Halvenev humanitaarolukord Sri Lankas (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on arutelu väliskomisjoni esitatud resolutsiooni ettepaneku üle, mis käsitleb halvenevat humanitaarolukorda Sri Lankas.
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Härra juhataja, volinik, daamid ja härrad, ma sooviksin kõigepealt tänada väliskomisjoni esimeest selle eest, et ta nõustus artiklis 91 sätestatud menetlusega ja pani käesoleva erakorralise resolutsiooni eelmisel esmaspäeval toimunud istungi päevakorda, sest meie viimasel täiskogu istungil siin Strasbourgis oli meil juba päevakorras erakorraline resolutsioon selles Sri Lankat puudutavas küsimuses. Ma sooviksin tänada ka Euroopa Parlamenti nõusoleku eest pidada see arutelu täna õhtul; tänan ka teid, volinik, et arutelust osa võtate, sest ma tean, et praegune aeg on teile raske.
Me tahtsime seda resolutsiooni seetõttu, et peame edastama jõulise poliitilise sõnumi Sri Lanka valitsusele ja tamilite esindajatele, sest olukord halveneb iga päevaga. Me oleme saanud teavet otsestest allikatest, s.t tamili perekondadelt ja inimestelt, kes on Euroopas ja kes saadavad meile kogu aeg teateid ja kirjeldusi sellest, mis nendega toimub ja mis juhtub nende perekondadega, kes on Tamili Tiigrite ja Sri Lanka armee konfliktis lõksu jäänud. Need inimesed elavad tõesti läbi kohutavaid kannatusi.
Me ei tea, kui paljud sellises olukorras on, kuid meie hinnangute kohaselt vajab evakueerimist 150 000 kuni 200 000 inimest. Mida aga tähendab evakueerimine? Valitsusvälised organisatsioonid paluvad meil need inimesed meritsi evakueerida, kuid pean jälle küsima: kuhu evakueerima? Kuhu need inimesed lähevad?
Täna pärastlõunal kohtusin väikese tüdrukuga, kes sündis Sri Lanka põgenikelaagris ja kes on nüüd Euroopas. Kui need inimesed peavad jätma oma kodumaa, et minna elama põgenikelaagrisse, siis ka see ei ole lahendus.
Seetõttu palume käesolevas resolutsioonis reaalset relvarahu. Loomulikult tuleb Euroopa Rahvapartei (Kristlike Demokraatide) ja Euroopa Demokraatide fraktsiooniga arutelu kohese või ajutise relvarahu üle. Selleks, et tsiviilisikuid saaks ohu käest ära tuua, palume tõesti võimudelt kohest relvarahu, sest me teame, et inimesi on surma saanud. Kuulsime seda täna taas. Me palume resolutsioonis loomulikult seda, et Sri Lanka valitsus teeks koostööd valitsusväliste organisatsioonidega ja riikidega, kes on valmis aitama seda konflikti lahendada. Samuti küsime, kas Euroopa Liit saaks aidata riiki hädavajaliku toidu ja ravimitega varustada.
Lõpetuseks lubage mul öelda oma fraktsiooni nimel - sest esitasime selle erakorralise resolutsiooni esmaspäeval väliskomisjonis just Roheliste / Euroopa Vabaliidu fraktsiooni algatusel -, et me palume mõningatel kolleegidel, kellel on selles riigis teistsugused huvid, sellesse küsimusse väga tõsiselt suhtuda. Tuletaksin teile meelde, et juba kaua on teatud fraktsioonid palunud võimalust arutada Sri Lanka olukorda ja et teatud riikide sisepõhjustel ei ole meil olnud võimalik rääkida tamilitest ja nende olukorrast, mis on alates 1980. aastatest halvenenud.
Et teie, volinik, olete samuti siin, võiksime ehk endile veel ühe küsimuse esitada. Euroopa Liidul näib olevat võime aidata konfliktide lahendamisele kaasa. Võib-olla on saabunud aeg kaaluda võimalust luua Euroopa Liidus konfliktide lahendamise üksus.
Me näeme Kaukaasias ja kõikjal mujal maailmas, et Euroopa Liidu ettepanekuid võetakse tõsiselt. Konflikti lahendamisel ei tohi me nüüd enam olla pelgalt toetaja, vaid peame reaalselt ja aktiivselt kaasa aitama. Kui me suudame täna teha algust sellega, et loome aluse konflikti lahendamiseks Euroopa Liidu tugeva kohalolekuga ja jõulise sõnumiga võimudele, usun, et oleme sellega ka suurendanud oma tähtsust poliitilise liiduna.
