Az USA adatbekérései és az uniós adatvédelmi szabályok (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Tanács és a Bizottság nyilatkozatai az USA adatbekéréseiről és az uniós adatvédelmi szabályokról.
Enikő Győri
Tisztelt elnök úr! Biztos asszony! Tisztelt képviselő hölgyek és urak! A Parlament sok európai polgár aggodalmát képviseli, amikor kiemelt figyelmet fordít arra, hogy az USA hatóságai adatokat kérnek be médiakommunikációs cégektől azt követően, hogy a WikiLeaks amerikai államtitkokat szivárogtatott ki. A Tanács természetesen osztja a Parlamentnek az uniós adatvédelmi szabályok tiszteletben tartásával kapcsolatos aggodalmait. Ugyanakkor nem rendelkezik olyan információkkal, amelyek alapján megállapíthatná, hogy az USA bírósági eljárása megsértette-e az EU adatvédelmi jogszabályait. A WikiLeaks üggyel kapcsolatban, amelyre több parlamenti képviselő utalt, az Egyesült Államok főügyésze nyilvánosan elismerte, hogy bűnügyi nyomozás van folyamatban. Tudomásom szerint ezzel a nyomozással összefüggésben egyesült államokbeli ügyészek azt szorgalmazzák, hogy egy amerikai bíróság határozatban rendelje el, hogy a Twitter meghatározott adatokat átadjon, és a bíróság meg is hozta az erre vonatkozó határozatot.
A Tanácsnak nem feladata, hogy észrevételeket fűzzön ahhoz, hogy az USA igazságügyi hatóságai hogyan hozzák meg döntéseiket. Emellett nem is rendelkezik olyan információkkal, amelyek alapján egy indoklással ellátott bírósági határozat létjogosultságát kétségbe vonhatná. Voltak olyan bírósági eljárások az Egyesült Államokban, amelyek során a Twitter meg tudta védeni a saját álláspontját. Ezt bizonyítja az is, hogy az amerikai bíróság helyben hagyta a Twitter arra vonatkozó kérelmét, hogy ügyfeleit tájékoztassa a bírósági határozatról. Az Európai Unió általánosságban tiszteletben tartja a harmadik országok bírósági eljárásait. Az pedig magától értetődik, hogy az ügyészi hatóságoknak, ha bűncselekmény gyanúja ügyében nyomoznak, információhoz kell jutniuk. Az is jól ismert tény, hogy az információk beszerzésére vonatkozó egyesült államokbeli eljárás eltér attól az eljárástól, amelyet a legtöbb uniós tagállam követ. Elsősorban a tekintetben, hogy tágabb hatályú, azaz sokkal több személytől sokkal több információ bekérésére ad módot, mint általában egy európai bűnügyi nyomozás vagy eljárás.
Ez egész egyszerűen az Egyesült Államok jogfejlődésének a következménye, tehát nem olyan kérdés, amellyel kapcsolatosan a Tanácsnak véleményt kellene nyilvánítania. Az uniós adatvédelmi szabályok betartatása általánosságban a tagállami hatóságok, azon belül is az adatvédelmi hatóságoknak a feladata. E hatóságoknak kell gondoskodniuk arról, hogy az adatvédelmi szabályokat tiszteletben tartsák, és e hatóságok hatáskörébe tartoznak az illetékesség, illetve az európai vagy nemzeti adatvédelmi jogszabályokkal való összeegyeztethetőség kérdései. Nem lenne helyénvaló politikai megítélés tárgyává tenni az olyan ügyeket, amelyeket bírósági eljárás keretében vizsgálnak. A kérdés tágabb összefüggéseit tekintve, a Tanács nem tud arról, hogy korábban már született volna hasonló bírósági határozat. Amikor az USA hatóságai korábban, uniós polgárokkal kapcsolatos, az EU területén tárolt információkat kívántak megszerezni, az Európai Unió az említett adatok átadásáról és feldolgozásáról szóló nemzetközi megállapodás megkötésére irányuló tárgyalásokat folytatott az Egyesült Államokkal.
Ez a helyzet pl. az utasnyilvántartási adatállomány, a PNR esetében, amelyre vonatkozóan létezik egy, az Egyesült Államokkal 2007-ben kötött PNR-megállapodás, amelynek újratárgyalása, éppen a Parlamentnek a kezdeményezésére, most van folyamatban. Hasonló eset az Európai Unió területén tárolt pénzügyi üzenetadatok átadása az USA Pénzügyminisztériuma által folytatott, a terrorizmus finanszírozásának felderítését célzó program, a TFTP céljából. Az erre vonatkozó TFTP-megállapodást a Parlament 2010 júliusában hagyta jóvá.
