2. Azerbajdžan: svoboda izražanja
Predsednik
Naslednja točka je razprava o sedmih predlogih resolucije o svobodi izražanja v Azerbajdžanu.
Fiorello Provera
Gospod predsednik, gospe in gospodje, Evropa se je lotila zanimivega projekta vzhodnega partnerstva, ki ga podpira in pri katerem spodbudno sodeluje šest držav: Armenija, Belorusija, Gruzija, Moldavija, Ukrajina in Azerbajdžan.
Ta operacija izboljšuje odnose med Evropsko unijo in temi državami in lahko pripelje do demokratičnega in gospodarskega razvoja območja, čeprav v različni meri, odvisno od preteklosti posamezne države. Ob upoštevanju te pametne politične strategije menim, da ni primerno, da poteka ta nujna razprava o dveh mladih piscih spletnih dnevnikov, ki sta bila obsojena po dogodkih, za katere postopki še tečejo, medtem ko se ne menimo za druge razmere, ki so resnično tragične, kot je nedavni pokol 57 ljudi, ki so se zbrali v podporo kandidatu na predsedniških volitvah na Filipinih.
Vse parlamentarne skupine, razen naše, podpirajo predlog resolucije o Azerbajdžanu, ki je strog in ni v skladu s pobudami partnerstva, ki smo se jih lotili. Prepričan sem, da lahko ostra stališča v resoluciji, o kateri bomo glasovali danes, pripeljejo do tega, da bo azerbajdžanska vlada zaostrila odnose z Evropo, in da lahko tudi kontraproduktivno vplivajo na primer teh dveh mladeničev, saj bi ta resolucija lahko ogrozila odobritev pomilostitve.
V zvezi s tem bi vas rad opozoril na odločitev, ki je bila sprejeta včeraj na plenarnem zasedanju, s katero smo zavrnili resolucijo o primeru Aminatou Haidar, da ne bi ogrozili diplomatskih pogajanj, ki potekajo. Mislim, da je tudi protislovno, da se na istem zasedanju glasuje o dveh resolucijah, eni o Belorusiji in eni o Azerbajdžanu, ki se po tonu močno razlikujeta, če pa sta ti dve državi del istega vzhodnega partnerstva.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
Ko je 11. novembra letos Evropa praznovala obletnico konca prve svetovne vojne, so bili v Azerbajdžanu nekateri novinarji, ki so si drznili pisati o obsežni korupciji in brezposelnosti v državi, obsojeni na več let zapora. Novinarji so bili uradno obtoženi širjenja huliganstva in terorizma.
Na lestvici, ki jo pripravlja Freedom House, ima Azerbajdžan status nesvobodne države. Novinarji brez meja pravijo, da je med 175 državami, v katerih se raziskuje svoboda govora, Azerbajdžan na 146. mestu. Zaskrbljujoči znaki prihajajo tudi iz analiz oddelka Economist Intelligence Unit, ki je ocenjeval vprašanje političnih svoboščin v Azerbajdžanu. V tem okviru nikogar ne bi smelo presenetiti, da so oblasti v Azerbajdžanu lani zavrnile podelitev koncesij tujim medijem, kot sta BBC in Radio Free Europe.
Mislim, da je prišel čas, da Evropska unija revidira svoj pristop do Azerbajdžana in da izkoristi sodelovanje Bakuja v evropski sosedski in partnerski politiki za to, da začne bolj pritiskati na tamkajšnje oblasti. Poleg tega bi se rada pridružila pozivu moje politične skupine k brezpogojni izpustitvi zaprtih novinarjev in ustrezni reviziji azerbajdžanskega prava.
Marietje Schaake
avtorica. - Gospod predsednik, Azerbajdžan je podpisnik številnih partnerstev z EU. Dejaven je tako v sosedski politiki kot v vzhodnem partnerstvu. To se ne nanaša samo na trgovino. Azerbajdžan je podpisal tudi, da bo spoštoval demokracijo, človekove pravice in načelo pravne države. Vendar je vse to trenutno resno ogroženo zaradi sedanjega režima.
