Stav transatlantických vztahů v důsledku voleb v USA (rozprava) 
Předsedající
Dalším bodem je zpráva Millána Mona jménem Výboru pro zahraniční věci o stavu transatlantických vztahů v důsledku voleb v USA (2008/2199/INI)).
Francisco José Millán Mon
Pane předsedající, na úvod bych rád poděkoval stínovým zpravodajům, především panu Severinovi, panu Lambsdorffovi a panu Lagendijkovi, a rovněž Výboru pro zahraniční věci a navrhovatelům, panu García-Margallovi a paní Quisthoudt-Rowohlové. Děkuji jim všem za spolupráci při vypracování této zprávy o vztazích mezi Evropskou unií a Spojenými státy.
Tato spolupráce umožnila vytvořit zprávu, kde vládne široká shoda o důležitém tématu. Zpráva, o které budeme zítra hlasovat, je tudíž sama o sobě ve velice vhodný čas silným a přesvědčivým poselstvím Evropského parlamentu. Chci říci, že se jedná o důležité téma proto, že je jasné, že Evropská unie a Spojené státy jsou dva velice významní hráči na světové scéně, kteří spolu musí úzce spolupracovat, jestliže sdílí stejné zásady a hodnoty a mají také řadu společných zájmů.
Klíčovým sdělením této zprávy je to, že se nalézáme ve velice příhodné době k posílení transatlantických vztahů. K tomu existují tři zásadní důvody: prvním je nová vláda ve Spojených státech, která je pragmatická, která ví, že žádná země nemůže řešit globální výzvy sama, a do které vkládá velká očekávání široká veřejnost v Evropě i ve světě. Druhým je silnější Evropská unie, která je ve vnějších jednáních schopnější než v roce 1995, kdy byla schválena nová Transatlantická agenda; navíc bude EU brzy podpořena nástroji Lisabonské smlouvy týkajícími se zahraniční politiky a obrany. Třetím důvodem jsou nové souvislosti, včetně globálních výzev, jako je hospodářská krize a změna klimatu, které již nejsou výzvami vojenského rázu, jak tomu bylo dřív.
V řešení těchto výzev bude Spojeným státům spolupráce s Evropskou unií velmi užitečná. Tyto transatlantické vztahy by měly být posilovány ve dvou směrech: ve směru institucionálním a ve směru fyzickém, zahrnujícím praktickou spolupráci. K posílení institucionálních struktur bychom měli využít Lisabonskou smlouvu: dva výroční summity místo jednoho, kterých se zúčastní nový stálý předseda Evropské rady; vytvoření transatlantické politické rady, v jejímž rámci by se čtvrtletně sektávali vysoký představitel - a místopředseda Komise - a státní tajemník; modernizace dialogu zákonodárných orgánů pořádáním transatlantických schůzí; a zlepšení v Transatlantické hospodářské radě. Všechna tato zlepšení umožní, aby byla spolupráce intenzivnější a účinnější; bylo by vhodné je kombinovat s novou dohodou o transatlantickém přidružení, přičemž by vyjednávání měla začít, až Lisabonská smlouva vstoupí v platnost.
Druhým cílem této zprávy je posílit praktickou spolupráci. To znamená vytvořit agendu pro společné řešení řady výzev a sporných bodů, spolu s dvoustrannými záležitostmi. Aby mohla být tato společná agenda vytvořena, měla by v příštích měsících Rada a Komise zintenzivnit své kontakty s novou washingtonskou vládou. Těší mne tedy vrcholná schůzka s prezidentem Obamou 5. dubna v Praze, jak je ostatně zdůrazněno i v pozměňovacím návrhu předloženém mou skupinou.
Zpráva uvádí řadu globálních výzev, ve kterých by měly Spojené státy a Evropská unie usilovat o jednotný postup, například hospodářskou krizi, účinný multilateralismus s cílem zahrnout nově vznikající velmoci, rozvojové cíle tisíciletí, změna klimatu, dodržování lidských práv apod. Dále zmiňuje různé regionální otázky, ve kterých bychom měli jednat koordinovaně; sem patří konflikty, například konflikt na Středním východě, a jaderný program v Íránu a v Afghánistánu; jsou zmíněny i vztahy s Ruskem a zeměmi Latinské Ameriky. Dalšími oblastmi, kde je nutná lepší koordinace, jsou odzbrojování a bezpečnost, mimo jiné boj proti závažné hrozbě terorismu, který by měl být veden v plném souladu s mezinárodním právem, včetně dodržování lidských práv.
Dámy a pánové, zpráva se věnuje i některým dvoustranným záležitostem v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí, včetně otázky víz. Zdůrazňuje také potřebu transatlantického partnerství, aby byla využita široká podpora občanské společnosti, především mladých lidí. Jsou zahrnuty také hospodářské a obchodní vztahy a je zdůrazněno, že je nezbytné dosáhnout pokroku v integraci transatlantického trhu. Do těchto témat jsem samozřejmě začlenil řadu doporučení Hospodářského a měnového výboru a Výboru pro zahraniční věci.
A na závěr, dámy a pánové: věřím, že v případě, že bude tato zpráva zítra přijata, vyšle Parlament jasné poselství. Požadujeme posílení vztahů mezi Evropskou unií a Spojenými státy,a to i na institucionální úrovni. Věřím, že toto posílení bude výhodné pro obě strany i pro mezinárodní společenství jako celek.
Alexandr Vondra
úřadující předseda Rady. - Pane předsedající, omlouvám se za zpoždění, které bylo způsobeno schůzí konference předsedů výborů, jíž jsem se účastnil. Ve skutečnosti jsem dnes dopoledne přiletěl z Washingtonu. Chci vám poděkovat za vaše pozvání k účasti v této významné a aktuální rozpravě o transatlantických vztazích, a děkuji především zpravodaji Millánu Monovi za tuto důležitou a obsáhlou zprávu, kterou jsem na své cestě s velkým zaujetím přečetl. Předsednictví a Rada s ní mohou v řadě věcí souhlasit.
Ať už je naše politické zázemí jakékoli, všichni víme, že transatlantické vztahy mají pro naši budoucnost, budoucnost Evropy, zásadní význam. Již šest desítek let je pevné transatlantické partnerství hybnou silou míru, stability a prosperity pro Evropu a Severní Ameriku i pro celý svět. Tvrdím, že to není jen historie. Je to nejlepší možná agenda i pro 21. století. Transatlantické vztahy nám dovolí společně dosáhnout výsledků, jaké by ani jeden z partnerů nemohl splnit sám. Rád bych zde citoval viceprezidenta Joe Bidena při jeho první cestě do Mnichova, kde jasně řekl, že Amerika potřebuje Evropu a Evropa potřebuje Ameriku. Myslím, že takové prohlášení lze snadno pochopit. Když se dohodneme, můžeme stanovit prinicpy globální agendy. V případě, že se nedohodneme, je obtížné pokračovat v jakékoli agendě, tedy společných výsledků, jakých bychom nedosáhli sami, nám umožňují dosáhnout transatlantické vztahy.
Prezidentské volby ve Spojených státech v listopadu minulého roku generovaly tady v Evropě nevídané nadšení, očekávání a zájem. Volba amerického prezidenta se totiž týká i Evropanů. Prezident Obama naznačil nový přístup k výzvám, kterým čelíme. Tato změna a nový přístup zaujaly řadu Evropanů. Očekávání byla podpořena na obou stranách Atlantiku. Tato očekávání jsou příležitostí k naší vzájemné spolupráci v době, kdy ji nejvíce potřebujeme. Tato změna však bude muset být řízena opatrně, protože nic by našim vztahům neuškodilo víc, než nenaplněné naděje - a čím větší tyto naděje jsou, tím těžší je naplnit.
Nová vláda zahájila energicky. Většina prezidentovy agendy se podle očekávání soustředila na hospodářskou a finanční krizi. Bylo povzbuzující vidět, jak záhy padla rozhodnutí o Guantanámu - před pouhými několika měsíci jsme zde o něm hovořili - obnoveném závazku angažovat se na Středním východě a o svolání konference o Afghánistánu, která se bude konat v Haagu dne 31. května. Jsou to iniciativy, po kterých mnozí v Evropě volali.
Dialog se Spojenými státy byl znovu oživen. Z mých kontaktů s novou vládou, mimo jiné ze setkání s novým viceprezidentem Bidenem a státní tajemnicí Clintonovou zde v Bruselu, je jasné, že Spojené státy chtějí dát vztahům s EU a našimi partnery nový tón. Vítám pragmatický přístup, jakým se tyto počáteční kontakty vyznačovaly.
I když je změna tónu důležitá, nezahrnuje samozřejmě sama o sobě konkrétní výsledky. Jestliže máme konstruktivně spolupracovat, musíme společně přezkoumat naše politické priority a přehodnotit způsob, jakým funguje transatlantické partnerství. Vaše zpráva k tomuto procesu významně přispívá. Ovšemže je to proces, který byl započat na straně EU minulý rok, když byly transatlantické vztahy projednávány na dvou neformálních setkáních ministrů zahraničí v Avignonu a Marseille. Myslím, že je zde na místě poděkovat francouzskému předsednictví, které tato setkání iniciovalo, a Portugalsku, které také sehrálo svou úlohu. Je to proces, který bude zapotřebí rozvíjet v následujících měsících. Vynikající příležitost se k tomu naskytne příští týden při neformálním setkání hlav států a vlád s americkým prezidentem v Praze. Transatlantické vztahy jsou bohaté a rozmanité a zahrnují mnoho oblastí politik. Za všechny bych rád zdůraznil ty, kterými bychom se chtěli zabývat při nadcházejícím setkání v Praze.
Zaprvé je to zabezpečení energie a změna klimatu. Tato navzájem propojená témata zneklidňují velké množství Evropanů. Zabezpečení energie je klíčovou prioritou, která musí být řešena prostřednictvím komplexní strategie zahrnující nejen energetickou účinnost a podporu obnovitelných zdrojů energie, ale také diverzifikaci dodávek energie, jejích zdrojů a dopravních tras. Při jakékoliv příležitosti by EU a Spojené státy měly v těchto oblastech spolupracovat a podporovat společnou agendu. Co se týče klimatu, bude tento rok velice významným. Konference OSN o změně klimatu, která se bude konat koncem prosince v Kodani, je historická příležitost k tomu, aby byly revidovány a rozšířeny závazné mezinárodní cíle k řešení změny klimatu.
EU přijala před konferencí ambiciózní závazky v energetické a klimatické oblasti. Zdá se, že prohlášení a rozhodnutí prezidenta Obamy, pokud jde o změnu klimatu, ukazují na významný politický posun, ale čeká nás ještě mnoho tvrdé práce. Podpora ze strany Spojených států je v této otázce samozřejmě zásadní, ale nestačí to. Musíme si zajistit podporu i moderních rozvojových zemí, jako je například Čína.
Zadruhé je to hospodářská a finanční krize. Současná krize je vážná a celosvětová a vyžaduje silnou politickou odpověď po celém světě a na všech úrovních. Zvláštní zodpovědnost mají v této souvislosti EU a Spojené státy, a to ve smyslu opatření, která přijímají na vnitrostátní úrovni, i ve smyslu mezinárodní koordinace. Musíme spolupracovat se Spojenými státy, a zajistit tak, abychom dali na současnou světovou krizi a finanční problémy koordinovanou odpověď. Musíme spolupracovat, abychom vyřešili otázku dohledu nad finančním systémem a reformu mezinárodních finančních institucí. Musíme koordinovat i naše politiky a podpořit růst a zaměstnanost. Musíme zajistit, aby přístupy, které zvolíme, byly slučitelné a aby nevedly k narušení hospodářské soutěže na transatlantickém trhu. Mnohé z toho se odehraje ve skupinách jako G8 a G20, konkrétně na vrcholné schůzce skupiny G20 v Londýně, kterou začne návštěva prezidenta Obamy v Evropě. Je ovšem jasné, že transatlantické vztahy budou klíčové pro vytvoření širší globální agendy.
Třetí klíčovou otázkou pro Evropu i Spojené státy je Afghánistán. Je to společný problém - z této oblasti pocházejí teroristé, kteří útočí ve Spojených státech i v Evropě. Pro všechny evropské politické vůdce je důležitým, i když nesnadným, úkolem, aby vysvětlili svým občanům, že v Kábulu musí být chráněna jejich vlastní bezpečnost. Afghánistán byl také hlavním tématem neformálního setkání trojky Evropské unie s viceprezidentem Bidenem dne 10. března v Bruselu. Viceprezident vyjádřil naději, že Afghánistán zůstane na předním místě politického programu EU. Bylo zřejmé, že Spojené státy očekávají naši podporu nejen co se týče celkové strategie v Afghánistánu, ale i závazku, že budou této podpoře odpovídat také konkrétní zdroje. S vědomím, že hlavním zájmem je bezpečnost afghánských občanů, jsme navýšili naši policejní misi v zemi. Kromě civilní mise EUPOL je zapotřebí i vojenská policie - "četníci", o nichž tady hovoříme. Předsednictví v této souvislosti jedná s nově zvoleným zvláštním vyslancem pro Pákistán a Afghánistán v zemích EU o možnosti účasti EU na misi NATO formou vyslání četnických instruktorů do oblasti. Setkal jsem se například s Pierrem Lellouchem z Francie a hovořili jsme o tom také s Dickem Holbrookem. Musíme také zajistit, aby byly v Afghánistánu vytvořeny podmínky pro úspěšné prezidentské volby, a musíme mít na paměti i regionální aspekty, především tím, že budeme poskytovat další pomoc rozvoji udržitelné civilní vlády v Pákistánu. Tyto regionální rozměry jsou tedy velice důležité a musíme je kromě národních a světových rovněž brát v úvahu.
