Vörösiszap-katasztrófa Magyarországon (vita)
Elnök
A következő pont a Bizottság nyilatkozata a magyarországi vörösiszap-katasztrófáról.
Kristalina Georgieva
a Bizottság tagja. - Elnök asszony! Először is szeretném kifejezni legmélyebb együttérzésemet az áldozatok családjai és mindazok iránt, akiket az október 4-én a magyarországi Ajkán bekövetkezett ipari baleset érintett. Szeretném továbbá kifejezni elismerésemet a magyar hatóságoknak az iszapömlés megfékezésére és az annak megakadályozására irányuló határozott és hatékony fellépésért, hogy az iszapömlés hatásai a Tarna és a Marcal folyón keresztül elérjék a Dunát és a szomszédos országokat, és hogy újabb védőgátak felépítésével megakadályozzák az újabb iszapömlések kockázatát.
Lehetőségem nyílt arra, hogy köszönetet mondjak a polgári védelemért felelős magyar belügyminiszternek, Sándor Pintérnek az érintett különféle szolgálatok minden erőfeszítéséért, valamint a készenléti egységek bátorságáért és eltökéltségéért.
Éppen most érkeztem vissza a baleset helyszínéről, ahol szemtanúja lehettem mind a vörösiszap emberekre, otthonokra és a régió ökológiájára gyakorolt katasztrofális hatásainak, mind pedig a magyar válságkezelő csapatok hatalmas erőfeszítéseinek.
Bár a katasztrófa okait és teljes hatását még vizsgálják, egyértelmű, hogy a legsúlyosabb károk a baleset közvetlen közelségében és a közvetlenül érintett emberi településeken, mezőgazdasági földterületeken és ökológiai rendszerekben következtek be. A baleset 7 000 embert érintett, elsősorban Kolontár és Devecser lakosait. Kilenc ember meghalt és 130 megsérült, ebből 35 az elsősegélynyújtók közül került ki.
A baleset körülbelül 1000 hektár mezőgazdasági földterületet és négy Natura 2000 helyszínt érintett, valamint jelentős károkat okozott a térség növény- és állatvilágában.
A magyar hatóságoktól kapott információk alapján a vörösiszap nem tartalmaz magas koncentrációban nehézfémeket, és ezért nem minősül veszélyes hulladéknak.
Ennek ellenére az iszapból származó por egészségi kockázatot jelent, és ezért szükség van óvintézkedésekre a térségben élő lakosság és a vészhelyzeti személyzet védelme érdekében.
A magyar hatóságok roppant emberi erőforrásokat és felszereléseket vetettek be. Azon a napon, amikor ott voltam, tehát tegnap, körülbelül 1 200 fős mentési személyzet tartózkodott ott a polgári védelemtől, a környezetvédelmi, egészségügyi és rendészeti hivatalok részéről, és fáradhatatlanul dolgoztak a terepen.
Feltétlenül ki kell hangsúlyoznom, hogy a vészhelyzeti szakasz lényegében lezárult, mert megakadályozták, hogy a katasztrófa hatásai elérjék a Dunát, és megfékezték egy második kitörés kockázatát. Jelenleg a második szakasz, a dekontaminálás és a rehabilitáció tevékenységei zajlanak. A gépek és az emberek folyamatosan dolgoznak a vörösiszap eltávolításán és a megfelelő helyszíneken történő ártalmatlanításán. Lebontják a helyrehozhatatlanul megsérült házakat és épületeket; védőgátakat emelnek az újabb iszapömlések kockázatának megelőzésére és megerősítik a meglévő gátakat. Megfigyeléseket hajtanak végre és tájékoztatják a lakosságot az elővigyázatossági és egészségügyi intézkedésekről.
Most nézzük az EU válaszát. Október 7-én a magyar hatóságok beindították a polgári védelmi mechanizmust és kértek egy uniós szakértői csoportot. Ezt a csoportot haladéktalanul áttelepítették az érintett térségbe, egy hétre. A csoport számos intézkedést javasolt a magyar kormány átfogó helyreállítási tervének továbbfejlesztése céljából. A következők tartoznak ide: a vörösiszap levegő és víz útján történő továbbterjedésének minimalizálása; az emberi egészségre gyakorolt hatások felmérésére és csökkentésére irányuló lépések; a további károk felmérésére és csökkentésére irányuló lépések; környezetvédelmi felügyelet; valamint helyreállítási és a megújulásra irányuló intézkedések.
A kezdeti vészhelyzeti válaszlépéseken túl a Bizottság készen áll a polgári védelmi mechanizmusok telepítésére, hogy további segítséget nyújtson szakértelemmel és felszerelésekkel, ha a magyar hatóságok ezt kérik.
Másodszor: a strukturális alapok mozgósíthatók a katasztrófa következményeinek kezelésére, és ezt egyértelművé tettük. Tájékoztattuk erről a kormányt. Ha ők úgy döntenek, hogy át akarják irányítani a pénzalapokat, akkor a Bizottság kedvezően fogja elbírálni ezeket a kéréseket.
Harmadszor: az EU szolidaritási alapjának mozgósítása igen valószínűtlen ebben az esetben a jelenlegi szabályozás szigorú feltételei miatt, amelyek szerint csak természeti katasztrófákat szabad figyelembe venni; ezek a feltételek a GDP 0,6%-os küszöbértékét is előírják, és ez a feltétel valószínűleg nem teljesül.
Megismétlem, hogy a Bizottság egyértelműen törődik a szolidaritási alap gyorsabb felhasználásának és hatóköre kiterjesztésének szükségességével. Nagyon nehéz megmagyarázni a tagállamok polgárainak, miért tudunk azonnal segítséget nyújtani a pakisztáni embereknek, és miért nem tudunk segíteni az ajkai térségben élőknek.
A Bizottság a környezetvédelmi jogalkotás kérdését is vizsgálja. Első elemzésként a jelenleg érvényben lévő uniós hulladékkezelési jogszabályok, az ásványinyersanyag-kitermelő iparban keletkező hulladék kezeléséről szóló irányelv, a környezetszennyezés integrált megelőzéséről és csökkentéséről szóló irányelvet felváltó ipari kibocsátásokra vonatkozó irányelv, a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek veszélyeinek ellenőrzéséről szóló irányelv, az úgynevezett Seveso irányelv, valamint a hulladékokról szóló keretirányelv elégséges kereteket biztosít a potenciálisan veszélyes ipari tevékenységek szabályozásához és a hulladék kezeléséhez olyan módon, hogy azok ne jelentsenek kockázatokat az emberi egészségre és a környezetre nézve.
A Bizottságnak az a véleménye, hogy nem új jogalkotásra kell összpontosítanunk, hanem gondoskodnunk kell arról, hogy minden tagállam megfelelő módon végrehajtsa és betartassa az érvényben lévő jogszabályokat.
Olyan környezetvédelmi jogszabállyal is rendelkezünk, amely a károk balesetek utáni kezelésével foglalkozik, ez pedig a környezetvédelmi felelősségről szóló irányelv. Ez a létesítményre és következésképpen a szükséges helyreállítási intézkedésekre vonatkozik, amelyeket a felelős gazdasági szereplőnek meg kell tennie, amelynek a helyreállítás teljes költségét viselnie kell.
A környezetvédelmi felelősségről szóló irányelv végrehajtásával foglalkozó jelentésünk a felelősségek fedezésére szolgáló pénzügyi biztosítékok meglehetősen lassú betartását mutatja, és az ajkai esetben is ez történt. Mérlegeljük, hogyan lehetne ezt a jövőben megerősíteni és szükség esetén kötelezővé tenni.
Az ajkai iszapbalesetet követően a Bizottság át fogja tekinteni az európai szinten leszűrhető tapasztalatokat, és különösen az európai környezetvédelmi jogszabályok megfelelő voltát, megfelelő végrehajtását és betartatását; az annak biztosításához szükséges intézkedéseket, hogy az érintett lakosság és a veszélyeztetett ipar megfelelő biztosítási rendszerek alá tartozzon; valamint azt, hogy hogyan tudnánk megerősíteni az európai katasztrófamegfigyelési és -reagálási képességeket, valamint hogyan fejleszthetnénk tovább azokat az eszközeinket, amelyekkel kifejezhetjük szolidaritásunkat tagállamaink és polgáraink felé a szükség idején.
Ez utóbbi pont kapcsán szeretném megemlíteni, hogy a következő héten a Bizottság közleményt fogad el az EU katasztrófareagálási képességének megerősítéséről, amely foglalkozni fog a katasztrófák különféle típusaira adott válaszlépésekkel, az ipari baleseteket is ide számítva, és megerősíti kollektív reagálási képességeinket.
Szeretném megragadni a lehetőséget arra, hogy köszönetet mondjak a Parlamentnek az EU katasztrófareagálási képességének megerősítése területén nyújtott erős támogatásáért. Érdeklődéssel várom a konkrét magyarországi eset kapcsán felvetett kérdéseiket, valamint a tágabb kérdéskörrel kapcsolatos megjegyzéseiket.