Benita Ferrero-Waldner
komisjoni liige. - Härra juhataja, Sri Lanka rahuprotsessi Tokyo konverentsi ühe kaasesimehena on nii Euroopa Komisjon kui olen ka ma ise väga tähelepanelikult Sri Lankas toimuvat jälginud. Meile valmistavad sügavat muret praegune olukord ning konflikti traagilised tagajärjed inimeste jaoks ning seda on kajastatud Euroopa Liidu üldasjade ja välissuhete nõukogu 23. veebruari järeldustes ja 3. veebruaril kohapeal tehtud kaasesimeeste avalduses.
Meid paneb eriliselt muretsema täbar olukord, milles on tuhanded riigis ümberasustatud inimesed, kes on jäänud Sri Lanka põhjaosas toimuvate lahingute tõttu lõksu, nagu te õigesti ütlesite. Meil ei ole enam tegemist kriisiga, vaid minu arvates juba humanitaarkatastroofiga. Seda kinnitavad mitmed sõltumatud allikad, sealhulgas ÜRO ja Rahvusvahelise Punase Risti Komitee. Valitsuse hiljutine teade kahe evakueerimistee avamise kohta ohutust tsoonist põhjas ja lõunas on positiivne samm, kuid me tahame teada, kuidas see praktikas toimima hakkab.
Oleme kutsunud asjaosalisi - Tamil Eelami Vabadusvõitluse Tiigreid (LTTE) ja Sri Lanka võime - üles kaitsma tsiviilelanikke, nii nagu rahvusvaheline humanitaarõigus ette näeb, ning võimaldama inimestel ohutult ja vabatahtlikult võitlusalalt eemale minna. Tsiviilisikute surmajuhtumite järsu sagenemise eest viimastel kuudel vastutavad nii LTTE kui ka Sri Lanka armee. On hädavajalik, et Sri Lankas võetaks inimelude päästmiseks kiiresti abinõud tarvitusele, nagu kinnitasid ka hukkunute suurele arvule tähelepanu juhtinud ÜRO asepeasekretär Sir John Holmes ja Rahvusvahelise Punase Risti Komitee.
Komisjon on veendunud, et kriisi lõpptulemus mõjutab püsivalt rahu, leppimist ja Sri Lanka ühtsust, ning sellega seoses toetab jõuliselt Sir John Holmesi poolt Sri Lanka valitsusele esitatud üleskutset peatada vaenutegevus, et anda tsiviilelanikele aega piirkonnast ohutult lahkuda, ning LTTE-le esitatud üleskutset tsiviilelanikel minna lasta ja leppida kokku lahingutegevuse rahumeelses lõpetamises.
Kaasesimehed on pöördunud ka LTTE poole, et see paneks relvad käest, kuid kahjuks lükati see ettepanek tagasi, õigemini seda eirati. Me leiame, et Sri Lanka valitsus on kohustatud kõiki oma kodanikke kaitsma ning sõlmima humanitaar-relvarahukokkuleppe - see märgiti ära ka viimastes nõukogu järeldustes -, et võimaldada haigete ja vigastatute lahkumist Vannist ning korraldada toidu ja ravimite kohaletoomist. Sama pakkus eelmisel nädalavahetusel välja ka India.
Me oleme endiselt mures inimõiguste olukorra pärast Sri Lankas, arvestades teateid kohtuväliste tapmiste, röövimiste ja tõsiste meediavastaste ähvarduste kohta. On väga oluline, et valitsus uuriks kõige silmatorkavamaid ja räigemaid juhtumeid edasi. Selliste kuritegude korral ei tohi valitseda mitte mingisugust karistamatuse tunnet.
Kokkuvõttes on Euroopa Komisjon ja olen ka mina isiklikult jätkuvalt veendunud, et Sri Lanka etnilisele konfliktile ei ole sõjalist lahendust. Vaja on kõikehõlmavat dialoogi, mis aitaks leida poliitilise lahenduse. Püsivat rahu ja leppimist on võimalik saavutada üksnes siis, kui lahendatakse probleemid, mis mässu kõigepealt esile kutsusid, ning kõikidele kogukondadele antakse piisavalt ruumi. Kaasesimehena olen alati öelnud, et olukorral saab olla üksnes poliitiline lahendus, nii et võim antakse teatud määral kohalikele omavalitsustele üle - see on olnud päevakorras, seejärel päevakorrast maha võetud ja nüüd taas päevakorda tõusnud.
