Incendiile forestiere din vara 2009 (dezbatere)
Preşedinta
Următorul punct este declaraţia Comisiei cu privire la incendiile forestiere din vara anului 2009.
Stavros Dimas
Doamnă preşedintă, înainte de toate, aş dori să-mi exprim sprijinul faţă de toţi cei care au fost afectaţi de incendiile forestiere recente.
În această vară, Comunitatea a adus o contribuţie importantă la stingerea numeroaselor incendii forestiere dificile care au izbucnit în diferite state membre. Programul pilot al rezervei tactice europene de avioane anti-incendiu a jucat un rol important şi a oferit asistenţă statelor membre afectate de incendiile forestiere.
Aş dori să mulţumesc în special Parlamentului European pentru aprobarea finanţării acestui program pilot. De asemenea, trebuie să precizez că acest program pilot este o mică parte, o implementare parţială a propunerilor şi a ideilor din raportul domnului Michel Barnier, căruia îi mulţumesc pe această cale.
Acest program pilot a consolidat substanţial mecanismul comunitar de protecţie civilă şi, prin extrapolare, mecanismul de sprijin pentru ţările lovite de catastrofe naturale.
Mecanismul comunitar european de protecţie civilă a fost utilizat de Franţa, Italia, Spania şi de alte state membre ale Uniunii Europene pentru a furniza resurse în vederea combaterii pe cale aeriană a incendiilor din Grecia, Italia, Portugalia şi din alte ţări. De fapt, pentru prima dată, două avioane anti-incendiu comunitare au contribuit, împreună cu resursele aeriene greceşti, portugheze şi franceze la eforturile de combatere a incendiilor, în cadrul unui program pilot vizând crearea unei brigăzi comunitare şi independente de pompieri.
Cu ocazia acestor incendii recente, mulţi politicieni, oameni de ştiinţă, jurnalişti şi cetăţeni simpli au solicitat crearea la nivel european a unei forţe specializate de combatere a incendiilor, capabilă să intervină direct şi eficace atunci când resursele naţionale de combatere a incendiilor sunt insuficiente.
S-au făcut eforturi imense în această direcţie, pentru a crea o forţă de intervenţie independentă pentru combaterea incendiilor forestiere şi, după cum am precizat, sprijinul Parlamentului European a fost un factor decisiv. Acesta ne-a permis să asigurăm fonduri pentru a închiria avioane anti-incendiu şi, pentru prima dată în această vară, în perioada dintre 1 iunie şi 30 septembrie, am înfiinţat şi am delegat o forţă aeriană anti-incendiu sub supravegherea Comisiei Europene, rezerva tactică europeană anti-incendiu, ale cărei avioane au fost implicate în operaţii de combatere a incendiilor în diferite ţări. Mai exact, această rezervă a fost mobilizată în şase dintre cele nouă incidente în care mecanismul comunitar de protecţie civilă a fost solicitat pentru asistenţă.
De fapt, la resursele aeriene naţionale, fie ele greceşti, portugheze sau italiene, şi la cele provenite din alte ţări, s-au alăturat avioanele anti-incendiu comunitare, care au zburat sub drapelul Uniunii Europene, nu sub cel al unui stat membru.
Scopul acestui program pilot a fost să acopere lacunele din capacitatea aeriană a statelor membre, nu să înlocuiască resursele naţionale disponibile. Avioanele de rezervă închiriate au fost utilizate anul acesta, după cum am precizat, în Portugalia, în sudul Franţei şi în Corsica, în Italia şi în Grecia, în zona Attica, unde au avut loc incendii majore. Aceste avioane îşi au baza pe insula Corsica, aflată la distanţă potrivită pentru a putea interveni eficient de ambele părţi ale Mediteranei.
Consider că în prezent există o nevoie urgentă de a crea o forţă independentă pentru a combate catastrofele naturale la nivelul Comunităţii. Sperăm că acest program pilot va forma nucleul unei viitoare forţe europene de reacţie rapidă pentru combaterea incendiilor forestiere şi a altor catastrofe naturale sau provocate de oameni.
Bineînţeles, există câteva puncte de vedere diferite legate de chestiunea incendiilor forestiere, unele persoane citând principiul subsidiarităţii în sectorul gestionării şi al protecţiei resurselor forestiere. Există şi rezerve legate de cedarea unei puteri mai mari către Comisie în sectorul protecţiei civile. De asemenea, există argumente cum că existenţa unei forţe europene de combatere a incendiilor ar oferi un fals sentiment de securitate multor autorităţi naţionale, care ar putea să neglijeze investiţiile necesare în resurse umane, în resurse de combatere a incendiilor şi, mai important, în prevenirea incendiilor şi a altor catastrofe naturale.