Danes poudarjamo primer Emina Milija in Adnana Hadžizadeja, ki predstavlja zatiranje svobodnih medijev, svobodnega izražanja in civilne družbe, ki je veliko globlje in obsežnejše od primera zgolj dveh piscev spletnih dnevnikov, kakor sta bila poimenovana. Res sta za svoje delo v mladinski organizaciji uporabljala nove medije, kot sta Facebook in Twitter, vendar je tudi res, da niti ne vemo, zakaj sta zaprta, ker dokazi za obrambo njunega primera na sojenju niso bili dovoljeni in sojenje ni bilo v skladu z mednarodnimi standardi - in se dejansko zdi potvorjeno.
Če se ne moremo zanesti na to, da bo azerbajdžanska vlada izpolnjevala svojo zavezo demokraciji, človekovim pravicam in načelu pravne države prek različnih sporazumov z EU, ki jih je sama podpisala, potem Evropa Azerbajdžana sploh ne more šteti za verodostojnega partnerja; to velja tudi za trgovinske odnose.
Ta resolucija poziva azerbajdžansko vlado, naj izpolni svoje obljube in začne vzpostavljati svojo legitimnost v mednarodni skupnosti s spoštovanjem svojih državljanov in s tem, da državljanom zagotovi demokratične in človekove pravice ter omogoči spoštovanje načela pravne države.
Včeraj smo v tem parlamentu Evropejcev podelili nagrado Saharova in videli smo zelo impresiven govor nagrajenca gospoda Kovaljeva, ki je rekel, da se je s strahom mogoče spopasti le s svobodo misli in da je svobodo misli mogoče izraziti le, ko je dejansko zagotovljena svoboda izražanja in ko prisluhnemo ljudem, ki zgolj govorijo o vprašanjih, kot je nasprotovanje svoji vladi, kar moramo mi kot Evropejci zagotoviti v partnerstvu z Azerbajdžanom na vseh področjih.
Ulrike Lunacek
Gospod predsednik, govornica pred menoj je že omenila nekatere podrobnosti te resolucije. Resolucijo je med drugim spodbudil incident julija 2009, ko sta bila v restavraciji napadena dva mlada pisca spletnih dnevnikov Emin Mili in Adnan Hadžizade, ki sta nato odšla na policijo, da bi prijavila incident, in bila potem sama aretirana.
Bila sta kazensko preganjana in po besedah vseh mednarodnih opazovalcev, vključno z Amnesty International, sojenje še zdaleč ni bilo pošteno. Na primer, ni bil predvajan videoposnetek, ki naj bi nastal v restavraciji in ki jasno prikazuje, kdo je bil napaden in da so bili napadalci drugi ljudje in ne ta dva pisca spletnih dnevnikov.
Zato je jasno, da sodba ni v skladu z merili, ki jih zahteva pravna država. Močno upam, da bodo morali biti na drugem sojenju, če bo potekalo, predloženi vsi dokazi.
Vesela sem, da nam je uspelo predložiti resolucijo, ki jo podpirajo skoraj vse skupine. Obžalujem, da se nam skupina gospoda Provere ne pridruži in da namesto tega poudarja, da naj počakamo, da se primer reši sam od sebe, in da naj uporabimo diplomatske poti.
Gospod Provera, menim, da je nujno, da se Parlament, ki je v partnerstvu s parlamentom Azerbajdžana, jasno izrazi. Človekove pravice so temeljno vprašanje. Gospa Schaake je včeraj omenila nagrado Saharova. Odkrito se moramo zavzeti za svobodo misli povsod po svetu in zagotoviti njeno zaščito.