János Áder
a PPE képviselőcsoport nevében. - (HU) Georgieva biztos asszony nagyon részletesen beszélt az ipari katasztrófa mértékéről, úgyhogy nekem most ezt nem kell megismételnem, és szeretném megköszönni azokat az elismerő szavakat, amelyeket a védekezésben résztvevők kapcsán megfogalmazott az imént. Tudom, Budapesten járt, ott is ugyanezekez a gondolatokat megfogalmazta. Nyilván ez nagyon jól esik azoknak, akik most már több, mint egy hete éjt nappallá téve dolgoznak a károk elhárításán. Ön az imént arról beszélt, hogy a strukturális alapokat mobilizálni lehet. Én arra szeretném kérni, hogy a viszontválaszában majd a zárógondolatai között fejtse ki ezt egy kicsit részletesebben, hogy pontosan mit is ért ezalatt.
Valamint azt is mondta az imént, hogy kötelező segítségnyújtáson is gondolkodnak. Szeretném ennek is egy kicsit a tartalmát mélyebben megismerni. Én úgy gondolom, hogy ez a tragédia, ami Magyarországon történt, de nyugodtam mondhatnám, hogy ami az elmúlt 10 évben történt Spanyolországtól Franciaországon át Belgiumig, az arra figyelmeztet bennünket, hogy bárhol és bármikor megismétlődhetnek vagy megtörténhetnek ilyen ipari katasztrófák. Ugyanakkor ez a mostani katasztrófa arra is ráirányította a figyelmünket, hogy az Unió, fogalmazzunk azt gondolom egyértelműen és világosan, eszköztelen. Igen, eszköztelen az ilyen helyzetek kezelésére. Erre Ön is utalt az imént.
Én úgy gondolom, hogy elérkezett az idő arra, hogy áttekintsük a veszélyes anyagoknak a listáját, és én azt gondolom, hogy a vörösiszapot erre a listára vissza kell helyezni. Ugyancsak elérkezettnek látom az időt arra, hogy a veszélyes tevékenységet folytató üzemek számára, amelyek egyébként többnyire az elmúlt 10 év nagy ipari katasztrófáit okozták, kötelező felelősségbiztosítást írjunk elő. És ugyancsak elérkezettnek látom az időt arra, hogy megalkossunk egy olyan új pénzügyi rendszert, ami hatékony segítséget, méghozzá érdemi és gyors segítséget tud nyújtani a károsult országoknak. Erre vonatkozó javaslatunkat mi hamarosan átadjuk a biztos asszonynak, és remélem, hogy ezek fogadtatása során ugyanolyan nyitottságot mutat, mint a bevezető gondolatok megfogalmazása alkalmából.
Csaba Sándor Tabajdi
S&D képviselőcsoport nevében. - (HU) Mindenekelőtt szeretnék köszönetet mondani Önöknek, és azon európai polgároknak, akik a magyarországi katasztrófa kapcsán kifejezték együttérzésüket. A magyarországi tragikus esemény Európa vesztesége is. A mai vita célja, hogy az uniós szolidaritási szándék konkrét segítséggé váljon és a jövőbeni környezeti katasztrófák megelőzését végiggondoljuk.
Kedves Kollégák! Javaslom, hogy alakítsuk át a szolidaritási alapot. Célszerű volna a támogatások körét ipari katasztrófákra is kiterjeszteni, valamint a pénzben kifejezhető kár mértékére vonatkozó küszöbértéket csökkenteni. Ez annál is inkább indokolt, mert Georgieva asszony elmondta, hogy ennek az alapnak csak 10%-át használtuk fel az elmúlt 10 évben. A mai vitának választ kell adnia öt távlatos környezetvédelmi műszaki biztonsági kérdésre is.
Először. Az összes, még működő és már felhagyott tározót műszaki és környezetvédelmi szempontból vizsgáljuk felül, egységes kialakított uniós elvek szerint. A közösen megállapított technikai fegyelmet a tagállamok tartassák be és az Európai Bizottság ellenőrizze. Másodszor. A vörösiszapot nem megfelelően tároló ipari egységeket a veszélyes ipari üzemek kategóriájába kell sorolni. Harmadszor. A bányászati hulladékokról szóló irányelv tagállami végrehajtását gyorsítsuk fel. Negyedszer. Írásbeli kérdésben is javasoltam, hogy a vörösiszap újrahasznosítására irányuló kutatási programokat az Unió támogassa. Ötödször. A magyar EU-elnökség idején a Duna-stratégia keretében meg kell kezdeni a Duna vízgyűjtő területén található ipari és bányászati hulladéktárolók rendbetételét, rekultivációját.
S végezetül, csak olyan ipari tevékenység folyhasson a XXI. század Európájában, amely a keletkező hulladékokat veszélymentessé teszi, illetve újrahasznosítja. Így válhat Európa biztonságosabbá és a természeti környezet élhetőbbé.
Corinne Lepage
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök asszony, biztos asszony, hölgyeim és uraim! Először is hadd fejezzem ki szolidaritásunkat az áldozatokkal. Vannak azonban más kérdések is, amelyeket ennek a katasztrófának a figyelembevételével meg kell vitatnunk.
Először is köszönet illeti önt, biztos asszony, azért az információért, hogy a jövő héten közleményt adnak ki a szükséghelyzeti beavatkozási intézkedésekről, amelyek természetesen elengedhetetlenek. Képeseknek kell lennünk arra, hogy segítséget nyújtsunk polgártársainknak mind a természeti, mind az ipari katasztrófák bekövetkezése esetén.
Nem örülök azonban annak, hogy ezt a rendkívül toxikus iszapot - a televíziós beszámolókban lehetett látni felvételeket olyan emberekről, akik az iszappal történő érintkezés következtében megégtek - közömbös anyagként minősítették. Ez teljes mértékben elfogadhatatlan. A Bizottságnak kezdeményeznie kell a veszélyes hulladékok listájának felülvizsgálatát az iszap felvétele céljából, és ezzel egy időben meg kell állapítania, vajon más típusú termékeket is fel kell-e venni a listára.
A kulcskérdés valójában a közösségi jog végrehajtása és ebben a tekintetben, biztos asszony, úgy érzem, hogy a Bizottságnak feltétlenül rendelkeznie kell a közösségi jogszabályok tényleges végrehajtásának megfigyeléséhez szükséges erőforrásokkal. Ez nem egyszerűen az irányelvek átültetését jelenti, hanem sokkal inkább azt, hogy az Unióban az összes üzleti vállalkozás végrehajtja-e ezeket a jogszabályokat.
Ennek a célnak az elérése érdekében a Bizottságnak olyan felügyeleti jogkörökre van szüksége, amelyekkel jelenleg egyértelműen nem rendelkezik. Nem további szabályokra van szükségünk; valójában az érvényben lévő közösségi joganyag alkalmazására van szükségünk.
Bart Staes
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (NL) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Természetesen én is szeretném kifejezni az áldozatok iránti szolidaritásunkat és együttérzésünket képviselőcsoportom, a Zöldek/ az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportja nevében. Segítenünk kell az embereknek. Ami ott történt, az szörnyű. Mégis szeretnék három megjegyzést tenni az ön felszólalását követően, Georgieva biztos asszony.
Ön azt mondta, legalábbis azt lehetett kiérteni az ön szavaiból, hogy első pillantásra úgy tűnik, hogy a legtöbb európai jogszabályt megfelelően betartják. Mégis azt kérem a Bizottságtól, hogy hajtson végre egy mélyreható ellenőrzést. Amint Lepage asszony is rámutatott, nagyon sok európai jogszabály van érvényben: az ásványinyersanyag-kitermelő iparban keletkező hulladék kezeléséről szóló irányelv, az egyes ipari létesítmények károsanyag-kibocsátásáról szóló irányelv és a környezetvédelmi felelősségről szóló irányelv.
Ez a baleset annak ellenére megtörténhetett, hogy az összes környezetvédelmi jogszabályt figyelembe vették? Ez lehetetlen; valahol hibát követtek el. A magyar hatóságok vállalták a saját felelősségüket? Elegendő ellenőrzést hajtottak végre? Ezért úgy gondolom, hogy szükség van egyfajta stressz-tesztre, egy vizsgálatra az európai jogszabályok alkalmazásának területén, és hogy ezeket megfelelően hajtották-e végre.
Másodszor: barátaink a magyar zöldek köréből ragaszkodnak egy független vizsgálóbizottságnak a térségbe történő kiküldéséhez, hogy objektív adatokat szerezhessünk a szennyezésről. Nem hiszem, hogy a magyar hatóságok önállóan végrehajthatnak egy ilyen vizsgálatot.
Harmadszor ott van az ellenőrzések kérdése. A környezetvédelmi ellenőrzések létfontosságúak. Már megvitattuk ezt a kérdést a Parlamentben, és állásfoglalást fogadtunk el erről 2008. november 20-án. Sürgősen látni akarjuk ezeknek az ellenőrzéseknek a jogszabályban rögzített kereteit. Végre kell hajtani környezetvédelmi ellenőrzéseket; nemcsak a nemzeti felügyelőségeknek kell ellenőrzéseket végrehajtaniuk, hanem a felügyeleteket is ellenőrizni és felügyelni kell; az ellenőröket is ellenőrizni kell. Sürgősen szükségünk van alapos környezetvédelmi ellenőrzésekre egész Európában, és különösen fontos a környezetvédelmi irányelvek megfelelő végrehajtása.
