Tietosuoja ja kuluttajien oikeudet (keskustelu) 
Puhemies
. - (PL) Seuraavana esityslistalla on komission julkilausuma koskien tietosuojaa ja kuluttajien oikeuksia.
Franco Frattini
komission varapuheenjohtaja. - (EN) Arvoisa puhemies, tahtoisin aloittaa huomioimalla, että direktiivi 95/46/EY (”tietosuojadirektiivi”) koskee yhteisön alueella toimivia toimivaltaisia rekisterinpitäjiä. Se koskee myös rekisterinpitäjiä, jotka eivät ole toimivaltaisia jonkin jäsenvaltion alueella, jos rekisterinpitäjä käyttää jonkin jäsenvaltion alueella sijaitsevaa välineistöä, sulkien pois tilanteet, joissa välineistöä käytetään ainoastaan yhteisön alueen kauttakulun tarkoituksessa.
Direktiivin turvaamat oikeudet kuuluvat kaikille yksilöille kansallisuudesta ja asuinpaikasta riippumatta ja huolimatta siitä, toimivatko he kuluttajina vai eivät. Direktiiviin sisältyy aineellisoikeudellisia säännöksiä, jotka velvoittavat rekisterinpitäjiä ja tunnustavat yksilöiden oikeudet. Se määrittelee myös seuraamukset ja asianmukaiset korjauskeinot, joita pitäisi soveltaa rikkomustapauksissa, ja esittää toimeenpanomekanismeja näiden tehokkuuden varmistamiseksi.
Seuraamme tarkasti teknologian kehitystä ja siihen liittyviä haasteita, ennen kaikkea niitä, jotka liittyvät yksityisyyden ja henkilökohtaisten tietojen suojaan. Mitä tulee transatlanttiseen yhteistyöhön, pidämme säännöllisesti yhteyttä Yhdysvaltain safe harbor -järjestelmän valvonnasta vastuussa oleviin viranomaisiin (Department of Commerce and the Federal Trade Commission), ja näissä yhteyksissä käsitellään henkilökohtaisten tietojen suojaan liittyviä kysymyksiä. Samoin niissä selvitetään uusiin teknologioihin ja niiden maailmanlaajuiseen käyttöön liittyviä kysymyksiä.
Käsillä olevassa tapauksessa, siis kysymyksessä Googlen ja DoubleClickin fuusiosta, komissio käsittelee edelleen tapausta sen selvittämiseksi, onko suunniteltu fuusio asetuksen 139/2004/EY (”sulautuma-asetus”) mukainen. Päätös tehdään pian. Komissio on joka tapauksessa tehnyt kattavan selvityksen ehdotettuun fuusioon liittyvistä taloudellisista näkökohdista ratkaistakseen, noudattaako se yleisiä markkinasääntöjä.
Yhtiöiden täytyy noudattaa kansallisia tietosuojaa koskevia lakeja, joilla tietosuojadirektiivi pannaan täytäntöön, ja kansalliset tietosuojaviranomaiset ovat vastuussa sen varmistamisesta, että heidän toimialueellaan henkilökohtaisia tietoja käsittelevät tahot noudattavat lainsäädäntöä.
Erillisten yhtiöiden fuusio ei vapauta fuusion osapuolia niiden kansallisten tietosuojaperiaatteiden mukaisista velvollisuuksista. Kun komissio tekee päätöksiä fuusioiden hyväksymisestä, se tekee sen tuottamatta haittaa yhteisön yksityisyyden suojaa koskevan lainsäädännön asettamille velvoitteille, jotka sitovat osapuolia ja jotka koskevat henkilökohtaisten tietojen käsittelyä.
