Razmere v Zahodni Sahari (razprava)
Predsednica
Naslednja točka je razprava o razmerah v Zahodni Sahari.
Izjavi Sveta in Komisije.
Andris Piebalgs
član Komisije, v imenu podpredsednice Komisije in visoke predstavnice Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko. - Gospa predsednica, zahvaljujem se Parlamentu za zelo pravočasno razpravo o Zahodni Sahari. V imenu Catherine Ashton odgovarjam na podlagi vprašanj za ustni odgovor, ki so jih predložili poslanci Evropskega parlamenta.
Evropska unija je zaskrbljena zaradi dogodkov v mestu Laayoune v začetku novembra in obžaluje smrtne žrtve. Zdaj se je v Laayoune povrnil mir, čeprav je še prisotna osnovna napetost. Evropsko unijo skrbi, da bi lahko nasilni izbruhi, ki smo jim bili priča v Laayoune, ovirali poskuse generalnega sekretarja Združenih narodov, da najde vzajemno sprejemljivo rešitev za zahodnosaharski konflikt.
Kar zadeva pomisleke, o katerih govorimo danes, bomo poskrbeli, da se posredujejo maroškim organom po ustreznih poteh. Vprašanje Zahodne Sahare je na dnevnem redu naslednjega srečanja Pridružitvenega sveta, ki bo decembra. Lahko bi ga obravnavali tudi v skupnem parlamentarnem odboru Evropskega parlamenta in Maroka.
Evropska unija še vedno sodeluje z Marokom na področju reform za dobro upravljanje, pravno državo in spoštovanje človekovih pravic. Evropska unija vzdržuje dober in odkrit političen dialog z Marokom v okviru organov, ki so odgovorni za spremljanje pridružitvenega sporazuma. V tem okviru je Evropska unija opomnila našega partnerja, da je pomembno, da spoštuje mednarodne zaveze, ki jih je sprejel glede človekovih pravic. Kar zadeva rabo naravnih virov Zahodne Sahare, je Maroko odgovoren za izpolnjevanje svojih obveznosti po mednarodnem pravu, vključno glede rabe naravnih virov Zahodne Sahare.
Evropska unija podpira prizadevanja generalnega sekretarja Združenih narodov, namenjena doseganju pravične, trajne in vzajemno sprejemljive politične rešitve, ki bo omogočila samoopredelitev ljudstva Zahodne Sahare, v skladu z resolucijami Varnostnega sveta.
Bernd Posselt
(DE) Gospa predsednica, 70 minut sem čakal, da se začne čas za vprašanja, in zanima me, kdaj se bo dejansko začel. Ponavadi se razprava prekine za čas za vprašanja in nato nadaljuje.
Predsednica
Časa za vprašanja ne bo, ker so se predsedniki skupin na konferenci predsednikov odločili tako. Zato mislim, da nima smisla, da še čakate.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
Gospa predsednica, pravijo, da se je filozof Aristotel sprehajal po svoji slavni peripatetični šoli s svojimi učenci, ko je eden od njih podal pripombo, ki je razburila njegovega učitelja. V opravičilo je dejal: "to ni bila moja pripomba, temveč pripomba vašega učitelja Platona". Nato se je Aristotel ustavil in izrekel stavek, ki je bil mnogokrat izrečen na evropskem prizorišču od četrtega stoletja pr. n. št. do današnjega dne. Rekel je: "Platon mi je ljub, vendar mi je resnica ljubša."
Gospa predsednica, Maroko je pozitiven in dejaven partner Evropske unije, pa tudi strateški in temeljni zaveznik pri omejevanju radikalnega islamskega fundamentalizma. Toda kot je dejal predsednik Sarkozy, ko je govoril tu, je Parlament demokratičen utrip Evropske unije ter je nepreklicno in nesporno zavezan k človekovim pravicam. Če se torej te pravice ne priznajo, ne more stati ob strani in to spregledati. Spregovoriti mora jasno in glasno o načelih, ki nam dajejo zagon.
Gospa predsednica, Evropska unija je bila, je in bo zvesta partnerka Maroka, toda to partnerstvo temelji na načelih in vrednotah, ta načela in vrednote pa moramo razglasiti.
Gospa predsednica, zdaj bom zaključil z besedami, da je zmernost pri značaju in čudi zares vrednota, toda zmernost pri varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, zlasti svobode izražanja, je vedno slabost, vedno pomanjkljivost in vedno strahopetnost, kot predstavniki ljudstev Evropske unije pa si ne smemo dovoliti, da tako ravnamo.
Véronique De Keyser
v imenu skupine S&D. - (FR) Gospa predsednica, o tej resoluciji se je bilo težko pogajati, toda končno smo prišli do nečesa, kar je po mojem mnenju zadovoljilo vse skupine. Rada bi se zahvalila kolegom poslancem za njihova prizadevanja, ker si ne upamo več govoriti o Sahari, vedoč, kako občutljiva tema je. Zato tu ne bo izraženo politično stališče o sporu med Marokom in Saharo.
Po drugi strani pa prva točka obsoja nasilje, do katerega je prišlo med podiranjem taborišča blizu Laayoune; ta obsodba nasilja je jasna, tudi če trenutno nimamo vseh dejstev, da bi lahko rekli, kdo je storil kaj.
Kar zadeva drugo točko, obžalujemo - milo rečeno -, da ni svobode tiska ter da humanitarne organizacije in poslanci nimajo vstopa v regijo. Menimo, da je to nesprejemljivo.
Tretja točka je tesno povezana s tem. Vemo, da bo Maroko sprožil preiskavo, toda odločno verjamemo in zahtevamo, da se izvede mednarodna preiskava, da bi osvetlili dogodke.
Poleg tega bomo, kar zadeva politični spor, to prepustili ZN, obe strani pa pozivamo, da nadaljujeta s pogajanji.
