A dohai fejlesztési menetrend távlatai a WTO hetedik miniszteri konferenciáját követően (vita)
Elnök
A következő napirendi pont a Bizottsághoz a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság nevében Moreira úr által intézett szóbeli választ igénylő (B7-0232/2009) kérdés a dohai fejlesztési menetrendnek a WTO hetedik miniszteri konferenciáját követő távlatairól.
Vital Moreira
szerző. - (PT) Néhány héttel ezelőtt abban a megtiszteltetésben volt részem, hogy én vezethettem a Parlament Nemzetközi Kereskedelmi Bizottságának delegációját, amely részt vett a Kereskedelmi Világszervezet hetedik miniszteri konferenciáján, Genfben. Bár a dohai forduló - vagyis a dohai fejlesztési menetrend - nem szerepelt a miniszteri konferencia hivatalos napirendjén, valójában a WTO tagországaiból érkező hivatalos delegációk legtöbbje megragadta a lehetőséget és kifejtette álláspontját e témával kapcsolatban, kijelentvén, hogy 2010 végéig szeretnék lezárni a dohai fordulót.
Köztudott azonban, hogy a közelmúltban semmilyen előrelépés nem történt a tárgyalásokon. Ezért engem ért a megtiszteltetés, hogy az általam elnökölt Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság nevében megkérdezzem a Bizottságtól a következőket:
Először is, tudja-e értékelni a Bizottság a "jelenlegi állást” a dohai forduló főbb tárgyalási területein, különösen a mezőgazdaságban, a NAMA-val (nem-mezőgazdasági piacokhoz való hozzáférés) és a szolgáltatásokkal kapcsolatban? Milyen főbb eredményeket ért el a Bizottság a WTO hetedik miniszteri konferenciáján? Az Ön véleménye szerint, mely kérdésekről folytatnak továbbra is egyeztetéseket, és melyek bizonyulnak a tárgyalások legnehezebb témáinak?
Másodszor, milyen hatással lesz a WTO miniszteri konferenciája a dohai forduló jelenleg zajló egyeztetéseire? Hogyan fogja a Bizottság biztosítani, hogy a tárgyalások lényege a fejlődésre irányul? Tud-e értékelést adni a Bizottság arról, hogy mi a valószínűsége annak, hogy még a jövő év vége előtt sikeresen zárul majd a dohai fejlesztési menetrend fordulója?
Harmadik, és egyben utolsó kérdésem az, hogyan szándékozik a Bizottság bevonni az európai parlamenti küldöttség tagjait a dohai forduló jelenleg zajló tárgyalásaiba és a WTO szerkezetébe?
Mivel a kérdést a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság nevében tettem fel, szeretném végezetül hangsúlyozni, hogy ez a parlamenti bizottság nagy jelentőséget tulajdonít annak, hogy kivegye a részét az új felelősségekből, és hogy éljen mindazokkal az új hatáskörökkel, amelyeket a Lisszaboni Szerződés ruház rá, valamint szeretne a nemzetközi kereskedelem terén szorosabb és gyümölcsözőbb együttműködést kialakítani a Bizottsággal. Ez természetesen feltételezi, hogy a Bizottság is kész együttműködni a Parlamenttel, kezdve azzal, hogy válaszol az általunk feltett kérdésekre.
Mariann Fischer Boel
a Bizottság tagja. - Elnök úr! a WTO hetedik miniszteri konferenciája, amelyet Genfben tartottak, fontos lehetőség volt arra, hogy eszmét cseréljünk minden WTO-taggal a szervezettel kapcsolatos prioritásaikról. Véleményem szerint szükséges hangsúlyozni, hogy ez a hetedik miniszteri konferencia nem tárgyalási célzattal ült össze: sokkal inkább különféle témákról folytatott megbeszélés volt.
A mi prioritásaink sora, természetesen, a dohai fejlesztési menetrenddel kezdődik. Ha sikerül lezárni, Doha nem csak Európára lesz kedvező hatással, hanem az egész világgazdaságra. Mindannyian megszenvedjük, ha tovább nő a protekcionizmus, ahogy mindannyian nyerünk azáltal, ha a gazdaság megerősödik. Doha a legjobb kereskedelmi politikai eszköz, amely e két fronton rendelkezésünkre áll.
Doha azt a fejlődést is magával hozná, amelyet a legszegényebb országok közül oly sokan keresnek. Mindezt különösen a piachoz való hozzáférésre vonatkozó új szabályok, a farmok reformja és a vámkönnyítések révén érné el. Az érintett országok fejlődését már eddig is figyelembe vették a dohai tárgyalások minden területén.
De természetesen csak akkor tudjuk lezárni a dohai fordulót, ha minden WTO-tagállam részt vesz benne. A valóság pedig az, hogy az Egyesült Államoknak komoly fenntartásai vannak, és megszorításokról tárgyal a nagy, feltörő gazdaságokkal. Néhány hónapon belül kiderül, hogyan alakulnak ezek a tárgyalások, mivel egyre közeledik a G20-ak számára a dohai forduló lezárására meghatározott 2010-es határidő.
Úgy vélem, abban mindannyian egyetértünk, hogy ha 2010 vége előtt szeretnénk lezárni a dohai fordulót, akkor még 2010. március vége előtt be kell vezetnünk a mezőgazdasági és a nem-mezőgazdasági piachoz való hozzáférés (NAMA) lehetőségeit. Ez a végső határidő. Mindeközben tovább dolgozunk azon, hogy az Európai Unió érdekei ne sérüljenek az olyan területeken, mint a kereskedelem és a szolgáltatások, valamint a földrajzi jelzések oltalma.
A miniszteri konferencia Dohán kívül a WTO tagjai számára lényeges egyéb kérdésekkel is foglalkozott. Prioritásaink közé tartozik a WTO szerepe megerősítésének szükségessége a protekcionizmus felügyelete és elemzése terén; a WTO-hoz való csatlakozás - úgymint, például, a legkevésbé fejlett országok WTO-hoz való csatlakozása, amelyet véleményünk szerint támogatni kell; a regionális szabadkereskedelmi megállapodások számának növekedése - itt biztosítanunk kell, hogy ezek kiegészítsék a többoldalú kereskedelmi megállapodások rendszerét; és végül, a kereskedelmi politika hozzájárulása az éghajlatváltozás elleni küzdelemhez. A WTO tagjai egyetértettek abban, hogy ezek közül számos kérdésen tud, és dolgozhat a szervezet. Így én magam arra számítok, hogy e téren lesz előrelépés.