Huolimatta siitä, antaako komissio suostumuksensa yhdistymiselle, uuden yhtiön täytyy päivittäisessä toiminnassaan kunnioittaa kaikissa asianmukaisissa asiakirjoissa tunnustettuja perustavanlaatuisia oikeuksia, mukaan lukien, mutta ei näihin rajoittuen, yksityisyys ja tietosuoja. Kansallisten tietosuojaviranomaisten tehtävänä on siksi huolehtia siitä, että kyseisiä määräyksiä noudatetaan, ja tarvittaessa ryhtyä asianmukaisiin toimiin noudattamisen varmistamiseksi.
Manfred Weber
Arvoisat puhemies ja komission varapuheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, Internet on suuri siunaus. Kukaan meistä ei voisi nykyään kuvitella työskentelevänsä ilman tätä uutta teknologiaa. Sen mahdollistavat tiedonsiirron määrät ovat myös valtavia. Mikään ei kuitenkaan ole täydellistä, ja puutteet tulevat selvästi ilmi, kun miljardeja tallennettuja tiedostoja säilytetään pitkiä aikoja.
Tarkasteltavana olevassa tapauksessa komission varapuheenjohtaja Frattini teki selväksi, että Googlen ja DoubleClickin fuusiota selvitettäessä on sovellettava Euroopan unionin oikeuskäytäntöä. Odotamme selvityksen tuloksia, jotta voimme tehdä poliittiset johtopäätöksemme.
Tapaus herättää kuitenkin perustavanlaatuisen kysymyksen siitä, miten Internetin tietosuojassa pitäisi menetellä, sillä käyttäjäyritykset, suuret ja pienet, ovat kiinnostuneita siitä, miten heidän tietojaan suojellaan. Kysymykseen ei ole helppoja vastauksia, sillä ongelman keskiössä on vielä avoin kysymys siitä, katsotaanko IP-osoitteiden olevan henkilökohtaista tietoa. Pysyvien IP-osoitteiden tapauksessa näin on, mutta on olemassa suuri joukko palveluntarjoajia, joiden tarjoamat IP-osoitteet eivät automaattisesti paljasta käyttäjän henkilöyttä. Tällaisissa tapauksissa voimme mielestäni puhua tietosuojan nettotappiosta, koska kerättyjä tietoja saattaa jopa joutua kolmansien osapuolien haltuun.
Kun arvioidaan, tarvitaanko lainsäädäntöä, täytyy aina ottaa huomioon tarpeellisuus- ja suhteellisuuskysymykset. Käyttäjät tietenkin hyötyvät tietojensa julkaisemisesta monin tavoin. Olennainen seikka on, että he tekevät tietoisen päätöksen tietojensa luovuttamisesta ja että he voivat määritellä, miten kyseisiä tietoja voidaan käyttää. Tämä merkitsee sitä, että käyttäjillä pitää olla oikeudet tietoon, toisin sanoen oikeus saada selville, mitä heihin liittyviä tietoja säilytetään, ja sen vuoksi tarvitsemme selviä sääntöjä tietojen luovuttamisesta ja myymisestä kolmansille osapuolille.
Meidän pitäisikin aluksi kehittää vapaaehtoisia sitoumuksia ja mieluiten noudattaa transatlanttista lähestymistapaa - koska ilman yhteisiä, maailmanlaajuisia aloitteita Internetin sääntely on yksinkertaisesti mahdotonta. Jos vapaaehtoiset sitoumukset osoittautuvat riittämättömiksi, harkitsisimme myös lainsäädännöllisiä toimia.
