Pomoc Pákistánu a možnost zapojení evropského průmyslu (rozprava) 
Předsedající
Dalším bodem je prohlášení Komise o pomoci Pákistánu a možnosti zapojení evropského průmyslu.
Karel De Gucht
člen Komise. - Paní předsedající, vážení poslanci, Evropa je velmi znepokojena ničivým dopadem povodní v Pákistánu, které zničily živobytí a obce v celé zemi.
Rozsah katastrofy nemá v dějinách Pákistánu obdoby. Náklady v oblasti humanitárních potřeb jsou pro již tak chatrné hospodářství Pákistánu obrovské. Závažnost této krize vyžaduje okamžitou a zásadní reakci, mimo jiné též vzhledem ke strategickému významu rozvoje Pákistánu, bezpečnosti a stability v regionu.
Evropská rada dne 16. září vyzvala k vytvoření uceleného souboru krátkodobých, střednědobých a dlouhodobých opatření, jež napomohou k obnově a budoucímu rozvoji Pákistánu. První reakce EU na povodně byla rychlá a štědrá. Náš společný příspěvek k úsilí v oblasti humanitární pomoci poskytnutý členskými státy a Evropskou komisí v současné době činí více než 320 milionů EUR v hotovosti a ve formě věcných dávek. To samo o sobě představuje více než 60 % celkového původního požadavku OSN.
Evropská rada uznala, že kromě okamžité a značné humanitární a rozvojové pomoci jsou zásadním předpokladem pro hospodářské oživení a růst také ambiciózní obchodní opatření. Obchod je tak součástí dlouhodobé odezvy na probíhající krizi. Za tímto účelem přijala Komise dne 7. října návrh na jednostranné pozastavení dovozních cel na řadu důležitých vývozních položek z Pákistánu. Tento návrh byl nyní předložen členským státům a Evropskému parlamentu.
Komise navrhuje osvobodit od cla 75 skupin produktů dovážených z Pákistánu, což představuje 27% podíl nynějšího dovozu z Pákistánu do EU a téměř 900 milionů EUR. Došlo by tak ke zvýšení dovozu z Pákistánu do EU asi o 100 milionů EUR.
Cílem tohoto opatření je podpořit snahy Pákistánu o obnovu ve střednědobém horizontu. Proto budou tyto zvláštní koncese časově omezené - Komise navrhuje tři roky. Vzhledem k povaze průmyslové základny v Pákistánu a výrobkům určeným k vývozu, z nichž více než 60 % tvoří textilní výrobky, představuje velké množství produktů navržených na osvobození od cla produkty textilní. Toto osvobození se však týká i jiných průmyslových výrobků, jako je ethanol.
Pokud budou Parlament a Rada moci jednat v této záležitosti rychle, doufáme, že toto opatření bude zavedeno k 1. lednu 2011. Zároveň pracujeme s ostatními členy Světové obchodní organizace na tom, abychom získali nezbytné povolení - výjimku WTO, které musí být poskytnuta dříve, než opatření vstoupí v platnost.
Tyto obchodní koncese by měly být pro Pákistán ekonomicky užitečné, ale současně by měly zohlednit vnímavost průmyslu v Evropské unii. Proto jsme se při přípravě tohoto návrhu snažili vzít tuto vnímavost evropských odvětví v úvahu, zejména ohledně textilního průmyslu. Z analýzy nám vyplývá, že dopad na produkci v EU bude pravděpodobně mírný.
Potenciální nárůst dovozu z Pákistánu do EU (100 milionů EUR) odpovídá méně než 0,5 % hodnoty produkce EU v liberalizovaných položkách, které ve skutečnosti představují 24 miliard EUR. Podpora Evropského parlamentu směřující k uskutečnění tohoto návrhu je nezbytná, protože představuje úplný obraz solidarity EU v době mimořádných potřeb.
Obchod může být pro Pákistán důležitou součástí dlouhodobého ekonomického řešení. Máme před sebou nabitý program. Můžete se spolehnout, že vám já i moji kolegové rádi vysvětlíme náš přístup a zmírníme všechny vaše možné stávající obavy.
Nuno Melo
Paní předsedající, musím říct, že plně chápu, co lidé v Pákistánu zažívají. Chtěl bych ale také říct, že toto rozhodnutí je tragické jak pro Evropu, tak zejména pro některé země, které již mají vážné potíže, jako je Portugalsko, Španělsko a Řecko.
Například textilní a oděvní průmysl představuje 11 % celkového vývozu Portugalska, 22 % zpracovatelského průmyslu; u některých produktů probíhá dokonce 80 % výroby v Portugalsku. Těchto 80 % rozdělených na všech 27 členských států může pro Evropskou komisi znamenat málo, ale pro Portugalsko to je obrovské množství.
Evropa nemůže požadovat velmi škodlivé - ale pochopitelné - opatření na kontrolu veřejných auditů a boji proti schodku a zároveň přijmout rozhodnutí, která ve stejných zemích škodí samotným střediskům výroby a kapacitám přinášejícím bohatství a vytvářejícím pracovní místa.
Musím také říci, že toto rozhodnutí je rovněž nepochopitelným útokem proti běžným tržním pravidlům. Nechci obhajovat jakoukoli formu ochranářství na trhu, ale žádám přísnou obranu řádných tržních pravidel: pravidel trhu, který je zdravý a spravedlivý.
Pochopte prosím, že toto rozhodnutí umožní, aby na evropském trhu byly prodávány produkty vyrobené v Pákistánu, jejichž výrobní náklady budou přitom nižší, než jakých mohou dosáhnout naše podniky - jen proto, že na ně nejsou během výroby kladeny stejné podmínky. Je mi to velice líto, ale tomu já říkám nekalá soutěž. Je to nekalá soutěž, protože pákistánské společnosti nemají sociální náklady na své pracovníky, nemají náklady na životní prostředí, nijak zvlášť se nezabývají bojem proti dětské práci, k němuž tam neustále dochází, a nemají odpovídající omezení týkající se používání základních materiálů z důvodu veřejného zdraví.