Ivo Vajgl
v imenu skupine ALDE. - (SL) Spoštovana podpredsednica, spoštovani gospod komisar, to razpravo in resolucijo, o kateri bomo jutri glasovali, so sprožili incidenti: smrt štirinajstletnega dečka, ki ga je ubila krogla maroškega policista, in nekaj dni pozneje nasilno rušenje protestnega taborišča za več kot deset tisoč izvirnih prebivalcev Zahodne Sahare, ki so na miren način želeli opozoriti svet, tudi nas, na nevzdržnost svojega socialnega, političnega in gospodarskega položaja.
V tem incidentu so padle nove človeške žrtve, ki jih obžalujemo. Plačale so najvišji možni davek odprtemu in vsem znanemu problemu. Zahodna Sahara je zadnji primer v svetu, kjer dekolonizacijski proces ni bil dokončan in kjer sosednja država nemoteno uživa prednosti nezakonite okupacije tujega ozemlja, zavrača resolucije Varnostnega sveta, ignorira ponavljajoči se ritem in ritual zahteve OZN po organiziranju referenduma in svobodne samoopredelitve ljudstva Zahodne Sahare, krši človekove pravice, norme mednarodnega prava.
Zahodna Sahara, peščena in kamnita, ki jo seka več kot tisoč kilometrov dolg zid sramu, je bogata dovolj, da vzbuja apetite in pričakovanja Maroka in tistih držav, ki njegovo nepopustljivo pozicijo podpirajo aktivno in pasivno. Poznamo jih. Problem Zahodne Sahare je politični problem, problem dekolonizacije. Rešljiv je samo na en način in na isti, kot so bila rešena podobna vprašanja drugje, na osnovi mednarodnega prava, samoopredelitve narodov in sporazumov. Okrepiti je treba vlogo Združenih narodov v Zahodni Sahari, mandat Minursa je preozek, misija samo administrira status quo, je nemočna in zgolj formalna.
Gospod komisar, hvala lepa za jasne besede, ki ste jih izrekli. Evropska unija kljub različnim interesom nekaterih vplivnih članic ali pa ravno zato mora odigrati aktivnejšo vlogo in zato uporabiti vsa sredstva, ki so nam na voljo. Tudi Maroko, ki pri mnogih uživa podporo in razumevanje, se bo moral potruditi za konstruktivno rešitev problema.
Raül Romeva i Rueda
Gospa predsednica, najprej bi rad pozdravil dejstvo, da imamo končno priložnost govoriti o Zahodni Sahari in sprejeti resolucijo. Končno pritisk iz Maroka ni slavil zmage kot ob drugih priložnostih. Menim, da je to dobro za verodostojnost Parlamenta, pa tudi za preglednost dogodkov v Zahodni Sahari.
Drugič, rad bi jasno, glasno in odločno obsodil neodgovorno in provokativno porušenje taborišča Gdaim Izik. Res je, da je do nasilja prihajalo na mnogih straneh, toda mislim, da je neopravičljivo enačiti tiste, ki se branijo pred napadom, s tistimi, ki jih zatirajo, preganjajo in mučijo.
Zato zahtevamo neodvisno preiskavo pod okriljem Združenih narodov. Ne gre za konflikt med enakovrednimi. Niso vsi enako odgovorni in v tem konfliktu ne uporabljajo vsi enakih strategij ali orožja.
Vsekakor moramo vse strani pozvati, da se pomirijo, predvsem pa moramo zahtevati, da Kraljevina Maroko prekine sovražen odnos do saharskega ljudstva ter preneha nadlegovati parlamentarce, medije in zagovornike človekovih pravic.
Evropska unija si ne more več zatiskati oči, kot da se nič ne dogaja. V Evropski uniji imamo veliko zgodovinsko odgovornost, zlasti nekatere države, na primer Španija in Francija.
Ravnajmo razumno, kot nas je prosila ministrica Jiménez, in zdaj je razumno reči "dovolj" maroškemu režimu. Prav je, da si želimo dobre trgovinske odnose z Marokom. To je potrebno in pozitivno, vendar ne na račun človekovih pravic ali na račun kršenja mednarodnega prava.
Gospa Jiménez, baronica Ashton, če želimo doseči pošteno, trajnostno rešitev za obe strani, je potreben referendum o samoopredelitvi. Omogočimo ga.
Charles Tannock
v imenu skupine ECR. - Gospa predsednica, zamrznjeni konflikt zaradi Zahodne Sahare destabilizira okoliško območje. Brezkompromisnost Maroka še naprej odreka pravico ljudstvu Zahodne Sahare, ki čaka na referendum o neodvisnosti že 20 let.
Strinjam se, da je Maroko pomemben zaveznik Zahoda v boju proti terorizmu, vendar je resnično obžalovanja vredno, da Maroko ne bo izpolnil svojih zavez glede pogojev ZN iz načrta rešitve. Glede na poročilo o nasilju nad ljudstvom Zahodne Sahare bi morali misijo ZN pooblastiti, da spremlja človekove pravice Saharcev. Toda prizadevanja v ta namen je Francija žal vztrajno blokirala. Ta misija je skoraj edinstvena med vsemi misijami ZN: edina je, ki nima pooblastila za človekove pravice. Maroko in Fronta Polisario se morata zavedati, kaj od njiju pričakuje mednarodna skupnost v smislu standardov. V EU imamo precejšen vpliv na Maroko, zlasti na ribolovne pravice in pomoč.
Upamo, da bo neizbežni referendum, predviden za južni Sudan, ki bo oblikoval novo suvereno državo na jugu, dal svež zagon vsem vpletenim stranem, da poiščejo končno rešitev tega dolgotrajnega spora glede Zahodne Sahare - ozemlja in ljudstva, ki si po mojem mnenju zasluži mirno in cvetočo prihodnost.
Willy Meyer
v imenu skupine GUE/NGL. - (ES) Gospa predsednica, najprej bi rad povedal očitno: Kraljevini Maroko moramo povedati, da to ni njen parlament. Suverenost tega parlamenta izhaja iz državljanov Evrope, zato sam odloča o svojem dnevnem redu, vprašanjih in resolucijah, nenehno vmešavanje Kraljevine Maroko v to institucijo pa je nesprejemljivo.
