Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Nogueira Román
Arvoisa puhemies, eiliseen pöytäkirjaan on varmaan koottu luonnollisestikin sellaisia puheita, jotka liittyvät nk. "Strasbourgin julistukseen", jossa Euroopan parlamentti yritetään saada sotkettua mukaan sellaisiin käsityksiin, jotka johtaisivat sananmukaisesti päättelemään, että eräs parlamentin jäsenistä on natsi. Tällainen julistus jossa niin sanoakseni Euroopan parlamentin suuhun laitetaan julistus, jota se ei ole antanut on manipulointia, jota ei voida missään tapauksessa hyväksyä. Kiitän arvoisaa puhemies Fontainea siitä, että hän ilmaisi heti eilen kantansa ja torjui sen, että parlamentti sotkettaisiin tähän asiaan. Arvoisa puhemies, tässä julistuksessa, jossa ei ainoastaan kutsuta natseiksi Baskien kansallispuoluetta, Eusko Alkartasunaa ja Baskimaan demokraattista hallitusta, joiden asenne on sama, jonka katsottiin Irlannin tapauksessa jopa ansaitsevan Nobelin rauhanpalkinnon, vaan myös solvataan Euroopan kansalaisten edustajia joka minäkin olen: edustan osaa galicialaisesta yhteiskunnasta sanomalla, että olemme natsismiakin vaarallisempia, ja solvataan ryhmittymiä, jotka ovat eittämättömän demokraattisia ja toimineet kymmeniä vuosia. Tätä hulluutta on mahdotonta hyväksyä, ja katson voivani nyt tuomita sen. Pyydän joka tapauksessa, että vetoomuksemme kuultaisiin, sillä Euroopan parlamenttia ei voida sotkea mukaan tällä tavalla tällaiseen järjettömyyteen, jonka hyväksyminen on mielestäni aivan mahdotonta.

Puhemies
 Arvoisa jäsen Nogueira, kiitos selvityksestänne. Muistutan siitä, että pöytäkirjaa koskevien kysymysten on liityttävä pöytäkirjaan. Aion joka tapauksessa lukea virallisen ilmoituksen niille kollegoille, jotka eivät tiedä puhemiehen kantaa, ja se merkitään myös tämänpäiväiseen pöytäkirjaan:
"Euroopan parlamentin puhemies Nicole Fontaine vastaanotti 17. helmikuuta Forum D' Ermuan edustajat heidän pyynnöstään. Euroopan parlamentin espanjalaiset varapuhemiehet olivat edustettuina. Foorumin edustajat jättivät hänelle tämän keskustelun tuloksena tekstin, jonka otsikkona on ' Strasbourgin julistus' . Puhemies täsmentää, ettei hän voi millään tavoin tukea tämän julistuksen sisältöä.
Strasbourgissa 17. helmikuuta".
(ES) Siksipä katson, että asia on loppuun käsitelty.

Esclopé
Arvoisa puhemies, pyysin pöytäkirjassa Swobodan mietinnön tarkistusta 5 koskevan äänestyksen oikaisemista. Pyydän teitä kirjaamaan muistiin, että Michel Raymond, Jean Saint-Josse ja minä äänestimme tätä tarkistusta vastaan.

Puhemies
Asia merkitään muistiin, ja kirjattakoon se näin pöytäkirjaan.

Bösch
Arvoisa puhemies, en käytä puheenvuoroa suoranaisesti pöytäkirjasta vaan tänään pöydillemme tulleesta ilmoituksesta, jossa sanotaan, että kaikille jäsenille avoin puheenjohtajakokous, joka oli määrä järjestää 23. helmikuuta, on nyt peruutettu: meidän pitäisi periaatteessa pohtia sitä, onko tämänmuotoinen kokous ylipäänsä tarkoituksenmukainen. Minusta tuntuu, että se on lisärasite, josta on taas kerran suoriuduttava. Voimme yhtä hyvin lukea lehdestä samat asiat, jotka saamme kuulla tuota kautta. Aika voidaan tällä tavoin käyttää hyödyllisemmin, enkä ole halukas hyväksymään sitä, että eri valiokunnissa kuitenkin täyteen ahdettuja esityslistoja lyhennetään kerta toisensa jälkeen tällaisten itse järjestämiemme huvitilaisuuksien takia. Pohtikaamme siis, pitäisikö meidän kerta kaikkiaan lakkauttaa nämä kokoukset aivan lopullisesti.

Puhemies
Jäsen Bösch, merkitsen kannanottonne muistiin, mutta on ilmeistä, että tällaisten kaikille avoimien puheenjohtajakokousten pitäminen on pantu alulle jäsenten pyynnöstä, jotta he voisivat osallistua joihinkin niistä. Meidän olisi varmasti oltava valikoivampia. Puheenjohtajisto harkitsee joka tapauksessa ehdotustanne.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

ÄÄNESTYKSET
25 kohdasta

Fava (PSE). (IT) Arvoisa puhemies, pyydämme, että tarkistuksen 2 viimeinen lause, jossa sanotaan: " pyytää jäsenvaltioita suosimaan myös vanhusten matkailua" , siirrettäisiin aikaisemmaksi ja että se sisällytettäisiin kohtaan 25, joka käsittelee erityisesti sosiaalisten ryhmien matkailua, sen lauseen loppuun, jossa sanotaan " organisoitujen sosiaalisten ryhmien matkailua" . Tämä kohta vaikuttaa meistä perustellummalta ja hyödyllisemmältä.

Puhemies
Työjärjestyksemme nojalla 12 jäsentä on riittävä määrä asian vastustamiseksi.
(Yli 12 jäsentä vastusti suullisen tarkistuksen huomioon ottamista.) Suullista tarkistusta ei täten voitu ottaa huomioon.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
ÄÄNESTYSSELITYKSET

Posselt
Arvoisa puhemies, äänestin tyhjää kollega Viceconten erinomaisesta mietinnöstä toimitetussa äänestyksessä, vaikka mietintö sisältää loistavia ajatuksia ja vaikka Baijeri, jota edustan täällä, on yksi Euroopan unionin viehättävimmistä matkailualueista. Kutsun teidät sydämellisesti lomailemaan Baijeriin ja sen naapurimaahan Itävaltaan niin usein kuin mahdollista.
Kuitenkin haluaisin sanoa siitä huolimatta, että en pidä komission tiedonannon keskusjohtoisesta lähestymistavasta. Luulen, että juuri matkailupolitiikassa on tärkeää pyrkiä lisäämään hajauttamista ja alueellista toimintaa ja heikentämään virkavaltaista ja keskusjohtoista holhousta. Sen vuoksi meidän ei pitäisi ajautua keskusjohtoiseen EU:n matkailupolitiikkaan.

Sacrédeus
Arvoisa puhemies, toissijaisuusperiaate on yksi Euroopan unionissa tehtävän yhteistyön olennaisimmista periaatteista. On korkea aika huolehtia tämän periaatteen arvioimisesta ja siitä, että laadimme järjestelmän, joka selkeyttäisi EU:n toimivaltaa. EU:ta arvostellaan usein ja jokseenkin oikeutetusti siitä, että se keskittyy aivan liian moniin asioihin.
Tällaisiin asioihin kuuluu matkailu, joka on hyvin kansallinen ala. Jos matkailupolitiikkaa on yleensäkään harjoitettava, sen pitää tapahtua kansallisesti, alueellisesti ja paikallisesti. Matkailu on tärkeä tekijä työllistämisen alalla ja sillä on sen vuoksi määrätynlainen merkitys, kun kyse on taloudellisesti heikommassa asemassa oleville alueille maksettavista EU:n tuista. Tässäkin asiassa yhteistyötä on tehtävä toissijaisuusperiaatteen mukaan.
Matkailu voi vaikuttaa ympäristöön myös kielteisellä tavalla. Sen vuoksi meidän olisi laadittava strategia kielteisten vaikutusten vähentämiseksi. Sen voi laatia ja se pitääkin laatia ympäristöpolitiikan puitteissa. Mietinnössä valitetaan sitä, että matkailupolitiikalle ei ole olemassa erityistä oikeusperustaa. Me ruotsalaiset kristillisdemokraatit olemme sitä mieltä, että sellaista ei pidä ollakaan, koska EU:n ei pidä mielestämme juurikaan puuttua matkailupolitiikkaan.

Okking
. (DA) Matkailu lisää olennaisesti ymmärtämystä kansojen välillä ja se on tärkeä työmarkkinoiden osa, jota on kehitettävä ja kannustettava. On erittäin tärkeää, että niin Euroopan kuin muunkin maailman kansalaisilla on mahdollisuus tutustua toistensa elämäntapoihin ja yhteiskuntiin. Euroopan parlamentin, tai yleensä ottaen koko EU:n, ei pidä kuitenkaan suunnitella matkailupolitiikkaa tai tehdä sitä koskevia päätöksiä. Vastustan sen vuoksi ehdotusta.

Tajani
Arvoisa puhemies, ennen kuin keskustelu aloitetaan, haluaisin italialaisen parlamentin jäsenen ominaisuudessa ainoastaan moittia ja uskon puhuvani kaikkien italialaisten parlamentin jäsenten puolesta Saksan liittokanslerin eilen ilmaisemaa kantaa, kun hän puuttui Italian sisäisiin asioihin uhaten Euroopan puuttuvan asiaan, mikäli Italian hallituksen kokoonpanoon otettaisiin uusfasistisia ryhmittymiä.
Kaikeksi onneksi Italian hallitus ja tasavallan presidentti ottivat asian puheeksi ja tänään samoin tekee Italian Saksan suurlähettiläs ja kehottivat Saksan liittokansleria olemaan puuttumatta Italian sisäisiin asioihin, koska hallitukseen ei ole ehdolla uusfasistisia ryhmittymiä.
Me kiitämme tasavallan presidenttiä, kiitämme hallitusta ja kaikkia niitä poliittisia voimia, jotka puuttuivat asiaan, ja myös täältä parlamentin istuntosalista me kehotamme Saksan liittokansleria olemaan puuttumatta Italian sisäisiin asioihin.

Puhemies
Jäsen Tajani myöntänee sen, että on melko vaikeaa ymmärtää, miten puheenvuoronne liittyy työjärjestysasioihin, mutta ymmärrän sen poliittisen merkityksen.
Siirrymme varsinaiseen keskusteluun, ja annan puheenvuoron suoraan komission puolesta puhuvalle jäsen Montille.

Euroopan postipalvelut
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Hatzidakisin laatima aluepolitiikka-, liikenne-, ja matkailuvaliokunnan laatima suullinen kysymys (B5-0010/2000) komissiolle Euroopan postipalveluista.

Monti
Arvoisa puhemies, komission uusi ehdotus, joka koskee postimarkkinoiden säänneltyä ja asteittaista avaamista kilpailulle, on myöhässä lähinnä palvelujen uudelleen järjestämisen ja komission toimivallan uudelleen jakamisen tähden ja lisäksi sen tähden, että myös uuden kollegion on tarpeen tarkastella näitä ongelmia.
Parlamentin postialaa koskevien eri päätöslauselmien osalta kollegani, komission jäsen Bolkestein, on jo vastannut pääasiallisiin huomioihin niiden kuulemisten aikana, jotka parlamentti järjesti viime vuonna.
Tämän lisäksi komission jäsen Bolkestein tapaa ensi maanantaina parlamentin aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan kuullakseen parlamenttia. Tutkimukset lähetettiin asianomaiselle valiokunnalle syyskuussa 1999, samoin kuin niille parlamentin jäsenille, jotka ovat pyytäneet niitä, ja ne ovat joka tapauksessa aina saatavilla. Näihin tutkimuksiin voi tutustua komission Internet-sivuilla. Olen varma, että komission jäsen Bolkestein kiinnittää tarvittavaa huomiota kaikkiin parlamentin tekemiin huomioihin.
Arvoisa puhemies, komissio on vahvasti vakuuttunut siitä, että on välttämätöntä tehdä uusi ehdotus, jolla postialaa kehitetään entisestään. Tämän lisäksi ehdotuksen esittäminen muodostaa oikeudellisen velvoitteen. Voin vahvistaa, että komission jäsen Bolkesteinilla on vahva aikomus esittää tällainen ehdotus komissiolle, jotta se sitten siirrettäisiin parlamentille ja neuvostolle vuoden ensimmäisen puolivuotiskauden loppuun mennessä.
Komissio pyrkii vahvasti toteuttamaan sovitun seuraavan vaiheen, joka alkaa 1. tammikuuta 2003.
Ehdotuksessa otetaan huomioon tehdyt tutkimukset ja erityisesti tarve varmistaa yleispalvelut, kuluttajien kannalta tehokkaiden suojamuotojen kehittäminen, uusien työpaikkojen kehittämisen kannalta myönteisen ilmapiirin luominen ja kilpailuun liittyvien ongelmien ratkaiseminen.
Uusien tekniikoiden kautta tapahtuvaa koko unionin postipalvelujen lisäuudistamista ja -parantamista silmällä pitäen myös markkinoiden avautumisen merkitystä tarkastellaan ottamalla huomioon potentiaaliset edut asianomaiselle alalle kokonaisuutena.
Kun ehdotus esitetään, siinä otetaan huomioon näkökannat, joita ovat esittäneet jäsenvaltiot, parlamentti, palvelujen käyttäjät, yleispalvelujen tarjoajat, näiden kilpailijat ja muut asianomaiset tahot, joiden kanssa on käyty läpi perusteellisia kuulemisia. Tavoitteena on postipalvelujen sisämarkkinoiden hyvän toiminnan takaaminen kuluttajien ja koko Euroopan unionin yritysten hyväksi.