În afară de aceste reacţii, există un număr de probleme practice, probleme de coordonare, în special în ce priveşte chestiunea incendiilor forestiere. De exemplu, ce criterii şi ce priorităţi vor fi aplicate pentru a determina modul în care vor fi utilizate unităţile aeriene europene anti-incendiu în cazul izbucnirii incendiilor în mai multe ţări odată, de exemplu, în Portugalia şi în Grecia, în acelaşi timp?
În orice caz, toate aceste chestiuni vor fi analizate într-un raport asupra funcţionării programului pilot în această vară, trimis de Comisia Europeană pentru dezbatere către Consiliul de Miniştri şi Parlamentul European.
Consiliul, Parlamentul European şi Comisia vor trebui să fie convinse şi să coopereze pentru crearea acestui mecanism. Bineînţeles, în acelaşi timp, statele membre nu trebuie să îşi neglijeze sub nicio formă obligaţiile în ceea ce priveşte informarea, educaţia şi prevenirea.
Voi mai adăuga câteva cuvinte despre mecanismul comunitar de protecţie civilă, care a fost înfiinţat în 2001 şi care a avut câteva intervenţii în primii ani. Din 2005, numărul intervenţiilor efectuate atât în interiorul, cât şi în exteriorul Uniunii Europene, în proporţie de aproximativ 50 % în interiorul Uniunii Europene şi de 50 % în afara ei, a crescut de cinci ori şi am îmbunătăţit în mod semnificativ coordonarea şi asistenţa pe care le oferim prin mecanismul comunitar de protecţie civilă.
Toată lumea ştie cât de importantă a fost intervenţia noastră în cazul tsunamiului şi în timpul uraganului Katrina. De fapt, noi am fost primii care am trimis specialişti în zonele calamitate în ambele cazuri. Totuşi, după cum am precizat mai devreme, mai avem multe de făcut şi oricine citeşte raportul Barnier va vedea cât de multe progrese putem să înregistrăm în protecţia civilă, în beneficiul cetăţenilor europeni şi, bineînţeles, pentru protecţia mediului.
Theodoros Skylakakis
Doamnă preşedintă, în fiecare an, 400 000 de hectare de pădure sunt distruse în sudul Europei. Acesta este o catastrofă sistematică de proporţii uriaşe, care se va agrava în următoarele câteva decenii. Timp de 30 - 40 de ani cel puţin, vom trăi, orice am face din punctul de vedere al reducerii emisiilor de gaze cu efect de seră, într-un climat care se deteriorează şi care va fi o experienţă negativă, în special în sudul Europei, unde pădurile sunt vulnerabile. În viitor ne vom confrunta cu incendii de proporţii tot mai mari şi cu pericole tot mai grave.
În circumstanţe normale, combaterea incendiilor este responsabilitatea şi obligaţia statelor membre. Statele membre din sudul Europei fac faţă cu succes la zeci de mii de incendii pe an. Totuşi, în fiecare an, în circumstanţe excepţionale, există incendii extrem de distructive, în cazul cărora sunt necesare asistenţă şi solidaritate externă.
Decizia propusă de Partidul Popular European (Creştin-Democrat) se bazează pe aceste constatări şi ilustrează, printre altele, nevoia imperativă pentru o forţă europeană de reacţie rapidă eficace, menţionată şi de domnul comisar Dimas şi propusă în raportul Barnier.
Decizia ilustrează şi nevoia mobilizării flexibile şi imediate a resurselor Fondului european de solidaritate, nevoia de a gestiona incendiile forestiere din sudul Europei ca o prioritate în cadrul planului european de acţiune analizat în prezent în vederea adaptării la schimbările climatice şi necesitatea prezentării cât mai rapide a propunerii Comisiei privind o politică europeană de gestionare a catastrofelor naturale.
Pentru ţara mea şi în special pentru cetăţenii afectaţi, este important ca această decizie să fie aprobată de Parlamentul European. Este important ca Parlamentul să demonstreze că este conştient de această chestiune esenţială pentru sudul Europei.
Anni Podimata
Doamnă preşedintă, domnule comisar, anul acesta, încă o dată, istoria incendiilor forestiere s-a repetat şi s-a agravat şi în fiecare toamnă ajungem să dezbatem, după vacanţă, problema refacerii zonelor afectate şi a asistenţei pentru victime.
