Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Edellisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Kerr
Arvoisa puhemies, pyydän anteeksi eilistä poissaoloani. Se johtui siitä, että Air France ilmoitti matkatoimistolleni, että lentoni Lontoosta oli peruutettu. Lento kuitenkin järjestettiin, mutta siinä vaiheessa olin matkalla Baseliin ja pääsin tänne lopulta klo 19.30 klo 17.00: n sijasta, jolloin istunto avattiin. Voisivatko yksikkönne lähettää Air Francelle huomautuksen, jotta vastaavanlainen tilanne ei pääsisi toistumaan.
Voin kuitenkin sanoa, että pääsin tänne sen verran ajoissa, että pystyin seuraamaan Don Giovannin esitystä Strasbourgin oopperassa. Kiitän Strasbourgin kaupunkia upean esityksen tarjoamisesta minulle ja monille muille jäsenille.

Guinebertière
Arvoisa puhemies, nimeni ei ole pöytäkirjassa. Toivoisin, että se lisätään siihen, koska olin todellakin eilen paikalla.

Herman
Haluan huomauttaa aivan samasta asiasta, arvoisa puhemies. En näe nimeäni pöytäkirjassa, mutta vierustoverini voivat todistaa, että olin kuitenkin fyysisesti läsnä.

Poisson
Arvoisa puhemies, minunkaan nimeni ei ole pöytäkirjassa, vaikka minäkin olin läsnä eilen. Kiitän nimeni lisäämisestä pöytäkirjaan.

Puhemies
Asia tarkistetaan.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Puhemiehen tiedonanto
Puhemies
Olen ottanut vastaan pyynnön, jonka viisi puolueryhmää, tarkemmin sanottuna Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä, Euroopan demokraattisten ja uudistusmielisten liberaalien puolueryhmä, Euroopan parlamentin vihreä ryhmä, Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä - Pohjoismaiden vihreä vasemmisto ja Riippumattomat kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmä, ovat esittäneet. He ovat esittäneet pyynnön, että järjestettäisiin keskustelu tärkeistä, ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista 47 artiklan mukaisesti kenraali Pinochetin pidättämisestä Isossa-Britanniassa, tarkemmin sanottuna torstaina klo 15.0-16.00.
Haluaisin nyt ensiksikin kertoa teille asiayhteyksistä, sillä mehän teimme päätöksen esityslistasta jo eilen. Nyt on siis kysymys esityslistan muuttamisesta. Jos tämä puolueryhmien ehdotus hyväksytään, täytyy soveltaa koko 47 artiklan menettelyä. Se tarkoittaa sitä, että puhemieskonferenssi täytyy kutsua koolle tänään aamupäivällä. Tämän kokouksen tulos täytyy ilmoittaa parlamentille tänään iltapäivällä pidettävän istunnon alussa. Tänään klo 20.00 asti on mahdollisuus esittää vastalauseita ja huomenaamulla niistä mahdollisesti äänestetään. Määräajat olisivat siten seuraavat: päätöslauselmaesitykset täytyisi antaa tänään iltapäivällä klo 16.00 mennessä, yhteiset päätöslauselmaesitykset ja tarkistusehdotukset keskiviikkona klo 16.00 mennessä.

Green
Arvoisa puhemies, tästä keskusteltiin alustavasti eilen. Ryhmien puheenjohtajien eilisiltaisen kokouksen jälkeen hyvin monet ryhmät olivat yhtä mieltä siitä, että meidän olisi tällä viikolla käytettävä tilaisuutta hyväksemme ja käytävä välittömästi poliittinen keskustelu parlamentissamme. Aihe sopisi varmasti parhaiten kiireellisistä aiheista käytävään keskusteluun, koska sitä varten emme tarvitse neuvoston tai komission julkilausumaa. Olimme kaikki sitä mieltä, että tätä aihetta olisi käsiteltävä parlamentissa. Minusta on valitettavaa, että se edellyttää juuri teidän kertomaanne byrokraattista menettelyä. Jos työjärjestyksemme ei muuta salli, niin olkoon sitten niin. Ryhmäni kannattaa ehdotusta.

Galeote Quecedo
Arvoisa puhemies, haluan käyttää puheenvuoron vastustaakseni pyyntöä, kunhan olen ensin antanut seuraavan selityksen kollegoilleni parlamentissa. Haluaisin sanoa heille, että viime tuntien kuluessa maassani on tehty oikeudellisesta näkökulmasta tähän keskusteluun vaikuttavia päätöksiä.
Tutkintatuomari on yhtäältä muuttanut pidätysmääräystä. Toisaalta yleisen syyttäjän toimisto on vedonnut kyseiseen määräykseen sillä perusteella, että tuomarilla ei sen mielestä ole valtuuksia. Viime kädessä tuomari on päättänyt määräajasta, johon mennessä asianosaiset osapuolet - syytetyt ja yleinen syyttäjä - ilmaisevat kantansa mahdollisesta turvapaikkaoikeutta koskevasta pyynnöstä. Näin ollen meidän on mielestäni annettava oikeuden hoitaa työnsä ja vasta sitten, kun oikeus on ilmaissut kantansa, tehtävä omat poliittiset tulkintamme.
Näin ollen minusta on sopimatonta puuttua toistaiseksi oikeuden työskentelyyn, ja pyydänkin parlamentin kollegoilta sitä, että osaisimme sovittaa yhteen vaatimukset oikeudenkäyttövallan riippumattomuudesta ja sellaiset poliittiset aloitteet, jotka sopimattomana ajankohtana aiheuttavat ainoastaan paineita oikeudenkäyttövallan riippumattomuudelle.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, tämä parlamentti on jo kauan aikaa vaatinut kenraali Pinochetin saattamista oikeuden eteen. Sen olisi normaalisti pitänyt tapahtua hänen omassa maassaan, Chilessä, mutta ilmeisesti diktatuurien saaman tuen takia se ei ole ollut Chilessä mahdollista. Yhteisön perustamissopimuksissa on nyt määrätty Euroopan oikeudellisesta alueesta, ja kyse onkin näin ollen Euroopan oikeudellisen alueen soveltamisesta ja täytäntöönpanosta. Parlamentti ei tule puuttumaan oikeusprosesseihin, mutta sen on käytettävä hyväksi tätä tilaisuutta ja korostettava kaikkien kansojemme ja kaikkien hallitustemme yhteistä taistelua tuota kansainvälisen terrorismin muotoa vastaan, jota edustavat diktatuurit, kansanmurha ja se julmuus, jota kenraali Pinochet on osoittanut omaa kansaansa ja Euroopan kansalaisia vastaan - tuoreiden arvioiden mukaan kenraali Pinochetin hallitus tappoi lähes 100 Euroopan kansalaista. Näin ollen tämän parlamentin on välittömästi ilmaistava kantansa tästä asiasta.

Puhemies
Nyt kun olemme kuulleet asiasta yhtä puhujaa, joka on puolesta, ja yhtä, joka on vastaan, esityksestä voidaan äänestää.
(Parlamentti hyväksyi esityksen.)

Kiireellistä käsittelyä koskevat pyynnöt
Puhemies
Seuraavana äänestys kiireellistä käsittelyä koskevasta pyynnöstä, joka koskee ehdotusta neuvoston direktiiviksi 14. päivänä helmikuuta 1994 annetun direktiivin 94/4/EY muuttamisesta ja Saksaan ja Itävaltaan sovellettavan väliaikaisen poikkeustoimenpiteen voimassaolon jatkamisesta sekä ehdotusta neuvoston asetukseksi 14. päivänä helmikuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N: o 355/94 muuttamisesta ja Saksaan ja Itävaltaan sovellettavan väliaikaisen poikkeustoimenpiteen voimassaolon jatkamisesta.

Von Wogau
Arvoisa puhemies, käsiteltävänämme on direktiiviehdotus Itävallan ja Saksan verovapaata myyntiä koskevan määräyksen poikkeuksesta. Tältä osin vuodesta 1997 lähtien laissa on ollut aukko, sillä määräys oli voimassa joulukuuhun 1997 saakka. Siksi olemme jonkin verran yllättyneitä siitä, että tämä ehdotus esitettiin meille vasta syyskuussa. Meillä ei käytännöllisesti katsoen ollut aikaa keskustella siitä, mutta olemme kuitenkin sitä mieltä, että kysymys on tärkeästä asiasta. Siksi ehdotan, että hylkäämme pyynnön käsitellä asiaa kiireellisenä. Yritämme laatia asiasta mietinnön marraskuun, viimeistään kuitenkin joulukuun istuntoon mennessä.
(Parlamentti hylkäsi pyynnön käsitellä asia kiireellisenä.)

Talousarvio 1999 - EHTY: n perustamissopimuksen voimassaolon päättyminen -EHTY: n toimintatalousarvio 1999
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Dührkop Dührkopin laatima budjettivaliokunnan mietintö A4-0360/98 esityksestä Euroopan unionin yleiseksi talousarvioksi varainhoitovuodeksi 1999, -Violan laatima budjettivaliokunnan mietintö (A4-0361/98) esityksestä Euroopan yhteisöjen yleiseksi talousarvioksi varainhoitovuodeksi 1999 (C4-0300/98), -Giansilyn laatima budjettivaliokunnan mietintö (A4-0330/98) komission tiedonannosta neuvostolle: EHTY: n perustamissopimuksen voimassaolon päättyminen - Rahoitustoiminta (KOM(97)0506 - C4-0573/97), -Giansilyn laatima budjettivaliokunnan mietintö (A4-0363/98) esityksestä EHTY: n toimintatalousarvioksi vuodeksi 1999 (SEC(98)0966 - C4-0394/98).
Lulling
Arvoisa puhemies, pyysin eilen oikaisua, koska talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta antamaani lausuntoa ei ollut sisällytetty kokonaisuudessaan herra Giansilyn mietintöön. Puhemies lupasi, että siitä julkaistaan oikaisu. Nyt kun kävin jakelussa, siellä oli herra Giansilyn mietintö mutta ei mitään lausuntoa minkään valiokunnan taholta. Tämä ei ole mitenkään mahdollista, arvoisa puhemies; pyydän teitä painattamaan oikein tämän asiakirjan!

Puhemies
Rouva Lulling, esittämänne asia tutkitaan.

Dührkop Dührkop
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, ennen tämän talousarviokeskustelun aloittamista haluaisin kiittää kaikkia budjettivaliokunnan sihteeristön virkamiehiä. Ei ainoastaan heidän huikeasta ammattitaidostaan tätä talousarviota laadittaessa, vaan myös heidän inhimillisistä kyvyistään, joista on ollut minulle koko ajan suuresti apua. Haluaisin myös kiittää toimivaltaisten valiokuntien lausuntojen valmistelijoina toimineita kollegoitani heidän tiiviistä yhteistyöstään.
Euroopan unionin talousarvio vuodeksi 1999, josta keskustelemme tänään ja joka on ensimmäinen euroissa laadittu talousarvio, sijoittuu aiempiin varainhoitovuosiin verrattuna erilaiseen yhteyteen. Vuoden 1999 talousarvio on nykyisten rahoitusnäkymien viimeinen ja se on näin ollen erään aikakauden päätös. Sen olisi kuitenkin samanaikaisesti oltava lähtökohtana uudelle toimielinten väliselle sopimukselle, sellaisille uusille rahoitusnäkymille, joiden on noudatettava unionista tehdyn sopimuksen F artiklan 3 kohdan määräyksiä käytettävissä olevien keinojen osalta, ja sen on myös - mihin me kaikki olemme sitoutuneet - rahoitettava jäsenyyttä edeltävät valmistelut unionin tulevaa itälaajentumista varten sekä vastattava lisäksi rahaliiton asettamiin haasteisiin.
Sen vuoksi parlamentti puolsi talousarviomenettelyn suuntaviivoissa, joista äänestettiin huhtikuun alussa, sitä, että vuoden 1999 talousarvio olisi siirtymäajan talousarvio, joka muodostaisi sillan eikä lähtisi aivan alusta. Parlamentti halusi jo tuolloin antaa neuvostolle selvän merkin, jonka mukaan uusista rahoitusnäkymistä käytävät neuvottelut ja vuoden 1999 talousarvio eivät ole kaksi erillistä asiaa, vaan ne ovat suoraan yhteydessä toisiinsa sekä ajallisesti että sisällön osalta, ja mikäli toimielinten välistä sopimusta ei saada aikaan, vuoden 1999 talousarvio muodostaa perustan vuoden 2000 alustavalle talousarvioesitykselle 203 artiklaa soveltaen.
Hyväksytyt suuntaviivat sisältävät talousarvion osalta myös ne ehdot, joita parlamentti pitää välttämättöminä, sine qua non , jotta saataisiin aikaan sopimus ja täytettäisiin lupaus sellaisesta talousarviosta, joka mukautettaisiin enemmän tai vähemmän jäsenvaltioiden maksujen keskimääräiseen kasvuun.
Komissio esittää alustavassa talousarvioesityksessään 6, 4 %: n kasvua vuoteen 1998 nähden sitoumusten osalta. Kyse on siis sellaisesta alustavasta talousarvioesityksestä, jossa enemmän tai vähemmän tasapainotetaan parlamentin painopistealueita, jäsenvaltioiden vaatimuksia ja sen omia tarpeita ja jonka rahoitus edellyttää 1, 11 % jäsenvaltioiden BKTL: stä.
Neuvoston alustavan talousarvioesityksen rahoittaminen edellyttää kuitenkin 1, 09 % BKTL: stä - 0, 18 % vähemmän kuin 1, 27 %: n enimmäisraja - mutta on otettava huomioon se, että pakolliset menot kasvavat neuvoston ennusteiden mukaan yli 11, 5 % maksusitoumusmäärärahojen osalta. Neuvoston ilmeinen kuri kokonaissumman osalta riippuu kuitenkin siitä, noudatetaanko Edinburghin ja Cannesin neuvostojen yksipuolisia päätöksiä, joiden rahoituksen neuvosto toteuttaa pilkulleen miettimättä juuri menojen tehokkuutta, kun taas muita politiikkoja leikataan tuntuvasti ja ilmeisen mielivaltaisesti.
Kerron erään hyvin kuvaavan esimerkin: talousarvion ensimmäisen käsittelyn perusteluissa neuvosto tunnustaa Leonardo-ohjelman kiistattoman menestyksen, mutta sen jälkeen se leikkaa ohjelmasta tuntuvat 100 miljoonaa euroa. Neuvoston rajaton johdonmukaisuus käy yhä ilmeisemmäksi, jos viitsii lukea 16. kesäkuuta pidetyn Cardiffin neuvoston johtopäätökset ja verrata niitä neuvoston ensimmäisen käsittelyn johtopäätöksiin. On ilmiselvää, että neuvosto harrastaa silkkaa kirjanpitoa: tärkeää on se, mikä jää loppuviivan alapuolelle, poliittisista näkemyksistä riippumatta. Tässä tilanteessa, joka ei pohjimmiltaan poikkea aiemmista varainhoitovuosista, parlamentin tehtävänä on laatia sellainen poliittinen talousarvio, joka on yhdenmukainen niin ikään suuntaviivoissa ilmaistujen parlamentin painopistealueiden kanssa.
Tämän myötä siirryn nyt otsakkeeseen 1 - maatalouden talousarvioon - ja totean, että nyt on ensimmäinen varainhoitovuosi, jolloin otsakkeen 1 ja otsakkeen 2 menot ovat lähes tasapainossa. Tämä johtuu yhtäältä rahoitusnäkymien viimeisen vuoden päättymisestä, mutta toisaalta pohjimmiltaan tilapäisen menettelyn edistymisestä, jonka ansiosta maatalousmenoja on viime varainhoitovuosina voitu alentaa, mikä osoittaa selvästi sen, että komissio on aiemmin yliarvioinut talousarviotarpeet. Tämän vuoksi on todettava, että maatalouden talousarvio on nykyisin alempi kuin se suuntaviiva, josta on tullut paljon todellisia tarpeita suurempi enimmäisraja eikä yksi keino rajoittaa maatalousmenojen kasvua.
Toimielinten välisissä sopimuksissa määrätyistä tilapäisistä menettelyistä 29. lokakuuta 1993 antamassaan päätöslauselmassa Euroopan parlamentti painottaa joitakin vanhoja kysymyksiä, jotka olisi sen mielestä sisällytettävä menettelyyn. Esittelijänä todellakin ilmaisen silti pettymykseni vuoden 1999 talousarvion tilapäisen menettelyn edistymisen suhteen. Olen sitä mieltä, että edistymisen sijasta olemme ottaneet askeleen taaksepäin, koska neuvosto on ollut haluton tutkimaan parlamentin ehdottamia keskeisiä tekijöitä - toisin sanoen menojen luokittelua, varauksen käyttöönottoa ja kyseisen prosessin oikeusperustaa - ja käymään vakavaa keskustelua ennen ensimmäistä käsittelyä. Näin neuvosto lykkää keskustelun ratkaisevat osat ajankohtaan, jolloin komissio esittää oikaisukirjelmänsä parlamentin ensimmäisen käsittelyn jälkeen. Neuvoston asenne ei helpottane ennen toista käsittelyä käytäviä neuvotteluja, joissa on jo laaja esityslista. On kuitenkin tehtävä selväksi se, että parlamentti vahvistaa sitoutumisensa tilapäiseen menettelyyn - varainhoitoasetuksen 14 artiklaan tehdyn poikkeuksen kautta - jossa olisi otettava huomioon parlamentin pyynnöt menojen luokittelusta riippumatta. Parlamentti joutuu näin ollen toistamaan ensimmäisessä käsittelyssä ne pyynnöt, jotka se esitti neuvoston ensimmäisen käsittelyn sovittelussa.
Mitä tulee otsakkeeseen 2 - rakennerahastot - haluaisin niin ikään viitata ensiksi parlamentin suuntaviivoihin, joissa kunnioitetaan täysin rahoitusnäkymiä ja toimielinten välistä sopimusta, mutta kehotetaan harkitsemaan mahdollisuutta pidentää ohjelmointikautta yhteisrahoituksen helpottamiseksi. Sen vuoksi se esittää ensimmäisessä käsittelyssä tarkistusta, jossa 1 500 miljoonan euron verran maksusitoumusmäärärahoja ja 250 miljoonan euron verran maksumäärärahoja otetaan erityisvaraukseen, joka koskee yksinomaan niitä jäsenvaltioita, joiden toteutusaste on keskimääräistä alhaisempi, ja sillä ehdolla, että nämä määrärahat voidaan siirtää samoille edunsaajille, jos ne jäävät käyttämättä. Samassa tarkistuksessa rahastojen maksumäärärahoja vähennetään 500 miljoonalla, koska tämä päätös on yhdenmukainen tarpeita koskevien ennusteiden kanssa sekä ennen kaikkea korjaavaan ja täydentävään talousarvioon tehdyn oikaisukirjelmän nro 2/98 ja Notenboom-menettelyn kanssa, jossa maksumäärärahoja kasvatetaan 871 miljoonalla eurolla. Ennen kuin mikään jäsenvaltio hieroo käsiään, on kuitenkin tehtävä hyvin selväksi se, että tarkistuksessa todetaan tarkat ehdot; ja asian selventämiseksi edelleen olisi ehkä syytä muistuttaa, että otsake 2 kuuluu ei -pakollisiin menoihin.
Parlamentti sitoutuu tämän otsakkeen puitteissa rahoittamaan Irlannin PEACE-ohjelmaa tietoisena siitä, että Stormontin sopimus on merkittävä historiallinen askel. Se hyväksyy tässä mielessä komission ehdotuksen tarkistaen sitä kuitenkin parlamentin RECHAR-, REGIS- ja RESIDER-aloitteista tekemän päätöksen mukaisesti.
Parlamentti toteaa suuntaviivoissaan, että se haluaa hyväksyä sellaisen talousarvion, jossa otettaisiin huomioon sen prioriteetit ja että sen on oltava kansalaisten talousarvio. Talousarvion inhimilliset piirteet käyvät kaikkein parhaiten ilmi unionin sisäisiä politiikkoja koskevasta otsakkeesta 3. Neuvosto kohtelee silti tätä otsaketta ensimmäisessä käsittelyssä todella kaltoin leikkaamalla sitä vuoden 1998 talousarvion tason alle. Budjettivaliokunta kuitenkin katsoo, että tiukasta budjettikurista huolimatta rahoitettavilla toimilla olisi osoitettava kansalaisille, että parlamentti pitää tärkeinä heidän prioriteettejaan: työllisyyttä ja muita sosiaalisia toimia, opetusta ja koulutusta, ympäristönsuojelua Kioton sitoumusten mukaisesti, kuluttajille annettavia tietoja ja lopuksi kuljetusturvallisuutta. Sen vuoksi se päättää lisätä rahoitusta toimille, joissa eurooppalainen ulottuvuus on selkeä, kuten käynnistettäville kokeiluhankkeille ja valmisteleville toimille opetuksen, innovaation ja koulutuksen alalla tiedon Eurooppaa varten, toimille monikulttuurisen yhdentymisen tehostamiseksi sekä toimille naisiin kohdistuvan väkivallan torjumiseksi.
En haluaisi tehdä otsaketta 3 koskevasta puheenvuorostani pitkää luetteloa vaan korostaa ainoastaan kahta seikkaa. Ensiksi: vetoan neuvostoon, jotta se pääsisi parlamentin kanssa pikaisesti sopimukseen tutkimuksen viidennen puiteohjelman rahoituksesta ja jotta ohjelman määrärahat voitaisiin osoittaa tarkasti vuoden 1999 talousarviomenettelyn aikana. Parlamentti päättää ensimmäistä käsittelyä varten osoittaa siihen komission alustavassa talousarvioesityksessään ehdottamat määrärahat. Toiseksi: parlamentti luo otsakkeessa 3 lähestyvää Amsterdamin sopimuksen ja erityisesti sen 73 k artiklan voimaantuloa silmällä pitäen Euroopan pakolaisrahaston ottaen huomioon Euroopan unionin turvapaikkapolitiikan jäsenvaltioille synnyttämän yhteisen edun.
Jos parlamentti haluaa valvoa unionin sisäisiä politiikkoja, se on myös kiinnostunut unionin ulkoisista politiikoista. Parlamentti sitoutuu Cannesin sopimukseen - vaikka se ei koskaan hyväksynytkään sitä - kunhan Cannesin sopimusta ei noudateta unionin muiden ulkoisten velvoitteiden kustannuksella. Neuvosto tekee esityksessään tuntuvia leikkauksia otsakkeeseen 4 ilman mitään uskottavaa tai todennäköistä selitystä. Jos olisin esittelijänä pahansuopa, sanoisin, että leikkaus johtuu ainoastaan tarpeesta tasoittaa tilejä, kun Phare-ohjelman rahoitusta on lisätty 150 miljoonalla.
On todella hämmästyttävää, että neuvosto unohtaa budjettikurin lisätessään sellaisen ohjelman rahoitusta, jonka toteuttamisessa on huomattavia vaikeuksia ja jonka toteutumistaso on paljon sille osoitettuja määrärahoja pienempi. Parlamentti ehdottaa täysin vuoden 1999 talousarviota koskevien suuntaviivojensa mukaisesti, että 200 miljoonan euron rahoitus Phare-ohjelmalle jaettaisiin kaikkien ulkoisten toimien lukujen kesken.
Aiempien varainhoitovuosien mukaisesti ja ulkoisten ohjelmien asianmukaisen täytäntöönpanon vaikeudet huomioon ottaen parlamentti ottaa 30 miljoonaa euroa varaukseen momentille B7-541 - entisen Jugoslavian jälleenrakennus - kunnes komissio esittää uuden asetusluonnoksen tätä toimintaa varten, ja se ehdottaa myös, että huomattava osa Tacis-ohjelman rahoituksesta otettaisiin varaukseen, jotta komissio esittäisi parlamentille kokonaisstrategian Venäjän akuutin talouskriisin käsittelemiseksi.
Ja loppua lähestyessäni haluan keskittyä otsakkeen 5 kahteen keskeiseen kohtaan.
Ensimmäisestä kohdasta voitaisiin käyttää nimitystä " the BAT-story" - joka ei liity Batmaniin - koska kyseisestä asiasta on jo kirjoitettu monta lukua, koska se sai alkunsa silloin, kun niin sanottujen minitalousarvioiden jatkuvasti kasvaessa päätettiin muuntaa nämä määrärahat toimiksi - noin 2 000 - siirtämällä osan B menot talousarvion osaan A vuoteen 1998 mennessä. On kuitenkin todettava, että komissio on edelleen käyttänyt ulkoista henkilöstöä osasta B, toisin sanoen toimintamenoilla, rahoitettavissa teknisen avun toimistoissa. Tämä puolestaan on merkinnyt sitä, että ohjelmien toimintaan osoitettu kokonaismäärä on supistunut huomattavasti. Esimerkiksi Sokrates-ohjelman osalta 14 miljoonan verran toimintamenoja on mennyt hallintomenoihin. Parlamentti toistaa sitoutumisensa varainhoitoasetukseen, jossa erotetaan osan B ja osan A menot, ja esittää sitä varten tarkistuksia, mutta se sitoutuu samanaikaisesti talousarvion rakenteen radikaaliin uudistamiseen siten, että keskityttäisiin tavoitepohjaiseen talousarvioon. Tästä syystä se kehottaa komissiota tarjoamaan tiedot lukuihin 11 ja 70 liitettyjen taulukoiden uudesta esitystavasta.
Esittelijä katsoo, että otsakkeen 5 toinen kohta on häpeäksi jäsenvaltioille, koska siinä on kyse virkamiesten eläkkeiden rahoituksesta. Asia on niin, että vuoteen 1997 asti jäsenvaltiot maksoivat ainoastaan osan, ja vuoteen 1982 asti ne eivät maksaneet ollenkaan työnantajan osuutta henkilöstön eläkejärjestelmän maksuosuuksista, jolloin eläkkeille varatussa talousarviossa on vaje jo vuonna 1998. Mieleeni juolahti kysymys: mitä tapahtuisi sellaiselle yrittäjälle, joka ei täyttäisi sosiaaliturvan mukaisia velvoitteitaan jossakin jäsenvaltiossa?
Näin ollen parlamentti ehdottaa talousarviorakennetta, joka sisältää valmiin eläkerahaston unionin toimielinten ja elinten henkilöstöä varten, ja se pyytää komissiota esittämään 31. maaliskuuta 1999 mennessä ehdotuksen eläkerahastoksi. Komission on mahdollisimman pian esitettävä ehdotus Euroopan yhteisöjen virkamiehiin ja muuhun henkilöstöön sovellettaviin asetuksiin tehtävistä tarkistuksista, sellaiset " henkilöstösäännöt" , jotka saattavat olla välttämättömiä tällaisen rahaston luomiseksi. Ei ole liikaa muistuttaa, että jo puheenjohtajamaa Iso-Britannia tunnusti ensimmäisessä parlamentin kanssa käymässään kolmikantavuoropuhelussa tarpeen päästä asiassa mitä pikimmin ratkaisuun. Sen vuoksi parlamentti pyytää, että tämä asia sisällytettäisiin uudesta toimielinten välisestä sopimuksesta käytäviin neuvotteluihin.
Kaiken tämän myötä haluaisin todeta, että parlamentti hyväksyy tasapainotetun talousarvion ja vastaa näin velvoitteisiinsa Euroopan kansalaisia kohtaan.
Lopuksi ja erityisesti neuvostoa varten, joka on kärsivällisesti kuunnellut kaikkea sitä, minkä se jo tietää, tässä on " loppuilotulitus" , jossa palataan puheenvuoroni alkuun ja muistutetaan " sillan" muodostavan vuoden 1999 talousarvion sekä uusista rahoitusnäkymistä ja toimielinten välisestä sopimuksesta käytävien neuvottelujen välisestä yhteydestä. Parlamentin mielestä neuvosto on saatava ymmärtämään se, että aikaa on vähän ja että sopimukseen olisi päästävä ennen kesäkuussa 1999 pidettäviä Euroopan parlamentin vaaleja. Samalla se toteaa, ettei neuvosto ole juuri osoittanut olevansa vakavasti kiinnostunut käynnistämään vuoropuhelua.
Sen vuoksi parlamentti esittää joitakin tarkistuksia vuoden 1999 talousarvion nostamiseksi noin 1, 17 %: iin BKTL: stä. Sen vuoksi on ymmärrettävä, että näiden varauksia koskevien tarkistusten päämääränä on yksinkertaisesti turvata parlamentin edut, mikäli rahoitusnäkymistä ei päästäisi sopimukseen. Koska käytin aiemmin pyroteknisiä termejä, minun on tehtävä hyvin selväksi se, etteivät nämä tarkistukset ole kuitenkaan parlamentin taholta mitään ilotulitusta. Ne oikeudet, jotka parlamentti haluaa turvata ennen Amsterdamin sopimuksen voimaantuloa toimielinten välisessä sopimuksessa, sisältyvät niihin valtuuksiin, jotka parlamentti on myöntänyt Joan Colomille, joka allekirjoittaa esittelijän kanssa varauksia koskevat tarkistukset. Hän tulee rahoitusnäkymien esittelijänä käyttämään puheenvuoron tässä keskustelussa.
Lopetan juuri, arvoisa puhemies, ja pyydän paria lisäsekuntia: haluaisin vedota neuvostoon, jotta se yhtyisi parlamentin kantaan. Haluaisin pohtia lyhyesti yhteistä kirjanpitoa neuvoston kanssa. Se pikkusäästö, jonka neuvosto saa ensimmäisessä käsittelyssä kirjanpidossaan aikaan, vastaa suurin piirtein Espanjan kansalaisen 40 000 pesetaa vuodessa. 40 000 pesetaa merkitsisi sitä, että neuvosto ja esittelijä voisivat juoda noin 200 olutta, jos jokainen olut maksaa 200 pesetaa, tänä tulevana vuonna. Olen todellakin sitä mieltä, ettei tämä ole oikea tapa vastata unionin haasteisiin.

Viola
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, otsakkeen 5, " hallintokulujen" kokonaismääräksi on asetettu 4, 7 miljardia euroa, joka on 4 % eli 182 miljoonaa euroa enemmän vuoteen 1998 verrattuna. Tästä summasta kaikkien " muiden toimielinten" talousarvion osuus on miljardi viisisataaseitsemänkymmentäyhdeksän miljoonaa viisisataa tuhatta euroa, joka merkitsee lähes 1, 55 %: n kasvua vuoteen 1998 verrattuna. Tämä on varmasti kohtuullinen lisäys, joka osoittaa, että kaikki " muut toimielimet" , ennen kaikkea noin kolme neljäsosaa tästä summasta käyttävä parlamentti, ovat talousarviota laatiessaan noudattaneet kurinalaisuutta. Strasbourgissa sijaitsevan IPE IV -rakennuksen osto-optiosta huolimatta parlamentti on hillinnyt omia menojaan, ja menojen lisäys on vain 1, 70 %. Tämä on mielestäni huomionarvoinen seikka, sillä se on merkki parlamentin hallintoelinten ja budjettivaliokunnan osoittamasta äärimmäisestä tasapainoisuudesta ja osoittaa, että instituutio on ymmärtänyt vakavuuden, kurinalaisuuden ja niukkuuden vaatimukset.
Tämä talousarvio on sekä parlamentille että kaikille " muillekin toimielimille" varsin erityinen: tämä on ensimmäinen euroissa laadittu talousarvio, tämän talousarvion myötä siirrymme 2000-luvulle, ja meidän on ratkaistava tästä johtuvat tietotekniset kysymykset, tämä talousarvio on voimassa Amsterdamin sopimuksen tullessa voimaan, ja myös Euroopan parlamentin vaalit pidetään tällä kaudella, ja myös menot jäsenten ja tiedotustoiminnan osalta kuuluvat tähän talousarvioon.
Seuraavaksi käsittelen yksittäisiä talousarvioita, ensiksi omaamme. Parlamentin talousarvio on 923 779 000 euroa, ja sen käyttämätön marginaali on lähes 21 miljoonaa, mikä osoittaa, ettemme ole koskaan pitäneet tätä marginaalia tavoitteena, vaan kattona menoille. Merkittävimpiä päätöksiä ovat olleet asianmukaisen nimikkeistön luominen eli uuden luvun ja uuden momentin, momentin 390, johon perustuu parlamentin jäsenten avustajien palvelussuhteen ehtojen yleistä kehystä koskeva asetus, jota toimivaltainen valiokunta ja neuvosto parhaillaan käsittelevät. Eilen illalla parlamentin puhemiehistön kokouksen jälkeen, ja saatuaan tietää puhemieskonferenssin päätöksestä, budjettivaliokunta päätti oman toimivaltansa nojalla hyväksyä tarkistuksen...

Puhemies
Suokaa anteeksi, herra esittelijä, haluaisin mielelläni tehdä korjauksen. Kysymys ei ollut puhemieskonferenssista, vaan parlamentin puhemiehistöstä. Pelkään pahoin, että tältä osin parlamentissa on yhä edelleen muutamia epäselvyyksiä.

Viola
Olette aivan oikeassa, se oli lipsahdus: tarkoitin Euroopan parlamentin puhemiehistöä. Saatuaan tietää puhemiehistön päätöksestä valiokunta hyväksyi oman toimivaltansa nojalla enemmistön äänin tarkistuksen, jossa se toisaalta toteaa, että parlamentin jäsenten matkakulukorvaukset on maksettava todellisten, yksityiskohtaisesti ilmoitettujen kustannusten perusteella, ja toisaalta sitoo tämän päätöksen toimeenpanon jäseniä koskevaan asetukseen, joka on esitettävä parlamentille 15. joulukuuta mennessä.
Uskon, että valiokunnan hyväksymä ratkaisu on kaiken kaikkiaan tasapainoinen, sillä siinä puututaan kysymyksen todelliseen ytimeen: edustajia koskevaan asetukseen, jonka puuttuminen aiheuttaa epäsuhtaista kohtelua, epätasa-arvoisuutta ja epäoikeudenmukaisuutta. Tämä on ongelman todellinen ydin, ja matkakuluihin keskittyminen on pelkkää kansankiihotusta! Hyväksymällä tämän tarkistuksen olemme siis pyrkineet ratkaisemaan tämän ongelman ja toivomme, että sen johdosta neuvosto yhdessä parlamentin toimivaltaisen valiokunnan kanssa onnistuu mahdollisimman pian pääsemään sellaiseen tulokseen, jota parlamentti on toivonut jo kauan, ja joka on vahvistettu viimeisimmässä huippukokouksessa.
Kustannukset uusien vaalien osalta ovat talousarviossa noin 17 miljoonaa euroa, mikä on täysin edellisten vuosien tasoa vastaava summa. Myös henkilöstömenojen osalta olemme osoittaneet tasapainoisuutta, ja olemme perustaneet ainoastaan kymmenen uutta väliaikaista tointa, joista vain viisi palkkaluokassa A, laajentumiskehitystä käsittelevien parlamentin elinten toiminnan tukemiseksi.
Tietojenkäsittelyssä on saavutettu merkittävää kehitystä, vaikka eräät asiat vaativatkin vielä toimia - ennen kaikkea sähköpostin sovellutukset toimielinten sisällä ja niiden välillä sekä vuosituhannen vaihtumisen vaikutukset on selvitettävä täsmällisemmin. Tästä syystä on päätetty vapauttaa 5 miljoonaa euroa varaukseen otetuista määrärahoista tarkistuksella, jonka ovat allekirjoittaneet kahden suurimman ryhmän puheenjohtajat ja minä itse, ja josta keskustellaan huomenna.
Mitä kiinteistöpolitiikkaan tulee, IPE IV -rakennuksen osto-optio on päätetty käyttää kymmenen vuoden rahoituksella. Tämä toteutetaan Brysselin D3-rakennukseen verrattavalla tavalla ja se aiheuttaa tietenkin merkittävän 10, 8 miljoonan euron menoerän talousarvioon. Toisaalta ennakoitua suotuisammat tiedot D3-rakennuksen vuokrasopimuksesta aiheutuvista vuosimaksuista synnyttävät 8, 3 miljoonan euron säästöt. Tämä on osoitus politiikasta, joka johtaa kaiken kaikkiaan merkittävään kiinteistöistä aiheutuvien kustannusten vähenemiseen. Näin on jo tapahtunut vuonna 1999 ja tämä kehitys varmasti jatkuu tulevina vuosina.
Oikeusasiamiehen lisääntynyt työmäärä on otettu huomioon ja kuusi neuvoston hyväksymää uutta tointa on vahvistettu. Näistä toimista kolme on otettu mukaan varaukseen, kunnes oikeusasiamies on esittänyt suunnitelman sihteeristönsä rakenneuudistuksesta, jossa otetaan huomioon myös tarve muuttaa monet väliaikaiset toimet pysyviksi toimiksi. Tästä asiasta tahtoisin vain todeta sen, että tästä lähtien oikeusasiamiehen talousarvio on erotettava omaksi pääluokakseen. Tätä on ehdotettu käsiteltäessä varainhoitoasetuksen muuttamista, josta on keskusteltu budjettivaliokunnassa ja mielestäni se on välttämätöntä.
Tuomioistuin on pyytänyt useiden uusien toimien perustamista käännöspalveluja varten, ja neuvoston hyväksymien toimien mukaisesti olemme myöntäneet tuomioistuimelle 10 uutta lingvisti-kääntäjän LA- tointa ja neljä uutta oikolukijan B5-tointa.
Tilintarkastustuomioistuimen talousarvio on kasvanut 11, 69 %, koska sille on päätetty myöntää lupa kiinteistön laajennushankkeeseen, sillä kiinteistöjen kunto vaati huomattavaa uurastusta, ja tähän tarkoitukseen on sen vuoksi varattu 5-vuotinen kaikkiaan 25 miljoonan euron rahamäärä. Olemme ottaneet ensimmäisen osan, vuodelle 1999 tarkoitetut 5 miljoonaa varaukseen, sillä katsomme, että olisi odotettava toimielinten välisen sopimuksen tekemistä, sillä ainakin komission ehdotuksen mukaan tämä menoerä oli otettu huomioon sen rahoitusnäkymissä, ja olemme odottavalla kannalla myös tuomioistuimen ehdotettua kokoussalia koskevien vaihtoehtoisten ratkaisuehdotusten suhteen, sillä ottaen huomioon Luxemburgissa sijaitsevissa kiinteistöissä olevien kokoussalien runsauden, ehdotus on tuntunut hieman hämmästyttävältä.
Komiteoiden - talous- ja sosiaalikomitea ja alueiden komitea - osalta on korostettava sitä, että Amsterdamin sopimus on huomattavasti lisännyt viimeksi mainitun toimivaltaa ja olemme siksi päättäneet lisätä kokouksiin käytettäviä määrärahoja, kuten toteutettaessa vuoden 1998 talousarviota.
Mitä tulee yhteiseen organisaatiorakenteeseen, tiedämme, että pöytäkirjassa nro 16 on päätetty sen poistamisesta. Pöytäkirja tulee voimaan heti perustamissopimuksen tultua voimaan, ja olemme pyytäneet kumpaakin komiteaa laatimaan tätä koskevan suunnitelman. Toivomme, että näin tehtäessä pidetään mielessä, että on tärkeää välttää päällekkäisiä kustannuksia ja harjoittaa johdonmukaista henkilöstöpolitiikkaa, jolla on suuri merkitys toimielinten välisessä yhteistyössä.
Lopuksi, mitä komiteoiden kiinteistöpolitiikkaan tulee, olemme panneet tyytyväisinä merkille, että komiteat ovat virallisesti sitoutuneet ottamaan parlamentin ehdotuksen mukaisesti käyttöön Belliard I- ja II- rakennukset, jotka vaativat kunnostusta ja muutostöitä. Tähän peruskorjaukseen on varattu rahaa, ja haluamme täsmentää, että komiteoiden on toimittava nopeasti ennen kaikkea näiden kahden rakennuksen käyttöönotossa, ja ainoastaan siinä tapauksessa, että niiden tilat osoittautuvat riittämättömiksi, kuten näyttää, Atrium-rakennuksen käyttöönotossa.
Nämä ovat " muiden toimielinten" talousarvioiden huomionarvoisimpia seikkoja. Mielestäni olemme tehneet kaiken kaikkiaan hyvää työtä ja haluan siksi kiittää kaikkia budjettivaliokunnan jäseniä ja toivon, että parlamentti voi vahvistaa valiokunnan tekemät päätökset.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Viola!
Haluaisin tässä yhteydessä tuoda erityisesti esiin vielä yhden asian: ensimmäistä kertaa talousarviomme laaditaan euroina ja sen myötä ecu poistuu käytöstä oltuaan 20 vuotta käytössä.

Giansily
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, EHTY: n talousarvio, joka on aikaisempien vuosien tapaan aiheena mietinnössä, joka minulla on kunnia esitellä teille, käsitellään tällä kertaa yhdessä toisen mietinnön kanssa, joka koskee komission tiedonantoa neuvostolle EHTY: n perustamissopimuksen voimassaolon päättymisestä. Nämä kaksi mietintöä kuuluvat mielestäni yhteen, koska ne liittyvät moniin tapahtumiin, joita haluan korostaa ja jotka eivät mielestäni edusta yhteisön parasta politiikkaa tai suurempaa yhteisvastuuta Euroopan kansakuntien välillä.
Aluksi on muistettava, että viime vuonna tässä samassa vaiheessa parlamenttimme kannatti muutamaa soraääntä lukuun ottamatta ja esittelijän näkemyksen eli siis oman näkemykseni vastaisesti hiili- ja terästeollisuuden pakollisen liikevaihtoveron poistamista. Sen lisäksi, että asialla oli symbolista merkitystä poistettaessa ainoa varsinaisesti yhteisvastuullinen maksu, joka yhdisti Euroopan hiili- ja terästeollisuutta, tyrehdytettiin lopullisesti hyvin toimiva rahoituslähde, joka muodosti suuren osan EHTY: n talousarvion tuloista, koska näiden teollisuudenalojen rakenneuudistus oli käytännöllisesti katsoen päättynyt ja varauksia oli riittävästi, kun hallintorahasto vapautettaisiin vuonna 2002, varaukset maksusitoumuksia varten vuonna 2007, takuurahasto vuonna 2019, erityisvaraus vuonna 2021 ja entinen eläkerahasto vuonna 2026. EHTY jättää tosiasiassa jälkeensä 1, 2 miljardia euroa, mikä riittää reilusti kattamaan menot vuoteen 2002 mennessä, jolloin sen perustamissopimuksen voimassaolo päättyy, ja eläkkeen viimeisenkin työntekijän osalle vuoteen 2026 asti.
Olisiko nyt ajateltava, että tällä alalla menee nyt lopultakin hyvin? Ensinnäkin on pidettävä mielessä, että alalta häviää jatkuvasti työpaikkoja. Vuosien 1998 ja 1999 välillä alalta on todennäköisesti hävinnyt 11 000 työpaikkaa. Varausten huomattavan määrän vuoksi on ilmeisesti mahdollista ottaa käyttöön lisämäärärahoja ja osoittaa budjettivaliokunnan antaman myönteisen lausunnon mukaisesti 3 miljoonan ecun lisämäärärahat mukautustukiin uuden taloudellisesti terveen toiminnan luomiseksi, joka on omiaan turvaamaan vapautuneen työvoiman uudelleentyöllistämisen tuottavassa työssä, kuten EHTY: n perustamissopimuksen 56 artiklassa säädetään.
Samassa hengessä on mahdollista ja toivottavaa noudattaa 9. kesäkuuta annetussa tiedonannossa olevaa ehdotusta siirtää EHTY: n toimintatalousarviosta 60 miljoonaa euroa unionin yleiseen talousarvioon RECHAR II ja RESIDER II -yhteisöaloitteiden tukemista varten. Näissä kahdessa ohjelmassa pystytään ottamaan käyttöön mainitut määrärahat vuoden 1999 loppuun mennessä, ja ne ovat täysin yhdenmukaisia työpaikkojen säilyttämisen tavoitteen kanssa.
Lopuksi siirryn kollegamme Joan Colom I Navalin aloitteeseen. Hyväksyttäväksenne esitetyn päätöslauselmaesityksen 12 kohdassa pyydetään komissiota käyttämään Phare-ohjelman määrärahoja hakijamaiden hiili- ja teräsaloja koskevaan toimintaan. Ei tarvitse ajatella kuin Puolaa tai Romaniaa, niin ymmärtää, että tämä pyyntö on hyvin perusteltu. Kun Euroopan unioni hyväksyy sen, että tämä mainio väline, joka EHTY on ollut, lakkautetaan vuonna 2002 eli juuri ennen laajentumisen toteutumista, se itse asiassa estää itäeurooppalaisia hyödyntämästä välinettä, joka mahdollisti unionin perustamisen. Oliko se todella tarpeellista? Olipa asian laita miten hyvänsä, nyt on selvää, että viime kuukausien aikana ja erityisesti Amsterdamissa tehty valinta, joka johtaa EHTY: n varojen siirtoon vuoden 2002 jälkeen, merkitsee monien asioiden äkillistä ja lopullista muuttumista. Ensinnäkin varmuus siitä, että EHTY: n voimassaolo päättyy 23. heinäkuuta 2002 ja että meille ehdotettu suunnitelma, jonka mukaan EHTY: n perintö ja sen hallinta voidaan siirtää jäljelle jääville yhteisöille, on kaikkein todennäköisin seuraus EHTY: n viimeisten päivien jälkeen. Toinen asia liittyy talous- ja teollisuuspoliittisiin näkökohtiin. Budjettivaliokunta hyväksyy varauksetta komission ehdotuksen siitä, että EHTY: n omaisuudesta saatavat korot käytetään kokonaisuudessaan hiili- ja teräsalan tutkimukseen. Kolmas ja viimeinen asia, jota minun on korostettava ja joka on valiokuntamme toivomusten mukainen, on se, että tekijänoikeuksien osalta alakohtaisiin tutkimusohjelmiin tulisi kuulua myös tulosten jakaminen pk-yrityksille.
Yhteenvetona näistä kahdesta mietinnöstä minun on sanottava, että ne saivat taakseen budjettivaliokunnan jäsenten lähes yksimielisen kannatuksen, toisin kuin viime vuonna, jolloin vero-ongelma jakoi parlamenttimme. Näistä kahdesta EHTY: ä vuonna 1999 koskevasta tekstistä ollaan siis laajasti yksimielisiä, eikä niiden hyväksymiselle torstaina pitäisi olla mitään suurempia esteitä. Haluan lisäksi kiittää muiden valiokuntien lausuntojen valmistelijoita, rouva Graenitzia, herra Blakia ja rouva Lullingia, jotka rikastuttivat omalla osallistumisellaan ja panoksellaan budjettivaliokunnan mietintöä. Korostan rouva Lullingille, että hänen lausuntonsa kuuluu kiinteästi lopulliseen mietintöön huolimatta teknisistä vaikeuksista, jotka näyttävät haitanneen lausunnon painamista.
Haluaisin nyt, jos täysistunto-osasto sen sallii, tarkastella UPE-ryhmän lausuntoa varainhoitovuoden 1999 talousarvioesityksestä. Tästä talousarviosta, josta meitä pyydetään esittämään kantamme sen ensimmäisessä käsittelyssä, tulee vaikea talousarvio. Siitä tulee vaikea nykyisen kurinalaisen ja epävarman ilmapiirin vuoksi. Siitä tulee vaikea myös siksi, että vaikka kyseessä on viimeinen vuoden 1994 rahoitusnäkymiin ja toimielinten väliseen sopimukseen perustuva talousarvio, tehtävänämme on ennakoida tulevien talousarvioiden yleiset piirteet ja päästä taloudellisten pakkojen yli, jolloin vaarana on se, että joudumme luopumaan kaikesta kunnianhimosta.
Valmisteltaessa talousarviota varainhoitovuodeksi 1999 on oltava tietoinen siitä, että kaikkia ehdotuksia voidaan harkita, ja toisaalta siitä, että mikään ei kuitenkaan ole varmaa. Jatketaanko toimielinten välisen sopimuksen voimassaoloa vuonna 1999 ja millaisissa olosuhteissa? Riittävätkö piakkoin sopimamme rahoitusnäkymät takaamaan menojen kehityksen? Ja jos uudet neuvottelut epäonnistuvat, tapahtuuko paluu perustamissopimuksen 203 artiklan soveltamiseen ja suurimman mahdollisen kasvuvauhdin soveltamiseen parlamentin hyväksymin edellytyksin? Varmaa on tässä tapauksessa ainakin se, että lainsäätäjän on noudatettava kurinalaista budjettilinjaa. Euroopan parlamentti sitoutuikin tälle linjalle hyväksyessään maaliskuussa antamassaan vuoden 1999 talousarvion suuntaviivoja koskevassa päätöslauselmassa talousarvion, jonka kasvu ei ylitä kansallisten talousarvioiden kasvua. Kyse on toisaalta pakon sanelemasta kurinalaisuudesta ja toisaalta vapaaehtoisesta kurinalaisuudesta. Vielä on kuitenkin päästävä yhteisymmärrykseen kurinalaisen linjan oikeasta soveltamisesta menoihin. Neuvoston tulkinta, jossa pohditaan ainoastaan käyttämättä jäävien menojen määrää erityisesti sisäpolitiikan alalla, ei ole hyväksyttävissä. Neuvosto haluaa itse asiassa alentaa yleisesti kaikkia menoja ja sen vuoksi se on esittänyt hämäävän talousarvioesityksen, jossa tosin vahvistetaan maatalouden rahoituspuitteet ja rakennerahastojen määrärahat, mutta estetään rajuilla leikkauksilla kaikki kehitys erityisesti tutkimuksen osalta otsakkeissa 3 ja 4 eli sisäisissä politiikoissa ja ulkoisissa toimissa. Älkäämme erehtykö tässä asiassa. Vaikka talousarvioesityksen mukaan maksumäärärahat kasvavat kokonaisuudessaan 2, 8 % ja maksusitoumusmäärärahat 6, 1 % edelliseen varainhoitovuoteen verrattuna, niin todellisuudessa, kun talousarvio pidetään 1, 10 %: n tasolla BKTL: stä, vaikka siitä voitaisiin ottaa käyttöön 1, 27 %: n enimmäismäärä, ja kun Euroopan unionin kehityksen kannalta ratkaisevimpien otsakkeiden menot rajoitetaan tulevina vuosina toimielinten välisellä sopimuksella lukkoon lyötyjen otsakkeiden enimmäismäärään, kyse on siitä, että neuvosto haluaa lamaannuttaa tulevat talousarviot. Ohjelmoidulla kurinalaisuudella uhrataan tulevaisuus, ja sitä emme voi hyväksyä.
Kurinalaisuus on sovitettava yhteen kehitysnäkymien kanssa, ja vuoden 1999 talousarviolla on valmisteltava tulevia talousarvioita, toisin sanoen yhteisölle on annettava mahdollisuus toteuttaa sitoumuksensa ja erityisesti laajentuminen. Tästä syystä kannatamme esittelijän ehdotusta ottaa käyttöön erityisvarauksia, joiden perusteella voidaan tehdään luotettavia laskelmia tulevia kauden 2000-2006 rahoitusnäkymiä varten toimielinten välisen sopimuksen säännösten mukaisesti. Esittelijän tavoin toivomme, että erityisvarauksista päästään sopimukseen neuvoston kanssa, koska panoksena on tulevien talousarvioiden pelastuminen. Jos toimielinten välinen sopimus uudistetaan, se on tehtävä riittävältä perustalta, jotta tulevilla rahoitusnäkymillä voidaan varmistaa yhteisön politiikan kehittäminen, mutta jos uutta toimielinsopimusta koskevat neuvottelut epäonnistuvat, paluu perustamissopimuksen 203 artiklan soveltamiseen ei saa merkitä sitä, että Euroopan unionin menot jäävät ennalta suunnitellusti tietylle tasolle. Valinta on selvä, ja me hyväksymme sen.
Emme myöskään toivo näiden etuoikeuksien käyttöönoton johtavan siihen, että parlamentti tekee harmittavan poikkeuksen maatalousmenojen kohdalla asettamalla tavoitteeksi määrärahojen rajoittamisen selvästi suuntaviivojen enimmäismäärän alapuolelle ja pyrkii siten itse asiassa vähentämään YMP: n todellisia rahoitustarpeita. Talousarvion tarkoituksena ei saa olla YMP: n uudistaminen eikä maatalousmenojen kasvun rajoittaminen vaan oikean rahoituksen määrääminen toimielinten välisen sopimuksen säännösten ja tilapäisten neuvottelumenettelyjen mukaisesti.
Kommentoisin vielä humanitaariselle avulle osoitettujen määrärahojen varaukseen asettamisesta aiheutunutta ongelmaa, jonka osalta täysistunnon on hylättävä tai vahvistettava budjettivaliokunnan kanta ja ilmaistava tavalla tai toisella, onko herra Jacques Santerin parlamenttimme puhemiehelle 9. lokakuuta lähettämä kirje riittävä peruste sille, että voimme antaa ECHO: n virkamiehille synninpäästön heidän häpeällisistä teoistaan, joista UCLAF on joutunut laatimaan kertomuksen, josta kaikki puhuvat, mutta johon parlamentin jäsenet eivät ole vielä voineet tutustua. Komission parlamentille talousarviota koskevista asioista antamien vastausten pelkkä lukeminenkin tuntuu joskus todella vastenmieliseltä. Herra Papoutsis ja herra Liikanen ovat esimerkiksi jo kymmenen kuukauden ajan siirrelleet vastuuta toisilleen, koska ensiksi mainittu ei pysty saamaan yksikköjään kunnioittamaan vuosi sitten yksimielisesti ensin budjettivaliokunnassa ja sitten parlamentissa hyväksyttyä lakia siksi, että yksikön johtaja pitää täydellisesti pilkkanaan parlamentin päätöstä, koska se ei miellytä häntä. Alkuaikojen ylimieliset vastaukset ovat nyt muuttuneet täydelliseksi Neuvostoliiton tyyliseksi kapulakieleksi. Virkamiesten osoittama halveksunta parlamenttimme jäseniä kohtaan voi johtaa vain siihen, että jyrkennämme kantaamme. ECHO: n skandaali osoittaa yhden asian: jos tietyt komission virkamiehet tekevätkin mitä tahansa, se johtuu siitä, että heitä johtavilla komissaareilla on niin paljon työtä oman imagonsa hoitamisessa - viittaan ECHO: hon - että he eivät ehdi valvoa virkamiehiä, ja se johtuu myös siitä, että huonot käytännöt ja huonot tottumukset muodostuvat uudeksi tavaksi, josta kehittyy komission uskottavuutta heikentävä " tee mitä vain, kunhan et jää kiinni" -ideologia. Me parlamentin tai ainakaan meidän ryhmämme jäsenet emme halua antaa äänestäjille sitä kuvaa, että me täällä nahistelemme keskenämme, ja siksi odotamme, että saamme tietää tarkkaan, mitä ECHO: n ympärillä tapahtuu, ennen kuin otamme siihen kantaa.
Yleisemmässä mielessä neuvosto, komissio ja valitettavasti myös parlamentti ovat saaneet Fontainebleaun syndrooman, ja jokainen leikkii nyt omassa nurkassaan pientä Margaret Thatcheria, jokainen on sitä mieltä, että hänen edustamansa maan on saatava rahansa takaisin piittaamatta yhteisvastuun pohjalle luodusta yhteisön politiikasta. Palaamme laajemmin tähän aiheeseen, kun ryhdymme puhumaan omia varoja koskevasta mietinnöstä. Haluaisin kuitenkin jo nyt hahmotella tätä aihetta ryhmäni puolesta. Pitäen yhteistä maatalouspolitiikkaa syynä tiettyyn epätasapainoon komissio, jonka näkemykset perustuvat muun muassa Fontainebleaun sopimuksiin, pyrkii ehdotuksillaan vähentämään yhteisön osuutta maanviljelijöille maksettavista suorista tuista ja ottamaan käytännöksi suorien tukien yhteisrahoituksen valtionkassoista ja Euroopan unionin talousarviosta. Loppuosa yhteisestä maatalouspolitiikasta siinä muodossa, kuin me sen tunnemme, häipyisi tällöin maatalousalan rakennepolitiikan hämäryyteen. On selvää, että tällainen kanta, niin houkuttelevalta kuin se ensi silmäykseltä näyttääkin, mahdollistaisi sen, että tietyt jäsenvaltiot voisivat vähentää maksuosuuttaan Euroopan unionille yhteisen maatalouspolitiikan kustannuksella. Se edellyttäisi toisaalta yhteisen maatalouspolitiikan osittaista uudelleen kansallistamista ja toisaalta se lopettaisi tietyn eurooppalaisen yhteisvastuun, niin kuin viime vuonna jo tapahtui, kun päätettiin - vastoin omaa kantaani toimivaltaisen valiokunnan esittelijänä, kuten korostin puheenvuoroni alussa - poistaa EHTY-vero tämän toimielimen oman talousarvion viiden viimeisen voimassaolovuoden ajalta.
Tämän ainoan yhteisöveron poiston vanavedessä komissio ehdottaa Euroopan unionin ainoan yhtenäisen politiikan heikentämistä vastaisuudessa. Olemmeko me pudonneet päällemme? Tuleeko kauppiaiden Euroopasta mattokauppiaiden Eurooppa? Uskommeko me todella, että HVK: n epäonnistumisen ja Amsterdamin ja Luxemburgin hutilointien jälkeen on ryhdyttävä purkamaan yhteisön ainoata politiikkaa, koska Ison-Britannian ja Saksan sosialistihallitukset antavat toinen toistaan ääriliberalistisempia verolupauksia? Meillä on vielä aikaa harkita tätä asiaa ja pohtia vakavasti, mitä muodin ja ajan hengen harjalla surffailevat teknokraatit ovat valmistelemassa meidän varallemme.

Liikanen
Arvoisa puhemies, varainhoitovuoden 1999 talousarviomenettelyn edetessä on käynyt ilmi, että toimielinten viime vuosina saavuttama laaja yksimielisyys unionin talousarvion yleisestä vakaudesta jatkuu vuonna 1999. Kaikki toimielimet ovat samaa mieltä kurinalaisuuden säilyttämisestä. Samalla on kunnioitettava unionin velvoitteita erityisesti Edinburghin Eurooppa-neuvoston päätösten osalta. Joistakin näkökohdista keskusteluja jatketaan edelleen. Pakollisten menojen osalta 28. lokakuuta pidettävän komission kokouksen esityslistalla on oikaisukirjelmä. Siinä arvioidaan mahdollisimman tiukasti mahdollisten lisämenojen edellytyksiä.
Varainhoitovuoden 1999 talousarvioon esitettävän oikaisukirjelmän ja varainhoitovuoden 1998 korjaavaan ja täydentävään lisätalousarvioon hiljattain esitetyn oikaisukirjelmän myötä kaikki tekijät ovat pöydällä. Näin ollen budjettivallan käyttäjän pitäisi päästä yleisesti yksimielisyyteen varainhoitovuosien 1998 ja 1999 talousarvioista marraskuun 24. päivään mennessä, jolloin pidetään talous- ja raha-asioiden neuvoston kokous. Talousarvion käsittely ei kuitenkaan koske ainoastaan lukuja. Se koskee myös tärkeiden lisäparannusten tekemistä unionin varainhoitoon, ja haluaisinkin ottaa lyhyesti esille kolme tällaista parannusta.
Ensinnäkin varainhoitovuoden 1999 talousarvio on oikeudellisen perustansa osalta laadittu uuden toimielinten välisen sopimuksen pohjalta. Talousarviomenettelystä on jo käynyt ilmi, että tämä sopimus toimii. Samalla uudet ja kokeelliset toimet voivat edelleen saada alkurahoitusta yhteisön talousarviosta. Komissio ja asianomaiset järjestöt hyötyvät tästä selvennyksestä, kun talousarviota ryhdytään toteuttamaan. Nämä ovat olleet parlamentin suuria saavutuksia talousarvion alalla.
Toiseksi myös yhteisön tukien osalta on tapahtunut merkittävää kehitystä. Komissio on laatinut tiedonannon, jossa määrätään selkeät perussäännöt kaikkia yhteisön tukia koskevalle yhteiselle päätöksenteolle. Se on tulosta monista parlamentin tekemistä aloitteista. Sekä herra Brinkhorst että herra Tillich ovat panostaneet erityisesti tähän aiheeseen, ja minusta oli mielenkiintoista huomata, että Barbara Dührkop Dührkop on samoilla linjoilla.
Komission laatimat uudet säännöt tulevat voimaan varainhoitovuoden 1999 talousarvion toteuttamisen yhteydessä, ja tällä hetkellä asiasta jaetaan tietoa ja siitä keskustellaan nykyisten ja mahdollisten uusien tuensaajien kanssa.
Kolmas asia koskee hallinnollisiin tarkoitukseen osoitettujen käyttövarojen mahdollista käyttöä. Se liittyy erityisesti teknisen tuen toimistoihin tai BATeihin, kuten ranskankielinen lyhenne kuuluu. Euroopan parlamentti haluaa käsittääkseni muuttaa välittömästi tiettyjä käytäntöjä avoimuuden ja valvonnan parantamiseksi. Komissio kannattaa näitä tavoitteita. Olen pahoillani, jos tämä ei ole tullut riittävän selvästi esille komission hiljattaisessa tiedonannossa, joka koskee teknisen tuen toimistoja, mutta työtä on jatkettava sen varmistamiseksi, että myös lyhyen aikavälin päätöksillä pohjustetaan keskipitkän aikavälin ratkaisua. Komissio on esittänyt ajatuksia tiedonannossaan ja varainhoitoasetuksen uudistamista koskevassa työasiakirjassaan. Molemmissa pyritään liittämään tiiviimmin yhteen kaikissa yhteisön toimissa tarvittavista talous- ja henkilöresursseista tehtävät päätökset.
Lopuksi parlamentti valmistautuu äänestämään tärkeiden lisämäärärahojen sisällyttämisestä varainhoitovuoden 1999 talousarvioon väliaikaisella tarkistuksellaan. Ymmärrän sen merkityksen uutta toimielinten välistä sopimusta pohjustavissa neuvotteluissa, mutta jos tätä sopimusta ja väliaikaisten määrärahojen poistoa ei saada toteutettua riittävän ajoissa, komission on vuoden 1999 aikana pyydettävä jäsenvaltioilta enemmän rahoitusta kuin todella tarvitaan.
Saanen lopuksi osoittaa vilpittömän arvonantoni esittelijöiden, rouva Dührkop Dührkopin ja herra Violan, tekemälle erinomaiselle työlle sekä budjettivaliokunnan puheenjohtajalle herra Samlandille. Koska tämä on yhteiskeskustelu, jossa käsitellään myös Euroopan hiili- ja teräsyhteisöä koskevia herra Giansilyn mietintöjä, haluaisin vielä esittää joitakin näkemyksiä tästä aiheesta. EHTY: n perustamissopimuksen voimassaolon päättymisen osalta olen pannut merkille, että esille on tullut ratkaisuja, joita sekä neuvosto että parlamentti tukevat monilta osin. EHTY: n perinnön siirtäminen jäljelle jäävien yhteisöjen hallintaan ja hiili- ja teräsalan tutkimuksen rahoittaminen EHTY: n pääomasta saatavilla koroilla vaikuttavat nyt varmoilta asioilta.
Perinnön hallinnasta, unionin tulevaan laajentumiseen liittyvistä kysymyksistä ja tutkimusrahoituksen jakamisesta eri aloille on vielä keskusteltava enemmän. Komissio osallistuu tähän keskusteluun julkaisemalla ennen vuoden loppua uuden asiakirjan. Varainhoitovuoden 1999 toimintatalousarvion osalta komissio pahoittelee herra Giansilyn tavoin siitä, että neuvosto ei aio hyväksyä varojen siirtoa yleiseen talousarvioon RESIDER- ja RECHAR-yhteisöaloitteiden hyväksi.
Huomasin, että jo lausuntoluonnoksessa esitetään EHTY: n perustamissopimuksen 56 artiklaan perustuva vaihtoehtoinen ratkaisu. Komission on todellakin otettava huomioon tämä ehdotus, vaikka määrärahojen käyttöönoton mahdollisuuksia on tutkittava huolellisesti. Komissio tutkii uudelleen herra Giansilyn ehdotuksen mukaisesti hiili- ja teräsalan tutkimuksen rahoitusta. Rahoitusta olisi vähitellen laskettava keskipitkällä aikavälillä kannattavalle tasolle EHTY: n perustamissopimuksen voimassaolon päätyttyä.
Saanen vielä kerran kiittää esittelijää, herra Giansilyä, hänen merkittävästä työstään.

Lenz
Arvoisa puhemies, kahdessa minuutissa ei ehdi sanoa paljonkaan siitä, mitä EU: n ulko- ja turvallisuuspolitiikka merkitsee Euroopan parlamentille. Ulko- ja turvallisuusasian sekä puolustuspolitiikan valiokunnan on siitä huolimatta esittänyt painopisteensä talousarvion osalta. Ihmisoikeuksien ja demokratian saavuttamista sekä rauhanprosessien tukemista on määrä korostaa kaikissa ohjelmissa, erityisesti silloin, kun on kysymys jäsenyyttä hakeneista maista, samoin kuin Euroopan ja Välimeren alueen ohjelmasta Medasta ja Itä-Eurooppaa koskevista ohjelmista. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevien ohjelmien oikeusperustasta tekemän päätöksen tulkinta on aiheuttanut kovasti kiihtymystä julkisuudessa, koska lukuisat kansalaisjärjestöt toteuttavat nimenomaan näitä ohjelmia käytännössä. Onneksi se voitiin oikaista neuvoston, komission ja parlamentin välisessä sovittelussa heinäkuussa.
Oman budjettikohdan luomisen niin sanottua Royamont-prosessia varten on määrä palvella samankaltaista tavoitetta, nimittäin siviiliyhteiskunnan rakentamista tai vahvistamista. Tämä prosessin avulla on määrä organisoida tämä ohjelma Keski- ja Itä-Euroopassa ja samalla tavoittaa jäsenyysehdokkaat, assosioituneet maat, jäsenvaltiot sekä entisen Jugoslavian valtiot. Tätä tavoitetta palvelee myös se, että tuetaan ihmisoikeuksia ja demokratisoitumista käsittelevää maisterinkoulutusohjelmaa, joka on tarkoitettu ihmisoikeuksia koskevan koulutuksen ja tiedon välittämiseen ja jossa on mukana jo lukuisia yliopistoja. Me ja myös muut asiaa käsitelleet valiokunnat ovat esittäneet ehdotuksia Latinalaisen Amerikan, Aasian ja Etelä-Afrikan kanssa tehtävän yhteistyön tukemiseksi, tapahtuipa yhteistyö sitten suoraan tai sitä varten perustettujen laitosten kautta.
Tapahtumat, jotka liittyvät pidätettyyn Chilen entiseen presidenttiin Pinochetiin, osoittavat, kuinka epävarmat Latinalaisen Amerikan demokraattiset olot vielä ovat. Myös Haagissa ja Ruandassa toimivan sotarikollisuutta tutkivan kansainvälisen tuomioistuimen tukeminen kuuluu toiveisiimme. Konfliktien ehkäisyn ja rauhaa tukevien toimien parissa toimiva analysointi- ja arviointikeskus on aloittanut toimintansa. Haluamme tukea sitä.
Eilen budjettivaliokunnassa kiisteltiin siitä, pitäisikö tämän luvun hyödyttää ulkosuhteita, ulkoisia toimia vai jotakin muuta. Me haluamme, että toimemme hyödyttävät Euroopan unionin ulkopolitiikkaa ja tulevat sen myötä tunnetuiksi.

Sonneveld
Arvoisa puhemies, talousarvion käsittelyn tässä vaiheessa esillä ovat vain maataloussektorin ei-pakolliset menot. Vuoden 1999 maatalousbudjetin lausunnon laatijana pidän tehtävänäni huolehtia siitä, että hyvää menettelyä, jonka kollegat Tillich ja Mulder saivat käynnistettyä vuoden 1998 talousarvion yhteydessä, sovellettaisiin myös tulevissa budjeteissa ja tarvittaessa selvennettäisiin vielä lisää.
Tämän vuoksi ei ole esimerkiksi oikein, että vuoden 1999 talousarviota koskevassa päätöslauselmassamme mainitaan maatalousmenojen vähentäminen tai ainakin niiden vakauttaminen. Meidän täytyy ottaa tässä asiassa huomioon komission viimeinen tulevia menoja koskeva arvio, jonka komissio esittää lähiaikoina neuvostolle ja parlamentille oikaisukirjelmässään. Jo nyt on selvää, että nykyiset voimakkaat muutokset kansainvälisillä markkinoilla vaikuttavat epäilemättä maatalousmenoihin. Tämä todistaa, että uusi lähestymistapamme talousarvion osalta on oikea. Talousarviota vahvistettaessa me pidämme lähtökohtana tuoreimpia tietoja markkinoiden ja valuuttakurssien kehityksestä.
Viime vuonna yksi tärkeimmistä poliittisista kysymyksistä oli, pitäisikö vielä tehdä jotain ylisuurille korvauksille, joita esimerkiksi brittiläisten peltokasvien viljelijöiden oletettiin saaneen. On hyvä, että myös maataloutta käsittelevä valiokunta valvoo muiden ohella, että politiikkamme on kestävää ja uskottavaa, koska maailmanmarkkinat ovat jälleen huonossa tilanteessa ja koska punnan arvonlasku on vaikuttanut huomattavasti brittien hehtaaritukiin.
Tässä talousarviossa huomio kiinnittyy tukitoimenpiteisiin käytettävien menojen kovaan kasvuun. Tämä on sinänsä tervettä maatalouspoliittista kehitystä, jos menot vastaavat vähintään suunniteltuja tavoitteita. On erittäin tärkeää, että komissio esittää tästä asiasta sovitun arviointiraportin neuvostolle ja parlamentille, sillä muuten jäämme tulevaisuudessa haparoimaan pimeässä.