Stenmarck
Arvoisa puhemies, vanhojen, aikansa eläneiden monopolien annetaan edelleenkin toimia postialalla, koska tuolla alalla ei ole kilpailua. Toimintatarmoisen komission puuttuessa tilanne on saanut jatkua aivan liian pitkään. EU:n kilpailuviranomainen on puuttunut asioihin kaikilla muilla aloilla. Olemme tuloksetta odottaneet komission ehdotusta 18 kuukauden ajan. Tänään haluaisinkin saada komissiolta vastauksen seuraavaan kysymykseen: milloin saamme nykyaikaisen postijärjestelmän, joka voisi tulla voimaan kaikkialla EU:ssa?
Yksi EU:n tärkeimmistä periaatteistahan on, että meillä on yhteiset sisämarkkinat. Teemme parhaillaan tarmokkaasti töitä laajentaaksemme sitä niin, että se kattaisi jatkossa entistä useampia jäsenvaltioita. Se asettaa tehokkuusvaatimuksia ja tehokkuus edellyttää kilpailua.
Yhä useammalla alalla vaaditaan säännöstelyn purkamista ja vapauttamista. EU johtaa usein tätä toimintaa. Komissio edistää kehitystä esimerkillisesti. Komissio toimii näin, koska meillä on paljon kokemuksia siitä, että vanhat monopolit eivät täytä niitä hyvin toimivien palvelujen vaatimuksia, joita nykyaikainen yhteiskunta edellyttää. Se toimii niin myös pysyäkseen mukana teknisessä kehityksessä. Komissio toimii niin myös voidakseen laskea hintoja - kaiken tämän se tekee täysin vakuuttuneena siitä, että tavoitteet saavutetaan helpommin vapailla ja kilpailun sallivilla markkinoilla. Näinhän asiat ovat useilla eri aloilla - valitettavasti vain postin toiminta on tähän asti poikennut siitä suuresti. Se johtuu tuskin siitä, että asiakkaat ovat tyytyväisiä. Kaikki tietävät, että hinnankorotuksien arvosteleminen ja postinjakelun myöhästyminen ovat jatkuvia keskustelun aiheita. Jos me todellakin haluamme toimivat sisämarkkinat, emme voi jatkuvasti pitää postin toimintaa poikkeuksena.
Monet valtiot ovat jo ryhtyneet vapauttamaan kilpailua postialalla. Pisimmälle siinä on päästy Alankomaissa, Suomessa ja Ruotsissa. Nämä maat ovat 1990-luvun aikana osoittaneet, että näin voidaan saavuttaa useita etuja. Ruotsissa tämä kehitys on sitä paitsi tapahtunut merkittävän poliittisen yksimielisyyden vallitessa. On tärkeää, että tällaisen kehityksen annetaan jatkua ja että se saa tarvittavaa kannustusta. Kokemus on nimittäin osoittanut, että vanhat monopolit eivät täytä niitä hyvin toimivan palvelun vaatimuksia, joita asiakkailla on oikeus vaatia.
Juuri ennen tämän keskustelun alkamista monopolin jatkamista kannattavat panivat liikkeelle kirjeen. He käyttävät Ruotsia varoittavana esimerkkinä. Niin voidaan ehkä tehdä joidenkin asioiden kohdalla, mutta ei juuri tämän asian. Eräässä kiertokirjeessä on väitetty, että postimerkkien hinnat olisivat nousseet 59 prosenttia sitten vuoden 1993 vapauttamisen. Se pitää paikkaansa, jos otamme huomioon vain ne 20 prosenttia postimarkkinoista, joilla edelleenkin käytännössä vallitsee monopoli ja joilla valtio on toisin sanoen ainoa toimija. Vapaa kilpailu koskee 80:tä prosenttia markkinoista, ja niillä se on laskenut hintoja. Tämä osoittaa, että kilpailu todellakin toimii. Johtopäätökseni on: huolehtikaa siitä, että kilpailu ulotetaan myös jäljelle jäävään 20 prosentin osuuteen! Tämän vuoksi entistä useammat kaipaavat...
(Parlamentin jäsen Markov keskeytti puhujan.) Luulin, että minulla oli puheenvuoro. Voimme ehkä keskustella tästä hieman myöhemmin. Voin kuitenkin todeta, että asiat ovat juuri niin kuin sanoin, nimittäin, että hinnat ovat laskeneet niillä aloilla, joilla käydään kilpailua, kun taas hinnat ovat nousseet niillä aloilla, joilla vallitsee monopoli. Niin tapahtuu melkein aina. Sen vuoksi vaadin komissiota ryhtymään välttämättömiin toimiin sekä huolehtimaan siitä, että toimiva kilpailu voitaisiin ulottaa myös postialalle.

Puhemies
 Hyvä jäsen Markov, teillä on 56 minuutin kuluttua pari minuuttia aikaa puhua. Olisin kiitollinen, jos ette keskeyttäisi kollegojanne.

Miller
Arvoisa puhemies, on suorastaan mystistä, mitä tapahtui postidirektiiville, joka annettiin 15. joulukuuta 1997. Komissio on ollut hyvin hiljaa tuosta ajasta lähtien. Olen pahoillani, että juuri komission jäsen Monti on täällä tänään. Pidän hänestä paljon. Hän on yksi ahkerimmista ja työteliäimmistä komission jäsenistä. On valitettavaa, etten voi sanoa samaa joistakin hänen kollegoistaan.
Mitään todellista kehitystä postidirektiivin osalta ei ole tapahtunut tämän ajan kuluessa. Komission jäsen Monti sanoi, että osasyynä tähän on ollut tehtävien organisointi ja uudelleen jakaminen. Tämä on tehty vasta aivan äskettäin. Edellisellä komissiolla oli kuitenkin yli vuosi aikaa tehdä jotain asian hyväksi. Emme todellakaan ole edenneet pitkälle.
Nyt kuitenkin, koska komission jäsen Monti on paikalla, haluaisin hänen vievän komission jäsen Bolkesteinille viestin ja kertovan hänelle, mistä postidirektiivissä on kyse. Siinä on kyse postipalvelujen asteittaisesta vapauttamisesta, taatusta ja kohtuuhintaisesta yleispalvelusta, suoramainontapostista ja ulkomaanpostista varattujen palvelujen alalla. Nämä olivat mietinnössä oleellisen tärkeitä asioita ja näiden tulisi olla oleellisen tärkeitä kaikissa tulevissa direktiiveissä.
Postipalvelut eivät ole vain joulua varten, vaan koko elämää varten. Sillä Skotlannin alueella, mistä minä olen kotoisin, tämä palvelumuoto on paljon enemmän kuin pelkkä postipalvelu. Se on yhteisöjä yhdistävä voima. Se on myös linja-autopalvelu, sosiaalipalvelu ja lääkäripalvelu. Jos annamme postipalvelujen ajautua yksityistämiseen, menetämme kaiken tämän ja monet paikalliset yhteisömme - ja juuri äsken äänestimme matkailusta - menettävät matkailusta saamansa tulot. Syy tulee olemaan meidän.
Postipalvelut ovat tärkeitä. Tämä viesti tulee saattaa komission tietoon, ja komission on kuunneltava sitä.

Sterckx
Arvoisa puhemies, me kannatamme Euroopan unionin postipalvelujen vapauttamista. Sen pitää merkitä ensisijaisesti sitä, että asiakkaita palvellaan paremmin. Siitä tässä on kyse ja sen on oltava päämääränä.
Vapauttaminen aloitettiin, koska postipalvelujen rakenteesta ja monopoliaseman arvosta oli olemassa epäilyksiä. Onko monopoli tarpeeksi joustava markkinoilla, joilla asiakkaiden vaatimukset voivat muuttua hyvin nopeasti ja joilla voi syntyä hyvin nopeasti toisenlainen markkinatilanne, koska esimerkiksi ryhdytään käyttämään paljon enemmän sähköistä tiedonsiirtoa? Kysymys kuuluu siis: mitä mahdollisia vaatimuksia meidän on asetettava monopolille tai sille palvelujen osalle, jota monopoli hallitsee?
Useimmat jäsenvaltiot suhtautuvat tähän asiaan pidättyvästi, ja olenkin tyytyväinen siihen, että kotimaani uusi hallitus on lopultakin toteuttanut sen, minkä olisi pitänyt tapahtua jo kauan sitten, ja että Belgian posti ja Belgian hallitus toteuttavat nyt toimia huolehtiakseen siitä, että postilaitos on vuoteen 2003 mennessä ainakin joiltakin osin valmis kohtaamaan kilpailun.
Yritän tutustua asiaan uutena parlamentin jäsenenä ja minun on sanottava rehellisesti, että se on minulle vaikeaa. Olen löytänyt joukon komission aikoinaan tilaamia tutkimuksia ja myös Post Europe -järjestön asiakirjoja, joissa sanotaan, että ne tutkimukset eivät pidä paikkaansa ja että se pohja, jolta ne on toteutettu, on väärä. Olen sitä mieltä, että komissio olisi voinut olla tässä asiassa hieman aktiivisempi, ja se olisi voinut antaa meille enemmän tietoja ja toimittaa meille ne tutkimukset, jotka se oli luvannut ja joita olimme pyytäneet. Tietääkseni näin ei ole vieläkään tapahtunut. Pyydänkin tietä, arvoisa komission jäsen, auttamaan minua tässä tehtävässä, koska olen uusi parlamentin jäsen. Kuten jäsen Miller, minäkin haluaisin, että te selvittäisitte meille tulevina kuukausina tai viikkoina tai jos mahdollista, jopa tulevina päivinä, miten vuodelta 1997 peräisin olevan direktiivin täytäntöönpanon laita on.
Toinen asia: miten on yleispalvelujen laita, mitä ne maksavat, mistä ne koostuvat, kuinka aiotte järjestää ne, mitä ehdotuksia teillä on? Haluaisin niistä mielelläni enemmän konkreettista tietoa. Postilaitos on ilmeisesti hyvin vahva eturyhmä ja se onkin oikeutettua. Sadattuhannet ihmiset ansaitsevat elantonsa postin palveluksessa. Kaiken lisäksi kuten jäsen Millerkin sanoi tiheästi asutussa kotimaassanikaan ei tulisi maailmanloppua, vaikka postinkantaja ei enää tulisi kotiovelle. Kotimaassani on kuitenkin paljon ihmisiä, esimerkiksi vanhempia ihmisiä, jotka tapaavat päivän aikana vain yhden ihmisen, joka on postinkantaja. Pitäkäämme siis myös mielessämme: posti on enemmän kuin kirjeiden ja pakettien kuljettamista.
Posti on myös erittäin tärkeä yrityksille. Eräästä tutkimuksesta käy ilmi, että 90 prosenttia postiliikenteestä on yritysten välistä ja vain 10 prosenttia on yksityishenkilöiden välistä. Mitä te oikeastaan haluatte vapauttaa? Haluaisin asiasta enemmän tietoa, sillä tärkein kysymys on se, kuinka asiakkaita voidaan palvella paremmin jo olemassa olevia palveluita käyttäen. On postilaitoksia, joilla on monopoliasema, mutta jotka toimivat silti melko hyvin. Sellaisia asioita on suojeltava ja muita asioita on kyseenalaistettava.

Isler Béguin
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuulin tänä aamuna Ranskan kansalliselta radiokanavalta, että postin vapauttamisessa olisi käytännöllisesti katsoen kyse vain tunneista tai päivistä ja että se olisi peruuttamatonta, samoin kuin on käynyt ruotsalaisten, hollantilaisten ja saksalaisten ystäviemme taholla. Olemme tästä syvästi huolissamme ja siksi olemme pyytäneet tätä keskustelua tänään.
Komissio on sitoutunut tosiasiassa takaamaan postin yleispalvelun, ja Euroopan parlamentti on osoittanut moneen kertaan postipalvelujen olevan todellakin, kuten eräät kollegat ovat jo sanoneet, alueellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta olennainen tekijä. Haluaisin tältä osin kääntyä vaikkapa ruotsalaisen kollegamme puoleen kysyäkseni häneltä, mitä mieltä hän on tehdystä selvityksestä, jossa tosiaankin osoitetaan, että Ruotsin kaikkein syrjäisimmillä seuduilla postipalvelut olisivat jakelun osalta pikemminkin surkeat. Emme siis halua tällaisia postipalveluja.
Amsterdamin sopimuksessa on tunnustettu postipalvelujen taloudelliset hyödyt ja katsomme, että tämä koskee huomattavasti laajempaa osa-aluetta kuin vain jakelua. Kyseessä ovat kansalaisia kaikkein lähimpänä olevat palvelut ja kutsummekin niitä "julkisiksi palveluiksi". Niiden ansiosta jokainen Euroopan maaperällä asuva voi nauttia näistä palveluista ja tämän etuuden on säilyttävä yhteisöllisenä etuutena.
Euroopan unioni on tunnustanut korkealaatuisten ja kaikille tarkoitettujen postipalvelujen olemassaolon, joka on tällä hetkellä uhattuna, ja olemme asiasta entistä enemmän huolissamme. Siksi pyydämme tänään, ettemme joutuisi kokemaan ikäviä yllätyksiä maanantaina aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnassa. Muistutamme, että parlamentin kannat on määritetty selkeästi ja että vihreiden ryhmä on tukenut niitä. Tässä 14. tammikuuta 1999 annetussa päätöslauselmassa pyydettiin, että ennen kuin jatketaan tämän avainalan minkäänlaista vapauttamista, joka koskee kuitenkin 1,7:ää miljoonaa toimihenkilöä, komission on teetettävä tutkimus tämän vapauttamisen vaikutuksista. Emme ole kuitenkaan vakuuttuneita siitä, että tätä vapauttamista voitaisiin nyt aloittaa saatavilla olevien tutkimusten perusteella ja olemme huolissamme, koska tiedämme erittäin hyvin, että tämä vapauttaminen, ilman että teetetään tutkimusta sen vaikutuksista, aiheuttaisi tuhansien työpaikkojen lakkauttamisen, mitä emme missään nimessä halua.
Haluamme säilyttää julkisen palvelumme, postin yleispalvelun, koska tiedämme, ja olemme myös tässä asiassa kansalaisten edustajia, että kansalaiset haluavat säilyttää tämän palvelun ja että komissio on sitoutunut Komission jäsen Bolkesteinin kuulemisen aikana säilyttämään tämän yleispalvelun Euroopan unionissa. En ota esille hänen kuulemisen aikana sanomiaan asioita, koska uskon, että meillä kaikilla ne ovat vielä tuoreessa muistissa.
Olemme edelleenkin sitä mieltä, että odotamme tätä varsinaista arviointia ennen minkään lopullisen päätöksen tekemistä, kuten direktiivissä ja vuoden 1997 direktiivin tarkistuksessa vaaditaan. Emme hyväksy kaikkien postitoimien vapauttamispäivämäärää ennen kuin komissio on antanut meille takeet siitä, että yleispalvelu sisällytetään tähän direktiiviin ja että julkiset postipalvelut säilytetään valtioissa, jotka katsovat, että nämä palvelut ovat kansalaisille välttämättömiä.

