Zaključki Evropskega sveta (16.-17.12) (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka sta izjavi Evropskega sveta in Evropske komisije o sklepih zasedanja Evropskega sveta 16.-17. decembra. Na podlagi Pogodbe bo predsednik Evropskega sveta, gospod Van Rompuy, predstavil poročilo.
Herman Van Rompuy
predsednik Evropskega sveta. - Najprej vam želim srečno novo leto! S temi preprostimi besedami želim srečo vam osebno pa tudi naši uniji v teh težkih časih. Ker je od zadnjega Evropskega sveta minil že en mesec, dovolite, da vas spomnim, da sem vaši konferenci predsednikov podal celotno poročilo o rezultatih Evropskega sveta le nekaj ur po vsakem zasedanju.
Na decembrskem Evropskem svetu smo se prvi dan osredotočili na gospodarska vprašanja in drugi dan na zunanjo politiko. Pri gospodarski politiki smo dosegli nekaj pomembnih sklepov. Prvič, odločili smo se za predlagano manjšo spremembo Pogodbe, ki je potrebna za vzpostavitev trajnega mehanizma za varovanje finančne stabilnosti območja evra kot celote. Potem, ko smo se na našem oktobrskem zasedanju načeloma dogovorili, da je sprememba Pogodbe potrebna, sem se posvetoval s člani Evropskega sveta o možnem besedilu in vsebini. Zagotovil sem soglasje o besedilu v dveh stavkih, ki se dodata k členu 136 Pogodbe. Citiram:
"Države članice, katerih valuta je evro, lahko vzpostavijo mehanizem za stabilnost, ki se sproži, kadar je to nujno potrebno za zaščito stabilnosti evrskega območja kot celote. Za odobritev potrebne finančne pomoči v okviru mehanizma bodo veljali strogi pogoji."
To je bistveni del naših prizadevanj, da bi bila Evropa odporna na krize. To je pomembno ne le zaradi pravne varnosti, temveč tudi zaradi tržne verodostojnosti. Ker ta sprememba ne bo povečala pristojnosti Unije, so se vsi člani Evropskega Sveta sporazumeli, da je primerno uporabiti poenostavljeni revizijski postopek. Za to je zdaj potrebno mnenje vašega parlamenta, pa tudi Evropske komisije in Centralne banke. Upamo, da smo si zagotovili vašo odobritev. Moram vas spomniti, da je zelo pomembno, da poteka v obdobju, ko je nestanovitnost trga še vedno zaskrbljujoča, postopek v zvezi s tem čim hitreje in čim lažje.
Vem, da ste vi in vaši odbori pozorno spremljali to vprašanje, zlasti v času delovanja projektne skupine za gospodarsko upravljanje, ki sem ji predsedoval in ki je sprožila moje sestanke s sedmimi predsedniki najbolj vpletenih parlamentarnih odborov. Rad bi se zahvalil predsedniku Buzeku za njegov prispevek na Evropskem svetu in informacije o pripravljenosti Parlamenta, da hitro nadaljuje z obravnavo te zadeve.
S pomočjo vašega mnenja bo lahko Evropski svet na svojem marčevskem zasedanju potrdil ta osnutek sklepa kot celotno odločbo. Nato bo treba spremembo Pogodbe odobriti v vsaki državi članici. Cilj je, da začne sprememba veljati najpozneje 1. januarja 2013, tako da bi bil lahko trajni mehanizem uveden junija 2013.
Evropski svet je preučil tudi, katere bi bile lahko ključne značilnosti prihodnjega mehanizma. Že v oktobru smo prosili Komisijo, naj se loti priprav. Te so se končale z izjavo finančnih ministrov Evroskupine z dne 28. novembra, ki je bila v celoti podprta na zasedanju Evropskega sveta. Izjava predvideva, da bo prihodnji evropski mehanizem za stabilnost načrtovan na podlagi sedanjega mehanizma, tako da predvideva vključitev MDS. EU bo še naprej strogo upoštevala standarde MDS in mednarodne prakse. Odločitve o vlogi zasebnega sektorja se bodo sprejemale za vsak primer posebej, tako da se vključitev zasebnega sektorja ne bo vnaprej zahtevala za podporo iz prihodnjega mehanizma za stabilnost.
Nazadnje, Evropski svet je imel tudi zelo dobro in poglobljeno izmenjavo pogledov o nedavnem gospodarskem razvoju in o tem, kako reševati izzive za vsa evropska gospodarstva, kratkoročno in dolgoročno. Navzoč je bil tudi predsednik Centralne banke in Evropski svet je pozdravil izjavo voditeljev držav in vlad območja evra ter institucij EU. Ta razprava je potrdila občutek odločenosti in enotnosti držav članic in institucij. Vsi navzoči so se strinjali z osnovno analizo. Vztrajam, vseh 27 soglaša, čeprav se analiza osredotoča predvsem na sedanjih 17 držav iz območja evra. Torej imamo skupno voljo poskrbeti za to, da bodo naša gospodarstva odpornejša na krize in da se bo okrepila strukturna gospodarska rast v Evropi.
Dovolite, da omenim elemente tega skupnega pristopa, ki odraža sprejeto izjavo. Na delo, ki ga morajo opraviti nacionalne vlade, se nanašajo tri točke, prvič, fiskalna odgovornost, drugič, spodbujanje rasti in tretjič, dve državi s podpornim programom sta prisiljeni izvajati ustrezne ukrepe in vsi pozdravljamo prizadevanja njunih vlad, grške in irske, ter njunega prebivalstva.
Drugi točki se nanašata na delo, ki ga morajo države članice in institucije Evropske unije opraviti skupaj. Prvič, Evropski svet prosi druge institucije, nenazadnje vaš parlament, naj poskrbijo za to, da bodo sporazumi v zvezi s paktom za stabilnost in makroekonomskim nadzorom, ki so bili doseženi oktobra na podlagi predloga projektne skupine, ki sem ji predsedoval, uvedeni do poletja. To je naša skupna dolžnost. Drugič, strinjamo se, da opravimo nove stresne teste v bančnem sektorju in zagotovimo popolno preglednost v širših razmerah letnih nalog EU.
Naša odločenost je jasna. Voditelji držav in vlad območja evra in institucij EU "so pripravljeni storiti vse, kar je potrebno, da se zagotovi stabilnost območja evra kot celote". Poteka delo za razvoj teh elementov skupnega pristopa.
Drugi dan našega zasedanja smo se osredotočili na svoje odnose s strateškimi partnerji. Cathy Ashton je predstavila poročila o napredku o tem, kako obravnavati strateške partnerje, sam pa sem na kratko seznanil kolege s pozitivnim izidom treh nedavnih srečanj na vrhu, in sicer, vrha s predsednikom Obamo, kjer smo odprli nove možnosti za čezatlantsko sodelovanje na področju rasti, delovnih mest in varnosti, kot sta zelena rast in kibernetska varnost; vrha s predsednikom Medvedjevim, na katerem smo dosegli dvostranski sporazum o pomembnem dosežku, pridružitvi Rusije STO; in vrha z ministrskim predsednikom Indije Singhom, kjer se je pokazal dober napredek za ambiciozen in uravnotežen sporazum o prosti trgovini, upajmo, da z rezultatom v prvem semestru tega leta, in na katerem je nastala tudi skupna deklaracija o internacionalnem terorizmu.
Vsa ta srečanja so pokazala, da Evropska unija za naše partnerje ni samo gospodarska unija in trgovinski blok, temveč tudi geopolitična partnerica.
Evropski svet je sklenil tudi, da dodeli Črni gori status države kandidatke. Poudarja prepričanje znotraj Evropskega sveta, da imajo države zahodnega Balkana evropsko poslanstvo.
Nazadnje smo se sporazumeli o položaju Slonokoščene obale v skladu s tem, kar so se ministri za zunanje zadeve odločili nekaj dni prej in poslali jasno sporočilo o potrebi po spoštovanju rezultatov demokratičnih volitev.
Ko veste, se bo Evropski svet 4. februarja načeloma ukvarjal z našim načrtom rasti. Inovacije in energetika - zlasti energetska varnost - so v tem pogledu ključne. Marca bomo prvič doživeli, kar imenujemo evropski semester. To ne sme biti birokratski proces, ampak realna priložnost za poglobljeno razpravo o stanju našega gospodarstva in ukrepih, ki jih je treba sprejeti.
Kolegi, vemo, seveda, da moramo okrepiti in poglobiti gospodarsko usklajevanje in konvergenco znotraj območja evra. Delovali bomo, kolikor je le mogoče, v celovitem okviru in prepričan sem, da bomo dosegli potrebno soglasje.
José Manuel Barroso
predsednik Komisije. - Gospod predsednik, lansko leto se je Evropska unija srečala z vrsto hudih preskusov in decembrsko zasedanje Evropskega sveta je pokazalo, kako zelo odločeni smo, da sprejmemo vsako odločitev, ki bo potrebna, da ubranimo svoje dosežke. Zlasti z dogovorom, da vzpostavimo evropski mehanizem za stabilnost in izvedemo povezano spremembo Pogodbe, smo pokazali svojo popolno zavezo podpori območju evra in državam članicam, ki ga uporabljajo, v korist celotne EU.
Komisija bo sprejela uradno mnenje o besedilu spremembe Pogodbe pred spomladanskim zasedanjem Evropskega sveta. Gotovo bomo imeli pomembno vlogo pri razlaganju evropskim državljanom, zakaj si ta mala sprememba zasluži podporo. Ta dogovor nam omogoča, da naredimo korak naprej in Komisija bo tesno sodelovala s finančnimi ministri, da uredi podrobnosti v zvezi s trajnim mehanizmom za stabilnost še pred spomladanskim zasedanjem Evropskega sveta. Čeprav je ta medvladni mehanizem edina možnost, ki so jo države članice lahko obravnavale, je pomembno, da je sestavljen na način, ki je v celoti usklajen s Pogodbo in krepi naša pravila stabilnosti v skladu z načeli in instrumenti proračunskega nadzora.
Te odločitve so povezane z večjim obsegom ukrepov, ki jih sprejemamo kot del pristopa k reševanju gospodarske krize in njenih posledic ter potrebe po ustvarjanju rasti za delovna mesta. Evropski svet je to priznal. Voditelji držav ali vlad območja evra in zlasti evropskih institucij so prav tako jasno pokazali, da so pripravljeni storiti, kar je potrebno, da se zagotovi stabilnost območja evra kot celote. Zlasti voditelji so pozvali po odločnem ukrepanju pri zagotavljanju razpoložljivosti ustrezne finančne podpore v okviru evropskega instrumenta za finančno stabilnost do začetka veljavnosti trajnega mehanizma. To so bili sklepi zadnjega zasedanja Evropskega sveta.
