsstaterne tilstrækkelig fleksibilitet til at gribe ind i visse områder, hvor det er nødvendigt.
Jeg vil kort berøre et andet forhold inden for statsstøtte, som ikke omhandles i betænkningen, men som ikke desto mindre er kritisk. Undertiden hindrer statsstøttereglerne EU-regioner i at konkurrere med regioner og stater uden for EU om mobile investeringsprojekter. Kommissæren nævnte Lissabon, og for at opfylde målsætningerne om flere og bedre job skal EU's regioner være konkurrencedygtige inden for EU, men også lige så konkurrencedygtige over for resten af verden. Vi lever ikke i et vakuum, og vi skal vende blikket udad såvel som indad. Det bør være muligt for EU at skabe et system, hvor medlemsstater og regioner kan konkurrere med lande uden for EU om mobile projekter, og hvor det samtidig sikres, at medlemsstaterne ikke overbyder hinanden.
I den forbindelse mener jeg, at vi har brug for en vurdering af, hvordan statsstøtten påvirker bestemmelsen af, hvorvidt et projekt kan placeres i EU med statsstøtte eller uden for EU uden statsstøtte.
Alyn Smith,
   Fru formand, mit ene minut giver mig ikke megen tid til perspektiv eller spidsfindigheder vedrørende denne kringlede betænkning, men jeg må dog sige, at jeg håber, at mine kolleger i morgen vil benytte lejligheden til at afklare lettere beklagelig inkonsekvens og unøjagtigheder, som har sneget sig ind i betænkningen. Hvis vi ikke benytter lejligheden i morgen, er jeg bange for, at min gruppe ikke kan støtte betænkningen.
De vigtigste punkter for os er sikkerhedsnettet, dvs. den periode, hvor investeringen skal bevares i regionen, og -kriterierne. Selv om der er sket velkomne fremskridt med hensyn til regioner, der er ramt af den statistiske effekt, mener vi, at vi kunne have gjort det bedre på dette område. Jeg opfordrer indtrængende mine kolleger til at støtte vores ændringsforslag, som indebærer afklaring, hvilket denne betænkning har så hårdt brug for.
Jeg deler fru Harkins skuffelse over vores kommissærs tale her i aften. Fru kommissær, jeg opfordrer Dem indtrængende til at lytte godt og grundigt til Parlamentet, som efter min mening har gjort et stykke produktivt arbejde i denne sag. Jeg håer, vi kan fortsætte på den måde.
Pedro Guerreiro,
   Vi glæder os over det kompromis, der er opnået, og håber, at det ikke ændres, så de regioner, der er ramt af den såkaldte statistiske effekt, bevarer den samme status som de regioner, der er omfattet af konvergensmålet, som det også foreslås for regionerne i EU's yderste periferi.
Som det fastslås i betænkningen, supplerer samhørigheds- og statsstøttepolitikken hinanden. Statsstøtte er et vigtigt redskab for staterne til at fremme deres regionaludvikling og reel konvergens mellem EU's forskellige lande. Statsstøtte er en vigtig løftestang til at fremme offentlige investeringer og bæredygtig økonomisk udvikling og især til at sikre offentlige tjenesteydelser i de mindre begunstigede regioner. Offentlige tjenesteydelser af høj kvalitet er i øvrigt af afgørende betydning for målet om social, økonomisk og regional samhørighed.
Den enkelte stat skal selv definere sin offentlige sektor og sine offentlige tjenesteydelser, og hvordan der skal finansieres og organiseres, hvorfor de under ingen omstændigheder bør omfattes af bestemmelser om statsstøtte.
Medlemsstaterne skal i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet også kunne benytte dette redskab til målrettet at imødekomme de udviklingsbehov, som deres mindre begunstigede regioner har. Den internationale konkurrence sætter de mindre begunstigede regioner under et stadig større pres. Den fører til lukning og udflytning af virksomheder og stigende arbejdsløshed, hvilket har alvorlige følger for mange regioners udvikling, ikke mindst i lande som Portugal. Vi påpeger derfor nok en gang, at medlemsstaterne ved hjælp af statsstøtte eller andre indsatsmidler har pligt til at gribe ind over for disse forhold, og at EU her skal spille sin rolle.