Markov
Arvoisa puhemies, voin yhtyä siihen käsitykseen, jonka mukaan edistys on tarpeen, kun asiaa tarkastellaan tehokkuuden näkökulmasta ja tarjottujen palvelujen ja kustannusten suhdetta koskevan analyysin näkökulmasta.
Minäkään - vaikka olen yrittäjä - en ymmärrä ollenkaan, miksi edistystä voidaan muka saavuttaa vain yksityistämällä ja vapauttamalla; paitsi siinä tapauksessa, että postipalvelujen samanlaista saatavuutta ei taata kaikille, vaan pohditaan ainoastaan yritysten edellytyksiä hyödyntää pääomaa suurissa asutuskeskuksissa. Parlamentin jäsenten pitäisi kuitenkin olla kaikkien kansalaisten edustajia, mikä tarkoittaa sitä, että heidän velvollisuutensa on ajatella kansantaloudellisesti eikä liiketaloudellisesti.
Tämä merkitsee postipalvelujen osalta aivan konkreettisesti ensinnäkin sitä, että työllisyyskysymyksen on oltava etusijalla. Minulla ei ole mitään vapauttamista eikä yksityistämistä vastaan, mutta ensin on täytettävä niiden edellytykset.
Toiseksi on varmistettava, että kansalaisten palvelut eivät heikkene. Saksan ja Ruotsin esimerkit osoittavat, että tällainen vaara on todellakin olemassa. Jäsen Stenmarck, Ruotsi on ainoa maa, jossa hinnat ovat nousseet vapauttamisen jälkeen tuntuvasti, enemmän kuin kaikissa muissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Onhan tämä myös yksi mahdollinen seuraus. Meidän on varottava, ettei näin tapahdu.
Kolmanneksi, ensinnäkin on välttämätöntä taata postin yleispalvelu kohtuulliseen hintaan jokaiselle kansalaiselle ja kaikkialla, toiseksi on taattava yhtenäisen hinnoittelun säilyttäminen kaikissa jäsenvaltioissa ja kolmanneksi päivittäinen postin jakelu ja keräily arkipäivisin. Hinta-laatusuhteen osalta voidaan suunnitella lisää hinnanalennuksia postilähetysten painoluokkien yhteydessä; posti itsekin on tätä mieltä. Ei tarvitse välttämättä pysyä 300 gramman yläpuolella; analyysin mukaan 150 gramman vähimmäismäärä on kuitenkin taattava kannattavuussyistä.
Uskon, että tämänpäiväinen keskustelu oli hyvä ja tärkeä, koska komission jäsen Bolkestein saa tietää, mikä kanta parlamentilla on, jotta hän voi ottaa nämä asiat huomioon heti alusta lähtien.

Berthu
Arvoisa puhemies, vuoden 1997 direktiivissä, joka julkaistiin 21. tammikuuta 1998, sitouduttiin postipalvelujen asteittaiseen vapauttamiseen Euroopassa ja määrättiin myöhemmästä tarkistuksesta, jonka muoto oli kaiken lisäksi monimutkainen, koska komission piti antaa siitä ehdotus ennen vuoden 1998 loppua ja päättää siitä ennen tammikuun 1:stä päivää 2000, jotta se voisi lopulta tulla voimaan ennen 1. tammikuuta 2003. Tällä hetkellä tarkistusta ei ole kuitenkaan vielä suoritettu. Koska kahta ensimmäistä vaihetta ei ole noudatettu, kaiken järjen mukaan tämän pitäisi kyseenalaistaa kolmas vaihe.
Ensimmäinen kysymys: eivätkö suunnitellut määräajat olleet joka tapauksissa liian tiukkoja? Epäilemättä näin on. On vaikea käsittää, miten komissio olisi pystynyt arvioimaan ennen vuoden 1998 loppua, kuten direktiivin 7 artiklassa säädettiin, saman vuoden helmikuussa voimaan tulleen tekstin vaikutuksia. Komissio ei sitä paitsi ole pystynyt myöskään toimittamaan soveltamista koskevaa kertomusta, joka sen 23 artiklan mukaan olisi jätettävä ennen 31. joulukuuta 2000.
Pitäisikö tästä viivästyksestä valittaa? Emme usko. Jos komissiolla olisi vakuuttavia, todistusvoimaisia ja kokemukseen perustuvia aineksia siitä, että vapauttamisessa olisi mentävä pitemmälle, kukaan ei epäile sitä, etteikö se esittäisi niitä viivyttelemättä. Mitä tulee Euroopan parlamenttiin, joka taisteli voimakkaasti sen puolesta, että vuoden 1997 direktiivi olisi tasapainoinen ja että siinä noudatettaisiin julkisen yleispalvelun ehtoja, on pikemminkin tyytyväinen nähdessään, että sen silloin saavuttama sovitteluratkaisu on osoittautunut hyväksi. Näiden olojen vallitessa on luonnollista, että parlamenttimme osoittaa nykyisin huolestumisensa esittämällä suullisen kysymyksen, jossa komissiota kiirehditään esittämään lopulliset ja kiistattomat toteutettavuustutkimukset, joita kukaan ei ole vielä ole nähnyt.
Mitkä ovat itse asiassa mahdolliset kehitysnäkymät ja riskit? Pääasiallinen riski on, että komissio ilman riittävää oikeutusta horjuttaa olemassa olevaa tasapainoa ehdottamalla varsin nopeaa siirtymistä vapauttamisen toiseen vaiheeseen, mikä horjuttaisi joissakin maissa postin yleispalvelun rahoituksen tasapainoa ja tekisi sen hallinnan mahdottomaksi. Nykyisin jäsenvaltiot voivat vuoden 1997 sovitteluratkaisun tuloksena uskoa julkisten monopolien haltuun sellaisia kirje- ja tavaralähetyksiä koskevat postipalvelut, joiden jakeluhinta on viisi kertaa perustariffia alempi tai joiden paino on alle 350 grammaa. Oletetaan esimerkiksi, kuten komission jäsen Bolkestein antoi olettaa kuulemisensa aikana 6. syyskuuta, että komissio saattaisi ehdottaa näiden rajoitusten pudottamista 50 grammaan sekä perustariffia kaksi ja puoli kertaa alempaa jakeluhintaa. Tämä ratkaisu ei olisi mielestämme oikeudenmukainen, eikä komissiolla sitä paitsi ole mitään kiistatonta lukua tämän tukemiseksi. Valitettavasti olemme kuitenkin tienneet Seattlen kokouksesta alkaen, ettei se tarvitse aiempaa vaihetta koskevaa kunnollista selvitystä ehdottaakseen erittäin nopeaa siirtymistä seuraavaan vaiheeseen.
Toinen meitä miellyttävä skenaario on seuraavanlainen: tarkistuksen lykkääminen ja nykyisen tilanteen säilyttäminen entisellään siihen asti, kunnes meillä on luotettava, tarkka ja objektiivinen tutkimus vuoden 1997 direktiivin vaikutuksista. Emme pyri tällä suojelemaan monopoleja, joiden kielteiset vaikutukset jo tunnemme, mutta haluamme olla varmoja siitä, että pystymme yhdistämään organisaatioiden asteittaisen kehittymisen ja säilyttämään julkisen palvelun olennaiset periaatteet.
Lopuksi Kansakuntien Eurooppa -ryhmä pohtii sitä, eikö ajatus 15 jäsenvaltion postipalvelujen yhdenmukaisten hallintasääntöjen määräämisestä ole itsessään vääristynyt. Esimerkiksi Ranskassa väestö on jakautunut epätasaisesti laajalle alueelle ja tämän takia on ehdottoman välttämätöntä säilyttää postinjakelua koskevan yleispalvelun velvollisuus, jos kansalaisten tasa-arvoisuus ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus halutaan säilyttää. Mutta toisissa maissa, toisissa tilanteissa, voidaan tehdä erilaisia analyyseja. Mielestämme jokaisen on voitava tehdä omat organisaatiota koskevat valintansa.
Itse asiassa yhteisön perustamissopimuksen 86 artiklassa (entinen 90 artikla) määrätään, että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviin palveluihin sovelletaan kilpailusääntöjä siltä osin kuin ne eivät estä yrityksiä hoitamasta niille uskottuja erityistehtäviä. Mutta kuka nämä tehtävät oikein määrittää? Kuka asettaa rajat, mistä lähtien nämä julkiset palvelutehtävät ovat uhattuina? Vastauksemme on selvä: se ei ole komissio, se ei ole edes neuvosto tai Euroopan parlamentti, vaan se on jokaisen jäsenvaltion kansa, joka päättää asian demokraattisesti. Jos haluamme menetellä eri tavalla, tämä merkitsee toimielintemme hengen vääristämistä.

Esclopé
Arvoisa puhemies, olemme postipalveluja koskevan direktiivin 97/67/EY mukauttamisen ensimmäisessä vaiheessa ja pelkään, että vapauttamisen uusi vaihe merkitsee julkisten palvelujen määrän merkittävää vähenemistä. Kollegani Véronique Mathieu toivoi komission jäsen Bolkesteinin kuulemisen aikana, että "kaikista uusista ehdotuksista, sitten kun ne on julkistettu, olisi tehtävä tutkimus niiden vaikutuksista, jotta tämän ohjelmoidun vapauttamisen vaikutukset tiedettäisiin ennen säännöksistä päättämistä". Mikä tilanne on nykyisin? Onko meillä tuloksia tästä vaikutuksia koskevasta tutkimuksesta? Tiedätte, että me EDD-ryhmän jäsenet puolustamme yhdessä muiden kanssa maaseutuelämää, työllisyyden säilyttämistä ja maaseudun sosiaalista yhteenkuuluvuutta, jota lujittavat julkiset ja korkealaatuiset yleispalvelut.
Haluaisin olla vakuuttunut siitä, että päivittäin toteamani esimerkit maassani ja alueellani, joka on hyvin maaseutumainen, sallivat rohkean siirtymisen vapauttamisen uuteen vaiheeseen. Valitettavasti näin ei ole asian laita, ja nykyisin, koska sekoitamme eurooppalaisen direktiivin soveltamisen aloittamisen ja 35 työtuntia koskevan lain soveltamisen, joka on hyvin ranskalainen laki, mutta myös muuttamalla työajan perusteita siten, että yhdessä toimipaikassa on esimerkiksi käsiteltävä 1700 tavaraa tunnissa aikaisempaan 1400 tavaraan verrattuna, kampanjoissamme on todettu joko kansalaisille tarkoitettujen aukioloaikojen lyhentyminen tai joidenkin postitoimistojen sulkemisuhka. Tämä merkitsee jo julkisten palvelujen vähentymistä, mitä ei voida sallia. Minulla on tässä oman kuntani lehti, jossa todetaan: "Postin johtaja tiedottaa väestölle, että 3. tammikuuta 2000 alkaen - tämä on siis hyvin ajankohtaista - postilaatikon viimeinen tyhjennys on klo 15.45, kun se aiemmin oli klo 16. 30."
Ymmärtänette siten, että epäilen laajempaa vapauttamisen vaihetta ja sen mukanaan tuomia monia toimenpiteitä, jotka johtavat uuteen autioitumisaaltoon. Tiedätte, että meillä on jokaisessa kylässä oma postitoimisto tai ainakin oma postilaatikko, josta posti kerätään päivittäin. Postinkantaja ei ole pelkästään postinjakaja, vaan ainoa sosiaalinen yhteyslinkki asukkaisiin. Hän tuo myös rahaa ja toisinaan jopa lääkkeitä, ja hänen ansiostaan vanhukset ja syrjäisillä alueilla asuvat ihmiset voivat asua kotonaan. Jos postipalvelujen vapauttamista ei kunnolla valvota, muita toimistoja suljetaan tämän liiankin kuuluisan kannattavuuden nimissä, joka on usein syynä maaseudun taantumiseen.
Jälleen kerran Eurooppa vieraantuu kaikkein köyhimmistä ja herkimmin haavoittuvista asukkaistaan. Heille sanotaan, että he tulevat kalliiksi vertaamatta tätä muihin sosiaali-, poliisi- ja terveyspalveluihin, eikä myöskään opetus- ja kulttuuripalveluihin, joiden alijäämiä tuskin myönnetään kaupunkiympäristössä. Jokaisen on voitava valita oma elämäntyylinsä. Tämän olisi vielä tapahduttava siten, että mahdollisuudet ja kohtelu olisivat edes jokseenkin samanarvoisia. Urheilupiireissä on sanonta: voitokasta joukkuetta ei vaihdeta. Miksi meidän pitäisi muuttaa jotakin, joka tyydyttää meitä? Yleispalvelun alalla voidaan suorittaa sosiaalisia tehtäviä vain, jos se säilyttää monopolialansa talousarvionsa tasapainottamiseksi.
Emme voi ottaa vastuuta virheestä, koska olemme vakuuttuneita siitä, ettemme halua palata taaksepäin ja että epätasapainoisessa tapauksessa yritys tietää, miten toimia: lakkautetaan työpaikkoja, vähennetään palveluja, leikataan pois sairas oksa, ja tiedämme jo nyt, minkä oksan katsotaan olevan sairas. Meille sanotaan: siirtykäämme 350 grammasta 150 grammaan tai jopa 50 grammaan. Olkoon näin. Mutta tätä 200 gramman eroa havittelevat monet yksityiset elimet, jotka ovat siten kannattavia. Miksi siis emme jälleen kerran voisi jättää asioita entiselleen ja sallia julkisen palvelun rahoittaa itse itsensä ja vastata yleishyödyllisistä tehtävistään koituvista vuosittaisista lisäkustannuksista, joiden Ranska, ja tässä tapauksessa senaattori Larcher, on arvioinut olevan 8 miljardia frangia?
Jos tulot vähenevät, yleishyödyllisten tehtävien määrää vähennetään ja jälleen kerran lakkautetaan toimintoja maaseuduilla. Meillä on siten mielestäni aikaa odottaa ja ennen kaikkea oppia tuntemaan vapauttamisen yhden vaiheen taloudelliset ja sosiaaliset vaikutukset, ennen kuin otamme riskin horjuttaa julkisen yleispalvelumme yhtä kokonaista osa-aluetta, johon hyvin monet maanmiehistämme ovat kiintyneitä.

