Mednarodna podnebna politika po Københavnu: takojšnje ukrepanje za oživitev mednarodnih pogajanj
Predsednica
Naslednja točka je izjava Komisije o mednarodni podnebni politiki po Københavnu: takojšnje ukrepanje za oživitev mednarodnih pogajanj.
Connie Hedegaard
članica Komisije. - Gospa predsednica, to je prvič, da govorim pred tem parlamentom. Veseli me, da vam lahko danes, manj kot štiri tedne po tem, ko sem začela opravljati to delo, predstavim sporočilo o mednarodni podnebni politiki po Københavnu - sporočilo, ki ga je Komisija sprejela na svojem današnjem zasedanju.
Naslov sporočila je "Takojšnje ukrepanje za oživitev mednarodnih pogajanj", to pa je prav tisto, kar nameravamo storiti. Seveda smo pri pripravi sporočila v celoti upoštevali resolucijo Parlamenta z dne 10. februarja o izidu COP 15.
København je bil precej manjši korak naprej, kot bi si Evropska unija želela, vendar pa je bil kljub temu korak naprej. Sto devet držav - industrializiranih in držav v razvoju, ki so skupaj odgovorne za več kot 80 % svetovnih emisij toplogrednih plinov - je zdaj uradno vključilo svoje cilje in ukrepe za zmanjšanje emisij v dogovor. Z drugimi besedami, zdaj imamo priložnost, da gradimo na tej odločenosti in jo pomagamo usmeriti v mednarodno ukrepanje. Izkoristiti moramo to priložnost, da pripomoremo k ohranjanju zagona v smeri k trdnemu in pravno zavezujočemu svetovnemu podnebnemu sporazumu za obdobje po letu 2012, kar seveda ostaja naš cilj.
Izhodišče Komisije je, da mora EU še naprej imeti vodilno vlogo. Menimo, da lahko Evropa to najbolj prepričljivo stori z oprijemljivim in odločnim ukrepanjem doma, da bi postala najbolj podnebju prijazna regija na svetu. To moramo storiti v okviru strategije EU 2020, ki je bila predložena prejšnji teden. In naj jasno in glasno povem: to je v interesu same Evrope. Kako to? Ker bo - če bomo to storili pametno - povečalo našo konkurenčnost, okrepilo našo energetsko varnost in spodbudilo bolj zeleno gospodarsko rast in inovacije, kar bo ustvarjalo delovna mesta. Komisija si bo zato zdaj prizadevala za začrtanje poti do leta 2050 za prehod Evropske unije na nizkoogljično gospodarstvo.
To bo vključevalo zmanjšanje naših emisij za 80 % do 95 % do leta 2050, kot je že bilo dogovorjeno, EU pa se je - kot ta parlament dobro ve - zavezala zmanjšanju svojih emisij do leta 2020 za najmanj 20 % pod ravnmi iz leta 1990 in večjemu zmanjšanju v višini 30 %, če bodo pogoji ugodni. Popolnoma se strinjam z željo, ki so je izrazil Parlament, da mora EU preseči cilj 20 %. Naše zmanjšanje moramo bolje uskladiti s tem, za kar nam znanost pravi, da je potrebno, da bi izpolnili cilj Københavnskega dogovora, da globalno segrevanje ne bo preseglo dveh stopinj Celzija. Kot ste prav tako navedli v svoji resoluciji, je kriza olajšala izpolnitev ciljev. Če hočemo biti danes tako ambiciozni, kot smo bili pripravljeni biti, ko smo leta 2007 in 2008 sprejeli podnebni in energetski sveženj, bi morali preseči 20 %. Zato z veseljem napovedujem, da bo Komisija pred junijskim Evropskim svetom pripravila analizo, katere praktične politike bi bile potrebne za dosego 30-odstotnega cilj zmanjšanja emisij do leta 2020. Komisija bo prav tako pripravila analizo mejnikov na naši poti do leta 2050, vključno s potrebnimi scenariji ravni ambicij za leto 2030. Za to bodo potrebne ustrezne strategije za ključne sektorje, ki izpuščajo emisije, te pa morajo biti skladne s strategijo EU 2020. V skladu z rokom, dogovorjenim v Direktivi o sistemu trgovanja z emisijami, bo Komisija pripravila tudi svojo analizo položaja v zvezi z energetsko intenzivnimi industrijami v primeru selitve virov CO2.
Hkrati s tem delom mora EU začeti izvajati Københavnski dogovor. To pomeni zgraditi trden in pregleden mednarodni okvir za obračunavanje emisije in uspeh držav. Pomeni tudi hitro uporabo 7,2 milijard EUR zagonskega financiranja za države v razvoju, ki se jih je Evropa obvezala plačati v obdobju 2010 do 2012. To je še posebno pomembno za našo verodostojnost in prispeva k zagotavljanju dolgoročnega financiranja. Komisija je pripravljena pomagati zagotoviti, da bo pomoč EU dobro usklajena.
Nazadnje, to sporočilo predlaga, da se o načrt za naslednje korake v procesu ZN dogovori letos spomladi v Bonnu, ko se bodo ponovno začela pogajanja. Tehnična srečanja v Bonnu morajo začeti postopek vključevanja političnega vodstva, ki ga zagotavlja Københavnski dogovor, v pogajalska besedila ZN in tudi obravnavanja nerešenih vrzeli. Menim, da je najpomembneje ugotoviti, kaj so lahko posebni izzivi za Cancun. Vključevanje ciljev razvitih držav in ukrepov držav v razvoju, določenih v skladu z dogovorom, ter političnega vodstva v zvezi s sistemi spremljanja, poročanja in preverjanja v uradni pogajalski postopek ZN bo ključnega pomena, toda tudi odločitve o vprašanjih, ki so bila v dogovoru zanemarjena, kot je na primer razvoj mednarodnega trga z ogljikom, zmanjšanje emisij mednarodnega letalstva in pomorstva z ICAO in EIMO, kmetijstvo in druge zadeve. V uradnih pogajanjih je bilo dosežen precejšen napredek v Københavnu glede prilagoditvenega okvira, tehnološkega okvira, gozdarstva, ki bi prav tako predstavljali poseben izziv za Mehiko.
Nihče ne bi bil srečnejši od mene, če bi Cancun prinesel tudi pravno zavezujoč svetovni dogovor in če bi se tam rešila tudi pravna vprašanja - in ne zmotite se, Evropska unija je pripravljena. Vendar pa moramo priznati, da lahko preostale razlike med stranmi odgodijo sporazum do naslednjega leta. Zato morajo biti pričakovanja previdna. Menim, da vsi izmed vas vedo, da velika pričakovanja za Mehiko brez določenih ciljev pomenijo zelo veliko tveganje, da bomo na koncu proces uničili. Zato je za vse izmed nas, ki se nam zdi zelo pomembno doseči mednarodni dogovor, verjetno zelo pomemben tudi ta postopni pristop in tudi, da storimo vse, kar lahko, da bi svet dobil pravno zavezujoč dogovor pred letom 2012.