Charles Tannock
fraktsiooni PPE-DE nimel. - Proua volinik, Sri Lanka brutaalne kodusõda on viimaks ometi lõppemas. Loomulikult on liiga vara öelda, kas see tähendab ka Tamili Tiigrite terrori lõppu.
Me ei toetaks kindlasti selles etapis püsivat relvarahu, kui see võimaldaks Tamili Tiigritel uuesti organiseeruda. Minu hinnangul on nende ainus valik panna relvad käest või saada sõjaliselt lüüa ja kanda inimkaotusi. Pikaajaline relvarahu oleks katastroof, sest nagu selle nädala algul toime pandud enesetapurünnak näitas, on LTTE armutu ja verejanuline ning Euroopa Liit ja Ameerika Ühendriigid nimetavad seda väga õigesti terroristlikuks organisatsiooniks.
Me peaksime kindlalt toetama president Rajapaksat, kes püüab lõpetada mässu, mis on Sri Lankale kaasa toonud vaid ütlemata suuri inimkannatusi, ja teha lõpu tõsisele majanduse taandarengule sellel kaunil saarel. Tuhanded süütud tsiviilisikutest sisepagulased on aga ikka veel kitsal rannikuribal lõksus. Neil tuleb võimaldada lahkuda, et armee saaks oma pealetungi lõpule viia. On laiduväärne, ent täiesti ootuspärane, et Tamili Tiigrid kasutavad neid tsiviilisikuid inimkilbina. Tamili Tiigrid ei ole võtnud kuulda rahvusvahelise kogukonna üleskutset alla anda ja luua ajutine humanitaarkoridor.
Sellegipoolest on väga tähtis, et uute veresaunade vältimiseks võimaldataks ÜRO-l ja teistel organisatsioonidel korraldada tsiviilisikute turvaline väljapääs konfliktipiirkonnast. Sri Lanka tunnistab oma vastutust selle eest ja soovib vältida tsiviilisikute surmasaamist, kuid täiesti mõistetavalt ei ole armee kannatus lõputu ja ta kardab, et Tamili Tiigrid püüavad meritsi toimuva evakueerimise korral end tsiviilisikute hulka peites põgeneda.
Seetõttu toetame meie Euroopa Parlamendi sellel poolel humanitaarkoridori loomist ning ajutise ja kohese relvarahu või sõjategevuse lõpetamist, kuid samuti tahame näha, et LTTE saab täielikult lüüa ning selle asemel luuakse rahumeelne, õiglane ja mitmerahvuseline Sri Lanka riik, milles piirkondadel, kus tamilid on ülekaalus, on maksimaalne autonoomia ning ühtse Sri Lanka riigi ressursid ja võim jagatakse õiglaselt.
Robert Evans
fraktsiooni PSE nimel. - Härra juhataja, mul on väga hea meel selle arutelu üle, milles osaleb ka volinik, ja ma tänan teda väga tema tõsise, jõulise ja põhjaliku avalduse eest. Tegemist on ilmselgelt väga olulise teemaga, kuigi on kahetsusväärne, et me arutame seda kell 23 ja nii väheste inimestega. Kuid osalejate arv ei näita minu arvates huvi selle teema vastu ega ka tõsidust, millega paljud parlamendiliikmed sellesse suhtuvad. Kui kasutada voliniku sõnu, valmistab praegune olukord meile sügavat muret. Tänasel arutelul tunnistatakse ka seda, et asjaolud on muutunud, ja nagu proua Isler Béguin algul ütles, peame päev-päevalt halveneva olukorra pärast edastama jõulise sõnumi.
Ma toetan algselt esitatud resolutsiooni, välja arvatud üht sõna - "ajutine”. Ma taunin härra Tannocki äsjast keelekasutust, kui ta ütles, et pikaajaline relvarahu oleks katastroof. Ma pöördun teie poole - kindlasti ei ole me ju huvitatud pelgalt ajutisest relvarahust. Kõikide maailmas aset leidnud konfliktide korral on Euroopa Parlament, mis koosneb kaastundlikest inimestest, pooldanud püsivat relvarahu, mis suudaks sillutada teed diplomaatilisele ülesehitustööle, nii et dialoog saaks alata ning jah, nii et me suudaksime saavutada rahumeelse, õiglase ja mitmerahvuselise ühiskonna, millest härra Tannock kõneles ja millega ma nõus olen.