Chtěl bych se ještě zeptat: jak je možné učinit tak radikální rozhodnutí, aniž by byla nejprve předložena zpráva s podrobnými informacemi o negativním dopadu na jednotlivé členské státy?
Mohl bych teď začít vyjmenovávat některé důsledky, k nimž patří uzavření a krach podniků v Evropské unii, zejména v Portugalsku, a zvýšení počtu nezaměstnaných. Je dobré, abyste tomu plně rozuměli, protože přijde chvíle, kdy za to bude muset být někdo odpovědný.
Pokud se nakonec budeme domnívat, což někteří jistě učiní, že tento návrh je nevyhnutelný, buďte prosím alespoň trochu předvídaví vůči věcem, které dosud nebyly zohledněny. Jde například o celní kvótu, která je stanovena v případě ethanolu, ale nikoli v případě textilií. Výjimka by měla platit nejvýše jeden rok, protože podpora je dočasná. Věřte mi, že v přímé konkurenci s pákistánskými firmami nepřežije tři roky žádný evropský podnik.
Paní předsedající, tímto končím: závěrem chci zmínit, že je potřeba ustanovení o základních materiálech, aby Pákistán neblokoval přístup evropských společností k těmto materiálům, a neměl tak prospěch ze samotné výroby.
David Martin
jménem skupiny S&D. - Paní předsedající, slovům pana Mela rozumím, ale nemohu s ním souhlasit. Vítám návrh Komise pozastavit cla na dovoz klíčových produktů z Pákistánu do Evropské unie.
Za prvé je naším společným základem to, že Pákistán, který za sebou nemá od zrození svého národa zrovna snadnou minulost, nyní prochází snad nejhorším obdobím. Je v přední linii ve válce proti terorismu, jež ho dosud podle odhadů stála 40 miliard USD. Všichni velmi dobře víme o povodních, jejichž celkový dopad je horší než dopad tsunami v Asii v roce 2004 a dopad povodní na Haiti na začátku letošního roku. To je obrovská rána pro každou zemi.
Na návrhu Komise vítám to, že dáváme Pákistánu příležitost dostat se prostřednictvím obchodu ze svých problémů. Je to inteligentní návrh. Za prvé, jak uvedl pan komisař, 75 skupin produktů celního sazebníku, které by pomohly zvýšit obchod Pákistánu o odhadovaných 100 milionů EUR ročně, uškodí investicím EU jen málo. Nijak výrazně to nepoškodí žádné průmyslové odvětví Evropské unie a v neposlední řadě - což je vlastně možná to hlavní - to neuškodí ani rozvojovým zemím, které jsou s Pákistánem na stejné úrovni, protože žádná ze skupin produktů se netýká produktů uvedených na seznamu narušení systému preferencí v rámci rozvojové agendy z Dohá. To je velmi pozitivní.
Druhá věc, která je na návrhu Komise rozumná, je to, že návrh je časově omezený a nepokouší se jednostranně změnit usnesení o všeobecném systému preferencí (GSP). Tuto skutečnost vítám, protože Pákistán je tak stále motivován, aby do roku 2014 splnil standardy v oblasti sociálních a lidských práv, a aby se tak v roce 2014 stal způsobilým pro systém GSP+. Návrh tedy poskytuje naléhavou pomoc, která je nyní potřeba, ale zároveň nedává pákistánské vládě úplnou volnost. Říká: "Chcete-li mít tyto výhody i nadále, máte povinnost dát svou zemi sami do pořádku."
Je to pro Evropu skutečná zkouška velkorysosti a já doufám, že my v Parlamentu jsme připraveni ji úspěšně složit.
Niccolò Rinaldi
Paní předsedající, pane komisaři, dámy a pánové, v naší dnešní rozpravě jsme se dostali na rozcestí dvou klíčových principů. Na jedné straně máme povinnost solidarity vůči zemi, která byla zasažena přírodními katastrofami, což její společnost, která už tak má strukturální problémy, sráží na kolena. Na druhé straně je nutná vyvážená obchodní politika. Návrhem Evropské komise na pozastavení cel pro Pákistán se Evropská unie správně vyhýbá politice poskytování pouhé humanitární pomoci, a umožňuje tak Pákistánu, aby posílil své hospodářství a tím i svou společnost.
Skutečnost, že všech 74 skupin produktů se týká textilního a oděvního průmyslu, je v případě země, která může vyvážet pouze produkty tohoto odvětví, téměř nevyhnutelná. My, liberální demokraté, jsme rozhodně více pro tento druh opatření než pro dohodu o humanitární pomoci, která nedokáže dát této zemi skutečnou vzpruhu. Nicméně, jak pan Melo před chvílí zopakoval, nesmíme být naivní a žádáme Komisi především o to, aby se nedopustila naivní chyby.
Pan komisař si je dobře vědom kritické situace, ve které se nacházejí některé oblasti orientované na textilní průmysl, jako je Prato. Prato je zvláštní případ: situace se vymkla vnitrostátním orgánům z rukou a rozšířila se tam nezákonnost, což je dále umocněno krizí v evropském textilním průmyslu.
Protože jsme přesvědčeni, že na naši legitimní humanitární solidaritu s Pákistánem nemůže doplácet jen evropský textilní průmysl, žádáme o tyto tři věci: 1) vytvořit regulační nástroje, kterými bychom zabránili vzniku jakýchkoli případných trojúhelníků s jinými zeměmi, které by mohly profitovat z cel, z nichž má prospěch Pákistán; 2) zamezit zhoršení krize v evropském textilním průmyslu tím, že budou zavedena opatření, která situaci v tomto odvětví naopak podpoří, jako je snížení nákladů na elektřinu; a 3) nevytvářet precedens pro jiné země, jež sužují podobné přírodní katastrofy. Myslím, že budeme-li postupovat tímto způsobem, budeme se na pomoci pro Pákistán podílet všichni a tato pomoc bude udržitelná, zejména v dlouhodobém horizontu, což je přesně to, co tato země potřebuje.