Evropski svet je tudi pozval, da se sprejetje predlogov Komisije z zadnjega septembra o gospodarskem upravljanju pospeši do junija. Priznal je pomembno vlogo, ki jo bo imela strategija Evropa 2020 pri vračanju Evrope k trajnostni rasti. Semester Evropske unije, ki smo ga uvedli prejšnji teden z letnim pregledom rasti, povezuje vse te trende. Prepričan sem, da s tem, ko bistveno izboljšuje način, kako upravljamo in usklajujemo naša neodvisna gospodarstva v Evropski uniji, orje ledino. Prinaša pristno evropsko gospodarsko upravljanje. To je naše novo gospodarsko upravljanje na delu - upravljanje, ki mora biti celovit odziv na krizo.
Komisija je to v letnem pregledu rasti zelo jasno sporočila. Dovolite, da se osredotočim na to, kajti tudi na podlagi zelo pomembnih sklepov decembrskega Evropskega sveta menim, da je zdaj bolj kot kdaj koli pomembno, da si pogledamo nadaljnje korake. Prepričan sem, da se pojavlja nova realnost. Politika gospodarskega upravljanja in gospodarskega usklajevanja se je spremenila in to ne le zato, ker so si to želeli tako imenovani federalisti. To želi trg. To želijo naši mednarodni partnerji. Gre za preprosto zdravo pamet in mi jo izvajamo in jo bomo še naprej izvajali.
Novi evropski semester kombinira strožja fiskalna pravila z okrepitvijo pakta za stabilnost in rast z učinkovitim gospodarskim usklajevanjem. Ponuja naknadno usklajevanje, kar pomeni, da razpravljamo o gospodarskih in fiskalnih politikah drug drugega, preden jih sprejmemo. Nič več se ne oziramo nazaj, da bi uvajali popravke, ampak gledamo naprej, da bi dali smernice.
Ta naknadni pristop je bistvo tega, zaradi česar je to zgodovinski korak za Evropsko unijo. Dejansko uvajamo v oblikovanje nacionalne proračunske in gospodarske politike pravo evropsko razsežnost. Od zdaj naprej bomo politiko raje pomagali oblikovati vnaprej, kakor da bi jo ocenjevali in poskušali popravljati naknadno.
Končne odločitve o nacionalnem proračunu pa bodo seveda sprejemali nacionalni parlamenti. To je prav in pravilno, vendar ta nova oblika gospodarskega upravljanja preprosto odraža razumski odziv na novo realnost. Če pogledamo raven neodvisnosti v območju evra in Evropski uniji kot celoti, mora biti država sposobna sprejemati odločitve in ob tem vedeti, kaj nameravajo storiti njene sosede. Ta izmenjava informacij daje nacionalnim parlamentom moč in jih krepi. Ne spodkopava njihove pristojnosti.
Letni pregled rasti uvaja ta proces in njegova ključna sporočila so jasna, vrniti stabilnost, ne več prelagati strukturne reforme in pospešiti ukrepe, ki spodbujajo rast. Prvič, ponovno moramo uvesti stabilnost s konsolidacijo javnih financ. Če ne bomo uravnotežili bilanc, ne bomo obnovili zaupanja v evropska gospodarstva. Če ne bomo obnovili zaupanja, bomo tvegali gospodarsko stagnacijo in vse negativne družbene posledice, ki izhajajo iz tega, zlasti za zaposlovanje.
Vendar moramo k temu pristopiti trezno in premišljeno. Javnofinančna konsolidacija ne pomeni zmanjševanja dolga s sprejemanjem uničujočega pristopa do potrošnje. To je bolj kot kar koli drugega vprašanje postavljanja prednostnih nalog in nekatera področja - inovacije, izobraževanje, nove oblike energije - so dobri kandidati za tako obravnavanje prednostnih nalog.
Drugo ključno vprašanje pregleda letne rasti je zavzemanje za strukturne reforme, da bi lahko ustvarili priložnosti za nova delovna mesta. Izbira je preprosta, ali želimo rast brez delovnih mest ali rast z delovnimi mesti? Če slednje, potem je nekaj stvari, ki jih bomo morali narediti. Pozvati moramo države članice, naj se letos osredotočijo na reformo trga dela, da bomo lahko odpravili ovire do višjih ravni dela. Ljudem moramo pomagati, da se vrnejo na delo ali najdejo novo službo s tem, da naredimo delo privlačnejše. Reformirati moramo pokojninske sisteme in poskrbeti, da brezposelni ne bodo na slabšem, če najdejo delo.
Naj bom povsem jasen, strukturna reforma ne pomeni zmanjševanja ravni socialnega varstva, ampak pomeni vključevanje tistih, ki so zdaj izključeni iz trga dela, zlasti naše mladine. Ravni brezposelnosti mladih so v nekaterih državah članicah celo v dobrih časih škandalozne. Vsakdo, ki mu je resnično mar za socialno Evropo, ve, da se to ne more nadaljevati. Kljub povečanju mednarodne konkurence lahko ohranimo socialno tržno gospodarstvo le, če se bomo prilagodili.
Tretje ključno sporočilo v pregledu letne rasti je zagotovitev in pospešitev ukrepov, ki povečujejo rast. Pri tem je osrednjega pomena naš program Evropa 2020. Osredotočiti se moramo na ukrepe, ki imajo jasne gospodarske koristi kratko- in srednjeročno in ki jih je mogoče razmeroma hitro sprejeti. To pomeni vlaganje v področja, ki prinašajo rast, sproščajo polni potencial našega enotnega trga, povečujejo vlaganje v energijo, promet in infrastrukturo IT - delno z inovativnim financiranjem, prepričani smo, vključno s projektnimi obveznicami Evropske unije - in z nadaljnjim prizadevanjem za dokončanje kroga pogajanj v Dohi ob hkratnem zavzemanju za prostotrgovinske sporazume s ključnimi partnerji. Vse to se mora odražati v naslednjem predlogu za večletni finančni okvir. Naslednji evropski proračun mora biti proračun, ki bo spodbujal rast.
Gospe in gospodje, naša gospodarstva se začenjajo premikati v pravo smer. Obnova se je začela in zdaj napreduje v realnem gospodarstvu. Letos bi morala biti rast BDP približno 1,5 % in se v letu 2012 povzpeti na 2 %. Evropski sektor proizvodnje se je v zadnjih mesecih znatno izboljšal. Prav tako bi se morale stalno izboljševati možnosti zaposlovanja in začenja se zmanjševanje javnih primanjkljajev, predvsem zaradi že sprejetih konsolidacijskih ukrepov, ki jih v nekaterih primerih spremlja nadaljevanje rasti. Proračunski primanjkljaj v Evropski uniji se bo po pričakovanjih zmanjšal z letošnjih 6,8 % na povprečno 4,2 % BDP v letu 2012.
Vendar bi bila velika napaka, če bi si globoko oddahnili in se prepustili slabim navadam. Svet se je spremenil. Ne moremo se vrniti na star način delovanja. Če ne bomo ukrepali zdaj, ob največji krizi od začetka evropskega združevanja, kdaj bodo države članice pripravljene sprejeti resnične ukrepe za gospodarske politike v skladu s cilji, ki so si jih same postavile? Če ne mi, na evropski ravni, kdo jih bo spodbujal, naj sprejmejo take odločitve, kdo bo to storil? Samo z urejanjem naših dolgov in stabiliziranjem financ se lahko premaknemo od kriznega upravljanja k spodbujanju rasti - ne seveda katere koli rasti, ampak trajnostne, vključujoče rasti.
To pomeni strukturne reforme, od katerih smo številne zagovarjali že več let - reforme, ki izzivajo vse strukture, vendar to delajo, da bi zmanjšale cene in povečale možnosti za nova delovna mesta in inovativne načine ravnanja. Resnično verjamem, da imamo odgovornost do naših državljanov, da izberemo pot rasti z delovnimi mesti. Pot kaže letni pregled rasti.
Torej se zdaj resno zavežimo pravemu usklajevanju gospodarske politike in resnično skupnemu evropskemu gospodarskemu upravljanju za vse naše državljane. Zahvaljujem se vam za pozornost.
[Aplavz]
Joseph Daul
Gospod predsednik, gospod Van Rompuy, gospod Barroso, zadnje zasedanje Evropskega sveta je jasno pokazalo, da je evro življenjsko pomemben steber evropskega združevanja. Storiti je treba vse, kar je mogoče, da se ga stabilizira in okrepi.
Naši voditelji držav ali vlad so že pred časom potrdili svojo globoko predanost evropski valuti in dejstvo, da se je Estonija na začetku tega leta pridružila območju evra, je še en znak v tej smeri, pa tudi zelo dober zgled glavnim državam, ki ne spoštujejo standardov, kako jih spoštovati.
Glede na povedano nihče ne podcenjuje resnosti tega, kar gospodarsko in socialno prestaja Evropa na območju evra. V letu 2011 je treba storiti vse, kar je mogoče, da se premagajo ti problemi in pomirijo trgi, ne površinsko, ampak strukturno, z drugimi besedami, z oblikovanjem pravih razmer za dolgoročno rast in zaposlovanje. Mislim, da imamo o tem vprašanju enako mnenje.
Prvič, to pomeni, da je treba spet ozdraviti nacionalne javne finance. Močno se potrudimo, ne smemo obupati! Drugič, to pomeni, da morajo države članice močneje zbližati svoje fiskalne politike, pa tudi svoje davčne in socialne politike.
Pomeni tudi, da moramo hitro doseči sporazum o skladu za finančno reševanje območja evra in da ima ta sklad smisel samo, če bo podprt z doslednim uveljavljanjem prave fiskalne discipline. Naši državljani morajo vedeti, da države, ki jim pomagajo v težkih razmerah, zelo natančno preverjajo svoje javne račune, sicer se ne bodo več strinjali, da jih plačujejo, če se smem tako izraziti.
Nazadnje, kot sem dejal, ustvariti moramo razmere za rast in zaposlovanje. Tudi to vpliva na dokončno oblikovanje evropskega notranjega trga, večje vlaganje v raziskave in inovacije ter vseživljenjsko učenje in usposabljanje. Moja skupina želi, da se pristop EU spodbudi z medvladnim pristopom na vseh teh področjih, preprosto zato, ker je to daleč najučinkoviteje in veliko trajnejše.
