Bekämpande av sena betalningar vid handelstransaktioner (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Barbara Weiler, för utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd, om förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om bekämpande av sena betalningar vid handelstransaktioner (omarbetning) - C7-0044/2009 -.
Barbara Weiler
föredragande. - (DE) Fru talman, rådets ordförande, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Först av allt vill jag tacka gruppen av skuggföredragande från utskottet för rättsliga frågor och utskottet för industrifrågor, forskning och energi, mina kolleger och alla som bidragit till detta utmärkta resultat. Utan det konstruktiva och rättvisa samarbetet med kommissionen och det belgiska ordförandeskapet skulle vi med säkerhet inte ha uppnått detta resultat.
Som föredragande är jag, som ni säkert kan föreställa er, mycket nöjd med resultatet. Anledningen är dels att vi har gjort betydande framsteg i förhållande till det gamla direktivet och dels att vi har infört nya sätt att främja bättre betalningsrutiner. Vi har uppnått målet. Eller, som jag föredrar att beskriva det, stakat ut en väg för att förbättra de små och medelstora företagens likviditet och garantera investeringar i nya produkter, arbetstillfällen och processer.
Varför var det nödvändigt att förbättra direktivet? Lagstiftningen från 2000 var inte bindande och inte särskilt effektiv. De senaste åren har betalningsrutinerna i nästan alla medlemsstater försämrats, och detta skedde redan före den finansiella och ekonomiska krisen. Reformen efterfrågades även av de små företag som uttryckte sin önskan i samband med småföretagsakten. De ville att betalningsrutinerna i Europa skulle organiseras på ett betydligt effektivare sätt.
När det gäller resultatet vågar jag påstå att vi har valt en ny väg. Vi har stränga regler. Av princip måste fakturor betalas inom 30 dagar, med några få undantag, och dessa måste motiveras. Vi har infört en högre dröjsmålsränta på 8 procent. Vi har fastställt indrivningskostnaderna till ett icke-byråkratiskt fast belopp på 40 euro, och vi har gjort det enklare än tidigare för små företag att hävda sina anspråk.
Den andra aspekten av den nya vägen är emellertid de positiva incitamenten och de nya instrumenten, t.ex. angivelsen av kunder med goda betalningsrutiner samt ökad information till små företag när det gäller deras rättigheter, avbetalningar och främjande av alternativa tvistlösningsmetoder.
Denna lag är också en del av strategin för bättre lagstiftning och kommer också att gälla EU-institutionerna. Vi är särskilt stolta över detta eftersom, vilket jag är säker på att ni kan föreställa er, alla inte var lika entusiastiska.
Naturligtvis har vissa konflikter uppstått och jag vill nämna några av dessa. Till att börja med rådde det sannerligen stora meningsskiljaktigheter i parlamentet. De 100 ändringsförslagen är i sig ett bevis på att vi först var tvungna att strida om detta i parlamentet. Kommissionen såg inte heller alltid positivt på våra ansträngningar, exempelvis på utvidgningen av detta till företagsnivå, men jag anser att vi i stort har uppnått ett bra resultat.
Det var rådet som skapade problem. Det är beklagligt att rådet inte alltid har uppfyllt sitt mål att hjälpa små företag. Jag finner det särskilt beklagligt för de relativt rika och välstrukturerade länderna som Tyskland och Österrike.
När det gäller yrkesorganisationerna kan jag bara säga att de var mycket konstruktiva, även om vi naturligtvis inte alltid accepterade eller kunde följa deras förslag.
Sammanfattningsvis är nästa steg att vi efter morgondagens omröstning förväntar oss att rådet slutligen kommer att rösta ja och att medlemsstaterna sedan kommer att kunna genomföra denna lagstiftning. Vi räknar inte med att det kommer att ta två år att genomföra den. Tvärtom förväntar vi oss att medlemsstaterna börjar införliva den i sin nationella lagstiftning redan i januari nästa år.
Antonio Tajani
Fru talman! Jag anser att en viktig arbetsperiod når sitt slut i och med denna debatt. Kommissionen, parlamentet och rådet har bestämt sig för att göra gemensam sak och ge ett särskilt svar till de små och medelstora företagen genom att genomföra delar av småföretagsakten. I morgon hoppas jag att ett direktiv som kommer att göra det möjligt för många små och medelstora företag att dra en suck av lättnad kommer att antas.
Antalet obetalda räkningar har ökat under alltför lång tid. Förra året skedde en ökning med 8 procent och i dag uppgår de osäkra fordringarna till 300 miljarder euro. Detta är ett problem som innebär ytterst stora svårigheter för de små och medelstora företagen. Ofta tvingas de lägga ned verksamheten, eftersom de inte kan överleva pga. de stora myndigheternas, och framför allt de offentliga myndigheternas, oförmåga att uppfylla sina åtaganden. Jag anser att unionens institutioner är redo att ge ett positivt svar när det gäller EU:s ekonomi. När den lagstiftning som vi är i färd med att anta har trätt i kraft kommer omkring 180 miljarder euro att omsättas, vilket innebär en stimulering av tillväxt- och innovationsinitiativ som gynnar små och medelstora företag.
Som ni vet har tillgång till krediter en avgörande betydelse för våra företags utveckling och ökade konkurrenskraft. Därför anser jag att beslutet att stödja kommissionens förslag till direktiv är av stor betydelse för vår ekonomi. Direktivet är ett svar till miljontals europeiska företag och ingjuter hopp i de miljontals arbetstagare som har sysselsättning tack vare dessa företag, som utgör ryggraden i vår ekonomi.
Jag vill tacka det belgiska ordförandeskapet för dess viktiga roll i medlingen och jag tackar även alla parlamentsledamöter som har arbetat hårt under detta skede. Jag börjar med att tacka Barbara Weiler, Raffaele Baldassarre och Francesco De Angelis, samt alla skuggföredragande som gjorde det möjligt att finna en positiv lösning.
Jag tror att det faktum att de offentliga organen, genom harmoniseringen av betalningsperioder, kommer att vara tvungna att betala sina fakturor inom 30 dagar kommer att leda till att företagen får ett betydande tillskott till kassan. Dessa bestämmelser kommer även att fungera som ett starkt incitament för de offentliga myndigheter som är sena med betalningar att uppdatera sina förvaltningsmetoder. Faktum är att när ett offentligt organ förvärvar varor eller tjänster har det redan inkluderat dessa utgifter i sin budget. Därför bör det inte vara svårt att betala borgenärer i tid. Det bör även betonas att kortare betalningsperioder kommer att leda till besparingar för de offentliga myndigheterna.
En annan viktig punkt i avtalet är att företagen själva kommer att vara tvungna att betala sina fakturor inom 60 dagar, om inte parterna kommit överens om andra villkor som inte är orättvisa för borgenären.
Sammanfattningsvis måste jag påpeka att medlemsstaterna även fortsättningsvis kommer att kunna behålla eller anta bestämmelser som är mer gynnsamma för borgenären än vad som är nödvändigt enligt direktivet. Denna lagstiftning innebär därför inte att medlemsstaterna hindras från att anta kortare betalningsperioder eller strängare böter.
Det nya direktivet visar unionens beslutsamhet att ge Europas företag, och framför allt de små och medelstora företagen, ett lyft och hjälpa dem att ta sig ur den ekonomiska krisen genom en rad åtgärder som kommissionen har för avsikt att vidta. Vi har nyligen lagt fram meddelandet om innovation och nästa vecka kommer vi också att lägga fram meddelandet om den nya industripolitiken. Innovation och industripolitik kan genomföras utan tillgång till krediter.
I morgon kommer parlamentet i överenskommelse med rådets ordförandeskap och kommissionen att ge ett konkret svar på dessa förväntningar.
