Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin torstaina 3. toukokuuta 2001 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Puhemiehen tiedonanto
Puhemies
Hyvät kollegat, kuten tiedätte, Baskimaassa käydyn vaalikampanjankin aikana ETAn terroristit ovat iskeneet Espanjassa: Aragonin kansanpuolueen puheenjohtaja Manuel Giménez Abad murhattiin Zaragozassa 6. toukokuuta ja autoon asennettu pommi räjähti Madridissa 11. toukokuuta, jolloin 13 ihmistä valitettavasti loukkaantui. Esitin välittömästi omasta ja Euroopan parlamentin puolesta syvän myötätuntomme ja vilpittömät surunvalittelumme Manuel Giménez Abadin perheelle. Ilmaisin myös tukemme Espanjan viranomaisille.
Espanjan baskimaassa pidetyistä vaaleista on ainakin käynyt ilmi yksi asia: baskikansa, joka on lähtenyt liikkeelle käydäkseen vaaliuurnilla, on hylännyt väkivallan. Tällä hetkellä voin vain toivoa, että kaikki poliittiset voimat kuulevat tämän viestin.
Kehotan teitä viettämään minuutin hiljaisuuden.
(Parlamentti vietti seisten minuutin hiljaisuuden.)

Käsittelyjärjestys
Puhemies
Puheenjohtajakokouksen torstaina 10. toukokuuta käydyn kokouksen työjärjestyksen 110 artiklan mukaisesti laadittu esityslistaluonnoksen lopullinen versio on jaettu.
Maanantain, tiistain ja keskiviikon osalta ei ole ehdotettu muutoksia.
Torstain osalta:
Tärkeistä, ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista on tehty kaksi muutosehdotusta:
Ihmisoikeuksien osalta Verts/ALE-ryhmä pyysi, että toinen alakohta "Guatemala" korvataan uudella alakohdalla "Ihmisoikeustilanne Kamerunissa".
(Parlamentti hyväksyi tämän pyynnön.) Edelleen torstain osalta ja kohdasta "Luonnonvarojen laiton hyväksikäyttö Kongon demokraattisessa tasavallassa": GUE/NGL-ryhmä pyysi, että tämä kohta korvataan uudella kohdalla "Tulvat Ranskassa".

Van den Berg
Arvoisa puhemies, kun äänestimme juuri ryhmänä Kamerunin kysymyksestä, pidimme lähtökohtanamme, että muut ryhmät auttavat meitä saamaan ensi kuussa käsiteltäväksemme Guatemalan ja Rios Montin tilanteen sekä erittäin vakavat ihmisoikeusloukkaukset. Haluaisimme myös ehdottaa, että tämä osuus, hyvin tärkeät mietinnöt ja Kongon tilanne, käsiteltäisiin ensi kuussa, koska olemme EU:na varsin suoraan tekemisissä tämän asian kanssa ja koska näyttää, että käsittely voitaisiin toteuttaa vielä ensi kuussa. Sitten on Ranskan tulvien vakava tilanne. Me siis hyväksymme ehdotuksen vaihtamisesta.

Puhemies
Hyvä kollega, otan mielelläni kannan huomioon, mutta kuten tiedätte, puheenjohtajakokouksen tehtävänä on tarkastella kuvailemaanne tilannetta. Näyttää, että poliittisten ryhmien puheenjohtajat eivät vastusta tätä pyyntöä. Luulen, että voimme tosiaan katsoa, että kanta voidaan hyväksyä.
(Parlamentti hyväksyi tämän pyynnön.)
Keskiviikon 30. toukokuuta ja torstain 31. toukokuuta osalta ei ole ehdotettu muutoksia.
Käsittelyjärjestys on näin vahvistettu.

 
Työjärjestyspuheenvuorot

Ford
Arvoisa puhemies, pidän työjärjestyspuheenvuoron Yhdysvaltain kuolemanrangaistuksista. Haluaisin pyytää teitä kirjoittamaan Yhdysvaltain presidentti Bushille - jollette vielä ole tehnyt niin - ja pyytämään häntä muuttamaan Tim McVeigh'n, Oklahoman pommi-iskun äärioikeistolaisen tekijän, kuolemanrangaistuksen elinkautiseksi vankeusrangaistukseksi.
Tämä pyyntö perustuu siihen, että olemme jo kauan vastustaneet Yhdysvaltain kuolemanrangaistuksia, mutta tässä tietyssä tapauksessa haluamme erityisesti korostaa, että pommi-iskuun ei syyllistynyt yksittäinen henkilö vihan vimmassa, vaan teko oli osa arjalaisen tasavaltalaisarmeijan äärioikeiston salaliittoa. McVeigh'n teloittaminen tässä vaiheessa tekisi totuuteen ja oikeudenmukaisuuteen pyrkimisen turhaksi ja olisi rikokseen sekaantuneiden ihmisten etujen ja ideologian mukaista.

Puhemies
Kiitos, jäsen Ford.
Kuten varmasti tiedätte, olemme päättäneet hyväksyä kutsun osallistua kuolemantuomion maailmanlaajuisen kumoamisen puolesta kesäkuussa pidettävän kongressin järjestämiseen. Puhemiehistö ja puheenjohtajakokous tekivät asiasta päätöksen, ja tarkoitus on aivan sama kuin teilläkin. Juhlaistunto pidetään jopa hyvin poikkeuksellisesti Euroopan parlamentin istuntosalissa, jotta voisimme osoittaa, missä määrin olemme sitoutuneet asiaan.

 

Gorostiaga Atxalandabaso
Arvoisa puhemies, mainitsitte Baskimaan autonomisessa maakunnassa pidetyt vaalit. Espanja ei ole onnistunut valtaamaan Baskimaan autonomista maakuntaa. Me, Euskal Herritarrok -liike (ETAn poliittinen siipi), olemme saaneet maksaa siitä.
Eiliset vaalit muodostuivat kovaksi kamppailuksi siitä, kuka parjaa parhaiten poliittista vaihtoehtoamme. Siten ei ole hämmästyttävää, että me vaikutamme häviäjiltä. Varsinaisia häviäjiä ovat kuitenkin Espanjan kansallismieliset, kansanpuolue ja sosialistipuolue sekä itse Aznarin hallitus. He eivät ole saavuttaneet tavoitettaan eli kansallismielisten baskien karkottamista autonomisesta hallituksesta.
Vaalitulosten sanoma on selvä. Baskien suuri enemmistö vaatii poliittisia puolueita palaamaan Lizarrassa vuonna 1998 tehtyyn sopimukseen, jotta nykyisestä tilanteesta päästäisiin. Euroopan unioni ei voi enää pitää tätä Espanjan kuningaskunnan sisäisenä asiana.

Obiols i Germà
Arvoisa puhemies, joka kerta kun Baskimaassa tai Espanjassa tapahtuu murha ja kun tässä edustajainhuoneessa toimitaan arvokkaan rituaalin mukaisesti eli tuomitaan nuo rikolliset teot ja vietetään minuutin hiljaisuus, meidän pitää kuunnella, kuinka yksi hautajaispuheisiin erikoistunut parlamentin jäsen käyttää tilaisuutta hyväkseen ja mainostaa ohjelmaansa, joka saisi kunnioituksemme, ellei sen surullisena vastapainona olisi rikoksia ja kuolemaa.
Tämä toiminta on halpa-arvoista ja ennen kaikkea täysin hyödytöntä, eikä se vakuuta ketään tässä edustajainhuoneessa. Pyydän teitä käyttämään tarmokkuuttanne ja puhujanlahjojanne, jos teillä on niitä, siihen, että pyydätte ystäviänne lopettamaan tappamisen. Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia.

Puhemies
Kiitän teitä, jäsen Obiols. Ymmärtänette varmasti, että kyseisen kollegan sanat loukkasivat myös minua, enkä halua toistaa niitä, jotta emme aloittaisi uudelleen tätä todella siivotonta keskustelua.

 

Tannock
Arvoisa puhemies, haluan onnitella Berlusconia loistavasta voitosta, jonka hän saavutti Italian vaaleissa. Toivon, että Belgian ulkoministeri Michel ja hänen äänenkannattajansa, Euroopan vasemmistolehdistö, tukkivat nyt suunsa ja kunnioittavat italialaisten demokraattista valintaa eivätkä enää vaadi Itävallalle langetettujen rangaistuksien kaltaisia sanktioita tai EU:n puuttumista asiaan.
Haluaisin muistuttaa Italian uudelle hallitukselle, että edellinen, Amaton johtama hallitus sitoutui, tämän parlamentin johtavan ryhmittymän kaikkien jäsenten kannatuksella, lopettamaan Savoijin kuningashuoneen häpeällisen karkotuksen ja sallimaan sen jäsenien paluun kotimaahansa; tämä edellyttää Italian perustuslain muuttamista mahdollisimman pian.

 

Alavanos
Arvoisa puhemies, haluaisin tuoda esiin erään asian, joka liittyy työjärjestyksen 44 artiklan 5 kohtaan, jossa viitataan ensisijaisiin kirjallisiin kysymyksiin, joihin komission on vastattava kolmen viikon kuluessa.
Esitin komissiolle 15. helmikuuta 2001 ensisijaisen kysymyksen, joka koski Kreikan kansallisen maarekisterin toimintaa. Se on ainoa asia, jossa komission ja Kreikan hallituksen välillä esiintyy vakavaa poliittista erimielisyyttä.
Komission oli määrä antaa minulle vastaus 10. maaliskuuta mennessä. Se ei ole vastannut minulle. Parlamentin täysistunnoista vastaava osasto on antanut neljä kehotusta, 19. maaliskuuta, 2. ja 18. huhtikuuta sekä 2. toukokuuta. Komissio ei ole vieläkään antanut vastausta.
Pyrin tällä siihen, että tarkastelisitte tätä asiaa erityisesti suhteessa tähän kysymykseen, mutta myös yleisesti komission velvollisuutta kunnioittaa esittämiimme kysymyksiin liittyviä määräaikoja.

Puhemies
Kiitos, Alavanos. Koska olen ymmärtänyt, että komissiolla ei ole antaa teille välitöntä vastausta - ja näin näyttäisi merkeistä päätellen valitettavasti olevan - kysymme asiaa uudelleen. Luottakaa minuun.

 

Sauquillo Pérez del Arco
Arvoisa puhemies, nyt kun Italiassa on jo pidetty vaalit eikä meitä voi syyttää ääntenkalastuksesta, haluaisin tietää, oletteko vastaanottanut Espanjan korkeimmalta oikeudelta uuden jäsen Berlusconin koskemattomuuden pidättämistä koskevan pyynnön ja aiotteko välittää sen eteenpäin enempää viivyttelemättä, sillä tämä asiakirja on vahvistettu kahdeksalla oikeuden päätöksellä, joista yhden on antanut perustuslakituomioistuin, joka on, kuten tiedätte, valtioneuvoston yläpuolella oleva ylin oikeuselin. Korkeimmalla oikeudella on kyllä valtuudet ottaa yhteyttä suoraan tähän edustajainhuoneeseen pyytääkseen pyynnön välittämistä eteenpäin.
Haluaisin tietää, oletteko vastaanottanut pyynnön siten kuten sanoin, ja miten aiotte edetä asiassa.

Puhemies
Hyvä jäsen Sauquillo, olen erittäin kiitollinen, että esititte tämän kysymyksen ja soitte minulle näin tilaisuuden antaa hyvin tärkeitä tietoja kollegoillemme. Minun on sanottava, että olin kuolla halusta kertoa asiasta, mutta en olisi voinut itse tehdä aloitetta.
Eräs asia on olennaisen tärkeä. Espanjan ulkoministeri kirjoitti muutama päivä sitten ja välitti minulle korkeimman hallinto-oikeuden lausunnon. Hyvät kollegat, muistanette, että me odotimme lausuntoa. Espanjan hallitus antoi asian korkeimman hallinto-oikeuden käsiteltäväksi, ja se antoi lausuntonsa. Minun on sanottava teille, että tässä lausunnossa vahvistetaan sitä oikeudellista varovaisuutta, jota pidin hyvänä noudattaa: toisin sanoen, korkein hallinto-oikeus katsoo, että toimivaltainen elin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevien pyyntöjen välittämisessä on oikeusministeri eikä suoraan korkein oikeus. Näin on asia. Tehtäviini ei tietenkään kuulu ottaa kantaa jäsenvaltioiden tuomioistuimien lausuntoihin. Luulenpa, että aihe olisi varsin kauaskantoinen. Jäsen Sauquillo, on aivan selvää, että odotan omalta osaltani, että tämä pyyntö välitetään meille jonakin päivänä toimivaltaista tietä ja työjärjestyksemme mukaisesti. Jos toimivaltainen elin, joka Espanjan korkeimman hallinto-oikeuden mukaan on tosiaan oikeusministeri, jos siis oikeusministeri välittää minulle näiden ja joidenkin muiden kollegojen parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevan pyynnön, välitän sen tietysti heti oikeudellisten asioiden valiokunnalle ilmoitettuani asiasta täysistunnossa.
Asia on käsittääkseni nyt selvä. Monille meistä se on sitä paitsi aina ollutkin selvä. Asiasta on käyty tietynlaista keskustelua, josta olen itse pahoillani. En kuitenkaan kanna kaunaa kenellekään.

Schulz
Arvoisa puhemies, mikäli olen ymmärtänyt teidät oikein, Espanjan perustuslakituomioistuin on vahvistanut käsityksensä ja ratkaissut, että Espanjan hallitus voi lähettää teille Espanjan korkeimman oikeuden pyynnön parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämiseksi. Erimielisyyttä syntyi siitä, että onko asia välttämättä niin, minkä puolesta te olette puhunut.
Saanko esittää tässä tilanteessa yhden lisäkysymyksen kollega Sauquillon kysymykseen: tiedättekö, ovatko tausta-asiakirjat jo nyt matkalla tänne? Ilmoitettiinko teille, että ne toimitetaan teille uudestaan? Kyllä vai ei?
Toiseksi: olenko ymmärtänyt oikein, että te välittömästi asiakirjojen saapumisen jälkeen haluatte saattaa ne kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan käsiteltäväksi? Teettekö sen välittömästi, vai haluatteko ilmoittaa asiasta ensin täysistunnossa? Omien sanojenne mukaan asian täytyisi olla kuitenkin niin, että saatuanne asiakirjat teidän täytyisi ilmoittaa asiasta ensin täysistunnossa, ja vasta sen jälkeen kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta voisi käsitellä sitä. Tämähän merkitsisi sitä, että me voisimme odottaa kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan käsittelevän sitä vasta seuraavan täysistunnon jälkeen. Siksi kysynkin nyt aivan konkreettisesti: välitättekö te asiakirjat heti tausta-asiakirjojen saapumisen jälkeen täysistunnosta riippumatta kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnalle, siis rikoksesta epäillyn Berlusconin sekä rikoksesta epäillyn Dell' Utrin asiakirjat? Tässähän on kyse kahdesta tapauksesta.

Puhemies
Kiitos, Schulz. Kiitän teitä ensinnäkin, että otitte huomioon korkeimman hallinto-oikeuden päätöksen sekä sen, että tässä päätöksessä eli Espanjan korkeimman hallinto-oikeuden lausunnossa vahvistetaan sitä oikeudellista varovaisuutta, jota noudatin. Kun sanoin, että en kanna kaunaa kenellekään, tarkoitin eräitä kollegoja; ajattelin hieman teitäkin, koska on totta, että käytitte varsin kovia sanoja, mutta se kaikki on unohdettu.
Vastaan nyt aivan suoraan ja selvästi kysymyksiinne, ja aloitan ensimmäisestä: onko Espanjan hallitus välittänyt minulle uuden pyynnön virallista tietä? Vastaus on ei. En ole edelleenkään saanut pyyntöä. Toiseksi, kun saan pyynnön, noudatan yksinkertaisesti työjärjestyksen 6 artiklaa, jonka mukaan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen - on siis selvää, että kyse on toimivaltaisesta viranomaisesta - puhemiehelle osoittamasta pyynnöstä jäsenen parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämiseksi ilmoitetaan täysistunnossa - näin sanotaan työjärjestyksessä - ja pyyntö lähetetään käsiteltäväksi asiasta vastaavaan valiokuntaan.
Näin ollen voin sanoa teille, että perussopimusasioiden valiokunta tarkastelee parhaillaan mahdollisuuksia järjestellä ja muuttaa tätä kaikkea. Voi olla, ettei tämä ole hyvä menettelytapa, mutta tällä hetkellä, jäsen Schulz, ymmärtänette, että noudatan työjärjestystä sellaisena kuin parlamenttimme on sen hyväksynyt. No niin, selitin asian käsittääkseni varsin selvästi.

Caudron
Arvoisa puhemies, haluaisin vain kysyä teiltä, voitteko toimittaa meille nopeasti kopion saamastanne kirjeestä, josta ilmoititte, jotta voisimme nähdä sen tarkat sanamuodot.

Puhemies
Tarkoitatteko oikeusministerin ja ulkoministerin kirjeitä? Ehdottomasti, luulin, että olitte jo saaneet ne. Selvä se, ryhdymme heti toimeen.
  

Katiforis
Arvoisa puhemies, kun parlamentti edellisen kerran kokoontui 5. huhtikuuta Strasbourgissa, se hyväksyi päätöslauselman, jossa vaadittiin vapauttamaan Tsiakourmas, joka oli otettu panttivangiksi Kyproksessa. Nyt minulla on ilo ilmoittaa parlamentille, että sieppaajat ovat vapauttaneet Tsiakourmasin. Olen varma, että parlamenttimme vakaa ja miltei yksimielinen päätös on myötävaikuttanut tähän vapautukseen.
Haluaisin kiittää kaikkia kollegoja, jotka olivat avuksi hyväksymällä tämän päätöslauselman. Toivoisinkin, että tämä vapautus olisi alkua toisenlaiselle käyttäytymiselle niiden taholta, jotka hänet sieppasivat, ja että Kyproksen turkkilaisten sallittaisiin päästä kosketukseen kreikkalaisten maanmiestensä kanssa, jotta Kyproksen epänormaali tila päättyisi hyvin pian.

Puhemies
Kiitos, Katiforis.

Tupakkatuotteiden valmistaminen, esittämistapa ja myynti
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Maatenin laatima parlamentin sovittelukomitean valtuuskunnan mietintö (A5-0162/2001) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi tupakkatuotteiden valmistamista, esittämistapaa ja myyntiä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä [C5-0086/2001 - 1999/0244(COD)].

Maaten
. (NL) Arvoisa puhemies, tämä on nyt jo kolmas kerta, kun keskustelemme tästä asiasta, ja neuvosto ja parlamentti ovat viettäneet jännittävän yön saadakseen asian päätökseen. Kukaan ei ole yllättynyt, että sinä iltana sovittelukomiteassa käydyssä keskustelussa hallitsevana asiana oli EY:n tuomioistuimen tuomio tupakkamainontadirektiivistä. Siihen sisältyy runsaasti juridisia näkökohtia, ja kysymys on siitä, onko meillä nyt varmuus kaikista näistä juridisista näkökohdista, jotka ovat olleet käsiteltävinä. Ei tietenkään ole. Tuomioistuimen tuomiossa kysymys oli kuitenkin muusta asiasta muine määräyksineen, mutta meillä on kyllä varmuus siitä, että uskomme toimineemme EY:n tuomioistuimen tuomion hengen mukaisesti, eikä meiltä kaikilta voitukaan odottaa enempää. Vientimääräyksistä on päästy sopuun, joten vuodesta 2007 lähtien tervaa, nikotiinia ja hiilimonoksidia koskevat samat kriteerit kuin tuotteita, joita myydään Euroopan unionin sisällä. Siinä mielessä asia on saatu EY:n tuomioistuimen tuomion mukaiseksi. Olen myös iloinen nähdessäni, että tämä asia on nyt otettu käsiteltäväksi myös Maailman terveysjärjestössä. Olemme päässeet sopuun ainesosien ilmoittamisesta ja yhteisestä ainesosaluettelosta. Se on erityisen tärkeä ja uraauurtava määräys. Loppujen lopuksi yhteismarkkinoita ja myös kansanterveyttä palvelee eniten yhteinen järjestelmä ainesosissa ja testeissä. Tämä on tärkeää myös mahdollisesti tulevan vähemmän epäterveellisten tupakkatuotteiden arvioinnin kannalta. Kun ajatellaan esimerkiksi nuuskaa koskevaa järjestelyä, ei ole mikään salaisuus, että kuuluin itse täällä vähemmistöön, jonka mielestä nuuskaa olisi voitu aivan hyvin myydä Euroopan unionissa, mutta palaamme tähän asiaan komission kertomuksessa seuraavan istuntokauden alussa sekä todennäköisesti samalla tavoin silloin, kun on kysymys muista, vähemmän epäterveellisistä tupakkatuotteista, joita vielä kehitellään. Tästä asiasta tulee varmasti poliittinen haaste meille kaikille. Olemme päässeet sopuun varoituksista. Tupakkatuotteiden kiellosta ei voi mielestämme olla puhettakaan, ja se, että haluaako joku tupakoida vai ei, on henkilökohtainen aikuisen ihmisen päätös - niin kauan kuin tupakointi ei vahingoita muita - joka tehdään kuitenkin riittävien tietojen perusteella. Tupakoinnin seuraukset ovat niin vakavia, että kuluttajia on varoitettava asianmukaisella tavalla, ja lähestymme nyt enemmän - mielestäni vielä riittämättömästi - Kanadan lainsäädäntöä, joka on järkevämpää kuin se, mitä olemme tähän mennessä onnistuneet saamaan aikaan Euroopan unionissa. Olen hyvin iloinen, että jäsenvaltiot ovat hyväksyneet mahdollisuuden halutessaan myös painaa kuvia, ja pyydän komissiota tarkemman sääntelyn yhteydessä ennen vuoden 2002 loppua kiinnittämään tarkasti huomiota siihen, mitä ulkomailla on kehitetty, esimerkiksi Kanadassa.
Sitten harhaanjohtavista kuvauksista. Suuret savukkeiden valmistajat, kuten Philip Morris, hyväksyvät sen, mitä parlamentti ja neuvosto halusivat saavuttaa tässä asiassa. On itsestään selvää, että harhaanjohtava kuvaus, olipa se tuotemerkki tai ei, ei voi tulla markkinoille, mutta tämä on kuitenkin juridisesti hyvin vaikea asia erityisesti ehkä silloin, kun on kysymys sanasta "mieto". Loppujen lopuksi valitsimme sovittelukomiteassa neuvoston ehdottaman sanamuodon, joka perustuu kosmetiikkadirektiiviin. Olen sitä mieltä, että olemme tällä tavoin valinneet järkevän tien, joka on myös juridisesti varma.
Haluan mielelläni käyttää tätä tilaisuutta esittääkseni arvonantoni neuvostolle. Vaikka puheenjohtajavaltio Portugali toimi tämän asian parissa alussa ja puheenjohtajavaltio Ruotsi viimeisessä vaiheessa, annan arvoa puheenjohtajavaltio Ranskalle, jolla on ollut tässä asiassa merkittävä rooli, sekä komission jäsenelle. Voin ehkä tämän kerran rikkoa protokollaa ja mainita tässä yhteydessä myös John Ryanin, joka on toiminut tämän asian parissa komissiossa jo vuosien ajan hyvin aktiivisesti ja jolla on hyvin merkittävä rooli. Kiitokset myös parlamentin valtuuskunnalle kärsivällisyydestä tämän kummallisen sovitteluyön aikana sekä Sabine Magnanon ja Klaus Beyerin virkamiehinä antamasta tuesta, mutta haluan mainita erityisesti jäsen Renzo Imbenin, joka toimi valtuuskuntamme puheenjohtajana kyseisenä iltana ja joka siirsi tärkeimmät asiamme helvetin porteille tai joka tapauksessa neuvoston porteille. Mielestäni myös kansalaisjärjestöjen ja teollisuuden osallistuminen on ollut myönteistä. Ne ovat voineet tehdä paljon panoksillaan. Sovittelu oli erikoinen. Minulla on kolme loppuhuomautusta.
Ensinnäkin parlamentti, komissio ja neuvosto ovat pitäneet yhteisen lehdistötilaisuuden, mikä oli uutta ja myönteinen kokemus. Haluan mainita nopean päätöksenteon. Veimme vajaassa vuodessa tämän kiistanalaisen ja mutkikkaan lainsäädännön huolellisesti loppuun. Missä ovat nyt ne hitaasti jauhavat Brysselin ja Strasbourgin myllyt, joista aina puhutaan?
Sitten lopuksi, lopputulos on mielestäni parempi kuin sekä neuvoston yhteinen kanta että parlamentin lopullinen teksti. Tämä osoittaa, että yhteispäätösmenettely, jossa parlamentti on yhdenvertaisesti mukana, on raskaudestaan huolimatta kuitenkin paras tapa saada aikaan päätöksiä unionissa.

