Arvopapereita koskeva Haagin yleissopimus (keskustelu)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu arvopapereita koskevan Haagin yleissopimuksen allekirjoittamisen vaikutuksia koskevasta komissiolle osoitetusta suullisesta kysymyksestä, jonka esittäjinä ovat Pervenche Berès, Wolf Klinz, Enrique Barón Crespo, Monica Frassoni, Magda Kósáné Kovács, Louis Grech, Adeline Hazan, Alain Lipietz, Antolín Sánchez Presedo, Benoît Hamon, Rosa Miguélez Ramos, Bernard Poignant, Donata Gottardi, Catherine Trautmann, Giovanni Pittella, Henri Weber, Inés Ayala Sender, Jean Louis Cottigny, Jean-Luc Bennahmias, Marc Tarabella, Jean-Paul Gauzès, Kader Arif, Marie-Arlette Carlotti, Martine Roure, Nicola Zingaretti, Yannick Vaugrenard, Harlem Désir, Gilles Savary, Guy Bono, Janelly Fourtou, Rosa Díez González, Michel Rocard, Marie-Line Reynaud, Bernadette Vergnaud, Béatrice Patrie, Catherine Guy-Quint, Pierre Moscovici, Jean-Claude Fruteau, Csaba Sándor Tabajdi B6-0447/2006).
Pervenche Berès 
laatija. - (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tänä iltapäivänä käsittelemme kysymystä, joka koskee välittäjän hallinnassa oleviin arvopapereihin liittyviin tiettyihin oikeuksiin sovellettavasta laista tehdyn Haagin yleissopimuksen allekirjoittamista Euroopan unionissa.
Parlamentti on hyväksynyt Euroopan unionin liittymisen Haagin yleissopimukseen sikäli kuin on tarkoitus valvoa demokraattisesti kutakin alakohtaista ratifiontia. Yleissopimus, josta keskustelemme, koskee meitä monessa suhteessa erityisesti siksi, että se aiheuttaa tarkistuksia useisiin hyväksymiimme kyseistä alaa koskeviin direktiiveihin. Tarkoitan lähinnä rahoitusvakuusdirektiiviä, selvitysdirektiiviä ja luottolaitosten tervehdyttämisdirektiiviä. Voisimme toki tarkistaa kyseisiä direktiivejä melko helposti, ellemme pelkäisi kolmea perusluonteista hankaluutta.
Ensinnäkin arvopapereihin liittyviin tiettyihin oikeuksiin sovellettavasta laista tehdyn yleissopimuksen ratifiointi jättää osapuolille niin laajan harkintavallan lainvalinnassa, että pelkäämme pahasti, että kaikki rahanpesun torjuntavälineet, joita olemme harkitusti ja pitkän ajan kuluessa kehittäneet Euroopan unionissa, voidaan melko helposti kiertää.
Toiseksi meistä näyttää, että rahanpesunvastaisen toimintaryhmän FATF:n suositukset, jotka koskevat tarvetta pystyä tunnistamaan arvopaperien omistajat, ovat täysin ristiriitaisia tämän Haagin yleissopimuksen kanssa, koska, jälleen kerran, yleissopimuksessa osapuolille annetaan liiaksi vapauksia valita sovellettava laki.
Kolmanneksi pelkäämme, että kyseisen yleissopimuksen voimaantulo johtaa unionin hyväksymien, markkinoiden väärinkäytöksiä koskevien säännösten kiertämiseen. Vielä kerran, tarkemmin yksilöimättä, pelkäämme, että tiettyjä Euroopan unionissa säädettyjä velvoitteita saattaa olla mahdollista kiertää. Sen vuoksi kysynkin Euroopan keskuspankin mielipidettä - eihän yksi kerta vielä tee tapaa - kyseisen ehdotuksen takaisinvetämisestä. Kuten tiedätte, Euroopan keskuspankki on lausunnossaan esittänyt muutamia erittäin merkittäviä varauksia. Se on erityisesti korostanut järjestelmään liittyviä riskejä sekä riskiä oikeuskäsittelyjen räjähdysmäisestä lisääntymisestä, joka voi vaarantaa selvän sovittelun, kun kyse on vakuuksien etuoikeusjärjestyksen määrittelystä.