Za čtvrté bude mimořádně důležitá mnohostranná odpověď s cílem řešit riziko šíření zbraní hromadného ničení. EU a Spojené státy vyjádřily rostoucí znepokojení íránským jaderným programem, a především nedodržováním mezinárodních závazků v jaderné oblasti ze strany Íranu. EU a Spojené státy musí společně zajistit, aby byl rozvoj jaderné technologie omezen na legitimní a civilní účely. Nejlépe toho lze dosáhnout vytvořením přísných a mezinárodně závazných pravidel, které budou podpořeny spolehlivými mechanismy ověřování. Zároveň jsou EU a Spojené státy připraveny zaujmout k Íránu konstruktivní přístup, pokud jde o tento problém a další problémy v oblasti.
Další výzvou, které čelíme, je způsob spolupráce v posílení praktického uplatňování zákonného multilateralismu založeného na sdílených hodnotách. Je toho mnoho, co můžeme udělat společně. Sdílím postoj prezidenta Obamy podporovaný státní tajemnicí Clintonovou i viceprezidentem Bidenem, že jakákoli volba mezi bezpečností a ideály je špatná. Vítám v tomto ohledu postup prezidenta Obamy směřující k uzavření Guantanáma.
Vítáme také to, jak záhy se prezident Obama zapojil do řešení arabsko-izraelského konfliktu, včetně jmenování George Mitchella zvláštním vyslancem v této oblasti. Trvalý mír zohledňující požadavky Izraelců i Palestiny má pro obyvatele v této oblasti zásadní význam a zůstává klíčovým cílem pro EU i Spojené státy. Mírová dohoda může přinést i další výhody, zejména i hlubší porozumění mezi Západem a širším muslimským světem.
Se zájmem jsem si ve vaší zprávě přečetl řadu doporučení týkajících se institucionální struktury transatlantických vztahů. Souhlasím s tím, že by institucionální vazby mezi EU a Spojenými státy měly odrážet význam těchto vztahů. Iniciatiy zahájené českým předsednictvím to zdůrazňují. Jednali jsme se Spojenými státy a jejich novou vládou od samého počátku a na všech úrovních. A za deset dnů přivítá předsednictví v Praze prezidenta Obamu na neformální vrcholné schůzce s hlavami států a vlád EU. Již jsem uvedl, že to bude příležitost ke zhodnocení dimenze transatlantických vztahů a k potvrzení naší vůle ke spolupráci. Tato jednání budou pokračovat mimo jiné tím, že se budou konat pravidelná neformální setkání ministrů zahraničí EU a Spojených států. Jsem také přesvědčen, že by byly záslužné pravidelnější a užší kontakty mezi Evropským parlamentem a Kongresem Spojených států.
Jsem Parlamentu vděčný za jeho stálou podporu rozvoji transatlantických vztahů, a především za vaši zprávu. Letos máme novou příležitost tyto vztahy rozvinout. Pro toto předsednictví, a pro Radu, mělo toto partnerství vždy strategický význam pro Evropu jako celek.
Mohu vás ujistit, že se české předsednictví zavázalo zajistit, aby toto partnerství zůstalo jádrem naší širší vnější strategie, a při řešení mnoha výzev a problémů, kterým dnes musíme čelit, bude hrát rozhodující úlohu.
Benita Ferrero-Waldner
členka Komise. - Pane předsedající, vztahy EU-USA pod novou vládou prezidenta Obamy měly kladný a svižný začátek. V Komisi všichni velmi tvrdě pracujeme na tom, abychom přiměřeně přispěli k naší společné znovuoživené agendě. Proto také oceňuji tuto velmi dobře načasovanou rozpravu. S potěšením sleduji, že mají Parlament a Komise v této oblasti zjevně shodný názor na mnoho priorit.
Těšíme se na rušný harmonogram ve vztazích EU-USA. Mé úvodní poznámky budou zaměřeny na seznam věcí k okamžitému splnění, ale také bych ráda zdůraznila dva body týkající se institucionálních struktur EU-Spojené státy. Zaprvé jsem přesvědčena, že pro úspěšné transatlantické partnerství jsou nezbytné pevnější vazby mezi zákonodárci Evropské unie a Spojených států. Zadruhé navážu na doporučení zprávy, pokud jde o přepracování Nové transatlantické agendy z roku 1995.
Jako řada dalších jsem se i já setkala při různých příležitostech se státní tajemnicí Clintonovou a také jsem hovořila s viceprezidentem Bidenem, když nedávno navštívil Brusel. Jedna věc je jasná: tato americká vláda bude hledat spolehlivé partnery pro řešení všech globálních i regionálních výzev a v Evropě vidí svého spolehlivého partnera. Tuto příležitost musíme využít.
Zároveň budou ale očekávat konkrétní "vklad" Eropské unie do těchto jednání - a to nejen co se týče složitých otázek, jako je Afghánistán nebo uzavření Guantanáma. Musíme proto vyvinout jasné postoje založené na našich společných zájmech a hovořit jedním hlasem. Ráda bych zcela jasně řekla, že toto zásadní transatlantické přatelství není jednosměrná ulice. Evropa a Evropská unie musí přispět také.
Silná EU je tedy pro Spojené státy důležitým partnerem při řešení globálních výzev. Domnívám se, že bychom se měli zpočátku zaměřit na omezené množství priorit.
Světové hospodářství ve velice složité situaci nám naše kroky samozřejmě neulehčí. Prvotním cílem je lepší spolupráce Evropské unií, Spojených států a dalších význaných aktérů v makroekonomické politice a reformování regulace finančního odvětví. Musíme lépe spolupracovat, abychom podpořili oživení poptávky a zaměstnanost, a musíme zajistit, aby se naše politiky vzájemně doplňovaly a aby nenarušovaly obchod. Na obou stranách Atlantiku je třeba zabránit protekcionismu. Evropská unie a Spojené státy by měly více spolupracovat při realizaci výstupů vrcholné schůzky skupiny G20, která se bude konat příští týden, včetně rozvíjení slučitelných přístupů k reformě regulace finančního odvětví. V tomto směru učinilo velký pokrok poslední zasedání Evropské rady v Bruselu.
Musíme také pečovat o transatlantické hospodářství, které představuje polovinu světové produkce a obchodu. Zpráva toto téma velice správně zdůrazňuje. Měli bychom posílit Transatlantickou hospodářskou radu (TEC), aby byla účinnější v odstraňování regulačních překážek a napomáhání růstu, a současně ji výhledově učinit strategičtější. TEC - jak se nazývá - by měla být schopná diskutovat například o tom, jak ve vnitrostátních plánech obnovy předcházet politikám typu požádej svého souseda.
Co se týče změny klimatu: poprvé za deset let se EU a Spojené státy začínají sbližovat. Měli bychom se soustředit na uzavření dohody v prosinci v Kodani. Musíme jednat společně, abychom například pro mnohostranné dohody získali i Čínu a Indii nebo abychom spustili integrovaný trh s uhlíkem, jako součást budoucího celosvětového trhu. Společně musíme podporovat myšlenku, že v hospodářské obnově mohou hrát úlohu čisté, účinné technologie a "zelená pracovní místa". Prezident Obama již tuto skutečnost velice správně zdůraznil. Znamená to také přimět k užší spolupráci naše energetické výzkumy a posílit náš dialog o zabezpečení energie - jak ostatně řekl také náš předseda.
Co se týče zahraniční pomoci a rozvojové politiky zdůraznili prezident Obama i státní tajemnice Clintonová jejich význam coby součásti komplexní zahraniční politiky. To nahrává silné pozici EU, světového největšího dárce. Měli bychom usilovat o obnovený závazek Spojených států vůči rozvojovým cílům tisíciletí a obnovit dialog EU-USA o rozvojové spolupráci se zaměřením na otázky, jako je účinnost pomoci a soudržnost politik.
Hospodářství je zásadním tématem nové agendy prezidenta Obamy, ale Spojené státy rychle přehodnotily i hlavní otázky zahraniční politiky.
K otázce Afghánistánu a Pákistánu: nová vláda se shodla na důležitosti komplexnější politiky - aby byl vojenský nárůst provázen nárůstem v civilní oblasti. Nová americká vláda klade důraz na budování občanských kapacit a regionální přístup, zaměřený na sbližování pákistánských politik s dlouhodobými politikami EU. Úsilí Komise v Afghánistánu zahrnuje i podporu policejního výcviku, reformu soudnictví a podporu alternativních zdrojů obživy ve venkovských oblastech, například s cílem bojovati proti pěstování drog. Obdržela jsem - a to i od samotného viceprezidenta Bidena - i jasné signály o tom, že Spojené státy podporují naši aktivní snahu v přípravě na možnou volební pozorovací misi EU v Afghánistánu, za podmínky, že budou splněny bezpečnostní požadavky. Aktivně se zajímám o to, zda všem těmto oblastem můžeme poskytnout dodatečné financování. Nedávno jsme o tom hovořili i s Richardem Holbrookem, zvláštním vyslancem pro Afghánistán a Pákistán. Oba se těšíme, že se zúčastníme regionální konference v Haagu a také konference o Pákistánu v Tokiu.
Obdobně i na Středním východě již od samého počátku vyzýváme k většímu zapojení Spojených států do situace. Povzbudila nás přítomnost tajemnice Clintonové na konferenci v Sharm el-Sheik a také její aktivní účast a přítomnost při prvním kvartetu. Měli bychom diskutovat o tom, jak nejlépe zapojit novou vládu Izraele - a doufejme i palestinskou vládu národní jednoty -, abychom vytvořili řešení se dvěma státy. Těší nás, že se chce vláda prezidenta Obamy zabývat i zbytkem oblasti, včetně Sýrie. Měli bychom také pracovat - jak již bylo řečeno - s iniciativami Spojených států v Íránu - jako součást předcházení jaderného zbrojení v této oblasti, a posilovat naši činnost co se týče pobídek, ale také sankcí.
Evropská unie hraje významnou úlohu i v našem východním sousedství. Zůstaneme v naší práci v úzkém kontaktu se Spojenými státy, abychom podpořili demokratické a tržně orientované reformy v oblasti, a to i pomocí nového východního partnerství, které zahrnuje cíle politického přidružení a hospodářské integrace s šesti našimi východními sousedy.
Více než v minulosti budeme se Spojenými státy hovořit o spolupráci se strategickými partnery, například Ruskem a Čínou, ale také Latinskou Amerikou. Mým úplně prvním úkolem je zajistit, aby setkání EU s prezidentem Obamou v Praze dne 5. dubna znamenalo významný posun v partnerství, zaměřený již na konkrétní výsledky. Poté připravíme vhodné prostředí pro úspěch vrcholné schůzky EU-USA, pravděpodobně v červnu.
Červen bude také příležitostí ke zpracování obnovené transatlantické agendy a udržitelného programu praktické spolupráce mezi EU a Spojenými státy.
Albert Deß
navrhovatel stanoviska Výboru pro mezinárodní obchod. - (DE) Pane předsedající, pane úřadující předsedo Rady, paní komisařko, dámy a pánové, rád bych začal poděkováním zpravodaji panu Millánu Monovi za představení této vynikající zprávy, ve které se řeší všechny důležité body nutné pro spravedlivé transatlantické vztahy. Tento návrh usnesení o transatlantických vztazích po volbách ve Spojených státech ukazuje, jak významné tyto vztahy jsou.
Podle údajů Komise je na těchto transatlantických hospodářských a investičních vztazích závislých v EU a Spojených státech téměř 14 milionů pracovních míst. Věřím, že nový prezident Spojených států si bude těchto vztahů, jak to řekl ve své předvolební řeči v Berlíně v červenci roku 2008, vysoce cenit. Jak tehdy řekl, nemá Amerika lepšího partnera, než je Evropa.
V návrhu usnesení konstatujeme, že je toto partnerství strategicky nejvýznamnějším i pro Evropu. Obzvláště v současné světové finanční a hospodářské krizi je toto partnerství skutečně nutným předpokladem k řešení globálních výzev. Podmínkou životaschopného transatlantického partnerství je nicméně i to, aby Američané také uznali oprávněné obavy Evropy o transatlantický obchod.
V Evropské unii máme obzvláště přísné standardy, například pokud jde o ochranu spotřebitelů, dobré životní podmínky zvířat či ochranu životního postředí. Chceme také, aby tyto standardy splňovaly i americké výrobky dovážené do Evropy. Doufám, že nový prezident a jeho nová vláda budou pracovat na zavedení těchto standardů ve Spojených státech. Potom nebudeme mít žádné problémy.