Vi mener derudover, at det er klart utilstrækkeligt, at der kun er pligt til at fortsætte investeringer i regionerne i højst fem år, og at denne periode derfor bør forlænges. Det er nødvendigt at sikre, at statsstøtten ikke fremmer hel eller delvis virksomhedsudflytning inden for eller uden for EU. Vi går ind for, at statsstøtte til virksomheder skal indebære en langtidsforpligtelse om fortsatte investeringer, et vist antal arbejdspladser og sikring af arbejdstagernes rettigheder, og at denne støtte skal kunne kræves tilbagebetalt, hvis der ikke leves op til forpligtelserne.
Endelig mener vi, at regionernes relative velstandsgrad og dermed, om de er berettigede til støtte, bør baseres på BNP pr. indbygger. Hvis der skal indføres nye indikatorer, finder vi, at befolkningens uddannelsesniveau er relevant. Det er nogle af de forslag, som vi stiller. 
Graham Booth,
   Fru formand, det er meget fristende at tilbyde alle de fattige regioner i Europa en masse støtte, men vi bør huske på, at Vesttyskland allerede har brugt ca. 900 milliarder euro på at skabe nogenlunde lige vilkår for sin forholdsvis lille nabo Østtyskland. Det bør få de store alarmklokker til at ringe, men vi vender det døve øre til. De otte østeuropæiske lande, som allerede er blevet medlemmer af EU, plus Bulgarien og Rumænien, er blevet lovet 139 milliarder euro af strukturfondenes samlede budget på 336 milliarder euro i perioden 2007-2013.
På en udstilling, som det nederlandske formandskab iværksatte i december sidste år, fremgik det, at 10 andre forarmede lande vil være medlemmer af EU i 2022. På grundlag af Tysklands erfaringer forudses det, at omkostningerne vil være astronomiske, og at det kun kan lykkes, hvis de tre store medlemsstater -Tyskland, Storbritannien og Frankrig - er parate til at ruinere sig selv undervejs. Det er på tide, at vi skrinlægger hele denne tossede idé og hjælper de fattigere lande med at skabe muligheder for øget handel, turisme osv.
Jeg tror gerne, at Tony Blair vil ruinere Storbritannien i sin higen efter popularitet i Europa, men jeg kan ikke forestille mig, at hr. Chirac vil gøre det samme i Frankrig.
Mieczyslaw Edmund Janowski,
    Fru formand, fru kommissær, mine damer og herrer, når vi diskuterer statsstøttens rolle som redskab i regionaludviklingen, må vi ikke glemme, at denne støtte altid kommer fra skatteydernes lommer på den ene eller anden måde. Den bør derfor fordeles på grundlag af klare og gennemsigtige kriterier og målrettes til områder, hvor den virkelig vil give de ønskede resultater. Hvis man følger disse principper, vil statsstøtte hjælpe individuelle EU-regioner til en hurtigere udvikling.
Derfor vil jeg gerne benytte denne lejlighed til at bede Kommissionen om at fremlægge en årlig beretning om størrelsen af den statsstøtte, som hver enkelt medlemsstat yder. Når alt kommer til alt, er denne form for støtte et klokkeklart tilfælde af indgriben i det frie marked. Det siger sig selv, at denne indgriben i mange tilfælde er uberettiget, men den er i hvert fald ikke berettiget, når den bliver brugt til at støtte ineffektive virksomheder. Det bør vi huske på i lyset af den voksende interesse for at bruge offentlig-private partnerskaber til at gennemføre en vifte af investeringer i infrastruktur. Selv om denne interesse i øvrigt er legitim, så indebærer disse partnerskaber en stor fristelse til alle former for misbrug, som vi kun kan håbe på vil blive modstået.