Nazadnje nekaj besed o okoljski celovitosti. Okoljska celovitost mora biti naš ključni pojem v pogajanjih in vem, da se Parlament s tem strinja. Zato je treba obravnavati pomanjkljivosti Kjotskega protokola. S tem mislim omejeno število držav, ki jih zajema - kar ustreza samo 30 % današnjih emisij -, in resne šibke točke, ki jih vključuje, kot so pravila za obračunavanje emisij iz gozdarstva in obravnava presežnih emisijskih pravic iz obdobja 2008-2012, kar je bilo tudi poudarjeno v vaši februarski resoluciji.
Nazadnje mora Evropa okrepiti svoja prizadevanja, da bi spodbujala podporo procesa ZN in ponovno vzpostavila zaupanje, da je svetovni sporazum mogoč. Bolje moramo razumeti stališča naših partnerjev glede ključnih vprašanj in pojasniti, kaj EU zahteva od svetovnega sporazuma. Komisija bo okrepila svoja prizadevanja v tesnih stikih s Svetom in predsedstvom Sveta. Ta mesec bom opravila pogovore v Washingtonu in Mehiki ter nameravam aprila med drugim obiskati Indijo, Maldive, Kitajsko in Japonsko.
Spodbudili bi vas radi tudi, Evropski parlament, da prispevate tako, da se lotite pogovorov s svojimi kolegi poslanci po svetu. Sestala sem se že z nekaterimi predstavniki vaših parlamentarnih delegacij v pomembnih tretjih državah in se bom kmalu sestala z drugimi, da bi razpravljali o tem, kako lahko združimo svoja prizadevanja ter jih skupaj razširimo in kako vam lahko pri teh prizadevanjih pomaga Komisija.
Sporočilo Komisije določa strategijo, da bi pomagala ohraniti zagon svetovnih prizadevanj za boj proti podnebnim spremembam, ki ga odraža vse večja podpora Københavnskemu dogovoru. Vodstvo EU bo v tem procesu bistvenega pomena. Upam, da lahko računamo na podporo Parlamenta.
Richard Seeber
(DE) Novi komisarki bi rad čestital za njen prvi govor. Tudi sporočilo, ki ste nam ga predstavili, je zelo zanimivo. Vendar pa bi zdaj omenil nekatere pomanjkljivosti.
Primerno bi bilo, da bi v tem začetnem sporočilu podrobneje analizirali proces ZN in tudi kritizirali njegova resnično šibka področja. Kot vemo, predvsem komisija 2 ni bila prav znanstveno natančna.
Drugič, dvostopenjski cilj, ki smo ga zastavili, bi moral biti bolj znanstveno podprt, in zdaj morate okrepiti svoja prizadevanja, da okrepimo raziskave v zvezi s tem, ali je še mogoč ali pa bi se morali - kot so že povedali različni ljudje - oddaljiti od njega.
Tretjič - in verjetno najpomembnejše -, zdaj se moramo predvsem spopasti s krizo, ki vlada po svetu in predvsem tu v Evropi. Kot veste, raziskave kažejo, da samo 30 % evropskih državljanov verjame, da CO2 vpliva na podnebje. Vsak projekt, ki tega ne bo upošteval, je obsojen na neuspeh.
Marita Ulvskog
(SV) Gospa predsednica, komisarka Hedegaard je povedala veliko pozitivnih stvari, vendar pa je povedala tudi dve zelo zaskrbljujoči zadevi: raje govori o letu 2050 kot o letu 2010, kar se mi zdi zaskrbljujoče, in govori več o tem, kako moramo zmanjšati svoja pričakovanja, kot o nadaljevanju stvari, da bi bili naši cilji in pričakovanja kolikor je mogoče veliki na srečanjih, ki so že določena.
Vprašala bi, ali si bo Komisija prizadevala za ambiciozen in pravno zavezujoč sporazum o podnebnih spremembah, ki bo podpisan decembra v Cancunu, ali pa bo še naprej zagovarjala proces, v katerem se Cancun smatra samo kot korak na poti k sporazumu, ki bo podpisan v Južni Afriki ali morda v kakšni drugi državi v daljni prihodnosti: leta 2011, 2012, 2020 ali v najslabšem primeru celo kasneje?
Chris Davies
Gospa predsednica, po Københavnu se nekateri izmed nas počutimo kot ostanki poražene vojske, razgnani in demoralizirani, zato sem vesel, da ste dvignili standard in začeli povračilni boj.
Toda čeprav zvenite optimistično in pozitivno, v praksi veliko tega temelji na željah in molitvah. Zelo smo odvisni od drugih, da bi lahko dosegli napredek.
Opazil sem, da ste govorili o preučitvi ideje, da svoj cilj dvignemo na 30-odstotno zmanjšanje. Imam prav, če rečem, da ste predlagali novo in bolj subjektivno formulo za dosego tega? "Če bodo pogoji ugodni", pravi dokument. Mislim, da je to novo.
Zakaj v dokumentu ni nič, kar bi analiziralo razloge za neuspeh v Københavnu in predlagalo lekcije? Zakaj tu ni ničesar, kar bi kazalo na problem zanikanja podnebnih sprememb, ki spodkopava politično voljo? In nazadnje, zakaj ni tu ničesar o potrebi po vključitvi več podjetij ?
V Evropi je veliko podjetij, ki hočejo glede tega sodelovati z nami, in čeprav vam želim veliko uspeha, in čeprav vam vsi želimo veliko uspeha, boste, če sem odkrit, potrebovali vse prijatelje, ki jih lahko dobite.
Connie Hedegaard
članica Komisije. - Gospa predsednica, najprej bi odgovorila gospodu Seeberju glede IPCC in zakaj nismo kritizirali ali karkoli že bi morali storiti v tem dokumentu: povedati moram, da čeprav mislim, da je ključnega pomena, da IPCC resno vzame kritiko in poskuša popraviti zadeve, kjer jih je treba popraviti, doslej nisem ugotovila ničesar, kar bi spremenilo moje globoko razumevanje in občutek, da moramo obravnavati podnebne spremembe. Obstajajo zadeve, podrobnosti, elektronska pošta, ki je prišla v javnost, in vse te stvari. Ugotovila nisem ničesar pomembnejšega, kar bi spremenilo moj odnos, in menim, da to velja za mnoge, torej je to premišljeno. Menim, da si mora sam IPCC zdaj prizadevati in biti previden pri ponovnem vzpostavljanju zaupanja v karkoli pride iz IPCC.
Vsekakor se strinjam s pripombo, ki je skoraj niste imeli časa načeti - vprašanje zaupanja -, in zato tudi imamo ozaveščanje, ki je ključno za Evropsko unijo.
Gospa Ulvskog, omenili ste, da sem več govorila o letu 2050 kot 2010. To je strategija do leta 2012. V Evropski uniji že imamo svojo politiko za zdaj, leto 2010, to pa je strategija za prihodnost. Menim, da je ena izmed novih zadev, ki ji moramo posvetiti pozornost, opredelitev poti med leti 2020 in 2050, zato bom povedala nekaj, kar bi morali doseči do leta 2030.
Do leta 2020 je samo še deset let. V tem obdobju Komisije moramo določiti tudi pot do tam, kjer bomo leta 2030, zato je bilo to zelo premišljeno in to je ena izmed novih stvari.