Lajos Bokros
a ECR képviselőcsoport nevében. - (HU) Az elmúlt két hétben Magyarországon szinte semmi másról nem szólt a sajtó, csak a vállalat, a Magyar Alumíniumipari Részvénytársaság felelősségéről. A vezérigazgatót letartóztatták azelőtt, mielőtt a vizsgálat elindult volna, nemhogy eredményre vezethetett volna. A vizsgálat majd megállapítja a vállalat felelősségét, de azt gondolom, hogy egy tanulságot máris levonhatunk. Nemcsak a vállalatnak van felelőssége, hanem a hatóságoknak is és az önkormányzatoknak is. A védekezés nagyon fontos, és ebből a szempontból a biztos asszony elmondta a legfontosabb tennivalókat, de a megelőzés legalább ilyen fontos. Magyarországon a közigazgatás, a központi kormányzati közigazgatás, de az önkormányzatok sem eléggé fölkészültek arra, hogy megelőzzenek ilyen katasztrófahelyzeteket. Rendkívül széttagolt a közigazgatás, eszköztelen, és nincs meg sem az emberi, sem pedig a pénzügyi erőforrás ezeknek a megelőzésére. Javaslom, hogy vonjuk le a tanulságot, és az önkormányzati, illetve közigazgatási reform kapcsán ezt vegyük figyelembe.
Marisa Matias
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (PT) Elnök asszony, biztos asszony, hölgyeim és uraim! Kérem, engedjék meg nekem, hogy kimondjam azt, ami még nem hangzott el. Biztos asszony! Figyelmesen meghallgattam önt, és amit hallottam, annak kimondására késztet engem, hogy a jelek szerint egészen mostanáig a nemzeti és az európai hatóságok leghatékonyabb cselekvése a hallgatás biztosítására irányult.
Az ipari baleseteket el lehet és el kell kerülni. Vannak erre vonatkozó európai jogszabályok, és egyértelműnek tűnik, hogy jogsértésre került sor. Szakszerűtlenül és késlekedve reagáltak, és nem törődtek a balesetben érintett emberekkel, különösen a leginkább hátrányos helyzetűekkel. Emberek haltak meg, és sokakat még mindig fenyegeti az a veszély, hogy mi történhet az egészségükkel. Lehetetlenség kiszámítani az összes költséget, és erkölcstelen dolog az áldozatokról való gondoskodás elmulasztása.
Azt szeretném kérdezni öntől, biztos asszony, hogy lehetséges az, hogy mi értesülünk a hírekről a magyarok tudósításain keresztül, de a hatóságok semmit sem látnak és semmit sem mondanak nekünk? Ezért szeretnék feltenni néhány kérdést. Hogyan engedhetik meg a bankoknak, hogy nyomást gyakoroljanak azokra az emberekre, akiknek jelzáloggal terhelt házuk van az érintett térségben, felszólítva őket arra, hogy fizessék meg, amivel tartoznak, mivel házuk értéktelenné vált? Hogyan egyezhetnek bele abba, hogy a telefonszolgáltatók megszakítsák a katasztrófaövezetben élő emberek egyetlen kapcsolattartási módját? Hogyan lehetséges az, hogy a katasztrófáért felelős társaság máris tovább folytatja tevékenységét?
Végül, biztos asszony, ön beszélt az iszap hatásainak enyhítéséről. Szeretném megkérdezni: mi az oka annak, hogy folyamatosan alábecsülik ennek az emberi tragédiának a valódi nagyságrendjét? Valahogy úgy tűnik, mintha mindig a kiindulási mezőről kezdenénk a játékot.
Jaroslav Paška
az EFD képviselőcsoport nevében. - (SK) Azzal szeretném kezdeni, hogy kifejezem mély együttérzésemet magyar barátaink iránt annak a súlyos balesetnek a kapcsán, amely október 4-én, hétfőn, Kolontár és Devecser lakóira lesújtott, amikor váratlanul elárasztotta őket a közeli gyár tározójából kiszabadult vegyi iszap hatalmas hulláma.
Amint az idő múlásával világossá vált, ebben az esetben is az érintett közösségek ártatlan tagjai fizetik a legmagasabb árat azoknak a gondatlanságáért, akiknek gondoskodniuk kellett volna a tározó fenntartásáról és biztonságáról, és ilyen módon ezeknek a házaknak a biztonságáról is. Nagyon örülök annak, hogy az elsők között, akik önként felajánlották segítségüket az érintett polgároknak, ott voltak Szlovákia mentési szakértői és önkéntes tűzoltói. A szlovákok tétovázás nélkül és haladéktalanul otthagyták otthonukat és családjukat, hogy segítséget nyújtsanak a szomszédos Magyarországon szerencsétlenül járt embereknek.
Tudom, hogy nagyon hosszú időbe telik majd, míg a kolontári és devecseri sebek begyógyulnak, de most végig kell gondolnunk azt, hogy Európa-szerte még sok ilyen, vegyi anyagokat és más hulladékokat tartalmazó elhanyagolt, veszélyes tározó lehet. Az én hazám Mezőgazdasági Minisztériuma egyet meg is talált egy rögtönzött ellenőrzés során. Úgy tűnik, hogy az ipari vagy az ásványinyersanyag-kitermelő iparban keletkező hulladékok lerakóhelyeken történő elhelyezése nem jó megoldás a társadalom vagy a környezet szempontjából. Ezért a továbbiakban komolyan mérlegelnünk kell azt a követelményt, hogy az ipari vagy kitermelési tevékenységekre csak akkor szabad az engedélyt kiadni, ha az ennek eredményeként keletkező hulladékot haladéktalanul és teljes mértékben megsemmisítik vagy közömbösítik a gyártási vagy a termelési ciklus részeként. Csak ilyen módon leszünk képesek megakadályozni a Kolontár és Devecser lakosait most érintő balesethez hasonló katasztrófákat.
Béla Kovács
(HU) Tisztelt Képviselőtársaim! Mindenekelőtt egy ügyrendi javaslatot szeretnék tenni, amelyben arra kérem az Európai Parlament illetékeseit, hogy lehetőség szerint ne ilyen késő esti órákban tárgyalja a Magyarországgal kapcsolatos fontos eseményeket, hanem olyan időpontban, amikor minél több képviselőtársam jelen tud lenni az ülésteremben. Sajnos ez történt a szlovák nyelvtörvény tárgyalásakor is.
Nos, a kolontári katasztrófa szakértői vélemények szerint gátlástalan, nyerészkedéscélú haszonszerzés és súlyos technológiai fegyelemsértés eredménye. Sajnos két hét elteltével sem ismertek a felelősek, és egyre kevesebb a remény arra, hogy a nyomozás során kiderül az igazság. Súlyosbítja a helyzetet, hogy a szolidaritási alapra sem számíthatnak a károsultak, mivel nem természeti csapásról van szó - illetve a becsült kár értéke nem haladja meg az előírt 591 millió eurót - hanem súlyos emberi mulasztásról. A legfelháborítóbbak a kereskedelmi bankok felszólításai, amelyben közlik a hitellel terhelt ingatlanok tulajdonosaival, hogy azonnal, egy összegben kötelesek visszafizetni tartozásaikat, tekintettel arra, hogy a térség lakóingatlanai teljes mértékben értéktelenné váltak. Ilyenkor eszembe jut Thomas Friedman a New York Times magazin publicistája, aki a hitelt drognak, kábítószernek nevezi, a bankokat drogdílernek, a központi bankot pedig keresztapának szeptember 4-i vezércikkében.
A kialakult helyzet sürgős megoldása érdekében rendkívül fontos az európai társadalmi összefogás, amely enyhíteni tudja a keletkezett károkat. Kötelesek vagyunk mindennemű segítséget megadni a károsultaknak annak érdekében, hogy mihamarabb vissza tudják állítani normális életkörülményeiket. A büntetőtörvénykönyvet pedig haladéktalanul szigorítani kell ahhoz, hogy a jövőben ne fordulhassanak elő ehhez hasonló, emberéleteket követelő tragédiák.
Krisztina Morvai
Elnök asszony! Egy eddig minden bizonnyal példátlan esemény történt ma ebben az ülésteremben. Miközben munkatársam a hazámban bekövetkezett súlyos balesetről beszélt, amelynek következtében kilenc ember meghalt, két képviselő provokatív módon nevetett.
Ez egy hivatalos panasz, amelyet most benyújtok önhöz, elnök asszony. Kérem, továbbítsa Buzek úrnak. Szeretném, ha megfelelő módon kivizsgálnák ezt az esetet. Nigel Farage úr hasonló módon viselkedett, de az sokkal kevésbé volt provokatív és támadó. Őt pénzbírságra ítélték és fegyelmi eljárásnak vetették alá. Az a két nő ott, az a két képviselő, legalább ugyanennyit érdemel.