Jacek Włosowicz
Dnes večer jsme se sešli, abychom prodiskutovali návrh Komise na pomoc Pákistánu vyrovnat se s následky záplav. Měli bychom mít na paměti, že povodně v Pákistánu, které měly vskutku biblický rozměr, zasáhly téměř 14 milionů lidí. Způsobily nepředstavitelnou zkázu v samotném Pákistánu a následky brzy pocítí celý svět. Proč? Bavlna, které se také říká bílé zlato a jejímž je Pákistán jedním z hlavních producentů, měla letos špatný rok a navíc byla v zemi z velké části zničena. Výrobci oděvů a zástupci předních světových značek již předpovídají růst cen bavlněných produktů. Bavlna je surovinou, s níž se setkáváme na každém kroku a která se používá k výrobě oblečení, bankovek, kávových filtrů, stanů a rybářských sítí, najdeme ji i v knižních vazbách a mnoha dalších produktech každodenní potřeby. Používá se pro obrovské množství účelů. Nacházíme se v době krize, kdy je předpovídáno zvýšení cen věcí denní potřeby. Vzhledem k tomu je rozsah problému obrovský.
Miguel Portas
Na jedné straně máme velké evropské dovozce, kteří budou mít z pákistánských výrobků přicházejících do Evropy prospěch. Na druhé straně máme dalších několik velkých pákistánských textilních továren, které jsou v podstatě mimo oblasti postižené katastrofou a budou mít z návrhu Komise také obrovský prospěch.
To je realita. Vítězem nejsou lidé nemocní, vysídlení, děti nebo starší osoby, jejichž domovy byly zničeny. Vítězem jsou bohatí podnikatelé. Dochází zde ke zneužívání katastrofy: extrémní klimatické jevy slouží zájmům velkých podniků.
A právě to je na návrhu Komise absolutně nepřijatelné. Udělala by dobře, kdyby od něj ustoupila.
William  Dartmouth
jménem skupiny EFD. - Paní předsedající, v minulosti jsem často ostře kritizoval britského premiéra Camerona. Nicméně ministerský předseda Cameron naprosto správně požádal o to, aby byly Pákistánu poskytnuty obchodní preference. Na slovo "požádal" jsem se teď zvlášť soustředil. "Požádat" - to je přesně to, co musel britský premiér udělat.
Od vstupu do EU nemá Spojené království - pátá největší ekonomika na světě - autonomii stanovit obchodní politiky ani se zeměmi Commonwealthu. Přesto je v národním zájmu Velké Británie, aby Pákistán nyní dostal obchodní preference. S Davidem Martinem souhlasím málokdy, ale v tomto případě tak činím. Pákistán je nejen rozvojovou zemí se 170 miliony obyvatel a strategickými hranicemi s Afghánistánem, ale je to také země, která má asi třicet jaderných hlavic.
Bezpečnostní důsledky zhroucení pákistánského státu by byly zničující pro bezpečnost celého vyspělého světa. Obchodní preference pro Pákistán tomu možná v tuto chvíli pomohou zabránit.
Daniel Caspary
(DE) Paní předsedající, dámy a pánové, myslím, že bychom si všichni měli opět připomenout, jak dramatická byla situace v Pákistánu před několika týdny a na mnoha místech určitě stále je. Byly zaplaveny celé oblasti, které jsou větší než mnohé z našich členských států. Desítky, vlastně sta tisíce lidí naléhavě potřebují pomoc. Byla zničena infrastruktura: silnice, nemocnice, univerzity, školky, školy, podniky. Živobytí mnoha lidí bylo zničeno. Myslím si, že si tu situaci vůbec nedovedeme představit. Všichni jsme se shodli na tom, že jim musíme pomoci. Je tady ale problém: jak říkáme v němčině - "umyj mne, ale nenamoč mne". Co tím myslím? Přímá finanční podpora stojí peníze, které samozřejmě musíme vzít z jiné části našeho rozpočtu. Komise nyní navrhuje nepřímou podporu - lepší obchodní podmínky - a v této souvislosti samozřejmě také vyvstávají obavy lidí, na které to může mít dopad. Proto je správné, že máme na toto téma dnešní rozpravu.
Komise nenavrhla použití všeobecného systému preferencí, což je podle mého názoru dobře. V podstatě si myslím, že nynější řešení prostřednictvím Světové obchodní organizace, tedy postup tímto směrem se skutečnou snahou pomáhat tamním lidem, aby si dokázali pomoct sami, je moudrý. Existuje však mnoho nezodpovězených otázek, například jaký dopad to bude skutečně mít na průmyslová odvětví v Evropské unii? Když se dívám na dokument Komise, na návrh nařízení, vidím, že v důvodové zprávě je hned na začátku uveden pracovní předpoklad, že čistý dovoz do EU by se zvýšil o 100 milionů EUR ročně. Je to opravdu velká, trvalá pomoc Pákistánu? Pomůže skutečně poskytnutí velkých částek, o nichž tady teď mluvíme? Na druhou pro rozpočet bude tento návrh znamenat ztráty celních příjmů ve výši 80 milionů EUR. Dává tento poměr také smysl? Má smysl obejít se bez 80 milionů EUR v celních příjmech, abychom získali 100 milionů EUR na zvýšení dovozu? Jsou tyto údaje správné? Chtěl bych, aby Komise poskytla k celé této záležitosti opravdu otevřené informace.