Ami az utolsó kérdését illeti, természetesen minden fejleményről, különösen a dohai fordulóról folyamatosan tájékoztatjuk a Parlamentet. A Lisszaboni Szerződés valójában kiváló lehetőséget biztosít arra, hogy egy lépéssel továbbvigyük a Parlamenttel való együttműködésünket, és ez az elkövetkezendő években a Bizottság kereskedelmi politikájának egyik legfőbb prioritása lesz.
Georgios Papastamkos
a PPE képviselőcsoport nevében. - (EL) Elnök úr! Mi támogatjuk a többoldalú kereskedelmi rendszert és azt, hogy a Kereskedelmi Világszervezet őrködik a szabályalapú kereskedelmi rendszer felett, amely rendszer garantálja a globalizáció hatékonyabb kezelését és a globalizáció előnyeinek tisztességesebb elosztását.
Pontosan a WTO acquis az, amely a jelenlegi gazdasági válság alatt rengeteget tett annak megelőzése érdekében, hogy a szervezet tagjai ne folyamodjanak korlátozó kereskedelmi intézkedésekhez, ugyanakkor elegendő teret hagyott a gazdaság helyreállítását célzó cselekvések számára.
Mi, az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoportja, támogatjuk a dohai fejlesztési menetrendnek a tárgyalások integrált, ambiciózus és kiegyensúlyozott eredményére alapuló integrációját. Ösztönözzük a Bizottságot, hogy tartsa fenn szilárd tárgyalási pozícióját, amely célja, hogy valóban megerősítse az európai termékek és szolgáltatások piachoz való hozzáférését mind a fejlett, mind a feltörekvő gazdaságokban.
Ami a mezőgazdaságot illeti, felszólítom a Bizottságot - és szeretném, ha ezt lejegyezné, Boel asszony -, hogy tartsa magát szigorúan a Tanács által ráruházott tárgyalási felhatalmazáshoz, amely értelmében tárgyalási pozíciójának korlátaira kereskedelmi partnereink hozzájárulása is vonatkozik. Szeretném hangsúlyozni, hogy határozottan ki kell tartanunk a földrajzi jelzésekkel kapcsolatos álláspontunk mellett.
A dohai fejlesztési menetrend eredményeképpen segíteni kell a fejlődő országoknak, különösen a legkevésbé fejlett országoknak a világkereskedelmi rendszerbe való hatékonyabb integrációját.
Végezetül, felszólítunk a Kereskedelmi Világszervezet és más nemzetközi szervezetek közti közös munka megerősítésére, hogy ezáltal segítsük a kereskedelmi és nem kereskedelmi szempontok - úgymint a környezet fenntarthatósága, az elegendő élelem és az élelmezésbiztonság, valamint a tisztességes munkakörülmények - közti kölcsönös támogatást és kohéziót.
Harlem Désir
az S&D képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr! Biztos asszony! Hölgyeim és uraim! A dohai tárgyalások 2001-ben kezdődtek abból a célból, hogy helyrehozzák a nemzetközi kereskedelmi rendszer azon egyenlőtlenségeit, valójában igazságtalanságait, amelyeket a WTO-t létrehozó uruguayi fordulót követően vezettek be.
Ezáltal elismerték, hogy az uruguayi forduló nem tartotta be minden ígéretét, amelyet a fejlődő országokkal kapcsolatban tett, és hogy a kereskedelmi szabályok szempontjából a déli országok tisztességtelenül hátrányt szenvednek, különösen a mezőgazdaság terén, mert ezek a kereskedelmi szabályok megengedik a leggazdagabb országoknak, mind azt, hogy védjék saját piacaikat, mind pedig azt, hogy továbbra is támogassák a termelésüket, ideértve az exportra szánt termelést is, aminek következtében számos déli gazdálkodó ment csődbe. A gyapot vált a helyzet szimbólumává.
A "fejlesztési forduló” megnyitásával a WTO tagjai elkötelezték magukat amellett, hogy helyrehozzák a többoldalú kereskedelmi szabályokat annak biztosítása érdekében, hogy a kereskedelem valóban minden kontinensen és minden országban gazdasági és társadalmi fejlődést eredményezzen.
Így hát sosem szabad elfelejtenünk, hogy a tárgyalások e fordulója más, mint a többi, és hogy még ha mint minden tárgyalásnál, mindenki azokban a témákban várja az előrelépést, amely őt érinti - az ipari országok esetében ez az ipari termékeket és szolgáltatásokat jelenti -, kezdettől fogva elfogadott tény, hogy ez a forduló elsősorban az egyensúly helyreállítását célozza, mégpedig a fejlődő országok javára.
Ma, a hetedik miniszteri konferenciát követően, csakúgy, mint annak előtte, megakadtak a tárgyalások, most gyakorlatilag a washingtoni Capitolium-domb lejtőin, míg annak idején Cancún homokjában süppedtek meg, akkor nagyrészt az Európai Unió követeléseinek köszönhetően.
Azzal, hogy túl sokat követeltek a tárgyalásokon, az iparosodott országok veszélybe sodorták a tárgyalási forduló végeredményét, sőt, még a WTO hitelét is. Mindenki csak a saját céljait tartja szem előtt, ahelyett, hogy a közös célra koncentrálna, vagyis arra, hogy a tisztességesebb kereskedelmet ösztönző tisztességesebb szabályokon alapuló többoldalú kereskedelmi kereteket hozzunk létre, amely elősegíti a fenntartható fejlődést és a szegénység felszámolását.
A jelenlegi holtpont első következménye, hogy megnövekedett a kétoldalú kereskedelmi megállapodások száma, amelyek gyakran még kedvezőtlenebbek a déli országok számára. Ez tehát egy lépés hátra.
Az Európai Uniónak ezért világossá kell tennie álláspontját. Elsődleges cél, hogy ezt a fordulót mint fejlesztési fordulót zárjuk le, és ne próbáljunk meg túltenni egymáson az ipari termékek és szolgáltatások terén sem. Nem tekinthetünk ezekre a tárgyalásokra is a szokásos, szűk látókörű módon, vagyis úgy, hogy mindenki csak a saját hasznát lesi.