Din nou, anul acesta, în Grecia, deplângem sutele de mii de hectare arse şi dezastrul ecologic şi economic incalculabil. Spania, Portugalia, Italia şi Franţa au suferit catastrofe la o scară asemănătoare.
Domnule comisar, un lucru este clar şi dumneavoastră aţi făcut aluzie la el: se pare că nu suntem capabili să învăţăm din greşelile trecutului recent. De cel puţin şase ani, tot discutăm despre o forţă europeană comună de protecţie civilă. Aceasta a fost o solicitare constantă din partea Parlamentului European, a cărei importanţă a fost însă diminuată de greşelile din partea anumitor guverne naţionale. Printre acestea se numără greşeli în conceperea şi aplicarea mecanismelor şi a măsurilor de prevenire, o incapacitate sau o rea-voinţă de a impune o legislaţie strictă în temeiul căreia reîmpădurirea zonelor distruse să fie obligatorie şi un eşec în utilizarea tuturor resurselor comunitare disponibile pentru a oferi compensaţie victimelor.
La nivelul Comunităţii, pe lângă forţa de protecţie civilă, activarea directă a resurselor Fondului de solidaritate şi, mai important, eliberarea acestora de mecanismele birocratice, trebuie să fie priorităţile de bază ale Comisiei.
În final, domnule comisar, ştiţi mai bine decât noi toţi că ne confruntăm cu o nouă generaţie de incendii, aşa-numitele incendii de intensitate ridicată, care sunt direct legate de schimbările climatice şi care afectează în principal pădurile de la Marea Mediterană şi din sudul Europei. Prin urmare, mecanismul de protecţie a pădurilor la nivel naţional şi comunitar trebuie să fie reproiectat imediat, prin adaptarea prevenirii şi combaterii incendiilor la noile circumstanţe şi integrând aceste politici în cadrul de măsuri care va fi pus în acţiune, astfel încât statele membre să poată face faţă confruntării schimbărilor climatice.
Izaskun Bilbao Barandica
Doamnă preşedintă, domnule comisar, vă mulţumesc pentru explicaţiile date.
Într-adevăr, cred că trebuie să existe o politică a Comunităţii, în primul rând pentru a preveni incendiile care au loc, şi am observat acest fenomen pe toată durata verii.
De asemenea, aş dori să precizez că am dorit să-mi încep discursul prin comemorarea celor patru pompieri care au decedat în luna iunie în Horta de Sant Joan, Tarragona, şi doresc să prezint condoleanţe familiilor şi colegilor acestora.
Avem nevoie de o politică de prevenire, dar şi de o politică de coordonare. Nu ar trebui să uităm că există suspiciuni în jurul multor incendii izbucnite, cum că acestea ar fi rezultatul unei politici speculative şi al intenţiilor de amenajare a teritoriului. Prin urmare, cred că trebuie să lucrăm şi la nivel european pentru a promova securitatea, demarând investigaţii şi standardizând sancţiunile pentru infracţiunile de mediu. De asemenea, ar trebui să luăm în calcul posibilitatea urmăririi acestora utilizând un mandat de arestare european.
Profesioniştii trebuie să aibă la dispoziţie resursele necesare pentru a putea dezvolta mecanisme inovatoare pentru măsurarea vremii, a vânturilor şi temperaturilor, astfel încât aceştia să poată lucra în condiţiile necesare, deoarece, până la urmă, ei sunt cei care ne protejează pe noi toţi.
Michail Tremopoulos
Doamnă preşedintă, este interesant că deputaţii greci sunt cei care aduc în principal în discuţie această chestiune de interes pentru întreg sudul Europei, ţinând cont de faptul că incendii forestiere uriaşe distrug cu regularitate zone masive şi afectează calitatea vieţii, biodiversitatea, dezvoltarea regională şi viitorul cetăţenilor.
Incendiile forestiere sunt cauzate adesea, ca şi în recentul caz din Grecia, de politici forestiere şi imobiliare concepute greşit şi contradictorii, care încurajează incendierea deliberată şi acţiunile ilegale pentru a obţine teren forestier. Din păcate, ambele partide principale au încercat să atenueze şi să reducă protecţia constituţională a pădurilor.
Presiunea constantă pentru schimbări în amenajarea teritoriului, extinderea zonelor rezidenţiale şi, bineînţeles, gropile de deşeuri necontrolate care sunt incendiate sau care se aprind spontan, împreună cu schimbările climatice, şi care, pentru unele persoane, sunt simple alibiuri, cresc în prezent potenţialul pentru şi mai multe dezastre naturale.