Végezetül hangsúlyozni szeretném, hogy a Twitter-ügy egészen más, mint a PNR vagy a TFTP esete. A két utóbbi esetben egyesült államokbeli hatóságok szisztematikus jelleggel, folyamatosan kérnek személyes adatokat a bűnüldözés, elsősorban a terrorizmus elleni küzdelem céljából. A Twitter-ügyben ezzel szemben egy konkrét bírósági határozatról van szó, amelyet a bíróság egy konkrét bűnügyi nyomozás keretében hozott. Fontos, hogy egy másik ország bíróságainak határozatait, amennyire lehetséges, elismerjük. Kivéve természetesen abban az esetben, ha ennek az ellenkezőjét indokoló tényező áll fent. Köszönöm szépen Elnök úr!
Viviane Reding
a Bizottság alelnöke. - Elnök úr, a globalizált világban egyre fontosabbá válik és jogi szempontból nagyon összetett a harmadik országok számára átadott személyes adatok védelme. Magától értetődik, hogy a személyes adatok védelméhez fűződő alapvető jog az elektronikus világban és a határon átnyúló adatfeldolgozásban is érvényes. Mindazonáltal, mint valamennyi alapvető jog, úgy ez a jog is korlátozható; minden ilyen korlátozásnak összhangban kell állnia a törvénnyel, valamint arányosnak kell lennie. Továbbá a korlátozásokat törvényes érdekekkel kell alátámasztani, úgymint nemzetbiztonság, közbiztonság, rendzavarás vagy bűncselekmény megelőzése, egészség- vagy erkölcsvédelem és így tovább.
Az egyesült államokbeli jog értelmében az adatbekérés olyan közigazgatási végzés, amely az állami vagy helyi hatóságokkal szemben specifikus információk közlésére kötelezi alanyát. Egy intézkedés törvényességét azon ország hatályos joga alapján kell megállapítani, amelyben az intézkedést foganatosítják. Ezért az amerikai kormány kéréseinek jogszerűségét, arányosságát és szükségességét az Egyesült Államok alkotmánya és jogrendszere alapján kell elbírálni. A Bizottság nem rendelkezik hatáskörrel arra vonatkozóan, hogy egy harmadik ország milyen módon alkalmazza igazságügyi eljárását feltételezett bűncselekmények felderítése során.
Amikor az európai polgárok a Twittert használják, akkor hozzájárulásukat adják a Twitter adatvédelmi politikájához. Ez a politika ismerteti a személyes információk gyűjtésével, felhasználásával és harmadik felek részére történő közzé adásával kapcsolatos eljárásokat, ideértve azt is, amikor arra bizonyos törvények és rendeletek vagy az Egyesült Államok kormányának kérésének értelmében van szükség. Továbbá, mivel az egyesült államokbeli hatóságok ezeket a személyes adatokat bűnügyi nyomozások keretében kérik be a Twittertől, ezért az EU adatvédelmi jogszabályai nem alkalmazhatók. Az EU adatvédelmi irányelve nem vonatkozik állami tevékenységekre a büntetőjog terén, ahogyan egy a rendőrségi és igazságügyi együttműködés terén biztosítandó adatvédelemről szóló kerethatározat sem alkalmazható ebben az esetben, mivel egyetlen uniós tagállambeli hatóság sem vesz részt az egyesült államokbeli bírósági határozatok végrehajtásában, és egyetlen tagállambeli illetékes hatóság sem továbbít vagy bocsát rendelkezésre személyes adatokat. Ez tehát a jelenlegi jogi helyzet.
Az adatfeldolgozás globális dimenziója azonban nem szabad, hogy csökkentse az uniós polgárok védelmének szintjét. A globális feldolgozási tevékenység éppen hogy arra mutat rá, mennyire fontos és szükségszerű az adatszolgáltató alanyok jogainak védelme, valamint az alkalmazandó jogszabályok tisztázása. Ez különösen fontos ma, amikor egyre több és több adat van az éterben.