Ez ugyanis patthelyzethez vezet, miközben mindenki szem elől téveszti a lényeget: azt, hogy a nemzetközi kereskedelmi rendszernek olyan új szabályokra van szüksége, amelyek az új globális kormányzás részét fogják képezni, amelyre mindenki igényt tart, különösen a G20-ak óta, hogy az által küzdjünk meg napjaink kihívásaival, amelyek nem mások, mint tisztességes fejlődés minden földrészen, a szegénység felszámolása, az élelmezésbiztonság, a szociális jogok és a tisztes munkakörülmények tiszteletben tartása, valamint az éghajlatváltozás elleni küzdelem.
E tárgyalások alatt az Európai Uniónak meg kell mutatnia, mit tesz annak biztosítása érdekében, hogy a kereskedelmi szabályok elősegítsék a helyzet jövőbeni javulását. A következő vitapontokat ezen az alapon kell megfontolni:
a mezőgazdasággal kapcsolatban: a 2008. júliusi vállalások tiszteletben tartása; az eljárásokkal kapcsolatos tárgyalások lezárása; egyedi, megkülönböztető bánásmód garantálása, a különleges termékek tiszteletben tartása, a mechanizmusok ellenőrzése; a mezőgazdasági támogatás fejlesztése a fenntartható mezőgazdasággal és az élelmiszerbiztonsággal összhangban;
a NAMA-termékekkel kapcsolatban: olyan mértékű vámcsökkentés kérése a fejlődő országoktól - azonnal befejezem -, amely megfelel az ő fejlettségű szintjüknek;
valamint
a szolgáltatásokkal kapcsolatban: minden egyes ország azon jogának védelme, hogy továbbra is szabályozhassa közszolgáltatásait.
Michael Theurer
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr! Biztos asszony! Hölgyeim és uraim! A Kereskedelmi Világszervezet hetedik miniszteri konferenciáját két hete rendezték meg Genfben. A Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért Képviselőcsoport képviselőjeként volt alkalmam részt venni ezen, és társszerzőként hozzájárulhattam a jelen közös állásfoglalási indítványhoz is.
Négy tanulságot lehet és kell levonnunk az ottani tapasztalatokból. A gazdasági és pénzügyi válság a világkereskedelemben is meredek visszaesést okozott. Ennélfogva életbevágóan fontos, hogy gyorsan le tudjuk zárni a dohai fordulót, ezzel adva új lendületet a világgazdaságnak.
A tisztességes és szabad világkereskedelem olyasvalami, amit Doha el tud érni, és el is kell érnie. Az Európai Unió messzire ment, hogy kompenzálja partnereit, különösen a fejlődő országokbeli partnereit. Ígéretet tettünk például arra, hogy megszüntetünk minden mezőgazdasági termékre vonatkozó exporttámogatást.
Most már le kell zárnunk a tárgyalásokat. Ahhoz, hogy ez megtörténjen, szükség van a politikai akarat kinyilvánítására. Mi, az ALDE képviselőcsoport, elszántak vagyunk, le kell zárnunk a dohai fordulót. Most! Ezért rendkívül fontos, hogy ennek érdekében egyesítsük erőinket. Az Európai Unió ebben vezető szerepet játszhat, és így is kell tennie. Ezen kívül összekötő szerepet is vállalnunk kell, így például, össze kell hoznunk az Egyesült Államokat, a feltörekvő gazdaságokat és a fejlődő országokat, épp úgy, ahogy arra közös állásfoglalásunkban is felhívunk.
A lakossági tudatosság szintjét is emelnünk kell. Szélesebb körű támogatásra van szükségünk a polgárok részéről. Hangsúlyoznunk kell a világkereskedelem előnyeit, mivel a világkereskedelem és a szabad és tisztességes kereskedelem mindannyiunk számára jó.
Dohán kívül nem látok más alternatívát. A másik lehetőség a kétoldalú megállapodások versenye lenne, amely viszont veszélybe sodorná a gyengébb országok hozzáférését, valamint azt, hogy az emberi jogok és a környezetvédelem is a célok közt szerepeljen. Ez nem történhet meg. Ezért le kell zárnunk a dohai fordulót, mégpedig most.
Martin Häusling
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr! Hölgyeim és uraim! A dohai forduló immár nyolc éve húzódik, holott a fejlődő országok nagy része nem is akarta azt. Kezdetben az Egyesült Államok és Európa volt az, aki a "fejlesztés” fogalmának használatával ki akarta kényszeríteni a fejlődő országok hozzájárulását. Az azóta eltelt időben a tárgyalások kétszer zátonyra futottak. Csak a nagy mezőgazdasági exportőrök, Brazília és Argentína, valamint talán India érdekelt igazán abban, ami itt folyik. Valójában az EU is tett egy lépést hátra, ha megnézzük az EU elmúlt néhány évbeli rutinszerű követeléseit és azt, mi is fekszik előttünk az asztalon a következő néhány évre vonatkozólag.
Mindazonáltal, valóban vetnünk kell egy objektív pillantást arra, mit is eredményezett az elmúlt néhány év, a húszévnyi liberalizációs politikán kívül. Részben ez a liberalizációs politika felelős azért a gazdasági és pénzügyi válságért, amelyet most megtapasztalunk. Nem tehetünk úgy, mintha folytathatnánk ugyanígy a továbbiakban. Azt már meg sem említem, milyen hatással lenne az a világ klímájára, ha ugyanígy folytatnánk, ahogyan ezelőtt, megfelelő szabályok nélkül.
Konferenciát tartottunk Genfben, ahol a válság közepette mindenki kifejtette, hogy tovább kell folytatnunk, amit eddig, és hogy egyszerűen csak várjunk, míg elmúlik a válság, és akkor majd ott folytatjuk, ahol abbahagytuk. Újra és újra elhangzott, hogy a dohai forduló új lendületet fog adni a gazdasági fellendülésnek. Holott minden adat arra utal, hogy nem ez a helyzet, valamint hogy a végrehajtásra szánt idő és időszak túlságosan hosszú lesz. Egy másik visszatérő kijelentés volt, hogy akkor a fejlődő országok is osztoznak majd a fellendülésben. Nos, ha objektív módon számot vetünk, meg kell állapítanunk, hogy a fejlődő országok többsége számára nem fejlődést, hanem annak az ellenkezőjét fogja eredményezni. A fejlődő országok többsége számára a végeredmény inkább negatív lesz, mint pozitív. Ezért sok fejlődő ország számára nem javasoljuk, hogy a válság kellős közepén együttműködjenek velünk.