Elnök
Az Elnökség tudomásul veszi az ön panaszát.
Richard Seeber
(DE) Elnök asszony! Elismeréssel adózom képviselőtársam képességei előtt, hogy még ott annak a két képviselőnek a nevetéséből is ki tud hozni valamit. Térjünk vissza azonban a konkrét ügyhöz. Meggyőződésem szerint ez a vita túl fontos ahhoz, hogy politikai szinten megpróbáljuk aprópénzre váltani.
Először is szeretném kifejezni szolidaritásomat és együttérzésemet az áldozatok iránt, és különösen a segítők iránt, akik életük kockáztatásával próbálták megállítani és elhárítani ezt a katasztrófát. Most azonban az a fontos, hogy hideg fejjel elemezzük a jelenlegi helyzetet, és mindenekfelett állapítsuk meg a felelősségeket. Teljes mértékben egyetértek a biztos asszonnyal abban a kérdésben, hogy látnunk kell, vajon az ilyen esetekre megalkotott európai irányelveket megfelelő módon átültették és végrehajtották-e. Ez az első lépés, és ebből a szempontból alig várom a Bizottság jelentését, és hogy milyen következtetéseket fog ebből levonni.
Ugyanakkor azonban arra szeretném kérni a Bizottságot, hogy legyen sokkal szigorúbb és sokkal gyorsabb azoknak a tagállamoknak az elszámoltatásában, amelyek nem ültetik át azokat a jogszabályokat, amelyeket mi itt meghozunk. Ez a Bizottság feladata, és azt mondanám, hogy időnként kissé erélytelenül teszi ezt. Ebben a tekintetben a Bizottság jól tenné, ha emlékeztetné a tagállamokat a kötelességeikre.
Másodszor: mi itt, Európában azt az elvet követjük, hogy a szennyezőnek kell fizetnie. Meggyőződésem, hogy ez az alapelv nagyon jó és nagyon fontos, és szerintem az ilyen események felelősségével nem szabad a lakosság pénztárcáját megterhelni. Ezért indokolatlannak tartom a szolidaritási alap kiterjesztésére vonatkozó felhívást, mivel itt egyértelműen megvan a szennyező, és a szennyezőnek kell fizetnie az okozott károkért. Amikor ilyen katasztrófa történik, természetesen mérlegelnünk kell, hogy az egyes társaságok vajon képesek-e viselni a költségeket. Itt megint a Bizottság felé pillantok, amelynek meg kell vizsgálnia, vajon be kell-e vezetnünk biztosítási megoldásokat annak érdekében, hogy képesek legyünk megfelelően kárpótolni a károkat elszenvedő embereket.
Marita Ulvskog
(SV) Szörnyű katasztrófa sújtotta Magyarországot, és mélyen együtt érzek az érintett emberekkel.
Ebben az egészben az a felfoghatatlan, hogy egy krómot, arzént és higanyt tartalmazó mellékterméket egy nyitott tározóban tároltak, ahol az erős esőzések elvben elegendőek voltak egy veszélyes helyzet előidézéséhez. Még hány ilyen tározó van Magyarországon, Európában és szerte a világon?
Engedjenek meg nekem egy idézetet a biogeometria egyik kutatójától:
Angolul fogom idézni: "Sürgősen el kell készítenünk az ilyen ártalmatlanító medencék hiánytalan globális felmérését, amelyeknek toxikus tartalma időzített vegyi bombaként ketyeg. ... Ez már a harmadik ilyen jellegű katasztrófa, amely csak Európában az elmúlt 12 év során bekövetkezett. Mindegyik elkerülhető lett volna. Nem lehet kizárólag a kutatás feladatává tenni az egész világ megóvását az ilyen katasztrófáktól. Itt kormányrendeletekre és felügyeletre van szükség.”
(SV) Mit gondol erről a biztos asszony? Szükségünk van-e jobb szabályozásra a vegyi anyagok területén, továbbfejlesztett helyettesítési alapelvre, hatékonyabb szabályokra, több szabályra, több ellenőrzésre és több alternatív termékre? Mit kell tennünk és milyen gyorsan tudjuk azt megtenni? A szándéknak és a célnak azonban hosszú távú változásokat kell előidézniük és megelőző intézkedéseket kell életbe léptetniük.
Ramona Nicole Mănescu
(RO) Valóban kötelességünk, hogy megfelelő szolidaritást tanúsítsunk Magyarország iránt, különösen akkor, amikor a környezeti katasztrófa kiterjedése egyre növekszik, és az üzem tartályából kiömlött toxikus anyag már elérte a Duna vizét.
Ezért felszólítom az Európai Bizottságot, hogy közvetlenül vegyen részt a helyzet kezelésében, biztosítsa az összes rendelkezésére álló eszközt Magyarország támogatására, és hogy kérje fel a felelős hatóságokat a következő dokumentumok és adatok benyújtására: jelentés az ökoszisztémában azonosított összes kémiai vegyület hatásairól, a kiömlött mennyiségeket is ide számítva, a kiömlésnek a növény- és állatvilágra gyakorolt hatásaival kapcsolatos részletek, valamint jelentés a magyar hatóságok által megtett intézkedésekről, pontosabban azoknak a vegyi anyagoknak a mennyiségéről, amelyeket ellenintézkedésként a kiömlött anyagra szórtak, és az új anyagok környezetre gyakorolt hatásairól.
Tekintettel a helyzet súlyosságára és a kiömlött toxikus anyag által előidézett veszélyre, az a meggyőződésem, hogy a lehető leggyorsabban cselekednünk kell. Az Európai Bizottság az egyetlen testület, amely bekérheti ezeket az információkat annak érdekében, hogy képes legyen megakadályozni ennek a környezeti katasztrófának a továbbterjedését a Duna mellett elterülő más tagállamokra, és hogy azonnali lépéseket tehessen a már megtörtént katasztrófa hatásai elleni küzdelem területén.
Pontosan ezért fogok írásbeli választ igénylő kérdést benyújtani a Bizottsághoz, mert elvárom, hogy amellett, hogy stratégiát dolgoznak ki az ilyen jellegű balesetek jövőbeni bekövetkezésének megakadályozására, a lehető leggyorsabban nyújtsanak be konkrét intézkedéseket, amelyeket haladéktalanul megvalósítanak a magyarországi környezeti katasztrófa esetében. Nagyon aggódom amiatt, hogy ez a katasztrófa Romániában is kifejtheti a hatásait.
Bas Eickhout
(NL) Elnök asszony! Szeretnék köszönetet mondani a biztos asszonynak az eddigi közreműködéséért. Azt mondja, hogy nincs szükség új jogszabályra, de ez a következtetés véleményem szerint meglehetősen elsietett. Legyünk őszinték: ez a vörösiszap nem minősül veszélyes anyagnak? Erre nincs megfelelő magyarázat. Mit ért ön ezen? Ez valóban elegendő?
Emellett a környezetszennyezés integrált megelőzéséről és csökkentéséről szóló irányelv (IPPC-irányelv), amelynek hatálya alá ez az alumíniumgyár is tartozik, az elérhető legjobb technikák alkalmazását is megköveteli. Ilyen technika például a két védőfal felépítése. Ebben az esetben csak egy védőfal volt. Ezért nyilvánvaló, hogy itt is voltak problémák, és szeretném, ha a Bizottság végrehajtana egy alaposabb elemzést arról, hogy a jogszabály valóban megfelelő-e.
Aztán ott van az ellenőrzések kérdése. Már a júniusban készített fényképeken is látszik a szivárgás, ennek ellenére a nemzeti felügyeleti hatóságok azt mondták, hogy nincs probléma. Ezek az ellenőrzések elégtelenek voltak. Vajon nem jött-e el az ideje annak, hogy a Bizottság benyújtson ambiciózusabb javaslatokat az európai ellenőrzésekről azért, hogy a nemzeti felügyelőket is ellenőrizzék az ilyen jellegű balesetek jövőbeni bekövetkezésének megakadályozása érdekében?
Horst Schnellhardt
(DE) Elnök asszony, biztos asszony, hölgyeim és uraim! Természetesen mélyen együtt érzek ennek a katasztrófának az áldozataival. Amikor olvastam az újságban, hogy a vörösiszap kiömlött a tározóból Ajkánál, a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság tagjaként azt kérdeztem magamtól, hogy történhetett meg ilyen esemény, mert éveken keresztül egymás után fogadtunk el szabályokat és jogszabályokat pontosan az ilyen jellegű toxikus anyagok elszigeteléséről és visszatartásáról annak érdekében, hogy ilyen események ne következhessenek be. Nyilvánvaló, hogy valami itt nagyon elromlott, és nyilvánvalóan vannak felelősök, akik nem hajtották végre az Európai Unió szabályait és jogszabályait. Ebben az esetben egyszerűen felelősségre kell vonni ezeket az embereket. Arra a kérdésre kell megtalálni a választ, hogy ki volt felelős és ki nem.