Drugič, gospe in gospodje, osnovno vprašanje je, da govorimo o okupaciji, ki jo izvajajo vojska, policija in maroški naseljenci; nezakoniti okupaciji "nesamoupravnega ozemlja", kot to opredeljuje mednarodno pravo. Maroko nima nobene oblasti nad Zahodno Saharo; ponavljam, nobene. Ne sme uveljavljati svojih zakonov, ne sme uveljavljati svoje suverenosti in Parlament mora zato poslati zelo jasno sporočilo mednarodni skupnosti in saharskemu ljudstvu, ki je edino, ki se mora odločiti o svoji prihodnosti na referendumu o samoopredelitvi, na kar je pristal Varnostni svet Združenih narodov.
Vse zlorabe in zatiranje, ki jih izvaja maroška vlada v Zahodni Sahari, imajo le en cilj: zagotoviti, da ne morejo uveljaviti svoje pravice do samoopredelitve. Evropski parlament mora zato odločneje braniti to pravico, stopiti ob bok saharskemu ljudstvu in obsoditi zlorabe. Porušenje taborišča dostojanstva ne bi smeli nikoli dovoliti.
Tja sem šel nekaj ur prej. Sem izvoljeni uradnik, pa mi je bilo preprečeno izkrcati se iz španskega letala, da bi bil prisoten pri tistem, kar se je žal zgodilo nekaj ur kasneje, saj niso želeli nobenih prič. Veliko skrivajo in Parlament ne sme biti vpleten v sistematično prikrivanje vsega, kar to zatiranje predstavlja. Kar zadeva pridružitveni sporazum, gospe in gospodje, baronica Ashton - ki je žal odsotna - kdaj bo zamrznjen? Kdaj bomo rekli, da je ta smer nesprejemljiva? Mislim, da mora Parlament spregovoriti jasno in glasno, gospe in gospodje.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Gospa predsednica, Zahodna Sahara je danes na razpotju. Ne smemo prezreti nedavnih ukrepov maroške vlade. Poročila o tem, kaj se je dejansko zgodilo v taborišču na obrobju mesta Laayoune, si nasprotujejo. Vendar ne smemo zlahka jemati dejstva, da je 15 000 ljudi izgubilo dom in bilo prisiljeno zapustiti mesta, kjer so živeli, kar je dejansko samo eden od primerov kršitev človekovih pravic, ki se dogajajo od leta 1975. Mi - poslanci Evropskega parlamenta - moramo pobliže pogledati zgodovino te regije in krutost, ki so jo izkusili Saharci, ter okrepiti politiko, namenjeno reševanju konflikta in te težave.
Nekatere države članice so poskusile rešiti te težave s sodelovanjem z ZN, toda ta prizadevanja so se izkazala za neuspešna. Ni bilo mogoče dogovoriti se o priporočilih, da bi Maroko poklicali na odgovornost. Varnostne sile ZN so lahko v Zahodni Sahari delovale le omejeno, dejansko pa bi morale imeti popolno kontrolo in nadzor nad humanitarno pomočjo. Poleg tega Maroko ni dvignil blokade na prost dostop v območje za novinarje in mednarodne opazovalce.
Opazovalec ZN je pravilno izjavil, da je mogoče rešiti življenja in zaščititi Saharce pred maroško politiko iztrebljenja, če se tej afriški regiji nameni pozornost. Amnesty International poziva k neodvisni preiskavi o nasilju. To je dobra zamisel. To bi morali narediti. Danes ni znano, koliko ljudi je umrlo, bilo hudo ranjenih ali so preprosto izginili zaradi dejanj Maroka.
Na koncu bi rad pozval naš parlament k odločnemu odzivu, ki bo naredil konec sedanji počasni mednarodni diplomaciji, in oblikovanju rešitve, ki bo zaščitila Saharce pred nadaljnjo krutostjo.
María Muñiz De Urquiza
(ES) Gospa predsednica, nasilje, ki je pretreslo Zahodno Saharo in ki ga strogo obsojamo, obenem pa obžalujemo človeške žrtve in zahtevamo spoštovanje človekovih pravic, ne sme ponovno izbruhniti.
Za konflikt, ki se vleče že več kot 30 let in je na tisoče saharskih beguncev obsodil na obup, sosednja območja, ki so izjemnega pomena za Evropsko unijo, pa na nestabilnost, je potrebna stalna, poštena in vzajemno sprejemljiva rešitev v okviru Združenih narodov.
Zato pozivamo Maroko, ki je pomemben in zanesljiv partner Evropske unije, s katerim imamo pomembne skupne interese in načrte, da podvoji svoja prizadevanja na področju dialoga, da bi konflikt končal s pogajanji. K miru pozivamo tudi saharsko ljudstvo in njegove predstavnike, ki jim pošiljamo sporočilo solidarnosti v njihovih razmerah. Pozivamo jih tudi k ohranjanju dialoga prek odprtega in konstruktivnega odnosa.
Evropsko unijo pozivamo, da sodeluje pri prizadevanjih skupine držav prijateljic Sahare, med katerimi je tudi moja država, Španija, in s tem spodbuja dialog kot verodostojna pogajalka v regiji. Začetek maroške parlamentarne preiskave dogodkov v Sahari in dejstvo, da so maroške oblasti pripravljene obvestiti Parlament o dogodkih, sta pomembna znaka, ki ju cenimo. Ne nadomeščata pa politike o preglednosti informacij, ki zagotavlja prisotnost vseh medijev na območju.
Resolucija, ki jo bomo sprejeli jutri, je rezultat zapletenega sporazuma, ki odraža pomisleke Parlamenta glede stabilnosti v Magrebu in človekovih pravic. Z njo Parlament tudi kaže, da podpira zaključek konflikta s pogajanji, brez predhodnih pogojev, toda na podlagi resolucij Varnostnega sveta Združenih narodov, ki uveljavljajo pravico saharskega ljudstva do samoopredelitve.
Izaskun Bilbao Barandica
(ES) Gospa predsednica, maroške oblasti si zaslužijo, da jih obsodimo zaradi napada na taborišče Gdaim Izik, po katerem je prišlo do hudih incidentov v mestu Laayoune. Osebne pravice saharskega ljudstva, ki je mirno prosilo za boljše življenjske pogoje, so bile kršene. Poleg tega je bila omejena svoboda tiska in obveščanja, na ducate poslancem tega in drugih parlamentov, tudi iz baskovskega parlamenta v moji državi, pa je bil onemogočen dostop do območja.