Mit teszünk tehát ez ügyben? Először is, az uniós adatvédelmi jogszabályi keret reformjára vonatkozó közelgő bizottsági javaslat különösen azokra a kihívásokra fog koncentrálni, amelyek elé a globalizáció és a modern technológiák állítanak bennünket, mindenekelőtt akkor, amikor a harmadik országbeli szolgáltatók uniós fogyasztókat céloznak meg.
Másodsorban, amint azt tudják, 2010. december 3-án a Tanács határozott, világosan kijelölt uniós célokat tartalmazó tárgyalási felhatalmazást adott a Bizottságnak az EU és az Egyesült Államok között a rendőrségi és igazságügyi együttműködés terén megvalósítandó jövőbeli adatvédelmi megállapodás megkötésére. Az EU egyik fő célja a közelgő tárgyalások során, hogy nemzetiségüktől függetlenül betartatható adatvédelmi jogokat biztosítson az adatszolgáltató alanyok számára az Atlanti-óceán mindkét partján, valamint hatékony közigazgatási és jogorvoslatot kínáljon számukra. Ennek megvalósításában a Parlament segítségére is számítok.
Mit teszünk azonban addig, amíg az új eszköz érvénybe nem lép? Határozottan azt ajánlanám a szolgáltatóknak, hogy legyenek nagyon átláthatóak a fogyasztóik számára, és jelezzék világosan, hogy ami a bűnügyi nyomozásokat illeti, úgy szolgáltatásukra elsődlegesen az egyesült államokbeli törvények érvényesek. Ezáltal világos, hogy a fogyasztók elhagyják az EU joghatóságát, még ha ők maguk nem hagyják is el az Unió területét.
Axel Voss
Elnök úr, köszönetet szeretnék mondani a Tanácsnak és a Bizottságnak a pontosításokért. Olyan problémával kell szembenéznünk, amely jelenleg igen jellemző globalizált világunkra. Alapvetően természetesen tiszteletben tartjuk az amerikai törvényeket. Ezenkívül tisztában vagyunk azokkal a nehézségekkel is, amelyek az internet globális médiumának kapcsán és a bűnüldözéssel kapcsolatban felmerülnek.
Időközben azonban már szokásos eljárássá vált, hogy a bűnüldöző hatóságok magánszemélyek adatbázisaihoz is hozzáférhetnek, és erre reagálnunk kell. Éppen ezért igencsak a szívemből szólt, biztos asszony, mivel osztom az arra vonatkozó elképzeléseit, hogy a továbbiakban hogyan is járjunk el, nevezetesen azt, hogy ezt a kérdést a jövőben egy külön adatvédelmi jogszabály-módosítás keretében szabályozzuk, ugyanakkor pedig egy ilyen esetet is alkalomul ragadjunk meg arra, hogy elmondjuk, az EU és az Egyesült Államok közötti adatvédelmi keretmegállapodást is szabályozni és sürgetni kívánjuk, mivel látjuk, hogy e globalizált világban szükség van az ilyen típusú adattovábbítások szabályozására.
Éppen ezért fontos, hogy, ahogyan azt már korábban is említettem, továbbra is koncentráltan foglalkozzunk ezzel a kérdéssel. Természetesen nem szeretnénk, ha egy ilyen típusú eljárás általában véve rossz fényt vetne az adatok feldolgozására, azonban jó, ha példát mutatunk e kérdésben azáltal, hogy megfelelő jogszabályokat dolgozunk ki és előrébb lendítjük a keretmegállapodást, valamint különösen azáltal, hogy még jobban megvilágítjuk a bűnüldözés területét a magánszemélyek adataihoz való hozzáférés tekintetében, és szabályozzuk azt, hogy ez utóbbi eljárás milyen feltételek mellett engedélyezhető, illetve szakítandó meg.
Claude Moraes
az S&D képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, úgy vélem, hogy a biztos asszony, ügyesen, mint mindig, előre látta a kérdéseinket. Először is, mit teszünk a közbeeső időben, most, hogy már mindenki értesült arról, hogy az Egyesült Államok számos alkalommal kért be adatokat az olyan közösségi hálózatoktól és internetszolgáltatóktól, mint a Yahoo, a Twitter és a Google? Ez nyilvánvalóan hozzáférést biztosít az Egyesült Államoknak a WikiLeaks és más harmadik felek között folyó adatmegosztáshoz. Természetesen éppen ezek a harmadik felek - az európai polgárok, az internetet teljesen ártatlanul használó személyek, a fiatalok, a kíváncsi emberek - válnak majd célponttá, és őket éri majd kár ebben az adatszolgáltatási rendszerben.