I henhold til mine informationer blev der sidste år brugt omkring 62 milliarder euro på statsstøtte i EU som helhed. Heraf blev 17,2 milliarder euro brugt i Tyskland, 8,9 milliarder i Frankrig, 7 milliarder i Italien og kun 2,9 milliarder i Polen. Jeg tvivler på, om disse penge er blevet brugt helt rationelt. Der er ikke nok former for støtte til horisontale investeringer, som bl.a. omfatter støtte til små og mellemstore virksomheder, miljøforanstaltninger, udvikling af forskning og stimulering af innovation. Det var kommissæren selv inde på for et øjeblik siden. Det bør være det primære fokus for statsstøtte, for kun ved at prioritere sådanne mål vil den bidrage til den virkelige udvikling af enkelte regioner. Sektorer eller store virksomheder, som klarer sig dårligt, bør kun modtage offentlige midler midlertidigt, og kun hvis disse midler virkelig bliver brugt til at restrukturere aktiviteter og øge virksomhedens indtjening. Hvis det ikke er tilfældet, vil de offentlige midler simpelthen gå til spilde.
Statsstøtte, som direkte eller indirekte støtter regional udvikling, bør fremme geografisk, social og økonomisk samhørighed. Den bør anvendes som et enestående instrument til at gennemføre en udligningspolitik, som ville være et udtryk for solidaritet mellem medlemsstaterne og inden for Fællesskabet som helhed. I denne forbindelse mener jeg, at den polske regerings initiativ med at iværksætte et program for det østlige Polen er yderst fornuftigt. Det østlige Polen omfatter regioner, som har det laveste BNP pr. person i EU, bl.a. Karpaterne, Lubelszczyzna og Podlasie.
Byområder fungerer som metropoler for lokale regioner og fortjener særlig opmærksomhed. De nylige begivenheder i franske byer er et bevis for, at konsekvenserne af social udstødelse kan være virkelig dramatiske. Vi bør heller ikke glemme de regioner, som lider under stor arbejdsløshed, en situation, som ofte gives videre fra den ene generation til den næste.
Landdistrikterne er et andet centralt handlingsområde, fordi man her ser et stigende antal økonomiske, sociale og demografiske problemer. Efter min mening er det afgørende, at der kommer en klar definition af "støtteberettigede udgifter", så medlemsstaterne kan træffe endelige afgørelser.
Jeg vil gerne slutte med at udtrykke min støtte til den fremsatte betænkning om de finansielle overslag for 2007-2013, forudsat at de supplerende ændringer til den bliver vedtaget. 
Jana Bobošíková (NI ).
   - Fru formand, det glæder mig at se, at de nye regler om statsstøtte ikke længere indeholder den bevidste og skammelige underminering af virksomhederne i Den Tjekkiske Republiks grænseområder, som Tyskland forsøgte at prakke Kommissionen på. I det oprindelige forslag blev forskellen i støtte ikke beregnet på basis af BNP-niveauer, men kun på grundlag af, om to forskellige regioner havde statsgrænser. Denne yderst diskriminerende og usammenhængende regel er efter pres fra medlemsstater blevet udskiftet med en anden regel, som man i det mindste kan sige er sammenhængende. Statsgrænser mellem regioner spiller ikke længere nogen rolle. Problemet blev angiveligt løst ved at medtage regioner, som rammes af den statistiske effekt af udvidelsen. Denne tekniske terminologi er imidlertid yderst misvisende, fordi den dækker over enorme forskelle i de enkelte regioners udviklingsniveau. I Algarve-regionen i Portugal f.eks. eller Lüneburg-regionen i Tyskland ligger BNP på over 80 % af EU-gennemsnittet, mens tallet i den sydvestlige del af Den Tjekkiske Republik kun ligger på 60,5 % af EU-gennemsnittet. Alligevel vil alle disse regioner være berettiget til praktisk talt samme støtteniveau, hvilket hverken er gavnligt eller retfærdigt, og det er bestemt ikke i overensstemmelse med idéen om solidaritet. De nye regler om national regionalstøtte skulle også styrke EU's konkurrenceevne og den økonomiske vækst, og det har Kommissionen langtfra opnået. De tidligere støtteregler, som stort set fungerede, er blevet kraftigt udvandet. Jeg er ikke i tvivl om, at de nye regler hverken vil føre til økonomisk vækst eller nye arbejdspladser. 
Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE ).
   - Fru formand, jeg tror, man i Parlamentet forstår, at Kommissionen vil have mindre, men mere målrettet, statsstøtte med tydelig vægt på EU's fattigste regioner. Der bør dog også være en grænse for disse begrænsninger af statsstøtten. En større, samtidig nedskæring af de midler, som regionerne modtager dels gennem strukturfondene dels gennem statsstøtte risikerer at have katastrofale følger for deres egentlige udvikling. Et eksempel på dette er, som det blev bemærket, helt klart de regioner, der bliver ofre for statistikken og dels oplever, at støtten fra strukturfondene begrænses på grund af udvidelsen, dels hører Kommissionen sige: "I kan måske få statsstøtte frem til 2009, men derefter er der problemer". Det er uretfærdigt! Det er blevet påpeget gentagne gange af Parlamentet og i Koterec-betænkningen. Det er tredje gang, man gør opmærksom på det, og nu er Kommissionen nødt til at tage sig af det.
Man er også nødt til at tage fat på problemet med øerne, især med hensyn til de ekstra transportomkostninger for øområderne. Jeg har eksempler fra Grækenland, der viser, at transportomkostningerne på øerne er tre gange så store som priserne for de samme afstande på fastlandet. Som en sidste bemærkning vil jeg sige, at vi må være opmærksomme på risikoen for virksomhedsflytning. Det bør gøres klart både fra vores og fra Kommissionens side, at de virksomheder, der modtager statstilskud, skal blive mindst fem år på det sted, hvor de har modtaget deres tilskud. 
Jean Marie Beaupuy (ALDE ).
   - Fru formand, fru kommissær, i lyset af hr. Hatzidakis' forslag vil jeg tillade mig at bruge et velkendt udtryk, som De måske husker: "Frygt ikke".
Frygt ikke, fru kommissær. Tror De, at der i disse økonomisk vanskelige tider er regeringer, som har tilstrækkelige ressourcer til at fordele midler gavmildt blandt alle regionerne? Tror De, at der er regeringer, som er skøre nok til at tildele penge til regioner vel vidende, at deres investeringer vil blive formøblet i løbet af de næste par år?
Frygt ikke, fru kommissær. Som De sagde for et øjeblik siden, udgør disse beløb mindre end 20 % af statsstøtten. Frygt ikke, fru kommissær. De erklærede personligt i begyndelsen af Deres indlæg, at der ville blive gennemført strenge kontroller, og hr. Koterec, som jeg ønsker tillykke med hans fine arbejde, understregede, at der var indikatorer som f.eks. arbejdsløshedsniveau og så videre.
De kan være forvisset om, fru kommissær, at hvis sikkerhedsnettet forhøjes til 25 %, så vil medlemsstaterne gøre god brug af de indikatorer, De har fastsat, til gavn for Europa og vores medborgere. 
Bairbre de Brún (GUE/NGL ).
Fru formand, jeg vil gerne takke hr. Koterec for hans arbejde, og jeg anbefaler denne betænkning over for kommissæren.
Statsstøtte er i overenstemmelse med strukturfondspolitikkerne og kan bidrage til social og økonomisk samhørighed. Øget fleksibilitet er vigtigt i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet for at give mulighed for en passende imødekommelse af specifikke behov i individuelle, mindre begunstigede regioners udvikling.
Jeg bifalder især betænkningens påstand om, at de regioner, der er påvirket af en naturlig effekt, og de økonomiske vækstregioner bør være berettiget til en mere fleksibel statsstøtteordning i fremtiden. Det er især vigtigt at sikre, at sådanne regioner kan få maksimumsstøtte i en periode og fastholde deres positive økonomiske udviklingskurs efter 2006, og at ingen områder tabes på gulvet, efterhånden som økonomien udvikler sig i positiv retning.