Francesco De Angelis
Fru talman, mina damer och herrar! Jag vill tacka Barbara Weiler för det utmärkta arbete hon har utfört. Med denna bestämmelse sätter Europa punkt för ett förfarande som har tvingat många små och medelstora företag på knä. Parlamentet vidtar åtgärder för att skydda de små och medelstora företagen - de som är mest sårbara och utsatta för effekterna av krisen - från problem med likviditet och tillgång till krediter. Det aktuella problemet med sena betalningar driver många små företag mot konkurs, vilket får negativa effekter på sysselsättningen.
Därför är bestämmelsen viktig. Den innebär att den längsta betalningsperioden fastställs till 60 dagar, att dröjsmålsräntan ökar till 8 procent och att användningen av kontraktsvillkor som är orättvisa för borgenären förbjuds. Med andra ord fastställs bestämda tidsperioder och incitament, och framför allt tillåts inga undantag. Dessa åtgärder är utformade i syfte att skydda de små och medelstora företagen, stimulera vår ekonomi och produktion samt främja sysselsättningen.
Nu är det medlemsstaternas tur att vidta snabba och effektiva åtgärder för att genomföra detta direktiv, som bekräftar att Europa finns, uträttar ett värdefullt arbete och kan göra skillnad.
Raffaele Baldassarre
föredragande för yttrandet från utskottet för rättsliga frågor. - (IT) Fru talman, Antonio Tajani, Barbara Weiler, mina damer och herrar! Jag är mycket nöjd och stolt över att ha bidragit till antagandet av detta direktiv på utskottet för rättsliga frågors vägnar. Det är en nödvändig konjunkturutjämnande åtgärd som erbjuder företagen, framför allt de små och medelstora företagen, ett konkret stöd genom att fastställa betalningsvillkor och lämpliga böter för att främja betalning i tid hos både offentliga myndigheter och det privata näringslivet inom EU. Om alla berörda betalade sina skulder i tid skulle den europeiska ekonomin få ett kapitaltillskott på 300 miljarder euro.
Vi kommer inte att få en gemensam marknad eller uppnå rättvis konkurrens förrän enhetliga regler fastställs för alla. Detta är drivkraften bakom det nya direktivet om bekämpande av sena betalningar, som tvingar de offentliga myndigheterna att vara mer effektiva och rättvisa i sitt handlande och som hjälper den inre marknaden och den fria konkurrensen att utvecklas homogent, vilket gynnar de små och medelstora företagen.
Parlamentet har på ett bestämt sätt kunnat bidra till detta framgångsrika resultat genom att hantera alla former av påtryckningar och motsättningar för att gynna allmänintresset och det europeiska produktionssystemet.
Małgorzata Handzlik
för PPE-gruppen. - (PL) Herr kommissionsledamot, parlamentskolleger! Det gläder mig att vi i dag kan utvärdera den diskussion som vi haft de senaste månaderna. Alla som är engagerade i arbetet med direktivet vet att det inte har varit lätt att nå en överenskommelse, trots att alla parter var medvetna om problemets betydelse.
Jag anser att de åtgärder vi ska rösta om i morgon är goda nyheter för företagen, framför allt de små och medelstora företagen, vars fakturor kommer att kunna betalas snabbare. Problemet med sena betalningar är inte lika omfattande i alla medlemsstater. Vi får emellertid inte glömma bort att företag är verksamma på den gemensamma EU-marknaden och ofta bedriver verksamhet i olika medlemsstater. Företagsaktörer bör ha en garanti för att deras fakturor betalas i tid, oavsett om de befinner sig i Polen, Spanien, Frankrike eller Malta.
I dag frågade en journalist om direktivet är tandlöst och vilka viktiga instrument som kommer att påverka beteendet på marknaden det innehåller. Enligt min mening är det inte tandlöst, eftersom det innebär att offentliga myndigheter får en maximal betalningstid på 60 dagar. Det är ytterst viktigt att information om direktivets huvudsakliga instrument når företagsaktörerna. De måste veta att de har rätt till kompensation för kostnaderna med att driva in förfallna belopp, att tidsfristerna för betalning har förkortats och att kontraktsbestämmelser som omöjliggör ränta på sena betalningar helt enkelt är ohederliga. Först då kommer företagen att kunna använda sig av direktivets bestämmelser och begära att tidsfrister för betalning och andra rättigheter respekteras. Sena betalningar bör nämligen vara undantag snarare än regel. Enligt min mening sänder direktivet ut en tydlig signal från EU-institutionerna om att det är precis såhär saker och ting ska vara. Jag vill tacka alla för deras samarbetsvilja och uppmärksamhet.
Bernadette Vergnaud
för S&D-gruppen. - (FR) Fru talman, mina damer och herrar! Först av allt vill jag gratulera föredraganden, Barbara Weiler, till hennes arbete och den utomordentliga kompromiss hon fått till stånd med rådet, eftersom kommissionens ursprungliga förslag innehöll några stora brister.
Jag vill gå ta upp fyra viktiga punkter som uppnåtts genom detta direktiv.
För det första är jag mycket nöjd med att det finns en garanti för att den offentliga sektorn ska behandlas på samma sätt som den privata. Kommissionen förväntade sig tyngre sanktioner för den offentliga sektorn, trots att den senare arbetar för att gynna allmänintresset. Detta var resultatet av okunnighet om hur verkligheten för medlemsstaternas offentliga räkenskaper ser ut och kunde ha lett till en konkurrensmässig nackdel för offentliga företag.
Ett annat steg framåt är förlängningen av betalningsvillkoren till 60 i stället för 30 dagar för tjänster på hälsoområdet. För dessa tjänster gäller komplicerade budgetförfaranden som tvingar dem att ha längre betalningsvillkor, något som de inte kan ställas till svars för.
En annan aspekt som rör betalningsvillkor är att det var nödvändigt att införa ett förbud mot orättvisa kontraktsvillkor som ofta drabbar borgenärer i kontrakt mellan företag som utgörs av en stor koncern och ett litet eller medelstort företag.
Slutligen kan införandet av en räntesats på 8 procent vid sen betalning och kompensation för att täcka indrivningskostnaderna uppmuntra företagen, i synnerhet de små och medelstora företag som drabbas av sena betalningar, att begära skadestånd. Hittills har de tenderat att avstå från detta, eftersom de inte vill äventyra saker och ting.
Därför är jag mycket glad över att kunna rösta om detta lagförslag som jag hoppas kommer att innebära ett framsteg för de europeiska företagens livskraft och hälsa, ett framsteg som inte bara behövs för att den inre marknaden ska bli mer framgångsrik, utan även för att den ska bli mer rättvis.
Jürgen Creutzmann
för ALDE-gruppen. - (DE) Fru talman, kommissionsledamot Tajani, mina damer och herrar! I morgon kommer Europaparlamentet att anta ett direktiv om bekämpande av sena betalningar som kommer att bli historiskt. Det är det första direktivet som på ett enkelt sätt kan förklaras med bara tre meningar. För det första kommer de offentliga myndigheterna i framtiden av princip att vara tvungna att betala inom 30 dagar, om inga kortare betalningsvillkor har överenskommits och inga särskilda omständigheter föreligger som innebär att betalningsvillkor på högst 60 dagar är nödvändiga. För det andra har företagen, när de enas om betalningsvillkor, avtalsfrihet inom 60 dagar, och betalningsvillkor som är längre än 60 dagar är inte längre tillåtna, förutom om så uttryckligen överenskommits och om det inte utgör en allvarlig nackdel för borgenären. För det tredje kan indrivningskostnader på minst 40 euro och en ränta som är minst 8 procent högre än Europeiska centralbankens basränta tas ut utan föregående påminnelse.
Direktivet kommer i stor utsträckning att hjälpa de små och medelstora företagen i Europa att förbättra sin likviditet och de kommer inte att behöva ta emot lika mycket krediter från bankerna. Borgenärer med stark marknadsnärvaro kommer inte längre att kunna tvinga små och medelstora företag att godkänna längre tidsfrister för betalning, och detta är något positivt. Dessutom kommer enskilda medlemsstater inte bara att kunna behålla kortare tidsfrister för betalning i den form som har varit bruklig fram till nu. Faktum är att vi har förutsatt att de kommer att behållas, eftersom vi inte kan föreställa oss att direktivet om sena betalningar kommer att leda till en försämring av betalningsrutinerna i medlemsstaterna.