Ennek messzemenő következményei vannak az uniós polgárok magánélethez való jogára nézve. Azok, akik a folyamatban lévő Assange-ügy iránti érdeklődésből iratkoztak fel a WikiLeaks Twitter-bejegyzéseire, most ironikus módon maguk is ki vannak téve az egyesült államokbeli adatbekéréseknek és személyes adataik összegyűjtésének. Az olyan weboldalak, mint a Twitter az Egyesült Államok joghatósága alá esnek, mivel a szervereik az Egyesült Államokban találhatók. Habár értem azt, hogy amint mondja, nem gyakorolhatunk befolyást harmadik országok jogrendjére, mégis átmenetileg is tehetünk valamit.
Úgy vélem, hogy valamennyien jogosan aggódunk e Házban amiatt, hogy meg kell magyaráznunk a választópolgárainknak, milyen védelemre számíthatnak az Európai Unió részéről. Mi értelme adatvédelmi normákat felállítani az uniós polgárok számára, ha azokat egy egyesült államokbeli adatbekérési kérelem értelmében egyszerűen fel lehet függeszteni?
Világos, hogy ennél többet kell tennünk az uniós polgárok személyes adatainak védelmében, akiket erős, magas szintű uniós jogszabályoknak kellene védelmezniük. Tudom, hogy dolgoznak e cél elérésén. Eddig a 94/46/EK irányelv rendkívül erőteljes védelmet biztosított a belső piacon, de itt az ideje, hogy felülvizsgáljuk ezt az irányelvet, emeljük a védelem szintjét, és ugyanezeket a védelmi intézkedéseket az igazságügyi és rendőrségi együttműködésre is kiterjesszük.
Jövőbeli jogalkotási munkánk keretében biztosítani fogjuk e célok elérését, ahogyan azt Ön is említette. E tekintetben az egyik legfontosabb elem, amelyet a Bizottság a felülvizsgálat során be kíván vezetni, az, hogy az uniós védelem álljon ellen az USA adatbekéréseinek. Nem szabad megfeledkeznünk arról, hogy ez az ügy nem áll meg az olyan weboldalaknál, mint a Twitter, hanem a nemzeti joghatóság eseteit is érintheti. Ez már ma is így van az egyik tagállamunkban, nevezetesen az egyesült királyságbeli népszámlálás esetében, amelyet egy amerikai vállalat felügyel. Ez valódi és folyamatos gondot jelent az uniós polgárok számára. Ma kaptunk Öntől néhány részleges választ, de úgy vélem, jogosan vetjük fel ezt és kérünk részletesebb válaszokat.
Sophia in 't Veld
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, szeretnék köszönetet mondani a Tanácsnak és a Bizottságnak. Örömmel állapítom meg, hogy osztják aggodalmunkat. Legyünk nagyon világosak: nem hiszem, hogy itt bárki is azt állítaná, hogy az Egyesült Államok a joghatóságán kívül járt volna el. Nem ez a probléma. A probléma az, hogy az USA joghatósága az interneten keresztül jelentős mértékben kibővül. Úgy tűnik, hogy joghatósága még az Európai Unióra is kiterjed, mivel a problémát az jelenti, hogy azoknak az internet alapú vállalatoknak a nagy többsége, amelyekről itt beszélünk, egyesült államokbeli székhellyel rendelkezik, számos felhasználójuk azonban az Európai Unióban honos.
Szeretném felhívni a figyelmet arra, hogy ez a szóbeli választ igénylő kérdés kissé már elavult, mivel időközben egy további bírósági határozat is született, de az amerikai bíróságok azzal érvelnek, hogy ha valaki használni kezdi a Twittert, ahogyan az ebben az esetben is történt, úgy az a továbbiakban már nem várhatja el a magánélet védelmét. Ez azt jelenti, hogy egyetlen uniós lakos - uniós polgár - sem élvezhet többé jogi védelmet, mivel a Twitter székhelye az Egyesült Államokban van. Amint arra Reding biztos asszony is rámutatott, ez óriási problémát jelent, amelyre az adatvédelmi irányelv felülvizsgálata során megoldást kell találnunk.