Martens
Arvoisa puhemies, kuten esittelijä sanoi, tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun tupakka on esityslistalla. Olemme keskustelleet siitä jo useaan kertaan. Tämä on hankala asia, koska käsiteltävänä on erilaisia vastakkaisia etuja, erityisesti terveyteen liittyviä etuja ja teollisuuden etuja, jotka koskevat puolestaan suurelta osin pieniä ja keskisuuria yrityksiä, jotka ovat toki talouden sydän. Myös työllisyys on esillä.
On hyvä, että komissio on laatinut uuden direktiivin ja tehnyt aloitteen siitä, että terveyden alalla tehdään kaikki mahdollinen tupakoinnin pahojen seurausten torjumiseksi esimerkiksi alentamalla pitoisuuksia, kieltämällä haitallisia aineita, käyttämällä varoituksia ja parempia pakkausmerkintöjä, viittaamalla passiivisen tupakoinnin vaaroihin sekä antamalla tietoa tuotteista. Sisämarkkinoiden yhdenmukaistamisen alalla komissio haluaa tehdä kaikkensa eriarvoisten lähtökohtien vastustamiseksi ja kaupan esteiden poistamiseksi esimerkiksi ilmoittamalla pitoisuudet ja yhdenmukaistamalla pitemmälle varoituksia ja tuotetietoja koskevaa politiikkaa. Toivon, että voimme todellakin saada aikaan testimenetelmien vastavuoroisen tunnustamisen.
Vienti kolmansiin maihin on arka asia. Henkilökohtaisesti kannatan näkemystä, että sellaista, mitä pidämme mahdottomana sallia ja haitallisena EU:n kansalaisille, ei saa myöskään viedä kolmansiin maihin, vaikka niissä ei olisikaan tätä osa-aluetta koskevaa lainsäädäntöä. Olen pahoillani, että tällä on haitallisia seurauksia työllisyydelle joissakin maissa. Haluan kuitenkin huomauttaa tässä yhteydessä, että mielestäni tähän mennessä on menetetty enemmän työpaikkoja sen seurauksena, että teollisuus on itse uudelleenjärjestellyt yrityksiä ja sulkenut niitä, kuin politiikkaan perustuvan sääntelyn seurauksena. Siksi suhtaudun tällä hetkellä melko toiveikkaasti tähän asiaan. Mielestäni olemme myös saavuttaneet kohtuullisen kompromissin siirtymäkausista.
Oikeusperustan osalta viittaan siihen, että tämä direktiivi perustuu kolmeen olemassa olevaan direktiiviin. Lähden myös siitä, että meillä on hyvä oikeusperusta, josta on kuultu parlamentin, komission ja neuvoston oikeudellisia yksiköitä.
Sitten lopuksi vielä kaksi yleisempää huomautusta. Ensimmäinen koskee nuorisoa ja tupakointia. Olisin iloinen, jos jäsenvaltiot tehostaisivat toimiaan nuorison tupakoinnin aloittamisen estämiseksi esimerkiksi hintapolitiikan avulla, tekemällä myyntipisteistä nuorisolle epämieluisia ja vaikeapääsyisiä tai kieltämällä savukkeiden tarjoamisen ilmaiseksi terasseilla tai koulujen lähellä. Näin ei ole kaikkialla.
Toinen huomautukseni koskee tupakkatukia. Meillä on yhtäältä tämä direktiivi, jolla halutaan estää tupakointia ja jossa viitataan terveydelle aiheutuvaan vaaraan, mutta samalla yhteisö antaa edelleen valtavia tukia tupakanviljelyyn. Kannatan sitä, että nämä tuet poistetaan vähitellen.
Lopuksi haluan onnitella esittelijää tuloksen johdosta ja kiittää häntä yhteistyöstä.

Sacconi
Arvoisa puhemies, olemme tämän tärkeän direktiivin viimeisessä vaiheessa. Sovittelukomiteassa aikaansaatu sopimus on palkinto esittelijän erinomaisesta työstä ja siitä yhteistyön ilmapiiristä, joka parlamentissa on syntynyt tässä Euroopan kansalaisten kannalta kovin arkaluonteisessa kysymyksessä. Teksti, josta kohta äänestämme, on huomattavasti parempi kuin komission ehdottama teksti, ja huomattava parannus aiempaan tilanteeseen.
Kerrankin sisämarkkinoiden yhteensovittamista koskevissa säännöissä on kiinnitetty enemmän huomiota Euroopan kansalaisten terveyteen kuin suurten tuotantoyhtiöiden etuihin. Tämä teksti on kaiken kaikkiaan tärkeä esimerkki siitä, miten Euroopan unioni aikoo reagoida kansalaisten yhä tiukempiin vaatimuksiin heidän terveytensä vaalimisesta. Toivomme todellakin, että tätä esimerkkiä on mahdollista seurata muilla aloilla, kuten elintarviketurvallisuudessa.
En puutu enää sopimuksen sisältöön, mutta minun on korostettava kahta huomionarvoista seikkaa. Ensimmäinen on tervan, nikotiinin ja hiilimonoksidin enimmäismäärien soveltamista koskevan velvollisuuden ulottaminen myös kolmansien maiden markkinoille tarkoitettuihin savukkeisiin. Tämä toimi on ollut keskeisellä sijalla ympäristövaliokunnassa käydyssä keskustelussa ja sen jälkeen täysistunnossa. Toiset puolustivat vientiyritysten etuja väittämällä, että tällä toimella unioni ei tosiaankaan olisi edistänyt terveyttä maailmanlaajuisesti, ja toisten mielestä oli parempi soveltaa periaatetta, että se, mikä on haitallista yhteisön kansalaisille, on haitallista myös kolmansien maiden kansalaisille, mutta he kannattivat kuitenkin riittävän pitkää siirtymäaikaa, jotta alan toimijoilla olisi mahdollisuus muuttaa tuotemääritelmiä. Me uskoimme tähän jälkimmäiseen vaihtoehtoon, ja sovittelukomiteassa hyväksytty teksti osoitti, että olimme oikeassa.
Toinen huomionarvoinen seikka koskee tupakkatuotteisiin lisättävien ainesosien lopullista sääntelyä. Näitä aineitahan käytetään paitsi antamaan tuotteelle tietty maku ja aromi myös lisäämään tupakoitsijoiden riippuvuutta. Direktiivimme mukaan tupakkatuotteiden valmistajien ja maahantuojien on paitsi ilmoitettava myyntiin asetettavan tuotteen tarkka koostumus myös perusteltava kunkin yksittäisen ainesosan tarkoitus. Lisäksi vuoteen 2004 mennessä komission on laadittava ehdotus yhteiseksi sallittujen ainesosien luetteloksi. Kyse ei ole vähämerkityksisistä toimista. Yhdessä harhaanjohtavien kuvausten kieltämisen ja terveysvaroituksille varatun tilan lisäämisen kanssa nämä toimet voivat oikeasti edistää merkittävästi tupakoinnin torjuntaa.

Maes
Arvoisa puhemies, parlamentissa on tapana onnitella perusteellisesti esittelijöitä, ja ajattelen usein, että se on jossakin määrin ajanhukkaa, kun käytössä on vain niin vähän sekunteja puheaikaa. On kuitenkin itsestään selvää, että esittelijät tekevät työnsä hyvin. Haluan kuitenkin tehdä poikkeuksen jäsen Maatenin tapauksessa. Tämä mietintö on nimittäin osoittanut, että onnistua voidaan myös siten, että esittelijä ottaa aktiivisen roolin, suhtautuu hyvin vakavasti neuvotteluihin neuvoston ja komission kanssa sekä yrittää saada ihmiset neuvottelupöydän ääreen. Siksi on miellyttävää, että voimme antaa täällä tämän esimerkin Ruotsin puheenjohtajakauden lopussa. Tämän mietinnön kanssa voisi oikeastaan mennä kouluihin ja sanoa, että katsokaa, tämä on nyt esimerkki siitä, millä tavalla yhteisön direktiivi voidaan saada aikaan vuoropuhelulla komission, neuvoston ja parlamentin välillä. Haluaisin, että tilanne olisi tämä useampien asioiden kohdalla.
Nyt sitten asiaan. Olen ollut jo jonkin aikaa mukana politiikassa, ja kun olin ensimmäistä kertaa mukana laatimassa lainsäädäntöä, joka koskee mainonnan rajoittamista ja savukepakkauksiin tulevia varoituksia, monet kollegat oikeastaan pitivät sitä täysin järjettömänä. Siitä alkaen taistelu tupakkariippuvuutta ja tupakan säännöllistä käyttöä vastaan on levinnyt kaikkialle. Eroja on toki vielä. Muistan, kun menin ensimmäistä kertaa kokoukseen Ruotsissa - tupakoin vielä silloin - tupakoitsijat pantiin yhdessä erilliseen huoneeseen, jossa haisi erityisen pahalta. Siellä piti sitten tupakoida, mutta se ei ollut ollenkaan miellyttävää. Itse kokoustilassa ei saanut tupakoida lainkaan. Siellä oli nimittäin kieltomerkki, jollaista en ollut vielä koskaan nähnyt, koska tulin sellaisesta kulttuurista, jossa kokousten ja tupakoinnin miellettiin kuuluvan yhteen. Nyt voin todeta, että tupakoitsijoihin kohdistuva sosiaalinen paine on lisääntynyt useimmissa maissa ja että kampanjoiden ansiosta on saavutettu merkittävää edistystä vuosia sitten vallinneesta epäuskosta huolimatta. Junanvaunujen savuttomien osastojen määrää on lisättävä kaikkialla. Meidän on voitava oleskella ja kokoontua savuttomissa tiloissa yhä enemmän. Sosiaalista painetta on kuitenkin lisättävä siten, että erityisesti nuoriso ei alkaisi tupakoida ja etteivät myöskään naiset alkaisi tupakoida. On tuskallista joutua toteamaan, että kampanjoista huolimatta vielä niin monet alkavat tupakoida. Olen itse kokenut, että tupakoinnin lopettaminen on paljon vaikeampaa kuin sen aloittaminen. Tämän sanottuani toivon, että tiukkoja määräyksiä, joilla vastustetaan edunvalvojien näkemyksiä ja etuja, noudatetaan, ja mielestäni jäsen Martensin ehdottamat toimenpiteet viljelyn tukemisen lopettamiseksi olisivat ehkä hyvä kannustin.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, kuten me kaikki tiedämme, tupakoinnilla on erittäin vakavia kielteisiä vaikutuksia kansanterveyteemme. On tärkeää ottaa huomioon, että nämä kielteiset vaikutukset eivät kohdistu vain tupakoitsijoihin vaan myös niihin, jotka oleskelevat savuisessa ympäristössä, allergisiin ihmisiin ja moniin muihin. Tupakointi johtaa myös sairaanhoitokulujen voimakkaaseen kasvuun useissa jäsenvaltioissa. Politiikkoina tehtävämme on varoittaa tupakoinnin vaaroista, vähentää tupakkatuotteista aiheutuvia vaaroja ja yrittää estää virheellistä markkinointia.
Pidän sitä sovitteluratkaisua, johon olemme ministerineuvoston kanssa päätyneet, selvänä askeleena oikeaan suuntaan tässä asiassa. GUE/NGL-ryhmä on erityisen tyytyväinen esimerkiksi tervapitoisuuden vähentämistä koskeviin vaatimuksiin, enimmäismäärien asettamiseen nikotiinille ja hiilimonoksidille, tiukempiin terveysvaroituksiin ja siihen, että valmistajien on ilmoitettava lisäaineet. Pidämme näissä asioissa saavutettuja tuloksia suurina edistysaskeleina.
Kahdella alueella olisimme halunneet nopeampia toimia, mutta olemme mielestämme kuitenkin oikealla tiellä. Kyse on harhaanjohtavien kuvausten kieltämisestä, jonka toteuttamiselle ei määrätä mitään tiettyä vuotta aikarajaksi, mitä olisimme toivoneet. Se jää vielä tehtäväksi. Jatkossa meillä on ainakin yksi tämänsuuntainen toimi. Olisimme myös toivoneet, että vientikielto olisi toteutettu nopeammin sellaisten tupakkatuotteiden osalta, joita ei hyväksytä EU:n säännöissä. On hieman kiusallista, että saamme viedä vapaasti sellaisia tuotteita, joita pidämme terveydelle vaarallisina omissa maissamme. Olisimme toivoneet, että näiden tuotteiden vientikielto olisi tullut voimaan samaan aikaan kuin niitä koskeva kielto tulee voimaan EU:ssa, mutta kielto tulee voimaan ainakin viimeistään vuonna 2007.
Tämän sovittelun aikaisemmassa vaiheessa on keskusteltu ruotsalaisesta nuuskasta, ja mielestämme siinäkin asiassa on päästy hyvään ratkaisuun. Ratkaisu tarkoittaa sitä, että Ruotsin poikkeus säilyttää perinteinen nuuska säilyy ilman, että markkinat muissa EU:n valtiossa avattaisiin. Mielestämme muilla EU:n valtioilla on oikeus halutessaan kieltäytyä tästä tuotteesta, kuten useimmat niistä varmasti haluavatkin tehdä.
Olemme kaiken kaikkiaan erittäin tyytyväisiä sovittelutulokseen, ja esittelijä on tehnyt mielestämme hyvää työtä. Jos haluaa olla hieman kriittinen, voi sanoa, että EU:lla on uskottavuusongelmia, kun on kyse tupakkapolitiikasta kokonaisuudessaan. Käytämme edelleenkin ehkä miljardi euroa vuodessa tupakanviljelyn tukemiseen. Jos aiomme olla uskottavampia tupakoinnista aiheutuvien haittavaikutusten vastaisessa työssä, tukia olisi ehkä aika ryhtyä poistamaan.

Gallagher
Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen saatuani tilaisuuden puhua tästä hyvin tärkeästä asiasta. Onnittelen esittelijää tavasta, jolla hän on käsitellyt mietintöä kolmessa käsittelyssä ja neuvoston kanssa sovittelumenettelyn puitteissa käydyissä pitkissä neuvotteluissa. Lopulliseen tekstiin, josta äänestämme huomenna, on syytä suhtautua myönteisesti, koska se on menestyksellisten neuvottelujen tulos. Parlamentti on tehnyt alusta asti selväksi, että odotamme, että tupakan ja muiden tupakkatuotteiden valmistamisessa, esittämismuodossa ja myynnissä noudatetaan tiukkoja määräyksiä.
On syytä panna merkille, että EU:ssa ensimmäistä kertaa tupakoivista 80 prosenttia on alle 18-vuotiaita. Tilastot osoittavat hyvin selvästi, että tupakointi tappaa EU:ssa vuosittain puoli miljoonaa ihmistä. Tupakan polttaminen aiheuttaa tappavia tauteja noin neljännekselle kaikista tupakoitsijoista. Tupakointi aiheuttaa 85 prosenttia kaikista keuhkosyöpätapauksista ja puolet kaikista ennenaikaisista kuolemista koko ikänsä polttaneiden joukossa.
Ehdotetut uudet määräykset ovat huomattava edistysaskel. Jäsenvaltiot ovat suhtautuneet tarkkaavaisesti parlamentin ilmaisemiin huolenaiheisiin ja ne ovat hyväksyneet suositustemme tärkeimmät näkökulmat. Irlannissa tupakointiin kuolee vuosittain kuusi kertaa enemmän ihmisiä kuin liikenneonnettomuuksien, työtapaturmien, huumeiden, itsemurhien ja aidsin vuoksi yhteensä. Irlannissa 7 000 ihmistä kuolee vuosittain tupakoinnin aiheuttamiin sairauksiin ja kolmasosa heistä kuolee ennen 65. syntymäpäiväänsä. 25 prosenttia kaikista sydänsairauksista johtuu tupakoinnista. Lopuksi sanoisin, että nämä luvut ovat ällistyttäviä, ja luotan siihen, että parlamentti pyrkii edelleen alentamaan niitä.

Blokland
Arvoisa puhemies, tämän puheeni aikana Euroopan unionissa kuolee tupakoinnin seurauksena arviolta neljä ihmistä. Tupakoitsijoiden elämä on lyhyempi ja terveys huonompi. Siksi tupakointi on vakava uhka kansanterveydelle. Tämä on riittävä syy rajoittaa tupakointia. Monet ihmiset kuitenkin jo tupakoivat. Pohjois-Euroopassa nämä näyttävät olevan ihmisiä, joilla on vähemmän koulutusta ja jotka ovat pienituloisempia. Riippuvuutta aiheuttavan vaikutuksen vuoksi lopettaminen tuntuu olevan hyvin vaikeaa. Ikävä kyllä tilanne on vieläkin sellainen, että monet nuoret alkavat tupakoida. Tupakanvalmistajat toteuttavat siihen tähtäävää painokasta politiikkaa antamalla mainonnassa tupakoinnille urheilullisen ja kovan imagon. Kun tupakkateollisuus on saanut nuoren kerran houkuteltua, sille on pääsääntöisesti taattu jälleen pysyvä asiakas. Tätä asiakkaan sitomista vielä vahvistetaan lisäämällä riippuvuutta aiheuttavaa vaikutusta savukkeiden lisäaineilla, niin että nikotiini imeytyy vielä paremmin. Lisäksi tupakkateollisuus yrittää harhaanjohtavia viestejä, kuten "mieto" ja "kevyt", käyttämällä antaa sellaisen vaikutelman, että kyseiset tupakkatuotteet ovat vähemmän haitallisia.
Nyt hyväksyttävässä direktiivissä puututaan asianmukaisesti edellä mainittuihin ongelmiin. Minäkin haluan kiittää tältä paikalta jäsen Maatenia hänen suuresta panoksestaan ja saavutetusta tuloksesta. Myös puheenjohtajavaltio Ruotsi on huolehtinut siitä, että tämä asia käsiteltiin nopeasti, mistä lausun kiitokseni.
Kun parlamentti oli hyväksynyt viime vuoden joulukuussa toisessa käsittelyssä 32 tarkistusta, tilanne näytti kuitenkin aivan toisenlaiselta. Neuvostosta kuului pettyneitä ääniä. Nähtävästi ei ollut odotettu, että parlamentti haluaisi muuttaa yhteistä kantaa vielä niin paljon. Alankomaiden kansanterveysministeri oli jopa sitä mieltä, että Euroopan parlamentti heikensi direktiiviä. Olen kuitenkin sitä mieltä, että suurin osa tarkistuksista paransi yhteistä kantaa.
On ikävää, että tämä ministeri arvosteli Euroopan parlamentin niin sanottua "epäilyttävää" roolia, jossa Euroopan parlamentti tanssisi liikaa savuketeollisuuden pillin mukaan. Savuketeollisuuden edunvalvojat ovat itse asiassa toimineet järkähtämättä, mutta nähtävästi onneksi huonolla menestyksellä. Euroopan parlamentti halusi tehdä jopa savukepakkausten varoitustekstistä vakuuttavamman vaihtamalla yleisen varoituksen "tupakointi tappaa" tai "tupakka voi tappaa" vaikuttavampiin teksteihin, kuten "EU:ssa kuolee vuosittain puoli miljoonaa ihmistä tupakoinnin seurauksiin", "tupakointi aiheuttaa syöpää ja sydänsairauksia" tai "passiivinen tupakointi on vahingollista ympärillänne oleville ihmisille, erityisesti lapsille". Käytännössä tämä on myös todenmukaisempaa, koska kukaan ei kuole heti savukkeen sytyttämiseen. Valitettavasti neuvosto ei kuitenkaan muuttanut näitä tekstejä.
Tupakoinnin epäterveellisiä seurauksia ovat myös tupakoitsijoiden mustuneet keuhkot ja rikkinäiset hampaat. Siksi minulla ei ole mitään sitä vastaan, että tupakoitsijoille osoitettaisiin savukepakkauksiin tulevilla kuvilla, mitä he tekevät itselleen ja ympäristölleen. Tarkoitushan on juuri se, että tällä osoittamisella on ennalta ehkäisevä vaikutus. Siksi olen myös tyytyväinen, että neuvosto omaksui parlamentin tämän ajatuksen. Harhaanjohtavien viestien, kuten "mieto" ja "kevyt", kieltäminen saa myös hyväksyntäni.
Toinen myönteinen asia on se, että johdannossa pyydetään kiinnittämään huomiota lisäaineisiin, jotka vahvistavat riippuvuutta aiheuttavaa vaikutusta, vaikka ammoniakin tai ammoniakkiyhdisteiden lisäämisen selkeä kielto olisikin ollut parempi.
Arvoisa puhemies, lopuksi tunnen jälleen, että minun pakko painottaa, että yhteisön tupakkapolitiikka ei ole johdonmukaista. Yhtäältä tupakan käyttöä estetään, ja toisaalta tupakkatukiin käytetään vuosittain yli miljardi euroa. Pelkään, että sätkiä on käärittävä vielä paljon, ennen kuin nämä tuet, jotka yksinkertaisesti menevät savuna ilmaan, vähennetään nollatasolle.

Lund
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa, että asia, jota käsittelemme tänään ja josta päätämme huomenna, on mielestäni erittäin tärkeä. Luullakseni voidaan sanoa, että mikään elämäntapa ei ole yhtä tappava kuin juuri tupakointi. Oli hyvä asia, että tupakkateollisuus ei onnistunut saamaan parlamentin ja muiden käsiä vapisemaan oikeusperustaan liittyvässä kysymyksessä. Nyt saamme todellakin laskettua savukkeiden nikotiinipitoisuutta ja tervapitoisuutta ja saamme myös joitakin sääntöjä, jotka koskevat teollisuuden tähän asti käyttämiä lisäaineita. Kyse on aineista, joiden vuoksi savukkeet aiheuttavat vieläkin suurempaa riippuvuutta kuin ne aiheuttaisivat ilman kyseisiä aineita. Todellisuudessahan on melko uskomatonta, että tällainen tuotantotapa on ollut sallittu tähän asti. On hyvä, että saamme tehtyä asialle jotakin.
Haluan myös huomauttaa uusista merkintäsäännöistä, uusista säännöistä, jotka koskevat savukepakkauksissa olevia varoituksia. Uusien sääntöjen ansiosta tupakoitsijoiden - ja mahdollisten uusien tupakoitsijoiden - on mielestäni vaikea olla huomaamatta, että savukkeet ovat todellakin terveydelle erittäin vaarallisia. On myös hyvä, että saamme joitakin sääntöjä, jotka koskevat tiettyjä myönteisiä kuvauksia, joiden avulla savukkeita on voitu kuvata "miedoiksi" ja "kevyiksi". Tämä olisi pitänyt tehdä aikaisemmin, mutta on hyvä, että säännöt saadaan nyt. Mielestäni kyseiset kuvaukset ovat erittäin harhaanjohtavia ja antavat väärän kuvan. Ne antavat kuluttajille vääränlaisen turvallisuudentunteen.
Haluaisin lopuksi mainita viennin. Olemme käyneet keskustelua, jota kutsuisin tämän asian osalta vientiä koskevaksi tekopyhyydeksi. Eihän voi olla oikein, että EU saa myydä alueensa ulkopuolelle savukkeita, jotka ovat mielestämme terveydelle niin vaarallisia, että omien kansalaistemme ei pitäisi niitä polttaa. Vienti saa oman siirtymäjärjestelyn. En pidä sitä tarpeellisena, mutta sehän on poliittisen kompromissin tulos. Voimme joka tapauksessa olla iloisia, että tekopyhyyttä kestää korkeintaan kolme vuotta. Olen kaiken kaikkiaan sitä mieltä, että tämä on EU:n terveyspolitiikan kannalta hyvä päivä, johon voimme olla erittäin tyytyväisiä.

Stihler
Arvoisa puhemies, tämän tupakkadirektiivin loppuun saattaminen on kestänyt lähes puolitoista vuotta, ja haluan kiittää esittelijää kaikesta hänen tekemästään kovasta työstä.
Tällä lakisäädöksellä tulee olemaan dramaattinen vaikutus. Se muuttaa tapaa, jolla savukkeita myydään Skotlannissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja koko Euroopan unionissa. Direktiivissä vähennetään eniten riippuvuutta aiheuttavien ja vaarallisten aineiden käyttöä savukkeissa; siinä kielletään sellaiset harhaanjohtavat kuvaukset kuten "mieto", "kevyt" tai "vähätervainen", ja siinä otetaan käyttöön mittavat terveysmääräykset.
Parlamentin jäsenten tekemän työn ansiosta meille on myös taattu, että komissio hyväksyy kuvien käyttöä savukepakkauksissa koskevat uudet säännöt joulukuuhun 2002 mennessä. Jouduttuamme sietämään vuosikymmenien ajan pettymyksiä ja tupakkateollisuuden antamia vääriä tietoja viesti tupakoinnin todellisista vaaroista alkaa vihdoin mennä perille.
Kuten kaikki tiedämme, tupakointi aiheuttaa eniten ehkäistävissä olevia sairauksia Euroopan unionissa. Yli puoli miljoonaa ihmistä kuolee EU:ssa vuosittain turhaan tupakoinnin vuoksi. Henkilöllä, jolla havaitaan keuhkosyöpä, on itse asiassa keskimäärin 3-10 kuukautta elinaikaa.
Tämän kuun lopussa vietetään Maailman tupakatonta päivää. Ei ole parempaa keinoa juhlistaa tilaisuutta kuin tieto siitä, että tämä uusi direktiivi tulee voimaan ensi vuonna. Tässä kohdassa haluaisin kannustaa kollegoja allekirjoittamaan kirjallisen julkilausuman, jossa on kyse EU:n tupakattomasta päivästä.
Suuren tupakkateollisuuden vastainen taistelu jatkuu kuitenkin. Odotan innokkaana uusia ehdotuksia, jotka koskevat tupakkamainosten kieltämistä ja jotka komissio aikoo esittää piakkoin. Yksikin elämä, joka menetetään tupakan vuoksi, on liikaa.