Jsem přesvědčen, že tento návrh usnesení bude zítra přijat, protože podle mého názoru obsahuje vše, co je třeba pro dobré vztahy.
José Manuel García-Margallo y Marfil
navrhovatel stanoviska Hospodářského a měnového výboru. - (ES) Pane předsedající, rád bych na úvod poděkoval panu zpravodaji za práci, kterou odvedl, aby sněmovně dnes předložil úplnou, přesnou a mimořádně dobře načasovanou zprávu.
Zástupce předsednictví a paní komisařka hovořili o schůzkách, které nás čekají, nejprve setkání v Londýně a následně pak setkání v Praze, kde zahájí Evropská unie a Spojené státy nové vztahy, v návaznosti na zvolení prezidenta Obamy.
Chci hovořit o zprávě Hospodářského a měnového výboru, který udělal kus dobré - jednomyslně přijaté -práce, zaměřené na tyto cíle.
Prvním cílem je zotavit se z krize. Buď se zotavíme společně, nebo se nezotavíme vůbec. V této chvíli můžeme pozorovat největší fiskální balíčky, jaké jsme nepoznali od krize v roce 1929. Jejich účinek bude větší a daňové poplatníky vyjdou levněji, pokud budou naše snahy koordinované.
Druhým cílem je reforma architektury finančních institucí - ta se ukázala v současné krizi jako neúspěšná - a znovunastolení transparentnosti u výrobků, subjektů a trhů. Buď to uděláme společně, nebo nebudeme schopni to udělat vůbec. Jak nám připomněla paní komisařka, tvoříme nyní největší světový hospodářský celek a sdílíme - jak řekl pan zpravodaj - hodnoty, které nám takové sblížení umožní.
Třetím cílem je integrace finančních trhů, aby v soutěži odolaly soutěži s nově se rozvíjejícími trhy. Aby se tak stalo, je nutné přiblížit se regulovaným trhům, na které lze v praxi použít principy vzájemného uznání a lepšího dohledu orgány na obou stranách Atlantiku.
Paní Komisařka hovořila o čtvrtém cíli a představila ho lépe, než dokážu já: musíme společně odolávat pokušení protekcionismu a bylo by vhodné přijmout společné stanovisko k jednacímu kolu z Dohá.
Na závěr, ale se stejnou důležitostí, musíme, paní komisařko, vyřešit globální nerovnosti, které byly z velké části původcem krize.
Musíme vytvořit nový mezinárodní měnový systém a byla by ostuda, kdyby se kvůli neporozumění s naším hlavním partnerem náš hlas v globální diskusi ztratil.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
jménem skupiny PPE-DE. - (ES) Pane předsedající, partnerství Spojených států a Evropské unie je v prvé řadě založeno na hodnotách a na obrovském finančním potenciálu.
"Kombinovaný výrobek" těchto dvou regionů dosahuje 23 miliard EUR, což představuje 60 % světového hrubého domácího produktu. Tyto dva regiony představují 60 % světového obchodu a byly schopny mobilizovat 75 % světových čistých investic.
Přesná a vyvážená zpráva, kterou nám předložil zpravodaj Millán Mon, nemohla přijít v lepší chvíli - jak sám právě řekl - kdy se shoduje s první návštěvou nově zvoleného prezidenta Spojených států v Evropě, aby se zúčastnil setkání G20, 60. výročí NATO a mimořádné vrcholné schůzky mezi Evropskou unií a Spojenými státy.
Evropská unie a Spojené státy musí mít možnost jednat, aby upevnily vedoucí pozici, jejíž tři aspekty je podle mého názoru třeba znovu posoudit.
Zaprvé bychom měli chránit principy a hodnoty, které vedou k posílení této transatlantické aliance.
Zadruhé potřebujeme v tomto transatlantickém dialogu ambicióznější cíle, pokud jde o otázky, o kterých hovořili pan zpravodaj a rovněž paní komisařka: Írán, Irák, Střední východ, Afghánistán atd.
Zatřetí bychom se měli pokusit zahájit nový dialog o strategických aspektech souvisejících s globálními tématy, jako je například boj s chudobou, zabezpečení potravin a energie, boj proti změně klimatu aj.
Pane předsedající, je zcela zřejmé, že Evropa jako "síla", jak ji chceme vytvořit, se nebude moci vzepřít proti Spojeným státům, ale namísto toho bude muset stát po jejich boku jako partner, se kterým sdílí určitý náhled na svět, jisté hodnoty a se kterým se vzájemně uznává.
To neznamená, pane předsedající, že by Evropská unie měla vypsat bianko šek: musí v případě potřeby bránit své postoje, například co se týče trestu smrti, Mezinárodního trestního tribunálu, Kjótského protokolu, Guantánama a legislativy s extraterioriálním účinkem, a Spojené státy budou muset respektovat Evropskou unii jakožto faktor stability a vyváženosti ve světě.
Pane předsedající, nová státní tajemnice Hillary Clintonová to velice dobře shrnula - a tím již končím - když před výborem Senátu pro zahraniční vztahy řekla: "Amerika nemůže nejpalčivější problémy vyřešit sama a svět je nemůže vyřešit bez ní."
Adrian Severin
jménem skupiny PSE. - Pane předsedající, Spojené státy americké potřebují silné Spojené státy evropské. Evropská unie potřebuje silnou Americkou unii. Společně mohou být Spojené státy a Evropská unie zárukou světové bezpečnosti a stability a nabídnout model globálního řádu.
Tato zpráva je nejen o transatlantických vztazích, ale také o jejich vyváženosti. Asymetrie mezi dvěma břehy Atlantického oceánu transatlantickou spolupráci negativně narušuje. Proto má pro budoucí spolupráci se Spojenými státy zásadní význam posílení Evropské unie. Umožní to lepší sdílení zátěže při dodržování mezinárodních závazků oboustranné spolupráce.
Vztahy mezi těmito dvěma dlouhodobými strategickými partnery musí být hlubší a lépe strukturované a je nezbytná i institucionalizace těchto vztahů. Zpráva, kterou dnes projednáváme, doporučuje strategicky posílené partnerství a proces, který mu odpovídá. V souladu s tím bychom měli usilovat o vytvoření skutečně konfederativního transatlantického celku mezi námi a Spojenými státy americkými.
Současně by upevnění transatlantického strategického partnerství mělo nabídnout novou příležitost k podpoře spolupráci se třetím významným aktérem na severní polokouli, kterým je Rusko. Propojení Spojené státy-Evropská unie by nemělo být považováno za transatlantickou alianci proti Rusku, ale za výchozí bod v rámci vytváření modelu třístranné spolupráce s ohledem na udržení bezpečnosti a stability ve světě.
Závěrem bych chtěl říct, že naší prioritou není klamat sama sebe očekáváním, ale stavět na realistických odhadech toho, co jsou Evropská unie a Spojené státy schopny nabídnout, a současně zvyšovat naší schopnosti konat. Vzhledem k tomu podporujeme doporučení obsažená ve zprávě. Dovolte mi, abych osobně poděkoval panu Millánu Monovi za skvělou a laskavou spolupráci, kterou nám nabídl ohledně budoucí podoby těchto doporučení.
Sarah Ludford
jménem skupiny ALDE. - Pane předsedající, ráda bych hovořila o otázkách práva a bezpečnosti obsažených v této zprávě, a to nikoli kvůli tomu, že by mě snad hospodářské otázky nezajímaly, ale proto, že mám jen tři minuty.
Existuje jasná potřeba transatlantické spolupráce v boji proti terorismu a závažné trestné činnosti; ta však musí být prováděna v plném souladu se zákony - vnitrostátními a mezinárodními - a se základními právy. Co se týče sdílení dat, je zapotřebí robustní a závazný právní rámec ochrany údajů.
Nejjasnějším příkladem změny v přístupu je záměr prezidenta Obamy uzavřít zátoku Guantánamo. To je velmi vítané a tato sněmovna vyzývá členské státy, aby reagovaly kladně na oficiální žádost Spojených států o umístění přibližně šedesáti bezrizikových nebo nízkorizikových původních zadržených, kteří nebudou obvinění. Tento požadavek byl oficiálně předložen minulý týden při příležitosti návštěvy místopředesedy Barrota a ministra Langera a doufám, že se brzy dočkáme výsledků. Chápu, že sami Američané tomu v současnosti napomáhají, když se některé z nich snaží umístit sami, například 17 ujgurů.
Bylo by také vhodné, kdyby mohl prezident Obama jít ještě dále než ve svých lednových výkonných nařízeních, a vyhlásil uzavření všech zadržovacích středisek CIA, a tedy úplný konec mimořádného vydávání. Aby bylo zajištěno, že se nic takového již nebude opakovat, a že se nevrátí především tajné dohody s Evropou, je nutné úplné zveřejnění toho, co se dělo v posledních sedmi a půl letech, včetně trestuhodného využívání outsourcingu k mučení.
Zpráva tím, že přijímá pozměňovací návrh, který jsem předložila, naléhavě žádá novou vládu Spojených států, aby ratifikovala a schválila statut Mezinárodního trestního tribunálu. To by samozřejmě tento tribunál posílilo. Zrušení trestu smrti Spojenými státy by obdobně znamenalo jejich vedoucí úlohu ve světovém měřítku.
Jakmile by vstoupily v platnost dohody o vydávání stíhaných osob a právní pomoci uzavřené mezi EU a Spojenými státy, znamenalo by to povzbuzení spolupráce v oblasti trestního práva a také omezení šedé zóny, která umožnila lety a mimořádné vydávání. Ale taková spolupráce může být podporována, pouze pokud zajišťuje spravedlivé zacházení. Jednomu mému voliči hrozí vydání a desetiletí v nejpřísnějších vězeních za to, že se naboural do počítačové sítě Pentagonu. Je šokující, že uspěl, ale je to počítačový nadšenec, ne terorista, a trpí Aspergerovým syndromem. Spojené státy by měly stáhnout svou žádost na jeho vydání a nechat ho stíhat, jestli vůbec, ve Spojeném království.
Na závěr bych chtěla poukázat na téma pozměňovacích návrhů skupiny ALDE, které se týkají hazardních her na internetu. Je důležité dospět v tomto sporu k rychlému řešení, protože zákazy a obvinění ze strany Spojených států se v rámci nezákonného selektivného stíhání dotýkají jen evropských provozovatelů hazardních her na internetu. Spojené státy před WTO tvrdí, že jsou tam veškeré hazardní hry na internetu zakázené, ale to není pravda. Dostihové sázení a samozřejmě oficiální státní loterie, oboje sídlící ve Spojených státech, jsou tolerovány, a stíháni jsou jen zahraniční poskytovatelé.
Nemám v hazardních hrách na internetu žádné zalíbení - ve skutečnosti mě velmi znepokojují - ale diskriminační zacházení za nepokrytého porušování pravidel WTO nemá ve zdravém transatlantickém vztahu co dělat. Mimochodem tam nemají co dělat ani víza, tak doufám, že velice brzy dosáhneme pro občany Evropské unie jejich zrušení.
Konrad Szymański
Pane předsedající, pravděpodobně neexistuje jediný závažný mezinárodní problém, který bychom mohli vyřešit sami. Nemluvím jen o Íránu, Iráku či Afghánistánu. Kvůli terorismu se otřásají ty nejzákladnější principy mezinárodního řádu. Je třeba přepracovat Ženevské úmluvy, aby bylo možné lépe reagovat na hrozby, které nejsou spojené s jedním konkrétním státem.
I přes optimistická prohlášení je dnes otázkou budoucnost NATO. Jestliže má aliance zůstat zárukou naší bezpečnosti, musí evropské země přijmout své politické a vojenské závazky. Naše spolupráce by nicméně měla být pragmatická - měli bychom přiznat, že Amerika představuje odlišný, i když neméně platný, model demokracie, a chovat se umírněně, když radíme o mezinárodním právu, Mezinárodním trestním tribunálu nebo trestu smrti.
Joost Lagendijk
jménem skupiny Verts/ALE. - (NL) Pane předsedající, jsme na pokraji nových vztahů mezi Evropskou unií a Spojenými státy. Všichni víme, jak byly tyto vztahy poškozeny za osm let vlády George W. Bushe v Bílém domě. Proto bylo mnoho Evropanů tolik potěšeno, když viděli, že byl zvolen Barack Obama, který slibíl, že bude v řadě oblastí postupovat zásadně odlišnou cestou. Zpráva pana Millána Mona se všemi těmito tématy zabývá. Patří sem například společný přístup k problémům změny klimatu a finanční a hospodářské krizi. Jsou i jiné příklady, například nutnost postupovat podle nové strategie v Afghánistánu a Pákistánu a uzavření zadržovacího tábora v zátoce Guantánamo. Tato poslední záležitost, zátoka Guantánamo, byla jednou z chyb, jež ve světě významně poškodily morální autoritu Spojených států. Totéž platí i otázkách jako mučení a vydávání. Prezident Obama zamýšlí takovéto praktiky ukončit, a to má skupina vřele vítá.
