Europeisk avtalsrätt (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en debatt om en muntlig fråga till kommissionen, från Guiseppe Gargani, för utskottet för rättsliga frågor, om en gemensam referensram för europeisk avtalsrätt - B6-0386/2007).
Rainer Wieland
författare. - (DE) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Det är ingen hemlighet att vi redan har misslyckats en gång med just ett sådant här ambitiöst och nödvändigt projekt, nämligen en europeisk civillagstiftning. Detta hänger också med största säkerhet samman med att en del rättssystem här i EU har problem med skriven lag. Det har i sin tur säkerligen att göra med att andra har problem med tanken att konkreta regler om relaterade frågor kombineras i viss grad och redan behandlas tillräckligt grundligt, men att grundreglerna egentligen bestäms utanför parenteserna. Svårigheterna hänger också samman med det faktum att vi i unionen visserligen har gemensamma rötter men att de ligger mycket långt tillbaka i tiden, och en del har utvecklats åt olika håll, en del har slopats och andra offrats för en godtycklig tolkning i linje med dagens politiska tendenser.
Förbundsrepubliken Tysklands första president Theodor Heuss uttryckte detta så träffande redan 1956 - och jag ber er notera att han var liberal - med att säga att Europa är byggt på tre klippor: Golgata, Akropolis i Aten och Capitolium i Rom. Akropolis symboliserar här den grekiska bildningen, som med sina stora filosofer och politiska tänkare lade grunden för våra demokratier och statsbildningen. Golgata står för Europas sociala och moraliska värderingar, som avspeglar sig inom alla livets områden, från familjekonceptet till de mänskliga rättigheterna. Capitolium symboliserar den romerska rätten som hjälper oss på vägen mot rättsordning och rättssäkerhet.
Vår rättspraxis har dock, som sagt, utvecklas olika trots de gemensamma rötterna - ofta så olika att rötterna inte längre står att känna igen. Den inre marknaden tycks vara den enda grunden för den europeiska unionen. En del skulle säga att alla de nationella staterna kan ha kvar sina rättsliga traditioner. Detta stämmer dock inte med verkligheten och inte heller med erfarenheten, eftersom världen vi lever i blir allt mindre, allt snabbare och alltmer kommunikativ. Ju tydligare vi artikulerar den inre marknadens fyra evangelier - den fria rörligheten för personer, varor, kapital och tjänster - desto bättre kan vi uttrycka dem demokratiskt och mot bakgrund av de europeiska värdegrunderna och desto tydligare framgår det att allt detta inte har något värde alls om vi inte kan testa det mot kriterierna för rättsstaten och rättvisan, mellan individerna själva och mellan individerna och den statliga kontrollen.
Vi har redan misslyckats en gång, när järnridån föll i Europa och länderna frågade: har ni någon lag för oss? Kanske detta var förståeligt mot bakgrund av övertygelsen att alla förgreningar av de nationella rättsliga traditionerna kunde överleva, i varje fall i en union som bara kunde förhandla enhälligt. Vi får inte misslyckas en gång till. Detta är kanske den största utmaningen förutom språkfrågan. Ju tydligare vi artikulerar vår inre marknad, desto tydligare framstår det grundläggande behovet av enhetliga lagar, inte bara vertikalt, utan även horisontellt över hela kontinenten.
Vi har gjort framsteg. Vi har redan fått in konkurrensen i rättssystemen. Det skulle vara bra, och vi skulle ha gott om tid, om inte detta bara vore den yttre verkligheten. Konflikter européer emellan kan bara gynna dem som är mäktiga och som redan har välutvecklade rättssystem. Vi är inte en familj med syskon som bråkar med varandra så det slår gnistor om det, utan står eniga mot utmaningarna utifrån. Vi låter oss inte avskräckas av utmaningar utifrån. Att vara världsfrånvänd är att vara självupptagen. Därför strävar människor efter enighet, även om detta också skapar problem med de enskilda reglerna. Rädsla skapas på grundval av den nationella politikens kraft att odla doktriner i dess eget intresse - en strategi som hotar att rasera de historiska dimensionerna på en kontinental skala.