Byrne
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, vastaan hyvin mielelläni tähän keskusteluun sovittelukomitean mietinnöstä, joka koskee tupakkatuotteita käsittelevää direktiiviä. Tähän direktiiviin huipentuu komission monen vuoden työ, jota on tehty parhaiden tieteellisten neuvojen pohjalta.
Olemme kehittäneet ja esittäneet laadullisen edistysaskeleen kansanterveyden suojelemiseksi toimien sen oikeusperustan puitteissa, jonka tarkoituksena on saattaa sisämarkkinat päätökseen. Tänään käsiteltävänänne oleva direktiivi parantaa merkittävästi nykyistä oikeudellista asemaamme ja korvaa monia puutteita, joiden vuoksi nykyiset säännöt ovat olleet tehottomia.
Euroopan yhteisö asetetaan tässä direktiivissä johtoasemaan, kun pyritään valvomaan tupakoinnin aiheuttamia kuoleman- ja sairastapauksia. Tulevien nuorten sukupolvien riippuvuuteen on täten suhtauduttu vakavasti, ja on luotu kehys, jonka tarkoituksena on vähentää tuotteen aiheuttamia huomattavia haittavaikutuksia.
Parlamenttia tuskin tarvitsee muistuttaa, miten suuria terveyshaittoja tupakointi väestöllemme aiheuttaa; haitat ovat paljon suurempia kuin ne haitat, jotka aiheutuvat niistä syistä, joista keskustellaan laajalti. Maailman terveysjärjestö on arvioinut, että tupakoinnista johtuvia kuolemantapauksia sattuu yhteisössä vuosittain yli puoli miljoonaa. Tähän lukuun eivät sisälly ne tupakoitsijat, jotka kärsivät vakavista ja heikentävistä sairauksista, kuten hengityselimien sairauksista ja sydänsairauksista. Tämän vuoksi tupakoinnin valvominen on tärkein keino vähentää keskuudessamme sattuvien kuoleman- ja sairastapausten määrää.
Minun on tässä onniteltava parlamenttia ja esittelijä Maatenia, jonka tarkistukset ovat merkittävästi parantaneet ja täydentäneet tätä toimea. Komissio hyväksyi mielellään monet näistä tarkistuksista. Maes sanoi puheenvuorossaan, että tämä on oppikirjaesimerkki siitä, miten Euroopan unionin kolme suurta lainsäädäntöelintä toimivat yhteistyössä; olen samaa mieltä, mutta haluan myös viitata yhteisöjen tuomioistuimen merkitykseen, kun on kyse sen kannasta tapauksessa, joka liittyi mainontaa koskevaan direktiiviin. Haluaisin mennä pitemmälle ja sanoa - pitäen mielessä, että Maes sanoi tätä oppikirjaesimerkiksi - että Euroopan unioniin liittyviä asioita tai oikeustiedettä tosissaan opiskelevien kannattaisi tarkastella lähemmin tätä tupakkaa ja tupakkaan liittyvää lainsäädäntöä koskevaa asiaa, niin ensimmäisessä mainontaa koskevassa direktiivissä, jonka aion pian esitellä, kuin tässä nimenomaisessa direktiivissäkin. Tapaus on selvä esimerkki siitä, miten kaikki toimielimet voivat hyvin toimia yhteistyössä, kun pyritään määrittelemään politiikkoja ja esittämään nämä politiikat hyödyllisenä lainsäädäntönä niiden toimivaltuuksien puitteissa, jotka on vahvistettu Rooman sopimusta muuttavissa sopimuksissa. Tämä lievittää myös niiden ihmisten pelkoja, jotka ovat huolissaan siitä, että Euroopan toimielimet ovat saamassa liikaa valtaa, koska yhteisöjen tuomioistuin on asettanut selvät rajat, joita toimielimet noudattavat tämän lainsäädännön nojalla.
Lyhyesti sanottuna, tämä on oppikirjaesimerkki, kuten Maes sanoi, jota nuorten opiskelijoiden kannattaa tarkastella lähemmin. Direktiivissä ryhmitetään uudelleen useita 1980-luvulta peräisin olevia direktiivejä. Olemme käyttäneet tätä ehdotusta hyväksemme ja päivittäneet ja täydentäneet olemassa olevia välineitä tieteellisen kehityksen pohjalta; näihin välineisiin kuuluu ensimmäistä kertaa useita yhteensovittamiseen tähtääviä toimia.
Haluaisin mainita, että savukkeiden tervalle on asetettu alennettu enimmäismäärä ja että nikotiinille ja hiilimonoksidille on asetettu ensimmäistä kertaa enimmäismäärä. Näillä enimmäismäärillä pyritään suoraan torjumaan niitä savukkeissa olevia aineita, jotka aiheuttavat syöpää, riippuvuutta ja sydän- ja verisuonitauteja. Tavoitteena ei tosin ole kehittää turvallisia savukkeita, koska sellaisia ei voi olla, vaan yksinkertaisesti vähentää vaarallisimpien ainesosien määrää.
On tärkeää, että näitä sääntöjä sovelletaan nyt kaikkiin maahantuotuihin tuotteisiin ja kaikkiin yhteisössä valmistettuihin tuotteisiin. Näin ollen emme vie yhteisöstä sellaisia tuotteita, joita pidetään kansalaisillemme soveltumattomina. Kun otetaan yhtä lailla huomioon salakuljetuksen merkittävät mittasuhteet, ei ole vaaraa, että vaarallisia tuotteita tuotaisiin takaisin yhteisön markkinoille.
Olen ollut erityisen huolissani tupakkateollisuuden kyynisistä yrityksistä käyttää työpaikkojen menetystä koskevaa väitettä hyväkseen uhatakseen tätä toimea. Samoilla asioilla uhattiin, kun alkuperäiset tupakkadirektiivit hyväksyttiin 1980-luvun lopulla. Niissä ei ollut perää silloin, eikä niissä ole perää nytkään. Ei ole syytä noudattaa yhtäältä omia kansalaisiamme koskevia normeja ja toisaalta muita ihmisiä koskevia normeja, kun on kyse riippuvuutta aiheuttavasta ja tappavasta tuotteesta.
Toinen uudistus tässä tekstissä on, että siinä vaaditaan ilmoittamaan tupakkatuotteiden lisäaineista, mikä on mahdollisesti tärkein yksittäinen toimi tässä laissa. Tällä hetkellä emme tiedä, mistä lisäaineista on kyse yhteisön tasolla, ja mikä vielä tärkeämpää, miksi ne on lisätty tuotteeseen. Valmistajat ja maahantuojat joutuvat tulevaisuudessa ilmoittamaan näistä ainesosista.
Kun nämä tiedot on annettu, ryhdymme valmistelemaan lainsäädäntöehdotusta ennen 31. joulukuuta 2002. Olen tyytyväinen voidessani sanoa, että lainsäädäntöehdotusta aletaan valmistella tietojen antamisen jälkeen, kun toimin vielä komission jäsenenä. Tällä välin jäsenvaltiot saavat vapaasti valita, miten ne aikovat suojata kuluttajiaan.
Direktiivin toinen tärkeä tekijä on savukepakkauksissa olevien terveysvaroituksien koon merkittävä suurentaminen. Niiden kokoa suurennetaan, jotta voitaisiin varmistaa, että kuluttajat ovat täysin tietoisia heille aiheutuvista terveysriskeistä, ja pakkauksiin tulee ensimmäistä kertaa tietoja siitä, miten saada apua tupakoinnin lopettamiseksi. Aikaisempien määräyksien sanamuoto oli liian vapaa, ja uudessa direktiivissä varmistetaan, että varoitukset painetaan sellaisin värein, joista on helppo saada selvää ja joita ei voida piilottaa, kuten nykyisissä pakkauksissa.
Parlamentin esittämän tarkistuksen ansiosta värikuvia ryhdytään käyttämään varoituksien yhteydessä ensimmäistä kertaa. Tämä lisää suuresti näiden varoitusten vaikutusta.
Viime vuosina tutkimukset ovat osoittaneet, että tupakkatuotteissa on tärkeää välttää sellaisia harhaanjohtavia kuvauksia, jotka voivat saada kuluttajat luulemaan, että jokin tietty tuote on vähemmän haitallinen kuin jokin toinen tuote. Tässä direktiivissä vaaditaan, että tupakkatuotteissa ei saa käyttää tällaisia harhaanjohtavia termejä. Direktiivin tavoitteena on nimittäin suojella sekä tupakoitsijoita että niitä, jotka eivät tupakoi, tällaisten tuotteiden heille aiheuttamien vaarojen harhaanjohtavilta kuvauksilta.
Jotta saatoimme kehittää järjestelmän, jonka avulla nämä määräykset pysyvät ajan tasalla, olemme myös sisällyttäneet direktiiviin määräyksen säännöllisistä komission kertomuksista ja komitologiamenettelystä.
Aiemmassa julkilausumassa, jonka annoin ensimmäisessä käsittelyssä, otin tehtäväkseni kuulla tupakka-alan asiantuntijoita tämän mietinnön ja kaikkien sitä seuraavien ehdotuksien laatimisen yhteydessä. Voin ilmoittaa teille nyt, että komission syövän ehkäisemistä tarkastelevaa neuvoa-antavaa valiokuntaa ollaan jo kutsumassa koolle, ja sen tupakka-alaa käsittelevää työryhmää ollaan muodostamassa. Minun on kuitenkin kiinnitettävä huomionne siihen, että komission saattaa olla vaikea noudattaa määräaikaa, joka on asetettu tekstin 5 artiklan 3 kohdassa, koska siinä annetaan vain vähän aikaa kuulla näitä valiokuntia ja näin ollen hyväksyä säännöt, jotka koskevat värivalokuvien käyttöä varoitusten yhteydessä.
Toivon, että voin tulevien viikkojen aikana noudattaa aikomustani ja tehdä uuden ehdotuksen tupakkatuotteiden mainostamisesta ja rahoittamisesta. Ehdotuksella korvataan direktiivi, jonka yhteisöjen tuomioistuin kumosi viime lokakuussa.
Yhteisön lainsäädännöllinen toiminta täydentää mielestäni myös Maailman terveysjärjestön tupakoinnin torjuntaa koskevaan puitesopimukseen liittyvää ja käynnissä olevaa toimintaa. Suhtaudun myönteisesti siihen, että Maaten, joka on Euroopan parlamentin lähettämä tarkkailija yhteisön valtuuskunnassa, osallistui valtuuskunnan kokoukseen, joka pidettiin tämän kuun alussa Genevessä puitesopimuksen toisen neuvottelukierroksen yhteydessä.
Lopuksi, saanen ilmaista kiitollisuuteni tuestanne ja luottamuksestanne, kun pyrimme takaamaan tämän tärkeän direktiivin nopean hyväksymisen, ja niistä sanoista, jotka lausuttiin komission sitoutumisesta. Haluaisin erityisesti osoittaa arvonantoani John Ryanille ja hänen osallistumiselleen asian edistämiseen vuosien varrella.
Toivon, että tästä direktiivistä tulee tulevina vuosina niiden ponnistuksiemme kulmakivi, joiden tavoitteena on vähentää tupakoinnin terveydelle aiheuttamaa haittaa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna tiistaina klo 12.00.

Rehut
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Paulsenin laatimasta ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suosituksesta toiseen käsittelyyn (A5-0136/2001) neuvoston yhteiseksi kannaksi Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi rehujen virallisen valvonnan järjestämistä koskevista periaatteista annetun neuvoston direktiivin 95/53/EY sekä eläinten ruokintaa koskevien neuvoston direktiivien 70/524/ETY, 96/25/EY ja 1999/29/EY muuttamisesta [13724/1/2000 - C5-0047/2001 - 2000/0068(COD)].

Paulsen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, neuvosto on hyväksynyt useimmat niistä ehdotuksista, jotka parlamentti hyväksyi ensimmäisessä käsittelyssä. Saimme läpi tärkeimmät periaatekysymykset, esimerkiksi sen, että käyttäjät, toisin sanoen he, jotka ruokkivat eläimiä, sisällytettäisiin valvonnan piiriin. Tämä on edistysaskel, koska noin kaksi kolmasosaa kaikesta unionin alueella käytettävästä rehusta tuotetaan tiloilla.
Sen sijaan niin neuvosto kuin ilmeisesti komissiokin on jättänyt huomioimatta sen, että vaihdoimme sanan "saastunut" sanaan "haitallisia aineita sisältävä". Kyse ei todellakaan ole mistään sanaleikistä. Käsite "saastunut" on täysin tieteellisesti määriteltävä aineiksi ja/tai bakteereiksi, jotka ovat tulleet ulkoapäin, "haitallisia aineita sisältävä" kattaa sen sijaan myös ne aineet, joita syntyy luonnollisesti esimerkiksi varastoinnin aikana rasva-aineiden hapettuessa ja mykotoksiinien muodostuessa. On olemassa valtavasti aineita, jotka ovat täysin sopimattomia rehuihin, mutta jotka eivät joudu niihin ulkoapäin. Ne ovat syntyneet luonnollisissa prosesseissa, jollaisia ei oikeastaan pitäisi tapahtua. Heinän ei saa antaa homehtua, siitä tulee siinä tapauksessa suoraan sanottuna vaarallista. Olen jättänyt uudelleen kaikki ne tarkistukset, jotka merkitsevät sitä, että maininta "saastunut" on korvattava ilmaisulla "haitallisia aineita sisältävä".
Olemme myös jättäneet uudelleen parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esitetyn tarkistuksen 24, jossa kyse on yhteisön valvontatoimista. Tässä tapauksessa neuvosto viittasi sovittelumenettelyyn, jota johti jäsen Bart Staes, sen jälkeen kun olimme ryhtyneet työstämään mietintöä ensimmäisen käsittelyn yhteydessä. Olen nyt muuttanut tarkistusta sisällyttääkseni siihen TSE-asetuksen, joka hyväksyttiin viime istunnon yhteydessä Brysselissä.
Meidän on pyrittävä laatimaan selkeä, yhtenäinen ja helposti ymmärrettävä lainsäädäntö. Olen sen vuoksi kopioinut sanatarkasti TSE-asetuksen yhteisön valvontatoimia koskevat muotoilut. On helpompaa niiden kannalta, jotka käsittelevät lakeja ja joiden on noudatettava niitä, jos perusmääräykset, jotka toistuvat direktiivistä toiseen, on muotoiltu samoin. Mielestäni se on erittäin tärkeää. Jäsen Bart Staes tekee suullisen tarkistuksen tässä asiassa, joka merkitsee tiettyä laajennusta ja jonka voin hyväksyä.
On ratkaisevaa, että koko unioniin saadaan kaiken kattava valvontajärjestelmä. Hyvien lakien säätäminen tämän elintarviketurvallisuutta koskevan ketjun osalta, jonka parissa nyt työskentelemme, ei ole kovinkaan hankalaa, mutta se vaatii kuitenkin kovaa työtä. Suuri ongelma koskee valvontaa ja lakien noudattamista. Hyvät kollegat, hyvät lait ovat hyvä asia, mutta kyse on kuitenkin vain sanoista paperilla, jos valvonta ja lakien noudattaminen ei toimi!

Klaß
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, nyt meillä on käsiteltävänämme neuvoston yhteinen kanta direktiiviksi rehujen virallisen valvonnan järjestämistä koskevista periaatteista annetun direktiivin sekä eläinten ruokintaa koskevien direktiivien muuttamisesta. Jäsen Paulsen on vielä kerran selvittänyt, mikä tähän on syynä.
Viime vuosien kriisit ja skandaalit ovat tehneet eläinten ruokintaan tarkoitettujen tuotteiden määräysten tarkistamisen ehdottaman tarpeellisiksi. Direktiivin muuttamisella tulee yhdenmukaistaa eläinten ruokintaan tarkoitettujen tuotteiden virallista valvontaa Euroopassa ja määritellä se. Nyt jäsenvaltioita velvoitetaan saattamaan voimaan sopivia hätätilatoimenpiteitä, jotta voitaisiin taistella eläinten ruokintaan tarkoitettujen tuotteiden aiheuttamia vakavia vaaratilanteita vastaan.
Komissio valtuutetaan ryhtymään väliaikaisiin varotoimenpiteisiin, jos EU:ssa valmistetut rehut aiheuttavat vakavan vaaran ihmisille, eläimille tai ympäristölle. Jäsenvaltiot velvoitetaan tiedottamaan pikaisesti ja laajasti komissiolle saastumistapauksista. Täten taataan komission pikainen puuttuminen asiaan.
Tämän lisäksi jäsenvaltioiden on vuosittain laadittava selvitys kaikista eläinten ruokintaan tarkoitettujen tuotteiden aiheuttamista odottamattomista tapauksista ja ilmenneistä säännönvastaisuuksista sekä toimitettava se komissiolle. Neuvosto on hyväksynyt Euroopan parlamentin tärkeimmät vaatimukset eläinten ruokintaan tarkoitettujen tuotteiden laajasta valvonnasta, nimittäin yleiskäsitteet, jotka sisältävät kaikki ne tuotteet, joita käytetään elintarvike- ja eläinten ruokintaan tarkoitettujen tuotteiden ketjussa sekä loppukäyttäjille tarkoitetut tuotteet. Ne sisällytettiin yhteiseen kantaan. Siten otettiin huomioon Euroopan parlamentissa käyty tiivis keskustelu. Tässä kohdassa haluaisin kiittää sydämellisesti esittelijä Paulsenia vaikeasta tehtävästä suoriutumisesta.
Tosin neuvosto ei kyennyt vastaamaan parlamentin vaatimukseen laajentaa direktiiviä koskemaan myös niitä muutoksia, joita syntyy käsittelyprosessin aikana tehtyjen virheiden ja puutteiden takia. Esittelijä Paulsen on viitannut juuri tähän. Ja siksi esittelijä jättää uudestaan ensimmäisessä käsittelyssä esitetyt vastaavat tarkistukset kuvailemassaan tarpeellisessa ja vain vähän muutetussa muodossa. Mietintö on hyväksytty ympäristövaliokunnassa yksimielisesti.
Tarkistuksiin tehdyt muutokset olivat välttämättömiä, jotta ne olisivat yhdenmukaisemmat haitallisista aineista ja tuotteista eläinten ruokinnassa annetun direktiivin 1999/29/EY kanssa. Edelleen tehtiin yksi muutos TSE-asetuksen yhteistä valvontaa koskevan vastaavan artiklan nojalla. Hyväksymällä nämä luotaisiin nyt yhtenäinen, selvä ja avoin valvontajärjestelmä, joka vastaisi ajan uusiin vaatimuksiin.

Whitehead
Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella Paulsenia siitä ahkeruudesta, jolla hän on valmistellut tämän mietinnön ja saattanut sen päätökseen; lainaan erään aikaisemman puhujan sanoja, joiden mukaan Maatenin mietintö on malliesimerkki toisen käsittelyn menettelystä, ja sama pätee tähän mietintöön.
Olemme kokoontuneet tänne kohtuullisen yksimielisyyden vallitessa valiokunnassa: tarkistuksia on esitetty hyvin vähän, mutta on ehdottoman varmaa, että haluamme tehdä asiamme selväksi. Jos yhteispäätösmenettelyllä on minkäänlaista merkitystä, pysyttelemme kannassamme loppuun asti.
Esittelen ryhmäni kannan Roth-Behrendtin ollessa poissa, koska, kuten jotkut tietävätkin, hän on Berliinissä sairaalassa. Tapasin hänet viime viikolla Berliinissä. Olen varma, että hän toipuu nopeasti ja että hän haluaa kaikkien tietävän, että hän on sydämestään mukana näissä menettelyissämme, jotka liittyvät ravintohygieniaan ja ruoan turvallisuuteen.
Parlamentin on tänä iltana tarkisteltava vain kuutta tarkistusta: viisi on peräisin koko valiokunnalta, ja vihreä ryhmä esitti kuudennen tarkistuksen. Ryhmäni tukee kaikkia tarkistuksia siitä yksinkertaisesta syystä, että meidän olisi tähän mennessä tosiaan pitänyt oppia, että kun on kyse eläinten ruokintaan liittyvistä riskeistä, tarkkuus ja kohdistaminen ovat ensisijaisia varotoimia, joihin meidän on ryhdyttävä.
Parin, kolmen viime vuoden aikana on nähty tarpeeksi, millaisia käytäntöjä joissakin eläinten ravintoa tuottavissa teollisuuslaitoksissa noudatetaan, käytäntöjä, jotka olivat toisinaan jo silloisten sääntöjen mukaan laittomia. Käytäntöjä on kiristettävä nopeasti. Paulsenin tämänpäiväisten sanojen ytimenä on tarkkuus. Siihen on kiinnitettävä huomiota erityisesti kielenkäytössä: sana "saastuminen" ei ole tyydyttävä, kun sitä käytetään elintarvikeviranomaisten ehdotuksissa, joista keskustelemme piakkoin. Se ei ole riittävän selkeä, jos meidän on tutkittava ja tarkasteltava lähemmin niitä haitallisia aineita, joita saatetaan käyttää eläinten ravintotuotannon varhaisissa vaiheissa.
Olen hyvin iloinen, että tässä mietinnössä, joka on etenemässä seuraavaan vaiheeseen, suojellaan erästä tärkeää periaatetta: eläinten ravintoon on suhtauduttava vakavasti omien etujemme nimissä, koska eläimet ovat ihmisten ravintoa. Nämä kaksi asiaa ovat enemmän tai vähemmän erottamattomat, sekä siltä kannalta, miten ne vaikuttavat ihmiskuntaan, että siltä kannalta, miten ne vaikuttavat eläimiin, joiden kanssa elämme maapallolla.
Isossa-Britanniassa on vaalit, ja olin eilen hoitamassa tehtäviäni eräässä maaseudun kylässä. Ihmiset kyselivät, ovatko eläinlääkärien tarkastukset varmoja ja turvallisia, ja voidaanko niitä valvoa mitenkään. Tämä paikkakunta on minulle tuttu 30 vuoden ajalta ja olen edustanut sitä yhtä kauan. Kymmenen vuotta sitten tällaisia pohdintoja ei olisi kuultu. Se, että ne olivat nyt ensiarvoisen tärkeitä, puhuu tämän mietinnön puolesta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, jäsen Whitehead.
Pyydän teitä välittämään jäsen Roth-Behrendille toiveemme hänen paranemisestaan.

Pesälä
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan ryhmäni puolesta kiittää kollegaani arvokkaasta työstä. Käytän puheenvuoroni lähinnä ilmoittaakseni, että me tuemme niitä tarkistuksia, joita esittelijä on tehnyt. Ne ovat rehujen käyttäjien, viljelijöiden, kannalta erittäin puolustettavia.
Jo mietinnön otsikossa esille tuleva ' virallinen valvonta' , on terminä hyvin kuvaava, koska kattavaa virallista valvontaa ei ole ollut, minkä vuoksi tulokset ovat olleet pöyristyttäviä. Myöskin virallisen valvonnan määrittely ja luonnehdinta, johon luetaan kuuluviksi ' kaikki eläinten ruokintaan tarkoitetut tuotteet' on käsitykseni mukaan erittäin hyvä. Tarkistuksissa korostetaan lisäksi sitä, että myös tuotantoprosessissa tapahtuneet virheet on otettava huomioon. Tämäkin on oikein. Parissa tarkistuksessa korostetaan niin ikään hyvin sattuvasti valvontaa. Esimerkiksi käsitteet ' lähettäjävaltio' ja ' määräjäsenvaltio' ja niiden yhteistoiminta on määritelty ja sitä edellytetään. Yhteistyö ja valvonta on suoritettava hyvin avoimesti, kuten myös tarkistuksessa 5 mainittu jäsenvaltiossa tapahtuva tarkastus. Tarkistuksessa mainitaan myös, että asiantuntijoita on avustettava " kaikin tarvittavin tavoin" . Tämän tyyppiset määritelmät ja määritteet ovat tämän direktiivin ja sen toimeenpanon sekä sen valvonnan kannalta erityisen hyviä.
Lopuksi haluaisin ottaa esille vielä yhden näkökohdan, herra puhemies. Lähihistoriasta muistamme muun muassa dioksiinit ja lietteenkäytöt rehussa. Me olemme menossa kohti laajenevaa EU:ta. Tulevat jäsenvaltiot ovat maanviljelysvaltaisia maita. Meille keskeiset kysymykset - kuten virallinen valvonta - tulee olla ennen laajentumista kunnossa.

Hyland
Arvoisa puhemies, minäkin kehun esittelijää siitä tavasta, jolla hän on omistautunut asialle. Eläinten ravinto - tai tarkemmin sanottuna ainekset, joita sen valmistuksessa käytetään - on ymmärrettävästi keskeisessä asemassa, kun on kyse säädöksistä, joilla hallitaan elintarvikkeiden turvallisuutta ja kuluttajien suojelua. Parlamentti ja komissio ovat tosiaan tehneet pitkiä työpäiviä yrittäessään kehittää valvontaa, jonka tarkoituksena on poistaa BSE:n tai dioksiinin uhka ikuisiksi ajoiksi, koska se on tullut viljelijöille ja elintarvikealalle kalliiksi ja aiheuttanut suurta huolta kuluttajille.
Olemme saaneet kalliin opetuksen, mutta se on ollut tärkeä käännekohta EU:n elintarviketuotannossa, ja hyödymme siitä pitkällä aikavälillä. Uudessa järjestelmässä ei ole tilaa toisinajattelijoille, ja rikkomuksiin syyllistyneitä on rangaistava ankarasti.
Vaikka nyt ei olekaan kyse syyllisten etsimisestä, uskon, että viljelijät olivat laajalti häikäilemättömän eläinten ravintoa tuottavan sektorin viattomia uhreja; osa turvautui jäteliejun syöttämiseen eläimille, kun taas toiset jatkoivat laittoman lihaluujauhon käyttämistä.