Arvoisa komission jäsen Barrot, komissionne toiminnassa on otettu lähes johtoaiheeksi "sääntelyn parantaminen". Tässä on kouluesimerkki, jossa voisitte toteuttaa tuota periaatetta käytännössä. Kehotammekin komissiota vetämään takaisin ehdotuksen ratifioida välittäjän hallinnassa oleviin arvopapereihin liittyviin tiettyihin oikeuksiin sovellettavasta laista tehdyn Haagin yleissopimuksen.
Jacques Barrot
Arvoisa puhemies, arvoisa jäsen Berès, hyvät parlamentin jäsenet, komission vuonna 2003 tekemä ehdotus arvopapereita koskevan Haagin yleissopimuksen allekirjoittamisesta polkee paikallaan. Yhdysvallat ja Sveitsi allekirjoittivat yleissopimuksen heinäkuussa 2006, unioni epäröi ja neuvosto on jakaantunut kahtia.
Vuonna 1998 annetussa selvityksen lopullisuutta koskevassa direktiivissä ja myöhemmin luottolaitosten tervehdyttämistä ja rahoitusvakuusjärjestelyä koskevissa direktiiveissä käyttöön otettu arvopaperitilin sijaintipaikkasääntö on osaltaan auttanut takaamaan oikeusvarmuuden, kun kyse on välittäjän hallinnassa oleviin arvopapereihin sovellettavista laeista.
Vaikka sisämarkkinoilla ei voidakaan todeta olevan käytännön ongelmia, tämän välineen soveltamisala rajoittuu pääasiassa tilanteisiin, joissa arvopaperit toimivat vakuuksina pankkialalla. Arvopaperitilien sijoituspaikan määrittely dematerialisoituneessa ja virtuaalisessa maailmassa, jossa nyt elämme, edellyttää, että laaditaan uusi yhteinen lainsäädäntö esimerkiksi kehittämällä standardoitu numerointijärjestelmä pankkitileille.
Arvopapereita koskevaan Haagin yleissopimukseen liittyvien neuvottelujen tavoitteena oli laatia yksi yhteinen määräys, jota voidaan soveltaa kansainvälisesti. Tämän vuoksi sopimuksessa osapuolille jätetään mahdollisuus valita lainsäädäntö, jolla arvopapereiden laillista omistusta säännellään. Koska siinä vaiheessa kaikki jäsenvaltiot olivat hyväksyneet tämän kompromissin, komissio ehdotti vuonna 2003 yleissopimuksen allekirjoittamista. Tällöin useat jäsenvaltiot asettivat tämän hankkeen uudelleen kyseenalaiseksi. Sitten neuvosto pyysi komissiolta tarkennuksia neljään erityiseen lainsäädäntökysymykseen. Vastaus annettiin komission yksiköiden suorittaman yleissopimuksen oikeusvaikutuksista laaditun arvioinnin muodossa ja toimitettiin neuvostolle 3. heinäkuuta 2006.
Arvioinnissa oikeusvaikutuksista komission yksiköt katsoivat, että yleissopimuksen allekirjoittaminen oli sillä hetkellä yksinkertaisin ratkaisu haluttaessa saada aikaan yksi kansainvälisen tason sääntely. Arvioinnissa esitettiin myös vaihtoehtoja yleissopimuksen allekirjoittamiselle. Ne koskivat erityisesti arvopaperitilin sijoituspaikkasäännön laajentamista koskemaan kaikkia arvopapereiden käyttötapoja sen sijaan, että ne koskisivat vain arvopapereiden käyttöä vakuuksina.