Jeg vil også gerne understrege, som andre også har gjort, at der er behov for, at virksomhederne bliver i den region, for hvilken de har modtaget støtten.
Formanden.
   - Jeg vil blot minde Dem om, at fru de Brún undertiden begynder og slutter sine taler på irsk, som vi endnu ikke har nogen tolkning af. Det ved hun godt, og det ved vi godt.
Peter Baco (NI ).
   - Klokken er fem minutter i 12, både i bogstavelig og overført betydning. Et centralt aspekt i debatten om direkte statsstøtte som et redskab for regional udvikling er truslen om at anvende det britiske forslag om at skære i støtten til nye medlemsstater fra EU's strukturfonde i perioden 2007-2013. Hvis støtten skæres ned, vil det øge risikoen for fiasko med hensyn til formålet med statsstøtte i de nye medlemsstater, for i mange tilfælde har disse stater simpelthen ikke egne midler til disse formål. Hvis de havde det, ville vores tilgang til statsstøtte, problemerne i de mindre udviklede regioner og spørgsmålet om samhørighed være en helt anden.
Desuden mangler der ordentlige analyser og dokumenterede undersøgelser af konsekvenserne af de forslag, der er under overvejelse. Mine damer og herrer, beslutningsforslaget fra Regionaludviklingsudvalget og ordføreren, hr. Koterec, er godt, men det vil kun give mening, hvis støtteniveauet for nye medlemsstater forbliver uændret. 
Jan Olbrycht (PPE-DE ).
   -  Fru formand, debatten i dag handler ikke direkte om solidaritet i Europa, samhørighedspolitikken eller fordelingen af EU-midler. I virkeligheden ligger den imidlertid ikke ret langt fra debatter om solidaritetsprincippet eller de faktorer, som driver den økonomiske udvikling, særligt de faktorer, som fremmer eller hindrer eksistensen af fungerende økonomier i medlemsstaterne.
Beslutninger om statsstøtte tildelt på regionalt niveau hører fuldstændigt under Kommissionens kompetence. Samtidig kan Parlamentet imidlertid ikke blot passivt betragte udviklingen på dette område, eftersom det arbejder aktivt med en lovgivningspakke om samhørighedspolitikken. Derfor bør man især fremhæve et punkt i betænkningen, nemlig at vi forventer, at Kommissionen udsætter sin vedtagelse af en holdning, indtil der er opnået enighed om de finansielle overslag, og indtil budgettet for samhørighedspolitikken er vedtaget.
Bestemmelser om niveauet for statsstøtte bør, hvis de bliver formuleret korrekt, øge virkningen af strukturelle interventioner og ikke indskrænke den økonomiske frihed, og hermed mener jeg også forretningsaktiviteter. Statsstøtte bør ikke blive et alternativt middel til kunstigt at forbyde f.eks. flytning af virksomheder.
Økonomiske aktiviteter i medlemsstaterne bør også målrettes mod at skabe et miljø, som fremmer investeringer i EU, og mod at etablere favorable vilkår, så virksomhederne kan planlægge, i stedet for at pålægge dem kunstige forbud, som ødelægger relationerne mellem EU's medlemsstater. Det er også helt afgørende, at de regionale og lokale myndigheder bliver inddraget ved fastsættelsen af kriterierne for at identificere de regioner, der kan modtage støtte. 
Alfonso Andria (ALDE ).
   - Fru formand, fru kommissær, kære kolleger, først vil jeg gerne takke hr. Koterec for det arbejde, han har udført.
Der er tale om statsstøtte, som er mindre omfattende, men mere målrettet, så vi på en effektiv måde kan tage de udfordringer op, som den økonomiske globalisering, udvidelsen og nødvendigheden af at sætte skub i EU's konkurrenceevne giver. Der er dog risiko for, at det går ud over visse områder. Statsstøtte skal nemlig have til formål at fremme konkurrenceevnen, innovation, forskning og udvikling på hele EU's område.