Företag som bedriver verksamhet i Europa vet att deras fordringar kommer att betalas efter högst 60 dagar. Detta är ett mycket stort steg framåt och ytterligare ett steg mot ett fullbordande av den europeiska inre marknaden. Vi har anledning att vara mycket nöjda med antagandet av denna lagstiftning. Den kommer att gynna de små och medelstora företagen och den europeiska inre marknaden.
Malcolm Harbour
för ECR-gruppen. - (EN) Fru talman! På min politiska grupps vägnar och även på ordföranden för utskottet för den inre marknaden och konsumentskydds vägnar vill jag framför allt tacka Barbara Weiler i hennes egenskap av föredragande, men även alla kolleger från utskottet som är här i dag, för ett fantastiskt lagarbete. Här inkluderar jag både rådet och kommissionen.
Det talas mycket om smart lagstiftning för närvarande, men jag anser att detta är ett klassiskt exempel på smart lagstiftning. Till att börja med går den till botten med de problem som många små företag drabbas av i en ekonomi med mycket svåra villkor. Vi måste insistera på att medlemsstaterna genomför det här förslaget så snart som möjligt.
För det andra analyserade kommissionen med rätta problemen och framgångarna i det tidigare direktivet, och jag vill påpeka att detta är det första direktivet där utskottssamordnarnas samtycke till att uppmana kommissionen att presentera en fullständig konsekvensanalys av alla förslag har genomförts fullt ut. Vi genomförde en mycket omfattande konsekvensanalys där de områden som måste ändras tydligt identifierades.
Framför allt är understrykandet av det faktum att även offentliga myndigheter måste uppfylla de standardvillkor som tillämpas för den privata sektorn och att de genom att uppfylla dessa krav inte kan missbruka sin ställning gentemot små leverantörer absolut centralt. Detta är det viktigaste resultatet, och jag vill framför allt tacka det belgiska ordförandeskapet - jag ser att det företräds här i kväll - eftersom det stod emot kraven från vissa medlemsstater om att försöka få ett undantag från detta 60-dagarskrav.
Vi sade till det belgiska ordförandeskapet att det inte skulle vara någon poäng med direktivet om man lät detta ske. Om man låter de offentliga myndigheterna slippa undan förlorar det sin mening.
Jag anser att detta är ett bra exempel på smart lagstiftning, men låt mig avsluta med två iakttagelser. För det första måste vi se till att detta genomförs ordentligt och konsekvent i alla medlemsstater, och för det andra måste det leda till en förändring som innebär att det helt enkelt inte längre är acceptabelt för stora kunder att utnyttja små företag genom att vara sena med betalningar. Jag tror att detta kommer att uppnås med det här direktivet.
Oreste Rossi
för EFD-gruppen. - (IT) Fru talman, mina damer och herrar! Först av allt måste jag tacka Antonio Tajani för hans uttalande, som jag stöder helhjärtat.
Det är alldeles för vanligt att offentliga myndigheter är dåliga betalare, och ofta får de annars välmående företag att misslyckas och skadar på ett allvarligt sätt våra företags konkurrenskraft. De kan skapa en fruktansvärd kedjereaktion med sociala återverkningar som i slutändan kan slå tillbaka på den offentliga myndighet som ursprungligen orsakade denna rad av problem genom ökningar av priser, kostnader och därigenom utgifter.
Med tanke på allt detta kommer det knappast som någon överraskning om ett litet företag tvingas till konkurs pga. brist på likvida tillgångar, framför allt i tider av ekonomisk kris och nedgång såsom den vi nu upplever. Därför har det beslutats att stränga straff ska utdömas för sena betalningar. De nya parametrar som fastställs i det antagna betänkandet innebär bl.a. bibehållande av fri avtalsrätt vid förhandlingar mellan privata företag, genom införandet av betalningstider (30 + 30 dagar), fastställande av tidsfrist för offentliga myndigheter som måste betala privata företag till 30 dagar och införande av en ny bestämmelse för stora företag - t.ex. inom sektorerna för posttjänster, energi och transport - som konkurrerar med privata företag, trots att de är offentligt finansierade, genom att de likställs med privata företag och därför omfattas av bestämmelserna på den privata marknaden.
Nu är det upp till medlemsstaterna att genomföra denna bestämmelse så snabbt som möjligt för att stärka de företag som fortfarande upplever svårigheter, precis som kommissionsledamoten och flera av mina parlamentskolleger har betonat.
Csanád Szegedi
(HU) Fru talman, mina damer och herrar! Med tanke på de skuldkedjor som även drabbar den ungerska ekonomin bör vi definitivt välkomna regler som leder till en striktare betalningsdisciplin och större förutsägbarhet vid ekonomiska förfaranden, för att därigenom bidra till att förbättra situationen för finansiella operatörer. De ändringsförslag som lagts fram kan å ena sidan sägas innebära en förbättring och ett tydliggörande av det ursprungliga förslaget och å andra sidan sägas innebära en försvagning av detta, genom att de avskräckande effekter som fanns i de ursprungliga målen, särskilt för myndigheter, har tonats ner. Undantag från de 30 dagarna medges i synnerhet inte för offentliga myndigheter. Vi måste tillämpa en bakgrundslagstiftning som möjliggör en sådan tidsfrist, men företag och myndigheter måste behandlas lika när det gäller sanktioner. Det grundläggande målet är en återhämtning av ekonomin och betalningar i rimlig tid för att underlätta för små och medelstora företags finansiella stabilitet. I förslaget har man dock inte fastställt några bestämmelser för att underlätta för detta.
Stora multinationella företag tvingar inhemska samarbetspartners att avtala om betalningsvillkor på 90 eller 120 dagar, med möjliga påföljder om tidsfristen inte hålls, genom att missbruka sin stora marknadsandel och sin dominans. De sårbara leverantörerna vågar dock inte genomdriva påföljderna, inte ens med tydligt stöd av lagen, av rädsla för att förlora uppdrag. För att undvika detta bör vi ha ett lagstadgat regelverk för alla typer av fall, enligt vilket obligatoriska straffavgifter för sen betalning föreskrivs, och enligt vilket böter även ska åläggas borgenären om denne inte tar ut dessa avgifter. Tack så mycket för er uppmärksamhet!
Andreas Schwab
(DE) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Det är naturligtvis fullkomligt normalt att vi i Europaparlamentet börjar med att tacka våra kolleger. När det gäller detta direktiv anser jag dock att det är särskilt passande att inleda med tacksamhetsuttryck. Först och främst vill jag tacka kommissionsledamot Antonio Tajani som, på ett sällan skådat och oerhört öppet sätt, har beaktat parlamentets begäran och berättigade oro i detta arbete. Resultatet blev verkligen en mycket positiv utveckling i samarbetet mellan rådet, kommissionen och parlamentet. Jag kan bara skriva under på vad som redan har sagts i denna sak: detta är smart lagstiftning och det skulle inte skada med mer sådan.
Icke desto mindre anser jag att vi i Europaparlamentet också varit till hjälp genom att vi har möjliggjort att direktivet i slutändan har kunnat beaktas i rådet, med ett resultat som redan har beskrivits som positivt av mina kolleger. I samarbetet mellan utskottet för rättsliga frågor och utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd följde vi en gemensam, utskottsöverskridande strategi. Vi arbetade nära tillsammans, däribland över gruppgränserna, och jag måste säga att jag, som företrädare för Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) inte bara vill uttrycka tacksamhet utan även respekt för föredraganden, Barbara Weiler. Trots att det från början fastställdes ett annat innehåll har hon som föredragande för denna kammare i slutändan företrätt utskottets röst, åsikterna hos utskottets majoritet, på ett mycket seriöst och empatiskt sätt. Utan detta skulle framgången inte ha varit möjlig, trots det betydande arbete som utförts av skuggföredragandena.