On kuitenkin niin, että jos tältä pohjalta halutaan saada aikaan kansainvälinen ratkaisu, kolmansien maiden kanssa on aloitettava uudet neuvottelut. Tässä vaiheessa emme katso, sisämarkkinoista vastaavan kollegani kannan mukaisesti, että suullisessa kysymyksessä mainittu tutkimus yleissopimuksen taloudellisista ja rahoitusvaikutuksista auttaisi meitä pääsemään ratkaisuun. Itse asiassa jäsenvaltiot, jotka neuvottelivat yleissopimuksen vuonna 2002 ja jotka nyt väittelevät keskenään neuvostossa, eivät pitäneet kyseistä tutkintaa tarpeellisena silloin - eivätkä pidä nytkään.
Toimielinten sopimuksen mukaisesti ja lainsäädännön tehostamistarpeen vuoksi komissio ottaisi mielellään vastaan mitä tahansa ulkopuolisia sopimuksen oikeudellisia tai taloudellisia vaikutuksia koskevia tutkimuksia, jotka auttaisivat meitä eteenpäin.
Kuten olen jo kertonut, asia ei etene neuvostossa, mutta komissio ottaa yhä vastaan ehdotuksia. Juuri tämän asian halusin sanoa jäsen McCreevyn ja komission puolesta samalla kun tietenkin korostan ongelman vaikeutta. Otan tietysti tarkkaan huomioon kaikki ehdotukset, joita parlamentilla saattaa olla tästä asiasta.
Jean-Paul Gauzès
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, välittäjän hallinnassa olevia arvopapereita koskevan Haagin yleissopimuksen tarkoituksena on, kuten olemme juuri kuulleet, määritellä sovellettava lainsäädäntö välittäjän hallinnassa olevien arvopapereiden rekisteröinnistä johtuvissa omistuskysymyksissä. Sopimustekstistä ei olla läheskään yksimielisiä Euroopan unionissa, ja sen vuoksi jäsen Berèsin asiaan liittyvät kysymykset ovat perusteltuja.
Ensinnäkin Haagin yleissopimuksessa kunnioitetaan sijoittajan ja hänen välittäjänsä itsenäistä vapaata tahtoa sallimalla heidän valita laki, jota riitatapauksissa sovelletaan. Tämä on vastoin useimpien Euroopan maiden lainsäädäntöä, koska niissä pidetään arvopaperitilien sijaintipaikkavaltiota ratkaisevana päätettäessä sovellettavasta laista. Toisin sanoen tämä merkitsee, että lain valinnasta tulee nyt pelkkä sopimuskysymys, mikä aiheuttaa varmasti oikeudellista epävarmuutta tällä alalla.
Jos vielä otamme huomioon amerikkalaisten luottolaitosten merkityksen tällä alalla - emme saa olla lapsellisen hyväuskoisia - on pelättävissä, että tästä lähtien normiksi tulee Yhdysvalloissa noudatettavan lain sopimuksenmukainen valitseminen. Tästä ei voi olla seuraamatta tiettyjä kielteisiä vaikutuksia. Toiminnan kannalta Yhdysvalloissa sijaitsevat laitokset hallitsevat luonnollisesti Yhdysvaltojen lainsäädännön, ja on olemassa suuri riski, että Yhdysvaltojen lainsäädännön soveltaminen toimii heidän hyväkseen ja tarjoaa heille kilpailuedun eurooppalaisiin laitoksiin verrattuna. Toisaalta sijoittajan suojelun kannalta on muistettava, että kun arvopaperin sijoittajalla ja haltijalla useimpien Euroopan maiden lainsäädännön mukaan on oikeuksia arvopaperin liikkeellelaskijan suhteen, Yhdysvaltojen lainsäädännön mukaan tällä on oikeuksia vain välittäjän suhteen. Näin ollen lainsäädäntö aiheuttaa ongelmia liikkeellelaskijan tehdessä konkurssin.