Ud fra dette synspunkt ville det navnlig være ønskeligt at indføre et overgangssystem for regioner, der er ramt af den statistiske effekt. Derfor anmoder jeg Kommissionen om at tage højde for den nye ordlyd i punkt 7 i Koterec-betænkningen, sådan som den er vedtaget af Regionaludviklingsudvalget. Og jeg opfordrer Kommissionen til at notere sig dette og i højere grad tage hensyn til arbejdsløshedstallet i en region, når dens status bestemmes. 
José Albino Silva Peneda (PPE-DE ).
   - Statsstøtte anses normalt for noget negativt ud fra et konkurrencesynspunkt. Traktaten om Den Europæiske Union anerkender imidlertid, at statsstøtte kan ydes, når dens formål f.eks. er fremme af den økonomiske udvikling i områder, hvor levestandarden er langt under europæisk gennemsnit. Princippet om, at staten kan gribe ind for at skabe større social samhørighed, er således traktatfæstet.
Mens et frit marked er af stor betydning for økonomisk vækst, sikrer det ikke af sig selv, at der sker udvikling. Regionalpolitisk kan statsstøtte derfor være et vigtigt redskab til at hjælpe de mindre begunstigede områder fremad. Statsstøtte og regionalpolitik er således komplementære og bør supplere hinanden. Her er jeg enig med ordføreren i, at de regioner, der er ramt af den statistiske effekt, bør tildeles samme status som de regioner, der er omfattet af konvergensmålet.
Et andet problem er globaliseringen, der har bragt et nyt spørgsmål op på EU's dagsorden, og som jeg gentagne gange har gjort opmærksom på, fordi det kan betyde, at hele industrisektorer og -regioner, hvis økonomiske grundlag hviler på fremstillingsvirksomhed, risikerer at blive fjernet fra landkortet. For at imødegå denne tendens har EU fremlagt idéen om en globaliseringstilpasningsfond, et initiativ, som jeg støtter, idet jeg dog mener, at denne fond kun bør anvendes i regioner, hvor udviklingen kan forudsiges at få alvorlige sociale følger.
Denne fond skal således sigte særdeles selektivt og kun tages i brug under ganske særlige omstændigheder, idet den bør rettes imod regioner, der på én gang kendetegnes ved følgende tre forhold: stor befolkningstæthed, stor arbejdsløshed og stor erhvervsmæssig specialisering. 
Margie Sudre (PPE-DE ).
   - Fru kommissær, Kommissionens seneste forslag om national regionalstøtte er et skridt fremad, idet den enkelte medlemsstat kan opretholde zoner, som kan modtage national støtte, takket være etableringen af et sikkerhedsnet.
Ikke desto mindre fører denne foranstaltning til en markant reduktion af støtten, hvilket er i overensstemmelse med tendensen i de makroøkonomiske indikatorer i nogle af vores regioner. Derfor vil det være en god idé at forhøje sikkerhedsnettet. Hvis minimumsdækningen reduceres med væsentligt mindre end de foreslåede 50 %, ville vi kunne yde retfærdighed over for situationen i stater, hvor de statistiske opdelinger ikke tager højde for regionale uligheder.
Selv om det glæder mig at se, at de perifere regioner stadig er støtteberettigede i henhold til artikel 87, stk. 3, litra a), så finder jeg det beklageligt, at de nye forslag ikke kan kompensere for den annoncerede reduktion af støtten. Støtteniveauet i de perifere regioner kræver særlig opmærksomhed, fordi det er afgørende for disse økonomiers overlevelse, det er ikke blot en konkurrencemæssig justering.
Det er ulogisk at bede de perifere regioner om at samarbejde med nabolande med langt lavere lønomkostninger, samtidig med at man skærer drastisk i støtten til deres virksomheder, som er et vitalt redskab til at genetablere fair betingelser for den regionale konkurrence, som er blevet forvredet. Det er absolut nødvendigt, at støtteniveauet for de oversøiske territorier fortsat svarer til det nuværende.