Gospod Van Rompuy, pozivam vas, da zagotovite, da bo reforma Pogodbe, ki je bila potrjena na zadnjem zasedanju Evropskega sveta, čim prej in čim hitreje končana.
Razprava o proračunu se šele začenja. Moja skupina bo v prihodnjih letih še naprej pozivala po temeljitem pregledu evropskih javnih financ s ciljem, da bi v Evropi spet ustvarili razmere za rast in zaposlovanje.
Gospod Barroso, skrbno vse preglejmo, ne bojmo se in, kot sem že večkrat dejal, vzemimo dva ali tri različne primere proračunov, na primer, kako lahko potegnemo Evropo iz sedanjih razmer z 1 %, 2 % ali 5 %? Ne bo nam uspelo z zmanjševanjem virov. Če hočemo ustvariti delovna mesta, potrebujemo več evropskih virov in to ne pomeni, da morajo države članice porabiti več denarja.
Ne bojmo se, predsednik Van Rompuy in predsednik Barroso. Dajte nam te predloge in mi, voditelji držav ali vlad, pa tudi Parlament, bomo prisiljeni najti pravo rešitev - vendar nam vsaj dajte več možnosti, med katerimi bomo izbirali.
Stephen Hughes
v imenu skupine S&D. - Gospod predsednik, decembrsko zasedanje Evropskega sveta nam je dalo vsaj politično soglasje o trajnem mehanizmu za reševanje krize, vendar se moramo - glede na odziv trgov po božiču z novimi strahovi glede solventnosti Portugalske, Španije in Belgije - še enkrat vprašati, ali ni bil ta primer "malo prepozen". Predlagani evropski mehanizem za stabilizacijo je sam sprožil nova vprašanja o finančnih trgih in obstoječi mehanizem za finančno stabilnost se zdaj ne šteje več kot zadosten. Priložnosti so bile spet zamujene.
V decembru je Parlament Svetu poslal jasen signal o evroobveznicah, vendar ni bilo nobenega konstruktivnega odziva ne od Sveta ne od Komisije. Kar smo imeli vse od leta 2008, je ponavljajoče obotavljanje in notranje pričkanje med državami članicami in institucijami, in odgovor, ki je bil vsakokrat boleče izvlečen - je bil prepozno podan in je pomenil manj, kot se je zahtevalo.
Najjasnejša ponazoritev problema je dejstvo, da kljub današnjim gospodarskim in monetarnim izzivom preprosto nimamo orodij, ki jih potrebujemo. So neprimerna ali ne obstajajo. Naši institucionalni procesi sprejemanja odločitev so zapleteni in jim manjka demokracije, naša strategija gospodarske politike pa je razdeljena in neučinkovita.
Finančni trgi ne ustvarjajo pritiska na nas zgolj zaradi visokih ravni dolga in primanjkljajev, predsednik Barroso, temveč zato, ker želijo nadomestilo za tveganje posojila denarja projektu, za katerega se zdi, da ni sposoben dozoreti ali izpolniti lastne usode.
Kar danes drži skupaj območje evra, niso toliko sanje njegovih ustanoviteljev, ampak preprosto nočna mora druge možnosti, popolnega razpada sistema. Žalostna polomija z obvladovanjem krize žene evropski projekt v politično mrtvilo. Kakšna možnost obstaja takoj zdaj za močnejšo in bolj demokratično skupino institucij, ki bi nastale iz revidirane Pogodbe?
Inteligentni pozivi za večjo politično povezanost, kot tisti prejšnji teden od vodje nemške Bundesbanke, resnično nimajo možnosti. Ob vsem tem sem šokiran, predsednik Barroso, nad frontalnim napadom Komisije na socialno Evropo in vmešavanjem v nacionalne trge dela, kot v primeru Irske. Letni pregled rasti je res frontalni napad na dolgo uveljavljene, socialno in gospodarsko bistvene pravice delavcev in na samo zamisel kolektivnega pogajanja.
Če bo to ocenjeval Evropski svet, je to strategija, ki je po mojem mnenju najslabša možnost, ki si jo lahko zamislimo v tem položaju. Ne le, da bo izpostavljena kot gospodarska norost, ampak bo izredno škodljiva za evropski projekt.
Velike zamisli lahko propadejo, gospod predsednik, in res sem zaskrbljen za ta evropski projekt. Kot nam pravi zgodovina, ljudje vse do zadnjega trenutka ne bodo priznali možnosti za neuspeh. Priznajmo možnost neuspeha.
Gospod Farage prikimava. Nezmožnost delovanja, predsednik Van Rompuy, predsednik Barroso, je polnjenje streliva za gospoda Faragea in njegove zaveznike. Ukrepajmo, za božjo voljo!
Sylvie Goulard
v imenu skupine ALDE. - (FR) Gospod predsednik, gospod Van Rompuy, gospod Barroso, rada bi dala dve pripombi k sklepom zasedanja Evropskega sveta zadnjega decembra.
S prvo pripombo bi vas opomnila, da ima kriza zelo nenavaden vpliv na Unijo iz enega preprostega razloga, od samega začetka smo bili zakonita skupnost in v zakoniti skupnosti je zakon posebno pomemben. Ne gre za vprašanje spodkopavanja skladnosti z zakonom, a ko se ukvarjamo s tako resno krizo - na kar nas opominja letni pregled rasti, ki ste ga pravkar objavili, gospod predsednik - je čas za ukrepanje, ne za strogo upoštevanje zakonov.
Pravite nam, da je ta revizija Pogodb bistvena za pomiritev trgov. Prvič, če mi dovolite, da sem nekoliko nesramna, se mi zdi, da zasedanja po sklepu na oktobrskem zasedanju Evropskega sveta niso bila posebno pomirjena. Bodite torej res pazljivi, če imate namen pomiriti trge. Samo pomislite, kaj se bo zgodilo, če bo ta revizija propadla.
Prihajam iz države, ki je doživela travmo negativnega referenduma brez načrta B. Saj ste že bili tam, gospod Barroso. Včasih moramo pomisliti, kaj se bo zgodilo, če bomo rekli trgom: "Moramo spremeniti Pogodbe, vse je treba storiti do tega datuma," potem pa bomo upali, da bo to narejeno. Jasno je torej, da ste izbrali poenostavljeni postopek v upanju, da se bo zgodilo. Če se bo to res zgodilo, lahko morda pomirite trge, gotovo pa ne ljudi.
Tu nastopi moja druga točka: mnogo hrupa za nič. Pogodbe spreminjate zaradi zakona. Ne spreminjate jih zato, da bi dali državljanom odgovore, ki jih čakajo. Tu nas je šest poročevalcev, ki se ukvarjamo s svežnjem "gospodarskega upravljanja", ki ga je Komisija pripravila, ne da bi bilo treba spreminjati Pogodbe. Strinjali smo se, da bomo delali, ne da bi bilo treba spremeniti Pogodbe, pozneje pa nam je bilo rečeno: "Spremenili bomo Pogodbe". Videti je, kot da pravimo ljudem, da lahko spremenimo Pogodbe, da lahko gremo tako daleč sredi vse te pravne birokracije, a ko bo prišlo res do tega, tega ne bomo storili, bodisi zato, ker je treba resno jemati strategijo 2020, bodisi zato, da bodo imeli delovna mesta in rast.
Povrhu vsega tega nas je potem decembrski Evropski svet prosil, naj pospešimo svoje delo. No prav, pa pospešimo! Gospod Van Rompuy, jaz bi rada, da Svet pospeši. Parlament je že predstavil svoja poročila. Obstaja zelo preprost način, da gremo hitreje. Približajte se našim stališčem in nehajmo razmišljati o soodločanju kot postopku, s katerim Svet odloča, Parlament pa prilagaja.
Rebecca Harms
Gospod predsednik, gospod Van Rompuy, v vašem povzetku zadnjega zasedanja Sveta ni bilo tistega, česar se najbolj spominjam, zato bi rada srečanje povzela drugače. Z današnjega vidika je najpomembnejša stvar, ki se je spominjam, to, da je med vrhom voditeljev držav ali vlad v Bruslju bonitetna agencija Moody's znižala bonitetno oceno Irske.
To je bil trenutek, ko smo se vsi zavedli obsega našega neuspeha pri obvladovanju krize, ki jo moramo še danes reševati. Vsakdo, ki primerja ključne številke dolžniške krize v različnih državah, je lahko samo presenečen nad tem, kako uspešna je bila špekulacija z evrom. Medtem pa ena država, ki ima veliko večje probleme kakor Portugalska in Španija, to je ZDA, ostaja povsem nedotaknjena v vojni, ki jo vodijo špekulanti proti evru. To je sedanje stanje.
Začelo se je novo leto in imamo nove probleme, s katerimi se moramo ukvarjati. Tukaj in zdaj bi se morali ukvarjati s problemom, ki smo ga predvideli na zasedanju, namreč, da tisto, kar je bilo sklenjeno na zasedanju, ne bo dovolj. Prepričana sem, da smo do zdaj vsi spoznali, da so številne evropske države v težavah. Imajo velikansko breme dolga, ki vključuje zasebni dolg in nesprejemljivo raven javnega dolga. Številne države članice Evropske unije ne bodo sposobne rešiti svojih problemov brez pomoči.
Kaj bi moral biti naš naslednji korak? Prepričani smo, da preprosto zmanjševanje nacionalnega dolga, s katerim so začele številne države na pobudo Evropske unije in njenih skupnih resolucij, samo po sebi ni dovolj in da to sili te države na meje sprejemljivega. Treba je doseči nov sporazum o tem, kako bi lahko to delovalo na resnično sprejemljiv način. Prepričana sem, da razvoj dogodkov, kot je na primer tisti na Madžarskem, pošilja opozorilni signal, kaj se zgodi, kadar je razporeditev bogastva v državah Evropske unije preveč krivična in je prepad prevelik. V tem procesu zmanjševanja javnega dolga moramo pravičnosti posvetiti večjo pozornost kot do zdaj.
Poleg tega menimo, da je treba prestrukturirati bančni sektor, in rada bi, da je to zelo jasno. Nismo prepričani, da lahko upravičimo še nadaljnje povečanje bremena dolga, da bi rešili "žive mrtvece" na tem področju. Rada bi v celoti podprla, kar je povedala gospa Goulard. Potrebujemo pristop, ki nam bo omogočil, da pripravimo Evropejce na prihodnost v razmerah zelenega New Deala in določimo novo pot v tej krizi. Rada bi še enkrat poudarila, da je Evropa čudovit prostor za življenje in da moramo narediti še veliko, da bo tako tudi ostalo.