Jsem pevně přesvědčen, že musíme Pákistánu pomoci. Jsem také připraven vysvětlit občanům Evropské unie i lidem v mém volebním obvodu, že zkrátka musíme něco udělat a že podporu pro jiné vždy musí někdo zaplatit. Jsem však pevně přesvědčen, pane komisaři, že byste dnes večer a v dalších dnech a týdnech měl využít příležitosti a skutečně přesvědčit 736 poslanců Evropského parlamentu, že vaše opatření jsou správná, že jsou rozumná. Měl byste také využít příležitosti především k tomu, abyste upozornil, jak mohou najít své další směřování a vyhlídky do budoucna pracovníci podniků, jichž se tato opatření dotknou v zemích, jako je Portugalsko, Itálie a Španělsko, i v Evropské unii jako celku. Domnívám se, že právě to jsou úkoly, které je třeba splnit, aby váš návrh získal v této sněmovně za pár týdnů nebo měsíců většinu. Myslím si, že všechny zúčastněné strany musí v souvislosti s přesvědčováním lidí a poskytováním informací udělat ještě hodně práce.
Gianluca Susta
(IT) Paní předsedající, dámy a pánové, myslím, že si musíme být vědomi krize, kterou prochází Evropská unie a její členské státy na globální úrovni. Vzhledem k této krizi, která má dopad na práci, zaměstnanost a růst, pátrám po logice, která inspiruje některé evropské země, ale především Evropskou komisi, v oblasti mezinárodních vztahů. Návrh Komise, o němž dnes diskutujeme, bude mít vážný dopad na některá průmyslová odvětví, zejména na textilní průmysl, a v takové situaci, jakou právě zažíváme, se musíme sami sebe ptát, zda je to rozumné.
Někteří lidé se obávají, že tato rozhodnutí se zrodila z touhy Evropy převzít na světové scéně vedoucí roli. Ve skutečnosti však víme, že tomu tak není a že s tím má ještě méně co do činění snaha snížit tlak, a to i tlak terorismu, v rámci některých politických a institucionálních systémů nebo v souvislosti s nimi. Pravdou je, že s tímto návrhem nesouvisí ani nedávné povodně, protože hlavní základna pákistánského textilního průmyslu leží mimo regiony postižené touto katastrofou.
Skutečným důvodem je to, že cílem je opět penalizovat odvětví ve prospěch financování evropské ekonomiky a upřednostňovat maloobchod ve velkém měřítku, a nikoli zájmy zpracovatelského průmyslu v některých evropských zemích. To je zásadní chybou z hlediska růstu, práce a zaměstnání v době vážné hospodářské krize a potřeby reálného růstu EU na globálních trzích, z hlediska jejího vývozu a schopnosti inovace a kvality.
Sajjad Karim
Paní předsedající, rád bych nejprve poděkoval panu komisaři a kolegům Martinovi a Casparymu za velmi užitečné připomínky. Po povodních jsem se vydal do Pákistánu, abych na vlastní oči viděl rozsah zkázy. Zkáza způsobená povodněmi je největší přírodní katastrofou v dějinách Pákistánu. Rozhodně to daleko přesahuje vše, co jsem si jen mohl představit nebo co jsem očekával.
Když jsem se dne 22. září setkal s předsedou vlády Pákistánu, byl rozhodně velmi vděčný za dosavadní reakci EU a podle jeho názoru to byla velmi odvážná reakce; odvážná způsobem, který popsal komisař De Gucht. Musíme si být absolutně jisti, že budeme i nadále reagovat odpovídajícím způsobem. Komise nyní předložila legislativní návrh na snížení celní kvóty až na nulu u 75 skupin produktů pokrývajících 27 % pákistánského vývozu do EU, což by posílilo vývoz Pákistánu přibližně o 100 milionů EUR ročně. To je teď skutečně test důvěryhodnosti EU.
Musíme zajistit, abychom politickou dohodu dosaženou vedoucími představiteli EU proměnili v opatření, které bude mít skutečný vliv a poskytne pákistánské ekonomice v této zoufalé době záchranné lano. Jsme koneckonců největším obchodním partnerem Pákistánu. Naslouchal jsem obavám kolegů v tomto sále a je jedině správné, že jsme v naší odpovědi čestní. Čestní, ale ambiciózní. Obchodní koncese, která má být Pákistánu poskytnuta, musí představovat věrohodné úsilí ze strany EU a musí Pákistánu přinést smysluplné hospodářské výhody, přičemž by měla zohlednit vnímavost našich vlastních výrobních odvětví i ostatních členů WTO - zejména těch nejméně rozvinutých zemí.
Věřím, že prostřednictvím tohoto návrhu jsme ambiciózní, že jsme odvážní, ale především jsme k sobě i k lidem v Pákistánu čestní.
Joe Higgins
Paní předsedající, 20 milionů lidí postižených nedávnými katastrofálními povodněmi v Pákistánu potřebuje jednoznačně okamžitou a zásadní pomoc, zejména ji potřebuje těch 100 000 dětí, které zůstaly kvůli povodním bez přístřeší a jimž hrozí smrt kvůli nedostatku potravy.
Pro produkci potravin za dostupné ceny jsou nezbytně významnými miliony drobných zemědělců a zemědělců bez půdy, kteří jsou nyní vydáni na milost a nemilost třídě velkostatkářů. Distribuce bezplatných osiv, hnojiv, která neškodí životnímu prostředí, a další užitečné nástroje by mohly být základem pro rychlé obnovení dodávek potravin, nicméně klíčem k udržitelnosti dodávek potravin je likvidace velkostatkářství v Pákistánu a rozdělení půdy lidem, kteří žádnou nevlastní.
Před 140 lety vedlo irské rolnictvo zásadní boj za ukončení velkostatkářství, jež zde tedy již dlouho přesluhuje. Snížení celních sazeb musí směřovat pracujícím a chudým, a ne statkářům, zkorumpovaným státním úředníkům nebo ziskům průmyslníků. Ne bezohlední spekulanti na komoditních trzích, ale malí zemědělci by v Pákistánu měli mít užitek ze spravedlivých cen za své zemědělské produkty na světovém trhu.