Byrne
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin ensin kiittää Paulsenia ja ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokuntaa laajasta tuesta, jota he antoivat tälle komission ehdotukselle, joka koskee eläimien ruokinnan valvomista. Olen myös kiitollinen parlamentille, koska ehdotuksen hyväksyminen tarkoittaa, että eräs ensimmäisistä lupauksistani, ruoan laadun ja turvallisuuden parantaminen, täytetään.
Kuten tiedätte, ehdotus perustuu kolmeen pääasiaan. Ensinnäkin, jäsenvaltioilla on oltava valmiit varasuunnitelmat, jotta ruokintaan liittyviin hätätilanteisiin voidaan reagoida. Toiseksi, ehdotus muodostaa oikeusperustan turvatoimien hyväksymiseksi niiden tuotteiden osalta, jotka ovat peräisin yhteisöstä. Kolmanneksi, ehdotuksessa luodaan järjestelmä, jonka avulla voidaan vaihtaa tietoja eläinten ruokinnan alalla, ja viittaan tässä erityisesti nopeaan hälytysjärjestelmään.
Yhteinen kanta, jonka neuvosto hyväksyi helmikuussa ja jota myös komissio tuki, paransi komission ehdotusta. Ehdotuksen kolmea pääasiaa käsiteltiin asianmukaisesti yhteisessä kannassa, johon sisältyivät myös monet niistä ehdotuksista, jotka parlamentti teki ensimmäisessä käsittelyssä.
Olen tyytyväinen, että tämä sopii yhteen yhteisen kannan perustavimpien osien kanssa. Tässä täysistunnossa esitetyistä tarkistuksista komissio voi hyväksyä tarkistukset 1, 2, 3 ja 4, koska ne selventävät tekstiä. Komissio voi myös hyväksyä tarkistuksen 5, koska siinä otetaan huomioon alaan liittyvän muun tärkeän lainsäädännön kehittyminen; esimerkkinä mainittakoon TSE-asetus, jonka Euroopan parlamentti hyväksyi viime täysistuntojaksossa. Komissio hyväksyy periaatteessa perustellut odotukset siitä, että Euroopan parlamentille tiedotetaan tutkimustuloksista. Tapaa, jolla tarkistus 6 on luonnosteltu, ei kuitenkaan voida hyväksyä, koska siinä ei määrätä muille jäsenvaltioille tiedottamisesta yhdenmukaisuuden nimissä. Olen ymmärtänyt, että tarkoituksena oli esittää suullinen tarkistus tämän näkökulman sisällyttämiseksi tarkistukseen, ja jos niin on, voin hyväksyä senkin tarkistuksen. Jos suullinen tarkistus esitetään, se korvaa tarkistuksen 5, jolloin komissio voi hyväksyä sen.
Lyhyesti sanottuna, voin tyytyväisenä todeta, että komissio voi hyväksyä tarkistukset 1, 2, 3 ja 4. Tarkistus 5 hyväksytään, mutta tarkistusta 6 ei hyväksytä kuin ehdottamassani muodossa, ja olen ymmärtänyt, että parlamentti aikoo esittää sen sellaisena.
Paulsenin mietintöön esitetyt viisi tarkistusta ovat asianmukaisten periaatteiden mukaisia, ja toivon, että neuvosto on myös samaa mieltä siitä, että ne on syytä sisällyttää lopulliseen direktiiviin.
Kaikki toimielimet ovat suhtautuneet hyväntahtoisesti tähän asiakirjaan, ja toivon, että lopullinen direktiivi voidaan pian hyväksyä. Olen kiitollinen siitä, miten rakentavalla tavalla Euroopan parlamentti on lähestynyt tätä asiakirjaa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna tiistaina klo 12.00.

Opiskelijoiden ja koulutuksessa olevien liikkuvuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Evansin laatimasta kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan suosituksesta toiseen käsittelyyn (A5-0115/2001) neuvoston yhteiseksi kannaksi Euroopan parlamentin ja neuvoston suosituksen antamiseksi opiskelijoiden, koulutuksessa olevien, vapaaehtoisten, opettajien ja kouluttajien liikkuvuudesta Euroopan yhteisössä [13258/1/2000 - C5-0029/2001 - 2000/0021(COD)].

Evans, Robert J
Arvoisa puhemies, mietintö perustuu komission ehdotukseen, joka esiteltiin tammikuussa 2000. Ehdotus oli laadittu 149 ja 150 artiklan nojalla, ja niissä kehotetaan jäsenvaltioita edistämään opiskelijoiden, koulutuksessa olevien, vapaaehtoisten, opettajien ja kouluttajien liikkuvuutta yhteisössä yhteisöohjelmien puitteissa tai muussa yhteydessä. Kun tämä komission suositus esiteltiin parlamentille, kävi hyvin nopeasti ilmi, että asiakirjassa oli puutteita, ja komissio ymmärsi sen tosiaan itsekin. Jälkiviisaana on helppo todeta, että olisi ollut parempi hylätä asiakirja puolisentoista vuotta sitten ja aloittaa alusta, mutta emme tehneet niin, ja olen kollegojeni kanssa tehnyt suuren työn voidakseni esitellä parlamentille jotakin ja pelastaa edes osan asiakirjasta.
Ensimmäisessä käsittelyssämme, joka pidettiin Strasbourgissa lokakuussa, parlamentti hyväksyi sellaisia tarkistuksia, jotka paransivat mielestäni tekstin laatua, ja ilmoitin niistä epäsäännönmukaisuuksista ja puutteista, joihin viittasin hetki sitten. Pyrimme myös laajentamaan alkuperäisen ehdotuksen soveltamisalaa esimerkiksi tutkijoihin, kuten työllisyys- ja sosiaalivaliokunta pyysi. Kolmanneksi, kehotimme jäsenvaltioita ja komissiota asettamaan itselleen tarkemmat päämäärät ja mittaamaan edistymistä kohti päämäärien saavuttamista, toisin sanoen asettamaan indikaattoreita valvomaan päämäärien saavuttamista.
Kollegat muistanevat, että selontekoa käsiteltiin parlamentissa aikana, joka oli hyvin arkaluonteinen komission kannalta. Komissio oli käsittääkseni hyvin kärkäs sovittamaan toiminnan saatavilla oleviin varoihin, ja tästä syystä se hylkäsi kaikki tarkistukset, joissa sitä vaadittiin ryhtymään jatkotoimiin. Komissio ei hylännyt kaikkia tarkistuksia, vaan ainoastaan ne tarkistukset, joissa sitä pyydettiin ryhtymään jatkotoimiin, ja tämä on erityisen tärkeää. Komissio hylkäsi myös kaikki tarkistukset, jotka koskivat tutkijoita, minkä ymmärsin kyllä.
Sen jälkeen olen käynyt pitkiä keskusteluja ja neuvotteluja komission henkilökunnan kanssa, ja kiitän heitä minulle suomastaan ajasta, puheenjohtajavaltio Ranskan kanssa, joka asetti selonteon etusijalle, ja tosiaan viime aikoina puheenjohtajavaltio Ruotsin kanssa, joka on suonut minulle yhtä auliisti aikaansa ja energiaansa.
Tarkastelimme keinoja, joilla voitaisiin kattaa seuraavat tärkeät alueet: vapaaehtoistyön luonne sekä hallinnolliset, taloudelliset, kielelliset ja kulttuurilliset esteet liikkuvuudelle. Saavuttamassamme yhteisessä kannassa tekstiä selvennetään erityisesti kolmansien maiden kansalaisia koskevissa kohdissa. Siinä torjutaan kuitenkin useimmat parlamentin tarkistukset sosiaaliturvasta ja oikeuksista sosiaaliseen suojeluun; pidimme näitä aloja ratkaisevan tärkeinä eturyhmien, opiskelijoiden, opettajien ja muiden ryhmien kannalta. Tästä syystä meidän piti tehdä muutama tarkistus yhteiseen kantaan.
Esittelin toisessa käsittelyssä kuusi tarkistusta, joissa viitataan erityisesti Nizzan huippukokouksesta poikineeseen toimintasuunnitelmaan, johon on tärkeää viitata, koska se selventää monia niistä kohdista, jotka haluamme ottaa esille. Olen pyytänyt jäsenvaltioita ryhtymään jatkotoimiin. Olen tarkastellut tapoja, joilla voimme vähentää tämän suosituksen täytäntöönpanosta aiheutuvia hallinnollisia kuluja. Olen toivoakseni selventänyt, millaisiin jatkotoimiin komission odotetaan ryhtyvän, ja olen poistanut tarpeettoman ja mahdollisesti haitallisen vaatimuksen yhteisestä kannasta.
Kaikki nämä tarkistukset voidaan hyväksyä, ja olen jälleen keskustellut puheenjohtajavaltio Ruotsin edustajien kanssa varmistaakseni, että he ovat samaa mieltä. Haluan huomenna ottaa esiin pari pientä teknistä kohtaa ja esitellä ne suullisina tarkistuksina vain siksi, että tekstiä voitaisiin selventää ja jotta kielellinen yhdenmukaisuus voitaisiin taata. Haluan tehdä selonteosta yksiselitteisen selvän, niin että se voidaan hyväksyä, ja niin että jäsenvaltiot tietävät täysin, mitä heiltä odotetaan. Tämän selonteon tuloksena voimme ottaa muutaman, tosin hapuilevan, askeleen kohti opetusalalla toimivien eli opettajien, opiskelijoiden, tutkijoiden ynnä muiden liikkuvuutta, jotta he voisivat tosiasiallisesti liikkua Euroopan unionissa maasta toiseen, tehdä siitä todellisuutta ja ottaa ensimmäisen askeleen eteenpäin.

Martens
Arvoisa puhemies, keskustelimme aiemmin tupakkadirektiivistä, joka oli hyvin kiistanalainen asia, johon liittyi paljon vastakkaisia etuja. Nyt keskustelemme mietinnöstä, josta on mielestäni vähän mielipide-eroja. Kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunta hyväksyi mietinnön yksimielisesti, mistä kiitokseni esittelijä Evansille. Olen iloinen tästä mietinnöstä. Siinä terävöitetään edelleen yhteistä kantaa ja on myös voitu ottaa huomioon Nizzan huippukokouksen päätelmät. Liikkuvuusohjelma tarjoaa opiskelijoille, opettajille, vapaaehtoisille, harjoittelijoille ja muille mahdollisuuden hankkia kokemuksia ulkomailla. Tämä on erityisen tärkeää yhä paremmin toimivilla sisämarkkinoilla, joilla ihmiset lähtevät työskentelemään yhä enemmän muissa maissa, sekä yhä monikulttuurisemmaksi muuttuvassa yhteiskunnassa. Nämä kokemukset voivat tuoda mukanaan enemmän tietoa eri kielistä ja kulttuureista myös Euroopan maissa.
Arvoisa puhemies, mikä vieläkin tärkeämpää, vaikuttaa siltä, että osallistujat saavat enemmän tuntumaa Eurooppaan, eurooppalaiseen ajatteluun ja eurooppalaisen yhteistyön tärkeyteen. Siksi tämä on myös hyvä ja erityisen tärkeä ohjelma. Siksi on myös ikävää, että - kuten on tiedossa - niillä, jotka haluavat hyödyntää liikkuvuusohjelmaa, on melkoisesti esteitä ylitettävinään. Näitä esteitä on esimerkiksi sosiaaliturvassa, sairausvakuutuksessa, oleskeluluvissa, opintoviikkojen tunnustamisessa, kieliongelmissa ja muussa.
Ensimmäisessä käsittelyssä tehtiin ensimmäinen siirto toimenpiteiksi näiden esteiden poistamiseksi. Yhteisessä kannassa on mielestäni saatu aikaan hyvä kompromissi, ja joka tapauksessa se on jälleen askel eteenpäin. Suosituksen tekstiä on voitu siten jälleen parantaa. On enemmän takeita, että jäsenvaltiot eivät käytä sopimuksen tarjoamia vapauksia sillä tavoin, että henkilöiden vapaata liikkuvuutta itse asiassa tarpeettomasti estetään.
Haluan tarttua tähän tilaisuuteen myös ottaakseni esille jo vuosien ajan vallinneen ja tunnetun ongelman, josta kuulee valituksia lähes kaikkien äänestäjien pariin tehtyjen vierailujen aikana. Tämä ongelma on valtava byrokratia, jonka kanssa kaikki, jotka haluavat hyödyntää tätä ohjelmaa, joutuvat tekemisiin. Tässä on kysymys valtavasta byrokraattisesta paperityöstä. Siksi olen myös iloinen siitä, että mietintöön, josta äänestetään tällä viikolla, sisältyy arviointikertomus ohjelman täytäntöönpanosta ja toimenpiteistä, joihin jäsenvaltiot ovat ryhtyneet tässä asiassa. Arvoisa puhemies, toivon, että siinä yhteydessä voidaan puuttua myös raskaisiin toimintatapoihin ja menettelyihin.
Sitten lopuksi, olen iloinen komission aikomuksesta tehdä vastaavanlainen suositus myös tutkijoista. Esittelijä sanoi jo, että tutkijat havaitsevat samoja esteitä, ja olen iloinen, että komissio toivoo voivansa esittää asiasta pian suosituksen.

Andreasen
Arvoisa puhemies, syy puheenvuoroni on se, että olen iloinen saavutetusta tuloksesta. Tämä on suuri päivä koulutuspolitiikan kannalta koko Euroopassa. Tämän ehdotuksen hyväksymisen on johdettava väistämättä opiskelijoiden ja muiden koulutuksessa olevien parempaan liikkuvuuteen, ja opiskelijoiden liikkuvuus on erittäin tärkeää Euroopan unionin jatkokehityksen kannalta. Mitä useammat ihmiset muuttavat toiseen maahan tietyksi aikaa - koulutuksen tai työn vuoksi - sitä enemmän kansat ymmärtävät toisiaan inhimillisellä tasolla ja kulttuuri- sekä ammattitasolla. Ymmärrys on se "liima", jota tarvitaan Euroopan unionin yhdistämiseksi. Mitä suurempaa opiskelijoiden ja muiden henkilöiden liikkuvuus on, sitä voimakkaammin tämä "liima" pitää Eurooppa-projektin kasassa.
Toinen suuri hyöty on se, että työvoima soveltuu paremmin kansainvälisille työmarkkinoille ja tulevaisuuden työmarkkinoille, joille on ominaista joustavuus ja mukautumiskyky. Euroopan on kerta kaikkiaan täytettävä nämä vaatimukset, jos haluamme pystyä seuraamaan muita suuria taloudellisia toimijoita maailmanlaajuisella näyttämöllä. Opiskelijoiden ja työvoiman liikkuvuus on erittäin suuri Yhdysvalloissa. Tämä on epäilemättä asia, jossa voimme ottaa hieman oppia Yhdysvalloista.
Minun on sen vuoksi esitettävä kiitos - suurkiitos - ja onnentoivotukset esittelijä Evansille, joka on tehnyt hyvin paljon sinnikästä ja erinomaista työtä tämän mietinnön parissa. Olen myös iloinen, että tämä ehdotus kohdistuu Keski- ja Itä-Euroopan ehdokasvaltioiden kansalaisiin. On erittäin tärkeää, että myös ehdokasvaltioiden nuoret osallistuvat EU:n koulutusohjelmiin. Tässä yhteydessä voi kysyä, ovatko EU:n koulutusohjelmat riittäviä. Meidän on tarkasteltava, voidaanko niitä tehostaa ja mahdollisesti laajentaa, jotta entistä useammat nuoret voisivat opiskella ulkomailla. Kaikkien nuorten on koulutuksensa alku- tai loppuvaiheessa yritettävä päästä osallistumaan toisessa maassa järjestettävään koulutukseen, ja vastaavasti opettajien ja vapaaehtoisten kannalta on myös tärkeää, että he saavat innostusta muualta. Olemme oikealla tiellä myös tämän esittelijä Evansin tekemän ehdotuksen osalta.

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, yksimielisyys valiokunnassa on osoittanut, että olemme yleisesti tyytyväisiä niihin edistysaskeliin, joita on otettu viime vuoden lokakuun 4. päivänä käymämme edellisen keskustelun jälkeen. Tarkistusten avulla lakiehdotuksesta hiotaan ajankohtaisempi ja vähemmän byrokraattinen. Käytännössä emme kuitenkaan saavuta tavoitetta vielä pitkään aikaan. Meidän on todella panostettava siihen, että sopimukset myös toteutetaan ja että ne vapaudet, jotka me tunnustamme Euroopan unionin perusperiaatteiksi, koskevat todella myös kaikkien eurooppalaisten ihmisten jokapäiväistä elämää, eivät pelkästään nuorten ihmisten elämää.
Hyvät kollegat, sisämarkkinoiden voimaansaattamisen jälkeen kansalaisten liikkuvuus on jo tosin parantunut, mutta sitä voidaan kuitenkin parantaa vielä paljon. Meidän on edelleen poistettava kaikki ne esteet, jotka ovat vielä henkilöiden vapaan liikkuvuuden tiellä. Kaikille on taattava samat oikeudet ja edut, hyväksyttävä ulkomailla suoritetut opintosuoritukset, edistettävä kielten moninaisuutta ja tietojenvaihtoa, poistettava hallintotekniset ja rahaa koskevat esteet. Nämä kaikki on toteutettava eikä vain kirjoitettava toimintasuunnitelmaan. Eräs edellisistä puhujista viittasi siihen, että emme ole vielä saavuttaneet tavoitteita, jotka koskevat verotusta, sairausvakuutusten hyväksymistä, työ- ja sosiaalioikeutta, sosiaaliturvaa ja loppuun suoritettujen opintojen vastavuoroista hyväksymistä! Vaadin siksi, että me sovellamme kaikkiin näihin asioihin Euroopan unionin syrjintäkieltoa voimakkaammin, sillä liikkuvuuteen tarvitaan myös yhteiskunnan tukea ja tiettyä vähimmäistasoa, jotta se, joka liikkuu, ei millään tavoin syrjäydy.

Reding
Arvoisa puhemies, liikkuvuus on yksi komissiolle tärkeistä aiheista. Pidämme sitä perustavan tärkeänä - kuten parlamentin kollegatkin totesivat - niin yksilöiden omakohtaisen henkisen rikastumisen kuin suuren eurooppalaisen perheen muodostumisenkin kannalta. Liikkuvuus tarkoittaa muunlaisten ihmisten tuntemista ja parempaa yhteistyökykyä myös opintojen jälkeen.
Hyvä jäsen Evans, haluaisin kiittää teitä suuresti tekemästänne työstä, sitoumuksestanne ja ponnistuksistanne ratkaisujen löytämiseksi ongelmiin, jotka eivät aina ole helppoja sellaisten toimielimiin liittyvien esteiden vuoksi, jotka estävät meitä valitettavasti edistymästä niin nopeasti kuin me kaikki haluaisimme.
Euroopan parlamentti on osoittanut erinomaista yhteistyökykyä. Evansin lisäksi haluaisin kiittää kaikkia komission jäseniä, jotka ovat myötävaikuttaneet siihen, että parlamentti, neuvosto ja komissio päätyivät yhteisiin ratkaisuihin pitkän menettelyn päätteeksi.
Neuvoston yhteisen kannan teksti, johon parlamentin on otettava kantaa, on tulos kolmen toimielimen välisestä pitkästä keskustelusta; lopullinen teksti vastaa mielestäni kaikkien Euroopan liikkuvuuteen vaikuttavien toimijoiden odotuksia, vaikka olenkin samaa mieltä parlamentin jäsenten kanssa siitä, että pelkkä teksti ei riitä, vaan sen on johdettava konkreettisiin toimiin.
Jatkaakseni kuitenkin suosituksesta käytävää keskustelua, olen sitä mieltä, että edistymme silti Lissabonin ja Nizzan huippukokouksissa ehdotetulla tiellä. Huippukokouksissa suositeltiin, että opetus- ja koulutuspolitiikkoja korostettaisiin, kun on kyse talouskasvusta ja Euroopan sosiaalialan uudesta kukoistuksesta, ja liikkuvuudesta tuli siis huippukokouksissa yksi näiden politiikkojen panoksista.
Arvoisa puhemies, tässä yhteydessä on myös otettava huomioon Nizzan Eurooppa-neuvostossa vahvistettu liikkuvuutta koskeva toimintasuunnitelma, koska se muodostaa toiminnallisen lisän suosituksessa määrättyihin toimiin ja ilmaisee jäsenvaltioiden uutta sitoutumista liikkuvuuden edistämiseen. Kun on kyse sitoutumisesta, haluaisin korostaa kollegani Busquinin sitoutumista, sillä hän toimii aktiivisesti sen puolesta, että tutkijoiden liikkuvuus olisi yhtä johdonmukaista.
Ennen kuin esittelen teille kannan, jonka komissio aikoo hyväksyä toisessa käsittelyssä, sallinette minun palata parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä hyväksymiin tarkistuksiin, koska esittelijänne puhui niistä.
Totean tyytyväisenä, että sekä komissio - 9. marraskuuta tekemässään tarkistetussa ehdotuksessaan - että neuvosto - 19. tammikuuta tekemässään ehdotuksessaan - hyväksyivät joko täysin tai osittain suurimman osan näistä tarkistuksista, erityisesti ne tarkistukset, joissa tekstiä täsmennettiin, jotta yhteisön toimintaa voitaisiin vahvistaa. Yhteisen kannan tekstissä hyväksytään näin ollen 40 tarkistusta parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä hyväksymistä 56 tarkistuksesta.
Evans ehdottaa nyt toisessa käsittelyssä yhteiseen kantaan kuutta tarkistusta, joista ilmaisen mielipiteeni. Joissakin näistä tarkistuksista lisätään selvä viittaus liikkuvuutta koskevaan toimintasuunnitelmaan uutena oikeustoimena, joka kohdistuu liikkuvuuteen. Kyse on tarkistuksista 1 ja 3. Niiden tarkoituksena on siis luoda synergiaa näiden kahden aloitteen välille, ja synergia tarkoittaa myös komission suostumusta, koska olemme samaa mieltä molempien tekstien kanssa. Haluaisin kuitenkin lisätä tarkistuksessa 1 muutettuun alakohtaan Nizzan Eurooppa-neuvostoon tehdyn viittauksen, jonka piti alun perin sisältyä tarkistukseen 3. Kyse on nimittäin vähäisestä korjauksesta, joka ei vaikuta sisältöön.
Olen myös samaa mieltä tarkistuksista 2 ja 4, joissa täsmennetään suosituksen jatkotoimia ja erityisesti jäsenvaltioiden ja komission kertomuksien, jotka koskevat suosituksen täytäntöönpanoa, ajoitusta ja sisältöä.
Katson myös, että tarkistuksessa 3 esitetyt parlamentin toivomukset, jotka koskevat asiantuntijaryhmän jäseniä, ovat täysin asianmukaisia, ja yhdyn lopuksi parlamentin kulttuurivaliokunnan kantaan, jossa ehdotetaan - lainaan tekstiä - periaatteessa vuoden kestävän ajallisen täsmennyksen poistamista tarkistuksista 5 ja 6, joissa on kyse liikkuvuuden ja palkattoman työn määrittelemisestä. Tämä johtaa joustavampaan muotoiluun, jonka mukaan suosituksessa tarkoitettu liikkuvuus vastaa komission alkuperäisessä ehdotuksessa tarkoitettua liikkuvuutta, jonka kesto on rajoitettu.
Hyvä esittelijä, huomaatte siis, että komissio voi hyväksyä toisessa käsittelyssä ehdotetut 6 tarkistusta, jos tarkistusta 3 muotoillaan hieman uudelleen. Parlamentin, komission ja varmasti neuvostonkin kantojen lähentyminen osoittaa mielestämme, että pyrimme kaikki samaan suuntaan.
Arvoisa puhemies, haluaisin vielä kiittää parlamenttia, joka on aina ymmärtänyt liikkuvuuden merkityksen ja joka on aina osoittanut haluavansa tehdä yhteistyötä koko menettelyn ajan, jopa vaikeina hetkinä - vai mitä, arvoisa esittelijä? Olemme päässeet sopimukseen, joka ei ole poliittinen, mutta joka koskee opiskelijoidemme ja opettajiemme perimmäisiä tarpeita.
Haluaisin myös muistuttaa, että parlamentille on annettu tärkeä tehtävä sellaisissa yhteisön aloitteissa, jotka koskevat liikkuvuutta, kuten uusia eurooppalaisia työmarkkinoita koskevassa tiedonannossa, jossa määrätään erityisesti sellaisen korkean tason työryhmän perustamisesta, jonka tehtävänä on tarkastella hankittuja tietoja ja liikkuvuutta, tai sosiaalisessa toimintaohjelmassa, jossa suositellaan niiden sääntöjen uudenaikaistamista, jotka koskevat työntekijöiden sosiaalisten oikeuksien ylläpitämistä, kun on kyse liikkuvuudesta. Haluaisin muistuttaa tästä tekstistä parlamentin jäsenille, jotka huomauttivat täysin perustellusti, että yksi vielä ratkaisemattomista suurista ongelmista liittyy sosiaalialaan.
Lopuksi, haluaisin sanoa, missä määrin olen koko komission nimissä sitoutunut ottamaan nopeasti käyttöön suosituksessa tarkoitetun järjestelmän. Voimme sen avulla taata jatkotoimiin ryhtymisen jäsenvaltioiden yhteisen toiminnan kehyksessä. Haluan näin vastata niihin perusteltuihin huolenaiheisiin, joita parlamentti on ilmaissut koko menettelyn ajan ja jotka koskevat todella tehokkaita jatkotoimia.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Uudet tekniikat huomispäivän koulutuksessa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan yhteiskeskustelu
yhtäältä kolmesta mietinnöstä:
Alavanosin laatima mietintö A5-0299/2000 komission kertomuksesta neuvostolle ja Euroopan parlamentille: Huomispäivän koulutus: innovaation edistäminen uuden tekniikan avulla [KOM(2000) 23 - C5-0147/2000 - 2000/2090(COS)],
Perryn laatima mietintö A5-0302/2000 komission kertomuksesta valkoisen kirjan "Opettaminen ja oppiminen: kohti kognitiivista yhteiskuntaa" täytäntöönpanosta[KOM(1999) 750 - C5-0145/2000 - 2000/2088(COS)],
Mauron laatima mietintö A5-0152/2001 komission tiedonannoista: eLearning - katse huomispäivän koulutukseen ja toimintasuunnitelma 2001 - 2004 [KOM(2000) 318 - C5-0741/2000 - KOM(2001) 172 - C5-0151/2001 - 2000/2337(COS)],
ja toisaalta suullisesta kysymyksestä
B5-0168/2001 komissiolle raportista koulutusjärjestelmien tulevista tavoitteista.
Ensimmäisenä puheenvuoron saa esittelijä Alavanos.