Zanesljivih informacij ni, zato prosimo Združene narode, da opravijo uradno preiskavo o dogodkih. Vemo pa, da so bile smrtne žrtve, ljudje poškodovani in na stotine pridržanih. Obžalujemo vse smrtne žrtve, do katerih je prišlo med tem incidentom, kajti vse - najsi bodo maroški policisti ali saharski aktivisti - so nepopravljive. Rada bi izrazila solidarnost z vsemi njihovimi družinami.
Taborišče je bilo napadeno tistega dne, ko se je v New Yorku začel tretji krog neuradnih srečanj o razmerah v Zahodni Sahari. Ta napad ne koristi dialogu, sporazumom ali miru; nasprotno, predstavlja oviro za miren in pravičen izid okupacije Zahodne Sahare.
Obe strani bi rada prosila za mir. Da bi ta problem rešili, je potreben stalen dialog med Marokom in saharskim ljudstvom na podlagi vzajemnega spoštovanja in s ciljem izpolnitve resolucij Združenih narodov, med katerimi je uveljavljanje pravice Saharcev do samoopredelitve.
Zaključila bo s samokritiko: vedno moramo biti kritični do kršitev človekovih pravic. Ni pomembno, kdo, kje, kako ali zakaj jih zakrivi, kajti demokratična načela in vrednote morajo vedno biti pomembnejše od interesov. Zato prosim Evropsko unijo, da se bolj zaveže.
João Ferreira
(PT) Gospa predsednica, dogodki v zadnjih tednih v Zahodni Sahari niso osamljen primer. So del tri in pol desetletja dolge zgodovine zatiranja, nasilja in tlačenja. V zgodovini Zahodne Sahare so Maročani nenehno poskušali preprečiti pogajanja o uveljavljanju neodtujljive pravice Saharcev do samoopredelitve.
Torej je zdaj trenutek, da še enkrat obsodimo brutalno zatiranje, ki ga maroške oblasti vršijo nad vsemi na okupiranih ozemljih, ki se upirajo kolonizaciji in borijo za zakonito pravico svojega ljudstva do samoopredelitve. Zdaj je tudi čas, da razkrijemo pravo humanitarno tragedijo, ki jo doživljajo Saharci, ki morajo živeti daleč od domovine v begunskih taboriščih, in pozovemo k nujni okrepitvi mednarodne humanitarne pomoči. Zahtevati je treba tudi okrepitev mednarodnega prava in resolucij ZN ter poudariti potrebo po referendumu.
Evropska unija in države članice imajo v vsem tem veliko odgovornost, ki je ne morejo zanemariti, sicer bodo postale sostorilke, saj je Maroko država, ki uživa poseben status zaradi več sporazumov, sklenjenih z EU.
Santiago Fisas Ayxela
(ES) Gospa predsednica, na tisoče Saharcev je zapustilo svoja mesta in mirno ustanovilo taborišče Gdaim Izik, da bi zahtevali boljše življenjske pogoje. Maroške varnostne sile so nasilno porušile taborišče, zaradi česar so v mestu Laayoune izbruhnili hudi nemiri. Oborožene maroške sile so ubile mladega Saharca, španski državljan pa je umrl v nejasnih okoliščinah.
Trenutno ni zanesljivih podatkov o številu smrtnih žrtev, poškodovanih, izginulih ali prijetih med nemiri. Poleg tega številni poslanci Evropskega parlamenta niso smeli vstopiti v Saharo, prav tako ne novinarji, ki še vedno zelo težko opravljajo svoje delo.
Maroko je prijatelj in strateški zaveznik Evrope in dvomi ali nesporazumi med prijatelji niso dobri. Če Maroko nič ne skriva, mora pustiti, da se dogodki razjasnijo. Čeprav je maroški parlament ustanovil preiskovalno komisijo, je po mojem mnenju nujno, da se ustanovi mednarodna komisija, da imajo evropski politiki in novinarji prost dostop do območja in da se misiji ZN za referendum v Zahodni Sahari razširijo pooblastila na varstvo človekovih pravic, tako na območju, ki ga nadzoruje Maroko, kot na območju pod nadzorom Polisaria.
Komisija in evropske vlade, še najmanj španska, se ne smejo obrniti proč v odziv na te razmere. Realpolitika ne sme biti izgovor, da se naredijo slepe. Zahtevati morajo pojasnilo glede resnih dogodkov in zahtevati, da Maroko in Polisario nadaljujeta razprave, čim je mogoče, da bi dosegla miren sporazum na podlagi resolucij Združenih narodov.
Pier Antonio Panzeri
(IT) Gospa predsednica, gospe in gospodje, najprej bi rad gospodu Salafranci Sánchez-Neyri dejal, da smo pred rešitvijo spora med Platonom in resnico za to resolucijo morda potrebovali malo več časa, in to vsaj iz dveh razlogov.
Prvič, lahko bi zbrali vse informacije, da bi pomagali zagotoviti trdnejše stališče Parlamenta, in drugič, v ustreznih odborih je potekal niz srečanj in obravnav. Parlament je sprejel utemeljeno odločitev, da takoj nadaljuje. V vsakem primeru to ne pomeni, da so te obravnave kaj manj potrebne ali da ni treba ohraniti odprtih pogajanj z Marokom.
Zato mislim, da bi bilo po glasovanju pametno prizadevanja usmeriti v tri določene smeri: vzpostavitev nove vodilne vloge za Evropo z njenimi diplomatskimi in sosedskimi politikami; prispevanje k pozitivnemu izidu pogajanj, ki so jih začeli Združeni narodi; in končno, uporaba vseh parlamentarnih instrumentov - začenši z Odborom za zunanje zadeve in mešanim odborom -, da se zagotovi nadaljevanje srečanja in pripomore k iskanju rešitev. Mislim, da bi bilo koristno odločno si prizadevati za te določene cilje.