Je zde ještě jedno rozhodnutí, možná ne tak jednoznačné, ale podle mého názoru je stejně trestuhodné a musí být napraveno co možná nejdříve. Hovořím o odmítnutí Spojených států spolupracovat s Mezinárodním trestním tribunálem (MTT) v Haagu. Je to o to horší, že jako odplatu schválil Kongres Spojených států zákon na ochranu členů americké armády, a to jen měsíc po tom, kdy v červnu 2002 začal Mezinárodní trestní tribunál fungovat.
Co přesně tento zákon říká? Listina zakazuje občanům a institucím Spojených států spolupracovat s MTT a předávat mu informace. Zavazuje Američany, aby si před účastí v operacích Organizace spojených národů zajistili mezinárodní záruku imunity. Jinak řečeno znemožňuje jejich obvinění. Země, které se přihlásily k MTT, za to mohou být potrestány, a Spojené státy je také trestají. Na závěr zde existuje jeden prvek, který v mé zemi, Nizozemsku, způsobil největší rozruch - skutečnost, že Listina dává prezidentovi Spojených států všechny nutné prostředky - možnost využít všechny nutné prostředky - k tomu, aby dosáhnul propuštění jakéhokoli občana Spojených států, který byl zadržen Mezinárodním trestním tribunálem. Proto se v Nizozemsku tento zákon označuje jako "zákon haagské invaze".
Mohli bychom udělat na to téma mnoho vtipů, a také jsme si je udělali, a byly vcelku pravdivé. To by nás ale mohlo vést k podcěňování významu celé věci. Tato listina byla neobyčejně protichůdnou a velice symbolickou reakcí strany prezidenta Bushe na vznik Mezinárodního trestního tribunálu. Nyní potřebujeme obdobně symbolickou, ale doufám že velmi přátelskou reakci prezidenta Obamy. Naléhám na něj, aby uvedený zákon odvolal a spolupracoval s MTT, a vyzývám Komisi a Radu, aby tuto otázku s prezidentem otevřely, až se s ním příští týden setkají.
Jiří Maštálka
jménem skupiny GUE/NGL. - (CS) Pane předsedající, vážené kolegyně a kolegové, s velkým zájmem jsem se seznámil s projednávanou zprávou a musím upřímně říci, že ve mně vyvolala určité rozpaky. Zpráva je členěná do 61 bodů, je vyčerpávající, ale řekl bych velmi nepřehledná. Zcela se v ní ztrácejí nebo dokonce chybí otázky, které nejvíce hýbou evropskou a českou veřejností. Postrádám jednoznačné stanovisko k současné globální hospodářské krizi a postupu Evropské unie a Spojených států. Postrádám postoj k válce, kterou vedou některé státy Evropské unie po boku Spojených států velmi neúspěšně v Afghánistánu. Tento postoj je ve zprávě neodpovědně opatrný. Co znamená výzva "přijít s novým strategickým pojetím"? Nebo tvrdit, že "vítáme jmenování Richarda Holbrooka jediným zvláštním vyslancem pro pákistánsko-afghánskou oblast" je ve zprávě tohoto typu velmi nevhodné a je to pouhý projev vzájemné podpory skupinky politiků, kteří se podíleli na rozhodnutí o bombardování Jugoslávie před deseti lety. A jasné stanovisko k plánované výstavbě prvků Národní protiraketové obrany Spojených států ve střední Evropě, která se stala mimochodem jablkem sváru v mezinárodních vztazích a startuje program zbrojení v kosmu, tady zcela chybí.
I když je ve zprávě patrný posun od politiky dvojího metru ve vztahu k východní Evropě, větší důraz na mezinárodní právo, celkově zpráva vypadá jako obhajovací spis vysokého představitele Evropské unie Javiera Solany. Vše bylo činěno dobře, zásadní změny nejsou potřebné. Materiál obsahuje výzvy a návrh na zřízení dvou nových společných orgánů EU-USA. Domnívám se, že napříště by neměly být plénu Evropského parlamentu předkládány takovéto literární výtvory, ale usnesení, jak postupovat v zásadních otázkách, které dnes hýbou světem.
Bastiaan Belder
jménem skupiny IND/DEM. - (NL) Pane předsedající, sdílím přístup, který prostupuje zprávou pana Millána Mona, totiž že mají spolehlivé transatlantické vztahy pro Evropu mimořádný význam. Millán Mon se správně zmiňuje o skutečně sdílené politické a sociální hodnotě.
Kromě této pochvaly mám ale i některé kritické komentáře. Myslím si, že je chybou, že pan zpravodaj doporučuje jen mimochodem v bodu 35 společný transatlantický postoj k Číně. Nejsou zde žádné konkrétní návrhy, a to ani v době globální krize a v přípravě na setkání G20 v Londýně, kde budou všichni pozorně zkoumat finanční rezervy a sledovat moc Pekingu. Jistě, v bodu 47 pan zpravodaj zdůrazňuje společné transatlantické obchodní zájmy, jako je například posílení práva na ochranu duševního vlastnictví. A co společná oblast zájmu - Čína - pane Milláne Mone?
Moje druhá poznámka se týká uvažování o multilateralismu, myšlenky, která byla v této sněmovně tolikrát hlásána. Vůli a schopnost dosáhnout globální stability a bezpečnosti mají jen Spojené státy, které tak činí na základě své politické vůle a vojenské síly. Uděláme rychlé srovnání s Evropou. Úkolem Evropy je jednoduše podporovat Washington, zodpovědně a spolehlivě. To je pro mne jediná skutečná transatlantická spolupráce, neboť Spojené státy Evropu nepotřebují a my si musíme uvědomit, že Evropa potřebuje Američany mnohem více, než oni potřebují nás. Uvažujme i tento fakt.
Jana Bobošíková
- (CS) Dámy a pánové, blahopřeji kolegovi Millánu Monovi k užitečné a inspirativní zprávě o stavu transatlantických vztahů. Vzhledem k tomu, že k podrobné analýze zde není časový prostor, dovolte alespoň několik poznámek. Za prvé v textu rezoluce bodu b nelze tak jednoznačně tvrdit, že Lisabonská smlouva vstoupí v platnost. To totiž ještě nevíme. Za druhé v částech, kde se správně hovoří o potřebě reformovat mezinárodní finanční systém, Světovou banku a Mezinárodní měnový fond, chybí požadavek reformovat a tvrdě kontrolovat ratingové agentury. Ty totiž dávaly bankám a pojišťovnám nejvyšší možná kladná ohodnocení, tzv. TripleA i ve chvílích, kdy byly plné toxických aktiv, de facto krachovaly a jejich vedení si při tom vyplácelo miliardy. Za třetí v bodu 24 se hovoří o zprávě amerického výboru 16 zpravodajských služeb, o globálních trendech do roku 2025. Mimochodem obdobné analýzy vypracovali i v Rusku a Číně. Zpráva ale nebere tyto analýzy dostatečně na vědomí. Jinak by nemohla zmiňovat Čínu pouze jedním slovem. Upozorňuji, že podle Financial Times z minulého týdne jsou největší tři banky na světě, měřeno tržní kapitalizací, právě čínské. HDP Číny dohání Spojené státy. Tomu by měla Evropská unie přizpůsobit své kroky. A za čtvrté v bodech 31 a 32 je řada správných plánů vůči Rusku. Hovoří se o nutnosti konstruktivní spolupráce, ale už v bodě 33 se Evropská unie a Spojené státy vyzývají k vypracování společné strategie vůči šesti zemím bývalého Sovětského svazu, kde se hodně mluví rusky a žijí tam také Rusové. Dámy a pánové, tato strategie se má podle zprávy dělat bez Ruské federace. Pokud ano, obávám se, že nejde o konstruktivní spolupráci, ale bohužel o zárodek řady konfliktů a to doufám nechceme.
Elmar Brok
Pane předsedající, paní komisařko, pane úřadující předsedo Rady, dámy a pánové, Evropská unie a její členské státy jsou se Spojenými státy silami svobody a demokracie. Určují více hodnot, než téměř kdokoli jiný ve společenství států na této planetě.
Spojené státy při posledních volbách znovu prokázaly, že mají v tomto procesu, založeném na hodnotách a demokracii, kapacitu pro obnovení a oživení. V tomto globálním řádu, kdy se znovu projevila finanční krize, je jasné, že my Evropané více spolupracujeme s Američany a propojujeme naše zájmy, protože jedině tak můžeme stanovit standardy a prohloubit vztahy mezi našimi státy.
To je důvod, proč považuji zprávu Millána Mona za mimořádně významnou v tomto důležitém okamžiku. Musíme se snažit pokročit v Transatlantické hospodářské radě a uplatňovat politiku, která povede k odstranění mimocelních překážek obchodu, abychom tak mohli zajistit propojení zájmů, dokončení transatlantického trhu, a tím budou také trvale prohlubovány politické vztahy.
Musíme uznat, že k tomu dojde pouze při zapojení parlamentů, neboť většinu regulací lze vhodně přizpůsobit jen prostřednictvím parlamentů, a že tento proces a návrhy spojené s transatlantickým dialogem zákonodárců a transatlantickým shromážděním jsou nesmírně důležité.
Kromě toho je velice důležité i to, že dnes rozvíjíme dlouhodobé strategie, že jsme schopni vytvářet společné plány a že obě strany vědí, jaké budou naše společné zájmy za deset nebo dvacet let, takže na nich můžeme založit naši praktickou politiku. Jsem také přesvědčen, že to českému předsednictví poskytne výchozí bod k tomu, aby bylo toto téma zdůrazněno při setkání s Američany dne 5. dubna tak, abychom dosáhli pevnějšího propojení společných zájmů.
Jedna věc závěrem: to vše bude fungovat, pouze pokud bude Evropská unie silnějším a úctyhodnějším partnerem, bude existovat něco jako Lisabonská smlouva a Evropská unie bude mít svobodu jednání v zahraniční politice. Proto bych vás chtěl požádat, abychom v této době chránili naše zájmy a pamatovali na to, že musíme v těchto otázkách pokročit, pokud chceme uskutečnit skutečné upřímné partnerství se Spojenými státy.
Erika Mann
Pane předsedající, ráda bych řekla několik slov o našich hospodářských vztazích. Chci poděkovat mému kolegovi panu Millánu Monovi za jeho vynikající zprávu.
Musíme si uvědomit, čeho chceme dosáhnout. Myslím, že to byl Evropský parlament, který přišel s touto myšlenkou posílit hospodářský vztah a vytvořit transatlantický trh, a až mnohem později ho v tom podpořily Rada a Komise. Na myšlenku transatlantického trhu navázala Transatlantická hospodářská rada (TEC). Každá z těchto iniciativ potřebuje k tomu, aby přežila, silnou podporu obou stran. Přítomnost nové vlády ve Spojených státech sama o sobě neznamená získání silné podpory Hospodářské radě, neboť jsme v současnosti zaměstnáni mimořádnou hospodářskou a finanční krizí.
Proto naléhavě žádám Komisi i Radu, aby zajistily, aby Transatlantická hospodářská rada získala veškerou nutnou podporu, neboť ta není automaticky dána.
Ráda bych vám krátce připomenula tři body na pořadu jednání, které jsou teď velice významné a jež je nutno vyřešit. Jedním z nich je agenda obchodních sporů. Tato agenda je stále velice široká, ale ráda bych vaši pozornost zaměřila na konkrétnější téma, které je důležité, a tím je případ Airbus-Boeing, který projednává WTO a je neustále odkládán. Naléhám na vás, abyste našli řešení. I když se nejedná o agendu Transatlantické hospodářské rady, je zapotřebí nalézt rychle řešení, jinak budeme čelit velkým obtížím ve významném odvětví.
Mou druhou prosbou k vám je, abychom zajistili, že budeme konečně mít cestovní mapu, a abychom již konečně zprůhlednili, o jakých tématech se v TEC jedná. O to jsme žádali mnohokrát. Vím, že na tom Rada pracuje, ale přesto jsme stále nedosáhli odpovídajícího pokroku. Rádi bychom na obou stranách brzy měli slyšení o bezpečnosti kontejnerů. To bylo dohodnuto již na našem posledním setkání TEC, ale je na tom třeba stále pracovat.
Posledním bodem se chci ujistit, že pozornost TEC zaměříte v oblasti energeticky náročných odvětví na myšlenku společně uznávané srovnávací úrovně. Jedině tak mohou být problémy v energeticky náročných odvětvích vyřešeny.
Anneli Jäätteenmäki
Pane předsedající, příští týden navštíví prezident Obama, prezident Spojených států, při své první zámořské cestě Evropu, aby ukázal své odhodlání směrem k transatlantické alianci a dialogu.
Jeho zvolení prezidentem přineslo naději a změnu, a to nejen ve Spojených státech, ale také v celém světě a v Evropě. Je nutné, aby EU vytvořila komunikační sítě k udržení intenzivního dialogu se Spojenými státy o řadě klíčových otázek, jako je například konlikt na Středním východě, hospodářská krize či změna klimatu. Tyto otázky jsou globálními problémy, a je proto třeba je řešit mezinárodní spoluprací Spojených států, Evropské unie, evropských států, Číny, Indie a všech států světa.