Stavros Lambrinidis
Arvoisa puhemies, kun tavalliset käyttäjät käyttävät Internetiä, he eivät ole tietoisia siitä, että heidän hyvin henkilökohtaisia tietojaan, kuten esimerkiksi heidän poliittisiin ja filosofisiin uskomuksiinsa, talouteensa, hankintoihinsa, matkoihinsa ja yleisiin kiinnostuksenaiheisiinsa liittyvää tietoa, kerätään samalla, kun he tekevät yksinkertaisia hakuja, ostavat asioita tai osallistuvat keskusteluihin. Tosiasiassa tällaisia tietoja keräävät yksityiset yritykset eivät usein ole edes eurooppalaisia. Tänä päivänä sen enempää eurooppalaiset lait kuin kansainväliset sopimuksetkaan eivät estä sitä, että suuret yksityisyritykset käyttävät henkilökohtaisia tietojamme. Väittäisin jopa, ettei mikään estä kolmansien maiden turvallisuusviranomaisia pääsemästä käsiksi tällaisiin tietoihin. Miksi Euroopalla on vastuu ja mahdollisuus olla osallisena tässä asiassa? Siksi, että, kuten Franco Frattini aivan oikein totesi, tietosuojadirektiivi velvoittaa sähköisten ja Internet-palvelujen tarjoajia Euroopassa ja sen ulkopuolella. Meidän henkilökohtaiset tietomme ovat tärkeitä ja kiinnostavia, vaikka tietoja keräävä yhtiö sijaitsikin Euroopan ulkopuolella.
Arvoisa puhemies, minulla on kolme erityistä ehdotusta.
Ensiksikin yksityisiltä kansalaisilta itseltään täytyy hankkia heidän nimenomainen suostumuksensa heidän henkilökohtaisten tietojensa keräämiseen ja varsinkin niiden käyttöön, kuten mainittu direktiivi joka tapauksessa määrää. Tätä ei pidä ilmoittaa pienellä tekstillä, vaan näkyvästi ja selväsanaisesti. Tällä hetkellä jopa niillä kansalaisilla, jotka tahtoisivat hävittää tietonsa tai estää niiden joutumisen kolmansien osapuolien haltuun, on yleensä suuria vaikeuksia löytää haluamaansa vaikeaselkoisilta nettisivustoilta. Sivustot suunnitellaan monimutkaisiksi, jotta erityisiä työkaluja ja ohjelmistoja käyttävät yritykset voivat myöhemmin saada tietoa käyttäjien kiinnostuksenkohteista ja myydä heille tuotteita tai jotta turvallisuusviranomaiset voivat jälkeenpäin jäljittää käyttäjiä omista syistään.
Toiseksi - ja olen iloinen, että Franco Frattini toi tämän esille - Euroopan komission todella täytyy ymmärtää, että alalla toimivien yhtiöiden fuusiot ovat merkittäviä paitsi taloudellisille analyyseille myös kansalaisten henkilökohtaisille tiedoille, joita luultavasti käytetään vääriin tarkoituksiin, tai voidaan käyttää tulevaisuudessa. Me emme ole pelkästään raha- ja markkinayhteisö; olemme ennen kaikkea arvoyhteisö.
Kolmanneksi, arvoisa puhemies, haluaisin päättää puheenvuoroni toteamalla seuraavaa. Tämänpäiväinen keskustelu käy käsiksi laajaan aiheeseen, josta olemme vain raapaisseet pintaa, vaikka kyseessä on maailmanlaajuinen ongelma. Vaaditaan kansainvälistä perusoikeuskirjaa, joka koskee Internetin käyttäjiä. Tällä hetkellä mitään tällaista peruskirjaa ei ole olemassa. Arvoisa puhemies, nykyään isoveljen ilmestyminen ei ole jonkin diktatuurin toimia. Isoveli ilmestyy, koska tietoa meidän koko elämästämme tallennetaan nykyään Internetiin jäävien sähköisten jälkien muodossa. Jos emme yhdessä kykene löytämään joitakin perusperiaatteita suojellaksemme itseämme, heräämme huomenna hyvin erilaisessa, ja uskoakseni paljon epämiellyttävämmässä, maailmassa, vaikuttipa se tänä päivänä miten käyttäjäystävälliseltä, nautittavalta ja ihmeelliseltä tahansa.