Lopuksi totean, että kuten jäsen Berès mainitsi, yleissopimuksen määräykset syrjäyttäisivät täysin kaikki rahanpesuntorjuntaan käytetyt välineet, koska ne perustuvat alueellisen takavarikoinnin periaatteeseen. Ilmoitukset rahanpesuepäilyistä on tehtävä asianomaisille kansallisille viranomaisille, toisin sanoen sen valtion viranomaisille, johon välittäjä on sijoittunut. Tämän vuoksi voi arvopaperiin sovellettavan lain ja välittäjää koskevien epäilysten ilmoittamisvelvollisuuden kesken syntyä ristiriitaa, koska kyseisessä laissa saatetaan vedota luottamuksellisuuteen, joka koskee tilinhaltijan taloudellista tilannetta. Euroopan keskuspankki on ilmoittanut olevansa huolestunut erityisesti siitä, että rahoitusjärjestelmän vakavaraisuus- ja vakaussäännöt ja osapuolten valitseman lainsäädännön määräykset voivat olla keskenään ristiriitaisia. Näyttää myös olevan vaikea sovittaa toisiinsa useimpien Euroopan maiden periaatteita ja anglosaksisten maiden lainsäädäntöä, koska monien Euroopan maiden lainsäädännön mukaan sijoittajan ja arvopaperien liikkeellelaskijan välillä on suora yhteys, kun taas anglosaksisten maiden lainsäädännössä tällaista suoraa yhteyttä ei tunneta.
Arvoisa komission jäsen Barrot, sanoitte, ettei liittyminen välittäjän hallinnassa olevia arvopapereita koskevaan Haagin yleissopimukseen etene. Emme missään tapauksessa haluakaan sen etenevän.
Antolín Sánchez Presedo
PSE-ryhmän puolesta. - (ES) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Haagin konferenssi on toiminut vuodesta 1893 tavoitteenaan laatia yleissopimuksia, joilla yhtenäistetään asteittain koko maailmassa noudatettavia kansainvälisen yksityisoikeuden sääntöjä.
Eurooppa-neuvosto teki päätöksen Euroopan yhteisön liittymisestä konferenssiin 5. lokakuuta Euroopan parlamentin kannan kuultuaan.
Nyt tarkasteltavana oleva aloite koskee välittäjän hallinnassa oleviin arvopapereihin liittyviin tiettyihin oikeuksiin sovellettavasta laista tehtyä yleissopimusta, josta on neuvoteltu joulukuussa 2002 pidetyn diplomaattitason konferenssin kolmessa kokouksessa.
Yleissopimus on luonteeltaan avoin, ja sen vuoksi Euroopan komissio teki ehdotuksen sopimuksen allekirjoittamisesta 15. joulukuuta 2003, vaikka yhteisö ei ollutkaan jäsenenä konferenssissa, jossa sopimus laadittiin.
Aloitteen ensimmäisenä tavoitteena on korostaa, että Euroopan parlamentin toimivaltaa tällä alalla on kunnioitettava ja taattava konferenssiin liittyvän työn parempi demokraattinen valvonta.
Euroopan unionin, jossa Euroopan parlamentti toimii lainsäädäntövallan toisena käyttäjänä, toimivaltaan yleissopimuksen soveltamisala vaikuttaa yksityisoikeudellisen yhteistyön ja sen rajat ylittävän vaikutuksen osalta siinä määrin kuin sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistaminen vaatii.
Euroopan keskuspankin mielestä se voi vaikuttaa myös rahapolitiikan määrittelyyn ja täytäntöönpanoon, selvitys- ja maksujärjestelmien toimintaan ja yhteisön säännöstön tehokkuuteen.
Ehdotettu yleissopimuksen allekirjoittaminen aiheuttaa Euroopan unionissa huomattavia ongelmia ja vakavia huolia, jotka liittyvät sekä sopimuksen muotoon että sen sisältöön. Yleissopimuksen merkittävin osatekijä mainitaan 4 artiklassa, jonka mukaan on sovellettava sen valtion lakia, josta sopimuspuolet ovat nimenomaisesti sopineet. Tämä tuo esiin valtavia ongelmia ja vaaroja, joita ei ole vielä ratkaistu.