Alavanos
. (EL) Arvoisa puhemies, mietintö, jonka olen kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan esittelijänä saanut laadittavakseni, perustuu komission asiakirjaan, joka julkaistiin tammikuussa 2000 ja jonka nimi on "Huomispäivän koulutus, innovaation edistäminen uuden tekniikan avulla". Sen jälkeen Eurooppa-neuvosto on tosin edennyt hyvin nopeasti, niinpä maaliskuussa Lissabonin päätelmissä saatiin jo sovittua kannat kilpailukykyiseen, dynaamiseen ja tietopohjaiseen talouteen siirtymisestä, ja samana vuonna Santa Maria da Feirassa kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa tehtiin eEurope- ja eLearning-aloitteet. Yhdestä näkökulmasta siis tapahtumat ovat ajaneet tämän asiakirjan ohitse. Toisaalta se on antanut Euroopan parlamentin kulttuurivaliokunnalle mahdollisuuden määritellä yleiset suuntaviivat suhteessa Euroopan unionin politiikkoihin, eihän unioni ole enää pelkästään talous- ja raha-alue vaan se on myös koulutusalue, ja Euroopan unionilla on oma tehtävänsä kehitettäessä oppimisyhteiskuntaa.
Nämä kenties yleiset periaatteet ja näkemykset sisältyvät mietintöön, jonka olen ottanut laadittavakseni, ja yritän lyhyesti antaa "kymmenen käskyä" niistä kohdista, jotka ovat mielestäni tärkeimpiä.
Ensiksikään Euroopan unioni ei ole yleismaailmallisella tasolla mikään edelläkävijämahti. Se on kovasti jäljessä erityisesti Yhdysvaltoihin nähden. Oppilaitoksissa on liian vähän tietotekniikka- ja opetusvälineitä, ja tässä mielessä tarvitaan voimien kokoamista, jotta unioni pääsisi vauhtiin. Tämä voimien kokoaminen ei saa johtaa Yhdysvaltojen matkimiseen vaan näiden tekniikoiden sellaisen sisällyttämismallin muodostamiseen, joka perustuu Euroopan unionin kulttuurisiin periaatteisiin.
Toiseksi: tekniikka-, tietotekniikka- ja tietoliikennetekniikka-asioissa on vaarana, että monenlainen syrjintä, epätasa-arvo ja syrjäytyminen lisääntyy Euroopassa teknisellä tasolla, nimenomaan Pohjois- ja Etelä-Euroopan välillä. Epätasa-arvon uhka vallitsee maiden, alueiden, yhteiskuntaluokkien, nuorten ja vanhojen, miesten ja naisten, oppilaiden ja vanhempien, yksityisten ja julkisten koulujen välillä. Meidän on otettava kaikki nämä uhkakuvat huomioon muodostaaksemme tietoyhteiskunnan, joka saa voimansa oikeudenmukaisuudesta, yhteenkuuluvuudesta ja tasa-arvosta.
Kolmanneksi: samalla kun olemme yhtä mieltä Euroopan unionin dynaamisesta mukanaolosta tällä alalla sekä maiden pyrkimyksistä ja näiden pyrkimysten koordinoinnista, meidän on aina huomioitava jokaisen maan erityispiirteet, kulttuuriset erityispiirteet sekä Euroopan unionissa esiintyvä moninaisuus ja erityisesti monikielisyys. Suurten ja pienten kielten välillä on eroa: meillä ei saa olla yhtä tai useampaa hallitsevaa kieltä, ja meidän on huomioitava sellaisten pienten kielten erityisvaikeudet, joita ei kirjoiteta latinalaisin kirjaimin.
Neljänneksi: meidän on tärkeää ryhtyä toimenpiteisiin näiden tekniikoiden levittämiseksi, mikä merkitsee mahdollisimman edullista saatavuutta, erityisiä toimenpiteitä kuten alennuksia, verotukseen liittyviä toimenpiteitä, jotta niitä saataisiin oppilaitoksiin, sekä toimia tietoliikenteen hintojen, erityisesti Internet-yhteyksien, alentamiseksi.
Viidenneksi: me emme saa rajoittaa näitä teknologioita perinteiseen kolmiasteiseen koulutusrakenteeseen, vaan meidän on nähtävä ne aikuisten elinikäisen oppimisen, kaikkien perinteisen koulujärjestelmän ulkopuolella olevien henkilöiden asiana, ja otettava huomioon se suuri rooli, joka näillä tekniikoilla jo on työttömyyden torjunnassa.
Kuudenneksi: meidän on luotava ihmiskeskeinen malli, joka ei perustu tiedon ylikuormitukseen, vaan joka yhdistyy oppilaiden vapaa-aikaan ja tarpeeseen kehittää mielikuvitusta, muiden osa-alueiden luovuuteen sekä yhteiskunnallisen käyttäytymisen kehittämiseen koulun sisällä. Ei siis tekniikoita, jotka itsekeskeistävät, eristävät ja vieraannuttavat oppilaan.
Seitsemänneksi: on kiinnitettävä erityistä huomiota opetushenkilöstön koulutukseen, jotta kouluihin ei syntyisi tietokonemuseoita, mikä tarkoittaa paitsi huomiota taitoihin myös näiden tekniikoiden pedagogista ja kriittistä lähentämistä.
Kahdeksanneksi: nämä prosessit eivät saa olla ainoastaan ylemmältä taholta määrättyjä vaan vuorovaikutusta yhteiskunnan kanssa olosuhteiden erilaisuuden ja ongelmien monimuotoisuuden vuoksi. Näissä prosesseissa ei riitä pelkästään tietokoneiden tulo kouluihin, vaan myös vanhempien, psykologien ja opetushenkilöstön järjestöjen tulee osallistua niihin.
Yhdeksänneksi: näiden tekniikoiden kehityksen nopeuden takia ja myös tämän tekniikan väheksynnän vuoksi meidän on tarkasteltava talousarvion, teknisen infrastruktuurin ja koulutuksen jatkuvuuden kysymyksiä.
Ja kymmenenneksi: komission, joka on tehnyt merkittäviä aloitteita - erityisesti komission jäsen Reding - olisi ehkä lisättävä huomiotaan näiden tekniikoiden tulosten tarkasteluun kouluissa, rakennerahastojen rooliin, kokemusten vaihtoon maiden välillä jne.
Arvoisa puhemies, haluan lopuksi sanoa, että joillakin kollegoilla on ehkä varauksia joihinkin kohtiin. Itsellänikin on 23 kohtaan liittyvä varaus, joka koskee Bolognan julistuksen yleistä hyväksymistä. Kuitenkin tämä mietintö on saanut komission yksimielisen tuen ja hyväksynnän, ja toivon että parlamentti toimii samoin.

Perry
Arvoisa puhemies, olen varma, että niin tässä parlamentissa kuin parlamentin, komission ja neuvoston keskenkin opetusta pidetään tärkeänä asiana. Presidentti Kennedy sanoi Amerikasta puhuessaan: "Edistymisemme unionina ei voi olla nopeampaa kuin edistymisemme opetusasioissa." Jos tämä päti silloiseen Amerikkaan, se pätee varmastikin nykyiseen Eurooppaan.
Olen varma, että olemme kaikki myös sitä mieltä, että jäsenvaltiot ovat ensisijaisesti vastuussa opetusasioista. Meidän ei pitäisi unohtaa, että opiskelijat ja oppilaat ovat itse ensisijaisesti vastuussa opetusasioista. Meidän pitäisi myös tehdä parhaamme ja antaa kouluille ja oppilaitoksille mahdollisimman paljon itsemääräämisoikeutta. Kysymys, jota meidän on tarkasteltava, kuuluu: mitä Eurooppa voi tehdä? Mitä voimme vielä tehdä opetusasioiden hyväksi?
Jo tämän keskustelun käyminen osoittaa, että Euroopan parlamentissa ja tosiaan komissiossa ja neuvostossa pyritään kiinnittämään enemmän huomiota Euroopan merkitykseen opetusasioissa. Mantereemme hyvinvointi riippuu siitä, minkä tasoista opetusta kansalaisillemme annetaan.
Muissa mietinnöissä, joista keskustelemme tänä iltana, tarkastellaan sekä mennyttä että tulevaa. Mietinnössäni tarkastellaan etupäässä mennyttä. Osa tekstistä on kriittistä, mutta se kohdistuu aikaisemmin tapahtuneisiin asioihin eikä nykyisiin tapahtumiin. Mietintöni otsikkona on: Valkoinen kirja "Opetus ja oppiminen - kohti kognitiivista yhteiskuntaa". Otsikko on hyvin vaikuttava, mutta en ole kovinkaan varma siitä, että mietintö oli näin myönteinen.
Lissabonin ja Tukholman huippukokouksien jälkeen ei ole epäilystäkään, etteikö Eurooppa pitäisi tärkeänä kehittää tietopohjaista taloutta. Olen varma, että komission jäsen Redingin ja hänen yksikkönsä ansiosta komission tulevat toimet, joilla vastataan siihen, että opetusasioille annettiin entistä enemmän merkitystä Lissabonin ja Tukholman huippukokouksissa, ovat parempia kuin mietinnössäni eritellyt toimet. Ikävä kyllä kävi niin, että kun olin lukenut komission tiedonannon, en enää tiennyt lainkaan, miten pitkälle Eurooppa oli itse asiassa edennyt tiellä kohti kognitiivista yhteiskuntaa ja mihin suuntaan halusimme edetä. Pidin valitettavasti asiakirjaa epämääräisenä; sen mukaan viime vuosina ei ollut ryhdytty todellisiin toimiin, vaikka tästä on merkittäviäkin poikkeuksia.
Päätavoitteet, joihin komissio pyrki valkoisen kirjansa täytäntöönpanon yhteydessä, tuntuivat kiitettäviltä: työllistettävyyden kehittäminen ja tiedon tarjoamien mahdollisuuksien vahvistaminen. En ole varma siitä, mitä tarkoitettiin kansalaisten Euroopan rakentamisen tukemisella - lause tuntui olevan muodissa muutama vuosi sitten.
Valitettavasti komission selonteossa ei tosiasiassa selitetty yksityiskohtaisesti, miten komissio oli edistynyt kohti viittä esiteltyä tavoitetta. Selonteon sävy oli varsin innostunut mutta epämääräinen, kun oli kyse joidenkin toimien vaikutuksesta. Se, mitä me - etenkin budjettivallan käyttäjinä - ja kansalaiset haluamme tietää, on, miten paljon varoja käytettiin. Miten suuri osa muodostui uusista varoista (eli varoista, jotka eivät kuuluneet olemassa oleviin ohjelmiin)? Mitä tarkoitettiin Euroopan lisäarvolla? Mihin tuloksiin päästiin? Entä mitä asiasta opittiin tulevaisuutta silmällä pitäen? Pyydän komissiota varmistamaan, että saamme nämä tiedot, jotta voimme budjettivallan käyttäjinä vaatia myöhemmin lisävaroja tämän hyvin tärkeän työn tekemiseksi.
On mainittu monia hankkeita, joita kannattaa tarkastella lähemmin, kuten esimerkiksi eurooppalaista opintosuoritusten ja arvosanojen siirtojärjestelmää. Kuten aikaisemmin tänä iltana käymämme keskustelu kuitenkin osoittaa, kun EU:n perustamisesta on kulunut 40 vuotta ja Euroopan yhtenäisasiakirjan allekirjoittamisesta 15 vuotta, emme voi vieläkään sanoa, että akateemiset tutkinnot tunnustetaan vastavuoroisesti kautta Euroopan.
On asioita, jotka voidaan ja jotka pitäisi tehdä Euroopan tasolla. Eurooppa, jonka rikkautena on kielellinen moninaisuus, aiheuttaa ongelmia, mutta se on myös voimavara. Kehottaisin meitä olemaan pikemminkin realistisia kuin liian idealistisia. Voimmeko pyytää jäsenvaltioita vaatimaan, että korkeampaa opetusta ei anneta henkilöille, jotka eivät ole suorittaneet loppututkintoa jostakin toisesta nykykielestä kuin omastaan? Sitä ei nimittäin vielä vaadita joissakin jäsenvaltioissa. Meidän on tosiaan tehtävä lisää työtä informaatioteknologian parissa, mutta sitä tarkastellaan toisissa mietinnöissä. En aio käsitellä asiaa.
Yhtenäismarkkinat edellyttävät nykyistä liikkuvampaa työvoimaa. Liikkuvuutta koskevat luvut ovat Euroopassa alle puolet Yhdysvaltoihin nähden. Työvoimamme liikkuvuutta on edistettävä, ja se tarkoittaa lisävarojen myöntämistä ammatinvalinnanohjaukseen ja työkokemuksen kartuttamiseen Euroopan tasolla. Olen aivan varma, että eurooppalaisella ammatinvalinnanohjaukseen keskittyvällä toiminnalla ei ole tarpeeksi varoja, jotta opiskelijat voitaisiin herättää huomaamaan Euroopan yhtenäismarkkinoiden tarjoamat mahdollisuudet.
Sanoisin kuitenkin, että komissio ei ole ainoa elin, joka voi ryhtyä toimiin. Saanen ehdottaa erästä tapaa, jolla parlamentti voi tarjota apuaan. Tuemme tietenkin Firenzessä toimivan Euroopan opetusinstituutin (European Educational Institute) Erasmus- ja Sokrates-opiskelijavaihtoja, mutta liian harvat opiskelijat saavat tilaisuuden kokea Euroopan tarjoamat mahdollisuudet.
Olen jo pitkään ollut sitä mieltä, että on hirvittävää varojen tuhlausta kuluttaa vuosittain 100 miljoonaa euroa siihen, että tätä rakennusta käytetään kerran kuussa. Ehdotan, että harkitsemme tämän rakennuksen muuttamista eurooppalaiseksi yliopistoksi. Se hyödyttäisi eurooppalaisia opiskelijoita, Strasbourgin kaupunkia, Ranskaa, parlamenttia ja Eurooppaa.

Mauro
. (IT) Arvoisa puhemies, vaikka käsittelenkin joitakin aiheita, jotka kollega Alavanos jo mainitsi, haluaisin antaa panokseni keskusteluun ennen muuta kuvailemalla puheenvuoroni alkajaisiksi sitä tilannetta, jossa nyt olemme ja johon eLearning-aloite mielestäni pureutuu, korostaen kahta keskeistä seikkaa, jotka lisäksi mielestäni ovat komission kahden asiakirjan, ensiksikin tiedonannon ja toiseksi toimintasuunnitelman, keskeisiä ansioita.
Ensimmäinen on toissijaisuusperiaatteen oikea tulkinta: eLearning-toimintasuunnitelma on kyennyt ottamaan paikkansa arkaluonteisessa keskustelussa jäsenvaltioiden koulutusjärjestelmien käytöstä ja korostamaan sitä, että "eurooppalainen koulutusalue" on järkevä ja myönteinen ilmaisu, johon meidän on luotettava ilman pelkoa siitä, että se uhkaa maidemme kulttuuri-identiteettiä. Uudet teknologiat on varmasti yksi aihe, jonka parissa voi laajimmin työskennellä yhteisten piirteiden hyödyntämiseksi.
Toinen myönteinen seikka on mielestäni se, että eLearning-toimintasuunnitelmassa suositaan myönteistä, voisi myös sanoa sosiaalipainotteista, suhtautumista joihinkin maailmanlaajuistumiselle tyypillisiin ilmiöihin. Tältä osin minun on sanottava, että toimintasuunnitelma on tavallaan vastaus joihinkin kollega Alavanoksen pelkoihin, koska se tarjoaa kiistatta mahdollisuuden hyödyntää tietoyhteiskuntaa tavalla, joka edistää tasapainoa ja antaa mielestäni myös uuden merkityksen julkisten ja yksityisten toimielinten yhteistyölle. Itse asiassa siinä eräässä mielessä nostetaan keskeiselle sijalle eräs erityinen piirre, nimittäin se, että kansallisella tasolla opetus- ja koulutusjärjestelmät ovat joka tapauksessa etusijalla kaikkiin muiden järjestelmiin, myös hallintojärjestelmiin, nähden, ja kaikkien hyvinvointiyhteisön luomiseen osallistuvien on siksi tehtävä kaikkensa niiden hyväksi.
Ennen kuin käsittelen joitakin erityispiirteitä, haluan kiittää kovasti komissiota, erityisesti komission jäsen Redingiä ja hänen yhteistyökumppaneitaan, siitä avuliaisuudesta, jota he ovat minua kohtaan osoittaneet, sekä kulttuurivaliokunnassa, budjettivaliokunnassa ja tasa-arvoasioiden valiokunnassa toimivia kollegoita, jotka ovat näinä kuukausina auttaneet minua kiistatta arvokkaalla tavalla.
Minun on sanottava, että mietintööni liittyvistä aiheista olen keskittynyt erityisesti opettajien koulutukseen. Haluaisin jotenkin valottaa tämän aiheen merkitystä esimerkin avulla. Kun Dante taivaltaa helvetissä ja kiirastulessa, hänellä on mukanaan opas: tämä opas on Vergilius. Vergilius on henkilö, jolla on hyvin suuria moraalisia ansioita, mutta hänellä on myös tuolla hetkellä käytössään klassisen kulttuurin paras tekniikka. Vergilius käyttää esimerkiksi tekniikkana metaforaa, ja hän tekee niin, jotta Dante saavuttaisi suuremman ymmärryksen, jotta hän voisi ymmärtää laajemmin ja paremmin sen maailman merkityksen, jossa hän elää.
Jos emme nyt tarjoa eurooppalaisille opettajille todellista mahdollisuutta hyödyntää uutta tekniikkaa, riistämme näiltä Vergiliuksilta välineet ja keinot, joilla auttaa Dantea - Dantea, joka edustaa kaikkia heidän oppilaitaan - kulkemaan tietä, joka johtaa puhdistumiseen ja ymmärrykseen, koska heillä ei ole käytössään uusia metaforia, uusia rakenteita, uusia digitaalitekniikoita, joiden avulla on mahdollista luoda koulutusjärjestelmä, jossa viimeinkin päästään eroon kulttuurista, jolle on usein ominaista hajanaisuus ja monenkirjavuus.
Juuri tästä syystä opettajien koulutus on ehdottoman ensisijaista, ja joillakin toimintasuunnitelman sivuilla mainittuja ponnisteluja on ilman muuta lisättävä ja niistä on palkittava. Niitä on lisättävä ja niistä on palkittava, koska meidän kaikkien on ymmärrettävä, että eLearning-toimintasuunnitelma ei merkitse vain joidenkin koulutusjärjestelmiemme osien muuttamista vaan todellista muutosta ajattelutavassa. Meidän on saatava tehtyä selväksi, kuinka välttämätön tämä unionin koulutusjärjestelmien muutos on. Tämän saavuttamiseksi ne ponnistelut, joita teemme myös talousarvion ja talousarvion päämäärien täsmentämisen osalta, ovat mielestäni ilman muuta merkittäviä.
Lopuksi kiitän vielä kollegoja ja haluan välittää heille viestimme keskeisen sisällön, eli että kuten olen pyrkinyt korostamaan, uudet tekniikat eivät ole päämäärä, ne ovat väline, työkalu, mutta tällä hetkellä ratkaisevan tärkeä sellainen.

Pack
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, edustan tänään jäsen Gargania, koska hän on ymmärrettävistä syistä Italiassa. Olemme tässä suuressa koulutuspoliittisessa keskustelussa esittäneet kysymyksen komissiolle ja neuvostolle - neuvosto ei valitettavasti voi olla täällä tänään - koska me uskomme, että nyt, kun koko maailma yhtäkkiä puhuu Euroopan koulutusalasta, Euroopan parlamentti, joka on aina siitä puhunut ja kiistellyt, mutta jonka ehdotukset neuvosto on aina torjunut, ei voi yksinkertaisesti katsoa vierestä, miten kansalaisten valitsemat edustajat sivuutetaan erittäin tärkeissä asioissa, joita me jo kauan sitten olemme ehdottaneet. Minusta se on hävytöntä - tämä ilmaus on ehkä hieman liioiteltu - minusta sitä ei voi ottaa vakavasti, että parlamentilta pyydettiin helmikuun 8. päivänä yleisen ammatillisen koulutusjärjestelmän tulevia tavoitteita koskevaa lausuntoa, joka esitettiin neuvostolle tarkalleen neljä viikkoa myöhemmin. Näin ei voi jatkua! Siksi olemme ottaneet tämän keskustelun puheeksi ja pyydämme, että tulevaisuudessa meidät otetaan vakavasti keskusteluun mukaan.
Me kaikki olemme sitä mieltä, että tämä Lissabonin Eurooppa-neuvoston mukainen mietintö yleisestä ammatillisesta koulutuksesta Euroopan unionissa merkitsee suurta askelta eteenpäin, koska siinä vahvistetaan konkreettiset tavoitteet ja määritellään yleisen ammatillisen koulutuksen tuleva rooli. Tämä on ongelma-ala, joka koskee kaikkia Euroopan kansalaisia. Toistan vielä kerran, että tässä on kyse asioista, joista olemme aina puhuneet. Sokrates-ohjelman esittelijänä olen taistellut niiden puolesta kollegojeni tukemana siinä kuitenkaan onnistumatta. Jos onnistun nyt myöhemmin, olen siitä kiitollinen.
Meidän on kuitenkin aina otettava huomioon se, ettei tässä ole kyse politiikasta, jota voisi toteuttaa ilman jäsenvaltioiden tukea. Tässä on kyse asioista, joihin voidaan ryhtyä ainoastaan toissijaisuuden perusteella. Voimme antaa esimerkkejä, voimme laatia yleiskatsauksen eri maiden tilanteista. Jäsenvaltiot voivat ehkä oppia toisiltaan. Pyörää ei aina tarvitse keksiä uudestaan. Mutta kovin paljon enempää emme voi tehdä näillä aloilla.
Haluaisimme painottaa, että Lissabonin Eurooppa-neuvoston henkiin herättämä avoin yhteensovittamismenetelmä, jonka mukaan tämä mietintö laadittiin, ei saa johtaa siihen, että niiden toimielinten toimivaltuuksia, joista on määrätty sopimuksissa, ei säilytetä. Edustamme käsitystä, että kun pohditaan yleisen ammatillisen koulutuksen tulevaa roolia avoimen yhteensovittamismenetelmän mukaisesti on otettava huomioon paitsi jäsenvaltioiden myös Euroopan parlamentin ja komission osallistuminen, jotta toissijaisuuden periaatetta suojeltaisiin.
Vahvistamme, että Tukholman Eurooppa-neuvoston päätelmät ja siellä määritellyt strategiset tavoitteet, joita muotoiltiin, voivat olla tulevan vuosikymmenen työohjelman pohjana. Mutta kaikki maksaa. Haluaisin muistuttaa teitä siitä, että aina ei voi pelkästään puhua kauniita sanoja, antaa päätöslauselmia ja vaatia komissiota työskentelemään. Lopulta olemme kaikki samassa tilanteessa ja sanomme, että sanat kyllä kuulen, mutta minulta puuttuu usko, koska ei ole rahaa kaikkiin niihin asioihin, joita haluamme panna alulle. Toivottavasti tämä oivallus pääministereiden keskuudessa johtaa siihen, että koulutus koetaan tavattoman tärkeäksi Euroopan unionissa, paljon tärkeämmäksi kuin moni luuleekaan, ja myös siihen, että koulutukseen annetaan enemmän rahaa.
Haluaisin huomauttaa komissiolle ja neuvostolle, että pidämme kiinni siitä, että Euroopan parlamentti saa yhteistyön hengessä olla mukana toimielinten, siis neuvoston, parlamentin ja komission välisessä työskentelyssä, jossa laaditaan seurantaraportti, sekä kaikissa muissa sitä seuraavissa toimissa, joihin ryhdytään pitkän aikavälin työohjelman mukaan. Olen varma, että komission jäsen tekee tämän. Toivon vain, että tämä välitetään neuvostolle ja että neuvosto samalla tavoin seuraa komission jäsen Redingin jalanjälkiä. Muutoin toivon, että me työskentelemme yhdessä sen parissa, mitä tähän työohjelmaan on kirjattu.