Vi måste komma överens, annars kommer vi själva till slut inte att hålla fast vid någonting alls. Eftersom den stora planen inte har lyckats måste vi nu komma fram till vad som är möjligt att göra. Verktygslådan är därför bra, referensramen är bra och det är också bra att reda ut vad som är möjligt och kanske också lite mer än så. Europaparlamentet är därför i stort sett enigt och har också upprepade gånger förklarat detta i sina resolutioner. Nu vill vi veta hur villig kommissionen är att ta itu med den här frågan. Det är anledningen till våra frågor om detta.
Europa och dess folk behöver en enhetlig rättsstat, åtminstone i form av ... i varje fall i fråga om det som juristerna kallar för den allmänna delen. Vi kan bygga vidare på detta - vi behöver ett rättsväsende i form av en balanserad kompromiss mellan legitima intressen, vi behöver öka takten, vi behöver lagar på det offentliga området och lagar som är begripliga för alla. Även om det bara är avtalsrätten som debatteras här i dag är behovet av insatser på andra områden uppenbart: familjerätt, arvsrätt, administrativ rätt - ja, till och med straffrätt. Det är metoden som ska prövas i det arbete som kommissionen nu inleder. Metoden kommer i hög grad att vara den avgörande faktorn när frågorna ska besvaras om hur mycket, hur snabbt och hur väl vi kan reagera på de uppenbara utmaningarna. Vi är många runtom i världen som väntar på ett framgångsrikt exempel, och många förväntar sig också helt enkelt att vi kommer att misslyckas.
Meglena Kuneva
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Det kommer inte som någon överraskning att denna fråga får så stor uppmärksamhet, eftersom den verkligen är central och mycket viktig.
Kommissionen som helhet välkomnar helhjärtat parlamentets intresse för den gemensamma referensramen.
I sin andra lägesrapport meddelade kommissionen att den, efter det att forskarna har tillhandahållit en teoretisk referensram, kommer att noggrant välja ut de delar av förslaget som motsvarar de gemensamma lagstiftningsmålen. Som framgår av beslutet ska denna teoretiska referensram presenteras i slutet av året.
Urvalsprocessen kommer att genomföras i samråd med andra institutioner, bland annat parlamentet och berörda parter, och jag tror att parlamentet, som har många experter, kommer att spela en viktig roll som vanligt.
Kommissionen har ännu inte beslutat hur den ska gå till väga vid urvalet av de delar av den teoretiska referensramen som ska införlivas med kommissionens slutliga ram, eftersom beslutet också beror på innehållet i det förslag som forskarna ska lägga fram. Kommissionen har inte heller bestämt vilka ämnen i EU:s avtalsrättsliga regelverk som den gemensamma referensramen ska täcka.
När beslutet fattas kommer kommissionen också att ta hänsyn till innehållet i den teoretiska referensramen - som vi ännu inte har fått - resultatet av de nya seminarierna kring den gemensamma referensramen samt parlamentets och rådets ståndpunkter.
Kommissionen har emellertid flera gånger tydligt sagt att den gemensamma referensramen inte kommer att bli en storskalig harmonisering av privaträtt eller en europeisk civilrättslig kod. Det framtida ramdirektivet, ett resultat av översynen av konsumentregelverket, är inte beroende av den slutliga gemensamma refrensramen, som är ett långsiktigare och separat projekt.
Kommissionen kommer att se till att de delar av forskningsförslaget som väljs ut för den gemensamma referensramen - och som möjligen kommer att ändras - stämmer överens med varandra och med det framtida ramdirektivet.
Allt detta förberedande arbete kommer att bedrivas av alla berörda generaldirektorat vid kommissionen, i nära samarbete.
När det gäller konsumentfrågor har mina avdelningar redan anordnat seminarierna och analyserat resultaten. Resultaten fungerar redan som utgångspunkt för översynen av konsumentregelverket, och de har varit till stor hjälp.
Min kollega i kommissionen, Charlie McCreevy, anordnade nyligen två seminarier om informationskrav i lagstiftningen om finansiella tjänster och om otillbörliga konkurrensregler för avtal mellan företag.