Till sist skulle jag vilja ta upp en sak. Det finns ett område som vi hittills bara har nämnt helt kort - det schablonbelopp på 40 euro som i framtiden kommer att vara möjligt att debitera som ersättning för sen betalning. Jag tror att vi, när denna åtgärd har genomförts i medlemsstaterna och konsumenterna får reda på detta, kommer att behöva förklara detta många gånger. Ett belopp på 40 euro är faktiskt ett bra sätt att förhindra sena betalningar vid en helt normal leverans av varor, och det just detta som vi vill få ett slut på i Europa. Jag tror dock att kommissionen och medlemsstaterna kommer att behöva utöva sitt inflytande på den allmänna opinionen för att konsumenterna ska förstå varför detta är nödvändigt för Europas små och medelstora företag.
Alan Kelly
(EN) Fru talman! Jag vill tacka kommissionsledamoten för hans utmärkta kommentarer tidigare. Detta är en utmärkt lagstiftning och jag vill särskilt berömma min kollega, Barbara Weiler, för det sätt på vilket hon har genomfört arbetet. Det är ett fullkomligt fantastiskt arbete och ett exempel på den typ av bra lagstiftning som vi kan få igenom. Det kommer att leda till ett bättre kassaflöde i våra ekonomier och det är därför bra för näringslivet, småföretagen och samhället i stort. Och ännu viktigare är att det kommer att hjälpa oss med den viktiga fråga som vi står inför för närvarande - att tillhandahålla sysselsättning.
Detta direktiv kommer att förmedla tydliga, starka principer till marknader och medlemsstater om att sena betalningar inte längre godtas. Härigenom bör likviditeten öka. Om företag får betalt i rimlig tid blir det lättare för dem att utnyttja kredit, växa och skapa arbetstillfällen. Jag har från nyligen genomförda domstolsärenden rörande insolvens i mitt hemland, Irland, erfarenhet av att de många sena betalningarna, särskilt inom byggnadssektorn, blir till allvarliga skulder och tvingar företag på knä. Så var fallet för ett företag som drivs i min närhet, något som nu har lett till massuppsägningar.
Jag välkomnar också bestämmelsen om angivelse av goda betalare. Jag anser att det är en bra idé som belönar bra praxis och skapar incitament.
Låt oss inte glömma jordbrukarna. De har drabbats av att inte få betalt i tid från bearbetningsföretag och stormarknader, vilka blivit vinnare. Förhoppningsvis kommer dessa lagar att ge dem en starkare förhandlingsposition, så att också denna sårbara grupp i livsmedelskedjan kan skyddas på ett bättre sätt.
Edvard Kožušník
(CS) Till att börja med vill jag tacka föredraganden, Barbara Weiler, för ett gott genomfört arbete som inledningsvis inte alls var lätt. Jag anser att vi kan vara nöjda med slutresultatet.
Till skillnad från kommissionens ursprungliga förslag, som jag uppfattade som lite lösryckt från verkligheten, ligger detta nya ändringsförslag närmare den verklighet som råder vid kommersiella avtalsförhållanden. Förslaget innebär också en förenkling och ett tydliggörande av vad jag anser vara en grundläggande förändring i riktning mot begripligare standarder. Om det är något särskilt som behöver lyftas fram är det det faktum att vi har lyckats behålla principen om avtalsfrihet vid kommersiella avtalsförhållanden, till skillnad från i kommissionens ursprungliga förslag. Samtidigt är det mycket goda nyheter att vi har lyckats få igenom en bestämmelse där det fastslås att Europeiska institutioner har samma status som medlemsstaternas offentliga myndigheter. Så från och med nu kommer dessa institutioner att vara skyldiga att betala i tid, något som särskilt kommer att uppskattas av mottagarna av EU-medel. Jag är också mycket glad över att vi lyckats få bort den mycket löjliga bestämmelsen om att offentliga myndigheter som betalar en dag för sent ska betala en straffavgift på 5 procent av hela skulden, utöver den normala räntesatsen vid sen betalning. Jag behöver inte betona hur denna bestämmelse skulle inverka på redan ansträngda offentliga budgetar.
Än en gång vill jag tacka föredraganden och mina kolleger för den ansträngning som de har lagt ned på att hitta ett gemensamt kompromissförslag för utformningen av detta betänkande. Det var väl använd energi!
Anna Maria Corazza Bildt
(EN) Fru talman! Jag vill gärna instämma i de samstämmiga tack och gratulationer som i kväll är mer än en ren formalitet. Jag vill tacka kommissionsledamot Antonio Tajani för hans personliga engagemang, rådet för dess flexibilitet och naturligtvis mina kolleger för att ha uppnått denna kompromiss vid första behandlingen. Detta är mycket viktigt för oss som driver företag! Jag vill också särskilt tacka min vän Małgorzata Handzlik i Europeiska folkpartiets grupp.
Innan jag kom in i parlamentet var jag själv en kvinnlig företagare. Jag är därför mycket medveten om att sena betalningar är ett stort problem och i vissa fall kan leda till konkurs för små företag. I andra fall kan det orsaka osäkerhet och skada företagen.
En begränsning av betalningsperioden för offentliga administrativa företag till 60 dagar är naturligtvis en stor prestation, eftersom offentliga myndigheter, som Antonio Tajani just sade, helt enkelt måste genomföra betalningar. Det blir därmed en fråga om att minska byråkratin.
Jag är också glad över att vi har introducerat transaktioner mellan beskattningsbara personer (B-to-B), så att små företag nu har en tydlig rättslig ram som underlättar för dem att göra fordringar för sena betalningar från stora företag, något som de i vissa fall inte vågat göra tidigare.
Jag anser att vi har hittat en bra balans mellan respekten för avtalsfrihet - som är viktig - och att tillhandahålla nödvändiga verktyg för små företag så att de inte hålls som gisslan av större företag eller av offentlig förvaltning. I stället för att ödsla tid på att driva in skulder kan de nu lägga sina resurser på att effektivt utöva sina rättigheter att få betalt, ränta och ersättning.
Jag anser att denna överenskommelse bör fungera som ett verktyg för att avskräcka från sen betalning snarare än som ett verktyg för att verkställa indrivning av sena betalningar, och som Malcolm Harbour sade, för att verkligen skapa en betalningskultur som innebär att man betalar i tid. Detta skulle därmed bidra till en bättre fungerande inre marknad och naturligtvis gynna alla berörda parter.
Vi har visat på parlamentets förmåga att vidta konkreta åtgärder som verkligen kan göra skillnad, skapa mer sysselsättning och bistå små och medelstora företag. Nu måste rådet och medlemsstaterna ta sitt ansvar för att säkerställa att dessa regler tillämpas korrekt.
Sylvana Rapti
(EL) Fru talman! Jag vill tacka Barbara Weiler som jag anser har sträckt ut en hjälpande hand till små och medelstora europeiska företag, och därmed till själva Europa. Vid denna för europeisk ekonomi så kritiska tidpunkt görs en mycket seriös och väl underbyggd ansträngning att stärka små och medelstora företag. Vi vet alla att sena betalningar ofta är anledningen till att dessa går i konkurs och att arbetstillfällen går förlorade. Vi har, med stora svårigheter men med en ännu större kompromissvilja i syfte att rädda arbetstillfällen, utformat vad som må vara en hård, men som verkligen är en nödvändig och rättvis överenskommelse.
Jag är säker på att ni förstår att jag som grekisk medborgare personligen har ett ännu större intresse av och är särskilt engagerad i denna fråga. Det faktum att Grekland har gått med på betalningsmarginaler som skulle kunna benämnas som ”små” visar att vi verkligen har föresatt oss att vända situationen i mitt land. Den allmänna betalningsfristen på 30 dagar betyder, enkelt uttryckt, att våra interna administrativa revisionsförfaranden för att godkänna betalningar måste förändras. Undantaget på 60 dagar ger oss en marginal, särskilt inom hälsosektorn, för att handha förfarandena i betalningskedjan som inte alltid är så lätta att granska.