Rübig
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, taloudella on keskeinen merkitys erityisesti silloin, kun on kysymys uusien työpaikkojen luomisesta. Siksi olemme erittäin ponnekkaasti tukeneet sisämarkkinoita koskevaa strategiaohjelmaa ja tältä osin erityisesti uutta lähestymistapaa. Tämä tarkoittaa sitä, että normien osalta meidän on päästävä siihen, että Euroopassa myytävät tuotteet, jotka ovat sallittuja jossakin maassa, sallitaan automaattisesti myös muissa maissa. Tarvitsemme näitä normeja koskevia hankkeita myös televiestinnän alalla. Nimenomaan televiestintäalalla on tärkeä rooli uusia työpaikkoja luotaessa ja haluamme tukea ennen kaikkea sähköistä kaupankäyntiä. Koska se on myös koulutusalalla uusi asia, on välttämätöntä soveltaa näitä televiestintäverkkoja paremmin. Erityisesti Ida-ohjelman avulla yritämme yhdistää kouluja, hallintoviranomaisia, pieniä ja keskisuuria yrityksiä ja julkisia sairaaloita toisiinsa ja välittää tätä uutta tietoa. Tietenkin sillä voi olla myös haitallisia vaikutuksia. Tiedämme, että meillä on paljon ongelmia Internetin osalta. Siksi Euroopan parlamentti kannattaa sitä, että tälle alalle myönnetään lisää varoja.
Tärkeä kohta on myös Euroopan laajuisten liikenneverkkojen rakentaminen. Uskon, että investoinnit tällä alalla eivät ainoastaan luo uusia työpaikkoja lyhytaikaisesti, kun tätä infrastruktuuria rakennetaan, vaan niiden vaikutukset avaavat erityisesti täysin uusia mahdollisuuksia tällä alalla.
Viimeinen ja kenties tärkein kohta on koulutus ja jatkokoulutus. Leonardo-ohjelma on erittäin tärkeä ohjelma, joka antaa myös nuorille ammattiin kouluttautuville mahdollisuuden päästä ulkomaille ja työskennellä yrityksissä, mikä on menestyksen perusta.

Ferber
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevä valiokunta on työskennellyt vuoden 1999 talousarvion parissa erittäin tiiviisti. Siihen on kaksi syytä. Ensiksikin energia-alalla kysymys on vaihtoehtoisten energiamuotojen tukemisen laajentamisesta, johon me Euroopassa olemme ryhtyneet täyttääksemme velvoitteet, joista sovittiin Kiotossa. Toinen kysymys on tutkimuspolitiikka. Tältä osin edessämme on tietenkin suuri tehtävä sisällyttää viides tutkimusta koskeva puiteohjelma vuoden 1999 talousarvioon. Saimme molempien asioiden taakse budjettivaliokunnan enemmistön, mistä haluan kiittää erityisesti esittelijää ja yleisesti budjettivaliokuntaan kuuluvia kollegoita. Varojen lisääminen Altener- ja Save-ohjelmien osalta, josta nyt päätettiin, oli erittäin tarpeen ja se toteutettiin.
Tilanne on vaikeampi viidennen tutkimusta koskevan puiteohjelman osalta. Emme ole tähän mennessä tehneet päätöstä, mikä merkitsee sitä, että meillä ei myöskään ole ensimmäistä käsittelyä varten oikeusperustaa. Haluaisin tässä tilanteessa painokkaasti kehottaa neuvostoa tekemään kaikkensa, jotta seuraavassa tapaamisessa 10. marraskuuta saamme aikaan ratkaisun, joka on myös lainmukainen. Haluaisin myös sanoa erittäin selvästi, että giljotiinilauseke ei ole lainmukainen eikä noudata sopimusta. Tältä osin odotamme neuvostolta hyviä ehdotuksia. Aikaan saatiin kuitenkin se - mikä on budjettivaliokunnan merkittävä ansio talousarviomenettelyssä - että meillä on liikkumavaraa toteuttaaksemme myös parlamentin esittämät suunnitelmat rahoituksen osalta. Mielestäni se on merkittävä saavutus ja vahvistaa parlamentin neuvotteluasemaa sovittelussa. Toiseen käsittelyyn mennessä olemme joka tapauksessa päättäneet sovittelumenettelyn tavalla tai toisella. On mahdollista, että saamme aikaan ratkaisun, on myös mahdollista että emme, niin että asia on sitten selvä. Pyytäisin vielä, että käsittelisimme ensi vuonna erityisesti yhteistä tutkimuskeskusta. Käsittelimme sitä budjettivaliokunnassa eilen vielä kerran ja sanomme siitä jotakin päätöslauselmassa ja tältä osin parlamentilla pitäisi pikaisesti olla selvä kanta asiasta.
Haluaisin vielä kerran kiittää hyvästä yhteistyöstä.

Schwaiger
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, yli kaksi kolmasosaa taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan tarkistusehdotuksista hyväksyttiin valiokunnassa kokonaan tai olennaiselta osaltaan. Ne kohdistuvat menestyksekkäästi niihin tarpeellisiin varoihin, joiden avulla on tarkoitus kannustaa yrityksiä pyrkimään kolmansien maiden markkinoille ja avaamaan ne Euroopan unionin tuotteille ja palveluille, mikä on taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan klassinen pyrkimys.
Toiseksi kykenimme saamaan läpi sen näkemyksemme, että Keski- ja Itä-Euroopan sekä Välimeren alueen maille myönnettävä taloudellinen apu on toki ensisijaisen tärkeää ja välttämätöntä, mutta järkevää ainoastaan silloin, jos nämä maat voivat käyttää tämän avun siihen, että pyrkivät itse parantamaan tilannettaan. Neuvoston pitäisi yhdessä komission kanssa tulevaisuudessa huolellisemmin pohtia talousarviota koskevissa esityksissään sitä, mitkä ovat ennen kaikkea jäsenyyttä hakeneiden maiden tämänhetkiset mahdollisuudet toteuttaa myönnettävää rahoitusta. Rouva Dührkopin tässä yhteydessä esittämä noin 200 miljoonan suuruinen varaus ulkoisia toimia varten on oikeansuuntainen ja johtaa siihen, että käytettävissä olevat varat jaetaan paremmin. Nyt esitetyt taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan tarkistusehdotukset sisältävät kolme tavoitetta: ensimmäinen on riittävien varojen antaminen uudelleen käyttöön humanitaarisen avun antamiseksi Kosovoon, toinen p.m. -merkintä Turkkia ja Sokrates-, Leonardo- ja User Europe -ohjelmia varten ja kolmas epätavallinen rahoitusapu Azerbaid&#x017E;anille.
Toiseksi on tarpeen laajentaa taloudellista yhteistyötä Aasian, Latinalaisen Amerikan ja Etelä-Afikan kanssa, samoin taloudellisten ja sosiaalisten ryhmien, teollisuus- ja kauppakamareiden, työnantajajärjestöjen, ammattiliittojen, maataloustuottajien, pienten ja keskisuurten yritysten, kuluttajien ja ympäristöjärjestöjen kanssa tehtävää yhteistyötä. Monenkeskinen yhteistyö, jos niin haluatte, johon otetaan mukaan myös talouden ja yhteiskunnan vaikuttavat voimat, on tarpeen. Sitä koskevia asianmukaisia näkökantoja pitäisi jo suunnitella. Lopuksi tuon esiin markkinoiden avaamisen, budjettikohdan markkinoiden avaamista varten Japanissa. Haluaisin tässä yhteydessä kiittää rouva Dührkopia siitä, että hän on kuunnellut meidän toiveitamme, perehtynyt ehdotuksiimme ja tehnyt erinomaista yhteistyötä. Haluan kiittää myös budjettivaliokunnan puheenjohtajaa Detlev Samlandia hänen kärsivällisyydestään itsepintaisuuttani kohtaan. Lopuksi kiitän myös taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan neuvonantajia Christian Augustinia ja Francisco Gomes Martesia erityisesti heidän erinomaisesta yhteistyöstään.

Novo
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kaksi keskeistä tavoitetta ohjasi aluepoliittisen valiokunnan työtä vuoden 1999 talousarvion osalta ja ennen kaikkea Edinburghissa tehtyjen sitoumusten ehdottoman noudattamisen takaaminen. Hyväksytty ratkaisu antaa tälle pyrkimykselle jatkuvuutta. Aluepoliittinen valiokunta oli myös esittänyt epäilyksiä maksujen tason osalta ja tehnyt ehdotuksia, jotka tähtäsivät riittävän maksuvalmiuden takaamiseen. Hyväksytty ratkaisu tähtää maksuvalmiuden takaamiseen, vaikkakin toisenlaisin keinoin. Toivomme, että se onnistuu näin.
Toinen aluepoliittisen valiokunnan keskeinen tavoite oli palauttaa yhteisöaloitteille tarkoitetut määrärahat. Valiokunnan mielestä on kyseenalaista, että neuvosto esittää yhteisöaloitteisiin leikkauksia vetoamalla niiden toteutuksessa tapahtuneisiin viivästyksiin, joita ei kuitenkaan koskaan ole täysin määritelty tai eritelty.
Aluepoliittisen valiokunnan mielestä kyseisen määrittelyn puuttumisen vuoksi yhteisöaloitteille pitäisi osoittaa niille alunperin määritellyt määrärahat ja PEACE-aloitteen tulisi niin ikään saada sadan miljoonan ylimääräinen määräraha, joskaan ei muiden aloitteiden kustannuksella. Pidämme näin ollen valitettavana sitä, ettei aluepoliittisen valiokunnan suuntaviivoja ole täysin otettu huomioon, koska tänään käsittelemämme ehdotuksen mukaan yhteisöaloitteille tarkoitettuja määrärahoja ei palauteta kokonaisuudessaan.

Eisma
Arvoisa puhemies, ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan lausunnon valmistelijana haluan ennen kaikkea kiittää sydämellisesti rouva Dührkop Dührkopia loistavasta yhteistyöstä. On selvää, että hän on vihreän budjetin kannattaja ja että hän suhtautuu myönteisesti ympäristöasioihin. Merkkinä tästä on, että ympäristöbudjetti on kasvanut lähes 5 % verrattuna neuvoston lukuihin. Mitä tulee koko talousarvion vihreävivahteisuuteen, olemme saavuttaneet paljon rakennerahastojen osalta, koska nyt myös rakennerahastoja voidaan käyttää elinympäristö- ja myös lintudirektiivin täytäntöönpanoon, mikä on suuri voitto. Jos muut tämän parlamentin jäsenet ovat valmiita kannattamaan budjettivaliokunnan jo hyväksymiä tarkistuksia, me olemme todellakin erittäin tyytyväisiä. Tästä huolimatta olen esittänyt paria tarkistusta ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan nimissä. Niissä on kysymys trooppisia metsiä koskevasta budjettikohdasta sekä myös yhteistyöohjelmista unionin ulkopuolisten maiden kanssa. Ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokuntamme on ehdottanut, että 10 % Meda-varoista täytyy käyttää ympäristötarkoituksiin, mikä on myös hyväksytty. Olisi loogista, jos sama pätisi myös Phare- ja Tacis-ohjelmiin. Tätä tarkistusta ei ole hyväksytty budjettivaliokunnassa, ja siksi olemme esittäneet sitä uudelleen täysistunnon äänestykseen. Talousarvio muuttuu vain johdonmukaisemmaksi, jos noudatamme tätä linjaa myös Tacis- ja Phare-ohjelmien kohdalla.
Lopuksi, arvoisa puhemies, olen sitä mieltä, että ympäristönäkökohtien sisällyttäminen kaikkiin Euroopan unionin politiikan osa-alueisiin ei riitä, vaan ne täytyy liittää järjestelmällisesti osaksi Euroopan unionin toimielinten kaikkea päivittäistä työtä. Me pyydämme Violan mietintöön esittämämme tarkistuksen kautta kaikkia unionin toimielimiä, niiden mukana myös Euroopan parlamenttia, laatimaan ympäristöystävällisempää hallintoa koskevan toimintasuunnitelman. Energia, liikkuvuus ja kierrätys ovat kaikki sellaisia asioita, jotka täytyy ottaa huomioon unionin toimielinten sisäisissä järjestelyissä. Jos voimme tällä tavoin parantaa omaa käyttäytymistämme, toimielimistämme voi tulla esimerkki muille organisaatioille, eikä pelkästään vain Euroopassa vaan myös muualla maailmassa.

Morgan
Arvoisa puhemies, haluan sanoa, että komission alkuperäinen ehdotus oli meille lievä pettymys erityisesti kulttuurialalla, jonka määrärahoja huomasimme leikatun 43 %. Budjettivaliokunta ja erityisesti Barbara Dührkop Dührkop, joka ymmärtää vahvan kulttuurialan tarpeen EU: ssa, pitävät sitä kuitenkin painopistealueena. Valiokuntamme on siitä erittäin kiitollinen.
Kulttuuriasioita käsittelevä valiokunta on jaettu kolmen osaan: koulutus ja nuoriso, kulttuuri- ja audiovisuaalinen ala sekä tiedotusala. Olemme koko menettelyn ajan yrittäneet rakentaa avoimuuden ja läpinäkyvyyden perustalle. Tehtävänämme on ollut laatia kriteerit ja mahdollistaa sen jälkeen avointen kilpailujen järjestäminen. Tietysti koko menettelyä ovat tänä vuonna seuranneet sitkeästi ristiriitaiset mietinnöt tuomioistuimen oikeudellisesta perustasta tekemästä päätöksestä, mutta me olemme onnistuneet pääsemään siitä yli.
Käyttöön on otettu uusi lähestymistapa luomalla tiedon Eurooppa. Se on saanut muotonsa uudessa budjettikohdassa nimeltä " CONNECT" - jälleen yksi Barbara Dührkop Dührkopin hengentuotteista. Se mahdollistaa yhteistyön eri ohjelmien välillä. Se lisää myös paljon joustoa ja sujuvuutta erityisesti kulttuuria ja koulutusta koskevien budjettikohtien välillä.
Koulutusalalla olemme tyytyväisiä siitä, että voimme ratkaista vähemmän käytettyihin kieliin liittyvät ongelmat, ja odotamme komission ehdotusta tätä aihetta koskevasta oikeudellisesta perustasta.
Kulttuuria koskevat budjettikohdat olivat ja ovat edelleen suurin päänsärkymme. Viittaan tällä tietysti Kaleidoskooppi- ja Ariane-ohjelmiin. Ongelmana on ollut niiden ajoitus: ohjelmien oli määrä päättyä vuonna 1998, mutta uusi kulttuuriohjelma on tarkoitus käynnistää tietysti vasta vuonna 2000. Se merkitsee siis vuoden viivettä, ja olemme olleet hyvin huolestuneita siitä, että menetämme näillä ohjelmilla saavuttamamme edistyksen.
Toteamme tyytyväisinä, että komissio ja neuvosto ovat vihdoin kallistumassa meidän näkemyksemme kannalle, ja olemme varanneet rahoitusta siltä varalta, että asiasta päästään sopimukseen; olemme kiitollisia Barbara Dührkop Dührkopille myös siitä, että hän on varmistanut, että rahoitusta on saatavissa, jos ja kun sopimus syntyy.
Audiovisuaalisella alalla olemme lievästi pettyneitä siihen, että vahvemman ja vireämmän audiovisuaalisen alan kehittämistä Euroopassa tukeville kokeellisille toimille ei ole varattu enempää määrärahoja.
Lopuksi muutama sana koko tiedostusalasta: Euroopan hallituksissa puhutaan ihmisystävällisemmän Euroopan luomisesta. Mielestäni siellä olisi syytä avata silmät, koska meillä on jo ihmisystävällinen Eurooppa. Ongelmana on se, että ihmisillä ei ole siitä tietoa, ja siksi meidän on kehitettävä parempaa tiedotuspolitiikkaa. On ehdottoman tärkeää, että sitä harjoitetaan erityisesti yhtenäisvaluutan käyttöönoton yhteydessä, ja toivon, että jäsenet kumoavat budjettivaliokunnan omituisen päätöksen leikata hajautettujen toimien määrärahoja. Kaiken kaikkiaan kulttuuriasioita käsittelevä valiokunta voi iloita monista asioista, ja kiitämme Barbara Dührkop Dührkopia hänen rohkeasta tuestaan.

Cunningham
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin onnitella yleisesittelijää, rouva Dührkop Dührkopia, jonka kanssa olen työskennellyt hyvin tiiviisti. Hän on osoittanut erittäin suurta kiinnostusta ja ymmärrystä kehitys- ja yhteistyövaliokunnan työtä kohtaan.
Olen siitä huolimatta huolestunut joistakin asioista, ennen kaikkea ECHO: sta. Olen täysin samaa mieltä - kukaan ei varmasti ole eri mieltä - siitä, että meidän on päästävä eroon petoksista ja lahjonnasta. Petokset ja lahjonta ovat jo sinällään pahoja asioita, ja ne on tuomittava, mutta kun ne kohdistuvat maailman köyhimmille ihmisille annettavaan elintarvikeapuun, se tekee niistä vielä pahempia. Siksi olen täysin samaa mieltä siitä, että ne on tuomittava. Mutta ei ole missään tapauksessa reilua pitää maailman köyhimpiä ihmisiä paitsiossa sillä aikaa, kun me ratkomme komission hallinnollisia ongelmia. Siksi toivon erityisesti, että tämä ongelma saadaan ratkaistua. Sen jälkeen voimme jatkaa sitä työtä, jota meidän on tarkoitus tehdä.
Toiseksi AKT: n banaanintuottajille annettavan avun osalta me kaikki tiedämme, miten epätoivoiseen tilanteeseen nämä viljelijät ovat joutuneet WTO: n päätöksen seurauksena. Haluamme erityisesti, että tähän budjettikohtaan varataan määrärahoja. Ihmiset ovat varmasti kiinnittäneet huomiota siihen, miten hirvittävää tuhoa äskettäinen pyörremyrsky aiheutti hiljattain Karibialla. Banaaneja tuotetaan tällä alueella siitä syystä, koska ne todella kypsyvät kuudessa kuukaudessa. Tiedämme, miten tärkeitä ne ovat. Haluamme, että tähän budjettikohtaan varataan määrärahoja sen varmistamiseksi, että korvauksia voidaan maksaa.
Kehitys- ja yhteistyövaliokunnan osalta haluaisimme myös, että budjettivaliokunta harkitsee uudelleen paria budjettikohtaa. Ensinnäkin jalkaväkimiinojen osalta olimme kaikki todella riemuissamme ja iloissamme siitä, että 40. valtio maailmassa ratifioi Ottawan sopimuksen. Tiedämme, että 1. maaliskuuta 1999 jalkaväkimiinojen käyttöä koskevasta kiellosta tulee oikeudellisesti sitova YK: n sopimus. Edelleen on kuitenkin olemassa noin 110 miljoonaa jalkaväkimiinaa, jotka tappavat tai vammauttavat yhden ihmisen jokaisen varttitunnin aikana jokaisen viikon jokaisena päivänä jossakin puolella maailmaa. Tästä syystä haluaisimme, että tämän budjettikohdan määrärahat palautetaan viimevuotiselle tasolle.
Sukupuolinäkökulman osalta haluaisimme korottaa kyseisen budjettikohdan määrärahat aikaisemmalle tasolle, 5 miljoonaan ecuun, koska olemme tietoisia sukupuolen merkityksestä ainakin kehitysmaissa. Jos joku kysyisi minulta, millä yksittäisellä toimella voitaisiin saada valtavasti aikaiseksi kehitysmaissa, minun olisi sanottava, että se olisi koulutuksen järjestäminen tytöille. Tiedämme, miten tärkeä asia sukupuoli on.
Lopuksi sanoisin, että olemme yleisesti ottaen suhteellisen tyytyväisiä tähänastisiin budjettivaliokunnan saavutuksiin. Olemme tyytyväisiä moniin korotuksiin, erityisesti Nigeriaa koskevaan budjettikohtaan, jota on korotettu miljoonalla eculla, koska maassa on tehtävä vielä valtavasti työtä.
Monet kiitokset vielä kerran esittelijälle, rouva Dührkop Dührkopille.

Deprez
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan lausunnon valmistelijana haluaisin aluksi kääntyä yleisesittelijämme rouva Dührkop Dührkopin puoleen kertoakseni hänelle, miten iloisia olemme siitä, että hän on kuunnellut huoliamme. Meillä oli kansalaisvapauksia käsittelevässä valiokunnassa viisi prioriteettia, jotka kaikki on käytännöllisesti katsoen otettu huomioon.
Ensimmäinen prioriteettimme - haluaisin ulottaa arvoisalle esittelijälle osoitetut kiitokset myös kollegallemme herra Brinkhorstille, joka on tehnyt uraauurtavaa työtä tällä alalla - oli Euroopan pakolaisrahaston perustaminen. Tämän talousarviorahaston perustaminen on hyvä enne politiikan jatkamiselle tällä Euroopan unionin kannalta strategisella alalla, joka sisällytetään pian ensimmäiseen pilariin ja joka on ollut aiheena kustannusten jakamista koskevissa poliittisissa keskusteluissa.
Valiokuntamme toinen prioriteetti: naisiin ja lapsiin kohdistuvan väkivallan, seksiturismin ja Internetin rikollisen käytön torjumista koskevien toimien jatkaminen. Rouva esittelijä, olette ottanut huomioon tätä erittäin herkkää aluetta koskevan pyyntömme, ja kiitämme teitä siitä.
Valiokuntamme kolmas prioriteetti: siirtolaisten integrointi ja rasismin ja muukalaisvihan torjunta. Nämä budjettikohdat olivat vaikeassa asemassa, koska niiltä puuttui oikeudellinen perusta, mutta te ehdotitte sekä sanamuodon että summien osalta ratkaisua, johon olemme tyytyväisiä.
Neljäs prioriteetti: olemme vaatineet vuosikausia, että talousarvioon merkittäisiin Europolia koskeva budjettikohta, koska olemme sitä mieltä, että osa Europolille osoitettavista määrärahoista on sisällytettävä unionin talousarvioon, vaikka ne merkittäisiin vain p.m. -merkinnällä, ja kiitämme teitä siitä, että otitte huomioon tämän pyynnön.
Jäljelle jää vain se, että olemme pahoillamme oikeus- ja sisäasioiden yhteistyön osalta. Halusimme pienen ohjelman, jolla olisi edistetty jäsenvaltioiden välisiä neuvotteluja, jotka koskevat keinoja kaupunkien rikollisuuden, erityisesti nuorisojengeistä johtuvan rikollisuuden torjumiseksi. Minä en ilmeisesti ole ollut riittävän vakuuttava, koska tätä pientä ohjelmaa ei hyväksytty - ja tämä on ainoa asia, josta olen pahoillani.

Brinkhorst
Arvoisa puhemies, valiokuntamme ei ole kovin tuhlailevainen valiokunta. Suuntaamme kuitenkin katseemme tulevaisuuteen Amsterdamin sopimuksen osalta. Sitä taustaa vasten institutionaalisten asioiden valiokunta oli hyvin mielissään siitä, että uusi talousarvio pystytään todellakin sovittamaan uusiin prioriteetteihin. Kollegamme herra Deprez mainitsi juuri saman asian kansalaisvapauksien osalta. On tärkeää, että laadimme suuntaviivat Europolia ja Euroopan pakolaisia varten voidaksemme varmistaa, että kun ensimmäiseen pilariin liitetään tämä kolmanteen pilariin kuuluva asia, me pystymme todella toteuttamaan sen.
Lisäksi on tärkeää, että Amsterdamin sopimuksessa otetaan huomioon uudet komitologiaa koskevat säännöt. Sitä taustaa vasten annoimme täyden tukemme sille ehdotukselle, että meidän on keskusteltava komission ja neuvoston kanssa eli että komitologiassa vastuu jaetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston välillä. Se on yksi hankalimmista aiheista tulevaisuudessa. Euroopan yhteisön sääntöhierarkia on tulevaisuudessa yhteisön ydinasia. Tämäntapaisesta demokratiasta ja vastuusta komission olisi muodostettava vahva kanta.

Tillich
Arvoisa puhemies, talousarvion valvontavaliokunnan tähänastinen menettely näytti siltä, että olemme joka vuosi lokakuussa äänestäneet täysistunnossa päätöslauselmasta, joka koskee kuluvan varainhoitovuoden talousarvion toteuttamista. Se on johtanut siihen, että tulevan varainhoitovuoden talousarviota koskevissa neuvotteluissa on ollut joko hämmennystä tai yhteentörmäyksiä. Siksi olemme tänä vuonna talousarvion valvontavaliokunnan ja budjettivaliokunnan kesken päättäneet uudesta menettelystä, nimittäin siitä, että esitämme kattavamman lausunnon tulevan varainhoitovuoden talousarviota koskevia neuvotteluja varten ja pyydämme esittelijää ja budjettivaliokuntaa ottamaan nämä lausunnot huomioon neuvotteluissaan. Haluaisin kiittää esittelijää, rouva Dührkop Dührkopia siitä, että hän on tehnyt sen.
Nyt vielä muutamia huomautuksia sekä talousarviota koskevista neuvotteluista että talousarviosta 1998. Tämän vuoden kesästä lähtien meillä on ollut päätös oikeusperustoista. Siten on saatu aikaan selkeyttä ja edellisten vuosien epävarmuudet on lopullisesti poistettu. Haluaisin kuitenkin samalla toistaa komissiota ja neuvostoa koskevan kehotuksen ryhtyä aktiivisesti käsittelemään niitä kysymyksiä, joiden osalta ne ovat vakuuttaneet meille, että vuoden 1998 talousarvion osalta tarvittavat oikeusperustat laaditaan vielä vuonna 1998 ja samoin laaditaan myös vuotta 1999 koskevat tarvittavat oikeusperustat.
Haluan tukea herra Sonneveldiä tilapäisen neuvottelumenettelyn osalta. Viime vuonna otimme käyttöön tilapäisen neuvottelumenettelyn, Tillich-Mulder-menettelyn. Olimme sitä mieltä, että sen avulla olemme lopultakin mahdollistaneet realististen kustannuslaskelmien tekemisen maatalouden alalla, kun komission oikaisukirjelmä esitetään myöhään syksyllä. Tämän ansiosta voimme käydä talousarviota koskevia neuvotteluja todellisuuteen perustuvalta pohjalta. Siksi täytyy myös olla mahdollista, että mikäli komissio tänä vuonna esittää mahdollisesti oikaisukirjelmän - se on tähän menettelyyn liittyvä suunnitelma - sen oikaisun myötä esiin tulee myös suurempi tarve, siis sekä pienempi että suurempi tarve. Olemme päättäneet niin.
Mitä tulee otsakkeeseen 3, esitän komissiolle kehotuksen. Vuotta 1998 koskevassa talousarviomenettelyssä päätimme pienten ja keskisuurten yritysten hyväksi toteutettavista teknisistä toimista toivoen siten vaikuttavamme työllisyyteen. Pyydän komissiota kertomaan jatkuvasti toteutuksesta, koska oikeusperustasta päätettiin vasta tämän vuoden kesällä.
Vielä yksi otsaketta 4 koskeva huomautus: komissio viittaa sisäisissä asiakirjoissa siihen, että sillä on huomattavia ongelmia varojen käytössä Meda- ja Phare-ohjelmien osalta. Tältä osin on tarpeen, että komissio ryhtyy välttämättömiin toimiin edistyksen aikaansaamiseksi.

Baldarelli
Arvoisa puhemies, ennen kaikkea haluan kiittää esittelijää hänen tekemästään työstä. Kalatalousvaliokunnan puolesta minun on sanottava, että olemme pääpiirteittäin tyytyväisiä talousarvioesityksiin; olemme tyytyväisiä yleisiin linjauksiin kansainvälisten sopimusten osalta; olemme tyytyväisiä siihen, että pienimuotoista lähivesikalastusta ja rannikkokalastusta tukevia erityistoimia jatketaan; ennen kaikkea olemme vakuuttuneita siitä, että parlamentin toimet lähivesikalastuksen tukemiseksi ovat mahdollistaneet työllisyyteen, erityisesti nuorten työllisyyteen sekä kalastajien maahuolintaan liittyvien ohjelmien luomisen. Olemme kuitenkin tyytymättömiä eräisiin valvontaan liittyviin ehdotuksiin: rahoitusta tällä alalla on näet vähennetty, ja kohta B2-901 on mielestämme riittämätön. Sen vuoksi olemme ehdottaneet tarkistusta - summan nostamista 41 miljoonasta ecusta 45 miljoonaan ecuun - juuri valvontaan liittyvän kohdan B2-901 varauksiin.

Gröner
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin kiittää rouva Dührkop Dührkopia, joka on jatkanut viime vuonna alkanutta prosessia talousarvion muuttamiseksi feminiinisemmäksi ja liittänyt jo budjettikohtiin sukupuolten tasa-arvoisuuden periaatteen kaikkiin politiikkoihin sisällyttämisen. Tämän periaatteen johdonmukaista soveltamista joudutaan kuitenkin vielä odottamaan, kuten useista vuosien 1998 ja 1999 talousarvioita koskevista työasiakirjoista käy ilmi ja minkä voin todistaa naisten oikeuksien valiokunnan vastuualueen edustajana laajan 15 komissaarin kanssa käydyn kirjeenvaihdon perusteella.
Toinen lausuntomme painopiste oli neljäs toimintaohjelma naisten ja miesten tasa-arvon tukemiseksi ja väkivallan torjuminen. Daphne-ohjelmasta neuvotellaan tällä hetkellä, mutta muistelen, että me täällä parlamentissa, nimittäin 350 kollegaa, tuimme toukokuussa annetulla julkilausumalla vaatimusta, joka koski eurooppalaista teemavuotta ja kampanjaa naisiin kohdistuvan väkivallan torjumiseksi. Syistä, joita emme käsitä, tätä naisten oikeuksien valiokunnan tarkistusehdotusta ei hyväksytty budjettivaliokunnassa. Uusi tarkistusehdotus on esitetty ja toivon, että kaikki kollegat äänestävät yksimielisesti tämän ehdotuksen puolesta.

Schmidbauer
Arvoisa puhemies, vetoomusvaliokunnan lausunnossa olemme todenneet, että valiokunnan työoloja ja oikeusasiamiestä koskevan rahoituskehyksen täytyy olla yhdenmukainen meille annettujen tehtävien kanssa. EU: n perustamissopimuksessa on määrätty, että jokaisella kansalaisella on oikeus esittää vetoomus ja kääntyä yhteisön toimielimiä koskevissa kanteluissa oikeusasiamiehen puoleen.
Amsterdamin sopimuksen myötä unionin kansalaisuus saa yhden vielä kantavamman perustan. Oikeus- ja sisäasioiden siirtäminen osittain kolmannesta pilarista ensimmäiseen pilariin vaikuttaa vetoomusvaliokunnan ja oikeusasiamiehen toimivaltaan ja toiminnan laajuuteen. Vetoomusoikeus ja oikeus tehdä kantelu ovat tärkeitä välineitä demokraattiselle Euroopalle. Siksi varoitamme sallittujen rajojen ylittämisestä valiokuntien rakenteen järkeistämistä koskevien ehdotusten osalta ja aikomuksesta keskittyä enää vain lainsäädäntötyöhön ja taloudenhoitoa koskeviin tehtäviin. Politiikan muotoilu ei voi eikä saa tyrehtyä säästösuunnitelmiin.
Vetoomusvaliokunta vaatii, että se otetaan hallintokaavion muutoksen puitteissa ensisijaisesti huomioon. Me tarvitsemme varoja, jotta välitettäessä asiakirjoja kansalaisille ja niitä vaihdettaessa kansalaisten kanssa voitaisiin paremmin käyttää hyväksi tietotekniikkaa. Tuemme oikeusasiamiehen vaatimuksia ja pidämme niitä sisällöltään oikeutettuina. Ongelman ratkaiseminen ehdotetulla tavalla eli siten, että oikeusasiamiehen talousarvio erotettaisiin omaan pääluokkaansa, mahdollistaa ylimääräisten toimien käyttöönoton. Kiitämme budjettivaliokuntaa ja herra Violaa tästä ehdotuksesta. Sen avulla voimme jatkaa näiden demokratian kannalta erittäin tärkeiden elinten rakentamista ja kehittämistä.

Lulling
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi erittäin sydämellisesti kiittää EHTY: n perustamissopimuksen voimassaolon päättymistä käsitellyttä budjettivaliokunnan esittelijää herra Giansilyä siitä, että hän on sisällyttänyt lausunnossani olleet johtopäätökset, jotka hyväksyttiin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa yksimielisesti, kokonaan päätöslauselmaluonnokseensa, joka niin ikään hyväksyttiin budjettivaliokunnassa yksimielisesti.
Jos kaikki kollegat kannattavat järkeviä ja perusteltuja ehdotuksiamme, EHTY: n varat, jotka hiili- ja terästeollisuus on pääosin itse kerännyt vuodesta 1952 lähtien teollisuudelta kerätyillä maksuosuuksilla, käytetään vuoden 2002 jälkeen tulevaisuuteen suuntautuneeseen tutkimukseen näiden teollisuudenalojen hyväksi.
Olen tuonut lausunnossa selvästi esiin, että esimerkiksi teräkseen liittyvistä mahdollisuuksista on käytetty vasta 20 %, mikä tarkoittaa sitä, että teräksellä on edessään paitsi määrällisesti, erityisesti myös laadullisesti suuri tulevaisuus. Terästeollisuus ei ole mikään häviämässä oleva teollisuudenala ja jos se voimakkaampien tutkimukseen kohdistuvien ponnistelujen avulla kykenee vastaamaan asiakkaidensa vaatimuksiin, jotka koskevat entistä eritellympiä sovelluskohteita, sillä on todellakin edessään suuri tulevaisuus.
Koska Amsterdamin Eurooppa-neuvosto päätti jo käyttää 23. heinäkuuta 2002 jälkeen käytettävissä olevia varoja tutkimusrahaston perustamiseen, joka toimii hiili- ja terästeollisuuteen liittyvien alojen hyväksi, minun mielestäni itsestään selvä ja myös yksinkertaisin ja luonnollisin ratkaisu on se, että EHTY: n omaisuus siirretään jäljelle jääville yhteisöille.
Vuonna 1952 solmitussa EHTY: n perustamissopimuksessa painotettiin enemmän sosiaalisia näkökohtia, se oli kilpailupoliittisesti tiukempi ja siihen sisältyi myös esimerkillinen tilastojärjestelmä. Sen vuoksi vaadimme komissiota laatimaan ajoissa ehdotuksia näiden mitä parhaimmiksi osoittautuneiden välineiden sisällyttämiseksi EU: n toimintakehyksiin. Olisi todella vastuutonta ja erittäin harmillista, jos menettäisimme nämä ensimmäisen Euroopan yhteisön välineet.

Graenitz
Arvoisa puhemies, EHTY: n perustamissopimuksen voimassaolon päättymisen käsitteleminen on ollut erittäin vaikea tehtävä, sillä tästä sopimuksesta päätettäessä sen voimassaoloajan päättymisen ajankohta valittiin, mutta ei suunniteltu mitenkään sitä, millä tavalla päättyminen tapahtuu. Olen minua edeltäneen puhujan kanssa samaa mieltä erittäin monista hänen esittämistään asioista. Tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevälle valiokunnalle on tietenkin aivan erityisen tärkeää, että tutkimukseen käytettävät varat säilyvät. Tiedämme hiili- ja terästutkimuksen analyysien perusteella, että kyseinen tutkimus liittyy erityisen läheisesti teollisuuteen ja että sillä on erityisen suuri vaikutus eurooppalaisen teollisuuden kehittymiseen ja että näiden eurooppalaisten teollisuudenalojen kilpailukyky on vahvistunut USA: n ja myös japanilaiseen teollisuuteen nähden erittäin paljon laajoilla aloilla. Olisi harmillista, jos komissio ei nyt tekisi asian vaatimia ehdotuksia, jotta tämä tutkimus voisi jatkua, tietotaitoa ja välineitä voitaisiin käyttää edelleen ja jotta myös siinä tapauksessa, että EU laajentuu, myös uudet jäsenvaltiot voitaisiin ottaa mukaan näihin erityisiin tutkimusohjelmiin, etenkin myös hiilen osalta.

Blak
Arvoisa puhemies, kuulemme tänään parlamentissa historian siipien havinaa. Emme käsittele pelkästään tämän toimielimen ja kaikkien muiden toimielinten ensi vuoden talousarviota, vaan teemme myös katsauksen taaksepäin hiili- ja teräsyhteisön alkuvaiheeseen tehdäksemme vuosittaisen harjoituksemme vanhan perustamissopimuksen taloudellisen osan lukkoon lyömiseksi. Esitetyn ehdotuksen ajatuksena on, että EHTY: n omaisuuden korkotulot on käytettävä hiili- ja terässektorin tutkimusohjelmien hyväksi. Se ei ole kuitenkaan tarpeeksi kunnianhimoista. Ehkä juuri tämän sektorin tilanne on kaikkein vaikein nykyajan Euroopassa. Jos haluamme saavuttaa Amsterdamin sopimuksen tavoitteet kasvusta, joka pohjautuu kestävään kehitykseen ja ihmisten kunnioitukseen, on ajateltava toisella tavalla. Ajatukset on suunnattava asuntoihin ja tutkimukseen, ja on ajateltava erityisesti työllisyyden merkittävää lisäämistä. Näitä asioita Eurooppa tarvitsee ja näitä asioita myös eurooppalaiset tarvitsevat.

Ruttenstorfer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aloittaa esitykseni tuomalla esiin kaksi ilahduttavaa asiaa. Ensiksi haluaisin neuvoston puolesta onnitella parlamentin jäsentä John Humea, jolle on yhdessä David Trimblen kanssa myönnetty Nobelin rauhanpalkinto 1998.
Luulen, että parlamentilla on hyvä syy olla ylpeä siitä, että sillä on riveissään sellaisia parlamentin jäseniä.
Toiseksi haluaisin korostaa myös sitä, että olen iloinen siitä, että vuoden 1999 talousarviota laadittaessa käytetään ensimmäistä kertaa euroja, minkä ansiosta käy ilmi, että talous- ja rahaliitto on todellinen ja sen myötä Eurooppa liittyy tiiviimmin yhteen. Parlamentti arvosteli sitä, että talousarvioesitykseen sisällytettyjen varojen leikkaaminen ei ole aina sopusoinnussa neuvoston asianomaisia aloja, erityisesti otsakkeita 3 ja 4, koskevien poliittisten julkilausumien kanssa. Haluaisin muistuttaa tältä osin siitä, että tehdessään 17. heinäkuuta talousarvioesitystä koskevat päätöksensä neuvosto noudatti muutamia tiettyjä periaatteita, joita olivat ensiksikin selvien ensisijaisten tavoitteiden asettaminen käytettävissä olevien varojen puitteissa ja toiseksi sellaisten realististen summien sisällyttäminen talousarvioon, jotka vastaavat toteuttamismahdollisuuksia, ilman että yhteisön tärkeiden politiikkojen toteutuminen estyy, mitä emme halua. Otimme huomioon myös 29. lokakuuta 1993 tehdyssä toimielinten välisessä sopimuksessa määrätyt ehdot ja tuomioistuimen 12. toukokuuta 1998 tekemän päätöksen, joka koskee oikeusperustaa, ja lisäksi suuruudeltaan merkityksettömät menot ja merkittävän liikkumavaran säilyttämisen rahoitusnäkymien otsakkeiden ylärajojen puitteissa.
Budjettineuvosto ei ole sen vuoksi tehnyt päätöksiään yksinomaan neuvoston asettaminen ensisijaisten tavoitteiden pohjalta, vaan on ottanut huomioon myös muut talousarviota koskevat periaatteet, jotka äsken mainitsin. Se selittää, miksi jopa sellaisille aloille, jotka ovat neuvoston mielestä ensisijaisia, suunniteltuja varoja poistettiin tiukan taloudenpidon toteuttamiseksi, mihin me jatkuvasti pyrimme. Haluaisin kuitenkin vakuuttaa, että neuvoston menettelyissä pitäisi erityisesti ponnistella sen hyväksi, että erilaisten mukana olevien tavoitteiden välttämätön yhteensovittaminen taataan. Tässä mielessä minusta oli erityisen tärkeää kuulla parlamentin erityiset toiveet ja tietenkin myös ymmärtää niitä. Tuon ne tietenkin esiin neuvoston neuvotteluissa. Esimerkkeinä mainittakoon yksimielisyys viidennestä tutkimusta koskevasta puiteohjelmasta tai Kaleidoskooppi- ja Ariane-ohjelmien jatkamisesta, jotta suunnitelmallisen kulttuuripolitiikan toteuttaminen myös todella taattaisiin unionin puitteissa.
Olen myös iloinen siitä, että parlamentin jäsenet käsittelivät täällä kysymystä jokin aika sitten esiin tulleista säännönvastaisuuksista ja petoksista. Neuvosto on Euroopan parlamentin tavoin huolestunut näistä niin sanotuista säännönvastaisuuksista ja mahdollisista petoksista, joista jokin aika sitten perusteellisesti kerrottiin. Neuvoston mielestä on äärimmäisen tärkeää, että Euroopan yhteisön käytössä olevat varat käytetään asianmukaisesti ja sellaisella tavalla, joka ei anna syytä minkäänlaisiin epäilyksiin. Yhtenä budjettivallan käyttäjänä neuvosto tuntee olevansa veronmaksajille mitä suuremmassa määrin vastuussa siitä, kuinka julkisia varoja käytetään. Lisäksi neuvosto on yhteisön toimielimenä erittäin vakuuttunut siitä, että eurooppalaista ihannetta ei saa pilata epärehellisellä toiminnalla. Neuvosto pitää sen vuoksi erittäin tärkeänä sitä, että komissio tutkii nämä tapaukset tarkasti pian ja että sen tekemien havaintojen perusteella tehdään kaikki tarpeelliset johtopäätökset.
Neuvosto tutkii 23. marraskuuta tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksen nro 8/98 pohjalta sitä, kuinka UCLAFin tehokkuutta voidaan vielä parantaa niiden merkittävien edistysaskelien lisäksi, joita on jo otettu. Neuvosto sitä paitsi tuntee ne UCLAFin aseman mahdollista uudistusta koskevat pohdinnat, tutkimukset ja mietinnöt, erityisesti herra Böschin mietinnön, jotka ovat käsiteltävinä. Lopuksi haluaisin korostaa tämän kysymyksen yhteydessä, että ECHO-avun saajat eivät ole millään tavalla vastuussa hallinnon mahdollisista puutteista. Hätää kärsivät ihmiset ovat maailmanlaajuisesti riippuvaisia varoista, joita heille myönnetään. Kaikki asianosaiset ottavat tämän väestön tarpeet epäilemättä asianmukaisesti huomioon talousarviomenettelyssä.
Lopuksi saanen vakuuttaa, että tuon näkemyksenne, kuten jo selitinkin, esiin neuvoston tulevissa neuvotteluissa. Haluan myös ilmaista toiveikkuuteni siitä, että edustajienne ja myös komission kanssa käytävissä tulevissa rakentavissa keskusteluissa saamme vuodeksi 1999 aikaan hyvän talousarvion, joka on hyvä Euroopan kansalaisten kannalta.
(Suosionosoituksia)
Wynn
Arvoisa puhemies, puhun yleisesti ryhmäni kannasta. Monet myöhemmät puhujat käsittelevät asioita yksityiskohtaisemmin. Aloittaisin totuttuun tapaan kiittämällä esittelijöitä, rouva Dührkop Dührkopia, herra Violaa ja tietysti myös herra Giansilyä. Ryhmämme kannatti hänen mietintöään ja esitti siihen valiokunnassa vain pieniä tarkistuksia. Mitä tulee neuvoston puheenjohtajan huomautuksiin siitä, että me emme ole yhtä hyvin asioiden tasalla kuin neuvosto, minun on sanottava, että neuvosto tiedotti päätöksistään heinäkuussa: heinäkuussa yksi ongelmista oli se, että emme käyneet vuoropuhelua alustavasta talousarvioesityksestä, koska kaikki sovitteluaika käytettiin oikeudellisen perustan käsittelyyn. On siis todella harmillista, että emme käyneet keskustelua, jota meidän olisi pitänyt käydä. Meillä ei myöskään ollut tilapäistä menettelyä, joka olisi pitänyt olla. Tämä katkaisi viestinnän toimielintemme väliltä, mikä on korjattava ensi vuonna.
Tästä huolimatta kiitän neuvoston puheenjohtajaa hänen työstään oikeudellisen perustan hyväksi. Sitä on arvostettu. Siitä on ollut apua laadittaessa talousarviota ensi vuodelle, erityisesti otsakkeiden 3 ja 4 osalta. Pidämme talousarviota varovaisena; pidämme sitä järkevänä talousarviona. Olemme pyrkineet tekemään leikkauksia niiltä osin kuin se on ollut mielestämme aiheellista. Neuvoston ongelmana on strateginen varaus eli sillan muodostava talousarvio, josta rouva Dührkop Dührkop puhui. Me emme aio jättää minkäänlaista marginaalia. Kuten tiedätte, se on meidän vakuutussopimuksemme, kuten komissio on asian ilmaissut. Se on meidän vakuutemme, koska meidän on varmistettava asemamme siltä varalta, että emme saa aikaiseksi toimielinten välistä sopimusta.
Sanokaamme asiat suoraan: Agenda 2000 on riippuvainen rahoitusnäkymistä. Rahoitusnäkymät ovat riippuvaisia toimielinten välisestä sopimuksesta. Me tässä osassa parlamenttia istuvat haluamme nähdä toimielinten välisen sopimuksen toteutuvan, mutta jos siitä ei päästä yksimielisyyteen, niin voitte olla varmoja siitä, että turvaudumme jälleen 203 artiklaan. Mutta 203 artiklan soveltamiseksi tarvitsemme tietoja tulevien vuosien taloudesta. Kuten herra komissaari sanoi, jos turvaudumme tähän strategiaan, komission on pyydettävä jäsenvaltioita maksamaan omia varoja aikaisemmassa vaiheessa vuotta. Sen välttämiseksi on olemassa keino, josta neuvoston pitäisi keskustella. Herra Samland mainitsi sen eräässä keskustelussamme: nimittäin sen, että meidän on saatava ennen vuoden loppua aikaiseksi toimielinten välinen sopimus, minkä jälkeen hän sanoi, että jos toimielinten välistä sopimusta ei ole, 203 artiklan perustana ovat jatkossa mahdollisimmat suuret menot vuodelle 1999. Jos neuvosto voisi ottaa tämän asian huomioon, se voisi ratkaista muutamia jäsenvaltioiden ongelmia. Tiedän, että niillä on näitä ongelmia, koska meihin, parlamentin tämän laidan jäseniin, otetaan jatkuvasti yhteyttä. Meillä on nyt enemmän sosialistihallituksia kuin koskaan aikaisemmin, ja niistä otetaan meihin jatkuvasti yhteyttä ja sanotaan, että se ei ole hyvä ajatus. Meidän on selitettävä tämä strategia heille aina uudestaan.
Siirryn nyt käsittelemään eri aloja. Rouva Dührkop Dührkop käsitteli otsakkeita 1 ja 2. Haluaisin lisätä niihin Euroopan unionin rahoittaman rauhanohjelman merkityksen Pohjois-Irlannille. Parlamentti ja neuvosto - ja yleensä unioni - voivat olla melkoisen ylpeitä siitä, kuinka merkittävä vaikutus tällä rahoituksella on ollut. John Hume varmisti suurelta osin sen, että meillä oli joka vuosi aihetta antaa tätä tukea. Yhtykäämme neuvoston puheenjohtajan John Humelle esittämiin onnitteluihin.
Otsakkeen 3 osalta yksi syy sille, miksi asiat ovat sujuneet niin vaivattomasti, on se, että oikeudellinen perusta on ratkaissut monet ongelmistamme. Kokeiluohjelmia ja valmistelevia toimia koskevat esittelijän suositukset ovat vieneet paljon aikaa keskustelustamme. Emme ole kiistelleet pienistä budjettikohdista. Minusta oli hämmästyttävää, miten helposti pääsimme yhteisymmärrykseen kokeiluohjelmien tai muiden vastaavien kohtien summista. Valtaosa poistettuihin kohtiin liittyvistä toimista on siirretty toisiin kohtiin. Kaiken kaikkiaan komissio, neuvosto ja esittelijä ovat siis tehneet keskenään kunnon työn päästäkseen yli oikeudellisen perustan muodostamasta ongelmasta. Toivottavasti ongelma on nyt ratkaistu, ja voimme tästä lähtien käsitellä talousarviota paremmista lähtökohdista.
Viidennen puiteohjelman osalta etsimme edelleen ratkaisua. Vaikka budjettivaliokunta hyväksyi alustavan talousarvioesityksen, se voi päivän päätteeksi osoittautua aivan liian suureksi. Jos pääsemme sopimukseen, jonka loppusumma on alhaisempi kuin alustavassa talousarvioesityksessä oleva luku - ja jos olemme realistisia, näin todennäköisesti käy - ja jos sitten toisessa käsittelyssä alennamme kyseistä lukua, lukujen välille voi jäädä erotus, joka vaikuttaa sillan muodostavaa talousarviota koskevaan strategiaamme. Yksi mieleeni tullut ajatus - josta ei ole keskusteltu ryhmässämme - on se, että meidän on ehkä otettava etukäteen viides puiteohjelma varainhoitovuoden 1999 talousarvioon voidaksemme varmistaa, että marginaali jää mahdollisimman pieneksi.
Otsakkeen 4 osalta haluaisin mainita ensinnäkin Turkin. Valiokunnan äänestys oli yksinkertainen. Turkki on merkitty kyseiseen kohtaan, ja varaukseen on asetettu 50 miljoonan ecun määrärahat. Kohta on kuitenkin vailla oikeudellista perustaa. Äänestimme kohdasta kuitenkin valiokunnassa, koska olimme sitä mieltä, että sen hylkääminen olisi ollut pikemminkin poliittinen kannanotto kuin järkevä valinta, ja siksi hyväksyimme sen. Siitä lähtien ryhmämme on keskustellut asiasta, ja kantamme on nyt se, että emme puolla kyseistä kohtaa emmekä edes 50 miljoonan ecun varausta, koska kohdalta puuttuu oikeudellinen perusta. Ongelmanamme on se, miten kohta voitaisiin hylätä, koska siitä ei ole esitetty tarkistuksia. Jos tästä osasta järjestetään kohta kohdalta -äänestys, me parlamentin tämän laidan jäsenet hylkäämme Turkkia koskevan kohdan.
ECHO: n osalta vastustimme valiokunnan äänestyksessä määrärahojen asettamista varaukseen, ja se on edelleen kantamme. Huolimatta muissa yhteyksissä esitetyistä näkemyksistä, joiden mukaan komissiota on painostettava, meidän on sanottava, että herra Liikasen ja rouva Gradinin ponnistelut kyseisen ongelman ratkaisemiseksi ovat tosiasiassa jääneet monilla aloilla vaille huomiota. Me haluamme antaa heille tunnustusta heidän työstään. Mielestämme oli väärä ratkaisu asettaa humanitaarisen avun määrärahat varaukseen ensi vuoteen liittyvän uhan vuoksi - rankaisimme ihmisiä, jotka tarvitsevat näitä varoja. Voisin ymmärtää sen, jos aikoisimme panna varaukseen myös asianomaisten komissaarien aiheuttamat menot - tai jopa asianomaisten henkilöiden palkat - mutta sitähän me emme tee. Ryhmäni ja minä olemme sitä mieltä, että humanitaarisen avun asettaminen varaukseen on väärin. Siksi äänestämme kyseistä tarkistusta vastaan ja kun me äänestämme sitä vastaan, se ei saa taakseen 314 ääntä, jolloin määrärahat palautuvat kyseiseen kohtaan.
Myös otsakkeessa 4 on kaksi asiaa - jotka herra Cunningham mainitsi ja jotka tulevat esille myöhemmissäkin puheenvuoroissa - jotka antavat aihetta huoleen: toinen kohta on trooppiset sademetsät ja toinen jalkaväkimiinat. Haluaisin selittää, miksi äänestimme siten kuin äänestimme. Trooppisille sademetsille osoitetut määrärahat ovat olleet 50 miljoonaa ecua viimeisen kahden tai kolmen vuoden aikana. Notenboom-menettelyyn käytetään joka vuosi varoja, jotka kyseisessä kohdassa on jätetty käyttämättä. Tänä vuonna Notenboom-menettelyyn käytetään 11 miljoonaa ecua trooppisia sademetsiä koskevasta budjettikohdasta. Tästä syystä ryhmämme puolsi äänestyksessä 40 miljoonan ecun määrärahoja.
Jalkaväkimiinojen kohdalla kävi vastaavasti. Kannatimme esittelijän ehdottamaa leikkausta, koska miinanraivausta alueilta, joilla miinat ovat vaarana niillä oleskeleville ihmisille, voidaan tukea monien muidenkin kohtien määrärahoilla. Olemme samaa mieltä esittelijän kanssa päätöslauselmassa siitä, että meidän olisi saatava komissiolta konkreettiset julkilausumat näistä kummastakin asiasta. Mikä on tilanne trooppisten sademetsien osalta? Tarvitsevatko ne 50 miljoonaa ecua tai 40 miljoonaa ecua? Tarvitsemmeko me jalkaväkimiinoja varten pitkän litanian budjettikohtia vai voidaanko se keskittää yhdelle alueelle? Komissio auttaisi meitä valtavasti, jos saisimme siltä selvityksen näistä asioista.
Otsakkeessa 4 on vielä ongelma banaanien osalta. Banaaneista on aina tullut meille ongelmia. Rooman sopimuksen allekirjoittaminen viivästyi 24 tunnilla banaanien vuoksi. Viimeistä GATTin kierrosta ei saatu päätökseen ennen kuin EU oli saanut tehtyä banaaneja koskevan sopimuksensa. Banaanit aiheuttavat ongelmia jopa omankin ryhmämme sisällä. Tosiasia on se, että enemmistö ryhmästämme äänestää sitä tarkistusta vastaan, jolla kyseiseen kohtaan varataan määrärahoja. Alan tilanne on hyvin sekava, ja komissiosta olisi jälleen apua, jos se selvittäisi, mikä ero on otsakkeen 4 tätä alaa koskevilla " menoilla" ja EKR: n " menoilla" , ja miksi alan määrärahat on sijoitettu nimenomaan jompaankumpaan.
Herra Violan mietinnön osalta useimmat asiat on helppo hyväksyä. Yksi asia, joka ei kuitenkaan mene helposti läpi torstaina, on jäsenten korvaukset ja ohjesääntö. Ryhmämme jakautui eilen illalla pidetyssä äänestyksessä, ja olen varma, että se jakautuu myös torstaina pidettävässä äänestyksessä. Toteankin nyt, että sosialistiryhmällä ei ole lopullista kantaa. Vaikka keskustelimme ja äänestimme asiasta viime viikolla, olen varma, että kantamme muuttuu torstaihin mennessä. Olen varma, että näette käsien kohoavan eri tahoilla ensi viikolla toimitettavissa eri äänestyksissä.
Lopuksi, arvoisa puhemies, puhun tuomioistuimesta. Äänestimme sen osalta henkilöstön lisäystä vastaan, koska olemme johdonmukaisia. Kaikkien poliittisten ryhmien politiikkana on ollut se, että henkilöstöä ei lisätä missään toimielimessä, ja sen pitäisi koskea myös tuomioistuinta.

Elles
Arvoisa puhemies, tämä talousarviokeskustelu on parlamentin viimeinen ennen ensi vuonna pidettäviä vaaleja, ja kun palaamme keskustelemaan vuodesta 2000, meillä pitäisi todella olla toimielinten välinen sopimus ja rahoitusnäkymät, jotka ovat erilaiset kuin meillä tällä hetkellä on.
Ennen kuin siirryn huomautuksiini toimielinten talousarvioista ja komission talousarviosta, haluan esittää kaksi huomautusta vuoden 1999 talousarviosta kokonaisuudessaan. Ensinnäkin se, että parlamentti on jättänyt puuttumatta moniin asioihin, on mielestäni osoitus parlamentin velvollisuudentunnosta. On totta, että yleinen strategia on merkitä jotkin määrärahat asetettavaksi varaukseen, mutta me olemme tehneet hyvin selväksi oman ryhmämme puolesta, että nämä eivät ole määrärahoja, jotka sidotaan - niiden tarkoituksena on vahvistaa parlamentin asemaa neuvoteltaessa rahoituspuitteista ja toimielinten välisestä sopimuksesta.
Meillä on hyvin kurinalainen talousarvio: siitä on ilmennyt seitsemän vuoden aikana, että luvut, joista nyt äänestetään, eroavat hyvin paljon vuonna 1992 sopimistamme rahoitusnäkymistä. Tämä on ollut kuitenkin odottamatonta kehitystä: YMP on pysynyt hyvin suuntaviivojen sisällä, kuten komission talousarvion esittelijä sanoi, ja rakennerahastojen määrärahoista on jäänyt käyttämättä suuri osa, joka on palautettu veronmaksajille.
Toinen huomautukseni talousarviosta kokonaisuudessaan on se, että on olemassa todellinen vaara, että olemme siirtymässä kauteen, jolloin vuosittaisella talousarviolla ei ole minkäänlaista merkitystä, jolloin meillä on monivuotisia ohjelmia, joiden luvut on lyöty lukkoon kaikkien vuosien osalta, ja meillä on rahoitusnäkymät, joissa määrärahat on jaettu pitkälle tulevaisuuteen. Tästä syystä haluamme tulevia rahoitusnäkymiä koskevien neuvottelujen osalta tehdä täysin selväksi, että niissä on riittävästi joustoa sekä määrärahojen jakamisen että rahoitusnäkymien rakenteen kannalta. Muussa tapauksessa meidän on parasta turvautua 203 artiklaan ja vuosittaiseen talousarviomenettelyyn, jossa parlamentin kannalla on todellista merkitystä. Meidän on joka tapauksessa varmistettava, että vuosittainen talousarvio tarjoaa tilaisuuden, jossa keskustellaan enemmän luvuista kuin vallitsevasta tilanteesta. Minusta on tuntunut siltä, että olemme puhuneet pikemminkin pienistä summista kuin tietyistä isommista asioista, joista olemme kiinnostuneita Euroopan unionissa. Meidän on ennen kaikkea pystyttävä välttämään se, mitä minä kutsuisin Neuvostoliiton tyyliseksi jäykkyydeksi, kun laadimme talousarvioitamme Euroopan unionissa 2000-luvulla.
Siirryn nyt käsittelemään muita toimielimiä. Haluan onnitella esittelijäämme, herra Violaa. Ei ole helppoa olla talousarvion esittelijänä, kun aiheena ovat todella herkät asiat, joista parlamentin on tehtävä päätös. Me PPE-ryhmän jäsenet emme ole kuitenkaan sillä linjalla, että meidän olisi oltava ehdottoman tiukkoja: jos jossakin tapauksessa on ollut perusteltua hankkia lisää henkilöstöä, mistä tuomioistuin saikin meidät vakuuttuneiksi, silloin olemme puoltaneet äänestyksessämme määrärahoja 10 LA-toimen perustamiseksi. Haluamme myös varmistaa, että ensi vuonna, kun parlamentti palaa työhönsä Euroopassa pidettävien vaalien jälkeen, meillä on kunnollisesti organisoitu tietotekniikkajärjestelmä, ja siksi aiomme puoltaa äänestyksessä kaikkien tietotekniikan varausten käyttöönottoa.
Herkin aihe on aivan selvästi matkakulut, ja niiden osalta ryhmämme on tähän mennessä kannattanut yhtenäisesti - odotan, että se on kantamme myös torstaina - budjettivaliokunnan yleistä kompromissia, jonka mukaan matkakulut, joiden todelliset kustannukset otetaan huomioon jäsenten saamissa korvauksissa, käsitellään ohjesäännön yleisen kysymyksen yhteydessä. Useimmat meistä ovat sitä mieltä, että herkin asia on se, miten voimme päästä tästä yleiseen sopimukseen, ja se, että asia liittyy toimielinten väliseen sopimukseen, jonka allekirjoitamme ensi vuoden maaliskuun lopulla, jolloin meillä on todella vahva ja tyydyttävä väline, jonka avulla jäsenet tietävät oikeutensa ja velvollisuutensa, ja silloin me tiedämme, miten maksamme matkakulut seuraavalle parlamentille. On nimittäin turha kuvitella, että pelkkä väliaikainen päätös - jonka puhemiehistö teki eilen illalla - voi muuttua pysyväksi tulevassa parlamentissamme ja ratkaista kaikki ongelmamme. Haluaisimme, että ohjesäännön ongelma ratkaistaisiin ja siitä tehtäisiin päätös Rothleyn mietinnön perusteella niin pian kuin mahdollista.
Siirryn komission talousarvioon. Onnittelen ryhmäni puolesta esittelijää, rouva Dührkop Dührkopia. Tiedän liiankin hyvin, että tätäkään aihetta ei ole helppo ajaa läpi parlamentissa.
Siinä on kolme asiaa, jotka ovat meidän näkökulmastamme erityisen tärkeitä. Ensinnäkin me haluamme, että talousarvioon sisällytetään tiettyjä pieniä kohtia, joita budjettivaliokunta ei ole sisällyttänyt siihen ja jotka koskevat tiedotuksia - voin vakuuttaa rouva Morganille, että kannatamme tätä B3-0301 kohtaa torstain äänestyksessä - Alzheimerin taudista, matkailusta ja trooppisista sademetsistä: nämä ovat aiheita, jotka haluamme nähdä osana hyväksyttävää talousarviota. Tiedämmehän, että oikeudellista perustaa koskevat säännökset eivät ole helpottaneet päätöksiämme tänä vuonna sen osalta, miten pystymme päättämään, mitkä ovat kokeiluhankkeita ja mitkä valmistelevia toimia. Tämä luultavasti helpottuu nyt, kun olemme siirtymässä erilaiseen menettelyyn. Ensimmäinen vuosi on aina vaikein.
Toiseksi ulkoisten toimien talousarvion osalta äänestimme eilen illalla budjettivaliokunnassa ryhmäni tekemästä Venäjää koskevasta ehdotuksesta. Haluamme varmistaa, että talousarvioon varataan määrärahoja, jotta voimme vastata herra Primakovin Euroopan unionin toimielimille esittämään pyyntöön humanitaarisesta avusta. Emme tiedä, missä muodossa sitä annamme, mutta budjettivallan käyttäjän olisi varattava nämä määrärahat, jotta erityistoimiin voidaan ryhtyä tarpeen tullen. Tähän pyritään esittämällämme tarkistuksella.
Lopuksi käsittelen ECHO: ta. Tämä on kysymys, joka on aiheuttanut todellista huolta, mutta se johtui siitä, että PPE-ryhmämme päätti, ettemme voi sallia sitä, että meidän parlamentin jäsenten olisi mentävä komission virastoihin etsimään jotakin kertomusta ja että me emme itse asiassa voisi tutustua kyseiseen asiakirjaan parlamentin jäseninä parlamentin omissa tiloissa. Tämän epäkohdan oikaiseminen oli siis tärkein ehto, jonka asetimme humanitaarisen avun määrärahojen vapauttamisen osalta. Monet parlamentin jäsenet, jotka eivät kannattaneet tätä tarkistusta äänestyksessä, ovat joko tahallisesti tai tahtomattaan suurennelleet sen mittasuhteita. Tarkistuksessa on koko ajan lukenut, että asiasta päätetään toisessa käsittelyssä. Kyseessä oli taktinen varaus. Nyt herra Santer - kiitän komission puheenjohtajaa hyvin paljon hänen lähettämästään kirjeestä - on täyttänyt vaaditut kaksi ehtoa, ja minä ehdotan tänä iltana ryhmälleni, että vapautamme tähän kohtaan tehdyn varauksen torstain äänestystä varten. Parlamentti on mielestäni saavuttanut merkittävän voiton pyrkimyksissään lisätä komission avoimuutta ja vastuuta. Tämä ainoa tapa, jolla voimme saada kansalaisemme todella luottamaan tulevaan rahoitusmenettelyymme.

Brinkhorst
Arvoisa puhemies, olemme siirtymässä tämän talousarviojakson viimeiseen vuoteen. Voidaan sanoa, että parlamentti on edistynyt paljon talousarvion laatimisessa yhdessä komission ja neuvoston kanssa. Olemme vahvistaneet nyt asemamme luotettavana toimielimenä. Tänä vuonna talousarvion maksut vastaavat suurin piirtein kansallisten talousarvioiden yhteenlaskettua kasvua. Oikeudellista perustaa koskevan sopimuksen osalta olemme tehneet nyt täsmälleen sen, mitä lupasimme.
Valitettavasti samaa ei voida vielä sanoa neuvostosta. Arvostan nykyisen puheenjohtajavaltion työtä, kuten olen aina arvostanut kaikkia puheenjohtajavaltioita, mutta neuvostossa on rakenteellinen ongelma. Ongelma on se, että yleisten asiain neuvosto, kuten puheenjohtajavaltio itsekin tunnustaa, ei ole enää sovitteleva neuvosto. Ulkoministerit ovat menettäneet politiikan yleisen hallinnan yhteisössä. Se tarkoittaa sitä, että talous- ja raha-asioiden neuvosto on tässä tapauksessa edelleenkin vastuussa oleva elin, kuten se on aina ollut. Rouva Dührkop Dührkop, tämänvuotinen hyvin luova esittelijämme, antoi tästä esimerkin: Leonardo-ohjelma. Olemme nähneet vastaavanlaisia tapauksia, kun maatalousasioista on omaksuttu erilaisia kantoja. Tähän ongelmaan on vielä puututtava. Toivon, että puheenjohtajavaltio onnistuu paremmin toisessa kuin ensimmäisessä käsittelyssä. Kyseessä on rakenteellinen ongelma, ja jos emme pysty edistymään sen ratkaisemisessa, en usko, että talousarvio voi muodostua tulevaisuudessa sellaiseksi politiikan välineeksi, jolla todella vahvistetaan oikeat prioriteetit.
Ensimmäinen prioriteetti, jonka rouva Dührkop Dührkop toi esille yleisessä tarkastelussaan, on se, että meidän on valmistauduttava kauteen 2000-2006, toivon mukaan siten, että meillä on rahoitusnäkymät ja täysipainoinen toimielinten välinen sopimus. Jotta nämä päämäärät saavutettaisiin, parlamentin on kuitenkin valmistauduttava. Tästä syystä olemme noudattaneet yleistä strategiaa, joka tarkoittaa sitä, että olemme tehneet yleisen varauksen - jota ei ole tarkoitettu rahoituskäyttöön vaan perustaksi tulevaa kautta varten.
Tästä syystä myös minä kannatin kyseistä tarkistusta - ei siksi, että me vain haluamme lisätä varojen määrää, vaan siksi, että haluamme antaa tietyn signaalin. Jos se edellyttää sitä, että meidän on lopulta vähennettävä varojen määrää yleistä strategiaamme vastaavalla tavalla, toivon, että niin voidaan tehdä.
Esitän vain yhden huomautuksen ulkoasioista, ja se koskee Turkkia. Kollegamme herra Wynnin mukaan on käynyt hyvin selväksi, että neuvoston suhtautuminen Turkkiin ei taaskaan ole ollut kovin johdonmukaista. Turkin olisi oltava osa Euroopan unionin yleistä rakennetta. Taloudellisella yhteistyöllä ei kuitenkaan ole vielä oikeudellista perustaa. Esitämme talousarviota koskevaan päätöslauselmaan tarkistuksen, josta käy ilmi, että odotamme neuvoston päätöstä asiasta. Jos päätöksenteon esteenä on yksi jäsenvaltio, toivon, että neuvosto pystyy vihdoin järjestämään asian.
Talousarvion on heijastettava prioriteetteja. Sitä taustaa vasten olimme todella iloisia siitä, että parlamentti on tehnyt aloitteen yhdestä aikamme avainasiasta - turvapaikoista ja pakolaisista - ja kaikki parlamentin ryhmät kannattavat sitä. Sitä kannatetaan, koska uskomme, että Euroopan pakolaisrahaston perustaminen voi olla alku yhteisvastuulliselle politiikalle. Vetoan erityisesti neuvostoon. Jotkin Geneven yleissopimusta koskevan puheenjohtajavaltion asiakirjan kohdat on ehkä ymmärretty väärin. On kuitenkin tajuttava, että yhteisvastuu on aloitettava taloudellisella yhteisvastuulla. Jos haluamme käynnistää yleistä taakan jakamista koskevan politiikan, Euroopan yhteisöllä on oltava käytettävissään siihen tarvittava väline. Tämä oli tausta kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan keskusteluille. Jotkut meistä parlamentin jäsenistä pyrkivät todella kehittämään kokeiluhankkeita. Toivon, että neuvosto luo ensin oikeudellisen perustan. Oikeudellinen perusta luo sen jälkeen pohjan turvapaikka- ja pakolaispolitiikalle, joka voidaan lopulta sisällyttää ensimmäiseen pilariin, jolloin siitä tulee todellinen osa Euroopan unionin politiikkaa.
ECHO: n osalta haluan vain toistaa sen, mitä muut ovat jo sanoneet. On tärkeää, että meillä on todella riittävästi varoja tätä toimintaa varten. Arvostamme erittäin paljon komissaari Liikasen ja komissaari Gradinin työtä. On kuitenkin olemassa yksi ongelma, joka koskee koko komissiota. Ja sitä taustaa vasten meidän on tarkasteltava ECHO: n tapausta. Vastustamme ryhmänä UCLAFin siirtämistä eri lokeroon. Komissaari on tästä varmasti tietoinen. Haluamme kuitenkin antaa signaalin. Puheenjohtaja Santerilta saamamme signaali on sellainen, jota arvostamme hyvin paljon. Kannatamme äänestyksessä myös varauksen vapauttamista ja siirtämistä kyseiseen kohtaan. Kyseessä ei ole leikittely humanitaarisilla asioilla. Kyse on ainoastaan siitä, että ensimmäisessä käsittelyssä on annettava konkreettinen signaali.
Matkakulujen osalta olen monien muiden tavoin saamassa mittani täyteen koko asiasta. Ryhmämme on kuitenkin omaksunut asiasta hyvin täsmällisen kannan - jota kannattavat monet mutta eivät kaikki - nimittäin sen, että missään muussa järjestössä ei korvata matkakuluja yli todellisten kustannusten. Sen vuoksi Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä on jo pitkään puhunut todellisten kulujen puolesta. Ymmärrän tietysti, että ohjesääntö on saatava laadittua, mutta asia on ensisijaisesti neuvoston vastuulla. Tässä vaiheessa emme voi tehdä muuta kuin esittää asiasta konkreettisen kannanoton, joka on lopultakin rohkea kannanotto ja osoitus siitä, että parlamentissa vallitsee järjestys.