När det gäller allmän avtalsrätt planerar vice ordförande Franco Frattinis avdelningar att anordna flera seminarier under nästa år.
Kommissionen har full förståelse för att parlamentet vill informeras om och vara delaktigt i det pågående arbetet med den gemensamma referensramen. Vi välkomnar parlamentets delaktighet i den processen. Utöver det samråd jag nämnde tidigare kommer kommissionen att fortsätta att hålla parlamentet underrättat på lämpligaste sätt, särskilt genom parlamentets arbetsgrupp för den gemensamma referensramen.
Jag vill avsluta med att tacka parlamentet för dess stöd till kommissionens arbete i denna viktiga fråga. Jag vet att ett av de viktigare evenemangen under 2006 - om jag inte tar fel - ägde rum i Wien, och resultatet av den konferensen var mycket inspirerande för vårt arbete.
Klaus-Heiner Lehne
för PPE-DE-gruppen. - (DE) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! För det första vill jag uppriktigt tacka er för ert engagemang i denna fråga. Det har lett till stora framsteg i projektets utveckling under de senaste månaderna. Jag vill i detta läge säga att jag betraktar projektet som det viktigaste under hela mandatperioden, även om det faktiskt snarare är en förberedande process än ett lagstiftningsprojekt.
Som parlament har vi naturligtvis ett enormt intresse för frågan - och det var också huvudskälet till att den muntliga frågan togs upp i dag igen - och därför håller vi mycket medvetet spänningen uppe och fortsätter diskussionerna, inte bara inom de arbetsgrupper vi satt upp och på utskottsnivå, utan också här i kammaren med er. Det är därför mycket viktigt att vi fått med detta på föredragningslistan i dag.
Vi vill också få veta någonting av er - ni kan fortfarande inte säga så mycket om den slutgiltiga tidsplanen - eftersom det ur parlamentets synvinkel och naturligtvis med tanke på det kommande valet 2009 är viktigt för vår strategi hur vi ska fortsätta arbeta med referensramen. Under det kommande året kommer ett preliminärt utkast, men någon slutlig text kommer inte före april 2009. I varje fall blir det så pass sent att det troligen inte blir möjligt att gå in på djupet med innehållet utan det blir nästa parlament som får göra det under sin mandatperiod.
Jag vill än en gång mycket tydligt understryka vår åsikt att om referensramen antas av kommissionen och införs i samrådshandlingarna får den inte bara handla om avtalsrätten. Parlamentet har upprepade gånger klargjort med en överväldigande majoritet att detta måste gå utöver enbart avtalsrätten om det ska få önskad effekt.
Vi vill också särskilt ha möjlighet att överväga alternativet att i efterhand lösa de många problem vi har på den inre marknaden genom ett frivilligt instrument för gränsöverskridande företag.
För tillfället har vi en situation där vi tvingas leva med en lycklig förening av principen om ursprungsland och principen om destinationsland parallellt med de många direktiven och EU-lagstiftningsbesluten, med upp till 28 olika rättssystem, som alla måste tillämpas samtidigt - beroende på omständigheterna. Detta stämmer inte i praktiken eftersom ingen jurist - vare sig domare eller advokat - rimligen kan ha full kännedom om 28 europeiska rättssystem.
Mot denna bakgrund skulle ett frivilligt instrument faktiskt kunna bidra till att göra den inre marknaden öppnare, särskilt för de små och medelstora företagen och för konsumenterna. Dessutom banar det väg för alla slags möjligheter på den inre marknaden. Alla kommissionens och parlamentets åtgärder bör syfta till att hålla denna möjlighet öppen så att ett slutgiltigt beslut kan fattas i frågan under nästa mandatperiod.
Manuel Medina Ortega
för PSE-gruppen. - (ES) Herr talman! Det faktum att vi befinner oss här vid denna sena timma och diskuterar den gemensamma referensramen, visar att åtminstone vi som är här är djupt intresserade av denna fråga. Kommissionsledamoten har också gett utryck för sitt och andra kommissionsledamöters intresse av frågan.