Jag vill att vi ska lyckas - och jag tror att vi kommer att göra det - eftersom vi är skyldiga arbetstagarna och företagarna i Grekland och i hela Europa detta. Vi måste ge små och medelstora företag en chans att arbeta med fler incitament för att skapa en god tillväxt.
Janusz Wojciechowski
(PL) Problemet med att betalningar inte görs i rimlig tid vid handelstransaktioner påverkar även jordbrukare och leverantörer av jordbruksprodukter. Mycket ofta skjuts de avtalade tidsfristerna upp till långt framskridna datum, något som är orsak till att den ekonomiska situationen för många jordbruk håller på att försämras. Jordbrukare får ofta inte betalt i tid för sina produkter.
I det nyligen framlagda betänkandet av José Bové uttalade sig Europaparlamentet för jordbrukarna och ansåg att maxtiden för avtalade betalningstider vid transaktioner av detta slag inte bör vara längre än 30 dagar. Vi bör sträva efter att på ett effektivt sätt införa detta som praxis i alla Europeiska unionens medlemsstater. Jordbrukare bör skyddas från handelsföretags ohederliga praxis, särskilt när det gäller de stora detaljhandelskedjorna.
Mario Pirillo
(IT) Fru talman, herr Tajani, fru Weiler! Direktivet om bekämpande av sena betalningar vid handelstransaktioner är en stark och viktig parlamentsakt. Parlamentet har kommit att bli talesman för dessa rättmätiga krav från Europas små och medelstora företag, vilka har drabbats av sena betalningar av sina fakturor under många år. Detta är ett mycket allvarligt problem som har hindrat företagen från att utvecklas och i vissa fall har fått vinstdrivande företag som redan varit under hårt tryck av bankernas höga räntor att gå i konkurs.
I enlighet med den överenskommelse som nåddes den 13 september mellan parlamentet och rådet kan företag nu förlita sig på fasta tidsfrister när det gäller betalning av deras fakturor. Både offentliga myndigheter och den privata sektorn kommer att vara skyldiga att hålla dessa tidsfrister. Det föreslagna direktivet kommer säkerligen att förbättra kassaflödet för Europas företag, som därigenom får ett viktigt laginstrument med vilket de helt och hållet och på ett effektivt sätt kan utöva sina rättigheter. Jag hoppas att detta, som innebär en positiv effekt för små och medelstora företag, inte ska komma att påverka inköpspriserna.
Jag hoppas vidare att medlemsstaterna kommer att veta hur de ska reagera på detta tydliga budskap som sänds ut av Europeiska unionen i denna tid av allvarlig ekonomisk nedgång, och skyndsamt införliva direktivet i den nationella lagstiftningen.
Oldřich Vlasák
(CS) Detta nödvändiga förslag att se över direktivet om sena betalningar, som vi har diskuterat idag, är avgjort bättre än det ursprungliga förslaget. Det är dock synd att vi inte lyckades säkerställa en likvärdig ställning för alla parter i den slutliga kompromissen, så att en rättvis konkurrens kan bibehållas både för offentliga och privata enheter. Medan betalningstiderna för avtal mellan företag i princip ska begränsas till 60 kalenderdagar - och denna tid kan i särskilda fall förlängas - ska betalningstiden för avtal med offentliga myndigheter, däribland kommuner och städer, inte överskrida 30 kalenderdagar. Detta anser jag vara fel - samma förhållanden bör råda för alla aktörer.
Motiveringen att offentliga myndigheter har en fördel i och med att de kan erhålla finansiering med mer attraktiva villkor än företag, eller är mindre beroende av att skapa stabila förbindelser, kanske stämmer i fråga om nationella myndigheter och europeiska institutioner. Men den stämmer definitivt inte när det gäller de flesta småstäder och landsbygdskommuner, varken i Tjeckien eller i övriga Europa. Förslaget är därför i stor utsträckning diskriminerande gentemot sådana småstäder.
Lara Comi
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Jag instämmer personligen i behovet av att stärka direktiv 2000/35/EG och att identifiera vilka instrument som behövs för att få slut på, eller åtminstone märkbart minska, sena betalningar vid handelstransaktioner.
De ekonomiska och sociala konsekvenserna av sena betalningar på de nationella marknaderna, och särskilt på den europeiska marknaden, är uppenbara för alla. Den nuvarande ekonomiska nedgången har förvärrat situationen, skadat konkurrenskraften och lönsamheten, och den utgör ett allvarligt hot mot överlevnaden för små och medelstora företag, som är en viktig del av den europeiska marknaden, skapar välstånd och spelar en avgörande roll när det gäller att skapa sysselsättning.
Europeiska kommissionens politiska val är ett steg i rätt riktning, vilket också är den riktning som Mario Monti hänvisade till när han talade om behovet av att ingripa för att göra företagsklimatet mer förmånligt för små och medelstora företag. När det gäller huruvida offentliga myndigheter ovillkorligen kommer att respektera detta eller om räntan på 8 procent kommer att fungera avskräckande, kan jag inte dölja det faktum att jag tvivlar lite på utfallet när det gäller vissa regioner i mitt eget land och i andra medlemsstater, som verkligen kommer att tvingas kämpa för att uppfylla de nya reglerna.
Jag hoppas att denna nya strategi kommer att innebära en verklig möjlighet till förändring. Det är nu viktigt att kontrollera att direktivet införlivas i de olika interna rättssystemen och att de regionala och lokala myndigheterna medverkar för att säkerställa att detta genomförs enhetligt överallt.
Regina Bastos
(PT) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill börja med att gratulera min kollega, föredraganden, till hennes arbete, och att tacka alla dem som har arbetat tillsammans med henne med detta. Resultatet har blivit att en överenskommelse har kunnat träffas vid första behandlingen.
Alla här har erkänt att syftet med det nuvarande direktivet, som är en omarbetning av det tidigare direktivet som är över tio år gammalt, är att få slut på ett utbrett problem: Europeiska unionen och sena betalningar. Sådana förseningar är orimligt långa i vissa medlemsstater när det gäller offentlig förvaltning. Denna praxis får en mycket negativ effekt på ekonomin, såväl på små och medelstora företag som på den inre marknaden, och den kan inte tolereras längre, särskilt med tanke på den ekonomiska och finansiella kris som vi upplever nu.
Denna lagändring bidrar med enhetlighet och förnuft till planen att återuppliva europeisk ekonomi och genomföra småföretagsakten. Direktivet kommer säkerligen att förbättra företagens likviditet. Borgenärerna kommer att få ett effektivt verktyg för att utöva sina rättigheter gentemot dålig betalningsmoral. Med detta direktiv kommer förkastlig praxis hos offentliga enheter att utgöra ett undantag. Offentliga administrativa organ bör statuera exempel genom att betala sina räkningar för varor och tjänster inom en månad. Nu är det upp till de berörda institutionerna, rådet och medlemsstaterna att säkerställa att införlivandet av detta direktiv sker så smidigt som möjligt.
Sari Essayah
(FI) Fru talman, herr kommissionsledamot! Små företag drabbas ofta av ekonomiska svårigheter på grund av sena betalningar, och i den nuvarande ekonomiska situationen kan försenade betalningar till och med innebära konkurs för leverantörer av varor och tjänster på grund av dålig likviditet.
En överenskommelse har nu gjorts med rådet om att uppdatera direktivet om sena betalningar, enligt vilket en allmän tidsgräns på 30 dagar fastställs för betalningar mellan företag och offentliga bolag. Jag anser emellertid att det också är viktigt att erkänna att allmän avtalsfrihet ska gälla vid handelstransaktioner mellan företag, och det är därför som jag anser att det vore bra om betalningstiderna vid handelstransaktioner mellan företag också kunde förlängas till 60 dagar om båda parter går med på detta.