McCartin
Arvoisa puhemies, minä olen yksi niistä, joiden mielestä juuri tälle palvelulle tulisi luoda koko Euroopan kattavat säännöt. Jos halutaan antaa vapaus tarjota ulkomaanpostipalveluja, olisi vain kohtuullista ja järkevää, että tälle palvelulle olisi Euroopassa yhteiset säännöt. Irlannissa joidenkin palvelujen tarjoaja on ulkomaalainen yritys, esimerkiksi englantilaiset yritykset toimivat siellä ainakin. Tätä direktiiviä ei kuitenkaan ole koskaan saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä.
Komission tehtävänä on varmistaa, että kansalliset hallitukset toimivat kuten oikeudelliset velvoitteet edellyttävät ja että ne muuttavat lainsäädäntönsä direktiivien tavoitteiden mukaiseksi. Näin ei ole tehty Irlannissa, missä palvelujen vapauttamista on kuitenkin tapahtunut jossain määrin, ilman että hallitus olisi estänyt sitä. Markkinoistamme pieni osa on yksityisten toimijoiden hallussa. Mutta yhteisiä sääntöjä tarvitaan, sillä esimerkiksi Alankomaissa alan vapauttaminen on tehty, Saksassa taas ei, ja nyt saksalaiset yritykset, joita suojaa kansallinen laki, yrittävät päästä Alankomaiden markkinoille. Tämä on toinen esimerkki siitä, miten tärkeää olisi luoda yhteiset säännöt ja varmistaa niiden täytäntöönpano koko unionin alueella.
Minä itse olen kotoisin maaseudulta. Kannatan vapauttamisen periaatetta ja jokaisen oikeutta kilpailuun ja tiedän, mitä etuja yhteiset säännöt ja palvelujen vapauttaminen ovat vuosien mittaan tuoneet. Ne ovat esimerkiksi saaneet aikaan sen, että nyt matka Euroopan unionin laitamilta Keski-Eurooppaan maksaa vain pienen osan 20 vuoden takaisista kustannuksista. Muistan ajan, jolloin parlamentissa lobattiin kansallisen edun nimissä tämän alan vapauttamista vastaan. Me kuitenkin sallimme sen, ja nyt nuoret voivat matkustaa ja laajentaa koulutustaan. Myös vanhuksemme voivat nauttia matkustelun eduista, vaikka elävätkin sosiaaliturvan varassa. Näin alan vapauttaminen on poistanut painon harteiltamme monissa asioissa ja antanut monille mahdollisuuden nauttia korkeammasta elämänlaadusta.
Toisaalta avoimilla markkinoillakin on rajansa. Maaseudulla ymmärretään, että kaikkia palveluja ei voida tarjota eikä tullakaan tarjoamaan avoimilla markkinoilla. Niinpä komission, sen esittäessä uusia ehdotuksia, on muistettava noita harvaanasuttuja maaseutualueita tekemällä lainsäädäntö sellaiseksi, ettei se vie maaseutualueilta mahdollisuuksia saada kaikkia palveluja. Irlannin maaseudulla, jo ennen Irlannin vapaavaltion muodostamista, meillä oli joskus postitoimistopalveluja. Nykyään monilla maaseutualueilla postipalvelut ovat luultavasti ainoa julkisen palvelun muoto, ja nyt ollaan huolestuneita siitä, viekö unionin lainsäädäntö mahdollisuuden pitää tätä yllä.
Haluan korostaa, että nykyinen lainsäädäntö ennemminkin suojaa kuin uhkaa jokaisen kansalaisen oikeutta tähän palveluun maaseutualueilla. Mutta jotkut yksityishenkilöt ovat tehneet valituksia siitä, että sosiaalitukia maksetaan postitoimistoissa Irlannissa. Haluan komission ymmärtävän, että tämä on tarpeellinen sosiaalinen palvelu. Meidän on toteutettava direktiivin tavoite, eli taattava postipalvelujen saatavuus kaikille.

Mastorakis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, sen lisäksi, että postipalveluilla on kiistatta tärkeä tehtävä työllisyyden kannalta, ne ovat suureksi avuksi, kun yritetään saavuttaa kaivattua yhteenkuuluvuutta, joka on Euroopan unionin olemassaolon perussyy.
Niin kuin tiedetään, komission olisi pitänyt jättää jo ennen vuoden 1998 loppua uusia ehdotuksia postidirektiivin 97/67/EY uudistamiseksi siten, että taataan edelleen kattava palvelujen tarjonta, turvataan postipalvelujen taloudellinen kannattavuus, vapautetaan postipalvelujen markkinat asteittain ja arvioidaan eri tahoille koituvat seuraukset, mukaan luettuina työntekijät ja asiakkaat. Tätä tarkoitusta varten komissio on tilannut tutkimuksia kattavien palvelujen kustannuksista, ulkomaanpostin ja suoramainontapostin vapauttamisen vaikutuksista, suljetun alan paino- ja hintarajojen pienentämisen vaikutuksista, muiden vaiheiden paitsi jakelun vapauttamisen vaikutuksista, postimenettelystä ja tutkimustulosten kokonaisarviosta.
Arvoisa puhemies, me siis ihmettelemme ja kysymme arvoisalta komission jäseneltä - komission jäsen Bolkestein ei tietenkään ole paikalla, mutta komission jäsen Monti on monitaitoinen henkilö, ja uskon, että hänellä on asiasta mielipide: eikö näissä tutkimuksissa pitäisi tarkastella erilaisten vapauttamisskenaarioiden taloudellista ja sosiaalista vaikutusta jokaisessa, toistan, jokaisessa Euroopan unionin jäsenvaltiossa erikseen? Postipalvelut ovat tietysti aivan erilaiset Kreikassa tai Isossa-Britanniassa kuin Hollannissa tai Belgiassa. Kuinka kilpailun vapauttamisella voidaan taata kattavien postipalvelujen rahoitus ja toimivuus esimerkiksi sellaisessa maassa kuin kotimaassani Kreikassa ottaen huomioon sen pinnanmuodostuksen erityispiirteet ja monet pienet mutta asutut saaret. Kuinka maassani voi selviytyä taho, jonka vastuulla on kattava palvelu, kun vapautetaan ulkomaanposti, jonka osuus on 25 prosenttia, kun taas muissa maissa osuus on pienempi kuin 5 prosenttia? Kuinka hoidetaan se, että kansallinen posti siirtyy ulkomaille? Jäsen McCartin puhui tästä aiemmin. Koska tekniikan kehitys tekee tästä siirtämisestä entistä yksinkertaisempaa ja tuottavampaa, näin tulee tapahtumaan hyvin todennäköisesti, ja meidän pitää hoitaa vapauttaminen asteittain ja valvotusti sekä määrittelemällä paino- ja hintarajat. Mitkä rajojen sitten pitäisi olla? Annetaanko hyväuskoisesti "tarkka-ampuja"yrityksille oikeus käyttää valikoivasti hyväkseen painorajaa, jotta he voivat kiertää sen helposti, koska kirjeiden sisältöä ei tietenkään voida valvoa?
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, joka tapauksessa me pyydämme komissiota näyttämään korttinsa ja tekemään ehdotuksensa ja tarkastelemaan asian tähänastista kehitystä joka puolelta kaikissa jäsenvaltioissa
On itsestään selvää, että vapauttaminen ei ole itsetarkoitus, vaan pelkkä väline, jolla palveluita parannetaan.

Beysen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tavoitteena oleva perinteisten kotimaisten postipalvelujen vapauttaminen tuo mukanaan välttämättömän kysymyksen siitä, mitä tehtäviä posti pitää tulevaisuudessa päätehtävinään, mitä posti toisin sanoen haluaa vielä tehdä itse, mitä se haluaa tehdä yhdessä kansainvälisissä puitteissa ja mitä se ei enää tee. Tähän kysymykseen on vastattava sitä taustaa vasten, että kaikenlaiset kuriiriyritykset ja teknologinen kehitys, kuten faksit ja sähköposti, ovat jo itse asiassa horjuttaneet tämän ikivanhan monopolin asemaa.
Työllisyys on toisaalta keskeisellä sijalla postilaitoksen vapauttamisen yhteydessä. Menneisyyden kokemukset ovat osoittaneet riittävästi, että lineaarisilla irtisanomistoimilla ja vapaaehtoiseen irtisanoutumiseen kannustamisella on usein ei-toivottuja vaikutuksia. Muistan, että Belgian puhelinlaitoksen tilapäisesti lomautetut työntekijät piti pyytää takaisin, jotta yritys ei menettäisi liikaa taitotietoa ja kokemusta.
Postipalvelujen vapauttamiseen liittyvä tärkeä keskustelunaihe on epäilemättä henkilöstön vähentäminen. Siinä yhteydessä on otettava huomioon, että vapaaehtoiseen lähtöön rohkaiseminen saa ennen kaikkea sellaiset ihmiset lähtemään, jotka työskentelevät jo paineen alaisina tai jotka saavat helposti työtä muualta, toisin sanoen kyse on usein sellaisista ihmisistä, joita kyseinen yritys tarvitsee itse. Se, että komissio ottaisi jotkin näistä huolista huomioon, jotta niin arkaluonteisen alan kuin postin vapauttaminen sujuisi yhteiskunnallisesti mahdollisimman rauhallisissa oloissa, olisi mielestäni osoitus tarkkaan harkitusta henkilöstöhallintopolitiikasta.

Hudghton
Arvoisa puhemies, postipalvelut ja postitoimistot tuntuvat olevan nyt parlamentissa polttava puheenaihe, mikä on hyvä, sillä ne ovat tärkeitä aiheita. Juuri viime viikolla Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentissa Westminsterissä Euroopan vapaa allianssi -ryhmän vastavalittu parlamentin jäsen Plaid Cumry piti aiheesta neitsytpuheensa.
Myös Skotlannin parlamentti kävi äskettäin keskustelua, jossa viitattiin juuri postitoimistojen, ja erityisesti maaseutupostitoimistojen, rooliin ja niiden tärkeään asemaan palvelujen ylläpidon ja jatkuvuuden kannalta. Alan vapauttaminen ei ole ainoa mahdollinen uhka postipalveluille. Postitoimistot Skotlannissa, kuten olemme kuulleet, hoitavat paljon muutakin kuin postin jakelun. Valtio ja muut kansalliset viranomaiset ovat perinteisesti maksaneet niiden kautta valtioneläkkeet ja muut etuisuudet, ja niitä on käytetty myös vuokrien ja paikallisten verojen maksutoimistoina ja niin edelleen. Mutta nyt, kun julkisen maksujärjestelmän nykyaikaistumisen takia siirrytään yhä enenevässä määrin rahan sähköisiin siirtoihin pankkitileille ja -tileiltä, on maaseutupostitoimistojen elinkyky uhattuna.
Jos postitoimisto maaseudulla joudutaan sulkemaan, usein myös sen yhteydessä oleva ainoa paikallinen myymälä joutuu lopettamaan, ja näin yhteisön koko kannattavuus on uhattuna, ja tuloksena voi olla sosiaalinen syrjäytyminen. Sen sijaan, että alan vapauttamisen ja nykyaikaistamisen annettaisiin heikentää postitoimistojen toimintaa, hallitusten ja myös komission tulisi rohkaista ja tukea postitoimistojen laajaa verkostoa ja nähdä ne voimavarana, jota voi hyödyntää tarjoamalla asukkaille heitä läheltä olevasta paikasta tietoja ja palveluja.