Seega ma kiidan Roheliste / Euroopa Vabaliidu fraktsiooni nende esimese muudatusettepaneku, muudatusettepaneku 1 eest ja olen kindel, et kõik siinsed korralikud inimesed, kes muretsevad Sri Lanka tsiviilisikute pärast, teevad sedasama. Ajutine relvarahu viitab juba oma olemuselt sellele, et sõjategevus jätkub varem või hiljem, ja seda ei taha mitte keegi. Sõjategevuse taastumine tähendab uusi surmasid, rohkem kannatusi ja suuremaid inimlikke tragöödiaid ning ma ei suuda uskuda, et keegi ükskõik kummal pool Euroopa Parlamendis võiks seda tõesti tahta.
Sama kehtib muudatusettepaneku 2 kohta - ma toetan ka seda muudatusettepanekut, sest selles mõistetakse hukka kõik vägivallaaktid, olenemata sellest, kes neid sooritab ja millise konfliktipoolega on tegemist. Me ei saa andestada mitte mingisugust vägivalda, nagu ka hiljutist enesetapurünnakut, millele siin juba viidati.
Nüüd pööran tähelepanu muudatusettepanekutele 3, 4 ja 5. Sooviksin ette lugeda lühikese katke 10. märtsi kirjast, mille sain Jaffna ringkonda esindavalt Sri Lanka parlamendi liikmelt Selvarajah Kajendrenilt. Ta ütleb: "Ma soovin tungivalt juhtida teie tähelepanu tsiviilisikute surmale Sri Lankas. Teisipäeval, 10. märtsil 2009 kella 02.00-10.00 toimus armee suurtükirünnak kildmürskudega.” See juhtus sel nädalal. "Sri Lanka valitsusjõud ründasid valimatult kõiki niinimetatud ohutu tsooni osasid, kasutades kõikvõimalikke surmavaid mürske, millest mõned on paljudes riikides keelatud. Selles valimatus rünnakus sai surma enam kui 130 tsiviilisikut, sealhulgas lapsed, ning üle 200 inimese sai raskelt viga.”
Ma kahtlen, kas keegi väidaks, et see info on välja mõeldud. Veelgi enam, julgen arvata, et me tahame teha kõik endast oleneva, et aidata kaasa sedalaadi vägivalla lõpetamisele. See Sri Lanka parlamendi liige viitab ka oma kolleegile S. Kanakaratnamile, kes elab just keset niinimetatud ohutut tsooni. Tema sõnul on selle aasta 1. jaanuarist 6. märtsini nendes "ohututes” tsoonides pommitamistes tapetud 2544 tsiviilisikut ja üle 5828 tsiviilisiku on saanud raskelt viga. Ta ütleb, et Sri Lanka armee on pommitanud õhust ja avanud suurtükitule ning tapnud keskmiselt 30-40 tsiviilisikut päevas.
Ma ei usu, et ta mõtleks seda välja. Voliniku räägitu põhjal, kõigi nende tõendite põhjal, mida oleme saanud valitsusvälistelt organisatsioonidelt, kes on sinna vähegi ligi pääsenud, näib, et see vastab tõele.
Muudatusettepanek 6: viitan siinkohal Sir John Holmesi aruandele, mille saatis mulle tema ekstsellents, Sri Lanka suursaadik Brüsselis. Oma aruandes märgib ta, et mõningad vahepeatuspaigad on tõsiselt ülerahvastatud. Tema sõnad kajastuvad minu muudatusettepanekus ja meie mure nende laagrite pärast on põhjendatud. Mul on laagritest mõned pildid. Kõik on oodatud neid mulle saadetud pilte vaatama. Taas arvan, et need on tõelised, mitte fabritseeritud. Ma tean, et voliniku büroo Colombos jälgib olukorda väga hoolega ja peab tihedat sidet tõelise ohutsooniga.
Muudatusettepanekud 7 ja 8 muudavad algse viite sõjatsoonile jõulisemaks, et tsiviilisikute vajadused saaksid täielikult rahuldatud. Me ei palu takistamatut juurdepääsu mitte üksnes võitlusalale, vaid ka põgenikelaagritele, et humanitaarorganisatsioonidele, mida kõik siin Euroopa Parlamendis toetavad, tagataks täielik juurdepääs. Humanitaarorganisatsioonide tööd toetaksid kõik siin istungisaalis viibijad.