Timothy Kirkhope
v imenu skupine ECR. - Gospod predsednik, Evropski svet je sprejel pomembne odločitve o prihodnosti obvladovanja kriz, vendar se strinjam s predsednikom Barrosom, da temeljni problemi ostajajo: potreba po vrnitvi k fiskalni disciplini in nepripravljenost nekaterih držav članic za resno gospodarsko reformo.
Rečeno nam je bilo, da si ob enotni valuti države članice ne bodo več mogle pomagati iz težav z devalvacijo in da bodo namesto tega morale reformirati svoje gospodarstvo tako, da bo konkurenčnejše. Čeprav je bila trditev na prvi pogled privlačna, pa smo imeli številni od nas prav, ko nismo nasedli, kajti izkazala se je za zmotno. Nekatere države članice so uspele najti druge rešitve, da so umetno podprle svoje gospodarstvo: z inflacijo cen sredstev v delu, ki ga je povzročila neprimerno nizka obrestna mera in zavrnitev sprejetja korektivnih ukrepov z drugimi sredstvi; ali z vlaganjem izposojenih javnih sredstev v nevzdržnem obsegu in v nekaterih primerih za prikrivanje obsega povzročenega fiskalnega primanjkljaja.
Čeprav moramo seveda najti rešitve za obravnavanje takojšnjih posledic teh politik in je bistvena fiskalna omejitev porabe, je enako pomembno, da se zavežemo gospodarski reformi, da bomo razširili prožnost trga dela za ustvarjanje novih delovnih mest, odprli trge in odpravili ovire za trgovino ter spodbudili zasebno vlaganje tako, da bomo lahko zapolnili praznino, ki jo pušča za sabo zmanjšanje porabe javnega sektorja.
Ob finančni in gospodarski krizi se ni mogoče izogniti obsežni vladni intervenciji v gospodarstvu - vendar ne smemo pomešati blažilnih ukrepov za zdravilo. Dolgoročna rešitev ni v večji državni upravi. Je v gospodarski rasti, ki nastane z uspešnimi podjetji in podjetniki, ki poslujejo na konkurenčnih trgih in so sposobni dati vrednost potrošnikom ter ustvariti delovna mesta za naše državljane.
Zato so, na primer, bistvene strategija Evropa 2020, akt o enotnem trgu in unija inovacij in treba jim je nameniti pozornost, ki si jo zaslužijo. Stave so visoke. Medtem ko smo se ukvarjali s to neposredno krizo, so si druge države po svetu - nekatere s političnimi vrednotami, ki se zdijo zelo drugačne od naših - utirale pot naprej. Če ne bomo izšli iz te krize in se usmerili k reformi, bomo obsojeni na neizprosno s tem povezano propadanje z najhujšimi posledicami za spodbujanje naših vrednot in dejansko za prihodnost našega planeta.
Joe Higgins
v imenu skupine GUE/NGL. - Gospod predsednik, trajni mehanizem za finančno stabilnost ni v praksi nič drugega kot zaščita glavnih evropskih bank pred posledicami njihovih nepremišljenih špekulacij na finančnih trgih. To je mehanizem, s katerim bi ljudi delavskega razreda po vsej Evropi pripravili do tega, da plačajo za krizo zlomljenega finančnega sistema in evropskega kapitalizma, ki ga pesti kriza.
Gospod Barroso in gospod Van Rompuy, povejta mi danes zjutraj - ker do zdaj tega še nista storila - ali je moralno, da špekulanti in bankirji, ki divje hazardirajo na irskem trgu nepremičnin, prenesejo na desetine milijard evrov zasebnih slabih dolgov na pleča irskega ljudstva, ki nima zanje prav nobene odgovornosti. Vaš poseg MDS-EU na Irskem je daleč od tega, da bi bil finančna rešitev, je mehanizem, ki bo spremenil irske davkoplačevalce v vazale evropskih bank. Uničujete naše službe in življenjski standard ljudi. Zatrjujete, da ste demokrati, vendar ste zasužnjili delovne ljudi Evrope s trgi, finančnimi trgi, ki vas vlečejo za nos.
Vaš mehanizem za finančno stabilnost je nevarno orožje, ki mu ukazujejo trgi, izdaja pa se za nekaj neškodljivega. Mi, levica na Irskem, bomo vztrajali, da gre na referendum irskih ljudi, preden se sprejme.
Nigel Farage
v imenu skupine EFD. - Gospod predsednik, kaj je najpogosteje uporabljena beseda v zvezi z evrom? Ne, to ni "neuspeh" - čeprav bi lahko bila. To je "stabilnost", kajne? Pred desetletjem so vsi dejali, da nam bo potem, ko bomo imeli valuto evro, ta prinesla stabilnost. No, po desetletju bi rekel, da je to, kar je prinesla, kaos, razdor in beda za milijone, pa vendar je bila beseda "stabilnost" še danes zjutraj uporabljena. Uporabil jo je gospod Barroso, uporabil jo je gospod Van Rompuy: "stabilnost".
Dejansko se trepljamo po hrbtu, ker so šle dražbe obveznic prejšnji teden na Portugalskem dobro, realnost pa je, da je Evropska centralna banka pravzaprav uporabila davkoplačevalski denar, da je kupila njihov lastni dolg. Vaša zagotovila, da je vse dobro, ne držijo.
S kom pa mislite, da se šalite, gospod Van Rompuy? Donos obveznic se je včeraj na Portugalskem dvignil na skoraj 7 %. Javnost po vsej Uniji ne podpira več valute in boj za Španijo se še ni niti začel. Model sam je neuspešen in vendar želite podvojiti velikost sklada za finančno reševanje. Želite celo povečati obseg sklada za finančno reševanje tako, da boste lahko skupaj z ECB tudi vi nadaljevali s kupovanjem še več lastnega dolga.
Krizo uporabljate za veliko prilaščanje moči, da bi nas pripeljali v fiskalno unijo. Če vam bo uspelo, potem moramo spremeniti ime, se znebiti "Evropske unije" in jo poimenovati "Unija dolga". Če vam bo res uspelo, boste imeli v pasti tiste južne države znotraj gospodarske ječe, v katerih bodo ljudje neizmerno trpeli, v severnih državah pa bodo ugotovili, da večno plačujejo ogromen račun in obrestne stopnje, ki so mnogo previsoke za njihova lastna gospodarstva. Dosegli smo točko, ko dejansko ni pomembno, kaj kateri od vas reče. Nihče vam ne verjame. Javnost vas ne podpira. Upam in molim, da vas bodo trgi zlomili.
Barry Madlener
(NL) Gospod predsednik, gospe in gospodje, od vseh lepih in praznih besed gospoda Barrosa sem lahko v glavnem razbral eno samo resnično točko, namreč, da je naloga bogatih držav članic, da plačujejo za revne države članice, ker je to realnost. Zdi se, da se bo to stanje še kar nekaj časa nadaljevalo. Kar naprej poslušamo, da moramo pomagati drugim državam, vendar ni nihče omenil, kako naj bi to pravzaprav storili. Skratka, bistvo je, da bodo morali nizozemski državljani vzeti denarnice in plačati račun za šibke države članice, od katerih so se nekatere pridružile evru z goljufijo.
Gospod Barroso je dejal: "Izberite trajnostno rast". Vse tiste prazne besede, vendar ni povedal, kako naj bi to storili. Kaj če ne bo delovalo? Zakaj ne razvijemo scenarija, ki bi omogočil državam, kot je Grčija, da bi ponovno uvedle svojo valuto? Zdi se, da to ni mogoče in da niste pripravljeni razviti takih scenarijev, čeprav so številni ekonomisti prepričani, da bi lahko pravzaprav zelo dobro delovali in da bi morda lahko bili naša najboljša možnost.
Potem bi ustvarili razmere za rast in zaposlovanje. Kako bi se tega lotili? Splošno sporočilo, ki ga poslušam, je, da bi bilo to treba storiti z zmanjševanjem javne porabe in prav to je tisto, kar počnemo mi na Nizozemskem. In kaj torej stori Evropska unija? Nagradi Nizozemsko s tem, da troši še več. Se spominjate, da bi prosili za 6-odstotno povišanje proračuna za EU? Očitno so bili v glavnem nizozemski državljani tisti, ki naj bi poravnali ta račun, zato vam tudi glede tega zmanjka precejšen del verodostojnosti.
Skratka, rad bi rekel. Nizozemska plačuje za revne države s padajočo gospodarsko rastjo na Nizozemskem. Nizozemski državljani so izpostavljeni tveganju 27 milijard EUR in ta vsota se samo še zvišuje. Vsako leto plačamo EU neto znesek 4,5 milijard EUR in večji del tega se posreduje šibkim državam članicam, poraba EU narašča, hkrati ko moramo varčevati in vrednost evra nenehno drsi, rezultat tega pa je, da naraščajo tudi stroški za nizozemske državljane. Gospod predsednik, Evropski uniji se ne da zaupati.
Olle Schmidt
(Vprašanje na podlagi modrega kartončka za gospoda Nigela Faragea v skladu s členom 149(8)) Gospod predsednik, vedno - ali vsaj včasih - je zanimivo poslušati gospoda Faragea, ker ve vse odgovore in si postavlja vsa vprašanja.
Ampak, gospod Farage, ali bi bila možnost 16, 17 ali pravzaprav do 20 različnih valut - ki smo jih imeli v devetdesetih letih prejšnjega stoletja, ko se je zrušil funt šterling, - boljša? Ali bi to izboljšalo sedanje razmere v Evropi? Noben ekonomist se ne bi strinjal s tem, gospod Farage. Ne morete preprosto reči, da živimo v preteklosti. Zdaj se ukvarjamo z vprašanji, ki zadevajo Evropo danes. Nikoli ne odgovarjate na vprašanje, kako se lotiti sedanjih razmer in prihodnosti. Vi ste populist in zelo zlahka odgovorite na vsa svoja lastna vprašanja.
Nigel Farage
Gospod predsednik, pred desetimi leti sem res rekel, da ne morete dati Grčije in Nemčije skupaj v isto monetarno unijo in da to ne bo šlo. Če greste nazaj v zgodovino, boste ugotovili, da vlade vedno, kadar dajo skupaj ljudi v napačne valutne unije, kadar mislijo, da vedo več kakor trgi, izgubijo.