Csodálom a magyar embereket, akik nagyon gyorsan reagáltak és sikerült megakadályozniuk egy még nagyobb katasztrófát. Ez azonban nem jelentheti azt, hogy mindent változatlan állapotban hagyhatunk. Meg kell állapítanunk, ki volt a felelős, és ezeket az embereket meg kell nevezni és meg kell szégyeníteni.
Nem szabad - és én óvnék ettől - megváltoztatnunk a szolidaritási alapot ennek az eseménynek a hatására. Ez az alap 2002-ben jött létre az árvizek miatt. Vannak szabályaink, és nem szabad az egyik ország által elkövetett hibás irányítás következményeit Európára hárítani és a károkat Európával megfizettetni. Ennek a balesetnek nem lehet ez a következménye. A szolidaritási alapnak nem ez a célja. Az alapnak az a rendeltetése, hogy előre nem látható események bekövetkezése esetén használják fel, amelyek egyszerűen csak megtörténnek. Az ilyen alkalmakra kell készenlétben tartanunk a pénzalapokat, nem pedig olyanra, mint ami például éppen most következett be Magyarországon.
Szeretnék azonban egy javaslatot tenni. Amikor a 2002. évi árvizek bekövetkeztek, még szolidaritási alapunk sem volt, mégis képesek voltunk felhasználni az Európai Regionális Fejlesztési Alap (ERDF) erőforrásait, például azzal együtt, hogy csökkentettük a társfinanszírozást ezen a területen. Ez is segítséget nyújt az országoknak, mert lehetővé teszi a számukra erőforrásaik más célokra történő felhasználását. Ezért itt más utat kell választanunk ezeknek a pénzeszközöknek az elérhetővé tételére. Kérem, hogy a Bizottság fogadja meg ezt a javaslatot.
Judith A. Merkies
(HU) Ezúton szeretném kifejezni együttérzésemet az összes érintett magyarral. Az Önök környezetvédelmi katasztrófája az egész világ figyelmét Magyarországra irányította. Ez a katasztrófa egy dolgot mindenki számára világossá tett, mégpedig, hogy a régi ipari építmények karbantartása és ellenőrzése alapvető fontosságú. A gazdasági válság idején sem szabad a karbantartás költségeit csökkenteni.
(NL) Most hollandra váltok. A magyarországi környezeti katasztrófa Európában mindenkinek a figyelmét felkeltette, és ha egy valami világos - ezt már hallhatták -, akkor ez az, hogy a karbantartás felügyelete és maga a karbantartás létfontosságú, különösen a régebbi létesítmények és iparágak esetében, amelyek fölött eljárt az idő. Még a mai gazdasági válság idején sem szabad lemondanunk a karbantartásról és az ellenőrzésekről. A hulladékokról szóló irányelvek megfelelő átültetése és végrehajtása központi jelentőségű és szükséges.
Emellett - csak megemlítem - a hulladék a jövő nyersanyaga, és inkább lehetőséget, nem veszélyt kellene képviselnie. A hulladékokat valójában nem lenne szabad ilyen módon - medencékben - tárolni a továbbiakban. A hulladékokat újra fel kell dolgozni és újra kell hasznosítani. Európa környezetvédelmi és nyersanyag-gazdálkodási tervei nagyon impozánsak. A tagállamoknak is legalább ennyire ambiciózusnak kell lenniük, és gyorsan kell cselekedniük az emberek, a környezet és az ipar érdekében, valamint további lépéseket kell tenniük a hulladékok újrafeldolgozása és újrahasznosítása területén.
Ezért én is csatlakozom azokhoz a felhívásokhoz, amelyek Magyarországra, de a Bizottságra és azokra a tagállamokra is vonatkoznak, ahol ez szintén megtörténhet, amely felhívások annak megállapítására szólítanak fel, hogy a hulladékokról, és főleg az ipari hulladékokról szóló irányelveket és a környezetbiztonsági követelményeket megfelelően végrehajtják-e. Ezenkívül ott van a karbantartás felügyeletének kérdése. Ilyen jellegű emberi és környezeti katasztrófának soha nem szabad újból megtörténnie.
Adina-Ioana Vălean
Elnök asszony! Ez a dráma emlékeztet minket politikusi felelősségünkre. Nem kell azonnal új jogszabállyal, új jogalkotási csomaggal előállnunk. Már ma is hiánytalan környezetvédelmi vívmányokkal rendelkezünk az ásványinyersanyag-kitermelő iparban keletkező hulladék kezeléséről szóló európai irányelvben. Európában nem a megfelelő jogi keret hiánya okozza a problémát, hanem az, hogy a tagállamok nem hajtják végre megfelelő módon ezeket a jogszabályokat.
A társaságoknak nyilvánvaló módon túl nagy mozgásterük volt, amikor a nemzeti hatóságokkal arról tárgyaltak, hogy mi számít veszélyes hulladéknak, amelynek a legszigorúbb biztonsági előírások hatálya alá kell tartozniuk. Ezenkívül őszintén aggódom, amikor hallom, hogy milyen sok toxikus lerakóhely van az egész Duna-régióban, és hogy csak Romániában több mint 1000 szennyezett helyszín található. Szerintem a megelőzés szempontjából az a legelső fontos tennivaló, hogy el kell készíteni ezeknek az európai helyszíneknek a felsorolását. Nem várhatunk 2012-ig ennek a jogszabálynak a hatálybalépésével.
A tagállamoknak a lehető leggyorsabban önként meg kell osztaniuk ezt az információt a Bizottsággal. Ez az eset azt is szemlélteti, hogy a Bizottságnak több eszközzel kell rendelkeznie a környezetvédelmi jogszabályok megfelelő végrehajtásának biztosítására, különösen Közép- és Kelet-Európában. Azt is bizonyítja, hogy a Bizottságnak több erőforrásra is szüksége van a minőségellenőrzés kivizsgálásához és ezeknek a veszélyes helyszíneknek az ellenőrzéséhez.
Végül, de nem utolsósorban szeretném kihangsúlyozni azt, hogy azt az alapelvet kell alkalmaznunk, hogy a szennyezők fizetnek az általuk okozott környezeti károkért. Ezért nem vagyok biztos abban, hogy a természeti katasztrófák esetére létrehozott uniós szolidaritási alap felhasználása helyénvaló lenne, mivel ez alááshatja ezt az alapelvet, amely a környezetvédelmi felelősségről szóló irányelv lényegét alkotja.
Satu Hassi
(FI) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Két dolgot szeretnék elmondani. Először: a Bizottságnak feltétlenül el kell küldenie Magyarországra egy munkacsoportot az ottani helyzet elemzése céljából. Nem igazán kielégítő a számunkra, hogy kizárólag a magyar hatóságok által közölt információkra támaszkodhatunk például azzal kapcsolatban, hogy mit tartalmaz ez a vörösiszap. Független kivizsgálóktól származó információkra van szükségünk.
A másik az, hogy ön, biztos asszony azt mondta, hogy a vörösiszap nem felel meg a veszélyes hulladék kritériumainak, és hogy a jogszabály teljesen rendben van. Ezek a két kijelentés azonban nem lehet egyszerre igaz. A veszélyes hulladékok kritériumait feltétlenül tisztáznunk kell olyan módon, hogy a magas lúgtartalomnak vagy a magas pH-értéknek is ezek közé kell tartoznia.
Romana Jordan Cizelj
(SL) Minden tőlünk telhetőt meg kell tennünk az ilyen balesetek megakadályozása érdekében. Ezért elvárom, hogy az Európai Unió állapítsa meg, miért történnek még mindig balesetek az Európai Unióban, és aztán tegye meg a megfelelő lépéseket.
Nyilvánvaló módon komolyabban kell vennünk a már elfogadott jogszabályok végrehajtását. Az egyes balesetek vizsgálatai azt mutatják, hogy más okok között hanyagság és a jogszabályok betartásának elmulasztása miatt következnek be ilyen balesetekre. Általánosságban szólva csak nagyon kevés eredményt értünk el a környezetvédelmi jogszabályok végrehajtása területén az Unióban.
Ezenkívül elvárom, hogy a Bizottság közöljön információkat a magyarországi balesetnek az emberi egészséget veszélyeztető, határokon átnyúló jövőbeni kockázatairól. Például a toxikus anyagok bekerülhetnek-e a levegőbe, és a szomszédos országokban, például Szlovéniában élő emberek ki vannak-e téve annak a veszélynek, hogy belélegzik ezeket az anyagokat?
Emellett a szennyezőket is fel kell szólítanunk arra, hogy vállaljanak nagyobb részt a felelősségből, és szigorúan alkalmaznunk kell "a szennyező fizet” alapelvet. Közpénzeket csak a legvégső esetben szabad felhasználni a károk helyrehozatalára, a szolidaritás elve alapján.
Ez is egy módja annak, ahogyan az üzleti vállalkozások tulajdonosait rávehetjük a biztonságos működésre.
Miroslav Mikolášik
(SK) Először is szeretném kifejezni magyar barátaink iránti őszinte együttérzésemet és a túlélők családja iránti szolidaritásomat, valamint a 150 sérült miatt érzett aggodalmamat.