Predsednik Alijev je večkrat povedal, kako pomembne so pravice vsakega novinarja in da jih mora zagovarjati država. Naša naloga je, da na to opomnimo vse, in močno upam, da bo v prihodnosti še ena resolucija o partnerstvu med parlamentom Azerbajdžana in Evropskim parlamentom, saj se to pred dvema tednoma na žalost ni uresničilo.
Joe Higgins
avtor. - Gospod predsednik, pozdravljam pozornost, ki jo je pritegnilo grozljivo in dosledno teptanje človekovih pravic v Azerbajdžanu: nobene svobode medijev, na ducate zaprtih novinarjev, nekateri so bili pretepeni, v zadnjih letih pa nekateri celo ubiti. Vendar moramo vprašati, zakaj režim gospoda Alijeva uporablja tako grozljive represivne ukrepe. Razlog je seveda, da se skuša prikriti režim obsežne korupcije, ki obstaja v tej državi. Vladajoča elita je bajno obogatela, zlasti v naftni in plinski industriji, medtem ko 90 % prebivalstva Azerbajdžana živi v akutni revščini in nima nobenih koristi od naravnih virov svoje države.
Zahodne vlade in multinacionalne družbe v zvezi s tem kot ponavadi ukrepajo zelo hinavsko. Rutinsko opravijo z režimom, da se olajša poslovanje, družbe pa kujejo ogromne dobičke z izkoriščanjem naravnih virov, ki v resnici pripadajo prebivalcem Azerbajdžana. Zahodne vlade je treba vprašati, zakaj ne zahtevajo, da se naftni vrelec namesto za podpiranje tega režima ne uporabi za preoblikovanje življenja prebivalcev.
Poslanci Evropskega parlamenta imajo povsem prav, da so strogi pri obsodbi teptanja pravice do drugačnega mnenja in svobodnega demonstriranja v Azerbajdžanu, in ne smem zamuditi te priložnosti, da obsodim tudi dansko policijo, ki je v zadnjih dnevih sramotno zatrla proteste v Københavnu in aretirala do 1 000 povsem miroljubnih protestnikov, jih vklenila in pustila več ur ležati na mrazu.
Ko sem protestiral in zahteval izpustitev nekaterih kolegov iz odbora CWI, so mi policisti sami povedali, da je bila to preventivna aretacija, preventivno pridržanje. Kar velja za Azerbajdžan, bi gotovo moralo veljati tudi za državo članico Evropske unije.
Ryszard Antoni Legutko
Gospod predsednik, v Azerbajdžanu sta zaradi precej blage in obzirne kritike vlade dva človeka odšla v zapor, potem ko jima je bila naložena stroga kazen. Kaj to pomeni?
Prvič, da država nima dobrih pravnih institucij, in ni videti, da se bodo take institucije vzpostavile. Drugič, da ima Azerbajdžan avtoritaren sistem, ki prevzema nadzor nad čedalje več področji političnega življenja. Vsako odstopanje se kaznuje. Kaj lahko storimo v teh razmerah?
Vsekakor bi morali posredovati v vsakem posameznem primeru kršitve pravice, kakor počnemo v tej razpravi. Taka posredovanja so bila pogosto uspešna. Znatno težje je doseči institucionalne spremembe. Do danes so bila prizadevanja EU na tem področju nezadovoljiva, deloma zato, ker smo še vedno popustljivi do nekaterih tiranov in zelo glasni pri kritiziranju drugih. Predstavniki Memoriala so to večkrat omenili v tem parlamentu.
Težave imamo deloma tudi zato, ker je proces izvijanja izpod avtoritarnega režima zelo težak, naporen in dolgotrajen. To je zelo pesimističen sklep, vendar bom končal s to mislijo: kljub vsemu ne smemo opustiti naših prizadevanj in moramo dosledno izvajati pritisk.