Jag anser, som vi alla gör, att det förfarande kommissionen valt är det riktiga. Innan man ger sig in i ett kodifieringsprojekt är det viktigt att vi förstår dess beståndsdelar ur en teoretisk synvinkel, och vi anser att detta initiativ är utmärkt. Man ska inte lägga fram lagstiftningsförslag utan att först ha diskuterat dem. Jag tror att resultatet kan bli ganska bra.
När det däremot gäller den andra fasen, där vi är inblandade eftersom vissa ledamöter arbetar på eller deltar i den parlamentsgrupp som övervakar den gemensamma referensramen, ser vi att det uppenbarligen har hopat sig så mycket material att det tycks bli svårt att göra ett urval. Min kollega Klaus-Heiner Lehne har nämnt de tillfälliga ramarna, och även om kodifieringsförslaget alltså är ett projekt på lång sikt är det icke desto mindre lämpligt att vi åtminstone börjar titta på riktlinjerna för förslaget.
Förslaget om ett ramdirektiv om denna fråga tycks vara en god utgångspunkt. Hur som helst står det klart att det vi har gjort på senare år för att komma närmare en harmonisering genom förfaranden, lagstiftning, erkännande, tillämpning och genomförande av beslut visserligen är användbart, men har stora begränsningar.
EU:s lagstiftning i allmänhet och avtalsrätten i synnerhet kan bara utvecklas genom att fastställa vissa principer. Jag anser att parlamentet som institution skulle vara ett magnifikt instrument för kommissionen att använda sig av, eftersom de olika rättssystemen och olika nationella lagarna är företrädda här. Det skulle vara en utmärkt referensram för att se i hur hög grad harmoniseringsförslagen i slutändan kommer att råka i konflikt med de nationella rättssystemen.
Harmoniseringen av EU är besvärlig av skäl som vi alla är medvetna om, men det lämpliga förfarandet är det som kommissionen inlett, med denna initiala teoretiska fas och en andra lagstiftande fas.
Det vi säger till kommissionen i detta skede är att vi i parlamentet känner en viss tidspress eftersom den europeiska integrationen redan pågår. EU-medborgarna möter praktiska problem varje dag som endast kan lösas genom en harmoniserad lagstiftning. De praktiska problemen berördes av kommissionsledamoten själv när hon lade fram sina förslag om harmonisering av avtalsrätten om konsumentskydd, något som bara är en av aspekterna men en mycket viktig sådan, eftersom alla i EU ju är konsumenter, och i viss utsträckning är det en utmärkt princip för att vidta åtgärder.
Jag anser inte att det handlar om att skapa en gemensam rent teoretisk referensram. Det bästa är att så långt som möjligt gå in på närmare detaljer. Min kollega Klaus-Heiner Lehne nämnde att man kunde enas om någon typ av frivilligt dokument. Modellen skulle vara något liknande Förenta staternas enhetliga handelslagstiftning (Uniform Commercial Code), som har beskrivits som den minst enhetliga lagen av alla, och som det finns minst utsikter att enas om. Detta är en möjlighet, men kanske är det viktigaste att se vilka principer som kan erkännas av alla rättssystem. Vi kommer faktiskt inte att ha denna information förrän vi väl har analyserat och tagit hänsyn till vad de teoretiska diskussionerna ger oss.
Därför anser jag, fru kommissionsledamot, att parlamentet kommer att bli en god samarbetspartner i det kommande arbetet med denna lagstiftning, och här har vi redan en viss otålighet att komma i gång med arbetet så att vi under det ett och ett halvt år som är kvar av mandatperioden kan bidra positivt till utvecklingen av denna lagstiftning.
Diana Wallis
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag vill tacka kommissionsledamoten för hennes svar och för hennes engagemang i den här frågan, vilket andra kolleger har nämnt.
Jag måste ändå uttrycka en viss förvåning. I förmiddags och i går kväll var jag i Münster, på universitetet i Münster, i samband med att EG-domstolens ordförande tilldelades en hedersgrad. Samtidigt pågick ett möte i regelverksgruppen för den gemensamma referensramen. De berättade för mig att de bland annat diskuterade de delar av den teoretiska gemensamma referensramen som skulle kunna användas av era avdelningar. Denna diskussion pågår alltså redan, och jag vill framhålla att parlamentet givetvis fortlöpande vill veta vad som händer, så att vi kan se hur processen utvecklas.