Lõpetuseks - muudatusettepanekus 9 soovitatakse saata see resolutsioon ÜRO peasekretärile, sest leian, et tegemist on rahvusvahelise humanitaarkatastroofiga, nagu käesoleva arutelu pealkirjas on öeldud, ning et me peaksime tegema kõik mis meie võimuses. Seetõttu tänan Roheliste / Euroopa Vabaliidu fraktsiooni selle mõtte tõstatamise eest ja palun kõiki kolleege toetada kõikide fraktsioonide esitatud muudatusettepanekuid.
Marie Anne Isler Béguin
Härra juhataja, ma soovin tänada proua Ferrero-Waldnerit sõnavõtu eest ja tema vastuse eest valitsusväliste organisatsioonide ja lõksus olevate inimeste palvetele.
Me kardame leida end mõnevõrra sarnasest olukorrast kui Birmas pärast 2006. aasta hiidlainet, mil hunta takistas humanitaarabil riiki pääseda. Nüüd peame seega tegema kõik, mida suudame, et humanitaarabi ja ka meie abi jõuaks inimesteni, kes seda vajavad.
Ma sooviksin aga pöörduda ka oma kolleegide poole Euroopa Rahvapartei (Kristlike Demokraatide) ja Euroopa Demokraatide fraktsioonist ning Euroopa Parlamendi Sotsiaaldemokraatide fraktsioonist, sest arvan, daamid ja härrad, et peame rõhuma mõistlikkusele. Tõepoolest, me esitasime erakorralise resolutsiooni ettepaneku selleks, et Euroopa Parlament saaks väljendada oma arvamust ja võtta homme oma seisukoha vastu.
Ma ei tahaks mitte mingil juhul, et üks või teine pool jätaks selle resolutsiooni poolt hääletamata seepärast, et arvamused kohese vaherahu või ajutise vaherahu kohta lähevad lahku, nagu me nüüd toimunud arutelu tõttu juba aru saame. Seetõttu kutsun teid siiralt üles mõistlikult käituma.
Teisalt tahaksin proua Ferrero-Waldneri sõnu korrates öelda eelkõige härra Tannockile, et relvakonflikt ei ole kunagi ühtegi probleemi lahendanud. Me teame seda. Sõda ei lahenda kunagi midagi.
Minu arvates on ajutise relvarahu palumine konfliktis mõjutatud inimeste suhtes vastutustundetu. See tähendaks tegelikult seda, et kui inimesed on evakueeritud, saadame nad kunagi tulevikus - ja milline tulevik see küll on - uuesti keset lahinguid. Kas me võime endale lubada sellise tee valimist? Tamilid on maaomanikud. Seetõttu tahavad nad oma maadele naasta. Nad on srilankalased.
Seetõttu usun, et peame pöörama sellele küsimusele suurt tähelepanu, kuid ma olen valmis tegema järeleandmisi ja võtma muudatusettepanekud tagasi, kui me jõuame ühiselt seisukohale, et edastame kogu maailmale jõulise poliitilise sõnumi.
Geoffrey Van Orden
Härra juhataja, meil ei tohiks olla mingit kahtlust selles, milline kohutav mõju on sõjal süütutele tsiviilelanikele, ega selles, milline on meie moraalne kohus teha kõik mis meie võimuses, et vähendada nende haavatavust ja aidata kaasa humanitaarabi andmisele. Just sel põhjusel võttis Euroopa Parlament vähem kui kolm nädalat tagasi vastu oma kiireloomulise resolutsiooni Sri Lanka kohta.
Sri Lankat on juba aastakümneid piinanud rahvusvahelise põlu all oleva LTTE terrorikampaania. Terroristidel ja demokraatliku valitsuse seaduslikel jõududel pole midagi ühist. Ärgem unustagem, et just LTTE täiustas taktikaliselt enesetapupommide kasutamist, et just nemad hakkasid naisi enesetapurünnakutes kasutama ja et just nemad kasutavad varjamatult lapssõdureid ja inimkilpi. Viimase 26 aasta jooksul on nad järjepidevalt sooritanud tuhandeid ettekavatsetud mõrvasid kogu Sri Lankas ning vaid paar päeva tagasi mõrvati Matara ringkonna islamipühade ajal enesetapurünnakus 14 inimest.