Meijer
Arvoisa puhemies, postilaitoksen tehtävänä on huolehtia siitä, että posti kannetaan päivittäin kaikkialla, kaupungissa ja syrjäisellä maaseudulla, jokaiselle samaan hintaan. Postilaitos on ollut julkinen laitos 150 vuotta muodostaen näin yhdessä julkisen liikenteen ja energiapalvelujen kanssa yhden kansallisten hallitusten perustehtävistä. Sellaiset tunnistettavat ja hyödylliset perustehtävät antavat ihmisille syyn äänestää. He eivät ole läheskään yhtä kiinnostuneita valtiosta, joka ei hoida tällaisia asioita.
Kuulin kerran erään kristillisdemokraattisen poliitikon sanovan alankomaalaisessa kylässä: posti kuuluu meille kaikille, ja jos se otetaan meiltä pois, se on rikos. Nykyisiä postilaitoksia ei valvota demokraattisesti, ja lisäksi tehdään tilaa kilpailijoille. Uudet tulokkaat ovat kiinnostuneita vain siitä työn osasta, jolla ne voivat saada suuria voittoja alhaisin kustannuksin. Ne voivat olla jonkin aikaa halvimpia vain asiakkaaseen ja henkilöstöön kohdistuvan laadusta tinkimisen turvin.
Sellaisia yrityksiä on ollut olemassa aina, mutta ennen ne olivat kiellettyjä ja nykyään niitä ylistetään edistyksen takia. Lopputulos on se, että nykyisten yritysten on myös pakko ryhtyä toimimaan huonommin. Ne teettävät henkilöstöllään enemmän työtä huonompaa palkkaa vastaan. Ne eivät kanna yhtä usein postia kotiin, pyytävät enemmän rahaa postin säilyttämisestä loma-aikana, sulkevat suuren osan postitoimipaikoista ja lopulta asiakkailta perittävät maksut nousevat huomattavasti, minkä jälkeen etua koituu vain sellaisille yrityksille, jotka tekevät kollektiivisia sopimuksia halvempaan hintaan.
Tällainen kehitys on aika saada loppumaan. On parempi kääntyä ennen kuin on liian myöhäistä. On parempi, että meillä on demokraattisesti valvottu monopoli kuin valvomattomasta kilpailusta syntynyttä tuhlaamista ja kaaos.

Rübig
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, mielenosoituskutsuja lähetettiin ennen kirjeinä ja sähkeinä, nykyään sähköpostiviesteinä ja verkkosivujen kautta. Haluaisin muuten myös kiittää Euroopan sosiaalidemokraattien puheenjohtajaa Scharpingia siitä, että hänen kotisivultaan poistettiin kehotus käydä Itävallassa järjestettävässä mielenosoituksessa eikä Wieniin matkustamista näin ollen enää suositella myöskään väkivaltaan taipuvaisille sekopäille.
Huomaamme, että sähköposti ja sähköinen kaupankäynti ovat tulevaisuudessa suunnattoman tärkeitä. Nykyisen postin erikoisvahvuus on myös mielestäni näillä aloilla. Tiedämme, että noin 1,2 miljoonaa sähköisen kaupan alan työpaikkaa jää ottamatta käyttöön vuoteen 2002 mennessä, koska näiden markkinoiden tarvitsemaa pätevää työvoimaa ei ole. Uskon, että juuri postille on laajalti työmaata nykyisen henkilökunnan valmentamisessa näihin todella mielenkiintoisiin haasteisiin kurssien sekä ammatillisen koulutuksen ja täydennyskoulutuksen avulla.
Nykyisillä maaseudun postitoimipaikoilla on tietysti myös se strateginen etu, että postilla on hyvin tiheä ja kiinteä myyntiverkko koko Euroopassa. Jokaisessa pienessäkin kylässä on postitoimisto, ja postin käyttäminen lisääntyy tulevaisuudessa sähköisen kaupan yhteydessä huomattavasti, koska monet ihmiset tilaavat tavaroita sähköpostin ja verkkosivujen kautta ja myös laskuja yms. lähetetään postitse. Näin ollen myös tällaisen kaupan fyysinen toimeenpano tulee entistä tärkeämmäksi. Keräily, lajittelu, kuljetus ja jakelu saavat täysin uuden merkityksen. Uskon, että tämä tilaisuus on tulevaisuudessa käytettävä hyväksi.
Meidän poliitikkojen tehtävänä on erityisesti puolustaa kuluttajien etuja. Haluamme, että kuluttajillemme maksettavat palkat riittäisivät mahdollisimman pitkälle. Sen vuoksi on hyvin tärkeä haaste alentaa kuluttajien postipalveluista maksamia hintoja. Meidän olisi tarkasteltava - myös vertailuanalyysin avulla - mitä kuluttajat nykyään maksavat yhdestä nykyisten postipalvelujen palveluksessa olevasta henkilöstä ja mitä he maksavat yksityisellä alalla toimivasta henkilöstä. Tällainen avoimuus on hyvin tärkeää myös ammatillisille järjestöille, sillä mitä kilpailua on yksityisessä yrityksessä työntekijöitä edustavalla ja postilaitoksessa työntekijöitä edustavalla ammattijärjestön edustajalla. Uskon, että myös ammatillisten järjestöjen on tärkeä löytää samanlaiset kansantaloudelliset ja yhteiskunnalliset puitteet, jotta ne voisivat päästä yhdessä työntekijöiden kanssa parhaaseen tulokseen tasapuolisella, oikeudenmukaisella ja yhteisvastuullisella tavalla.
Uskon kuitenkin myös, että tulevaisuudessa on välttämätöntä tehdä yleispalvelusta asianmukaisen houkutteleva. Meidän pitäisi määritellä yleispalvelu täsmällisesti, laatia sille palvelutoimintojen luettelo ja tuoda se sitten tarjouskilpailuun. Maaseudulla, jonka osalta on tosiaan syytä epäillä, ettei palveluja enää todellakaan voida tuottaa kustannukset kattavalla tavalla, pitäisi palvelujen määritteleminen antaa säätelevälle elimelle, joka määrittelisi oikeudenmukaiset ja kohtuulliset tarjouskilpailun ehdot, jotta kaikki markkinavoimat ja näin ollen tietysti myös nykyiset postilaitokset voisivat osallistua tähän kilpailuun ja jotta noudatettaisiin kuluttajien kannalta ihanteellista, kannustimiin pohjautuvaa strategiaa.
Uskon, että meidän on estettävä valtiontukien lisääminen ja pidettävä huolta siitä, että yksityiset palvelujen tarjoajat ja kuluttajat hyötyvät uudesta järjestelmästä.

Gillig
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, postipalvelut, kuten muutkin eurooppalaiset julkiset palvelut, edistävät yhteisön alueen sosiaalista yhteenkuuluvuutta Amsterdamin sopimuksen 16 artiklan mukaisesti. Koska ne takaavat hintojen yhtenäisyyden eli kansalaisten ja taloudellisten toimijoiden ehdottoman tasa-arvoisuuden palvelujen kustannusten osalta sekä vastaavat yleispalvelun velvollisuuksista noudattaen samalla palvelujen laatua koskevaa vaatimusta, postipalvelut huolehtivat kanssamme alueidemme ja niillä asuvien ihmisten tasa-arvoisuudesta.
Niillä on myös vahva side kansalaisiin, eikä tämä ole merkityksetöntä. Itse asiassa, kuten täällä on muistutettu moneen kertaan, eikö postinkantaja ole viimeinen yhdyshenkilö niillä alueilla, joiden katsotaan olevan autioituneita tai pirstoutuneita, olipa kyse sitten maantieteellisesti eristyneistä alueista tai kaupunkiemme haavoittuvista lähiöistä? Haluan esittää esimerkkinä aloitteen, jonka on tehnyt Ranskan postilaitos, joka on ottanut velvollisuudekseen taata esimerkiksi tulkkien ja kirjurien läsnäolon haavoittuvien kaupunkialueiden postitoimistoissa.
Ilman, että edes mainitsen aikaan saatuja työpaikkoja, Euroopan julkiset postit työllistävät nykyisin puolitoista miljoonaa virkailijaa, joita kovakouraisen ja hallitsemattoman vapauttamisen haamu luonnollisesti uhkaa.
Euroopan parlamentti on pyrkinyt voimakkaasti sovittamaan kilpailun vapauttamisen työllisyyttä kunnioittavan yleispalvelun velvollisuuteen. Voimme olla tähän tyytyväisiä, mutta haluamme tämän jatkuvan ja siitä syystä voimme vain valitella sitä, että Euroopan parlamentti pidetään nykyisin sivussa Euroopan postialan kohtaloa ohjaavasta päätöksentekomenettelystä. On tosiaankin valitettavaa, että tähän päivään mennessä - kuten tässä päätöslauselmassa painotetaan - komissio ei ole ottanut huomioon 14. tammikuuta 1999 annettua päätöslauselmaa. Siinä vaaditaan, tästä on muistutettava, että Euroopan parlamentti otettaisiin mukaan harkittujen toimenpiteiden laatimiseen ja että vapauttamisen vaikutuksia koskevien tutkimusten luotettavuus vahvistettaisiin. Nämä vaikutuksia koskevat tutkimukset ovat välttämättömiä kaikkien sellaisten vapauttamisten vaikutusten arvioimiseksi, jotka vaarantaisivat eivät vain markkinoiden taloudellisen järjestelmän vaan myös sen inhimillisen ja sosiaalisen ulottuvuuden. Komission viivytysten on vaikutettava ehdotettuun aikatauluun ja tämä vuoden 2003 päivämäärä on ehdottomasti asetettava kyseenalaiseksi.
Määrittämällä postin julkisille toimijoille varattu ala paino- ja hintarajoitusten perusteella postialaa koskevan direktiivin avulla mahdollistettiin asteittainen ja säännelty vapauttaminen. Näiden rajoitusten raju lasku asettaa kyseenalaiseksi julkisen palvelun velvollisuuden ja postipalvelujen taloudellisen elinkelpoisuuden välisen tasapainon.
Maailmanlaajuistumisen kehyksessä, jossa logiikka, kannattavuus ja voitot asetetaan yhä enemmän alueiden tasapainoa ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevan huolen edelle, on kiireellistä muistuttaa täällä kiintymyksestämme eurooppalaiseen julkiseen palveluun, olipa kyse sitten tänään postista, huomenna rautateistä tai ylihuomenna terveydestä.

MacCormick
Arvoisa puhemies, toisena parlamentin skotlantilaisena jäsenenä, Skotlannin edustajana, minä vastustan kaikkea, mikä johtaa maaseutuelämän laadun heikkenemiseen syrjäseuduilla.
Postipalvelut ja postitoimistot ovat elintärkeä osa maaseutuyhteisöjen elämää koko Euroopassa, eikä vähiten Skotlannissa. Olisi suuri vahinko, jos tarkoituksella, tai vaikka epähuomiossa, toimittaisiin näiden palvelujen turmelemiseksi. En usko, että kukaan haluaisi näin tapahtuvan. En usko, että komissio on lähtenyt taisteluun Skotlannin ja Kreikan saaristoja vastaan, mutta se voi vahingossa aiheuttaa suurta vahinkoa. Kysymys on siitä, miten nopeasti ja millä keinoin postipalvelujen asteittainen vapauttaminen tapahtuu. Jos monopolille tarjota postipalveluja asetetaan liian tiukat rajat, yleispalvelujen tarjonnan ylläpitäminen syrjäseuduilla ei ole enää kannattavaa. Tärkeintä on löytää tasapaino yleispalvelujen tarjonnan ja kannattavuuden välillä.
Parlamentin yksimielinen ja selvä sanoma komissiolle tänään on se, että komission on edettävä varovaisesti. Komissio ei saisi esimerkiksi hypätä 350 grammasta niinkin alas kuin 50 grammaan, kuten jotkut ovat ehdottaneet, vaan päinvastoin, komission on edettävä hillitymmin. Kaikki 150:tä grammaa vähempi olisi minusta todella harkitsematonta näissä olosuhteissa.
Solidaarisuuden ja yhteenkuuluvuuden nimissä kaikki Euroopan kansalaiset luottavat ajatukseen, että kirjeen voi lähettää mistä vain ja että se tullaan jakamaan minne vain kohtuuhintaisella postimerkillä. Tukekaa yleispalvelua ja kannattavuutta!

Figueiredo
Arvoisa puhemies, jotta postin yleispalvelu olisi varmasti laadukasta, sen on ehdottomasti säilyttävä julkisena palveluna. Yleispalvelu, joka tarkoittaa postipalvelujen tarjontaa kohtuullisin hinnoin koko alueella, on koko postijärjestelmän toiminnan perusta, ja sen on merkittävä yhtenäistä tariffia koko maassa.
Kuitenkin jotta näin tapahtuisi, on ensiarvoisen tärkeää, että palvelu säilyy julkisena. Vain näin on mahdollista taata, että verkosto on vastaanotosta jakeluun asti kokonainen, eikä sitä voida lohkoa tai käyttää vain osittain postipalvelun toimijoiden halujen mukaan.
Tiedetään kuitenkin, että komissio on teettänyt yhteisön postipalvelujen yhteisiä sääntöjä käsittelevää direktiiviä koskevassa seurannassaan tutkimuksia, joista se ei ole tiedottanut Euroopan parlamentille. Tämän takia sen soveltamisen vaikutukset kansalaisten palvelemiseen tai nykyisiin eurooppalaisiin postin toimijoihin ovat jääneet tuntemattomiksi, liittyivätpä ne sitten taloudellisiin kysymyksiin tai työllisyyskysymyksiin.
Tämän takia kyseisen direktiivin soveltamista on mielestämme jarrutettava myös sen aikataulun osalta. Ja ennen nykyisen tilanteen minkäänlaista tarkistusta sen lukuisista seurauksista on tehtävä huolellinen tutkimus. Tavoitteena on aina oltava tasokkaan julkisen palvelun tarjoaminen, nykyisten julkisten toimijoiden ylläpitäminen ja olemassa olevien työpaikkojen säilyttäminen.