Sophia in 't Veld
Olisin todella halunnut nähdä Franco Frattinin kollegan Neelie Kroesin istuvan hänen vieressään tänään, sillä mielestäni ei ole enää ajankohtaista tehdä tiukkaa rajanvetoa markkinasääntöjen ja yksityisyyssäännösten välille. Tiedämme, että Googlen ja DoubleClickin välinen fuusio toteutuu, ja tietenkään Euroopan parlamentti ei halua sekaantua fuusion yksityiskohtiin, mutta haluamme todella tietää, millaisia takeita annetaan yksityisyyden suojasta. Henkilökohtaisista tiedoista on tullut isoa bisnestä. Yritykset saavat asiakkaita, käyttäjiä ja heidän tottumuksiaan ja mieltymyksiään koskevasta tiedosta korvaamatonta kilpailullista etua. Siksi kysymystä henkilökohtaisten tietojen suojasta ei pitäisi enää tarkastella erillään kilpailupoliittisista kysymyksistä.
Komissio on soveltanut hyvin perinteistä lähestymistapaa käsitellessään kilpailua, eikä se ole enää riittävä, kun kohteena on 2000-luvun mainonta, joka hyödyntää tietoa kuluttajien käyttäytymisestä. Tarvitsemme kilpailuun liittyviä yksityisyyttä ja kuluttajaa koskevia suojatoimenpiteitä, jos yhdistymisten seurauksena syntyy mahtavia konserneja, joilla on käytössään paljon tietoa käyttäjistään, kuten esimerkiksi Googlen ja DoubleClickin tapauksessa, tai sellaisissa mahdollisissa tapauksissa, että Microsoft ja Yahoo, Yahoo ja Rupert Murdoch tai Reed Elsevier ja ChoicePoint ja niin edelleen. yhdistäisivät toimintansa.
Henkilökohtaisia tietoja voidaan käyttää väärin uusien kilpailijoiden sulkemiseen pois markkinoilta, ja asian ydin on, että terveen kilpailun toteutuessa kuluttaja voi pitää kiinni yksityisyydestään ja kuluttajat voivat antaa kurinpalautusta yhtiöille, kuten kävi Facebookin tapauksessa. Myös mediakeskittymiä koskevia säännöksiä on olemassa. Joten miksi emme sisällytä kysymystä yksityisyyden suojasta kilpailupolitiikkaan? IP-osoitteita voidaan pitää henkilökohtaisena tietona. Tällä on mahdollisesti kauaskantoisia seurauksia niin toimialalle kuin kuluttajalle. Sen vuoksi tarvitaan alaa koskevia eurooppalaisia mutta ennen kaikkea kansainvälisiä normeja. Euroopan unionin täytyy olla asiassa aloitteellinen ja tehdä töitä Yhdysvaltain kanssa ja kuulla myös toimialan edustajia. Siksi ehdotan, että asia lisätään transatlanttisen talousneuvoston ohjelmaan.
Lopuksi haluan todeta olevan myös yritysten etujen mukaista, että ihmiset voivat luottaa siihen, että heidän yksityisyytensä turvataan riittävällä tavalla. Mainitsin juuri Facebookin tapauksen, jossa kuluttajat käyttivät voimaansa, jotta Facebook ottaisi yksityisyyden suojan paremmin huomioon. Siksi kehottaisin Euroopan komissiota omaksumaan erilaisen lähestymistavan, joka yhdistää kilpailupolitiikan, kuluttajansuojan ja henkilökohtaisten tietojen suojan yhdeksi kokonaisuudeksi.
David Hammerstein
Arvoisa puhemies, olemme huolissamme yhteensulaumasta, joka ei oikeasti ole yhteensulauma: kyseessä on kahden toisiaan täydentävän yrityksen yhteenliittymä. Toisella yrityksellä, Googlella, on hallussaan suunnaton määrä tietoa, enemmän kuin kenelläkään toisella maailmassa, ja toinen yritys, DoubleClick, kykenee käsittelemään tuota kuluttajien käyttäytymiseen liittyvää tietoa ja käyttämään sitä hyväksi ja kanavoimaan sitä.