Biztos asszony, Ön azt mondja, azzal, hogy valaki egyszer használta a Twittert, hozzájárulását adta a Twitter adatvédelmi politikájához. De mint jelent valójában ez a "hozzájárulás”? Azt jelenti, hogy törvényen kívülivé válunk, hogy lemondunk a jogi védelemhez való jogunkról. Tisztában vagyok azzal, hogy nagyon keveset tehetünk e kérdésben, de szeretném megkérdezni, hogy a Bizottság és a Tanács mit fog tenni annak érdekében, hogy biztosítsa a jogi védelmet az uniós polgároknak. Beszélni fognak amerikai partnereikkel és megpróbálnak több információhoz jutni? Talán vannak további olyan vállalatok is, amelyektől adatokat kértek be.
Végezetül, Ön azt mondja, biztos asszony, hogy ez az eset nem vethető össze a SWIFT-üggyel, mivel itt egy nagyon konkrét nyomozásról van szó, ami igaz is. Ugyanakkor nagy mennyiségben kértek...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Jan Philipp Albrecht
Elnök úr, először is szeretném elmondani, hogy a mostani csak egy további olyan eset a sok közül, amikor arról vitázunk, hogy az Atlanti-óceán két partján eltérő a jogi kultúra, különösen ami a személyes adatokat, illetve a rendőrségi és az igazságügyi együttműködést illeti.
Valójában megdöbbentőnek tartom a Tanács válaszát, miszerint a Twitter vállalat székhelye az Egyesült Államokban található, így semmi közünk ahhoz, hogy ott milyen intézkedések és úgymond milyen jogi keret van érvényben. Ezt helytelennek tartom. Ezenkívül úgy vélem, hogy az Európai Unió polgárai is bizonyára másként fogják ezt látni, hiszen egyre fokozzuk a nemzetközi együttműködést, különösen az Egyesült Államokkal, a rendőrségi és az igazságügyi együttműködés terén, a polgárok pedig egyre nagyobb mértékben kerülnek szembe más államok joggyakorlatával, és nem csak az Európai Unión belül, a különböző tagállamok törvényeivel, hanem különösképpen az amerikai joggyakorlattal is. És ez különösen igaz a személyes adatok esetében.
Valójában azt várnám a Tanácstól, az Európai Unió kormányzó testületétől, hogy foglalkozzon ezzel a problémával és adja meg az uniós polgároknak a lehetőséget arra, hogy bízzanak azokban a törvényekben, amelyekkel az interneten találkoznak, különösen amikor azok a polgári és szabadságjogaikat érintik.
Daniël van der Stoep
(NL) Elnök úr, a holland Szabadság Párt küldöttsége különös jelentőséget tulajdonít az egyének magánéletének és adatvédelmének. Mi nem vagyunk rövidlátóak e tekintetben, csak gyakorlatiasak. Ugyanakkor a magánéletnek is vannak határai. A magánélet védelmét, ahol csak lehet, biztosítani kell, azonban a polgárok biztonsága csak másodlagos szerepet játszhat a terrorizmus megelőzése és felderítése mögött.
Elnök úr, korunk terrorizmusát az iszlám terrorizmus határozza meg. Ez az oka annak, hogy sajnos valamennyien fel kell, hogy áldozzuk a magánéletünk egy darabját annak érdekében, hogy megvédjük polgáraink biztonságát. Az internet-felhasználók személyes adatait, mint például az IP-címeket, nyilvánvalóan meg kell védeni. Ezt a védelemhez való jogot azonban felülírja az, ha erős gyanú áll fenn arra, hogy az adott adatok mögött megbújók terrorista célokat követnek.
Ha az egyesült államokbeli hatóságok adatokat kérnek az EU területén tartózkodó, a terrorizmussal kapcsolatba hozható személyekről, akkor egyszerűen adjuk át nekik ezeket az adatokat, de természetesen csak megfelelő konzultációt követően, és csak akkor, ha erőteljes érvek szólnak az átadás mellett, hogy megakadályozhassuk a visszaéléseket. Mindazonáltal ne feledkezzünk meg mindenekelőtt arról, hogy az amerikaiak nem csupán a maguk szórakoztatására kérik ezeket az adatokat. Nagyon jó okuk van ezen adatok bekérésére.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Elnök úr, Reding asszony, hálás vagyok azért, hogy itt van ezen a késő esti plenáris vitán Brüsszelben, hogy meghallgassa az Európai Parlament képviselőit, és bátorítani szeretném az uniós adatvédelmi normák újrameghatározásáért folytatott munkájában. Külön említeném a Bizottság adatvédelemről szóló közleményét, amelyet úgy kellene bemutatnia, mint valódi lehetőséget arra, hogy összeegyeztessük egyfelől a technológiában és a tudás eszköztárában bekövetkezett forradalmat, másfelől az európai alkotmányjog olyan új vívmányait, mint a Lisszaboni Szerződés és az Európai Alapjogi Charta, a magánélethez való alapvető jog, valamint a személyes adatok elérhetőségével, helyesbítésével és törlésével kapcsolatos valamennyi jog, összhangban azzal, hogy az európai polgárok szabadon dönthetnek a hozzájárulásukról, ugyanakkor összhangban a nemzetközi joggal is. Hiszen itt egy kétoldalú tárgyalási keretről beszélünk az Európai Unió és tagállamai, valamint a harmadik országok, elsősorban az Egyesült Államok között.