Sprašujete me, kakšna je moja rešitev danes. Je jasna kot beli dan. Grčija, Portugalska in Irska ne spadajo znotraj evra. To, kar bi morali storiti, kar bi moral gospod Van Rompuy storiti, da bi imeli resnično vodstvo, je, da bi bilo treba uvesti načrt B in dovoliti tem državam, da se vrnejo k svojim lastnim valutam, da imajo konkurenčne devalvacije in dobijo priložnost, kajti to, kar počnemo s to politiko, jih ubija.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Gospod predsednik, vsak, ki danes bere časopise, bo ugotovil dvoje, da smo na ključni točki krize državnega dolga in da je evropski odziv zaporedje ločenih predpisov brez notranje skladnosti.
Celo zdaj imamo na mizi evropski semester, sveženj o gospodarskem upravljanju, začasno in trajno strategijo reševanja, tako imenovane "evroobveznice", da bi pokrili del državnega dolga, ki velja za varnega, pa še akcijski načrt, ki temelji na Evropski investicijski banki in obveznicah za posebne projekte, kar je v predlogu o notranjem trgu, ki nam ga je poslala Komisija.
Prva stvar, ki jo skušajo storiti poročevalci, je, da kombinirajo vse to in ustvarijo popoln načrt, končno sliko, ki naj se pokaže javnosti. Drugič, ta načrt mora biti evropski načrt, ki ne deli Evrope na dvoje - ne spotikajmo se ob Evropo dveh hitrosti - in ki enako močno zasleduje dva cilja, proračunsko disciplino - kolikor je to potrebno - in gospodarsko rast, ki naj bi nas spravila iz krize, v kateri smo.
Imam eno pripombo v zvezi z mehanizmom reševanja, na katerega se sklicuje predsedujoči Svetu. V svojem prvem stavku pravi, bi zasebni vlagatelji sodelovali v načrtih reševanja, kar je povzročilo šok in vodilo do protesta predsednika Evropske centralne banke. Pojasnjeno je bilo, kar je pravkar storil gospod Van Rompuy, prvič, da se bo odločalo za vsak primer posebej - kdo in na podlagi katerih meril? - in drugič, da bo to narejeno v skladu z merili in politikami Mednarodnega denarnega sklada. Edini primer, v katerem je Mednarodni denarni sklad uporabil tak načrt reševanja, je bil v Argentini leta 2003; spravil je državo v kaos, iz katerega se še vedno ni izkopala in zasebni imetniki obveznic še vedno niso plačani.
V zvezi z evroobveznicami je bilo tu danes odprtih veliko vprašanj. Rad bi dodal še dve. Ustvarile bi tako tekoč trg, kot je tisti v Združenih državah, in dale spodbudo evru kot rezervni valuti, kar bi omogočilo centralnim bankam in državnim skladom, da vlagajo tukaj svoje rezerve.
Moja zadnja pripomba je, da mora to dopolniti Evropska investicijska banka in posebne obveznice v odziv na rast.
Pervenche Berès
(FR) Gospod predsednik, gospod Van Rompuy, soglašali ste, da boste predsedovali tako imenovani skupini uglednih osebnosti. Sestavljena je bila iz finančnih ministrov, ki jih je prestrašila neugodna ocena zaradi državnega dolga. Ali so bili sposobni ponuditi skupino uglednih osebnosti? Nesoglasje, ki izhaja iz sedanje razprave med gospodom Trichetom, predsednikom Barrosom in kanclerko Merklovo, nam prav tako kot pretresi na trgih pravi, da to ni bila skupina uglednih osebnosti.
Prosili so vas, da vodite evrsko krizo. Evro moramo obvladovati zaradi evropskih državljanov in ne zaradi špekulantov. Da bi se to zgodilo, ste soglašali z revizijo Pogodbe, ker je to pripravno, čeprav je naša konferenca predsednikov povedala, kako nepotrebna je ta revizija - besede je potrdil predsednik Euroskupine.
Vendar gospod predsednik, gospod Van Rompuy, tvegate, da nas boste zvabili na pot, ki bi nas lahko vodila v smer "premalo, prepozno". Res bo prišel dan, ko boste potrebovali modrost tega parlamenta, dogovor za pregled pogodbe, da bi v prihodnosti lahko imeli davčno uskladitev, evropsko zakladnico, posojila za vzajemno upravljanje dolga in ponovno vzpostavitev zaposlovanja v jedru naših gospodarskih politik.
Če ne želite, da se pregleda Pogodba, zagrabite bika za roge in uvedite močnejše sodelovanje na evrskem območju, da boste rešili probleme in odgovornost držav članic na tem področju, namesto, da dopuščate, da drsi, kjer in kamor ga zanesejo trgi.
Martin Callanan
Gospod predsednik, ker je ta zadeva tako pomembna za evropsko gospodarstvo kot celoto, čeprav moja država (na srečo) ni del evrskega območja, pozdravljam vsaj nekatere od ukrepov, ki so bili dogovorjeni v Svetu za območje evra in zlasti dejstvo, da bi morale države območja evra same odgovarjati za reševanje svojih problemov.
Pozdravljam tudi nekoliko zapoznelo spoznanje Sveta, da je člen 122 Pogodbe povsem neprimeren za podporo mehanizma za finančno reševanje. To niso naravne nesreče in niso zunaj nadzora zadevnih držav članic. A pri pripravi podlage za ta mehanizem, ki bi morda začel veljati v letu 2013, ne smemo pozabiti na dejstvo, da smo zdaj še vedno zelo globoko v krizi.
Stanje je v številnih državah članicah še vedno zelo resno. Portugalska se bo skoraj zagotovo srečala s težavami, verjetno Španija in mogoče Belgija. A kar me posebno skrbi, je učinek na naravno demokracijo v teh državah. Te države gospodarsko dejansko postajajo protektorati, ki jih vodijo gospod Barroso, gospod Van Rompuy in drugi. Odločitve, ki jih sprejmejo nacionalni volivci v teh državah glede prednostnih nalog porabe in zasledovanja gospodarskih politik, imajo zdaj zelo malo učinka. So pod nadzorom Bruslja in pod nadzorom mednarodnih finančnih institucij.
Takrat, ko bomo prišli iz te krize, bomo morali res poskrbeti za obnovo demokracije v teh državah in obnovo volje njihovih nacionalnih volivcev.
Miguel Portas
(PT) Gospod predsednik, v politiki so razumni ukrepi, zmotni ukrepi in neprimerni ukrepi. Za Evropo je razumno, da objavi evropski javni dolg, čeprav gospa Merkel tega ne odobrava. Za nas v Evropi je razumno, da smo sposobni medsebojno deliti del našega državnega dolga, čeprav gospa Merkel tega ne odobrava. Vendar je neprimerna novica, ki je postala javna, da lahko evropski mehanizem za stabilnost in Mednarodni denarni sklad nazadnje združita del državnega dolga, ki se je nabral v zasebnih bankah, po 6 ali 7-odstotnih obrestih za Portugalsko, potem ko bodo te iste banke financirale same sebe po 1-odstotni obrestni meri.
Gospod Van Rompuy, moje vprašanje je naslednje: Kako dolgo se pričakuje, da bo Evropa čudežna pridelovalka finančnega kapitala? Kako dolgo bomo pretvarjali zasebni dolg v javnega? Kako dolgo bomo še silili evropske davkoplačevalce, delavce in upokojence, da bodo plačevali dolgove, ki jih je ustvaril zasebni bančni sektor, ki nas napada?
To je danes tukaj res ključno vprašanje.
Mario Borghezio
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, v Združenih državah je bil sprejet zakon, ki zahteva, da ameriška centralna banka (FED) podrobno navede, koliko od 3300 milijard USD iz reševalnega svežnja je šlo za katero banko.
Sprašujem se, ali bi bilo predrzno zahtevati, da tudi vi sprejmete enako pregledna merila, razen če bi to blokiral finančni in bančni superlobi. Razmislimo o stanju, kakšno prihodnost ima ta prisilna unija svobodnih držav, ki temelji na tem, da močnejše države finančno rešujejo šibkejše?
Ali si želimo tehnično priznati realnost, da je evro praktično bankrotirana valuta? Kako mislimo prisiliti države s šibkim gospodarstvom, da ga bodo uporabljale? Ali je centralizirana monetarna politika sprejemljiva za države, ki imajo tako očitno različne obrestne mere?
Gospod Trichet sam, ki je zanikal nevarnost, da bi postala Evropska centralna banka nesolventna, pa vseeno priznava, da je eden od razlogov za povečanje njenega kapitala spopadanje s kreditnim tveganjem, z drugimi besedami, nesolventnostjo kupljenih obveznic. Prav tako je čas za nove stresne teste na največjih bankah in za večji poudarek na zelo tveganih bančnih dolgovih, kot je zahteval minister za gospodarstvo.
(Predsednik je prekinil govornika)
Ioannis Kasoulides
Gospod predsednik, politično sporočilo zadnjih sklepov Sveta, naslovljenih špekulantom, medijem in trgom, je, da bodo države članice EU storile vse, kar je treba, da bodo zavarovale območje evra in ubranile evro. Ne glede na to, katere notranje razprave bodo potekale, nobena država članica ne izključuje zamisli, če bo finančna zmogljivost morala podvojiti svoj kapital in pravico do nakupa obveznic ali če bo mehanizem za finančno stabilnost po letu 2013 vključeval zmanjšanje ali pa mu bo naročeno, naj proda evroobveznice. Razpravlja se samo o časovnem usklajevanju, ali in kdaj bo to potrebno in kako. Naj si mediji in analitiki ne delajo utvar. EU bo uvedla vse, kar je treba, takrat, ko bo treba.
Sklep Sveta pravi v zvezi z mehanizmom finančne stabilnosti, da "ga je treba aktivirati, če je to nujno potrebno za zaščito stabilnosti območja evra kot celote". Dovolite, da kot poslanec iz male države članice prosim za zagotovilo, da bodo članice, kot so Malta, Ciper, Estonija ali Slovenija vključene, če bodo v težavah, ker morda ne bodo nepogrešljive za stabilnost celote.