Sopimuksen lainsäädännöllinen vaikutus saattaa olla valtava, joten yhteisön standardeja on mukautettava, jotta voitaisiin paremmin laatia neuvottelumenettelyä ja julkista keskustelua koskevaa lainsäädäntöä. Näin tapahtui Yhdysvalloissa, kun siellä tehtiin lainsäädäntöön suppeampia muutoksia, kuin mitä yleissopimus sisältää.
Yleissopimus lisää monimutkaisuutta ja epävarmuutta, koska sen mukaisesti yhteen rekisteröinti- ja selvitysjärjestelmään voidaan soveltaa useita eri lainsäädäntöjä. Koska perusasioita ei ole yhdenmukaistettu, tästä voi aiheutua haittaa, ja koko järjestelmä voi vaarantua.
Ehdotettu ratkaisu ei suinkaan edistä konferenssin yhdenmukaistamistavoitetta, vaan lisää epäyhtenäisyyttä. Se ei myöskään noudata yhteisön lainsäädäntöä, jossa määritellään arvopaperisalkun sijaintipaikkaa koskeva kriteeri. Tämä kriteeri on auttanut lisäämään turvallisuutta ja tehokkuutta yhteisössä.
Yleissopimuksen mukaan neuvotteluvalta määrää sovellettavan lain. Tämä antaa mahdollisuuden siirtää oikeudenkäyntipaikkaa sijoittajien ja rahoituslaitosten vahingoksi. Sopimuksen voimaantulo voi laukaista hallitsemattoman prosessin, jossa maailmanlaajuinen ja alueellinen selvitystoiminta sulautuvat toisiinsa, lisätä riskiä, että yritykset keskittyvät Euroopan unionin ulkopuolelle, ja haitata vakavaraisuuden valvontaa sekä terrorismin rahoituksen ja rahanpesun estämistä.
Valittu malli voi vaikuttaa sijoittajien poliittisiin oikeuksiin, avoimuuteen ja hyvään hallintoon yrityksissä.
Arvoisa komission jäsen, ehdotus aiheuttaa monia epäilyksiä ja sen vuoksi sen vaikutukset olisi tutkittava perusteellisemmin tai se olisi hylättävä ja vedettävä takaisin.
John Purvis
(EN) Arvoisa puhemies, olen vasta äskettäin perehtynyt tähän asiaan. Silti olen yllättynyt siitä, että suullisen kysymyksen esittäjät ilmeisen sinnikkäästi haluavat pitää kiinni pohjimmaltaan vanhanaikaisesta arvopapereita koskevasta oikeusjärjestelmästä. Järjestelmä toimii riittävän hyvin Euroopassa, mutta nyt on kysymys osallistumisestamme täysipainoisesti globaaleihin markkinoihin. Haagin yleissopimuksella on tarkoitus taata oikeusvarmuus nykyaikaisissa - globaaleissa - olosuhteissa, joissa arvopapereita useimmiten omistetaan epäsuorasti lähinnä sähköisesti toimivien välittäjien kautta. Sopimuksessa sovellettavaksi laiksi määritellään se, jonka osapuolet ovat erityisesti sopineet, eikä niinkään sitä, joka perustuu arvopaperitilin sijoituspaikkaan. Nykyajan sähköisessä ympäristössä ja järjestelmässä, jossa voi hyvin olla useampia välittäjiä, tämä näyttäisi olevan järkevä ratkaisu.