Kaklamanis
Hyvät kollegat, muistatteko, kun vuonna 1996, siis noin kaksi vuotta sitten, keskustelimme tässä salissa vuoden 1997 talousarviosta, mitä sekä neuvosto että komissio julistivat selviytyäkseen Euroopan parlamentin silloisista vastalauseista?
Meille sanottiin silloin, että tämä talousarvio, vuoden 1997 talousarvio, olisi viimeinen tiukka talousarvio. Paitsi, että tätä sitoumusta ei noudatettu, myös seuraavat talousarviot samoin kuin vuoden 1999 talousarvio mukautettiin valheellisen EMUn määräyksiin ja ne pantiin kumartamaan pankkiirien päätöksiä. Tähtäimeen otettiin yhteinen maatalouspolitiikka. Paitsi, että Euroopan maanviljelyksen menot laskivat 46 %: iin, nyt hahmotellaan jo myös yhteisen maatalouspolitiikan palauttamista osaksi kansalliselle tasolle, ja tämän Euroopan koheesion vaarantavan politiikan johtohahmoina toimivat uusliberalististen herrojen, Schröderin ja Blairin johtamat niin kutsutut sosialistiset hallitukset.
Köyhän etelän ja rikkaan pohjoisen välinen kuilu syvenee entisestään ja maanviljelijämme ajautuvat umpikujaan. Tähtäimessä ovat jälleen kerran Euroopan sosiaalinen koheesio ja kansanterveys. Työntekijäjärjestöjen jatkokoulutustoimet näyttävät pienentyneen suhteessa vuoteen 1998 myös maksumäärärahojen osalta, ja ne ovat laskeneet 8 miljoonasta 6 miljoonaan ecuun. Työmarkkinaosapuolten välisessä vuoropuhelussa on hyvin pientä nousua, vain 50 000 ecua. Sukupolvien väliseen solidaarisuuteen osoitetut varat vähenevät lähes puolella, sekä maksusitoumusmäärärahojen että maksumäärärahojen osalta 4 miljoonasta 2, 4 miljoonaan ecuun. Lapsiin, naisiin ja nuoriin kohdistuvan väkivallan torjumisessa on hyvin pientä nousua maksumäärärahoissa - budjettikohta B3-4109-2 miljoonasta 3 miljoonaan ecuun.
Terveydenhoidossa maksumäärärahat näyttävät pienemmiltä verrattuna edellisvuoteen, niin koulutuksessa kuin syövän ja AIDSin vastaisessa kamppailussa. Työllisyydessä, alakohdissa Â5-502 ja Â5-512, lisäykset ovat vastaavasti vain 1, 5 miljoonaa ja 4, 7 miljoonaa ecua. Maksumäärärahat henkilömiinojen vastaisiin toimiin pienentyvät 1, 5 % henkilöä kohden. Konferenssitulkit ja muut toimitsijat ovat hekin uuden talousarvion tähtäimessä. Vastaavia määrärahoja on leikattu 1, 5 miljoonalla eculla.
Olen pahoillani, mutta minä, joka en ole sosialisti, en voi äänestää tällaisen talousarvion puolesta. Onnittelen rouva Dührkop Dührkopia tehdystä työstä ja uurastuksesta, mutta oma filosofiani eroaa hänen sekä neuvoston ja komission filosofiasta.

Miranda
Arvoisa puhemies, haluan ennen kaikkea onnitella esittelijöitä heidän käsiteltävinä olevissa monimutkaisissa mietinnöissä osoittamastaan päättäväisyydestä. Kyseistä talousarviomenettelyä tulee tarkastella kahdesta erilaisesta, mutta erottamattomasta näkökulmasta: seuraavan varainhoitovuoden tulojen ja menojen normaalina ennusteena sekä perustana tämän varainhoitovuoden päättyessä alkavalle uudelle rahoituskehykselle.
Tämän kaksoisnäkökulman valossa toteamme, että komissio - ja vielä enemmän neuvosto - esittävät meille erittäin ankaraa talousarviota, joka jää paljon vuoden 1998 talousarvion tason alapuolelle, mitä tulee prosenttiosuuteen BKTL: n osalta. Näin yritetään saada aikaan jatkuvuutta ja vahvistaa sitä strategiaa, jonka tarkoituksena on antaa esimerkkiä konvergenssikriteerien ja vakaussopimuksen noudattamisen osalta, varmistaa Edinburghissa asetettua omien varojen ylärajaa alhaisempi menotaso ja saada sille aikaan jatkuvuutta seuraavana varainhoitovuonna sekä taata huomattava säästömarginaali laajentumisen valmistelua varten.
Se tosiasia, että tämän talousarvion loppusumma - ensimmäisen käsittelyn jälkeen ja ottamatta huomioon erityisvarauksia - jää pienemmäksi kuin mitä Agenda 2000 määrittelee 15 nykyistä jäsenvaltiota ja seuraavaa rahoituskehystä varten, sitoo Euroopan parlamentin väistämättä edellä mainittuun strategiaan ja estää sitä tuomasta selkeästi esiin omia ensisijaisia tavoitteitaan.
Siksi ei ole ihme, että otamme tänään etäisyyttä, niin kuin olemme aina ottaneet etäisyyttä, tällaiseen strategiaan ja sen seurauksiin talousarvion tasolla, ja korostamme, että ongelma ei ole niinkään siinä, mistä äänestämme torstaina, vaan enemmänkin siinä, mistä jää äänestämättä. Itse asiassa esimerkiksi työttömyyden torjunta ei ole vieläkään saanut asianmukaista vastausta; toisaalta tämä uusi talousarvio on laadittu ottamatta vähäisimmässäkään määrin huomioon maailmanlaajuista rahoituskriisiä ja tarvetta ryhtyä yhteisön sisäisiin ja sen ulkopuolelle, erityisesti Venäjälle ja Latinalaiseen Amerikkaan, suunnattuihin toimenpiteisiin.
Tästä puheen ollen voidaan päätellä, että valiokunnassa hyväksytty ehdotus, jossa asetetaan 500 miljoonan ecun erityisvaraus Venäjää varten, ei tarjoa ongelmalle täsmällistä ratkaisua. Siitä syystä, koska kyseessä ei ole ainoastaan Venäjää koskeva ongelma ja koska aihetta ei mielestäni pitäisi käsitellä erityisvarausstrategian puitteissa. Mitä tulee tähän ja vielä yleisemmin siihen strategiaan, jonka mukaan laaditaan viitteellinen näennäistalousarvio, olemme sitä mieltä, että ottaen huomioon nykyhetken ja varautumalla siihen mahdollisuuteen, ettei uutta toimielinten välistä sopimusta allekirjoiteta, on itse asiassa kannattavaa ottaa käyttöön erityisvaraukset. Siksi olemme esittelijän kanssa samaa mieltä tästä tärkeästä asiasta, vaikka se onkin rajoittava vuoden 1999 osalta, kuten aiemmin viittasin, ja koska tällä tavalla Euroopan parlamentti tietyllä tavalla kumoaa sitoutumisen siihen keskipitkän aikavälin strategiaan, johon aiemmin viittasin.
Vielä yksi huomio korostaaksemme tyytymättömyyttämme tilapäisessä menettelyssä otettuun takapakkiin. On itse asiassa välttämätöntä löytää toisenlainen yhteistyötapa Euroopan parlamentin ja neuvoston välille.
Jään vielä tarkastelemaan muutamaa talousarviomenettelyn keskeistä kohtaa sanomalla muutaman sanan oikeusperustoista. Tässäkin asiassa olemme samaa mieltä Euroopan parlamentin kanssa. Mielestämme sellaisia budjettikohtia, joihin olemme kiinnittäneet erityishuomiota, on uhrattu, erityisesti sosiaalisten kysymysten osalta. Mielestämme kuitenkin aikaansaadun kolmen osapuolen sopimuksen ansiosta voidaan pelastaa jotakin merkittävää, joka muutoin menetettäisiin. Omastani ja muiden puolesta pahoittelemme sitä, että siirtotyöläisille, matkailulle ja pienimuotoiselle rannikkokalastukselle osoitetut kohdat ovat jääneet sille tielleen.
Sallikaa minun käsitellä muutamaa kysymystä tarkemmin. Esitän onnitteluni ennen kaikkea Edinburghin sopimuksen noudattamisesta rakennetoimien osalta. Mitä tulee joidenkin rakennerahastojen maksusitoumus- ja maksumäärärahojen varaukseen ottamiseen, voimme hyväksyä sen suuremmitta vaikeuksitta, kun pidetään mielessä rahastojen tulevaa toteutusta koskevat neuvottelut ja koska siihen liittyy myös niiden todellinen toteutusaste eri jäsenvaltioiden taholta. Mielestämme on oikein, että oikeudenmukaisuus asetetaan etusijalle.
500 miljoonan ecun leikkaus maksuihin on tosin teknisesti ymmärrettävä, mutta olisimme toivoneet, että mainittu summa olisi ensimmäisessä käsittelyssä lisätty varaukseen otettuun 250 miljoonaan ecuun.
Puhukaamme nyt budjettivaliokunnan äänestysten jälkeisestä kahdesta kysymyksestä, joista kumpikin koskee yhteistyötä. Ensimmäinen koskee humanitaarista apua ja ecua. Mielestämme käytetty tapa ei ollut kaikkein soveliain. Käytetty strategia, jossa valittiin jokin otsake ja otettiin alkuvaiheessa tämän avun kokonaissumma varaukseen komission valvonnassa, saa Euroopan parlamentin näyttämään leijonalta, joka lopulta paljastuukin aasiksi.
Koska puheenjohtaja Santerin vastaus on myönteinen, vaikkakin vaikutuksiltaan rajallinen, ja koska tilanne on äärimmäinen ja kaikki on otettu varaukseen, Euroopan parlamentilla ei välttääkseen joutumasta ikävyyksiin ole muuta mahdollisuutta kuin pitää vastausta tyydyttävänä. Näin ollen sillä ei ole tulevaisuudessa käytössään painostusvälinettä vaikutuksiltaan näin laajassa asiassa. Tilanne olisi toinen, jos kyseinen varaus olisi puoltamamme näkökannan mukaan rajallisempi (vaikkakin merkittävä). Neuvoston tästä asiasta antaman julistuksen, jota pidimme myönteisenä, pitäisi saada meidät vielä tekemään talousarviomenettelyssä jotakin tämän asian hyväksi.
Toinen kysymys vielä yhteistyöhön liittyen: AKT-maiden banaanintuotantoa koskeva kohta peruutettiin. Kyseessä on erityisen herkkä aihe ja äänestämme luonnollisesti tätä komission hyväksymää ehdotusta vastaan. Vielä viimeiseksi haluaisimme sanoa, että pidämme menoja tämän parlamentin jäsenten kanssa erittäin tärkeänä kysymyksenä. Mutta se ei ole meille suuri kysymys. Suuret kysymykset ovat toisenlaisia. Olemme osaltamme toimineet myötämielisesti parlamentin useilla tahoilla ratkaistaksemme tämän kysymyksen, joka vaatii yksimielisyyttä, ja juuri siksi ilmoitamme olevamme käytettävissä tämän yksimielisyyden edistämiseksi vaikuttamatta kansankiihottajilta.

Müller
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, se on saatu aikaan, talousarvio on koossa! Siitä ensin sydämellinen kiitos esittelijöille.
Tässä siltana toimivassa talousarviossa juuri Barbara on toiminut parlamentin eri toiveet yhdistävänä siltana ja laatinut hyvin tasapainotetun talousarvion. Suurkiitokset.
(DE) Tähän menettelyyn kuului monia tuskallisia asioita, erityisesti budjettikohtien järjestäminen uudelleen oikeusperustan yhteydessä. Se koski ennen kaikkea erityisesti sosiaalialaa. Toisaalta onnistuttiin asettamaan todellisia ensisijaisia tavoitteita. Kehitys- ja yhteistyövaliokunnan päätös panostaa Agenda 21 -ohjelman puitteissa uusiutuvien energialähteiden tukemiseen, on tärkeä signaali. Se, että olemme onnistuneet lisäämään tutkimuksen viidennessä puiteohjelmassa uusiutuvien energiamuotojen tutkimukseen kohdistettuja varoja 33 %: a, on todellinen suunnanmuutos. Sillä ei ole myönteisiä vaikutuksia ainoastaan ilmastonsuojeluun, vaan se lisää myös työllistymismahdollisuuksia tulevaisuuteen suuntautuneiden teknologioiden parissa. ECHO: ta koskeva varaus, josta on keskusteltu paljon, on saanut aikaan sen, että komission täytyy nykyisin antaa käyttöömme UCLAFia koskeva kertomus ja kaikki tulevat UCLAFia koskevat kertomukset. Kaikki oikeudelliset ehdot, joiden avulla komissio on tähän asti halunnut mitätöidä parlamentin täyden oikeuden saada tietoja, ovat poistuneet. Muistan vielä hyvin neljän komissaarin ja pääsihteerin kanssa käydyt epäviralliset keskustelut ja myös jatkokeskustelut komissiossa, joissa minua hellittämättömästi muistutettiin siitä, että on olemassa oikeudellisia syitä, joiden vuoksi me emme saisi tutkia asiakirjoja. Tämä asia on nyt korjattu. Parlamentti on saanut aikaan sen, että 206 artikla on jälleen nostettu jaloilleen.
Herra Santerin kirjeen avulla kaikkea ei kuitenkaan ole vielä toteutettu. Siksi puolueryhmäni on antanut alkuperäisen ehdotuksensa 30 %: n suuruisen varauksen luomiseksi ECHO: n osalta Keski-ja Itä-Eurooppaa varten, tietyllä tavalla taktisena toimenpiteenä, jotta budjettivaliokunnalle annettaisiin aikaa arvioida herra Santerin kirje kattavasti ja tarkastaa UCLAFia koskeva kertomus perusteellisesti. Tulevaisuuden kannalta olisi hyvä, jos komissio konkreettisesti puuttuisi tässä yhteydessä toistuvasti esiin tuotuihin henkilöstöongelmiinsa - se tietää kyllä hyvin, että ECHO: n tapauksessa ei ollut kysymys tavallisesta minitalousarviosta - ja käsittelisi niitä yhdessä budjettivaliokunnan kanssa Liikasen " vaihtoehdon" tai muiden ratkaisujen pohjalta.
Nyt matkakuluihin. Vapaasti noudattaen ohjetta, että jos maine on jo pilalla, hoidetaan hallinto sitten aivan julkeasti, virasto esitti meille uuden järjestelyn, jota voisi kutsua pelkäksi pilailunumeroksi, ellei aihe olisi niin vakava. Eilen illalla järjestetyssä äänestyksessä enemmistö tuki puolueryhmämme ehdotusta, jota herra Dankert, herra Brinkhorst ja herra Fabre-Aubrespy sitten tukivat. Se oli hyvä lähtökohta. Lisäys, jossa vaaditaan yhteyttä ohjesääntöön, hautaa kuitenkin myönteisen lausunnon ja on ristiriidassa ensimmäisen osan kanssa. Torstaina täysistunnossa pidettävän äänestyksen tulos riippuu jokaisesta kollegasta. Silloin nähdään, kykeneekö parlamentti pistämään itsensä järjestykseen ja uudistumaan vai ei. Vihreiden puolueryhmä ei valitettavasti ole edustettuna puhemiehistössä. Meidän ehdotustamme koskeva eilinen keskustelu osoitti kuitenkin, että kulukorvauksia ja tässä erityistapauksessa matkakuluja koskeva uusi järjestely saadaan aikaan vain vihreiden puolueryhmän ollessa mukana.
Jo kolmen vuoden ajan puolueryhmäni on seurannut asiaa, joka koskee yhteisön toimielimissä työskentelevien eläkkeiden turvaamista. On syntynyt huomattava vaje, joka vaatii uutta järjestelyä. Herra Violan ja rouva Dührkopin kanssa tehdyn hyvän yhteistyön ansiosta nyt on olemassa kaikkien puolueryhmien yhteinen ehdotus eläkerahaston perustamisesta kaikkia 1.1.1999 lähtien syntyviä uusia eläkevaateita varten. Ensimmäistä kertaa luodaan varasto vajeen peittämiseksi. Se on kestävää ja tulevia tilanteita ennakoivaa budjettipolitiikkaa ja voimme toivoa, että neuvosto pääsee pian yksimielisyyteen tästä asiasta.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, aluksi minäkin haluaisin vuorostani onnitella Barbara Dührkop Dührkopia siitä erinomaisesta työstä, jonka hän on tehnyt tänä vuonna erityisen vaikeissa oloissa, aiheenaan talousarvio, joka on todellakin tämän lainsäädäntökauden viimeinen ja siten hyvin merkityksellinen, varsinkin jos ajatellaan toimielinten välisen sopimuksen päättymistä.
Tästä näkökulmasta minä kannatan ja ryhmäni kannattaa erästä strategiaa, jota ehdotamme tässä asiakirjassa ja jonka mukaisesti neuvostoa muistutetaan niistä poliittisen, moraalisen ja myös oikeudellisen sitoutumisen edellytyksistä, jotka liittyvät uuden toimielinten välisen sopimuksen solmimiseen. Haluaisimme, että parlamentille budjettivaliokunnan ominaisuudessa ehdottamamme lähestymistapa hyväksytään torstaina osoituksena siitä, että parlamentti ei anna periksi, vaan että se on valmis käyttämään omia valtuuksiaan pitääkseen kiinni siitä, mikä on ollut meidän mielestämme hyvä työväline ja mikä on osoittanut toimivuutensa.
Olen mielissäni myös siitä, että oikeudellisia perustoja koskevasta asiasta on päästy yksimielisyyteen. Olen sitä mieltä, että me olemme avanneet tien yleisemmälle yksimielisyydelle, jonka ansiosta monien Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta hyvin tärkeiden budjettikohtien ja joidenkin hankkeiden osalta asioita voidaan tarkastella selvemmällä ja sanokaamme terveemmällä tavalla. Toivon, että toisin kuin tähän saakka on tapahtunut, neuvosto tekee omalta osaltaan kaiken voitavansa, jotta asetukset hyväksytään ja jotta parlamentin valtuuksilla talousarvion osalta ei pystytä keinottelemaan parlamentin lainsäädäntövallan kustannuksella.
Varsinaisen talousarvion osalta ryhmäni ja minä olemme erittäin pahoillamme siitä, että jotkut ovat halunneet sekoittaa eri asiat keskenään. Me käsittelemme talousarviota ja talousarvion valvontaa. Olen sitä mieltä, että kaikki, mikä liittyy valvontaan, on toteutettava mahdollisimman ankarasti, jos haluamme, että toimielimemme ovat terveempiä ja avoimempia ja pystyvät vastaamaan paremmin kansalaistemme odotuksia. Jos ilmenee ongelmia, joko petoksia tai yhteisön varojen huonoa käyttöä, ne on tietysti ratkaistava käytettävissämme olevilla välineillä, mutta ei pidä ryhtyä harkitsemattomiin toimiin tai ottaa yhteyttä tiedotusvälineisiin sen vuoksi, että lehdistössä ja sanomalehdissä esillä olemisesta on aina hyötyä. Eri asioita ei pidä sekoittaa keskenään hyödyntämällä vuoden 1999 määrärahojen käsittelyä siten, että pyydetään selvitystä vuosien 1993 ja 1994 määrärahoista.
Olen sitä mieltä, että kyseessä ei ole hieno peli, jota voimme pelata. Olen sitä mieltä, että ECHO: n määrärahojen varaukseen asettamista koskevan tarkistuksen lisäksi oli muita välineitä ja juuri näiden muiden välineiden ansiosta saatiin aikaiseksi päätös, joka on mielestäni hyvin viisas. Kun kyseessä on monien etujen vaaliminen, tietyistä asioista syyllisiksi epäiltyjen edut mukaan luettuina, olen sitä mieltä, että on toimittava tietyllä kunnioituksella. Näin onkin tehty. Me olemme tietysti vaikuttaneet siihen, ja se kuuluu tehtäviimme vastatessamme talousarvion valvonnasta, ei talousarviosta, ja tämä asia olisi pitänyt tuoda esille. Kun kuulen budjettikeskustelussa sentapaista arvostelua, jota parlamenttimme huomattava jäsen herra Giansily esitti, haluaisin vastata hänelle niillä sanoilla, jotka kenraali de Gaulle sanoi 30 vuotta sitten: " Uudistuksille " kyllä', koiranpaskalle " ei'!"
Olen siis tältä osin sitä mieltä, että asioita sekoittamalla ei pelata Euroopan peliä. Toivon kaikesta sydämestäni, että saamme asian selvitettyä torstaihin mennessä. Ryhmäni toivoo joka tapauksessa loppua tälle kiristykselle, jota on harjoitettu tämän ohjelman kustannuksella, joka kuuluu mielestäni keskeisimpiin, tärkeimpiin ohjelmiin, joita Euroopan unioni on onnistunut kehittämään kuuden vuoden aikana. Kaikkien muiden asioiden osalta odotamme teidän puheenvuoroanne, komissaari Liikanen. Mutta minä odotan myös kollegojeni puheenvuoroja, jotta saisimme valaistusta muihin tapauksiin. Ei saa olla niin, että yksi asia täyttää sanomalehtien sivut ja muut jätetään kokonaan vaille huomiota. Vähän asiakkaan mukaan, sanoisin. Selvittäkäämme siis tämä tapaus, jos sellainen on olemassa, ja hoitakaamme sen myötä kaikki muutkin tapaukset.
Näin ollen, hyvät kollegat, sanon kaikesta sydämestäni: äänestäkäämme viisaasti ja parlamentin arvokkuuden edellyttämällä tavalla.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, kuten esittelijämme muistutti, vuoden 1999 talousarvion erityislaatuisuus johtuu siitä, että se on nykyisten rahoitusnäkymien viimeinen talousarvio. Näiden olosuhteiden vuoksi budjettivaliokunta on esittänyt meille tänään talousarvion sijasta neuvotteluasiakirjan pitäen silmällä tulevan toimielinten välisen sopimuksen mahdollista solmimista neuvoston kanssa.
Ensimmäinen järjetön asia on jo tämä: näiden olosuhteiden vuoksi komissio on ehdottanut rakennetoimien rahoittamista otsakkeen varojen enimmäismäärään asti, jotta kaikki Edinburghissa sovitut määrärahat saadaan tehokkaasti sidottua. Neuvosto on täysin aiheellisesti - ilmeisesti sen vuoksi, koska se on ainoa, joka tietää rahan todellisen arvon - muistuttanut, että yleisen kurinalaisuuden tavoite koskee myös rakennetoimia. Parlamentti sen sijaan pitää rakennetoimia edelleen etuoikeutetussa asemassa: sitoumuksia on korotettu yli 16, 6 %, vaikka kaikkialla on todettu näiden määrärahojen alikäyttöä.
Komissio on järjestänyt hyvin tiukasti kaikki muut kuin rakennetoimia ja sisäisiä politiikkoja koskevat budjettimenot jättäen suuret marginaalit vuoteen 1998 verrattuna. Neuvosto on lisännyt huomattavasti tätä panostusta. Näin ollen ainoastaan maatalousmenojen, parlamenttimme ikuisen syntipukin kohdalla on nollakorotus verrattuna vuoteen 1998. Tosiasiassa menot osoittavat jopa laskua vuoteen 1998 nähden ja ne muodostavat tänä vuonna ainoastaan 42, 2 % kaikista sitoumuksista.
Sisäisten politiikkojen osalta, joita neuvosto ei ole jättänyt kurinalaisen linjan ulkopuolelle, budjettivaliokunta on korottanut määrärahoja yli 300 miljoonalla eculla, jolloin kokonaissummaksi tulee 6, 15 miljardia ecua, eli korotus on yli 7 %. Olemme kaukana keväällä sopimistamme talousarvion suuntaviivoista, joissa suositeltiin korkeintaan 2, 5-3 %: n kasvua edelliseen vuoteen nähden.
Emme voi hyväksyä sellaisten neljän erityisvarauksen luomista, joiden kokonaissumma on sitoumusten osalta 1, 6 miljardia ecua ja maksujen osalta 4 miljardia ecua. Kyseessä on budjettivaliokuntamme bluffi, koska se haluaa painostaa neuvostoa hylkäämään 1, 09 %: n tasolle BKTL: stä asetetun talousarvioesityksen.
En suostu siihen, että Euroopan parlamentti ottaa jälleen kerran panttivangeiksi valtioidemme veronmaksajat taistelustrategiassaan neuvostoa vastaan. Talousarvioesitys on keinotekoisesti korotettu 1, 17 %: iin BKTL: stä, jotta sitä voitaisiin käyttää laskuperustana kaudeksi 2000-2006, mutta vuoteen 1998 nähden se merkitsee 7 %: n kasvua tai 12, 5 %: n kasvua, jos huomioon otetaan vain ei-pakolliset menot.
Tuomitsemme myös sen skandaalinkäryisen tempun, jolla valiokunnassa poistettiin tuet AKT-maiden banaanintuottajille, ja tuomitsemme komissiolle esitetyn teeskennellyn uhkavaatimuksen, joka tehtiin asettamalla varaukseen humanitaarisen avun määrärahat. ECHO: n skandaalia on tarkasteltava siinä vaiheessa, kun äänestämme vastuuvapauden myöntämisestä.
Lopuksi muutama sana Violan mietinnöstä: olemme tyytyväisiä siihen, että matkakulujen korvaamista todellisten kustannusten mukaan koskeva tarkistuksemme on hyväksytty. On kuitenkin ymmärrettävä, että kyseessä on avoimuutta koskeva toimenpide, jota ei pidä liittää mihinkään tiettyyn asemaan. Jäsenvaltioiden tehtävänä on muuttaa tarvittaessa Euroopan kansanedustajien palkkaa valittujen edustajien erilaisen aseman mukaan ja sen mukaan, missä määrin heidän tehtäviään ja merkitystään arvostetaan.

Le Gallou
Arvoisa puhemies, meille ei esitetty tänään talousarviota vaan talousarvion paisutusyritys, määrärahojen kuumailmapallo. Vaikka inflaatio on saatu kuriin ja lähes olemattomaksi ja vaikka kansallisvaltioissa on sovellettava euron käyttöönottoon liittyä sitovia sääntöjä, rahaa palaa Euroopan unionin talousarviossa.
Maksusitoumusmäärärahoja on lisätty 6 % ja maksumäärärahoja lähes 3 % tässä talousarviossa. Sitoumuksia on lisätty yli 7 % ja maksuja lähes 4 % tässä talousarviossa, josta äänestetään pian Euroopan parlamentissa, jolla on todella vastaus valmiina, kun kyseessä on yltiöpäinen tuhlaus!
Tämä ole mitenkään perusteltua. Maatalousmenojen suuri massa vähenee tosiasiallisesti. Lisäksi komissio ehdottaa yhteisön rahoituksen uudistamista koskevassa asiakirjassaan maanviljelijöiden suorien tulotukien vähentämistä EMOTR: n tukiosaston osalta, mikä merkitsee Euroopan unionin menojen tosiasiallista siirtämistä jäsenvaltioille.
Miten näissä oloissa on selitettävissä talousarvion yleinen korottaminen? No ensinnäkin siten, että talousarviota on paisutettu rakennerahastojen osalta: maksusitoumusmäärärahoja on lisätty 18 % ja maksumäärärahoja 9, 5 %. Nämä luvut ovat kaiken todellisuudentajun ja kaiken kurinalaisuuden ulkopuolella. Euroopan unioni on avannut luukut selälleen alueiden kestitsemiselle piittaamatta veronmaksajista ja pelkäämättä tuhlausta, johon talousarvion ylenpalttisuus väistämättä johtaa.
Talousarviota on paisutettu myös sisäisten politiikkojen osalta: korotusta on 8 %, vaikka jäsenvaltioiden, alueiden ja alueellisten yhteisöjen olisi otettava siitä vastuuta toissijaisuusperiaatteen mukaisesti.
Lopuksi talousarviota on paisutettu ulkoisten toimien osalta: korotusta on 5 %. Tästä olisi myös paljon sanottavaa. Voiko Euroopan unioni ylpeillä tällaisella humanitaarisella toiminnalla, jossa moninkertaistetaan kuvitteelliset toimet ja kuvitteelliset työpaikat? Ainut asia, joka ei ole kuvittelua humanitaarisessa toiminnassa, on sitä harjoittavien elämäntapa ja sen johtamisesta vastaavien itsensä mainostaminen.
Voiko Euroopan unioni myöskään ylpeillä Tacis-hankkeillaan ja entisessä Neuvostoliitossa toteutettavilla toimilla, kun se on yhdessä kansainvälisen valuuttarahaston kanssa vastuussa siitä, että Venäjälle on annettu hyviä neuvoja ja hyvät puitteet, jotka ovat romahduttaneet sen talouden ja yhteiskunnan?
Mitä pitäisi sanoa budjettivaliokunnan nyt ehdottamasta elintarvikeavusta, kun elintarvikeapu on sekoittanut paikalliset tuotanto-ja jakeluverkostot kaikkialla, missä sitä on annettu?
Talousarvio, jota on paisutettu perusteettomasti sisäisten politiikkojen osalta ja haitallisesti ulkoisten toimien osalta ja joka mahdollistaa varojen tuhlauksen rakennerahastoista, tulee kalliiksi veronmaksajille: pelkästään Ranskan veronmaksajille se maksaa 95 miljardia frangia, mikä on kolmasosa tuloveroista ja merkitsee lähes 4 %: n vuotuista kasvua eli enemmän kuin Ranskan talousarvion muut suuret alueet yhteensä.
Näistä syistä Kansallisen rintaman jäsenet vastustavat äänestyksessä tätä talousarvioesitystä, tätä Maastrichtin ja Amsterdamin Euroopan talousarvioesitystä, joka on vastoin veronmaksajien ja kansalaisten etua.

Samland
Arvoisa puhemies, käytän ajan mielelläni hyväksi, sitä paitsi siinä on se suuri etu, että täysistunto alkaa nyt täyttyä ja tänään muutamat kollegat saavat kuulla, mitä kaikkea talousarviosta sanotaan.
Talousarvio 1999 on myös minulle erityisen tärkeä talousarvio, koska se on viimeinen kokonainen talousarvio, jonka laatimiseen osallistun budjettivaliokunnan puheenjohtajana ja myös Euroopan parlamentin budjettivaliokunnan jäsenenä. Tehän tiedätte, että aion ensi vuonna jättää nämä pyhät salit.
(Välihuomautuksia) Vietämme läksiäisjuhlaa myöhemmin.
Kun on kymmenen vuoden aikana osallistunut tämän talousarvion laatimiseen - ja sitä teen nyt - ja kun tuntee lähes kaikki talousarvion sisältämät luvut, ymmärtää niitä lukuisia puheita, joita erikoisaloja edustavissa valiokunnissa työskentelevät kollegat ovat tänään pitäneet täällä. Valitettiin siitä, että trooppisille metsille ei annettu 50 vaan 40 miljoonaa. Näiden kollegoiden pitäisi kerran sanoa, miksi meidän pitää sijoittaa talousarvioon rahaa ikään kuin se olisi säästökassa. Viimeisen kolmen vuoden aikana - vuosina 1996, 1997 ja 1998, kuten Tillichin mietinnössä selvästi tuodaan esille, käyttöön otettujen varojen määrä on ollut aina alle 27 miljoonaa. Joinakin vuosina määrä oli vielä alhaisempi. Jos tilanne on jälleen sama vuonna 1998, kysymys on silloin kyllä säästökassasta, johon sijoitan 10 miljoonaa enemmän. Voidaan tietenkin väittää, että komissio ei toteuta talousarviota hyvin. Silloin meidän pitäisi esittää näkemyksemme komissiolle ja hallinnolle, mutta meidän ei pitäisi yksinkertaisesti varata rahoja talousarvioon.
Nämä keskustelut ovat minulle tuttuja. Siksi haluan keskittyä tänään viiteen kohtaan, joista ensimmäinen on strategia. Neuvoston puheenjohtaja, tämä koskee erityisesti teitä, sillä tehän olette ilmoittanut, että aiotte kertoa asiasta edelleen kollegoillenne. Se on hyvä. Kuten herra Wynn jo sanoi, sosiaalidemokraattisten hallitusten määrä on kasvanut. Sen vuoksi huolestuneiden äänten määrä on lisääntynyt myös meillä. On aivan selvää, että teillä on käytettävissänne kaksi vaihtoehtoa, joita haluan tässä vielä kerran selvästi käsitellä, koska ne edustavat koko parlamentin mielipidettä. Samalla haluan ottaa esille kuvan. Mikä on Euroopan parlamentin asema? Te pyydätte meitä tekemään päätöksen tiukasta talousarviosta, joka on alhaisimmalla mahdollisella tasolla, koska meidän kaikkien täytyy säästää. Te siis viette meiltä paidan ja sanotte, että vievänne meiltä paidan, koska lupaatte, että tulevissa rahoitusnäkymissä, jotka koskevat vuosia 2000-2006, saatte pitää housut. Te takaatte kuitenkin vain sen, että esitätte sen oletuksen, että saamme pitää housut. Koska emme luota teihin - kokemus on opettanut meille, että emme saa luottaa teihin - olemme sanoneet, että kiristämme housut mieluummin vyöllä ja siitä me päätämme itse. Tästä vyöstä keskustelemme tänään, jos keskustelemme 3, 9 miljardista ecusta, jotka olemme sisällyttäneet strategiseen tarkistusehdotukseen.
Parlamentissa ei ole ketään, joka todella haluaisi antaa nämä rahat vuoden 1999 talousarviota varten. Olemme valmiit kulkemaan tätä niukan talousarvion tietä. Teidän on kuitenkin ymmärrettävä se, että jos toimielinten välinen sopimus ei toteudu, sen perustan, vuoden 1999 203 artiklaa koskevan perustan, joka sitten määrää seuraavan seitsemän vuoden menot, täytyy olla tasolla, josta sovittiin toimielinten välisessä sopimuksessa vuonna 1993. Se on tämän strategisen välineen tavoite. Teemme mielellämme myönnytyksiä, jotta teidän ei tarvitse tammi-, helmi-, maalis-, huhti- ja toukokuussa suorittaa maksuja, jotka ovat suuruudeltaan koko talousarvion tasolla, jos te vakuutatte meille, että tämä ehto on myös meidän osaltamme turvattu. Halusin sanoa sen vielä kerran, jotta ei syntyisi väärinkäsityksiä. Tämä talousarvio on tasoltaan 1, 13 % bruttokansantulosta. Se merkitsee, että tämä talousarvio on pienempi kuin ne arviot, jotka tehtiin varainhoitovuosien 1992 ja 1993 osalta, kun uusi toimielinten välinen sopimus, jossa tasoksi oli sovittu 1, 20 % bruttokansantulosta, astui voimaan. Menopolitiikkamme kehityssuunta on taantuva, nykyiset menomme ovat vuoden 1988 tasolla. Sen vuoksi yhteisössä kukaan ei voi selittää, että Euroopan unioni on pata, josta raha pursuaa yli kuin puuro eräässä sadussa. Ei, asia on päinvastoin: budjettivallankäyttäjänä Euroopan parlamentti on harjoittanut luotettavaa budjettipolitiikkaa, jossa pyritään jokseenkin noudattamaan yhteisön tavoitteita ja ottamaan huomioon ne rajoitukset, joita Euroopan unionissa on.
Toiseksi haluan tuoda esiin, että olemme suorittaneet jotakin ennakolta, herra neuvoston puheenjohtaja! Olemme nimittäin Notenboom-menettelyn ja korjaavan ja täydentävän talousarvion nro 1/98 yhteydessä hyväksyneet suuruudeltaan 500 miljoonan ecun leikkauksen rakennerahastojen maksujen osalta. Odotamme - se on luottamuksen osoitus - teidän ratkaisuanne. Myös tältä osin turvavyö on kiinni. Odotamme, että teette meille myönnytyksiä myös maatalousmenojen osalta. Tässä haluaisin puhutella herra Kaklamanista: hän ei ole liberaali, vaan perussosiaalidemokraatti, jos mietimme sitä, että maatalouspolitiikkaan käytettäviä varoja jaettaessa leikataan varoja niiltä, jotka tarjoavat suuria, liian suuria määriä tuotteita, joita kukaan Euroopan unionissa ei enää halua syödä tai kuluttaa. Se, jos otamme rahaa pois niiltä, jotka ovat vastuussa varastoista, ja annamme rahat Euroopan unionin maatalousyrityksille, jotka tarjoavat paljon työtä, ei ole liberaalia, vaan läpikotaisin sosiaalidemokraattista toimintaa. Kun sen lisäksi kysymys ei ole mistä tahansa paljon työtä tarjoavista yrityksistä, vaan yrityksistä, jotka tarjoavat paljon työtä, koska ne harjoittavat ekologista maataloutta, tämä on jopa perusta Saksan liittotasavallan uudelle hallitukselle! Sillä ei ole mitään tekemistä liberalismin kanssa.
Haluaisin vielä sanoa jotakin tutkimuksesta. Herra neuvoston puheenjohtaja, se on myös tärkeää. Te olette nimittäin tavallaan mukana 10. marraskuuta käytävässä tutkimuspolitiikan varoja koskevassa neuvottelumenettelyssä. Oikeastaan mukana ovat 15 talousministeriä, mutta niiden, jotka istuvat neuvottelumenettelyssä meitä vastapäätä, täytyy aina soittaa teille. Pyydän teitä erittäin ystävällisesti pysyttelemään 10. marraskuuta sellaisessa paikassa, josta teidät tavoittaa puhelimitse, jotta tämä herrasväki, jonka kanssa olemme silloin tekemisissä, voi lopultakin tehdä päätöksiä. On sietämätöntä suunnitella talousarviota, jonka kokonaismenot heilahtelevat suuruudeltaan yhtäältä 14, 3 miljardin ja toisaalta 16, 3 miljardin välillä. Käsittelemme kuitenkin summia, jotka voivat olla suuruudeltaan jopa 200 miljoonaa, summa, jonka verran meillä on talousarviossa enemmän tai vähemmän varoja, ja tämä on otsakkeen 3 sekä otsakkeen 3 menojen kehityksen osalta tärkeä kohta. Siksi pyydän vielä kerran: pitäkää puhelimen kuuloke kädessänne, jos joku herroista soittaa teille ja sanokaa kollegoillenne, ennen kaikkea briteille, espanjalaisille ja saksalaisille, jotka vielä epäröivät miettiessään tätä kysymystä, että heidän tulisi antaa vastauksensa niin pian kuin mahdollista, jotta me saisimme aikaan ratkaisun näitä menoja koskevan neuvottelumenettelyn puitteissa vielä ennen neuvoston toista käsittelyä. Se on välttämätöntä ja tärkeää otsaketta 3 koskevien selvien suunnitelmien aikaansaamiseksi.
Menoluokan 4 osalta haluaisin vielä kerran käsitellä ECHO: ta. Herra komissaari, siltä osin minulla on teille pyyntö. Tämä on tärkeä kohta. Te, jotka olette tulossa sisään, istuutukaa ja kuunnelkaa, tämä koskee myös teitä, tämä on teille tärkeää! Kysymys on nimittäin seuraavanlaisesta ongelmasta. Kysymys on siitä, että hätäapuvaroja koskevaan varaukseen oli liitetty kaksi ehtoa.
Päinvastoin kuin muut kollegat täällä parlamentissa, jotka eivät ole nähneet asiaa vielä niin selvästi, osoitan etukäteen luottavani komission puheenjohtajaan, jota en tosin ole itse valinnut. Olen sanonut, että kirje, joka on tullut ja joka liittyy UCLAFin kertomukseen, riittää minulle, koska uskon häntä, että siten edellytykset on turvattu, kuten olemme sopineet kollega Theaton, Euroopan parlamentin puhemiehen, teidän ja herra Santerin kanssa käydyssä keskustelussa.
Herra komissaari, oli kuitenkin vielä toinen ehto. Toinen ehto viittaa siihen, kuinka ne tapaukset, jotka UCLAFin kertomuksessa mainitaan, siirretään asianomaisten paikkojen asiasta vastaaville oikeusviranomaisille.
Herra komissaari, meille olisi paljon helpompaa - ja luulen, että koko parlamentti luopuisi tästä varauksesta myös paljon helpommin - jos voisitte heti vielä kerran selittää, että vastaisitte tätä toista laatimaamme ehtoa koskevaan kysymykseen selvittämällä asiaa talousarvion valvontavaliokunnassa suljettujen ovien takana, julkisen keskustelun ulkopuolella. Sellainen selvitys auttaisi meitä kovasti. Se, jos olisitte valmis siihen, olisi varmasti askel kohti molempien toimielinten välisten suhteiden parantumista.
Viimeinen asiani koskee muita toimielimiä. Hyvät kollegat, voin kyllä ymmärtää sen, että kollegoilla, jotka ovat aikaisemmin kuulleet parlamenttia ja istuvat nykyään tuomioistuimessa tai tilintarkastustuomioistuimessa, on tiettyjä kiinnostuksen kohteita. He ovat hyviä lobbaajia, sillä he tuntevat tämän parlamentin erittäin hyvin.Näillä henkilöillä on hyvä lobbariryhmä, joka on jälleen tehnyt erinomaista työtä yrittäessään saada yhteisön eri toimielimille lisää henkilöstöä: alueiden komitealle, talous- ja sosiaalikomitealle, yhteinen rakenteelle, tilintarkastustuomionistuimelle ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle.
Sanon tässä vielä erittäin selvästi, että meidän näkemyksemme - ja sanon tämän myös ottaen huomioon ECHO: ta koskevan keskustelun, ja olen myös henkilökohtaisesti täysin tämän takana - lähtökohta on se, että ylimääräiset tehtävät voidaan hoitaa vain tehtävien uudelleen järjestelyn avulla, ei palkkaamalla jatkuvasti uutta henkilökuntaa. Tämä, rouva Schmidbauer koskee sekä itse parlamenttia, siis meitä täällä, että kaikkia muita toimielimiä, koska emme voi sanoa muille toimielimille, että olkaa hyvät ja tehkää sisäisiä siirtoja, luopukaa tehtävistä, joita teidän ei enää tarvitse hoitaa, jos me emme itse toimi samalla tavalla. Se ei käy! Siksi se linja, että ei enää palkata ylimääräistä henkilökuntaa, on oikea ja järkevä. Vuosien kuluessa olen nimittäin oppinut yhden asian: se, joka yrittää muuttaa henkilöstöpolitiikkaa, voi tehdä sen vain aikoina, jolloin budjetin rajoitukset ovat pahimmat. Muuten henkilöstön palkkaamiseen suunnattuja varoja lisätään, koska se on helpompi tie. Jaetaan.
Sydämellinen kiitos teille, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, siitä, että olette ottanut nämä asiat vastaan! Toivon, että neuvottelumenettelyn puitteissa meillä on tuloksekas neuvottelu, ainakin yhtä tuloksekas kuin oikeudellisten perustojen osalta, mutta toivottavasti ei aivan niin pitkä.

Nobelin rauhanpalkinto
Puhemies
Arvoisat jäsenet, eilen sain istuntomme aluksi tilaisuuden kertoa, että parlamentti on hyvin tyytyväinen siitä, että Nobelin palkinto on myönnetty kollegallemme herra John Humelle.
(Voimakkaita ja jatkuvia suosionosoituksia) Monet jäsenet ovat toivoneet, että kollegamme olisi saatava kuulla onnittelumme suoraan, ja siksi ehdotan, että jokaisesta ryhmästä yksi jäsen saa yhden minuutin puheenvuoron onnitellakseen kollegaamme. Sen jälkeen annan puheenvuoron hänelle itselleen. Tänään voimme tehdä sen, mikä ei ollut mahdollista eilen.

Green
Arvoisa puhemies, olen erittäin iloinen voidessani sosialistiryhmän puolesta osoittaa kunnioitusta kollegallemme ja toverillemme John Humelle, joka on nyt palkittu Nobelin rauhanpalkinnolla, kuten tiedätte.
John Humen aikaansaannosta Pohjois-Irlannin rauhanprosessissa on ollut kiistämättä se, että hän on loi perustan pitkäperjantaina solmitulle rauhansopimukselle, jonka me kaikki toivomme johtavan pitkäaikaiseen ja pysyvään rauhaan Pohjois-Irlannissa. Osoitamme Johnille kunnioitusta siitä valtavasta työstä, jonka hän on tehnyt, ja niistä henkilökohtaisista koettelemuksista, joista hän ja hänen perheensä ovat selvinneet yli kolmen vuosikymmenen aikana etsiessään rauhanomaista ratkaisua Pohjois-Irlannin tilanteeseen. Näillä sanoilla osoitamme kunnioitusta myös David Trimblelle, joka jakaa tänä vuonna Nobelin rauhanpalkinnon Johnin kanssa, siitä rohkeudesta, jota hän on aivan viime aikoina osoittanut viedessään eteenpäin Pohjois-Irlannin rauhansopimusta.
Johnille, omalle kollegallemme Johnille, joka on jo joitakin vuosia ollut ryhmämme jäsen, haluamme kertoa, miten ylpeitä hänestä olemme, miten vaikeita nämä vuodet ovat olleet ja miten tiedämme sen, että häntä kohtaan on hyökätty fyysisesti ja että häntä on henkilökohtaisesti arvosteltu hänen pyrkiessään käynnistämään rauhanprosessia. Tästä olet, John, saanut tunnustukseksi Nobelin rauhanpalkinnon ja ennen kaikkea pitkäperjantaina solmitun rauhansopimuksen, jonka tiedämme olevan todiste ja kunnianosoitus tekemästäsi työstä. Olemme hyvin iloisia saadessamme jakaa tämän hetken kanssasi; tämä on meille upea hetki. Kiitämme sinua, onnittelemme sinua ja toivomme, että tämä kannustaa taistelemaan ja jatkamaan taistelua Pohjois-Irlannin rauhan puolesta. Siinä me kaikki olemme tukenasi.

Banotti
Arvoisa puhemies, ryhmäni puolesta ja hyvin ylpeänä irlantilaisuudestani haluaisin osoittaa kunnioitusta John Humelle ja kertoa, miten tyytyväisiä ja iloisia olemme siitä, että hän sai vihdoin ansaitsemansa palkinnon ja tunnustuksen, kun hänelle ja David Trimblelle myönnettiin Nobelin palkinto.
Hyvin tuskallisen ja levottoman ajan jälkeen nämä ovat hyviä päiviä maassamme, John, ja Jumalalle kiitos siitä, että voit nauttia niistä ja ottaa vastaan ystäviesi, kollegojesi ja maannaistesi ja -miestesi kunnianosoitukset tässä erityisessä elämänvaiheessasi.
Me arvostamme myös 30 vuoden ajan osoittamaasi sisukkuutta rauhan aikaansaamisessa. Valitsemasi väkivallaton tie on lopulta johtanut pysyvästi, jos Jumala suo, sellaiseen rauhaan, jota me kaikki olemme rukoilleet Pohjois-Irlannille hyvin monen vuoden ajan.
Lämpimimmät onnittelumme sinulle. Maamme on ylpeä sinusta. Koko maailma ja erityisesti myös parlamenttimme, jonka kunnianarvoisa jäsen olet, ovat ylpeitä sinusta.

Cox
Arvoisa puhemies, haluan ELDR-ryhmän puolesta ja omasta puolestani onnitella lämpimästi kollegaamme herra Humea.
Herra Hume on koko aikuiselämänsä ajan ja hyvin vaikeissa oloissa osoittanut sitoutuneensa politiikassa perustuslailliseen lähestymistapaan. Hän on myös henkilökohtaisesti esittänyt hyvin vahvan analyysin jaetun yhteiskunnan politiikasta. Se perustana ovat ennen kaikkea suvaitsevaisuus, pluralismi ja kunnioittaminen - poikkeavien ja erilaisten perinteiden kunnioittaminen. Tästä analyysista on tullut rauhanprosessin kulmakivi. Herra Hume on myös henkilökohtaisesti ottanut monia riskejä rauhan vuoksi. Hän uskalsi monista arvosteluista huolimatta ottaa Gerry Adamsin ja Sinn Feinin mukaan rauhanprosessiin. Molemmilla on tärkeä merkitys Pohjois-Irlannin tilanteen kehityksen kannalta.
Hänen tällä viikolla saamansa palkinto, josta hän on jalokätisesti jaellut kiitoksia, on kunnioituksen osoitus Pohjois-Irlannin uudelle tilanteelle, ja se on todella ansaittu. Onnittelen henkilökohtaisesti häntä ja hänen aina kannustavaa vaimoaan Patia tästä saavutuksesta.
Haluan ryhmäni puolesta onnitella lämpimästi herra David Trimbleä ja kiittää häntä hänen osuudestaan. Lainaan yhdysvaltalaista senaattoria George Mitchelliä, jolla oli hyvin merkittävä osa tässä prosessissa. Hän sanoi mielestäni aivan oikein, että ilman John Humea ei olisi ollut rauhanprosessia ja ilman David Trimbleä ei olisi ollut rauhansopimusta. Näin ollen on oikeus ja kohtuus, että nämä kaksi miestä, jotka kumpikin omalla tavallaan ja molemmat oman pitkän poliittisen tiensä kulkeneina, ovat nyt saaneet tällä tavalla kauniin tunnustuksen työstään.

Collins, Gerard
Arvoisa puhemies, minulla on hyvin suuri etuoikeus ja kunnia onnitella Unioni Euroopan puolesta -ryhmän puolesta hyvin lämpimästi herra Humea hänen huomattavasta saavutuksestaan, Nobelin rauhanpalkinnosta. Haluan onnitella häntä ja myös hänen vaimoaan, jonka oli hänen kumppaninaan kestettävä monien vuosien hyvin yksinäinen odotus.
Olen seurannut herra Humea hyvin tarkkaan näiden monien vuosien aikana hänen pyrkiessään edistämään rauhaa oikeudenmukaisella tavalla Pohjois-Irlannissa. Eräässä vaiheessa hänellä oli hyvin vähän ystäviä: häntä ei toivotettu tervetulleeksi useimmilla ovilla, joille hän kolkutti vedotakseen niiden ihmisten puolesta, jotka ansaitsivat sen, mitä me nyt pidämme itsestään selvänä. Muistan John Humen nuorena miehenä, kun hän yhdessä pienen mutta uskollisen ja asialleen omistautuneen kannattajajoukon kanssa yritti herättää monien ihmisten tietoisuutta. Ensimmäisen suuren läpimurtonsa hän teki täällä Euroopan parlamentissa. Täällä hän oppi, miten jäsenvaltiot pystyivät tekemään yhteistyötä ensimmäisen maailmansodan ja toisen maailmansodan hyvin vaikeiden aikojen jälkeen. Hän vei kokemuksensa mukanaan Irlantiin ja kysyi ihmisiltä, että jos saksalaiset, ranskalaiset ja muut pystyvät tekemään yhteistyötä Euroopassa, miksi me emme pystyisi samaan Pohjois-Irlannissa. Se oli Euroopan antama opetus, joka toimi Irlannissa. Eurooppa vastasi voimakkaasti herra Humen pyyntöön auttaessaan häntä toteuttamaan tavoitteensa.
Toivon erityisesti, että Nobel-ryhmän vastikään herra Humelle antama tunnustus - joka on hyvin ansaittu ja hyvin arvostettu - antaa herra Trimblelle ja kaikille muille asianosaisille lisää intoa viedä rauhanprosessin loppuun asti tietoisina siitä, että heillä on takanaan ei pelkästään parlamentin, vaan koko maailman tuki.
Hyvin tehty, John. Jumala olkoon kanssasi kaikissa pyrkimyksissäsi.
(Suosionosoituksia)
Puerta
Arvoisa puhemies, minäkin haluan Euroopan yhtyneen vasemmiston/Pohjoismaiden vihreän vasemmiston ryhmän puolesta ilmaista tuntemuksemme, kun arvoisalle kollegallemme myönnettiin Nobelin palkinto. Meille John Hume on rauhan mies, suvaitsevaisuuden mies, esimerkillinen mies, joka uskalsi olla rauhan tutkimusmatkailija, joka on kulkenut useita vuosia muiden edellä aina henkilökohtaisia riskejä ottaen, aina sitoutuneena, aina vakuuttuneena. Hän on näyttänyt kaikille esimerkkiä. Irlannin tilanne oli Euroopalle ammottava haava sen oman politiikan ytimessä. John Humen kaltaisten miesten päättäväisyyden ansiosta on ollut mahdollista nähdä valoa, nähdä toivoa. Jotkut sanovat, että " rauhaa ja demokratiaa ei ole saatu vielä täysin vakiinnutettua Pohjois-Irlannissa" , mutta hän on tehnyt tästä rauhan ja demokratian vakiinnuttamisen tavoitteesta peruuttamattoman.
Olemme kaikkien parlamentin ryhmien kanssa sitä mieltä, että tämä palkinto ei ole kunniaksi niinkään John Humelle kuin Nobelin palkinnolle itselleen. Nobelin palkinto on tärkeämpi silloin, kun akatemia myöntää sen John Humen kaltaisille henkilöille.
Sen vuoksi me jaamme tänään Euroopan parlamentin jäseninä John Humen palkinnon. Hänen kykyjensä, vaatimattomuutensa ja toveruutensa ansiosta tunnemme tänään olevamme hänen kanssaan yhtä perhettä kaikista toimielimen protokollista välittämättä. Olemme varmoja siitä, että hänellä on koko Euroopan parlamentin tuki, kun hän jatkaa työtään rauhan puolesta kaikissa Euroopan ja maailman kolkissa. Paljon kiitoksia John Humelle.

McKenna
Arvoisa puhemies, haluaisin vihreiden ryhmän ja erityisesti kollegani Nuala Ahernin puolesta onnitella lämpimästi herra Humea tämän kunnianosoituksen johdosta. Kunnianosoituksen kohteena ei ole ainoastaan herra Hume henkilökohtaisesti vaan kyseessä on myös suuri kunnianosoitus parlamentille siitä, että sen jäsen on saanut Nobelin rauhanpalkinnon. Hän seuraa nyt muiden suurten rauhanmiesten, kuten Nelson Mandelan, jalanjälkiä. Kyseessä on myös kunnianosoitus kaikille muille ihmisille, jotka ovat tehneet työtä Pohjois-Irlannin rauhan puolesta.
Vajaat viisi vuotta sitten, kun itse tulin parlamenttiin, John Humella oli vielä hyvin vaikeaa, ja hänen tekemiään aloitteita vastustettiin paljon joidenkin maiden ja myös oman maani johtavissa joukkotiedotusvälineissä. Nyt on osoitettu, että hän oli oikeassa ja että se, mitä hän teki, oli selvästi oikein. Se on edistänyt rauhaa. Tästä on opittava jotakin, nimittäin se, että sellaiset rohkeat aloitteet, joita tekevät ihmiset, jotka kestävät purevan ja voimakkaan arvostelun heitä itseään, heidän perhettään ja heidän kannattajiaan kohtaan, voivat osoittautua äärimmäisen tärkeiksi rauhan toteuttamisen kannalta, kun ne lopulta osoittautuvat oikeiksi.
Kuten monet ovat sanoneet, Pohjois-Irlannissa ei ole vielä rauhaa, mutta me saamme sen toteutettua, ja minä toivon, että Pohjois-Irlannissa kasvavalla sukupolvella, erityisesti nuorilla ihmisillä, on oikeus kasvaa rauhanomaisessa yhteiskunnassa, jossa aseita pidetään säännön sijasta poikkeuksena. John Hume on tehnyt työtä sen hyväksi. Onnittelen vihreiden ryhmän puolesta häntä mitä lämpimimmin hänen saavutuksistaan. Hänen selvä viestinsä maailman ihmisille on se, että meidän on ryhdyttävä rohkeaan toimintaan. Se on ainoa tapa päästä eteenpäin.

Lalumière
Arvoisa puhemies, haluaisin Euroopan radikaaliallianssin ryhmän puolesta ja omasta puolestani ilmaista lämpimästi ja vilpittömästi ihailumme ja kiitoksemme John Humelle.
Herra John Hume, olette selvänäköisyydellänne, kärsivällisyydellänne ja rohkeudellanne pystynyt pitämään kiinni omasta linjastanne ja nyt olette päässyt tavoitteeseenne. Toivokaamme, että rauhansopimuksesta tulee luja ja pysyvä. Te olette näyttänyt meille esimerkkiä, ja meille parlamentin jäsenille te olette ja tulette vastaisuudessakin olemaan esimerkkinä. Olemme ylpeitä siitä, että joukossamme on teidän kaltaisenne mies. Teissä ruumiillistuu myös toivon ja suvaitsevaisuuden viesti. Suvaitsevaisuuden pitäisikin olla sääntönä kaikkialla Euroopassa: se on yksi Eurooppamme perusarvoista. Valitettavasti Euroopassa on edelleen hyvin synkkiä alueita. Pohjois-Irlanti oli niistä yksi. Teidän ansiostanne toivomme on jälleen suuri. Kiitos, sydämeni pohjasta, kiitos.

Nicholson
Arvoisa puhemies, haluan omasta puolestani ja ryhmäni puolesta esittää mitä lämpimimmät onnitteluni kollegalleni, henkilölle, jonka kanssa olen työskennellyt parlamenttimme jäsenenä yli yhdeksän vuotta. Esitän vilpittömät ja lämpimimmät onnitteluni Johnin saaman palkinnon johdosta sekä Johnille että hänen vaimolleen Patille, jonka tunnen erittäin hyvin. On todellakin sellaisia tapauksia, joissa minun on otettava yhteyttä Patiin eikä Johniin, jos jotakin on saatava tehdyksi.
Haluaisin myös onnitella oman puolueeni johtajaa David Trimbleä, joka on osoittanut suurta lujatahtoisuutta ja rohkeutta Ulster Unionist -puolueen johtajana. Tiedän paremmin kuin kukaan muu, millaisia riskejä hän on ottanut ja varsinkin millaisia haasteita hänellä on vielä edessään. Hänen rohkeutensa ei saa jäädä vaille huomiota.
(Suosionosoituksia) Haluan myös sanoa, että oltuani 25 tai 26 vuotta mukana Pohjois-Irlannin poliittisessa elämässä tiedän, miten vaikeaa, riskialtista ja haastavaa on ollut kyntää pitkää yksinäistä sarkaa viimeisten 30 vuoden aikana Pohjois-Irlannissa. Minun on palautettava mieliin puolueeni johtajan tuolloiset sanat: hän toivoi, että se ei tapahtuisi liian nopeasti. Me kaikki toivomme ja rukoilemme, että se ei tapahdu liian nopeasti, ja olemme tiellä, jolta ei voi kääntyä takaisin niihin kokemuksiin, joita meillä on viimeisten 30 vuoden ajalta. Meillä on edessämme haaste. Olen sitä mieltä, että meidän on otettava se vastaan. Vaikka matkaa on vielä paljon, olen ehdottomasti sitä mieltä, että emme saa kääntyä takaisin emmekä jäädä epäröimään.
On sanottava, että John ja minä, ja tietysti myös herra Paisley, olemme osoittaneet parlamentissa tekemällämme yhteistyöllä, mitä voidaan saavuttaa, mikä on mahdollista ja miten voimme saavuttaa sen. Voimme kaikki tarttua tilaisuuteen. Tunnen puolueeni johtajan, tunnen Johnin ja tiedän, että puolueeni johtaja ja Seamus Mallon osallistuvat Brysselin istuntoon marraskuun alussa. Silloin me saamme parlamentissa tilaisuuden ymmärtää, millainen työ, tehtävä ja teot meitä odottavat. Päätän puheenvuoroni onnittelemalla vielä kerran Johnia ja toivottamalla hänelle mitä parhainta onnea palkinnon myötä.
(Suosionosoituksia)
Hume
Arvoisa puhemies, olen tänään eittämättä hyvin liikuttunut ja kiitän teitä kaikkia lämpimästä tuestanne. Minulle on todella hyvin suuri kunnia saada tämä palkinto mutta en pidä sitä vain henkilökohtaisena palkintona. Haluan ilmaista syvän arvonantoni täällä oleville oman ryhmäni jäsenille ja muiden ryhmien jäsenille, jotka ehdottivat palkinnon myöntämistä minulle. Kuten sanoin, en pidä sitä vain henkilökohtaisena palkintona: pidän sitä hyvin voimakkaana ilmauksena kansainvälisestä hyvästä tahdosta ja kaduillamme osoitetusta kannatuksesta rauhalle. Minulla ei ole epäilystäkään siitä, että se lujittaa kansamme tahtoa jatkaa valtavaa tehtävää vuosisatoja jatkuneiden riitojen lopettamiseksi ja pysyvän rauhan saamiseksi kansallemme.
Koko rauhanprosessin ajan olen ollut hyvin kiitollinen parlamentilta ja muilta Euroopan unionin toimielimiltä saamastamme valtavasta tuesta ja erityisesti rauhaa ja sovinnontekoa koskevasta ohjelmasta, jonka parlamentti hyväksyi yksimielisesti ja jolla on saatu hyvin paljon aikaiseksi ruohonjuuritasolla. Ohjelma on niin myönteinen, että sitä olisi syytä tutkia muillakin Euroopan alueilla.
Minun on kuitenkin sanottava, että tärkein asia on omalta osaltani ollut se, että Pohjois-Irlannin rauhanprosessi on saanut mitä suurinta innoitusta parlamentin antamasta esimerkistä. Tullessani tänne ensimmäistä kertaa vuonna 1979 - kerron usein tämän tarinan - lähdin kävelylle Strasbourgista Kehliin johtavalle sillalle. Pysähdyin sinne ja ajattelin: jos olisin 30 vuotta sitten seissyt tällä sillalla ja sanonut: " Älkää olko huolissanne, vaikka jo toisen kerran tämän vuosisadan aikana on 25 miljoonaa ihmistä kuollut ja Euroopan kansat ovat satojen vuosien ajan tappaneet toisiaan, sillä nyt se kaikki on ohi ja 30 vuoden kuluttua kaikki kansat ovat yhdessä" , minut olisi ehkä lähetetty psykiatrin luo. Näin kuitenkin kävi. Älkäämme unohtako, että Euroopan unioni on paras esimerkki maailman konfliktien ratkaisemisen historiassa, kuten olemme oppineet.
Filosofia, jonka pohjalta luotiin Euroopan unioni ja Euroopan rauha, on filosofia, joka on - jos siihen perehtyy - sopimuksemme ytimenä: erilaisuuden ja poikkeavuuden kunnioittaminen, sellaisten instituutioiden perustaminen, joissa kunnioitetaan tätä erilaisuutta ja joissa kuitenkin kaikki jaostot voivat työskennellä yhdessä yhteisten etujensa ja yhteisen taloutensa puolesta - vuodattaa hikeään veren sijasta. Tällä tavalla, purkamalla vuosisataisia esteitä, alkaa todellinen parantumisprosessi ja kehittyy uusi yhteiskunta. Se on Euroopan unionin filosofia ja se on todellisen rauhan filosofia, ja voisin vielä lisätä, että se on filosofia, joka meidän olisi vietävä maailman konfliktialueille. Meidän ei pitäisi lähettää armeijoita, meidän pitäisi lähettää filosofia. Sillä se filosofia, joka meillä on tässä rakennuksessa, on filosofia, jonka avulla voidaan ratkaista kaikkialla olevat konfliktit, koska kaikki konfliktit koskevat loppujen lopuksi samaa asiaa: sitä että erilaisuus nähdään uhkana. Meidän kaikkien on opittava se, mitä Euroopan kansat ovat oppineet ja mitä me olemme oppimassa Pohjois-Irlannissa: erilaisuus - oli sitten kyse rodusta, uskonnosta tai kansallisuudesta - on syntymästä johtuvaa sattumaa eikä se saa johtaa meitä ristiriitaan, vaan meidän on kunnioitettava sitä.
Suuret kiitokset tänään antamastanne tuesta.
(Suosionosoituksia seisaallaan)

Äänestykset
Pompidou
Arvoisa puhemies, tekstiä olisi todella yhdenmukaistettava ainakin ranskankielisen version osalta.
Välillä puhutaan varovaisuusperiaatteesta ( principe de prudence) , ja välillä ennalta varautumisen periaatteesta (principe de précaution) . Yleensä on tapana puhua ennalta varautumisen periaatteesta, ja siksi 7 kohta on oikaistava. Ranskankielisen version 29 kohdassa vaaditaan Euroopan unionia takaamaan siittiöiden (sperme) laskenta. Siittiöiden laskenta koko Euroopan unionissa olisi varmasti melko ongelmallista. Ehdotan näin ollen, että tekstissä puhuttaisiin spermanäytteiden (prélèvements de sperme) laskennasta. Ilmeisesti myös muunkielisiä versioita on korjattava; en tiedä, miten tämä sanotaan muilla kielillä. Lopuksi 31 kohdan toisessa alakohdassa termi " anomalies de genre " olisi korvattava termillä " anomalies sexuelles " (sukupuoliset epämuodostumat).

Kirsten Jensen
Arvoisa puhemies, voin rauhoittaa herra Pompidouta sillä, että olen hänen kanssaan samaa mieltä hänen kahdesta ensimmäisestä huomautuksestaan. En sitä vastoin voi arvioida hänen kolmatta huomautustaan ja sen vuoksi haluan sanoa, että jos se, mitä herra Pompidou ehdottaa, sopii tanskalaiseen alkuperäistekstiin siis, jos sen sisältö on sama kuin alkuperäistekstin, niin voin kannattaa myös hänen kolmatta suullista tarkistustaan. Mikäli niissä kuitenkin on eroja, en voi kannattaa sitä.

Tannert
Arvoisa puhemies, haluaisin kiinnittää huomionne siihen, että saksankielisessä ja englanninkielisessä versiossa johdanto-osan B-kappaleessa puhutaan siitä, että Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön on määrä laatia suuntaviivat hormonitestejä varten. Tämä organisaatio on varmaankin erittäin tärkeä, mutta se ei ole vastuussa hormoneista. Ei ainakaan ole tähän mennessä ollut.
Siinä pitää lukea OECD, ainakin näissä kahdessa kieliversiossa. Oletan, että myös kaikissa muissa.

Puhemies
Kun huomaan, mitä hormonit aiheuttavat joillekin ihmisille, niin ETYJ on oikea järjestö. Varmistamme kuitenkin, että asia korjataan.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Blak, Kirsten Jensen ja Sindal
Tanskan sosiaalidemokraatit kannattavat ajatusta yhteisön takuun laajentamisesta hankkeisiin Bosnia-Hertsegovinassa. Ehdotus perustuu EIP: n kahden vuoden ajaksi myöntämiin 100 miljoonan ecun lainoihin esimerkiksi liikennettä, energiaa ja ympäristöä koskeviin hankkeisiin. Samanaikaisesti olemme iloisia siitä, että ne tarkistukset, jotka talousarvion valvontavaliokunnan varapuhemies Freddy Blak esitti valiokunnan puolesta, ovat nyt osa ehdotusta. Kyse on muun muassa vuoden 1998 jälleenrakennusohjelman viiden päätavoitteen saavuttamisesta:
Poliittisten uudistusten täytäntöönpano, -yhteisöntuki, jolla edistetään pakolaisten ja kotipaikastaan siirtymään joutuneiden paluuta, -työllisyystilanteen parantaminen ja yksityisen sektorin kehittäminen, -opetus- ja terveydenhuoltojärjestelmien jälleenrakentaminen, -infrastruktuurin verkostojen parantaminen kautta maan.Jos haluamme tarkoittaa jotakin niillä kauniilla sanoilla sen osalta, ettei Eurooppa enää koskaan saa olla jakautunut, meidän on myös oltava valmiit kantamaan oma kortemme kekoon. Samanaikaisesti meidän on myös oltava tietoisia siitä, että tämä lainapaketti vaatii tiukkoja sääntöjä. Ei sen vastaanottajan vaan sen myöntäjän vuoksi. Komission sisäisiin petoksiin - muun muassa Bosnia-Hertsegovinan hätäapuvarojen kohdalla - ei ole vieläkään mitään ratkaisua. Se on huono asia ja sen vuoksi vaaditaan, että Euroopan parlamentin ja komission omaa petosten vastaista yksikköä, UCLAFia, ei estetä suorittamasta työtä, joka on demokraattisen järjestelmän kannalta välttämätöntä.
Gahrtonin mietintö (A4-0245/98)
Bonde ja Sandbæk
Äänestämme mielellämme tämän mietinnön puolesta, koska siinä on kyse nykyisten ympäristövaikutusten arviointiin käytettävien menetelmien parantamisesta. Olennaista on, että ympäristövaikutusten arvioinnit tehdään paljon aikaisemmassa vaiheessa ja täten otetaan huomioon paljon useampia tekijöitä kuin aikaisemmissa arvioinneissa on tehty. Sen vuoksi tämä arviointi voi ympäristön kannalta muun muassa myös säästää taloudellisia voimavaroja, toisin sanoen, tämä ehdotus yhdistää sekä ympäristölliset että taloudelliset näkökohdat pyrkimyksissään kohti kestävää kehitystä. Koska joka tapauksessahan on pyrittävä ympäristön hyvinvointiin.

Lindqvist
Komission tekemä ehdotus direktiiviksi tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ja hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista on askel oikeaan suuntaan. Se on kuitenkin useissa kohdissa epäselvä ja riittämätön. Esittelijän ehdotukset kattavat nämä puutteet ja niiden avulla ympäristövaikutusten arvioinnista voidaan tehdä kaiken kattava väline, joka valaisee sellaisten hankkeiden ympäristövaikutuksia, jotka kajoavat ympäristöön. En ole kuitenkaan tukenut tarkistuksia 20, 36 ja 39, joissa käsitellään oikeudellista perustaa, poikkeuksia direktiivistä ja lykkäyksiä.
Kochin mietintö (A4-0351/98)
Bonde ja Sandbæk
Äänestämme Dieter-Lebrecht Kochin turvallisuusneuvonantajien tutkintovaatimusten yhdenmukaistamista käsittelevää mietintöä vastaan, koska sen ei pidä olla EU: n asia. Mielestämme kansallisten parlamenttien tehtäviin kuuluu tutkintojen tutkintovaatimusten laatiminen, ja tutkintovaatimusten antaminen ei ole EU: n asia, vaan sen on edelleenkin kuuluttava kansallisten koulutusinstituutioiden tehtäviin. Olemme vastaavasti sitä mieltä, että toissijaisuusperiaatetta on käytettävä juuri sellaisilla politiikan alueilla.