Anni Podimata
(EL) Gospod predsednik, moramo priznati, da je Evropa, čeprav je bila institucionalno in politično povsem nepripravljena, sprejela resne ukrepe za ukvarjanje s krizo. Od vloge za sveženj pomoči za Grčijo pred skoraj enim letom pa vse do sklepov, sprejetih na zadnjem zasedanju Evropskega sveta, o uvedbi trajnega mehanizma za stabilnost, so bili sprejeti pomembni ukrepi. A nadaljevanje in povečevanje pritiska trgov, ki se ne pojavlja več samo na najranljivejših gospodarstvih v območju evra, dokazuje, da so naše odločitve glede zagotavljanja celovitega odziva na krizo razdrobljene in neustrezne.
Zato potrebujemo celovit evropski odziv na krizo, ki ne bo nadomestil ali spregledal obveznosti držav članic, da držijo besedo in prestrukturirajo svoje javne finance, temveč bo zavaroval ta gospodarstva pred napadi trgov in pomagal zagotoviti, da bodo njihova prizadevanja uspešna.
Gospod predsednik pred nekaj dnevi je Evropski parlament sprejel resolucijo, ki poziva Evropsko komisijo, naj nemudoma izvede študijo upravičenosti glede vprašanja evroobveznic.
(Predsednik je prekinil govornico)
Ilda Figueiredo
(PT) Gospod predsednik, prišli smo do konca evropskega leta boja proti revščini in socialni izključenosti. Ali je Svet naredil inventuro svojih dosežkov? Ne.
Če bi jo, bi ugotovili, da se revščina še nikoli ni tako strmo povzpela in da je število ljudi, ki živijo v revščini v tej bogati Evropi, zdaj preseglo 100 milijonov ter da bodo sklepi, ki so jih sprejeli, samo še naprej povečevali brezposelnost, neenakost in socialno izključenost. Vendar se dobički gospodarskih in finančnih skupin množijo, prav tako kot špekulativni zaslužki iz državnega dolga, ki jih podpirajo smernice Evropske centralne banke ter politike Sveta in Komisije.
Ali je to namen območja evra?
Države s krhkejšimi gospodarstvi še naprej doživljajo pritiske in izsiljevanje in vlade, ki se spopadajo s protesti in boji delavcev, se zatekajo k represiji in nasilju proti sindikatom in delavcem, kot se je zgodilo včeraj na Portugalskem.
Razlog za naše proteste, naše ogorčenje in naše trdno prepričanje je, da hočemo drugačno Evropo, tako, ki temelji na socialnem napredku, tako, ki spoštuje ljudi, ki delajo in se bojujejo za svoje pravice. Verjemite mi, stali bomo z ramo ob rami z delavci v njihovem boju, da bomo zlomili vaše politike.
Tunne Kelam
Gospod predsednik, z veseljem povem, da je danes 19. dan članstva Estonije v območju evra, vendar se je Estonija na to pripravljala vse od pristopa. Celo motiv estonskega evrokovanca je bil že pred šestimi leti dogovorjen z ljudskim glasovanjem. A pridružitev območju evra ni zgolj vprašanje posamezne izbire - gre bolj za solidarnost, prevzemanje skupne odgovornosti in dejavno prispevanje k stabilnosti celine kot celote.
V času gospodarske krize so postale pomembnejše moralne vrednote in etika. Vidimo lahko, da gospodarski potencial sam po sebi ni dovolj. Bistveno je, ali se lahko državi zaupa, da ima željo in sposobnost, da pravočasno izpolni zaveze in se loti resnih strukturnih reform.
Pozdravljam dejstvo, da se je Svet lahko dogovoril za mehanizem evropske stabilnosti, a praktična pot do gospodarske rasti in stabilnosti je predvsem dokončanje enotnega trga in zlasti evropskega enotnega digitalnega trga. Slednji se mora vključiti v časovni načrt evropskega enotnega trga, pa tudi evropskega digitalnega programa.
To bi bila lahko resnična priložnost za povečanje evropske konkurenčnosti v svetu. Evropski državljani pričakujejo od nas, da bomo olajšali sklepanje poslov na digitalnem področju, kjer morajo biti operacije, kot so elektronska plačila in e-identifikacije, skladne in razumljive. Enotni digitalni trg zahteva tudi odločna prizadevanja za razvoj trga storitev.
Jean-Pierre Audy
(FR) Gospod predsednik, gospod Van Rompuy, gospod Barroso, rad bi vam ponudil dve misli.
Prva misel se nanaša na obseg trajnega mehanizma za obvladovanje krize. Države nečlanice območja evra so dejansko razdeljene v dve kategoriji, Združeno kraljestvo in Švedsko, ki nista dolžna sprejeti evra, in vse druge države, ki skupaj s članicami pomenijo 25 držav. Predlagam, da bi imele te države, ki uporabljajo evro, korist od posebne obravnave v mehanizmu, od nečesa, kar zdaj še ni predvideno.
Drugič, rad bi pritegnil vašo pozornost k nacionalnim parlamentom. Nacionalni parlamenti niso vključeni v poenostavljeni postopek, razen morda v ratifikacijskih postopkih. Predlagam, da se nacionalni parlamenti vključijo v posvetovalni proces na prostovoljni podlagi, ker se pojavlja vprašanje, kdo bo zagotovil politični nadzor za prihodnji mehanizem. Ali bo to Evropski parlament ali nacionalni parlamenti? Ker na področju evra ni nobene parlamentarne razsežnosti, ne vemo, kako bomo zagotovili politični nadzor tega mehanizma. To je vprašanje, ki vam ga postavljam.
Roberto Gualtieri
(IT) Gospod predsednik, gospod Van Rompuy, gospe in gospodje, vidim dva glavna problema v predlagani spremembi člena 136, eden od njiju je institucionalni in drugi politični.
Institucionalni problem je, da člen 3 Pogodbe o delovanju Evropske unije navaja, da je monetarna politika držav, katerih valuta je evro, v izključni pristojnosti Unije, vendar člen 2 določa, da lahko izključno pristojnost izvajajo države članice, če jih za to pooblasti Unija. Težko je razumeti, zakaj bi uporaba pravila, ki je jasno določeno v Pogodbi, zahtevala reformo Pogodbe.
Potem je tu še politični problem, izbira možnosti reforme Pogodbe namesto uporabe člena 2 ali člena 352 in 136, postavlja evropski mehanizem za stabilnost in s tem prihodnost evra na milost 27 ratifikacijskim procesom.
Ali ljudje razumejo, da bo težko najti načrt B za evro, če se samo eden od teh 27 ratifikacijskih procesov izkaže za neuspešnega? Ali Evropski svet razume, da je z izbiro te poti prihodnost evra izpostavljena velikemu tveganju?
Ildikó Gáll-Pelcz
(HU) Gospod predsednik, gospod Van Rompuy, gospod Barroso, stabilnost evra in uvedba mehanizma za upravljanje krize sta naši najpomembnejši operativni nalogi pri spodbujanju rasti, ki bo ustvarila nova delovna mesta in bo hkrati zmanjšala javni dolg držav članic, s čimer soglašajo vse države članice. Vendar nas izpolnitev teh nalog ne sme siliti v odlaganje nalog in razprave o strateških vprašanjih, kot so inovacije, ki se je že odvijala v decembru. Naslednji vrh v februarju bo primeren za sprejemanje strateških odločitev o pomembnih vprašanjih, kot je energija. Madžarsko predsedstvo je začelo priprave na energetski vrh. Najpomembnejša pravila so bila določena lansko leto. Začela je veljati uredba o zagotavljanju dobave zemeljskega plina. Gospod predsednik, prosim vas, da me pomirite, da skrbi v zvezi s stabilnostjo na področju evra ne bodo prevladale nad energetskim vrhom.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Gospod predsednik, kot veste, je bila ameriška vlada že drugič v sedanji kreditni krizi prisiljena drastično poseči s podporo dvema glavnima bankama, ki sta se zlomili, in zavarovalnici ING. Tako je vložila 700 milijard USD finančne pomoči v svoj bančni sistem. Kljub tem ukrepom pa gospodarstvo ZDA še vedno potrebuje več pomoči in vlada je pred kratkim brez misli na varčnost zagotovila nadaljnjih 600 milijard USD, da bi spravila gospodarstvo iz recesije. Očitno Združene države Amerike tiskajo nov denar.
V nasprotju z ameriškim gospodarstvom območje evra vztrajno ostaja pri načelu proračunske discipline in strogo nadzorovani monetarni politiki in s tem pušča možnost različnim špekulativnim podjetjem, da špekulirajo na račun držav, ki so manj odporne na pritisk. Gospod predsednik, predlagam, da se na področju evra upošteva količinska olajšava; morda se izkaže za Kolumbovo jajce.
Liisa Jaakonsaari
(FI) Gospod predsednik, ni dvoma, da visi nad Evropo dvorezen Damoklejev meč - to sta gospodarska kriza in povečanje nacionalizma - in oba sta združila sile.
Gospod Hughes se je vprašal v imenu Skupine naprednega zavezništva socialistov in demokratov v Evropskem parlamentu, ali Evropo danes držijo skupaj sanje ustanoviteljev ali nočna mora njenega razpada. Na žalost je ta nočna mora o njenem razpadu zdaj glavni trend. Zato upam, da bo Komisija pokazala večjo moč pri vprašanjih, ki se nanašajo na socialno Evropo. Zelo čudno je, da bi bila šibka v teh zadevah. Zdaj niti ne gre več za vprašanje, ali politiko urejajo trgi ali politiki, politika prihaja na ulice. Približuje se demonstracijam in prihaja v roke različnim skupinam skrajnežev in skrajne desnice. Komisija bi zato morala dati prednost vprašanjem, ki se nanašajo na socialno Evropo. Na žalost pa se nič ne dogaja.
Seán Kelly
Gospod predsednik, v nasprotju s številnimi govorniki bi rad pohvalil gospoda Van Rompuya in gospoda Barrosa že zaradi tega, ker sta v sedanji krizi proaktivna in uvajata ukrepe, ki bodo v prihodnosti, upajmo, uspešni. Ali bodo ali ne, v tem trenutku ne moremo vedeti. Če bodo, bosta videti kot heroja. Če ne bodo, bosta verjetno videti kot malopridneža, a dajmo jima priznanje za tisto, kar si zaslužita. Upajmo, da bo struktura nadzora zagotavljala, da se v prihodnje ne bodo več dogajale številne pomanjkljivosti, ki so pripeljale do sedanjega položaja.