A toxikus iszap, amely az alumíniumüzem gátjának átszakadása után kiömlött, elárasztotta a környező településeket, és körülbelül 40 négyzetkilométer földterületre és néhány, a Dunába ömlő vízfolyásra is kiterjedt. Talán kilenc ember is meghalt ebben a környezeti katasztrófában, amely Magyarország történelmének legsúlyosabb balesete.
Véleményem szerint a legfontosabb feladat a katasztrófa következményeinek enyhítése, és ezért felelős hozzáállás tanúsítása a folyók ökoszisztémájának revitalizációjával és a lehetséges jövőbeni balesetek megelőzésével kapcsolatban. Az Európai Unió fontos szerepet tölthet be ennek kapcsán, mivel nemcsak joga, hanem kötelessége is, hogy ragaszkodjon a szigorú környezetvédelmi előírások teljes betartásához, mivel nagyon is el tudom képzelni, hogy más tagállamokban is vannak hasonló veszélyes tározók.
Elena Băsescu
(RO) Én is szeretném kifejezni együttérzésemet a bekövetkezett események miatt, és a következő megjegyzéseket szeretném tenni. A Green Peace felmérései szerint ez a baleset sokkal súlyosabb, mint a 2000. évi nagybányai baleset volt. Szeretnék rámutatni arra, hogy az akkori baleset nem követelt emberéleteket, és a hatása viszonylag kicsi volt hosszabb idő figyelembevételével. Magyarország európai parlamenti képviselői azonban állásfoglalást nyújtottak be, amelyben felszólítanak a cianidos technológia bányászati alkalmazásának korlátozására, alternatív megoldás javasolása nélkül, kizárólag a verespataki bányászati projekt blokkolása céljából.
Sajnálattal vesszük tudomásul, hogy tíz év elteltével Európának még mindig szembe kell néznie az emberek és a környezet biztonságát veszélyeztető súlyos kockázatokkal. Ez a helyzet annak a következménye, hogy elégtelenül vagy nem megfelelő módon alkalmazták a környezetvédelmi és katasztrófamegelőzési rendeleteket. A szükséges intézkedések között szerepelnie kell a toxikus és veszélyes hulladékok minősítési kritériumai felülvizsgálatának. Figyelembe kell vennünk azt, hogy a kolontári balesetet előidéző ilyen típusú rózsaszínű iszap nem minősül veszélyes hulladéknak.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Meggyőződésem, hogy Európában mindenkit megdöbbentett a Magyarországon két héttel ezelőtt bekövetkezett környezeti katasztrófa, és szeretném itt kifejezni a túlélők családja iránti szolidaritásomat és őszinte együttérzésemet, Szlovákia polgárainak nevében is. Nagyon örülök annak, hogy a szlovák mentőcsapatok az elsők között nyújtottak segítséget magyar barátainknak.
Véleményem szerint az Európai Uniónak, a magyar kormánynak, valamint a környezeti katasztrófa előidézésében érintett társaságnak közösen kell cselekednie a jelenlegi helyzetben és annak megoldásán.
Azzal szeretném befejezni, elnök asszony, hogy nagyon röviden kifejtem Morvai asszonynak, hogy reakcióm egyáltalán nem a magyarországi katasztrófának szólt, és nem azért ülök itt a Parlamentben este 11 órakor, hogy kigúnyoljam a szenvedő embereket. Reakciómat az ön munkatársának, a magyar szélsőséges párt, a Jobbik képviselőjének teljesen ostoba nyilatkozata váltotta ki, amelyben összekapcsolta a Magyarországon kialakult drámai helyzetet a szlovákiai nyelvtörvénnyel. Biztosíthatom nagyra becsült képviselőtársamat, hogy a jelenlegi kormány, amelyben a magyar Híd párt is részt vesz, nem változtatta meg a nyelvtörvényt, és hogy a nyelvtörvény teljesen ésszerű. Emberek halálát és a magyarországi katasztrófát összekapcsolni a szlovákiai nyelvtörvénnyel egyszerűen nevetséges.
Kriton Arsenis
(EL) Elnök asszony! Szeretném szolidaritásomról biztosítani Magyarország polgárait. Biztos asszony! Valóban látnunk kell, léteznek-e további veszélyek, és fel kell térképeznünk ezeket a veszélyeket, mielőtt újabb hasonló baleset történne. Nyilvántartásba kell vennünk a veszélyes anyagokat. A Parlament ebben az ülésteremben már állást foglalt ezekben a kérdésekben. Felszólítunk a cianidos technológia aranybányászatban történő használatának korlátozására, és a Bizottságnak kezdeményezéseket kell tennie ebben az irányban a korábban Nagybányán történt súlyos baleset figyelembevételével, amelynek komoly utóhatásai voltak, pontosan a cianid használata miatt.
Teljes mértékben egyetértek azzal, amit a szolidaritási alapról mondott. Végül: felül kell vizsgálnunk a talajvédelmi irányelvet, véget kell vetnünk annak, hogy a Tanács szintjén mindig "blokkolják”, és neki kell látnunk a talaj megtisztításának és meg kell határoznunk, ki a felelős.
Ulrike Lunacek
(DE) Elnök asszony, biztos asszony! Úgy gondolom, hogy ez a katasztrófa ismét teljesen egyértelműen szemlélteti, mennyire fontos az európai szintű jogalkotás, valamint ezeknek a jogszabályoknak a végrehajtása és figyelemmel követése. Egyszerűen fogalmazva: a környezeti katasztrófák és hatásaik nem állnak meg a tagállamok vagy a világ bármely országának határainál, hanem átterjednek ezeken a határokon a talajvíz, a folyók beszennyezése, finom részecskék útján vagy a levegőn keresztül, majd tovaterjednek más régiókon keresztül.
Biztos asszony! Néhányan már említették önnek, hogy az érvényben lévő európai jogszabályok bizonyos tekintetben elégtelenek, emellett még a nemzeti jogba történő átültetés sem megfelelő, és a Bizottság nem ellenőrzi ezt kielégítő módon. Az egyik ilyen jogszabály a felelősség kérdésével kapcsolatos. Itt valós hézag tapasztalható az ilyen jellegű katasztrófát előidéző fél számonkérése és fizetésre kötelezése tekintetében. Milyen módosításokat szándékozik bevezetni ezen a területen annak érdekében, hogy a szennyező kénytelen legyen fizetni? Mit szándékozik tenni Magyarország tekintetében, hogy lehetőség nyíljon független vizsgálatok lefolytatására, és mi az ön véleménye arról a javaslatról - ezt Hassi asszony már említette -, hogy hozzunk létre fel egy saját uniós munkacsoportot?
És még valami: újságíróktól hallottam, hogy akadályozták őket ennek a balesetnek a kivizsgálásában. Szándékában áll-e felhasználni befolyását a magyar kormánynál egy független jelentés elkészítésének biztosítása érdekében?
Kristalina Georgieva
a Bizottság tagja. - Elnök asszony! Szeretnék minden felszólalónak őszinte köszönetet mondani. Nagyszerűen lefedték az összes olyan kérdést, amellyel szembe kell néznünk. Mielőtt rátérnék a válaszokra, hadd mondjak el valamit. Amikor tegnap megérkeztem az érintett falvakba, ez a gondolat jutott az eszembe: Istennek legyen hála, amiért ez a baleset nappal történt, mert ha éjjel történik, akkor sokkal többen meghalnak.
A házak messziről úgy néznek ki, mintha valaki félig befestette volna azokat vörösre. Ennek szintje azonban nyilvánvaló módon magasabb azoknak az ágyaknak a szintjénél, amelyekben a nők, férfiak, gyermekek és idősebb emberek alszanak. Ilyen helyzettel szembenézve valóban helyénvaló alaposan elgondolkodni, és feltétlenül le kell vonnunk belőle a tanulságokat. Utána gondoskodhatunk visszacsatolásokról az esetleges jövőbeni katasztrófák esetére vonatkozó készenlét, megelőzés és válaszlépések tekintetében.
Ezért tehát nagyon komolyan veszem az önök által ebben az ülésteremben elmondott észrevételeket. Hadd próbáljak meg válaszolni ezekre!
Először a jogalkotásról és a Bizottság szerepéről. Pontosan úgy fogalmaztam, hogy az első elemzés végrehajtása alapján úgy tűnik, hogy vannak megfelelő érvényben lévő jogszabályaink, és hogy ahol még nem megfelelő az intézkedés, az ok a jogszabályok végrehajtásában keresendő. Kihangsúlyozom az "első elemzés” kifejezést, és következtetéseimben kihangsúlyoztam, hogy megvizsgáljuk, vannak-e hézagok a jogszabályokban.
Megismétlem: annak alapján, amivel ebben és sok más esetben szembenézünk, valójában a jogszabályok végrehajtására kell összpontosítanunk, ahelyett hogy ezt mondanánk: "Nos, akkor lássunk neki és írjunk egy újabb papírt, és tegyük rá a többi papírra”, miközben tudjuk, hogy a végrehajtás jelenti a kritikus kérdést.
Amikor arról beszélünk, hogy kifejezetten mit vizsgálhatunk jogalkotási szempontból, két kérdés merül fel, bár a leltár számbavétele során ez a szám még emelkedhet.