Jeg vil gerne takke Regionaludviklingsudvalget for at have vedtaget mit ændringsforslag om, at retningslinjerne udtrykkeligt skal give medlemsstaterne mulighed for at anmelde støtteprojekter og give Kommissionen mulighed for at vurdere disse støtteprojekter ud fra mere fleksible kriterier, så de kan tage højde for eventuelle specifikke forhold i sektoren eller regionen og for innovative modeller. 
Jan Březina (PPE-DE ).
   - Fru formand, fru kommissær, jeg støtter den grundlæggende præmis for disse reformer, som kan opsummeres som mindre, men mere effektivt målrettet statsstøtte. Ineffektiv statsstøtte har en ødelæggende effekt på det indre marked og den økonomiske konkurrenceevne. Den foreliggende tekst er afbalanceret, og den tager højde for behovene i de fattigste regioner og i de regioner, som rammes af den statistiske effekt. Det glæder mig især, at Kommissionen har opgivet sit oprindelige forslag om at reducere statsstøtten i naboregioner til de mest velstående lande, ikke mindst de tjekkisk-tyske og tjekkisk-østrigske grænseregioner, der som naboer til jerntæppet er sakket bagud gennem mange år. Jeg tror ikke, at løsningen på problemet med de såkaldte flytninger er at gøre de pågældende virksomheder til skurke. Derfor tror jeg, Kommissionen bør følge en model over for små og mellemstore virksomheder, hvor den foreslåede deadline for projekter udført af små og mellemstore virksomheder skæres ned til tre år. Små forretningsdrivende må være fleksible. Statsstøtte er et vigtigt instrument i den regionale udvikling. Reformen af reglerne bør derfor bygge på effektivitet, gennemsigtighed og solidaritet. Jeg støtter arbejdet for sådanne reformer. 
Neelie Kroes,
   Fru formand, jeg vil gerne takke Dem og alle de ærede medlemmer for det tætte samarbejde mellem Parlamentet, via Regionsudviklingsudvalget og dets ordfører, hr. Koterec, og Kommissionen om denne vigtige sag.
I udkastet til nye retningslinjer for regionalstøtte er der to grundlæggende principper. For det første er der behov for at yde et væsentligt bidrag til EU's samhørighedspolitik ved at sikre mest mulig sammenhæng med forordningerne om strukturfondene. For det andet er der behov for at gennemføre konklusionerne fra en hel række møder i Det Europæiske Råd, som opfordrer til mindre og mere målrettet støtte i overensstemmelse med den generelle tilgang i handlingsplanen om statsstøtte.
Jeg har tillid til, at denne reform, som kun er det første skridt i den overordnede revidering af reglerne om statsstøtte, vil bidrage væsentligt til opfyldelse af Lissabon-dagsordenen og genoprettelse af EU's konkurrenceevne, og at den vil være katalysator for den gode cirkel med økonomisk vækst, bedre levestandarder og flere og bedre job.
Jeg glæder mig til næste fase i den bredere forhandling. I aften er ikke den sidste aften, hvor vi diskuterer denne sag. Næste fase i den bredere forhandling begynder, når Parlamentet drøfter handlingsplanen om statsstøtte næste år. I den sammenhæng har jeg taget flere af betænkningens bemærkninger om bredere emner til efterretning, f.eks. de emner, der blev omtalt af et par parlamentsmedlemmer, nemlig blokundtagelser, -grænserne og de generelle regler for små og mellemstore virksomheder. Jeg vil også gerne minde Dem om, at den vigtige støtte til små og mellemstore virksomheder kan bevilges hvor som helst, herunder uden for de områder, der modtager bistand. Støtte til forskning, udvikling, erhvervsuddannelse og miljøbeskyttelse kan også bevilges til store virksomheder, uanset hvor de befinder sig, på en række betingelser.
De regioner, der er ramt af den statistiske effekt, har under 75 % af EU-25's BNP. pr. indbygger, men over 75 % af EU-25's gennemsnitlige BNP pr. indbygger. Faktisk går de op til 82,2 % af EU-25's BNP pr. indbygger. I henhold til udkastet til retningslinjer vil disse regioner få status i henhold til artikel 87, stk. 3, litra a), samt en støtteintensitet på 30 % for støtte til store virksomheder i den første del af programmeringsperioden og muligheden for driftsstøtte.