Utsikten att förlänga betalningsfristerna för offentliga myndigheter är mer begränsad, och särskilt sena betalningar inom offentlig förvaltning har kommit att bli ett mycket stort problem i vissa EU-länder. I Grekland har exempelvis den genomsnittliga betalningsfristen sträckts ut till så mycket som 165 dagar (även om det håller på att bli bättre enligt vår grekiske kollega). I Spanien är den 138 dagar och i Italien 128.
Sena betalningar har inneburit att finansbolag har gynnats, eftersom företag har tvingats sälja sina utestående fordringar för att snabba på intäktscykeln. Dessa finansiella tjänster kostar pengar, och vi måste påpeka att företag har en grundläggande rätt att erhålla de pengar som man är skyldig dem utan att behöva betala några mellanhänder och ådra sig ytterligare utgifter.
Den ränta vid sena betalningar som man enats om, referensräntan plus 8 procent, är acceptabel, men indrivningsavgiften på minst 40 euro skulle kunna ses som överdriven vid små och exempelvis upprepade leveranser. Vi måste komma ihåg att de avgifter som tas ut i efterskott måste vara rimliga, med andra ord kopplade till de rimliga kostnader som borgenären faktiskt har ådragit sig. Trots dessa marginella synpunkter kommer direktivet om sena betalningar säkerligen att bli mycket gynnsamt, huvudsakligen för små och mellanstora företag.
Elena Băsescu
(RO) I en instabil ekonomisk miljö får sena betalningar en negativ effekt på små och medelstora företag. Det är ett ambitiöst mål att förbättra systemet när det gäller detta, men det är också nödvändigt att säkerställa att anställda och leverantörer får betalt i tid. De nya reglerna för sena betalningar vid handelstransaktioner bör underlätta och snabba på förfarandet för företag att återfå de pengar som de har rätt till. Jag anser att alla inblandade parter ska behandlas lika och att reglerna ska gälla för alla.
Under de senaste tre åren har fler än 30 000 små och medelstora företag upphört med sin verksamhet på grund av finansiellt dödläge. En av anledningarna är sena betalningar av staten för produkter och tjänster.
Jag vill avsluta med att uttrycka mitt stöd för detta förslag till direktiv som uppmuntrar till bättre övervakning och utvärdering av systemet med handelstransaktioner.
Zuzana Roithová
(CS) Jag tvivlar inte på att vi kommer att anta detta reviderade direktiv i morgon och därmed öppna väg för en ny företagskultur, där tidiga betalningar är allmän praxis och sena betalningar leder till hårda påföljder. I synnerhet småföretagare kommer att uppskatta det faktum att statliga myndigheter och institutioner som är knutna till den statliga budgeten inte längre kommer att vara skyldiga dem pengar för varor och tjänster under flera månader, utan kanske kommer att betala inom 30 dagar.
Det gläder mig att rådet ställer sig bakom den nya avgiften på 40 euro för indrivningskostnader och även stöder att efterskottsräntan höjs med 1 procent i jämförelse med i dag. Jag anser dock inte att det är genomförbart när det gäller indrivning av små belopp som har uppkommit på grund av fel och som inte får några märkbara följder för företagens betalningsförmåga. Lyckligtvis är detta inte kopplat till konsumenternas sena betalningar.
Det gläder mig också att mitt utskott och rådet motsätter sig möjligheten att införa två påföljdssystem, ett för den privata och ett för den offentliga sektorn, vilket kommissionen föreslagit. Jag noterar paradoxen att exempelvis sjukhus skulle behöva betala sina privata borgenärer högre påföljder än vad de själva skulle kunna kräva av sina gäldenärer. Denna förändring skapar ett högkvalitativt instrument, och jag gratulerar Barbara Weiler.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Mina damer och herrar! Jag välkomnar Barbara Weilers betänkande, vars syfte är att få bort kryphålen och skapa en rättvis handelsmoral i Europeiska unionen. Men låt oss inte ha några illusioner. Detta är en nödvändig men inte tillräcklig åtgärd, eftersom vi alla är medvetna om de sätt som dominerande företag kan utöva påtryckningar. Åtgärden är som sagt mycket viktig och nödvändig - den är dock inte tillräcklig. Det är mycket viktigt att genomföra ytterligare kontroller, eftersom det är välkänt att små företag, däribland sådana inom jordbrukssektorn, är särskilt missgynnade i livsmedelskedjan, något som även nämndes i José Bovés betänkande. Dessa domineras av köpare och av stora butikskedjor. Barbara Weilers betänkande innebär ett viktigt bidrag även till detta, men det krävs ytterligare effektiv bevakning och kontroll. Tack för er uppmärksamhet!
Luís Paulo Alves
(PT) Fru talman! I många medlemsstater i dag är det stor skillnad mellan betalningsvillkoren för statliga organ, små, medelstora och stora företag. De av oss som kommer från näringslivet vet att företagen under den nuvarande ekonomiska krisen, och med ökande svårigheter när det gäller finansiering, kämpar alltmer med likviditetsproblem, och att de till och med i flera medlemsstater löper en ökad risk för konkurs.
Det verkar stå klart att det befintliga direktivet, i vilket man försökte reglera detta, fick begränsad effekt och att det förslag som vi nu analyserar utgör ett viktigt steg när det gäller att respektera tidsfristen för betalning, inte bara vid förbindelser mellan företag och offentliga organ utan även - och detta är viktigt - mellan företag sinsemellan. Vi har nu en lagstiftning som erbjuder oss ett större mervärde, med ett tydligt påföljdssystem för sen betalning, och det innebär också en effektiv förbättring när det gäller att motverka statens och stora företags missbruk av sin dominerande ställning.
Jaroslav Paška
(SK) Medlemsstaternas rättsliga miljö när det gäller skuldindrivning varierar. Detsamma gäller erfarenheter av betalning av levererade varor och tjänster i rimlig tid.
Icke desto mindre har vi en sak gemensamt - sena betalningar skapar enorma problem för små och medelstora företag. I mitt eget land finns det två typer av investerare som ganska ofta misslyckas med att hålla tidsfristerna för betalning av fakturor. Den första gruppen innefattar offentliga organ på olika nivåer, från lokala och kommunala myndigheter till regionala organ, hela vägen upp till statlig nivå. Den andra gruppen är stora utländska bolag som ofta sätter små underleverantörer i omöjliga situationer, särskilt inom byggnads- och jordbrukssektorn. Små företag har vanligtvis inte de slags finansiella reserver som gör det möjligt för dem att betala sina anställda under flera månader utan att de själva fått betalt för det arbete som genomförts. Låt oss alla därför hoppas att det nya direktivet kommer att medföra de förväntade förbättringarna och att avsiktligt innehållande av medel kommer att tillhöra det förflutna i Europeiska unionen.
Giovanni Collino
(IT) Fru talman, herr Tajani, mina damer och herrar! Små och medelstora företag i Italien och över hela Europa drabbas enormt hårt av krisens effekter. De måste kämpa hårdast varje gång som de har att göra med en stor skuld, eftersom det är svårare för dem att ställa upp med säkerhet. Det är dessa företag som är i störst behov av tillgängliga likvida tillgångar, eftersom de har mindre kapital som de kan få att växa. Det är även dessa som först överhopas av marknadens svårigheter eftersom de inte kan utnyttja diversifiering i så stor utsträckning. Det är framför allt i deras intresse som vi röstar i morgon om betänkandet om förslaget till direktiv om bekämpande av sena betalningar.
Offentliga myndigheter är till för att tjäna medborgarna och deras intressen, vilket i detta fall är ekonomiska intressen. Administrativa förfaranden måste utformas i linje med dessa, och de måste upprättas och genomföras med respekt för och värdesättning av ansträngningarna hos dem som är ansvariga för framtiden för lika många familjer som det finns arbetstagare i ett företag.