Az első az a kérdés, hogy a vörösiszap veszélyes anyagnak minősül-e vagy sem. Nem állítjuk, hogy a vörösiszap egyetlen esetben sem veszélyes. Veszélyes lehet, ha magas a nehézfémtartalma, és ha megfelel bizonyos konkrét műszaki előírásoknak. Más szavakkal: lehetnek olyan esetek, amikor a vörösiszap veszélyesnek minősül. Pillanatnyilag, a magyar hatóságok által közölt információk alapján azt mondhatjuk, hogy az ő információik szerint ez a vörösiszap nem veszélyes, bár nyilvánvaló módon alaposabb elemzéseket kell végrehajtanunk. Aztán arra a kérdésre kell válaszolnunk, hogyan kell kezelnünk az ilyen helyzeteket, és hogy szükség van-e a veszélyes hulladék meghatározásának szigorítására. Ma nem tudok válaszolni erre a kérdésre, de biztosíthatom önöket afelől, hogy meg fogjuk vizsgálni ezt a témát.
A második, nagyon fontos jogalkotási kérdés a felelősség kérdése, amelyet számos felszólaló felvetett. Vajon a felelősségről szóló irányelv kellően erőteljes-e, amikor "a szennyező fizet” alapelv végrehajtására kerülne sor? Már az elején elmondtam, hogy a Bizottság ezen a területen már elindította az annak felmérésére irányuló munkát, hogy szükség van-e szigorúbb szabályozásra abból a szempontból, hogy a társaságoknak mit kell tenniük annak érdekében, hogy rendelkezzenek a megfelelő eszközökkel ahhoz, hogy szennyezőként teljesíthessék kötelezettségeiket. Ezen a területen is nagyon alapos munkát fogunk végezni.
A második kérdéskör a finanszírozásra vonatkozik. Mit tehetünk? Magyarországnak rendelkezésére állnak elkülönített pénzeszközök a strukturális alapokból és a vidékfejlesztési alapokból. Tapasztalataink alapján tudjuk, hogy a programok végrehajtása során mindig van valamennyi mozgástér. Alapvetően egyetlen országnak sem sikerült soha elérnie a strukturális alapok 100%-os kihasználását, és a prioritások is változnak az idő múlásával. Ezért Magyarország megteheti azt, ha a kormány ezt rendkívül magas prioritású kérdésnek minősíti, hogy felhasználja a strukturális alapokat vagy a vidékfejlesztési alapokat a hulladékkezelő létesítmények környezetvédelmi megfigyelésére, a sérült infrastruktúrák helyreállítására és a mezőgazdasági terület rehabilitációjára. Ezek az alapok felhasználhatók továbbá a földhasználat megváltoztatására is, mert lehetséges, hogy azt a földet, amelyet láttam, nem lehet gyorsan helyreállítani a hagyományos mezőgazdasági célú felhasználásra, ugyanakkor fel lehet használni energianövények termesztésére, amelyeknek nem kell átmenniük ugyanazokon az ellenőrzéseken a veszélyes anyagok szempontjából.
A szolidaritási alap tekintetében is meglehetősen eltérőek a nézeteink. Két megjegyzést tennék ezzel kapcsolatban. Az egyik az, hogy egyetértek a szennyező fizetési kötelezettségével, ugyanakkor ha településeket sújt egy ilyen jellegű katasztrófa, akkor az európai szolidaritás és együttérzés kérdéskörébe tartozik az, hogy azonnal képesek legyünk segítő kezet nyújtani, mert mire a társaság teljesíti fizetési kötelezettségeit, sok-sok hónap eltelik.
A humanitárius segítségnyújtásért és a katasztrófareagálásért felelős biztosként meglehetősen kellemetlennek tartom azt a helyzetet, hogy a pakisztáni árvizek áldozatainak gyorsan tudok segítséget nyújtani, de nincs a kezemben olyan eszköz, amellyel segíthetnék a mostani katasztrófa áldozatainak. Ezen a nyáron, amikor árvizek pusztítottak Romániában és Moldovában, nagyon gyorsan tudtam finanszírozásról gondoskodni Moldova számára, de semmit sem tehettem a romániai árvizek áldozataiért - és nemcsak magamról, hanem rólunk mint európai polgárokról beszélek.
Ezt a kérdést meg kell vizsgálnunk, és gondoskodnunk kell arról, hogy amint a hazai és a külföldi katasztrófák egyre szaporodnak, legyen a kezünkben olyan eszköz, amely lehetővé teszi, hogy együttérzést tanúsíthassunk polgáraink iránt.
Mellesleg polgáraink sem értik, hogy lehet az, hogy Pakisztánban tudunk segíteni, Ajkán viszont nem.
Felmerültek a Bizottság szerepkörével kapcsolatos kérdések. Szeretném ezt tisztázni. Az ellenőrzés és a felügyelet a tagállamok feladata. A Bizottságnak erre nincs felhatalmazása. Mi azt próbáljuk elérni - képzési tevékenységek, a tudatosság növelése és a tapasztalatok leszűrése útján -, hogy az összes tagállamot rávegyük megfigyelési és ellenőrzési képességeik növelésére. Az egyik felszólaló azt mondta, hogy egyértelműen intézményi hiányosságok vannak ezen a területen. Mi segíthetünk képzéssel, de nincs felhatalmazásunk arra, hogy ellenőrök legyünk és felváltsuk a nemzeti hatóságokat.
Ezzel nem azt akarom mondani, hogy soha nem is szabad rendelkeznünk ezzel a felhatalmazással, de ma nincs ilyen felhatalmazásunk, és őszintén szólva sokkal fontosabbnak tartom azt, hogy a nemzeti hatóságok felkészültebbek legyenek kötelezettségeik teljesítésére, mint hogy újabb és újabb ellenőrzési rétegeket hozzunk létre. Gondoskodni kell arról, hogy az e munkát végző emberek felkészültebbek legyenek e feladat ellátására.
Aztán felmerültek kérdések a vörösiszap újrahasznosításával kapcsolatban. Az irányelv tartalmaz a kutatásra vonatkozó ösztönzéseket, és környezetvédelmi jogszabályaink bátorítják az elérhető legjobb technológiára történő áttérést.
Ami kifejezetten ezt a létesítményt illeti, 2012-re meg kell felelnie a legmagasabb szintű előírásoknak. Természetesen szörnyű, hogy 2010-ben bekövetkezett ez a katasztrófa. Nyilvánvaló módon - és itt befejezem, mert alaposan túlléptem az időmet - tanulnunk kell ebből az esetből és meg kell emelnünk a riadókészültségi szintet a többi olyan európai helyszínen, amely a jövőben potenciális veszélyforrás lehet.
Ha azt akarjuk, hogy a veszélyből ne legyen katasztrófa, akkor ennek kulcsa a megfigyelés, a készenlét és a megelőzés, és teljes mértékben egyetértek azokkal a felszólalókkal, akik hevesen érveltek ezek mellett a szempontok mellett. Rendelkezünk politikával a készenlét és a megelőzés területén, és a megvitatott jogszabályok esetéhez hasonlóan ennél a politikánál is az a döntő kérdés, hogy meg kell valósítani a tagállamokban.
Ami minket illet, elkészítünk önöknek egy javaslatot, egy közleményt az EU katasztrófareagálási képességének megerősítéséről, és visszajövünk önökhöz a katasztrófa alapján leszűrt tapasztalatokkal.
Katarína Neveďalová
(SK) Szeretnék egy személyes bejelentést tenni válaszul arra, amit Morvai asszony mondott.
Három szempontot szeretnék megemlíteni. Az első az, hogy maga Morvai asszony volt az, aki ízesen válaszolt ebben a Parlamentben arra, amit más képviselők mondtak. A második az, hogy elmondhatatlanul alávaló eljárás politikai tőkét kovácsolni olyan eseményekből, mint a Magyarországon bekövetkezett katasztrófa, és összehasonlítani valamivel, ami távolról sem tartozik oda. A harmadik az, hogy nem gondolhatja komolyan, hogy olyan emberek, akik fasiszta egyenruhában parádéznak ebben a Parlamentben, képesek bármi releváns megjegyzést tenni.
Elnök
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Kinga Göncz
írásban. - (HU) Bár a magyar kormányfő közölte, hogy "Magyarország elég erős ország ahhoz, hogy egy ilyen katasztrófa következményeit egyedül is elhárítsa”, én szeretném megköszönni az Európai Bizottságnak és a tagállamoknak az eddig nyújtott illetve fölajánlott támogatásokat a katasztrófa következményeinek az elhárításához. A magyarországi katasztrófa is bizonyítja a szigorúbb közösségi szabályozás szükségességét a polgári védelem területén. Erre a Lisszaboni Szerződés lehetőséget teremt, miután a közösség és a tagállamok megosztott felelősségévé teszi a katasztrófavédelmet. A 2007-ben életbe lépett környezeti felelősség irányelv első igazi próbája lehet az Ajka környéki katasztrófa, amelynek során kiderülhet, hogy sikerül-e maradéktalanul érvényt szerezni a szennyező fizet előírásnak. A jogszabály többek között azt javasolja, hogy a vállalatok hozzanak létre pénzügyi tartalékot esetleges ipari katasztrófák következményeinek a kezelésére.