LTTE on nüüd jõudnud meeleheitliku lõppmänguni ja nagu sellises olukorras ikka, pöörduvad nad oma rahvusvaheliste kaitsjate poole, et puhtalt pääseda. Imeväike osa Euroopa Parlamendi saadikutest ei olnud rahul resolutsiooniga, mille parlamendi enamus vastu võttis ja millega taheti häbiväärselt ja sobimatult pöörata hukkamõistev pilk Sri Lanka valitsuse poole. Me ei saa toetada muudatusettepanekuid, mis põhinevad seostamatutel ja sageli absurdsetel süüdistustel, nagu kuulsime härra Evansilt, või valikulistel tsitaatidel ühe valitsusvälise organisatsiooni aruandest. Meil ei ole mingit põhjust pidada vaieldavaks valitsuse kindlat väidet, et tema väed ei ole tulistanud laskevabades tsoonides ega tee seda ka tulevikus.
Kuus päeva tagasi kutsus ÜRO peasekretär LTTEd üles viima oma relvad ja võitlejad välja piirkondadest, kus on tsiviilelanikke, ning tegema koostööd kõikides humanitaarabialastes püüdlustes, mis peaksid leevendama tsiviilisikute kannatusi. Euroopa Liit on mõistnud hukka LTTE tegevuse, millega takistatakse tsiviilelanikel konfliktipiirkonnast lahkuda.
Suurim teene, mida Euroopa Parlament saaks teha, on kutsuda LTTEd üles relvi käest panema ja vabastama tsiviilelanikud oma haardest. Siis on võimalik kohale toimetada nõnda vajalikku humanitaarabi, inimesed võivad hakata ootama elujärje paranemist ning terve Sri Lanka võib naasta demokraatliku poliitika kursile, ehitada kõigi oma kodanike jaoks üles õiglase, jõukama ja terroristlikust rõhumisest vaba ühiskonna.
Jo Leinen
(DE) Härra juhtaja, proua volinik, ma nõustun teiega täielikult selles, et me vajame Sri Lankas poliitilist, mitte sõjalist lahendust. Ma olen Sri Lankat Lõuna-Aasia delegatsiooni liikmena mitmel korral külastanud. Ma tean, kuidas sealsed inimesed pärast 25 aastat kestnud vägivalda rahu igatsevad.
Kuid ma pean märkima, et LTTE, kes peaks sedalaadi sõjas esimese sammu tegema, kahjuks seda ei tee. Te märkisite samuti, et välisministrid kutsusid 23. veebruaril taas seda organisatsiooni üles relvi käest panema ja terrorit lõpetama. Kujutage ette mõnda Euroopa Liidu liikmesriiki, kus on 25 aastat terror valitsenud. On lihtne ette kujutada, et sellega kaasneb suur kaos ja korratus. Ma toetan tamilite eesmärki, kuid sama otsustavalt mõistan hukka LTTE meetodid. Oleme nädalaid kuulnud, et selles väikeses ringkonnas on enam kui 100 000 inimest lihtsalt kinni võetud. Reuters teatas alles eile, et pealtnägijate tunnistuste kohaselt tulistatakse inimesi, kui nad püüavad tsoonist lahkuda. Seega peame kutsuma LTTEd ja selle taustajõude üles säärast tegevust lõpetama. Mäng on läbi, nad ei saa niimoodi enam jätkata.
On ilmselge, et tsiviilelanikke ohustab sõjatsoonis mõlema poole tule alla sattumine. Samuti peame kutsuma valitsust üles austama rahvusvahelist õigust ja lubama anda humanitaarabi. Just mõlema poole fundamentalism nõuab nii palju ohvreid. Ma arvan, et peaksime valmistuma ka sõjajärgseks korraks. Nagu te ütlesite, tuleb rakendada Sri Lanka põhiseaduse 13. muudatust, millega nähakse ette detsentraliseerimine haldusvõimu üleandmise teel piirkonnas elavatele inimestele, ning Euroopa Liit saab selles küsimuses anda väärtuslikku abi. Ma olen kindel, et teie komisjonis ja meie Euroopa Liidus oleme valmis seda tegema.
Paul Rübig
(DE) Härra juhataja, volinik Ferrero-Waldner, daamid ja härrad, ma arvan, et voliniku sõnu selle kohta, et sõjaline lahendus ei ole võimalik, tuleks kajastada Sri Lanka ajalehtede esikülgedel. Nimelt püüab valitsus tegelikult riigis valitsevatele pingetele ja aastatega kogunenud probleemidele jätkuvalt lahendust välja pakkuda. See nurjub aga lihtsalt kommunikatsioonistrateegia tõttu.