Még ha a Kereskedelmi Világszervezet egyetlen tagja, vagy az Európai Parlament egyik nagy képviselőcsoportja sem meri kimondani, mi, a Zöldek/ az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportja kimondjuk: felszólítjuk a résztvevőket, hogy hagyják végre abba a dohai fordulót, amely már évekkel ezelőtt zsákutcába jutott, és amely jelenleg egyáltalán nem jelent megfelelő megoldást. Véleményünk szerint a WTO-nak reformra van szüksége, és jelenlegi formájában nem alkalmas a világgazdasági válság megoldására. A jövőben tisztességes kereskedelemre, és nem csupán elviekben szabad kereskedelemre van szükségünk.
Ha visszanézünk a mezőgazdasági ágazat elmúlt húsz évére, mit hozott valójában a tartós liberalizáció? Azt eredményezte, hogy az iparosodott országokat óriási nyomás kényszerítette a racionalizációra. A folyamatokat iparosították, a fejlődő országoknak pedig ebből gyakorlatilag semmi sem jutott a megingott piacokon kívül. Ahelyett, hogy a tárgyalásokon az élelmiszer-önrendelkezés elvének adtuk volna meg az őt megillető helyet, abszolút elsőbbséget biztosítottunk a totális szabadkereskedelem elvének. Ezért a Zöldek állásfoglalása arra szólít föl, hogy ne fektessünk be több politikai tőkét a holtvágányra jutott dohai fordulóba. Arra szólítunk fel, hogy vegyen új kezdetet a folyamat.
Jan Zahradil
az ECR képviselőcsoport nevében. - (CS) Elnök úr! Biztos asszony! Természetesen gazdasági recessziót, vagy válságot élünk meg, amely kellemetlen, de az efféle válságok jönnek és mennek, ezek ciklikus összetevői a piacgazdaságnak, és nem szabad őket ürügyként használni arra, hogy széles körű, gazdasági korlátozásokat vezessünk be, mert ezek a szabályok a válság elmúltával is fennmaradnak; és ez a nemzetközi kereskedelemre is vonatkozik. Az Európai Uniónak ezért kereskedelmi kapcsolatai terén nem szabad bedőlnie a protekcionizmus csábításának, mivel ezzel nem csak magunknak ártanánk, hanem főleg azoknak, akiken segíteni igyekszünk, vagyis különösen a legkevésbé fejlett országoknak, amelyek globális kereskedelmi rendszerbe való bekapcsolódását elő kell segítenünk.
Az Európai Konzervatívok és Reformerek képviselőcsoportjának nevében szeretném üdvözölni az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az ALDE Képviselőcsoportjának megközelítését, akik a WTO hetedik miniszteri konferenciája után velünk együtt kiegyensúlyozott állásfoglalás-tervezetet dolgoztak ki a Dohát követő fejlesztési menetrenddel kapcsolatban. A nemzetközi kereskedelem fejlődésének ezt a fejlesztési menetrendet kell szolgálnia, és ha az Egyesült Államoknak ez gondot okoz, akkor az Európai Uniónak kell vezető szerepet vállalnia a dohai forduló sikeres lezárásában, és közvetítenie kell abban, hogy a legkevésbé fejlett országok teljes mértékben részt vehessenek a világkereskedelemben.
Az európai integráció a szabad kereskedelemmel kezdődött. Az EU, vagy az Európai Közösség is kereskedelmi zónaként indult, és az Európai Bizottság - mind jelen, mind jövőbeni felállásában - emlékezni fog az európai integráció gyökereire, és vissza fog térni azokhoz. Továbbra is segítenünk kell a legkevésbé fejlett országok világkereskedelembe való teljes bekapcsolódását, valamint további, a multilaterális kereteket kiegészítő kétoldalú és regionális szabadkereskedelmi egyezmények létrehozását.
Helmut Scholz
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr! Biztos asszony! A bizottsági elnök által a jelen vitában felvetett kérdések a globális körülményeket tükrözik. A világgazdasági rendünk egyensúlya katasztrofális. Kétmilliárd ember él mérhetetlen szegénységben. Az éghajlatváltozás már eddig is több mint 40 millió embert kényszerített lakhelye elhagyására, és a globális pénzügyi kereskedelem elburjánzása az elmúlt 80 év legsúlyosabb gazdasági válságához vezetett.
Zahradil úr! Nekünk itt most történelmi jelentőségű feladatunk van abban, hogy útjára indítsuk a világgazdaság teljesen új szabályozását, amelyet a fenntarthatóság, a környezetvédelem, a társadalmi igazságosság és az élelmiszerbiztonság céljainak kell meghatározniuk. Genfre visszatekintve csak azt mondhatom, hogy a WTO-konferencia e tekintetben elbukott. Az előzetes remények ellenére az országok egybegyűlése által kínált lehetőség elveszett.
Nyilvánvaló, hogy a dohai közvetítők még mindig egy teljesen idejétmúlt - és legyünk őszinték - kudarcot vallott tárgyalási felhatalmazás keretein belül működnek. Az Egységes Európai Baloldal/az Északi Zöld Baloldal Képviselőcsoportja véleménye szerint ezen sürgősen változtatni kell, mert Genf és Róma kudarca, valamint a jelenlegi komplikált koppenhágai tárgyalások közvetlenül összefüggnek egymással.
Ezért felszólítom a Bizottságot, hogy közvetlenül dolgozzon együtt az Európai Parlamenttel egy új tárgyalási megbízás kidolgozásán a WTO további fejlesztése és átalakítása érdekében. Ennek magában kell foglalnia azt, milyen nagy jelentősége van a világkereskedelem felépítésének a világválságok kialakulásában és potenciálisan azok leküzdésében is, és foglalkoznia kell a kereskedelmi kapcsolatok elengedhetetlen újraszabályozásával is.
Bastiaan Belder
az EFD képviselőcsoport nevében. - (NL) Elnök úr! A dohai fordulóban előállt patthelyzet kétségkívül sötét árnyékot vetett az e hónap elején rendezett WTO-csúcsra. Gazdasági válság idején, amikor a 2010-es kilátások épp oly barátságtalanok, mint az eddigiek, a dohai forduló sikeres lezárása a legfontosabb politikai célok között szerepel. A kereskedelmi forgalom jelentős bevételeire, valamint a prosperitás növekedésére vonatkozó becslések reményt adnak arra, hogy megvalósulhatnak az arra vonatkozó genfi vállalások, hogy 2010. az áttörés éve legyen a dohai forduló szempontjából.