Tack vare Europaparlamentet kommer små och medelstora företag från och med i morgon att vara bättre skyddade mot sina kolleger i offentlig och privat sektor, vilka hittills har förlitat sig alltför mycket på att kunna skjuta upp betalning av sina räkningar. Sammanfattningsvis skulle jag vilja tacka föredraganden och kommissionsledamot Antonio Tajani för deras engagemang.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Alla som någonsin har varit involverad i företagande eller i affärsverksamhet vet vilka komplikationer som något så trivialt som sena betalningar kan leda till.
Jag välkomnar föredragandens strategi och jag ställer mig bakom hennes bedömning av förslaget från kommissionen och hennes åsikter när det gäller ändringar och tillägg. Å andra sidan skulle det underlätta om fler åtgärder vidtogs som tillhandahöll ett positivt incitament för dem som är inblandade i handelsförbindelser och uppmuntra dem att inte betala för sent. Stöd skulle exempelvis kunna ges till Europeiska unionens medlemsstater för användning av en uppförandekod för snabba betalningar eller till att publicera något slags vit lista över dem som betalar i tid. Det är helt enkelt nödvändigt att inte bara beakta sanktioner i händelse av sen betalning, utan att även i förebyggande syfte försöka utveckla en informell kultur som innebär tidig betalning.
Peter Jahr
(DE) Fru talman! Med de nya reglerna för sen betalning vid handelsförbindelser kan vi få till stånd en verklig förbättring för alla Europeiska unionens företag. Särskilt för små företag är det oacceptabelt att tvingas vänta flera månader på att få fakturorna betalda. Jag är därför mycket nöjd över att vi idag har för avsikt att fastslå fasta tidsfrister för betalning och påminnelseavgifter för både privata och offentliga upphandlande organ. Med denna harmonisering kommer vi verkligen att bidra till att förbättra handelstransaktionerna i hela Europa, något som särskilt kommer att gynna små och medelstora företag.
Vi måste nu även ta itu med industrins svarta får. Det är de som redan vid den tidpunkt som de gör en beställning är väl medvetna om att de aldrig kommer att betala för denna.
Antonio Tajani
ledamot av kommissionen. - (IT) Fru talman! Jag anser att denna debatt har visat att parlamentet är villigt - om än på ett mångfacetterat sätt - att stödja detta nya direktiv. Det kommer att innebära en konkret åtgärd för små och medelstora företag och för miljoner européer som förväntar sig att unionens institutioner ska hjälpa dem att behålla sina arbeten.
Eftersom jag har varit parlamentsledamot i många år måste jag säga att jag är mycket glad över den enorma ansträngning som gjorts av hela parlamentet, och särskilt av föredragandena, för att på ett smidigt sätt lägga fram en sådan viktig rättsakt för antagande. Jag skulle vilja tacka ordförandeskapet och alla dem som har samarbetat: kommissionens personal, mitt kansli, det belgiska ordförandeskapets personal och parlamentsassistenterna.
Vi kan emellertid inte, som någon föreslog, luta oss tillbaka, utan vi måste se till att dessa regler antas snabbt av medlemsstaterna. De har högst 24 månader på sig att göra detta, även om vi hoppas att vissa av dem agerar snabbare. Jag försäkrar er dessutom om att kommissionen kommer att fortsätta att nära övervaka de olika sätt på vilka direktivet införlivas i nationell lagstiftning samt hur detta genomförs, och jag kommer att lämna in en rapport till parlamentet i enlighet med den tidsplan som fastställts.
Tack ännu en gång för samarbetet med kommissionen och för det osedvanliga resultat som vi har uppnått på så kort tid.
Barbara Weller
föredragande. - (DE) Fru talman, mina damer och herrar! När vi diskuterar denna fråga hemma i våra valdistrikt tror jag att vi kommer att få mycket stöd, något som inte alltid är självklart när det gäller EU-ärenden. Men det är inte bara därhemma som problemet med sena betalningar kritiseras. Alla anser det vara självklart att betalningar ska överföras i tid. Så är fallet, oavsett partitillhörighet, och det beror inte heller på vilken industrigren det handlar om. Vi har alltså bred enighet. Jag skulle också vilja tacka mina parlamentskolleger som visat sitt samtycke till resultatet i kväll.
Jag vill nämna tre ytterligare aspekter. Som jag sade i inledningen av debatten kommer vi att sätta hjulen i rullning i morgon. Icke desto mindre kommer vi att behöva titta närmare på om de lättnader som vi har infört för mikroföretag, exempelvis för jordbruksföretag och hantverksföretag, verkligen är tillräckliga för att möjliggöra för dessa företag att erhålla de pengar som man är skyldig dem. Vi kommer att behöva undersöka mycket noggrant hur denna begränsade avtalsfrihet kommer att fungera. Vi prövar nu ut något nytt på den europeiska inre marknaden som vi dessutom alla mer eller mindre stöder. Vi kommer att behöva undersöka om en ränta på 8 procent är lämplig för sen betalning; parlamentet skulle ha velat ha en ränta på 9 procent. Vi får se hur detta fungerar, och jag skulle vilja be kommissionen att fokusera på att se till att medlemsstaterna inte urvattnar direktivet under genomförandeförfarandet.
Jag skönjer också en definitiv framgång vid horisonten. Jag har hört att Spanien redan har stiftat nya nationella lagar i enlighet med våra principer, och jag vet att detsamma gäller i andra medlemsstater. I vilket fall som helst kommer vårt utskott att övervaka situationen eller genomföra en konsekvensanalys i enlighet med ett direktiv, så att även medlemsstaterna, när parlamentets valperiod är slut, vet vilka som har genomfört den förbättrade betalningspraxisen såsom vi avsåg och vilka som inte gjort detta. Jag vill tacka alla som har bidragit till detta resultat, däribland det belgiska ordförandeskapet, som kanske inte har fått tillräckligt erkännande för sin insats. Vi vet hur effektivt och konstruktivt ni ledde förhandlingarna. Ni är ett litet land, men jag skulle vilja säga att ert land har mycket intelligenta och effektiva metoder för att uppnå resultat i Europa.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum onsdagen den 20 oktober, kl. 12.30.
Skriftliga förklaringar (artikel 149 i arbetsordningen)
Cristian Silviu Buşoi
skriftlig. - (RO) Direktivet om bekämpande av sena betalningar innebär ett viktigt instrument för att upprätta ett verkligt och rättvist förhållande mellan offentliga myndigheter och små och medelstora företag. När direktivet väl har trätt i kraft kommer företagare att få ett viktigt påtryckningsmedel för att driva in sina skulder och myndigheter som är dåliga på att betala att bestraffas.
Denna lagstiftning var nödvändig för att skapa balans på marknaden och erbjuda den privata sektorn garantier för att myndigheterna är jämställda aktörer som kan ställas till svars när de bryter spelreglerna. I direktivet fastställs en lämplig tidsram på 30 dagar för betalning, med möjlighet till undantag för upp till 60 dagar vid särskilda fall såsom för sjukhus, för att inte nämna ränta för kompensation och sen betalning.
Även om formen på det direktiv som röstades fram innebär ett större överseende gentemot myndigheter som är dåliga på att betala än vad som var fallet i Europeiska kommissionens ursprungliga förslag, erbjuder det ett lämpligt stöd till små och medelstora företag och till stora företag som i många europeiska medlemsstater har svårt att få betalt för tjänster som de har utfört.
Jag är besviken över att påföljden på 5 procent har tagits bort. Jag ser dock detta steg tillbaka som ett strategiskt medel att vinna stöd från så många EU-länder som möjligt under debatterna i rådet.