Loomulikult tuleb arvesse võtta, et Sri Lanka strateegiline koht tingib ka väliste tegurite mõju ning see omakorda käivitab välised tegurid, mida on väga raske vaid riigis endas kontrolli all hoida. Seetõttu tuleb hoolitseda ka majandusliku olukorra parandamise ja infrastruktuuri täiustamise eest neis piirkondades, nii et konfliktipooled saaksid omavahel suhelda. Võib-olla oleks antud juhul võimalik kasutada mõnd vahendajat.
Erik Meijer
(NL) Härra juhataja, praegu Sri Lankas toimuv on üsna mitme aasta sündmuste tulemus. Tegemist ei ole pelgalt humanitaarprobleemiga, vaid eeskätt tõsise poliitilise läbikukkumisega. Pärast seda, kui riigi kirdeosa eraldamise nimel oli kestnud aastatepikkune vägivaldne võitlus, pakkus Norra eelmine valitsus ennast vahendajaks singalite enamusvalitsuse ja mässulise tamilite liikumise vahel. Norra läbirääkija, kes töötas pikka aega rahumeelse lahenduse nimel, on nüüd uue valitsuse minister. Kahjuks on aga pärast seda loobutud võimalusest saavutada rahumeelne lahendus.
2006. aasta suvel lõpetas Sri Lanka valitsus rahupüüdlused ja tegi taas ühepoolse otsuse sõjalise lahenduse kasuks. See valitsus elab nüüd tõenäoliselt kujutelmas, et tal õnnestus suurt edu saavutada, kuigi tegelikult on tulevikus kahe rahva rahumeelset ja harmoonilist kooseksisteerimist võrdväärsete partneritena veelgi keerulisem saavutada. Kui rahumeelses lahenduses ei suudeta kompromissile jõuda, paistab tulevik kohutavalt vägivaldne. Me peame naasma rahu sobitamise juurde, ilma et keegi oleks võitja või kaotaja.
Michael Gahler
(DE) Härra juhataja; tänan teid, proua volinik, et rääkisite nii otsekoheselt. Ma arvan, et peame nüüd oma tähelepanu koondama peamiselt tsiviilelanike saatusele ja siin kehtib tegelikult üksnes see, mida Euroopa Liidu Nõukogus 23. veebruaril öeldi - nimelt et Euroopa Liit nõuab kohest relvarahu. Ma olen vastu sõna "ajutine” lisamisele, sest sellisel juhul kestab humanitaarkatastroof, nagu te seda nimetasite, edasi.
Samuti leian, et olukorras, kus inimesed on võitlusalale vangi jäänud, peame olema vastu igasugustele vägivallaaktidele, mis takistavad inimestel sellelt alalt lahkuda. Antud juhul ei ole minu arvates oluline, kas vägivallaakte paneb toime LTTE või teevad seda valitsuse väed. Me peame keskenduma inimestele.
Võib-olla tohiksin esitada veel ühe märkuse endisest koloniaalsest suurriigist pärit kolleegidele, kes valmistuvad meie fraktsioonist lahkuma. Ma loodan, et mulle jäänud mulje, et sellise ühepoolselt üksnes LTTE vastu suunatud rünnaku taga on teatav riigisisene põhjus, on ekslik. Samuti loodan, et nende tegevuse ajendiks ei ole teatud osa valijaskonnast.
Robert Evans
Härra juhataja, tegemist ei ole kodukorda puudutava märkusega. Ma andsin teie kolleegile märku, et soovin sõna võtta eelneva registreerimiseta, sest mul on sellele õigus ja ma arvasin, et tegin seda.
Ma tahan härra Meijerit tema sõnade eest tänada. Ta viitas ka Norrast pärit Erik Soldheimi julgele tegevusele - ma kohtusin temaga kümne päeva eest Oslos.
Ma nõustun vägagi härra Gahleriga, kes rääkis tõesti mõistlikku juttu, et meile valmistab muret tsiviilelanike saatus. Ma pakun välja, et kõigist muudatusettepanekutest on kõige olulisem muudatusettepanek 1, milles kutsutakse üles kehtestama kohene ja täielik relvarahu, mis peab arvestama kõikide Sri Lanka inimeste huvisid.
Tõendeid on palju. Need tõendid ei ole kaudsed. Osa neist pärineb Sri Lanka valitsuse tervishoiutalituste piirkondliku direktori büroost ning neis räägitakse humanitaarkatastroofist ja ebarahuldavatest tingimustest, milles inimesed elavad. Seda kinnitab ka Euroopa Komisjon, Rahvusvahelise Punase Risti Komitee, ÜRO, Rahvusvaheline Kriisirühm ning Madalmaade organisatsioon Refugee Care. Tänaõhtuse arutelu pealkiri räägib Sri Lanka halvenevast humanitaarolukorrast ning me oleme kohustatud andma endast kõik, et seda ära hoida - ma usun, et suudame seda, kui leiame vaid õige tee edasiliikumiseks.