Holland polgárként nagy érdeklődéssel várom a biztos asszony véleményét két, hazám kormánya által a WTO-csúcson előterjesztett javaslattal kapcsolatban. Miként értékeli a "zöld előfutárok” csoport WTO-n belüli létrehozását, amelyet azok az országok alkotnának, amelyek el akarják törölni a fenntartható termékeket sújtó kereskedelmi vámokat, ezáltal ösztönözve azok használatát? Valamint, biztos asszony, Ön osztja-e Hollandia képviselőjének azon véleményét, miszerint a WTO tárgyalási rendszerének növekedése nem tartott lépést a globalizációval? Ön tesz-e majd ennek megoldása érdekében?
Marine Le Pen
(FR) Elnök úr! Dacára annak, hogy a kereskedelem elmúlt 30 évben folyó liberalizációja kudarcot vallott, és hogy ez a fejlett országok iparának általános visszafejlődéséhez, valamint a fejletlen országok elszegényedéséhez vezetett, dacára a pénzügyi és bankválságnak, és most a tagállamok hitelválságának, amellyel kapcsolatban minden független közgazdász egyetért abban, hogy azt a pénzügyi és kereskedelmi globalizáció okozta, a WTO főigazgatója, Lamy úr még mindig a teljes nemzetközi kereskedelem liberalizációjának felgyorsítására törekszik.
Minden rendelkezésünkre álló statisztika azt mutatja, hogy a globalizáció tömeges munkanélküliséghez és a bérek csökkenéséhez vezetett, aminek csak az vethet véget, ha az európai fizetések egy szintre kerülnek a kínai és indiai fizetésekkel.
Ezt a gazdasági fejlesztési modellt kell az Európai Uniónak felajánlania az európaiak számára?
Létezik másik modell is: az európai gazdaságok törvényes védelme az alacsony jövedelmeket biztosító országok tisztességtelen versenyével szemben. Ennek a védelemnek pedig kéz a kézben kell járnia egy, a tisztességes kereskedelmet garantáló, új nemzetközi monetáris rendszer létrehozásával. Elfogadhatatlan, mivel logikátlan, hogy a kereskedelmi tárgyalásokat elválasszuk a monetáris tárgyalásoktól.
Lamy úr és mindazok, akik támogatják az ellenőrizetlen szabadkereskedelmet, nem a közjót védik, hanem sokkal inkább az őket fizető pénzügyi és kereskedelmi intézmények érdekeit. Ha az európai intézmények továbbra is ezt az irányt követik, a WTO-t és az IMF-et ma sújtó legitimitási válság továbbra is elkerülhetetlenül fennmarad.
Ha ez az Önök célja - hogy lerombolják Európa iparát és mezőgazdaságát, és hogy alulfejlett gazdasági térséggé változtassák a kontinensünket -, tegyenek úgy, ahogy Lamay úr mondja.
Ha viszont szeretnék megmenteni Európát, úgy helyezzék át Lamy urat más tisztségbe, ahogy azt Maurice Allais, Nobel-díjas francia közgazdász is mondja. Ez az egyetlen olyan áthelyezés, amelyet Európa üdvözölne.
Béla Glattfelder
(HU) Az elmúlt öt évben az Európai Unió kereskedelmi hiánya riasztó mértékben, három és félszeresére nőtt. A kereskedelmi hiány ilyen mértékű növekedése fenntarthatatlan. Ennek a kereskedelmihiány-növekedésnek a fele Kínával folytatott kereskedelemből származik. A gazdasági világválság hatására jelentősen lecsökkent ez a kereskedelmi hiány, de a megmaradt kereskedelmi hiánynak a fele, szinte a teljes egésze 2009 első felében a Kínával szemben fennálló kereskedelmi hiányunkkal egyenlő.
Nemrég olvastam egy amerikai szerző könyvét, amely a következő példát írja le. Az Európa partjainál kifogott halat lefagyasztják, majd Kínába szállítják hajóval. Ott kiolvasztják, kicsontozzák, majd újra lefagyasztják és hajóval visszahozzák Európába, azért mert Kínában annyival olcsóbbak a munkabérek, hogy megéri óriási energiafelhasználással fagyasztani, szállítani, fagyasztani és megint szállítani a halat Európába. Minden egyes megszűnt európai munkahely mögött sok száz kiló CO2-kibocsátás növekedése áll.
A mostani kereskedelmi rendszer ösztönzi a CO2-kibocsátás növekedését. Több európai munkanélküli több CO2-kibocsátással egyenlő. Kína Kiotó aláírása óta háromszorosára növelte a CO2-kibocsátását azért, mert ehhez semmilyen szankció nem kapcsolódik. Az új WTO-szabályok csak akkor elfogadhatók, ha klímavédelmi szempontok is beépülnek ebbe. Ha nem ösztönzik, hanem gátolják a CO2-kibocsátás növekedését. Szankciókra van szükség.
Kader Arif
(FR) Elnök úr! Hölgyeim és uraim! A dohai forduló célja világos volt. A fejlődés elősegítésére szánták, és olyan fordulónak kellett volna lennie, amely lehetővé teszi azon egyenlőtlenségek kiigazítását, amelyek a hírhedt washingtoni konszenzus keretében a mai napig alkalmazott liberális politikákból fakadóan a fejlődő országokat sújtják.
Nem meglepő - bár véleményem szerint sajnálatos -, hogy most, amikor válságidőszakot élünk, a háttérben pihennek a méltányos kereskedelmet pártoló álláspontok. Az Egyesült Államok ellenében, amely nem fog addig lépni, míg el nem fogadják az egészségügyi reformot, valamint a szakszervezetek és a főbb ipari lobbicsoportok egyre növekvő ellenállása közepette, Európa nem fogja tudni elmozdítani a határokat, ezért aztán valószínűtlen, hogy a közeljövőben megállapodás szülessen.