Tunne Kelam
avtor. - Gospod predsednik, na začetku tega leta je Evropska unija podala izjavo o svobodi in medijih v Azerbajdžanu. Obžalujem, da, potem ko je bila na rednem srečanju z azerbajdžanskimi poslanci izražena zaskrbljenost zaradi razmer v zvezi s svobodo medijev, ni bilo nobenega odziva. Evropski parlament mora zato sprejeti stališče. Mimogrede, to bo zadnja resolucija, ki jo bomo sprejeli v letu 2009.
Skupina EPP je zaskrbljena predvsem zaradi poslabšanja razmer v zvezi s svobodo medijev v tej državi in vesel sem, da so vse frakcije zaskrbljene zaradi tega. Zelo razširjeno nadlegovanje, pregon in obsodbe opozicijskih novinarjev so zaskrbljujoči. Azerbajdžanske oblasti pozivamo, naj nemudoma izpustijo zaprte novinarje. To zadeva tudi oba mlada pisca spletnih dnevnikov.
Druga težava je nedavna odločitev azerbajdžanskih oblasti, da več mednarodnim radijskim postajam, kot so Radio Free Europe, Voice of America, BBC World Service in druge, ukine licence za oddajanje na radijskih frekvencah FM ter tako poslušalce v tej državi prikrajša za dragocene in neodvisne vire informacij. Tukaj kolege pozivam, naj se strinjajo z ustno spremembo odstavka 7 resolucije: namreč da se ne izrazi samo obžalovanje položaja, temveč da se azerbajdžanska vlada tudi pozove, naj prekliče svojo odločitev in omenjenim radijskim postajam podaljša licence za oddajanje na radijskih frekvencah FM.
Raznolikost, svoboda in neodvisnost informacij so ključne za močno civilno družbo, kakor nam je včeraj v tej dvorani povedal Sergej Kovaljev. To v celoti velja tudi za odnose EU z Azerbajdžanom.
Laima Liucija Andrikienė
v imenu skupine PPE. - Gospod predsednik, Azerbajdžan je pomemben partner Evropske unije. Vsekakor je ključni partner pri prizadevanjih, da se zagotovi zanesljiva oskrba Evrope z energijo.
Vendar nafta in plin, ne glede na to, kako pomembna sta, nista vse. Azerbajdžan se je zavezal prizadevanjem za demokratično in pluralistično družbo, kakor je opredeljeno v sporazumu o partnerstvu in sodelovanju ter politiki vzhodnega partnerstva, v kateri namerava Azerbajdžan v celoti sodelovati. Pozdraviti moramo ukrepe predsednika Alijeva v pravi smeri, na primer pomilostitev 119 zapornikov, med drugim petih novinarjev, konec leta 2007.
Vendar se razmere v zvezi s svobodo medijev samo poslabšujejo. To trditev lahko potrdimo s številnimi primeri, kot so položaj piscev spletnih dnevnikov, licence postaj BBC, Radio Free Europe itd. Ne smemo se izogibati temu, da Azerbajdžan opozorimo na to, da morajo ljudje imeti pravico do svobodnega izražanja, pa čeprav to pomeni, da imajo kritično mnenje o svojih vladah. To je temeljno načelo demokratične družbe in demokratični Azerbajdžan mora biti tako pomemben cilj kot ...
(Predsednik je prekinil govornico)
Vilija Blinkevičiūtė
Svoboda izražanja je temeljna človekova pravica in temelj demokracije. Azerbajdžan je ratificiral Evropsko konvencijo o človekovih pravicah in se zavezal, da bo spoštoval določbe člena 10 te konvencije, ki je namenjen svobodi izražanja in obveščanja. Ta člen določa, da ima vsakdo pravico, da svobodno izraža svoje mnenje ter sprejema in sporoča informacije brez dovoljenja ali oviranja institucij oblasti. Azerbajdžan se je s sodelovanjem pri izvajanju evropske sosedske politike in pobude za vzhodno partnerstvo zavezal tudi, da ne bo zanemarjal človekovih pravic in da ne bo kršil osebnih svoboščin ter da bo varoval načela demokracije v svoji državi. Vendar je v zadnjem času v Azerbajdžanu pravica do svobode izražanja in svobode združevanja čedalje bolj ogrožena, dejavnosti medijev pa so omejene. Čedalje več je nasilja nad novinarji in aktivisti civilne družbe. Azerbajdžan bi rada pozvala, naj upošteva predloge in spodbudo Evropskega parlamenta, da izboljša sistem varstva človekovih pravic in zagotovi spoštovanje svoboščin medijev.