Caudron
Haluan aluksi onnitella kollegaamme Kochia hänen tärkeästä ja vakavasti otettavasta työstään.
Kyseessä on todellakin erityisen vakava ja tärkeä aihe, joka koskee niiden miljoonien kansalaistemme päivittäistä turvallisuutta, jotka asuvat maanteiden, rautateiden tai vesiväylien varrella, mutta myös kaikkien muiden turvallisuutta, kun tiedetään, miten laajaa tuhoa kemiallisiin aineisiin, bakteereihin tai radioaktiivisiin aineisiin liittyvät onnettomuudet voivat aiheuttaa.
Tässä meillä on jälleen tapaus, jossa punnitaan Euroopan merkitys ja Euroopan parlamentin keskeinen asema näiden suurten aiheiden osalta. Kansalaistemme olisi oltava niistä paremmin selvillä.
Me vaadimme käytännössä sitä, että jokaisessa yrityksessä on yhdenmukaisesti koulutetut turvallisuusneuvonantajat.
Hyväksyn mietinnön varauksetta, varsinkin kun turvallisuuden parantamisen lisäksi tämä yhdenmukaistaminen vähentää vääristynyttä kilpailua. Jos voisimme samassa hengessä yhdenmukaistaa myös kuljettajien työolot, voisimme edelleen parantaa turvallisuutta ja vähentää vääristynyttä kilpailua.
Jatkukoon tämä vakaumuksellinen liike tämän mietinnön myötä!

Van Dam
Yhteiskuntamme on monesta syystä mahdotonta kuvitella tulevan toimeen ilman vaarallisia aineita. Näiden aineiden käyttö tekee myös niiden kuljettamisen välttämättömäksi. Kuljetuksista täytyy huolehtia riittävällä tavalla niihin liittyvien riskien vuoksi. Jotta tämä olisi mahdollista, neuvonantajina toimivilla henkilöillä täytyy olla näistä asioista riittävästi tietoa sekä myös osaamista. Koska suuri osa kuljetuksista on kansainvälisiä, tähän asiaan on syytä kiinnittää huomiota myös Euroopan tasolla.
Näiden seikkojen valossa olen kannattanut komission ehdotusta ja suurinta osaa tarkistuksista, jotta neuvonantajien koulutuksen vaatimukset yhdenmukaistettaisiin unionin alueella. Johdonmukaisen turvallisuustason kannalta on välttämätöntä, että kaikkiin neuvonantajiin kohdistuvat vaatimukset ovat korkeat.
Olen pahoillani siitä, että lopullisessa ehdotuksessa pidetään lähtökohtana vähimmäisvaatimuksia yhdenmukaisten normien sijasta. Tämä aiheuttaa sen, että ne maat, joissa noudatetaan tiukkoja tutkintovaatimuksia, hinnoittelevat itsensä pois markkinoilta. Koska todistukset ovat kuitenkin voimassa koko yhteisön alueella, aletaan pian valita helpoin tie ja samalla helpoin tutkinto.
Siitä huolimatta, että epäilen tutkintojen olevan mahdollisesti eriarvoisia, pidän tätä ehdotusta parannuksena nykyiseen tilanteeseen nähden ja olen antanut tukeni tälle ehdotukselle.

Titley
Mietinnön laatijan tavoin suhtaudun olennaisilta osin myönteisesti komission esittämään ajatukseen yhdenmukaistaa vaarallisten aineiden maantiekuljetuksen turvallisuusneuvonantajien tutkintoja.
Haluaisin kuitenkin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kannattaa komissaari Kinnockin ajamaa rautateiden käytön lisäämistä, kunhan näitä kuljetuksia varten on olemassa riittävät turvamääräykset ja -tarkastukset. Yksi tapa tehdä jo ruuhkaisista teistämme turvallisia on kannustaa lisäämään tavaroiden kuljettamista rautateitse niin paljon kuin se on mahdollista.
Haluan myös komission pyrkivän tiukasti tieturvallisuuden yhdenmukaistamiseen korkeimmalla mahdollisella tasolla siten, että parhaat kansalliset käytännöt yleistetään sen sijaan, että valittaisiin alhaisin yhteinen nimittäjä. Yksi tieturvallisuuden parantamiseen liittyvä asia on sen varmistaminen, että turvallisuustarkastajamme koulutetaan vaativimpien standardien mukaan.
Me kaikki suhtaudumme myönteisesti tavarakaupan lisäämiseen maittemme välillä EU: n yhtenäismarkkinoilla. Tätä vaurauden luomista on kuitenkin ehdottomasti täydennettävä varmistamalla, että ihmisten turvallisuus tieverkostossa ei jää voitontavoittelun jalkoihin. Toivotan komissiolle onnea sen pyrkiessä saavuttamaan korkeatasoisen koulutuksen ja asettamaan turvallisuussääntöjä Euroopan tavarakuljetuksille.
McKennan mietintö (A4-0284/98)
Breyer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tietenkin olemme tukeneet McKennan mietintöä. Euroopan parlamentti on nimittäin tehnyt selväksi, että maataloudesta peräisin olevasta vesien saastumisesta on tehtävä nopeasti loppu. Päätöslauselman avulla Euroopan komissiota hiostetaan, että se ei saa löysätä ohjaksia nitraattien osalta. On pöyristyttävää, että seitsemän vuotta nitraatteja koskevan direktiivin voimaantulon jälkeen EU: ssa saa laiminlyödä raja-arvoja saamatta siitä rangaistusta. Saksan liittotasavalta on tämän osalta keskikentällä ja toivomme, että Saksan uusi hallitus saa aikaan muutoksen.
Euroopan komissio on laiminlyönyt pohjavesien suojelua koskevan toimintaohjelman toteuttamisen. Se on taipunut maanviljelijäjärjestöjen edunvalvojien edessä, jotka asettavat lyhytaikaiset voitot puhtaan luonnon edelle. Nitraattikuva osoittaa, että EU on ekologisesti tarkastellen hätätila-alue. Lähes 90 %: lla EU: n maanviljelykseen käytetystä alueesta pohjaveden nitraattipitoisuus ylittää ohjearvon. Lähes neljäsosalla alueesta pitoisuus on jopa selvästi ohjearvoa korkeampi. Vaikka tehokarjatalous vähenisikin voimakkaasti, kestäisi vielä yli 20 vuotta ennen kuin EU: n pohja- ja pintavedet olisivat edes kutakuinkin terveitä. Syyllisiä ovat ennen kaikkea jäsenvaltiot, jotka taipuvat maatalouden edunvalvojien painostuksesta eivätkä toteuta direktiivin kyseisiä määräyksiä, mutta syyllinen on myös Euroopan komissio, koska se sulkee silmänsä vesien saastuttajien toimilta.
Euroopan komission täytyy nyt kovistella viivytteleviä jäsenvaltioita noudattamaan direktiivissä säädettyjä lannan enimmäismääriä ja hätätapauksessa - tämä on erittäin tärkeää - esittää kanne Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa. Lisäksi maanviljelijöille, jotka eivät noudata nitraattipitoisuuksista annettuja määräyksiä, ei saa enää myöntää EU: n tukia. Sen lisäksi vaaditaan karjanlantaa ja keinotekoisia lannoitteita koskevan typpiveron käyttöönottoa siten kuin se joissakin EU: n jäsenvaltioissa on jo otettu käyttöön.
Meidän on huolehdittava siitä, että varotoimia noudatetaan. On myös taattava lajien monimuotoisuus ja suojeltava meriä ja järviä tuhoutumasta.

Caudron
On aina vaikea käsitellä aihetta, jonka kohdalla kansalliset tunteet käyvät järjen edelle. Ja heti kun kuvaan tulee maatalous, joudutaan " miinoitetulle" alueelle. Haluan näin ollen onnitella Patricia McKennaa hänen laadukkaasta mietinnöstään.
Haluan kuitenkin esittää joitakin näkemyksiä, jotka eivät liity pelkästään maatalouden aiheuttamaan vesien pilaantumiseen. Ensinnäkin on muistettava, että vesien nykytilanne on tulosta monta vuotta harjoitetusta politiikasta: siitä politiikasta, jonka perusperiaatteena oli tehotuotannon ja sitä kautta lannoitteiden liikakäytön tukeminen.
Olen vilpittömästi sitä mieltä, että jatkaessamme yhteistä maatalouspolitiikkaa samaan tapaan tai hieman lievennetyssä muodossa, mikään ei muutu, ja ekologiset riskit uhkaavat sekä ympäristöä että kuluttajaa. Todellisten tulosten aikaansaamiseksi yhteinen maatalouspolitiikka on suunnattava uudelleen. Se on maataloutemme ja maanviljelijöidemme etu.
Ranskan hallitus on käynnistänyt tämän muutoksen Louis Le Pensecin johdolla. Se on rohkea teko, kun tiedetään, millainen reagointikyky on tietyillä maanviljelijöillä. On kuitenkin huomattava, että monet heistä tuntuvat olevan tilanteen tasalla ja tietoisia siitä, että alaa on kehitettävä, koska kansalaiset eivät ehkä enää kuluttajina halua tukea tiettyä liiallisuutta.
Tästä syystä on mielestäni erittäin tärkeää, että Agenda 2000: n yhteydessä kiinnitetään huomiota laadukkaan, ympäristöä kunnioittavan maatalouden edistämiseen. Vaikka myönnän olevani jossain määrin huolestunut tiettyjen vastuullisten tahojen päättäväisyydestä edetä tähän suuntaan, mikä johtuu tietyistä erityisen aktiivisista painostusryhmistä, olen kuitenkin sitä mieltä, että taistelu kannattaa. Se on kaikkien edun mukaista.
Hyvät kollegani, parlamenttimme maatalouskeskustelut eivät ole useinkaan vastanneet kovin hyvin kansallisten poliitikkojen puheita. Asenteet kehittyvät. Meidän on käytettävä tämä mahdollisuus hyväksemme ja tuotava esille halumme uudistaa unionin maataloutta ja maaseudun kehittämistä koskevaa politiikkaa, koska pyrimme jatkuvasti puolustamaan ja edistämään Euroopan maataloutta ja takaamaan samalla paremmat palvelut kuluttajille.

Malone
Komission kertomus paljastaa, että kaikki jäsenvaltiot ovat epäonnistuneet lähes täydellisesti pyrkimyksissään täyttää vuoden 1991 juomavesidirektiivin ehdot.
Nitraattien liiallinen määrä juomavedessä voi vaikuttaa veren kykyyn kuljettaa happea elimistössä, ja se voi muodostaa karsinogeenisia aineita. Levien rajoittamattoman lisääntymisen seurauksena korkeat nitraattipitoisuudet voivat myös lopulta " tukahduttaa" ekosysteemin.
Irlannin ympäristöministeri Noel Dempseyn on noudatettava direktiivin ehtoja ja julkistettava tulokset hallituksen viimeksi teettämästä Irlannin juomaveden nitraattipitoisuutta koskevasta tutkimuksesta.
Irlannin hallituksen mukaan vuosina 1992-1993 toteutettiin mittava seurantaohjelma ongelman laajuuden selvittämiseksi Irlannissa, ja seurannan tulokset osoittivat pitoisuuksien olevan huomattavasti sallittua korkeammalla tasolla. Hallituksen mukaan jatkotutkimus on tällä hetkellä käynnissä.
Vaikka ongelma ei ole Irlannissa ehkä yhtä vakava kuin muissa maissa, meillä ei ole varaa tyytyväisyyteen.
Irlannin talous on kasvanut lähes puolella vuoden 1992 jälkeen. Tiedämme, että meillä on fosforiongelma, mutta onko meillä nyt myös nitraattiongelma? Ministerin olisi saatettava mahdollisimman pian päätökseen seurannasta tehty jatkotutkimus ja kerrottava yleisölle, ovatko Irlannin nitraattipitoisuudet edelleen suositustason alapuolella. Jos näin on, hänen olisi pantava täysipainoisesti täytäntöön vuoden 1991 direktiivi.
Irlannin hallituksen sitoumuksella noudattaa Euroopan lainsäädäntöä on vähäinen merkitys, jos se ei todellisuudessa pyri toteuttamaan velvoitteitaan.

Nicholson
Vaikka suhtaudun monien jäsenten tavoin varauksellisesti siihen, kuinka paljon tässä parlamentissa käytetään aikaa valiokunta-aloitteisten mietintöjen käsittelyyn, rouva McKennan huoli nitraattidirektiivin huonosta täytäntöönpanosta oikeuttaa todella soveltamaan tätä menettelyä.
Olen myötämielinen Rouva McKennan käsittelemää tapausta kohtaan. Se johtuu siitä, että koin itse hiljattain, miten tuhoisaksi pohjavesidirektiivin huono täytäntöönpano olisi voinut osoittautua ympäristölle omassa vaalipiirissäni. Onneksi vaara onnistuttiin välttämään julkisella selvityksellä, mutta oma hallitukseni ei saanut siitä kiitosta. Olen tyytyväinen siihen, että rikkomusmenettelyt on nyt aloitettu.
Rouva McKennan mietinnössä tuodaan esille, miten pöyristyttävän huonosti kansalliset hallituksemme ovat joissakin tapauksissa panneet täytäntöön ympäristönsuojelutoimia. Olen yhtä mieltä komissaari Kinnockin esittämästä ajatuksesta, että nykyinen tilanne on ehdottoman riittämätön. En kuitenkaan ole hänen kanssaan samaa mieltä siitä, että maanviljelijöiden ja yksin maanviljelijöiden olisi maksettava tästä aiheutuvat kustannukset. Täytäntöönpano edellyttää muutakin kuin lainsäädännöllisiä toimia. Komission on helppo sanoa, että maailman on oltava puhtaampi ja maanviljelijöiden on maksettava siitä. Jos rahoitusta ei järjestetä lisää, nitraattidirektiivistä koituvia etuja ei voida saavuttaa.

Des Places
On kohtalon ivaa, että samaan aikaan, kun Euroopan parlamentti keskusteli täysistunnossaan vesiensuojelua koskevista toimenpiteistä ja erityisesti maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamasta vesien pilaantumisesta, Ranskan televisio esitti dokumenttiohjelman proteiinien väärinkäytöstä.
Sen mukaan muutaman tuhannen kilometrin päässä Strasbourgista, Tyynellämerellä sijaitsevassa Chimbotessa kalajauhotehtaat tuottavat miljoonia kuutioita veren, rasvan ja muiden aineiden saastuttamaa jätevettä. Tätä kalajauhoa Euroopan maatalous ostaa halvalla hinnalla pitääkseen yllä lohenkasvatusaltaitaan, ruokkiakseen tehokasvatettavia sikojaan, siipikarjaansa ja nautojaan, joita myydään seuraavaksi suurten kauppaketjujen lihatiskeillä kilpailukykyiseen hintaan ja paikallisena ensimmäisen luokan laatutuotteena. Toista proteiinia, geneettisesti muunnettua soijaa, jota kutsutaan " korvaavaksi tuotteeksi" , tuodaan Eurooppaan WTO: n sopimusten mukaisesti ja sitä käytetään samalla tavalla ja samaan tarkoitukseen kuin kalajauhoa.
Koska esimerkeistä ei ole pulaa ja koska nitraattien haittavaikutukset on joka tapauksessa otettava huomioon, tätä aihetta olisi käsiteltävä kokonaisuudessaan ja yhteisön etuuskohteluun liittyviä toimenpiteitä olisi toteutettava yleisen edun mukaisesti. Vähentämällä proteiinien tuontia Eurooppa edistäisi tietyllä tavalla tasapainoisempaa tuotantoa, jolloin pohjavesiä voitaisiin suojella paremmin.
Lopuksi, arvoisa puhemies, haluaisin ilmoittaa, että olen esittänyt ryhmäni puolesta joukon tarkistuksia, joissa täsmennetään nitraattien aiheuttaman vesien pilaantumisen ja karjankasvatusmenetelmien välisiä yhteyksiä. Sen sijaan, että tehokasvatus määritellään laskemalla eläinten lukumäärä pinta-alaa kohden, olisi itse asiassa tehtävä yleinen analyysi. Tietyillä alueilla on liian usein tehostettu ja erikoistettu maataloutta, ja se on johtanut liian suureen eläintiheyteen, joka voi puolestaan aiheuttaa paitsi vesin pilaantumista nitraattien vuoksi myös vaikeita eläinten kulkutauteja. Tuore esimerkki sikarutosta osoittaa hyvin, millaisiin riskeihin liian suuri erikoistuminen ja keskittyminen johtavat.
Jensenin mietintö (A4-0281/98)
McKenna
Arvoisa puhemies, tämä on äärimmäisen tärkeä mietintö, koska se liittyy terveyteen. Olen hyvin huolissani joistakin tänään hyväksytyistä tarkistuksista. Tarkistuksessa 11 sanotaan raja-arvojen määräämisen osalta, että " tämän vuoksi tarvitaan parempaa tieteellistä tuntemusta ennen kuin asiaa koskevaa lainsäädäntöä voidaan laatia" . On aivan selvää, että tämä on täysin vastoin varovaisuusperiaatetta, jolla olisi ensinnäkin varmistettava, että myös ilman parempia tieteellistä tietoja toteutetaan varovaisuustoimenpiteitä, joilla varmistetaan ihmisten terveyden ja ympäristön suojelu. Tiettyjen muiden tarkistusten osalta, kuten tarkistusten 6 ja 8, on aivan selvää, mistä ne ovat peräisin ja mitä puolustettavia etuja niihin liittyy: muoviteollisuus ja herra Pompidou, joka ilmeisesti ajaa sen etuja. On selvää, että nämä tarkistukset heikentävät mietinnön tasoa, koska teollisuuden tutkimusosastojen olisi oltava tutkimuksessa mukana. Vaikka teollisuudella on itselläänkin kaikki mahdollisuudet palkata asiantuntevia tutkijoita ihmisten terveyttä koskevia asioita varten, tarkistuksessa 11 edellytetään, että käytettävissä olisi alkuun oltava parempia tieteellisiä todisteita. Nämä kaksi asiaa ovat täydellisessä ristiriidassa keskenään. On aivan selvää, että ensimmäiseksi on ryhdyttävä soveltamaan varovaisuusperiaatetta.
Olen todella hämmästynyt siitä, että tarkistusta 2 ei hyväksytty; se on äärimmäisen tärkeä, sillä se koskee myrkyllisiä kemiallisia aineita, jotka hajoavat hitaasti ja bioakkumuloituvat ja joilla on vakavia peruuttamattomia vaikutuksia terveyteen tai ympäristöön. Pyysimme, että niistä luovuttaisiin välittömästi, emmekä ymmärrä, miksi tätä ei voida hyväksyä. Olemme myös sitä mieltä, että merkintöjen käyttö on oleellinen vaatimus ja merkinnät olisi otettava välittömästi käyttöön. En ymmärrä, miksi parlamentti ei voi hyväksyä tällaista asiaa. Meidän on ensimmäiseksi suojeltava ihmisten terveyttä ja toiseksi meidän on annettava yleisölle tietoja, jotta kuluttaja voi päättää, ostaako hän jonkin tuotteen, joka voi olla terveydelle vaarallinen. Tähän asiaan liittyy monia ristiriitoja, joista suurin on varovaisuusperiaatteen ja sen ajatuksen välillä oleva ristiriita, että ensin pitäisi olla saatavilla parempia tieteellisiä todisteita. On selvää, että teollisuudella on riittävästi hyviä tieteellisiä todisteita, joilla se pyrkii estämään ympäristö- ja terveysliikkeiden toimet. Parlamentin velvollisuutena on ajaa ennen kaikkea kuluttajien terveyden ja ympäristön etua.

Blak ja Kirsten Jensen
Tanskan sosiaalidemokraatit ovat äänestäneet vihreiden tekemää PVC: n ja kolmen ftalaatin pikaista vaiheittaista poistamista koskevaa tarkistusta vastaan. Emme tee näin siksi, että vihreät olisivat mielestämme väärässä vaan siksi, että valiokunta-aloitteinen mietintö sisältää jo komissiolle suunnatun kehotuksen, jonka mukaan sen olisi tehtävä aloite hormonien toimintaa häiritsevien aineiden vaiheittaisesta poistamisesta.

Blokland
Esittelijän mietinnössä otetaan esille runsaasti mahdollisia haitallisia vaikutuksia, joita kemiallisilla aineilla on ihmisen hormonijärjestelmään. Haluan painottaa ilmausta " mahdollisia" vaikutuksia, koska vielä ei ole todistettu, että näitä vaikutuksia todellakin olisi olemassa. Tiede ei ole vielä niin pitkällä, että olisi voitu selvästi ja vakuuttavasti osoittaa, että näiden kemiallisten aineiden ja ihmisen hormonijärjestelmässä tapahtuvien muutosten välillä olisi suora yhteys. Olen siitä huolimatta tyytyväinen, että tähän asiaan kiinnitetään huomiota. Kyseisten aineiden mahdolliset vaikutukset eivät ole vähäisiä. Jos tosiaan on niin, että nämä kemialliset aineet aiheuttavat tiettyjen syöpätyyppien lisääntymistä, heikentävät hedelmällisyyttä tai vaarantavat sikiöiden elämän, asialle täytyy tehdä jotain. Ihmiselämä on suojelemisen arvoinen asia. Ennaltaehkäisyn kannalta on hyvä, että pääsemme näistä aineista selvyyteen.
Haluan kiittää esittelijää siitä, että hän ei ole mietintöä kirjoittaessaan sortunut kaikenlaisiin tunteellisiin argumentteihin. Hän painottaa mietinnössään tutkimuksen tärkeyttä. Monissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa tutkitaan laajasti erilaisten kemiallisten aineiden vaikutuksia. Meidän on kannatettava sitä. Ennen kuin saamme selvyyden kyseisten aineiden todellisesta vaikutuksista, on vaikea tehdä pitkälle meneviä päätöksiä siitä, että tiettyjä tuotteita poistettaisiin markkinoilta. En ole siksi kannattanut vihreiden ftalaatteja koskevia tarkistuksia. Herra Pompidoun tarkistuksista haluaisin sanoa, että mielestäni kyseiset aiheet mainitaan riittävällä tavalla päätöslauselmassa. Välttääkseni kaksinkertaista, mahdotonta sanamuotoa olen äänestänyt näitä tarkistuksia vastaan. Muita tarkistuksia olen kannattanut.
Vielä kerran, tärkein syy äänestää tämän mietinnön ja päätöslauselman puolesta on se, kuinka vakavia muutoksia kemialliset aineet saattavat mahdollisesti aiheuttaa.

Bonde ja Sandbæk
Ympäristössä ja lisääntymiskyvyssä tapahtuu muutoksia. Sen vuoksi huoli hormoneja muistuttavia aineita sisältävien kemiallisten aineiden vaikutuksesta kasvaa. Ihmiset ovat huolissaan. Aihe pääsee sanomalehtien etusivuille. Komissio sitä vastoin epäröi ja lainsäädäntö ontuu. Lainsäädäntö, jota muutoin kipeästi tarvitaan. Sen olisi nimittäin seurattava kuluttajien toivomuksia varovaisuusperiaatteen noudattamisesta ja siitä, että tavoitteena olisi aineiden vaiheittainen poistaminen tai että vähintään varmistettaisiin asialliset merkinnät jakamalla aineet riskikategorioihin, jos riskien arviointi on tehty. Jos aineille ei ole tehty riskien arviointia, on siitä oltava merkintä. Meillä kuluttajilla on nimittäin oikeus myrkyttömään elämään!
Haluaisin onnitella Kirsten Jenseniä hänen valiokunta-aloitteisesta mietinnöstään, jossa korostetaan varovaisuusperiaatetta ja joka sisältää useita käytännöllisiä suosituksia, jotka voivat olla hyviä, mutta jotka voivat myös olla välttämätön ponnahduslauta eteenpäin pääsemiseksi. Haluan erityisesti korostaa ajatuksia merkintäsäännöistä, riippumattomia tieteellisiä tutkimuksia, jotka eivät kulje teollisuuden intressien talutusnuorassa, kemikaalien vaiheittaista poistamista sekä parempia ja uusia testausmenetelmiä. Voin myös voimakkaasti suositella 19 kohdan vaatimusta avoimuudesta ja läpinäkyvyydestä ympäristöasioihin liittyvän lainsäädännön yhteydessä. Tässä kohdassa painotetaan äskettäin hyväksyttyä sopimusta, jonka mukaan yleisöllä on mahdollisuus päästä ympäristölainsäädäntöön liittyviin ympäristötietoihin.
Toivon, että tämänpäiväinen keskustelu ja EU-parlamentin kanta ovat selkeä signaali komissiolle vaiheittaisen luopumisen ja lainsäädännön muuttamisen puolesta - sen olemme Euroopan kuluttajille velkaa! Aina voidaan vaatia parempia tieteellisiä todisteita. Se ei kuitenkaan ratkaise ongelmia vaan aiheuttaa ainoastaan viivästyksiä eikä hyödytä lainsäädäntöä tai yleistä tavoitetta. Kyse ei enää ole enemmän tai vähemmän varmasta tai epävarmasta tiedosta, vaan kyse on lainsäädäntöön liittyvästä varovaisuudesta, jonka ei edes tarvitse nostaa kustannuksia teollisuuden kannalta.
Tanskassa tunnemme liiankin hyvin tämän keskustelun erityisesti, kun kyse on ftalaateista leikkikaluissa. Tanska pyrkii nimittäin kieltämään ftalaattien käytön kuluvan vuoden marraskuusta eteenpäin, mutta se jää ehkä odottamaan kannetta, jos kielto toteutetaan. Ritt Bjerregaard ja Emma Bonino vaativat jo aikaisemmin tänä vuonna kiireellisiä toimia sellaisten ftalaattien kieltämiseksi, joita käytetään muovituotteiden joustavuuden lisäämiseksi. Bangemann ja ehkä useat muutkin teollisuuden intressit pitivät sitä kuitenkin ylilyöntinä ja halusivat lisää tieteellisiä todisteita. Komissio odotti hollantilaista kertomusta. Se saatiin ja siinä ftalaatteja pidettiin vaarattomina. Ongelma on vain se, että tieteellisillä tutkimuksilla, erityisesti sellaisilla, jotka eivät ole riippumattomia, voidaan tyydyttävästi osoittaa juuri se, mitä halutaan. Tulos riippuu niistä lähtökohdista, joihin tutkimus perustuu. Vastaava Itävallassa tehty tutkimus varoittaa ftalaattien käytöstä. Miksi komissio ei toimi sen kertomuksen perusteella?
Me emme tarvitse enempää viivästymisiä, vaan tarvitsemme lainsäädännön, joka ottaa kuluttajat ja varovaisuusperiaatteen huomioon.

Schleicher
Vaikka mietinnön perusteluista ei äänestetä, rouva Jensenin perustelut ovat siinä määrin kaukana tieteellisistä todisteista ja saavat aikaan sen vaikutelman, että mietinnön perustelut ovat perusta, jonka pohjalta me parlamentissa äänestämme. Sen vuoksi äänestän tätä mietintöä vastaan.

Wibe
Kansanterveys on tärkeä aihe ja nyt myös Amsterdamin sopimukseen on merkitty, että EU: n on työskenneltävä näiden kysymysten parissa. On kuitenkin selvitettävä, kuka tekee mitäkin, kun kyseessä ovat Maailman terveysjärjestö, EU ja jäsenmaat. Tässä mietinnössä käsitellään erittäin yksityiskohtaisia kysymyksiä, mutta se on lainsäädännön ulkopuolella ja se on vain päätöslauselma, eikä Euroopan parlamentilla ole sen avulla muodollista mahdollisuutta vaikuttaa kysymykseen. Mietintö on erittäin hyvä ja hyvin yksityiskohtainen, mutta siinä on varsinaisesti kyse siitä, pitääkö meidän tehdä niin valtavasti työtä sellaisten asioiden eteen, jotka ehkä olisi mahdollista hoitaa paljon paremmin jäsenmaiden ja Maailman terveysjärjestön yhteistyön avulla. Esimerkiksi mietintöluonnoksen 29 kohdassa vaaditaan, että EU: n tulee taata kansainvälinen siittiöiden laskenta ja siemennesteen laatua koskevien tietojen kokoaminen ja niin edelleen.
Tämä on epäilemättä erittäin tärkeä kysymys, mutta tämän parissa työskennellään jo useissa valtioissa ja Maailman terveysjärjestössä. EU: n osallistuminen tähän on tuskin välttämätöntä. Kansanterveyteen liittyy tietenkin useita ongelmia ja puutteita, mutta EU ei ole paras mahdollinen taho ratkaisemaan näitä ongelmia.
Sjöstedtin mietintö (A4-0347/98)
Hyland
Minut on mainittu monta kertaa aikaisemminkin parlamentin asiakirjoissa käsiteltäessä biologista monimuotoisuutta ja biotekniikkaa koskevia asioita. Bioteknologia on uusi innovatiivinen ala, jota on yleisesti ottaen pidettävä myönteisenä, mutta samalla on otettava käyttöön valvontajärjestelmiä julkisen edun ja yleisen järjestyksen turvaamiseksi. Kaikki Euroopan unionin tasolla käytävät keskustelut, joissa selvitetään, millaista lainsäädäntöä tällä alalla on toteutettava, on käytävä tasapuolisessa ja tasapainoisessa ilmapiirissä.
Tällä hetkellä bioteknologiasta käytävässä keskustelussa on mielestäni ongelmana se, että vastapuolet - riippumatta siitä, kannattavatko vai vastustavatko ne bioteknologian keksintöjä - pyrkivät aiheuttamaan sensaatioita esittäessään bioteknologian kehityksen etuja ja haittoja.
Niiden maanviljelijöiden kannalta, jotka hoitavat maavarojamme ja jotka ovat vastuussa yhteiskunnalle elintarvikkeiden turvallisuuden ja laadun takaamisesta, on äärimmäisen tärkeää, että heidän alallaan on saatavilla ja että siellä hyödynnetään tieteen ja tutkimuksen tuloksia. Maavarojemme hoitajat ovat hyötyneet siitä, että he ovat olleet eturintamassa hyödynnettäessä uutta teknologiaa, joka on auttanut kehittämään elintarvikkeiden laatua ja turvallisuutta.
On muistettava, että maailman tuottavien maavarojen määrä on vakio ja että suurta osaa siitä ei saada tuottoisaksi nykyisillä viljelymenetelmillä. Kaikki maavarojemme mahdollisuudet voidaan ottaa täysipainoisesti käyttöön ainoastaan jatkuvalla tutkimuksella ja soveltamalla uutta tiedettä, turvallinen ja testattu bioteknologia mukaan luettuna.
Bioteknologia ei ole uusi keksintö. Sitä on sovellettu vaihtelevasti 1970-luvulta lähtien. Nyt sen ihmiskunnalle tarjoamat mahdollisuudet ja edut ymmärretään paremmin. Se on yksi 2000-luvun teknologian keskeisistä aloista, ja meidän velvollisuutenamme on hyödyntää sitä huolellisella ja suunnitelmallisella tavalla.
Kuten kaikessa uuden tutkimuksen soveltamisessa, tässäkin tapauksessa avoimuus ja kuluttajille jaettava asianmukainen tieto ovat tärkeitä. Kannatan täysin kaikkien geneettisesti muunnettujen elintarvikkeiden merkitsemistä, jotta kuluttaja voi viime kädessä päättää, ostaako hän näitä tuotteita vai ei.
Maatalousjärjestelmiemme ja maanviljelijän ammatin tulevaisuus ja kansalaistemme ja elintarvikealalla työskentelevien ihmisen terveys ovat riippuvaisia maataloutemme rakenteiden uudistamisesta ja kehittämisestä tasapainoisella ja tasapuolisella tavalla.
Tässä mietinnössä sanotaan, että biologinen monimuotoisuus on otettava huomioon Agenda 2000 -asiakirjassa esiin tuodussa yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksessa. Strategiassa korostetaan myös maaseutualueiden ekologista merkitystä ja biologista monimuotoisuutta edistävien maanviljelysmenetelmien suosimista. Kannatan periaatteessa näitä suosituksia.
Geneettisesti muunnettujen organismien ja niiden leviämisestä biologiselle monimuotoisuudelle mahdollisesti aiheutuvien seurausten osalta ehdotetaan, että asia hoidetaan kansallisella lainsäädännöllä, jonka perusteella jäsenvaltioilla oli selvä lupa toteuttaa tiukempia toimenpiteitä kuin Euroopan unionin tasolla on säädetty. En erityisemmin kannata tätä lähestymistapaa, koska olen sitä mieltä, että Euroopan unionilla olisi oltava - Euroopan komission ja Euroopan parlamentin välityksellä - riittävästi ennakointikykyä, jotta se voisi laatia tiukan ja perustellun lainsäädännön.
Olen sitä mieltä, että tämä asia olisi hoidettava Euroopan unionin tasolla, jotta voidaan varmistaa, että EU: n kaikissa jäsenvaltioissa ja kaikilla alueilla sovelletaan yhdenmukaisia sääntöjä.

Titley
Kannatan mielelläni tätä mietintöä, jossa meitä kehotetaan kiinnittämään enemmän huomiota luonnollisen elinympäristömme biologisen monimuotoisuuden säilyttämiseen.
Biologinen monimuotoisuus on tietysti tieteellinen termi - minulle se merkitsee yksinkertaisesti erilaisia eläimiä, lintuja ja kasveja, joita näemme tai joskus ennen näimme maaseudulla. Omassa maassani tunnustetaan nyt entistä selvemmin, että yksi EU: n aikaisempien politiikkojen virheitä maatalousalalla oli kannustaa aktiivisesti laaja-alaiseen tehoviljelyyn.
Näkyvin osoitus tästä on Isossa-Britanniassa ollut se, että mailikaupalla on tuhottu vanhoja pensasaitoja, jotka tarjosivat aikaisemmin pesäpaikan ja elinympäristön lukemattomille eläin- ja kasvilajeille.
Toivon, että tulevaa yhteistä maatalouspolitiikkaa varten sovittavissa uudistuksissa siirrytään tehoviljelystä ympäristöystävällisempiin viljelymuotoihin ja maaseudun kehittämiseen - kävisikö se, että viljan liikatuotannosta siirrettäisiin vähän tukia Ison-Britannian pensasaitojen uudelleen istuttamiseen?
Koska kannatan EU: n laajentumista Keski- ja Itä-Eurooppaan, kannatan mietinnössä esitettyä ajatusta siitä, että hakijavaltioiden olisi asetettava biologisen monimuotoisuuden suojelu avainasemaan jäsenhakemuksessaan. Itää ei pitäisi rohkaista toistamaan lännen virheitä yhteisessä maatalouspolitiikassamme, joka suunniteltiin 1950-luvulla, jolloin ympäristöystävällinen viljely ei varmastikaan ollut muodissa.
(Istunto keskeytettiin klo 13.15 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Talousarvio 1999 - EHTY: n perustamissopimuksen voimassaolon päättyminen -EHTY: n toimintatalousarvio 1999 (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana jatkoa keskustelulle talousarviosta vuodeksi 1999, EHTY: n perustamissopimuksen voimassaolon päättymisestä ja EHTY: n toimintatalousarviosta 1999.

Fabra Vallés
Arvoisa puhemies, haluaisin jatkaa siitä, mihin minua edeltänyt puhuja, sosiaalidemokraatti ja budjettivaliokunnan puheenjohtaja herra Samland, jäi. Hän perusteli erittäin selkeästi humanitaarisen avun ottamista varaukseen komission kieltäydyttyä välittämästä parlamentille UCLAFin ja varainhoidon valvonnan tietoja niin sanotuista " vakavista säännönvastaisuuksista" ECHO: ssa. Tämän tarkistuksen ja parlamentin puhemiehen, herra Gil-Roblesin ansiosta olemme onnistuneet saamaan herra Santerista irti sellaisen sopimuksen, jossa hän kirjeitse sitoutuu noudattamaan asiaankuuluvasti perustamissopimuksen 206 artiklan 2 kohtaa ja tulkitsemaan sitä väljästi. Tästä syystä eilisiltana budjettivaliokunnassa yhteinen nimittäjä Euroopan kansanpuolueen ryhmän kaikkien jäsenten puheenvuoroissa oli varauksen kumoaminen.
Herra Santerin kirjeestä puheen ollen haluan selventää teille, että kun hän sanoo, ettei ECHO-mietinnön esittelijä ole vielä tutustunut asiakirjaan, se johtuu siitä, että komission pääsihteeristö ei ole antanut minun tarkastella sitä kääntäjän ja talousarvion valvontavaliokunnan virkamiehen kanssa. Sanokaa herra Santerille, että kun hän puhuu " ECHO-asiakirjassa mainittujen nimien poistamisesta luottamuksellisuussyistä" , hän katsoisi samalla toisaalle, sillä kaikki nimet on jo julkaistu Euroopan lehdistössä, ennen kuin kukaan parlamentissa on nähnyt yhtäkään paperia. Älkää lakatko muistuttamasta herra Santerille, ettei ole suurempaa valhetta kuin puolitotuus, minkä vuoksi UCLAFin ja varainhoidon valvonnan asiakirjat on luovutettava kokonaisina, toisin sanoen täydellisinä, sekä parlamentille että tuomioistuimelle.
Miten he voivat selittää sen, että UCLAF suositteli erään virkamiehen välitöntä irtisanomista ja että määräys välitettiin eteenpäin vasta kahdeksan kuukautta myöhemmin?
Arvoisa puhemies, en voisi päättää sanomatta, että tämä on vakava asia, minkä ovat todenneet tilintarkastustuomioistuin, petostentorjuntayksikkö ja komission varainhoidon valvonta. Tämä on lisäsyy pahoitella sitä kansankiihotusta, jota on harjoitettu, kun on sanottu, että kansanpuolueen ryhmä ja me vihreä ryhmä olemme ottaneet panttivangeiksi Suurten järvien alueen nälkää näkevät lapset, Sudanin naiset tai Bosnian lesket. Kyllä vain, on sanottu, että he ovat panttivankeja yksityisessä sodassamme komissiota vastaan. Tämä on kuitenkin kansankiihotusta, koska me haluamme tarttua ainoastaan petoksiin ja lahjontaan ja saada ne häviämään. Ellemme me nimittäin saa petoksia ja lahjontaa häviämään, niin ECHO ja Med ja Phare ja Tacis ja monet muut häviävät. Älkäämme lisäksi erehtykö ja etsikö petoksia avun määränpäästä, vaan etsikäämme petoksia ohjelmien alkupäästä, sillä Suurten järvien alueella ei ole loistohotelleja eikä Bosniassa ole siellä rekisteröityjä viimeistä huutoa olevia loistoautoja. Ja jos joku haluaa viettää viikonloppuloman, hän menee Haitiin eikä Sudaniin.
Arvoisa puhemies, kenellä tässä on panttivankeja, silläkö, joka haluaa lopettaa lahjonnan, vaiko pikemminkin sillä, joka pyrkii kätkemään vastuunsa vähäosaisten kärsimysten taakse? Teemme unionin tulevaisuudelle karhunpalveluksen, jos luulemme, että avoimuutta haluavat Pohjoismaat vainoavat tässä korruptoituneita etelän maita. Nimenomaan meidän etelän maiden on lopetettava petokset ja lahjonta, koska jos viimeinenkin euro pääsee määränpäähänsä, meidän ei tarvitse uusista rahoitusnäkymistä puhuttaessa puhua rakennerahastoihin ja koheesiorahastoihin tehtävistä leikkauksista, sillä jos nettomaksajat haluavat maksaa vähemmän, tässä heillä on sakset ja pihdit, joilla he voivat leikata ja nyhtää pois petokset ja lahjonnan, sillä sellaisia ohjelmia ja politiikkoja ei tarvitse leikata, joilla on oikeusperusta. 1, 27 % BKTL: stä riittää paljon muuhunkin.

Virrankoski
Arvoisa puhemies, käsittelyssä oleva Euroopan unionin talousarvio noudattaa hyvin vastuullista ja kurinalaista linjaa. Tärkeisiin kohteisiin on kuitenkin varattu riittävät määrärahat. Haluan jo tässä vaiheessa kiittää rouva Dührkop Dührkopia, herra Violaa ja herra Giansilyä hyvin tehdystä työstä.
Parlamentin osalta olen ensinnäkin mielissäni siitä, että oikeusasiamiehen virastoa vahvistetaan ja näin luodaan mahdollisuuksia tämän uuden ja arvokkaan instituution kehittämiselle. Toiseksi talousarvio sisältää myös jäsenten matkakorvausten uudistamisen. Korvaus suoritetaan vain toteutuneista kustannuksista. Pidän tätä ratkaisua oikeana. Kysymys jäsenten asemasta ja yhdenvertaisuudesta siirtyy nyt neuvoston ratkaistavaksi. Tässä yhteydessä noussee esille myös niin sanottu kaksoisedustus. Voiko sama henkilö olla samanaikaisesti kahden parlamentin kokopäivätoiminen jäsen kahdella eri paikkakunnalla?
Komission budjetti sisältää nyt poikkeuksellisen paljon määrärahoja, jotka on asetettu varaukseen. Tämä käytäntö näyttää vuosi vuodelta laajentuvan. Suurin varaus on rakennerahastosta tehtävä 1 500 miljoonan euron varaus. Ongelmana on rakennerahastojen heikko varojen käyttö ja varojen kasaantuminen ohjelmakauden lopulle. Kyseessä ei ole tarpeiden vähäisyys, minkä todistavat Euroopan valtava työttömyys ja alueelliset erot. Kyseessä on määrärahojen byrokraattinen, raskas ja sekava hallinto. Komissio ja jäsenmaat käyttävät rakennerahastojen hallinnoimiseen byrokratiaa, joka ei ole missään suhteessa käytettävien varojen määrään.
Merkittävin poliittinen varaus on humanitäärinen apu, jossa kaikki 330 miljoonaa euroa on pantu varaukseen komission lisäselvityksiä ja jatkotoimenpiteitä varten. Jos kyseessä olisi joku muu määräraha kuin humanitäärinen apu, varaus olisi ymmärrettävää. Mutta se, että parlamentti aikoo painostaa komissiota kärsivien ihmisten hädällä on arveluttavaa. Toivottavasti Santerin kirje ja komission toimenpiteet laukaisevat tilanteen nopeasti.
Toinen merkittävä varaus koskee Tacis-ohjelmaa. Varauksen vapauttamisen ehtona on, että komissio esittää parlamentille kokonaisstrategian Venäjän akuutin talous- ja hallituskriisin ratkaisemiseksi. Mielestäni vaatimus on mahdoton.
Ranskalainen Montesquieu esitti kolmesataa vuotta sitten vallan kolmijako-opin, joka edelleen luo perustan länsimaiselle oikeusvaltiolle. Sen mukaan lainsäädäntövalta, toimeenpanovalta ja tuomiovalta tulee erottaa toisistaan, muuten kansalaiset ovat alttiita mielivallalle. Ehkä meidän tulisi jatkossa pohtia vallan kolmijakoa, toisin sanoen, missä määrin Euroopan parlamentti on lakiasäätävä ja valvova elin ja missä määrin sen tulee puuttua operatiiviseen toteutukseen.

Gallagher
Arvoisa puhemies, haluan aluksi onnitella kaikkia mietintöjen laatijoita. Tarkasteltaessa viime vuoden talousarviota käy ilmi, että noin 83, 5 miljardista ecusta 40 miljardia maksettiin yhteiselle maatalouspolitiikalle, joka on yksi vuosittaisen talousarvion ydinasioista.
Yhteinen maatalouspolitiikka on erottamaton osa Euroopan unionia, ja sen tarkoituksena on pitää maanviljelijät maaseudulla, suojella Euroopan unionin elintarviketuotantoa ja edistää maaseudun kehittämistä. Tämä politiikka on ollut olemassa vuodesta 1962 lähtien, ja komissio on aina hoitanut keskitetysti sen hallinnon. Näin pitäisi olla tulevaisuudessakin.
Puhun tästä asiasta, koska komissio on juuri julkaissut asiakirjan eri vaihtoehdoista unionin määrärahojen tulevaa jakamista varten. Yksi käsiteltävistä vaihtoehdoista, jonka osalta olen melko levoton, on se, että 25 % Euroopan unionin maanviljelijöille maksamista suorista tulotuista maksettaisiin suoraan unionin jäsenvaltioiden valtionkassasta. Tämä on vaarallinen ehdotus useammastakin syystä. Ensinnäkin se sopisi ainoastaan niille jäsenvaltioille, jotka eivät ole riippuvaisia maatalouselinkeinosta; sen sijaan sillä olisi tuhoisat seuraukset maille, joissa maatalouselinkeinolla on vahva asema. Maatalous on elinkeinona kolme kertaa tärkeämpi Irlannin taloudelle kuin monien muiden Euroopan valtioiden talouksille. Viime vuonna Irlanti sai yhteisen maatalouspolitiikan kautta noin 1 500 miljoonaa Irlannin puntaa. Jos tämä ehdotus pantaisiin täytäntöön, se johtaisi YMP: n uudelleenkansallistamiseen. Sillä olisi hirvittävät vaikutukset, koska EU: n hallitukset ryhtyisivät kilpailemaan keskenään sillä, kuinka suuria tukia ne voisivat antaa oman maansa maanviljelijöille.
Meidän on oltava hyvin selvillä yhdestä asiasta: YMP: n uudelleenkansallistaminen johtaisi YMP: n pirstoutumiseen, joka olisi isku vasten kasvoja unionin sosiaali- ja talouspoliittisille tavoitteille.
Toisaalta Euroopan unioni ei taloudellisesta menestyksestään huolimatta voi koskaan vaurastua, jos se hylkii yhteiskuntansa heikommin toimeentulevia ja syrjäytyneitä, joista monet ovat omassa maassani maatalousyrittäjiä.
On tehtävä enemmän työtä kahden pahan, pitkäaikaistyöttömyyden ja sosiaalisen hädänalaisuuden ratkaisemiksi. Päätökseen vähentää rakennerahasto-ohjelmien määrärahoja vuonna 1999 ei voida todellakaan suhtautua myönteisesti. Suhtaudun erittäin myönteisesti ehdotukseen osoittaa jälleen 100 miljoonan ecun määrärahat rauhan ja sovinnonteon tukemiseen, johon Nobelin palkinnon voittajamme John Hume on tänään niin monta kertaa viitannut. Olen tästä iloinen, mutta meidän on suunnattava katseemme tulevaisuuteen - tulevalle toiminnalle ei ole varattu määrärahoja. Nyt kun perusta on luotu, meidän kaikkien tehtävänä on etsiä lisää varoja Pohjois-Irlannin tulevaa rauhantyötä varten rauhaa ja sovinnontekoa koskevan budjettikohdan kautta, joka on osoittanut hyvin menestyksekkääksi.

Seppänen
Arvoisa puhemies, poliittinen hokema tämän päivän eurotaloudessa on kuri. Yhden ainoan vaihtoehdon politiikkaan kuuluva uusliberalistinen kuri koskee vain ihmisiä, mutta ei pääomia tai markkinoita. Pyhillä markkinoilla kuri on deflaation synonyymi eikä mikään kolmas tie. Globaalissa ja sähköisessä kapitalismissa markkinat on pyhitetty politiikan eli siis kurin ulottumattomiin. Politiikalla hallitaan vain ihmisiä, ei markkinoita tai pääomia. Sen johdosta ihmiset eivät voi luottaa politiikkaan, joka ei tuota vaihtoehtoja. Samaan aikaan kun pörssien arpajaisissa tehdään ennätystuloksia, niistä maksetaan hinta massatyöttömyyden muodossa. Rahapolitiikka on Euroopan keskuspankin monopoli. Sen valvojaksi on saatava demokraattinen elin, finanssipoliittinen työllisyys- ja sosiaalineuvosto. Dollarin devalvoitumisen seuraukset eivät ole vain rahapolitiikkaa.
Kiinnitän huomion budjetin yksityiskohtaan. En tee sitä niinkään itse asian kuin sen takana olevan ajattelun takia. EU: n parlamentti asettaa budjetissa ehtoja Tacis-ohjelman avustustoimituksille Venäjälle. Jotta EU jatkaisi avustuksia, joiden merkitys on ollut suurempi lännen konsulteille kuin Venäjälle, Venäjää vaaditaan jatkamaan niin sanottua uudistuspolitiikkaa. Venäjällä uudistus ja köyhyys kuuluvat yhteen. Uudistus ja köyhyys ovat synonyymejä. Samoin ovat synonyymeja uudistus ja keinottelu sekä uudistus ja korruptio. Euroopan parlamentti haluaa siis päätöslauselmassaan, että köyhyys, keinottelu ja korruptio jatkuvat Venäjällä ennen kuin me annamme sinne uutta teknillistä Tacis-apua. Käytännössä tämä tarkoittanee sitä, että apumme Venäjälle voi loppua. Se saattaa olla hyvä, jos vaihtoehtona on meidän vaatimiemme uudistusten jatkuminen ja meidän poliittinen tukemme Jeltsinin sairaalle ja korruptoituneelle hallinnolle. Parasta ihmisoikeuspolitiikkaa Venäjällä olisi se, että EU lopettaisi Jeltsinin tukemisen. Jeltsinillä on Venäjällä ja Tsetseniassa paljon enemmän uhreja kuin Pinochetilla Chilessä.
Kun me asetamme muille ehtoja siitä, miten muiden pitää käyttäytyä, olisi joskus hyvä katsoa peiliin ja aloittaa uudistuminen itsestämme. Tarkoitan Euroopan parlamentin jäsenten palkkoja ja matkakulukorvauksia, joiden perusteet on heti uudistettava. Meillä Pohjoismaissa poliitikko ei voi ansaita julkisesta tehtävästä yli 10 000 ecua kuukaudessa puhtaana käteen kaikkien kulujen maksamisen jälkeen niin kuin esimerkiksi minä tänä päivänä ansaitsen tässä parlamentissa. Meidän on saatava aikaan uusi kulukorvausjärjestelmä. Se on saatava aikaan tällä viikolla täällä Strasbourgissa. Tässä asiassa tarvitaan yhden ainoan vaihtoehdon politiikkaa, matkakulut korvataan todellisten kustannusten mukaan. On kuljettava budjettivaliokunnan viitoittamaa tietä. Edustajien ohjesääntö on tarpeellinen, mutta sitä ei voida jäädä odottelemaan.

Wolf
Arvoisa puhemies, yksi huomautus siitä, mitä parlamentin jäsen Seppänen juuri sanoi. Tietenkään ei periaatteessa voi hyväksyä sitä, että matkakulut liitetään osaksi palkkaa, ja tämä asia meidän pitäisi myös tällä viikolla ratkaista. Haluaisin kuitenkin sanoa muutaman sanan yleisestä keskustelusta: emme ole enää tilanteessa, jossa voisi yksinkertaisesti todeta, että säästäminen on kyllä hyvä asia ja säännöstelyn poistaminen on erinomainen asia, vaan olemme tilanteessa - ja se on oikeastaan asiani - jossa Euroopan teräs- ja hiiliyhteisön raukeaminen havainnollistaa sitä, että viimeisten 15 vuoden markkinoihin liittyvä radikalismi on vaatinut tarpeettomia uhreja. Sen sijaan, että Euroopan hiili- ja teräsyhteisöstä olisi kehitetty teollisuuspoliittinen virasto, joka voisi perehtyä energia- ja raaka-ainealan ongelmiin todella rakentavasti, se yksinkertaisesti lakkautettiin ja sanottiin: markkinat huolehtivat lopusta. Nyt käsiteltävänä on ongelma, mitä tehdään niillä valtavilla varoilla, jotka tuolloin kerättiin. Olisi oikein, että ne käytettäisiin kyseisen alan hyväksi, ja tältä osin on nyt vähitellen mietittävä sitä, millaista politiikkaa voidaan harjoittaa, jotta voidaan teollisuuspoliittisesti määrätietoisella ja kestävällä tavalla auttaa tätä alaa säilymään hengissä.

Bonde
Arvoisa puhemies, ensi vuonna EU: ssa voidaan käyttää lähes 100 miljardia ecua tai 750 miljardia kruunua. Tanskan jäsenmaksu on vuosituhannen vaihteessa pyöreästi 15 miljardia kruunua. Tanska maksaa silloin EU: n jäsenmaksuina enemmän kuin Tanskan maatalous ja muut alat saavat EU: lta. Tyypillinen perhe, johon kuuluu isä, äiti ja kaksi lasta, joutuu maksamaan 11 000 kruunua vuodessa. Ongelma ei ole vain se, että kyseessä on kallis vakuutus. Ongelma on siinä, että suuri osa EU: n varoista ei ennalta ehkäise, vaan aiheuttaa vahinkoa. Kuluttajat ja veronmaksajat maksavat korkeita hintoja tuotteista, jotka edistävät tuholaismyrkkyjen ja kasvunedistäjien käyttöä, mikä johtaa uusiin varastointi- ja hävityskustannuksiin, ilman että maanviljelijät saavat kunnollista tuloa päivittäisestä raatamisestaan. Nettovaikutus on oletettavasti se, että me suorastaan maksamme siitä, että vetemme pilataan. Ajatelkaa, jos kaikki hävittämiseen tarkoitettu tuki lopetettaisiin ja antaisimme EU: n jäsenmaksujemme auttaa meitä siirtymään ekologiseen toimintaan ja luomaan kestävää kehitystä köyhissä maissa ja köyhillä alueilla tai ajatelkaa, jos talousarviosta ja tilinpidosta tehtäisiin niin läpinäkyviä, että kansan valitsemat edustajat voisivat valvoa jokaista liitettä, ja kansalaiset voisivat nähdä, mitä on myönnetty ja kenelle. Herra Liikanen, miksi emme laittaisi koko EU: n tilinpitoa Internetiin, jotta huijareidenkin olisi vaikeampi elää EU: n tukien avulla? Ja parlamentissa voimme torstaina näyttää hyvää esimerkkiä siivoamalla oman matkakulukorvauksiin liittyvän sikolättimme ja lopultakin siirtyä korvaamaan ainoastaan todellisia matkakustannuksia. Suosittelen, että kaikki äänestävät Violan mietintöön tekemäämme tarkistusta. Esitämme sen 38: tta kertaa ja toivon, että se myös jää viimeiseksi.

Amadeo
Arvoisa puhemies, käsitellessämme tämänhetkisten olosuhteiden vaatimusten mukaista tiukkaa talousarviota, mieleen tulee väistämättä eräs kysymys: maksavatko Euroopan kansalaiset taas unionin menot omista taskuistaan? Koska Edinburgissa päätettiin taloudelliseen ja sosiaaliseen koheesioon liittyvän EU: n talousarvion suuruudeksi 0, 46 % bruttokansantuotteesta, meille esitellään tänään hyvin kurinalainen talousarvio, jota perustellaan jäsenvaltioiden euroon liittyvien ponnistelujen auttamisen välttämättömyydellä ja ennen kaikkea sillä, että laajentuminen edellyttää rakenteellista tukea. Ihmettelemme, kuinka eri jäsenvaltioiden vaikeudet hankkeiden yhteisrahoituksessa voidaan ratkaista tällaisena niukkuuden aikana, joka edellyttää ensi vuodeksi 500 miljoonan ecun vähennystä pelkästään maksumäärärahojen osalta, mutta ennen kaikkea ihmettelemme, kuinka unionin kansalainen voidaan saada hyväksymään solidaarisuus, jota yhteisö osoittaa uusia Itä-Euroopan valtioiden demokratioita kohtaan, joilla on suunnattomia tarpeita infrastruktuurien kehityksen, ympäristökysymysten, tuotannon ja inhimillisten voimavarojen käytön osalta. Komissio on tehnyt radikaalin ratkaisun ja kanavoinut rakenne- ja koheesiorahastot kokonaan laajentumisen asettamiin vaatimuksiin. Alleanza Nazionalen mielestä tämä on toki välttämätöntä, varsinkin kun muistamme, että KIE-maat ovat vain vähän aikaa sitten irtautuneet kommunismista, mutta on yhtä tärkeää, että laajentumisen tukena on poliittinen unioni, joka alituisesta ja valitettavasta myöhästymisestään huolimatta olisi hyödyllinen ainakin usein erilaisten vaatimusten ja politiikkojen järjestämisessä, ja toimielinuudistus, joka voisi lopultakin antaa äänen kansalaisille tekemällä Euroopan parlamentista ylimmän toimielimen lainsäädäntö- ja päätöksentekoprosessissa.
Euroopan kansalaiset tarvitsevat selvän signaalin, ja heidän on tiedettävä, että heidän eduistaan ja tarpeistaan tietoiset edustajat tukevat heitä. Valitettavasti saamme kuulla uutisia määrärahojen huolimattomasta hoidosta Phare- ja Tacis-ohjelmissa ja tapauksista, joihin liittyy suorastaan petoksia ja väärinkäytöksiä, kuten ECHO: hon.
Lopuksi tahtoisin vedota tulevien eurooppalaisten toimielinten puolesta, sillä tällä hetkellä niitä uhkaavat organisaation pakotettu pienentäminen, virkojen jäädyttäminen ja sosiaali- ja eläkevakuutusjärjestelmien uudelleen määrittäminen. Tähän on kiinnitettävä huomiota, sillä motivaation puutteesta kärsivä ja vaivoin toimiva hallinto voi vaarantaa tehokkaan toiminnan ja itse toimielinten riippumattomuuden!

Colom I Naval
Arvoisa puhemies, sallikaa minun unohtaa muodollisuudet ja parlamentaariset kohteliaisuudet ja onnitella esittelijää aivan vilpittömästi. Olen nähnyt jo varsin monta talousarviomenettelyä ja voin sanoa tämän olleen epäilemättä yksi kaikkein rauhallisimmista, mitä tulee valiokuntien ja ryhmien välisiin kiistoihin ja turhautumiin ainakin esittelijän tehtävän osalta.
Haluaisin myös muistuttaa mieliin ja korostaa, että kyseessä on ensimmäinen sosiaalidemokraattisen ryhmän yleisesittelijä. Ensimmäinen naispuolinen. Ja lisäksi ensimmäinen tässä tehtävässä toimiva parlamentin jäsen Iberian niemimaalta.
Menen itse asiaan ja täytän kaksi velvollisuutta: yhtäältä toimielinten välisen sopimuksen ja rahoitusnäkymien esittelijänä ja toisaalta sosiaalidemokraattisen ryhmän edustajana.
Ryhmäni on pyytänyt minua keskittymään toimielinten välisen sopimuksen, rahoitusnäkymien ja parhaillaan käsittelemämme talousarvion väliseen yhteyteen - joka on yksi esittelijän ja sosiaalidemokraattisen ryhmämme perusajatuksista. Vaikka valtiosihteeri ei olekaan läsnä, olen vakuuttunut siitä, että neuvoston edustajat välittävät asian hänelle. Sitä paitsi olen nähnyt lehterillä niin monta budjettivaliokunnan jäsentä ja virkamiestä, että olen varma, että sanani välittyvät neuvostoon.
Arvoisa puhemies, olen erittäin vakuuttunut talousarviota koskevan toimielinten välisen sopimuksen ja näkymien yleisestä hyödyllisyydestä keskipitkällä aikavälillä. Jotkut kaipaavat vuotta 1988 edeltäneisiin talousarvioihin liittyneitä iänikuisia kiistoja. En sentään sano, että Luoja armahtakoon meidät kiinnostavista ajoista, vaan säästän mieluummin intoni muita yhteyksiä ja syitä varten ja säilytän mahdollisimman hyvin budjettirauhan.
Mielestäni vuosien 1988 ja 1993 sopimukset merkitsivät edistystä. Ne olivat suurten vaihtoehtojen sopimus, jonka ansiosta Euroopan unionin keskeiset politiikat saattoivat kehittyä tasapainoisesti rauhan vallitessa muun muassa sellaisten merkittävien muutosten kuin yhtenäismarkkinoiden ja yhtenäisvaluutan aikoina. Sellaisen rauhan, jota niin ikään tarvitaan, jotta voidaan kohdata 2000-luvun alkuvuosien haasteet, jäsenyyksien valmistelu ja ehkä myös jäsenyydet mukaan lukien.
Arvostelin aikoinaan - en peru yhtäkään silloista sanaani - komission ehdotuksen puutteita ja todistin joidenkin siinä esitettyjen olettamusten heikkouden. En puhu siitä sen enempää. Totean kuitenkin sen, että komission meille ehdottamissa rahoitusnäkymissä on kaksi kielteistä puolta, joilla on nykyisin merkitystä: jos perustamissopimuksen 203 artiklaa sovellettaisiin tiukasti ja bruttokansantuotteen vuotuinen kasvu olisi 2, 5 %, kuten komissio olettaa, jäsenvaltioiden talousarvioiden pitäisi - sanoisin - supistua vuosittain 1, 1 % päästäkseen niihin lukemiin, joita te meille ehdotatte. Sitä suurempi prosenttiluku - esimerkiksi, että supistuminen olisi vain 0, 5 % - tai kerrassaan mikä tahansa positiivinen prosenttiluku merkitsisi sitä, että 203 artiklan vaihtoehto olisi paljon edullisempi kuin komission rahoitusnäkymät.
Toisaalta ehdotukset merkitsevät sitä, että Euroopan parlamentti päättää tämän ajanjakson kuluessa - vuosina 2000-2006-20 miljardia euroa pienemmästä ei-pakollisten menojen summasta kuin mitä kyseinen 203 artikla mahdollistaisi ja sitä paitsi se voisi tehdä niin, se tekisi niin, tekemällä rajoituksetta uusia olettamuksia 203 artiklan perusteella.
Minkä vastineeksi tätä parlamentin toimivaltuuksien uhraamista oikein sopii odottaa? Vastaus on helppo ja olemme sanoneet sen jo monta kertaa: poliittisen vallan vastineeksi. On otettu kaksi edistysaskelta: yhtäältä vanhojen kiistojen ratkaiseminen, kuten luokittelua koskevan kiistan, joka juontaa juurensa vuodesta 1982, mutta ennen kaikkea joustavuus. Sanoisin, että tämä, joustavuus , on avainsana, joka sisältää tarkistuslausekkeet ja joitakin mahdollisuuksia menoluokkien välisiin siirtoihin tai jatkoaikoihin. Meidän on määriteltävä kaikki ratkaisumallit ja tarkasteltava niitä avoimesti. Pitäkää kuitenkin mielessä, arvoisa neuvosto, että ilman joustavuutta mitään sopimusta ei tule.
Neuvosto ei ilmeisesti ymmärrä, että toimielinten välisen sopimuksen allekirjoittamiseen tarvitaan ainakin kaksi osapuolta, tavallisesti kolme, mutta ainakin kaksi, ja toinen näistä osapuolista olemme me, parlamentti.
Sama tapahtui edellisellä kerralla. Valmistelimme sopimusta puolitoista vuotta. Puheenjohtajamaa Iso-Britannia luuli Edinburghin jälkeen, että neuvottelut oli saatu päätökseen, mutta puheenjohtajamaa Belgia allekirjoitti sopimuksen vuotta myöhemmin. Belgia on seuraavan kerran puheenjohtajamaa vuonna 2001. Toivon, että sopimus voidaan allekirjoittaa sitä ennen, mutta ellei joustavuutta ole, ennustan, että se voi viedä aina vuoteen 2001 asti.
Koska vuoropuhelu neuvoston kanssa on puutteellista ja koska emme luota sen reaktiokykyyn, meidän on ollut pakko ehdottaa yleisesittelijän kanssa joitakin tarkistuksia - joita me kutsumme strategiatarkistuksiksi - jotka nostavat eri otsakkeiden ylärajaa. Niiden tavoitteena, niiden varsinaisena motiivina - tiedämme sen, olemme aina sanoneet sen suoraan - ei todellakaan ole se, että ne käytettäisiin, vaan että ne yksinkertaisesti saisivat jäsenvaltioiden talousarvioiden laatijat pyörtymään. Tai laskematta leikkiä niiden tavoitteena on pikemminkin se, että parlamentti täyttäisi todellakin velvollisuutensa ja jättäisi kesäkuussa 1999 valittavalle uudelle Euroopan parlamentille sekä riittävän ja joustavan sopimuksen että ei-pakollisten menojen asianmukaisen perustan, jotta uusi parlamentti voisi määritellä talousarviota koskevat painopistealueensa väljästi, jos sen on määriteltävä ne 203 artiklaa käyttäen.
Älkää siis yrittäkö syyttää meitä siitä, että me tuhlaamme. Pitkällisen metelin jälkeen kävi ilmi, että viime vuonna - tai kuluvana varainhoitovuonna 1998 - jäsenvaltiot kasvattivat talousarvioitaan enemmän kuin Euroopan parlamentti kasvatti yhteisön talousarviota. Älkää siis yrittäkö, arvoisa neuvosto. Parlamentti on ollut säästäväinen, ja te tiedätte sen. Se on käyttänyt noin 80 miljardia ecua vähemmän kuin mitä olimme sopineet kanssanne vuosiksi 1988-1999. Jos olisimme laittaneet sen säästölippaaseen, voisimme nyt maksaa laajentumisen käteisellä, mutta palautimme sen valtiovarainministereille, arvoisa neuvosto. Teillä ei kuitenkaan ole mitään takeita siitä, että kesäkuussa valittava parlamentti jatkaa tätä säästölinjaa. Ottakaa se huomioon ja pankaa se muistiin. Jos pääsemme sopimukseen, te ja me tiedämme täysin, että perustamissopimuksessa ja varainhoitoasetuksessa on keinoja niiden tuskallisten vaivojen lopettamiseksi, joita nämä tarkistukset voivat aiheuttaa jäsenvaltioiden rahakirstuihin.
Tässä yhteydessä on ymmärrettävää, että vastustin erästä tarkistusta, jolla pyritään luomaan 500 miljoonan euron varaus Venäjän ja entisen Neuvostoliiton hätäapua varten. Sen tavoite on epäilemättä kiitettävä, mutta siltä puuttuu kokonaan oikeusperusta ja se on ristiriidassa viime heinäkuun 17. päivänä allekirjoittamamme oikeusperustoja koskevan sopimuksen kanssa. Kehottaisin kollegojani, jotka ehdottivat sitä eilen, harkitsemaan asiaa. Menetämme uskottavuuttamme, jos tämä tarkistus hyväksytään täysistunnossa. Jos se hyväksyttäisiin, se heikentäisi tämän toimielimen uskottavuutta ja sen neuvottelukykyä toimielinten välisestä sopimuksesta parhaillaan käytävissä neuvotteluissa. Näin ollen pyydän teitä, että harkitsisitte asiaa, ettekä puoltaisi ehdotusta täysistunnossa.
Toinen seikka, johon haluaisin viitata, koskee toimintamäärärahojen D kuuluisaa 100 %: n varausta. Mielestäni yksi Euroopan unionin kaikkein myönteisimmistä ulkoisista toimista, humanitaarinen hätäapumme, on otettu panttivangin asemaan sellaisten säännönvastaisuuksien selvittämiseksi, jotka eivät ole mitenkään suhteessa seuraamuksiin. On sanottu, että tämän sanominen on kansankiihotusta. En todellakaan yhdy tähän näkemykseen. Mielestäni kylläkin se, että nämä määrärahat otetaan varaukseen, on kansankiihotusta. Se vasta on puhdasta kansankiihotusta. Ei voida pyytää, että Kosovossa tai Venäjällä toimitaan, ja ottaa samalla tarvittavia määrärahoja varaukseen, joka alkaa 1. tammikuuta ja joka siis estää meitä toimimasta Kosovossa tai Venäjällä 1. tammikuuta. Ainoa uskottava selitys on mielestäni se, että on helpompaa äänestää julkisesti kyseisestä varauksesta kuin ottaa vastaan vastuuvapauden myöntämismenettelyn poliittiset seuraukset, jos todellakin uskotaan siihen, mitä allekirjoitetaan. Toisin kuin jotkut täällä sanovat, tämä on eräs tapa pakoilla parlamentin poliittista vastuuta. Parlamentilla on yksi keino, joka on vastuuvapauden myöntäminen, eikä talousarviomenettely.
Lopuksi kaksi hyvin henkilökohtaista seikkaa, hyvät jäsenet: ensiksi haluan puoltaa budjettivaliokunnassa tekemiämme ehdotuksia ja myös saada ne hyväksyttyä jalkaväkimiinojen raivausohjelmien osalta, ja onnittelen samalla esittelijää hänen ehdotuksestaan ratkaista vähemmistökielten rahoitus.
Sallikaa minun nyt valaa neuvoston puheenjohtajaan innostusta, jotta etenisimme tästä eteenpäin joulukuuhun asti kohti sellaisia ratkaisuja, joita Euroopan unionin talousarvio näiksi vuosiksi edellyttää.