Radwan
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin periaatteessa puoltaa tätä esitystä ja kysyä heti aluksi, eikö se, mitä edellinen puhuja sanoi - että tarvitsemme toisaalta innovatiivisen, tehokkaan, kilpailun alaisena toimivan palvelun ja että tämän palvelun on toisaalta määrä olla julkinen palvelu -, ole keskenään ristiriitaista.
Uskon, että lähestymistapamme tähän asiaan on hienosyinen! Eurooppalainen politiikka on vapauttanut monopolimarkkinoita - energia-, tietoliikenne- ja ilmailualaa -, ja kuluttajat ovat aina olleet tähtäimessä, polttopisteessä. Tavoitteena on ollut juuri paremman palvelun tarjoaminen, ja käyttäjän pitäisi olla myös postin vapauttamisen keskipisteessä. Uskon, että kuluttajat itse pystyvät päättämään ja aluksi määrittelemään, mitä he tarvitsevat. He eivät tarvitse siihen hallituksia, parlamenttia eivätkä myöskään komissiota!
Postimarkkinat ovat takapajuiset, ja olemme valitettavasti tuhlanneet arvokasta aikaa näissä asioissa. Uskon, että meidän pitää antaa postille myös tilaisuus vastata uuden kehityksen haasteisiin. Viittaan tässä kollega Rübigin varsin hyvään puheenvuoroon, jossa hän käsitteli myös sähköistä kaupankäyntiä. Tämä kehitys edistyy hyvin nopeasti ja asettaa yhteiskuntamme erilaisille yrityksille uusia vaatimuksia, joihin on vastattava hyvin joustavasti ja ripeästi.
Luulen, että vapautetut markkinat vauhdittavat tätä kehitystä paremmin kuin puutteellisesti vapautetut markkinat. Lisäksi saadaan tilaisuus eurooppalaisen politiikan myönteiseen havainnollistamiseen. Tähän tilaisuuteen meidän pitäisi myös tarttua, sillä kansalaiset kyselevät aina Euroopan yhdentymisen tarkoitusta. Nämä alat ovat juuri niitä, joilla kansalaisten on helppo huomata Euroopan yhdentymisen edut.
Olen kuitenkin iloinen myös siitä, että kilpailusta vastaava komission jäsen Monti on tänään itse läsnä, koska hänen politiikkansa on kiitettävää. Lisäksi haluaisin puhua täällä eräästä alasta, jolla parlamentin ja komission on mielestäni - ja tämä tulee esiin myös tässä keskustelussa - vastattava seuraavaan kysymykseen: mihin vedämme rajan kilpailulle? Hyväksymme kilpailun sosiaalisen markkinatalouden perusosana - mehän teemme niin myös sen vuoksi, että haluamme tehdä tästä talousjärjestelmästä parhaan mahdollisen.
Uskon kuitenkin, että monilla aloilla on - täällä käyty keskustelu osoittaa sen - välttämätöntä keskustella rajasta. Pyydän teitä sen vuoksi antamaan yhdessä parlamentin kanssa pontta keskustelulle. Olen jo aiemmin tuonut esiin sosiaalietuusjärjestelmien esimerkin: nykyään kaikki voidaan saattaa puhtaasti asiakassuhteen tasolle, myös vanhainkodin asukkaat, ja kysymys kuuluu, haluammeko tuoda kilpailun tähän mukaan ja onko se oikea tie. Uskon, että meidän pitäisi käyttää tämä toimikausi hyväksemme hahmottaaksemme kilpailun rajat ja myönteiset puolet. Kilpailu ei ole itsetarkoitus, vaan kilpailu palvelee kansalaisia ja kuluttajia, ja sen vuoksi meidän pitäisi myös pohtia, missä emme halua sitä.

Myller
Arvoisa puhemies, postipalvelujen vapauttaminen voi lisätä postisektorin kilpailukykyä ja taata kansalaisille palvelut nykyistä edullisemmin ja joustavammin sekä vastata myös niihin haasteisiin, joita moderni teknologia tuo tullessaan. Korostan sanaa voi, sillä vapauttaminen on tehtävä hyvin ja huolellisesti. Väärin toteutettuna ne uhkakuvat, joista täällä on puhuttu, toteutuvat aivan varmasti. Sosiaaliset ongelmat kasvavat, alueiden väliset erot lisääntyvät, kilpailua syntyy vain niillä alueilla, joilla taloudellinen toiminta on voimakkainta, alueilla, joilla on enemmän ihmisiä sekä erityisesti yritysten piirissä. Sen sijaan häviäjiä ovat syrjäiset alueet ja niillä asuvat ihmiset sekä sellaiset henkilöt, jotka eivät pääse hyötymään uusista palveluista.
Ennen kuin päätämme postipalvelujen vapauttamisesta tulisi mielestäni käydä paljon keskustelua siitä, miten voimme kehittää nykyisiä palveluja; entistä joustavammiksi, entistä asiakasystävällisemmiksi ja hoitaa rahoitusjärjestelmät niin, että voidaan tehdä investoinnit, joita uusi teknologia vaatii. Mielestäni tällä linjalla on Suomessa onnistuttu kohtuullisen hyvin, eli on kehitetty nykyistä julkista järjestelmää. Olen kuitenkin sitä mieltä, että tälle alalle on löydettävä yhteiset pelisäännöt, ettemme löydä itseämme jossakin vaiheessa keskeltä villiä itää tai villiä länttä, yhteiset säännöt julkisten palvelujen periaatteiden ja tasa-arvon pohjalta.

Krivine
Arvoisa puhemies, tarkan selvityksen pyytäminen ensimmäisen direktiivin vaikutuksista on vähintä, mitä voidaan tehdä käsiteltäessä julkisten postipalvelujen tulevaisuutta. Satojentuhansien postinkantajien ja miljoonien käyttäjien kohtalon ratkaiseminen ilman harkintaa olisi täysin sopimatonta.
Kuitenkin kymmenen eurooppalaisen postin kieltävästä lausunnosta huolimatta yksityistämisen ilkeä peikko punoo juoniaan komission käytävissä. Toisessa direktiivissä on alennettu julkisille posteille varattua hinta- ja painorajaa ja vapautettu suoramainontaposti tai ulkomaanposti, ja siten siinä on tarjottu kilpailulle kaikkein kannattavimmat alat. Mitä posteihin tulee, ne säilyttävät vain palvelut, jotka eivät kiinnosta yksityisiä toimijoita.
Kokonainen tai osittainen yksityistäminen pahentaisi vain entisestään jo nyt surkeaa tilannetta. Pelkän Yhdistyneen kuningaskunnan rautateiden yksityistämisen tarjoaman esimerkin olisi oltava riittävä sen todistamiseksi, kuinka paljon ristiriidassa maksimaalista voittoa tavoittelevat valinnat ovat sosiaalista hyötyä tarjoavan palvelun säilyttämisen kanssa.
Pikemminkin kuin taistella toisiaan vastaan, julkisten postien olisi toimittava yhteistyössä, palkattava lisää työntekijöitä sekä taattava kunnolliset ja pysyvät työolot vastaamalla samalla käyttäjien tarpeisiin sekä kirjelähetysten että säästöjen osalta.

Posselt
Arvoisa puhemies, tämänpäiväinen keskustelu sujuu etanoiden merkeissä, ei sen vuoksi, että söin eilen Strasbourgissa herkullisia etanoita, vaan sen vuoksi, että etana on hitauden symboli. Hitaus liittyy ensinnäkin komission toimintaan. Tämä tutkimus kestää aivan liian kauan, ja meidän mielestämme on tärkeää lopultakin vauhdittaa sitä. Olen hyvin kiitollinen komission jäsenelle siitä, että hän on antanut varsin selkeitä lausuntoja tästä asiasta, ja pyydän komissiolta asiaan liittyviä ponnisteluja. Tämänpäiväisestä keskustelusta käy varsin selkeästi ilmi, että parlamentti haluaa lisätä vauhtia, ei niin paljon, että laatu kärsisi, mutta pelkkä hitauskaan ei vielä takaa laatua.
Tästä pääsemmekin toiseen kohtaan, nimittäin postipalvelujamme symbolisoivaan etanaan. Viimeksi kuluneiden 200 vuoden aikana on tapahtunut kehitystä, ja Münchenistä Brysseliin kulkevan kirjeen toimitusaika on vähitellen viisinkertaistunut. Kirjeet kulkevat Strasbourgiin hieman nopeammin, mutta kuitenkin aivan liian hitaasti. Tämä tarkoittaa, että palvelujen laatu on huonontunut jatkuvasti Thurn und Taxis -suvun ajoista lähtien. Pitää tosin paikkansa, mitä täällä on sanottu siitä, että meillä on nykyään uusia, esimerkiksi sähköisiä mahdollisuuksia, kuten sähköposti, mutta toisaalta meidän on kuitenkin huomattava, että tavallinen kirje on edelleen erityisen tärkeä, ja juuri nuoret perheet, vanhemmat ihmiset sekä monet muut ovat edelleen varsin paljon riippuvaisia tavanomaisesta kirjepostista.
Olen sen vuoksi sitä mieltä, että meidän on toimittava tavanomaisen kirjepostin osalta tavalla, jota kollega Radwan kuvasi erinomaisesti, nimittäin meidän on toisaalta edistettävä kilpailua ja toisaalta määriteltävä rajat. Olemme viime vuosina tehneet kuitenkin usein juuri päinvastoin! Kun postia on yksityistetty näennäisesti ja osittain, kuten meillä Saksassa on tehty, valtion monopolin haittapuolet on yhdistetty yksityistämisen haittoihin, eikä se ole asian varsinainen tarkoitus.
Täällä on puhuttu postinkantajien sosiaalisesta merkityksestä, ja haluaisin lisätä siihen myös postitoimistojen sosiaalisen merkityksen. On puhuttu maaseudusta ja harvaan asutuista alueista. Asun Münchenissä, hyvin tiheään asutussa väestökeskuksessa, mutta ongelma on sama myös siellä. Kaupunginosien postitoimistoja suljetaan toinen toisensa jälkeen. Suurkaupunkien väestö on rakenteeltaan keskimääräistä vanhempaa, ja suurkaupunkien ikääntyneet ihmiset ovat ilmeisesti entistä yksinäisempiä, kun kauppojen määräkin vähenee samanaikaisesti. Sen vuoksi on tarpeen vahvistaa myös tässä tiettyjä vähimmäisnormeja ja tiedostaa, että on tärkeää taata asianmukainen huolehtiminen kansalaisista. Jos Münchenin keskikaupungissa on enää yksi ainoa vielä illallakin tyhjennettävä postilaatikko, kyse on laadun nopeasta heikkenemistä samalla kun osaa hinnoista nostetaan, ja meidän on tiedostettava tämäkin.
Vapauttaminen voidaan näin ollen hyväksyä, mutta on pohdittava vapauttamisen rajoja, Eurooppaan on luotava nopeasti asian edellyttämät olot, ja komission on esitettävä asianmukainen tutkimus. Toivoisin, että eurooppalaisen postipolitiikan symbolina ei enää tulevaisuudessa olisi etana vaan että saksankielinen ilmaisu "ab geht die Post" (posti kulkee joutuin), joka on peräisin niiltä ajoilta, kun posti oli vielä nopeuden symbolina, vastaisi taas lopultakin alkuperäistä merkitystään.

Medina Ortega
Jäsen Radwan tavoin olen tyytyväinen siihen, että täällä ei ole tänään paikalla komission jäsen Bolkestein, vaan komission jäsen Monti, sillä mielestäni hän voi valaista meille joitakin kilpailuun liittyviä seikkoja.
En tiedä, tunteeko komission jäsen Monti Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen viime viikolla, 10. helmikuuta, antamaa tuomiota, jossa arvioidaan, onko Saksan postipalveluilla määräävä asema postimonopolin olemassaolon vuoksi.
Ennen kuin edetään seuraavaan vapauttamiseen, eli ennen 1. tammikuuta 2003, kilpailu on epäilemättä saatava tällä alalla toteutumaan, sillä tällä hetkellä postipalvelujen kauppaan on kehittymässä vinoutumia joidenkin maiden alempien taksojen vuoksi. Tällä on vaikutuksia vapaaseen kilpailuun eri postilaitosten välillä.
Jos oletamme, että vapauttaminen toteutetaan koko Euroopan unionin alueella, mitä vaikutuksia sillä olisi vapaalle kilpailulle? Joka tapauksessa sen pohjalta, mitä asiasta tiedämme, Ruotsi on ainoa maa, jossa vapauttaminen on viety läpi, ja siellä se on johtanut postipalvelujen hintojen nousuun 59 prosentilla. Emme tietenkään tiedä, mitä niissä yksittäisissä maissa tapahtuu, joissa vapauttaminen toteutetaan. On oletettavaa, että postipalvelujen vapauttaminen johtaa eri maiden välisten erojen kasvamiseen postipalvelujen kustannusten osalta, millä on tietenkin vaikutuksia kilpailuun, mutta ei ainoastaan postipalvelujen kustannuksiin, vaan myös laitosten sijaintiin. Tällä hetkellä on esimerkiksi sellaisia yrityksiä, jotka asettuvat Hollantiin, koska postimaksut ovat siellä alhaisemmat kuin Saksassa, ja näin voi tapahtua tulevaisuudessakin.
Tässä mielessä varsinainen kysymys mielestäni kuuluisi, onko siinä paketissa, jonka komissio aikoo esittää postipalvelujen vapauttamisesta, huolehdittu vapaan kilpailun säilymistä koskevien määräysten sisällyttämisestä siihen, sillä on varsin mahdollista, että samalla, kun tällä alalla toteutuu postipalvelujen vapautuminen kuten useimmilla aloilla on tapahtunut nykyisessä yhteisössä , syntyy suurten yhtiöiden muodostamia keskittymiä, jotka kumoavat teoreettisen vapauttamisen tuomat edut. Tällä hetkellä teoreettisesti ei-vapaissa palveluissa joista esimerkkinä on kansallinen postipalvelu vapauttaminen toteutuu olennaiselta osin maailman postiliiton välityksellä, mikä mahdollistaa alhaiset hinnat. Teoreettisesti vapautettujen palvelujen osalta voi käydä niin, että vapaa kilpailu ei toteudukaan, koska palvelut keskittyvät suuriin yksiköihin määräävän markkina-aseman väärinkäytön, yritysten välisten sopimusten ja muiden senkaltaisten seikkojen vuoksi.
Siksi neuvoisin komission jäsen Montia jatkamaan postipalvelujen vapauttamisen käsittelemistä tiukasti vapaan kilpailun näkökulmasta, sillä olen sitä mieltä, että se on tulevaisuudessa luultavasti melko huolestuttava kysymys. Ennusteeni on, että vapautetuissa postipalveluissa kilpailu toteutuu todennäköisesti paljon huonommin kuin nykyisissä julkisissa postipalveluissa.