Cristiana Muscardini
(IT) Paní předsedající, pane komisaři, dámy a pánové, všichni jsme znepokojeni povodněmi, které zdevastovaly Pákistán, a jejich závažnými dopady na hospodářství, ale znepokojeni jsme také návrhem Evropské komise, i když jej iniciovaly hlavy států či vlád.
Nařízení navrhované Komisí se zaměřuje především na pozastavení cel v odvětví textilního a kožedělného zboží, jež představuje 60 % vývozu Pákistánu s obratem ve výši téměř 200 milionů EUR v případě textilního průmyslu a 510 milionů EUR v případě průmyslu kožedělného, přičemž v obou případech se výroba nachází v sousedících oblastech, které nejsou jednoznačně postižené povodněmi.
Zdálo se nám, že politické signály naopak směřovaly k výběru politiky pomoci, která nepoškodí strukturální odvětví evropského hospodářství. Pozastavení cel bude mít závažný dopad na evropský textilní a kožedělný průmysl s rizikem, že v průběhu tří let plánovaných v nařízení může dojít ke ztrátě tisíců pracovních míst. Tato opatření budou začleněna a zostřena všeobecným systémem preferencí, který bude od roku 2013 platit i pro Pákistán.
Pane komisaři, všichni víme, že jsou přijímána výjimečná a jednostranná opatření, protože chceme pomoci velké, chudé zemi, která se kvůli nedávné katastrofě potácí v problémech a je dále ničena ekonomickou krizí a tím, že nebyla upravena pravidla Světové obchodní organizace. Nynější pravidla bezesporu nezvýhodňují chudší země, ale naopak ty, které jsou již rozvinuté, jako je Čína a Indie. Výjimečná opatření přijatá ve prospěch jedné země by však neměla způsobovat krizi v jiných zemích.
Je proto potřeba, aby byl návrh Komise významně opraven s cílem diverzifikovat odvětví, kterých se týká, včetně výroby a vývozu Pákistánu, přičemž je třeba přijmout jinou vizi a vážně se zamyslet nad dodržováním lidských práv a bojem proti terorismu. Pákistánu je třeba pomoci, ale prostřednictvím jasných dohod, včetně těch, které zohlední politickou situaci v regionu.
Josefa Andrés Barea
(ES) Paní předsedající, pane komisaři, povodně v Pákistánu, k nimž došlo letos v červenci a v srpnu způsobily smrt 1 800 lidí a postihly 20 milionů lidí, 12,5 milionů z nichž potřebuje humanitární pomoc.
Evropská unie se zavázala poskytnout humanitární pomoc ve výši 320 milionů EUR, jak jste uvedl, a Španělsko k tomu přispělo částkou 11 milionů EUR. Nehovoříme zde o obchodní dohodě, ale o podpoře strategického rozvoje Pákistánu.
Komise, pověřená Radou, liberalizovala na tři roky 70 produktů. Není pochyb o tom, že pákistánský vývoz bude mít na jednotlivé země EU různý dopad, podle specifických charakteristik jednotlivých zemí. K produktům, které Pákistán může vyvážet, patří ethanol, textilie a kožené zboží.
Komise zastává názor, že nemůže změnit seznamy produktů, které budou kolidovat s textilní výrobou. Španělsko představuje 16 % objemu obchodu z textilního odvětví. Valencie představuje 18 % textilní výroby Španělska a v oblasti tohoto města je 17 % pracovních míst. Trhem pro produkty textilního odvětví Valencie je Evropa a v rámci Evropy je to Francie, Itálie a Německo. Kvůli textilním produktům dováženým z Pákistánu se zmenšuje trh pro jejich odbyt jak v Evropě, tak i ve Španělsku.
Zmínil jste sice, že existuje strategická studie, ale byla posouzena průmyslová kapacita Pákistánu? Byla zvážena možnost omezení seznamu textilních výrobků? Bude provedeno roční hodnocení dopadů této dohody?
Christofer Fjellner
(SV) Paní předsedající, pane komisaři, chtěl bych říci, že zrušení cel a překážek obchodu je velmi vítaným krokem v poskytování pomoci Pákistánu v souvislosti s touto katastrofou. Rád bych řekl, pravděpodobně jako první v tomto sále, že na mne udělalo ohromný dojem rychlé jednání a odhodlání Komise a Rady v této záležitosti.
Je zcela jistě pravda, že jsou potřeba peníze. Nicméně jaký smysl má poskytování podpory a peněz - kromě toho, že má ulevit našemu vlastnímu špatnému svědomí, když zároveň prostřednictvím cel a obchodních překážek ztěžujeme lidem možnost dostat se z této situace vlastními silami?
Krok, k němuž se nyní chystáme, konkrétně komplexní a rychlé zrušení cel a překážek obchodu u všech 75 skupin produktů, což odpovídá 27 % vývozu Pákistánu, je vynikající reakcí na katastrofu, které tato země čelí. Nicméně my v Parlamentu máme nyní odpovědnost. Odpovědnost za to, že budeme jednat rychle. Jinými slovy nesmí se to zase stát příkladem toho, jak dlouho může trvat politický proces. Pákistán potřebuje peníze a pomoc nyní - ne za rok. Musíme prokázat, že to chápeme.
Zároveň jsem ale zklamán tím, jak velký je odpor vůči tomuto kroku. Dostal jsem petici od evropských výrobců textilu, kteří s tímto krokem nesouhlasí, protože se obávají, že Pákistán zvýší vývoz do Evropy, což oni nechtějí.
Není ale právě toto smyslem tohoto kroku? Není snad záměrem, aby byli schopni s námi obchodovat, a vymanili se tak z bídy? Bude problém, dostanou-li evropští spotřebitelé o něco levnější textil?