Frédérique Ries
(FR) Gospa predsednica, rada bi se zahvalila komisarju, ki se je nocoj jasno izrekel za spravo. Da, obsoditi moramo nasilje na obeh straneh. Da, pozvati moramo k trajni rešitvi tega konflikta, ki traja že več kot 30 let. In seveda moramo obravnavati pomen svobode tiska, ki je temelj vsake demokratične države.
Moram pa reči, da še vedno obžalujem, da je pri določenih vprašanjih to besedilo neuravnoteženo. Na primer, rada bi omenila, kakšna usoda je doletela Mustafo Salmo, disidenta Fronte Polisario, ki je bil ugrabljen, ker si je drznil pozivati k dialogu. Človekove pravice so seveda omenjene, toda ne za vsakogar, kar je obžalovanja vredno. V tem konfliktu ne gre samo za nedolžne na eni strani in krive na drugi. Za konflikt, ki se vleče že več kot 30 let, sta odgovorni obe strani, a resda ne enako.
Predvsem pa so zdaj vse strani - in to je ključno - odgovorne, da najdejo pravo, realistično in trajnostno rešitev, in ko pravim vse strani, mislim Maroko, Fronto Polisario in tudi Alžirijo, ki je ključni simbolični partner, a omenjena le v zadnjih besedah resolucije.
Za konec bi rada povedala samo še to, gospa predsednica, da povsem podpiram predloge za nadaljevanje tega konstruktivnega dialoga, kot je predlagal gospod Panzeri.
Marco Scurria
(IT) Gospa predsednica, gospe in gospodje, med prijatelji lahko govorimo odkrito in povemo stvari take, kot so. Torej pravimo Maroku, da mora storiti veliko več, da se razmere v Zahodni Sahari razrešijo.
Evropska unija se ne more in mi se nismo mogli več pretvarjati, da ni vse skupaj nič, kajti tvegamo hudo napako. Tvegamo, da bomo tistim, ki so izbrali mir, kot so storili Saharci prek Fronte Polisario, dejali, da so se odločili narobe.
Tisti, ki ne pošiljajo samomorilskih bombašev, ki ne izvajajo napadov in ki zaupajo samo v mednarodne organizacije, ne pridejo v novice. Za te ljudi se velesile sveta ne združijo v ukrepanju. Gospa predsednica, to ni prav, kajti Saharci so pogumni, vendar omikani ljudje, živijo skladno s svojo vero na pravilen način in njihove ženske imajo pomembne vloge v družbi. Saharci se borijo za svojo zemljo, ki jo imajo radi tako neskončno kot svojo puščavo; in borijo se za svojo identiteto in ni prav, da so prepuščeni sami sebi.
Glasovanje, za katerega si prizadevamo jutri na tem delnem zasedanju, je pomemben znak, da se Evropska unija trudi prevzeti odločilno vlogo v usodi tega dela ozemlja.
Norbert Neuser
(DE) Gospa predsednica, komisar, pozdravljam jasne besede gospoda Piebalgsa. Pomembno je, da Evropski parlament jasno pokaže, kakšno je njegovo stališče, in da tudi obsodi brutalnost, ki se tam dogaja. Dolgo je trajalo, da smo imeli razpravo o Zahodni Sahari v Evropskem parlamentu, in mislim, da smo v naših dejanjih preveč oklevali ter da ukrepamo šele, ko je tam prišlo do smrtnih žrtev.
Vesel sem, da bomo lahko jutri sprejeli resolucijo z vsemi strankami, ki morda ne bo šla tako daleč kot bi si želela ta ali ona skupina, vendar predstavlja široko soglasje ter jasen signal Maroku in prebivalcem Zahodne Sahare, da Evropski parlament stoji za svojimi temeljnimi vrednotami.
Kot predsednik medskupine bi se rad iskreno zahvalil vsem njenim članom, ki so zagotovili, da je Zahodna Sahara ostala in bo ostala na dnevnem redu. Prepričan sem, da moramo skupaj z gospodom Piebalgsom in baronico Ashton ostati zavezani Zahodni Sahari.
Ana Gomes
(PT) Gospa predsednica, brutalen napad na miren protest v taborišču Saharcev je zadal hud udarec pogajanjem pod okriljem ZN. Spominja me na najhujše čase v Vzhodnem Timorju: v ZN so potekala pogajanja, medtem ko so ljudi napadali, da bi ta pogajanja onemogočili. Kot je bila Portugalska zagovornik samoopredelitve Vzhodnega Timorja, bi lahko bila Španija zagovornik bivše kolonije, ki jo je zapustila, vendar ni, ker ne želi ogroziti svojih trgovinskih in drugih interesov v Maroku.
Ni znano, da so bili Madrid in ZN posvarjeni glede napada. Od ravnodušnosti do sostorilstva je majhen korak. Francija je posebej odgovorna, ker je Maroko spodbujala, naj nadaljuje z okupacijo. Kar pa zadeva Evropsko unijo, je visoka predstavnica Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko napade omenila šele nekaj tednov zatem, ko so se zgodili, in še to v izjemno kratki, nepomembni izjavi. V tej resoluciji Parlament poziva Evropsko unijo in zahteva neodvisno mednarodno preiskavo dogodkov ter identifikacijo mrtvih, pogrešanih in zapornikov kot tudi neomejen dostop za mednarodni tisk, humanitarne organizacije in opazovalce, zahteva, da ZN spremljajo človekove pravice v Zahodni Sahari in da se takoj izpustijo vsi Saharci, pridržani v Maroku ali na okupiranem ozemlju Zahodne Sahare.
Guido Milana
(IT) Gospa predsednica, gospe in gospodje, obžalujem samo, da nocoj v tej dvorani razpravljamo o Saharcih samo zato, ker so Maročani vdrli v taborišče blizu mesta Laayoune, kar je sramotno za demokracijo v tem parlamentu.
Parlament bi moral zbrati voljo za razpravo o tem vprašanju sam od sebe, saj gnije na mednarodnih pogajalskih mizah že 30 let. To je glavno politično dejstvo. K temu so nas prisilila nasilna dejanja in ne dejstvo, da smo se sami od sebe odločili zagotoviti človekove pravice. Zakaj naj bi sicer tam izvedli referendum o samoopredelitvi, če ne zaradi spoštovanja človekovih pravic?