Vsekakor nočem zmanjševati pričakovanj, vendar pa sem zelo previdna, da jih ne dvignem tako visoko, da bi tisti, ki si ne želijo uspeha mednarodnih pogajanj, lahko proces uničili po Mehiki, če ne dosežemo ničesar. Zato moramo biti praktični. Pred komerkoli bom zagovarjala, da je bilo do Københavna prav imeti velika pričakovanja, da bi ohranili pritisk in bi to prinesli na vrh dnevnega reda voditeljev držav. Naredilo jih je odgovorne; nastajajoča gospodarstva in Združene države je pripravilo k določitvi domačih ciljev; bilo je pomembno. Vendar pa lahko samo enkrat storite nekaj takšnega in potem tega ne dosežete v celoti. Bojim se, da tega ne moremo storiti dvakrat.
Zakaj ne bi torej določili načrta v Bonnuon zagotovili, da se ohranja zagon? To je razmišljanje za tem.
Naj nazadnje odgovorim Chrisu Daviesu, da, imeli ste prav. Odvisni smo od drugih, da napredujemo, zato moramo tudi doseči povprečje in analizirati informacije, ki jih dobimo. Kaj se dogaja v Pekingu? Kaj se dogaja v Delhiju? Kaj se dogaja v Washingtonu? Kaj se dogaja v ameriškem kongresu? In potem si poskušajte ob upoštevanju teh zadev predstavljati, da lahko hkrati zagotovimo, da bo naš cilj še vedno izpolnjen, da bomo namreč imeli pravno zavezujoč, resnično mednaroden sporazum.
Omenili ste teh 30 %, če bodo pogoji ugodni - da, imate prav, to smo povedali na nov način. Tudi v strategiji za leto 2020 so opombe pod črto, ki se nanašajo na dosedanje politike, da je zagotovljeno, da druge države ... in tako dalje, vendar pa menim, da bi, če bodo pogoji ugodni in če to morda storimo pametno, lahko koristilo tudi Evropi. To mora biti vključeno tudi v naše različne strategije in dokumente.
Vem, da je to eno izmed področij, na katerem v Evropi na tej stopnji ni soglasja. Menim, da je to zelo pomembno preučiti. Recimo da Kitajska na primer ne bo sprejela mednarodnega sporazuma, ali bi potem za vedno obstali pri 20 %? Kako bi to koristilo našemu gospodarstvu, našim inovacijam, naši rasti? Ali ne bi tvegali, da izgubimo trg v korist Kitajske in drugih regij, ki prav tako napredujejo glede tega načrta, ne glede na to, ali in kdaj bomo dosegli mednarodni sporazum?
To je samo začetek razprave, ki pravi, da je to del mednarodnih pogajanj, vendar pa ne smemo pozabiti, da obstaja tudi domača plat. Od kod bo v prihodnje prišla naša rast? Zato moramo biti previdni, da ne bomo dovolj ambiciozni.
Satu Hassi
(FI) Gospe in gospodje, komisarka, lepo je videti, da ste prebrali resolucijo Parlamenta in da se sklicujete nanjo. To je dober znak, ko začenjate svoje novo delo.
Če naj EU dejansko obdrži svojo vodilno vlogo v varstvu podnebja, bi morali svoj cilj dvigniti na najmanj -30 %, kar ste že omenili. Dodala bi, da spremembe situacije, ki jih je prinesla recesija, pomenijo, da se -20 % ne razlikuje prav veliko od običajnega scenarija. Če hočemo biti ambiciozni, moramo zaostriti naše cilje in jih povišati na najmanj -30 %, še bolje -40 %.
Drugič, kot je Parlament v svoji pozni razpravi soglasno...
(Predsednica je prekinila govornico)
Martin Callanan
Gospa predsednica, komisarki bi se rad zahvalil za njeno izjavo in jo pozdravil v našem Parlamentu.
V svoji izjavi je govorila o povišanju našega cilja na 30 %, če bodo pogoji ugodni.
Kakšne dokaze ima, da bo, če to storimo, to pomagalo prepričati Ameriko, Indijo, Kitajsko in druge države, da se pridružijo svetovnemu zavezujočemu sporazumu?
Ali se glede na to, da ni svetovnega zavezujočega sporazuma, ne strinja, da obstaja veliko tveganje, da našo industrijo naredimo bolj nekonkurenčno in naše potrošnike obremenimo s še višjimi računi za elektriko, kar sploh ne koristi okolju, saj ta zmanjšanaj emisij seveda izbrišejo njihova povečanja v Indiji, na Kitajskem, v ZDA itd.?
Bairbre de Brún
(GA) Gospa predsednica, EU se mora glede na najnovejše razpoložljive znanstvene informacije zavezati zmanjšanju emisij za 40 % do leta 2020. Takšna obveznost ni mogoča, če smo odvisni od ukrepanja drugih.
Kakšne ukrepe bo sprejela Komisija, da bi zagotovila, da se bo obveznost zmanjšanja emisij EU povišala na 40 %? Glede potrebnega financiranja, na razpolago državam v razvoju, ki jim bo omogočilo boj proti podnebnim spremembam in njihovim posledicam, kdo točno bo državam v razvoju zagotovil to financiranje? Koliko bo prispevala vsaka razvita država? Kako in kdaj se ga bo zagotovilo?
Komisarka je govorila tudi o ambicioznem, pravno zavezujočem sporazumu. Kakšne ukrepe bo sprejela Komisija, da bi dosegla sporazum, ki priznava skupne, toda različne obveznosti, ki so skupne industrializiranim državam in državam v razvoju, na podlagi preteklega izpusta emisij toplogrednih plinov v ozračje in virov, ki so na razpolago za obravnavanje izzivov, ki so del zmanjšanja emisij in posledic podnebnih sprememb?
Connie Hedegaard
članica Komisije. - Gospa predsednica, če prav razumem zadnjo točko, gre za to, kako lahko uveljavimo tisto, o čemer se bomo dogovorili. To je seveda ključno vprašanje.
Drugo vprašanje je bilo, koliko moramo dati državam v razvoju, kot sem razumela. Merila še niso bila določena, vendar pa menim, da je zelo pomembno, da tega ne pogojujemo preveč. To je bila obljuba, dana v Københavnu, da bomo zagonsko financiranje, takojšnje financiranje namenili najmanj razvitim državam in najbolj ranljivim, delno za prilagoditev, delno za ublažitev.
Menim tudi, da je edino logično, da zagovarjamo dejstvo, da mora to iti po obstoječih kanalih. Časovno gledano si ne moremo privoščiti izumljanja novih upravnih sistemov ali kanalov, da bi ta denar začel delovati, saj moramo čim prej doseči, da denar doseže svoj namen.
Rekla bi, da je EU že pripravljena, da se v Bonnu zagotovi zagonsko financiranje, in rekla bi, da mora biti najkasneje v Mehiki svet pripravljen izpolniti svoje obljube glede zagonskega financiranja iz Københavna ter določiti različna merila in kako točno bomo to storili.
Gospe Hassi bi povedala, da je bila potreba po tem, da vztrajamo pri 30 %, sprejeta na podlagi mnenj, na več načinov pa se to nanaša tudi na tisto, kar je povedal gospod Callanan.
Ni preveč lahko odločiti se, kdaj točno bomo prešli na 30 % in kaj bi bilo potrebno, da preidemo na 30 %. Zato v tem sporočilu pravimo, da bomo pred junijskim Evropskim svetom opravili analizo tega, kako točno bi lahko prešli na 30 %. Kaj bi bilo potrebno za to?