Ryszard Czarnecki
Gospod predsednik, Azerbajdžan je spet na dnevnem redu Evropskega parlamenta. O Azerbajdžanu smo govorili v prejšnjem parlamentarnem mandatu, ko smo sprejeli tri resolucije, med drugim resolucijo o svobodi medijev v tej državi. Govorili smo tudi o Južnem Kavkazu, med drugim spet o Azerbajdžanu.
Azerbajdžan nas zanima in tej državi smo precej naklonjeni. Ta država poskuša najti svojo pot korak za korakom in se dejansko približuje zahodnemu svetu, ne pa vzhodnemu. To moramo ceniti. Menim, da na Azerbajdžan in tudi na tamkajšnje oblasti gledamo z veliko mero naklonjenosti. Vendar nam ta naklonjenost ne sme preprečiti, da bi odkrito govorili o stvareh, ki nam niso všeč. Vsekakor se ne sme dogajati, da sta dva pisca spletnih dnevnikov zaprta, ker govorita o oblasteh tisto, kar si mislita.
Podpreti moramo proevropske težnje azerbajdžanskih oblasti, ker tam stalno poteka politična razprava o tem, ali bi bili bliže Evropski uniji ali Rusiji. S tem moramo podpreti vse, ki želijo biti bliže zahodnemu svetu. Vendar moramo pri tem, ko jih podpiramo, govoriti o vrednotah, ki sestavljajo ta svet - svoboda tiska in svoboda izražanja sta temeljna vrednota in to moramo povedati povsem jasno.
Azerbajdžan gotovo ni v lahkem položaju, saj Rusija poskuša ponovno vzpostaviti svoje območje političnega in gospodarskega vpliva, vendar moramo pri tem, ko azerbajdžanskim oblastem pomagamo, da se približajo EU, odkrito spregovoriti o nepravilnostih države.
Jaroslav Paška
Svoboda izražanja je zelo pomemben vidik demokratične družbe. Zato je prav, da EU zelo pozorno spremlja vse ukrepe, ki so namenjeni zastraševanju tistih, ki odkrito kritizirajo napake vladnih uradnikov.
S tega zornega kota razumem izziv Evropskega parlamenta, da azerbajdžanskemu uradu izrazi zaskrbljenost zaradi rezultatov policijske preiskave mladih ljudi, ki satirično opozarjajo na vidne pomanjkljivosti v političnem življenju države. Strinjam se, da ne moremo spregledati očitno neugodnih signalov iz Azerbajdžana, in nimam pomislekov glede kritik političnega okolja v Azerbajdžanu, vendar prav tako menim, da Evropski parlament ni odločno kritiziral sedanjih dogodkov na Filipinih, kjer je bilo umorjenih 57 političnih talcev. Menim, da bi morali obravnavati vsa vprašanja, ki pretresajo demokratični svet.
Bernd Posselt
(DE) Gospod predsednik, po prvih evropskih volitvah leta 1979 sem imel čast sodelovati z Ottom von Habsburgom, ki je zdaj hudo bolan, pri vzpostavitvi tradicije človekovih pravic v Evropskem parlamentu, vključno s temi aktualnimi in nujnimi razpravami ob četrtkih popoldne. V Evropski parlament sem bil izvoljen leta 1994 in imel sem čast sodelovati z gospodom Schulzem in drugimi pri nadaljnjem razvoju te tradicije človekovih pravic, na katero smo upravičeno ponosni. Zaradi tega sem osupnil, ko je gospod Provera ob sklicevanju na gospoda Schulza, ki si tega ni zaslužil, rekel, da tega primera ne bi smeli obravnavati, in skorajda ponovil grožnje, s katerimi azerbajdžanski režim grozi borcem za državljanske pravice v tej državi, ko je rekel, da se bodo pač morali sprijazniti s tem.