Komissio onkin tullut siihen tulokseen, että paras ratkaisu on allekirjoittaa yleissopimus. Se päätti näin itse asiassa sen jälkeen, kun neuvosto oli pyytänyt sitä tutkimaan sopimuksen oikeudellisia vaikutuksia, minkä se on nyt tehnytkin. Kansainvälistä yksityisoikeutta käsittelevä Haagin konferenssi on työskennellyt kansainvälisen yksityisoikeuden yhdenmukaistamiseksi vuodesta 1893, ja tämän vuoden heinäkuun 5. päivänä yleissopimuksen allekirjoittivat ensimmäisinä sekä Yhdysvallat että Sveitsi, ei ainoastaan Yhdysvallat. Komissio on antanut suosituksen, että Euroopan unionin jäsenvaltiotkin allekirjoittaisivat yleissopimuksen. Monet muista konferenssin 64 jäsenvaltiosta valmistautuvat allekirjoittamaan sopimuksen. Sen sijaan Euroopan unionin jäsenvaltiot tuntuvat haluttomilta katsomaan totuutta silmiin. Meillä Euroopassa on yhtä paljon ellei enemmänkin intressejä saavuttaa varmuus tällä alalla, jos aiomme osallistua täysipainoisesti tämän päivän globaaleihin rahoitusmarkkinoihin. Se on epäilemättä ratkaisevan tärkeää, kun pyritään tehokkaaseen selvitystoimintajärjestelmään.
Hyvät kollegat, pyydänkin, että rohkaisisimme komissiota ja jäsenvaltioita liittymään tähän yleissopimukseen. Euroopan on oltava etulinjassa arvopapereita koskevan oikeudellisen toimintaympäristön modernisoinnissa ja yhdenmukaistamisessa. Komissio on valmis tekemään tarvittavat tarkistukset yhteisön lainsäädäntöön, joten meidän tulisi rohkaista - jopa vaatia - jäsenvaltioitamme pääsemään yksimielisyyteen ja pyrkimään kohti tämän tärkeän yleissopimuksen allekirjoittamista ja sen jälkeen ratifioimaan sen.
Marc Tarabella
. - (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, me kaikki parlamentin jäsenet tiedämme, kuinka tärkeää markkinoiden tehokkuus on maailmantaloudessa. Markkinoilla viitataan tässä rahaksi muunnettaviin varoihin ja rahoitusvälineiden nopeaan siirrettävyyteen optimaalisen turvallisissa olosuhteissa. Näitä siirtoja sääntelevä säädöskehys on olennaisen tärkeä parametri turvallisuuden kannalta. Globalisaation vuoksi toimijoiden ketju ulottuu yhä useamman valtion alueelle, mikä saa aivan oikeutetusti kysymään: miten määritellään sovellettava laki? Haagin yleissopimuksen, joka tehtiin 13. joulukuuta 2002, ajateltiin vastaavan tähän kysymykseen. Jos tämä yleissopimus ratifioidaan, ongelmaa ei suinkaan ratkaista vaan systeemiriskit lisääntyvät ja Euroopan toimielinten arvovalta heikkenee.
Silloin kun arvopaperitilin sijaintipaikkaa on - kuten väitetään - mahdoton puolueettomasti määritellä, ja näin ollen on mahdoton päättää sovellettavasta laista, yleissopimuksessa annetaan osapuolille ensisijainen vapaus päättää, mitä lakia sopimuksiin sovelletaan. Tämä oikeudellinen periaate on vastoin arvopaperitilien sijaintipaikkaa koskevaa yhteisön PRIMA-periaatetta, joka otettiin käyttöön kolmessa direktiivissä, selvitysdirektiivissä (1998), rahoitusvakuusdirektiivissä (2002) ja luottolaitosten tervehdyttämisdirektiivissä (2001).
Tarkastellaanpa aluksi käytettyjä menetelmiä. Ei ole normaalia, että parlamentin kantaa Haagissa pidettyihin neuvotteluihin ja erityisesti arvopaperitilin sijoituspaikkaa koskevan periaatteen hylkäämiseen ei kuultu. Kansainvälistä yksityisoikeutta käsittelevän Haagin konferenssin yhteydessä käytyjä neuvotteluja on valvottava demokraattisesti.