Seveda nihče ne sme biti naiven. Seveda moramo poskrbeti za svojo industrijo. Vedeti moramo, kaj delamo, in ne smemo biti naivni. Povedati hočem samo, da menim, da bi bilo, če to storimo na pameten in skladen način, mogoče izbirati orodja, ki bi lahko sočasno koristila podnebnim spremembam in zmanjšanju emisij, energetski učinkovitosti, energetski varnosti ter inovacijam in ustvarjanju delovnih mest. Za to si bomo prizadevali. Ne pravim, da bo lahko. Ne smemo misliti, da bo prehod na 30 % enostaven, čeprav moramo vedeti, kakšen bi bil potencial, kakšne bi bile posledice, to pa bo tema analize, ki jo bom pripravila pred junijskim zasedanjem Evropskega sveta. Tako bi pozneje letos imeli analizo poti do leta 2050, vključno s to perspektivo do leta 2030, za katero mislim, da moramo začeti razmišljati o njej, razlog za to pa je seveda, da smo se zavezali zmanjšanju za 80 % do 95 % do leta 2050. Če ne bomo začeli, bo v zadnjem desetletju ali dveh pred letom 2050 zelo težko.
Paul Nuttall
Gospa predsednica, v nasprotju z mnenjem Komisije razprava o podnebnih spremembah, ki jih je povzročil človek, še zdaleč ni končana.
Samo v zadnjem mesecu smo imeli škandal Univerze Vzhodne Anglije; potem je bil preplah zaradi himalajskih ledenikov in zdaj imamo vprašanja v zvezi s tem, kakšen vpliv bodo imele podnebne spremembe na prostoživeče živalske in rastlinske vrste v Amazoniji.
Raziskava je pokazala, da vsaj 20 odlomkov poročila IPCC kot referenco citira nestrokovna znanstvena poročila organizacij World Wildlife Fund ali Greenpeace. To ni znanost. Potrebujemo trdne, strokovne znanstvene dokaze in ne delo skupin, ki izvajajo pritisk in ki podnebne spremembe uporabljajo za napredovanje svojih načrtov ali politikov, ki podnebne spremembe uporabljajo za upravičevanje obstoja Evropske unije.
Vprašal bi, ali je zdaj čas, da se ustavimo, pregledamo položaj in preučimo povezanost s politikami, ki bi lahko škodile gospodarstvom, imele za posledico izgubo delovnih mest ali morda povzročile energetsko zmedo.
Andrew Henry William Brons
Verjetno veste, da je elektronska pošta z Univerze Vzhodne Anglije, ki se je znašla v javnosti, razkrila, da so pretekle spremembe temperature manipulirali zagovorniki hipoteze podnebnih sprememb, ki jih je povzročil človek, tako da so subjektivno izbrali izhodiščna leta. Ta ukana je bila uporabljena za prikrivanje nedavnega znižanja temperature in obvladovanje problema srednjeveškega toplega obdobja. Elektronska pošta razkriva tudi, da so bili znanstveniki, ki so bili skeptični glede te hipoteze, izrinjeni iz strokovnih znanstvenih procesov, da bi se izognili temu, da se javnosti razkrijejo napake v raziskavi.
Ali je lahko hipoteza, ki je odvisna od manipulacije podatkov, ustrezna podlaga za upravičevanje ogromnih odhodkov in zaprtje tovarn kot je tovarna Corus plant v Middlesbroughu? Evropska unija plačuje ogromne subvencije okoljskim skupinam, ki se strinjajo, da bodo svetovale EU, naj se drži politike, ki ji je že zavezana. Ali je primerno, da Evropska unija uporablja javna sredstva za subvencioniranje okoljskih skupin? To je razsipanje javnega denarja, lažna podpora politikam Evropske unije in ogroža neodvisnost organizacij, ki vodijo kampanje.
Karl-Heinz Florenz
(DE) Toplo vas pozdravljam v Parlamentu. Izguba zaupanja v Københavnu je bila po mojem mnenju eden izmed glavnih problemov. To bi se lahko teoretično nadaljevalo po vsem svetu, toda tudi znotraj Evropske unije. Moje vprašanje, ki vam ga zastavljam, je naslednje. Kaj se dogaja z instrumenti, ki smo jih sprejeli lani? Zaskrbljen sem zaradi sistema za trgovanje z emisijami (ETS), ker nisem povsem prepričan, kaj Komisija trenutno dela glede na odločitev v Københavnu, glede meril, toda tudi glede selitve virov CO2.
Moje drugo vprašanje je naslednje. Francoska vlada je podala predlog, da se uvoznike iz držav v razvoju vključi v sistem ETS, da bi povečali trg in tem državam omogočili sodelovanje v sistemu. Kakšno je vaše mnenje o tem?
Connie Hedegaard
članica Komisije. - Gospa predsednica, naj najprej odgovorim gospodoma, ki sta načela vprašanje o IPCC.
Prvič, nisem tu, da bi zastopala IPCC. Prepričana sem, da so sposobni govoriti v svojem imenu.
Ko slišim, "ali ni čas, da se ustavimo", moram povedati samo, da so bila mednarodna podnebna pogajanja na številne načine precej dolgo ustavljena. Menim, da je tu še vedno potreben precejšen napredek. Enostavno ne razumem, zakaj bi nekdo zaradi nekaj zadev, ki so pricurljale v javnost, dvomil o celotnem projektu. To ni moj pristop. Sem političarka. Ne morem soditi o delu znanstvenikov, vendar pa lahko uporabim svoj razum in preberem njihove glavne ugotovitve in vidim, kakšna so dejstva. Nato lahko pretehtam, ali želim tvegati, da ne naredim nič, z zelo velikimi posledicami, ki bi jih to lahko imelo - ali pa se bom namesto tega odzvala na izziv?
Enostavno ne morem razumeti tega, da tisti, ki dvomijo o tem podnebnem vprašanju, ne vidijo, da bo vedno dobro za planet, katerega prebivalstvo se sredi tega stoletja približuje številki devet milijard ali celo več, če postanemo energetsko učinkovitejši in precej učinkoviteje uporabljamo vire.
Tu bi se morali strinjati, ko gre za orodja, saj bo to v vsakem primeru koristilo našemu okolju, koristilo našim državljanom in koristilo našim gospodarstvom. Tudi podjetjem bo koristilo, da postanejo v prihodnosti, ko bo energija še dražja, zelo energetsko učinkovita. To se bo v svetu, kjer bo vladal boj za vire, na koncu izplačalo. Zato enostavno ne razumem, zakaj ne moremo sprejeti enakega načrta s tega vidika.
Gospodu Florenzu, kaj delamo z instrumenti ETS? Kot je bilo omenjeno, bo opravljena analiza selitvi virov CO2, ki bo objavljena pred poletjem, ko pa bo šlo za merila, pa bomo nadaljevali delo z merili. V zvezi z ETS je treba opraviti še veliko dela. Menim tudi, da moramo sodelovati s tistimi drugimi stranmi po svetu, ki načrtujejo nekakšen sistem trgovanja.
Še vedno menim, da bo to najučinkovitejši način za ureditev tega, vendar pa je seveda zelo pomembno, da naš sistem deluje in da deluje čim bolj učinkovito in podjetjem prijazno, da bi lahko videli, da dejansko deluje in da nenazadnje koristi tudi njihovi možnosti zagotavljanja inovacij.