Az ezzel kapcsolatos üzeneteknek nagyon világosnak kell lenniük: a Tanács 2008/977/IB kerethatározatát és a 95/46/EK irányelvet aktualizálni és a legújabb fejleményeknek megfelelően korszerűsíteni kell. Erre pedig nem csak annak érdekében van szükség, hogy olyan rendőrségi és igazságügyi együttműködést tudjunk nyújtani az Egyesült Államoknak, amely összhangban áll az adatbekérési támogatás módszerével vagy egyéb, az alapvető jogokat érintő bírósági végzésekkel, hanem azért is, hogy megerősítsük a szabad hozzájárulás elvét, hogy tudomásunk legyen arról, milyen személyes adatokkal rendelkeznek harmadik országok, illetve milyen személyes adatok kerülnek továbbításra harmadik országok részére, és tudjuk azt is, hogyan aktualizálhatjuk a helyesbítéshez és a törléshez való jogot a magánéletet és a személyiséget érintő azon adatok esetében, amelyek személyes adatokként automatikusan kerülnek feldolgozásra. Ily módon ezek online módon kerülnek feldolgozásra.
Különösen aggasztó számomra a gyermekek jogainak kérdése, mivel a kiskorúak cselekvőképessége korlátozott, valamint korlátozott azon képességük is, hogy szabadon gyakorolhassák alapvető jogaikat, és erről információra van szükségünk. Nem csak a kiskorúakat, hanem a kiskorúak környezetét is érintik az internetes magánélet védelmét szolgáló technikák és eszközök.
Ezért szeretném, ha tudnák, hogy a jövőben is igen szorosan figyelemmel fogjuk kísérni ezt a vitát. Rendkívül szorosan figyelemmel fogjuk kísérni az adatvédelmi jogok aktualizálását és a legújabb fejleményeknek megfelelő korszerűsítését, és különösen a harmadik országokkal, mindenekelőtt az Egyesült Államokkal, a kétoldalú eszközökről folytatandó tárgyalásokat.
Andreas Mölzer
(DE) Elnök úr, a régi mondás, miszerint "szeretem az árulást, de gyűlölöm az árulót”, újra és újra beigazolódik. Aki lerántja a leplet a visszaélésekről, azt a közvélemény és a média hősként ünnepeli, míg az érintett intézmények árulónak tekintik. Így, mint tudjuk, őrizetben ül Bradley Manning amerikai közlegény is, amiért információkat adott ki a WikiLeaks-nek. Az viszont több mint rosszat sejtető, ahogyan a határtalan lehetőségek és a szabadság hazájában ezekkel a kényes információkkal bánnak, és az is, hogy a Twittert a személyes adatok kiadására kötelezték. Az majd elválik, hogy beigazolódnak-e az olyan egyéb internetes vállalatokhoz intézett további felhasználói adatbekérésekről szóló hírek, mint a Google, a Facebook és az Amazon.
Az egyesült államokbeli hatóságok eljárása és annak ténye, hogy a nevek, e-mail címek és banki adatok közreadását a bíróságok nem is tekintik a magánélet megsértésének, mindenesetre jól jellemzi a tengerentúli adatvédelmi rendelkezéseket, amelyek még nyilvánvalóan gyerekcipőben járnak.
Malcolm Harbour
Elnök úr, a Belső Piaci Bizottság elnökeként szeretnék néhány pontra reagálni, mivel úgy gondolom, hogy itt igen alapvető gazdasági és belső piaci kérdések forognak kockán, ahogyan azok az uniós polgárok jogainak védelmét érintő valóban fontos kérdések is, amelyekről ma beszéltünk.