Volný obchod a solidarita jsou zde vítány až do chvíle, kdy o nich máme rozhodnout. Pojďme právě teď a tady ukázat, že tyto hodnoty jsou pro nás nejdůležitější, když jsou nejvíce potřeba. Neexistuje zřejmě lepší příležitost hájit volný obchod i solidaritu než v souvislosti s tímto návrhem.
Lara Comi
(IT) Paní předsedající, dámy a pánové, prostřednictvím tohoto krátkého projevu bych chtěla dát najevo nesouhlas s případným pozastavením cel ve prospěch Pákistánu, které má platit přibližně tři roky pro 74 skupin produktů, z nichž jsou téměř všechny z textilního a oděvního odvětví.
Moje obavy se týkají negativních dopadů na průmysl Evropy, především Itálie - a na úbytek pracovních míst v Evropě v odvětví, jež je již nyní těžce zasaženo hospodářskou krizí. Mám na mysli zejména malé a střední podniky v odvětví, jemuž se snažíme tak jako tak pomáhat a které by utrpělo značnou škodu.
Nezanedbatelná je také skutečnost, že Pákistán na začátku letošního roku stanovil na svůj vývoz bavlněných vláken 15% clo s cílem zabránit dodávkám surovin. Je zřejmé, že cílem je šetřit suroviny na základě snahy získat pro vývoz atraktivnější směnné kurzy. Plně chápu, že země s vážnými problémy potřebuje pomoc, zejména poté, co ji postihly závažné katastrofy. Avšak očekávala bych evropskou pomoc, která by přispěla k výstavbě silnic a infrastruktury s využitím místních pracovních sil.
Jörg Leichtfried
(DE) Paní předsedající, pane komisaři, není snadné vést objektivní rozpravu, když se mluví o 100 000 dětech bez domova, milionech zemědělců na ulicích a o lidech žijících v opravdu hluboké bídě. Myslím, že je správné, aby Evropská unie jednala rychle a rychle této oblasti poskytla pomoc. Co se týče opatření, která navrhujete, je pro mne velkou otázkou, zda poskytujeme pomoc na pravém místě, nebo spíše pomáháme nesprávným lidem? Byl bych rád, aby to bylo vysvětleno podrobněji, protože je naprosto oprávněné tvrdit, že pokud jde o textilní průmysl, podpora obecně pomáhá Pákistánu, ale nejsem si jistý, zda se dostane ke správným lidem.
Za druhé bych také rád řekl, že pokud tato podpora pomůže lidem k tomu, aby si pomohli sami, musíte vzít samozřejmě v úvahu i to, jaký dopad bude to vše mít na Evropu. Myslím si však, že situace už je dramatická natolik, že podporu je potřeba poskytnout, a doufám, že podpora se dostane k lidem, kteří ji opravdu potřebují.
Jean Lambert
Paní předsedající, chci reagovat na některé připomínky, které zde zazněly.
Pákistán se v tuto chvíli snaží o to, aby se sám dostal z problémů, do kterých se po zničujících povodních dostal. Kdyby byly továrny v oblastech zasažených záplavami, nebyly by schopny vyrábět, proto není divu, že továrny, o které jde, v těchto oblastech nejsou.
Přímá podpora, kterou bychom mohli poskytnout, je v porovnání se skutečně potřebnou částkou jen nepatrná. Rozdělení příjmů z dalších vývozů je důležité, jak víme, pro oblast infrastruktury, pro dodávky energie, školy, silnice atd., přitom ale odpovědnost určitě leží na demokraticky zvolené vládě Pákistánu, pokud jde o její účinnost, o příjmy, daně z příjmů atd.
Lidé také mluví o potřebě větší rozmanitosti. Kdyby byla v Pákistánu větší rozmanitost průmyslových odvětví, nesoustředili bychom se tolik na textilní průmysl. Apeluji na poslance, aby této zemi nabídli příležitost a umožnili jí dostat se z této katastrofy vlastními silami.
João Ferreira
(PT) Paní předsedající, pane komisaři, tragédie v Pákistánu vyžaduje, aby Evropa dala najevo solidaritu, ale nemůže to být záminkou pro to, abychom ohrozili textilní průmysl v řadě členských států, například v Portugalsku. Existují i jiné způsoby, jak projevit solidaritu: účinnější formy pomoci, které jsou zaměřeny na obnovu postižených oblastí a zlepšení životních podmínek místních obyvatel, ale také spravedlivější druhy pomoci.
Obchodní koncese nejsou dlouhodobým opatřením, jak už jsem uvedl. Mají z nich prospěch především velcí evropští dovozci, protože tyto koncese naplňují jejich dlouholeté ambice. Jenže zároveň poškozují textilní průmysl a také země a regiony, které jsou na něm nejvíce závislé, to vše v situaci hluboké krize a vysoké nezaměstnanosti.
I když je pravda, že opatření navržená Komisí nemohou být za žádných okolností důvodem pro další propouštění, nemůžeme ignorovat objektivní potíže, které tato opatření působí. Opatření jsou nutná k obraně evropského textilního odvětví a souvisejících pracovních míst.
Podle názoru skupiny konfederace Evropské sjednocené levice a Severské zelené levice je v rozpočtu Evropské unie na rok 2010 stanovena položka určená na vytvoření plánu Unie pro textilní a obuvnický průmysl. Kde je ten plán, pane komisaři? Jaké jsou jeho klíčové prvky? To jsou otázky, na něž byste měl odpovědět.
Claudio Morganti
(IT) Paní předsedající, dámy a pánové, podle mého názoru je paradoxní, že namísto ochrany našich pracovních míst je Evropská unie vystavuje riziku tím, že zakrývá možné důsledky svých opatření dobře míněnou rétorikou humanitární pomoci. Případné snížení cel na produkty oděvního průmyslu z Pákistánu na následující tři roky představuje riziko, že zpracovatelský průmysl upadne do ještě větší krize, než v současné době zažívá, přičemž dojde ke ztrátě 120 000 pracovních míst v celé Evropě a 40 000 pracovních míst jen v samotné Itálii.