De Clercq
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja arvoisat kollegat, esitän varmasti jo tunnetun asian sanoessani, että koulutuksesta tulee yhä tärkeämpi asia nykyaikaisessa tietoyhteiskunnassa, mikäli haluamme selviytyä Euroopassa kilpailussa muiden teollistuneiden maanosien kanssa. Pitäydyn suosituksissa, jotka on esitetty lausunnossani.
Ensinnäkin, koulutuksessa on epäilemättä kiinnitettävä enemmän huomiota sekä oppilaiden että opettajien tietotekniikkakoulutukseen. Opiskelijoita, jotka joutuvat jäämään ilman tällaista valmistautumista, uhkaa se, että he jäävät syrjään uuden talouden kehityksestä. Olemme yhä pahasti Yhdysvaltoja jäljessä informaatiomahdollisuuksien käytössä koulutuksessa ja liike-elämässä. Koska jo neljäsosa viime vuosikymmen aikana luoduista työpaikoista liittyy tietoyhteiskuntaan, on ymmärrettävä, että opiskelijoita on valmennettava siihen. Meidän on siis myös pyrittävä hyödyntämään optimaalisesti julkisen sektorin investointeja tekniikan käytössä.
Toiseksi, on viitattu jo monta kertaa siihen, kuinka välttämätöntä on, että opiskelijoita lähennetään liike-elämään, jotta heistä tulisi lopulta tulevaisuuden yrittäjiä.
Kolmanneksi, on tullut välttämättömäksi perustaa runsaasti lisää aikuisoppilaitoksia, koska niitä on nykyisin liian vähän. Suurissa maissa Espanjassa, Ranskassa ja Saksassa on suunniteltu kahta kokeiluhanketta, mutta komissio ei sano mitään muista maista. Suurien maiden koon vuoksi olisi toivottavaa suunnitella viisi hanketta, samalla kun pienemmissä maissa pitäisi suunnitella vähintään kaksi hanketta. Lisäämällä kokeiluhankkeiden määrää aikuisoppilaitoksista voisi tulla tehokkaampi väline taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden vahvistamiseksi ja syrjäytymisen torjumiseksi paremmin.
Sitten lopuksi kielitaidosta, joka on yksi tärkeimmistä eurooppalaisista tavoitteista. Esittelijämme, jolle kiitokset hänen mietinnöstään, on sitä mieltä, että jo kahden kielen taito olisi menestys. Haluan mennä lausunnossani askeleen pitemmälle. Jotta sosiaalista integraatiota ja opiskelijoiden mahdollisuuksia työmarkkinoilla voitaisiin edistää, mielestäni vähintään kolmen kielen taito on katsottava vähimmäistasoksi. Miksi? Koska monissa jäsenvaltioissa on enemmän kuin yksi virallinen kieli. Belgiassa niitä on kolme. Opiskelijan kotimaan virallisten kielten opiskelu on itsestään selvästi oleellisen tärkeää työprosessiin integroitumisen kannalta, mutta yksi kieli virallisten kielten lisäksi on enemmän kuin toivottavaa. Kun tarkastelemme Eurostatin tekemää tuoreinta katsausta kielitaidosta, voimme todeta, että alle puolet, vain 45 prosenttia, Euroopan unionin kansalaisista voi osallistua keskusteluun muulla kielellä kuin äidinkielellään. Tässä asiassa on siis paljon työtä tehtävänä, mutta niin on myös muissa asioissa, jotka olemme ottaneet esille tässä opettavaisessa keskustelussa.

Evans, Jillian
Arvoisa puhemies, kun luodaan kognitiivista yhteiskuntaa, elinikäisen oppimisen merkitys on perustavaa laatua pyrittäessä vastaamaan taloudellisten ja yhteiskunnallisten muutosten sekä kestävän kehityksen asettamiin haasteisiin, jotka joudumme nyt kohtaamaan. Kun otetaan huomioon äskettäiset työpaikkojen menetykset kaikkialla Euroopassa, uudelleenkoulutus ja opetus ovat entistä tärkeämpiä työntekijöiden taitojen mukauttamisessa siten, että he löytävät uusia työpaikkoja. Jotta tämä olisi tehokasta, tarvitaan riittävästi varoja.
Elinikäisen oppimisen merkitys on vieläkin laajempi: se on myös tärkeää henkilökohtaisen tyydytyksen kannalta ja se on keino kehittää vastuullista kansalaisuutta ja kannustaa ihmisiä osallistumaan täysimääräisesti yhteisönsä toimintaan. Se voi siis edesauttaa köyhyyden ja työttömyyden torjuntaa. Koska elinikäisessä oppimisessa on kyse epämuodollisesta oppimisesta, josta ei anneta arvosanoja, se voi myös olla hyvin tehokas keino saada kaikkein epäsuotuisimmilla alueilla asuvat aikuiset ja nuoret osallistumaan toimintaan, sillä yhteiskunnallinen syrjäytyminen ja köyhyys uhkaavat pahiten heitä, ja he suhtautuvat usein hyvin kielteisesti muodolliseen koulutukseen ja hyötyvät siitä todennäköisesti vähiten.
Valitettavasti komission valkoisessa kirjassa "Opetus ja oppiminen - kohti kognitiivista yhteiskuntaa" ei hyödynnetty tilaisuutta laatia kattava kertomus, joka olisi sisältänyt esimerkkejä hyvistä käytännöistä ja joka olisi ollut hyvin arvokas kaikkien niiden kannalta, jotka tekevät työtä kentällä. Valkoisessa kirjassa ei ole tarpeeksi tietoa siitä, miten tehokkaita tai kannattavia eri toimet olivat, eikä siitä, miten toimittiin sellaisten kohderyhmien kuin naisten, ikääntyneiden työntekijöiden, maahanmuuttajien, epäsuotuisilla alueilla asuvien perheiden, pitkäaikaistyöttömien ja vammaisten osalta. Niinpä vaikka yliopistot, oppilaitokset ja yhteisöt sekä alueelliset ja paikalliset hallinnot tekevät kautta EU:n erinomaista uraauurtavaa työtä alalla, asiakirjassa ei oikeastaan heijastella asiaintilaa. Tästä syystä olen esittelijän kanssa samaa mieltä, että vaikka kyse on väliaikaisesta kertomuksesta, jossa käsitellään loppujen lopuksi kunnianhimoista valkoista kirjaa, tämä on pettymyksen tuottava yhteenveto siitä, miten tässä hyvin tärkeässä asiassa on edistytty. Toivon, että tulevat selonteot ovat myönteisempiä ja että ne voivat itsessään olla hyödyllisiä välineitä niille, jotka työskentelevät opetusalalla.

Costa Neves
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, budjettivaliokunta on pitänyt tätä asiaa, ja etenkin eLearning-aloitetta, erittäin tärkeänä, koska sen kautta kansalaiset voivat saada asianmukaisen koulutuksen avulla paremmat edellytykset elää ja työskennellä tietoyhteiskunnassa. Muistutan, että viime huhtikuun 3. päivänä hyväksytyissä vuoden 2002 yleisissä suuntaviivoissa, jotka ovat tärkeä poliittinen asiakirja talousarvioon liittyvissä kysymyksissä, mainitaan nimenomaan, että eLearning-aloite on tärkeä välivaihe matkalla kohti Lissabonin Eurooppa-neuvostossa esitettyä strategista tavoitetta taata tietoon pohjautuva ja kestävä taloudellinen kasvu, useampia ja parempia työpaikkoja sekä parempi sosiaalinen yhteenkuuluvuus. Tätä silmällä pitäen komissiota pyydetään määrittelemään asianmukaisempi oikeudellinen kehys, jolla todella mahdollistetaan jäsenvaltioiden toimien täydentäminen tällä alalla. Tähän suuntaan pyrkii myös Mauron mietinnön liitteenä oleva budjettivaliokunnan lausunto. Vahvistamme, että näin tärkeän aloitteen takia on perusteltua luoda erillinen ohjelma, jolla on oma oikeusperusta. Ei siis tunnu asianmukaiselta, että olemassa olevia ohjelmia, kuten Leonardoa, Sokratesta, Kulttuuri 2000:ta sekä tutkimus- ja rakennerahasto-ohjelmia käytettäisiin uuden aloitteen rahoitukseen, sillä sen pitäisi tulla toimeen omillaan myös rahoituksen osalta. Samalla seuraamme erittäin kiinnostuneina, miten tämän vuoden talousarvioon kuuluvia valmistelevia toimia on pantu täytäntöön tällä alalla heti vuoden 2001 alusta alkaen. Päätän puheenvuoroni onnittelemalla kollegaani Mauroa erinomaisesti tehdystä työstä.

Gröner
Arvoisa puhemies, minun mielestäni sähköisessä oppimisessa meidän on ennen kaikkea otettava huomioon se, että astumme aivan uuteen maailmaan ja että tutkimme uutta, ja siksi emme saa pysytellä vanhoissa malleissa. Naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunta on todennut uudestaan, että naiset ovat yhä edelleen Internetin ulkopuolella. Internet-toiminnot ja kaikki uuden talouden käsitteeseen liittyvät asiat eivät ole vielä naisille uljasta uutta maailmaa, mikä muuten todettiin äskettäin myös suuressa kansainvälisessä konferenssissa Hampurissa, jossa 18 maan edustajat kertoivat kokemuksistaan. On olemassa digitaalinen kuilu. Naisten Internetin käyttö on miehiin verrattuna noin yhden suhde neljään. Tosin naisten määrä lisääntyy, mutta aloittelijoiden joukossa on edelleen vain noin 20 prosenttia naisia, kun taas miehiä on 80 prosenttia. Internet-yrityksen perustaneiden naisten osuus on yhä vielä häviävän pieni.
Siksi vaadimme, että naisille luodaan aivan konkreettisesti uusi mahdollisuus päästä käyttämään Internetiä ja että naisille kehitellään erityinen ohjelmisto, koska naisten Internetin hyötykäyttö on erilaista kuin miesten ja koska naisilla on yhä edelleen suuria puutteita Internet-osaamisessa.
Mikäli noudatamme Lissabonin huippukokouksen päätelmiä ja aiomme muodostaa tietoyhteiskunnan, meidän on kiinnitettävä erityistä huomiota naisiin. Meidän on esimerkiksi muutamissa asioissa luovuttava myös yhteisopetuksesta. Tässä on kuljettava uusia teitä.
Minusta meidän on aivan erityisen tärkeää saada kiinni amerikkalaisten etumatka Internetin käytössä. Tässäkin on osoittautunut, että amerikkalaiset naiset käyttävät jo melko paljon Internetiä. He ovat jopa muutamissa tapauksissa ohittaneet miehet. Uskon, että meillä on vielä hyvät mahdollisuudet ryhtyä taistelemaan tämän asian puolesta toimintasuunnitelmallamme. Siksi pyydän, että muotoiltaessa toimintasuunnitelmaa kiinnitetään erityistä huomiota naisten mahdollisuuksiin päästä paremmin kehittämään heidän Internetin käyttöään.

Reding
Arvoisa puhemies, mikäli ymmärsin oikein, annoitte minulle puheenvuoron, jotta voisin vastata suulliseen kysymykseen. Vastaan myöhemmin mietinnöistä käytävään keskusteluun.
Haluaisin kiittää kollega Gargania, jota Doris Pack edusti tänään, hänen suullisesta kysymyksestään, joka koskee opetus- ja koulutusjärjestelmien tulevia konkreettisia tavoitteita.
Sen sijaan, että olisi kyselty, kuka on saanut mitäkin ja missä vaiheessa, ja mikä mietintö on laadittu, Pack sanoi jotakin ensiarvoisen tärkeää. Hän sanoi, että Euroopan parlamentti oli kaikkien niiden kamppailujen taustalla, joiden tavoitteena on tehdä opetuksesta muutakin kuin pelkkä alueellinen ja kansallinen tekijä ja päivittää opetuksen eurooppalaista ulottuvuutta, mutta myös tunnustaa tämän ulottuvuuden kaikki suotuisat vaikutukset. Hyvä Pack, tähän on jo melkein päästykin, koska Lissabonin huippukokouksen jälkeen on tapahtunut jonkinlainen hiljainen vallankumous, valtava edistysaskel. Vaikka olemmekin ottaneet tämän valtavan edistysaskeleen, ei pidä kuitenkaan unohtaa, että monet, erityisesti kansalliset rakenteet, ovat vielä vanhanaikaisia - tosin kyse on vain vuoden tai parin viivästymästä - ja että on vielä vaikeaa saavuttaa tasapainoa, jonka on vallittava toisenlaisen ajan toissijaisuuskäsityksen ja sellaisen toissijaisuuskäsityksen välillä, joka voi hyvin vastata eurooppalaisia etuja. Toimin tässä eräänlaisena nuorallatanssijana, joka pyrkii tuellanne etenemään hyvin pitkälle, mutta jonka on samalla pidettävä silmällä, ettei tuhota niiden henkilöiden luottamusta, jotka eivät hyväksy toissijaisuuden mahdollista polkemista vaan suhtautuvat siihen kriittisesti.
Niinpä haluaisin vastata selvästi Garganin esittämään pyyntöön. On totta, että Lissabonin Eurooppa-neuvostossa pyydettiin opetusasioita käsittelevää neuvostoa, ei komissiota, tarkastelemaan yleisesti opetusjärjestelmien tulevia konkreettisia tavoitteita ja esittämään asiasta selonteon keväällä 2001 pidettävässä Eurooppa-neuvostossa. Komission on edistettävä neuvoston toimintaa, vaikka sitä ei olisi pyydettykään komissiolta erityisesti. Komissio valmisteli kuitenkin loppujen lopuksi neuvoston työt. Kenties näiden alkuvaikeuksien vuoksi parlamentti ei saanut kyseisiä asiakirjoja ajoissa voidakseen reagoida asiaan. Parlamentti sai asiakirjat sen jälkeen, heti sen jälkeen. Otimme siis opiksemme tästä tilanteesta, joka ei ole kenenkään syy, mutta joka liittyy joihinkin toimintatapoihin. Tästä syystä olen sitä mieltä, että meidän on toimittava tulevaisuudessa hieman eri lailla. Arvoisat parlamentin jäsenet, määräajat ovat tiedossamme. Valtioiden ja hallituksien päämiehet tekivät päätöksiä Tukholmassa 23. ja 24. maaliskuuta 2001 pidetyssä huippukokouksessa sen tekstin pohjalta, jonka opetusasioita käsittelevä neuvosto hyväksyi 12. helmikuuta 2001.
Kyse on töiden jatkamisesta, toisin sanoen rakenteeseen ei sisällytetä mitään uutta. Toivon, että teksteihin tulee uusia asioita, mutta ei itse rakenteeseen, koska jatkoa seuraa. Opetusasioita käsittelevässä neuvostossa valmistellaan kulloisetkin huippukokoukset. Seuraavassa opetusasioita käsittelevässä neuvostossa, joka pidetään 29. marraskuuta 2001, valmistellaan jo Barcelonan huippukokousta. Espanjan puheenjohtajakaudella pidetään siis lyhyellä aikavälillä opetusasioita käsittelevän neuvoston uusi kokous ennen Barcelonan huippukokousta.
Arvoisa puhemies, toivon näin ollen todella ja täydestä sydämestäni, että parlamentti sitoutuisi valmistelemaan näitä määräaikoja. Tiedätte hyvin, että olen yrittänyt tiedottaa parlamentille kertomuksen seurannasta käytävästä keskustelusta ja ottaa parlamentin mukaan keskusteluun, ja voin sanoa aivan suoraan, että suhtaudun tarkkaavaisesti kaikkiin pohdintoihin, joihin Euroopan parlamentti haluaa minun osallistuvan tämän vuoden aikana. Tämän vuoksi pyydän jälleen parlamentilta asiaan liittyviä aloitteita, ja voitte uskoa, että toistan jokaisen neuvoston kokoontumisen yhteydessä ministereille, millainen merkitys kansan valitsemilla edustajilla on tältä osin. Toivon, että yhteistyö, joka perustuu tulevien kertomuksien seurantaan, muodostuu sellaiseksi, että Euroopan parlamentin panos voidaan ottaa täysimääräisesti huomioon.

Pack
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin esittää mielipiteeni neljästä asiasta. Ensimmäiseksi haluaisin sanoa, että siitä kunnianhimoisesta tavoitteesta, jossa Sokrates-ohjelma on jo vuosia ollut osana, nimittäin Euroopan koulutusalan luomisesta, on nyt tullut melkein todellisuutta - toivon sen myös olevan teksteissä! Neuvosto, sekä Feiran, Lissabonin, Tukholman ja vielä Nizzan Eurooppa-neuvostot ovat painottaneet kasvatuksen ja koulutuksen merkitystä ja roolia yhteiskunnassa ja tietoyhteiskunnalle. Haluaisin korostaa seuraavia asioita: ensinnäkin kasvatus ja koulutus ovat nykyisin tärkeimmät poliittiset asiat Euroopan unionissa, toiseksi ne merkitsevät poliittista ja taloudellista haastetta, sillä me kaikki tiedämme: ilman koulutusta ja kasvatusta emme voi myöskään tarjota nuorille koulutuspaikkoja. Kolmanneksi ne merkitsevät tilaisuutta kehittää edelleen Euroopan kieli- ja kulttuuriperintöä ja antaa sille eurooppalaista lisäarvoa.
Toinen kohta, jonka haluaisin ottaa esille, on seuraava: komissiossa ja neuvostossa näytetään todella olevan toisaalta suureellisia ja toisaalta minimalisteja - suureellisia ollaan strategioissa ja poliittisissa kunnianhimoissa, joita kehitellään ja pannaan paperille. Toisaalta Euroopan unionissa ja ennen kaikkea neuvostossa ollaan varsin suuria minimalisteja, kun on kyse siitä, miten nämä suuret suunnitelmat todella rahoitetaan. Komissiota tai parlamenttia tai jotakin muuta tahoa haukutaan aina, mutta ei koskaan niitä, jotka komeasti julistavat neuvoston mahtaville jäsenille, miten tärkeää koulutus ja kasvatus on! Mikäli ne sitten seuraavana päivänä antaisivat niihin rahaa, me kaikki - ennen kaikkea kuitenkin kansalaisemme - olisimme hyvin kiitollisia!
Euroopan unioni on oikeastaan aina ollut saita kasvatusta koskevissa määrärahoissa. Ja muistutan kaikkia kollegoja siitä, miten kauhean pitkään kädenvääntöön sovittelukomiteassa jouduttiin, kun oli kyse hieman suuremmasta rahamäärästä kuin mitä pyysimme Sokrates-ohjelmaa varten. Toivon, että kun tätä Sokrates-ohjelmaa tarkastellaan uudelleen todennäköisesti kahden seuraavan vuoden kuluessa, myös Sokrateelle annetaan hieman enemmän rahaa. Olen iloinen, tarkemmin sanoen parlamentti voi olla iloinen, että nyt on olemassa sähköistä oppimista koskeva aloite. Parlamentti, jota budjettivaliokunta edustaa - olemme myös kuulleet jäsen Costa Nevesin sanovan tämän - vaatii, että varat eivät saa mennä minkään muun olemassa olevan ohjelman kustannuksiin. Näillä ohjelmilla on tarkoituksensa! Ja varat ovat niitä eivätkä mitään muuta varten! Siksi minusta on oikein, että jos pidämme sähköistä oppimista tärkeänä ja korostamme sitä, silloin on oltava myös ohjelma, johon annetaan kunnolla varoja. Emme tarvitse kaksinkertaista työtä sillä alalla.
Kolmanneksi, olen pahoillani, ettemme ole osallistuneet riittävästi yleisiin asioihin - tämänhän sanoin hetki sitten edustaessani jäsen Gargania. Meidän täytyy todella olla vastuussa järjestelmän konkreettisista tavoitteista, meidän täytyy auttaa niiden toteuttamisessa ja taata toimielinten välinen yhteistyö. Oletan, että puhun samaa kuin te, arvoisa komission jäsen, olette puhunut, te olette tämän siis ymmärtänyt, ja te sitoudutte siihen tulevaisuudessa.
Neljäs kohtani on seuraavanlainen: laajentumiskeskustelussa ja seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa tarvitsemme tehtävillemme todellista näkyvyyttä Euroopan unionissa, tarvitsemme Euroopan koulutusalan, jonka merkitystä korostetaan kansalaisille. Siksi kansalaisten on itse todella myös päästävä koulutukseen, tämän vuoksi kansalaiset tarvitsevat myös parlamentin jäseniä hyödyntäessään jatkuvasti näitä ohjelmia. Tarvitsemme direktiivejä, tarvitsemme kunnianhimoisia tavoitteita, tarvitsemme toimenpiteitä, tarvitsemme toimintaohjelmia, joille luonnollisesti myös myönnetään varoja, ja kun teemme kaiken tämän koulutuksen alalla, emme enää tarvitse niin paljon komission ja parlamentin tiedotuskampanjoita, silloin olemme tavoittaneet kansalaiset. Toivon, että kuljemme tätä tietä yhdessä!

O'Toole
Arvoisa puhemies, otan ensinnäkin kantaa tarkasteltavinamme oleviin mietintöihin, joissa pyritään määrittelemään unionin opetusjärjestelmien tulevaisuutta koskevat yhteiset tavoitteemme. Mietinnöissä selvitetään myös sellaisia asioita, joita joudumme kohtaamaan kehittäessämme tällaisia järjestelmiä. Ensimmäinen asia on Euroopan yhteinen koulutusalue, joka leijuu kaikkien mietintöjen yllä kysymysmerkkinä, ja asiasta ollaan epäilemättä montaa mieltä: on ehdottoman selvää - eikä tässä pyritä polkemaan toissijaisuusperiaatetta - että meidän on unionissa sovitettava yhteen opetuspolitiikkojamme Lissabonin tavoitteiden mukaisesti. Jollemme tee niin, emme voi saavuttaa tavoitteita; asia on niinkin yksinkertainen. Meillä on oltava johdonmukainen käsitys siitä, millainen on hyvä käytäntö ja millainen huono käytäntö. Meillä on oltava käsitys opettamisesta ja oppimismalleista sekä siitä, miten haluamme käyttää niitä, siitä, mitä arvoja haluamme niiden avulla välittää. Meidän on ymmärrettävä, että tämä merkitsee huomattavia muutoksia, koska tarvitsemme uudenlaisia opetusjärjestelmiä. Meidän on opittava parhaista käytännöistä. Tarvitsemme tästä syystä kovia ja pehmeitä arvoja kuvaavia ajan tasalla olevia tilastoja, jotta voimme varmistaa, että voimme kehittää arvokkaita esikuvia, joita järjestelmämme voivat vastata.
Mietinnöissä tarkastellaan myös opetuksen sisällön kehittämistä. Vaikka sanani saattavatkin vaikuttaa ristiriitaisilta, haluaisin muistuttaa teille, että Cisco Systems ja Microsoft ovat jo läsnä kouluissamme luomassa sisältöä. Meidän on varmistettava, että ne luovat sellaista sisältöä, jota haluamme kouluihimme. Tarvitsemme liikkuvuutta. Se ei ole pelkästään avain Euroopan yhtenäismarkkinoiden menestykseen, vaan myös avain unionin menestykseen sen yhteiskunnallisen ja poliittisen sekä taloudellisen sisällön kannalta. Liikkuvuutta koskevassa mietinnössä on edistytty merkittävästi asian osalta, mutta miten kauan pitää vielä odottaa, että Bolognan sopimuksia noudatetaan laajamittaisesti?
Miten voimme taata, että kaikilla on mahdollisuus liikkuvuuteen, kun kaikki jäsenvaltiot eivät voi tarjota yhtäläisiä mahdollisuuksia oppia kieliä? Väitän, että yhtäläiset mahdollisuudet liikkuvuuteen edellyttävät yhtäläisiä mahdollisuuksia saada kieltenopetusta. Tässä, kuten muissakin asioissa, uusi tekniikka on yksi avaimista, joilla voidaan ratkaista nämä ongelmat. Voimme ottaa käyttöön kaikki haluamamme laitteistot ja infrastruktuurit kautta Euroopan, mutta jollei ole opetusjärjestelmiä, joiden avulla opetetaan ihmisille taitoja kouluissa ja elinikäisen oppimisen avulla, emme voi hyödyntää laitteistoja ja infrastruktuureja täysimääräisesti.