Euroopan komission pitäisi ottaa tämä asia huolenaiheekseen, sillä Euroopan kansalaisten ja myös päivittäisten toimiemme yksityisyyden kannalta kyseessä on vaarallinen yhteenliittymä. Yhteensulauman rakenne saattaa vaarantaa tuon yksityisyyden, mutta silti kansallisilla viranomaisilla ei ole keinoja saada selville, miten tietoja käytetään hyväksi, eivätkä kuluttajat tiedä, minne heidän tietonsa kulkeutuvat tai miten kolmannet osapuolet niitä käyttävät.
Carl Schlyter
(SV) Arvoisa puhemies, kuluttaja on suojaton Internetissä. Yleisiä palveluja käytettäessä ei ole mahdollista valita vaihtoehtoa ”minusta ei saa kerätä tietoja”. Ei ole myöskään mahdollistaa selvittää, mitä tiedoille tapahtuu. Internetin käyttäjät tekevät hakuja ja ostavat asioita. Jos jokin yksittäinen yritys pystyy yhdistämään kaiken tuon tiedon, se voi saavuttaa valtavan markkinaedun ja koota suuren määrän tietoa kaikista Internetin käyttäjistä. Sama pätee kuluttajiin, jotka lataavat laillisesti elokuvia Internetistä. Heidän on käytettävä yhden yksittäisen yhtiön ohjelmistoa, toisin sanoen Windowsia.
Olemme suojattomia näitä suuria yhtiöitä vastaan, jollei meillä ole lainsäätäjiemme tukea. Tietosuojan mahdollinen heikkous tulee selvästi esille, kun kiinnitetään huomiota esimerkiksi kamppailuun tekijänoikeusrikkomuksia vastaan. Tiedostoja jakaneen henkilön tietokone ja kaikki hänen yksityiset tietonsa saatetaan tutkia perinpohjaisesti. Nämä tiedot lähetetään sitten mediayhtiöille, jotta voitaisiin selvittää, mitkä tiedostot olivat tekijänoikeuden suojaamia ja mitkä eivät. Jos mediayhtiöt voivat saada haltuunsa poliisitutkimuksen materiaalia, miten kuluttajaa voidaan suojella? On aika aktiivisille toimille tietosuojan vahvistamiseksi.
Alexander Alvaro
(DE) Arvoisa puhemies, minun täytyy myöntää, että pidän tästä ”catch the eye” -menettelystä, etenkin ennen kuin lähtölaskenta alkaa.
On ilmeistä, että tietosuojakysymyksessä riittää keskusteltavaa. Jotkut vihreiden ryhmän jäsenet toivat esille kysymyksen yksityisyrityksiä ja yksittäisiä henkilöitä koskevista tiedoista. Googlen ja DoubleClickin kaltaiset yhteensulaumat todella herättävät kysymyksiä. Siitä huolimatta on tärkeää, ettei yhtä asiaa sekoiteta toiseen. Vaikka kuinka monta sammakkoa olisi äänessä, tuloksena on aina vain kurnutusta. Haluan siis sanoa, että meidän ei pitäisi unohtaa, että on tarpeellista ymmärtää myös taustalla vaikuttavia teknisiä prosesseja.
Me - eikä poliittinen ryhmäni todellakaan ole poikkeus - suhtaudumme usein erityisellä mielenkiinnolla Internetiä ja tietenkin tietojen yksityisyyttä koskeviin kysymyksiin ja reagoimme niihin toistuvasti tunteella. Jotta käsittäisin, miten Internet ja tietojen kerääminen toimivat, minun on kuitenkin ensin ymmärrettävä taustalla olevaa teknologiaa.