Nagrada za človekove pravice je bila danes že omenjena. Dobro se spominjam, da so ljudje, ko smo izrazili podporo Andreju Saharovu, Vytautasu Landsbergisu in drugim borcem za državljanske pravice, rekli: "Prosimo, ne vmešavajte se. Uporabili bomo diplomatske poti, vi pa delate več škode kot koristi." Zdaj vemo, da je bilo za te ljudi odločilno, da je Parlament odkrito in jasno spregovoril v njihovem imenu. Zato, gospod Schulz, gospe in gospodje, nadaljujmo našo tradicijo neodvisnosti ob četrtkih popoldne. Predsednike skupin bi rad prosil, naj nam dajo nekaj svobode delovanja.
To nima nič opraviti s strankarsko politiko. Na zadnjem zasedanju je eden od poslancev rekel, da zato, ker bodo kmalu potekala srečanja s Kitajsko, ne smemo govoriti o Kitajski. Danes je bila druga tema, Zahodna Sahara. Morda je to v posameznih primerih upravičeno, vendar sem zelo zaskrbljen zaradi našega dela na področju človekovih pravic. Gospe in gospodje, primer Azerbajdžana dokazuje, kako pomembno je pri tem razlikovati. To je bila sovjetska satelitska država. Vzpostavile so se monokulture, država je propadla in postala žrtev okrutnega režima. Zdaj se počasi začenja demokratizirati. Kot članica Sveta Evrope se je zavezala človekovim pravicam in pomagati ji moramo, da nadaljuje v tej smeri.
(Aplavz)
Cristian Dan Preda
(RO) Tudi jaz podpiram to, kar je prej povedal gospod Posselt. Obenem bi azerbajdžansko vlado pozval, naj spoštuje pravico vsakega državljana do svobode izražanja in naj nemudoma umakne obtožnice proti dvema mladeničema, obtoženima na podlagi potvorjenih dokazov, kakor je prej omenila gospa Lunacek. Menim, da je treba nujno sprejeti ta ukrep, ker so se razmere v zvezi s svobodo tiska v tej državi močno poslabšale, kar je navedeno tudi v zadnjih poročilih Sveta Evrope in OVSE.
Prav tako menim, da mora azerbajdžanska vlada nujno sprejeti ta ukrep, ker mora spoštovati zaveze, ki izhajajo tako iz evropske sosedske politike kot iz vzhodnega partnerstva.
Za konec bom povedal, da sem tudi jaz osupnil ob današnjem nepričakovanem razvoju dogodkov v zvezi z gospo Haidar, še toliko bolj, ker bi bilo njeno trpljenje mogoče preprečiti z dobrim sodelovanjem maroških in španskih oblasti.
Menim, da naša resolucija ne bi naredila nobene škode, temveč dejansko veliko dobrega.
Tadeusz Zwiefka
(PL) Gospod predsednik, rad bi navedel iz člena 47 ustave Azerbajdžana: "Vsakdo ima pravico do svobode misli in govora." Na žalost so to le prazne besede, saj se ustave ne spoštuje.
Že več kot pet let sem član odborov za parlamentarno sodelovanje med EU in Južnim Kavkazom. Azerbajdžan sem obiskal med vsakim skupnim parlamentarnim zasedanjem. V enem od dokumentov je točka o kršenju načel svobode govora in o tem, da novinarji in izdajatelji končajo v zaporu, pogosto na podlagi potvorjenih obtožnic, in da ne dobijo zdravniške pomoči, ko so bolni. Imamo primer novinarja, ki je umrl, ker ni dobil zdravniške pomoči.