Sanders-ten Holte
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Reding ja arvoisat kollegat, Lissabonin ja Tukholman julkilausumien mukaan Euroopasta on tultava dynaamisin ja kilpailukykyisin tietoyhteiskunta. Se, että käymme täällä tänään yhteiskeskustelua uusista tekniikoista ja liikkuvuudesta koulutuksessa, osoittaa, että Euroopan unioni tosiaankin haluaa toimia vakavasti tämän asian parissa, ja täten painotamme sen tärkeyttä. Jäsenten Mauron, Perryn ja Alavanosin kolme eLearning-hanketta koskevaa mietintöä ovat erinomaisia. Siksi haluan kiittää heitä lämpimästi heidän tekemästään työstä. ELDR-ryhmäni pitää eLearning-hanketta ja sekä oppilaiden että opettajien parempaa koulutusta hyvin tärkeinä asioina. Kaikkien oppilaitosten parempi varustaminen sekä sisällön korkea laatu ovat tekijöitä, jotka vaikuttavat suurempaan osallistumisasteeseen työmarkkinoilla. On selvää, että tässä yhteydessä parhaiden käytänteiden vaihdolla voi olla merkittävä rooli, ja voimme vaikuttaa siinä kannustavasti yhteisöstä käsin. On itsestään selvää, että meidän ei pidä rajoittua tässä ainoastaan tavanomaisiin oppilaitoksiin. Elinikäistä oppimista, myös sen jälkeen kun on poistuttu aktiivisesta työelämästä, ja koulutusmahdollisuuksia uusien tekniikoiden alalla tavanomaisten oppilaitosten ulkopuolella on edistettävä. Olen huomauttanut tästä jo useaan kertaan. Sosiaalisesti ja fyysisesti heikommassa asemassa olevat on otettava mukaan, ja kaikkien on saatava takeet siitä, että heidän suorittamansa ponnistelut palkitaan pätevyyksillä, jotka tunnustetaan kaikkialla Euroopassa. Tämä on tärkeää sisämarkkinoiden kannalta. Aion seurata itse tarkasti toimintasuunnitelmaa, ja vaadin, että saamme säännöllisesti perusteellisia raportteja ja analyyseja.
Haluan tuoda lopuksi esille seuraavan asian: raportissa koulutusjärjestelmien tulevaisuuden tavoitteista viitataan laajasti tieto- ja viestintätekniikoiden käyttöön. On kuitenkin osoitus huolimattomuudesta, että komissio ja neuvosto ovat jättäneet esittämättä tämän raportin parlamentille. Vaikka Tukholmassa on sovittu, että muun muassa koulutuksessa sovellettaisiin avoimen koordinoinnin menetelmää, demokratiassa ja avoimuudessa on pahoja puutteita, jos menetelmään on sisällyttävä, että neuvosto esittää jäsenvaltioille raportteja ilman parlamentin osallistumista. Euroopan parlamentti suorilla vaaleilla valittuine jäsenineen on sopivin elin kytkettäväksi mukaan avoimeen koordinointiin. Arvoisa komission jäsen, ymmärtääkseni olette osoittaneet jo katumusta. Haluan kuitenkin todeta selkeästi, että ryhmäni mielestä Euroopan parlamentin on oltava mukana käsittelemässä seurantaraporttia, ja silloin meidät on otettava tiiviisti mukaan.

Maes
Arvoisa puhemies, haluan mielelläni kiittää esittelijöitämme monista ajatuksista, joita he ovat työstäneet yhdessä ja joista me äänestämme konkreettisten mietintöjen muodossa. Elämme nopeiden muutosten aikaa, mutta ei saa olla niin, että puolet ihmisistä tai ehkä ihmisten vähemmistö kykenee olemaan siinä mukana ja muut eivät. Koko demokratisointi tuo meidät suurten ongelmien eteen, jotka liittyvät käsittelemäämme tekniikkaan.
Edellinen puhuja mainitsi juuri elinikäisen oppimisen. Olen lukenut vetoomuksen, jonka mukaan sitä pitäisi nimittää toisin: opiskellen eläminen. Pidän tätä oikeastaan parempana, koska elinikäinen oppiminen vaikuttaa melkoiselta tehtävältä, kun taas opiskellen eläminen antaa päivittäin uudelleen virikkeitä uteliaisuudellemme. Lasten tapauksessa voitaisiin puhua mahdollisuudesta oppia leikkimällä. Käytössä olevia materiaaleja voidaan myös käyttää leikinomaisesti kehityksestä ja tiedon saatavuudesta huolehtimiseen, oppimisen opetteluun. Tässä yhteydessä törmäsin kuitenkin valitukseen eräästä Flanderin koulusta eräältä erikoiselta opettajalta, joka valittaa, että hän on nyt hankkinut kouluunsa 200 tietokonetta ja huolehtinut siitä, että kaikkiin luokkiin on pääsy, mutta henkilöstöä koskevia sääntöjä ei ole. Tieto- ja viestintätekniikan koordinaattoreita koskevia sääntöjä ei ole. Minusta oli hyvä ajatus kertoa tästä teille, koska jos keskustelemme ainoastaan infrastruktuurista emmekä siitä, kuinka sitä hyödynnetään hyvin, emme huolehdi didaktisen materiaalin käyttäjäystävällisyydestä pedagogisessa ympäristössä emmekä anna sitä tosiasiallisesti käyttöön päivittäin ja pidä ajan tasalla, silloin toiminnasta ei ole oikeastaan mitään hyötyä. Muistan ajan, jolloin kielistudiot tulivat kouluihin. Se oli suuri ja hieno hetki, ja kaikissa itseään arvostavissa kouluissa oli tällainen kielistudio. Teidän on mentävä katsomaan, millaisia romukasoja niistä on tullut, ja teidän on kysyttävä, kuinka kauan ne ovat olleet aktiivisessa käytössä. Mielestäni meillä on siis oltava tietoa: mikä on nyt tilanteemme? Sanotaan, että Flanderissa on käytössä yksi tietokone kymmentä oppilasta kohti. Haluaisin, että se olisi totta, ja toivon, että se on totta, mutta mitä haluamme saavuttaa, ja miten pitkällä haluamme olla viiden tai kymmenen vuoden kuluttua? En halua, että syntyy kuilu mukana seuraamaan kykenevien ihmisten ja siihen kykenemättömien ihmisten välille.

Korakas
Arvoisa puhemies, sellaisia käsitteitä kuin opetus ja oppiminen tietoyhteiskuntaa varten, kansalaisyhteiskunta, eurooppalainen lisäarvo ja muita samankaltaisia mahtipontisia mutta sisällöltään ristiriitaisia ilmauksia vilisee käsiteltävänä olevissa mietinnöissä. Näin yritetään peitellä kasvatusjärjestelmien taantumuksellisten ja kasvatuksenvastaisten uudistusten olemus, jota edistetään myös valkoisella kirjalla.
Onneksi tätä politiikkaa vastaan on noussut protestiaalto monissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Kreikassa koululaisten, opiskelijoiden ja opetushenkilökunnan valtavat mielenosoitukset tätä taantumuksellista, kasvatusta väheksyvää politiikkaa vastaan ovat luoneet räjähdysalttiin tilanteen, rehtoreita eroaa, yliopistoja vallataan tai suljetaan.
1960-1980-luvuilla vallinneen suuntauksen, jolla koulutus saatettiin koko kansan ulottuville, on korvannut nykyään uusi malli pääoman nykyvaatimusten mukaisesti: suuri joukko halvalla vähän koulutettua työvoimaa ja pieni todellinen tiedemieseliitti. Edistetään uudentyyppistä ammatillista koulutusta, joka on alistettu kapitalististen markkinoiden välittömille vaatimuksille, ja tieteellistä tietoa saavat ja erikoistumaan pystyvät ne harvat, joilla on varaa jatko-opintoihin kalliilla lukukausimaksuilla.
Tieto saa luovuttaa paikkansa taidoille, toisin sanoen kirjoittamiselle, lukemiselle, laskemiselle, tietokoneen yksinkertaiselle käytölle sekä lisäksi taidoille, joiden avulla nuoret voivat mukautua kapitalistisiin uudelleenjärjestelyihin ja oppivat samalla olemaan kurinalaisia työntekijöitä ja kansalaisia.
Oppilaitoksia kehotetaan olemaan joustavampia, jotta sopeutuminen työmarkkinoille kävisi nopeammin. Laajempien tieteenalojen ja yleisemminkin laajemman koulutuksen hylkääminen työllisyyteen liittyvien taitojen hyväksi jättää lähinnä tavallisen kansan lapset vaille perustietoja ja -taitoja, jotka ovat välttämättömiä, jotta he voisivat toimia ajattelevina ja aktiivisina kansalaisina, yhteiskunnan edistyksen aikaansaajina. Suurpääoma pyrkii soluttautumaan kasvatuksen alueelle tärkeimpänä päämääränään luoda uusia tuottavia yritystoimintoja. Tähän itse asiassa osoittaa viittaus koulun ja yritysten väliseen kuuluisaan suhteeseen.
Käsiteltävät mietinnöt - erityisesti Perryn mietintö - eivät ole ainoastaan ristiriidassa valkoisen kirjan suuntaviivojen kanssa, vaan päinvastoin ne kohdistavat kaiken kritiikkinsä suuntaviivojen toteutumisen myöhästymiseen.
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin kansojen on taisteltava tätä koulutuksenvastaista politiikkaa vastaan ja mitätöitävä se, varmistettava perusoikeutensa, johon kuuluu kaikille tarkoitettu parannettu julkinen ja ilmainen koulutus, joka on sopeutettu jokaisen maan tuotantotarpeisiin, mutta myös ihmisten taipumuksiin ja lahjakkuuksiin. Me Kreikan kommunistisessa puolueessa teemme kaiken voitavamme tämän saavuttamiseksi.

Gutiérrez-Cortines
Arvoisa puhemies, ensinnäkin onnittelen komissiota, komission kollegiota ja erityisesti komission jäsen Redingiä rajoitusten ja toissijaisuusperiaatteen rikkomiseksi tehdystä työstä, jonka tavoitteena on sellaisten yhteisten ohjelmien laatiminen, joiden avulla selviämme voittajina tässä niin aineellisessa maailmassa, jossa koulutusjärjestelmä kehittyy.
Uskon, että yksi Euroopan historian mutkikkaimmista ilmiöistä, joka toistuu kaiken aikaa, on taipumus lähentymiseen ja hajaantumiseen, yhtymiseen ja etääntymiseen, jakaantumiseen tuhansiin osasiin. Elämme aikakautta, jona valtioita ja alueita jakavalla kansallisella käpertymisellä vastustetaan jälleen kerran maailmanlaajuistumista, joka on mitä ilmeisimmin ymmärretty väärin. Kulttuuri ja koulutus ovat suuria uhreja, koska ne alistetaan ja niitä rajoitetaan valtioiden rajoin. Tietyt ohjelmat voidaan kuitenkin toteuttaa ainoastaan ylhäältäpäin.
Toissijaisuuden periaatetta tulkitaan sitä paitsi huonosti ja mielestäni suurelta osin vääristyneesti jäsenvaltioissa ja monilla alueilla, jotka käyttävät sitä kasvattaakseen omaa valtaansa ja miksi ei sanoa sitä ääneen toteuttaakseen valtiokoneiston harjoittamaa ajattelun ja koulutusjärjestelmän valvontaa. On kuitenkin niin, että valtion pitää tarjota ilmainen koulutus kaikille, mutta sen ei täydy pitää kaikkea täydellisessä valvonnassaan.
Kuvitelkaamme, että lentokoneet lentäisivät ainoastaan jonkin maakunnan, alueen tai valtion rajalle. No, koulutusasioissa uskottelemme, että kulttuuritietämyksemme lentää ainoastaan rajalle asti, ja lopputuloksena on luonnollisesti rikkinäinen ja hajanainen hanke. Siksi ylistän ja kiitän komission joka on ainoa toimintakykyinen ylikansallinen elin tällä alalla ajatusta, jota pitää mielestäni tukea ajatuksien, artikkelien ja rahavarojen avulla. Mielestäni yhden ensimmäisistä keskusteluista pitäisi koskea toissijaisuutta, koska on olemassa paljon sitä koskevaa oikeustieteellistä kirjallisuutta, tavanomainen nurkkakuntainen tulkinta ei ole ainoa mahdollisuus.
Toisaalta mielestäni ei ole olemassa yhtä Eurooppaa vaan yhteinen ajattelutapa tai ainakin kyky olla vuorovaikutuksessa. Tässä mielessä uskon ja kehun täältä käsin myös yritysten kanssa äskettäin avattua foorumia ettemme voi toteuttaa tätä hanketta ilman yksityistä aloitetta. Valtiot eivät voi oman toimivaltansa rajoittamina voi ylittää rajojaan. Alueilla kohtaamme täsmälleen saman ilmiön: jokainen alue luo ylpeänä oman intranetinsä tai "egonetinsä". Tällä tavoin saamme tulokseksi tuotteen, joka on monen asian summa, mutta joka kokonaisuutena ei ole koskaan osiensa summa. Siksi pyydän, että toissijaisuusperiaatteesta aletaan käydä keskustelua, jotta voitaisiin tarkastella, missä määrin meiltä kansalaisilta viedään vapaus, niin kuin monta kertaa tapahtuu. Juuri yritykset ovat ainoita, jotka kykenevät komission tukemina toteuttamaan hankkeita, jotka liitävät kuin kotkat vuorten yllä ja ulottuvat kaikkialle maan piiriin.
Uskon, että vain lähentymään ei hajaantumaan pyrkivän Euroopan avulla voimme saada tämän ohjelman toteutumaan aiheutumatta suunnatonta turhautumista. Meidän on toimittava niin, ettemme joudu vuosien kuluttua puhumaan siitä, mitä olisimme halunneet tehdä, mutta mitä meidän ei annettu toteuttaa.

Van Brempt
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat ja arvoisa komission jäsen, ei ole sattumaa, että käymme täällä nyt yhteiskeskustelua muutamasta hyvin tärkeästä mietinnöstä. Se ei ole lainkaan sattumaa, koska tämä kaikki liittyy kysymykseen, teemmekö uuden siirron vai emme. Mistä on sitten kysymys? Teimme Lissabonissa muutamia tärkeitä päätöksiä muutamine konkreettisine tavoitteineen. Nyt on kysymys siitä, voimmeko myös toteuttaa nämä tavoitteet. Siitä tämänpäiväisessä keskustelussa on kysymys.
Sallinette minun esittää ennakolta kaksi huomautusta. Nämä kaksi asiaa ovat mielestäni todella valitettavia. Ensinnäkin - tämä on vielä ymmärrettävissä - jään kaipaamaan täällä keskustelua elinikäisestä oppimisesta. Se tulee myöhemmin, ja myös parlamentilla on siinä sanansa sanottavana, mutta jään kaipaamaan sitä, koska elinikäisen oppimisen käsite on oikeastaan hyvin tärkeä käsite, jonka pitäisi yhdistää näitä asioita, joista täällä tänä iltana keskustelemme. Jään kaipaamaan sitä keskustelua. Jään kaipaamaan hyvin usein myös linkkejä elinikäisen oppimisen käsitteeseen joissakin mietinnöistä. Se on ymmärrettävää ajoituksen vuoksi.
Toinen asiani on paljon huonommin ymmärrettävissä, ja palaan siihen vielä pian. On toki outoa, että käymme täällä keskustelua koulutuksesta, emmekä mainitse sanallakaan Bolognan julkilausumaa Prahan huippukokouksen aattona. Meillä ei yksinkertaisesti ole siitä mitään sanottavaa, eikö niin?
Sallinette minun palata aivan lyhyesti edessämme oleviin mietintöihin. Jäsen Perry sanoo oikeutetusti, että hänen mietintönsä koskee jossakin määrin menneisyyttä ja paljon vähemmän tulevaisuutta ja nykyhetkeä. Se on totta, mutta me voimme oppia siitä paljon. Voimme oppia paljon juuri tulevaisuutta varten. Jäsen Perry on täysin oikeassa sanoessaan, että komissio ei ole saavuttanut tavoitteitaan. Tavoitteet eivät olleet konkreettisia, ne eivät olleet mitattavissa, indikaattoreita ei ollut, ja missä on valkoisen kirjan eurooppalainen lisäarvo? Miettikäämme hieman tätä asiaa. Yrittäkäämme määritellä, mitä eurooppalainen lisäarvo on. Olemme jälleen Euroopan tulevaisuutta koskevan keskustelun kynnyksellä. Itse asiassa puhutaan keskustelusta toimivallan rajaamisesta. Niin tehdään Belgiassa hyvin aktiivisesti Lakenin huippukokouksen kynnyksellä, mutta mitä toimivallan rajaaminen on? Mitä on keskustelu, kun aiheenamme on koulutus? On kysymys toissijaisuusperiaatteesta. Tehkäämme kuitenkin sitten tarkka määritelmä, emmekä saa kierrellä, kuten aivan liian usein teemme. Neuvoston raporttiin koulutusjärjestelmien tulevaisuudesta sisältyy joitakin kiinnostavia asioita ja joitakin tavoitteita, jotka voin hyväksyä, mutta nämä tavoitteet ovat jälleen epämääräisiä. Ei ole indikaattoreita eikä mittaustapoja, ja silloin meitä uhkaa joskus hieman se, että joudumme keskustelussa tuuliajolle, ja sitä emme saa missään tapauksessa tehdä nyt tässä keskustelussa Lissabonin jälkeen.
Jos emme onnistu saamaan aikaan eurooppalaista avointa koordinointia käyttäen selkeänä esimerkkinä työllisyyttä koskevia eurooppalaisia suuntaviivoja, silloin emme mielestäni ota lainkaan askelia eteenpäin. Olen toiminut aiemmin Flanderin työministerin alaisuudessa. Siinä kabinetissa ahkeroitiin työllisyyttä koskevien eurooppalaisten suuntaviivojen parissa. Minusta olisi hyvä, jos kaikkien jäsenvaltioiden opetusministerien kabineteissa ahkeroitaisiin muutamien konkreettisten tavoitteiden parissa niiden sisällyttämiseksi myös politiikkaan. Silloin saamme aikaan todellisen eurooppalaisen koulutusalueen.
Palaan Bolognaan. Tämä on todella kiusallista. Minua lähestytään Euroopan parlamentin jäsenenä harvoin tai ei lainkaan eurooppalaisen koulutuspolitiikan tiimoilta, paitsi Bolognan tapauksessa. Olen saanut valtavasti kirjeitä ja sähköpostiviestejä. Pitääkö minun sitten sanoa, että olen pahoillani, tämä oli hallitusten välinen menettelytapa, johon Euroopan parlamentilla ei ole mitään sanomista. Arvoisa komission jäsen, pyydän painokkaasti, että puututte tähän asiaan meidän kanssamme, koska Bolognan julkilausuma ei koske pelkästään muutamia konkreettisia tavoitteita vaan myös koulutuksen ja elinikäisen oppimisen demokratisointia. Jos emme voi tehdä tätä kytkentää, menetämme mielestäni tilaisuuden.

Wyn
Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti eLearning-aloitetta koskevaan asiakirjaan ja onnittelen esittelijää sen sisällöstä. eLearning-hankkeesta on tulossa entistä tärkeämpi. Tähän mennessä sitä on kenties pidetty vähemmän tärkeänä opetukseen nähden. On kuitenkin entistäkin selvempää, että lastemme tulevaisuudesta tulee tosiaan digitaalinen. Tästä syystä on aina vain tärkeämpää valmistautua tieto- ja viestintätekniikan käyttämiseen.
Opettajien kouluttaminen tällä alalla on ensisijaisen tärkeää. Tuen tätä täysin. Olen kuitenkin huolestunut, että kun opettajat palaavat omiin kouluihinsa, he huomaavat, että heidän ulottuvillaan on varsin vähän tieto- ja viestintäteknisiä laitteita. He joutuvat usein huomaamaan, etteivät he voi välittää lapsille koulutuksessa saamiaan tietoja ja hyödyntää tieto- ja viestintätekniikkaa oppitunneillaan, koska heillä ei ole varoja. Lissabonin huippukokouksen tavoitteita ei saavuteta ilman tarpeellisia välineitä, joilla voitaisiin täyttää eLearning-toimintasuunnitelman tavoitteet. Koska komissiolla ei ole suoraa lainkäyttövaltaa jäsenvaltioiden opetusasioissa, miten se varmistaa, että nämä tavoitteet saavutetaan ja että jäsenvaltioiden hallitukset antavat kouluille tarvittavat välineet näiden tavoitteiden täytäntöönpanemiseksi?
Toinen ongelma on, että tekniikka kehittyy sellaista vauhtia, että tietokonelaitteistot joudutaan päivittämään muutaman vuoden välein. Tämä on aiheuttanut ja tulee aiheuttamaan kouluille lisäongelmia, koska koulut joutuvat toimimaan hyvin tiukkojen talousarvioiden puitteissa. On yhtä lailla tärkeää varmistaa, että kaikki pääsevät osallistumaan tietoyhteiskunnassa tapahtuvaan koulutukseen ja opetukseen koko elämänsä ajan, jotta he voisivat hyödyntää työtilaisuuksia ja jotta he voisivat myös kehittyä henkilökohtaisella tasolla. Tämä on tärkeää ja heijastelee suuntausta, jonka mukaan raskaan teollisuuden osuus on pienentymässä ja palveluteollisuuden osuus kasvamassa; viimeksi mainittu teollisuuden ala on hyvin riippuvainen digitaalisen lukutaidon omaavista henkilöistä. Kaventakaamme Euroopan ja Yhdysvaltojen välistä kuilua. Luokaamme eEurooppa, joka on kaikkien ulottuvilla.

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, olen iloinen, että keskustelemme yhdessä monista mietinnöistä, koska niissä ilmaistaan niin selvästi kaikkien koulutuspolitiikkaa ja elämäämme koskettaneiden asioiden verkottuminen. Koulutuspolitiikan eri osa-alueita ei voi lokeroida erilleen toisistaan, kuten asioita ei voi vain jakaa eri opetussuunnitelmiin, ja jokainen puolustaa eniten omaa alaansa. Uskon, että keskustelu osoittaa tämän erittäin hyvin. Olen tällä hetkellä onnellisessa asemassa, koska kotimaassani Itävallassa koulujen verkottuminen on sähköisen oppimisen ja uusien medioiden osalta Euroopan kärjessä. Kotimaani kouluista 61 prosentilla - eli 3 860 koulussa - on Internet-liittymä, kaikilla noin 1 000:lla jatkokoulutukseen johtavalla koululla. 1 090 koulua esittelee itsensä jo Internetissä. Kaikki yliopistot on liitetty akateemiseen tietokoneverkkoon ja siten myös eurooppalaiseen nopeaan tutkimusverkkoon TEN 155:een.
Olen näistä asioista iloinen, mutta lisään heti, ettei kaikkea ole vielä tehty. Aloittamamme kehitystyö on oikeaa ja tärkeää, mutta jatkotoimenpiteet ovat välttämättömiä, ja olen siksi hyvin iloinen, että komissio ja puheenjohtajavaltio Ruotsi ovat tehneet European School Net- eli eScola-aloitteen. Vasta viime viikolla osoitettiin, miten opetuksessa todella hyödynnetään tietokonetta ja Internetiä opetuksen laadun parantamiseksi ja uusien oppimismahdollisuuksien luomiseksi tavoitteena laadittujen opetus- ja oppimateriaalien sekä käytännön esimerkkien tuleva hyödyntäminen ja edelleenkehittäminen.
Arvoisa komission jäsen, kiitän paneutumisestanne tähän asiaan. Olemme yhdessä oikealla tiellä. Tavoite on tuttu, mutta meidän on vielä otettava hyvin monta askelta. Tässä tulen keskustelun muutamiin kohtiin. Ensimmäisenä, esimerkiksi toissijaisuus. Olen toissijaisuusperiaatteen intomielinen puolestapuhuja ja tulen maasta, jossa toimitaan selkeästi federalistisesti. En kuitenkaan vaadi myöskään kaikkia jäsenvaltioita käyttämään toissijaisuusperiaatetta verukkeena - mitä usein tapahtuu - jotta ei tarvitse ottaa välttämättömiä eurooppalaistumisaskeleita. Toissijaisuus merkitsee minulle tässä yhteydessä kansalaisia lähellä olevaa toimintaa, alueellisesti ja yksilöllisesti välttämättömien vaatimusten oikeudenmukaisuutta, välttämättömiä yhteisiä eurooppalaisia toimenpiteitä, jotta voisimme vastata maailmanlaajuisiin haasteisiin ja olla vastuussa nuorisosta.
Toiseksi: koulutus - se ilmenee myös tästä esimerkistä - ei ole mikään itsetarkoitus, vaan koulutuksen ulottaminen elinikäiseksi oppimiseksi sekä uuden elämänvaiheen, vanhuuden, hoidon järjestäminen ovat edellytys sille, että voimme ylipäänsä toteuttaa tavoitteemme olla maailman kehittynein tietoon perustuva talous. Koulutuspolitiikka on siksi talouspolitiikan menestyksen avain. Koulutuspolitiikka on edellytys sille, että nykynuoriso voi ylipäänsä pysyä työmarkkinoilla ja että me maailmanlaajuisessa kilpailussa voimme täyttää roolimme Eurooppana.
Siksi haluaisin sanoa jäsen Korakasille, joka on sitä mieltä, että näitä tavoitteita aletaan jo vastustaa: meidän on poliitikkoina sanottava ihmisille, että tämä kehitys on meneillään, ja meidän on siihen valmistauduttava.
Siksi lopuksi kolme kohtaa: ensimmäiseksi, jäsen Martens sanoi, ettei kysymys ole ainoastaan tietokoneiden hankkimisesta. On kyse myös eettisestä asiasta: miten hyödynnetään tietokoneen käyttöä? Hyödyntämistä koskeva eettinen kysymys on tärkeä koulutuspoliittinen tehtävä toiminnan ohella. Meidän on myös huolehdittava, ettei synny yhteiskunnallisesti räjähdysaltista tilannetta niiden välille, jotka ovat asioista perillä ja jotka eivät ole. Tällöin voi syntyä uusi luokkataistelu, jos koulutus ei ole yhteiskunnallisesti oikeudenmukaista. Siksi myös vaadin, että teollisuus toimii koulujen kummina, jotta jokainen saa käyttöönsä välttämättömän tietokoneen.
Seuraava kohta on elinikäinen oppiminen. Pyydän panostamaan siihen, että vanhempia ihmisiä ei unohdeta koulutuksessa, sillä ainoastaan siten voimme saavuttaa eurooppalaiset tavoitteet, pysyä maailmanlaajuisessa kilpailussa, onnistua laajentumisessa ja välttää sen, että uusi yhteiskunnallinen räjähdysalttius purkautuu.