Pákistánu je třeba pomoci, ale nemůžeme přijmout mírná obchodní opatření, když moje země - Itálie - a ostatní členské státy již pociťují dopady padělání textilních výrobků, zejména z asijských zemí a především z Číny. Komise nemůže dělat charitu především na náklady Itálie, která představuje 30 % celého evropského textilního odvětví. Domnívám se, že spolu s Pákistánem musíme pomoci vymanit se z krize i našim malým a středním podnikům, a to tím, že zavedeme cla a kvóty na asijské výrobky. Pocházím z Prata a já i mí spoluobčané už máme dost takových opatření, jako jsou tato.
Georgios Papanikolaou
(EL) Paní předsedající, pokud jde o zpracovatelský průmysl, chtěl bych sněmovně připomenout, že Pákistán je čtvrtým největším producentem bavlny na světě, což představuje 9 % světové produkce, Evropská unie za ním následuje s necelými 5,5 %. Je tedy zřejmé, že se jedná se o velmi závažný problém. Nechceme samozřejmě protekcionismus, který poškozuje zdravou konkurenci, právě naopak - chceme svobodný a otevřený mezinárodní obchod. Na druhou stranu však poslanci tuto věc také zmínili. Pan Melo, který je z Portugalska, což je země se slabou ekonomikou, to uvedl velmi názorně. Další poslanci se zmínili o Itálii. Doplnil bych ještě Řecko: všichni víte, s jakými problémy se dnes potýká. Pákistán bychom měli samozřejmě podporovat, ale měli bychom jej také sledovat, a právě na to se chci Komise zeptat: máme mechanismy, které zajistí, že podpora pro Pákistán bude směřovat správným směrem a nebude použita pro jiné účely nebo pro některá odvětví na úkor evropských společností a evropských pracovníků?
Seán Kelly
Paní předsedající, nechci tvrdit, že jsem nějak zvlášť au fait vzhledem ke složitosti této situace, ale uvědomuji si strategický význam Pákistánu. Proto podporuji názor pana Karima, že je v zájmu všech, abychom měli v tomto velmi nestálém regionu stabilní režim.
Musím také říci, že Unie, která byla založena na zásadách míru a prosperity pro naše občany, by měla být v čele snah o nastolení míru a prosperity v jiných částech světa. Podporuji proto tady dnešní návrhy, ale chtěl bych požádat Komisi, aby poskytla úplné odpovědi na otázky pana Higginse a dalších zástupců levice.
Může Komise zaručit, že námi poskytovaná podpora se dostane k těm, kteří si ji zaslouží, a nikoli k velkým obchodníkům a velkostatkářům? To je dnes večer klíčovou otázkou.
Elisabeth Köstinger
(DE) Paní předsedající, rozměr humanitárních důsledků povodňové katastrofy v Pákistánu je nepředstavitelný. Podle mého názoru je povinností Evropské unie zajistit, aby se lidem v Pákistánu dostalo rychlé pomoci. Opatřeními, jejichž cílem je oživit v dlouhodobém horizontu ekonomiku a zaměstnanost, přispěje Evropská unie významným způsobem k tomu, aby se tato těžce zasažená země dostala z krize. Nicméně se ptám, zda požadovaného efektu dosáhneme pouhým snížením celních kvót. Musíme vyjasnit, zda výhody pro Pákistán plynou do třetích zemí prostřednictvím nepřímých distribučních kanálů, a zda tedy mají požadovaný účinek. Kromě textilního průmyslu tady mám na mysli především oblast bioethanolu.
Mám na Komisi konkrétní otázku, zda zavedení celní kvóty na ethanol je považováno za skutečně udržitelnou a účinnou možnost, která pomůže lidem v Pákistánu. Lze posoudit, zda jsou při výrobě bioethanolu splněna také nezbytná kritéria udržitelnosti pro dovoz do EU?
(Řečnice souhlasila s položením otázky postupem modré karty podle čl. 149 odst. 8 jednacího řádu.)
William
Paní předsedající, říkám si, zda si řečnice uvědomuje, že právě teď v podstatě nehovoříme o pomoci, ale o obchodních preferencích. Tím by Pákistán dostal příležitost najít cestu ven z problémů vlastními silami a vlastní vůlí. Zajímalo by mě, zda si to řečnice uvědomuje.
Elisabeth Köstinger
(DE) Paní předsedající, domnívám se, že toto je klíčový prvek, o němž zde diskutujeme. Abychom zajistili udržitelnou pomoc, musí být opatření jasně promyšlená. Především se vždy jedná o to, jaké náklady a přínosy to nakonec bude mít pro Evropu.
Sergio Paolo Francesco Silvestris
(IT) Paní předsedající, dámy a pánové, po povodních, které Pákistán zasáhly, musíme této zemi bezpochyby pomoci. Avšak otázka, kterou si dnes musíme položit, je následující: jaký druh pomoci tato země potřebuje nejvíce a jaký druh pomoci je Evropská unie schopna poskytnout nejlépe? Musíme jednat rychle, ale také efektivně.
A právě efektivnost návrhu Evropské komise mě velmi znepokojuje. V návrhu vidím mezery, protože zasahuje především do textilního a kožedělného průmyslu, čímž vyvstává riziko, že nebude dostatečně účinný, protože tato podpora by mohla přivodit nové napětí kvůli novému výskytu chudoby, kterou by způsobila v Evropě, a dále by tento návrh ochromil evropský textilní průmysl, který je již teď ve vážném úpadku.