Ravno zato, ker je Maroko prijateljska država, ker je močna stranka v odnosu, moramo odločno zahtevati, da se ne odlaša več s to prošnjo, in spremljati vse posledične ukrepe. Prizadevati si moramo ustvariti pogoje, da ne bo cilj misije ZN za referendum v Zahodni Sahari (Minurso) zgolj izpolniti pogoje za referendum, ki se nenehno odlaga. Vsa sredstva, ki so na voljo Evropski uniji, moramo uporabiti, da do tega dogodka pride, in zagotoviti, da bo referendum pravičen za 30-letno trpljenje ljudi.
Gilles Pargneaux
(FR) Gospa predsednica, komisar, pustimo ob strani popoldansko razpravo in resolucijo, ki jo bomo obravnavali jutri, in se vrnimo h glavnemu vprašanju, ki ga pravzaprav nisem slišal med zdajšnjo razpravo.
To je glavna nacionalna zadeva za Maroko, kajti ne pozabimo, da je to pomembno politično vprašanje diplomatski izziv za odnose Maroka z afriškimi državami in Magrebom, predvsem Alžirijo.
Drugič, gre za gospodarski izziv, saj to vprašanje ovira ustanavljanje uspešnega in stabilnega Magreba. Gre tudi za varnostni izziv zaradi aktivizma terorističnih organizacij al Kaide v islamskem Magrebu in s tem tudi za humanitarni izziv za zadevne Saharce, zlasti tiste v taboriščih v Tindufu, ki jih ne morejo zapustiti.
Vrniti se moramo k tistemu, kar je pomembno. Pomembna je resolucija 1920, ki so jo ZN sprejeli soglasno in zahteva, da damo na mizo vprašanje avtonomije, ki ga predlaga Maroko, ter poziva tudi k obiskom svojcev med Zahodno Saharo in taborišči v Tindufu.
To so v osnovi izzivi, ki so po našem mnenju pomembni. Kot je predlagal naš kolega gospod Panzeri, je treba v naslednjih tednih ponovno vzpostaviti dialog z vsemi stranmi, zlasti z maroškimi oblastmi, kar se bo izvedlo, saj se načrtuje, da bo 1. decembra pred nami nastopil minister za zunanje zadeve.
Antonio Masip Hidalgo
(ES) Gospa predsednica, 18. novembra je ministrica Jiménez v španskem parlamentu poudarila, da Meddržavno sodišče v Haagu meni, da do kolonizacije še ni prišlo in da Zahodne Sahare ni mogoče priključiti k Maroku. Tam 35 let traja nezakonito trpljenje in okupacija. Taborišče odraža, kako oddaljena sta si Maroko in saharsko ljudstvo, ne glede na to, koliko naseljencev in vojakov so pripeljali na območje, iz katerega so pregnali na tisoče prvotnih prebivalcev.
Maroko s sovraštvom zatira ljudstvo, za katerega ve, da je drugačno. Kmalu bo prišlo do kolonialnih sojenj, kot je bilo tisto 5. novembra v Casablanci, kjer so bili pretepeni tuji in evropski opazovalci. Preprečimo uničenje plemenitega, junaškega ljudstva, ki je prijatelj Evrope.
Salvatore Iacolino
(IT) Gospa predsednica, gospe in gospodje, tako resen dogodek, kot se je odvijal v zadnjih tednih na škodo Saharcev, ne more ostati nekaznovan, zato je Evropski parlament dolžan in obvezan posredovati.
Po drugi strani pa ni dvoma - kot je pravilno dejal gospod Salafranca Sanchéz-Neyra -, da so Maročani v preteklosti pomembno prispevali Afriki, kar pomeni, da jih lahko štejemo ne le za prijatelje, temveč tudi za ljudstvo, ki je posebej blizu stališčem Evropske unije.
Brez poseganja v kazen, ki smo jo dolžni uveljaviti in je nadvse ključna, je treba s tem povezati novo pot pogajanj, ki jih je že sprožil skupni odbor, kar zares omogoča zaščito temeljnih pravic, saj se ne smejo še naprej kršiti, kot so se do zdaj, dokler Združeni narodi ne razjasnijo v celoti vprašanja, o katerem danes govorimo, da bi razjasnili kršitev temeljnih pravic, ki mora resnično biti kaznovana.
Metin Kazak
(BG) Gospa predsednica, tudi jaz bi rad čestital komisarju Piebalgsu za izjemno uravnoteženo, izenačeno ponazoritev odnosa Evropske komisije do dogodkov v Zahodni Sahari. Mislim, da obstaja nevarnost, da bomo s to resolucijo storili več slabega kot dobrega, kajti sploh se ne upošteva prizadevanj Maroka, da bi dosegel trajno in pravično rešitev konflikta v Zahodni Sahari.
Rad bi povedal, da je tam še vedno veliko mednarodnih organizacij, ki izvajajo svoje preiskave o dogodkih. Mislim, da je najbolje, da se dialog z Marokom odvija v skupnem parlamentarnem odboru EU-Maroko. Po mojem mnenju je treba podpreti prizadevanja, da se najde vzajemno sprejemljiva rešitev pod pokroviteljstvom Združenih narodov, namesto da se dajejo pristranske izjave.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Gospa predsednica, ne morem dovolj poudariti, da so razmere v Zahodni Sahari upravičeno razlog za zaskrbljenost. V tem parlamentu dobro vemo, da ima lahko konflikt, ki tam traja že mnoga leta, vpliv na ozemlja, ki so precej bolj oddaljena. Tam so ljudje, ki nimajo upanja, ki jih zatirajo in ponižujejo. V takšnih razmerah lahko ljudje, ki so bili poniževani, pogosto predstavljajo naravno osnovo za teroristično dejavnost. Lahko so dovzetni za teroristično indoktrinacijo in Zahodna Sahara lahko postane kraj izvoza terorizma. Zato mora Evropska unija obsoditi vse primere kršitve prava, vendar mislim, da si je treba bolj prizadevati pomagati silam ZN, da bodo lahko še učinkoviteje zagotovile varnost na območju.