Yleissopimuksen hyväksyminen tarkoittaisi pohjimmaltaan, että eurooppalaiset sijoittajat ja arvopapereiden liikkeellelaskijat joutuisivat huomattavan riskin alaiseksi. Se vaikuttaisi kielteisesti rahanpesun torjuntaan, koska se saattaisi tehdä epäilystä ilmoittamista koskevien velvoitteiden ja rahanpesun torjuntamekanismien ohittamisen helpommaksi. Se heijastuisi toimitusten sääntelyjärjestelmiin, vakavaraisuusriskeihin ja finanssilainsäädäntöön ja erityisesti aikomukseen laatia eurooppalainen finanssilaki. On lisättävä, että vapaa sopimuksenmukainen valinta tarkoittaisi useimmiten alalla vaikutusvaltaisimman eli Yhdysvaltojen lainsäädännön valintaa, mikä huonontaisi eurooppalaisten yritysten kilpailukykyä.
Haluan tuoda esiin neljä asiaa. Ensinnäkin arvopaperitilin sijoituspaikan valinta on mahdollista ja onnistuu hyvin Euroopassa, toiseksi Euroopan parlamentin valtaoikeuksia on kunnioitettava, kolmanneksi on olennaisen tärkeää puolustaa Euroopan yleisiä etuja, erityisesti Euroopan sijoittajien oikeuksia ja eurooppalaisten yritysten kilpailukykyä rahoitusmarkkinoilla, ja neljänneksi on tärkeää suosia järjestelmää, jonka avulla rahanpesua voidaan torjua. Tämän vuoksi komission tulisi vetää takaisin ehdotuksensa, joka koskee Haagin 36. yleissopimuksen ratifiointia.
Jacques Barrot
komission varapuhemies. (FR) Arvoisa puhemies, olen kuunnellut tarkkaavaisesti monia kommentteja ja olen varma, että sisämarkkinoista vastaava komission jäsen Charlie McCreevy lukee ne tarkkaan. Haluan muistuttaa teitä siitä, että komissio ehdotti Haagin yleissopimuksen allekirjoittamista, koska se piti sitä hyvänä ratkaisuna ja katsoi yleissopimuksen tarkoituksena olevan ainoastaan selventää sovellettavan lain valintaa. Komissio katsoo, että sijoittajat voivat nytkin avata arvopaperitilin Yhdysvalloissa ja että myös siinä tapauksessa sovelletaan Yhdysvaltain lainsäädäntöä.
Tältä näkökannalta katsoen yleissopimus ei aiheuta suuria muutoksia, koska arvopaperitilien sijaintipaikan voi jo nyt valita vapaasti, vaikka joillekin teistä yleissopimus on askel eteenpäin tässä asiassa. Arvoisa puhemies, kuultuani eri puhujia haluan kuitenkin sanoa, että komissio ei aio sulkea korviaan näiltä kommenteilta.
Keskustelu osoittaa, että yleissopimus aiheuttaa vieläkin vakavaa huolta. Sen vuoksi komissio ottaa yhä vastaan ehdotuksia, jotka liittyvät tähän teknisesti monimutkaiseen asiaan, joka nyt on juuttunut neuvostoon siitä huolimatta, että kaikki jäsenvaltiot alussa tukivat vuoden 2002 Haagin yleissopimusta.
Tässä kaikki, mitä minulla on lisättävää. Komissio haluaa tietenkin työskennellä neuvoston ja parlamentin kanssa löytääkseen ratkaisun, jonka avulla voidaan laatia säädöskehys, jonka riskit kyllä tunnemme. Voitte luottaa siihen, että lievennämme tarvittaessa tehtävän ratkaisun kielteisiä vaikutuksia.
Pervenche Berès
(FR) Arvoisa puhemies, haluan vain varmistaa, että raportoidessanne tästä keskustelusta komission jäsen McCreevylle muistatte kertoa hänelle, että juuri käymämme keskustelu on kohdistettu hänelle, mutta että myös hänen on selostettava, mitä täällä tänä iltapäivänä tapahtui, kun asia otetaan jälleen esille neuvostossa. Neuvoston on saatava tietää, että parlamenttia huolestuttaa, mitä tässä asiassa tehdään.
Puhemies
Olen vastaanottanut työjärjestyksen 108 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätetyn päätöslauselmaesityksen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään kello 17.00.