Tillich
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijä Dührkop Dührkopia. Vuoden 1998 talousarviomenettelyn esittelijänä tiedän, mikä teitä tällä hetkellä koskettaa ja mikä teitä koskettaa vielä seuraavina viikkoina, koska olemme talousarviota koskevien neuvottelujen ratkaisevassa vaiheessa. Hän on nähnyt vaivaa tasapainoisen talousarvion esittämiseksi. Se noudattaa pyrkimystä saada aikaan enemmän avoimuutta ja tehokkuutta menojen osalta. Siksi olen samaa mieltä herra Colom I Navalin kanssa siitä, että talousarviomenettelyssä 1999 on kyse melko tavanomaisesta talousarviomenettelystä.
Siksi haluaisin kiinnittää huomionne muutamiin tämän talousarvion erityispiirteisiin. Olemme viime vuosina leikanneet komission taholta tulleita esityksiä, jotka kuuluvatkin jokaiseen yksittäiseen budjettikohtaan. Tänä vuonna esittelijä esitti kauaskantoisen ehdotuksen, joka sinänsä on oikea, nimittäin että nämä menot siirrettäisiin teknisen avun toimistojen yhteydessä talousarvion osaan A. Siten menoja koskeva komission suorittama valvonta olisi parempaa, ja meidän luottamuksemme näihin menoihin kasvaisi.
Viime vuonna määrittelimme talousarvion osassa A tukia koskevat ehdot. Komissio on puolestaan vuoden 1998 talousarviota toteuttaessaan reagoinut siihen ja ryhtynyt toimiin. Se ei ole ainoastaan ottanut käyttöön talousarvion osassa A esitettyjä tukia koskevia ehtoja vaan tehnyt päätöksiä sellaisista ehdoista sekä ottanut niitä käyttöön myös osaa B varten. Nyt meillä on ongelma, joka varjostaa vuotta 1999 koskevia talousarvioneuvotteluja, nimittäin ECHO: hon tai myös Phare- ja Tacis-ohjelmiin liittyvät menot, mitä tulee Liikasen esittämiin mahdollisuuksiin. Tältä osin komission ja parlamentin välillä on syvä epäluottamus. Budjettivaliokunta päätti ensimmäisessä käsittelyssä ottaa mukaan varauksen humanitaarista apua varten. Tämä tapahtui sen jälkeen, kun kolmea komissaaria oli kuultu talousarvion valvontavaliokunnassa. Kuuntelimme komissaarien esitykset ja selvitykset, mutta budjettivaliokunta oli sitä mieltä, että tämä ei riitä. Sen vuoksi päädyttiin tämän varauksen luomiseen. Budjettivaliokunnan enemmistö oli sitä mieltä, että komission painostusta pitäisi lisätä tämän varauksen avulla lisätietojen saamiseksi, tarkoitan UCLAFia koskevaa kertomusta.
Tämä varaus ei kohdistu humanitaarista apua tai tämän avun saajia vastaan - korostan tätä, kun otetaan huomioon se, että lehterillä meitä on kuuntelemassa toimittajia ja myös vierailijoita. Se merkitsee siis sitä, että tässä ei ole kysymys humanitaarisen avun lakkauttamisesta tai sen jakamisen estämisestä, vaan kysymys on siitä, että humanitaariseen apuun liittyville menoille luodaan avoin perusta ja taataan se, että humanitaarinen apu todella saavuttaa ne, joille se on tarkoitettu. Mutta mitä varaukselle sitten on tapahtunut jälkeenpäin? Komissio on reagoinut. Komission puheenjohtaja esitti julkilausumansa viime täysistunnossa. Komission puheenjohtaja oli ollut kirjeenvaihdossa parlamentin puhemiehen kanssa ja ilmoittanut olevansa valmis antamaan tarpeelliset asiakirjat parlamentin tai talousarvion valvontavaliokunnan nähtäväksi.
Mitä tulee siihen, mitä herra Samland sanoi, en ole samaa mieltä siitä, että herra Liikanen tai komission puheenjohtaja tiedottaa talousarvion valvontavaliokunnalle suljettujen ovien takana siitä, ovatko täydelliset asiakirjat nyt sitten myös tuomioistuinten käytettävissä. Toivon, että herra komissaari toisi tänään esiin näkemyksensä asiasta, sillä aihe sinänsä on tuttu.
Mielestäni Terry Wynn on sikäli oikeassa, että vuoden 1999 talousarviosta ei pitäisi tulla humanitaarisen avun panttivankia. Me Euroopan kansanpuolueen ryhmässä kutsumme kaikki tämän parlamentin jäsenet periaatteessa kamppailemaan kanssamme menoja koskevan avoimuuden puolesta. Me olemme nimittäin - ja haluaisin talousarvion valvontavaliokunnan lausunnon valmistelijana palauttaa sen kaikkien niiden mieliin, jotka ovat sen tänään taas kerran unohtaneet - kirjaimen K kohdalla tehneet päätöksen, että humanitaarisen alan maksumäärärahat ovat viime vuosina kasvaneet huomattavasti, kun on otettu huomioon tämän alan kehitys, ja sen vuoksi kannatamme varojen lisäystä. Komissiota pitäisi kuitenkin kehottaa esittämään parlamentille täydelliset tiedot talousarvion ensimmäisen ja toisen käsittelyn välissä, kun otetaan huomioon UCLAFia koskeva tutkimus, joka liittyi säännönvastaisuuksiin niiden sopimusten toteuttamisessa, jotka koskevat humanitaarisen avun antamista varausten kautta.
Tänään tai eilen Le Monde ja Die Welt -sanomalehdissä oli artikkelit, joissa kerrottiin, että myös Altener- ja Thermie-ohjelmien ja Tsernobylin tapauksessa annetun teknisen avun osalta on toimittu sääntöjen vastaisesti. Siksi tätä aihetta ei voida pitää loppuunkäsiteltynä ja meidän on vielä hoidettava tämä tehtävä. Kutsun teidät sydämellisesti mukaan.

Mulder
Arvoisa puhemies, annoin esittelijän työlle arvoa siksi, että hän pitää hyvin tärkeänä, että menettelyä, jonka valitsimme viime vuonna maatalousbudjetin vahvistamista varten, jatketaan edelleen. Se on minusta hyvin tärkeää, koska maatalousbudjetin täytyy voida perustua parhaimpiin saatavilla oleviin arvioihin. Toiseksi, tällä tavalla parlamentin vaikutus lisääntyy, ja se on hyvä demokratian kannalta.
Näin ollen tässä vaiheessa on ennenaikaista sanoa, että maatalousbudjetin pitäisi jäädä ennalleen tai jopa supistua. Minusta on tärkeintä, että komission ja samalla Euroopan unionin täytyy pitää kiinni sopimuksistaan. Jos käy niin, että menot ovat arvioitua suuremmat, se on harmillista, mutta jos menot ovatkin pienemmät, sitä pidetään automaattisesti myönteisenä asiana. Meidän täytyy pitää lähtökohtana sitä, että meidän on budjetoitava mahdollisimman realistisesti, ja meidän täytyy samalla pitää kiinni niistä velvoitteista, jotka olemme ottaneet.
Minun on pakko vielä ottaa esille eräs maatalousbudjettiin liittyvä asia. Olemme viime vuonna erityisesti pyytäneet komissiolta selitystä eräästä tärkeästä budjettikohdasta, nimittäin tukitoimenpiteistä. Nämä ovat tärkeitä ennen kaikkea siksi, että tulevaisuudessa puhutaan yhä enemmän vastavuoroisesta noudattamisesta, kun on kysymys tulotuista. Pyysimme silloin komissiolta raporttia kyseisistä toimenpiteistä. Se saatiin viime hetkellä, juuri ennen toista käsittelyä. Raportti koostui kuitenkin pelkästään tilastoista. Se oli aika heikko esitys. Olisiko komission kerrankin mahdollista laatia analyysi siitä, mitkä ovat olleet menestyksekkäimpiä ympäristöystävällisiä maanviljelystapoja jäsenvaltioissa? Mistä johtuu, että vain viisi jäsenvaltiota 15: stä Euroopan unionin jäsenvaltiosta käyttää hyväksi tukitoimenpiteitä koskevia budjettikohtia, vaikka kaikki kuitenkin puhuvat paremmasta ympäristöstä ja niin edelleen? Nämä ovat oleellisia asioita, jotka meidän täytyy mielestäni tietää ennen Agenda 2000: n tulevan kierroksen valmistelua ja muita tämäntyyppisiä asioita. Haluaisin mielelläni kuulla komission lupaavan, että se antaa vielä riittävästi tietoa tukitoimenpiteitä koskevasta budjettikohdasta.

Hyland
Arvoisa puhemies, pidän myönteisenä sitä, että tässä keskustelussa on mahdollista puhua lyhyesti. Suhtaudun myönteisesti erityisesti talousarvioesityksen ehdotuksiin lisätä määrärahoja 8, 8 %, jolloin rakennerahastoilla olisi riittävästi varoja kuluvaa kautta varten. Tämä on mielestäni tärkeää. Minun ei tarvitse muistuttaa parlamentille, miten merkittävä väline rakenneohjelmat ovat alueidemme taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen kannalta. Toivon, että näitä ohjelmia voidaan jatkaa tulevaisuudessa.
Haluaisin kuitenkin esittää erityisen varaukseni EU: n tuleviin talousarvioihin, varsinkin kauden 2000-2006 talousarvioon, ja torjua komission esittämät ehdotukset siirtymisestä kohti yhteisen maatalouspolitiikan uudelleenkansallistamista. Tästä harhaoppisuudesta vastuussa olevien henkilöiden pyrkimykset on estettävä. Euroopan unionin taloudellinen ja sosiaalinen filosofia hahmotellaan selvästi heidän omassa perussopimuksessaan. Sanoisin näille uusille, itse itsensä nimittäneille Euroopan jälleenrakennuksen arkkitehdeille: te teette suuren karhunpalveluksen eurooppalaisen yhteisvastuun käsitteelle ja murennatte sitä perustaa, joka on johtanut meidät nykyiseen tilanteeseen Euroopan unionissa.
Maatalousasioissa parlamentti on nyt tietoinen, miten vakavasti perheviljelyyn perustuva Euroopan maatilamalli on uhattuna. Olemme tietoisia maanviljelijöiden merkityksestä elintarvikkeiden turvallisuuden ja laadun takaajina. Olemme tietoisia siitä, miten vakavasti maaseutuväestön väheneminen uhkaa Euroopan maaseudun infrastruktuuria. Olemme tehneet ehdotuksia, joilla monet näistä ongelmista voidaan ratkaista. Meidän on nyt noustava niitä vastaan, jotka ovat aikeissa kieltää meiltä oleelliset edellytykset sellaisen politiikan harjoittamiselle, jota tarvitaan näiden Euroopan suurten ongelmien ratkaisemiseksi.

Elmalan
Arvoisa puhemies, yhtenäisvaluutan käyttöönottoon vuonna 1999 liittyvät pakotteet rasittavat kansallisia talousarvioita ja yhteisön talousarviota. Koulutus-, sosiaaliturva- ja työllisyyssektori ovat eniten uhattuina näissä kurinalaisissa talousarvioissa myös yhteisön tasolla. Emme voi keskustella vuoden 1999 talousarviosta ottamatta huomioon Euroopan komission asiakirjaa tulevasta rahoituksesta. Saksan painostuksesta komissio on esittänyt eri vaihtoehtoja, joilla pyritään tasapainottamaan kansalliset maksuosuudet yhteisön talousarvioon. Komissio haluaa olla mieliksi Saksalle pelkäämättä loukkaavansa Euroopan rakentamisen perusperiaatteita, kuten rahoituksellista yhteisvastuuta. Sama koskee myös erityisesti Isoon-Britanniaan sovellettavan korjausmekanismin ulottamista koskemaan muitakin maita ja maataloustukien osittaista uudelleenkansallistamista. Saksalla, joka on tehnyt aloitteen näistä hankkeista, ei todellakaan näytä olevan hyviä perusteita vaatia maksuosuutensa alentamista, kun otetaan huomioon, miten paljon yhtenäismarkkinoista on sille taloudellista ja kaupallista etua. Sen kauppataseen ylijäämän ennustetaan vuonna 1998 ylittävän 500 miljardia frangia, josta suuri osa on peräisin yhteisön markkinoilta. Se on todellinen ennätys.
Olen yhtä mieltä Saksan tulevan ulkoministerin Joska Fischerin kanssa hänen hiljattain esittämästään arviosta. Saksa on sekä aineellisesti että poliittisesti suurin edunsaaja Euroopan yhdentymiskehityksessä. Näin ollen ei ole millään lailla perusteltua antaa sille lisää lahjoja.
Jäsenvaltioiden välisten talousarviokeskustelujen ja parlamenttimme aina arvosteleman " juste retour" -periaatteen vahvistumisen lisäksi Eurooppa antaa surkean kuvan itsestään jäsenvaltioiden ja hakijamaiden kansalaisille, ja tämä periaate on Euroopan unionin käyttämä kieltämisen periaate. Ehdotan täysin toisenlaista lähestymistapaa. Meidän on luovuttava yksinkertaisista laskelmista, joilla pyritään ainoastaan tyydyttämään rahoittajien tarpeita, ja käännettävä yhteisön talousarvion logiikka päinvastaiseksi ottamalla sen perustaksi yhteisvastuun periaate. Yhteisvastuu suurimmista vaikeuksista kärsiviä aloja ja köyhimpiä alueita kohtaan. Yhteisvastuu Euroopan kansoja kohtaan vastaamalla heidän tarpeisiinsa työllisyyden, ostovoiman ja sosiaaliturvan osalta. Yhteisvastuu hakijamaiden kansoja kohtaan kunnioittamalla heidän säännöstöjään ja heidän vaatimuksiaan ja sanelematta heille yhteisön säännöstöä.
Tämän yhteisvastuun varmistamiseksi on yhteisön määrärahoja käytettävä eri tavalla, esimerkiksi keskittämällä ne kriisissä oleville aloille ja kehityksestä eniten jälkeen jääneille alueille, asettamalla maanviljelijöiden tuille enimmäismäärät ja kehittämällä työllisyys- ja koulutuspolitiikkaa. Mutta on myös otettava käyttöön uusia budjettituloja, jotka eivät rasita veronmaksajien tuloja, esimerkiksi etsimällä varoja rahoitusmarkkinoiden suunnalta, jotka ovat hyötyneet paljon pääomien vapauttamisesta. Emmekö voisi määrätä uutta yhteisön varaa, jonka perustana on liiketoimien verottaminen?

Nicholson
Arvoisa puhemies, haluaisin todella esittää pienen puheenvuoron tässä keskustelussa. Onnittelen esittelijöitä ja kaikkia asianosaisia. Suhtaudun myönteisesti Pohjois-Irlannin erityisohjelman jatkuvaan tukemiseen. Haluaisin kiittää budjettivaliokuntaa siitä tavasta, jolla se on tässä tilaisuudessa pitänyt tämän aiheen hallinnassa. Nyt ei ole esiintynyt samanlaisia ylilyöntejä kuin kahden viime vuoden aikana.
Rauhaa ja sovinnontekoa koskevalla ohjelmalla on tehty erittäin hyvää työtä Pohjois-Irlannissa. Sen ansiosta on keksitty uusia ajatuksia ja uusia etenemistapoja. Rakennerahastojen koko tulevaisuus on kuitenkin myös pidettävä mielessä, ja edessämme on tasapuolinen kamppailu, kun keskustelemme parlamentissa 6-9 tulevan kuukauden aikana Agenda 2000: sta ja koko uudistuspaketista.
Vaikka jatkamme maatalouselinkeinon massiivista tukemista, se kuihtuu ja tekee kuolemaa kaikkialla Euroopan unionissa. Omalla alueellani maanviljelijöiden asiat eivät minun elinaikanani ole koskaan olleet näin huonosti. Tilanne on mahdoton. Jatkamme edelleen rahojen syytämistä ja siksi meidän on kysyttävä: mihin se kaikki menee? Meneekö se oikeaan suuntaan, vai missä olemme menneet harhaan? Tulevien 6-9 kuukauden aikana on todella korkea aika pohtia tätä kysymystä. Maanviljelijät eivät voi jatkaa nykyisellä tavalla. Me tuhoamme maaseutuyhteiskunnan koko kudelman, jos sallimme nykyisen tilanteen jatkuvan. Raha ei yksin ratkaise tätä ongelmaa. Meidän on pohdittava uudelleen, mihin suuntaan olemme menossa. Meidän on tarkasteltava uudelleen markkinoitamme. Meidän on omaksuttava varma kanta siitä, miten etenemme. Vetoan komissioon, että se ottaa tämän asian käsiteltäväkseen. Pienten perhetilojemme ja maaseudun tilarakenteemme puolustus on säilytettävä.

Ghilardotti
Arvoisa puhemies, haluaisin käsitellä eräitä seikkoja, jotka todellakin muodostavat prosentuaalisesti vain aivan pienen osan talousarviosta, mutta joiden merkitys Euroopan parlamentille ja sen suhteille kansalaisiin nähden on eritäin huomattava. Viittaan sosiaali- ja koulutuspolitiikkoihin. Tänä vuonna talousarvio oli tässä mielessä erityisen vaikea, ja minä olen kollegoideni tavoin hyvin tyytyväinen oikeudellista perustaa koskevan sopimuksen solmimisesta.
Vaikka tämä sopimus vaikuttaakin myönteisesti toimielinten välisiin suhteisiin ja selventää lopultakin oikeudellisia mahdollisuuksia ja talousarvion avoimuutta, siitä on syntynyt esittelijälle huomattavan vaikea tilanne. Ottaen huomioon pilottiohjelmille ja valmisteleville toimille varatun summan, esittelijä on tehnyt aivan harvinaisen erinomaista työtä, sillä hän on onnistunut tulkitsemaan kaikkien valiokuntien vaatimukset samoin kuin tämän parlamentin ja ennen kaikkea kansalaisten odotukset. Niin kutsutut muut sosiaaliset toimet ovat aina hieman Tuhkimon asemassa talousarviossa, vaikka ne ovat toimia, jotka antavat kansalaisille mahdollisuuden tuntea kuuluvansa tähän Eurooppaan, ja antavat heille mahdollisuuden toivoa, että heidän ongelmiinsa otetaan kantaa.
Työllisyys- ja sosiaaliasiainvaliokunnassa ja budjettivaliokunnassa olemme jossain määrin ennakoineet Amsterdamin sopimusta. Olisin totta puhuen odottanut, että myös neuvosto olisi ensimmäisessä käsittelyssä tehnyt tällaisen rohkean teon. Neuvosto ei sitä tehnyt, mutta me teimme. Toivon, ettei neuvosto toisessa käsittelyssä arvioi parlamentin tekemiä valintoja perinteisellä tavallaan, vaan kunnioittaa oikeusperustoja koskevaa sopimusta laadittaessa tekemiään valintoja. Pidän erityisen tärkeänä sitä, että on pyritty tarjoamaan myönteinen vastaus yhteisöille ja vapaaehtoistyötä tekeville tahoille, jotka näinä vuosina ovat pyrkineet vastaamaan niihin ongelmiin, joita yhteisön talousarvio - jonka toimivaltaan asia ei edes kuulu - eivätkä jäsenvaltiot kykene ratkaisemaan.
Haluaisin vielä lopuksi muistuttaa koulutuksen merkityksestä. Kuten esittelijä tänä aamuna sanoi, opetus ja koulutus ovat nuortemme tulevaisuus, ne ovat apukeinoja, joiden avulla he voivat samastua tähän rajattomaan Eurooppaan ja jotka antavat heille mahdollisuuden toivoa parempaa tulevaisuutta.
Lopuksi tahtoisin vielä kerran kiittää esittelijää, sillä uskon, että hän on tehnyt voitavansa ja enemmänkin voidakseen tarjota näinkin vaikean talousarvion puitteissa myönteisiä vastauksia kaikille.

Bourlanges
Arvoisa puhemies, olen sitä mieltä, että meidän on suhtauduttava myönteisesti tähän talousarvioon ja niihin todella huomattaviin parannuksiin, joita yleisesittelijämme on siihen tehnyt. Haluaisin puuttua ainoastaan kolmeen asiaan.
Ensimmäiseksi haluaisin korostaa talousarvion rakenteellista kehitystä. Tarkasteltaessa menojen tasapainoa tulee esille, että maatalouspolitiikan ja rakennetoimien menot ovat käytännössä lähes yhtä suuret. Se on mielestäni merkittävää kehitystä, joka lieventää osittain, mutta vain osittain, niiden pelkoja, jotka ovat sitä mieltä, että talousarviossa on perinteisesti keskitytty liikaa maatalouteen eli todellisuudessa 3 %: iin väestöstä. Silti on totta, että muiden kuin rakennealan sisäisten politiikkojen asema on suhteellisesti tarkasteltuna riittämätön ja että tällä alalla on toteutettava yhteistä toimintaa, jos halutaan, että unionin kaikki veronmaksajat pitävät talousarviota omanaan.
Toiseksi sanoisin, että tämä on kurinalainen talousarvio niin kuin oli tarkoituskin, mutta niin ei saa olla aina. Olen sitä mieltä, että olemme joutuneet tyytymään menojen äärimmäisen pieneen kasvuun, vaikka maksusitoumusmäärärahojen lisääminen rakennealalle antaa hieman toisenlaisen kuvan ja vaikka olemme jo esille tuoduista strategisista syistä asettaneet määrärahoja varaukseen vahvistaaksemme asemiamme toimielinten välistä sopimusta koskevissa neuvotteluissa.
Näistä kahdesta seikasta huolimatta olemme hyvin selvillä siitä, että linjamme on kurinalainen ja vastaa kasvultaan kansallisia talousarvioita. Tämä tilanne ei jatku loputtomiin, ja haluaisin, että luopuisimme siitä ajatuksesta, että meidät on Euroopan unionissa tuomittu talousarvioon, jonka kasvu lasketaan jäsenvaltioiden talousarvioiden perusteella, vaikka Euroopan unioni laajenee jatkuvasti ja vaikka Euroopan unionin toimivalta ja rahoitettavanamme oleva politiikka laajenevat myös melkoista vauhtia. Maantieteellisesti ja poliittisesti jatkuvasti laajenevan Euroopan unionin talousarviota ei voida arvioida samalla mitalla kuin kansallisia talousarvioita, jotka laaditaan vakiintuneissa puitteissa.
Tulevaisuuden osalta mielestäni on hyvin tärkeää, että pääsemme suurempaan joustavuuteen toimielinten välistä sopimusta koskevissa neuvotteluissa. Olen sitä mieltä, että on kaikkien ja myös neuvoston ja komission edun mukaista tunnustaa, että joustavuuden lisääminen otsakkeiden välille merkitsee myös parempaa hallintoa ja määrärahojen mahdollisimman asianmukaista jakamista.
Parlamentin ei kuitenkaan pidä unohtaa, että joustavuuden lisääminen edellyttää myös aitoa yhteispäätöstä, ja jos voimme tulevaisuudessa vaikuttaa enemmän pakollisiin menoihin, meidän on hyväksyttävä se, että aito yhteispäätös koskee myös ei-pakollisia menoja. On siis päästävä tasapainoon, ja toivon, että siihen päästään toimielinten välisellä sopimuksella, jonka me pyrimme solmimaan.
Lopuksi haluaisin korostaa moitteettoman hallinnon vaatimuksia. Emme voi olla koskaan liian tarkkoja henkilöstöasioista. On luovuttava siitä ajatuksesta, joka tosin esiintyy päätöslauselmissamme ja teksteissämme, että voisimme johtaa laajentunutta Euroopan unionia nykyisillä hallinnollisilla voimavaroilla ja henkilökunnalla. Meidän on myös tällä alalla kuljettava rohkeaa tietä!

Goerens
Arvoisa puhemies, yksi kurinalainen talousarvio lisää, jälleen yksi talousarvio, joka on laadittu erimielisyyden vallitessa Euroopan unionin tulevasta rahoituksesta; aina samanlaisena toistuva varainhoitovuosi, joka on jo muuttumassa rutiiniksi. Emme kuitenkaan saisi unohtaa nyt käytävässä keskustelussa kahta tärkeää näkökohtaa. Toinen liittyy haluumme tuoda unioni lähemmäksi kansalaisten huolenaiheita, ja siltä osin lähentymishalu jää väistämättä kuolleeksi kirjaimeksi, jos talousarvion toteuttamisesta vastuussa olevat eivät joudu ottamaan oppia viime aikoina esille tulleista epäkohdista. On tarpeetonta lisätä, että kaikki tällä alalla esiintyvät häiriöt lisäävät epäilyksiä kansalaisten keskuudessa, joille toisaalla saarnataan kurinalaisuuden hyveistä.
Emme voi teeskennellä, ja tämä on toinen näkökohtani, olevamme lähimmäistemme huolten tasalla, jos sosiaalisten sitoumusten osalta kehitysyhteistyön kokonaiset osa-alueet on lamaannutettu oikeudellisen perustan riittämättömyyden tai jopa olemattomuuden vuoksi. Toimielinten välinen sopimus päättää toivottavasti tämän tilanteen, joka on järjestäytyneessä maailmassamme estänyt yhteiskuntamme vakauksellisimpien ihmisten toiminnan ja jättänyt apua vaille ne, jotka olisivat sitä kipeimmin tarvinneet. Rutiinin vuoksi emme saisi myöskään unohtaa, että sen varainhoitovuoden päättyminen, jota koskevasta talousarviosta äänestämme ylihuomenna, sattuu toisen ja kolmannen vuosituhannen taitteeseen.
Käännekohtana oleva vuosi 1999, joka vaatii meitä entistä enemmän tilille yhteiskuntiemme kehittämisestä ja siitä, miten aiomme vastata suuriin haasteisiimme, voi olla hyödyllinen ainoastaan siinä tapauksessa, että aikaisempi ja erityisesti 1900-luvun hallintokykymme säilyy muuttumattomana.
Tässä mielessä voin vain onnitella budjettivaliokuntaa siitä, että se hyväksyi tarkistuksemme Nürnbergin säädösten uudelleenjulkaisemisesta kaikilla Euroopan unionin kielillä. Vaikka tähän tarkoitukseen osoitetut varat saattavat näyttää mitättömiltä, ne ilmentävät kuitenkin haluamme korvata muistamisen velvoitteemme historian tuntemuksen velvoitteella, koska muisti voi pettää ja historia on hyvin opetettuna ja ymmärrettynä paras lääke revisionistista ja menneisyyden kieltävää saastetta vastaan.

Eriksson
Arvoisa puhemies, haluan käyttää tämän lyhyen ajan kommentoidakseni kahta talousarviossa olevaa yksityiskohtaa. Kuten tiedämme, yksityiskohdilla voi olla erittäin suuria vaikutuksia. Noin vuosi sitten tein täällä parlamentissa ehdotuksen, että kampanja naisiin kohdistuvaa väkivaltaa vastaan toteutettaisiin vuonna 1999. Hyvin suuri enemmistö tuki sitä parlamentissa, ja naisten oikeuksien valiokunta teki ehdotuksen erittäin, erittäin pienestä 5 miljoonan ecun talousarviosta, jolla kampanja rahoitettaisiin EU: ssa. Valiokunnan enemmistö hylkäsi tämän. Sen vuoksi toivon nyt todella, että kun äänestämme talousarviosta, voimme palauttaa siihen nämä tähän tarkoitukseen tulevat 5 miljoonaa ecua, koska tämä koskee jäsenmaidemme satojatuhansia naisia, joiden mielestä tämä on erittäin tärkeä kysymys, mistä parlamentin enemmistökin on samaa mieltä.
Jos pohditaan sitä, lisääkö tämä talousarvion loppusummaa, niin voin mainita, että Hannoverin maailmannäyttelyyn osallistumiseenkin myönnettiin ylimääräiset 5 miljoonaa ecua. Tässä tapauksessa voimme tehdä uudelleenjaon, ja luulen, että Euroopan naiset arvostaisivat sitä.
Haluan myös käyttää tilaisuutta hyväkseni ja ilmaista arvostukseni siitä, että eilen illalla päätettiin, että matkakulukorvaukset maksetaan todellisten kulujen perusteella. Tähän liittyy luonnollisesti eräs ongelma, jos tämä liitetään asetukseen, koska käsitykseni mukaan edustamme ensisijaisesti kotimaisia äänestäjiämme, emmekä EU: n toimielimiä.

Van Dam
Arvoisa puhemies, pari huomautusta kahdesta tärkeästä aiheesta, kuten yleisestä budjettistrategiasta, mutta ensin korvauksista.
Parlamentin on aika saattaa kuntoon kulukorvaukset. Vuoden 1998 ennakkoarvioinnin yhteydessä parlamentti hyväksyi tarkistuksen, jonka mukaan matkakulujen ja päivärahojen perustana olisivat todelliset kustannukset. Nyt yli vuosi myöhemmin mitään ei ole vielä saatu aikaan. Suurin osa tästä kohdistuu puhemiehistön taholle, joka on eilisiltaan saakka osoittautunut kyvyttömäksi todella puuttumaan korvauksiin.
Oli oikein, että budjettivaliokunnan jäsenet itse puuttuivat asiaan. Dankertin ja muiden esittämä tarkistus, jonka budjettivaliokunta hyväksyi eilen, sisältää erinomaisia ehdotuksia. Ikävä kyllä muun muassa PPE-ryhmän painostuksen vuoksi lisättiin, että korvaukset otetaan parlamentin jäseniä koskevaan säännöstöön. Tämä on paha kytkentä, koska voi tosiaan kestää hyvin kauan, ennen kuin neuvosto hyväksyy kyseisen säännöstön. Pyydän kaikkia kollegoita, jotka eivät enää kestä korvausten muuttamisen lykkääntymistä, mitätöimään tämän kytkennän.
Sitten yleisestä strategiasta. Vuoden 1999 talousarvioista käytävä keskustelu vaikuttaa toimivan liikkeelle panevana voimana vuosien 2000-2006 varainhoidon näkymiä käsiteltäessä. Jotta parlamentti saisi mahdollisimman paljon liikkumavaraa, esittelijä haluaa vuodeksi 1999 menojen enimmäismäärien marginaalit varauksiksi budjettiin. Tällä tavalla parlamentti antaisi täysin vääränlaisen signaalin. Euroopan unioni ei saa jättää noudattamatta budjettikuria, jota se vaatii EMU-mailta. Neuvottelut toimielinten välisestä sopimuksesta tähtäävät menojen hallintaan. Ei ole hyväksyttävää, että parlamentti valitsee vaihtoehdon, joka johtaa menojen maksimoitumiseen vuonna 1999 ja sen jälkeen.

Wilson
Arvoisa puhemies, puhun erityisesti kahdesta tarkistuksesta. Ensiksi budjettikohta B1-3800. Meidän on lisättävä rahoitusta naudanlihan kulutuksen edistämiseksi; meidän on mainostettava naudanlihaa; meidän on vähennettävä naudanlihan määrää hyvin kalliiksi tulevissa varastointina toteutettavissa interventioissa. Maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevä valiokunta esitti nämä tarkistukset, budjettivaliokunta hylkäsi ne. Sen jälkeen olemme saaneet vahvistuksen Venäjän markkinoiden menettämisestä: 400 000 tonnia eurooppalaista naudanlihaa vietiin viime vuonna Venäjälle. Tänä vuonna tämä määrä on varastoitava kalliilla hinnalla jo varastoissa olevien 580 000 tonnin lisäksi. Valtava miljardin tonnin naudanlihavuori! Budjettivaliokunta hylkäsi ehdotuksen lisätä naudanlihan mainontaa varastointina toteutettavien interventioiden vähentämiseksi.
Jos hyväksymme nämä ylimääräiset määrärahat, voisimme säästää interventiokustannuksissa - todennäköisesti jopa 100 miljoonaa ecua. Kuluttakaamme 20 miljoonaa ecua säästääksemme 100 miljoonaa ecua - se on taloudellisesti hyvin järkevä ratkaisu.
Toiseksi toivon, että kannatamme kohtaa B2-518N, jolla voitaisiin tukea uusien työpaikkojen luomista lampaanvillan hyödyntämisen yhteydessä. Lampaankasvattajilla on suuria vaikeuksia koko Euroopassa. Maaseutualueillemme olisi hyötyä siitä, jos lampaan lihan lisäksi saisimme luotua lisäarvoa lampaan villalle.

Böge
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tästä voi tulla kaiken kaikkiaan vakaa talousarvio, ja kiitän kovasti esittelijää hänen panoksestaan talousarviomenettelyssä. Tämä talousarvio on viimeinen nykyisiin rahoitusnäkymiin kuuluva talousarvio, ja sen on myös määrä olla talousarvio, joka auttaa saattamaan alkuun tulevien toimielinten välisten sopimusten tarvittavat joustot. Olen sitä mieltä, että myös sen tavan, jolla Euroopan parlamentti on viime vuosina rakentanut vakaata finanssipolitiikkaa, pitäisi tehdä neuvostolle helpommaksi saattaa käytännössä alkuun välttämättömät sopimukset parlamentin kanssa seuraavien viikkojen aikana.
Otsakkeen 1 osalta olen sitä mieltä, että kyse on siitä, että Tillich-Mulder-menettelyä kehitetään edelleen maatalouden menojen arvioimiseksi mahdollisimman tarkasti, mutta samalla myös määritettyjen velvollisuuksien kiinnittämiseksi talousarvioon asianmukaisesti. Meillä on hyviä kokemuksia näistä menettelyistä. Haluan kuitenkin tuoda esiin vielä senkin, että tämä menettely voi säilyä ja saada jatkuvasti tukea parlamentissa vain silloin, jos otamme huomioon talousarviota koskevan kurinalaisuuden asianmukaiset sopeuttamiset, mutta olemme päätöksiä tehtäessä yhtä lailla ylöspäin ja alaspäin avoimia lopulliseen päätökseen asti. Tillich-Mulder-menettely - sanon tämä todella painokkaasti - ei ole yksipuolisen maatalousmenojen käsittelyn väline.
Rouva esittelijä, muutimme eilen budjettivaliokunnassa teidän alkuperäistä päätöslauselmaesitystänne jonkin verran. Siinä oli muutamia muotoiluja, jotka väistämättä johtavat siihen, että asianosaiset eivät oikein luota Agenda 2000: n seireenikutsuihin ja saattaisivat sen vuoksi tarkastella myös Tillich-Mulder -menettelyä jonkin verran epäluuloisesti. Haluaisin sanoa jotakin kahdesta erikoisuudesta, jotka vaivaavat meitä tässä talousarviossa ja joista tietenkin ollaan etenkin julkisesti kiinnostuneita, sillä talousarviomenettely sinänsä ei niinkään aiheuta huolta, vaan loppujen lopuksi siitä johtuva varojen käyttö, kun otetaan huomioon ajankohtaiset ongelmat, jotka liittyvät ECHO: hon, Med- ja Tacis-ohjelmiin, mainitakseni esimerkkeinä nämä kolme asiaa. Olemme budjettivaliokunnassa tehneet ECHO: n varoista varauksen ja rahojen vapauttaminen on sidottu kahteen ehtoon. Tällä välin olemme saaneet komission puheenjohtajan Santerin kirjeen, mistä olen tyytyväinen. Huomautan kuitenkin lisäksi, että nämä ovat tulevaisuuteen liittyviä lupauksia. Me tiedämme kyllä, myös muista valiokunnista ja alivaliokunnista, että tulevaisuuteen liittyviä lupauksia tehdään, jotta ajankohtaisten vaikeuksien ratkaisemisessa edistyttäisiin ainakin vähän. Siksi, komissaari Liikanen, olisin tänään istunnossa käydyssä keskustelussa erittäin mielelläni kuullut lausuntonne siitä, kuinka komissio on ajatellut toimia toisen ehdon osalta, siis kun on kysymys näennäissopimuksiin liittyvien asiakirjojen luovuttamisesta kulloinkin asiasta vastaaville oikeusviranomaisille. Onko näin jo tapahtunut? Tapahtuuko näin? Sanon kaikille kollegoille, että tässä ei ole kysymys humanitaarisen avun panttivangiksi ottamisesta. Meillä on paljon aikaa ennen toista käsittelyä. Mutta se, joka pehmenee jo tänään, saa periaatteessa aikaan sen, että vastuuvapautta koskeva menettely joulukuussa on vaikea. Siksi teemme oikein sanoessamme komissiolle, että on kaksi ehtoa, jotka on täytettävä. Muuten varat säilyvät toiseen käsittelyyn asti varauksina. Meidän täytyy varmaankin myös päätöslauselman osalta tehdä selvästi jotakin sen hyväksi.
Viimeiset sanat Violan mietinnöstä ja parlamentin jäsenille maksettavista kulukorvauksista. Sanon erittäin selvästi, että ilman ohjesääntöä kaikki jää keskeneräiseksi. Toiseksi, puhemiehistön ehdotus ei ratkaise asiaa, vaan johtaa oikeastaan edelleen järjettömyyksiin tiettyjen ryhmittymien tukien vuoksi. Jäljelle jää niin sanotusti kyseenalaisuus, joka korvaa aiemman kyseenalaisuuden.
Siksi budjettivaliokunnan eilen hyväksymän ehdotuksen pyrkimyksenä on saada parlamentissa aikaan enemmistö, jotta voisimme yhdessä toisiamme syyttelemättä saada aikaan käytännöllisesti katsoen siedettävän ratkaisun matkakorvauksien ja myös hyvitysten ja korvausten sekä Euroopan parlamentin jäsenten oikeudellisen aseman osalta.

Theonas
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin talousarvioesitys vuodeksi 1999 on erittäin jyrkkä, rajoittunut ja tiukka talousarvio, joka noudattaa EMUn ja vakautussopimuksen määräämää ankaraa talouspoliittista kuria.
Jälleen kerran komissio ja neuvosto puhuvat monetarismin puolesta sosiaalipolitiikan ja työntekijöiden sosiaalisten oikeuksien kustannuksella. Komissio ja neuvosto eivät ole oppineet mitään kansainvälisestä talouskriisistä, joka jatkuu edelleen ja joka uhkaa jo todellista taloutta, kehitystä ja työllisyyttä. Ne eivät ole oppineet mitään rajoittavasta politiikasta Euroopan kansalaisten kustannuksella. Maanviljelijät varsinkin etelässä, työntekijät, käsityöammatinharjoittajat pk-yrityksissä, nuoret ja eläkeläiset ovat jo saavuttaneet sietokykynsä rajat. He eivät siedä enempää tiukkuutta.
Arvoisa puhemies, kansalaisten ja unionin heikoimpien valtioiden tilannetta ei voida parantaa tällaisilla talousarvioilla ja rahoitusnäkymillä. Euroopan parlamentin, joka on unionin ainoa vaaleilla valittu toimielin, pitää joskus todella puhua Euroopan kansalaisten puolesta ja lähettää tuntuva viesti, joka tuomitsee tämän politiikan ja vaatii suunnanmuutosta, äänestämällä tätä tiukkaa ja kansanvastaista talousarviota vastaan.

Desama
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, haluaisin aivan aluksi sanoa, että talousarvion, josta äänestämme torstaiaamuna, erityispiirteenä on se, että se sisältää tutkimuksen ja kehityksen osalta joukon hyvin suuria lukuja, jotka ovat tietysti täysin teoreettisia, koska kyseessä on eräänlainen Euroopan parlamentin sisäinen peli, eli tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan ja budjettivaliokunnan välinen kompromissi, joka on tehty komission esittämän alustavan talousarvioesityksen pohjalta.
Parlamentin ja neuvoston välinen sovittelu ei tosiasiassa onnistunut. Minun on sanottava, että tilanne siinä muodossa kuin se nyt tulee ilmi, ei anna aihetta optimismiin. Toivoimme itse asiassa, että juuri ennen budjettivaliokunnan äänestyksiä sovittelussa olisi päästy yhteisymmärrykseen. Valitettavasti olemme siitä ilmeisesti hyvin kaukana, niin kaukana, että en voi antaa tänään takeita - ja olen henkilökohtaisesti melko pessimistinen - siitä, että pääsemme sopimukseen ennen talousarvion toista käsittelyä, mikä johtaa meidät varmasti hyvin hankalaan tilanteeseen. Miten me voimme antaa oikeudellisen perustan tutkimusmenoille, jotka meidän on sidottava 1. tammikuuta 1999 lähtien, jos neuvoston kanssa ei ole päästy sopimukseen?
Pessimismini johtuu siitä, että parlamentin ja neuvoston kannat ovat etäällä toisistaan - parlamentilla kyse on 16, 3 miljardista ja neuvostolla 14, 3 miljardista, valitettavan vähästä - mutta ennen kaikkea myös siitä ilmapiiristä, jossa sovittelu käydään. Ei nimittäin tunnu todellakaan siltä, että ministerineuvosto pyrkisi saamaan asiasta aikaiseksi sopimusta. Toisaalta rahoitusnäkymien tarkistaminen on pysäyttänyt neuvoston etenemishalun. Se haluaa pakottaa parlamentin hyväksymään lausekkeen, joka on vastoin perustamissopimusten parlamentille antamia oikeuksia. Toisaalta vaikuttaa siltä, että neuvosto haluaa kaikesta huolimatta edetä hyvin varovaisesti, aivan kuin se olisi jo varma siitä, että rahoitusnäkymät ovat varojen osalta vielä epäsuotuisammat kuin nykytilanne.
Olemme siis umpikujassa, enkä peittele sitä, että yritimme lopulta päästä neuvoston kanssa sopimukseen yhdestä vuodesta eli tässä tapauksessa vuodesta 1999 ja siirtää yleisen sopimuksen puiteohjelman neljän seuraavan vuoden osalta nimenomaan rahoitusnäkymien tarkistuksen jälkeiseen ajankohtaan.
Meidän olisi näin ollen pohdittava vakavasti tätä asiaa äänestäessämme torstaina tutkimuksen talousarvioista ja huolehdittava siitä, että komissio, joka on tärkeä puolestapuhuja - ellen sanoisi sovittelija - neuvoston ja parlamentin välillä, ja ennen kaikkea myös neuvosto painostavat riittävästi tutkimuksesta vastaavia ministereitä. Lopuksi kiinnittäisin huomiota siihen, että EHTY: n toimien sisällyttäminen tutkimuksen puiteohjelman talousarvioon on vielä hyvin puutteellista, koska emme ole varmoja, sisältyykö hiilialan tutkimus puiteohjelmaan.

Christodoulou
Arvoisa puhemies, en aio puuttua talousarvion eri momenttien ja lukujen yksityiskohtiin, vaan esitän pelkästään joitakin yleisiä ajatuksia talousarvion ja sen kehityksen roolista.
Todellakin, Euroopan unionin talousarviokehityksen historiallisen tutkimuksen nojalla voi todeta, että niissä on päädytty kehittämään politiikoita, jotka vaikuttavat unionin kehitykseen. Talousarviot ovat siis pohjimmiltaan politiikan harjoittamisen välineitä, minkä niiden julkilausumat ja ilmaisut eri tasoilla osoittavat. Yhteinen maatalouspolitiikka ja sen kehitys, kysymys rakennerahastoista ja pyrkimys konvergenssiin, Euroopan unionin sisäpolitiikka ja se, miten sitä on aikojen kuluessa rahoitettu ilman byrokraattisia kahleita, jolloin se silloin harvoin, kuin sitä käytettiin, pystyi olemaan tehokas; kaikki nämä osoittavat, että Euroopan unionin talousarvio on pohjimmiltaan poliittinen väline.
Kuitenkin pyrkimys luoda EMU, jonka saavuttaminen teki tarpeelliseksi ankaran talouspolitiikan noudattamisen kansallisella tasolla, johti siihen, että vallalle pääsi ajatus, että myös unionin talousarvion tulee yksipuolisesti olla yhtä ankara. Täten talousarviossa ryhdyttiin noudattamaan lyhytjänteistä logiikkaa, joka asteittain turmelee talousarvion perustoiminnan ja johtaa tulojen säästöihin tai tarkemmin ottaen jäsenvaltioilta unionin talousarvioon tulevien rahoitusosuuksien pienenemiseen. Pääsemme siis bruttokansantuotemäärissä vuoden 1988 tasolle, kuten toiset kollegat aiemmin mainitsivat.
Huolestuttavaa ei sinänsä ole talousarvion ankaruus, joka johtaa ehdottomasti ylilyöntien välttämisen tiedostamiseen ja määrärahojen oikeaan kirjaamiseen ja käyttämiseen. Huolestuttavaa on esiin tuleva kehitys, jossa toisaalta merkitykseltään varsin mielivaltaisesti tulkittujen nettorahoitusosuuksien nimissä ja toisaalta yhtä mielivaltaisesti määritellyn toissijaisuusperiaatteen nimissä viedään talousarviolta osaksi mahdollisuus toimia vahvistavasti EMUn puitteissa ja riittävissä määrin tasoittaa seurauksia, joita sillä on Euroopan unionin jäsenvaltioiden eri alueellisille kehityssuunnille. Talousarvio siis kadottaa aktiivisen roolinsa ja siitä tulee jotain täysin passiivista ja laskennallista.
Euroopan parlamentti, josta voin sanoa, että se on talousarviossa noudatetun käytännön politiikan vanki, koska tämä on parlamentin rooli, on todellakin tiedostanut tarpeen noudattaa tervettä talousarviokuria. Nykyinen talousarvio on osoituksena tästä. Todisteena on äskettäin saavutettu sopimus oikeudellisista perustoista, joita sovelletaan jo käsittelyssä olevassa talousarviossa. Tällä sopimuksella on suuri merkitys, ja sen saavutukset alkavat jo näkyä. Varmastikin riittää, että sitä sovelletaan johdonmukaisesti ja ettei se johda hajanaisiin poikkeuksiin, jotka kaivertaisivat parlamentin uskottavuutta. Arvoisa puhemies, se, mitä tällä sopimuksella saavutettiin, on, että päästiin eroon monista tilanteista, joissa oli jouduttu hankalaan välikäteen ja jotka eivät olleet täysin Euroopan unionin hengen mukaisia, joissa käytettiin oikeudellisia perustoja omiin tarkoituksiin ilman kenenkään varsinaista hyväksyntää. Ankaruus ei siis ole itsetarkoituksellista. Vuoden 1999 talousarvio on hyvin tärkeä, koska se voi toimia ponnahduslautana rahoitusnäkymien muodostamisessa. Meidän on siis oltava erityisen varovaisia muokatessamme sitä.
Lisäksi meidän pitää hieman perääntyä laskennallisesta ajattelusta, jota neuvosto valitettavasti koittaa saada vallalle.
Arvoisa puhemies, kun aiemmin rakensimme talousarviota, lähdimme liikkeelle politiikasta, jota halusimme soveltaa. Sanoimme siis, että tämä on Euroopan unionin tavoite, tätä politiikkaa unioni haluaa soveltaa, ja sitten etsimme varat. Nyt me valitettavasti olemme heilahtaneet toiseen äärilaitaan ja sanomme: tämän verran meillä on käytettävänä; mitä me voimme tällä tehdä? Tämä ei auta Euroopan unionia, ei varsinkaan näinä kriittisinä aikoina, kun kaikki on muuttumassa ja tarvitaan todellisia myönteisiä toimenpiteitä Euroopan unionin taholta. Meidän on uudestaan harkittava tapaa, jolla voisimme palauttaa Euroopan unionin talousarviolle sen todellisen poliittisen roolin.

Ojala
Arvoisa puhemies, tässä salissa on jo aikaisemmin tänään todettu, että Euroopan unionin talousarvio on tärkeä viesti Euroopan kansalaisille siitä, mitä asioita unioni pitää tärkeänä. Minusta yksi tärkeimmistä viesteistä, joka meidän tulisi antaa, olisi se, että me kannamme vastuumme myös niistä eurooppalaisista, jotka ovat vaarassa ajautua yhteiskunnan ulkopuolelle työttömyyden, köyhyyden, vammaisuuden, asunnottomuuden tai muiden ongelmien vuoksi. Nyt käsittelyssä olevassa talousarvioesityksessä esitetään uutta kohtaa valmistelevista toimenpiteistä sosiaalisen syrjäytymisen ehkäisemiseksi. Valmisteleviin toimenpiteisiin on ensi vuodeksi osoitettu kymmenen miljoonaa euroa. Kun Amsterdamin sopimus on voimassa ja velvoittaa unionin toimiin myös tässä asiassa, on meiltä löydyttävä valmius paljon suurempiin summiin tulevaisuudessa. Euroopan neuvosto on aloittanut kampanjan globaalista solidaarisuudesta. Toivon, että Euroopan unioni kantaa osan tästä vastuusta ja että myös sen jäsenmaat kantavat tämän vastuun.
Lopuksi komissaari Liikaselle terveisiä intergroup in kokouksesta. Siellä kyllä ymmärrettiin syy, miksi herra komissaari ei voi olla paikalla.

Dankert
Arvoisa puhemies, se puhuu jo puolestaan, että olen luonnollisesti vuoden 1980 talousarviosta lähtien suhtautunut jotenkin nostalgisesti 203 artiklaan, mutta en voi samalla väittää etteivätkö rahoitusnäkymät olisi tuoneet mukanaan runsaasti budjettirauhaa ja budjettitasapainoa myös toimielinten välisiin suhteisiin ja Euroopan tasolle. Sen vuoksi olen hyvin pahoillani siitä, että nykyisin jotkut valtiovarainministerit huomatessaan, etteivät saavuta vaadittua rajaa, ovat sitä mieltä, että olisi pyrittävä talousarvion nollakasvuun. He ovat ikään kuin luoneet vuosisadan vaihtumisen ongelman, niin että kello pitäisi kääntää takaisin vuoteen 1980 ja aikaisemmaksi.
Jotkut ovat kirjanneet nollakasvun myös kansallisiin budjetteihinsa. Se on tietysti aivan uskomatonta. Niin ei saa eikä tarvitse tehdä. Jos tarkastelen, kuinka budjetti on viime vuosien aikana kehittynyt parlamentin ja neuvoston välillä, voin havaita, että budjetti on kehittynyt hyvin hallitusti ja että kasvu on ollut hyvin lähellä nollaa ja että kasvu olisi ollut jopa alle nollan, jos neuvosto ei olisi päättänyt - ja sehän on neuvoston päätös - rakennerahastojen huomattavasta korottamisesta, mitä pidän itse asiassa myönteisenä asiana, ja se on aiheuttanut tätä ylimääräistä kasvua.
Parlamentti ei ole myöskään syyllinen turhiin menoihin viime vuosien aikana. Myös me olemme toimineet hyvin hillitysti budjettimenettelyn aikana. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että nyt voidaan sanoa, että tulevina vuosina täytyy pitäytyä nollakasvussa. Me olemme laajentumassa. Vaikka komissio on tehnyt jotain laskelmia laajentumisesta aiheutuvista kustannuksista, ei ole selvää, kuinka suuria kustannukset tarkalleen ovat. Minusta tuntuu, että komissio on ollut varovainen laskelmissaan.
Tämän lisäksi, kun tarkastelen maatalousmarkkinoita - käsiteltävänä oli juuri kollegani lihakysymys - vaikuttaa siltä, että maatalouspolitiikka näyttää tuovan mukanaan vähemmän myönteisiä yllätyksiä kuin aikaisemmin. Rakennerahastojen tileillä näkyy vuodesta 2000 lähtien maksuja, joita ei ole otettu mukaan rahoitusnäkymiin.
Lyhyesti sanottuna, ei ole mahdollista vastata kaikkiin edessämme oleviin haasteisiin, jos samalla jäämme pitämään kiinni nollakasvusta, joka on nykyisin niin suosittu asia neuvoston vähemmistön keskuudessa. Uskon, että joudumme silloin paljon vakavampiin tilanteisiin budjetin kanssa kuin 1980-luvun alussa. Meidän täytyy yrittää saada budjetti hyvään tilanteeseen säilyttämällä budjetista päättävän viranomaisen rooli, ja se kuuluu parlamentille ja neuvostolle, ei neuvoston vähemmistölle.
Olen iloinen siitä, että rouva Dührkop on ehdottanut, että vuosia 2000-2006 koskevien neuvottelujen varainhoidollista perustaa ei alennettaisi vuoden 1999 rahoitusnäkyminen mukaisesti. Ero on noin neljä miljardia ecua tai pian siis euroa. Me emme tosiaan halua, että tämä summa käytetään, kuten monet ovat täällä jo sanoneet. Haluamme kuitenkin budjettipolitiikkaan liikkumavaraa, joka uhkaa kadota joidenkin valtiovarainministerien asenteen vuoksi. Talousarvion täytyy herättää luottamusta 2000-luvulle siirryttäessä, jotta se voisi tarjota Euroopan unionille mahdollisuuden 2000-luvulla.
Haluan vielä tehdä muutaman huomautuksen parlamentin matkakulujen korvausjärjestelmästä. Minun täytyy nyt pyytää teiltä selitystä, koska ihmettelen vakavissani, mitä parlamentin puhemiehistö oikein edustaa. Parlamentti on antanut puhemiehistölle tehtäväksi laatia ehdotuksen todellisten matkakulujen korvaamisesta. Puhemiehistö päätyi sellaiseen järjestelmään, jonka kolmessa kohdassa käy ilmi, että matkakulujen lisäksi syntyy tuloja. Aikaisemmin tämä oli piilotettu matkakulujen korvaamiseen, mutta nyt se näkyy suoraan ehdotuksessa. Arvoisa puhemies, jos haluatte tällä tavalla saada aikaan ongelmia joissakin jäsenvaltioissa, tämä on oikea keino. Muistan EY: n tuomioistuimen päätöksen englantilaisen loordin matkakulujen korvaamisesta. Jos tuomarien pitäisi vielä palata tähän asiaan, järjestelmä voitaisiin tuomita jo ennakolta. Puhemiehistö ei siis ole pitäytynyt tehtävässään. Herra Böge sanoi juuri, että hänellä on paljon parempi ratkaisu. Hän haluaa haudata ratkaisun hamaan tulevaisuuteen. Hän pitää lähtökohtana todellisia kustannuksia, mutta ottaisi järjestelmän käyttöön vasta sitten, kun säännöstö on tullut voimaan. Kristillisdemokraatit pitävät sitä neuvotteluasemana. Minusta se on huono neuvotteluasema. Mielestäni emme voi tehdä muuta kuin hyväksyä ehdotuksen, jonka perustana on puhemiehistön päätös, eli tehdyistä matkoista aiheutuneiden todellisten kulujen korvaaminen. Tätä koskevat tarkistukset on esitetty. Budjettivaliokunta otti eilen askeleen eteenpäin, mutta herra Bögen myöhemmin tekemät lisäykset saivat sen palaamaan takaisin. Tämä ei ole mikään kompromissi, koska olemme asiasta täysin eri mieltä. Asian täytyy olla siten, että todellisia matkakuluja enempää ei korvata.
Lopuksi, arvoisa puhemies, tämä on jo tuotu esiin, mutta kaiken poliittisen selvyyden vuoksi vielä kerran Turkista. PSE-ryhmä on ehdottanut, että Turkin kanssa tehtävään rahoitusyhteistyöhön tarkoitettu varaus poistettaisiin. Tämä on suoranaista seurausta tuomioistuimen päätöksestä vaatia oikeudellista perustaa budjeteille. On todettava, että tässä ei ole oikeudellista perustaa, ja sen seurauksena kyseinen varaus täytyy poistaa. Minusta on ikävää, että jotkut liittävät tähän poliittisia johtopäätöksiä. Se ei saa olla aikomuksena. Tämä on selvää seurausta siitä, mitä myös itse neuvosto on halunnut toteuttaa talousarviossa.

Pimenta
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, talousarvio vuodeksi 1999 on sellainen talousarvio, joka vastaa nykyisten eurooppalaisten politiikkojen täytäntöönpanoa sellaisina kuin ne vahvistettiin toimielinten välisessä sopimuksessa, joka oli perustana Delors II -paketille. Talousarviota voi sinällään pitää yleisesti ottaen hyvänä talousarviota. Haluaisin esittää tässä vilpittömät kiitokseni esittelijällemme Barbara Dührkopille, joka on tehnyt järkevällä ja peräänantamattomalla tavalla erinomaista työtä.
Haluaisin kuitenkin korostaa seuraavia kohtia: talousarvio vuodeksi 1999 noudattaa täysin rakennerahastoja koskevassa luvussa II määrättyjä summia. Niiden toteutus on yleisesti ottaen ollut menestys. Koheesiomaat ovat nyt euroryhmässä tai Kreikan tapauksessa vasta tulossa mukaan. Se, mitä tapahtui minun maassani, Portugalissa, on erinomainen todiste tästä. Kymmenen vuotta sitten olisi ollut mahdotonta ajatella, että Portugali olisi mukana yhtenäisvaluutan perustajaryhmässä. Poikkeuksellisen nopea kasvumme todistaa, että eurooppalaiset aluekehityspolitiikat yhdessä Euroopan suurten yhtenäismarkkinoiden luomisen ja avaamisen kanssa ovat asianmukaisesti sovellettuina yhteenkuuluvuuden ja tasapainoisen kehityksen korvaamaton väline. Neuvotellessamme seuraavasta toimielinten välisestä sopimuksesta ja Agenda 2000: sta, meidän täytyy ottaa nämä tulokset huomioon, sillä muuten se eurooppalainen kehitysmalli, joka on kestänyt useita vuosia tähän päivään asti, tuhoutuu.
Haluaisin vielä kiitollisena korostaa sitä, että parlamentin talousarvioesityksen rakennerahastoja koskevassa luvussa vahvistetaan erittäin syrjäisten alueiden - minun maassani Azorien ja Madeiran - tukemiseen tarkoitettujen määrärahojen korotus.
Mitä maatalouteen tulee, tämän talousarvion politiikat eivät korjaa maanviljelijöiden ja maatalouden välillä nykyisin vallitsevaa epätasapainoa. Toivon, että käynnissä olevat keskustelut YMP: n uudistuksesta lopettaisivat tämän kauhean epäoikeudenmukaisuuden.
Mitä sisäpolitiikkoihin tulee, Euroopan parlamentti vahvistaa ehdotuksessaan toimintaohjelmia, joiden tavoitteena on ympäristönsuojelu, uusiutuvien energianlähteiden edistäminen, kuluttajansuoja, koulujen välinen vaihto, historiallisen perinnön elvyttäminen, erityisvaikeuksista kärsivien ammatti- ja sosiaaliryhmien sosiaalinen integraatio, naisten ja miesten välinen tasa-arvo, kansalaisjärjestöjen rooli, työllisyyden edistäminen, pienten ja keskisuurten yritysten tukeminen ja niin edelleen.
Pohjimmiltaan parlamentti teki sen, mitä neuvosto kieltäytyi tekemästä. Se tutki ne ohjelmat ja politiikat, jotka antavat Euroopan unionille inhimilliset kasvot, vahvisti niiden toteutustason, oli vaativa ja hyväksyi niiden jatkuvuuden kannalta tarpeelliset määrärahat. Ministerineuvosto oli epäjohdonmukaisesti ja voisin sanoa jopa typerästi ja kyynisesti leikannut karkeasti näitä ohjelmia valtion- ja hallitusten päämiesten antaessa sille tunnustusta Eurooppa-neuvoston tiedonannoissa.
Mitä ulkopolitiikkaan tulee, haluan korostaa Euroopan parlamentin ja minun puolueryhmäni roolia. Vaadimme selvitystä ECHO-ohjelmassa tapahtuneista skandaaleista ja varkauksista. Komissio yritti peitellä näitä erittäin vakavia väärinkäytöksiä suojellakseen, kenenkään saamatta tietää ketä, ja ilman parlamentin päättäväistä toimintaa tässä tapauksessa ei tulevaisuudessa olisi sijaa avoimuudelle tai sellaisen riippumattoman elimen perustamiselle, jolla on enemmän valtuuksia kuin nykyisellä UCLAFilla.
Pari sanaa lopuksi: ensiksi haluan tukea ehdotettua trooppisia metsiä koskevan kohdan muutosta, jossa siihen palautettaisiin 50 miljoonaa euroa. Toiseksi haluan tukea sitä yleistä strategista varausta, joka mahdollistaa järkevän perustan vuoden 2000 talousarviolle siinä tapauksessa, että Euroopan parlamentti ja neuvosto eivät pääsisi sopimukseen Agenda 2000: sta.

Bösch
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, aivan aluksi haluan toistaa sen, mitä kollega Böge sanoi ECHO: n yhteydessä. Komissaari Liikanen, suhtautukaa tähän kysymykseen vakavasti. Me molemmat tiedämme, että emme ole näiden kaikkien oletettujen petostapausten osalta päässeet tänä vuonna vielä portaiden päähän, ja olisi tärkeää, että kertoisitte meille täällä selkeästi, kuinka vakavana pidätte näitä tapahtumia.
Muutaman päivän kuluttua Itävallassa pidetään huippukokous, jossa käsitellään sitä, kuinka lähellä Euroopan unioni on kansalaisia, ja luulen, että tässä yhteydessä on lupa esittää kysymys: kuinka lähellä kansalaisia unionin talousarvio on? Olen viime päivinä lukenut Financial Times -sanomalehteä, jossa kirjoitettiin, että koko talousarviojärjestelmän muuttaminen yksinkertaisemmaksi, oikeudenmukaisemmaksi ja avoimemmaksi on poliittinen painajainen. On paljon helpompaa säilyttää se monimutkaisena.
Tässä yhteydessä pidän erittäin myönteisenä Euroopan komission kertomusta, jossa käsitellään Euroopan unionin rahoitusta omien varojen järjestelmän kautta. Sanoin jo valiokunnassa, että komissio olisi kenties voinut esittää kantansa hiukan määrätietoisemmin, mutta kertomus on erittäin hyvä. Siinä on käsitelty yksittäisiä unionin rahoitusta koskevia ehdotuksia myös siltä kannalta, kuinka näkyviä tulot ovat kansalaisille, sekä ehdotusten tuottavuutta ja valvontaa koskevia kysymyksiä. Se on ensimmäinen askel oikeaan suuntaan. Herra Liikanen, toivon, että jatkatte tätä tietä johdonmukaisesti.
Kun on kysymys menoista, joista meidän on torstaina lopultakin päätettävä, haluaisin kansalaisten ja unionin välisen läheisyyden yhteydessä tuoda myönteisenä asiana esiin ennen kaikkea oikeusperustaa koskevan ongelman ratkaisun Itävallan ollessa puheenjohtajamaana. Nyt kaikilla budjettikohdilla on oikeusperusta ja varat voidaan myös käyttää. Monta vuotta jatkuneen oikeusperustaa koskeneen kinastelun jälkeen Euroopan kansalaiset voivat luottaa siihen, että varat, jotka mainitaan talousarviossa, otetaan myös käyttöön. Luulen, että myös Euroopan parlamentti on tässä yhteydessä osoittanut olevansa selvä ja hyvä kumppani. Olemmehan poistaneet 16 budjettikohtaa, joilla ei ole oikeusperustaa, ja noin 124 miljoonan ecun suuruisen summan. Esittelijämme vaatimus oli lähentää muutamia politiikkoja ja unionin vaatimuksia toisiinsa. Ajatelkaa Leonardo-ohjelmaa, joka oli nimellisesti ensisijainen tavoite Cardiffissa. Siitä leikattiin 100 miljoonaa ecua. Ajatelkaa ulkopolitiikkaa, jossa Phare-ohjelmaa varten annettiin vielä ylimääräisiä varoja, vaikka tiedämme, että rahaa ei voida täysin ottaa käyttöön. Luulen, että se on talousarviomenettelyn 1999 esittelijän ansiota. Haluan onnitella häntä todella sydämellisesti siitä.

McCartin
Arvoisa puhemies, haluan aivan aluksi kiittää esittelijää hänen hyvin tehdystä työstään ja onnitella erityisesti budjettivaliokunnan pientä asiantuntijaryhmää, joka tekee erittäin paljon työtä ja soveltaa taitojaan ja asiantuntemustaan koko tähän aiheeseen, kuten myös komission erinomaista henkilöstöä, jolla on paljon kärsivällisyyttä. Kokouksissa vallitsee silloin tällöin hyvin taistelunhaluinen mieliala, mikä ei aina olisi tarpeellista.
Kaikesta huolimatta koen koko koneiston usein suureksi veturiksi, joka työntää edellään pieniä kottikärryjä, mikä tuo joskus mieleen lasten kauppaleikin, koska asiat eivät ole niin tärkeitä kuin halutaan uskoa. Me käsittelemme vain yhtä prosenttia. Sen sijaan kansalliset hallitukset, jotka ovat pienemmän ihmisjoukon valitsemia ja joiden mandaatit ovat niin monella tavalla vähäisemmät kuin meillä, voivat määrätä 50 %: sta julkisia menoja kaikkialla Euroopan unionissa. Jos lukee suurimpia sanomalehtiä, huomaa, että kukaan ei ole kiinnostunut siitä, millainen vaikutus tekemillämme päätöksillä voi olla osakemarkkinoihin. Jos avaa World Business Today -lehden, siinä ei kommentoida millään tavalla täällä tekemiemme päätösten merkitystä, ellei sitten kyseessä ole jonkinlainen pilanteko meidän kustannuksellamme. Meidän kannaltamme on tärkeää tuoda esille, että koska Euroopan unionin koko talousarvio on niin pieni, sillä on vain vähän merkitystä.
Ainoa asia, johon se todella vaikuttaa, on maatalous, jonka tuensaajat saavat selvää rahaa - Euroopan unionissa on 6 miljoonaa maanviljelijää, jotka saavat selvää rahaa. Jos toisaalta tarkastelee rakennerahastoja, niin samaan aikaan, kun maataloustuet ovat keskimäärin 5 000 ecua maatilaperhettä kohden koko Euroopan unionissa, jos maanviljelijöiden lukumääräksi oletetaan seitsemän miljoonaa, rakennerahastojen menot ovat 200 ja 300 ecun väliltä asukasta kohden samoilla alueilla. Se on suhteellinen pieni rahamäärä. Pidämme kuitenkin myönteisenä sitä, että maatalousbudjetti on nykyisen suuruinen.
Maatalouden osalta sanoisin lyhyesti, että kaikki maatalouden sektorit, kuten herra Nicholson sanoi, ovat näinä aikoina vaikeuksissa huolimatta siitä, että ne saavat selvää rahaa. Meidän on pohdittava tilannetta uudelleen ja todettava, että sen täytyy johtua enemmän markkinoinnista, jalostuksesta ja kauppasäännöksistämme, koska rahojen syytäminen ei näytä ratkaisevan ongelmaa. Maatalousmenot ovat olleet samalla tasolla 10 viimeksi kuluneen vuoden ajan, vaikka maanviljelijöiden määrä on vähentynyt 6 miljoonaan, kun se oli noin 12 miljoonaa 10 vuotta sitten. Todellisuudessa siis menot ovat säilyneet yhtä suurina, mutta niillä ei ole ratkaistu maanviljelijöiden ongelmia. Meidän olisi sanottava maanviljelijöille, että olemme todella ponnistelleet ja todella uhranneet voimavarojamme.
Lisäksi on valitettavaa, että kansallisella ja Euroopan tasolla sanotaan, että on löydettävä tasapaino sen välillä, mitä kansalaiset maksavat unionille ja mitä he siltä saavat. Jos ryhdymme tekemään tämäntyyppisiä laskutoimituksia, ne on tehtävä laajemmalta pohjalta. Ensiksi meidän on tarkasteltava niitä maita, jotka maksavat eniten. Nämä maat hyötyvät eniten yhtenäismarkkinoista ja niiden kauppatase on ylijäämäinen suhteessa yhteisön muihin jäseniin. Meidän olisi kiinnitettävä tähän huomiota. Jos laajennamme yhteisöä, tällä hetkellä eniten maksavat maat hyötyvät todennäköisesti eniten laajentumisesta. Se politiikka, joka toimii joissakin osissa yhteisöä, ei välttämättä toimi sen muissa osissa. Me emme ratkaise ongelmaa talousarviota supistamalla ja pienentämällä. Se ratkaistaan uudenlaista politiikkaa kehittämällä, kuten herra Christodoulou ja herra Bourlanges sanoivat. Euroopan unioni tarvitsee suuremman budjetin. Me tarvitsemme sitä, koska pyrkimyksemme ovat laaja-alaisempia kuin pelkkä maatalouden rahoittaminen ja muutaman verosillingin kerääminen. Pyrimme luomaan todellisen poliittisen unionin, ja jos siitä tulee vain säännösten unioni, tavalliset ihmiset ryhtyvät vieroksumaan sitä. Riittää, että näkee, mikä vaikutus 100 miljoonalla eculla oli Pohjois-Irlannissa. Siellä oli kaksi eurooppalaisuutta vastustavaa yhteisöä, ja nyt yhteisöille on hyvin pitkälti luotu sovinnolliset välit pienellä rahamäärällä.

Puhemies
Paljon kiitoksia herra McCartin. Ihailen paneutumistanne asiaan.

Willockx
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, tämä on viimeinen talousarvio tämän parlamentin toimikauden aikana. Tämä on ollut minun ensimmäinen kauteni parlamentissa ja budjettivaliokunnassa. Olen ihaillut suuresti, kuinka paljon täällä osataan budjettiteknisissä asioissa ja kuinka budjettivaliokunnassa mukana olevat kollegani ovat paneutuneet asioihin, ja minun täytyy samalla mainita, että tämä osaaminen ja panostus eivät ole vaikuttaneet riittävästi Euroopan merkittäviin poliittisiin vaihtoehtoihin. Me olemme Euroopan taloudenpidon tarkkoja vartijoita. Olemme hoitaneet siten hyvin tärkeää tehtävää, mutta se ei ole tarpeeksi poliittisen auktoriteetin asemassa. Tämä kaikki liittyy oleellisesti toimielinten välisen sopimuksen olemassaoloon. Piet Dankert muistutti sen historiasta sekä eduista ja haitoista. Sopimukseen sisältyy joka tapauksessa budjettiin liittyvien etuoikeuksiemme vähentäminen. Parlamentin täytyy tulevina kuukausina punnita perusteellisesti uuden toimielinten välisen sopimuksen etuja ja haittoja. Kollegamme Colom I Navalin mietinnöt sisältävät riittävästi ohjaavaa materiaalia mahdollisen neuvottelutuloksen arvioimiseksi. Olen kollega Bourlangesin kanssa samaa mieltä siitä, että lukujen välisen joustavuuden on oltava tässä keskeisessä asemassa.
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, vuoden 1999 talousarvio valmistaa meitä hyvin viimeisiin neuvotteluihin toimielinten välisestä sopimuksesta. Mukaan otetut ylimääräiset varaukset tarjoavat hyvän lähtökohdan, jos meidän täytyy palata tai jos haluamme siirtyä 203 artiklaan. Seuraavat kuusi kuukautta ovat ratkaisevia, eivätkä vain tämän parlamentin talousarvion kannalta vaan myös Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta. Toimielinten välinen sopimus, rahoitusnäkymät, Agenda 2000 ja keskustelu omista varoista ovat kaikki tulossa käsiteltäviksi, ja ne liittyvät oikeastaan erottamattomasti toisiinsa. Varoja koskevassa keskustelussa emme saa vältellä mitään ongelmia. Käsiteltäväksi täytyy ottaa kokonaisuus, kuten menot, maatalousrakenteista aiheutuvat menot sekä tulot. Myös aiemmin myönnettyjä hyvityksiä täytyy tarkastella uudelleen, ja niitä täytyy verrata syihin, jotka ovat näiden hyvitysten lähtökohtana. Ne täytyy saattaa ajan tasalle. Minun täytyy sanoa teille, että en ollut tyytyväinen ensimmäiseen keskusteluun, jonka kävimme talousarviosta budjettivaliokunnassa. On kaikin tavoin vältettävä sitä, että Euroopan parlamentti olisi mukana muuttamassa eurooppalaista toimintatapaa ja politiikkaa jälleen kansalliseksi. Meidän täytyy Euroopan parlamenttina yrittää nousta kansallisten etujen yläpuolelle ja siten painostaa neuvostoa kovasti, jotta voisimme yrittää päästä eroon yksimielisyyden vaatimuksesta ja saavuttaisimme kuitenkin kunnollisen uuden ratkaisun.
Lopuksi, arvoisat kollegat, Eurooppa on ikävä kyllä menettänyt uskottavuuttaan. John Hume on ilmaissut täällä, kuinka ylevä hanke Eurooppa oikeastaan on. Yksi asia, jossa voisimme itse antaa esimerkin uskottavuudesta, on meitä koskeva säännöstö. Yrittäkäämme siis täysin voimin saada aikaan vielä ennen tämän vuoden loppua uudistus matkakulujen korvaamisen osalta ja mieluiten myös uusi parlamentin jäseniä koskeva säännöstö. Olemme sen velkaa Euroopan kansalaisille vaalien aattona.