Juhataja
Daamid ja härrad, ma järgisin rangelt kodukorda. Et mul oli võimalik anda sõna viiele kõnelejale ja vaid kolm võtsid tegelikult sõna, otsustasin anda sõna härra Evansile.
Benita Ferrero-Waldner
komisjoni liige. - Härra juhataja, ma sooviksin tänada austatud parlamendiliikmeid väga olulise arutelu eest, kuigi see oli lühike ja toimus hilja õhtul.
Komisjoni käesoleva koosseisu ametiaja algusest peale olen kaasesimehena väga palju Sri Lanka küsimusega tegelnud. Oli hetki - alguses palju rohkem -, mil meil oli lootust, kuid nüüdseks on lootus haihtunud. Ma tahtsin osaleda Genfi protsessil, kuid näib, et Sri Lanka valitsuse jaoks oli osavõtt keeruline. Igatahes see protsess kahjuks katkes. Samuti olin nagu ka minu eelkäija Chris Patten valmis minema vahendustegevuse alustamiseks riigi põhjaossa. Kuid põhjaosa ei olnud valmis - ametliku versiooni kohaselt olid härra Prabhakaranil leetrid või tuulerõuged. Igatahes nõustun täielikult härra Gahleriga, kes ütles, et me peaksime inimesed ja humanitaarkaalutlused esikohale seadma, ja selle pärast muretsen ka mina.
Nagu seda väga sageli juhtub, oleme meie Sri Lankas suurimad humanitaarabi andjad. 2008.-2009. aastal eraldasime humanitaarabiks 19 miljonit eurot, mis suunati edasi partnerite, näiteks Rahvusvahelise Punase Risti Komitee, ÜRO ja mõningate rahvusvaheliste valitsusväliste organisatsioonide kaudu. Need organisatsioonid on valmis konfliktist mõjutatud inimesi aitama, kuid nagu nad on meile rääkinud, on neil tõelisi raskusi konfliktipiirkonnale ligi pääseda. Alates 2008. aasta septembrist on Rahvusvahelise Punase Risti Komitee olnud ainus asutus, kellel on lubatud LTTE kontrolli all olevates piirkondades Vannis tegutseda. Maailma toiduabi programmi raames on sisse lubatud mõningad toidusaadetised, kuid sellest on piisanud üksnes umbes poolte vajaduste rahuldamiseks. Alates 2008. aastast oleme eraldanud neile kahele organisatsioonile humanitaarabi jaoks veel seitse miljonit eurot. Me oleme ka nii Colombos kui ka Brüsselis järjekindlalt pingutanud, et humanitaarabi organisatsioonidel oleks parem juurdepääs neile inimestele.
Seetõttu saan koos teiste kaasesimeeste ja eelkõige Norraga öelda vaid seda, et me oleme kasutanud kõiki võimalusi, et sundida konfliktipooli ellu viima 2002. aasta relvarahukokkulepet ja lahendama konflikti rahumeelselt, kuid mitte miski ei ole aidanud. Arvukaid üleskutseid naasta läbirääkimiste juurde on alati täielikult eiratud ja kahjuks on peale jäänud sõjaline lähenemine. Rahvusvaheline kogukond on viimasel kolmel aastal järjest vähem sekkunud, kuid mitte ükski kaasesimeestest ei ole ülesandest loobunud. Me oleme kõik jätkuvalt pühendunud sellele, et aidata kaasa konflikti rahumeelsele lahendamisele, nagu võib näha ka kaasesimeeste viimasest pressiteatest, mis avaldati 3. veebruaril ja millest te kindlasti olete kuulnud.
Seetõttu peame taas rõhuma humanitaarabi andjate juurdepääsule, humanitaarabi organisatsioonide esindajate ja tsiviilelanike konfliktipiirkonnast äratoomisele ja seejärel, kui aeg on küps, peame proovima soodustada poliitilist dialoogi konfliktipooltega ja veenda neid selles, et poliitiline lahendus on ainus väljapääs. Vastasel juhul algab partisanisõda, mis ei lahenda sellel kaunil saarel ühtegi probleemi. Oli aeg, mil seal oli paradiis, ja see võiks seal taas olla.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub homme, 12. märtsil 2009.