Kar zadeva mojo državo, smo na žalost morali koristiti finančno reševanje in to je bilo v glavnem zaradi nepremišljenosti naših bank in slabega upravljanja. V nekaj mesecih bomo imeli novo vlado in upajmo, da bo prinesla politično stabilnost, vendar bi pozval gospoda Van Rompuya in gospoda Barrosa, da poskusita znižati sedanjo obrestno mero za finančno reševanje, ker je previsoka in bi lahko ohromila državo.
José Manuel Barroso
predsednik Komisije. - Gospod predsednik, najprej, ta razprava je pokazala zapletenost krize in zapletenost odgovorov. Ena stvar, ki bi vam jo rad rekel - in očitno je, da ima velika večina evropske ideale in mora dobiti evropski odgovor -, je, da nas ne smejo razdeliti nekatere razlike, ki sploh niso najpomembnejše.
Kot ste dejali nekateri od vas, danes obstaja res pravi izziv, včasih že grožnja za evropsko povezanost. To grožnjo smo videli danes v tej razpravi. Slišal sem nekaj pripomb, nacionalističnih pripomb, pripomb s predsodki, ki jih, odkrito rečeno, nisem vajen poslušati v Evropskem parlamentu.
Bile so v manjšini, a te pripombe so bile dane in so skušale poglobiti razlike med Evropejci, tako imenovanimi bogatimi in tako imenovanimi revnimi Evropejci. In tistim, ki so dali te pripombe - in osupel sem nad temi pripombami - proti evropski solidarnosti in skušali poglobiti razkol med bogatimi in revnimi, pravim: "Kje ste bili, ko je Evropa po vojni financirala vaše kmete, da je nahranila vaše lastne ljudi? Kje ste bili, ko je Evropa financirala vašo infrastrukturo za razvoj in konkurenčnost vaših držav? Kje ste bili, ko je Evropa zagotovila notranji trg za prodajo vaših storitev in vaših proizvodov? Kje ste bili, ko je bila Evropa podlaga za blaginjo in rast vaših držav po vojni?"
Samo sebična, kratkovidna, kratkoročna stališča lahko podpirajo takšne izjave proti evropski enotnosti. Mislim, da je to resen problem in nekaj vas je to poudarilo. Moj poziv vsem tistim, ki imajo evropske ideale, je, da moramo biti enotni, ko se poskušamo celovito odzvati na zadevo, ki (če smo resni, moramo priznati) zahteva, da dosežemo soglasje. To včasih ni preprosto v Evropski uniji s 27 državami članicami, z območjem evra, v katerem je zdaj 17 držav članic - toplo pozdravljam Estonijo kot novo članico - in s procesom sprejemanja odločitev, ki ni ravno najpreprostejši, delno zato, ker izhajamo iz načela demokracije. Nimamo samo evropskih institucij; imamo 27 demokracij.
Naloga, ki jo imamo pred seboj, je izjemno težka. Zato bi rad pozval vse tiste, ki imamo evropske ideale, da se ne pustimo odvrniti zaradi nekaterih razlik v usmeritvi politike.
Gospod Hughes, zelo spoštujem vašo skrb za socialno Evropo, vendar bodimo glede tega povsem odkriti. Kaj je najboljši način podpore vladam, kot so grška vlada, španska vlada, portugalska vlada, ki jih vodijo zelo ugledni člani naše politične družine? Ali to, da podpremo reforme, ki jih pogumno sprejemajo, ali to, da preprosto rečemo, da so te reforme proti evropskim vrednotam?
V Evropi potrebujemo strukturne reforme, vključno s sektorjem dela. To je realnost. Če vprašate predsednika vlade Papandreouja, predsednika vlade Zapatera, predsednika vlade Sócratesa, je to natančno tisto, kar počnejo ali pa nameravajo iti v teh reformah še globlje. Prepričan sem, da je najboljši način podpore pogumnim prizadevanjem vseh nas v Evropi, ki se trudimo z različnimi hitrostmi, da govorimo jezik resnice.
V sedanjem svetu konkurence se moramo ob pritisku nekaterih močnejših gospodarstev, ki se zdaj pojavljajo, prilagoditi ali pa bomo izpostavili tveganju naše socialno tržno gospodarstvo. Potrebujemo ga. Prepričan sem, da bomo to storili brez izpostavljanja pravic delavcev. Rad bi še enkrat - čez minutko vam bom odgovoril, nisem pozabil na vaše vprašanje - prepričan sem, da je izredno pomembno, da spoštujemo načela socialnega dialoga. Včeraj sem rekel, danes potrjujem. Vendar dejansko ne bomo imeli zaupanja, če ne boste izvedli te javnofinančne konsolidacije in socialne reforme, in brez zaupanja ne bomo imeli rasti in brez rasti ne bomo sposobni zagotoviti zaposlitve našim državljanom.
Dovolite, da rečem spoštovanemu poslancu tega parlamenta, ki prihaja iz Irske in postavlja vprašanje, ki nakazuje, da je probleme na Irskem ustvarila Evropa, da je probleme na Irskem ustvarilo neodgovorno finančno obnašanje nekaterih irskih institucij in pomanjkanje nadzora na irskem trgu. Evropa je zdaj del rešitve, poskuša Irsko podpreti. Ni pa bila Evropa tista, ki je ustvarila to neodgovorno fiskalno stanje in neodgovorno finančno vedenje.
Evropa skuša podpreti Irsko, ker je pomembno vedeti, kje je odgovornost. Zato je to pomembno za tiste od nas - in to je očitno večina -, ki verjamemo v evropske ideale, da smo se sposobni, kolikor je le mogoče, skupno odzvati.
Naslednje vprašanje, ki ste ga postavili nekateri od vas, je bilo, kakšna je raven ambicij. Dovolite, da še enkrat pojasnim stališče Komisije. Mi smo za čim bolj ambiciozno stališče glede celovitega odziva. Zato je Komisija pripravljena podpreti nekatere ukrepe, ki ste jih predlagali nekateri od vas. Vendar živimo v razmerah, ko v časih krize, kot je ta, v časih tržne nestabilnosti verjamemo, da je izredno pomembno, da prispevamo k soglasju, ki se nanaša na države članice in dejansko so bile nekatere razlike v načinu, kako se lotiti te krize.
Glede revizije Pogodbe veste, kakšno je bilo stališče Komisije. Že na začetku smo povedali svoje mnenje, da je trajni mehanizem mogoče narediti brez revizije Pogodbe. Vendar se je najmanj ena država članica Evropske unije - za te stvari potrebujete soglasnost - jasno izrazila, da je potrebna revizija Pogodbe. Ker verjamemo, da je pomembno, da imamo trajni mehanizem za stabilnost, je imela Komisija tvorno vlogo v podpori te manjše revizije Pogodbe. Torej mislim, da bi bilo zdaj povsem narobe, če bi se v tem razhajali; ker želimo okrepiti stabilnost, mislim, da je pomembno, da soglašamo s to manjšo revizijo Pogodbe.
Nekateri od nas bi radi šli še dlje. Osebno bi rad nadaljeval v smislu prestrukturiranja in poglabljanja pristopa Skupnosti. Vendar moramo biti v tem zelo posebnem času, ki ga preživljamo, odgovorni in poskušati doseči najambicioznejši največji skupni imenovalec in ne najmanjši skupni imenovalec. Zato bi rad še enkrat poudaril, da so nekateri predlogi, ki so bili predloženi, sami po sebi res zanimivi, vendar v tem času ne morejo ustvariti potrebnega soglasja, Komisija pa mora biti zelo pozorna na prispevek, ki ga daje k pridobivanju tega soglasja.
Nazadnje, mislim, da moramo vsi prispevati. Niso mi všeč te delitve na bogate in revne ali nove in stare ali na središče in obrobje. V Evropi imajo vse države popolnoma enako dostojanstvo in zamisli o razlikovanju med državami članicami so dejansko zelo nevarne zamisli za evropski projekt. Kaj bomo torej storili? Prositi bi morali vse države članice, ki so v ranljivejšem položaju, naj storijo, kar morajo storiti, da bodo znova pridobile zaupanje v svoje gospodarstvo z ustrezno makroekonomsko stabilnostjo, javnofinančno konsolidacijo, strukturnimi reformami; to je zdaj bistvenega pomena. Ne pomagamo jim, če predlagamo, da se lahko izognejo tej poti; to jim ne pomaga.
Hkrati pa bi morale države, ki so zdaj v boljšem položaju, prav tako pokazati solidarnost s temi državami. Mislim, da je bistvenega pomena, da ponudimo močan odziv v zvezi s stabilnostjo v območju evra; da ne bomo, kot se je včasih v preteklosti že zgodilo, zaostajali za drugimi, ampak bomo naprednejši od večine; da se bomo odzvali s celovitostjo, ki bo obnovila zaupanje v odločnost območja evra in Evropske unije kot celote in to ne samo z izjavami, temveč z ukrepanjem. To je pomembna stvar, to je vprašanje verodostojnosti. Izjave so pomembne, vendar niso dovolj; pomembno je, da ukrepamo in da se vsi kot celota zavežemo močnejšemu upravljanju na območju evra in v Evropski uniji. To je res nekaj, kar od nas želijo trgi.
Obstaja problem razumevanja, kako lahko sprejemamo odločitve in kako lahko te odločitve izvajamo. Tako potrebujemo močnejše upravljanje na območju evra; potrebujemo močnejše usklajevanje gospodarske politike v Evropski uniji kot celoti in v osnovi bi se morali vsi zavezati načelom solidarnosti in odgovornosti. Ne gre zgolj za vprašanje odgovornosti; to je vprašanje solidarnosti. Ne gre zgolj za vprašanje solidarnosti; to je tudi vprašanje odgovornosti. Samo takrat lahko dosežemo stabilnost in stabilnost je podlaga za našo prihodnjo blaginjo.
Herman Van Rompuy
predsednik Evropskega sveta. - (FR) Gospod predsednik, gospe in gospodje, najprej bom začel z nekaj pozitivnimi dejstvi. Opravičujem se, da sem kdaj pa kdaj pozitiven.
Prvič, gospodarska rast je zdaj veliko močnejša, kot smo pred nekaj tedni ali meseci mislili, da bo. Brezposelnost v nekaterih državah pada. Kdo bi to verjel leta 2008 ali 2009? Zaposlenost v Evropski uniji na splošno, v celoti, pa se je v času 2010-2011 po največji krizi v zadnjih 70 letih spet povečala. Še enkrat bom povedal, tega še pred nekaj meseci nismo pričakovali - in vendar se dogaja.