Garriga Polledo
Arvoisa puhemies, esittelijä on suoriutunut todella loistavasti monimutkaisesta talousarviotyöstä. Monimutkaisesta, koska samanaikaisesti keskustellaan Agenda 2000: sta, unionin rahoitusuudistuksesta, toimielinten välisestä sopimuksesta käytävistä neuvotteluista, toisin sanoen monista aineksista, jotka esittelijän on yhdistettävä samaan ruokalajiin, keitettävä kaikki yhdessä ja saatava se lopulta kelpaamaan unionin kansalaisille. Mielestäni se etenee hyvin ja voimme saada aikaan kaikille kelpaavan ruokalajin.
On hyvä, että esittelijä varoittaa parlamenttia toimielinten välisestä sopimuksesta käytävien neuvottelujen mahdollisesta epäonnistumisesta. Elleivät nämä neuvottelut loppujen lopuksi kantaisi hedelmää, kävisi niin, että 203 artikla olisi meidän kannaltamme epäedullinen. Sen vuoksi hänen tarkistuksensa, jotka koskevat menoluokkien käytössä olevaa rajaa, ovat ensiksikin kekseliäs ratkaisu Euroopan parlamentin roolin lujittamiseksi paljastaessaan neuvostolle sen oman epäjohdonmukaisuuden ja toiseksi osoitus siitä, että omien varojen 1, 27 %: n yläraja on naurettava, eikä sillä voida syventää yhteisön politiikkoja. Luulen, että budjettivaliokunta tiedostaa nyt paremmin tämän puutteen rouva Dührkopin ehdotusten ansiosta.
Halusimme tämän saman strategian mukaisesti harkita maksusitoumusmäärärahojen alentamista 1 500 miljoonalla eurolla ja maksumäärärahojen alentamista 500 miljoonalla eurolla rakennerahastojen menoluokassa II. On kuitenkin mahdotonta, etteikö tämä leikkaus herättäisi ainakin jonkinlaista pelkoa ja epäilyksiä. Esittelijä käyttää tästä mekanismista nimitystä " flag and amount " ja yhdistää näin menoluokan II varauksen määrärahojen toteutusasteeseen jokaisessa jäsenvaltiossa. Teoriassa tämä edistää talousarvioponnisteluja ja hyvää toteutusta. Ei kuitenkaan saa unohtaa sitä, että parlamentti aikoo ensimmäistä kertaa hyväksyä sellaisen Edinburghin sopimusten muutoksen, joka voisi pahimmassa tapauksessa johtaa tavoitteen 2 maksuongelmiin vuonna 1999. On toki totta, että talousarvion näkökulmasta katsottuna strategia on sopusoinnussa tulevien toimielinten välisten neuvottelujen kanssa.
Loppujen lopuksi olemme kuitenkin riippuvaisia sellaisista muuttujista, joita emme voi valvoa, kuten siitä, hyväksyykö neuvosto korjaavan ja täydentävän talousarvion vai ei tai yksinkertaisesti siitä, miten Notenboom-siirto kehittyy. Toisin sanoen annamme neuvostolle neuvottelukapulan, eikä meille jää kapulaa ollenkaan. Se on näin ollen vaarallista, ja meidän olisi ehkä käytettävä hyväksi sitä, että komissaari Liikanen on läsnä, ja pyydettävä komissiolta täsmennyksiä siihen, miten se ennustaa maksumäärärahojen kehittyvän vuonna 1999. Ellei näin ole, ellei kehitysennuste ole tarpeeksi hyvä, ehkä poliittinen käytäntö ja talousarviokäytäntö kulkevat tässä asiassa eri tietä.
Haluan lopuksi lausua vilpittömät tunnustukseni siitä avoimuudesta ja sovittelukyvystä, jota esittelijä on osoittanut koko parlamenttimuodollisuuden aikana.

Tappin
Arvoisa puhemies, haluaisin keskittää huomioni niihin kahteen erinomaiseen mietintöön, jotka herra Giansily esitteli parlamentin käsiteltäväksi. Kuten hän sanoi tänä aamuna, budjettivaliokunnan näkemykset ovat olleet yksimielisiä toisin kuin aikaisempina vuosina. Kaksi vuotta sitten sanoin talous- ja raha-asioita käsittelevän valiokunnan lausunnon valmistelijana EHTY: n talousarviota varten: " Meidän on ennen kaikkea tiedettävä, että ohjelmasta ei aiota poistaa yhtään EHTY: n varoja ja että kaikkea lisärahoitusta pidetään EHTY: n laillisen perinnön osana riippumatta sen tulevasta muodosta."
Nyt tarkastelemme sen tulevaa olemassaoloa. Näinä aikoina, kun hiili- ja teräsyhteisöllä on edelleen suuria ongelmia, meidän on otettava huomioon maailmanmarkkinoilla tapahtuneet muutokset, Kaukoidän markkinoiden romahtaminen, Eurooppaan virtaava teräs, joka heikentää omaa terästeollisuuttamme, laajentumisen seuraukset, työpaikkojen jatkuva häviäminen ja tarve parantaa teknologiaamme. Olen iloinen siitä, että komissio on ehdottanut, että 4 artiklaa olisi sovellettava parlamentin tahdon mukaisesti ja että varoja ei pitäisi siirtää talousarvioon eikä niihin pitäisi soveltaa mitään monimutkaisia ja kalliita menettelyjä, ja että tällä tavalla EHTY: n varat voidaan kohdentaa samalla tavalla kuin aikaisemminkin.
Siitä en ole kuitenkaan iloinen, että neuvosto ei osoita vastaavanlaista yhteistyöhenkeä. Koska neuvosto ei pystynyt ajoissa antamaan lupaa 30 miljoonan ecun käyttöön siirtämiseen, jotta sidottaisiin määrärahoja ensi vuoden talousarvion loppuun mennessä, se ei pysty tukemaan parlamentin pyrkimyksiä edistää työpaikkojen syntymistä alueilla, jotka kärsivät alakohtaisen teollisuustoiminnan loppumisen seurauksista, vaikka nämä periaatteet tulevat niin selvästi esille Amsterdamin sopimuksessa.
Toivon, että komissio ryhtyy kaikin keinoin, perustamissopimuksen 49 ja 56 artiklan mukaisesti käyttämään valtuuksiaan, jotta ehdotukset voidaan toteuttaa muulla tavalla. Näillä varoilla on huomattava merkitys sosiaalisten ja tutkimusohjelmien kannalta. Haluan muistuttaa parlamentille, että ennusteiden mukaan hiili- ja teräsalalta häviää 17 000 työpaikkaa vuonna 1999. Hakijamaiden osalta on selvää, että niiden alhaisen teknologian hiili- ja terästehtailla, joissa on liikaa työvoimaa, on valtava vaikutus yhteisöön. Yhtä selvää on se, että vaadittavalla modernisoinnilla on laaja-alaisia yhteiskunnallisia seurauksia kyseisillä alueilla, koska alan tuotanto on maantieteellisesti erittäin keskittynyttä. Puhumme tässä yhteydessä alueista, jotka ovat riippuvaisia yhdestä alasta.
Parlamentti on ilmaissut olevansa tietoinen näistä ongelmista ja se haluaa ryhtyä myönteisiin toimiin. Toivon, että komissio ja neuvosto sitoutuvat yhtä lailla huolehtimaan näistä ongelmista ja että tästä talousarviosta alkaen ja jatkuen koko EHTY: n lopettamiseen liittyvän muutosprosessin ajan täällä ehdotetaan myönteisiä, suoria ja tehokkaita toimenpiteitä, jotka komissio toteuttaa ja joita neuvosto tukee. Haluamme varmistaa, että EHTY: n varoilla tuetaan perinteisten hiili- ja terästeollisuusalueiden yhteisöjen rakenneuudistusta. Ne ovat meillä nyt perintönä. Meidän on varmistettava, että näissä yhteisöissä elävillä ihmisillä on tulevaisuus.

Pronk
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää sydämellisesti esittelijöitä - rouva Dührkopia, herra Violaa ja herra Giansilya - heidän mietinnöistään. On onnistuttu saamaan aikaan hillitty budjetti, joka kuitenkin vastaa tämän parlamentin jäsenten valtaosan tärkeimpiä etuja. Samalla kun Aasiassa ja Venäjällä on levotonta ja kun amerikkalaisetkin ovat joutuneet jossain määrin paniikkiin, vaikuttaa Euroopan unioni olevan euron ansioista yhä vakaa alue. Tähän täytyy liittyä kunnollinen rahoituspolitiikka. Budjetti kasvaa absoluuttisilla luvuilla mitattuna, mutta vähenee suhteellisesti, kuten edellisinä vuosina. Tämä on toisin kuin joidenkin kansallisten budjettien tapauksessa. Mielestäni jäsenvaltiot voisivat ottaa vielä oppia siitä, millainen meidän budjettimme tilanne on verrattuna niiden budjettien tilanteeseen, etenkin jos jäsenvaltiot havaitsevat vaalien jälkeen, että sitä mitä ne olivat luvanneet ennen vaaleja, ei olekaan voitu kokonaan saavuttaa.
Tällä tavoin osoitamme myös voivamme olla uskottava ja rakentava kumppani muille unionin toimielimille. Vastuuta on varmasti. Huolimatta rahoitusnäkymistä, jotka mahdollistavat 1, 27 % enimmäismäärän bruttokansantuotteesta, me jäämme kauas tämän enimmäismäärän alapuolelle. Mielikuva tuhlailevasta Euroopan parlamentista on siis väärinkäsitys. Euroopassa on vähän parlamentteja, jotka haluavat tällaisten näkymien vallitessa pysytellä menojen enimmäismäärien alapuolella, ja neuvoston ja komission pitäisi myös ymmärtää tämä, vaikka se ei olekaan aina selvää neuvoston tapauksessa. Toivokaamme, että tämä vaikuttaa suotuisasti neuvotteluihin toimielinten välisestä sopimuksesta.
Haluaisin vielä puhua ylimääräisistä tarkistuksista, jotka on hyväksytty. Kyseiset tarkistukset on luonnollisesti tarkoitettu ainoastaan neuvotteluja varten. Tarkistuksia ei saisi koskaan tehdä sillä tavalla. Se ei ole parlamentin tarkoitus. Se ei ole kenenkään tarkoitus, mutta neuvoston täytyy kuitenkin olla valmis neuvotteluihin. En ole tähän mennessä täysin vakuuttunut joidenkin hallitusten valmiudesta. Sosiaalipolitiikkaan käytettävät menot ovat nousseet 48, 3 miljoonaa ja työllisyyteen käytettävät menot 14 miljoonaa luonnokseen verrattuna. On kuitenkin niin, että menot ovat jääneet tänä vuonna pienemmiksi kuin viime vuonna, ja tärkeimpänä syynä siihen voidaan pitää erityisesti sosiaalipolitiikan alalla käytyä keskustelua oikeudellisesta perustasta. Tuomioistuimen lausunto on aiheuttanut sekaannusta. Mielestäni parlamentti on nyt onnistunut poistamaan sekaannuksen suurelta osin, mutta se on kuitenkin vaikuttanut merkittävästi tämän vuoden toimintaan.
Meidän täytyy ottaa vakavasti myös Luxemburgin huippukokouksen tulokset. On myös tärkeää, että nyt tehdään tutkimus Euroopan laajuisten verkkojen tehokkuudesta ja niihin menevistä rahoista. Otsakkeen kolme menoihin kuluu paljon rahaa, ja se on jossain määrin uhkana lopuille rahoille. Mielestäni meidän täytyy todella varoa, että emme käytä kaikkia rahojamme yhteen tai kahteen hankkeeseen. Budjettivaliokunta on onneksi saanut sisäpolitiikan osa-alueet keskenään sopusointuun. Siksi olen hyvin iloinen 99 ylimääräisestä miljoonasta Leonardo-ohjelmaa varten. Myös tässä asiassa neuvosto on ollut erityisen kohtuuton. Jäsenvaltioissa ollaan kiinnostuneita käyttämään nämä rahat hyvin. Rahoitusnäkymien puitteissa rahaa on, ja kuitenkin aiotaan suorittaa leikkauksia.
Arvoisa puhemies, lopuksi vielä yksi asia. Pyytäisin teitä katsomaan vihreiden esittämän tarkistuksen tekstiä, jonka budjettivaliokunta on hyväksynyt Violan mietintöön. Teksti on kahdelta osaltaan täysin epäonnistunut, eikä se vastaa mielestäni lainkaan sitä, mitä valiokunnassa on sovittu. Tulevan keskustelun kannalta on oleellisen tärkeää, että tätä asiaa tarkastellaan.

Haug
Arvoisa puhemies, suuret kiitokset. Aioin sanoa vain muutaman lauseen herra Giansilyn kahdesta EHTY: n perustamissopimusta koskevasta mietinnöstä, vaikka tietenkin olisikin houkuttelevaa vastata heti yhden jos toisenkin kollegan puheenvuoroon. Se ei kuitenkaan ole nyt asiani.
Vaikka EHTY: n perustamissopimuksen voimassaolo päättyy vasta kahden vuoden kuluttua, parlamentti on kuitenkin jo jonkin aikaa huolehtinut kysymyksestä: mitä sen jälkeen oikeastaan tapahtuu? EHTY: n poliittinen tavoite on epäilemättä saavutettu, nimittäin tavoite pyrkiä turvaamaan rauha Euroopassa valvomalla ylikansallisesti hiili- ja teräsalaa, jolla oli ratkaiseva merkitys sodanjälkeisen talouden jälleenrakentamisessa.
Saavutimme tuon tavoitteen. Talouspoliittisestikaan sen ansioita ei voi pitää vähäisinä. EHTY: n perustamissopimus on viime vuosina osoittautunut hiili- ja terästeollisuuden rakennemuutoksen taloudellisessa ja sosiaalipoliittisessa ohjaamisessa ja tukemisessa erittäin joustavaksi, tehokkaaksi ja siten erittäin hyödylliseksi välineeksi. Sen pohjalta kehitettiin muutamia erityisiä taloudellisia ja sosiaalipoliittisia välineitä, joista oli hiili- ja terästeollisuudelle ja kaivosalueille erittäin paljon apua niiden vaikeissa soputumisprosesseissa. Ilman sopimusta olisi ollut erittäin paljon vaikeampaa selviytyä näiden alojen rajusta rakennemuutoksesta sosiaalisesti kestettävällä tavalla. Tiedän, mistä puhun, sillä olen kotoisin sellaiselta kaivosalueelta ja asun sellaisella kaivosalueella.
Mehän kaikki tiedämme, että hiili- ja terästeollisuuden rakenneuudistus ei ole vielä päättynyt ja että näillä aloilla työpaikkoja vähennetään edelleen, tulevaisuudessa mahdollisesti jopa vielä nopeammin. Lisäksi hiili- ja teräsalan merkitys kasvaa edelleen, kun ensimmäiset Keski- ja Itä-Euroopan maat liittyvät Euroopan unioniin.
Se vahvistaa näkemystämme, että emme voi noin vain hyvästellä EHTY: tä emmekä lopettaa sitä kokonaan ilman korvaavia toimia. Vahva tavoitteemme, jonka kollega Giansily on muotoillut ja josta budjettivaliokunta on tehnyt päätöksen, on sisällyttää EHTY yleiseen talousarvioon ja käyttää EHTY: n varat ja varaukset pääomaksi sellaista perustettavaa hiili- ja terässäätiötä varten, jonka tarkoitus on tukea tutkimusta. Tämä kaikki on tarkoitus totetuttaa talousarvion avoimuuden ja yhtenäisyyden pohjalta, eikä missään tapauksessa ole tarkoitus luovuttaa Euroopan unionin toimivaltaa jollekin monenväliselle järjestelylle.
Johdonmukaisesti ja edellä mainitut näkökohdat mielessämme olemme esittäneet EHTY: n toimintatalousarviota 1999 koskevan ehdotuksemme. Kehotamme neuvostoa painokkaasti poistamaan esteet hiili- ja terästeollisuuden ja kaivosalueiden rakenneuudistustoimien rahoittamisen osalta. Haluamme, että näiden alueiden työntekijöiden koulutusta sekä jatko- ja täydennyskoulutusta tuetaan työpaikkojen luomiseksi ja muuttamiseksi. Odotamme, että neuvosto kannattaa 30 miljoonan euron suuruista summaa vuodelle 1999 ja antaa vuoden 1998 30 miljoonaa korjaavan talousarvioesityksen kautta. Siten haluamme antaa uusia virikkeitä työllisyyden parantamiseksi. Kaivosalueilla apumme on erittäin tarpeellista.

Imaz San Miguel
Arvoisa puhemies, minä haluaisin ensiksi onnitella esittelijöitä, Violaa ja Dührkopia heidän erinomaisesta työstään. Olen tietoinen siitä, miten vaikeaa on sovittaa yhteen politiikkaa ja erilaisia etuja, samoin kuin siitä, miten tärkeää on osoittaa talousarvion painopistealueet, koska se loppujen lopuksi on politiikkaa. Ja minun on tyytyväisenä sanottava, että esittelijämme ovat pystyneet tekemään niin, minkä vuoksi aion äänestää kokonaisuudessaan tämän talousarvion puolesta.
Mitä Euroopan kansalainen sanoisi tästä talousarviosta? Ensiksikin, että se on sellainen talousarvio, joka lujittaa Euroopan unionin alueiden välisen yhteenkuuluvuuden ja solidaarisuuden politiikkoja, että se noudattaa Edinburghin sopimuksia huomattavasti paremmin kuin viimevuotinen talousarvio. Näin tapahtuu keskeisenä vuonna - 1999 - jolloin määritellään rahoitusnäkymät ja keskeiset eurooppalaiset politiikat tuleviksi vuosiksi. Yhteenkuuluvuuden painopistealue, joka keskittyy epäsuotuisille alueille, niin sanotuille alhaisen tulotason tavoitteen 1 alueille, mutta jossa toteutetaan ponnisteluja myös unionin muilla alueilla, joilla on muutettu tuotantosuuntaa ja jotka ovat uudistamassa talousrakennettaan tai henkilöresurssien, toisin sanoen työpaikkoja haluavien henkilöiden, koulutusrakennetta, tai niillä alueilla, joilla kehitetään maaseutua, niin että maaseutu olisi sellainen paikka, missä ihmiset voisivat elää, harjoittaa taloudellista toimintaa ja käyttää palveluja ja infrastruktuureja.
Annan yksinkertaisen esimerkin. Baskimaa, edustamani alue, saa 37 000 miljoonaa pesetaa näistä käsitteistä - kaiken kaikkiaan tavoitteet 2, 3, 4 ja 5 - ensi vuonna. Sijoitusponnistelut ovat epäilemättä osaltaan elävöittäneet talousrakennettamme ja tuottaneet myönteisiä tuloksia koko yhteiskunnan ponnistelujen ansiosta. Yhteiset ponnistelut ovat johtaneet reaalikonvergenssiin kohti yhteisön tulotasoa. Annan teille sen esimerkin, että kyseisessä Baskimaassa, jota edustan, BKT on noussut 79 %: sta 91 %: iin yhteisön keskimääräisestä tulotasosta 12 viime vuoden aikana.
Se on myös sellainen talousarvio, joka lujittaa Euroopan unionin sisäisiä politiikkoja neuvoston esittämiä leikkauksia vastaan. Tässä mielessä budjettivaliokunnan tarkistukset lujittavat kulttuuria ja koulutusta sellaisten ohjelmien kautta kuin Leonardo, Sokrates ja Nuorten Eurooppa, ja kuten Delors sanoi, tällaisten toimien edistäminen, jotka tietyllä tavalla luovat eurooppalaista sielua, on mielestäni kaikkien yhteinen hanke, jotta voitaisiin edelleen rakentaa tätä monimuotoisuutta kunnioittavaa Eurooppaa.
Haluan viitata yhteen kulttuuria koskevaan seikkaan: suppealla alueella esiintyvien kielten tukemista koskevaan alamomenttiin, koska kulttuurisen monimuotoisuuden tukemisessa ovat tärkeitä nimenomaan nämä suppealla alueella esiintyvät kielet, jotka eivät kuitenkaan ole pieniä kieliä, sillä niitä puhuu yli 10 % eurooppalaisista. 4 miljoonan ecun alamomentti on selvästi riittämätön, mutta sen säilyttäminen neuvoston leikkauspyrkimyksistä huolimatta on askel kohti näiden kielten pysyvän tukiohjelman vakiinnuttamista eurooppalaisella tasolla.
Haluan kiittää henkilökohtaisesti esittelijä Dührkopia hänen ponnisteluistaan tässä asiassa, koska hän on baskina ja kulttuurisen monimuotoisuuden puoltajana ponnistellut tällä alueella.
Tätä talousarviota hyväksyttäessä eräs kiistelty seikka on ollut humanitaarisen avun toimistolle, ECHO: lle, osoitettujen määrärahojen ottaminen varaukseen. Se on mistä tahansa näkökulmasta katsottuna välttämätön toimenpide, koska velvollisuutemme julkisten varojen hoitajina on torjua petoksia ja lahjontaa ja koska oli olemassa riittävästi tietoja, jotka viittasivat selvään kavallukseen. Emme ole ottaneet panttivangeiksi kaikkein heikoimpia, niitä, jotka tarvitsevat humanitaarista apua, ottamalla käyttöön tätä varausta, koska ensiksikin varaus koskee tulevan vuoden talousarviota, minkä vuoksi emme ole tänään keskeyttäneet mitään hanketta, koska kyseessä on ensimmäinen käsittely. Ja toiseksi tämän varauksen käyttöönotto on kantanut hedelmää, koska Santerilta saadussa kirjeessä on selkeä viesti siitä, että parlamentti tulee saamaan UCLAFilta ajoissa tarkat tiedot niistä mahdollisista petoksista ja lahjontatapauksista, joita yhteisön talousarviossa voi ilmetä.
Näin ollen, arvoisa puhemies, voimme tämän toimenpiteen ansiosta edelleen myöntää humanitaarista apua ja parantaa keinoja, jotta tämä apu saavuttaisi tehokkaasti kaikkein heikoimmat, ja voimme mahdollisesti valvoa paremmin lahjontaa, jota valitettavasti esiintyy tietyssä määrin useasti tukiohjelmissa.

Kellett-Bowman
Arvoisa puhemies, tämä on todennäköisesti tärkein työ, joka parlamentissa on koko vuonna tehty. Siksi olin tänä aamuna hyvin pahoillani siitä, että istuntoa johtava puhemies häiritsi rouva Dührkop Dührkopia hänen esitelleessään tänä aamuna työnsä, jonka tekeminen oli vaatinut yli vuoden mittaisen työn kulissien takana. Se oli valitettavaa.
Haluan puuttua tänään kahteen talousarvion kiistanalaiseen asiaan. Ensimmäinen on ECHO: n skandaali, joka liittyy humanitaariseen apuun. Jotkut ehkä sanoisivat - ja jotkut sanoivatkin eilen illalla budjettivaliokunnassa - että meidän ei pitäisi sekoittaa talousarvion valvontavaliokunnan tekemää ja budjettivaliokunnan tekemää työtä keskenään. Tosiasia on se, että Euroopan näyttämöllä on neljä toimijaa, kun petoksia ja säännönvastaisuuksia pyritään saamaan kuriin: tilintarkastustuomioistuin, UCLAF ja Euroopan parlamentti talousarvion valvontavaliokunnan ja budjettivaliokunnan muodossa. Jos talousarvion valvontavaliokunta ei ole tyytyväinen johonkin asiaan, parlamentti voi näyttää kyntensä äänestäessään talousarviosta.
Haluan osoittaa arvonantoa herra Fabralle ja rouva Müllerille heidän työstään ECHO: n parissa. On valitettavaa, että kansalaisjärjestöt ja meidän hyväksemme tämän avun turvin työtä tekevät ihmiset joutuvat kärsimään. Jos kuitenkin tarkastelee talousarvion rakennetta, huomaa, että on hyvin vaikeaa kohdistaa apua sinne, missä sitä tarvitaan, koska komissio haluaa talousarvion sisältävän " sateenvarjokohtia" .
Komission puheenjohtaja on varmasti ollut melko vaivautunut joutuessaan kirjoittamaan budjettivaliokunnalle lähetetyn kirjeen. Hän viittasi väärinkäsityksiin. Tosiasia on se, että kyse ei ollut väärinkäsityksistä; kyse oli periaatteellisista kysymyksistä. Tästä syystä talousarvion valvontavaliokunta ja budjettivaliokunta ottivat asiassa jyrkän kannan. Minun on sanottava, että UCLAFin kertomukset ovat varmasti dynamiittia, jos niiden lukemiseksi on mentävä pommisuojaan. Olen pahoillani puheenjohtaja Santerin puolesta. Parlamentilla on valtuudet erottaa komissio kokonaisuudessaan. Sitä ei ole koskaan tapahtunut. Olen sitä mieltä, että kun tulevaisuudessa käsittelemme perustamissopimusta, voisimme tehdä siihen tarkistuksen, joka valtuuttaa komission puheenjohtajan erottamaan yhden tai kaksi komission jäsentä, jos hän pitää sitä aiheellisena.
Siirryn nyt Euroopan parlamentin talousarvioon: parlamentin jäsenten menoihin. Vuonna 1979 neuvosto, joka teki tuolloin asiasta lopullisen päätöksen, ei päässyt yksimielisyyteen parlamentin jäsenten palkasta, mikä merkitsi sitä, että parlamentin puhemiehistö pani täytäntöön väliaikaisen ratkaisun. Väliaikainen ratkaisun tarkoituksena oli kompensoida melko anteliaalla matkakulujärjestelmällä niiden parlamentin jäsenten tuloja, joiden palkka oli suhteellisen alhainen verrattuna muihin jäseniin. Väliaikainen järjestelmä on nyt ollut käytössä 19 vuotta. On todella harmillista, että me kiistelemme nyt jäsenten ohjesäännöstä. Merkitsimme vuoden 1980 talousarvioon tiedoksi jäsenten ohjesäännön. Odottelemme sitä edelleen. Ymmärrän, että nykyisellä neuvostolla ei ole ollut mitään tekemistä ongelman synnyn kanssa, mutta luotan siihen että, nykyinen ja sitä välittömästi seuraava neuvosto laativat parlamentin jäsenille oikeudenmukaisen ohjesäännön.
En voi kannattaa mitään ehdotuksia, jos en ole varma siitä, että alhaisempaa palkkaa saavat parlamentin jäsenet eivät joudu kärsimään parlamentille tehtävistä ehdotuksista.

Liese
Arvoisa puhemies, haluaisin keskittyä esityksessäni otsakkeeseen 4, joka on ulkoiset toimet. Joudumme vielä käsittelemään Cannesissa tehtyjen päätösten vaikutuksia, ja olen edelleen sitä mieltä, että neuvosto ei tehnyt Cannesissa viisaita päätöksiä. Se päätti, että keskitymme ulkopolitiikassa ennen kaikkea lähimpiin naapureihimme Keski- ja Itä-Euroopassa ja Välimeren alueella. Pidän tätä edelleen arveluttavana kahdesta syystä. Ensiksikin epäilen, käytetäänkö rahat kaikkialla siellä todella hyvin: erityisesti Meda-ohjelman osalta nämä epäilyt ennemmin kasvavat kuin vähenevät. Toiseksi tästä on se seuraus, että neuvosto vie tahtonsa läpi häikäilemättömin keinoin joka vuosi ja valitettavasti komissio tukee sitä. Perinteisen kehityspolitiikan alalla, siis köyhistä köyhimmiltä, leikataan toistuvasti. Olen iloinen siitä, että budjettivaliokunta ja parlamentti eivät osallistu tähän politiikkaan ja että pidämme myös tärkeänä solidaarisuutta Aasian, Latinalaisen Amerikan ja Afrikan ihmisiä kohtaan.
Budjettikohta B7-6000 - yhteisön osallistuminen valtiosta riippumattomien järjestöjen kehitysmaiden hyväksi toteuttamiin toimiin - on mielestäni erityisen tärkeä. Niissä toimissa on mukana ihmisiä, jotka ovat erittäin idealistisia ja käyttävät toimintaan erittäin paljon omia varoja ja jotka tekevät toistuvasti ehdotuksia projekteista ja jotka saavat meiltä vain tukea. Siihen viittaakin sana yhteisön osallistuminen, ja se on uskoakseni sen tae, että nämä rahat käytetään erittäin tehokkaasti. Meillä on edelleen se ongelma, että toimipaikoissa, joissa nämä hakemukset käsitellään, on aivan liian vähän henkilökuntaa, ja saanen vielä kerran vedota komissioon, jotta se parantaisi näiden hallinnollisten toimipaikkojen henkilöstötilannetta sisäisillä järjestelyillä.
Muutama sana ECHO: sta kehitysyhteistyöpoliittisesta näkökulmasta. Luulen, että on kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteiden mukaista, jos selvitämme skandaalin avomielisesti. Meillä on nimittäin ongelmana saada kansalaisilta ymmärtämystä sille, että annamme edelleen varoja kehitysyhteistyöpolitiikkaan, vaikka kotonakin varat vähenevät ja vaikka emme kykene osoittamaan, että annetut varat käytetään asianmukaisesti. Toimintamme hyväksymiseen liittyvät ongelmat kasvavat. Siksi olen erittäin pettynyt niihin lausuntoihin, joita komissaarit Marín ja Bonino ovat viime päivien ja viikkojen aikana antaneet tästä aiheesta. Se tulee kuitenkin, riippumatta siitä, mitä teemme, edelleen säilymään otsakkeessa 4 ja meidän on harkittava tarkkaan, mihin vähät varat käytämme. Siksi vastustankin sitä, että tässä rahoitetaan samalla myös aloja, joilla ei ole mitään tai on vain vähän tekemistä kehitysyhteistyöpolitiikan kanssa. Tarkoitan banaanialaa. Täällä on käyty kiista, jonka syy on pääasiassa maatalouspoliittinen ja jota ei mielestäni ole ratkaistu tyydyttävästi. Otsakkeen 4 varoja, siis varoja, joiden pitäisi oikeastaan hyödyttää kaikkein köyhimpiä, käytetään banaaniteollisuuden tukemiseen. Raha ei nimittäin mene pienviljelijöille. Olen esittänyt sen vuoksi tarkistusehdotuksen, jonka oikeusperustassa jätetään monikansalliset konsernit tämän budjettikohdan ulkopuolelle. Komissio hylkäsi tämän ehdotuksen. Raha menee siis suuryrityksille.
Rahan ottaminen pois köyhiltä, jotta se annetaan banaanijäteille - onko niiden nimi eurooppalainen vai amerikkalainen, on minusta samantekevää - on väärää politiikkaa. Sen vuoksi pidän oikeana sitä budjettivaliokunnan ehdotusta, että varoja ei oteta tästä kohdasta, vaan harkitaan, voitaisiinko ne ottaa otsakkeesta 1 tai eurooppalaisesta kehitysrahastosta, jonka osalta rahaa jää yli joka vuosi.
Viimeinen huomautus väestöpolitiikasta, budjettikohta B 7-631 edustaa tärkeää alaa, jota parlamentti on aina tukenut. Olemme ponnistelleet kovasti tätä aihetta koskevan oikeusperustan parissa ja olemme tehneet selväksi, että väestöpolitiikalla ei ole mitään tekemistä abortin kanssa, vaan tältä osin on valittava muita keinoja. Nyt budjettivaliokunta ehdottaa tämän budjettikohdan nimen muuttamista. Minulla on kysymys komissaari Liikaselle: kuinka komissio suhtautuu tähän budjettikohdan nimen muutokseen, kun meillä jo on oikeusperusta? Emmekö joudu pulaan, jos alituisesti jälkikäteen, sen jälkeen kun meillä on oikeusperusta, muutamme nimeä? Entä kuinka komission virkamiehet suhtautuvat tähän ehdotukseen? Olisin iloinen, jos komissaari voisi ottaa kantaa tähän erityiseen kohtaan.

Pinel
Arvoisa puhemies, en tarvitse kolmea minuuttia kertoakseni teille hämmästyksestäni. Kollegani Le Gallou ja minä olemme esittäneet budjettivaliokunnalle itse asiassa lähes sata tarkistusta kolmen suuntaviivan perusteella.
Ensimmäinen suuntaviiva on yhteisön toimivallan ja toissijaisuusperiaatteen noudattaminen, toinen kaiken sivistyksen perustana olevien moraaliarvojen kunnioittaminen ja kolmas avoimuuden noudattaminen eli julkisten varojen järkevä, tarkka ja hyvin selvitetty käyttö, koska olemme siitä vastuussa kaikille Euroopan veronmaksajille.
On kuitenkin todettava, että enemmistön piirissä näyttää vallitsevan salainen yhteisymmärrys siitä, että varainkäytöstämme ei anneta eurooppalaisille täsmällisiä tietoja edes nyt, kun olemme saaneet selville, että komissiossa on kavallettu miljoonia ecuja ja että varat on anastettu kansainväliseen yhteistyöhön osoitetuista määrärahoista.
Onpa omituinen käsitys yhteistyöstä ja omituinen käsitys myös moraalista ja kansanterveydestä, kun järjestöille jaetaan tukia täysin salaisesti!
Halusimme välttää sen, että julkisilla varoilla voidaan edistää kaikkea ja mitä tahansa, etenkin politiikkamme vastaista toimintaa, jota harjoitetaan tietyissä järjestöissä, jotka pyrkivät laillistamaan lainvastaisia asioita, kuten laittoman maahanmuuton ja huumausaineiden käytön.
Halusimme myös taata yhteisön etuuskohtelun käsitteen eli varmistaa sen, että tuet kohdistetaan ensisijaisesti jäsenvaltioiden kansalaisille, mikä tuntuu jääneen vähemmälle huomiolle. Tämäkin tarkistuksemme hylättiin. Näin ollen esimerkiksi ammatillinen koulutus ei koske ainoastaan yhteisön työntekijöitä ja harjoittelijoita. Joudumme siis jälleen maksamaan koko maailman puolesta.
Halusimme vielä estää sen, että julkisia varoja käytetään tiettyjen ehdokkaiden tai tiettyjen puolueiden vaalikampanjaan. Tämäkään huolenaiheemme ei kiinnostanut kollegojamme, jotka muuten ovat hyvin kuuliaisia. Federalistit tai pikemminkin fuusionistit voivat siis jatkaa kampanjaansa euron hyväksi eli valtioiden pakkosulauttamista yhdeksi ylikansalliseksi kokonaisuudeksi, jonka nimenä on Eurolandia. Eurolandia näyttää ja kuulostaa huvipuistolta, mutta se ei ole yhtään niin hauska: se merkitsee tosiasiassa demokratian ja toissijaisuusperiaatteen todellista vaarantumista eli yksilön-, alueidemme ja kansakuntiemme vapauksien vaarantumista.

Cornelissen
Arvoisa puhemies, ne, jotka ovat täällä kuuntelemassa, ovat varmaankin kuulleet jo tarpeekseen. Haluaisin kuitenkin vielä lyhyesti kiinnittää huomiota yhteen parhaista aloista, nimittäin matkailuun. Tässä kuussa esitetään asiantuntijatyöryhmän työn tulokset matkailusta ja työllisyydestä. Monien maiden ja myös Euroopan unionin alaspäin tarkistetut kasvuennusteet vaativat kiinnittämään huomiota aloihin, joilla voi syntyä uusia työpaikkoja. Matkailu on juuri tällainen ala.
Samalla meidän täytyy todeta, että matkailuteollisuutemme joutuu kovempaan kilpailuun Kaakkois-Aasian maiden devalvaatioiden vuoksi. Lisäksi dollari on heikentynyt. Ajattelen erityisesti konferenssimatkailua, joka on erittäin tärkeä ala maidemme työllisyyden kannalta. Pyydän komissiota reagoimaan päättäväisesti asiantuntijatyöryhmän tuleviin suosituksiin.
Puheenjohtajamaa Itävalta on ilmoittanut meille luottavansa siihen, että käsiteltävänä oleva matkailua koskeva toimintaohjelma hyväksytään ennen tämän vuoden loppua. Sen myötä saadaan aikaan tarvittava oikeudellinen perusta. Tässä tilanteessa olisi kysymys menetetystä mahdollisuudesta, jos emme ota budjettiin erillistä summaa tätä tarkoitusta varten. Valitettavasti komissio ja neuvosto eivät ole tähän mennessä suostuneet siihen.
Minulla on konkreettinen kysymys komissiolle ja neuvoston puheenjohtajalle. Voimmeko toimia sen varassa, että komissio ja neuvosto esittävät pikaisesti ja tarmokkaasti - riippumatta siitä mitä tapahtuu - budjettiin sellaista muutosta, joka myös loisi työpaikkoja? Mielestäni monet, aivan liian monet, ihmiset ovat vailla työtä, vaikka heillä olisi oikeus siihen. Odotan innokkaasti komission tai neuvoston puheenjohtajan konkreettista vastausta kysymykseeni.

Liikanen
Haluan aluksi ilmaista tyytyväisyyteni siitä, että keskusteluun on osallistunut suuri joukko puhujia: olemme olleet täällä yli viisi tuntia. Monilla läsnäolijoilla on nyt muita velvollisuuksia, ja vain harvat ovat vastustaneet kiusausta lähteä pois. Siksi vastaan ainoastaan niihin kysymyksiin, joita ovat esittäneet tällä hetkellä läsnä olevat jäsenet.
Ensinnäkin sanoisin, että matkailun osalta en voi ottaa kantaa niihin johtopäätöksiin, jotka komissio tekee vielä laatimatta olevan kertomuksen perusteella. Perehdymme asiaan huolellisesti, ja sen jälkeen komissio antaa varmasti parlamentille tietoja jatkotoimista.
Toiseksi oikeudellisen perustan kysymyksestä ja budjettikohdan nimikkeen osalta en ole pystynyt saamaan tarvittavia oikeudellisia neuvoja, mutta kantani on se, että ratkaiseva asia on toiminnan sisältö. Jos toiminnalla on oikeudellinen perusta, budjettikohdan nimike on toissijainen asia. Toiminnan sisällöllä on siis oltava oikeudellinen perusta.
Kolmanneksi vastaan budjettivaliokunnan puheenjohtajan herra Samlandin ja muiden esittämään kysymykseen Luxemburgin viranomaisille lähetetyistä asiakirjoista. Tiedustelin asiaa yksiköiltämme keskustelun aikana ja voin lukea neljä kohtaa ranskankielisestä tekstistä, joka minulla on niin sanotuista fiktiivisistä sopimuksista.
" Ensinnäkin syyttäjävirastoon on vedottu keskeisistä tekijöistä, joka koskevat neljää kyseessä olevaa sopimusta, jotka ovat fiktiivisiä sopimuksia; toiseksi syyttäjävirasto on saanut tietoja erään virkamiehen yhteyksistä kyseisiin sopimuksiin; kolmanneksi UCLAFin kertomus on toimitettu syyttäjävirastolle kokonaisuudessaan; neljänneksi kaikkien epäselvyyksien välttämiseksi syyttäjävirasto voi tutustua kaikkiin muihinkin asiakirjoihin, jos se pitää sitä aiheellisena tapauksen käsittelyssä." Komissio on tietysti valmis tekemään täydellistä yhteistyötä: syyttäjävirastolle toimitetaan kaikki sen aiheellisena pitämät asiakirjat.

Böge
Arvoisa puhemies, tämän aiheen tärkeyden vuoksi kysyisin mielelläni herra Liikaselta: mitä tarkoititte lainatessanne juuri äsken " tuomioistuimen" tekstiä, mistä tuomioistuimesta on kysymys?

Cornelissen
Arvoisa puhemies, olin myös esittänyt kysymyksen neuvostolle. Koska neuvosto ja parlamentti päättävät yhdessä budjetista, pitäisin tärkeänä myös neuvoston vastausta. Jos se ei ole mahdollista nyt, haluaisin lupauksen siitä, että vastaus annetaan kirjallisena.

Liikanen
Tässä on ilmeisesti tapahtunut käännösvirhe. " Parquet " tarkoittaa tässä yhteydessä " Luxemburgin oikeusviranomaisia" . Sillä ei viitata mihinkään muuhun tuomioistuimeen, ainoastaan Luxemburgin oikeuslaitokseen: " parquet Luxembourgeois " .

Puhemies
Huomaan, että neuvoston edustaja haluaa mahdollisesti vastata kirjallisesti.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 10.00.

Euroopan unionin kehitys vuonna 1997
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana Spaakin laatima institutionaalisten asioiden valiokunnan mietintö (A4-0357/98) Eurooppa-neuvoston Euroopan parlamentille antamasta kertomuksesta Euroopan unionin kehityksestä vuonna 1997 (Euroopan unionista tehdyn sopimuksen D artiklan mukaisesti annettu kertomus) (C4-0411/98).

Spaak
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisa neuvoston edustaja, neuvoston D artiklan mukaisesti antamassa kertomuksessa luetellaan aiempien vuosien tapaan täysin muodollisesti kyseisenä vuonna suoritetut lainsäädännölliset ja muut toimenpiteet.
Huolimatta Euroopan parlamentin esittämästä arvostelusta neuvosto ei esitä minkäänlaista arviota tapahtuneesta kehityksestä, esiintyneistä ongelmista tai edelleen esiintyvistä puutteista, vaikka D artikla velvoittaa neuvoston antamaan unionille sen kehittämiseksi tarvittavat virikkeet.
On valitettavaa, että todellinen poliittinen sysäys tulee esimerkiksi tiettyjen valtionpäämiesten ja pääministerien taholta, kuten presidentti Chiracin ja liittokansleri Kohlin kirje osoitti Cardiffin huippukokouksen yhteydessä. Institutionaalisten asioiden valiokunta päätti näin ollen keskittyä asioihin, joilla sen mielestä voidaan antaa unionille sen kehittämiseksi tarvittavat virikkeet.
Korostan tässä yhteydessä herra Corbettin tarkistusta, joka koskee menettelyn muuttamista siten, että Euroopan parlamentti keskustelee neuvoston vuosikertomuksesta heti, kun se on annettu, eikä sitä lähetetä asiasta vastaavaan valiokuntaan. Pyydän neuvostoa - en tiedä, onko se läsnä ja kuuleeko se - kertomaan meille mielipiteensä tästä asiasta.
Arvoisa puhemies, siirryn puheenvuoroni toiseen osaan. Euroopan talous- ja rahaliiton toteuttamisen ja tulevan laajentumisen vuoksi emme voi enää viivyttää vastauksen antamista kysymyksiin, jotka olemme kuulleet niin monta kertaa useiden vuosien aikana: miksi Eurooppa, mikä osa Eurooppaa ja mitkä ovat Euroopan kunnianhimoiset tavoitteet?
Viime viikolla puheenjohtaja, rouva Ferrero Waldner sanoi osallistuessaan institutionaalisten asioiden valiokunnan kokoukseen, että hän on huolestunut samasta asiasta ja että se on otettu Pörtschachin huippukokouksen esityslistalle. Tätä asiaa ei ole käsitelty enää vuosiin. Koska se olisi paljastanut, että asiasta ei olla yksimielisiä, ja koska jäsenvaltiot halusivat välttää vaarallista vastakkainasettelua, ne ovat vuosikymmeniä tyytyneet harjoittamaan institutionaalisella tasolla pienimmän yhteisen nimittäjän politiikkaa. Tässä menettelyssä on nyt tultu tien päähän. Yleinen mielipide on kannattanut perustajaisien antamaa poliittista sysäystä, koska sen jälkeen kun oli käyty kaksi hirveää sotaa, joissa sama hävitys oli kohdannut niin voittajia kuin voitettujakin, kansat halusivat palata rauhaan ja demokraattisiin oloihin.
Tätä on seurannut kaksi sukupolvea, joiden aikana Euroopan yhteisö on toteuttanut vapaan liikkuvuuden, yhtenäismarkkinat ja yhtenäisvaluutan, ratifioinut sopimuksia ja antanut suostumuksensa 15 uuden jäsenvaltion mukaantulolle. Ne ovat upeita saavutuksia, mutta samaan aikaan Euroopan kansalaiset ovat kärsineet yritysten lakkauttamisista ja siirroista ja lähentymiskriteereihin liittyvistä pakotteista, ja he ovat voimattomina joutuneet seuraamaan Euroopan tapahtumia Bosniassa, Albaniassa ja Kosovossa. Siteet ovat katkenneet. Tämän suuren seikkailun merkitys on jäänyt heiltä ymmärtämättä, koska yhtenäisvaluuttaan ei voi rakastua, kuten puheenjohtaja Delors on sanonut.
Tavoitteena on nyt se - tästä on muistutettava sekä voimallisesti että selvästi - että Euroopan unioni on koko maailmassa ainutlaatuinen poliittinen hanke, koska se perustuu rauhaan, demokratiaan ja arvoihin: ihmisoikeuksiin, kansojen ja sukupolvien väliseen yhteisvastuuseen ja sellaisen yhteiskuntamallin toteuttamiseen, jossa pyritään täyttämään mahdollisimman hyvin siihen osallistuvien kansojen toiveet.
John Hume antoi meille tänä aamuna hienon esimerkin näistä arvoista sanoessaan, että yksi asia, jonka Eurooppa ja Euroopan parlamentti ovat hänelle opettaneet, on erilaisuuden ja poikkeavuuden kunnioittaminen. Pohdinnat siitä, millaisia toimielimiä tarvitsemme, saavat kaiken merkityksensä tämän kaikkien muistaman ja jakaman tavoitteen pohjalta. Lisään, että tuleva keskustelu talousarviosta riippuu myös tästä tärkeästä asiasta, ja siinä on otettava huomioon samat unionin tavoitteet.
Hallitusten välisessä konferenssissa ei saavutettu tuloksia institutionaalisten kysymysten osalta. Se on Amsterdamin sopimuksen suuri heikkous. Tehkäämme siitä johtopäätöksemme ja ottakaamme uudelleen käyttöön yhteisön menetelmä, jonka tehokkuus on tunnustettu Rooman sopimuksen ja yhtenäisasiakirjan ja Delorsin komitean yhteydessä.
Tuleva toimielinuudistus on toteutettava ennen kuin uusia valtioita otetaan unionin jäseniksi, jotta se sujuisi selkeästi ja jotta sen toteutuminen ei viivästy tai vaarannu. Uudistuksen tavoitteet on sisällytettävä yhteisön säännöstöön. Arvoisa neuvoston edustaja, arvoisa komissaari, tässä on muutamia haasteita puheenjohtajavaltio Itävallalle, jolle toivotamme onnea!

Puhemies
Paljon kiitoksia rouva Spaak. Toivottavasti myös neuvosto kuuli, mitä sanoitte.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, huomenna kuulemme komission puheenjohtaja Santerilta vuosittaisen selonteon Euroopan komission suunnitelmista vuodeksi 1999. Puheen nimeksi on annettu " Unionin tila" . Tänään me keskustelumme vuoden 1997 saavutuksista. Rouva Spaak on laatinut siitä erinomaisen mietinnön, ja minusta olisi muuten ollut parempi, jos keskustelut tämän mietinnön osalta ja unionin tilaan liittyen olisi yksinkertaisesti yhdistetty. Tulevaisuuteen suuntautuvasta katsauksesta tulee uskottavampi, jos pystytään tekemään myönteinen katsaus myös menneeseen.
Tästä asiasta on rouva Spaakin päätöslauselmassa ja mietinnössä esitetty kovaa kritiikkiä. Rouva Spaak toteaa, että neuvosto on vuotta 1997 koskevassa kertomuksessaan esittänyt vain vähän visioita ja luetellut vain sen, mitä päätöksiä kyseisenä vuonna on tehty. Amsterdamin sopimukseen liittyen esittelijä toteaa, että parlamentin asema ja se, että ennen laajentumista tarvitaan vielä uudistuksia, tunnustetaan Chiracin ja Kohlin kirjeessä. Esittelijä toteaa myös, että komissio on tällä välin perustanut entisen komissaarin Frans Andriessenin johtaman työryhmän, jonka tehtävänä on etsiä tähän ratkaisua, mutta että neuvosto on tehnyt asian osalta hyvin vähän. Mitä neuvosto tekee tämän asian osalta? Odotamme kiinnostuneina, mitä Itävallan ylimääräinen huippukokous tuo tullessaan.
Kolmas kritiikin kohde on se, että tärkeissä asioissa, kuten ulkopolitiikassa ja sisäisessä turvallisuudessa, on edistytty vuonna 1997 vain vähäisessä määrin. Toiminta on ollut yhtä lamaantunutta kuin aikaisemmin. Tässä yhteydessä, arvoisa puhemies, haluan vielä esittää ennen huomista keskustelua, mitä pidän tärkeimpänä ylimääräisessä huippukokouksessa. Siellä pitää ensinnäkin löytää ratkaisu ulkopolitiikan jatkuvalle pysähtyneisyydelle. Ainoa keino tähän on yksimielisyyden vaatimuksen poistaminen. Tätä varten tarvitaan vähintään liite Amsterdamin sopimukseen. Toivon, että sellainen päätös saadaan aikaan.
Toinen prioriteetti on demokratian vaje, joka on täytetty osittain antamalla parlamentille lainsäädäntötehtäviä. Meidän mielestämme tämän tieltä pitää poistaa viimeisetkin esteet. Niitä on ennen kaikkea maatalousasioiden kohdalla. Perustamissopimusta täytyy parantaa myös siltä osin. Kolmas prioriteetti on sisä- ja oikeusasiat ja taistelu kansainvälistä rikollisuutta vastaan. Perustamissopimusta täytyy terävöittää myös siltä osin, ja myös tästä asiasta täytyy tehdä päätös ylimääräisessä huippukokouksessa. Neljäs prioriteetti on omat varat. Tämä on kysymys, joka uhkaa lamaannuttaa koko asian lähitulevaisuudessa. Mielestämme pitäisi löytää parempi ja puolueeton tapa jakaa maksut oikeudenmukaisemmin. Myös tästä asiasta täytyy keskustella Itävallan huippukokouksessa. Viides prioriteetti on pakolaisista ja turvapaikanhakijoista aiheutuva ongelma. Olemme sitä mieltä, että heidät pitäisi jakaa eri jäsenvaltioihin tasapuolisemmin ja että tästäkin asiasta täytyy tehdä nyt lopultakin päätöksiä. Myös tätä aihetta pitäisi käsitellä Itävallan ylimääräisessä huippukokouksessa.
Kuten rouva Spaak sanoi, institutionaaliset ongelmat täytyy luonnollisesti lopultakin ratkaista. Näitä ovat ääniosuuksiin ja yksimielisyyden vaatimiseen liittyvä ongelmat. Arvoisa puhemies, olisi ollut kuitenkin parempi, jos tämä asia olisi ilmaistu selkeämmin myös neuvoston vuotta 1997 koskevassa kertomuksessa. Se, että olisi tunnustettu, että vielä ei olla pitkällä, olisi ollut parempi perusta parannuksien aikaansaamiseksi, ja me toivomme kovasti, että Itävalta puheenjohtajamaana näkee mahdollisuuden päästä asiassa pari reilua askelta eteenpäin.

Frischenschlager
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, myös minä arvostelen sitä, että tämä neuvoston kertomus sisältää liian vähän selvityksiä poliittisista pyrkimyksistä ja tavoitteista. Minusta tuntuu toisinaan siltä, että neuvosto on muuttumassa entistä enemmän kokoukseksi, johon osallistuu 15 valtionpäämiestä, jotka pitävät vain edustamiensa valtioiden yksittäisiä etuja poliittisten pyrkimystensä ja tavoitteidensa keskipisteenä. Pidän sitä vaarallisena kehityksenä, koska neuvosto on Euroopan unionin poliittinen keskus ja poliittisten aloitteiden Euroopan yhdentymisen lisäämiseksi tulisi lähteä neuvostosta. Tarkoitan sitä, että on erittäin ratkaisevia asioita, jotka täytyy nyt selvästi asettaa poliittisiksi pyrkimyksiksi ja tavoitteiksi.
Ensimmäinen asia on, että tunnustamme selvästi, että todella haluamme Euroopan unionin laajentuvan. Minusta tuntuu toisinaan siltä, että laajentumistavoite näivettyy ja muuttuu sunnuntaipuheiksi ja loppujen lopuksi monet ovat iloisia siitä, jos laajentuminen loppujen lopuksi ei toteudu. Se on ensimmäinen selkeä tavoitekohta, jota Euroopan unionin, neuvoston ja meidän kaikkien on käsiteltävä.
Toinen on Agenda 2000. Olen kuullut, että yhä useammat, jopa parlamentin puhemies, sanovat, että asiakirjaa ei voida hyväksyä aikataulun mukaisesti. Meidän täytyy tietää, että Agenda 2000 on välittömin tavoite laajentumisen ja myös ylipäänsä Euroopan unionin sisäisen päätöksentekokyvyn säilyttämiseksi.
Kolmas kohta: siirtyminen enemmistöpäätöksiin. Se, että Euroopan unioni kykenee tulevaisuudessa ylipäänsä tekemään päätöksiä, edellyttää sitä. Näitä tavoitteita on välittömästi käsiteltävä, ja toivon, että neuvosto löytää jälleen poliittisen voimansa, joka keskittyy Eurooppaan ja vahvempaan yhdentymiseen.

Cardona
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat neuvoston jäsenet, valmistellessani tätä puheenvuoroa tein aikamatkan aina vuoteen 1997 saakka. Huomasin kuitenkin, että olemme melkein vuodessa 1999. Tämäntyyppisten mietintöjen hyödyllisyys riippuu siitä, minkä ajan kuluessa ne hyväksytään. Onnittelen kollegaamme rouva Spaakia laadukkaasta työstä. Toivon, ja olen melkein varma siitä, että en tule enää tekemään uutta aikamatkaa tämän saman aiheen puitteissa.
Mutta menkäämme asiaan. Mietinnön 11 kohta käsittelee Amsterdamin sopimuksessa käyttöönotetun aiempaa tiiviimmän yhteistyön uudelleenmuotoilua. Mikäli muistan oikein, täysistunto hyväksyi jo Méndez de Vigo Tsatsosin mietinnön sekä vastikään kollegamme Frischenschlagerin mietinnön, jonka ratkaisut ovat ristiriidassa, tai siltä ainakin minusta vaikuttaa, täällä ehdotettujen ratkaisujen kanssa. Tämän mietinnön hyväksyminen tällaisenaan voi aiheuttaa epätietoisuutta ainakin sen kohderyhmässä. Tällaisia ristiriitaisuuksia olisi hyvä välttää.
Joka tapauksessa minun täytyy sanoa, että unionin syventämisprosessi pitää toteuttaa valtioiden tahtoa kunnioittaen. Puhumme kansalaisten ja valtioiden Euroopasta, joskin tietyt toimivaltuudet on siirretty jäsenvaltioille ja se on hyväksytty yhteisesti. Aiempaa tiiviimpi yhteistyö voisi olla eräs tapa saavuttaa Euroopan yhdentymisen tavoite. Näin ollen sopimuksessa määrätty mekanismi tulisi mielestämme säilyttää, koska mielestämme se ei ole pääasiallinen eikä perimmäinen syy uuden aiempaa tiiviimmän yhteistyön viraston tehottomuuteen.
Mietinnössä käsitellään myös institutionaalisia uudistuksia, ja ensiksikin haluaisimme viitata ehdotukseen, jonka mukaan yhteisön menetelmä otettaisiin uudelleen käyttöön erityisesti perustamissopimusten tarkistamismenettelyjen osalta. On valitettavaa, ettei mietinnössä viitata oleellisesti kansallisten parlamenttien rooliin toisin kuin institutionaalisten asioiden valiokunnan hyväksymässä Giovannin päätöslauselmassa, josta äänestetään huomenna. Mielestämme unionin syventäminen ja laajentaminen tapahtuu ottamalla siihen mukaan valtioiden kansat näiden valitsemien edustajien kautta.
Mitä neuvoston käsittelyihin tulee, mietinnössä ehdotetaan määräenemmistöäänestyksen vahvistamista. Siinä ei kerrota sitä, että unionin toimielinten toiminnan tehostamiseksi sen toimivaltuuksia voitaisiin laajentaa ja kyseisten käsittelyjen institutionaalista painoarvoa voitaisiin vahvistaa. Mielestäni on kuitenkin edelleen olemassa sellaisia alueita, kuten esimerkiksi perustuslailliset asiat, joista pitäisi päättää yksimielisesti. Tämä sääntö voi mielestämme vahvistaa unionin jäsenvaltioiden välistä solidaarisuutta ja poliittista yhteenkuuluvuutta. Toimielinten välinen tasapaino riippuu varmasti siitä, miten jäsenvaltiot siirtävät joitakin niille kuuluvia toimivaltuuksia yhteisön elimille yhteisesti sovitulla ja hyväksytyllä tavalla.

Voggenhuber
Arvoisa puhemies, esittelijä ei tietenkään kiinnitä huomiotamme unionin edistysaskeliin vuonna 1997, mikä on oikeutettua, vaan niihin lukuisiin ratkaisemattomiin ongelmiin, jotka meillä on käsiteltävänämme, ja hän tuo esiin parlamentin kärsimättömyyden ja tyytymättömyyden, jotka heijastuvat jo parlamentin kymmenistä päätöslauselmista, joiden avulla ei tosin ole saavutettu erityisiä tuloksia. Emme ole onnistuneet todella painostamaan neuvostoa ja komissiota poliittisesti. Päätöslauselmamme ovat yhä suuremmassa vaarassa muuttua yleiseksi ruikutukseksi. Katsaus vuoteen 1997 selittää kuitenkin unionin toimintakyvyttömyyden syyt: eivätkö juuri toimielinten uudistuksen epäonnistuminen Amsterdamissa sekä hallitusten välinen konferenssi, joka välineenä ja menettelynä on muuttunut yhä enemmän kansallisia etuja koskevien kamppailujen areenaksi, ole vastuussa siitä. Valtakunnanruhtinaiden neuvosto on tullut Euroopan unionin neuvoston tilalle. Parlamentin täytyy harjoittaa enemmän poliittista painostusta ja vaikuttaa tehokkaammin komissioon ja neuvostoon esteiden poistamiseksi itälaajentumisen sekä poliittisen unionin kehittämisen ja eurooppalaisen demokratian rakentamisen tieltä.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin onnitella esittelijäämme rouva Spaakia hänen laatimastaan mietinnöstä ja siitä tavasta, jolla hän on sen laatinut, ja korostaa samassa hengessä pettymystämme institutionaalisten asioiden valiokunnassa, kun ajattelemme, mitä kaikkea olisi voitu tehdä, mutta mitä ei ole tehty, ja kun ajattelemme kaikkia niitä ideoita, jotka meillä on huomenna tilaisuus ottaa jälleen esille De Giovannin asiakirjan yhteydessä ja jotka mielestämme säilyvät esityslistallamme vielä vuoden 1998 jälkeenkin, kun tarkastelemme Euroopan unionin kehitystä vuonna 1997.
Olen näin ollen sitä mieltä, että mietinnön sisältämä kritiikki voi antaa virikkeitä komission, komissaari Orejan ja parlamentin pohdinnoille niiden pyrkiessä tekemään yhdessä työtä, jotta jokin yhteinen hanke tuottaisi tulosta edes jossakin muodossa, ja toivon erityisesti, että neuvosto hyväksyy tämän toimintatavan. Näille kolmelle toimielimelle on kohdistettu tietty joukko päätöslauselman kohdista. Minä kannatan koko tekstiä. Haluan kiinnittää kollegojeni ja komissaarin huomion erityisesti yhteen kohtaan, joka on mielestäni tärkeä ulko- ja turvallisuuspolitiikan yhteydessä, sillä se on yksi unionimme heikoimmista kohdista, mitä osoittaa se, että Euroopan unioni ja kaikki sen jäsenet ovat jättäneet täysin huomiotta toisaalta Marylandissa ja toisaalta Belgradissa käsiteltävät ulkopolitiikan kaksi suurta teemaa.
Kiinnitän siis huomionne päätöslauselman kohtaan, jossa viitataan kahteen toimenpiteeseen, jotka voitaisiin toteuttaa ja jotka mielestämme vahvistaisivat nimenomaan unionin painoarvoa maailmassa. Ensimmäinen toimenpide on Euroopan unionin siviili-ja sotilaallisten joukkojen, tai sanoisin pikemminkin sotilaallisten väliintulojoukkojen luominen; toinen on ajatus siitä, että unioni saisi yhteisen diplomaattikunnan, jos niihin maihin, joissa vähemmällä kuin neljällä jäsenvaltiolla on edustusto, perustettaisiin yhteisiä diplomaattiedustustoja.

Berthu
Arvoisa puhemies, Eurooppa-neuvoston kertomuksessa unionin kehityksestä luetellaan kuvaillen vuonna 1997 toteutetut toimenpiteet, ja siltä kannalta katsottuna sillä on tuskin muuta kuin historiallista mielenkiintoa.
Se muistuttaa meille kuitenkin siitä, että aika kuluu ja että Amsterdamin Eurooppa-neuvoston kesäkuussa 1997 hyväksymästä perustamissopimusluonnoksesta ei ole vielä järjestetty minkäänlaista keskustelua Ranskan parlamentissa, ja sopimusluonnos on entistäkin epäsuositumpi. On totta, että se ei tosiasiassa vastaa mitään kansalaisten vaatimuksia, eikä kukaan Ranskan poliittiseen luokkaan kuuluva tiedä, miten kansalaisille olisi selitettävä tämän perustamissopimuksen yhdentymistavoitteet. Mutta siitä hetkestä lähtien, kun Ranskan perustuslakituomioistuin katsoi tarpeelliseksi perustuslain tarkistamisen, hallituksemme ei enää pystynyt viemään asiaa eteenpäin, niin kuin olisi voitu tehdä monissa muissa maissa, joissa on valitettavasti täysin sivuutettu tämä keskustelu.
Jos Ranskan kansalaisille kuitenkin osoitettaisiin rehellisesti Amsterdamin sopimuksen todellinen luonne, on hyvinkin mahdollista, että he itse tai heidän parlamentin jäsenensä hylkäisivät sen tavalla tai toisella. Se merkitsee sitä, että vastaisuudessa on pohdittava muuta tapaa valmistella Euroopan perustamissopimuksia siten, että taataan, että ne vastaavat tästä lähtien kansalaisten vaatimuksia. Tähän menetelmään ei varmasti kuulu asiantuntijakomiteoiden perustaminen, kuten esittelijä ehdottaa, tai Euroopan parlamentin osuuden lisääminen vaan se, että kansalliset parlamentit ovat paremmin ja virallisemmin mukana kaikissa neuvotteluvaiheissa.

Hagen
Arvoisa puhemies, kun me valiokunnassa kerran hahmottelimme käsityksiämme Euroopasta, esittelijä reagoi siihen toteamalla: " Tämä ei ole meidän Eurooppamme." Nimenomaan tämä lause tuli mieleeni, kun luin hänen mietintönsä, joka on yhtenäinen ja erittäin korkeatasoinen. Sen perustana on kuitenkin kokonaan toinen filosofia kuin meidän filosofiamme. Hylkäämme yhdentymiskehityksen, jossa vauhtia ei hiljennetä. Pidämme Amsterdamin heikkoja tuloksia osoituksena siitä, että kansalaiset eivät ole valmiita lisääntyvään yhdentymiseen. Pidämme vuotuisten petoksia käsittelevien kertomusten sisältöä, kilpailujen epäonnistumista ja lähes päivittäin lisääntyviä uutisia vilpillisestä toiminnasta eri ohjelmien yhteydessä osoituksina siitä, että unioni on törmännyt hallittavuutensa rajoihin.
Tiedämme, että enemmistö kansalaisista ei halua hätiköityä laajentumista naapurivaltioihin. Siksi olisimme toivoneet, että mietinnössä käsiteltäisiin perusteellisemmin kansalaisten asemaa, heidän toiveitaan ja huoliaan ja sitä, kuinka heidät voidaan ottaa huomioon. Tarkistusehdotukseni, jotka hylättiin valiokunnassa enemmistöäänin, olivat myös tämänsuuntaisia. Jos emme nimittäin halua, että käsitteet avoimuus ja läheinen suhde kansalaisiin näivettyvät tyhjiksi sanoiksi, meidän on konkreettisten esimerkkien avulla osoitettava, että otamme kansalaisten toiveet huomioon ja suhtaudumme niihin vakavasti. Saanen esittää yhden pienen esimerkin siitä, miten näiden käsitteiden laita on käytännössä. Kun avustajani joitakin päiviä sitten pyysi puolestani komission asiakirjaa, jota muuten oli lainattu eräässä kysymykseen annetussa vastauksessa, työntekijä kieltäytyi antamasta asiakirjaa avustajalleni, koska työntekijän mielestä parlamentin jäsenet käyttävät sitä kuitenkin typeryyksiin, mikä " ottaa häntä päähän" . Jos jo parlamentin jäseniä kohdellaan näin, voitte kuvitella, kuinka kansalaisia kohdellaan. Tämä saattoi olla yksittäistapaus, mutta olen vakuuttunut siitä, että juuri yksityiskohdat tarjoavat mahdollisuuden parantaa sitä, että kansalaiset hyväksyvät unionin.

Rack
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minulla on kolme huomautusta Spaakin mietinnöstä, joka on jonkinlainen ennakkokeskustelu huomenna komission puheenjohtaja Santerin ja Itävallan liittokansleri Kliman kanssa huomenaamulla käytävään keskusteluun ja siitä, miksi hyväksymme De Giovannin päätöslauselman. Haluaisin ensiksi lausua sydämelliset kiitokset rouva Spaakille hänen ansioituneesta Eurooppaa - ja lisään tähän tässä yhteydessä sen, koska asiasta juuri puhuttiin täällä, että kysymys on uskoakseni yhteisestä Euroopasta - koskevasta työstään. Tässä yhteisessä Euroopassa on tosin vielä paljon tehtävää. Kysymys on tämän Euroopan syventämisestä ja laajentamisesta. Tarvitsemme, se sanotaan myös mietinnössä, vahvoja toimielimiä. Tarvitsemme yhteisen vahvan valuutan. Tarvitsemme enemmän ja vakuuttavampia ratkaisuja, ennen kaikkea toiseen ja kolmanteen pilariin osalta. Suuntaa antavat sanat Kosovo, huumeidenkäytön torjunta, lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjunta, vain muutamia aiheita mainitakseni, osoittavat, kuinka tarpeellinen sellainen vahva yhteinen Eurooppa on.
Toiseksi haluan esittää kritiikkiä Spaakin mietinnön eräästä kohdasta. Mielestäni, ja olen melkein varma, että myös kollega Spaakin itsensä ja meidän kaikkien mielestä siitä puuttuu aihe ihmisoikeudet. Tarkistusehdotuksessa 8, jonka rouva Lenz esitti valiokuntamme puolesta, vaaditaan riittäviä perustoja Euroopan unionin ihmisoikeuspolitiikkaa varten. Toivon, että tämä tarkistusehdotus saa huomenna paljon kannatusta.
Muutamia päiviä sitten esittelimme Wienissä Firenzessä sijaitsevan Euroopan korkeakouluninstituutin tutkimusprojektin: ihmisoikeudet vuonna 2000. Olemme todenneet, että Euroopassa on saatu viime vuosina paljon aikaan ihmisoikeuksien alalla, mutta paljon tehtävää on myös jäljellä, erittäin paljon tehtävää, jotta me eurooppalaiset myös asianmukaisesti toteutamme pyrkimyksemme todella puolustaa ihmisoikeuksia.
Kolmas aihe ja huomautus liittyy epäsuorasti siihen, mistä olemme tänään ja viime päivinä toistuvasti kuulleet. Todellisuudessa kysymys on erittäin keskeisestä kohdasta aiheen kansalaisläheinen Eurooppa osalta. Siksi pyrin, kuten Cato antiikin aikana, toistuvasti tuomaan esiin tämän asian merkityksen.
Tarvitsemme sitä, että eurooppalainen rahaan liittyvä hallinto on puhdasta. Näinä päivinä saamme paljon postia, jossa käsitellään ihmisoikeuksia ja kansalaisjärjestöjen varojen asettamista varauksiksi. Monet näistä kansalaisjärjestöistä, jotka puhuvat ihmisoikeuksista vakuuttavasti ja myös tekevät paljon niiden hyväksi, taistelevat oikeutetusti sitä vastaan, että niillä ei mahdollisesti enää ole rahaa käytettävissään työhönsä. Kysymys ei ole kuitenkaan siitä, että kansalaisjärjestöiltä otettaisiin jotakin pois, päinvastoin. Me haluamme ja meidän täytyy huolehtia siitä, että kyseenalaisten ja vilpillisten toimintatapojen myötä apua tarvitseville tarkoitetut rahat eivät kulkeudu itseään auttavien taskuun. Siksi Spaakin mietinnön päätöslauselman 8 kohdan toisessa luetelmakohdassa vaaditaan enemmän valvontaa tähän yhteiseen Eurooppaan.

Brinkhorst
Arvoisa puhemies, haluaisin ottaa esille kaksi asiaa. Toinen on rahoituspuitteita koskeva kysymys. On aivan selvää, että Euroopan unionin koko kehitys on tulevan vuosisadan talouden varassa, ja komissio on hiljattain esittänyt uudet rahoitusnäkymät ja uuden rahoituksellisen vastuunjaon Euroopan yhteisön maiden välille.
Päätöslauselman 15 kohdassa viitataan hyvin selvästi siihen, että Euroopan unionin uusi rahoitus on järjestettävä siten, että avainsanoina ovat edelleenkin jatkuva solidaarisuus ja koheesio. Esittämällä erilaisia vaihtoehtoja komissio antaa tietynlaisen kuvan tulevaisuudesta. Se on puuttunut rohkeasti esimerkiksi maatalouskysymykseen. On myös käynyt täysin selväksi, että monet nykyiset menettelyt - kuten brittityylisen korjausmekanismin soveltaminen neljään muuhun maahan - eivät enää toimi. Tästä syystä on hyvin tärkeää osoittaa, että parlamentti haluaa luopua " juste retour" -käsitteestä tulevassa kehityksessä.
Toiseksi puhuisin Schengenistä. 22 ja 24 kohdat koskevat oikeus- ja sisäasioita. Meidän olisi oltava hyvin huolestuneita siitä, että Schengenin säännöstöä ei ole vielä jaoteltu ensimmäisen ja kolmannen pilarin välillä. Minusta on valitettavaa, että puheenjohtajistoa ei ole paikalla, koska jos Amsterdamin sopimus tulee voimaan ilman, että tästä asiasta päästään sopimukseen, lopputuloksena on se, että koko säännöstö jää kolmanteen pilariin.
Haluaisin kysyä komissiolta, miten se suhtautuu tähän tilanteeseen; jos näin käy, voimme unohtaa työntekijöiden vapaan liikkuvuuden, voimme unohtaa henkilöiden vapaan liikkuvuuden ja voimme unohtaa syntymässä olevan turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan. Mistä johtuu, että 15 kuukautta Amsterdamin sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen näköpiirissä ei ole ainoataan sopimusta Schengenin säännöstön jaottelusta ensimmäisen ja kolmannen pilarin välillä? Tässä on vakava kysymykseni komissiolle.