E Parlament többsége ezért, a helyzet adta előnyöket kihasználva, visszatér az agresszív kereskedelem ideológiájához, amely kizárólag a nagyobb piacra jutás érdekeire alapszik. Fogjuk a válságra! Mindemellett, hogy elsősorban a piacok megnyitására és a kereskedelem útjában álló minden akadály felszámolására törekszenek, a jobboldalon állók arról is teljesen megfeledkeznek, hogy a mi saját érdekünk, hogy erős kereskedelmi partnereink legyenek, akik teljes mértékben részei a világkereskedelem rendszerének. A valóság az, hogy egy efféle megállapodás eredményeként egyetlen fejlődő ország sem erősödne meg.
Désir úrral, képviselőcsoportunk jelen állásfoglalással foglalkozó előadójával egyetemben, mi is számos módosítást nyújtottunk be a jobboldali európai politikai pártok által szövegezett közös, kompromisszumos szöveghez. Természetesen, szeretném látni, hogy elfogadjuk saját képviselőcsoportom módosításait, de ez úgysem fog megtörténni.
Ez az oka, hogy módosításaink több kérdést is érintenek. Először is alapvetően fontos, hogy a közszolgáltatások a tárgyalások keretein kívül maradjanak, mert azok az emberek alapvető szükségleteihez kapcsolódnak, ezért nem tehetjük ki őket a piacnak.
Továbbá külön bánásmódot igényelnek azok a termékek, amelyek érzékenyek a fejlődő országok szempontjából, különösen érvényes ez a mezőgazdaságra. A pénzügyi és gazdasági válság beköszönte kisöpörte az emberek tudatából az élelmiszerválságot. Ne feledjük, hogy az élelmiszer-önrendelkezésnek abszolút prioritást kell élveznie, elsőként kell szerepelnie a millenniumi fejlesztési célok között.
Végezetül, véleményünk szerint a fejlődő országokban fenn kellene tartani az állami beavatkozás lehetőségét, nemcsak a közbeszerzési szerződések liberalizációjának kizárása, hanem az új iparágak védelme révén is.
Ez a néhány pont, amelyek nem alkotnak hosszú, kimerítő listát, az annak biztosításához szükséges minimumot jelenti, hogy a dohai forduló valóban a fejlesztést segítse. Ha ezek nem jelennek meg a végső szövegben, arra fogom kérni képviselőcsoportomat, hogy ne szavazza azt meg.
(Taps)
Niccolò Rinaldi
(IT) Elnök úr! Biztos asszony! Hölgyeim és uraim! Először is szeretnék rámutatni, hogy néhány hónappal ezelőtt, a Kereskedelmi Világszervezet irányítóbizottságának ülésén kívül, amelynek én magam is tagja vagyok, egy namíbiai kollégánk csalódottságát fejezte ki azzal kapcsolatban, hogy bizonyos európai mezőgazdasági és nem mezőgazdasági termékek ára Namíbiában alacsonyabb, mint a helyi termékeké. Ez egyike azon piaci torzulásoknak, amelyekre a dohai fordulónak megoldást kell adnia.
E tekintetben mi, a Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért Képviselőcsoportja, benyújtottunk egy módosítást, amely felszólít - és természetesen nem csak Európára gondoltunk, hanem, amint azt a biztos asszony is tudja, az Egyesült Államokra is -, az exporttámogatások minden formájának teljes, mihamarabbi eltörlésére.
Másodszor, a szolgáltatásokkal kapcsolatban számos más dolog közül azt szeretném kiemelni, hogy világosan meg kell különböztetni a szolgáltatásokat és a közszolgáltatásokat. Doha kontextusában küzdenünk kell és kötelezettséget kell vállalnunk a szolgáltatások liberalizációjának megvalósításáért, ami gyakran azt jelenti, hogy olyan igazi nemzeti oligarchákkal kell kiállnunk, amelyek megfojtják a helyi gazdaságok fejlődését. Ezek a nemzeti kiskirályságok léteznek a kommunikáció ágazatában, a bank-, a biztosítási és más egyéb ágazatokban is. És itt valóban meg kell próbálnunk határvonalat húzni a közszolgáltatások és minden más közé, amely előbbieknek, természetesen, a nemzetállam felelősségi körébe kell tartozniuk.
Harmadszor, valami, amit még eddig nem említettünk: jelenleg a Lisszaboni Szerződés korszakát éljük, így hát én, csakúgy, mint kompromisszumos állásfoglalásunk, felszólítom a Bizottságot, hogy vizsgálja felül az intézményközi megállapodást.
Egészen új modus vivendit kell kialakítanunk a Parlament és a Bizottság kapcsolatában, hogy a Parlament teljes mértékben lépést tudjon tartani minden tárgyalással és a tárgyalások különböző szakaszaival, hogy már a tárgyalások ideje alatt is fogadhasson el ajánlásokat, és hogy teljes és felelősségteljes szerepet vállalhasson itt csakúgy, mint az EU-hoz csatlakozni kívánó országokkal folytatott, más, ugyanakkor hasonló tárgyalások kapcsán.
Jacky Hénin
(FR) Elnök úr! December 5-én Maurice Allais, Nobel-díjas közgazdász azt mondta, hogy a válság valódi gyökere a Kereskedelmi Világszervezetben rejlik, és hogy sürgős reformra van szükség; az ő elemzése szerint a jelenlegi tömeges munkanélküliség a kereskedelem általános liberalizációjának eredménye - amely liberalizáció csak a gazdagoknak kedvez.
Az emberek szenvedésére süketen, a WTO, a G20-ak és a Bizottság továbbra is csak a nemzetközi finanszírozásnak és az óriás, kapitalista, multinacionális cégeknek igyekszik a kedvére tenni, miközben bármi áron igyekszik lezárni a dohai fordulót, és abszurd háborút indít a protekcionizmus ellen. Ennek elérése érdekében nem haboznak meghamisítani a gazdaságtörténetet, és a protekcionizmusnak tulajdonítani az 1929-es gazdasági válságot és a második világháborút. A szégyenletes cinizmust a végsőkig fokozván azt állítják, hogy mindezt a legszegényebb országok érdekében teszik.
Amint azt Maurice Allais és más tisztán látó közgazdászok megmutatják, a kereskedelem totális liberalizációja mindenkit mindenki más ellen uszító versenyt teremt és a termelés áthelyezését hozza magával, növelve a bérkorlátozásokat, a tömeges munkanélküliséget, és ezáltal a gazdaságunkat sújtó válságot. Ha nem cselekszünk, oda jutunk, hogy a világméretű szabadkereskedelem sokkal hamarabb lerombolja a civilizációnkat, mint a globális felmelegedés.