Bogusław Rogalski
(PL) Pane předsedající, prezidentské volby ve Spojených státech odstartovaly novou éru v dějinách vztahů s touto zemí a novou éru i pro tuto zemi jako takovou. Doufám, že to pro Spojené státy bude evoluce a nikoli revoluce.
Přesto jsem zneklidněn zvláštními zintenzivňujícími se vztahy Spojených států s Ruskem na úkor mezinárodních dohod uzavřených s některými evropskými zeměmi, například Polskem nebo Českou republikou o otázkách, jako je budování protiraketového štítu, kde Spojené státy vycouvaly ze svých dřívějších závazků vůči těmto zemím. Vzpomeňme také na víza, která Spojené státy od některých členských států stále vyžadují. To by se v transatlantických vztazích mezi EU a Spojenými státy dít nemělo.
Posilování transatlantické spolupráce musí být obzvláště důležité i co se týče boje proti terorismu, přičemž musí být tento boj založen především na dodržování mezinárodního práva. Barack Obama řakl: "Žádný národ bez ohledu na to, jak je velký či mocný, nemůže takové výzvy zvládnout sám." Připomeňme si to i zde v této sněmovně, neboť se mi občas zdá, jako bychom si mysleli, že může Evropská unie těmto globálním výzvám čelit sama.
Zbigniew Zaleski
(PL) Pane předsedající, náš kolega Millán Mon v tomto dokumentu a také paní komisařka a pan ministr představili možná řešení, strategie a cíle, které nám měly být vodítkem při spolupráci s Amerikou. Rád bych se vrátil k jiné myšlence a hovořil s vámi o ní.
Myslím si, že volební motto Baracka Obamy - "Změna, kterou potřebujeme" - se týká i nás, Evropanů. Mám na mysli změnu v našich postojích vůči Spojeným státům. Na jednu stranu obdivujeme bohatství, hospodářství, vědu, film, hudbu a svobodu historicky mladé společnosti. Na druhou stranu pociťuje především řada levicových poslanců odpor, až nepřátelství vůči americké politice, americké religiozitě a americkému kapitalismu. Rusko je paradoxně stálým přítelem, ať již dělá cokoli, třeba zabíjí novináře, zatímco Amerika je partnerem téměř nepřátelským, který, a to je skutečně pravda, pomohl osvobodit Evropu od nacistů a třebaže nemusel, ze své vlastní vůle se obětoval. Je považován za nepřítele, který pomohl znovupostavit Evropu, ale přesto nezískal postavení stálého koaličního partnera.
To je důvod, proč zdůrazňuji přiměřené standardy a úsudky založené na zdravém rozumu a ne jen na korektní a správné ideologii, jako kdybychom odráželi ozvěny z Moskvy. Vše, co je na Spojených státech špatné a chybné, by odpovídajícím způsobem mělo být řešeno, ale všeho, co je dobré a může nám pomoci při realizaci cílů EU, bychom si měli vážit. Spolupráce musí vycházet z reálného stavu, ale musí být také založena na stabilní vůli řešit problémy společně. Mnoho prohlášení, potlesky, pozměňovací návrhy a celá usnesení, které navrhla v posledních čtyřech letech levice a jichž jsem mohl být svědkem, vycházely často z negativního, všeobecného postoje a nebyly ve všech případech podložené fakty. Pane předsedající, dovolte mi ještě jednu poslední větu. Barack Obama se stal prezidentem jen z vůle národa, národa, se kterým stojí za to pracovat, národa, který zastává hodnoty důležité i pro nás.
Libor Rouček
- (CS) Dámy a pánové, Evropa a Spojené státy stojí před celou řadou globálních problémů a globálních výzev. Finanční a hospodářská krize, problémy globálního oteplování, problémy terorismu, šíření jaderných zbraní, nevyřešené problémy a konflikty na Blízkém východě, v Iráku, v Afghánistánu a mnoho dalších problémů. Evropská unie ani Spojené státy žádný z těchto problémů nevyřeší bez spolupráce, která je zde nutná. Strategická spolupráce, strategické partnerství tak, jak již tady o tom byla řeč. Partnerství založené na společných hodnotách svobody, lidských a občanských práv, demokracie, hodnotách, které se za posledních šedesát let osvědčily.
S příchodem nové administrativy ve Spojených státech je zde obrovská vůle spolupracovat. My se svými kolegy jsme měli možnost před několika týdny navštívit Washington, mluvit nejenom s náměstky na State Departament, ale také s našimi kolegy v Kongresu, v Senátu, v nejrůznějších vědeckých institucích. Zde je vůle spolupracovat, dělat věci společně, řešit věci společně. Čili i já bych se chtěl připojit k výzvě, abychom i my zde v Evropském parlamentu navázali mnohem užší a intenzivnější spolupráci s našimi kolegy.
Strategická spolupráce Evropy a Spojených států by se ale neměla obracet proti třetím zemím, proti našim partnerům, jakým je Rusko nebo Čína. Například problémy odzbrojování, kontroly jaderných zbraní není možno vyřešit bez spolupráce s Ruskem. Proto já například vítám obnovení rozhovorů o smlouvě START, proto já vítám diskusi s našimi ruskými partnery i v otázkách americké protiraketové obrany v Evropě. To vše je důležité. Na závěr bych chtěl popřát českému předsednictví úspěch při nadcházejícím summitu v Praze a panu Millánu Monovi poděkovat za tuto zprávu.
Ignasi Guardans Cambó
(ES) Pane předsedající, Gordon Brown ve svém projevu ve Washingtonu ve Spojených státech, jako první evropský vůdce, který hovořil v tomto hlavním městě, nedávno řekl, že politika nepamatuje dobu, kdy by si byly Evropa a Spojené státy tak dobře nakloněny. O tom určitě není pochyb. V našich společnostech jako celku, ale i v politických, kulturních a sociálních elitách nikdy nebylo tolik proamerikanismu, nebo spíše amerikanismu.
Toho je třeba využít. To je obecný pocit, který jde nad rámec osobních sympatií k nové vládě a je spojen s rozsáhlou společnou agendou, na které můžeme pracovat a která je reálná a je skvěle popsána ve zprávě, o níž budeme zítra hlasovat.
Je ale také velice důležité, abychom si byli vědomi skutečnosti, že i když mnoho věcí sdílíme, nejsou naše zájmy vždy stejné, a proto se, jako přátelé, kteří k sobě mají blízko, jsou k sobě upřímní a jsou schopni spolupracovat, budeme i nadále v některých oblastech lišit. Je to tak zejména proto, že sloužíme rozdílným společnostem, mám na mysli především konkrétní oblasti hospodářství a obchodu. V těch se čeká na řešení, které bude muset být založeno na co možná nejlepší spolupráci, ovšem s přihlédnutím k postojům obou stran.
V této souvislosti musí Evropská unie být sebekritická v tom, co je třeba učinit a co by měla zlepšit pro získání důvěryhodnosti. Víme, že až bude přijata Lisabonská smlouva, budeme mít jasnější nástroje, které pak budeme mít možnost uplatňovat. Již od této chvíle si však musíme uvědomit, že pokud chceme získat respekt Spojených států a objevit se v jejich zorném úhlu, musíme přezkoumat i náš vlastní způsob práce.
James Elles
Pane předsedající, myslím si, že dokázal-li náš zpravodaj, pan Francisco Millán Mon, získat ke své zprávě téměř jednomyslné stanovisko Výboru pro zahraniční věci, má tato zpráva, kterou máme před sebou, skutečně velký význam. Nikdy v minulosti jsem se s tím nesetkal: všechny skupiny opravdu spolupůsobí, aby ukázaly, že jsou pro pevnější transatlantické partnerství. V této zprávě jsem si vlastně poprvé všimnul, že toto partnerství nazýváme nejstrategičtějším, které máme. Máme řadu jiných, ale toto je pro nás v Evropské unii to klíčové.
Jak již bylo zmíněno, je zde nový tón, ale cítím, že to je tón Američanů, kteří hledají, co může Evropa učinit, aby byla partnerem v globálním systému, a že se poté musíme zamyslet nad tím, čím dokážeme k tomuto procesu přispět.
Myslím si, že nejvýraznější jste byla v této rozpravě vy, paní komisařko, když jste říkala, že usilujeme o strategičtější dialog, možnost sledovat dlouhodobé trendy tak, jak tomu je ve zprávě NIC 2025, schopnost dohlédnout dále na této cestě, abychom viděli, že můžeme vycházet ze společných analýz, abychom byli ve výsledku schopni přijít se společnou akcí. Předpokládám, že to bude v Evropské unii vyžadovat další práci a možná i naši podporu v rozpočtu na rok 2010, abychom byli schopni formulovat naše vlastní dlouhodobé úvahy - protože dlouhodobých úvah je zde minimum, a to v Komisi, a dokonce i v této sněmovně - ohledně dlouhodobých trendů tak, jak tomu je například ve zprávě NIC.
V rámci těchto kroků budeme muset nalézt způsob, jak vytvořit rovnější podmínky pro zapojení Evropanů a Američanů do těchto diskusí. V posledních pěti letech jsme mohli v Bruselu pozorovat obrovský příval amerických nezávislých výzkumných center říkajících nám, jak bychom měli v konkrétních aspektech politiky jednat, ale ve Washingtonu je velmi málo Evropanů, kteří mohou Američanům sdělovat náš pohled na formování evropské politiky. Musíme se zaměřit na to, abychom poskytli odpovídající podporu z rozpočtu k zajištění takového vlivu, který povede v rámci těchto transatlantických diskusí k rovným vstupům a zapojení se.
Ana Maria Gomes
Pane předsedající, transatlantické partnerství, zachráněné z trosek Bushovy vlády zvolením Obamy, již není schopné řešit největší výzvy, kterým čelí lidstvo, ale stále je nezbytné.
Tuto příležitost musí Evropa využít a vyzvat Spojené státy k tomu, aby byla vytvořena strategie, která by nám napomohla vybřednout ze současné globální krize, zatímco bude zároveň kladen důraz na bezpečnost lidstva - a to neznamená jen reformu mezinárodního finančního systému, ale také regulaci celého procesu globalizace a investice do udržitelného hospodářství v celosvětovém měřítku.
Musíme posílit Evropu, aby pomohla Obamovi v uzavření Guantánama, skoncování s tajnými věznicemi, stanovení alternativní strategie, pokud jde o bezpečnostní výzvy v Afghánistánu, Pákistánu, Íránu a Súdánu, a zajištění spravedlnosti a míru Izraelcům a Arabům.
Musíme posílit Evropu a skutečné partnerství se Spojenými státy, abychom dosáhli rozvojových cílů tisíciletí. Jen s EU schopnou sdílet zátěž a převzít svou globální odpovědnost, EU, která není jen součtem svých jednotlivých součástí, budeme ve Washingtonu respektováni, budeme schopni ovlivnit politiky Obamovy vlády a budeme v pozici, která nám umožní zajistit skutečné transatlantické partnerství, které svět stále potřebuje.
István Szent-Iványi
(HU) Ve svém projevu minulý rok v Berlíně Barack Obama prohlásil, že Amerika ve světě nemá lepšího partnera, než je Evropa. Je nejvyšší čas, abychom i my prohlásili, že ve světě nemáme lepšího nebo významnějšího partnera, než jsou Spojené státy americké. Spojence musíme hledat mezi těmi, s nimiž sdílíme společné hodnoty a společné zájmy, a ne mezi těmi, kteří jsou nám velmi vzdáleni.
Pro Evropu neexistuje jiné alternativní řešení k transatlantickým vztahům. Celý západní svět musí čelit zásadním výzvám - mezinárodnímu terorismu, šíření jaderných zbraní, změně klimatu a hospodářské krizi. V těchto výzvách můžeme obstát, jen pokud budeme držet pohromadě.
Co se týče hospodářské krize, lze v každé zemi pociťovat pokušení k protekcionismu. Jak víme, i ve Spojených státech vyhlásili program "Kupujte americké". Protože protekcionismus nás ve výsledku nechrání, ale škodí všem, je zapotřebí proti němu společně postupovat.
S první návštěvou pana Obamy do Evropy jsou spojována velká očekávání. Předpokládáme, že vrcholná schůzka skupiny G20 položí základy ke společné institucionální odezvě a že stanoví společná pravidla, která nám umožní překonat světovou hospodářskou krizi.
Ambicí Evropy je být významným mezinárodním aktérem. Lisabonská smlouva k tomu poskytuje institucionální předpoklady, ale nic nemůže nahradit politickou vůli. Našich cílů můžeme dosáhnout, pouze pokud se ujmeme větší role v mezinárodním dění.
Călin Cătălin Chiriţă
(RO) Rád bych poděkoval Franciscu José Millánu Monovi za jeho vynikající zprávu o transatlantických vztazích.
Jako poslanci Evropského parlamentu musíme trvat na tom, aby Evropská unie se Spojenými státy vyvinuly společnou strategii pro šest východoevropských států: Moldávii, Ukrajinu, Gruzii, Arménii, Ázerbájdžán a Bělorusko, na které se soustředí evropská politika sousedství, aby mohly být dosaženy konkrétní a dlouhodobé výsledky v provádění nového východního partnerství a co se týče Černomořské synergie. Těší mne, že byl můj pozměňovací návrh na toto téma zahrnut do zprávy, a rád bych poděkoval mým kolegům poslancům za podporu této myšlenky.