Jo Leinen
(DE) Toplo dobrodošli v Parlamentu, komisarka. Predsedniku Parlamenta sem pisal, da ga obvestim o tem, da imajo vse delegacije v tem parlamentu na dnevnem redu svojih pogovorov s partnerji po svetu varstvo podnebja. Najti moramo drug mehanizem, da se omogoči povezava teh informacij in teh rezultatov z vašimi potovanji po svetu, da bi mi tu v Bruslju in Strasbourgu vedeli, kje točno smo.
Nekoliko sem zaskrbljen, da bi lahko podnebna pogajanja doletela enaka usoda kot pogajanja v Dohi, ki se jih leto za letom nenehno prelaga. Moje vprašanje se zato glasi, kakšen je vaš načrt B, da bi morda dosegli rezultate v delih nekaterih sektorjev? Imam tudi vprašanje v zvezi s Kjotskim protokolom. Ena izmed strateških napak, ki smo jih storili v Bangkoku, je bila ta, da smo dajali vtis, da ga bomo opustili. Kaj se bo zgodilo, če ne sprejmemo nečesa do leta 2011 ali 2012? Kakšna je prihodnost Kjotskega protokola?
Frédérique Ries
(FR) Gospa predsednica, rada bi zaželela dobrodošlico gospe Hedegaard v našem Parlamentu. Komisarka, vesela sem, da vas lahko pozdravim pri vaši prvi nalogi in ponovim, kar sem vam rekla na vašem zaslišanju, ter vam čestitam za gorečnost, ki jo vnašate v naše razprave, vi, ki poosebljate podnebno diplomacijo s seveda nenehno podporo našega Parlamenta.
Prepričana sem, da mora Evropa zavzeti bojevitejše stališče in raje pokazati svoje orožje namesto svojih namer. Moje vprašanje, na katerega boste zlahka odgovorili, je nekoliko podobno vprašanju predsednika Odbora za okolje, javno zdravje in varnost hrane, saj sem tudi jaz prepričana, da mora Evropa zagotoviti, da bo to podnebno razsežnost vedno vključevala v vse svoje trgovinske sporazume s tretjimi državami, z evropskim davkom na ogljik, če je to edini jezik, ki ga razumejo tisti, ki nočejo priznati obsega izziva.
Imam še eno vprašanje, ki bo morda nekoliko bolj ikonoklastično, predlog, ki v vsakem primeru zahteva vaš odgovor: ali ne bi mogli Evropski parlament, Komisija in institucije prav tako biti zgled s tem, da se izrečejo za nevtralne z vidika izpusta emisij ogljika, z drugimi besedami, nadomestijo svoje emisije CO2, da bi dosegli vsaj - čeprav je to samo en vidik - okoljske stroške vaših potovanj v Strasbourg?
Claude Turmes
Gospa predsednica, menim, da se vsi zelo veselimo te ocene vpliva. Resnično smo bolj ali manj prepričani, da bo 30 5 dobro za evropsko gospodarstvo in tudi v tekmi za zelene tehnologije.
Imam dve vprašanji, komisarka; eno je o zagonskem denarju. Kako se boste povezali z gospodom Piebalgsom, da bi resnično zagotovili, da gre ta denar za učinkovitost, obnovljive vire in na decentraliziran način za decentralizirano proizvodnjo energije, ter to povezali tudi z energetsko revščino? Drugo vprašanje je, kako boste v igro vključili velika evropska mesta in napredne regije, tudi mednarodno? Resnično sem bil razočaran, da v dokumentu o strategiji EU 2020 iz prejšnjega tedna države in regije praktično ne obstajajo. Kako si sploh drznemo pomisliti, da bomo Evropo premaknili naprej, če se ne menimo za regije državljanov v Evropi in vpliv, ki bi ga lahko imele z mednarodnega vidika?
Connie Hedegaard
članica Komisije. - Gospa predsednica, najprej odgovor gospodu Leinenu, da menim, da je zelo dobra ideja, da morajo imeti delegacije, kadarkoli vodijo pogovore, čas tudi, da na svoj dnevni red prednostno vključijo tudi podnebje. To je zelo pomembno in morda bi bilo koristno primerjati podatke, tako da bi se, ko dobite informacije v eni državi in jaz dobim informacije mesec kasneje, včasih dobili in primerjali naše informacije, da bi resnično lahko gradili na informacijah, ki jih prejmemo.
Tveganje, da končamo v procesu, podobnem procesu iz Dohe, je bil pravi razlog za to, da smo izvajali tako močan pritisk v zvezi s Københavnom, da bi storili vse, kar je v naši moči, da se izognemo takšni situaciji. Prav imate tudi, da je zdaj nevarno: če nam v Københavnu ne bi uspelo, ali bi se to lahko potem vleklo neskončno dolgo? Zato si želim načrt s točnimi izzivi za vsak dogodek in točen datum, ko ga moramo zaključiti. Menim, da je to zelo dobra pripomba.
Zadnje vprašanje je zadevalo Kjotski protokol in njegovo nadaljevanje. Vsi vemo, da so s Kjotskim protokolom problemi. Vsi vemo, da je veliko držav, ki nočejo sodelovati pri njem in vseh teh izzivih. Nenazadnje je tudi izziv za Evropsko unijo. Pri Kjotskem protokoli ne moremo vztrajati sami. Menim, da je zelo pomembno, da se Evropa izboljša glede tega, da ne prevzame krivde, če krivda ni njena.
Nismo problem nasproti Kjotskega protokola. Svoje obljube smo izpolnili pred drugimi. Izpolnili in dosegli smo naše uradne obveznosti v orvem obdobju od leta 2008 do leta 2012. Izpolnili bomo, karkoli smo se obvezali izpolniti, pripravljeni pa smo tudi nadaljevati Kjotski protokol. EU v tem okviru ni problem. Problem tu so druge strani in morale bodo ugotoviti, ali hočejo alternativo, če obstaja, ali kako se bodo spopadle z nadaljevanjem, drugim obdobjem obveznosti.
Zato je to odprto vprašanje, o katerem moramo razpravljati, toda, kot je že dejal Chris Davies, odvisni smo od tega, kar delajo druge strani. Biti moramo previdni. Zakaj bi morali biti mi tisti, ki bodo uničili Kjotski protokol? Izpolnili smo svoje obljube iz Kjotskega protokola, zato bi morali včasih biti boljši v Evropi in ne prevzemati krivde tam, kjer si jo zaslužijo drugi.
Glede predloga o institucijah lahko rečem, da sem to vprašanje že načela v svojem kabinetu. Menim, da je to naravno. Zelo si želim delati s Parlamentom. Če lahko delate s Parlamentom, potem bom jaz delala s Komisijo. Menim, da je logično tudi z vidika državljanov.
Gospodu Claudeju Turmesu odgovor glede zagona in kako se lahko povežem s komisarjem Piebalgsom, morda ste opazili, da je bilo to sporočilo pripravljeno skupaj z gospodom Piebalgsom. Je sopodpisnik, saj vemo, da je zelo pomembno prizadevati si sodelovati tudi na njegovem delovnem področju in kako se lahko to izkoristi na zelo pozitiven način. Oba komisarja že razpravljava o tem.