Tässä yhteydessä pidän puolustettavana Manfred Weberin lähestymistapaa, jonka mukaan ensin pitäisi vahvistaa, missä mielessä IP-osoitteita voidaan pitää henkilökohtaisena tietona yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla määräävän direktiivin 2002/58 mukaisesti, sillä joissakin tapauksissa voi IP-osoite yhdessä käyttäjän tietojen kanssa todella olla avaintekijä henkilökohtaisten tietojen keräämisessä. Jos kuitenkin otetaan huomioon teknologisen kehityksen tila tänä päivänä, kun esimerkiksi jääkaapit voivat hakea automaattisesti reseptejä Internetistä, voidaan katsoa, että kysymys siitä, pidetäänkö jääkaappini IP-osoitetta todella henkilökohtaisena tietona, on jäänyt ajastaan jälkeen.
Eva Lichtenberger
(DE) Arvoisa puhemies, kuten edellinen puhuja aivan oikein huomautti, näiden säännösten teknistä taustaa olisi tarkasteltava. Käsillä oleva tapaus on jokseenkin hankala sen vuoksi, ettei se kuulu täysin kilpailulain alaan, mutta siinä ylittyy tietty kriittinen raja, mistä seuraa vakavia ongelmia.
Viime kädessä kansallisilla tietosuojaviranomaisilla ja tietosuojalainsäädännöllä tulee olemaan suuria vaikeuksia käsitellä tästä yhteensulaumasta seuraavia rikkomuksia, koska DoubleClickille luovutettavia tietoja käsitellään edelleen aivan toisenlaisella tavalla. Käsillä olevaan asiaan liittyy tekninen ongelma, joka meidän täytyy ratkaista. Uskoakseni se, että yhden ryhmän käyttöön kertyy näin paljon mahdollisuuksia, on todella vahingollista markkinoille, koska se sulkee pois kilpailijat.
Franco Frattini
komission varapuheenjohtaja. - (IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, uskon, että monien puhujien esiin tuomat huolenaiheet ovat huolenaiheita, joista olemme kaikki samaa mieltä siinä suhteessa, että meillä ei ole vielä tyydyttävää järjestelmää henkilökohtaisten tietojen turvaamiseksi uusien teknologioiden ja Internetin suhteen.
Meidän pitää kiinnittää samassa määrin, tai ehkä jopa enemmän, huomiota henkilökohtaisten tietojen suojeluun terrorismin vastaisten tutkimusten yhteydessä. Sama pätee tilanteisiin, jossa henkilökohtaisia tietoja luovutetaan oikeusistuimen sijaan yksityisen sektorin toimijalle.
Nämä ovat siten vakavia huolenaiheita, ja on selvää, että vaikka Stavros Lambrinidisin esittämä ajatus tietynlaisesta maailmanlaajuisesta tietosuojaa koskevasta kartasta on melko uusi, se on täysin yhdenmukainen Internetin yleismaailmallisen luonteen kanssa.
Kuten tiedätte ja kuten juuri huomautin johdantopuheenvuorossani, olemassa olevia säännöksiä sovelletaan palveluntarjoajan sijaintipaikan mukaan, mutta Internetin suhteen tällainen maantieteellinen rajaus ei ole kaikkein tarkoituksenmukaisinta. Mielestäni meidän pitäisikin siis siirtää työmme painopistettä kyseiseen suuntaan, ja olen myös sitä mieltä, että on tärkeää löytää yhteys kilpailullisten ja kuluttajansuojapolitiikan näkökohtien välillä ja ottaa huomioon myös kysymyksen kuluttajien henkilökohtaisista tiedoista.
Tämä on aihe, jota koskeva keskustelu on vasta aluillaan, ja kuten tiedätte, komissio seuraa kehitystä monilla tietosuojaan liittyvillä aloilla, jotka eivät kuulu eurooppalaisen lainsäädännön alaan. Näitä ovat esimerkiksi Euroopan neuvoston, YK:n ja kansainvälisen tietosuojakonferenssin aloitteet.