Dalším bodem, který nás velice zajímá, je návrh pana zpravodaje zrušit vízovou povinnost pro evropské občany, kteří chtějí cestovat do Spojených států. Všichni občané Evropy musí mít rovné podmínky. Je nepřijatelné, aby se s některými občany Evropské unie zacházelo jako s druhořadými.
Rád bych vás upozonil na konkrétní významný pokrok, kterého jsme dosáhli s ohledem na cíl zrušení víz. Jsou to například nové biometrické pasy zavedené od ledna 2009 v Rumunsku, které jsou vybavené elektronickým čipem s osobními údaji občana a obsahují padesát bezpečnostních prvků, tedy o osmnáct více oproti současným pasům. I přesto si myslím, že by biometrické pasy neměly být podmínkou k zahrnutí země do programu bezvízového styku.
Prioritou v dialogu mezi Evropskou komisí a Spojenými státy musí být začlenění všech evropských členských států do programu bezvízového styku.
Józef Pinior
(PL) (zpočátku vypnutý mikrofon) (...) jak prezident Barack Obama nazývá své sdělení na vrcholné schůzce skupiny G20 v Londýně. Hospodářská krize se stala výzvou pro celý svět, ale je také příležitostí k prohloubení transatlantických vztahů a k jejich přeformulování. Zpráva pana Mona poukazuje na strategické stránky partnerství mezi Evropskou unií a Spojenými státy. Je jednoznačnou výpovědí o významu, jaký transatlantickým vztahům přikládá Evropský parlament.
Tuto novou kapitolu vztahů mezi EU a Spojenými státy bychom měli využít i k posílení činnosti institucí EU ve Spojených státech. Mám na mysli evropské instituce, evropské univerzity a evropské nadace. Je čas přeformulovat naše partnerství, aby Evropa ukázala ve Washingtonu samotném i celým Spojeným státům potenciál současné Evropské unie, potenciál evropské vědy, evropské kultury a evropské civilizace. Měli bychom měli využít toho, že mají Spojené státy nového prezidenta - prezidenta, který představuje Ameriku takovou, jakou ji Evropa odjakživa viděla, jako symbol demokracie a svobody.
Toomas Savi
Pane předsedající, prezident Obama řekl: "Amerika nemá lepšího partnera, než je Evropa." Věřím, že mluvím za mnohé z nás, když řeknu, že je tento pocit vzájemný. Zvolení prezidenta Obamy otevřelo novou kapitolu transatlantických vztahů, které utrpěly řadou nezdarů. Jako místopředseda Delegace pro vztahy s Kanadou jsem byl v jednu chvíli dokonce svědkem situace, kdy Kanada figurovala jako prostředník mezi Evropskou unií a Spojenými státy.
Zadruhé: Vítám závazek prezidenta Obamy vůči diplomacii s Íránskou islámskou republikou. Jako podporovatel Přátel svobodného Íránu ovšem doufám, že bude přizvána i demokratická opozice Íránu. Jednání s Íránem musí být za ve všech ohledech transparentní. Tato nová éra vztahů EU-Spojené státy se doufejme rozšíří i na vztahy Spojených států se třetími zeměmi. Velká očekávání, která Evropa vkládá do prezidenta Obamy, musí být nyní podpořena činy.
Alojz Peterle
(SL) Novou byla transatlantická agenda v roce 1995. Od té doby se změnila řada věcí, a proto potřebujeme také novou dohodu o partnerství.
Od pádu Berlínské zdi uplynulo dvacet let a na tuto událost navázalo historické rozšíření Evropské unie. Během té doby jsme se stali svědky tragického nárůstu terorismu a nových hrozeb pro mír v oblasti. Kromě toho jsme si začali více uvědomovat změnu klimatu a čelíme finančním, hospodářským a energetickým krizím. Bylo by užitečné, kdybychom přezkoumali světovou situaci po pádu komunismu a sledovali podmínky ve světě a více přitom uvažovali o jejich dopadu na vzájemnou závislost globálních aktérů. Naše užší partnerství se Spojenými státy by se mělo rozvíjet ve vazbě na nové výzvy a nový hlubší pohled.
Nezabýváme se toliko samotnou finanční a hospodářskou krizí. Potýkáme se zde i s krizí vedoucího postavení ve světovém měřítku. Musíme jednat na několika frontách současně. Nebudeme úspěšní v reformě mezinárodního finančního systému, dokud nedosáhneme pokroku v jednání z Dohá a dokud nebudeme úspěšnější v naší práci v zájmu míru a odstranění chudoby.
Jestliže hovoříme o účinném multilateralismu, musí být rozvíjen takovým způsobem, aby v něm byl každý vítězem. "Yes, we can."
Podporuji v této souvislosti pravidelné politické konzultace mezi těmito dvěma partnery, a zejména posílení parlamentního rozměru spolupráce ustavením Transatlantického shromáždění. Co se týče této zprávy, těší mne především důraz kladený na omezování regulace investic a transatlantických finančních služeb.
Na závěr také vítám, že zpráva vyjadřuje vůli k bližší spolupráci v oblasti vesmírných programů, především mezi Evropskou vesmírnou agenturou a NASA. Tím ovšem nechci říct, že bych se chtěl stát astronautem, spíše mne zajímají moderní technologie.
Helmut Kuhne
(DE) Pane předsedající, v listopadu velká část obyvatel Evropské unie, možná většina vlád Evropské unie a téměř určitě většina této sněmovny doufala, že bude Barack Obama zvolen prezidentem. To je dobře, i když se do některých vystoupení při této debatě vplížil určitý skepticismus, jestli to doopravdy je tak dobře.
Ovšemže musí v budoucnosti Evropa vědomě zastávat své postoje, ale protože už nemůžeme vše tradičně shazovat na George Bushe, je doba nevraživých poznámek na Spojené státy minulostí, a to nás staví před nový úkol. Na straně Evropské unie, na straně tohoto Parlamentu, už nemůže politika transatlantických vztahů sestávat z pouhého přehazování požadavků na Spojené státy; nyní musíme odpovědět, jak hodláme přispět k tomu, aby bylo toto partnerství účinné.
Vezměme si například Afghánistán, který již několik poslanců zmínilo. Co opravdu chceme, aby Evropská unie učinila, aby podpořila a posílila policejní mise, aby pokročila v civilní podpoře a civilní obnově v této zemi? To je úkol pro nás jako EU, o vojenskou stránku se může postarat NATO. Musíme o tom hovořit velice konkrétně. Co opravdu chceme nabídnout?
Janusz Onyszkiewicz
(PL) Pane předsedající, padesát let po skončení války byly základem úvah o bezpečnosti v západní Evropě úzké spojenectví se Spojenými státy a zásada, že bezpečnost je nedělitelná, že bezpečnost Spojených států je přímo spojená s bezpečností v Evropě. Zdá se, že konec studené války a odklad možného velkého konfliktu v Evropě věřme že na neurčito přesto stále vyžadují, aby tato zásada nebyla zdiskreditována. Měla by naopak být zdůrazňována a měla by být základem našich úvah o naší společné bezpečnosti.
Zadruhé bych chtěl navázat na to, co zde před okamžikem řekl pan Kuhne. Spojené státy uzavřely éru jednostranných politických kroků a jsou připraveny k dialogu s Evropou, jsou připraveny přijímat společná rozhodnutí v partnerství s Evropou. Otázkou je, zda jsme na to připraveni my, zda jsme připraveni spolehlivě provádět tato společně přijatá rozhodnutí?
Tunne Kelam
Pane předsedající, pan Millán Mon nám předložil důležitou a skvělou zprávu. Otázkou teď je, jak ji provést, aniž bychom ztráceli čas.
Světová hospodářská krize je pro dvě největší demokracie světa praktickou pobídkou k tomu, aby na základě sdílených hodnot a podobných hospodářských systémů spojily své síly, protože Spojené státy a Evropská unie společně tvoří více než polovinu světového HDP. Pan Severin výborně zmínil strategickou reciprocitu - že Ervopa potřebuje silné Spojené státy a Spojené státy potřebují silnou Evropu. Pokud budou tito partneři schopni své činnosti lépe a účinněji koordinovat, bude to mít jednoznačně pozitivní vliv na světovou stabilitu i na řadu jednotlivých regionálních problémů.
Ano, větší zájem o Evropu, větší pružnost a větší otevřenost, které nabízí nová vláda Spojených států, jsou vítanou příležitostí, kterou je třeba využít. Je však zapotřebí neustále myslet na to, že vztahy se Spojenými státy jsou i nadále nejvýznamnějším strategickým partnerstvím Evropské unie. Teď ovšem není čas na prohlášení, je čas na provádění a existují tři konkrétní priority, které jsou ve zprávě zdůrazněny. Vyzýváme k dohodě o společné agendě krátkodobých a dlouhodobých cílů týkajících se globálních i regionálních otázek. Vyzýváme k tomu, aby byly čtrnáct let staré vztahy nahrazeny novou dohodou o transatlantickém partnerství, jež bude zahrnovat i Hospodářskou radu, a vyzýváme k vytvoření Transatlantické politické rady a dále k posílení parlamentních vztahů formou transatlantického shromáždění.
Martí Grau i Segú
(ES) Pane předsedající, volba prezidenta Obamy znamenala pro Spojené státy vstup do historického období, jehož zvláštní význam široce pociťujeme a sdílíme v Evropě.
Co se týče politických kroků vycházejících z klíčových slov "rekonstrukce" a "obnova", je dnes prezident Obama naladěn na stejné vlně jako Evropa.
Včerejší vystoupení předsedy vlády Gordona Browna zde v této sněmovně je jasným důkazem existujícího vzájemného porozumění. Tato slova, "rekonstrukce" a "obnova" si bezpochyby zaslouží veškerou proaktivní vedoucí úlohu, která je možná, pokud jde současnou krizi, v reakci na níž zamýšlíme zaměřit rozvoj na zelené hospodářství, kde růst a ochrana životního prostředí nejdou proti sobě, ale navzájem se výborně doplňují.
"Rekonstrukci" a "obnovu" chápeme však i ve smyslu rekonstrukce a obnovy mostů mezi Evropou a Spojenými státy, které za posledních deset let utrpěly škody.
Návrat Spojených států k multilateralismu je pro Evropu dobrým znamením a činí životaschopnějšími naše cíle celosvětového míru, spravedlnosti a prosperity. Poslední roky znamenaly však i roztržku mezi občanskými společnostmi na obou stranách Atlantiku.
Jako evropské orgány bychom měli posilovat veškeré druhy spolupráce mezi organizacemi, akademickým světem, sdělovacími prostředky a subjekty činnými v sociální oblasti, abychom zajistili, že bude tato trhlina zacelena.
Luís Queiró
(PT) Na rozdíl od paní Gomesové, která zde hovořila před okamžikem a řekla, že se transatlantické partnerství znovuzrodilo spolu se zvolením prezidenta Obamy, jsem přesvědčen o tom, že zprávy o konci tohoto partnerství byly nepochybně zveličené. Tato zpráva to znovu dokazuje, a proto blahopřeji panu zpravodaji.
Dlouho byly Evropa a Spojené státy zásadními spojenci co se týče prosperity, rozvoje a globalizace. Dlouho sdílely Evropa a Spojené státy společné výzvy, a měly dokonce i stejné nepřátele, třebaže se to někteří, zejména na této straně Atlantiku, zdráhali uznat. Dlouho Evropané i Američané věděli, co musí udělat, aby byly uspokojeny potřeby světa, který je stále nespravedlivý, nerovný a nebezpečný, a který je teď i v globální krizi.
Tato krize by nás však neměla vést k ústupkům, neměli bychom oslabovat naši diplomatickou neústupnost ani politické a vojenské závazky, ani se obracet zády ke společnému hospodářství, neměli bychom ani dovolit návrat protekcionismu, který by byl pro obnovu našich hospodářství zhoubný.
Ponechány na milost hospodářství, které jsme otevřeli v celosvětovém měřítku, mají nyní Evropa a Spojené státy silné spojence v Japonsku, Indii, Brazílii a řadě zemí Asie.
Nehledě na současnou krizi existuje ve světě stále řada států, které se dívají na naše země a doufají, že jednoho dne budou žít jako my. Pro všechny tyto země se Evropa a Spojené státy musí znovu stát spojenectvím, které má vedoucí roli prosperujícího hospodářství, toto hospodářství sdílejí a globalizují.
Proto je tak důležitá nadcházející vrcholná schůzka skupiny G20 - nikoli proto, že je to možnost, jak zjistit, kdo má nejblíže k Baracku Obamovi, ale proto, že je to příležitost dokázat, že můžeme nabídnout odpovědi a vedoucí úlohu: vybaveni novými pravomocemi budeme spolupracovat na nezbytných reformách, musíme však pamatovat na to, že jen model hospodářství založeného na tvůrčí síle lidstva je cestou, která umožní vytvoření bohatých pracovních míst - mám na mysli bohatství, nikoli hamižnost - a rozvoj a povede k překonání krize.