Seppänen
Arvoisa puhemies, posti ei ole mikään tavallinen palvelun tarjoaja kuten kampaamo tai kuntosali. Meidän harvaanasutussa maassamme, Suomessa, postissa käynti on sosiaalinen tapahtuma. Verkottumisen maailmassa posti on demokraattisin verkko. Se luo ja ylläpitää ihmisten välisiä suhteita. Postin yhteismarkkinoita toteutetaan markkinamiesten ehdoin. Meillä pohjoisessa se merkitsee, että EU tuhoaa sosiaalista infrastruktuuria. Arvoisa komission jäsen Monti, kilpailuperiaate ei sovi ihmisten välisiin suhteisiin, siksi postipalveluja on kehitettävä eikä ajettava alas. Jos halutaan tietotekniikkaa kaikkien käyttöön ja ulottuville, sen voi yhteiskunnassa turvata vain julkinen posti. Posti on demokratiaa. Posti voi paremmin hoitaa sellaisia asioita kuin teleyritykset. Teleliikenteessä hinnat ovat nousseet sen seurauksena, että yrityksiä ostellaan ja myydään ja markkinointikulut ovat yli 50 prosenttia yritysten liikevaihdosta. On tehtävä demokraattisia investointeja demokraattisen postin ylläpitämiseksi.

Purvis
On erityisen sopivaa, että komission jäsen Monti käy kanssamme tätä keskustelua, koska postipalvelualan suuri kysymys on, miten yhdistää toisiinsa avoimien markkinoiden vapaa ja oikeudenmukainen kilpailu sekä yleispalvelujen saatavuus, jopa kaikista syrjäisimmillä ja harvaanasutuimmilla Euroopan unionin alueilla.
Tämän elintärkeän palvelun mahdollista katoamista pelätään Skotlannin kukkuloilla ja laaksoissa, rajaseuduilla ja keskivyöhykkeellä, kauniilla ja uhanalaisilla Hebrideillä, Orkneysaarilla ja Shetlandinsaarilla. Kuitenkin kaikki tietävät, että postipalvelujen laatu, kuten laatu kaikilla palvelualoilla, paranee vain siinä tapauksessa, että ne saavat yksityissektorin mukaisen taloudellisen ja hallinnollisen vapauden ja että niitä kannustetaan vapaaseen, jopa kansainväliseen, kilpailuun.
Mielestäni tähän löytyy ratkaisu. Tällä ratkaisulla on ollut laaja työllistävä vaikutus liikennealalla. Näiden syrjäseutujen yhteyksistä vastaavista lento-, lautta-, juna- ja bussireiteistä on järjestetty tarjouskilpailu. Tarjoaja, joka pystyy järjestämään tietyn palvelun tietyllä laatutasolla ja pienimmällä tukipalkkiolla, saa sopimuksen. Sanokaamme tätä negatiiviseksi franchising-tarjouskilpailuksi. Tämä saa aikaan toivottavaa kilpailua, koska se tarjoaa nämä palvelut julkisesti tuetun, mutta täysin avoimen franchising-järjestelmän puitteissa. Miksi ei laitettaisi tietyn alueen postin keräilyä ja jakelua negatiiviseen tarjouskilpailuun tällä tavalla? Alin tukipalkkio voittaisi franchising-sopimuksen tietyksi ajanjaksoksi. Miksi ei laitettaisi syrjäkylän sivupostitoimistoa tämäntapaiseen negatiiviseen tarjouskilpailuun? Näin olisi demokraattisesti vastuussa olevan hallituksen elimen, paikallisen, alueellisen tai kansallisen - luultavasti EU:n täyden valvonnan alaisena - asia laatia palvelukriteerit ja rahoitus vastaamaan juuri tätä sosiaalista tarkoitusta. Muuten postipalvelut voivat jäädä kaupallisen maailman monien vaatimusten ja rajoitusten armoille.

Attwooll
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ei ole vain sattumaa, että minä olen viides parlamentin skotlantilainen jäsen, joka sanoo sanansa tässä keskustelussa. Se osoittaa, miten tärkeinä me pidämme postipalveluitamme.
Skotlanti on pinta-alaltaan suurempi kuin jotkin jäsenvaltiot. Moniin sen syrjäisiin yhteisöihin mannermaalla pääsee vain teitse. Joskus julkiset kulkuyhteydet ovat huonot ja joskus niitä ei ole ollenkaan. Tällaiset yhteisöt pysyvät elossa paikallisten palvelujen, kuten koulun, postitoimiston ja kaupan, ansiosta. Näistä kahdesta viimeisestä erityisesti vanhukset ovat riippuvaisia. Usein palvelut ovat vierekkäin, jokainen tukien olemassaolollaan toisen palvelun elinkykyä.
Skotlannissa on myös monia saariyhteisöjä, joista muutamiin pääsee vain lentoteitse, mutta useimmat ovat riippuvaisia lauttojen toiminnasta. On laskettu, että yhden kirjeen kantaminen Edinburghista Ylämaan keskiosiin maksaa todellisuudessa kymmenen kertaa enemmän kuin saman kirjeen kantaminen Lontoon halki. Kulut ovat siis noin nelinkertaiset siihen nähden, mitä oikeastaan veloitetaan. Mitä syrjäisempi yhteisö, sitä suuremmaksi ero kasvaa. Ongelma on tämän laajuinen.
En vastusta alan vapauttamista, vaan pyydän, että se toteutettaisiin tavalla, jossa otetaan huomioon edellä mainitut tekijät ja joka sallisi kohtuuhintaisen postin yleispalvelutoiminnan jatkumisen. Pyydän teitä säilyttämään tämän elintärkeän pelastusköyden, jollaista postipalvelujen tarjoaminen merkitsee, ei vain Skotlannin kansalle vaan kaikille syrjäisten alueiden ja saarialueiden yhteisöille, olivatpa ne sitten millä Euroopan unionin alueella tahansa.

Monti
. (EN) Arvoisa puhemies, pidän etuoikeutena sitä, että voin komission jäsen Bolkesteinin sijaisena osallistua tähän korkeatasoiseen keskusteluun postipalveluista. Yritän vastata keskustelussa esiin tuleviin kysymyksiin komission jäsen Bolkesteinilta saamieni tietojen pohjalta. Toistan vielä, että maanantaina hän on parlamentin aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan käytettävissä.
Jotkut parlamentin jäsenet - kuten jäsen Stenmarck -, valittavat, että ehdotuksen valmistelussa on ollut viiveitä. Toisten mielestä on kuitenkin vain hyvä, että vapauttamisen ensimmäisen vaiheen jälkeen on pieni tauko. Se on esimerkiksi jäsen Berthun kanta. Komission kanta taas on se, että uuden ehdotuksen valmistelun viivästyminen johtui pääosin komission sisäisistä vaikeuksista, joista parlamentti ei varmastikaan ole aivan tietämätön. Mutta mielestämme ehdotuksen tekoon on laillinen velvoite. Komission jäsen Bolkesteinin tarkoituksena on esittää ehdotus komission hyväksyttäväksi tämän vuoden ensimmäisellä puoliskolla. Seuraavien vaiheiden toteuttaminen on suunniteltu alkavaksi 1. tammikuuta 2003, mikä näyttää yhä todennäköiseltä. Ehdotuksessa otetaan huomioon tehdyt tutkimukset ja erityistä huomiota kiinnitetään sellaisiin asioihin kuten yleispalveluun, johon palaan hetken kuluttua.
Mitä olemassa olevaan direktiiviin ja sen täytäntöönpanoon tulee, useimmat jäsenvaltiot ovat toteuttaneet tarpeelliset lainsäädännölliset toimenpiteet sisällyttääkseen direktiivin lainsäädäntöönsä. Lainsäädännön rakenteeseen ja sen itsenäisyyteen liittyviä ongelmia on yhä olemassa. Jäsenvaltioiden määräaika direktiivin saattamiselle osaksi kansallista lainsäädäntöä päättyy tammikuussa 2003. Vapauttamista jatketaan vielä tämän jälkeenkin. Joillakin aloilla on jo kilpailua, kuten postipakettien ja pikalähetysten osalta. Palvelujen laatu on yleisesti ottaen parantunut erityisesti ulkomaanpostitoiminnan osalta. Palvelujen laatu, joka on kuluttajille hyvin oleellinen, oli erityisenä huolenaiheena suurimmalle osalle puhujista, joista eräät, kuten jäsen Rübig, ilmaisivat kantansa asiaan selvästi.
Kokemukset, joita on saatu vapauttamisen pitkälle vieneistä maista, kuten Ruotsista, Suomesta ja Alankomaista, osoittavat, että kun vapauttaminen tehdään säännellysti, palvelujen laatu saadaan parantumaan, koska kansallinen lainsäädäntö on vahvistanut vaatimuksen korkeatasoisemmasta palvelun tasosta, ja sitä on noudatettu johdonmukaisesti. Tässä ei siis luovuta palvelusta tai sen tasosta. Usein vapauttaminen johtaa taattuihin vähimmäisvaatimuksiin ja myös käynnissä oleva palvelun tason mittaamisen standardointi myötävaikuttaa, kun standardit vastaavat paremmin todellista toimintaa. Tämä mahdollistaa tarkoituksenmukaisen palvelujen välisen vertailun ja paremman asiakassuuntautuneisuuden, joka on tuloksena alan toimijoiden joutumisesta lainsäädännön, kilpailijoiden ja asiakkaiden yhdessä muodostaman paineen alaisiksi. Voimme nähdä, että vakiintuneiden toimijoiden hoitamissa valtion postitoimistoissa on tapahtunut ilmapiirin muutos, joten uskon, ettei kukaan voi pitää kielteisenä nykyisen asiakaskeskeisen suuntauksen jatkumista.
Sekä kollegani että koko komissio aikovat keskittyä tulevan ehdotuksen valmistelussa arvoisien parlamentin jäsenten tänään esittämiin huolenaiheisiin. Siinä ehdotuksessa otetaan yksityiskohtaisesti huomioon seuraavat asiat: yleispalvelujen turvaamisen tarve, suojatoimenpiteiden kehittäminen asiakkaiden turvaksi ja sellaisen ilmapiirin luominen, joka edistää uusien työpaikkojen perustamista - eikä työpaikkojen vähenemistä - progressiivisen ja asteittaisen kehittymisen puitteissa.
Yleispalveluista mainitsivat jäsen Isler Béguin sekä jäsen Miller, jota kiitän omakohtaisesta sanomasta, sekä monet muut. Olemme kaikki tietoisia sosiaalisen ja rakenteellisen yhteenkuuluvuuden ehdottomasta tärkeydestä, erityisesti harvaanasutuilla maaseutualueilla, joista yksi tietty on ollut esillä erityisen vahvasti ja ylivoimaisesti tämänaamuisessa keskustelussa. Me uskomme yleispalvelun olevan tukipylväs, ja olen varma, että kollegani tulee vakuuttamaan parlamentin asiasta vastaavan valiokunnan.
Jäsen Gillig oli huolestunut työllisyydestä, ja samoin muut, kuten jäsenet Markov ja Ésclope. Kokemukset muilta aloilta osoittavat, että tapahtuu eräänlainen täyskäännös: työllisyys heikkenee juuri ennen alan vapauttamisen alkamista, koska vakiintuneet toimijat tietysti valmistautuvat olemaan kilpailukykyisiä. Tätä seuraa tasainen vaihe työllisyydessä, koska työllisyyden mahdollinen lisäväheneminen tasaantuu uusien toimijoiden tarjotessa työpaikkoja. Lopuksi on vuorossa työpaikkojen verkoston luomisen kolmas vaihe, kun kumpienkin, vakiintuneiden ja uusien toimijoiden, osalta alan vapautumisesta saadut edut tulevat käyttäjien tietoon ja markkinat kehittyvät nopeammin.
Postialalla ensimmäinen vaihe on jo käynnissä, kun yleispalvelun tarjoajat ovat aloittaneet alan nykyaikaistamisen. Tärkeimpiä työllisyyteen vaikuttavia tekijöitä ovat paremminkin uusi teknologia ja logistiikka kuin postialan vapautumiskehitys.
Tutkimusten saatavuuden osalta sanoisin - asia, jonka jäsen Staes ja muut mainitsivat -, että jokaisen tutkimuksen kopiot annettiin parlamentille syyskuussa 1999. Ne ovat olleet kaikki nähtävillä komission Internet-sivuilla elokuusta 1999 lähtien, ja komissio on valmis toimittamaan kopiot kaikille niistä kiinnostuneille.
Tehtyjä tutkimuksia on jonkin verran kritisoitu, erityisesti postin yleispalvelujen osalta. Tiedän, että kaikissa aloitetuissa tutkimuksissa oli vaikeuksia kerätä sopivaa tutkimusmateriaalia. Se ei ole ihme, sillä yleispalvelun toimijoilla ei aina ole asiallista järjestelmää yksityiskohtaiseen postin keräilyyn. Eikö tämä kerrokin paljon liikkeenjohdollisista taidoista? Mitään yhtä menetelmää yleispalvelujen kustannus- ja rahoitustietojen saamiseksi ei ole hyväksytty kaikkien osapuolten kesken. Huolimatta tästä komission jäsen Bolkestein on vakuuttunut siitä, että aloitetut tutkimukset tuovat tarpeeksi selvyyttä ja tarkkuutta muodostamaan päätöksenteon perustan.
Lopuksi tulen asiaan, johon puututtiin kolme kertaa ja josta minun pitäisi tietää enemmän kuin postipalveluista, ja se on kilpailu. Jäsen Purvis, mielestäni teidän menetelmällisesti ajatuksia herättävä huomionne tarjouskilpailusta oli kiinnostava ja varmasti tutkimisen arvoinen. Jäsen Medina Ortega, olen yhtä vakuuttunut kuin tekin siitä, että meidän täytyy olla vieläkin valppaampia alan vapauttamisen jälkeen, koska emme halua valtion monopolien häviämisen jälkeen, että monopolit siirtyvät yksityisille toimijoille esteettömän keskittymisen kautta. Tämä pätee niin postialalla kuin muillakin aloilla. Voin kertoa esimerkin tämäntapaisesta valppaudesta. Se on Deutsche Postin tapaus, jonka osalta komissio aloitti kesäkuussa virallisen valtion tukea koskevan menettelyn, jota seurasi valituksia, ja asia vietiin oikeuteen. Olemme juuri saaneet Saksan parlamentilta vastauksen tehtyihin huomautuksiin. Valtiontukimenettely kattaa ristikkäistukien ansionsa sellaiset toimijat, joilla on monopoli postinkannossa, sekä kaupallisen yrityspakettitoiminnan, ja myös Deutsche Postin lukemattomat viimeaikaiset hankinnat. En mene yksityiskohtiin ajan puutteen takia, mutta tämä on ehkä yksi esimerkki siitä, että komissio ei lopeta työtään, kun alan vapauttaminen edistyy. Eräässä mielessä sen työ vasta alkaa tästä.
Lopuksi, jäsen Radwan, kilpailulla on tietysti oltava rajat, ja kilpailulla onkin rajat. Erityisesti jos ajattelemme yleisesti kilpailua ja palveluja, joissa jäsenvaltio määrittelee, mikä julkisen palvelun tehtävä on, on tärkeää ilmaista määrällisenä tehtävän suorittamisen kustannukset. Valtion tuki, joka hyvittää nuo kustannukset, ei todellakaan estä kilpailua.
Olisin hieman eri mieltä käyttämästänne terminologiasta, jäsen Radwan, kun sanoitte, että nyt pitäisi kiinnittää huomiota enemmän kansalaisten tarpeisiin kuin yksinomaan kilpailun tarpeeseen. Tämän ajatuksen torjun vankkumattomasti, koska kilpailu on olemassa kansalaisia varten ja ainoastaan heitä varten. Useimmat yritykset eivät pidä kilpailusta. Kilpailua ohjataan ja hoidetaan kansalaisten edun hyväksi, heidän taloudellisen etunsa ja heidän vapautensa hyväksi. Esimerkit lentoliikenteen ja puhelinpalvelujen vapauttamisesta ja kilpailusta Euroopassa osoittavat, että kansalaiset ovat hyötyneet siitä.
Voin vain sanoa uudelleen, että komission jäsen Bolkestein aikoo käsitellä kaikkia huolenaiheita asiantuntevammin ja yksityiskohtaisemmin maanantaina asiasta vastaavassa valiokunnassa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Olen tämän keskustelun päätteeksi vastaanottanut työjärjestyksen 42 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätetyn päätöslauselmaesityksen.
Julistan keskustelun päättyneeksi.
Toimitamme äänestyksen.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.) ÄÄNESTYSSELITYKSET