Razumem vašo pripombo v zvezi z velikimi mesti. Menim, da so C40 in mnoge druge pobude zelo dobre, in prav imate tudi, da bo veliko emisij povezanih z mesti in življenjskim slogom v mestih. Izziv tu je, da je veliko načrtovanja in drugih vrst orodij, ki lahko resnično obravnavajo ta vprašanja, v rokah držav članic, vendar pa se strinjam z vami in sem pred Københavnom tudi delala z nekaterimi velikimi mesti. To je vidik, na katerega ne smemo pozabiti, in ugotoviti moramo, kako ga lahko naprej razvijamo. Ko gre na primer za prevoz in dekarbonizacijo prevoza, ni treba povedati, da bodo velika mesta ključna pri iskanju rešitve.
Maria Da Graça Carvalho
(PT) Komisarka, konferenca v Københavnu je pokazala, da se je treba pripraviti za naslednjo konferenco pogodbenic (COP) ne samo na notranji, svetovni in tehnični ravni, ampak tudi na politični ravni. Na notranji ravni je naloga Evrope izvajanje energetskega in podnebnega svežnja in vlaganje v čiste tehnologije, znanstvene raziskave in energetsko učinkovitost.
Dajanje zgleda je nujna zahteva, vendar ne zadostuje sama po sebi, kot se je pokazalo v Københavnu. Zato je ključnega pomena razviti in spodbujati diplomatski vidik in uporabiti možnosti, ki jih zagotavlja Lizbonska pogodba, da bi pripravili ambiciozno pot do naslednje konference pogodbenic, bili enotni in ustvarili strateška zavezništva z našimi potencialnimi zavezniki glede tega vprašanja, kot na primer z afriškimi, karibskimi in pacifiškimi državami.
Prav tako je pomembno temo podnebnih sprememb vključiti v vsa srečanja in zasedanja na visoki ravni. Komisijo in komisarko bi vprašala, kakšen napredek je bil dosežen v teh političnih pogajanjih.
Dan Jørgensen
(DA) Gospa predsednica, dobrodošli, gospa Hedegaard. Povedali ste veliko dobrih stvari, veliko pa jih je tudi v sporočilu. Osredotočil se bom na zadeve, s katerimi se ne strinjam.
Močno se ne strinjam s strategijo, ki temelji na tem, da v tej zgodnji fazi sprejmemo, da v Mehiki ne bomo sklenili sporazuma. Moje vprašanje je zato, ali je to nekaj, o čemer ste se preprosto odločili, ali je to ukaz, ki ste ga dobili - in če je tako, kdo vam je to ukazal? Voditelji držav? Ali postopek soodločanja ali kaj drugega? Upam, da je to strategijo mogoče popraviti. Kaj dobrega lahko prinese, da rečemo: "Kaj če ustvarimo velik zagon in so pričakovanja velika, in potem iz vsega tega ni nič - kako lahko potem pojasnimo dva poloma?". Poslušajte, to ni nekaj, kar bi vas moralo skrbeti. ZDA in Kitajska ter drugi bodo verjetno zagotovili, da se od Mehike ne bo pričakovalo veliko. Vloga EU ne sme biti, da zmanjša pričakovanja - njena vloga mora biti povečanje pričakovanj. Če že pred začetkom vrha rečemo: "Poslušajte, pripravljeni smo sprejeti, da ne bo preveč dober sporazum" in tako dalje, potem uničite vse možnosti za uspeh, preden ste sploh začeli. Določa povsem novo izhodišče, sporazum pa bo zaradi tega samo slabši.
Holger Krahmer
(DE) Komisarka, za vas imam dve vprašanji.
V vašem dokumentu ni najti analize evropskega pogajalskega stališča na mednarodni ravni. Ali smo resnično opazili, da se je vpliv Evrope v podnebni politiki zmanjšal? Ali smo opazili, da se je politična in gospodarska teža tega sveta močno prevesila proti Aziji? Je mogoče, da smo povsem precenili svoj vpliv?
Drugič, vaš dokument je neverjeten. Na dvanajstih straneh, ki ste jih povsem popisali, nikjer ni omenjen Medvladni odbor za podnebne spremembe. Je to spreten poskus oddaljitve od tega organa? Spomnil bi vas, da je ta odbor predstavljal podlago za vse politične odločitve v zvezi z direktivami, ki smo jih tu sestavili v zadnjih letih. Ali ni čas za širok znanstveni pristop, ki nam daje prave znanstvene izjave in ne političnih izjav?
Connie Hedegaard
članica Komisije. - Gospa predsednica, glede zadnje točke o IPCC je moj "ne" jasen. Če bi se hotela distancirati od vsega, kar ni v tem dokumentu, bi se distancirala od številnih zadev. To je poskus, da se ima za samoumevno, da se soočamo z izzivom, da ga moramo rešiti in da mora EU prevzeti vodstvo v smislu njegovega reševanja. To je razmišljanje, ki se skriva za dokumentom.
Ne strinjam se, da EU nima vpliva na mednarodna pogajanja. Prav imate, da nimamo toliko vpliva, kot bi si ga želeli, da bi mislili, da lahko narekujemo, kaj se dogaja. Odvisni smo od drugih.
Vendar pa smo v Københavnu videli nekaj povsem novega: medtem ko je EU v preteklosti imela samo nekaj partnerjev, ko se je udeležila mednarodnih pogajanj in hotela opraviti stvari, so tokrat voditelji, ki predstavljajo več kot 80 % svetovnih emisij, v Københavnu obljubili, da bodo odslej sodelovali tudi oni. To precej spremeni celotno dinamiko. Naj vas spomnim, da je bila pridobitev gospodarstev v vzponu in to, da se jih pripravi k soodgovornosti, dolga leta evropska prednostna naloga, to pa je bilo dejansko doseženo v Københavnu.
Gospe Carvalho: da, seveda se strinjam, da se moramo pripraviti tehnično in politično in da moramo to storiti bolje vsaj zato, da ne bomo, ko se bomo usedli za pogajalsko mizo, povedali samo, kaj hočemo, in potem, ko se preostanek sveta ne bo strinjal z nami, ne bomo vedeli, kaj storiti, ker smo potrošili vso svojo energijo za skupno trdno in podrobno oblikovano stališče. Biti moramo prožnejši glede tega, kako se pogajamo.
(DA) ...in nazadnje Danu Jørgensenu: seveda ne verjamem, da v Mehiki ne smemo skleniti sporazuma. Razpravljamo o tem, ali menimo, da se lahko v Mehiki dogovorimo o vseh podrobnostih, vključno o obliki sporazuma. To je moj pomislek. Gledano tako menim, da bomo povečali pritisk na ZDA in Kitajsko ter druge prav s tem, da rečemo, da moramo imeti zelo določene cilje in da je treba v Cancunu doseči zelo dobre rezultate. Ne moremo samo odlašati.