Pane předsedající, neexistuje jiná alternativa, jestliže chceme trvalé řešení s cílem vytvořit nová pracovní místa či k tomu, abychom zajistili solidaritu s těmi, kdo ji v této obtížné době potřebují.
Dushana Zdravkova
(BG) Paní komisařko, ráda bych zpravodaji Millánu Monovi poděkovala za jeho vyčerpávající zprávu a rozhodný postoj ke zrušení vízového režimu.
Čtyři roky po zahájení jednání o zrušení vízové povinnosti mezi Spojenými státy a Evropskou unií musí stále 80 milionů občanů členských států čekat ve frontě a žádat o americké vízum do svých pasů. Ačkoli jsme již dosáhli významného pokroku, odmítá vláda Spojených států podniknout závěrečný krok a uplatnit zásadu reciprocity i na zbývajících pět členských států a zahrnout je do programu bezvízového styku.
V našem usnesení ze dne 22. května 2008 jsme požadovali jednání o dokončení začlenění všech členských států do programu bezvízového styku do červnových voleb do Evropského parlamentu. Znepokojující je nedostatečný pokrok v této oblasti a rovněž řada náznaků v tisku, že není reálná šance na změnu politiky Spojených států.
Chci také zdůraznit návštěvu pana komisaře Barrota ve Washingtonu minulý týden, kde pokračovala jednání o zrušení vízové povinnosti. Zatím není jasné, zda budou po této návštěvě následovat i konkrétní výsledky. Obávám se tedy, že i přes úsilí, které vynaložila Komise, nebudou cíle, které jsme si stanovili, dosaženy do konce tohoto funkčního období Parlamentu.
Chci však podotknout, že kroky, které přijaly jednotlivé členské státy, spíše bohužel svádí naše americké partnery k tomu, aby na Evropskou unii nenahlíželi jako na spojený celek. Proto využívám tuto příležitost a vyzývám evropské vlády, aby změnily své politiky a přijaly konkrétní opatření, jimiž zajistí skutečnou podporu představitelům Evropské komise.
Kromě toho naléhavě žádám kolegy poslance, aby podpořili prohlášení, které iniciovali jistí poslanci, mimo jiné i já, na podporu zrušení vízové povinnosti ve Spojených státech pro občany všech členských států Evropské unie.
Urszula Gacek
Pane předsedající, zvolení prezidenta Obamy se setkalo s příznivými ohlasy ve Spojených státech i v Evropě, ale od 44. prezidenta Spojených států se očekává velký kus práce. Čelí takovým výzvám, jaké nemusel řešit žádný mírový vůdce tohoto národa za dobu, kam sahá naše paměť. Doma má finanční a hospodářskou krizi, hraničící až se zhroucením finančních trhů, která poznamenala světové hospodářství a ještě zdaleka není vyřešena. Zavázal se nalézt řešení pro válkou zmítaný Afghánistán i přerůstání tohoto konfliktu do Pákistánu. Čelí nebezpečí ze strany Íránu, který je stále blíže tomu, aby se stal jadernou velmocí.
Věříme v pevné transatlantické vztahy, založené na našich společných hodnotách demokracie a tržním hospodářství. Respektujeme priority, které si nastavil prezident Obama a jeho nová vláda. Neurazíme se, pokud Spojené státy dojdou k názoru, že některé z těchto cílů lze dosáhnout jen ve spolupráci Spojených států a Ruska. Evropa je prodloužená ruka Spojených států. Je to jen několik týdnů, kdy jsme v této sněmovně vyhlásili naši ochotu podílet se na uzavření zátoky Guantánamo a přijmout bývalé vězně.
Členské státy z bývalého východního bloku mají vůči Spojeným státům jistý dluh. Byli jsme součástí transatlantického společenství o několik let dříve, než jsme stali členy Evropské unie. Například Polsko tento vděk prokázalo ochotou podporovat Spojené státy vždy, když to bude třeba, včetně vojenské účasti v Iráku a Afghánistánu. Apeluji na novou vládu, aby nebrala tuto podporu za samozřejmou. Mladší generace Poláků, vychovaná v demokracii, na tento závazek vděčnosti rychle zapomněla. Při realizaci svých širších cílů by si Spojené státy měly uvědomit, že i tito věrní spojenci mají svá citlivá místa, zejména v případě, že se schyluje ke zmáčknutí pomyslného nulovacího tlačítka pro vztahy Spojené státy-Rusko.
Geoffrey Van Orden
Pane předsedající, rád bych řekl několik varovných slov, především o nové vládě prezidenta Obamy. Za posledních šedesát let měly postoje Spojených států k evropské integraci řadu podob. Přirozeně ji sledují zvnějšku, a mohou si dokonce i myslet - podle mne chybně - že je obdobná vlastní historické zkušenosti Ameriky. Tento pohled je navíc podporován převažujícími federalistickými tendencemi v orgánech EU. Hrozí, že Američané přijmou příběh prezentovaný EU jako skutečnost, a nikoli jako dokument, kde je i řada klamů a fiktivního obsahu.
Spojené státy by měly pochopit, že řada z nás považuje směřování Evropské unie za nesprávné a jsou přesvědčeni, že snaha o vytvoření státu Evropa neodráží přání našich občanů, neboť popírá suverenitu jejich národů a jejich právo volit a odvolávat vlády.
Zájmem Spojených států není ani to, aby byl svobodně rozhodnutý závazek řady evropských zemí ke koalici uzurpován odlišně smýšlející Evropskou unií.
Musím říci, že pana Millána Mona si velice vážím a mohu souhlasit s řadou tvrzení v jeho zprávě, nikoli však s hlavní myšlenkou, kterou je posílení úlohy instituce EU jako našeho jediného mluvčího při jednáních se Spojenými státy.
Ioan Mircea Paşcu
Pane předsedající, i když nám západní jednota pomohla vyhrát naši nezávislost a ukončila studenou válku, v době, kdy se naše země připojily k NATO a EU, nebyly transatlantické vztahy v nejlepším stavu.
Současná krize a její společné výzvy - zhoršení bezpečnostní situace, globální otázky jako energetika, změna klimatu, šíření jaderných zbraní a nová střediska moci, regionální otázky jako Blízký a střední východ, Afghánistán, Pákistán, Írán a Afrika - vyžadují maximální prohloubení transatlantické spolupráce.
Zpráva v této souvislosti pozitivně přispívá především tím, že navrhuje způsoby, jak tyto vztahy institucionalizovat, jak společně přistupovat k Rusku a šesti východoevropským zemím, jak dosáhnout sjednoceného transatlantického trhu, jak postupně integrovat naše finanční trhy a zahrnout do programu bezvízového styku Spojených států všechny členské státy EU.
Nemůžeme zklamat. Západ by musel zaplatit ztrátou výhody ovlivňovat záležitosti světa, a to pravděpodobně nadlouho.
Alexandru Nazare
(RO) S přihlédnutím k vývoji v posledních letech v Evropské unii, na úrovni vlády Spojených států a také v celosvětovém měřítku si myslím, že je teď vhodná doba k tomu, abychom přezkoumali transatlantické vztahy a přizpůsobili je novým skutečnostem.
V tomto ohledu vítám zprávu mého kolegy, pana Millána Mona, a rád bych mu při této příležitosti poblahopřál. Zpráva tvoří velice užitečný dokument o hlavních prioritách Evropy v jejích vztazích se Spojenými státy. Těší mne také, že byly do zprávy zahrnuty mnou navržené pozměňovací návrhy.
Rád bych řekl několik postřehů.
Zaprvé to, že spolupráce v této oblasti musí pokračovat. Je na čase, aby se Evropa větší měrou zapojila v otázce afghánských bojišť, kde se odehrává zásadní válka pro budoucnost této oblasti. Také bych rád podotknul, že má země, Rumunsko, poskytla Spojeným státům podporu v Iráku i Afghánistánu.
Zadruhé, pokud jde o energetické téma, jsem přesvědčen, že je zapotřebí podniknout společné kroky směřující k tomu, abychom sladili naše výzkumné úsilí a určili nové zdroje čisté energie,
Co se týče vztahů s Ruskem, mám pocit, že je vhodný okamžik zaujmout ve vztazích mezi Spojenými státy a Evropou na jedné straně a Ruskem na straně druhé důsledný přístup.
A nakonec bych uvítal podrobné konstruktivní návrhy týkající se zřízení transatlantických konzultačních orgánů, mimo jiné v otázkách zahraniční a bezpečnostní politiky.
Luis Yañez-Barnuevo García
(ES) Pane předsedající, měli bychom zvolat "dobré zprávy! Dobré zprávy!" Prezidentu Obamovi se podařil další zázrak, když po mnoha letech dokázal sjednotit tento Parlament a Evropskou unii ve společném cíli, kterým je posílení transatlantických vztahů.
Podobná situace se stala v minulosti, když Bill Clinton a Felipe Gonzáles podepsali v roce 1995 Transatlantickou agendu; tehdy jsme budoucnost pociťovali velice optimisticky. Potom přišlo osm černých let vlády prezidenta Bushe. Tento muž zásadně rozdělil evropské vlády, ovšem už ne tolik veřejné mínění. Jeho vláda soustavně popírala principy, které jsou pro Evropskou unii zásadní - například multilateralismus, podporu Organizaci spojených národů a mezinárodní zákonnost.
To vše nyní budujeme znovu a jsme plni oprávněné naděje ohledně budoucnosti vztahů mezi Evropskou unií a Spojenými státy. Proto blahopřeji panu Millánu Monovi za jeho vynikající zprávu, která přichází v té nejlepší době pro posílení vztahů mezi těmito dvěma kontinenty.
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Pane předsedající, i já bych se rád připojil ke zvolání "dobré zprávy!" pana Yańeze-Barnuevo Garcíy, neboť jsem přesvědčen, že tato zpráva znamená obrat ve vztazích se Spojenými státy.
Přítelkyně mi nedávno řekla, že navštívila Spojené státy a byla překvapena tím, jak malá je tam informovanost o nových institucích a nových postupech, které má zavést Lisabonská smlouva.
Kdybych měl ve velice kladném hodnocení vynikající zprávy pana Millána Mona něco vychválit, bylo by to přesně toto: umísťuje transatlantické vztahy do blízkosti Lisabonské smlouvy a vytyčuje všechny hlavní mechanismy, které z Lisabonské smlouvy vycházejí tak, že může Evropská unie udržovat se Spojenými státy přímé vztahy.
Poskytuje nám Evropanům nástroje, které potřebujeme k tomu, abychom mohli vyslovit toto přání Evropy a které byly tolik potřebné v minulosti, jsou potřebné i teď a budou bezpochyby i v budoucnosti.
Chtěl bych se připojit k blahopřání panu Millánu Monovi k vynikající zprávě, kterou vytvořil.
Alexandr Vondra
úřadující předseda Rady. - Pane předsedající, děkuji za všechny vaše příspěvky a připomínky v této rozpravě. Těší mne, že na nejvýznamnější otázky strategického dialogu EU a Spojených států mají Evropský parlament, Komise a předsednictví stejný pohled. Těší mne, že tématům, která jsme zvolili pro naše první neformální setkání s prezidentem Obamou, zazněla tak silná podpora. Jmenovitě jsou to tato: zaprvé energetická bezpečnost a změna klimatu; zadruhé hospodářská spolupráce; a zatřetí spolupráce v bezpečnostních otázkách a ve vnějších vztazích.
Pozorně jsem naslouchal připomínkám ostatních, například o nutnosti vybudovat novou transatlantickou agendu, prohloubit spolupráci v zahraniční pomoci a rozvojové politice, spolupracovat v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí, udržovat hybnou sílu Transatlantické hospodářské rady, prozkoumat možnost vytvoření Transatlantické politické rady aj. Přihlédneme k nim, až se budeme připravovat na pravidelnou vrcholnou schůzku EU-Spojené státy, která se bude konat v červnu.
Ti z vás, kteří zmínili další otázky - například bezvízový styk, do kterého nejsou zahrnuty všechny země EU - si mohou vzpomenout, jak byla před rokem má země v tomto úsilí vedoucí silou. Bylo to i předmětem rozpravy zde v Parlamentu, a mohu vás tedy ujistit, že budeme v jednáních o této otázce s vládou Spojených států pokračovat.
Na závěr bych rád dodal několik postřehů. Zdá se být jasné, že vláda Spojených států vzala v úvahu řadu poselství týkajících se transatlantických vztahů, která jsme k ní vyslali v posledních měsících a letech. V současnosti na ně reagují. Například se po nás dnes žádá, abychom se větší měrou podíleli na strategických vstupech v Afghánistánu. Je také jasné, že strategické vstupy musí být provázeny velice praktickými závazky, a tak věřím, že si na to vzpomenete, až budeme hovořit o našem praktickém příspěvku pro budoucí afghánské mise. Nemělo by to pro nás být překvapením, až se doopravdy zapojíme do hluboké a vážné rozpravy. Když prezident Obama před rokem v Berlíně řekl, že Amerika nemá lepšího partnera než Evropu, nebylo to jen zásadní prohlášení, ale také výzva pro Evropu, aby to dokázala.
