3. Usmrtitve v Libiji
Predsednik
Naslednja točka je razprava o usmrtitvah v Libiji.
Charles Tannock
avtor. - Gospod predsednik, osebno nisem nikoli imel absolutističnega stališča o smrtni kazni, vendar pa bi zagotovo morala biti dopuščena v primeru peščice najskrajnejših in nezaslišanih zločinov, ko se obsodba izreče na podlagi ustreznega postopka in brez kakršnega koli dvoma.
Vendar pa imam zelo malo zaupanja v libijski pravni sistem v okviru samovoljnega in diktatorskega režima Moamerja el Gadafija. Še vedno je diktator, ki svoje prebivalstvo obvladuje s prisilo in ne dopušča nobenega nasprotovanja; to pa je v posmeh nedavni izvolitvi Libije v Svet Združenih narodov za človekove pravice.
Vsekakor pa lahko pritiska na EU in Zahod, ker v splošnem upravlja z velikimi zalogami nafte v Libiji. Ne glede na ta pomemben gospodarski odnos upam, da bo Komisija še naprej ob vsaki priložnosti izpostavila veliko zaskrbljenost poslancev tega parlamenta zaradi človekovih pravic in temeljnih svoboščin v Libiji.
Vsi se spomnimo zloglasnega primera bolgarskih medicinskih sester v Libiji, ki so bile že obsojene na smrt, potem pa so jih na vztrajno prošnjo Evropskega parlamenta in soproge francoskega predsednika končno izpustili. Naša dolžnost je, da storimo vse, kar je v naši moči, da zaščitimo državljane EU, da v prihodnje ne doživijo podobnega.
Raül Romeva i Rueda
Gospod predsednik, pozdraviti bi morali to resolucijo o 18 usmrtitvah, ki so se zgodile v Libiji, in seveda obsoditi smrtno kazen v tej državi, pri tem pa pozvati Libijce, da storijo korak naprej k moratoriju; zahtevati bi morali tudi preglednost in statistiko. Ne smemo pa pozabiti, da imena usmrčenih niso bila objavljena in da je bilo med njimi tudi nekaj takšnih, ki niso bili državljani Libije.
Pozdraviti moramo to resolucijo, ki obravnava vprašanje beguncev, libijsko zgrešeno politiko za zaščito migrantov in odgovornost držav članic glede priseljenske politike. Nemogoče je razmišljati o priseljenskem sporazumu z Libijo, dokler Libija ne ratificira Ženevsko konvencijo o statusu beguncev. Sklicevanje na vračanje, ki je v nasprotju z omenjeno konvencijo in temeljnimi načeli Evropske unije in Listine o temeljnih pravicah, zlasti njenih členov 18 in 19, je ključnega pomena.
Naj omenim tudi idejo, da se trenutna pogajanja o sklenitvi okvirnega sporazuma z Libijo uporabijo kot potencialen vzvod za premik k spoštovanju mednarodnih konvencij o človekovih pravicah in ratifikacijo Ženevske konvencije o statusu beguncev. Lizbonska pogodba, zlasti njen člen 218, daje Parlamentu več pravic, vključno s pravico do tega, da mu Komisija posreduje enake informacije kot Svetu o stanju pogajanj o tem sporazumu. Zato bo Evropski parlament pri tem vprašanju neomajen.
Marie-Christine Vergiat
Gospod predsednik, opravičujem se za prej; resnično sem bila prepričana, da imam na voljo dve minuti. Prejšnji teden sta Evropska unija in Libija podpisali memorandum o soglasju z imenom "nacionalni okvirni program" za obdobje 2011-2013, kjer je bilo 60 milijonov EUR namenjenih za razvoj človeških virov, za zdravstveni sektor in za skupne ukrepe v boju proti nezakonitemu priseljevanju, kot je bilo razvidno iz besedila, ki so ga prejeli novinarji.
Ta memorandum o sporazumu je bil podpisan tik pred sedmim krogom pogajanj z Libijo, v katerih - žal mi je, da moram to reči - se EU dela norca iz same sebe pred mednarodnim tiskom, zlasti v Evropi in Afriki. Vsi vemo, da je Libija središče za priseljevanje v Evropo, znano pa je tudi, kakšna grozljiva usoda čaka tiste može in žene, ki bežijo stran od revščine in preganjanja in upajo, da bodo v Evropi našli zatočišče.