Laguiller
Olemme äänestäneet päätöslauselman puolesta, koska Ranskan postin eräs ammattiyhdistys esitti meille tämän pyynnön toivoen, että hyväksyvän äänestyksen tapauksessa heille myönnettäisiin ylimääräinen määräaika, jotta he voisivat puolustaa palkansaajiaan.
Tämä ei tarkoita sitä, että hyväksymme tekstin koko sisällön, joka on liian epämääräinen ja jossa sivuutetaan pääasia. Eurooppalaisten toimielinten ja kansallisten, etenkin ranskalaisten, hallitusten harjoittama politiikka on taantumuksellista politiikkaa, joka on yhtä hyvin käyttäjien eli väestön suuren enemmistön kuin postin työntekijöiden etujen vastaista. Postipalvelujen on säilyttävä julkisina palveluina. Kaikkien henkilöiden olisi sijaintipaikastaan tai sosiaalisesta asemastaan riippumatta saatava palveluja yhtäläisesti ja samoin ehdoin. Kaikenlaiset kannattavuuteen liittyvät ajatukset olisi suljettava ulkopuolelle, kun on kyse julkisen palvelun järjestämisestä, eikä yksityisille yrityksille pitäisi sallia yksityisten voittojen varastointia anastamalla julkisen palvelun kaikkein tuottoisimmat toiminnot. Siksi postilaitosten ja niitä vastaavien elinten olisi säilytettävä tätä palvelua koskeva monopoli Euroopan eri maissa.
Asianmukaisten postipalvelujen takaamiseksi Euroopan unionissa on välttämätöntä lopettaa politiikka, jonka tavoitteena on poistaa lähipostitoimistot, vähentää postinkantojen määrää ja ylityöllistää henkilöstöä. On päinvastoin toimittava niin, että postit ja yleisesti ottaen kaikki julkisen palvelun alat palkkaisivat lisää henkilöstöä. Näiden työpaikkojen hyödyllisyys on kiistämätön asia, ja jos työpaikkoja luotaisiin tarvittava määrä, voitaisiin työttömyyttä Euroopassa vähentää.

Roure
Arvoisa puhemies, äänestin itse tämän päätöslauselman puolesta, koska Euroopan parlamentissa on ehdottomasti keskusteltava postipalveluista ja selvitettävä niiden nykyistä epämääräistä asemaa.
Jos poistamme julkisen palvelun, on se hyvin vakava asia ja haluamme tietää komission aikomukset. Kun meille sanotaan, että asiakkaita palveltaisiin nopeammin ja halvemmin, tämä ei tietenkään pidä paikkaansa. Syrjäisillä alueilla asuvia ihmisiä ei tietenkään palvella tai heidän täytyy maksaa kalliita maksuja, joihin joillakin heistä ei ole varaa.
Postipalvelut eivät ole ainoastaan pelkkä postin palvelu, vaan myös sosiaalinen palvelu. Postinkantaja on joskus joillekin ihmisille ainoa henkilö, jonka he päivän aikana näkevät. Voimme nostaa hattua näille postinkantajille, jotka kaikissa säissä kulkevat joskus kilometrien matkan jalkaisin tuodakseen tämän palvelun kaikkein ulottuville.
Postipalvelujen poistaminen, lähiyhteydenpitopalvelujen poistaminen, olisi vakava virhe, emmekä voisi taata kaikkien kansalaisten tasa-arvoisuutta. Kannattavuus hinnalla millä hyvänsä merkitsee veljeyden ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden vähentymistä.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin tämän päätöslauselman puolesta, ja haluaisin selittää siihen syyn.
Lukuisat puhujat ovat muistuttaneet siitä, että erityisesti vuoristokunnissa ainoa henkilö, jonka kanssa vanhukset pitävät jonkinlaista yhteyttä, on postinjakaja. Olen samaa mieltä tuosta huomiosta. Olen kuitenkin sitä mieltä, että monien eläkeläisten eläkkeiden pienentäminen riippuu valtion talousarviosta. Italiassa, omassa kotimaassani, postin työntekijöitä on noin 200 000 ja he maksavat valtiolle noin 50 miljoonaa liiraa vuodessa henkeä kohti, eli 25 000 euroa. Kokonaiskustannukset ovat siis noin 5 miljoonaa euroa. Jos nämä palvelut vapautettaisiin, valtion talousarviosta vapautuisi varoja, eli se saisi noin 10 miljoonan liiran ylijäämän vuodessa jokaista eläkeläistä kohti, ja ne voitaisiin kohdistaa miljoonalle eläkeläiselle, joiden eläkkeiden määrä kaksinkertaistuisi. Tämä korvaisi laajalti sen uhrauksen, jonka he joutuvat tekemään menetettyään yhteydenpidon mahdollisuuden postinkantajan kanssa.

Lulling
Arvoisa puhemies, olen äänestänyt eurooppalaisia postipalveluja koskevan päätöslauselman puolesta sitäkin tyytyväisempänä, koska siinä toistetaan uudestaan kanta, jota olen aina täällä puolustanut, eli yleisen korkealaatuisen palvelun tarve, etenkin takaamalla tämä palvelu kaikkein harvaanasutuimmilla alueilla, maaseutualueilla, joita on jopa pienessä maassani Luxemburgin suurruhtinaskunnassa.
Postitoimistoilla ja postinkantajilla on näillä alueilla, mutta myös joissakin suurkaupunkien kortteleissa, kuten kollegani Posselt niin hyvin selitti, asema, jota kutsuisin lähes sosiokulttuuriseksi, joka ylittää pelkän postinjakelun. Tiedän, että tämä palvelu tuottaa tappiota. Olisi ehkä halvempaa asettaa faksi tai sähköposti syrjässä olevien talojen tai kylien käyttöön.
Kannatan periaatteessa julkisen sektorin monopolien purkamista, olipa kyse sitten vedestä, kaasusta, sähköstä, puhelimesta, antenneista, kaapeleista, jne. Kuitenkin vapauttaminen, joka on tuonut paljon kuluttajille hintojen ja palvelujen laadun osalta erityisesti puhelinalalla, on lopetettava silloin, kun palvelujen tarjonta on riittämätöntä tai se poistuu kokonaan, tai silloin, kun vapauttamisesta hyötyvät yritykset eivät tienaa rahaa. Jos emme voi velvoittaa niitä takaamaan samaa kuin valtion monopoli, etenkin yleispalvelun velvollisuuden osalta, niin tämä julkinen palvelu on pelastettava.
Mielestäni voimme vielä säilyttää postipalvelut, vaikka posti- ja telelaitoksemme toimivatkin nykyisin kuten yritykset. Niiden on luonnollisesti ponnisteltava, jotta niitä ei enää kutsuttaisi snail mailiksi (etanaposti), vaikka ne eivät pystykään saavuttamaan sähköpostin nopeutta.

Caudron
. (FR) Tämä on ala, jossa vapauttaminen on osoittanut rajansa ja vakavat puutteensa. En ole henkilökohtaisesti monopolin jyrkkä puolestapuhuja, olipa kyse sitten julkisesta tai yksityisestä monopolista... mutta kun näen yksityisten yritysten tulokset tällä alalla, kantani julkisen palvelun puolustajana vahvistuu entisestäänkin!
Jos vapauttaminen jatkuu myös tällä alalla, suurena vaarana on nähdä jonain päivänä kokonaisia alueita, joissa postipalveluja ei enää ole. Kuka pystyy tosiasiassa uskomaan hetkeäkään, että yksityiset yritykset, joiden ainoana moottorina ovat voitot, jatkavat kustannuksiltaan korkeiden alueiden palvelemista, jollei näitä kustannuksia maksateta jo epäedullisessa asemassa olevilla asukkailla, jotka eivät siten voisi hyötyä näistä palveluista.
Lisään, että nykyisin hetkellä, jolloin Eurooppa nostaa päätään ja vakuuttaa olevansa kykenemätön vastustamaan fasistien läsnäoloa yhdessä Euroopan unionin hallituksessa, ei voida enää hyväksyä sitä, että meille määrätään julkisia palveluja tuhoava ääriliberalismi tämän samaisen Euroopan nimissä.
Olen eurooppalainen ja jopa federalisti. Tämän saavuttamiseksi olin valmis ja olen valmis uhrauksiin... mutta en hinnalla millä hyvänsä! Ja etenkään en ole enää valmis hyväksymään liberaalien yhtenäismarkkinoiden rakentamista, jollei Eurooppa samaan aikaan pysty puolustamaan niitä arvoja, jotka ovat sen perustana ja jotka ovat tehneet minusta jo 1960-luvulta alkaen vakaumuksellisen eurooppalaisen!
Puhemies. Parlamentin esityslistalla olevat asiat on käyty läpi. Istunnon pöytäkirja annetaan parlamentin hyväksyttäväksi seuraavan istuntojakson alussa.

Istuntokauden keskeyttäminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.
(Istunto päättyi klo 11.10.)