Féret
Arvoisa puhemies, uskon, että meistä suurin osa kannattaa käsiteltävänämme olevaa mietintöä. Esittelijä ei näe metsää puilta, sillä Euroopan unioni ei kärsi nykyään kasvukivuista vaan todellisesta sairaudesta. Tämän päivän Eurooppa on pankkiirien, kauppiaiden, eurokraattien ja 20 miljoonan työttömän Eurooppa. Istuntosalissa edustamani Euroopan nationalistit haluavat korvata tämän rahan Euroopan ihmisten ja sosiaalisen yhteisvastuun Euroopalla.
Euroopan perustajaisät eivät kuitenkaan pettäneet meitä lähes puoli vuosisataa sitten. He varoittivat meitä nimeämällä kuuden jäsenvaltion Euroopan " yhteismarkkinoiksi" . Siksi heidän työnsä ei ollut hyödytöntä. Koska he lähensivät Euroopan kansoja, he olivat Leninin sanoja lainatakseni hyödyllisiä idiootteja, jotka käynnistivät peruuttamattoman liikkeen ja panivat liikkeelle junan, jota mikään hätämerkki ei voi pysäyttää. Tätä junaa ei pidä suistaa kiskoilta. Mutta erinomaisen ranskalaisen kirjailijan Guillaume Fayen sanoja lainatakseni on aika suunnata huomio kuljettajiin ja siihen, että juna kulkisi vihdoinkin ihmisten eikä enää rahan vuoksi.

Titley
Arvoisa puhemies, haluan kohdistaa huomautukseni yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevaan osaan Spaakin mietinnössä.
Lukiessani mietintöä ihmettelin, onko se institutionaalisten asioiden valiokunnan poliitikkojen vai norsunluutorneissaan elävien akateemikkojen aikaansaannosta. Minusta ei tunnu siltä, että mietinnössä olevat asiat välttämättä liittyisivät todellisessa elämässä kohtaamiini asioihin.
Siirryn 17 kohtaan, jonka mukaan Euroopan unioni on poliittisesti poissa kansainvälisen politiikan näyttämöltä. Tämä on ilman muuta järjetön ajatus. Totta kai Euroopan unioni on läsnä kansainvälisen politiikan näyttämöllä. Voimme pohtia, kuinka merkittävä rooli sillä on, mutta on järjetöntä sanoa, että sillä ei ole minkäänlaista roolia. Vastaavanlaista liioittelua on väittää, että Boltonin pubien ja klubien asiakaskunta on päivittäin huolestunut tästä asiasta. Omat äänestäjäni ovat kertoneet minulle, että heidän mielestään Euroopan unionin pitäisi olla paljon voimakkaammin mukana kriisien ehkäisemisessä ja hallinnassa ja rauhan säilyttämisessä ja aikaansaamisessa. Meidän on siis oltava täsmällisiä sen suhteen, mitä kansalaisemme haluavat.
Siirryn 19 kohtaan, jossa viitataan ilmeisesti siihen, että olisimme voineet ratkaista Kosovon kriisin, jos toimielintemme yhteistyö olisi järjestetty paremmin. En todellakaan ymmärrä, miten joku voi edes esittää tällaista ajatusta. Epäonnistuminen Kosovossa - jos kyseessä oli epäonnistuminen - johtui poliittisen tahdon puutteesta. Minkäänlaisilla toimielimiä koskevilla järjestelyillä ei ollut tässä yhteydessä mitään merkitystä.
20 kohdan neljäs alakohta tarkoittaa ilmeisesti sitä, että institutionaalisten asioiden valiokunnan mukaan Euroopan unioni on NATOn jäsen. Euroopan unioni ei tietenkään ole NATOn jäsen. Tietyt Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat NATOn jäseniä. Sen vuoksi en ymmärrä institutionaalisten asioiden valiokunnan ajatusta. Meidän olisi nimenomaan keskityttävä varmistamaan, että Euroopan puolustusidentiteettiä koskevat Amsterdamin sopimuksen ja Berliinin julistuksen määräykset pannaan täytäntöön.
Lopuksi pääsemme 21 kohtaan. Tiedän, että tämä on ollut asia, jonka parlamentti aina hyväksyy päätöslauselmissaan, mutta uskommeko me todella, että kansalaisemme haluavat Euroopan sotilaallisia väliintulojoukkoja? Meillä on jo NATO; WEU: n yhteydessä meillä on jo kaikenlaisia järjestöjä - yhteistä toimintaa, eurooppalaiset joukot (Eurocorps ), englantilais-hollantilainen prikaati ja niin edelleen. Mitä sellaista Euroopan väliintulojoukot voivat tehdä, mihin nämä muut joukot eivät kykene? Meidän olisi lopetettava umpikujaan johtavat älylliset väittelyt ja suunnattava mielenkiintomme käytännön toimenpiteisiin, joilla varmistetaan Euroopan unionin puolustus ja sen kansalaisten parempi turvallisuus. Tällä yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevalla osalla ei suoraan sanottuna päästä tähän tavoitteeseen.

Oreja
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensiksi onnitella rouva Spaakia hänen työstään. Olen sitä mieltä, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen D artiklan henkenä oli pyrkimys etääntyä riittävästi keskusteluista ja jokapäiväisistä ongelmista, jotta voitaisiin pohtia yleisesti eurooppalaisen toiminnan merkitystä. Sellaisen pitäisi käsittääkseni olla Eurooppa-neuvoston joka vuosi laatiman kertomuksen, joka koskee unionin kehitystä ja joka vastaa täsmälleen sitä roolia, joka Eurooppa-neuvostolle unionin yleisen politiikan virikkeiden ja kehityslinjojen antajana kuuluu.
Olen samaa mieltä rouva Spaakin kertomuksesta esittämästä arviosta, ja minun on sanottava, että jaan pettymyksen hänen kanssaan. Mielestäni ei voida tehdä muuta kuin tunnustaa jälleen kerran niin parlamentin kuin komissionkin viime vuonna ja aikaisempina vuosina esittämästä kritiikistä huolimatta, että itse asiassa tämä neuvoston kertomus tyytyy antamaan puhtaasti tosiasioihin perustuvan yhteenvedon toimenpiteistä ja että siitä puuttuu usein se poliittinen ulottuvuus, joka sillä sopimuksen hengen mukaisesti pitäisi olla. Ehkäpä sen sijaan, että muistutetaan jonkin poliittisen toimen merkityksestä, kannattaisi tarjota sellainen kokonaisnäkemys, jonka ansiosta voisimme syventää eri aiheita ja nähdä, mitä virikkeitä Euroopan unionille voidaan tulevaisuutta ajatellen antaa.
Tässä mielessä yhdyn myös rouva Spaakin analyysiin joidenkin Euroopan rakentamisen ja tarkemmin sanottuna Amsterdamin sopimuksen allekirjoittamisen, Agenda 2000: n julkistamisen ja talous- ja rahaliiton valmistelun osalta viime vuonna saavutettujen tavoitteiden merkityksestä. Itse asiassa ne haasteet, jotka kaikilla näillä alueilla on kohdattava, tunnetaan hyvin, ja meidän kaikkien tehtävänä on selvittää se, miten kansalaisista voidaan tehdä keskeinen huolenaiheemme, miten voidaan puuttua sellaisiin merkittäviin kysymyksiin kuin kasvu ja työllisyys sekä miten Euroopan unioni voi valmistautua laajentumiseen sekä rahoituksellisesta että institutionaalisesta näkökulmasta.
On selvää, että nämä keskustelut ovat edelleen hyvin ajankohtaisia. Komissio aikoo ehdottaa erilaisia vastauksia - konkreettisia vastauksia - sellaisin toimin, jotka perustuvat juuri näihin tavoitteisiin. Jos viittaan nyt esimerkiksi Amsterdamin sopimuksen loppuun saattamiseen, on selvää, että pitkän neuvotteluprosessin tuloksena on saatu aikaan teksti, jota on arvosteltu useassa yhteydessä - olen itsekin arvostellut sitä. Tulin parlamenttiin - institutionaalisten asioiden valiokuntaan, jossa rouva Spaak oli - suoraan Amsterdamista, toisin sanoen juuri tuolloin 18. kesäkuuta 1997 me lopetimme aamulla puoli viideltä ja tulin parlamenttiin aamulla kymmeneltä kertomaan reaktiostani. Ilmaisin tuolloin pettymykseni, joka on luultavasti nyt paljon tarkemmin suunnattua, menneeseen aikaan, koska kysymyksiä oli paljon ja olin sitä mieltä, että jos viikkoa aiemmin käsiteltävinä olleet esitykset olisivat säilyneet ennallaan, lopputulos olisi luultavasti ollut hyvin erilainen kuin se tulos, joka saatiin aikaan kolmen viimeisen vuorokauden aikana esitettyjen tarkistusten tuloksena.
Haluan joka tapauksessa sanoa, että tuon pettymyksen lisäksi - joka luultavasti tuolloin aluksi oli paljon voimakkaampaa - mennyt aika on saanut minut suhtautumaan asioihin paljon tyynemmin ja näkemään sopimuksen lopputuloksen myönteiset puolet. Olen kuullut täällä joitakin hyvin kielteisiä näkemyksiä siitä. Olen sitä mieltä, että jos me korostamme joitakin myönteisiä seikkoja, voimme korostaa - kuten rouva Spaak - esimerkiksi erästä hyvin tärkeää asiaa, josta on keskusteltu toimielinten ja sopimuksen koko elinajan aina vuodesta 1958 asti: toimielinten välisestä tasapainosta. Pidän paljon siitä, millä tavoin rouva Spaak korostaa toimielinten välistä tasapainoa. Muistan, miten eräs suuresti arvostamani henkilö, Emile Noël, joka oli monta vuotta komission pääsihteeri, viittasi aina toimielinten välisen tasapainon taikaan, ja mielestäni tämä on yksi niistä asioista, joita meidän on puolustettava erityisesti nyt laajentumisen edellä.
Laajentuminen ei voi johtaa epätasapainoon. Kuuden jäsenvaltion välillä oli tasapaino. 15 jäsenvaltion välillä oli tasapaino. 25 jäsenvaltion välillä on oltava tasapaino.
Mielestäni on myös muistettava ne ponnistelut, joilla on pyritty lujittamaan perusoikeuksien asemaa ja yhteiskunnan vaikutusta Euroopan unionissa unohtamatta niitä vastauksia, joita kansalaiset unionilta odottavat. Koko perusoikeuksia koskeva asia, joka oli tietyllä tavalla sopimuksen ulkopuolella, on sisällytetty jollakin tavalla sopimukseen Amsterdamissa tehdyssä uudistuksessa. Mielestäni nämä ovat erittäin varteenotettavia esimerkkejä, kuten myös koko työllisyyskysymys, joka oli ennen sopimuksen ulkopuolella ja joka on nyt sen sisällä, sekä suurelta osin " yhteisöllistetyksi" sanotun turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan suuren alueen luominen.
Herra Brinkhorst - hän ei ole nyt paikalla - viittasi hetki sitten tähän asiaan. Tämä on komission tahto, mutta luotan ja toivon, että se olisi myös jäsenvaltioiden tahto. Mikä tärkeä lisäys sopimukseen sitten on tehty? Schengen, joka oli sopimuksen ulkopuolella, kuuluu nyt siihen. Mielestäni jo tämä on erittäin tärkeä lisäys. Sitä ei ollut aikanaan mahdollista sisällyttää sopimukseen, joten se jätettiin sen ulkopuolelle. Se oli puute, se oli omituista. Schengen kuuluu nyt sopimukseen. Mitä nyt on siis tehtävä? Herra Brinkhorst on huolissaan, ja niin minäkin, liitetäänkö se ensimmäiseen vai kolmanteen pilariin, koska ellemme me tekisi mitään, se jäisi ilmeisesti kolmanteen pilariin. On joitakin asioita, joiden on edelleen oltava hallitusten välisiä, kuten esimerkiksi rikosoikeudelliseen yhteistyöhön tai poliisitoimintaan liittyvät asiat, mutta on joitakin muita asioita, joiden pitää kuulua ensimmäiseen pilariin. Tämä on luultavasti yksi niistä asioista, joissa Amsterdamissa tapahtuneet viime hetken muutokset estivät sen, että tietyssä määräajassa - kolmessa, neljässä, viidessä vuodessa - asiat voitaisiin " yhteisöllistää" pelkällä enemmistöpäätöksellä. Viime hetkellä tapahtunut muutos oli kuitenkin se, että tämä päätös tehtäisiin yksimielisesti, mikä tarkoittaa sitä, että viiden vuoden kuluessa yksi ainoa jäsenvaltio voi estää tämän siirtymisen yhteisöllisyyteen, ja se oli ilmeisesti askel taaksepäin, mutta se kylläkin oli askel eteenpäin, että se, mikä oli Maastrichtissa sopimuksen ulkopuolella - koska se oli yksinkertaisesti Euroopan unionin päähineen alla - kuuluu jo tällä hetkellä sopimukseen. Nyt jääkin nähtäväksi, miten tuo liittäminen tapahtuu.
Toisaalta YUTP: n välineiden uudistus mahdollistaa sen - toivomme sitä - että unioni voi esiintyä yksimielisenä kansainvälisellä näyttämöllä. Hetki sitten sanottiin, että yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan asioissa on tapahtunut jonkin verran edistystä. Se on selvää. Asia on kuitenkin niin, että välineet eivät luultavasti yksinään riitä. Välineet ovat olemassa. Tarvitaankin poliittista tahtoa toimia ulkopolitiikkaan liittyvissä asioissa, ja se onkin jo toinen kysymys.
Valitettavaa on luultavasti se, että toimielinten osalta - rouva Spaak toteaa sen - lopputulos ei juuri ole ollut toivoa herättävä. On totta, että parlamentti on onnistunut ennennäkemättömällä tavalla laajentamaan toimivaltuuksiaan toisena lainsäätäjänä, mutta joitakin merkittäviä ongelmia ei ole ratkaistu, joitakin ongelmia, joita on esiintynyt jo jonkin aikaa ja joiden ratkaisemiseen ei kuitenkaan ollut aikaa Amsterdamissa. Juuri siitä syystä ratkaisematta ovat sellaiset tärkeät asiat kuten määräenemmistöäänestyksen yleistyminen, äänten painotus neuvostossa tai komissaarien lukumäärä, ja näin ollen on joitakin keskeneräisiä asioita. Ne on lueteltu selvästi itse sopimuksessa, ja näin ollen me tiedämme, että tämä edellyttää uutta hallitusten välistä konferenssia, joka on lisäksi järjestettävä pian.
Toivomme, että Amsterdamin sopimus tulisi pian voimaan. Se ei kuitenkaan ole vielä voimassa, ja näin ollen on ehkä ennenaikaista tehdä yhteenveto ja esittää uusia uudistushankkeita. On kuitenkin selvää, että on valmistauduttava vastaamaan ensiksi niihin kysymyksiin, jotka ovat sopimuksessa, niihin asioihin, joihin meitä pyydetään sopimuksessa vastaamaan, on kyse sitten institutionaalisista kysymyksistä - niistä, jotka mainitsin hetki sitten - tai turvallisuuteen liittyvistä asioista, esimerkiksi kaikesta siitä, mikä koskee itäisen Euroopan unionin yhdentymistä Euroopan unionin sisällä. Tämäkin edellyttää aikanaan hallitusten välistä konferenssia.
On selvää, että sitä varten tarvitaan jotakin, nimittäin sitä, että jokainen toimielin työskentelisi ja hoitaisi tehtävänsä sopimuksen mukaisesti ja että haetaan, kuten olemme niin monta kertaa toistaneet, tehokkaita, demokraattisia tulevaisuuden ratkaisuja. Siinä mielessä komissio on jo Agenda 2000: n yhteydessä ilmoittanut toivovansa, että uusi hallitusten välinen konferenssi voisi kokoontua välittömästi vuoden 2000 jälkeen.
Toisaalta euron käyttöönotto, laajentumisneuvottelujen käynnistäminen ja Agenda 2000 ovat myös sellaisia pitkän aikavälin hankkeita, jotka liittyvät tulevaisuuteen, vaikka ne aloitettiin vuonna 1997. Parlamentti ja komissio ovat näissä asioissa työskennelleet yhteisymmärryksen vallitessa.
Päätän kohta, arvoisa puhemies. On selvää, että nämä kysymykset ylittävät selvästi yhden vuoden rajan tai jopa parlamentin yhden vaalikauden rajan. Olen varma siitä, että nämä haasteet - luotan siihen - ovat mukana valtion ja hallitusten päämiesten pohdinnoissa, kun he kokoontuvat Pörtschachissa 24. Ja 25. tätä kuuta, ja toivomme, että tuo kokous tarjoaisi tilaisuuden pohtia yhdessä Euroopan unionin tehtävää 2000-luvulla.
Minulla ei ole muuta sanottavaa, ainoastaan - jos sallitte - muutama sana. Herra Hager viittasi aiemmin erääseen asiakirjaan, jota hän on pyytänyt komissiolta ja johon ei ole haluttu vastata. Pyydän, että hän välittäisi toiveensa minulle, niin yritän vastata välittömästi hänen esittämäänsä pyyntöön. En tiedä, mistä syystä parlamentin jäsenen esittämää pyyntöä ei ole otettu huomioon. Näin ollen olen hänen käytettävissään ja yritän hyvin mielelläni vastata tuohon kysymykseen, koska on luultavasti tapahtunut väärinkäsitys, jonka takia tuohon pyyntöön ei ole vastattu. Joka tapauksessa voin sanoa hänelle ainoastaan sen, että koska pidän täällä nyt puheenvuoron, vaikka en kenties olekaan asiasta vastaava komissaari, tarjoudun hyvin mielelläni vastaamaan herra Hagerin esittämään pyyntöön.

Hager
Arvoisa komissaari, kiitän teitä erittäin sydämellisesti tarjouksestanne. Kysymys ei ole suinkaan siitä, että asiakirjaa ei annettu, vaan kysymys on siitä tavasta, jolla työntekijä kieltäytyi antamasta sitä. Nimittäin siitä, että parlamentin jäsenelle ilmoitettiin, että komission asiakirjoja käytetään säännöllisesti typeriin tarkoituksiin ja että työntekijä oli sitä mieltä, että se, mitä parlamentin jäsenet asiakirjoilla tekevät, " ottaa häntä päähän" . Siksi puolustauduin, en muusta syystä. Voitte kuitenkin kernaasti saada tarkempia tietoja, mutta en haluaisi tehdä sitä täällä täysistunnossa.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.15.

Monenvälinen investointisopimus (MAI)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma monenvälisestä investointisopimuksesta.

Brittan, Sir Leon
Arvoisa puhemies, Aasian talouskriisi on muistuttanut meille, että investoinnit ja muut rahavirrat voivat vaikuttaa dramaattisesti kilpailukyvyn kasvuun. Pitkän aikavälin laadukkaat investoinnit voivat auttaa lujittamaan taloutta ja ne ovat vastakohta lyhyen aikavälin keinottelun rahavirroille. Laadukkailla investoinneilla on selvästi elintärkeä merkitys kehitysmaille, jos ne haluavat päästä eteenpäin yhä pitemmälle globaalistuneessa maailmassa. Investoinnit ovat jo vaikuttaneet merkittävästi maailman taloudelliseen kasvuun, ja niistä saadaan lukemattomia etuja. Euroopan yhteisö on maailman suurin ulkoinen sijoittaja. Kehitysmaat saavat tuoretta pääomaa, teknologiaa ja taitotietoa ja sijoittajat pääsevät uusille markkinoille.
Investoinnit vaikuttavat pikemmin paikallisten työtä ja ympäristöä koskevien määräysten parantumiseen kuin heikentymiseen. Yksi kysymys on myös lahjonnan ja tuomittavien liikealan käytäntöjen kitkeminen. Avoimuus, jota voitaisiin lisätä luomalla jonkinlaiset yleiset puitteet alan säännöille, auttaisi suuresti torjumaan lahjontaa, tuomittavia käytäntöjä ja myös pääomakeinottelua yleensä.
Vaikka investointipäätökset tehdään viime kädessä yksityisissä yrityksissä, poliittisella ympäristöllä on ratkaiseva merkitys. Ennakoitavissa olevien ja avoimien lakien ja asetusten ansiosta investoinnit lisääntyvät, riskimaksut ovat alhaisemmat ja tuotot paranevat. Tällä hetkellä investointisäännöt luodaan monimutkaisessa kahdenvälisten ja alueellisten sopimusten verkostossa. Tärkeästä merkityksestään huolimatta säännöiltä puuttuu monia piirteitä, jotka ovat välttämättömiä avoimen sääntökehyksen luomiselle. Lisäksi säännöt eivät ole läheskään kattavia. Kysymys kuuluu: miten tämä tilanne voidaan ratkaista?
Olen aina ollut sitä mieltä, että tulossa olevat investointisääntöjen puitteet on pitkällä aikavälillä parasta laatia WTO: n piirissä. Joitakin WTO: n sääntöjä on jo olemassa. Mainittakoon erityisesti Uruguayn kierroksella tehty sopimus kaupankäyntiin liittyvistä investointitoimenpiteistä, jotka vaikuttavat investointeihin. Työn jatkaminen WTO: ssa ei näin ollen merkitsisi sitä, että kaikki olisi aloitettava alusta; sen sijaan se tarjoaisi mahdollisuuden laajentaa nykyisiä sääntöjä siten, että niistä olisi suoraa etua sekä Euroopan unionille että kehitysmaille.
Edellä mainitussa yhteydessä kannatin vahvasti Singaporessa joulukuussa 1996 pidetyssä WTO: n ministerikokouksessa tehtyä päätöstä perustaa WTO: hon investointityöryhmä, jonka tehtävänä on tutkia kaupan ja investointien suhdetta. WTO: n ensi syksyn ministerikokouksen lähestyessä on mielestäni tärkeää jatkaa painostustamme, jotta WTO: ssa ryhdytään toden teolla käsittelemään investointisääntöjä.
Samaan aikaan, toukokuusta 1995 lähtien OECD: n piirissä on tietysti käyty neuvotteluja monenvälisestä investointisopimuksesta MAI: sta. EU ja sen jäsenvaltiot ovat osallistuneet näihin neuvotteluihin neuvoston huhtikuussa 1995 hyväksymän strategian pohjalta, jonka Euroopan parlamentti hyväksyi 14. joulukuuta 1995 antamassaan päätöslauselmassa.
Vastatessani maaliskuussa Kreissl-Dörflerin mietintöön kerroin neuvottelujen etenemisestä tuona ajankohtana. Sen jälkeen OECD: n ministerit päättivät huhtikuussa arviointiajasta ja siitä, että kansalaisyhteiskunnan näkemyksiä olisi kuultava lisää ottaen huomioon muun muassa taloudelliset huolenaiheet ja poliittisesti, yhteiskunnallisesti ja kulttuurisesti herkät asiat. Osana tätä prosessia komissio ja neuvosto ovat järjestäneet kuulemistilaisuuksia, joihin on osallistunut edustajia Euroopan teollisuudesta, ammattiliitoista, useista kansalaisjärjestöistä ja muista järjestöistä, jotka ovat erityisen kiinnostuneita MAI: hin liittyvistä ympäristö-, kehitys- ja kulttuurinäkökohdista. Näissä tilaisuuksissa käsiteltiin nykyisen sopimusluonnoksen avainkohtia. Onnistuimme vakuuttamaan kansalaisjärjestöille ja muille tahoille, että MAI: n tarkoituksena ei esimerkiksi ole heikentää valtioiden sitoumusta noudattaa keskeisiä kansainvälisesti tunnustettuja työtä koskevia määräyksiä, kuten ILO: n yleissopimuksissa asetettuja määräyksiä, tai kansainvälisesti hyväksyttyjä ympäristömääräyksiä. Onnistuimme myös vakuuttamaan kansalaisjärjestöille, että kulttuuriasioissa me puolustamme vahvasti yhteisön säännöstöä Uruguayn kierroksen audiovisuaalisia asioita koskevat päätökset mukaan luettuina.
Uskon, että tällä vuoropuhelulla, ja samasta aiheesta käytävillä rinnakkaisilla vuoropuheluilla jäsenvaltioiden ja kansalaisyhteiskunnan välillä, on jossain määrin onnistuttu rauhoittamaan niitä, jotka alun perin epäilivät MAI: n vaikutusta työn, ympäristön, kulttuurin ja muiden julkisten asioiden kannalta.
MAI-neuvottelut kuohuttavat kuitenkin edelleen tunteita joissakin piireissä ja joissakin jäsenvaltioissa. Viime keskiviikkona Ranskan pääministeri ilmoitti vastauksessaan parlamentissa esitettyyn kysymykseen, että Ranska vetäytyy neuvotteluista. Sen seurauksena tälle viikolle suunniteltu OECD: n neuvotteluryhmän kokous jää nyt pitämättä. Sen sijaan Pariisissa järjestetään tänään OECD: n varapääsihteerin johdolla neuvottelu, johon komissio ja jäsenvaltiot osallistuvat. EU ei ole vielä muodostanut yhteistä kantaansa MAI-neuvotteluista. Otamme huomioon Ranskan hallituksen kannan, josta Ranska keskustelee komission ja kaikkien jäsenvaltioiden kanssa, ja toivomme, että se otetaan sopivana ajankohtana esille neuvostossa. Meidän on ehdottomasti pohdittava vuonna 1995 yksimielisesti sovittujen neuvotteluvaltuuksien tavoitteiden taustaa vasten, miten voisimme parhaalla mahdollisella tavalla edistää kaupan ja investointien parissa tehtävää työtä MAI mukaan luettuna.
Saanen vielä esittää omat näkemykseni asiasta. Olen sitä mieltä, että olemme ponnistelleet sitkeästi ja lujasti saadaksemme luotua OECD: n piiriin avoimet puitteet, joista olisi etua sekä Euroopan taloudelle että MAI: n muiden sopimuspuolten taloudelle. MAI- neuvotteluissa on jo pitkälti avattu tietä investoinneille ja korostettu asioita, joilla on keskeinen merkitys EU: lle ja kansalaisyhteiskunnalle. Olen kuitenkin aina ollut sitä mieltä, että pitkällä aikavälillä tätä työtä, jolle MAI-neuvotteluista on jo ollut arvokasta apua, on tehtävä WTO: n piirissä. Nykyisessä tilanteessa mahdollisuudet saattaa MAI-neuvottelut suotuisaan päätökseen eivät suoraan sanottuna näytä lainkaan lupaavilta, ja sekin on varovaisesti sanottu.
Komission ja jäsenvaltioiden on tästä huolimatta syytä jatkaa yhteisiä keskusteluja kansalaisyhteiskunnalta saamistamme näkemyksistä asettamalla ne ministerineuvoston päättämien alkuperäisten neuvotteluvaltuuksien tavoitteiden muodostamaa taustaa vasten.
Minä pidän tietysti parlamentin ja neuvoston tiiviisti ajan tasalla tämän tärkeän asian kehityksestä.

Mann, Erika
Arvoisa puhemies, arvoisa Sir Leon Brittan, olette kuvaillut taustaa, jonka pohjalta käymme vielä kerran tätä keskustelua monenvälisestä invstointisopimuksesta ja olette esittänyt myös erilaisia näkökantoja ja intressejä, jotka osittain eroavat toisistaan kovasti. Lisäksi käsittelitte Ranskan muotoilemaa kantaa ja Kreissl-Dörflerin mietintöä.
Saanen kenties puhua vielä muutamista kohdista. Ne kaikki koskevat näkökulmaa, jonka toitte esiin. Minkälainen strategia meidän oikeastaan pitää laatia, kun tarkastelemme tätä tilannetta tulevaisuuden kannalta? Se on ainoa mielenkiintoinen kysymys, joka käytännössä on vielä jäljellä. Olen muuten kanssanne samaa mieltä siitä - mielipide on henkilökohtainen mielipiteeni enkä aio väittää, että esitän tässä puolueryhmäni enemmistön kannan - että tarvitsemme kansainvälisen investointisopimuksen ja että siinä pitäisi olla korkea suojataso ja olen muuten kiitollinen siitä, miten komissio juuri tässä yhteydessä muotoili ja laati REIJO-lausekkeen - se oli menestyksellinen! Siitä huolimatta olemme tehneet virheen ja meidän pitäisi oppia näistä virheistä, koska meillä on tulevaisuudessa uusia neuvottelukierroksia - mainitsitte ne - toivottavasti WTO: n puitteissa, ja meidän on ylipäänsä avattava seuraava WTO-kierros. Minusta tuntuu siltä ja pelkään, että suuri epävarmuus ja laaja kritiikki, jota tullaan esittämään - osittain oikeutetusti - liittyvät kahteen näkökulmaan.
Ensimmäinen näkökulma on seuraavanlainen: epävarmuus kasvaa ja syntyy yhä enemmän se tunne, että maailmanlaajuistuminen tai kansainväliset suuntaukset, olemassa olevat kansainväliset toimielimet nakertavat kansallista itsemääräämisoikeutta. Se on nähtävissä Amerikassa, ja samankaltainen suuntaus on nähtävissä meillä. Mehän seuraamme usein amerikkalaisia ja minusta vaikuttaa jonkin verran siltä kuin seuraisimme tässä tapauksessa amerikkalaisia sen sijaan, että vastustaisimme heitä, mikä - luulen niin - olisi parempi eurooppalainen kanta. Olette oikeassa sanoessanne, että meidän tavoitteemme täytyy oikeastaan olla Euroopan kansainvälisen aseman vahvistaminen, ja siten se olisi tie siihen.
Toinen havaitsemani hankaluus, on kuitenkin se, että emme pysty käsittelemään arkaluonteisia aiheita oikealla tavalla. Emme ole oppineet liittämään arkaluonteisia aiheita, kuten kulttuuria, ympäristöä ja maatalouspolitiikkaa, aina mukaan, kun käymme kansainvälisiä neuvotteluja, niin että keskustelemme niistä aina vain kielteisesti. Sanomme vain aina, että emme halua liittää niitä keskusteluun, mikä onkin oikein, haluamme, että yhteisön säännöstöä suojellaan, mikä myös on oikein, se on kantamme. Pelkäämme kuitenkin jatkuvasti, että kansainväliset sopimukset edesauttavat heikentämään meitä asteittain, koska muut, meidän niin sanotut vastustajamme, ovat ovelia. Oletamme aina heidän olevan ovelampia kuin me, Euroopan unioni. Luulen, etä meidän täytyy tältä osin oppia käsittelemään tätä asiaa erittäin avoimen strategian avulla ja ehkä myös oppia tuomaan esiin se, että sekä Euroopan komissio että muuten myös Euroopan parlamenttikin pystyvät laatimaan erittäin hyvät eurooppalaiset näkökannat erittäin kovalla tavalla.
Viimeinen kohta - myös minä kannan huolta siitä, että mikäli emme saa aikaan tätä, kansalaisjärjestöt ottavat itselleen yhä enemmän parlamentaarisia tehtäviä, enkä haluaisi sen tapahtuvan, koska uskon edelleen vahvasti parlamentaariseen demokratiaan.

Kittelmann
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, lainaan aivan ensiksi rouva Mannin periaatteellista toteamusta, hän teki Euroopan sosiaalidemokraattisen puoleen puoelueryhmän puolesta henkilökohtaisen huomautuksen: hän nimittäin sanoi, että tarvitsemme kansainvälisen investointisopimuksen. Meidän ei myöskään pitäisi ollenkaan keskustella siitä, sillä me tarvitsemme sen. Maailmanlaajuistumiseen kohdistuvat pelot ja monet muut asiat merkitsevät päinvastoin suojaa vääränlaista kehitystä vastaan. Jokaisen, joka haluaa investoida kolmanteen maailmaan, täytyy myös huolehtia siitä, että niille, jotka investoivat ja antavat rahojaan käyttöön - nimenomaan niiden kokemusten perusteella, joita olemme saaneet esimerkiksi Aasian kriisin yhteydessä - tarjotaan suojaavat puitteet. Meidän on myös lakattava tekemästä tästä ideologiaa. Ymmärrän kyllä sen, että myös Euroopan parlamentissa kaikkea pyöritellään kovasti ja maalataan joka puolella piruja seinälle. Ei, kansainvälinen investointisopimus on välttämätön. Siksi totean Euroopan kansanpuolueen ryhmän puolesta erittäin selvästi: tarvitsemme monenkeskisen sopimuksen.
Toiseksi on tärkeää poistaa sijoittajien oikeuksien ja velvollisuuksien välinen epätasapaino. Euroopan parlamentti - ja Sir Leon Brittan, teistä on mukavaa, kun joku kehuu teitä, ja teen sen nyt - täytyy aina ottaa täysin mukaan tämän kysymyksen käsittelyyn, minkä te teettekin. Saanen lisäksi todeta, että olemme sanoneet selvästi, että WTO: ssa käytävät neuvottelut täytyy päättää pian. Samalla täytyy pohtia asiaa OECD: ssä. Onhan toki oikeutettua, että neuvottelemme OECD: ssä siitä, miltä WTO voi näyttää: kun WTO: ssa on 134 maata, kuinka on sitten määrä saada aikaan tuloksia, jos ei olla valmiita antamaan puitteita.
Viimeinen huomautus: Ranskan hallitus on suvereeni hallitus. Se voi antaa vihreiden ajaa itsensä nurkkaan, miten se sitten haluaakin. Loppujen lopuksi se ei kuitenkaan teollisuusvaltiona välty siltä, että se tunnustaa selvästi sen, mitä me yhdessä haluamme. Siksi minua ilahduttaisi, jos me puolueryhmien kesken keskustelisimme hiukan tyynemmin ja rauhalllisemmin siitä, kuinka tämä sitten voidaan parhaiten toteuttaa.

De Clercq
Arvoisa puhemies, monenvälinen investointisopimus lisää kansainvälisten investointien vapautta, suojelee niitä ja luo sovittelumekanismin hallitusten ja investoijien välille. Nämä kaikki ovat mielestäni eri syistä myönteisiä asioita.
Ensinnäkin, yli 1 800 kahdenvälistä ulkomaisia investointeja koskevaa sopimusta poistuu. Ne korvattaisiin yhdellä suurella ja läpinäkyvällä sopimuksella. Se lisää oikeusvarmuutta ja lisää investointien määrää, mikä yleensä parantaa talouskasvua ja lisää hyvinvointia.
Toiseksi, minusta olisi johdonmukaista, että kauppaa koskevaa kansainvälistä sopimusta täydennettäisiin investointeja koskevalla kansainvälisellä sopimuksella. Kauppa ja investoinnit ovat itse asiassa tiukasti sidoksissa toisiinsa. Kuka tästä itse asiassa hyötyy? Ennen kaikkea monikansalliset yritykset. Ja miksi eivät? Eikö niillä ole oikeutta yhdenvertaiseen kohteluun kuten tavallisilla kansalaisilla? Eikö niillä ole myös oikeus suojaaviin toimenpiteisiin ja vahingonkorvauksiin, jos tapahtuu pakkolunastuksia tai jos omaisuutta ryöstetään muulla tavalla? Myös kehitysmaat hyötyvät tästä sopimuksesta. Ulkomaiset investoinnit luovat työpaikkoja, joita ei muuten syntyisi. Lisäksi kasvu, joka johtuu muiden ohella monikansallisten yritysten uusille vientialoille tekemistä ulkomaisista investoinneista, tuo mukanaan kerrannaisvaikutuksia koko talouteen. Tosiseikat vahvistavat tämän oikeaksi. Otetaan esimerkiksi vaikka palkkojen nousu Taiwanissa ja Etelä-Koreassa. Vuonna 1975 työläisten tuntipalkat olivat näissä maissa keskimäärin 6 % yhdysvaltalaisten työläisten palkkoihin verrattuna, mutta vuonna 1995 vastaava tuntipalkka oli Taiwanissa 34 % ja Etelä-Koreassa 43 % Yhdysvaltain tasoon verrattuna. Tämä myönteinen kehitys on suoraa seurausta investoinneista.
On luonnollisesti päinvastaisiakin tilanteita. Niillä ei ole kuitenkaan mitään tekemistä investointisopimuksen kanssa. On luonnollisesti maita, jotka investointeja houkutellakseen eivät piittaa lainkaan sosiaalisista tai ympäristönormeista. Sellaiset maat eivät kuitenkaan tarvitse sopimusta, koska kysymys on enimmäkseen autoritaarisista yhteiskunnista. Ratkaisu ei siis ole siinä, että monenvälistä sopimusta heikennettäisiin tai jarrutettaisiin, vaan pikemminkin siinä, että tällaiset yhteiskunnat demokratisoidaan poliittisesti, toisin sanoen taloudellisen liberalisoinnin lisäksi tarvitaan poliittista liberalisointia, tai MAI-sopimuksen lisäksi tarvitaan MAD-sopimus eli monenvälinen demokratiasopimus.
Johtopäätöksenä voi sanoa, että suurin osa kritiikistä on liioiteltua ja jopa epäoikeudenmukaista, vaikka sopimusluonnoksessa onkin tiettyjä puutteita. Kehitysmaiden täytyy olla suoraan mukana sopimuksesta käytävissä neuvotteluissa. On suositeltavaa, että tulevat neuvottelut käydään Maailman kauppajärjestön piirissä ja että MAI-sopimus toteutetaan Maailman kauppajärjestön periaatteiden mukaisesti. Sovittelumenettelystä täytyy tulla tasapainoisempi, jotta myös investoinnin kohdemaa saa mahdollisuuden tehdä kantelun investoijasta.
Lopuksi haluan sanoa, että meistä tuntuu tarpeelliselta demokratisoida MAI-sopimusta ja muokata nykyisen tekstiluonnoksen joitain kohtia. Muuten olen vakuuttunut siitä, että kansainvälisiä investointeja koskeva sopimus täytyy saada aikaan mahdollisimman pikaisesti.

Guinebertière
Arvoisa puhemies, kymmenen viimeksi kuluneen vuoden aikana suorat investoinnit ovat kasvaneet kaksi kertaa nopeammin kuin maailmankauppa. Tämä koskee kaikkia tuotteita ja talouden aloja, ja siitä syntyi 1990-luvun alussa ajatus monenvälisestä investointisopimuksesta eli MAI: stä.
Mutta vaikka on selvää, että monenvälisiä puitteita tarvitaan entistä enemmän, kuten aiemmatkin puhujat ovat sanoneet, on huomattava, että teollistuneiden maiden joukosta Yhdysvallat on aina ollut paremmassa asemassa näissä OECD: n piirissä käydyissä neuvotteluissa, kun taas Euroopan unioni pyrkii siirtämään ne WTO: n tasolle, maailmanlaajuiseen järjestöön, johon kuuluvat kaikki investoinneista kiinnostuneet maat kehitysmaat mukaan luettuina.
MAI: n tarkoituksena on suojella sijoittajien oikeuksia ja taata toimintasäännöt. Tehdyissä ehdotuksissa ei kuitenkaan kunnioiteta kulttuurisia erityispiirteitä, joiden puolesta Eurooppa on taistellut GATTin piirissä. Niissä ei kunnioiteta unionin käyttämiä yhdentymisprosesseja, joilla Keski- ja Itä-Euroopan maat pääsevät asteittain mukaan Euroopan yhtenäismarkkinoille. Niissä ei kunnioiteta myöskään unionin asettamia sosiaalisia ja ympäristöä koskevia sääntöjä eikä Euroopan unionin valtioiden suvereenia oikeutta päättää niistä. Lopuksi tällä sopimuksella velvoitettaisiin tunnustamaan amerikkalaiset ekstraterritoriaaliset lait, joiden sokean soveltamisen olemme muissa yhteyksissä tuominneet.
Missä puitteissa näitä neuvotteluja olisi siis jatkettava, jos niitä jatketaan? OECD: ssä jokainen valtio neuvottelee omasta puolestaan, ja Yhdysvallat pyrkii siten poistamaan yhteisvastuun unionin jäsenvaltioiden väliltä. Jos sen sijaan unioni antaa Sir Leon Brittanille tässä asiassa neuvotteluvaltuudet WTO: n piirissä, kuten toivomme, valtuuksiin on sisällytettävä poikkeuslausekkeita, joista mainittakoon erityisesti kulttuurisia erityispiirteitä koskeva lauseke, jonka Baladurin hallitus sai pelastettua kovan taistelun jälkeen vuonna 1994, sekä muita lausekkeita, joita me emme halua. Miksi emme voi ymmärtää, että Yhdysvallat yrittää OECD: n kautta ottaa toisella kädellä takaisin sen, mitä se on toisella kädellä antanut GATTin yhteydessä, ja että se yrittää murtaa sosiaaliset ja ympäristöpuitteemme päästäkseen yhä lähemmäksi täydellistä liberalismia. Neuvotteluja on jatkettava Maailman kauppajärjestön piirissä, se on UPE-ryhmän kanta.

Moreau
Arvoisa puhemies, huomaan, että komissio kannattaa itsepäisesti MAI: n filosofiaa, jossa kaikki oikeudet annetaan yksityisille sijoittajille, kaikki velvollisuudet valtioille ja maamme alistetaan Yhdysvaltojen valtaan. Muistuttaisin, että parlamenttimme pyysi 11. maaliskuuta hallituksiltamme, että ne eivät hyväksyisi MAI: tä sen nykyisessä muodossa. Tämä sopimusluonnos on saanut liikkeelle suuret joukot maittemme edistyksellisiä ja luovia voimia, mikä on tuottanut tulosta. Kun neuvotteluissa oli ollut kuuden kuukauden tauko, Ranskan hallitus päätti omalta osaltaan ja pääministerinsä suulla, että tämä sopimus ei ollut muutettavissa, ja ilmoitti, että Ranska ei jatka MAI-neuvotteluja. Arvoisa komissaari, toivoisin teidän peruuttavan Ranskan hallituksesta esittämänne halventavan arvion.
Tämä hyvin kauaskantoinen päätös on esimerkki kaikille suvereeniudesta huolissaan oleville hallituksille. Tämä onnistunut toimenpide ei saa kuitenkaan johtaa tarkkaavaisuutemme heikentymiseen. MAI: tä ei pidä korvata uudella sopimuksella, jonka innoittajina ovat samat periaatteet, kuten transatlanttisella talouskumppanuudella, josta te, Sir Leon Brittan, neuvottelitte ilman valtuuksia Lontoossa 18. toukokuuta, mikä on mielestäni vähintäänkin vallan väärinkäyttöä. Ranska on jo ilmoittanut, että nämä neuvottelut eivät sido sitä millään tavalla. Esitän näin ollen kysymyksen, johon toivoisin tällä kertaa saavani vastauksen: millainen arvo voi olla julistuksella, josta yksi komissaari on sopinut ilman jäsenvaltioiden antamia neuvotteluvaltuuksia?
MAI: n sisältöön on siis palattava myöhemmin. Kaikki uudet neuvottelut on käytävä täysin uudelta pohjalta muualla kuin OECD: ssä, johon kuuluvat rikkaimmat maat. Valtioiden suvereniteetti on tunnustettava niiden omaa kehitystä, sosiaalipolitiikkaa, kulttuuria ja verotusta koskevien päätösten osalta. Maailman johdossa eivät saa olla amerikkalaiset tai japanilaiset monikansalliset yritykset vaan kansojen valitsemat hallitukset. Liberalismin hylkääminen ja muutoshalu ovat tulleet esille viimeisimmissä Ranskassa, Iso-Britanniassa, Ruotsissa ja Saksassa pidetyissä vaaleissa. Tämä on otettava huomioon Euroopan unionissa ja kansainvälisissä sopimuksissa, koska muussa tapauksessa kansat hylkäävät ne varmasti. Lopuksi uudet neuvottelut, jotka voitaisiin järjestää YK: ssa tai WTO: ssa, olisi käytävä avoimesti: kansojen, heidän edustajiensa ja järjestöjen on saatava tietää, millaisia ovat ne suuret kysymykset, joilla lyödään lukkoon heidän maansa tulevaisuus.

Kreissl-Dörfler
Arvoisa puhemies, pääministeri Jospin toimi viime viikolla ainoalla oikealla tavalla. Hän ilmoitti Ranskan vetäytymisestä MAI-sopimusta koskevista OECD-neuvotteluista. MAI-sopimusta koskevan lainsäädännön esittelijänä se ilahduttaa minua erittäin paljon, herra Kittelmann. Euroopan parlamentin päätöslauselmassa maaliskuussa todettiin selvästi, että sopimusluonnoksessa ei ole ainoastaan vakavia puutteita, vaan monien alojen osalta se on jopa kokonaan vääränsuuntainen, sillä siinä esimerkiksi sijoittajien oikeudet asetetaan kaiken muun edelle. Sen vuoksi vaadimme, että sopimusta ei saa allekirjoittaa sellaisenaan. Komission vastaus siihen oli kuitenkin uskomaton pettymys. Euroopan parlamentin päätöslauselmat, satojen, ellei tuhansien asiasta kiinnostuneiden kansalaisryhmien laaja kansainvälinen liikehdintä, Euroopan ja koko maailman kansalaisjärjestöt ja ammattiliitot, ovat toki, herra Rübig, osoittaneet vaikutuksensa, samoin rouva Lalumièren perustava mietintö Ranskan hallitukselle ja myös ne tärkeät signaalit, jotka ovat lähtöisin Ranskan vihreiltä.
Sir Leon Brittan, teillä on nyt selvä todiste: eurooppalaiset poliitikot, eurooppalaiset hallitukset ja eurooppalainen siviiliyhteiskunta eivät osallistu teidän vapaakauppiastoimintaanne! Tehkää siitä johtopäätökset, haudatkaa MAI-sopimus, mikä merkitsee sen laittamista ö-mappiin. Jospin oli erittäin oikeassa sanoessaan viime viikolla, että tämä MAI-sopimus ei ole uudistettavissa. Siksi ei ole myöskään mitään järkeä siirtää sitä seuraavaksi WTO: hon. WTO on nimittäin kaikkea muuta kuin demokraattinen ja kaipaa itse pikaista uudistusta. Kehitysmaat jäisivät siellä tällä hetkellä ennemminkin tyhjin käsin, mistä olisi niille kohtalokkaat seuraukset. Siitä huolimatta yksi asia on selvä - olkaa nyt tarkkoina, hyvät herrat - tarvitsemme kansainvälisen sopimuksen pyrähdyksenomaisesti lisääntyneiden ja kasvavien invstointien sääntelemistä ja valvontaa varten. Ratkaisevat kysymykset ovat kuitenkin: Kuka osallistuu neuvotteluihin? Saavatko heikommat osapuolet samanarvoisen oikeuden osallistua päätöksentekoon? Onko kaikilla parlamenteilla, joita asia koskee, mukaan lukien Euroopan parlamentti, oikeus osallistua yhteiseen päätöksentekoon, ja mitä siihen sitten myöhemmin liittyy? Se on toki ratkaisevaa. Sen vuoksi tämä sopimus ei saa poistaa ympäristö- ja sosiaalisia normeja. Siinä täytyy sopia poliittisesta talouden ohjailusta ja tehdä demokraattisesta valvonnasta normi. Kertokaa tämä Pariisissa, Sir Leon.
Jos te aina jätätte kehitysmaat ulkopuolelle: nehän eivät olleet lainkaan mukana neuvotteluissa. Lukekaa toki edes tekstit ensin läpi!

Sainjon
Arvoisa puhemies, MAI on kuollut siinä muodossa kuin se luotiin OECD: ssä. Älkäämme leikkikö sanoilla, älkäämme tuhlatko aikaamme tekstiin, joka on menettänyt kaiken uskottavuutensa. Ranska oli täysin oikeassa hylätessään lopullisesti MAI: n sen jälkeen, kun Catherine Lalumière oli esittänyt erinomaisen mietintönsä, jossa osoitettiin, kuinka kohtalokkaasti tämä valesopimus vaikuttaisi sosiaali-, kulttuuri- ja ympäristöalan säännöstöihin. Vielä parempi asia oli se, että Ranska toi julki sen, mitä tietyt Euroopan hallitukset, ammattijärjestöt, kansalaisjärjestöt ja jopa komission jäsenet todella ajattelevat tästä sopimuksesta.
Valonheittimet ovat jo jonkin aikaa olleet suunnattuina MAI: hin. Mutta kuinka moni vastaavan tapainen OECD: ssä tehty sopimus on osoittautunut käyttökelvottomaksi? Ajattelen esimerkiksi telakkateollisuutta. Käyttökelvottomaksi sen vuoksi, että täysin todellisuudesta vieraantuneet ihmiset ovat valmistelleet ne kulissien takana. Nämä ihmiset ovat varmasti hyvin päteviä mutta ehkä liian itsevarmoja, niin itsevarmoja, että he ovat asettuneet vastuullisten poliitikkojen tilalle ja tehneet näille kuuluvat päätökset. Tämäntyyppisessä instituutiossa se johtaa vääristyneeseen tilanteeseen, jossa teknokratia vie voiton politiikasta ja viime kädessä demokratiasta.
Tästä syystä pohdin henkilökohtaisesti OECD: n merkitystä ja olen sitä mieltä, että enää ei ole syytä epäröidä vaan on kysyttävä, tarvitaanko sitä lainkaan. Arvoisa puhemies, te tiedätte, että Pariisissa sijaitsevasta OECD: n päämajasta, Muetten linnasta, on luultavasti tullut se, mitä Bastilji oli 1700-luvun lopulla, eli symboli, joka on menettänyt täysin käyttötarkoituksensa. Olen henkilökohtaisesti vakuuttunut siitä, että OECD: n purkamisen myötä olisi ehdottomasti vahvistettava WTO: ta. Tämäntyyppiset investointikeskustelut on käytävä nimenomaan sen piirissä eikä missään muualla. Mutta jos haluamme olla mahdollisimman tehokkaita - ja tässä yhteydessä ajattelen aivan erityisesti vuosituhannen vaihteen keskusteluja - meidän on pohdittava Maailman kauppajärjestön demokraattista valvontaa.
Toivon näin ollen, että parlamenttimme päättää perustaa vahvan seurantavaliokunnan, joka valvoo täysipainoisesti WTO: n työtä vastaavalla tavalla kuin sitä valvotaan Yhdysvaltain senaatissa. Ranskan hallituksen antama kuolinisku OECD: n MAI-käsitteelle auttaa rakentamaan paremmin uutta vuoropuhelua, jossa ovat tällä kertaa mukana kaikki toimijat, niin suuret kuin pienetkin, jotka ovat mukana talouden maailmanlaajuistumisessa. Sanon vielä kerran, arvoisa puhemies, että tämä on toteutettava WTO: ssa eikä missään muualla.

Souchet
Arvoisa puhemies, kuuntelin tarkkaavaisesti komissaari Brittania mutta haluaisin muistuttaa, että me olimme ensimmäisiä, jotka varoittivat OECD: n valmisteleman MAI-luonnoksen vahingollisuudesta erityisesti siksi, että se vaarantaisi valtioiden välttämättömän sääntelevän merkityksen, koska sen myötä kansainvälisten toimijoiden välille muodostuisi uusi hierarkia, jossa sijoittajat olisivat etuoikeutetussa asemassa, ja koska kehitysmaat suljettiin sitä koskevien neuvottelujen ulkopuolelle.
Suhtaudun myönteisesti kaikkiin parlamentissa ja parlamentin ulkopuolella tehtyihin aloitteisiin, joiden joukossa on kannattamani herra Lannoyen aloite ja jotka ovat saaneet suuren osan Euroopan poliittisesta luokasta vastustamaan tätä järjetöntä sopimusluonnosta, jota ei voida muuttaa. Se olisi sellaisenaan kieltänyt käytännössä tärkeiden eurooppalaisten etujen ja erityispiirteiden puolustamisen (kulttuuristen erityispiirteiden, korkeatasoisen sosiaali- ja ympäristölainsäädännön, ekstraterritoriaalisten lakien tuomittavuuden). Uskon, että nämä aloitteet ovat vaikuttaneet tiettyjen jäsenvaltioiden kannan huomattavaan muuttumiseen, ja olen iloitsen siitä, että Ranska on niiden joukossa!
Olisi varmasti erittäin hyödyllistä määritellä selkeät puitteet säännöille, yhdenmukaistetut ja täydelliset pelisäännöt, ja myös jotkin jäsenvaltiot ovat sitä mieltä, että neuvotteluja olisi jatkettava mutta täysin uudelta pohjalta ja asianmukaisissa puitteissa eli kaikkien toimijoiden kesken. Kyseessä ei ole missään nimessä tunnereaktio, arvoisa komissaari!
Keskustelu pyydetään siis siirtämään OECD: stä WTO: hon. WTO: n säännöt - tätä emme saa unohtaa - eivät kuitenkaan koske sosiaalisia ja ympäristönäkökohtia, jotka ovat hyvin tärkeitä kansoillemme. Meidän on siis jälleen oltava hyvin valppaina: neuvoston on oltava äärimmäisen tarkka määritellessään uusia neuvotteluvaltuuksia, jotka se antaa komissiolle, ja meidän, Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien, on oltava sen rinnalla valvoaksemme hyvin tarkasti niiden käyttöä, jotta investointivirrat saadaan pitkällä aikavälillä suuntautumaan väestöjemme hyväksi.

Kronberger
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, ensiksi yritettiin vuosikausia suljettujen ovien takana laatia kansainvälistä sopimusta, jonka tavoite oli saada aikaan rahoituspääoman ehdoton ylivalta. Kanadassa tapahtuneen varomattomuuden vuoksi pyrkimys epäonnistui väliaikaisesti. Se oli yritys jättää huomiotta kansallinen, sosiaalinen ja ympäristölainsäädäntö, josta oli aikaisemmin kamppailtu vuosia kestäneissä prosesseissa.
MAI-sopimuksen rakenne on osoittanut jokaiselle demokraatille, kuinka nopeasti demokraattiset perusoikeudet voidaan menettää. Meillä on maailmanlaajuisesti edessämme suunnaton tulonjako. Monikansalliset konsernit eivät enää kerää voittoja pääasiassa tuotannon avulla, vaan jopa 70 % voitoista kerätään keinottelemalla rahaa. Se on järjestelmä, jonka on väistämättä epäonnistuttava, joka on osittain jo epäonnistunut ja joka johtaa joukkotyöttömyyteen ja kurjuuteen pienen joukon hyötyessä.
MAI-sopimus oli väline, jonka avulla oli tarkoitus poistaa tältä keinottelulta vielä viimeisetkin äärimmäisen pienet riskit ja haudata kansallisvaltioiden viimeinenkin mahdollisuus päättää itse omista asioistaan.
(Välihuomautuksia) Olette epävarmoja. Sen vuoksi teidän täytyy häiritä minua. Minä olen varma asiastani. Siksi minun ei tarvitse häiritä teitä!

Mutin
Arvoisa puhemies, MAI voitaisiin pelkistää yksinkertaiseksi malliksi: kaikki oikeudet monikansallisille yrityksille, kaikki velvollisuudet valtioille. Aikana, jolloin monikansallisilla yrityksillä on suuremmat talousarviot kuin joillakin valtioilla, en ole kuitenkaan varma siitä, pitääkö monikansallisia yrityksiä suojella, kuten herra De Clercq vaatii.
Parlamentillemme on kunniaksi se, että se käsitteli ja hyväksyi Kreissl-Dörflerin mietinnön, jolla valtioitamme voitiin varoittaa osoittamalla monenvälisen investointisopimuksen vaarat jopa demokratian kannalta. Kun Ranskassa kulttuurihenkilöt reagoivat välittömästi kulttuuristen erityispiirteiden säilyttämisen puolesta, huomattiin hyvin nopeasti, että MAI vaikuttaisi kaikkiin aloihin, ja kun sopimus olisi allekirjoitettu, kansallinen parlamentti ei enää sen jälkeen olisi voinut hyväksyä MAI: n säännösten vastaista tekstiä.
Kuten pääministeri Lionel Jospin on todennut, sopimuksen vastustamisessa ei ollut kyse alakohtaisista tai teknisistä näkökohdista. Kyse oli siitä, että neuvottelut sinänsä asetettiin kyseenalaisiksi ja esille tuotiin valtioiden suvereniteettia koskevia perusongelmia, sillä niiltä vaadittiin sitoumusta, joka olisi ollut peruuttamaton. Peruuttamaton! Mitä hyötyä olisi silloin hallituksen vaihtamisesta, mitä hyötyä äänestämisestä, mitä hyötyä politiikan muuttamisesta, jos kaikesta on jo sovittu jossakin muualla.
On yksi asia hyväksyä suvereniteetin vaaliminen yhteisömme puitteissa, valtioiden valvomassa kehityksessä, historiallisessa seikkailussa, sellaisena kuin me sen koemme ja sellaisena kuin me sen tällä hetkellä muodostamme ja siten, että sillä on meille huomattava merkitys. Aivan toinen asia on uhrata suvereniteetti yksityisten etujen vuoksi. Myös me, jotka kampanjoimme MAI: tä vastaan, olimme hyvin tyytyväisiä Lionel Jospinin päätökseen poistua neuvottelupöydästä, eikä kyse ole mistään tunnereaktiosta, kuten herra Brittan asian ilmaisi. Kyseessä oli todellakin tarkkaan harkittu päätös, joka tehtiin kollegamme rouva Catherine Lalumièren eriomaisen työn jälkeen.
Tarkoittaako tämä sitä, että vastustamme koko sopimusta? Ei. Mutta toivomme ehdottomasti, että mitään näköpiirissämme häämöttäviä sopimuksia, joiden nimenä on MAI, uudet ylikansalliset markkinat tai transatlanttinen talouskumppanuus, ei haudota pimennossa ja että ne eivät merkitse kansojen oikeuksien uhraamista yksityisten taloudellisten etujen vuoksi. Toivon, että tulevissa keskusteluissa käsitellään esimerkiksi WTO: ta, jossa kehitysmaat voivat tuoda esille kantansa, jotta niitä ei enää vain velvoiteta hyväksymään jo sovittuja asioita. Lyhyesti sanottuna olkoon demokratialla vielä merkitys ja tulevaisuus.

Burenstam Linder
Arvoisa puhemies, pidän komissaari Leon Brittanin julkilausumaa myönteisenä. MAI: hin kohdistuva arvostelu perustuu laajalti väärinkäsityksiin. Kyse ei ole siitä, että ulkomaisille sijoituksille luotaisiin joitakin etuoikeuksia, vaan kyse on samanlaisen kohtelun takaamisesta. Valtio voi esimerkiksi investointisopimuksen mukaisesti ottaa käyttöön mitkä ympäristösäännöt tahansa, niin kauan kuin näitä ympäristösääntöjä ei käytetä niin, että ne syrjivät ulkomaisia investointeja. Tiettyjen arvostelijoiden uskomuksista poiketen MAI ei merkitse lyhyiden pääomasiirtojen helpottumista. Tarkoitus on sen sijaan päinvastainen, nimittäin pitkäkestoisten investointien mahdollistaminen. Sellaiset investoinnit ovat erityisesti kehitysmaita varten paljon parempia kuin lyhytaikaiset lainat tai puhtaat salkkuinvestoinnit ulkomailta. Kuten tiedämme, sellainen lyhyt pääoma voidaan epävarmassa taloudellisessa tilanteessa siirtää nopeasti pois, mikä aiheuttaa vaikeita prosesseja. Koska tavallisesti vain parhaat yritykset voivat ylipäänsä omistautua ulkomaisille investoinneille, on myös todennäköistä, että nämä yritykset tarjoavat parempia sosiaalisia ehtoja. Ne tarjoavat tavallisesti tietotaidon ja tekniikan siirtämistä ja parempaa tukea pitkäaikaiselle kehitykselle kuin esimerkiksi julkiset valuutansiirrot.
Bilateraalisia investointisuojasopimuksia on enemmän kuin 1600. MAI voi korvata tämän tiheikön jollakin läpinäkyvämmällä. Maiden, jotka eivät halua liittyä siihen, ei tarvitse tehdä sitä. Jos MAI: hin kohdistunut arvostelu johtaa tämän keskustelun loppumiseen, kärsivät erityisesti kehitysmaihin tehdyt pitkäaikaiset sijoitukset. Sitä tapahtuisi vielä suuremmassa määrin, jos uudelleen neuvoteltu MAI merkitsisi tasapuolisuuden sijaan sitä, mitä tietyt arvostelijat näyttävät toivovan, nimittäin, että ulkomaisille yrityksille asetetaan suuremmat vaatimukset kuin kotimaisille. Koska yksityisiin investointeihin ei voida pakottaa, kuihtuisi virtaus olemattomiin aiheuttaen yleistä haittaa.
Koska useat kehitysmaat pitävät nykyään niin tärkeänä ulkomaisten investointien houkuttelemista, että ne tarjoavat avustuksia ulkomaisille yrityksille, estäisi lisäkuormitusta merkitsevä sopimus kehitysmaiden pyrkimyksiä tehdä itsensä houkuttelevammiksi. Syynä siihen, että muutamat tahot pyrkivät estämään MAI: n, on monien teollisuusmaissa olevien arvostelijoiden mukaan ehkä juuri kansainvälisten investointien estäminen. Monet ovat esimerkiksi sitä mieltä, että jos yritykset eivät voi investoida ulkomaille, ne investoivat sen sijaan kotimaahansa. Sellaisesta protektionismista voi kuitenkin olla päinvastaisia seurauksia. Yritysten, jotka eivät voi investoida ulkomaille, esimerkiksi tukeakseen markkinapanoksia, voi olla vaikea kehittyä ylipäänsä edes kotirintamalla. Ehkä oli alun alkaen virhe siirtää nämä neuvottelut OECD: lle, organisaatiolle, jolla on rajallinen jäsenistö, johon kuuluu vain muutama kehitysmaa, mikä voi saada aikaan epäluuloa. Neuvottelut voidaan todennäköisesti, kuten komissaari Leon Brittan sanoi, hoitaa paremmin Maailman kauppajärjestössä, vaikka siellä käsitellään pikemminkin kauppaa kuin investointeja.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, Ranskan hallituksen päätös vetäytyä MAI-neuvotteluista OECD: ssä on todellakin rohkea päätös ja hyvin ilahduttava päätös, muun muassa sen vuoksi, että työn alla ollutta sopimusta oli aivan mahdotonta hyväksyä, sillä se antoi demokratian kustannuksella yksipuolisesti oikeudet ylikansallisille yrityksille, mutta myös sen vuoksi, että Ranskan päätös osoittaa, että demokratia todella toimii, että kansalla on mahdollisuus vaikuttaa asioihin. Missään ei sanota, että kaiken on oltava ultraliberaalista ja että kaiken on sujuttava niin kuin ylikansalliset yritykset tahtovat. Sen vuoksi Ranskan päätös on niin tärkeä. Merkillistä on se, etteivät monetkaan EU: n maat, joiden hallitus kutsuu itseään " vasemmistohallitukseksi" , ole noudattaneet Ranskan esimerkkiä, esimerkiksi Ruotsin hallitus. Sen sijaan ne ovat hyväksyneet MAI-sopimukseen sisältyvän perusfilosofian.
Nyt on aika mitätöidä olemassa oleva ehdotus ja aloittaa alusta toisilla ja sosiaalisemmilla sekä ympäristön paremmin huomioon ottavilla lähtökohdilla, aloittaa uudestaan foorumilla, jolla on tilaa kolmannen maailman maille.

Lannoye
Arvoisa puhemies, uskonpa, että vaikuttavilla liberalismin etuja koskevilla puheilla ei pystytä parantamaan sopimusluonnosta, joka on ilmiselvästi hyvin sairas.
Nyt, kun Ranskan hallitus on päättänyt lopettaa neuvottelut, on mielestäni kyllin selvää, että neuvottelujen jatkamiselle ei ole enää poliittisia edellytyksiä. Kiinnittäisin huomionne siihen, että Ranskan hallitus ei ole yksin. Belgian hallitus on ryhtynyt epäröimään suuresti Pariisin tapahtumien jälkeen, ja Saksan tuleva hallitus pitää myös kyseenalaisena hankkeen asianmukaisuutta sen monien puutteiden vuoksi.
On puhuttu neuvottelujen siirtämisestä WTO: hon. Haluaisin muistuttaa ensinnäkin, että WTO ei ole demokratian temppeli ja että pienillä valtioilla, etelän valtioilla, on tuskin sanansijaa WTO: ssa. Myös WTO: n toimintaa on siis tietysti tarkistettava, kuten herra Sainjon ehdotti.
Toisaalta keskustelun siirtämisestä ei ole paljon apua, jos sopimuksen perusluonnosta ei muuteta. Tältä osin olen erittäin huolestunut kuulleessani komissaari Brittanin toistavan meille joka kokouksessa, että hän uskoo nykyisen luonnoksen etuihin. Minä haluaisin sen sijaan kuvata tätä luonnosta vertauksella. Olen henkilökohtaisesti sitä mieltä, että se on huono elokuva. Ranskaksi sitä kuvattaisiin termillä " un navet " (roskafilmi). Lavasteiden muuttaminen ja statistien lisääminen keskeisiin kohtauksiin ei tee siitä hyvää elokuvaa, varsinkaan jos käsikirjoitus pysyy samana, jos pääosan esittäjät ovat aina samat ja jos ohjaus on koko ajan monikansallisten yhtiöiden käsissä.
Olen näin ollen sitä mieltä, että jos tulevaisuudessa järjestetään neuvotteluja uusissa puitteissa, neuvottelujen edellytyksistä on keskusteltava demokraattisesti meidän välillämme, ja komissaari Brittanilla ja Euroopan komissiolla on oltava selkeät neuvotteluvaltuudet, joita valvotaan demokraattisesti, koska muussa tapauksessa me saatamme mennä täysin harhaan tässä keskustelussa.

De Lassus Saint Geniès
Arvoisa puhemies, on selvää, että investointisopimusta tarvitaan, mutta ei se ei saa olla millainen tahansa. Nykyinen MAI-sopimusluonnos on irvokkuuteen asti ääriliberalismin leimaama. Meille väitetään, että sillä suojellaan ulkomaisia sijoittajia, joilla on paljon pelättävää valtioiden taholta. Mutta tämä suojelu pitäisi asettaa kansalaisten oikeuksien ja valtioiden oikeuksien edelle. Ulkomaiset sijoittajat pystyisivät kieltämään kaiken sellaisen politiikan ja hallitusten toiminnan, joka kaventaisi niiden ennakoituja voittoja. Niillä olisi oikeus täydelliseen ja jatkuvaan suojeluun, jolloin jäsenvaltioilta kiellettäisiin täydellisesti paitsi mahdolliset kansallistamistoimenpiteet myös kaikki muut vastaavaan tulokseen johtavat toimenpiteet, ja lisäksi niillä olisi suojalauseke, jonka perusteella kaikki hallitusten päättämät liberalisointitoimenpiteet olisivat peruuttamattomia.
Miten näin hirveä luonnos on voitu neuvotella? Onko OECD: ssä uskottu, että tieteellä ja rahalla saadaan aikaiseksi maailmanrauha? Se ei pidä paikkaansa, maailmanrauha on demokraattisten hallitusten välisen yhteisymmärryksen tulos, ja ne toteuttavat sen ja suojelevat sitä. Rauhan vallitessa sijoittajat voivat vaurastua sillä ehdolla, että ne eivät tuhoa, halvenna eivätkä kierrä demokraattisia sopimuksia. Julkinen mielipide on tajunnut hyvin tämän itsestään selvän asian. Se on muutamassa viikossa noussut vastustamaan tätä sopimusluonnosta, vaikka luonnos olikin puettu hienoon asuun, koska pyrkimyksenä oli taata, että tulevaisuudessa kaikki olisi vapaata eikä syrjintä olisi mahdollista lukuun ottamatta muutamia etenkin kulttuuria ja audiovisuaalista alaa koskevia poikkeuksia, joita jäsenvaltioilla, huonoilla oppilailla olisi oikeus saada, mutta vain sillä edellytyksellä, ne esittävät siitä virallisen anomuksen.
Kun sanotaan, että ulkomaisten sijoittajien osalta kaikki on vastaisuudessa vapaata eikä syrjintää esiinny, koskeeko se myös epädemokraattisia valtioita? Ei tietenkään. Tiedämme hyvin, että ne voivat aivan hyvin allekirjoittaa sopimuksia ilman minkäänlaista aikomusta noudattaa niitä, vaikka niille julistettaisiin sota. Nyt olemmekin lähestymässä sopimusneuvottelujen taustalla olevaa todellista syytä. Kyseessä on tosiasiassa ulkomaisten investointien saamisen helpottaminen kehittyneisiin demokraattisiin maihin, koska investoinnit ovat suoraan peräisin monikansallisilta yrityksiltä tai epäsuorasti maailman eri mafioilta tai diktatuureilta. Demokraattisten maiden joukosta kohteena ovat tietysti Euroopan unionin maat, jotka muodostavat valtavat yhteiskunnallisesti järjestäytymässä olevat markkinat, joista on tulossa maailmaan vertaansa vailla oleva demokraattinen voima, joka voi kohottaa ihmisoikeudet korkeimmalle tasolle. Ainut ongelma on se, että demokratia vie aikaa, emmekä ole vielä määritelleet kaikkia ympäristömääräyksiämme, kaikkia kuluttajansuojasääntöjämme emmekä edes sosiaalisia vähimmäissääntöjämme. Meillä ei myöskään ole riittävän vahvoja keskeisiä poliittisia toimielimiä, jotka saisivat eri tahot kunnioittamaan valintojamme ja jotka voisivat käydä neuvotteluja yksimielisesti. Tämän vuoksi on ymmärrettävää, että tietyillä tahoilla on kiire luoda olosuhteet, joissa tämä demokraattinen rakennelma voitaisiin tuhota soveltamalla muita lakeja, kuten rahan tai Yhdysvaltojen lakeja.
Kyseessä on siis hyvin huono sopimusluonnos. Se on viety demokraattisen kansalaisyhteiskunnan ulkopuolelle, kuten Catherine Lalumièren mietintö hyvin osoitti. Tämä huono luonnos on siis hylättävä, ei tunnereaktiona - Sir Brittan - vaan jotta kaikki voidaan tulevaisuudessa aloittaa uudelleen esimerkiksi WTO: n puitteissa.