Na stotine jih je zaprtih, usmrčenih ali pa trpijo najhujše zlorabe. Kar je še huje, več sto jih je bilo preprosto zapuščenih sredi saharske puščave brez hrane, kjer so umrli od lakote in žeje.
Naj odgovorim tudi na vprašanje na to temo, ki ga je prejšnji teden postavil moj kolega gospod Füle, ki je dejal - citiram ga -, da bi šel tja skupaj z libijskim ministrom za notranje zadeve in ugotovil, kaj se dogaja. Osebno menim, da je tak odziv nesprejemljiv. Vemo, kako spretno zna gospod Gadafi zavajati zahodne demokracije. Naši švicarski prijatelji so to pravkar drago plačali. Najnovejša provokacija je bilo zaprtje Urada visokega komisarja Združenih narodov za begunce tik pred sedmim krogom pogajanj.
Libijci opravljajo umazano delo za evropske vlade, čisto nazadnje je bilo to v italijanskih ozemeljskih vodah.
Komisar, kako daleč bomo šli v pogajanjih z Libijo? Gospod Barrot nam je dejal, da noben sporazum o priseljevanju ne bo sklenjen, dokler Libija ne ratificira ženevske konvencije. Komisar, nam lahko poveste, kaj se dejansko dogaja s pogajalskimi pooblastili ...
(Predsednik je prekinil govornika.)
Martin Kastler
avtor. - (DE) Gospod predsednik, v letih 2007 in 2008 je Libija glasovala proti resoluciji Generalne skupščine Združenih narodov, ki je pozivala k moratoriju na usmrtitve, večkratno zasliševanje organizacij za človekove pravice pa tudi ni prineslo nobenih uradnih izjav. Zato je za nas zelo pomembno, da se imena usmrčenih končno uradno razkrijejo. Vsaka usmrtitev je odveč. Obsojamo usmrtitev in smrtno kazen. Sta nehumani in kruti, vsaka usmrtitev pa je nepotrebna.
Zato v naši resoluciji jasno zahtevamo, da se ta situacija spremeni in razkrije ter da sedaj s skupnimi močmi to spremenimo. Nič več prikrojenih poročil. Želimo pregledne informacije o tem, kar se dogaja, in humano kazen za prave zločince, ne pa pretiranih kazni za tiste, ki kritizirajo režim v Tripoliju.
Marietje Schaake
avtorica. - Gospod predsednik, Evropa kot skupnost vrednot je tudi skupnost, kjer je smrtna kazen strogo prepovedana, na kar sem zelo ponosna.
Libija se ne samo upira odpravi smrtne kazni, ampak jo tudi na veliko uporablja, kot se je zgodilo pred kratkim, 30. maja, ko je bilo usmrčenih 18 ljudi različnih nacionalnih pripadnosti, kot je poročal časopis Cerene, ki je blizu vladi. To sproža različna vprašanja o svobodi medijev, vendar pa nas napeljuje na misel, da je v tej zadevi to verodostojen vir.
Najstrožja kazen, smrtna kazen, se ne uporablja samo v primerih hudih zločinov; v Libiji je bila smrtna kazen izvršena tudi že zaradi svobode združevanja in izražanja. Verjamemo v večje sodelovanje Libije z mednarodno skupnostjo in to vedno pozdravljamo, ne pa samoosamitev ljudstva, ki je v rokah avtoritativnega režima.
Leta 2003 je EU odpravila sankcije proti tej državi in leta 2007 so se začela pogajanja o okvirnem sporazumu. Močno upam, da lahko nadaljujemo sodelovanje z Libijo. Vendar pa je to mogoče, če se libijska vlada zaveže spoštovanju človekovih pravic in temeljnih svoboščin za vse svoje ljudstvo. Nedavno zaprtje Urada Združenih narodov za begunce v Tripoliju je še ena od obžalovanja vrednih potez, ki Libijo še bolj odriva od mednarodne skupnosti.
Zaradi tega bi morali Združeni narodi ponovno resno razmisliti, ali je Libija primerna za članstvo v tej organizaciji. Glede na nenehne kršitve človekovih pravic je obžalovanja vredno in popolnoma neprimerno, da ima Libija sedež v Svetu Združenih narodov za človekove pravice. Članstvo v omenjenem Svetu bi moralo biti dostopno samo tistim državam, ki tudi same spoštujejo človekove pravice. V nasprotnem primeru ta organ izgubi svojo verodostojnost, enako kot takrat, ko je bil Iran član Sveta Združenih narodov za pravice žensk, kar je tudi obžalovanja vredno in zmanjšuje verodostojnost organizacije kot take.