Sürgős és alapvetően fontos tehát, hogy a mérsékelt protekcionizmus útjára lépjünk, ami racionális, társadalmilag helyes és igazságos lépés, amely a különböző népek és kontinensek közti, kölcsönösen előnyös együttműködést jelentené.
Hans-Peter Martin
(DE) Elnök úr! Forradalomra van szükségünk a demokráciában. Nagyon pontosan emlékszem, hogy azok a viták, amelyeket ma folytatunk, tíz évvel ezelőtt kezdődtek ebben a Házban. Önhöz fordulok, biztos asszony, hogy szenteljen külön figyelmet annak, amit Désir úr mond, valamint annak, amit a Zöldek/ az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportja és néhány baloldali képviselő elmondott.
Nem látják, hogy azzal a megközelítéssel, amellyel az Európai Unió megkezdte a tárgyalásokat, becsületes közvetítőként nem tudjuk leküzdeni az azzal kapcsolatos egyenlőtlenséget, amit jelenleg Koppenhágában látunk, és hogy valójában új megközelítésre van szükségünk? Számos tekintetben, amit ma csinálnak, a fejlődő országok már nem fejlődő országok többé. Most már feltörekvő gazdaságok, iparosodott országok, amelyek nagyon is öntudatosak. Ha nekünk, Európában, nem sikerül felvállalnunk, hogy tisztességes követelményekkel újrakezdjük, pontosan ott fogjuk végezni, ahol nem szeretnénk, vagyis a protekcionizmusnál, valamint 1933. és az azt követő évek megismétlésénél.
George Sabin Cutaş
(RO) Elnök úr! Biztos asszony! Hölgyeim és uraim! Nem szeretnék vitába szállni néhány előttem felszólaló képviselőtársammal, de úgy vélem, hogy a Kereskedelmi Világszervezet szerepe mára sokkal fontosabbá vált, mivel a gazdasági környezetre ható jelen helyzet összetettsége megkívánja, hogy egy többoldalú intézmény felügyelje a kereskedelmi gyakorlatot.
A Kereskedelmi Világszervezet a dohai fejlesztési menetrend révén, világosabb szabályok bevezetésével tovább fogja javítani a globális kereskedelem és befektetések körülményeit. Tekintettel a dohai fejlesztési menetrend által a gazdasági növekedésben, valamint a munkanélküliség és szegénység csökkentésében betöltött fontos szerepre, úgy vélem, hogy a menetrendet 2010 folyamán le kell zárni, és a fejlesztési kritériumot mint legfőbb pillért kell megtartani. A menetrend ekkor válhat a számos gazdasági szereplő tevékenységét koordináló határozott keretté, amely segítségünkre lesz a recesszióból való kilábalásban és a gazdaság helyreállításának megkezdésében.
Végezetül, szeretném javasolni, hogy az Európai Bizottság rendszeres, naprakész tájékoztatással lássa el az Európai Parlamentet a dohai fejlesztési menetrenddel kapcsolatos tárgyalások aktuális állásáról.
Paul Rübig
(DE) Elnök úr! Biztos asszony! Szeretném külön megköszönni a biztos asszonynak, hogy nagyon világossá tették az Európai Unió álláspontját a genfi tárgyalások folyamán, mert számunkra a dohai forduló azt jelenti, hogy új kereteket biztosítsunk a jelenleg válságban lévő világgazdaságnak.
Nem hinném, hogy különösebben könnyen menne 153 tagállamnak, hogy egyetértsenek egy közös megoldásban, de különösen a kis- és középvállalkozások szempontjából - és az európai gazdaság gerincét ezek alkotják - a kereskedelem megkönnyítése, természetesen az egyik legfontosabb dolog, amit keresztül kell vinnünk, ha azt szeretnénk, hogy a gazdasági növekedés a jövőben is világszerte elérje a 2-3%-ot, hogy biztos foglalkoztatást biztosíthasson ne csak itt Európában, hanem a világ számos szegény országában is.
Ezért az is lényeges számunkra, hogy megvédjük az általunk termelt termékeket, különösen a mezőgazdaság területén, mégpedig az eredetmegjelölés eszközével, hogy a hozzáadott értéket, megfelelő módon, helyileg lehessen kiaknázni.
Marc Tarabella
(FR) Elnök úr! Először is szeretnék bejelenteni egy riasztó tényt, és rögtön szeretnék megoldást is javasolni rá.
A riasztó tény, amit felfedeztem az, hogy a WTO azon az úton halad, hogy szánalmas kudarcot valljon annak a célnak az elérésében, amelynek eléréséért létrehozták, vagyis a szegénység csökkentéséért - a legszegényebb országokban -, amint azt ma is sokan kiemelték. Ma egymilliárd ember szenved az alultápláltságtól, akik közül 700 millióan, paradox módon, gazdálkodnak.
Mezőgazdasági szempontból a megoldás nem más, mint hogy kétségkívül véget kell vetnünk az exportra termelő monokultúráknak, különösen Afrikában, és ezekben az országokban a háztáji gazdálkodásnak kell elsőbbséget biztosítanunk a nemzetközi kereskedelem ösztönzése helyett.
Vagy tovább haladunk a jelenlegi úton, és az afrikai kontinens még mélyebbre jut, vagy radikálisan irányt váltunk, hogy végre lélegzethez jussunk, különösen Afrikában, és ismétlem, ennek módja a háztáji gazdálkodás lesz, amelynek előnyt kell élveznie a nemzetközi kereskedelemmel szemben.
Ilda Figueiredo
(PT) Itt az ideje, hogy változtassunk a nemzetközi kereskedelem prioritásain, és hogy az emberek által a hétköznapokban megtapasztalt, és az egyre növekvő munkanélküliséggel és szegénységgel párosuló pénzügyi, gazdasági, élelmiszer- és társadalmi válsághoz való hozzájárulása alapján elutasítsuk a szabadkereskedelmet. A szabadkereskedelem csak a leggazdagabb országok, valamint a legfőbb gazdasági és pénzügyi csoportok érdekeit szolgálja.