Prizadevam si otežiti jim, da v Mehiki ne izpolnijo obljub. Menim, da moramo, če hočemo to doseči, zagotoviti, da se ne osredotočamo preveč na pravno obliko, saj bi to lahko oviralo dosego dogovora o dejanski vsebini. Upoštevati je treba veliko dejavnikov: "Kaj mislimo? Kaj slišimo? Ali menimo, da je mogoče doseči strinjanje ZDA samo tri tedne po tem, ko so imeli vmesne volitve?", na primer. Tu je treba upoštevati številne dejavnike, vendar pa menim, da me gospod Jørgensen pozna dovolj dobro, da ve, da ne gre za to, da mislim, da v Mehiki ne smemo biti ambiciozni. Enostavno moramo opredeliti, kaj je največ, kar lahko dobimo od Mehike. To je osrednja točka strategije, ki sem jo danes poskušala predstaviti tu.
Predsednica
Gospe in gospodje, več poslancev, kot jih je prišlo do besede, ni imelo priložnosti govoriti. Ni bilo dovolj časa. Upam, da razumete. Hvala vsem za to disciplinirano razpravo. Hvala, komisarka. Upam, da se bova pogosteje videli tu na plenarnem zasedanju. Prepričana sem, da bo tako.
Razprava je zaključena.
Pisne izjave (člen 149)
Sebastian Valentin Bodu  
v pisni obliki. - (RO) EU je imela priložnost voditi pri ukrepanju za zmanjšanje emisij CO2. Vrh v Københavnu je morda mnoge razočaral zaradi nekaterih udeležencev, ki se niso obvezali k nobenemu dokončnemu cilju za preprečevanje podnebnih sprememb. Indija in Kitajska sta nedavno poslali pismi ZN, v katerih sta nakazali svojo odločenost izpolniti cilje, h katerim sta se zavezali v skladu s Københavnskim dogovorom, ne glede na to, kako nejasen je bil. To je pomemben znak in EU lahko prevzame pobudo na svetovni ravni in spravi vse države nazaj za pogajalsko mizo, zlasti azijske države, katerih industrijska sposobnost se vsak mesec poveča. Podnebne spremembe so gotovost, tako kot je gotovost, da jih onesnaževanje pospešuje. To opravičuje ambicije EU, da postavi zgled v svojih ukrepih za zmanjšanje onesnaževanja. Naš cilj, da postanemo najmanj onesnažena regija na svetu, nam lahko samo koristi. Koristi tega vključujejo več kot samo takojšnjo korist zaradi čistejšega okolja. Preusmeritev Evrope proti zelenemu gospodarstvu in industriji bo ustvarila delovna mesta, odprla nove poti za raziskave in nenazadnje zmanjšala porabo vsake države.
João Ferreira  
Medtem ko mora biti ohranjanje zemljinega ozračja skupna odgovornost različnih držav, je jasno tudi, da sta vpliv, ki ga je imela vsaka izmed teh držav na ozračje v preteklosti, in vpliv, ki ga ima danes, dve popolnoma različni stvari, kar pomeni, da je treba njihove odgovornosti razlikovati že samo na podlagi osnovne pravičnosti. Poleg tega mora opredelitev odgovornosti vsake države v svetovnih prizadevanjih za zmanjšanje emisij upoštevati njihovo prebivalstvo, prav tako zaradi poštenosti. Emisije Kitajske na prebivalca so trenutno štirikrat manjše kot emisije ZDA in predstavljajo približno polovico emisij EU. Indija ima približno desetino emisij EU in dvajsetkrat manj kot ZDA. Trenutno je v Indiji okoli 500 milijonov ljudi (približno število prebivalcev EU) brez dostopa do električne energije. Zato so poskusi okrivljenja teh držav za neuspeh Københavna nerazumljivi in nepravični, da ne omenjam smešnega okrivljenja držav Bolivarske zveze za narode naše Amerike v resoluciji tega parlamenta. To stališče upravičuje samo politično strankarstvo, ki spodkopava in sprevrača, kar se je dejansko zgodilo v Københavnu.
Adam Gierek  
Zelo vztrajno lobiranje Evropske komisije in njenega predsednika v zvezi z "ambiciozno" podnebno in energetsko politiko, ki se je odvijalo leta dolgo, ni nič drugega kot poskus uničenja industrije EU. Ta politika je bodisi posledica omejenosti, ki jo je poslabšal Medvladni odbor za podnebne spremembe, ali gole neumnosti ali pa tudi posledica pretiranega cinizma, ki je vodil h gospodarski sabotaži. Škoda je, da levičarski poslanci niso ugotovili, da to ni nič drugega kot past zanje, saj se največje število zagovornikov trgovanja z emisijami dobiva prav med tistimi, ki so že povzročili eno krizo. Vendar pa bo tokrat "finančni balon" precej večji. Škoda, ki jo je že povzročila ta samomorilska politika, je velika, zlasti v moji državi Poljski. Ne potrebujemo vojne. Državo je lažje uničiti kot jo ponovno zgraditi. Komisijo pozivam - zavejte se, saj to kar počnete, ni usmerjeno samo proti Evropi, ampak tudi proti ljudem. Potreben je takojšnji pregled podnebnega in energetskega svežnja. Spravite se na delo v zvezi s tem in prenehajte prepričevati druge, naj storijo gospodarski samomor. Zeleno gospodarstvo - da, seveda, vendar to pomeni recikliranje materialov in energije, soproizvodnjo, modernizacijo ogrevanja, trajnostno energijo, kjer ni drugega vira, ponovno uporabo odpadne vode, jedrsko energijo, močnejše energetsko gospodarstvo, večjo energetsko učinkovitost in druge zadeve. Ali so torej emisije CO2 kakorkoli povezane z gospodarstvom, ki je tako "zeleno"? Da, so, toda paradoksalno je, da ko se emisije povečajo ... je to dobro.
Eija-Riitta Korhola  
v pisni obliki. - (FI) Gospa predsednica, hvaležna sem komisarki Hedegaard, da je nakazala, da razume osnovno dilemo podnebne politike: EU ne more sama zmanjševati emisij, saj potem ne bodo nični samo naši rezultati, ampak bomo ustvarili tveganje, da trpi okolje. Če se proizvodnja zaradi naraščajočih cen trgovanja z emisijami ne more nadaljevati v Evropi in če se zaradi tega jeklo ali papir proizvaja na krajih, kjer so posledično emisije večje kot v Evropi, se bodo emisije povečale povsod. Enostranske ambicije niso ambicije: samo ko bomo ukrepamo skupaj v skladu z istimi pravili, bomo zlahka zategnili naše pasove. Podlaga za to mora biti podnebna strategija drugačne vrste: dosledno zmanjšanje določenih emisij. To predstavlja sistem dekarbonizacije, ki je neodvisen od poslovnega cikla in ki vedno nagradi stran, ki uvaja zmanjšanje, prav nasprotno od našega trenutnega sistema trgovanja z emisijami. Kitajska, Japonska in Združene države Amerike so med drugimi zainteresirane za takšen sistem, zato bi morala tudi EU posodobiti svojo strategijo, da bi odražala trenutno situacijo. Vprašala bi tudi, ali ima kakšen smisel držati se sistema trgovanja z emisijami po letu 2012, saj se zdaj zdi, da se po sveti ne bodo pojavili takšni sistemi, ki bi jih bilo mogoče povezati z našim. Če specifikacije in dodeljevanje pravic do emisij niso sorazmerne, se bo nemogoče izogniti izkrivljanju konkurence. Ko smo pred malo manj kot desetimi leti začeli oblikovati direktivo o trgovanju z emisijami, nam je bil celoten sistem prodan kot priprava za trgovanje z emisijami na svetovni ravni. Pridobili smo strokovno znanje in izkušnje. Izkušnje so nas zagotovo drago stale, koristi za okolje pa vsekakor niso očitne. Emisije bi lahko zmanjšali na način, ki jih manj izpostavlja tržnim neuspehom in špekulacijam. Ali Komisija meni, da obstajajo dobri razlogi za to, da nadaljujemo sami?