Evropski parlament poziva Libijo, da odpravi smrtno kazen in zagotovi pošteno sojenje v skladu z mednarodnimi standardi. Države članice v Evropi bi se morale zavedati svojih odgovornosti, ko izročajo begunce in druge Libiji, kajti obstaja resno tveganje, da bodo ti ljudje žrtve nehumanega ravnanja.
Monica Luisa Macovei
v imenu skupine PPE. - Gospod predsednik, pridružujem se kolegom in obžalujem usmrtitev 18 ljudi v Libiji 30. maja 2010 ter pozivam k odpravi smrtne kazni. Libija smrtno kazen uporablja kot orodje za omejevanje svobode izražanja in združevanja v državi. Vlada otežuje dokumentiranje takšnih primerov. Vendar pa je organizacija Human Rights Watch intervjuvala nekega zapornika, ki je povedal, da so oblasti njegovo smrtno kazen v zadnjem trenutku spremenile v dosmrtni zapor. Po besedah gospoda al-Sharifa ga je ljudsko sodišče, skupaj z dvema drugima moškima, obsodilo, da je organiziral politično skupino, ki je nasprotovala načelom revolucije al-Fateh. Vrhovno sodišče je potrdilo smrtno kazen, vendar pa je vrhovni svet za pravosodne organe tem možem v zadnjem trenutku rešil življenje februarja 2002, potem ko so eno uro zavezanih oči in privezani na lesen drog čakali na usmrtitev.
Po besedah gospoda al-Sharifa je eden od teh treh mož decembra 2004 storil samomor. Poročila navajajo, da je trenutno v Libiji več kot 200 ljudi obsojenih na smrtno kazen. Pozivam Komisijo in Svet, da ta vprašanja prednostno obravnavajo v svojem dialogu z Libijo.
Corina Creţu
Smrtna kazen je najbolj kruta in nehumana kazen od vseh. Libija pa je dejansko ena od 12 držav, ki so v letu 2010 že izvršile smrtno kazen, čeprav je Združeni narodi in večina držav v svetu ne odobravajo.
Menim, da je dolžnost Evropske unije sprejeti trši pristop pri pozivanju k odpravi smrtne kazni. Obenem pa je naša dolžnost, da okrepimo pritisk, da se te kazni znižajo in da se pravice tujih državljanov spoštujejo. V primeru te skupine je bila smrtna kazen nesorazmerna zaradi težav, s katerimi se soočajo. Imeti morajo prevajalca, stopiti v stik z diplomatskimi predstavniki svoje vlade, kazni pa jim ne morejo znižati zaradi pomanjkanja finančnih sredstev in ker ni v bližini svojcev, ki bi se pogajali za finančno odškodnino, kar je v skladu s tamkajšnjimi običaji, in bi tako dobili odpuščanje družine žrtve.
V takih okoliščinah menim, da je treba libijskim oblastem posredovati močno sporočilo, naj spoštujejo mednarodne standarde na področju pravne poštenosti. Prav tako morajo Uradu Združenih narodov za begunce dovoliti, da ponovno začne s svojimi dejavnostmi v korist beguncev in prosilcev za azil.
Bogusław Sonik
(PL) Gospod predsednik, konec maja je bilo v Libiji usmrčenih 18 ljudi. Poročajo, da je trenutno v zaporih na smrt obsojenih 200 ljudi, tudi državljanov drugih držav. Številka je dejansko lahko tudi višja, kajti uradna statistika ali podatki niso na voljo. Libija uporablja dvojna merila. Po eni strani je bila izvoljena v Svet Združenih narodov za človekove pravice, ki se zavezuje večji odgovornosti na področju človekovih pravic. Po drugi strani pa je očitno, da se usmrtitve še naprej izvršujejo.