Nicole Kiil-Nielsen
(FR) Gospa predsednica, 8. novembra so maroške oblasti nasilno porušile taborišče blizu mesta Laayoune v Zahodni Sahari, pri čemer je prišlo do smrtnih žrtev in številnih poškodovanih.
Nadvse sem ogorčena, da država članica, v tem primeru Francija, nasprotuje zahtevi ZN glede misije za ugotavljanje dejstev, povezanih s temi dogodki. Predlog Ugande na zasedanju Varnostnega sveta ZN 16. novembra pa je bil upravičen in zaželen. Francija se lahko skriva za pomanjkanjem odločitev Varnostnega sveta, saj je zlorabila svojo pravico do veta in preprečila, da bi se ti dogodki razjasnili. Ali bi bilo tako težko pogledati resnici v oči?
Evropa, ki si rada domišlja, da vzorno ščiti človekove pravice, mora zahtevati neodvisno in pregledno misijo za ugotavljanje dejstev pod okriljem Združenih narodov in razširitev pooblastil misije Združenih narodov za referendum v Zahodni Sahari (Minurso). Na splošno pa računamo na baronico Ashton, da se bo našla pravična in trajna rešitev za te nesprejemljive razmere Saharcev.
Dominique Vlasto
(FR) Gospa predsednica, kot moji kolegi poslanci obžalujem človeške žrtve v tem konfliktu. Toda rada bi povedala, da je predlagano besedilo neuravnoteženo in žal mi je, da se z glasovanjem o tej resoluciji hiti. Bolje bi bilo počakati, da bi se o rezultatih preiskav ustrezno razpravljalo na trdnih temeljih in da bi lahko poslanci dobili pravo sliko o resničnih dogodkih. To bi lahko dejansko šteli za vplivanje na pogajanja ZN o prihodnosti Zahodne Sahare. Moram reči, da me to skrbi v času, ko se ponovno vzpostavlja evrosredozemska politika. Potreben bo čas, da se ugotovijo dejstva in kdo je odgovoren za kaj. Mislim, da je to ključno za stabilnost te izjemno občutljive regije in dobrobit njenega ljudstva.
John Bufton
Gospa predsednica, tudi jaz bom danes govoril o zaskrbljujočih dogodkih v Zahodni Sahari.
V naših časopisih smo lahko prebrali, da prihaja do nasilnih spopadov v begunskih taboriščih, kjer je prebivalstvo Zahodne Sahare ujeto od maroške invazije v sedemdesetih letih prejšnjega stoletja. Vdreti v njihovo državo je eno, toda zapreti velik odstotek prebivalstva v begunska taborišča je nekaj drugega.
Gibanje Zahodna Sahara v izgnanstvu je svet pogumno opozorilo na te razmere. Varnostni svet ZN je raziskal zadnji nasilni dogodek, ni pa pozval k neodvisni preiskavi.
Maroške oblasti bodo preiskavo gotovo opravile pristransko, če bo prepuščena njim. Ne morejo niti opredeliti, koliko ljudi je bilo ubitih med vpadom v taborišče v mestu Laayoune. Ker je Zahodna Sahara blizu Evrope in lahko destabilizira občutljivo severnoafriško regijo, se lahko to stopnjuje, če se ne bo hitro ukrepalo.
Trdno sem prepričan, da bi morala potekati neodvisna preiskava, in pozivam Varnostni svet ZN, da jo začne.
Bernadette Vergnaud
(FR) Gospa predsednica, komisar, gospe in gospodje, najprej bi rada izpostavila, da po mojem mnenju ni prav, da tako kmalu po dogodkih v mestu Laayoune 8. novembra dajemo naše mnenje o tem, ko pa ne poznamo vseh dejstev, da bi imeli potreben vpogled in bili nepristranski.
Kljub temu mi je glede na okoliščine odleglo, ker smo prišli do razmeroma uravnotežene in zmerne skupne resolucije, ki upošteva pojem človekovih pravic in ne obsoja neupravičeno nobene strani, čeprav so nekatere točke vprašljive. V vsakem primeru je po mojem mnenju najpomembneje, da razmer ne podžigamo dodatno, tako da bo mogoče preiskave in pogajanja izvesti v mirnem ozračju, zato menim, da je pametno, da nas ne zanese k oporekanju priviligiranega položaja sosednje partnerske države na podlagi pristranskih in pogosto nasprotujočih si poročil.
Andreas Mölzer
(DE) Gospa predsednica, želja Maroka, da bi utišal poročila o dogodkih v Zahodni Sahari, ne meče dobre luči na državo. Ko je bil napaden konvoj pomoči za Gazo, je takoj prišlo do mednarodnega protesta. Ko pa je bilo izpraznjeno protestno taborišče v okupirani Zahodni Sahari, pri čemer je prišlo do človeških žrtev, zadevno mesto pa je bilo razglašeno za območje, kamor nimajo vstopa niti novinarji, se mednarodna skupnost ni odzvala s skupnimi dinamičnimi ukrepi.
Seveda je bilo mogoče pričakovati, da se zaradi nerešljivih razmer osvobodilno gibanje na neki točki ne bo več čutilo dolžno spoštovati premirja. To je bilo povezano tudi z referendumom o Zahodni Sahari - referendumom, za katerega se nikoli ni bilo mogoče dogovoriti, kdo bo v njem sodeloval. Med tem pa se je tam naseljevalo vse več Maročanov. Po mojem mnenju je treba te dogodke temeljito raziskati. Evropska unija bi morala delovati kot nevtralen posrednik in poskušati ponovno posesti za mizo obe strani v sporu.