Disse regioner underkastes en midtvejsevaluering for at konstatere, om deres BNP er faldet til under 75 % af EU-25's BNP pr. indbygger. De vil fortsat nyde godt af artikel 87, stk. 3, litra a), og af driftsstøtte. De vil i øvrigt være berettiget til støtte i henhold til artikel 87, stk. 3, litra c), med en støtteintensitet på 20 %, og de vil være underlagt overgangsbestemmelser. Navnlig vil de fortsat kunne modtage driftsstøtte i yderligere to år. Derfor vil alle regioner, der er ramt af den statistiske effekt, fortsat være berettiget til regionalstøtte i hele programmeringsperioden enten i henhold til artikel 87, stk. 3, litra a), eller artikel 87, stk. 3, litra c).
Vores drøftelser her i aften og ændringsforslagene til beslutningsforslaget får mig til at tilføje yderligere tre specifikke punkter. For det første er det stadig afgørende, at regionalstøtten fokuseres på de regioner, der har mest brug for den. Det indebærer også bestemmelse af afbalancerede og stærkt differentierede støtteintensiteter. For det andet betyder et større sikkerhedsnet, at der er risiko for at gå imod princippet om regionalstøttens undtagelseskarakter, hvilket kan gå ud over målsætningen om at give de støttede regioner et gevaldigt skub fremad i forhold til andre regioner. For det tredje skal der findes en hårfin balance mellem sikring af, at investeringerne forbliver i en region i den tid, der kræves for at bidrage til udviklingen, og alt for restriktive forpligtelser for de investerende virksomheder, hvilket ville hindre investering.
Regionalstøtte medfinansieres reelt af strukturfondene i de nye medlemsstater. De gamle medlemsstater benytter generelt deres eget budget. En nedskæring af det finansielle overslag samt en stigning i befolkningsdækningen ville gå imod samhørigheden, og det vil jeg gerne understrege.
Jeg slutter med blot at bemærke, at i en så vigtig sag som denne kan enhver reform kun lykkes, hvis den bygger på bred enighed mellem interessenterne. Det glæder mig, at Europa-Parlamentet spiller en så aktiv rolle i sagen. Jeg vil gerne takke ordføreren, hr. Koterec, og hans medarbejdere endnu en gang for deres store indsats. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag.
Francesco Musotto (PPE-DE ).
   - Statsstøtte er beregnet på regioner, som er særligt ugunstigt stillet, og bidrager - endda på en mere specifik måde end andre politikker - til opnåelsen af Lissabon-, Göteborg- og Barcelona-målsætningerne. Derfor er den et vigtigt instrument, som medlemsstaterne kan benytte sig af til at gøre en indsats for de mere ugunstigt stillede regioner, f.eks. dem, der er ramt af den såkaldte statistiske effekt som følge af udvidelsen, eller ugunstigt stillede regioner som øer eller bjergområder.
At reducere statsstøtten og gøre den mere målrettet er af afgørende betydning for en effektiv konkurrence, men vi skal være opmærksomme på de parametre, der foreslås i de nye retningslinjer. De skaber nemlig en alt for stor forskel mellem de 15 gamle medlemsstater og de nye medlemsstater, hvilket medfører et spild af incitamenter. Dette hindrer nye resultater, når det gælder om at tiltrække nye virksomheder, og det fører til flytning af ikke-konkurrencedygtige virksomheder, der kun kan overleve ved hjælp af subsidier, og skaber fænomener med en uretfærdig konkurrence mellem Europas fattigste områder. Derfor er det nødvendigt at sætte støtteniveauet ned og mindske forskellen mellem maksimalværdierne for tilbagestående regioner. Endelig er vi nødt til at lægge vægt på den "fleksibilitet", der skal tages højde for i støtten til store virksomheder. 