Rübig
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää Sir Leon Brittania siitä, että hän hellittämättä pyrkii tuomaan keskustelussa esille järkisyitä. Luulen, että on tärkeintä perehtyä siihen, mitä tässä sopimuksessa ylipäänsä käsitellään. Haluaisin kiittää herra Kreissl-Dörfleriä erittäin yksiselitteisestä toteamuksesta, että sopimus on tarpeellinen. Luulen, että voimme myös todeta, että politiikkaan kohdistuvat vaatimukset kasvavat. Toistuvasti sanotaan, että meidän on saatava maailmanlaajuistuminen hallintaan. Herra Kittelmann sanoikin tänään, että myös meidän Euroopan parlamentissa täytyy määrittää kasvavaa maailmankauppaa koskevat pelisäännöt. Siksi haluaisin tässä yhteydessä taittaa peistä monenvälisen investointisopimuksen puolesta ja mielestäni kaikki projektiin liittyvä mystiikka pitäisi poistaa. Kysymys ei nimittäin ole mistään muusta kuin siitä, että ulkomaisia sijoittajia ja sijoituksia ei asetettaisi huonompaan asemaan kuin kotimaisia. Se on asian ydin, ja mielestäni meidän kaikkien täytyy tunnustaa se. Haluamme taata vaativat normit, sijoituksia koskevan sääntelyn järkevän vapauttamisen ja tehokkaan menettelyn riitojen ratkaisua varten.
Luulen, että on välttämätöntä sopia tämän alan konfliktit rauhanomaisesti. Meneillään olevat MAI-sopimusta koskevat neuvottelut ovat johtaneet siihen, että tiedontarve kasvaa julkisuudessa. Aiheen tärkeys on siis huomattu. Rajat ylittävistä sijoituksista on tällä välin tullut maailmantalouden tärkein moottori. Vaikuttavat luvut todistavat tämän. Vuotuiset sijoitusvirrat ovat 17 kertaa suuremmat kuin 13 vuotta sitten, ne ovat nousseet 25 miljardista USA: n dollarista 424 miljardiin dollariin. Pelkästään kotimaassani Itävallassa 8 % bruttokansantuotteesta tulee ulkomaisista investoinneista. Se takaa paljon työpaikkoja. Sellaisten investointien toteuttamista varten on maailmanlaajuisesti voimassa 1500 kahdenvälistä sopimusta. Siten on itsestään selvää, että asianmukaisten oikeudellisten puitteiden luomisen tarve on valtavasti kasvanut. Sellaisten oikeudellisten puitteiden, jotka meillä on muuten ollut jo vuodesta 1947 tavaraliikennettä, GATT-sopimusta ja vuodesta 1995 lähtien rajat ylittävää palveluita koskevaa liikennettä varten.
Käsiteltävänä oleva luonnos takaa kotimaisten toimijoiden samanarvoisen kohtelun sekä suosituimmuusperiaatteen. Esimerkiksi ranskalainen yritys voi olla varma siitä, että markkinoilla olevat kilpailijat eivät voi saada kilpailuetuja eriarvoisuutta aiheuttavien sijaintipaikkaan liittyvien tekijöiden perusteella.

Schörling
Arvoisa puhemies, MAI: n kaltaisella sopimuksella olisi seurauksia koko maailmalle. Sen vuoksi lähes koko maailma onkin reagoinut tätä sopimusta vastaan. 560 organisaatiota 67: stä eri maasta on liittynyt yhteen ja ne ovat yhdessä vaatineet tarkkailumahdollisuutta, parempaa avoimuutta, vapaampia keskusteluja ja siviiliyhteiskunnan vaikutusmahdollisuutta.
Haluan onnitella kaikkia, myös niitä kollegoitani Euroopan parlamentissa, jotka ovat osallistuneet asian käsittelyyn ja jotka ovat näyttäneet MAI: n todelliset kasvot. Mitä olemme tästä oppineet? Mitä komissio, neuvottelijat, muun muassa komissaari Leon Brittan ja ehkä myös Burenstam Linder, ovat oppineet tästä keskustelusta? Sen, että näin ei voida yksinkertaisesti toimia. Investointisopimus ei saa rajoittaa mahdollisuuksia, vaan sen on päinvastoin helpotettava niiden kansainvälisten ympäristösopimusten toteuttamista, joista on jo päätetty. Sen vuoksi sopimuksen on oltava selvä kannanotto sen puolesta, että ympäristötavoitteet luovat rajat muille tavoitteille. Samoin on suurissa YK: n kokouksissa tehtyjen sopimusten ja suunnitelmien luotava rajat kansainvälisille sopimuksille myös investointialueella. Lisäksi on päätettävä, että monenvälisessä investointisopimuksessa ihmisoikeuksien on mentävä yritysten oikeuksien edelle. Uskon, että vasta sitten saatte kannatusta tällaiselle sopimukselle.

Brittan, Sir Leon
Tästä asiasta ollaan laajemmin yksimielisiä kuin mitä pääosan esittäjät haluaisivat myöntää. Tosiasia on se, että useimmat ihmiset - vaikka eivät kaikki täällä puhuneet - ymmärtävät kansainvälisen investointisopimuksen edut ja siinä he ovat oikeassa.
He ovat oikeassa, koska on järjetöntä vääristelyä väittää, että tämä sopimus, jos oletetaan sen olevan oikeanlainen, hyödyttää ainoastaan monikansallisia yrityksiä. Se ei pidä lainkaan paikkaansa. Jos olemme huolestuneita niistä, jotka kärsivät Aasian kriisistä, jos olemme huolestuneita siitä, että Indonesian kaltaisessa maassa kirjaimellisesti miljoonat ihmiset ovat joutuneet köyhyysrajan alapuolelle talouskriisin vuoksi, meidän on oltava kiinnostuneita siitä, miten näihin maihin voidaan houkutella investointeja, koska se on yksi keino selvitä talousvaikeuksista. Investointeja ei pystytä houkuttelemaan, jos ei ole asianmukaisia puitteita, jotka mahdollistavat turvallisen investoinnin. Tämä tilanne on tosiasia. Investointeihin ei voida pakottaa. Voitte tehdä vaikka mitä. Voitte huutaa ja kailottaa iskulauseita taivaalta, mutta ihmiset eivät investoi, elleivät he usko, että se voi tuottaa voittoa. Siksi on maailman köyhimpien ihmisten etujen mukaista, että investoinneille on olemassa asianmukaiset puitteet. Se ei tarkoita sitä, että mikä tahansa sopimus kelpaa. Kyse on siitä, millainen sopimuksen pitäisi olla ja missä se pitäisi laatia.
Minun on sanottava, erityisesti rouva Moreaulle, että jotkut puhujat, jotka kommentoivat komission julkilausumaa, näyttivät päättäneen, mitä he sanoisivat jo ennen kuin he kuulivat, mitä julkilausuma piti sisällään, ja he näyttivät esittävän kommentteja, jotka olivat julkilausuman perusteella täysin aiheettomia. Sanoin esimerkiksi heti aluksi, että meidän mielestämme ensisijainen foorumi tällaista sopimusta varten pitäisi olla WTO. Ensisijaisen foorumin tällaista sopimusta varten pitäisi olla WTO, koska siellä kehitysmaat ovat henkilökohtaisesti läsnä ja siellä niiden huolenaiheet voidaan ottaa parhaiten huomioon. Sanoin tämän aivan selvästi ja olen sanonut sen monta kertaa aikaisemminkin. Tietysti on otetta huomioon myös se, mitä OECD: ssä on tapahtunut tämän näkemyksen yhteydessä. En esittänyt mitään halventavia huomautuksia Ranskan hallituksesta. Jos arvoisa jäsen kuuli jotain sellaista, hän kuuli jotain, mitä ei sanottu. Hänen olisi otettava sanansa takaisin, koska mitään tuon kaltaista ei sanottu.
Se tosiasia, jota meidän on nyt pohdittava rauhallisesti, jos meidän nyt on mentävä WTO: hon - mikä on todennäköistä ja mitä olen aina kannattanut joka tapauksessa - on nimenomaan se, että voimme oppia ainakin yhden asian OECD: n piirissä käydyistä neuvotteluista. En pidä näitä neuvotteluja mitättöminä tai epätarkoituksenmukaisina. Tosiasia on se, että neuvottelut käynnistettiin mandaatilla, jota jäsenvaltiot, joissa kaikissa on demokraattinen hallitus, kannattivat yksimielisesti ja jota oli käsitelty myös tässä parlamentissa - komissio ei käynnistänyt neuvotteluja vastuuttomasti ja käyttämällä väärin toimivaltaansa. Se on järjetön ajatus. Viime vuonna ministerineuvosto piti saavutettua edistystä kiitettävänä ja pyysi jatkamaan asian eteenpäin viemistä. Asian edistäminen ei siis ole oma päähänpistomme vaan kyse on vastuullisista neuvotteluista vastuullisessa yhteydessä. Jäsenvaltioilla - joka ikisellä niistä - oli syytä uskoa, että OECD: n piirissä järjestettävät neuvottelut olisivat välivaihe, josta voitaisiin edetä WTO: n piirissä käytäviin neuvotteluihin, ja niistä voitaisiin oppia joitakin asioita. Tämä kaikki on selvää.
Olen selittänyt parlamentissa jo monta kertaa - ja viimeksi tänään niille, jotka ovat valmiita kuuntelemaan - että me emme olleet Euroopan unionin jäsenvaltioiden puolesta valmiita päättämään neuvotteluja ja solmimaan sopimusta, jossa ei oteta riittävästi huomioon ympäristöä, audiovisuaalista alaa ja muita kulttuuriin liittyviä asioita ja ILO: n työtä koskevien määräysten noudattamista, joista kaikista on esitetty huolestuneita näkemyksiä.
Emme päättäneet neuvotteluja emmekä olleet aikeissa päättää neuvotteluja pohtimatta ensin jäsenvaltioiden perusteltua huolta näistä asioista, koska toimimme neuvottelumandaatin mukaisesti. Ainoa kysymys oli, voitiinko kohtuudella olettaa, että kyseisissä neuvotteluissa päädyttäisiin hyväksyttävään sopimukseen. En usko, että saamme koskaan tietää tähän vastausta, koska on todennäköistä, että neuvotteluja ei päätetä tällä tavalla. En tiedä, mikä olisi vastaus, mutta sen tiedän, että on täysin perusteetonta väittää, että komissio solmisi sopimuksen, koska olemme nimenomaan sanoneet, että emme tekisi sitä ottamatta huomioon esille tuotuja perusteltuja ja järkeviä huolenaiheita!
Nyt voi hyvinkin käydä niin, että tapahtumien keskipiste siirtyy WTO: hon. Olen sanonut, että se on mielestämme joka tapauksessa paras foorumi ja tärkein yhteys, jossa neuvottelut olisi käytävä. Jotta tämä toteutuisi, meidän on saatava kaikki vakuuttuneiksi siitä, että on järjestettävä uuden vuosituhannen neuvottelukierros, ja meidän on saatava kaikki vakuuttuneiksi siitä, että investointeja koskevat neuvottelut on järjestettävä sen yhteydessä.
Me pystymme tähän ja olemme vastuussa demokraattisesti valituille Euroopan unionin hallituksille, ja komissio hyväksyy myös vastuunsa Euroopan parlamentille, kuten ainakin yksi sivistynyt puhuja suopeasti totesi.
Yksi asia, johon minun on puututtava ja josta puhuttiin vaarallisella tavalla, on keskustelussa paljon käsitelty suvereniteetti. Mitä se tarkoittaa? Suvereniteetin osalta kaikkia asioita koskevat kansainväliset sopimukset merkitsevät jossain määrin sitä, että sopimuspuolet hyväksyvät rajoituksia suvereniteettiinsa. Euroopan unionista tehty sopimus rajoittaa suvereniteettia. Maastrichtin sopimus rajoittaa suvereniteettia, Amsterdamin sopimus rajoittaa suvereniteettia, mutta demokraattisesti valitut hallitukset ovat tehneet ne demokraattisesti valittujen parlamenttiensa tuella, koska ne uskovat, että voimme solmia kansainvälisiä sopimuksia, joista meille on hyötyä ja joilla voimme saavuttaa jotakin sellaista, johon yksittäiset hallitukset eivät yksin pysty.
Jos suvereniteetti ymmärrettäisiin kirjaimellisesti siinä muodossa kuin se on tänään esitetty, mistään asiasta ei koskaan saataisi aikaiseksi kansainvälistä sopimusta. Sopimuksiin voidaan tietysti haluta määräyksiä, joiden perusteella niistä voidaan vetäytyä tietyissä tapauksissa ja tietyillä ehdoilla. Se on järkevää ja tässäkin tapauksessa se saattaa olla aiheellista. Tällainen puhe suvereniteetista on kuitenkin tunteisiin vetoamista ja se on ristiriidassa kaiken sen kanssa, mitä olemme saavuttaneet Euroopan unionissa 40 viimeksi kuluneen vuoden aikana, sillä jos tämä näkemys olisi jäänyt vallalle, emme olisi päässeet edes alkuun, eikä kukaan teistä oli täällä tänään.
Arvostan läsnäoloanne ja toivon, että voimme tehdä yhdessä työtä päästäksemme oikeisiin tuloksiin oikeassa yhteydessä, mutta pystymme siihen ainoastaan siten, että puhumme selväjärkisesti ja jätämme syrjään tietyt tunteet, jotka haittaavat asiattomasti aihetta, joka on tärkeä mutta jonka käsittelyyn tarvitaan vähän lisää valaistusta ja vähän vähemmän lämpöä.

Moreau
Arvoisa puhemies, haluaisin palata esittämiini sanoihin, joita komissaari korjasi. Kuulin arvion, jonka mukaan MAI aiheutti Ranskan hallitukselle tunnereaktion. Tunnereaktiolla (réaction épidermique) tarkoitetaan ranskan kielessä harkitsematonta reaktiota. Tästä syystä olen siis sitä mieltä, että se on halventava arvio hallituksestani, joka on valittu yhtä demokraattisesti kuin muutkin hallitukset. Monet kollegat ovat myös lainanneet tätä ilmausta, ja siksi pyysin herra Brittania vetämään sanansa takaisin.

Brittan, Sir Leon
Arvoisa puhemies, olen pahoillani, että arvoisalla jäsenellä oli ongelmia käännöksen kanssa, mutta satuin seuraamaan puheessani hyvin tarkkaan tekstiä ja toistan, mitä sanoin Ranskan hallituksesta, sen ainoan asian, jonka sanoin Ranskan hallituksesta. Sanoin näin:
"Olen kuitenkin tietoinen siitä, että MAI-neuvottelut kuohuttavat edelleen tunteita joissakin piireissä ja joissakin jäsenvaltioissa. Viime keskiviikkona Ranskan pääministeri ilmoitti vastauksessaan parlamentissa esitettyyn kysymykseen, että Ranska vetäytyy neuvotteluista. Sen seurauksena tälle viikolle suunniteltu OECD: n neuvotteluryhmän kokous jää nyt pitämättä. Sen sijaan Pariisissa järjestetään tänään OECD: n varapääsihteerin johdolla neuvottelu, johon komissio ja jäsenvaltiot osallistuvat."
Tässä on se, mitä sanoin. Se on eri asia kuin arvoisa jäsen kuuli, ja olen pahoillani, että hän joko oman tulkintansa tai käännösongelman vuoksi luuli kuulevansa jotakin, mitä hän ei kuullut ja mitä ei sanottu.

Puhemies
En aio enää tässä vaiheessa aloittaa keskustelua uudelleen. Annan vain lyhyen puheenvuoron kahdelle jäsenelle.

Kreissl-Dörfler
Arvoisa puhemies, Sir Leon Brittan, jokaiselle täällä parlamentissa on toki täysin selvää, että kansainväliset sopimukset kuten myös EY: n perustamissopimus rajoittavat itsemääräämisoikeutta jossakin määrin. Meillä ei olekaan mitään sitä vastaan. Se, mistä herra Jospin puhui ja mistä myös me puhumme, liittyy kuitenkin siihen, että juuri tämä MAI-sopimus rajoittaa valtioiden itsemääräämisoikeutta erityisen paljon ja että sillä ei ole enää mitään tekemistä sen kanssa, miten esimerkiksi EY: n perustamissopimus rajoittaa itsemääräämisoikeutta. Tältä osin on todellakin kysymys investointien suosimisesta - hienoa. EU on kuitenkin toki paljon enemmän kuin pelkät sisämarkkinat. Tässähän on kysymys Eurooppaa koskevasta kokonaisprojektista. Se on ratkaiseva ero. Sen hyväksi luovumme mielellämme itsemääräämisoikeudesta, mutta emme tässä muodossa olevan MAI-sopimuksen hyväksi. Toivon, että voitte olla kanssani samaa mieltä tältä osin. Silloin olisimme jo yhden ratkaisevan askeleen verran pidemmällä.

Kittelmann
Arvoisa puhemies, en tiedä, jaatteko nämä tunteet kanssani. Tällä hetkellä minusta tuntuu osittain siltä, että olemme Ranskan edustajainhuoneen emmekä Euroopan parlamentin istunnossa. Kotona siihen kai suhtaudutaan suopeasti. Sir Leon Brittan, haluaisin tukea teitä yhden kysymyksen osalta ja viestittää vakuuttuneisuuttanne eteenpäin. Ilman monenvälistä investointisopimusta investointeja ei tehdä. Pyydän kaikkia niitä vasemmiston edustajia, jotka esiintyvät täällä kiivaasti, selittämään tämä kolmannen maailman maille, kun investointeja ei tehdä. Jos aiotte sijoittaa omat rahanne, henkilökohtaiset rahanne, johonkin, vaaditte kyllä takuita. Sopimus muuttuu vielä, siitä neuvotellaan uudestaan. Jos kolmatta maailmaa ei sitten kuitenkaan tueta investointien avulla, olette aiheuttaneet enemmän haittaa kuin vain estäneet sopimuksen solmimisen ideologisista syistä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
(Istunto keskeytettiin klo 19.15 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Raskaiden ajoneuvojen pakokaasu- ja hiukkaspäästöt
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Langen laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0364/98) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ajoneuvojen dieselmoottoreiden kaasumaisten ja hiukkasmaisten epäpuhtauspäästöjen vähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (KOM(97)0627 - C4-0194/98-97/0350(COD)).

Lange
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, melkein täsmälleen kuukausi sitten teimme parlamentin kolmannessa käsittelyssä päätöksen henkilöautoja ja kevyitä hyötyajoneuvoja koskevasta lainsäädännöstä. Sen ansiosta olemme 15 kuluneen vuoden aikana tiukentaneet henkilöautojen ja kevyiden hyötyajoneuvojen päästöjä koskevia raja-arvoja 95 %. Nyt keskustelemme rekoista, kuorma-autoista ja linja-autoista. On todettava, että niitä koskevan lainsäädännön osalta on vitkasteltu aivan eri tavalla kuin henkilöautojen osalta. Sen vuoksi tällä hetkellä 50 % kaikista Euroopan typpioksidi- ja hiukkaspäästöistä on peräisin kuorma- ja linja-autoista eikä henkilöautoista, joita on paljon enemmän. Kuorma- ja linja-autojen lukumäärä on vain murto-osa henkilöautojen lukumäärästä, joka on noin 200 miljoonaa. Jotakin täytyy olla pielessä ja onkin pielessä. Syy on se, että tähän mennessä kuorma- ja linja-autoihin ei ole vaadittu pakokaasujen puhdistusjärjestelmiä. Valmistajat pystyivät selviytymään lievistä raja-arvojen tiukennuksista muuttamalla moottoritekniikkaa jonkin verran. Ne muuttivat sumuttimia ja moottorin säätöjä, mutta eivät siis ottaneet käyttöön pakokaasujen puhdistusjärjestelmiä. Siksi kysynkin, voimmeko edelleen hyväksyä tämän, kun määräämme henkilöautojen ja kevyiden hyötyajoneuvojen pakokaasupäästöille tiukkoja raja-arvoja, joiden vuoksi on ehdottoman välttämätöntä asentaa ajoneuvon pakojärjestelmään katalysaattori. Vastaukseni on ei. Tarvitsemme pakokaasujen puhdistusjärjestelmät ehdottomasti myös kuorma-autoihin.
Siksi ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan ehdotuksessa esitetään, että sovimme vaiheen 2000 lisäksi, joka edelleen perustuu siihen, että ainoastaan moottori optimoidaan, toisesta vaiheesta, jonka aikana ajoneuvoon on asennettava pakokaasun puhdistusjärjestelmä, joka erityisesti a) vähentää typpioksideja ja b) nokihiukkasia. Nämä eivät ole mitään utopistisia suunnitelmia, vaan tämä on teknisesti mahdollista. Nyt on jo olemassa sellaisia ajoneuvoja, joissa on typpioksidipäästöjä vähentävä katalysaattori. On olemassa kokonaisia testiohjelmia, joita muuten myös Baijerin hallitus tukee erittäin voimakkaasti, samoin hollantilainen tutkimuslaitos TNO. Jopa Fiat Ivecco Sveitsissä tukee niitä yhteistyössä ympäristöministeriön kanssa. On olemassa lukuisia suodattimia typpioksidien vähentämistä varten ja hiukkassuodattimia. Paderbornissa on tehty kokeita jo puolen vuoden ajan ja tulokset osoittavat selvästi, että ehdottamamme raja-arvot ovat realistisia ja toteutettavissa. Tämän toisen vuotta 2005 koskevan vaiheen keskeinen tavoite on siis se, että haluamme, että myös rekkoihin ja linja-autoihin on rakennettava pakokaasujen puhdistusjärjestelmät.
Hintojenkin osalta se muuten kannattaa, koska massatuotanto on tietenkin halvempaa - tällä hetkellä hinnaksi arvioidaan noin 3000 ecua. Ratkaiseva vaikutus oli kuitenkin se, koska tähän mennessä yritettiin noudattaa pakokaasuja koskevia raja-arvoa ainoastaan moottoriteknisin keinoin, että kulutus kasvoi, koska pyrittiin ainoastaan vähentämään typpioksidipäästöjä eikä hiilidioksidipäästöjä. Sen ansiosta, että nyt asennamme typenpoistokatalysaattoreita, siis vähennämme typpioksidipäästöjä katalysaattorin avulla, voimme vähentää kulutusta kuorma-autojen osalta noin 10 %. Luulen, että 10 % pienempi kulutus, kun kuorma-autoliikenne Euroopassa kasvaa, edesauttaa hiilidioksidipäästöjen vähentämistä. Pakokaasujen jälkikäsittelyn vaikutusten lisäksi säästetään siis myös kulutuksessa.
Lisäksi ehdotamme tietenkin, että myös kestävyyttä ja valvontaa parannetaan samalla tavalla kuin henkilöautojen ja kevyiden hyötyajoneuvojen osalta. Niinpä, herra komissaari, haluaisin toki pyytää teitä osoittamaan hiukan rohkeutta ettette päätä vain jo olemassa olevien asioiden osalta. Syyskuussa pidettiin suuret kuorma-automessut. Niiden tunnuslause kuului: kuorma-autonvalmistajat kuntoon EURO III -vaihetta varten. Messuvieraat saattoivat vakuuttua siitä, että kuorma-autonvalmistajat täyttävät EURO III -vaiheen normit jo kaksi vuotta ennen lain voimaantuloa. Emme voi kuitenkaan sanoa, että teemme päätöksen siitä, mikä on ollut teknisesti mahdollista jo kahden vuoden ajan! Ei, meidän on oltava kunnianhimoisia. Meidän on huolehdittava siitä, että rekat, joita tarvitsemme, ovat niin ympäristöystävällisiä kuin suinkin mahdollista.

Pollack
Arvoisa puhemies, en halua kuluttaa kovinkaan paljon parlamentin aikaa, mutta ensiksi haluaisin todella onnitella herra Langea siitä, että hän on jatkanut työtään näiden hyvin teknisten ja tärkeiden asioiden parissa. Ilman laatuun liittyvien asioiden esittelijänä haluan vain korostaa ilman laadun merkitystä näissä asioissa.
Tämä mietintö voittaa luultavasti ensimmäisen palkinnon pitkien ja vaikeiden otsikkojen sarjassa, mutta se on hyvin tärkeä osa taistelua, jossa pyritään parantamaan ilman laatua ja näin ollen kansalaistemme terveyttä. Ensimmäisessä ilmansaasteita käsittelevässä tytärdirektiivissä, joka on tällä hetkellä siirtymässä parlamentin ensimmäisestä käsittelystä toiseen käsittelyyn, esitetyt raja-arvot riippuvat Auto Oil -ohjelmaa koskevasta kokonaisesta toimenpidepaketista; tämä on oikeastaan kiinteä osa Auto Oil -ohjelmaa. Ilman laatua käsittelevissä direktiiveissä päästöjen raja-arvot on määritettävä vuosiin 2005 ja 2010 mennessä. Teksti, jota käsittelemme tänä iltana, on siis hyvin tärkeä osa tätä palapeliä.
Isossa-Britanniassa noin 80 % tavaroista kuljetetaan teitä myöten verrattuna rautateihin, vesiväyliin ja muihin kuljetusmuotoihin. Raskailla kuorma-autoilla on tästä syystä suuri vaikutus kansalaistemme terveyteen. Useimmissa raskaissa kuorma-autoissa on dieselmoottorit, jotka vastaavat suurista määristä hiukkasmaisia ja typen oksidien epäpuhtauspäästöjä. Ne vaikuttavat myös otsonin ja kesäajoille tyypillisen savusumun syntymiseen. Tiedämme kaiken näistä ongelmista.
Monissa ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan kannattamista tarkistuksista viitataan erityisesti hiukkasiin ja typen oksideihin sekä tunnustetaan ero sen välillä, onko kyse kaupungeissa vai pitkän matkan kuljetusten yhteydessä ilmaan päässeistä epäpuhtauksista. Hiukkasista eli noesta tehdyissä tutkimuksissa korostetaan tarvetta määrätä tässä ehdotuksessa vuodesta 2005, juuri siten, että teollisuuden toimijat joutuvat kehittämään tarpeellisia päästöjä rajoittavia laitteita kuten hiukkasloukkuja ja siten, että heillä on aikaa toimia näin. Olemme vasta ajaneet läpi lain, jossa vaaditaan rikkipitoisuudeltaan alhaisia polttoaineita vuoteen 2005 mennessä. Tämä on yhtälön johdonmukainen toinen puoli. Emme saa kuunnella lykkäämistä vaativia ääniä.
Haluan vain lopuksi korostaa sitä, miten elintärkeää on ylläpitää mahdollisimman ankaria päästörajoja, joita olemme vaatineet Auto Oil -ohjelman muissa osissa. Tulevien sukupolvien terveyden takaaminen on yksi selvimmin havaittavia osia siitä työstä, jota teemme täällä Euroopan parlamentissa vastataksemme kansalaisten tarpeisiin ja toiveisiin.
Tuen täysin herra Langen tarkistuksia ja hänen työtään tällä hyvin teknisellä alalla.

Florenz
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, olen iloinen siitä, että parlamentissa on viime kuukausien aikana voitu käsitellä ja myös hyväksyä monia mielenkiintoisia mietintöjä. Osittain se on tehty yhteispäätösmenettelyssä, jonka perusta on se, että sisämarkkinoita järkeistetään myös kuljetuksen ja liikenteen osalta. Jos me nimittäin olemme selvillä siitä, että nämä sisämarkkinat ovat menestystarina, meidän on pidettävä lähtökohtana sitä, että haluamme lisätä liikkuvuutta. Haluaisin mielelläni lisätä liikkuvuutta, en vain henkilöiden, vaan myös palveluiden ja tavaroiden osalta. Sehän on näiden sisämarkkinoiden tarkoitus. Se on vastaus maailmanlaajuiseen haasteeseen ja siksi tarvitsemme Euroopassa määrityskelpoisia arvoja liikkuvuuden suhteen ja myös kuljetusliikkeitä varten, jotka tulevaisuudessa joutuvat käyttämään melkoisesti rahaa ja myös haluavat tehdä sen, jotta voivat ajaa ajonneuvoilla, jotka eivät saastuta. Sitä varten tarvitsemme kuitenkin luotettavia ja määrityskelpoisia arvoja. En ole aivan varma siitä, epäröikö komissio niin paljon vai onko neuvosto ennemminkin se, joka jatkuvasti epäröi ja sanoo, että voi hyvänen aika, emme voi hyväksyä sellaisia tiukempia arvoja. Luulen, että niitä, jotka epäröivät, on molemmilla puolilla.
Haluan kiittää esittelijää hänen esityksestään. Tuemme sitä mielellämme. Haluaisin kuitenkin vielä kerran viitata siihen, että ajoneuvon sisäinen valvontajärjestelmä on mielestäni tärkeä kysymys. Yhtä tärkeää minusta on kuitenkin se, että tämä järjestelmä ei automaattisesti johda sähköisesti lukittavien konepeltien käyttöönottamiseen niin, että pienet ja keskisuuret yritykset eivät ylipäänsä pääse käsiksi sellaisiin sähköisiin ohjauslaitteisiin. Olisin teille, herra komissaari, erittäin kiitollinen siitä, jos te - siinä tapauksessa, että saatte meiltä tehtävän ja jos te sitten myös hyväksytte sen - jatkaisitte näiden asiakirjojen käsittelyä tulevaisuudessa ajoneuvon sisäisen valvontajärjestelmän osalta, jotta taataan myös se, että pienet ja keskisuuret yritykset voivat huoltaa ajoneuvojaan.
Kaiken kaikkiaan olemme kyllä edistyneet jonkin verran. Haluaisin vielä kerran toistaa, että Auto Oil -ohjelma oli läpimurto. Meillä oli itsepäisiä kumppaneita, parlamentti osoitti hyvin, että se on saanut toimivaltaa. Olemme ottaneet sen mielellämme vastaan ja olemme myös mielellämme jakaneet sen yhdessä teidän kanssanne.

Eisma
Arvoisa puhemies, kollega Lange on täysin odotusten mukaisesti saanut aikaan erinomaisen mietinnön. Komission ehdotukseen sisällytetyt tarkistukset käyvät täysin yksiin niiden tarkistusten kanssa, jotka Euroopan parlamentti on aiemmin tehnyt sovittelumenettelyn kautta, kun käsittelimme Auto Oil-ohjelman toista osaa eli henkilöautoja ja kevyitä hyötyajoneuvoja. Nyt me puhumme kuorma-autoista.
Tässä on kysymys pakollisista ajoneuvon sisäisistä valvontajärjestelmistä ja päästöjen puhdistussuunnitelmien kestävyydestä ja vuonna 2005 pakollisiksi tulevista normeista. Kun tarkastelen Langen mietintöä, vaikuttavat ehdotukset dieselpolttoainetta koskevista normeista vuodeksi 2005 realistisilta. Mutta jos pidämme lähtökohtana parasta mahdollista saatavilla olevaa tekniikkaa, ilman laatua voitaisiin vielä hieman parantaa. Odotetaan myös, että nopeasti kehittyvän tekniikan avulla kuorma-autot voivat vuonna 2005 täyttää normit ongelmitta jopa ilman puhdistuslaitteita, kuten katalysaattoreita. Siksi kollega Hautalan esittämä tarkistus vaikuttaa kunnianhimoisemmalta. Olemme keskustelleet hiljattain tästä asiasta ELDR-ryhmässä, ja suuri enemmistö ryhmästäni on sitä mieltä, että meidän täytyy kannattaa kollega Hautalan tarkistusta. Meidän täytyy olla kunnianhimoisia ja hieman kiristää normejamme, koska silloin meillä on hyvä lähtöasema neuvoston kanssa käytävässä sovittelumenettelyssä.
Toivon myös, että komissio, otettuaan oppia Auto Oil -ohjelmasta saadusta kokemuksesta, tukee meitä kunnianhimoisemmassa dieselpäästöjä koskevassa tavoitteenasettelussa. Jos saavutamme tavoitteet, olemme päässeet pitkälle toteuttaessamme ympäristöasioiden integrointia kuljetusalaan.

Hautala
Arvoisa puhemies, kollega Lange jatkaa erittäin asiantuntevaa työtään, tällä kertaa raskaiden kulkuneuvojen parissa. Kenellekään ei varmasti ole epäselvää, miten tärkeää on puhdistaa linja-autojen ja kuorma-autojen pakokaasuja. Haluaisin kuitenkin esittää, että olisimme yhdessä suhteessa hieman kunnianhimoisempia. Kyseessä ovat hiukkaspäästöt. Kollega Eisma sanoi jo äsken, että jos otamme käyttöön parhaan käytettävissä olevan tekniikan käsitteen, niin voisimme esittää hieman pidemmälle menevää hiukkasraja-arvoa vuodeksi 2005. Te, jotka nyt tätä epäilette, teitä ehkä kiinnostaa tieto, että näyttää siltä, että itse autoteollisuuden etujärjestö ACEA pitää tätä teknisesti mahdollisena. Olen nähnyt tällaisia papereita omin silmin. Toinen asia on ehkä sitten se, että he haluavat tietyllä tavalla välttää sitovia vaatimuksia. Mutta mehän olemme parlamentissa jo Auto-Oil-ohjelmassa todenneet, että haluamme antaa teollisuudelle selvän signaalin, ja sen tähden niin kuin Lange esittää, me haluamme sitovia raja-arvoja.
Kysymys on nyt siitä, että meidän pitäisi ottaa vakavasti se, mitä Auto-Oil-ohjelmassa on päätetty. Mehän olemme tuomassa markkinoille vähärikkiset, puhtaammat polttoaineet. Ne ovat juuri niitä, joita edistyksellisempi ajoneuvotekniikka tarvitsee. Me olemme antaneet signaalin, että haluamme uuden sukupolven katalysaattorit. Me haluamme hiukkassuodattimet, jotka puhdistavat näitä terveydelle vaarallisia hiukkasia. Itse asiassa näitä teknisiä ratkaisuja on jo markkinoilla. Esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan suurin supermarketketju TESCO on päättänyt varustaa kaikki kuljetusajoneuvonsa tällaisilla erittäin hyvillä hiukkassuodattimilla, jotka todella mahdollistavat sen, että hiukkaspäästöt vähenevät, kun vielä käytetään vähärikkistä dieselpolttoainetta.

Virgin
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, Bernd Lange on laatinut erittäin hyvän mietinnön raskaiden ajoneuvojen epäpuhtauspäästöjen vähentämisestä. Useimmissa kohdissa olen samaa mieltä hänen kanssaan ja haluan tukea hänen ehdotuksiaan. Hän asettaa kuitenkin mielestäni yhdelle alueelle liian kunnianhimoisia tavoitteita. Hän on ehdottanut, että typpioksidipäästöjen ehdottoman rajan pitäisi olla 2, 0; ehdotan rajaksi 3, 0: aa.
Euroopan autonvalmistajien yhdistyksen ACEA: n mukaan typpioksidipäästöjen vähentäminen 30 prosentilla on mahdollista vuoteen 2005 mennessä laskettuna 5, 0 gramman tasosta vuonna 2000. Tämä tarkoittaisi 3, 5 grammaa kilowattituntia kohden. Samanaikaisesti polttoaineiden kulutus kuitenkin nousisi, mikä on ongelmallista muun muassa kasvihuoneilmiön kannalta. Tästä kysymyksestähän olemme keskustelleet paljon parlamentissa, ja se on toinen tärkeä ympäristötavoite. Siitä huolimatta minulla on kuitenkin se käsitys, että asioissa voidaan toimia jonkin verran ehdotettua tehokkaammin, ja että tasoa olisi siis mahdollista alentaa 3, 0 grammaan kilowattitunnissa.
Pidän Auto Oli -ehdotusta, johon Lange ja Hautala ovat antaneet merkittävän panoksensa, parlamentin suurena edistysaskeleena. Siinä otettiin kuitenkin esiin tutkimuksia, jotka osoittivat, että teimme erittäin vahvalta pohjalta eri ehdotukset, muun muassa polttoaineen laadusta.
Dieselmoottoreiden alalla tehdäänkin jatkuvasti laajasti kokeita. Mielestäni näitä kokeita on arvioitava, ja sen jälkeen on tehtävä niihin perustuvia ehdotuksia.
Lopuksi haluan tukea Langen ehdotuksia, jotka liittyvät taloudellisiin kannustimiin, toisin sanoen mahdollisuuksiin käyttää taloudellisia ohjauskeinoja, jotta saavutettaisiin ehkä vieläkin tiukempia vaatimuksia, kuin mitkä hän itse on asettanut.

Bangemann
Arvoisa puhemies, ne mielipide-erot, joita minulla on toisinaan herra Langen kanssa, eivät estä minua kehumasta häntä hänen mietintönsä laadusta. Mietintö antaa meille mielenkiintoista ajateltavaa. Kuten keskustelussa kuitenkin jo sanottiin, komissio - samoin muuten jäsenvaltiot - pitää ensimmäisten neuvotteluiden jälkeen lähtökohtana toista perustavaa suunnitelmaa. Henkilöautojen ja kevyiden hyötyajoneuvojen osaltahan me lopulta teimme päätöksen ehdottaa toista vaihetta, jossa on tavoitteelliset arvot. Sitä muutettiin. Uskomme kuitenkin, että koska välttämättömien testien kaikkia tuloksia ei ole vielä saatu, ei olisi järkevää - ei myöskään ennen kaikkea teknisten mahdollisuuksien paremman hyödyntämisen kannalta - päättää jo nyt vuotta 2005 koskevista arvoista. Ajattelemme näin sitä suuremmassa määrin, herra Lange, koska olemme sitoutuneet päättämään ennen vuoden 1999 loppua toisen vaiheen arvoista. Se merkitsee sitä, että meillä ja teollisuudella on vielä viisi vuotta aikaa. Meillä on vielä aikaa ottaa huomioon Auto Oil II -ohjelmasta saatavat kokemukset. Meillä on sitten enemmän tietoa. Olemme ennen kaikkea sovittaneet asiat myös kansainvälisesti paremmin yhteen. Haluamme saada nämä arvot käyttöön kansainvälisesti, niin että toivottavasti ymmärrätte sen, kun komissio ei voi toteuttaa näitä perustavia suunnitelman muutoksia, joita ehdotatte. Oletan myös, että se, että sanon jäsenvaltioiden ennemminkin kannattavan meidän näkemystämme, ei ole profetia.
Sen vuoksi haluaisin nyt käsitellä lyhyesti yksittäisiä tarkistusehdotuksia. Voimme hyväksyä täysin kaksi tarkistusehdotusta, nimittäin tarkistusehdotukset 11 ja 12. Neljä tarkistusehdotusta voimme hyväksyä periaatteessa - mikä merkitsee sitä, että sanamuotoa täytyy sitten tarkastella uudestaan, mutta siihenhän meillä on aikaa - nimittäin tarkistusehdotukset 6, 16, 17 ja 24. Sitten voimme hyväksyä viisi tarkistusehdotusta osittain, nimittäin tarkistusehdotukset 3, 5, 7, 8 ja 20. Tämä koskee korkealaatuisten polttoaineiden välttämättömyyttä tulevien päästönormien noudattamisessa - se on tarkistusehdotus 3, toinen osa - ja sitä, että on välttämätöntä liittää tuleviin normeihin vaatimukset kestävyydestä, mitä käsitellään tarkistusehdotuksessa 5. Me haluamme joka tapauksessa laatia paketin, johon kuuluvat tietenkin myös - tämän sanon herra Florenzille - vaatimukset autojen sisäisestä ohjausjärjestelmästä. Siitä on määrä tulla yhtenäinen paketti, koska yksi osa tukee toista. Koska pyrimme kansainvälisiin määräyksiin, voimme tietenkin hyväksyä tarkistusehdotuksen 7, tarkistusehdotuksen 8 toisen osan ja tarkistusehdotuksen 20 toisen osan, joka tukee maailmanlaajuisesti yhtenäiseen testisykliin liittyvää suunnitelmaa. Muut ehdotukset haluaisimme hylätä syistä, joita jo yleisesti käsittelin. Luulen, että koska olemme nyt ensimmäisessä käsittelyssä, ei ole tarpeen, että kerron jokaisen tarkistusehdotuksen osalta yksityiskohtaisesti hylkäämisen syyt.
Tämä on tilanne tällä hetkellä. Vastedes näemme, mitä neuvosto päättää. On hyvin mahdollista, että seuraavassa istunnossa päätetään yhteisestä kannasta, niin että voimme edetä neuvotteluissa melko nopeasti. Sitten on toisen käsittelyn vuoro. Sen jälkeen näemme, mitä lopullisessa kamppailussa tapahtuu. Komissio on siltä osin melko rauhallinen, koska mielestämme tämä ehdotus merkitsee joka tapauksessa todella huomattavaa parannusta. Tässä herra Lange on tietenkin oikeassa. Olemme pitkään yksinkertaisesti ummistaneet silmämme tämän kysymyksen osalta. En voi muistaa, että parlamentti olisi vaatinut meitä toimimaan. Hyvä on, se ei kuitenkaan ole mikään puolustus. Nyt ryhdymme toimiin. Luulen, että voimme kenties edetä nopeammin. Jos tekniikka kehittyy yhtä nopeasti, mihin herra Lange jo viittasi, on todennäköisesti jopa mahdollista, että esitämme vuoden 1999 aikana ehdotuksia, joista tulee vuonna 2005 sitovia ja jotka ovat melko lähellä sitä, mitä herra Lange nyt ehdottaa. Siitä, että haluamme tehdä tämän kuitenkin vasta vuonna 1999 - mikä ei muuten johdu laiskuudesta, vaan nimenomaan siitä, että olemme pohtineet sitä, että meillä on vielä aikaa ja meidän pitäisi käyttää se hyväksemme - meidän ei tarvitse periaatteen vuoksi edes kovasti kiistellä.

Lange
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, saanen tehdä vielä yhden kysymyksen. Tehän olette erittäin kokenut komissaari ja niin sanotusti kietoutunut Euroopan unionin elinten toimintaan. Voitteko selvittää minulle vielä kerran, kuinka monta prosenttia tapauksista on sellaisia, että komissio on esittänyt ehdotuksen siihen määräaikaan mennessä, joka on ilmoitettu? Toiseksi haluan kysyä, kuinka paljon arvioitte lainsäädännön laatimiseen kuluvan aikaa, kun otetaan huomioon kokemukset Auto Oil I -ohjelmasta, jonka osalta on kestänyt yli kaksi vuotta, kun te aikaisintaan syksyllä 1999 esitätte vaihetta 2005 koskevan ehdotuksen ja kun otetaan huomioon se, että kuorma-autojen moottoreiden kehittämiseen kuluu kaksi kertaa niin paljon aikaa kuin henkilöautojen moottoreiden kehittämiseen, siis noin viisi vuotta.

Bangemann
Arvoisa puhemies, mielestäni me pidämme kiinni määräajoistamme melko tarkasti. Minulla ei ole yleiskuvaa asiasta ja voin puhua vain oman alani puolesta, koska tunnen tilanteen sen osalta erittäin hyvin. Joskus voi tapahtua niin, että ehdotus, jonka olemme luvanneet esittää, esitetään kuukautta, kahta myöhemmin, mutta minun alallani pidämme tarkasti kiinni määräajoista. Koska olen asiasta vastuussa, luojan kiitos, esitän ehdotuksen ennen vuoden 1999 loppua. Riippuu sitten teistä, kuinka nopeasti käsittelette sen. En tietenkään halua moittia teitä, se ei ole minun tehtäväni. Esitimme ehdotuksen joulukuussa 1997, jos muistan oikein, ja nyt sitä käsitellään täällä. Se on tietenkin melko pitkä aika, mutta koska meidän täytyi keskustella varsin kauan yksityiskohdista, mikä ei ole uuden ehdotuksen osalta enää tarpeen - ainakin toivon niin - voisin kuvitella, että tämän asian käsittely voidaan saattaa loppuun vuoden kuluessa. Koska myös teollisuudessa seurataan keskustelua siitä, koska teemme ehdotuksen, ja on kuultu, miten se vaikuttaa sen toimintaan, viidestä vuodesta voidaan mahdollisesti pitää kiinni. En pidä sitä ratkaisevana kohtana. Voimme kyllä toteuttaa sen, varsinkin, jos päätämme normista, joka on myös kansainvälisesti laajemmin voimassa. Se on tietenkin teollisuudelle, jonka kansainvälinen toiminta nimenomaan tällä alalla on erittäin paljon laajempaa kuin muilla aloilla, erittäin tärkeää. Luulen kyllä, että sitä voidaan yrittää. Pidän kuitenkin puheenvuoroanne, herra Lange, jälleen kehotuksena olla niin täsmällinen kuin suinkin on mahdollista.

Lange
Arvoisa puhemies, nyt puhumme siitä, kuinka asiat todella ovat. Komissio todellakin hyväksyi ehdotuksen joulukuussa 1997, mutta vasta kuusi kuukautta myöhemmin ehdotus vietiin parlamenttiin. 200 metrin matka komissiosta parlamenttiin kesti siis kuusi kuukautta.

Bangemann
Arvoisa puhemies, minun täytyy nyt, jotta asia ei vain jää tähän, viitata siihen, että luovutimme asiakirjat neuvostolle, kuten on tapana. Se, käsitteleekö neuvosto asian yhtä nopeasti vai ei, ei ole enää meidän päätettävissämme. Me siis emme ole nyt syyllisiä tämän asian osalta. Neuvosto ei voi nyt esittää omaan näkemystään, koska sen edustajia ei ole paikalla, mutta asiahan on niin, että poissaolijat ovat aina väärässä.

Puhemies
Olen samaa mieltä herra Bangemannin kanssa siitä, että nyt ei ole käsittääkseni oikea hetki ratkaista, kuka oikeastaan on syyllinen siihen, että 200 metrin matka kesti useita kuukausia.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.15.

Haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöt
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Cabrolin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan suositus (A4-0358/98) toiseen käsittelyyn neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta neuvoston direktiivin antamiseksi orgaanisten liuottimien käytöstä tietyissä toiminnoissa ja laitoksissa aiheutuvien haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen rajoittamisesta (C4-0389/98-96/0276(SYN)).

Cabrol
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegani, tämän direktiiviehdotuksen tavoitteena on rajoittaa haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjä, VOC: eitä, jotka ovat liuottimien käytöstä aiheutuvia päästöjä; liuottimet ovat puolestaan haihtuvia orgaanisia aineita, joita käytetään monenlaisessa teollisessa toiminnassa. Panoksena on rajoittaa päästöjä 67 %: iin vuoden 1990 tasosta.
Direktiiviehdotuksessa esitetään tätä tavoitetta varten kolme eri keinoa. Ensimmäinen keino on päästöjen raja-arvojen noudattaminen. Raja-arvot on mainittu liitteessä II A. Niinpä jokaiselle teollisuudenalalle on ilmoitettu kynnysarvot, raja-arvot, joihin yritysten on mukauduttava. Toinen keino on se mahdollisuus, että jäsenvaltiot ottavat käyttöön kansallisia suunnitelmia, jotka johtavat kaikkien teollisuudenalojen osalta samoihin tuloksiin kuin ensimmäistä keinoa sovellettaessa. Kolmas keino on rajoitussuunnitelmien soveltaminen sellaisina kuin ne on määritelty liitteessä II B, jolloin jokainen yritys saa käyttää vähemmän haihtuvia orgaanisia yhdisteitä sisältäviä liuottimia joko muuttamalla käsittelyaineita tai -menetelmiä tai turvautumalla molempien vaihtoehtojen yhdistelmään, jotta päästäisiin samoihin tuloksiin kuin ensimmäistä keinoa sovellettaessa.
Yhteisessä kannassa on hyväksytty tarkistuksia, jotka vastaavat parlamentin toivomaa parannusta, mutta toisia tarkistuksia ei ole hyväksytty ja ympäristövaliokunta ehdottaa teille, että näistä tarkistuksista äänestettäisiin tai että niistä pikemminkin äänestettäisiin uudelleen. Nämä tarkistukset ovat seuraavat: tarkistus 1 - vaikka se onkin hieman epärealistinen - jossa pyydetään päästöjen vähentämistä kokonaan eikä niin paljon kuin se on mahdollista. Tarkistuksissa 2 ja 8 vahvistetaan halumme valvoa niiden ihmisten terveyttä, jotka joutuvat tekemisiin orgaanisten liuottimien kanssa työssään. Tarkistuksessa 3 vaaditaan asianmukaisten toimenpiteiden toteuttamista direktiivin 96/61/EY mukaisesti ja parhaan käytettävissä olevan tekniikan soveltamista. Tarkistuksessa 4 vaaditaan rakennusalalla toimivien maalareiden ja vapaa-aikanaan remontoivien " sunnuntaimaalareiden" käyttämien liuottimien sisällyttämistä direktiiviin; edellä mainittujen osuus päästöistä on 30 %. Tarkistuksessa 5 ehdotetaan sen tutkimista, miten kynnysarvojen alapuolella toimivat laitokset voitaisiin ottaa huomioon tulevissa määräyksissä. Tarkistuksen 6 tarkoituksena on sallia joillekin jäsenvaltioille tiukempien rajoituksien säilyttäminen. Tarkistuksessa 7 pyydetään niiden määräaikojen, jotka koskevat tiettyjen jo olemassa olevien laitosten saattamista normien mukaisiksi, pidentämistä kahdella vuodella. Tarkistuksen 9 tavoitteena on sallia se, että haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjä jatkuvasti seurataan tai mitataan jollakin vastaavalla menetelmällä, minkä myötä yritykset voivat tehdä vapaan valintansa kunhan tulos on sama menetelmästä riippumatta. Tarkistuksen 10 tarkoituksena on sisällyttää perävaunut ja -kärryt otsakkeeseen " ajoneuvojen korjausmaalaus" ; lauseke, jota ammattilaisten on helpompi soveltaa ja jonka tulos on yhtä tehokas. Tarkistuksessa 12 määrätään, että liuottimien hallintasuunnitelma on tehtävä joka kolmas vuosi, mikä vaikuttaa helpommin sovellettavalta ja ymmärrettävältä kuin hallintasuunnitelman tekeminen vuosittain. Lopuksi tarkistuksessa 13, joka on erehdyksessä merkitty nimiini ja jonka on itse asiassa jättänyt PPE-ryhmä, toistetaan jo tarkistuksessa 3 mainittu parhaan käytettävissä olevan tekniikan periaate.
Kuitenkin, vaikka jotkin näistä tarkistuksista onkin hyväksytty ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnassa, haluan omalta osaltani ja aivan henkilökohtaisesti muistuttaa, koska minua ei aina ole ymmärretty näissä tapauksissa, että vastustan henkilökohtaisesti tarkistuksen 11 toista osaa, koska se saattaa johtaa ongelmiin nahkateollisuudessa rajoittamalla liuottimien kulutuksen kynnysarvoja, sekä tarkistusta 14, jonka ympäristövaliokunta on sitä paitsi hylännyt ja jota PPE-ryhmä esittää uudelleen, koska tällä tarkistuksella kumotaan kansalliset suunnitelmat, jotka ovat todella hyödyllisiä. Luulen, että tarkistus 15 on vedetty takaisin.
Lopuksi voin vain näin ollen muistuttaa teille, arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegani, että tämä direktiivi koskee yli 400 000 yritystä ja 10 miljoonaa työpaikkaa hyvin erilaisilla teollisuuden aloilla. Meidän on siis syytä kiinnittää siihen koko huomiomme, samoin kuin direktiivin mahdollisesti aiheuttamiin työpaikkoihin liittyviin riskeihin, joihin nämä yritykset saattavat joutua, jos sovellamme liian ankaria toimia tai sellaisia toimia, joissa ei otettaisi todellisuutta huomioon.

Bowe
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin kiittää esittelijää hänen tekemästään erinomaisesta työstä. Hänen ensimmäinen mietintönsä oli ensimmäisessä käsittelyssä hyvin tasapainoinen ja siinä saavutettiin korkea ihmisten terveyden ja ympäristönsuojelun taso samalla kun siinä tunnustettiin teollisuuden tarpeet ja ongelmat, joita teollisuudella on - ainakin pienillä ja keskisuurilla yrityksillä - joidenkin tässä ehdotuksessa esitettyjen normien saavuttamisessa.
Yhteinen kanta on mielestämme laajalti hyväksyttävä. Siihen on ennen kaikkea otettu suuri määrä niistä tarkistuksista, joita esitimme ensimmäisessä käsittelyssä. Emme kuitenkaan pidä kantaa täydellisenä. Esittelijä on aivan oikein käsitellyt joitakin yhteisen kannan puutteita ja sosialistiryhmä tukee varmasti hänen esittämiään tarkistuksia. Toivomme komission tekevän samoin. Minä ja muut kollegat olemme täydentäneet esittelijän tarkistuksia monilla muilla tarkistuksilla pyrkien tilkitsemään ne reiät, joiden kautta jotkut VOC: t saattaisivat edelleen päästä yhteisestä kannasta ja aiheuttaa meille ongelmia.
Minusta tuntuu lopuksi siltä, että komission on tuettava meitä ja pantava neuvosto tiukille näiden tarkistusten kanssa. Ne parantavat epäilemättä direktiivin teknisiä ehdotuksia ja vahvistavat edelleen ihmisten terveyden ja ympäristönsuojelua; niiden avulla on myös mahdollista luoda tasainen pelikenttä kautta koko unionin, erityisesti pienille ja keskisuurille yrityksille, tavalla, jonka avulla ne voivat saavuttaa näiden ehdotusten tavoitteet ja pysyä samaan aikaan kannattavina, tehokkaina ja toimivina liikeyrityksinä.
Kehotan komissiota ja neuvostoa hyväksymään nämä tarkistukset ja antamaan meille sellaisen direktiivin, josta me kaikki Euroopan unionissa voimme olla ylpeitä.

Schleicher
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, tällä yhteisellä kannalla neuvosto on parantanut komission alkuperäistä ehdotusta huomattavasti. Meidän puolueryhmämme mielestä yhteinen kanta sisältää sekä ekologisesti että taloudellisesti tasapainoisia määräyksiä haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen rajoittamiseksi. Ehdotettujen toimien avulla voidaan saavuttaa tavoite vähentää haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjä, joita syntyy orgaanisten liuottimien käytöstä, tärkeimmillä teollisuuden aloilla koko EU: ssa vuoteen 2010 mennessä vähintään 50 % vuoden 1990 päästöjen määrästä. Siten tämä direktiivi on tärkeä toimenpide lähellä maanpintaa olevan otsonin määrää kasvattavien aineisten vähentämiseksi ja siten kesällä syntyvän savusumun torjumiseksi Euroopassa.
Kuten professori Cabrol jo totesi, noin 400 000 eurooppalaiselle yritykselle, jotka ovat pääasiassa keskisuuria yrityksiä, saatiin aikaan käytännölliset määräykset lupa- ja rekisteröintimenettelyä varten. Myös Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esittämät lukuisat tarkistusehdotukset ovat omalta osaltaan merkittävästi edesauttaneet näitä parannuksia. Niin sanottujen kansallisten vähentämisohjelmien rajoittaminen olemassa oleviin toimiin jäi Euroopan parlamentin puolittaiseksi menestykseksi. Valitettavasti sosiaalidemokraattien puolueryhmä ei toisessa käsittelyssä kannattanut ehdotustamme kansallisten vähentämisohjelmien poistamisesta kokonaan. Kansalliset vähentämisohjelmat ovat Euroopan ympäristönsuojelun kannalta hyödyttömiä. Euroopan komission nitraatteja koskevan direktiivin toteuttamista käsittelevä kertomus mielestäni todistaa kansallisten toiminta- ja vähentämisohjelmien tehottomuutta.
Minusta on täysin käsittämätöntä, miksi Euroopan komissio kaikista huonoista kokemuksista huolimatta pitää kiinni kansallisista ohjelmista välineenä. Meillä on kyllä mahdollisuus tarkistaa näiden toimien tuloksia seuraavien vuosien aikana. Esittelijä, professori Cabrol, on kiitettävästi ottanut mukaan ne muutamat ehdotukset, joita neuvosto ja komissio eivät kumpikaan ottaneet huomioon ja jotka kuitenkin olivat meistä tärkeitä, esimerkiksi vaatimus ylimääräisestä määräyksestä, joka koskee liuotinaineita sisältävien tuotteiden saattamista markkinoille, ja niinpä puolueryhmämme voi tukea käsiteltävänä olevia ehdotuksia suurelta osin.

Dybkjær
Arvoisa puhemies, tämä myöhäinen ajankohta on räikeässä ristiriidassa käsittelemämme ehdotuksen tärkeyden kanssa. Kysehän on monien haihtuvien orgaanisten yhdisteiden (VOC) kanssa työskentelevien ihmisten hyvästä tai huonosta elämästä, ehkä jopa kuolemasta. Sen vuoksi on hyvä syy kiittää niin komissiota kuin neuvostoakin siitä, etteivät ne ole taipuneet sen voimakkaan painostuksen alla, jota teollisuus on harjoittanut saadakseen asian lykätyksi. Näitä aineita voidaan kutsua kaksinkertaisen vaarallisiksi. Toisaalta niiden välitön vaikutus aiheuttaa syöpää, aivovaurioita ja paljon muuta niille ihmisille, jotka työskentelevät näiden aineiden parissa. Tämä on suureksi vaaraksi monessa työympäristössä. Toisaalta ne voivat luontoon joutuessaan muuttua fyysisesti tai kemiallisesti ja aikaansaada muun muassa otsonikerroksen. Niin hyvä ja välttämätön kuin se onkin 10 kilometrin korkeudessa, se on haitallinen maanpinnalla. Se voi aiheuttaa vahinkoa niin ihmisille kuin eläimillekin. Ilman otsonipitoisuuden nousu aiheuttaa laajoja terveysriskejä. Monet tutkimukset osoittavat, että otsonipiikit ovat aiheuttaneet vakavia kärsimyksiä, kuten astmaa, silmäsairauksia, jatkuvaa päänsärkyä ja äärimmäisissä tapauksissa kuolemantapauksia.
Olemme direktiivin ja herra Cabrolin mietinnön myötä siirtyneet jälleen askeleen eteenpäin oikeaan suuntaan. ELDR ei voi tukea kaikkia tarkistuksia, koske emme todellakaan ole sitä mieltä, että ne kaikki ilmaisevat edistystä. Yhden tarkistuksen haluan kuitenkin ottaa erityisesti esille, ja se on tarkistus numero 1, koska siinä tuodaan esiin ongelman ainoa ratkaisu. Emme saa suojautua haihtuvien orgaanisten yhdisteiden aiheuttamilta ongelmilta. Se ei hyödytä mitään. Niistä on yksinkertaisesti päästävä eroon. Tavoite on selvä: haihtuvat orgaaniset yhdisteet on korvattava paremmalla tuotteella, kuten juuri tarkistuksessa 1 käsketään tehdä.

Breyer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, mielestäni rouva Dybkjær viittasi äsken vielä kerran erittäin vakuuttavasti näiden haihtuvien orgaanisten aineiden vaaroihin ja voin sanoa puolueryhmäni puolesta, että emme ole erityisen tyytyväisiä siihen kompromissiin, joka tehtiin. Se on mielestämme ennemminkin huolimattomasti tehty emmekä todellakaan voi puhua kunnianhimoisesta pyrkimyksestä. Ajatellaanpa sitä, että yhteisessä kannassa sovittiin vain, että se, mikä on ollut Saksan liittotasavallassa voimassa oleva laki vuodesta 1987 lähtien, on määrä toteuttaa EU: ssa vasta vuonna 2007. Tämä on suorastaan naurettavaa, sillä se merkitsisi sitä, että arvot, jotka ovat voimassa Saksassa, otettaisiin EU: ssa käyttöön vasta 20 vuotta myöhemmin. Olen sitä mieltä, että tämä osoittaa kaikkien niiden olevan väärässä, jotka väittävät, että käsittelisimme tässä ehdotusta, joka on todellinen suunnannäyttäjä.
Silti olen sitä mieltä, että parlamentti on tehnyt kaksi aloitetta, jotka ovat todella tukemisen arvoisia: ensiksikin maaleja koskeva direktiivi, sillä tiedämme, että kolmannes kaikista maaleista synnyttää näitä haihtuvia orgaanisia yhdisteitä. Tulevaisuudessa on kehitettävä ja käytettävä enemmän vesiliukoisia maaleja orgaanisiin aineiden pohjautuvien maalien sijaan. Toiseksi - tämä asia on todella lähellä sydäntäni - on erittäin tärkeää, että teemme aloitteen henkilöitä varten, joille liuotinaineet ovat aiheuttaneet terveydellistä haittaa. Rouva Dybkjær puhui juuri äsken vielä kerran näiden syöpää aiheuttavien aineiden ongelmista, erityisesti niistä ongelmista, joita ne aiheuttavat ihmisille, jotka ovat aineiden kanssa tekemisissä ja käsittelevät niitä työpaikallaan. Kun ajattelemme sitä, että nämä ihmiset kärsivät haitoista koko elämänsä, meidän on tehtävä kaikkemme, että nämä asianomaiset ihmiset todella saavat enemmän oikeuksia ja meidän on todella ponnekkaasti toimittava sen hyväksi, että erityisesti työntekijöiden turvallisuutta parannetaan, jotta voimme todella merkittävästi vähentää liuotinaineiden haitallisista vaikutuksista kärsivien henkilöiden määrää. Nykyään ei todellakaan ole välttämätöntä, että me ihmiset asetamme itsemme alttiiksi ajattelemattomalle terveyden vaarantamiselle.

Graenitz
Arvoisa puhemies, käsiteltävänä oleva direktiivi on uusi askel otsonin torjumiseen pyrkivässä toiminnassa, joka on ehdottoman välttämätöntä Euroopan unionissa. Me kaikki tiedämme, että unionin alue on jatkuvasti troposfäärin otsonikerroksen peittämä ja että jo erittäin pienten muutosten vaikutuksesta tämä otsonikerros vahvistuu niin, että tiettynä ajanjaksona ihmisten terveys vaarantuu tai alueilla, joilla ilma on puhdasta, käy niin, että kasvit kärsivät siten, että maataloudelle aiheutuu erittäin suuria vahinkoja.
Lukuisat jäsenvaltiot ovat osoittaneet, että olisimme voineet olla tiukempia. Siksi ei ole ihme, että parlamentti on jälleen esittänyt tarkistusehdotuksen, jossa sanotaan, että " jäsenvaltiot, jotka ovat edenneet yhteisöä pidemmälle vaarallisten orgaanisten liuottimien korvaamisessa, voivat soveltaa tiukempia rajoituksia" . Mielestäni on välttämätöntä jatkaa tätä toimintaa, mahdollisesti sen tutkimiseksi, olisiko mahdollista luopua haihtuvien orgaanisten yhdisteiden käytöstä nopeammin - kenties jo ennen vuotta 2007 - ennen kaikkea maaliteollisuudessa, jonka alalla on jo paljon vaihtoehtoja käytettävissä, tai siirtyä yrityksissä suljettuihin järjestelmiin niin, että haitallisia aineita haihtuisi ilmaan vähemmän.
Mielestäni on myös erittäin tärkeää, että ei ainoastaan huolehdita kansalaisten terveydestä yleensä, vaan kiinnitetään huomiota erityisesti niihin ihmisiin, jotka työskentelevät työpajoissa ja tehtaissa, joissa käsitellään haitallisia aineita. Heitä varten pitäisi laatia erityisiä ohjelmia heidän terveydentilansa saattamiseksi ennalleen tai suurten vahinkojen estämiseksi.

Hulthén
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa onnittelemalla Cabrolia uudesta mietinnöstä, joka on hyvin laadittu, mutta jossa kaikesta huolimatta on pieniä puutteita. Haluaisin korostaa sitä, mitä Dybkjær aivan alussa sanoi: tärkeintä tässä on kuitenkin oltava, että korvaamme nämä yhdisteet täysin. Tavoitteena pitää olla haihtuvien orgaanisten yhdisteiden poistaminen. Ne kuuluvat menneisyyteen. Meidän on keksittävä uusia teknisiä ratkaisuja näihin ongelmiin. Jos aiomme onnistua tässä, emme voi sanoa, että tämän direktiivin noudattaminen on vain suurten yritysten ongelma. Niin ihmeelliseltä kuin se tuntuukin, suurin osa tämän alan yrityksistä on pieniä- ja keskisuuria yrityksiä, ja nyt annamme niille mahdollisuuden poikkeukseen. Minusta vaikuttaa hieman siltä kuin tämä direktiivi puhuisi itseään vastaan.
Minusta on myös valitettavaa, että nyt kun meillä on tilaisuus näyttää käytännössä esimerkkiä siitä, miten yhdistämme ympäristön ja työllisyyden - josta olemme puhuneet jo useaan otteeseen aikaisemminkin - niin emme kuitenkaan tee sitä täysin tässä mietinnössä. Tiedämme, että myös haihtuvien orgaanisten yhdisteiden korvaamiseksi löytyy teknisiä ratkaisuja. Meidän olisikin oltava hieman rohkeampia, kun kyse on omista tulevaisuutta koskevista direktiiveistämme. Pahoittelen, että nyt antamamme ratkaisut kuuluvat menneisyyteen, eivätkä ainakaan tulevaisuuteen. Ympäristöhän ei kuitenkaan tunne rajoja, mitä tulee pieniin ja keskisuuriin yrityksiin. Tilannehan ei ole sellainen, että ympäristö sanoo: " Jaaha, huomaan, että tämä päästö on peräisin pienestä yrityksestä, joten se ei varmaankaan ole niin vaarallinen" . Ei, päästö voi olla aivan yhtä haitallinen yrityksen koosta riippumatta. Minulla on vain yksi toivomus, toive, jonka mukaan yrittäisimme jatkossa olla hieman luovempia tulevaisuutta koskevissa ratkaisuissa ja poistaisimme keinot, joiden tulisi kuulua menneisyyteen.

Bangemann
Arvoisa puhemies, komissio haluaisi kiittää valiokuntaa, mutta erityisesti myös esittelijää neuvoston esittämän yhteisen kannan huolellisesta ja yksityiskohtaisesta tutkimisesta. Olemme sitä mieltä, että yhteinen kanta selventää ja vahvistaa alkuperäistä ehdotusta muuttamatta perustavia tavoitteita ja ennen kaikkea teknistä ehdotusta. Ympäristöä ja terveyttä koskevasta korkeasta suojatasosta pidetään kiinni ja pyritään myös ottamaan huomioon teollisuuteen kohdistuvat vaikutukset.
Siksi voin ehkä tyytyä käsittelemään 15 tarkistusehdotusta tarkemmin. Voimme hyväksyä tarkistusehdotukset 8 ja 9 kokonaan, tarkistusehdotukset 10 ja 13 periaatteessa ja tarkistusehdotuksen 11 osittain. Kaikki nämä tarkistusehdotukset sisältävät joko asiaa koskevia tai toimituksellisia parannuksia. Niiden avulla väärinymmärryksiä aiheuttavat kohdat poistetaan, annetaan lisää tietoa tai myös liitetään mukaan ylimääräisiä järkeviä vaatimuksia. Muita tarkistusehdotuksia emme valitettavasti voi hyväksyä. Tarkistusehdotuksia 14 ja 15, joissa yksittäisten valtioiden suunnitelmat haudataan, emme haluaisi tukea. Saanen sanoa rouva Schleicherille, että kun otetaan huomioon ne huomautukset, joita parlamentti esitti ensimmäisessä käsittelyssä, saimme neuvoston rajoittamaan liikkumavaraa, joka koskee sellaisten yksittäisten valtioiden suunnitelmien toteuttamista ja esittämään 6 artiklan alla ylimääräisiä ehtoja. Mielestäni tämän joustavan keinon rajat on nyt niin selvästi määritelty, että voimme käyttää sitä.
Mitä tulee tarkistusehdotuksiin 3 ja 7, haluaisimme välttää ehdotetun määräyksen ja direktiivin 96/61 yhteensopimattomuutta. Tarkistusehdotus 7 johtaisi mielestämme ei-toivottuihin ristiriitoihin olemassa olevaa laitosta koskevien määritelmien välillä, kun taas tarkistusehdotus 3 aiheuttaisi sekaannusta, kun tarkastellaan parhaisiin käytettävissä oleviin tekniikkoihin liittyvää suunnitelmaa. Tarkistusehdotuksen 12 tavoite on se, että liuottimien hallintasuunnitelmia laadittaisiin harvemmin. Emme halua tukea sitä, sillä sellaisista hallintasuunnitelmista syntyvä hyöty vähenee huomattavasti, jos niitä täytyy toteuttaa pidemmällä aikavälillä.
Komissio on täysin samaa mieltä huomautuksista, joita keskustelussa tehtiin terveydelle aiheutuvista vaaroista ja myös syntyvistä terveydellisistä vahingoista, jotka koskevat erityisesti sellaisia henkilöitä, jotka käsittelevät liuotinaineita. Koska emme kuitenkaan käsittele tässä ehdotuksessa työstä aiheutuvia terveydellisiä riskejä, emme voi hyväksyä tarkistusehdotusta 2. Voimme kuitenkin hyväksymämme tarkistusehdotuksen 8 puitteissa ryhtyä vaihtamaan tietoja parlamentin kanssa, minkä avulla lisäaskeleiden ottaminen on meille helpompaa. Kahdessa uudessa johdanto-osan kappaleessa komissiota kehotetaan tekemään ylimääräisiä aloitteita. Ensimmäinen näistä on tarkistusehdotus 4 ja toinen tarkistusehdotus 5. Ensimmäisen osalta olemme jo aloittaneet työt. Emme kuitenkaan haluaisi nyt sitoutua saamaan työtä valmiiksi tiettyyn ajankohtaan mennessä, koska emme voi vielä ennakoida sitä. Mitä tulee tarkistusehdotukseen 5, emme todellakaan haluaisi ryhtyä toimiin. Meillä ei ole tällä hetkellä minkäänlaisia suunnitelmia kynnysarvojen alapuolella toimivien laitosten osalta uusiin lainsäädännöllisiin toimiin ryhtymiseksi.
Tarkistusehdotusta 6 ei tueta, koska ne välttämättömät määräykset, joiden perusteella jäsenvaltiot saavat antaa tiukempia määräyksiä, sisältyvät jo EY: n perustamissopimukseen. Sanon tämän erityisesti rouva Graenitzille. Komissio on siis sitä mieltä, että ehdotettu direktiivi yhdessä parlamentin tänään hyväksymien tarkistusehdotusten kanssa tarjoaa tehokkaan, toteuttamiskelpoisen ja tasapainoisen perustan troposfäärin otsonin muodostumisen torjumiselle ja parantaa ympäristöä ja terveyttä koskevaa suojatasoa.
Sivuhuomautuksena haluan sanoa, että minua on erityisesti ilahduttanut se, että rouva Breyer viittasi vuodesta 1987 alkaen voimassa olevaan lainsäädäntöön, koska se osoittaa, kuinka edistyksellinen Saksan liittotasavallan silloinen liittohallitus oli!

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.15.
(Istunto päättyi klo 21.55.)