Imel sem priložnost obiskati azerbajdžanske zapore. Tamkajšnji standardi se močno razlikujejo od standardov, ki smo jih vajeni v Evropi. Zato je dobro, da še naprej opominjamo na to, da je treba v Azerbajdžanu spoštovati načela, ki so zapisana v ustavi.
Paweł Samecki
član Komisije. - Gospod predsednik, Azerbajdžan je za Evropsko unijo pomemben kot proizvajalec energije in tranzitna država, pa tudi kot država, ki prispeva k regionalni stabilnosti na Južnem Kavkazu. Azerbajdžan je ena od šestih partnerskih držav v okviru vzhodnega partnerstva in spoštovanju skupnih vrednot, ki krepijo ta odnos, pripisujemo velik pomen.
Sporazum o partnerstvu in sodelovanju velja že 10 let. Vendar je Azerbajdžan izrazil svoje zanimanje za vzpostavitev tesnejših odnosov z Evropsko unijo s sklenitvijo pridružitvenega sporazuma, ki ga bo nadomestil.
Potem ko so ministri EU za zunanje zadeve septembra sklenili, da se začnejo priprave za sklenitev takih sporazumov z državami Južnega Kavkaza, zdaj potekajo razprave o pogajalskih smernicah, med drugim za Azerbajdžan.
V skladu s sklepom Sveta bo začetek pogajanj za vse države Južnega Kavkaza odvisen od zadostnega napredka pri izpolnjevanju potrebnih političnih pogojev, namreč načela pravne države in spoštovanja človekovih pravic, načel tržnega gospodarstva ter trajnostnega razvoja in dobrega upravljanja.
Vsako leto pripravimo poglobljeno in uravnoteženo oceno, ki opredeli doseženi napredek vsake partnerske države pri izvajanju njenega akcijskega načrta v okviru evropske sosedske politike. Pravkar smo začeli s pripravljalnim delom za poročilo za leto 2009.
Ne želim prehitevati našega poročila, temveč bi rad dal nekaj pripomb, zlasti o razmerah v zvezi s temeljnimi svoboščinami in človekovimi pravicami. V našem poročilu za leto 2008 smo navedli, da je Azerbajdžan dobro napredoval pri gospodarskem razvoju, vendar človekovih pravic in temeljnih svoboščin, demokracije in načela pravne države še vedno ne spoštuje v zadostni meri.
Od takrat smo na žalost bili priča nekoliko negativnemu razvoju, med drugim spremembam ustave, odpravi omejitev mandata voditelja države ter pridržanju in naknadni obsodbi dveh piscev spletnih dnevnikov.
Negativni razvoj poleg nadaljnjega poslabšanja razmer v zvezi s svobodo medijev vključuje tudi nenehno preganjanje zagovornikov človekovih pravic, opozicijskih aktivistov in novinarjev.
Evropska unija se je prek svojih različnih stikov lotila teh vprašanj z organi na vseh ravneh in bo s tem nadaljevala. Obenem Komisija uporablja raznovrstna orodja, da Azerbajdžanu pomaga pri spopadanju z izzivi novega sporazuma.
Uporabljamo pomoč v okviru Evropskega instrumenta sosedstva in partnerstva. Zagotavljamo usmerjeno podporo v okviru celovitega programa vzpostavljanja institucij. Ta program bo imel pomembne elemente, povezane s pravno državo in neodvisnostjo sodstva.
Azerbajdžan bo upravičen tudi do pomoči v okviru Evropske pobude za demokracijo in človekove pravice.
Za konec, v okviru obstoječega sporazuma o partnerstvu in sodelovanju predlagamo ustanovitev pododbora, ki se bo posvečal pravici, svobodi in varnosti ter človekovim pravicam in demokraciji. Ta pododbor bo pomemben in dodaten forum za posredovanje naših sporočil.
Predsednik
Razprava je zaključena.
Glasovanje bo potekalo na koncu razprave.