Kommissionsledamoten vet säkert vilket intresse parlamentet har för hela den här frågan, och hur mycket det har försökt att kämpa för den. Det utskott som jag och mina kolleger tillhör kommer i början av nästa år att stå värd för en mottagning med det slovenska ordförandeskapet för att fira att den teoretiska ramen läggs fram. Vi vill alltså verkligen göra något av detta och fortsätta vårt arbete.
Men vi måste få vara med på vägen. Vi har under lång tid känt att detta är en viktig del av hela programmet för bättre lagstiftning. Jag vet inte hur många gånger jag har tagit till orda för att tala om samstämmighet när det gäller just detta. Vi vet att den gemensamma referensramen nästan är på plats, att den nästan går att använda, och ändå fortsätter vi med de olika delar av lagstiftningen som innehåller avtalsrätt utan att titta på några av de grundläggande bestämmelser som vi redan har börjat formulera i den gemensamma ramen. Vi tittar på en översyn av konsumentregelverket och separat på reglerna om tidsdelning. Andra kolleger sysslar med betalningar eller frågor kring passagerartransport. Vi har ett fantastiskt verktyg på gång. Vi behöver det, och vi behöver det snarast.
Vi godtar och är tacksamma för det arbete som kommissionen som helhet har gjort för att försöka få alla de olika generaldirektoraten att ta itu med den här frågan. Det är goda nyheter.
Jag kan bara avsluta med den vädjan jag redan har framfört till kommissionsledamoten, nämligen att hålla oss underrättade. Vi vet att arbete pågår. Vi kan stå på er sida. Vi vet att det är en svår fråga i förhållande till rådet. Så använd våra röster tillsammans med er egen för att ge det här projektet så mycket skjuts och kraft som det förtjänar, för att på bästa sätt tjäna medborgarna på den inre marknaden.
Meglena Kuneva
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Detta säger jag inte bara av artighet: det är alltid ett stort nöje att lyssna till så framstående jurister som talar om en av de viktigaste saker som under senare år har hänt på det civilrättsliga området.
Men jag vet att ni vill att jag ska vara så konkret som möjligt. Låt mig då bara tala om att kommissionen under 2008 kommer att behöva besluta om den gemensamma referensramens räckvidd - vad gäller tidsplan, innehåll och form - och hur arbetet ska bedrivas med avseende på metod, personalresurser, ekonomi och arbetsfördelning mellan de berörda generaldirektoraten: rättvisa, frihet och säkerhet; inre marknaden och tjänster; näringsliv, generalsekretariatet samt hälsa och konsumentskydd. Generaldirektörerna eller deras företrädare kommer att mötas den 11 december, dvs. i morgon, och avsikten är att förbereda ett kommissionsbeslut under 2008 om den gemensamma referensramens räckvidd, innehåll och form.
Som ni vet, och jag har hållit er underrättade, frågade jag alla kommissionsledamöter om den gemensamma referensramen och sände ett meddelande till dem om frågan under det här året. När det gäller frivilliga instrument har kommissionen i samband med översynen av den inre marknaden aviserat att den kommer att titta på fördelarna med ett sådant initiativ på området finansiella tjänster, och det tror jag är ett gott tecken.
Ni har alla nämnt ramdirektivet om konsumentregelverket. Jag anser att det är en mycket bra uppgift, och oavsett vad vi gör med konsumentkredit eller tidsdelning så försöker vi undvika en sådan koncentration på det övergripande instrumentet, eftersom jag menar att vi just nu behöver en diskussion om tidsdelning i parlamentet. Men vi måste definiera ramens räckvidd, och jag tror att vi kommer att få ett utmärkt test på hur enade vi är när vi ska harmonisera grunderna i avtalsrätten som en grundstomme för ramdirektivet. Jag åtar mig självklart med glädje att personligen hålla er underrättade om vad som pågår på detta mycket viktiga område.
Talmannen
Jag har mottagit ett resolutionsförslag, som ingivits i enlighet med artikel 108.5 i arbetsordningen.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum onsdagen den 12 december 2007.