Člen 6 Mednarodnega pakta o državljanskih in političnih pravicah, katerega podpisnica je Libija, od vseh podpisnic, ki niso odpravile smrtne kazni, zahteva, da jo "uporabijo samo za najhujše zločine". Dejansko libijska sodišča dosodijo smrtno kazen ne samo za umore in kazniva dejanja, povezana z drogami, ampak tudi za kazniva dejanja, ki zadevajo miroljubno dejavnost in temeljne pravice, kot je pravica do svobode govora in združevanja. Pozivam, da sta tako sodelovanje kot sporazum med Evropsko unijo in Libijo pogojena s tem, da Libija ratificira in izvaja Ženevsko konvencijo o statusu beguncev ter druge konvencije in protokole o človeških pravicah.
Joanna Senyszyn
(PL) Pravica do življenja in zaščita dostojanstva sta dve temeljni človekovi pravici. Zato je večina držav na svetu, ki predstavljajo več kot dve tretjini svetovnega prebivalstva, že odpravila smrtno kazen ali pa je uvedla moratorij na njeno uporabo. Ponovna uvedba smrtne kazni v kateri koli državi predstavlja korak nazaj v temačni srednji vek.
Usmrtitev 18 ljudi v Libiji je vnebovpijoč primer kršenja človekovih pravic. Zaprtje Urada Združenih narodov za begunce v Libiji in izgon 26 njegovih uslužbencev iz Libije je dejanje, s katerim želijo preprečiti izvajanje pomoči 12 000 beguncev.
Pogoj za sklenitev priseljenskega sporazuma z Libijo mora biti, da Libija podpiše Ženevsko konvencijo o statusu beguncev in druge najpomembnejše konvencije in protokole o človekovih pravicah. V Evropski uniji so človekove pravice temeljna vrednota. Pravice beguncev morajo biti zajamčene.
Eija-Riitta Korhola
(FI) Gospod predsednik, EU izvaja neuradne pogovore z Libijo, katerih cilj je sklenitev sporazuma o sodelovanju, ki bi veljal tudi za priseljevanje. V danih okoliščinah je to zelo problematično in zaskrbljujoče, kajti Libija ni pokazala nobene vidne želje po spoštovanju mednarodnih sporazumov o človekovih pravicah. Prav tako ni ratificirala ženevske konvencije in nima nacionalnega azilnega sistema.
Kot smo slišali, je bilo 30. maja v Libiji usmrčenih 18 ljudi, ocene pa kažejo, da na usmrtitev čaka še več kot 200 ljudi. Med tistimi, ki so bili usmrčeni maja, in tistimi, ki čakajo na usmrtitev, so tudi tujci.
Ko se pogajamo o sporazumu o sodelovanju med EU in Libijo, moramo postaviti pogoj, da Libija ratificira in izvaja Ženevsko konvencijo o statusu beguncev ter spoštuje druge pomembnejše sporazume o človekovih pravicah, katerih podpisnica je. Pozivam libijsko vlado, da Uradu Združenih narodov za begunce dovoli, da usklajuje in pomaga pri ustanovitvi nacionalnega azilnega sistema za begunce v državi.
Cristian Dan Preda
(RO) Evropejci menimo, da je smrtna kazen nezaslišana, kajti odpravili smo jo, kot dobro veste, iz svoje politične kulture; kar pa se trenutno dogaja v Libiji, je sramota.
Še bolj nezaslišano je to, da se moramo zavedati, da se v Libiji smrtna kazen uporablja v zelo veliko primerih tudi za tujce. Informacije o nedavni usmrtitvi 18 ljudi nakazujejo, da so bili med njimi tudi Egipčani, Nigerijci in Čadovci. Zakaj je kazen za te ljudi še hujša? Zato ker se njihove osnovne pravice na žalost med sojenjem ne spoštujejo, kar pomeni, da nimajo dostopa do prevajalcev in konzularne pomoči, kar je po mednarodnih standardih nujno.
Želel bi tudi reči, da moramo o tej zadevi razpravljati naslednji teden, ko bomo v okviru magrebške delegacije dobili obisk iz Libije. Menim, da moramo te zadeve izpostaviti v našem dialogu s to državo.
Predsednik
Preden predam besedo komisarju, bi želel ponoviti, da nisem nikogar želel osebno in neposredno nagovoriti.
Približno polovica poslancev svoje govore prebere. Žal nisem še dovolj izurjen, da bi opazil, kdaj se tu prižge lučka za "upočasnitev". Prosim, da tisti poslanci, ki svoj govor berejo, to počnejo z enakim tempom, kot razmišljajo, sicer bodo brali hitreje, kot lahko tolmači razmišljajo. Mimogrede, tisti, ki imate govore v pisni obliki, jih, prosim, vnaprej posredujte tolmačem. S tem boste tudi njim olajšali delo.