Zadruhé je nám všem jasné, že výzvy, kterým čelíme, jsou stále četnější a stále složitější. Chtěl bych se vrátit k jednomu z bodů, kterými jsem začínal, a to že až se EU a Spojené státy dohodnou, můžeme pomoci vytvořit globální agendu. To znamená také převzít náš podíl ve vedení a vést ostatní k tomu, aby stanoveným cílům poskytli svou podporu a prostředky. Ale abychom byli schopní to udělat a mohli být důvěryhodným partnerem Spojených států, musí EU mluvit co možná nejvíce jedním hlasem.
České předsednictví bude dál zajišťovat, aby transatlantické partnerství zůstalo jedním z pilířů zahraniční politiky EU. Těším se na další rozvoj tohoto partnerství, neboť novým úkolům čelíme společně, a těším se přitom na další spolupráci s tímto Parlamentem.
Benita Ferrero-Waldner
členka Komise. - Pane předsedající, jak zde již mnozí řekli, tato rozprava ukázala, že je otázkou, jak bychom měli provádět nejvýznamnější záležitosti s tak zásadním strategickým partnerem, jakým jsou Spojené státy americké.
Vzhledem k tomu, že jsem řadu jasných a praktických poznámek přednesla již v úvodu, řeknu teď jen několik konkrétních postřehů.
Zaprvé že ve vztazích EU-Spojené státy je velice důležitá úloha zákonodárců a také institucionální struktura. V zásadě jednoznačně podporujeme pevnější vazby mezi zákonodárci EU a Spojených států. Prvotní popud k tomu ovšem musí přijít od zákonodárců samotných. Vím, že Evropský parlament je to připraven udělat, a stejný signál by měl přijít i z Kongresu. I přesto podotýkám, že by bylo pro zákonodárce EU výhodné udržovat hlubší kontakty se senátem, který má delší funkční období, a se členy Kongresu, jejichž znalost oblasti by byla pro agendu Transatlantické hospodářské rady výhodou.
Jak již bylo řečeno, zajistí Lisabonská smlouva, až vstoupí v platnost, Evropskému parlamentu silnější pozici při utváření dialogu EU-Spojené státy, především v otázkách regulace; a jak bylo zmíněno, budou nejen ze strany Spojených států, ale i ze strany EU vůči Spojeným státům velice důležitá nezávislá výzkumná centra.
Co se týče institucí EU-Spojené státy, ráda bych nejprve varovala, že transatlantická agenda by se měla odvíjet od podstaty a nikoli od formální stránky procesu. Proto bude, jak jsem již řekla, při našich prvních setkáních s prezidentem Obamou důležité, abychom prokázali schopnost soustředit se na výsledky.
Ve vašem ožadavku na přepracování stávajících dohod v rámci nové transatlantické agendy jsem však zaznamenala opatrnost. Hodlám vyvolat přezkum struktur s cílem zlepšit jejich fungování, a Komise připraví příslušné návrhy.
Dovolte mi také krátce pohovořit o Transatlantické hospodářské radě (TEC). Pan Verheugen se již setkal se svým novým americkým protějškem, panem Fromanem, a to dne 23. března 2009. Hlavní otázky pro TEC v rámci nové vlády jsou tyto: Zaprvé je to zvyšování profilu politických strategických otázek a zároveň zbavení se zátěže většího množství technických záležitostí na pořadu jednání vrcholných schůzek. Zadruhé je to časový horizont pro budoucí pracovní plán - v této otázce chce pan Verheugen stanovit velice dlouhodobý výhled, ale v jeho rámci musí být zohledněn i mandát této Komise a potřebujeme i určité krátkodobé výsledky. Na závěr je to otázka, jak se vyrovnat s tlakem členských států - kterým jsme slíbili, ale doposud nepředložili, střednědobý plán - aby byly více zapojeny do činnosti TEC:
Dále bych chtěla zdůraznit, že jsme sice společenství, které se Spojenými státy sdílí hodnoty, ale stále ještě je před námi hodně práce. Proto budeme muset dál usilovat o to, aby Spojené státy přistoupily k základním úmluvám o lidských právech Organizace spojených národů, za všechny jmenuji úmluvu o odstranění diskriminace žen a úmluvu u právech dětí. S tím souvisí i náš postoj k Mezinárodnímu trestnímu tribunálu, což bylo ostatně zdůrazněno při různých příležitostech s Bushovou vládou, ale tyto rozhovory budou znovu zahájeny.
Zatřetí, co se týče otázek bezvízového styku a reciprocity ve vízové politice, které řada z vás zmiňovala: víme, že díky nemalému úsilí členských států a EU jako celku bylo v listopadu/prosinci 2008 přijato sedm členských států do programu bezvízového styku. I přesto zůstává pět členských států, které bezvízového cestování do Spojených států využít nemohou. Proto budeme tuto otázku řešit i nadále.
Mohu vám říci, že místopředseda Barrot a český ministr Langer tuto otázku znovu vznesli minulý týden ve Washingtonu a strana Spojených států projevila obecné porozumění pro náš postoj, ale také zdůraznila, že kroky federální vlády vycházejí ze zákonných ustanovení, které jasně určují rámec budoucích rozšíření programu a jsou pečlivě sledovány Kongresem. Tajemnice Napolitanová nám sdělila, že se jeden další členský stát vstupu do programu bezvízového styku velice přiblížil.
Na závěr k otázce Afghánistánu: učinili jsme hodně nejen v minulosti, ale jak jsem již dříve řekla, jsme připraveni podílet se na civilním průzkumu a z našeho rozpočtu pro Asii vyčleníme další prostředky na volby, policii a pravděpodobně také na zemědělství, neboť je důležité mít i další alternativní zdroje obživy.
Vždy jsem přístupná novým myšlenkám a jedním příkladem, který je převzatý z vaší zprávy, by bylo povýšit setkání ministrů zahraničí na Transatlantickou politickou radu s větším zaměřením na strategická témata. Jak jsem již řekla dříve, hodláme z tohoto pohledu na pozadí 15. výročí Nové transatlantické dohody v roce 2010 zlepšit stávající transatlantickou agendu.
Francisco José Millán Mon
Pane předsedající, na úvod bych rád vyjářil své poděkování za vystoupení a za projevená blahopřání. Za nejdůležitější prvek této rozpravy považuji to, že existuje široký konsenzus ohledně důležitosti vztahů mezi Evropskou unií a Spojenými státy i o potřebě posílit tyto vztahy, a to nejen pomocí společné agendy k řešení závažných výzev a závažných konfliktů, ale také prostřednictvím nových institucionálních mechanismů.
Až na jednu výjimku jsem nezaznamenal žádné významnější námitky proti dvěma výročním vrcholným schůzkám ani proti vytvoření Transatlantické politické rady, ovšem ani proti zlepšení nebo povýšení úrovně dialogu mezi zákonodárci na dialog lépe strukturovaný - něco jako transatlantické sdružení, jak se to doporučuje v této zprávě.
Z tohoto pohledu velice vítám skutečnost, že paní komisařka považuje toto posílení dialogu mezi zákonodárci za velice užitečné a že ani ona ani představitel Rady nejsou proti tomuto posílení jiných institucí, jak je podle mne velice potřebně, z velké části, vyjádřeno v Lisabonské smlouvě. To by bylo velice užitečné a výhodné pro obě strany.
V jedné minutě nemohu odpovědět na všechny přiomínky, které jsem vyslechnul, ale co se týče Ruska bych rád řekl, že jak ví pan Severin, doporučuje se ve zprávě konstruktivní spolupráce, přirozeně aniž jsou dotčena lidská práva a mezinárodní právo. Co se týče Číny, hovoříme-li o zapojení rychle se rozvíjejících velmocí do vlády v celosvětovém měřítku, existují k tomu ve zprávě explicitní i implicitní vyjádření. Zpráva se samozřejmě - a touto poznámkou odpovídám na širokou oblast pozměňovacích návrhů, které jsem obdržel, naštěstí jich nebylo mnoho - nemůže věnovat všem tématům.
Zpráva si musí stanovit priority; je již tak velice dlouhá, a určování priorit znamená výběr, volbu a čas od času také vyřazování. Nemohu velice důležitá témata míchat dohromady s těmi, která jsou sice stále důležitá, ale již ne tolik. Zpráva musí být čitelná. Proto by vám při čtení, jak říkáme ve Španělsku, neměla "vypadnout z rukou" kvůli své váze.
Dámy a pánové, myslím si, že spolupráce se Spojenými státy má klíčový význam; tuto skutečnost nám zde včera připomenul i pan ministerský předseda Gordon Brown. Věřím, že zítřejším přijetím této zprávy splní Parlament svůj úkol: vyšle poselství, že si přejeme a požadujeme ještě pevnější strategické vztahy se Spojenými státy. Tato zpráva nám připomíná - a pan Elles to před několika minutami zopakoval - že nejdůležitějším strategickým partnerstvím Evropské unie je partnerství se Spojenými státy.
Jsem si jist, a věřím v to a doufám, že Komise a Rada udělají v nadcházejících týdnech a měsících, které jsou velice důležité, vše, co je v jejich silách, aby tyto vztahy posílily, a to i na institucionální úrovni.
Předsedající
Rozprava je ukončena.
Hlasování se bude konat zítra.
Písemná prohlášení (článek 142)
Corina Creţu  
písemně. - (RO) Zvolení Baracka Obamy prezidentem může znamenat počátek nové éry ve vztazích mezi Spojenými státy a Evropskou unií za předpokladu, že obě strany promění dobrý úmysl a přátelská prohlášení na konkrétní kroky, zaměřené na posilování vazeb a vytvoření účinnější spolupráce.
Hospodářská krize a současné geostrategické klima způsobují, že zlepšení transatlantické spolupráce nabývá na významu, neboť jsme společně vystaveni závažným výzvám. Spojené státy a Evropskou unii k sobě váže partnerství, které má pro obě strany zásadní význam a zahrnuje všechny oblasti činnosti, od obchodu až po vojenské spojenectví.
Za těchto okolností věřím, že je nanejvýš důležité odstranit poslední stopy diskriminace, které ve vztazích Spojené státy-EU existují. Prioritou dialogu, který vedou Komise a Evropský parlament s úřady Spojených států s cílem dosáhnout rovného zacházení se všemi občany ze zemí EU a jenž musí být založen na neomezené reciprocitě, musí být skutečnost, že pro občany šesti členských států Evropské unie jsou víza stále nutnou podmínkou vstupu do Spojených států. Vítám v této souvislosti, že byl do této zprávy zahrnut požadavek vůči Spojeným státům na zrušení vízové povinnosti pro šest států, které ještě nejsou součástí programu bezvízového styku.
Daniel Petru Funeriu  
písemně. - "Amerika nemá lepšího partnera než Evropu", prohlásil v Berlíně v červnu 2008 prezident Obama. Evropa zase nemá lepšího partnera než Ameriku. To je hlavní závěr a motto této vynikající zprávy.
V globálním světě 21. století čelí Evropa a Amerika společným výzvám, ale také sdílí stejné hodnoty a bojují za stejné ideály. Proto jsou všechna doporučení obsažená ve zprávě a týkající se zlepšení ve vztazích EU-US nejen vítaná, ale také velice potřebná.
Za klíčové pro trvalé vztahy a spolupráci považuji ak zlepšení kontaktů mezi lidmi. Proto znovu a znovu plně podporuji výzvu americké vládě a trvám na tom, aby co možná nejdříve byl zcela odstraněn vízový režim pro občany EU. Je nepřijatelné, aby státní příslušníci pěti členských států EU museli stále překonávat překážky a potřebovali víza k tomu, aby mohli cestovat do Ameriky. Evropa je sjednocený celek a takový musí být i přístup ke všem jejím obyvatelům ohledně jejich práv a svobod.
Nechme lidi vstupovat do vzájemné interakce, výzkumné pracovníky spolupracovat a podniky nalézt společné řešení na současnou ekonomickou krizi. Svoboda pohybu mezi dvěma kontinenty se stala nutností a měla by se stát prioritním tématem již na pražském setkání dne 5. dubna 2009.
Csaba Sógor  
písemně. - V posledních osmnácti letech musely Spojené státy čelit množství urážek - a možná v případě předchozí republikánské vlády prezidenta Bushe byly často oprávněné.
Chci vám připomenout, že bez americké podpory a účasti by některé problémy evropského kontinentu stále visely ve vzduchu nevyřešeny. Ve zmíněním období se mnohokrát stalo, že se Evropská unie ukázala jako slabá a neschopná řešit konflikty, které se dějí na našem kontinentu za našimi zády.
Bez americké účasti a Daytonské dohody by válka v Bosně možná dosud neskončila. A jsem přesvědčen, že nemusím zdůrazňovat, že by stále nebylo jasné postavení Kosova, což by bylo velice frustrující jak pro obyvatele Kosova, tak pro evropské velmoci.
I přes mnoho nedostatků se americká demokracie dostala do postavení, o kterém se nám v tuto chvíli může jen zdát: mají za prezidenta černocha. Do transatlantických vztahů vkládám velké naděje a upřímně doufám, že se situace zlepší a že to bude výhodné pro EU i pro Spojené státy.