Drugič, seveda je kriza, a naša skupna valuta - vsekakor skupna valuta 27 držav - je stabilna, če je njen menjalni tečaj do ameriškega dolarja zdaj 1,30. Nekoč je bil 0,85. Takrat nihče ni govoril, da je evro v nevarnosti. V primerjavi z drugimi celinami in drugimi pomembnimi valutami imamo uravnoteženo plačilno bilanco in v primerjavi z drugimi večjimi državami imamo proračunski primanjkljaj, ki je praktično polovico manjši. To torej pojasnjuje, zakaj je evro kljub našim problemom stabilna valuta. Želel sem to poudariti, preden grem na naslednje točke.
Očitno se v celoti zavedamo, da se moramo prebiti naprej, vendar resnično ne smemo pozabiti, kot sem omenil že zadnjič, ko sem bil tukaj, da smo vstopili v to krizo na območju evra - ki je bolj kriza območja kot kriza evra - brez primernih instrumentov. Praktično jih moramo ustvariti na kraju samem. To je skupna odgovornost, vendar pojasnjuje tudi, zakaj nismo tako hitro napredovali, kot smo morda mislili na začetku, ali pa tudi tako hitro, kot bi bilo treba glede na okoliščine.
Vendar nismo imeli ničesar. Obstajal je pakt za stabilnost in rast, ki ga nismo spoštovali. Nobenega makroekonomskega nadzora ni bilo. Nobenega kriznega mehanizma ni bilo, ne začasnega ne trajnega, in nobenih močnih institucij, ki bi zagotavljale finančni nadzor. Vsega smo se morali domisliti na kraju samem, sredi krize in to je skupna odgovornost. Nekateri od vas ste dejali: "To je premalo, prepozno". No, dejstvo, da smo imeli malo ali nič instrumentov, pojasnjuje, zakaj nismo v stanju "premalo, prepozno", ampak v stanju "korak za korakom". To je primerna razlaga.
Drugo, kar bi rad omenil, je, da ste nekateri od vas dejali: "Da, ampak kriza ni pod nadzorom. Poglejte razvoj na trgih". Obenem in v isti sapi drugi - včasih povsem isti ljudje - pravijo: "Ne morete dopustiti, da vam trgi narekujejo, kako morate delovati." Odločite se za en argument ali drugi, kajti niste vedno najbolj dosledni.
V zvezi z ukrepi, ki so bili sprejeti, bo seveda treba v državah članicah začeti reforme, ne le v tistih državah, ki se spopadajo s problemi, ampak v vseh državah članicah, reforme, da se sprosti potencial za zaposlovanje in da se sprosti potencial rasti. Očitno so reforme pogosto boleče. Očitno je treba opraviti ogromno dela, da se zagotovi pravična porazdelitev bremena, ki je potrebna.
Spomnil bi vas, da so nekatere večje države, ki zdaj hitreje prihajajo iz gospodarske krize, sprejele ukrepe že pred štirimi, petimi, celo šestimi leti, zelo stroge ukrepe, ki so takrat naleteli na zelo hud odpor po socialni strani. Vendar so bili ukrepi učinkoviti glede rasti in povečevanja zaposlovanja. Čakajo nas težki časi, vendar si moramo močneje prizadevati za pošteno razporeditev bremena. Naša unija lahko predloži pomembne zglede in pokaže, da je to pravi pristop.
Reforme so potrebne na ravni države članice in reforme so seveda potrebne na ravni Unije same in zlasti v območju evra. Zato je zelo pomembno, da se čim hitreje vzpostavi gospodarsko upravljanje, določeno v projektni skupini, o katerem se je razpravljalo na podlagi šestih predlogov Komisije Parlamentu in o katerem obstaja soglasje vseh, ki so vključeni v soodločanje. To je izredno nujno.
To je treba storiti, če hočemo doseči nadaljnji napredek v zbliževanju gospodarske rasti in gospodarske politike znotraj okvira območja evra. Če lahko to dosežemo z dogovori med državami območja evra, ni dovolj, da o tem samo razmišljamo, ampak se moramo potruditi tudi, da bomo prišli do sklepa v naslednjih nekaj tednih in naslednjih nekaj mesecih. Morda pa bi morali iti še dlje znotraj območja evra, kot je predlagala projektna skupina, ki je sodelovala v predlogih Komisije, kajti dejansko, če gre za skupno valuto, je še bolj potrebna skupna gospodarska politika in vzporedni razvoj vseh članic v območju evra.
Ali je strukturna gospodarska rast pozabljena? Ne! Zato smo se prav sredi krize, marca, odločili za strategijo Evropa 2020. Zato bomo čez nekaj dni, na februarskem zasedanju Sveta, govorili o inovacijah in energetski politiki. Sredi vseh problemov, s katerimi se moramo ukvarjati zaradi krize, ne smemo spregledati dolgoročnejših možnosti, strukturnih možnosti za rast in zaposlovanje. Poleg tega se zelo kratkoročno pripravljamo na globalni pristop k izboljšanju instrumentov, ki so bili oblikovani leta 2010, da bi premagali krizo.
Obstaja program - jasen program. Ali lahko gremo hitreje? Da! Kot sem dejal, obstajata dve oviri. Prva izhaja iz dejstva, da moramo vse pripraviti na kraju samem, druga pa se nanaša na potrebo - ker živimo v demokraciji - po soglasju 27 držav članic, naših 27 demokracij.
Gospe in gospodje, tisti, ki podpirajo evropski projekt, so v Parlamentu v veliki večini. Nikar ne poskušajmo prekositi drug drugega v ugotavljanju, kdo je najbolj evropski. Prepričan sem, da se razkorak med tistimi, ki podpirajo evropski projekt, in tistimi, ki ga ne podpirajo, širi, a kljub vsem našim problemom je pomembno, da se držimo naše poti, da ohranjamo našo smer in ostajamo osredotočeni. To je veliko pomembnejše kakor napredek, ki ga dosežemo posamično. Tisto, kar šteje, je skupna volja, da delamo v isti smeri za evropski projekt, kot je bilo večkrat povedano na decembrskem zasedanju Evropskega sveta.
Tja bomo prišli s tem postopnim, napredujočim pristopom. Prepričan sem, da gremo v pravo smer. Prepričan sem, da obstaja skupna volja. Prepričan sem, da nam bo na koncu uspelo.
(Aplavz)
Predsednik
Hvala za vaše poročilo, gospod predsednik. Naslednje zasedanje Evropskega sveta bo 4. februarja in potem, tudi februarja, naslednje poročilo predsednika Van Rompuya.
Razprava je končana.
Pisne izjave (člen 149)
Bastiaan Belder
v pisni obliki. - (NL) Evropski svet namerava vzpostaviti trajni sklad za izredne razmere za območje evra. To bo morda potrebno, če hočemo ponovno pridobiti zaupanje finančnih trgov v državne obveznice, izdane v šibkih državah evra. Vendar to kliče tudi po odgovorih glede temeljev našega gospodarstva in monetarne unije. Tisti, ki so dobili nalogo, da ustanovijo ta sklad, niso videti prepričani, da države članice skrbno ravnajo s proračunom ali da se držijo pravil pakta za stabilnost in rast. Bilo bi mi všeč, če bi Evropski svet več povedal o znatnih razlikah znotraj območja evra, vključno z različnim konkurenčnim položajem držav članic.
Ali se zdi, da je raznolikost znotraj monetarne unije prevelika, da bi omogočala enotno obrestno stopnjo? Ali obstajajo ustrezne rešitve za razlike v konkurenčnem položaju, proračunu in socialni ter gospodarski strukturi različnih držav članic?
V ta namen bi morale vsako dodatno jamstvo za začasen sklad za izredne razmere spremljati konkretne zaveze in se nadaljevati z varčevalnimi ukrepi in strukturnimi reformami v šibkih državah območja evra. Državam članicam v Svetu želim modrost, ki jo potrebujejo za odločitev o tej zadevi! Naša cilja morata biti usklajenost s sporazumi in zagotavljanje, da ne bomo dovolili, da bi šle stvari spet predaleč. Zato imajo države članice in Evropska komisija veliko odgovornost.
João Ferreira
Narava in cilji procesa evropske kapitalistične združitve postajajo vse bolj očitni, ker se učinki krize kapitalizma v EU poglabljajo, s čimer se zaostrujejo gospodarske in socialne razmere v več državah članicah in povečujejo neravnovesja. Zadnji Evropski svet je to spet jasno pokazal. Niti ena beseda ni bila izgovorjena o socialnih razmerah v EU, o brezposelnosti, revščini in socialni izključenosti, ki so se povečevale v letu 2010, razglašenem za leto boja proti revščini in socialni izključenosti. Niti ena beseda ni bila izgovorjena o vzrokih za vse to. Niti ena beseda ni bila izgovorjena o obdavčenju finančnih transakcij ali o koncu davčnih oaz. Za Pogodbo, ki je bila nekoč zamišljena, da bo trajala generacijo, se zdaj predlagajo spremembe po poenostavljenem postopku, ker so tako zahtevale sile v EU, da bi ustvarili mehanizem, za katerega verjamejo, da bo v "popolnem soglasju s politikami [Mednarodnega denarnega sklada]". V prihodnje želijo še bolj stisniti prisilni jopič državam, kot je Portugalska, in jih narediti za tarčo poniževalnega pritiska, izsiljevanja in groženj v zvezi s finančnim kapitalom, z aktivno vpletenostjo EU. Vse to se dogaja hkrati s poglabljanjem protisocialnih in protidemokratičnih ukrepov, povezanih s tako imenovanim gospodarskim upravljanjem in zahtevanimi "strukturnimi reformami".
Niki Tzavela
V svoji nedavni knjigi prejšnji predsednik angleške vlade, gospod Gordon Brown, pravi, da se je zaradi zamude EU pri sprejemanju odločitev o gospodarski krizi v Grčiji znesek, ki si ga mora Grčija izposoditi, povečal na 90 milijard. Nemška obstrukcija v zvezi s pospeševanjem postopka za povečanje in prestrukturiranje izposojenih sredstev ima na Grčijo in Irsko gospodarski verižni učinek. Sprašujem Komisijo, kako se lahko članicam Unije povrne škoda zaradi poznih odločitev Sveta. Ali bo Komisija podprla Grčijo v prizadevanju, da ugotovi, zakaj se je njen dolg povečal, odkar je bila objavljena grška kriza?
(Seja je bila prekinjena za nekaj trenutkov)