Sedaj pa predajam besedo komisarju Dalliju.
John Dalli
član Komisije. - Gospod predsednik, Komisija podpira mnenja cenjenih poslancev, ki so jih podali v različnih predlogih glede nedavne usmrtitve 18 ljudi v Libiji.
Komisija obsoja usmrtitve, saj so v nasprotju z našimi vrednotami. Menimo, da je smrtna kazen kruta in nehumana, da ne uspe omejiti kaznivih dejanj in predstavlja nesprejemljivo zanikanje človeškega dostojanstva in integritete.
Komisijo še zlasti vznemirja dejstvo, da so bile te usmrtitve izvršene samo nekaj tednov potem, ko je bila Libija izvoljena v Svet Združenih narodov za človekove pravice. V zvezi s tem je EU, v skladu s smernicami EU o smrtni kazni, libijskim oblastem poslala demaršo, v kateri je izrazila svoje obsojanje ter Libijo opomnila na njeno pravno obveznost - ta je vsebovana v členu 14 Mednarodnega pakta o državljanskih in političnih pravicah, ki ga je Libija ratificirala 15. maja 1970 -, da poskrbi za vsa možna zagotovila za pošteno sojenje.
V svoji demarši je EU tudi spodbudila Libijo, da uvede moratorij in medtem razmisli o odpravi smrtne kazni za vsa kazniva dejanja. Komisija je zavezana nadaljnjemu izvajanju politike sodelovanja z Libijo, za katero se je odločil Svet. V zvezi s tem bo sklenitev okvirnega sporazuma med EU in Libijo pomenila pravno podlago za vzpostavitev rednega dialoga in sodelovanja pri vseh zadevah, povezanih s človekovimi pravicami.
Pogajanja o okvirnem sporazumu dobro napredujejo. Sedmi krog pogajanj je potekal prejšnji teden v Tripoliju in Komisija lahko poroča, da je bil dosežen precejšen napredek, zlasti pri političnih vprašanjih.
Za zaključek naj poudarim, da se Komisija dobro zaveda, da so nekatere teme v odnosih z Libijo problematične. Ne glede na to pa se je Komisija zavezala nadaljnjemu razvijanju dialoga med EU in Libijo na podlagi obojestranskega zaupanja, da bi lahko reševali vsa vprašanja odkrito in konstruktivno, vključno z najobčutljivejšimi, kot je bil ta primer.
Libija je pokazala močno voljo za poglobitev odnosov z EU. Komisija meni, da je to zelo pozitivno, in namerava te odnose postaviti na temelju vedno večjega spoštovanja temeljnih vrednot in pravic.
Predsednik. - Razprava je zaključena. Glasovanje bo potekalo na koncu razprave. Pisne izjave (člen 149)
Dominique Vlasto  
v pisni obliki. - (FR) Odkar se je dialog z libijskimi oblastmi ponovno pričel leta 2003, Libija Evropski uniji in mednarodni skupnosti ves čas pošilja zaskrbljujoče signale. Naša resolucija našteva nedavne poteze tega avtoritativnega režima, ki na področju spoštovanja človekovih pravic, demokratizacije države in posodobitve pravosodnega sistema ni dosegel nobenega vidnega napredka. Usmrtitev 18 ljudi 30. maja 2010 je še eden od žalostnih dokazov, da libijske oblasti ne želijo spoštovati pravic in vrednot, katerim je EU trdno zavezana in na katerih je bila ustanovljena. Zaprtje Urada visokega komisarja Združenih narodov za begunce, po samovoljnem naročilu organov oblasti, je potrditev njihovega zaničevanja mednarodnih institucij. Zato moramo Libiji jasno povedati, da EU ne bo podpirala takšne zunanje politike, ki skuša razvrednotiti mednarodno pravo in mednarodno demokratično areno uporabiti samo za svojo propagando. V zvezi s tem mora biti Evropski parlament izčrpno obveščen o statusu pogajanj med EU in Libijo, da lahko poslanci ocenimo sprejemljivo raven sodelovanja z Libijo ter zahtevamo spremembo in napredek, ki bosta ponovno vzpostavila obojestransko zaupanje.