Pak musíme vzít v úvahu skutečnost, že zvýhodněním vývozu z výrobních podniků vlastně pomáháme těm oblastem Pákistánu, které nebyly zaplaveny, zatímco naše pomoc by měla sloužit k vybudování konkurenceschopnosti a rozvoje, a pomoci tak oživit výrobu v těch oblastech země, které katastrofou postiženy byly. Vzhledem ke všem těmto důvodům si myslím, že cesta zrušení cel je naprosto nevhodná a my s ní nesouhlasíme, ani ji nepodporujeme.
Karel De Gucht
člen Komise. - Paní předsedající, nejprve bych chtěl velmi jasně prezentovat čísla, o nichž mluvíme. Hovoříme o objemu obchodu ve výši 900 milionů EUR. Výsledkem bude další vývoz Pákistánu na evropský trh ve výši 100 milionů EUR, ale celková bilance pro Evropskou unii bude pouze 50 milionů EUR, protože v důsledku výhodnějšího postavení Pákistánu ohledně vývozu na evropský trh zde bude také určité množství odlivu obchodu, což znamená, že jiní dovozci ztratí některé příležitosti na evropských trzích. Takže celkový dopad bude asi 50 milionů EUR ročně.
Uvádím to, protože jsem v této rozpravě opět slyšel, že dojde ke ztrátě 120 000 pracovních míst. Všichni máte na svých mobilních telefonech kalkulačky: pokud by Evropa přišla o 120 000 pracovních míst z důvodu dalších 50 milionů EUR z dovozu na evropský trh, pak má evropský textilní průmysl opravdu vážný problém bez ohledu na to, co se stane s Pákistánem. Předkládání takového argumentu jednoduše není seriózní.
To je moje první poznámka. Za druhé, řádně jsme zohlednili vnímavost evropského textilního průmyslu a poněkud obtížnou situaci, v níž se toto odvětví může nacházet. Součástí celních položek, které navrhujeme, není ložní prádlo a není mezi nimi ani oblečení či bytový textil, což jsou pro Evropu tři nejcitlivější skupiny produktů.
Celní položky naopak zahrnují hodně polotovarů. Jedná-li se tedy o polotovary, znamená to, že budou dokončeny v Evropě, což by mělo ve skutečnosti vytvářet levnější dovoz pro ty společnosti, které u těchto produktů provádějí konečnou úpravu. Takže nás to bezprostředně nepoškozuje. Dokonce bych řekl, že naopak. Opravdu jsme velmi pečlivě zkoumali, co by bylo pro Pákistán dobrým návrhem, který by zároveň příliš nepoškodil evropský průmysl v době, kdy i my sami se snažíme dostat z hospodářské krize, kterou určitě není jednoduché zvládnout.
Byla také vznesena připomínka k vývozu bavlny. Světový trh s bavlnou se potýká s nedostatkem a je pravda, že Pákistán je jedním z hlavních producentů bavlny. Domnívám se, že jakmile budeme mít tuto dohodu, jakmile uvidíme, že opravdu někam směrujeme, měli bychom se také ptát Pákistánu a ujistit se, že náš vlastní textilní průmysl dostane dost bavlny, aby mohl produkovat to, co žádá trh. Protože je v celosvětovém měřítku takový nedostatek bavlny, nebo alespoň některých odrůd, možná se ptáte, proč tyto odrůdy bavlny nedovážíme z Afriky. Je to proto, že oni neprodukují odrůdy bavlny, které potřebujeme, a není snadné přejít ze dne na den na jiný druh produkce bavlny, takže tomuto problému budeme muset věnovat zvláštní pozornost.
Dovolte mi, abych na závěr uvedl, že když se podíváte na situaci Pákistánu, je potřeba více pomoci i více obchodu, je potřeba obojí. Evropská unie již přispěla částkou 320 milionů, což je 60 % toho, co původně žádala Organizace spojených národů. Budeme tak činit i nadále; to je tedy ohledně více pomoci.
Obchod není pomoc, jak již bylo na tomto plenárním zasedání řečeno. Obchod je o poskytování příležitostí pákistánské ekonomice vyrábět a vyvážet a dát práci lidem, kteří tuto práci potřebují. Myslím, že je to nezbytný nástroj hospodářského oživení, že bychom měli dát Pákistánu další obchodní příležitosti. Ale nejedná se o pomoc, což znamená, že nemůžete řídit ty, kteří budou, řekněme, příjemci. V případě obchodu je mnohem snazší řídit proces, ale víme také, že i když má obchod své slabiny, hospodářství prostřednictvím pomoci neobnovíme.
Myslím, že potřebujeme oba prvky, pomoc i obchod, a proto pracujeme na obou možnostech. Je pravda, že bychom také měli mít na paměti, jak jsem již na tomto plenárním zasedání zmínil, že hovoříme o regionu, který byl závažným způsobem poničen. Mluvilo tady mnoho poslanců z Itálie, a vím, že území Pákistánu, které bylo zaplaveno, je velké jako celá Itálie. O tom tady hovoříme, takže si myslím, že bychom jim měli pomoci, ale měli bychom také myslet na to, že se jedná o velmi citlivou oblast, která je geostrategicky velmi důležitá. Je velmi důležitá také pro nás a pro naši bezpečnost. Pro Evropu by bylo velmi nebezpečné, kdyby se tato oblast stala nestabilní, a proto bychom měli udělat vše, co je v našich silách, aby stabilita tohoto regionu nebyla ovlivněna tím, co se děje v Pákistánu.
Takže to je celkový přehled opatření, která zavádíme. Vedeme s Pákistánem politické diskuse, měli jsme s ním nedávno summit a v těchto diskusích budeme pokračovat. Odjelo tam například několik úředníků EU i komisařka Georgievová jednat v souvislosti s humanitární pomocí. Máme balíček pomoci, která je značná, a máme také ekonomický přístup týkající se většího rozsahu obchodu. Myslím a doufám, že to bude mít pro Pákistán skutečný význam. Jsem též přesvědčen, že tím, že pomáháme Pákistánu, pomáháme do jisté míry také sami sobě.
Předsedající
Rozprava je ukončena.