Alapvető változásra van szükség a tárgyalásokban, hogy előtérbe kerüljön a fejlesztés, a társadalmi előrelépés, tisztességes munkahelyek teremtése, valamint az éhség és a szegénység elleni küzdelem. Ez az adóparadicsomok felszámolását, az élelmiszer-önrendelkezésbe és az élelmezésbiztonságba való befektetést, a minőségi közszolgáltatások támogatását és a kormányok azon jogának tiszteletben tartását jelenti, hogy megőrizzék saját gazdaságaikat és közszolgáltatásaikat, különösen az egészségügy, az oktatás, az ivóvízellátás, a kultúra, a kommunikáció és az energiaellátás terén.
Mariann Fischer Boel
a Bizottság tagja. - Elnök úr! Szeretnék arra visszautalni, amit az egyik tisztelt képviselőtársam mondott - arra, hogy az Európai Uniónak becsületes közvetítőként kell fellépnie e tárgyalások során. Nem cáfolom ezt, de nem szeretném, hogy az Európai Unió legyen az egyetlen bankár ebben a fordulóban.
Széles körben elismert, hogy az Európai Unió alapvető szerepet játszott abban, hogy mederben tartsa a tárgyalásokat. Ennek oka, hogy az ezt megelőző fordulók idején rendkívül sérülékenyek voltunk a mezőgazdaságunk miatt; e tárgyalások során azonban már nem ez volt a helyzet. Erős javaslatot tettünk az asztalra, és ez azt jelenti, hogy most nagyon kedvező helyzetben vagyunk.
De azt is el kell mondanom - és nem csak itt, de máshol, többek közt a genfi tárgyalásokon is elmondtam -, hogy az Európai Unió nem fog több engedményt adni a mezőgazdaság terén. A végső határáig mentünk annak, amit megtehetünk, amit el is ismertek.
A dohai fejlesztési menetrend célja egyértelműen a fejlesztés volt. Úgy vélem, hogy a most asztalon lévő tárgyalási szövegek azt mutatják, hogy ha le tudjuk zárni ezt a fordulót, az valóban fejlődést fog maga után vonni. Így például, a piacok megnyitását illetően a fejlődő országokra más kötelezettségek fognak vonatkozni, mint a fejlett országokra, és a legszegényebb országoknak - a legkevésbé fejlett országoknak - pedig egyáltalán nem is kell majd megnyitniuk a piacaikat. Az Európai Unió támogatta ezt a rugalmas megközelítést.
Ma az Európai Unió az egyetlen olyan iparosodott blokk, amely teljes mértékben, minden területen vámok és kvóták nélkül megnyitotta a piacát a legkevésbé fejlett országok előtt. Egyetlen más iparosodott ország sem tett annyit, mint mi, de ha le tudjuk zárni ezt a fordulót, azok a blokkok is kénytelenek lesznek hozzánk hasonlóan cselekedni.
Azzal kapcsolatban, hogy elég jó-e a megállapodás, azt gondolom, hogy több mint 150, teljesen más megközelítést alkalmazó ország között konszenzust teremteni valószínűleg mindig azt jelenti, hogy sosem találjuk meg a létező legjobb megoldást. De úgy vélem, hogy az Európai Unió által benyújtott ajánlatok erősek, és bizonyára előnyére válnak a világkereskedelemnek.
Végezetül szeretném ismét kifejezni a Bizottság azzal kapcsolatos hajlandóságát és nyitottságát, hogy a Parlament ezentúl fontos szerepet töltsön be azon kereskedelmi témájú viták során való együttműködésben és azok átláthatóságában, amelyekben a jövőben minden bizonnyal részünk lesz.
Elnök
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Filip Kaczmarek  
írásban. - (PL) Hölgyeim és uraim! A hosszan tartó, tisztességes fejlődésnek a kereskedelem lehet az alapja. A piac segítsége nélkül sosem fogjuk felszámolni a világon a szegénységet és az éhséget. Azok, akik másként gondolják, arra ítélik a szegényeket, hogy folyamatosan segélyen, folyamatos függőségben, és folyton a jövő bizonytalanságában kelljen élniük. Csak egy valódi piacgazdaság felépítésével lehet kiemelni a szegény országokat és azok lakosait jelenlegi függőségük csapdájából. A globalizáció áldás lehet, és nem átok. A Kereskedelmi Világszervezet dohai fejlesztési fordulója tárgyalásainak felfüggesztése rengeteget ártott a fejlődő országoknak. Ez annál is inkább aggasztó, mert az élelmiszer-, olaj- és gazdasági válság idején történt. Minden lehetőt meg kell tennünk annak érdekében, hogy helyreállítsuk a többoldalú kereskedelmi rendszerbe vetett bizalmat. Ha nem találunk megoldást erre a problémára, a szegények, a kirekesztettek és a megfélemlítettek ugyanott lesznek hagyva, ahol most vannak. Köszönöm a figyelmüket.
Tokia Saïfi  
írásban. - (FR) A dohai forduló lezárása továbbra is gondot jelent, és a december elején Genfben megrendezett hetedik miniszteri konferencia sem teremtette meg azokat a körülményeket, amelyek megerősíthetnék a nemzetközi kereskedelem többoldalú keretrendszerét. Tény, hogy a WTO munkája létfontosságú a világgazdaság helyreállása szempontjából. A válság utáni világnak, amely az egymástól való kölcsönös függőség világa lesz, meg kell majd védenie magát a gazdasági nacionalizmustól és a túlzott protekcionizmustól, mégpedig azáltal, hogy odafigyel a szabályozásra és a tisztességes kereskedelmi környezet megóvására. Most jobban, mint valaha, az emlékezetünkbe kell idéznünk, hogy a célunk a dohai forduló ambiciózus és kiegyensúlyozott lezárása. A mezőgazdasági részre vonatkozó konstruktív javaslatai (számos engedmény és a KAP reformja) révén, úgy vélhetjük, hogy az Európai Unió lényegesen hozzájárult ahhoz, hogy a folyamat közelítsen a megállapodás felé. Ezért, ezt a sok engedményt most a nem-mezőgazdasági piaci hozzáféréssel (NAMA) és a szolgáltatásokkal kapcsolatos előrelépésnek kell követnie. A WTO egy nemzetközi testület, amely segíthet az egyenlőtlenségek leküzdésében és a fejlődő országok kereskedelmi kapacitásának megerősítésében. Mindazonáltal, képesnek kell lennie a megújulásra, és figyelembe kell vennie a kereskedelem és a fenntartható fejlődés közti kölcsönhatásokat.