On kuitenkin olemassa eräs uhka, joka meidän täytyy pitää mielessä. Haluaisin esittää seuraavan kysymyksen. Eikö maailmanlaajuinen tietosuojaa koskeva kartta mahdollisesti heikentäisi suojaa, sillä senhän täytyisi sisällyttää piiriinsä poikkeuksellisen suuri määrä ihmisiä? Tämä seikka osoittaa ainakin sen, että meidän pitää nähdä eurooppalainen lainsäädäntömme - jos rohkenen sanoa - esimerkkinä, jota voimme tarjota muille, eikä meidän pidä hyväksyä heikompia tietosuojaa koskevia säännöksiä vain sen perusteella, että niitä sovelletaan maantieteellisesti paljon laajemmalla alueella.
Lopuksi voin kertoa teille, että käytännön työn alkuun saattamiseksi niin sanottu ”29 artiklan mukainen työryhmä”, jonka kaikki aiheeseen liittyvään työhön osallistuvat tuntevat ja joka on tietosuojatoimenpiteiden koordinoinnista vastaava työryhmä, valmistelee harkittua kannanottoa hakukoneisiin ja palvelun tarjoajiin liittyvästä tietosuojasta.
Toisin sanoen asian eteen tehdään töitä, ja harkitun kannanoton lähtökohdaksi tarkoitettu kyselykaavake on lähetetty asianosaisille. Kyselykaavakkeen aiheena ovat tietosuojakäytännöt, ja kaavake on lähetetty suurelle joukolle johtavia vaikuttajia, hakukoneita hallinnoivia tahoja ja palveluntarjoajia. Uskon, että kerätyt vastaukset ja kannanotto, joka varmasti julkaistaan mahdollisimman pian, toivottavasti ennen kesälomaa, saattaisivat tarjota ensimmäisen koordinoidun vastauksen asiaan liittyviin ongelmiin ja siihen, miten meidän pitäisi suunnata työtämme.
Puhemies
. - (PL) Keskustelu on päättynyt.
Kirjalliset kannanotot (142 artikla)
Silvia-Adriana Ţicău  
Tänä päivänä yhä useammat Euroopan kansalaiset käyttävät tietoyhteiskunnan palveluja, olivatpa kyseessä sitten taloudelliset palvelut, liikennetelematiikka, teiden käytön verotusjärjestelmät, terveydenhuollon tietojärjestelmät, Internet, valvonta- ja seurantakamerat tai biometristen tietojen käyttö. Tällaisten palvelujen varmuus ja turvallisuus ovat olennaisia käyttäjien luottamuksen kannalta.
Sähköisten verkkojen ja tietojärjestelmien sekä yksityisyydensuojaa parantavien teknologioiden turvallisuus ovat ensisijaisia komission vuonna 2006 hyväksymässä turvallisen tietoyhteiskunnan strategiassa. Toukokuussa 2007 julkaistussa tiedonannossaan komissio toi esille mahdollisia informaatioteknologian käyttöön liittyviä riskejä, kuten esimerkiksi identiteettivarkaudet, urkkiminen tai jopa huijaukset.
Tietoyhteiskunnan turvallisuuden takaamiseksi tuotteisiin ja palveluihin pitäisi sisällyttää tiedon suojaamisen mekanismeja jo suunnitteluvaiheessa. Samoin on tarpeellista, että tietoyhteiskunnan turvaamiseen liittyvät prosessit ja periaatteet olisivat saatavilla kaikille niille tahoille, jotka suunnittelevat, ottavat käyttöön ja käyttävät tietojärjestelmiä. Näiden tahojen olisi myös osallistuttava tietojärjestelmien luomiseen. Pyydän komissiota selvittämään, tarvitsemmeko yksityiskohtaisempia yhteisön asetuksia sähköisen viestinnän palvelujen ja tietojärjestelmien turvallisuudesta.
Kaikkien tietoyhteiskunnan palvelujen tarjoajien täytyy noudattaa tietosuojaa koskevaa kansallista ja kansainvälistä lainsäädäntöä.