Megfontolandónak tartom, hogy ne tegyük-e kötelezővé egy ilyen pénzalap elkülönítését a veszélyes anyagokkal dolgozó cégek esetében. Szorgalmazom, hogy a magyar kormány minél előbb kezdjen tárgyalásokat az Európai Bizottsággal a környezetvédelemre és vidékfejlesztésre fordítható források átcsoportosításáról a katasztrófaelhárítás céljaira. Üdvözlöm, hogy az Európai Bizottság a költségvetési felülvizsgálatról közzétett keddi közleményében javaslatot tesz arra, hogy a Szolidaritási Alap forrásai a jövőben fölhasználhatók legyenek ipari katasztrófák következményeinek a felszámolására is.
Ivailo Kalfin
írásban. - (BG) Először is szeretném kifejezni részvétemet annak a kilenc magyar polgárnak a családja iránt, aki a baleset következtében életét vesztette, valamint az összes áldozat iránti együttérzésemet.
Az olyan ipari balesetek, mint amilyen Magyarországon is történt, számos kérdést felvetnek Európa polgáraiban. Amint erre számítani is lehetett, bulgáriai honfitársaim nagy aggodalommal figyelik a Duna vizét, vajon ennek a balesetnek a következményeként most vagy a jövőben megjelenik-e benne valamilyen szennyeződés, nehézfémek vagy más káros anyagok formájában.
Biztos asszony! Milyen képességekkel rendelkezik az Európai Bizottság a reagálási képesség létrehozására ilyen helyzetekben a megelőzés, az azonnali reagálás, a kockázatok megfigyelése és az áldozatok kártalanítása szempontjából? Képes-e az EU elemzést végezni a magyarországi balesetből fakadó környezeti kockázatokról, amelyet a lehető leggyorsabban be kell nyújtani?
Ez nem a nemzeti felelősségek európai szintre történő emelésével, hanem azzal kapcsolatban vet fel kérdéseket, hogy az EU-nak biztosítékokat kell nyújtania polgárainak olyan problémák ügyében, amelyek messze meghaladják a nemzeti felelősségek szintjét.
Iosif Matula
írásban. - (RO) Szeretném kifejezni az e hónap elején Magyarországon bekövetkezett környezeti katasztrófa által érintett népesség iránti szolidaritásomat. Meggyőződésem szerint ennek az alkalomnak a kapcsán tisztességet kell tanúsítanunk, és nem szabad nagy hűhót csapnunk vagy látványos jeleneteket rendeznünk ennek az ügynek az alapján, és nem szabad visszaélnünk ennek a sajnálatos ipari balesetnek a képeivel. Fontos tapasztalatot szűrhetünk le a magyarországi balesetből. A gazdasági tevékenység önmagában nem veszélyes mindaddig, amíg betartják a szigorú környezetvédelmi rendszabályokat. Csak az EU szintjén elfogadott rendeletek figyelmen kívül hagyása esetén merül fel a teljes ökoszisztéma pusztulásának kockázata. A magyarországi baleset az európai szolidaritás példáját is szemlélteti. Több ország szakértőiből álló csoport utazott el az országba, hogy segítse a hatóságoknak a lakosságra és a környezetre gyakorolt katasztrofális következmények elhárítására irányuló erőfeszítéseit. Arról is meg vagyok győződve, hogy ez most a megfelelő idő, hogy újból felvessük az európai polgári védelmi erő által nyújtott támogatásról való gondoskodás megvitatását. Ennek a csapatnak folyamatosan elérhetőnek kell lennie, hogy azonnal és professzionális módon képes legyen beavatkozni a különféle katasztrófák által érintett helyszíneken, amelyeknek száma folyamatosan növekszik, nemcsak a mi kontinensünkön, hanem az egész világon is.
RadvilMorkūnaitė-Mikulėnien
írásban. - (LT) Az elmúlt hat hónap során bolygónk egy adott részére lesújtott a második súlyos környezeti katasztrófa - áprilisban következett be az olajkiömlés a Mexikói-öbölben, most pedig a vörösiszap-katasztrófa Magyarországon. Bár ez a két katasztrófa különböző jellegű, mégis van bennük valami közös - mindkettő elkerülhető lett volna, vagy legalábbis nagyságrendekkel kisebb lehetett volna, ha több figyelmet szentelnek a környezet védelmének. Sajnálatos módon számos országban, az EU-n belül és kívül egyaránt, a környezet és a környezetvédelmi követelmények gyakran nem élveznek prioritást olyan létesítmények megtervezése, felépítése és működtetése során, amelyek jelentős hatást gyakorolnak a környezetre. Ezért meggyőződésem, hogy ha körülnézünk, valamennyien találunk számos olyan létesítményt, ahol előbb vagy utóbb bekövetkezhet valamilyen kisebb vagy nagyobb nagyságrendű környezeti katasztrófa. Sok helyen találkozhatunk olyan esetekkel, amikor nem sokat törődnek a környezetvédelmi követelményekkel (akár szándékosan, akár hozzá nem értés miatt), lakott területekhez túlságosan közel engedélyezik létesítmények felépítését, és a környezeti hatásvizsgálatot csak tessék-lássék végzik el, a lakosság megfelelő tájékoztatása nélkül, és ezeknek eredménye valami különleges módon mindig az ügyfélnek kedvez. Az ilyen létesítmények üzemeltetői a lakossági kifogásokat gyakran egyszerűen félresöprik. Felszólítom az Európai Bizottságot és a tagállamokat, hogy nyissák ki végre a szemüket, és miután meglátják a valós helyzetet, tegyenek végre valamit - kezdeményezzék a jogszabályok módosítását, és szigorítsák meg a környezetvédelmi követelmények végrehajtásának ellenőrzését és az említett követelmények be nem tartásának felelősségét, és garantáljanak egy független környezeti hatásvizsgálatot.
Bogusław Sonik
írásban. - (PL) A Magyarországon bekövetkezett ökológiai katasztrófa mindnyájunkat megérintett kiterjedésével és kivételesen tragikus következményeivel. Szeretnénk kifejezni szolidaritásunkat az áldozatok családjai, valamint mindazok iránt, akik mindenüket elveszítették, és akik még sok éven keresztül érezni fogják a toxikus iszap kiömlésének hatásait. Biztos vagyok abban, hogy ma az a legfontosabb feladat, hogy megtaláljuk a választ az oly gyakran feltett kérdésre: vajon el lehetett volna-e kerülni ezt a tragédiát? Vagy még inkább: hogyan kellett volna ezt tenni, és mit kellene ma tennünk nekünk mint az Európai Parlamentnek annak érdekében, hogy az ilyen események soha többé ne ismétlődhessenek meg? Tudjuk, hogy még sok ilyen tározó van Magyarországon. Ez azonban nem minden. Például Lengyelországban, Alsó-Sziléziában van Európa legnagyobb folyékonyhulladék-lerakóhelye, ezt még az 1970-es években hozták létre. Vajon alhatunk-e nyugodtan egy olyan Európában, ahol egy ilyen esemény bekövetkezhet annak ellenére, hogy érvényben van számos, jogilag kötelező erejű rendelet, amelynek garantálnia kellene a vegyi anyagok megfelelő felügyeletét? Elfogadtuk a REACH-rendeletet, amely már három éve hatályban van, és amelyet az Európai Vegyianyag-ügynökség hajt végre. Vannak más jogalkotási dokumentumaink is, ilyen például az anyagokról és keverékekről, valamint a globális harmonizált rendszerről szóló 2008. évi CLP rendelet, amely a velük társított veszélyek szerint osztályozza az anyagokat és a keverékeket. Gondosan és alaposan meg kell vizsgálnunk az Unió jelenleg érvényben lévő jogszabályait és azoknak a tagállamok által történő végrehajtását, és egyértelmű prioritásokat kell meghatároznunk a veszélyek eredményes megelőzése és a hatékony válságkezelés érdekében.
Theodor Dumitru Stolojan
írásban. - (RO) Szeretném kifejezni sajnálatomat a Magyarországon bekövetkezett iparihulladék-kiömlés következtében elveszített emberéletek miatt. Történnek olyan természeti katasztrófák, például árvizek, amelyeket nem mindig tudunk megelőzni, és amelyeknek hatásait nem mindig tudjuk ellenőrzésünk alatt tartani. Az emberéletre és a környezetre nézve potenciálisan káros ipari hulladékok esetében azonban az Európai Uniónak vannak szabályai. Sajnálatos módon azt látjuk, hogy ezeket a szabályokat a tagállamok egy részében nem tartják be. Ezért azt ajánlom a Bizottságnak, hogy javasolja saját célkitűzésének a potenciálisan veszélyes ipari hulladékokra vonatkozó uniós jogszabályok végrehajtásával megbízott nemzeti intézmények színvonalának ellenőrzését. Ezt az ellenőrzést prioritásként végre kell hajtani a 2004-ben és a 2007-ben felvett tagállamokban.