Ulrike Rodust
(DE) Gospa predsednica, gospe in gospodje, podpiram kompromis, dosežen za to resolucijo. Kot koordinatorko Skupine naprednega zavezništva socialistov in demokratov v Evropskem parlamentu v Odboru za ribištvo me zanima tudi sporazum o ribolovu z Marokom. Dobro je, da pozivamo k spoštovanju resolucije za mednarodno pravo v povezavi z izkoriščanjem virov v Zahodni Sahari. Žal pa se večina poslancev tega parlamenta ne zaveda, da je pravna služba Parlamenta izdala mnenje, ki navaja, da je sedanji sporazum o ribolovu z Marokom v nasprotju z mednarodnim pravom, če ni mogoče dokazati, da ima od njega korist ljudstvo Zahodne Sahare. Zaenkrat za to ni dokazov in Evropska komisija je zato ustavila pogajanja o podaljšanju sporazuma. Resnično upam, da je mogoče najti diplomatsko rešitev. Vendar se moramo zavedati, da ne smemo prezreti mednarodnega prava zaradi gospodarskih interesov.
Ulrike Lunacek
(DE) Gospa predsednica, tudi jaz sem zelo zadovoljna, da imamo v tem parlamentu končno resolucijo o konfliktu v Zahodni Sahari. Mislim, da bi moralo do tega priti že mnogo prej iz drugih razlogov, ne šele po teh krutih dogodkih v taborišču Gdaim Izik.
Res ne vem, zakaj Maroko ne želi pristati na neodvisno preiskavo. Če nima kaj skrivati, bi bilo treba preiskavo izvesti. Zakaj se torej ne izvaja? Močno upam, da bo jutri Parlament sprejel to resolucijo -, kar seveda ne pomeni, da ne sme obstajati dialog z Marokom. Naslednji teden sta zunanja ministra Maroka in Alžirije skupaj s Fronto Polisario povabljena na srečanje Odbora za zunanje zadeve. Upam, da bodo prišli in sodelovali v razpravi z nami.
Vendar mislim, da predlog o odložitvi resolucije ni pameten, kajti za nas kot Evropski parlament je pomembno, da spoštujemo in podpiramo načelo spoštovanja človekovih pravic kot tudi načelo pravice ljudi do samoopredelitve - v tem primeru za Saharce. Taborišča v bližini Tindufa sem prvič obiskala pred 23 leti. Od takrat se to ljudstvo bori, da bi lahko končno spoštovalo lastne zakone in imelo referendum, ki je pošten in pravičen. Zato me veseli, da je ta resolucija zdaj na mizi in upam, da bo jutri tudi sprejeta.
Cristian Dan Preda
(FR) Gospa predsednica, najprej bi rad povedal, da je res, da bi lahko razpravljali dlje in pripravili drugačno besedilo. Res pa je tudi, da je bilo za besedilo na voljo bolj ali manj toliko časa, kot ga je ponavadi za nujne resolucije. Našim maroškim partnerjem moramo torej povedati, da je to dejansko soglasje, ki so ga dosegle različne politične skupine.
Mislim, da je to stopnja v tem dialogu. Podpiram predlog gospoda Panzerija, najbrž prvič, o nadaljnjem dialogu v parlamentarnem odboru o določenih zadevah, ki nas zavezujejo glede naših maroških kolegov. Gre za pred kratkim ustanovljeni odbor, ki ga lahko podpre - zakaj ne? - skupina prijateljev iz Maroka, saj jih imamo tam veliko. Zelo sem veselim tudi dialoga z maroškim ministrom za zunanje zadeve. Najavil je, da bo naslednji teden nagovoril Odbor za zunanje zadeve. To bo še ena priložnost, da se ta dialog nadaljuje.
Andris Piebalgs
član Komisije. - Gospa predsednica, zelo pozorno sem spremljal razpravo in rad bi ostal pri moji prvotni izjavi. Mislim, da je zelo uravnotežena in zelo pravilna.
Ponovil bi samo zadnji stavek. Generalni sekretar Združenih narodov uživa podporo EU pri doseganju pravične, trajne in vzajemno sprejemljive politične rešitve, ki bo omogočila samoopredelitev ljudstva Zahodne Sahare, v skladu z resolucijami Varnostnega sveta. Vsekakor bi spodbujal obe strani, da podpreta prizadevanja Združenih narodov.
Predsednica
Vloženih je bilo sedem predlogov resolucij, s katerimi se zaključi razprava. S tem se je razprava zaključila.
Glasovanje bo potekalo jutri ob 12.00.
(Seja je bila prekinjena ob 20.00 in se je nadaljevala ob 21.00)
Pisne izjave (člen 149)
Dominique Baudis
Če pozorno pogledamo slike na internetu, lahko izmerimo stopnjo nasilja, ki je bilo uporabljeno proti maroškim organom pregona. Prizori, ki smo jim bili priča v taborišču Gdaim Izik in na cesti do mesta Laayoune, dokazujejo smrtonosna nasilna dejanja, izvršena proti maroškim varnostnim službam. Niti rešilnim vozilom ni bilo prizaneseno. Resnica je precej drugačna od tega, v kar nas želijo prepričati mediji. Zato se mora naš parlament zadržati in biti preudaren, namesto da neupravičeno pripiše krivdo maroškim oblastem in jih ima v celoti za odgovorne za te razmere.
Debora Serracchiani
Zadnji nasilni dogodki, povezani s sporom med Marokom in Fronto Polisario zaradi Zahodne Sahare, terjajo večjo pozornost zaradi negativnih učinkov, ki bi jih lahko imeli na stabilnost regije. Izpraznitev taborišča v mestu Laayoune je, kot kaže, povzročila okoli ducat smrtnih žrtev, več kot 700 je bilo ranjenih, 150 pogrešanih, 160 pa so jih maroške oblasti priprle, menda pa naj bi povzročila tudi uboj španskega državljana saharskega porekla, Babyja Hamdaya Buyeme. Saharcev ne smemo pustiti povsem samih, temveč moramo izpeljati pogajanja, ki so potekala pod okriljem Združenih narodov, v skladu z načeli Splošne deklaracije o človekovih pravicah, zlasti 2. člena. Evropska unija mora posredovati in pozvati maroško vlado, da se izogne nadaljnjemu prelivanju krvi ter izpusti tiste Saharce, ki so pridržani nezakonito. Nadaljevanje neuradnih pogovorov med vpletenimi stranmi, ki so potekali 7. in 8. novembra 2010, mora predstavljati prvi znak, da lahko pravično rešitev sprejmejo mirno.