Jelentést is írtam e kérdésről a bizottságom számára. Köszönetet szeretnék mondani Reding asszonynak a jelentésem alapját képező zöld könyvért, mivel úgy vélem, hogy az egyik általa ott felvetett központi, ambiciózus kérdés a ma esti vitánkban is központi szerepet játszott. Reding asszony úgy fogalmazott, hogy amennyiben európai polgárként az adataimat egy az európai joghatóságon kívül eső ország szerverén vagy adatbázisában tárolják, úgy ugyanolyan jogokkal kell rendelkezzem, mintha az adott szerver az Európai Unió határain belül lenne. Ez egy valóban ambiciózus program. Remélem, hogy el tudjuk ezt érni. Ehhez sok tárgyalásra lesz szükség. Csak annyit szeretnék mondani a kollégáimnak, különösen in 't Veld asszonynak, hogy amennyiben ezt fogjuk nyújtani, úgy más országok is kölcsönös jogokat fognak követelni.
Viviane Reding
a Bizottság alelnöke. - Elnök úr, osztom e Ház jogos aggodalmait az európai polgárok személyes adatainak védelmét illetően. Mivel osztom ezen aggodalmat, ezért bemutattam a kezdeti elemzését annak, hogyan is nézhetne ki az 1995. évi irányelv reformja, hogy ezzel választ adjak a mai napon felmerült kérdésekre, amelyekre az európai jogszabályok értelmében jelenleg nem létezik jogi válasz.
Az amerikai partnereinkkel fenntartott kapcsolataink tekintetében jó hírek érkeztek. Március 16-án a Fehér Ház döntő lépést tett azzal, hogy bejelentette, a Kongresszussal egy a magánéletre vonatkozó jogokról szóló törvényjavaslaton kíván dolgozni. Ez óriási változás az Egyesült Államok részéről, és ez bennünket is segíthet arra irányuló erőfeszítéseinkben, hogy általános adatvédelmi megállapodást írjunk alá az Egyesült Államokkal a rendőrségi és igazságügyi együttműködés terén.
Bízom benne, hogy hamarosan megkezdhetjük az ez irányú tárgyalásokat. Számítok a Parlament segítségére ezen törekvésünk elérésében, valamint az 1995. évi irányelv reformja során.
Enikő Győri
Elnök úr, biztos asszony, képviselő hölgyek és urak! Köszönöm a megértésüket, tehát hogy nem vitatták, hogy folyamatban lévő büntetőügybe nem avatkozhatunk innen bele, és minden esetben az elkövetéskor hatályos jogot kell alkalmazni.
Szeretném tájékoztatni Önöket, hogy a magyar elnökség adatvédelem iránti elkötelezettségét mi sem mutatja jobban, minthogy februárban a bel- és igazságügyi tanácsi ülésén mintegy ötven pontból álló tanácsi következtetést fogadtunk el az adatvédelem témájában. Ebben a mostani vitához kapcsolódóan két fontos kérést is intéztünk a Bizottság felé. Felhívtuk a figyelmet a polgárok felvilágosítása, tájékoztatásának a fontosságára, illetve az internettel kapcsolatos adatvédelem fontosságára is, és én biztos vagyok benne, hogy ahogy arra egyébként biztos asszony is utalt, hogy a Bizottság a javaslatának a készítésekor ezeket figyelembe fogja venni.
Azzal is teljes mértékben egyetért a Tanács, hogy fontos a joganyagnak a modernizálása, és a joganyagnak a technikai fejlődéshez való igazítása. Várjuk a Bizottságtól az új adatvédelmi irányelvre vonatkozó javaslatot. Júniusra ígértük, a magyar elnökségnek akkor már csak kevés ideje lesz hátra, de ami rajtunk múlik, mindent meg fogunk tenni annak érdekében, illetve biztos vagyok benne, hogy a lengyel elnökség hasonlóan elkötelezetten fog az adatvédelem kéréséhez irányulni.
Azt valljuk, Elnök úr, és ezzel be is fejezem, hogy nem kell választanunk a szabadság és a biztonság, az adatvédelmi biztonság között, ezekre együttesen is van lehetőség, és célunk, hogy majd egy ilyen adatvédelmi szabályozás szülessen meg az Európai Unióban.
Elnök
A vitát lezárom.