Elżbieta Katarzyna Łukacijewska  
Gospa predsednica, gospa Hedegaard, vrh v Københavnu, ki smo se ga udeležili kot voditelji na področju podnebnih sprememb, je bil poraz in je pokazal, da je samo Evropa zainteresirana za zmanjšanje emisij CO2. Gospa Hedegaard je povedala, da bo kljub temu polomu boj proti globalnemu segrevanju še vedno v središču evropske politike. Zdaj pred vrhom v Mehiki gradimo novo strategijo, zato moramo odgovoriti na vprašanje, kje smo se zmotili, in pregledati svoja mnenja in pričakovanja, ker svet danes ni pripravljen sprejeti tako velikih omejitev. Zato imam za gospo Hedegaard tri vprašanja. Prvič, kako se bomo pogajali in kakšne cilje si bomo zastavili, da se vrh v Mehiki ne bo končal kot vrh v Københavnu? Drugič, ali je Evropska komisija potrdila informacije o globalnem segrevanju in taljenju ledenih gora v okviru zavajajočih in neresničnih informacij, ki so jih dajali nekateri znanstveniki? Tretjič, ali se strinjate z mojo ugotovitvijo, da bodo brez strinjanja z znatnimi zmanjšanji emisij ZDA, Kitajske, Rusije in Indije prizadevanja Evropske unije in stroški, ki jih povzročamo, zaman?
Bogdan Kazimierz Marcinkiewicz  
Osnovni izziv za Evropsko unijo po vrhu v Københavnu je čim prej sestaviti nekaj, kar je ključnega pomena - skupni načrt za vrh COP 16 v Mehiki. Zaradi Københavna smo spoznali, da dobri nameni ne zadostujejo. Zaradi Københavna lahko potegnemo naslednje štiri zaključke. Prvič, Evropska unija ne bo docela učinkovita, če bo samo določila okvire, ki se jih je treba držati. Evropa mora državam v razvoju zagotoviti pravo podporo, ki zagovarja ambiciozne cilje Skupnosti za zmanjšanje emisij. Drugič, Evropska unija mora ponovno začeti pogovore z ZDA kot del čezatlantskega vodstva ter z drugimi vodilnimi svetovnimi silami. Tretjič, Evropska unija mora sprejeti razumnejši pristop k strategiji za zmanjšanje emisij CO2, pri čemer si mora prizadevati za zmanjšanje emisij ter se izogibati visokim stroškom prilagajanja. Četrtič, Evropska unija mora okrepiti svoja prizadevanja za izgradnjo učinkovitega gospodarstva z nizkimi emisijami. Gospa Hedegaard, vprašanje je enostavno - ali je v Evropi primerno ozračje za takšno spremembo?
Rareş-Lucian Niculescu  
v pisni obliki. - (RO) Pozdravljam pomembno mesto, ki je bilo dano podnebni spremembam v sporočilu Komisije z naslovom "Evropa 2020 - strategijo za pametno, vzdržno in vključujočo rast".
Poudariti je treba dva njegova vidika. Prvič, naložbe v bolj zelene, nizkoogljične tehnologije so pomemben instrument. Te naložbe bodo varovale okolje, hkrati pa ustvarile tudi nove poslovne priložnosti in nova delovna mesta. Evropska unija lahko v tem sektorju na globalnem trgu odigra pomembno vlogo. Drugi vidik je pomen vodilne pobude "Evropa, gospodarna z viri". Del rešitve zagotovo predstavlja poziv Komisije državam članicam, naj za naložbe v gradnjo energetsko učinkovitih javnih stavb uporabljajo strukturne sklade. Vendar pa menim, da moramo vsaj toliko pozornosti posvetiti stanovanjskemu sektorju, natančneje skupnim stanovanjskim stavbam, zgrajenim v preteklosti, ki so bile velike porabnice energije v nekaterih državah članicah, zlasti v vzhodni Evropi.
Rovana Plumb  
v pisni obliki. - (RO) Mislim, da nas je neuspeh Københavna izučil. Da to dokažemo, moramo pregledati našo strategijo, da bi lahko v Mehiki dosegli pravno zavezujoč sporazum.
Za prenos doseženega političnega sporazuma v dejanja je potrebno takojšnje ukrepanje ter uporaba 7,2 milijard EUR, namenjenih za "zagonsko financiranje" držav v razvoju.
EU je javno izrazila svojo željo, da sodeluje v dogovoru in se je na podlagi informacij enostransko zavezala zmanjšanju svetovnih emisij EU za 20 % v primerjavi z letom 1990 ter pogojno povišanju tega odstotka zmanjšanja na 30 %, če se drugi veliki povzročitelji emisij prav tako strinjajo, da bodo prispevali ustrezen delež k svetovnim prizadevanjem za zmanjšanje emisij.
18. februarja je 40 držav objavilo svoje načrte za zmanjšanje emisij, 100 pa jih je podpisalo dogovor, toda to ne zadostuje.
Visoko predstavnico in komisarko za podnebno ukrepanje pozivam, naj nam nujno predložita diplomatsko strategijo o podnebju, EU in države članice pa k temu, da politiko o podnebnih spremembah vključijo v vsa dvostranska in večstranska strateška partnerstva, da bi dosegli ta pomemben cilj.
Strateška partnerstva za boj proti podnebnim spremembam morajo vključevati NVO in civilno družbo.
Daciana Octavia Sârbu  
v pisni obliki. - Kljub razočaranju zaradi Københavna je bilo doseženo nekaj napredka, vključno s kratkoročnim financiranjem, ki smo ga zagotovili za države v razvoju. To ne bo samo zagotovilo konkretne pomoči na kraju samem; pripomoglo bo tudi k vzpostavitvi zaupanja med partnerji, ki so se v Københavnu razhajali.
V naslednjih mesecih in letih moramo svetu v razvoju pokazati, da bomo spoštovali svoje obveznosti financiranja za prilagajanje in ublažitev, biti pa moramo prepričani, da se sredstva porablja na najboljši možen način, da bi dosegli cilje.
Ključen napredek je bil v Københavnu dosežen tudi glede spremljanja, poročanja in preverjanja. Ti so neposredno povezani s krepitvijo zaupanja, ker nam bo tak sistem omogočil razpoznati, da vsi igrajo svojo vlogo, in nam omogočil opredeliti učinkovitost naših politik in kako jih moramo prilagoditi v prihodnosti. Evropska unija mora še naprej izvajati sistem trgovanja z emisijami in druge pobude, kot je zmanjšanje porabe energije v stavbah. Izpolniti moramo svoje cilje za zmanjšanje emisij in pokazati, kako imamo lahko vsi koristi od prihranka energije. Zagotavljanje uspešnega primera politike zmanjšanja emisij, ki pomeni koristi za navadne ljudi, je najboljši način, da se druge prepriča, naj sledijo.