Robert Dušek
skriftlig. - (CS) Betänkandet om åtgärder mot sena betalningar har som syfte att förbättra den inre marknadens funktion, betalningsmoralen och att stödja betalningsförmågan för små och medelstora företag. Den nuvarande trenden är att betala fakturan direkt innan den går ut eller när den har gått ut. Åtgärderna i förslaget som lagts fram skulle kunna leda till en ny företagskultur, enligt vilken betalningar i tid är regel och sena betalningar betraktas som en oacceptabel kränkning av kunden och ett avtalsbrott. En ny avgift på 1 procent skulle kunna läggas på som ersättning för kostnader för att driva in sena betalningar - för individer, företag, och offentliga myndigheter - medan räntan och påföljderna när det gäller sena inbetalningar av enskilda avbetalningar skulle beräknas uteslutande för sena betalningar. En fast betalningstid på 30 dagar har föreslagits som betalningsfrist. Undantag godkänns bara under särskilda omständigheter. Här är det viktigt att tydligt definiera vad som ska räknas som särskild omständighet. Föredraganden föreslår att en tidsfrist på 60 dagar ska utgöra maximal betalningstid för offentliga myndigheter, något som jag helt och hållet stöder. Räntan på sena betalningar bör vara progressiv för att motivera gäldenären att betala beloppet så snabbt som möjligt. Den rättsliga strategin, däribland påföljderna, anser jag ytterligare bör kompletteras med så kallade mjuka åtgärder av medlemsstaterna, exempelvis främjande av elektroniska fakturor, anpassade betalningsordningar för en stor mängd arbete eller tjänster eller positiv publicitet.
Diogo Feio
skriftlig. - (PT) Utskottet för hållbar utveckling har länge utkämpat en strid för att staten rättsligt sett ska betraktas som medborgare när det gäller uppfyllandet av skyldigheter. I februari i år godkändes ett lagförslag av detta utskott i parlamentet, enligt vilket det fastslås att staten ska börja betala dröjsmålsränta när förseningen överskrider den tidsgräns som fastställts i avtalet eller enligt lag (30 eller 60 dagar). Utskottet för hållbar utveckling har också under flera år förespråkat möjligheten att få kompensera fordringar till staten med det sociala trygghetssystemet eller skattemyndigheten i ett försök att underlätta för företag som inte får betalt av staten, men som fortfarande är skyldiga att betala sina sociala avgifter och skatter. Vi stöder därför helt och hållet den text som nu har godkänts och med vilken en genomsnittlig frist på 30 dagar kommer att upprättas för staten att betala sina skulder till leverantörer. Denna frist kan förlängas till 60 dagar i särskilda fall. En skyldighet att betala dröjsmålsränta för sen betalning kommer även att fastställas. Detta är regler som grundar sig på absolut rättvisa, och de kan bidra till att lindra situationen för många företag, särskilt små och medelstora företag.
Liem Hoang Ngoc
skriftlig. - (FR) Jag vill tacka Barbara Weiler för detta högklassiga betänkande och för resultatet av förhandlingarna med rådet. Överenskommelsen vid första behandlingen innefattar alla nyckelinstrument som lades fram av gruppen Progressiva förbundet av socialdemokrater och demokrater i Europaparlamentet, vilket godkändes vid omröstningen i utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd.
Det gläder mig särskilt att se att privata företag och offentliga myndigheter nu likställs med varandra. Kommissionens ursprungliga förslag innehöll betydligt strängare påföljder för offentliga myndigheter, en ståndpunkt som vår grupp ansåg oacceptabel eftersom den offentliga sektorns organ, till skillnad från privata företag, inte huvudsakligen är fokuserade på vinst utan snarare verksamma i allmänhetens intresse.
Det faktum att borgenären har rätt till ersättning för indrivningskostnader utgör också ett verkligt framsteg. Många företag, särskilt små och medelstora företag, har fram till i dag valt att inte återkräva förseningsränta vid sen betalning från gäldenärerna av den enkla anledningen att kostnaden blir högre än vinsten.
Slutligen anser jag att den maximala betalningstid på 30 dagar som fastställts i texten verkar rimlig med tanke på att det finns ett visst utrymme för flexibilitet, särskilt för organ som bedriver offentlig hälso- och sjukvård, något som vår grupp ansåg vara särskilt viktigt.
Sandra Kalniete
skriftlig. - (LV) I en tid av ekonomisk kris måste vi genomföra reformer för att förbättra företagsmiljön, eftersom detta är vår bästa möjlighet att direkt stimulera ekonomin och därigenom skapa nya arbetstillfällen. Direktivet om bekämpande av sena betalningar utgör ett av de mest positiva exemplen av detta slag. Sena betalningar vid mottagande av varor och tjänster är en praxis som är märkbar i medlemsstaterna. Dessutom är det vid flera tillfällen offentliga organ, som teoretiskt sett inte borde ha några svårigheter att sköta sina räkningar, som agerar på detta vis. Detta slags praxis, som utgör ett stort hinder i företagens verksamhet och hindrar dem från att utvecklas, måste upphöra. De som gynnas mest av detta direktiv kommer inte bara att vara företag som endast är verksamma i en särskilt medlemsstat, utan även särskilt små och medelstora företag som kommer att kunna exportera varor och tjänster till andra medlemsstater utan att behöva oroa sig för att tvingas vänta flera månader på att få betalt. Alla europeiska konsumenter kommer för sin del att gynnas av den ökade konkurrens och det ökade utbud som de nya reglerna kommer att säkerställa. Direktivet är ett betydande steg mot att förbättra betalningskulturen i Europa. Genom att fatta denna sorts beslut bygger vi ett Europa som är en attraktiv plats för investerare och för våra egna företag. För att vi ska göra framsteg är det viktigt att fatta djärva beslut som uppmuntrar till utveckling.
Pavel Poc
skriftlig. - (CS) I många av EU:s medlemsstater är det allmän praxis att den offentliga sektorn och stora företag begär fakturor med en betalningstid på 90 dagar eller mer. Små och medelstora företag fungerar därför som banker för offentliga bolag eller stora företag. Små och medelstora företags interna skulder ackumuleras och ger upphov till ett ekonomiskt gift i form av fakturor med långa betalningsfrister, vilka är svåra att genomdriva. Detta förstärker den ekonomiska ojämlikheten och försämrar också konkurrensen avsevärt. Små och medelstora företag tvingas täcka långa betalningsperioder med kredit, vilket de alltid får på sämre villkor än vad stora företag eller offentlig sektor kan få från banker. De nya villkoren och reglerna för alla parter hjälper på ett avsevärt sätt små och medelstora företag att försvara sig mot denna dolda kredit. Den fasta räntesats på 8 procent som föreslagits för sena betalningar fungerar tillräckligt avskräckande även för stora företag, den fasta tidsfristen på 30 dagar är balanserad för leverantörer och köpare, och kontrollperioden på 30 dagar för att verifiera leveransen förhindrar att verifikationsförfarandet utnyttjas för att förlänga betalningstiden. EU-reglerna förhindrar framför allt offentlig sektor och stora företag från att förvanska den lagstiftning som antagits på nationell nivå i medlemsstaterna. Jag riktar ett uppriktigt tack till föredraganden för detta mycket värdefulla betänkande och för det utmärkta resultatet.
Debora Serracchiani
skriftlig. - (IT) Jag välkomnar förslaget till direktiv, vilket utgör ett tydligt steg framåt i jämförelse med det befintliga direktivet. När det väl införlivats nationellt, regionalt och lokalt kommer det att märkbart förbättra betalningarna, särskilt från offentliga myndigheter till små och medelstora företag, som nu kommer att kunna räkna med ett större kassaflöde.
I många europeiska länder är de offentliga myndigheterna kända för att i allmänhet betala sent och mycket ofta orsaka konkurs för företag när de befinner sig i svårigheter. Italien är ett tydligt exempel. I slutet av 2009 stod de offentliga myndigheterna i skuld till företag till ett belopp på ungefär 60 miljarder euro, och den genomsnittliga längden på förseningen var 186 dagar, med extremfall på 800 dagar. Man behöver bara tänka på de belopp som de hotell som tog in överlevare från den allvarliga jordbävning som drabbade Abruzzo-regionen i april 2009 har lagt ut.