Iivari
Arvoisa puhemies, komission jäsen, EU:sta halutaan tehdä kymmenessä vuodessa maailman kilpailukykyisin talous tavalla, joka ei jätä ketään syrjään. Haluamme kehittää Eurooppaa niin, että kaikki ihmiset tuntevat osallisuutta. Siksi on luonnollista, että koulutus nousee vahvasti unionin strategiassa. Hyväkään sosiaalipolitiikka ei ehkäise syrjäytymistä, jos koulutuksen tasa-arvosta ja laadukkuudesta ei huolehdita.
Koulutukseen ja sen saatavuuteen panostaminen merkitsee, että olemassa olevat inhimilliset voimavarat tulevat tehokkaasti käyttöön. Silloin kyseessä ei ole vain sinänsä tarpeellinen lahjakkuuksien löytäminen ja heidän rohkaisunsa, vaan yhtä välttämätöntä on huolehtia perustietojen ja -taitojen opettamisesta jokaiselle. Samalla koulutuksen tulisi auttaa nuoria ja aikuisiakin löytämään vahvuutensa sekä kokemaan onnistumista.
Euroopan unionin opetusministerit hyväksyivät helmikuussa raportin jäsenvaltioiden koulutusjärjestelmien konkreettisista tavoitteista. Työtä on tarkoitus jatkaa. Seurantaraportti asiasta on määrä esitellä keväällä 2002 pidettävässä Eurooppa-neuvoston kokouksessa.
Kulttuurivaliokunnassa iloitsemme tästä kehityksestä. Valiokunta on jo pitkään painottanut eurooppalaisen koulutuskeskustelun tärkeyttä. Olemme kuitenkin pahoillamme siitä, että parlamentti on sivuutettu tähänastisessa valmistelutyössä. Kyse ei ole niinkään arvovallasta vaan olemassa olevien resurssien vajaakäytöstä. Olen vakuuttunut siitä, että parlamentin kytkeminen mukaan koulutustavoitteiden asettamiseen tuo siihen tärkeän eurooppalaisen näkökulman.
Vaikka koulutus kuuluu läheisyysperiaatteen piiriin, on eri maiden koulutuspolitiikassa otettava entistä enemmän huomioon paitsi kilpailukyvyn parantaminen, myös yksilöiden näkökulma. Eurooppalaista koulutuspolitiikkaa on kehitettävä siten, että se palvelee unionin kansalaisten liikkuvuutta ja keskinäistä kanssakäymistä.

Zorba
Arvoisa puhemies, mitä koulutusjärjestelmien tulevaisuudentavoitteisissa noudatettuihin menettelyihin tulee - mutta samoin on myös seuraavassa aiheessa, joka koskee mittareihin perustuvaa koulukasvatuksen laatua - tämä kaikki vaikuttaa järjenvastaiselta.
Itsestään selvää on se valtava kiinnostus, joka kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnalla on näitä kysymyksiä kohtaan, jotka ovat keskeisiä seuraavalla vuosikymmenellä ja jotka ovat keskeisiä Euroopan tulevaisuudessa.
Kuten tiedätte, Euroopan parlamentti seuraa tarkkaan ja tukee jokaista komission aloitetta ja toimintaa, olipa se sitten eLearning, opiskelijoiden liikkuvuus, kielten oppiminen tai koulutusjärjestelmien laatu. Mielestämme avoin koordinointijärjestelmä, jota Lissabonissa ehdotettiin, auttaa edistämään hyvin joustavasti monia uusia ajatuksia, jotka ovat välttämättömiä Euroopan alueella koulutuksen parantamiseksi, ja edistämään myös parhaita käytäntöjä. Tämän täytyy kuitenkin ehdottomasti tapahtua Euroopan parlamentin prosessien kautta, jotta vallitsisi suurempi yhteisymmärrys ja avoimuus ja myös siksi, että ne, jotka ovat voimakkaasti tätä vastaan ja pitävät avointa koordinointijärjestelmää sääntöjen ylityksenä, eivät saisi vahvistusta käsityksilleen.

Crowley
Arvoisa puhemies, opetus on noussut nykypäivän Euroopassa arvoon arvaamattomaan. Erityisesti elinikäisestä oppimisesta on tulossa tärkeämpää jokapäiväisen elämän kannalta, olipa kyse työtilaisuuksista, käteisautomaattien käyttämisestä tai siitä, että joudutaan turvautumaan pankkien ja muiden laitoksien online-palveluihin, koska paikalliset julkiset palvelut on lopetettu tällä kilpailun ja vapauttamisen aikakaudella.
Tästä syystä tässä vaiheessa on tärkeää, että kun puhumme Euroopan parlamentissa opetuksesta, teemme selväksi, että se on kaiken kattavaa opetusta. Meidän on tietysti kiinnitettävä asianmukaista huomiota niihin ihmisiin, jotka ovat tällä hetkellä muodollisen opetusjärjestelmän piirissä, ja Erasmus- ja eScola-ohjelmien ja muiden vastaavien ohjelmien parantaminen on elintärkeää. Meidän ei pidä kuitenkaan unohtaa, että uhkana on, että luomme uuden teknisesti lukutaidottomien luokan, jolta evätään pääsy tälle uudelle ihmeelliselle tiedon valtatielle ja tietoyhteiskuntaan, jollaista olemme luomassa.
Niinpä - kuten kollegani sanoi - meidän pitäisi seuraavan vuosikymmenen aikana keskittyä varmistamaan, että niille ihmisille, jotka ovat nyt keski-iässä, annetaan mahdollisuudet saada tietoa ja opetusta voidakseen elää maailmassa, joka tulee muuttumaan. Tuen esiteltyjä mietintöjä. Tiedän, että komission jäsen esittää erittäin innovatiivisesti uusia ajatuksia eLearning-hankkeesta ja opetuksesta.

Reding
Arvoisa puhemies, paljon on sanottu, paljon on sanottu hyvin. Olisin halunnut, että moni ministeri olisi ollut paikalla kuulemassa, mitä parlamentilla on sanottavanaan sellaisista aiheista kuin eurooppalaisesta ylijäämästä ja toissijaisuuden noudattamisesta samalla kun harjoitetaan eurooppalaista politiikkaa. Olisi mielestäni ollut hyvin tärkeää, että ministerit olisivat kuulleet omin korvin, mitä kansojen valitsemilla edustajilla oli sanottavanaan.
Haluaisin aivan ensiksi kiittää Perryä hänen mietinnöstään, joka koskee valkoista kirjaa. Valkoinen kirja on peräisin vuodelta 1995. Siitä on kauan! Arvoisa esittelijä, vallankumous, jos sellaista nyt on ollutkaan, tapahtui viime vuonna, 12-15 viimeksi kuluneen kuukauden aikana; itse asiassa Lissabonin huippukokouksen jälkeisenä aikana. Vuodesta 1995 lähtien etupäässä Euroopan parlamentin esittämät ajatukset - Doris Pack on oikeassa siinä, että kaiken tämän politiikan alullepanijana on tosiaankin Euroopan parlamentti - on ainakin osittain pantu täytäntöön.
Taitojen tunnustaminen: tiedän, että paljon on vielä tekemättä, mutta yliopistojen opintoviikkojärjestelmät alkavat toimia.
Liikkuvuus: tiedän hyvin, että emme ole käytännössä vielä kovin pitkällä, mutta Nizzassa tehtiin päätös liikkuvuudesta. Nyt meillä on käsissämme jotakin konkreettista, mikä on paljon parempi asia kuin pelkät suuret ajatukset, joita saatoimme ladella vielä viisi, kuusi, seitsemän vuotta sitten.
Kielten hallitseminen: asiat edistyvät jäsenvaltioissamme muun muassa kielten eurooppalaisen teemavuoden ansiosta, koska kaikki keskustelevat sen puitteissa: kunnanvaltuustot, oppilaiden vanhemmat ja itse opettajat. Kyse on todellisesta aatevirtauksesta. Voidaan siis toivoa, että tämä aatevirtaus tuntuu myös opetuksen jokapäiväisissä käytännöissä.
Sijoittaminen opetukseen: jätän asian toissijaiseksi ja pahoittelen parlamentin jäsenien tavoin, että kauniit sanat eivät ole johtaneet budjettivarojen myöntämiseen. Ei ole kuitenkaan epäilystäkään, etteikö suurinta osaa vuoden 1995 ajatuksista oltaisi nyt toteuttamassa, tai ainakin meillä on työkaluja niiden edistämiseksi. En siis suhtaudu asiaan yhtä pessimistisesti kuin monet parlamentin jäsenet, koska olen nähnyt ja tuntenut tilanteen edistyvän Lissabonin huippukokouksen jälkeen. On tapahtunut perustava muutos, joka on tietysti liian hidas, mutta ainakin asiat edistyvät, ja se on jo hyvin suuri edistysaskel.
Elinikäinen oppiminen: kyllä, vuonna 1996 otettiin ensimmäiset askeleet siihen suuntaan. Esittelin muistion siitä, mitä Maes sanoi: "Elää oppien". Olisi mahtavaa voida soveltaa ajatusta, mutta komissio ei sovella elinikäistä oppimista jäsenvaltioissamme ja alueillamme. Komissio voi kannustaa, yllyttää ja antaa ajatuksia, mutta paikan päällä toimiminen on varattu opetusministeriöillemme samoin kuin ammattijärjestöille ja sosiaalisille kumppaneille. Useimmissa jäsenvaltioissa on kehitettävä aivan uudenlainen epämuodollinen oppimisjärjestelmä. Niinpä sanon teille, hyvät kollegat, että puhumme elinikäisestä oppimisesta vielä kymmenen vuoden ajan ja edistymme luultavasti hieman, mutta emme onnistu ratkaisemaan ongelmaa lopullisesti.
Tietotekniikka: käsittelen aihetta yksityiskohtaisesti myöhemmin, mutta tässäkin asiassa on tapahtunut paljon sen jälkeen, kun ongelmat otettiin esille ja ymmärrettiin, että asia kaipasi konkreettista käsittelyä. Ajatelkaa Netdays Europe -viikkoa ja eScola-hanketta. Näitä eScola-koulujahan ei tällä hetkellä ole kuin tuhat. Tiedän hyvin, että niitä tarvittaisiin 5 000, 10 000, 100 000. Nämä tuhat koulua edustavat kuitenkin tällä alalla saatavaa kokemusta. Haluaisin kiittää Euroopan parlamenttia, joka saa asiat etenemään, mutta myös kaikkia niitä, jotka tekevät työtä alalla, suuren idealismin vallassa, usein yksin ja vähillä varoilla, mutta kaikesta sydämestään, koska he uskovat edistykseen. He ovat ihmeellisiä ihmisiä, ja on mielestäni syytä kiittää kaikkia niitä, jotka auttavat meitä tällä alalla panemaan ajatuksemme täytäntöön. eLearning-toimintaohjelma edistää myös tilannetta osaltaan. Lopuksi, vietämme parhaillaan kielten eurooppalaista teemavuotta. Olen jo sanonut ja toistan, että on opeteltava muitakin kieliä kuin äidinkieltään. Ne, jotka eivät tee mitään, alkavat jo tuntea pistoksia omassatunnossaan. Se on jo jotakin! Meidän ei pidä lakata ruokkimasta tätä huonoa omaatuntoa.
Jotkut kollegat puhuivat toissijaisuudesta. Minusta toissijaisuuden tulkitseminen on hyvin yksinkertaista. Kunnioitan periaatetta, mutta haluan luoda eurooppalaista lisäarvoa, verkottamista, tiedonvaihtoa ja hyvien käytäntöjen levittämistä.
Hyvät kollegat, haluaisin kiinnittää huomionne ala- ja yläasteella annettavan opetuksen laatuanalyysiin. Kysehän on vallankumouksesta! Olisitteko voineet kuvitella vuonna 1995, että ministerit olisivat suostuneet siihen, että joku ulkomaalainen tulee tutkimaan opetuksen laatua? Ei! Nyt asia on itsestään selvä. Järjestelmä ei ole vielä täydellinen, mutta ministerit voivat vertailujen avulla havaita, missä asioissa he ovat vahvoilla ja missä heikoilla ja pyrkiä korjaamaan puutteet.
Taloudelliset määräykset: valkoisessa kirjassa ei ollut sellaisia. Kehitimme tästä huolimatta merkittävän määrän pilottihankkeita, joita tuimme ja jotka johtivat usein kentällä tehtäviin uudistuksiin. Komissio halusi toimia ja on toiminut viime vuosien aikana ajatushautomona ja moottorina. Mainitsen tältä osin pilottihankkeet, jotka koskevat uuden mahdollisuuden tarjoavia kouluja tai Euroopan vapaaehtoistyöohjelmaa.
Suhtauduin epäillen uuden mahdollisuuden tarjoaviin kouluihin. Menin paikan päälle ja ihastuin oitis asiaan. Koulujen tarkoituksena ei ole korvata kansallista opetusjärjestelmää vaan ratkaista yhteiskunnallisia ongelmia, ja tulokset ovat erinomaisia. Henkilökunta on hyvin sitoutunutta, opettajat uskovat asiaansa ja pelastavat nuoria. Todella ihmeellistä toimintaa. Hyvä jäsen Perry, hankkeesta laadittiin hiljattain arvio, joka annetaan parlamentin käsiteltäväksi. Arviossa todistetaan, että pilottihanke ja 13 koulua ovat saavuttaneet suurta menestystä. Niinpä koulunkäynnin keskeyttämismäärä on vain 6 prosenttia oppilaista, kun heitä on yleensä 30-50 prosenttia vastaavissa laitoksissa tai hankkeissa. Huomaatte siis tosiaankin, että asiassa on edistytty, ja toivon joka tapauksessa, että ansionsa osoittanut järjestelmä otetaan käyttöön useammassa jäsenvaltiossa.
Valkoisessa kirjassa ilmaistut tavoitteet on hyväksytty Luxemburgin ja Cardiffin prosesseissa sekä sosiaalisessa toimintaohjelmassa. Tiedätte, että opetusministerit osallistuvat vastedes sosiaalisia kysymyksiä koskeviin keskusteluihin, samoin kuin sosiaaliministerit ja Ecofin-neuvosto. Kyse on valtavasta edistyksestä, joka ei ole vähään aikaan herättänyt vastakaikua, mutta on olennaisen tärkeää olla mukana ja osallistua toimintaan. Opetusministerien kannat on ilmaistu Eurooppa-neuvostolle esitetyissä vaatimuksissa.
Hyvät kollegat, meidän on määriteltävä uudet prioriteetit, käynnistettävä monivuotisia ohjelmia, ryhdyttävä käymään uusia keskusteluja ja esitettävä haasteita. Olemme mielestäni oikealla tiellä, ja meidän on syytä olla myönteisiä ja optimistisia.
Meidän ei pidä näin ollen ajatella, että olemme nyt saavuttaneet kaiken, päinvastoin. Kone on kuitenkin käynnissä, ja edistystä on saavutettu. Vuonna 1995 oli vain suuria ajatuksia, eikä kentällä ollut ryhdytty mihinkään konkreettiseen. Nyt me edistymme.
Haluaisin sanoa sanan Bolognasta. Totesin ensimmäisessä opetusasioita käsitelleessä neuvostossa, johon osallistuin, että Bolognassa oli kyse pelkästä hallitustenvälisestä prosessista. Bologna sisällytettiin myötävaikutuksellani yhteisön kehykseen siten, että komissio ja ministeritroikka otettiin mukaan prosessiin.
Ruotsin puheenjohtajakauden puitteissa olen tietoinen, että taas on tullut aika edistää prosessia, ja olen vakuuttunut, että se onnistuu Prahassa pidettävän ministerikokouksen ansiosta. Olen jo ottanut yhteyttä puheenjohtajavaltio Belgiaan - koska prosessihan jatkuu - jotta voisimme edetä tällä tiellä. Odotamme nyt Prahassa pidettävää ministerikokousta, ja sitten puheenjohtajavaltio Belgia ryhtyy viestinviejäksi.
Hyvät kollegat, voin hyvin kuvitella, että Euroopan parlamentti valmistelee valiokunta-aloitteisen mietinnön esimerkiksi Prahan kokouksen jälkeen. Ei tarvitse aina odottaa, että komissio laatii selonteon, ennen kuin asioihin voidaan reagoida. Parlamentilla on oma aloiteoikeutensa. Käyttäkää sitä saadaksenne äänenne kuuluviin!
Kun kyse on Alavanosin ja Mauron eLearning-koulutusta koskevista mietinnöistä, haluaisin kiittää parlamenttia, sen esittelijöitä ja valiokuntia, joista monet osallistuivat tähän yhteistyöhön, tuesta, jota sain asiassa alusta alkaen. Alavanos ja Mauro ovat tehneet merkittävää työtä: Alavanos ennen varsinaista työtä ja Mauro sen aikana. Tämä on ensiarvoisen tärkeää, koska prosessi auttoi meitä jälleen kerran suuresti eLearning-käsitteen muodostamisen ratkaisevina hetkinä heti Lissabonin kokouksen jälkeen, sekä eLearning-toimintaohjelman ratkaisevina hetkinä heti viimeisen Eurooppa-neuvoston jälkeen.
Haluaisin toistaa kolme perusasiaa, jotka esittelijät mainitsivat, mutta joista myös parlamentin jäsenet keskustelivat.
Ensimmäinen periaate koskee uuden tekniikan saattamista kaikkien ulottuville. Tiedätte hyvin, että eLearning-suunnitelma johti heti Lissabonin huippukokouksen jälkeen jäsenvaltioissa erilaisiin aloitteisiin, joissa oli kyse tietokoneiden hankkimisesta luokkahuoneisiin.
Tietokoneiden hankkiminen kouluihin ei kuitenkaan ole päämäärä sinänsä. Tietokone on vain kone, työkalu. Tietokonetta on voitava käyttää; sen pelkkä olemassaolo ei ole tae sen käyttämisestä. Mielestäni ei siis pidä koskaan tarkastella välinettä erillään henkilöstä, joka sitä käyttää. Toisin sanoen kannatan välineiden hankkimista kouluihin, mutta on tehtävä enemmän: kouluihin on hankittava välineitä, mutta kannatan myös telemaattisten keskusten luomista kuntiimme, koska muidenkin kuin koululaisten on osallistuttava tietoyhteiskuntaan. Kyse on myös kouluiän ohittaneista.
Tieteellinen tietojenvaihto, kirjastopalvelujen vahvistaminen, opetukseen tarkoitettujen julkisten tietoverkkojen luominen ja erityispalvelut ovat olennaisia toimia, joiden avulla voidaan torjua yhteiskunnallista syrjäytymistä. Jos tyydytään pelkkien tilastotietojen vuoksi hankkimaan tietokoneita eikä anneta opettajille asianmukaista koulutusta, tilanne johtaa myöskin yhteiskunnalliseen syrjäytymiseen. Suhtaudun hyvin tarkkaavaisin mielin selontekoon, jossa käsitellään naisia ja heidän tarvitsemaansa erityiskoulutusta, koska heidän lähestymistapansa uuteen tekniikkaan on aivan erilainen. Tämä on mielestäni otettava huomioon.
Opettajia on myös koulutettava. Asiasta on keskusteltu paljon viime viikkojen aikana. Opettajat ovat eLearning-aloitteen onnistumisen kannalta avainasemassa. Monet heistä eivät kuitenkaan osaa käyttää tietokoneita niin, että tietokoneita, tietokoneohjelmia ja niiden sisältöä voitaisiin käyttää pedagogisena apuna. On elintärkeää iskostaa mieliin, että uuden tekniikan avulla voidaan antaa erilaista opetusta. Haluaisin tältä osin lainata Rocardin sanoja; hän on työllisyysvaliokunnan esittelijä, ja hän kannatti laajalti väitettä, jonka mukaan on syytä järjestää opetus, opetustilat, lukujärjestykset ja opetuksen sisältö aivan uudelleen.
Meitä odottaa uudenlainen maailma, eikä monikaan meistä tiedä, mitä se tarkoittaa. Haluaisin nimittäin sanoa, että tämä uudenlainen maailma edellyttää paitsi julkisten palvelujen osallistumista niin myös teollisen maailman vastuullisuutta. Tästä syystä järjestin viime viikolla Brysselissä ensimmäisen eLearning-aihetta koskevan kokouksen, johon osallistuivat sekä yksityinen että julkinen puoli. Kokous onnistui loistavasti, koska siellä käytiin uskomattomia keskusteluja ja koska siellä ymmärrettiin samanaikaisesti yksityisen puolen, yrityksien ja alan taitotiedon vastuullisuus. Olisi tietysti ihanteellista, että molemmat puolet toimisivat yhteistyössä. Jos poliittisten vastuuhenkilöiden on tehtävä poliittiset päätökset, niiden täytäntöönpano voi hyvin tapahtua siten, että sovitetaan yhteen yksityisen sektorin tiedot ja julkisen sektorin pedagogiset tiedot. Nämä kaksi voivat olla yhdessä hyvin tehokkaita. Ajatus on saanut tuulta purjeisiinsa, ja toivon, että se johtaa tällä alalla konkreettisiin toimiin.
Näin sanoessani palaan erääseen toiseen aiheeseen. Eurooppa näyttää kyllä tietä, mutta näitä teorioita ei panna täytäntöön Brysselin norsunluutornissa vaan alueillamme, kaupungeissamme ja kylissämme. Meidän pitäisi noudattaa alhaalta ylös -menetelmää: toisin sanoen, poliittiset päätökset on tehtävä jossakin, mutta ne on pantava täytäntöön kentällä, ei ylhäältä alaspäin. Konkreettisten hankkeiden käynnistämiseen osallistumiseen suhtaudutaan myönteisesti.
Hyvät kollegat, huomaatte, että olemme suuren seikkailun alkuvaiheissa. Kaikkialla on vireillä jotakin, ei tosin aina mitään oikeansuuntaista. Erehdyksistä voidaan kuitenkin myös oppia. Minulta on joskus pyydetty konkreettisempia toimia. Alallahan on tapahtunut paljon konkreettista jo yli vuoden ajan. Eivätkö Sokrates- ja Leonardo-ohjelmien puitteissa täytäntöönpannut konkreettiset toimet olekin johtaneet moniin asioihin, jotka on sisällytetty opetusohjelmiin? Perustana olivat nämä ohjelmat, joita halusitte komission kanssa ja joita varten vaaditte ja saittekin varteenotettavaa rahoitusta, ja jotka ovat myönteisiä kaikista niistä hallinnollisista ongelmista huolimatta, joista ilmoitatte minulle säännöllisesti.
Hyvät kollegat, olemme siis olleet oikeassa jo monta pitkää vuotta. Etenemme yhdessä oikeaan suuntaan jättiaskelin ja paljon nopeammin kuin olisimme uskaltaneet kuvitella pari, kolme vuotta sitten. Siellä täällä on vielä pieniä ongelmia. Käykäämme niiden kimppuun yhdessä, mutta optimistisesti, koska tilanne on tosiaankin kohenemassa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Arvoisa komission jäsen, puhemiehistö on havainnut tyytyväisenä, että te olette puhutellut toistuvasti jäseniä lempeästi "hyvinä kollegoina", mikä osoittaa, että te tunnette haikeutta äskettäisiä parlamentaarikon aikojanne kohtaan. Vaikka minä en ollut täällä edellisen vaalikauden aikana, minusta tuntuu, että tämä haikeus on molemminpuolista ja että myös jäsenillä on ikävä niitä suurenmoisia puheita, joita te piditte istuntosalissa.
Hyvät jäsenet, yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna tiistaina klo 12.00.
Lisäksi minulla on ilo ilmoittaa, että tämän keskustelun tuloksena puhemiehistö on vastaanottanut kulttuurivaliokunnan päätöslauselmaehdotuksen B5-341/2001, josta toimitetaan äänestys keskiviikkona klo 11.30.
(Istunto päättyi klo 20.43.)