Prin urmare, este important să ne concentrăm pe prevenire, protecţie şi pe gestionarea promptă a riscului, la nivel european, prin cooperare coordonată. În acest cadru, trebuie să garantăm aplicarea unei politici forestiere sustenabile la nivel european şi să ne asigurăm că resursele din Fondul de coeziune, din Fondul de dezvoltare regională şi din Fondul de solidaritate care sunt afectate pentru prevenirea şi gestionarea riscurilor, precum şi pentru restaurarea zonelor afectate sunt utilizate într-un mod judicios şi sustenabil.
Fondurile afectate pentru a reface zonele afectate trebuie utilizate pe baza măsurilor judicioase de reîmpădurire şi a studiilor ştiinţifice. Subliniem că acestea trebuie rambursate de statele membre unde se constată că zonele împădurite afectate au fost reclasificate pentru dezvoltare rezidenţială sau turistică.
În trecut, chiar acum doi ani, Parlamentul a adoptat rezoluţii conţinând recomandări de prevenire şi acţiune promptă privind riscurile naturale, care, din păcate, nu au fost puse în aplicare în mod eficace. Credem că protecţia pe termen lung a pădurilor şi a biodiversităţii este fezabilă numai dacă se aplică politici viabile de prevenire şi gestionare a riscurilor la nivel naţional, regional şi local, prin implicarea activă a comunităţilor locale, prin menţinerea oamenilor în regiunile rurale, prin crearea de profesii ecologice noi, prin pregătire profesională de-a lungul vieţii şi prin consolidarea serviciilor forestiere, cu accent pe brigăzile de pompieri forestieri voluntari.
În cele din urmă, trebuie să accelerăm eforturile de dezvoltare a unor mecanisme eficace de reacţie rapidă la dezastrele naturale, prin consolidarea forţei de protecţie civilă permanentă la care s-a referit domnul Dimas şi prin valorificarea într-o măsură mai mare a concluziilor din raportul Barnier. În acest cadru, propunem astăzi o rezoluţie în Parlamentul European, în speranţa că vom face progrese în ceea ce priveşte acţiunea comună şi cooperarea dintre statele membre vizând prevenirea şi gestionarea reală a dezastrelor naturale şi utilizarea mult mai eficace a fondurilor Uniunii Europene în acest scop. Datorăm acest lucru copiilor noştri.
Nikolaos Chountis
Doamnă preşedintă, în ţara mea, Grecia, incendiile au distrus zone masive pentru al treilea an consecutiv. Incendiile din 2007, care au fost una dintre mai grave tragedii de acest fel, şi incendiile din acest an din Attica de nord-est ilustrează cât de limitat este sistemul de siguranţă împotriva incendiilor şi de protecţie a mediului.
Aş dori să reamintesc Parlamentului că Atena este capitala europeană cu cel mai mic raport de spaţii verzi la numărul de locuitori şi cu cea mai ridicată poluare atmosferică. Incendiile din 2007 şi 2009 au agravat problema mediului.
Schimbările climatice pot fi utilizate pentru a explica dezastrele care au avut loc în sudul Europei doar într-o anumită măsură. O parte din explicaţie o constituie şi deficienţele de la nivelul politicilor naţionale şi comunitare, în măsura în care schimbările climatice nu au fost integrate în mod adecvat în strategia de mediu.
Guvernul elen permite amenajarea urbană a zonelor devastate de incendii şi preluarea terenului din proprietatea statului, iar fondurile UE sunt nu sunr flexibile. În această situaţie, domnule comisar, aş dori să vă întreb dacă Comisia Europeană intenţionează să contribuie la salvgardarea instituţională a pădurilor din Grecia prin mobilizarea imediată a procedurii de întocmire şi ratificare a hărţilor forestiere care, dacă ar fi existat, ar fi prevenit, poate, această incendiere premeditată?
Intenţionează Comisia să cofinanţeze direct lucrările împotriva inundaţiilor şi eroziunii pentru a evita producerea unor noi dezastre în zonele afectate? Intenţionează Comisia să finanţeze reîmpădurirea de care este nevoie, deoarece acţiunile de reîmpădurire de până acum nu sunt suficiente pentru a înlocui pagubele? În final, intenţionează Comisia Europeană să discute cu orice guvern nou care va câştiga următoarele alegeri din Grecia despre crearea unui parc municipal în vechiul aeroport Hellenikon, care ar aduce o gură de aer proaspăt în Attica?
Vă mulţumesc foarte mult şi felicitări domnului comisar cu ocazia onomasticii, cum spunem în Grecia.
Niki Tzavela
Doamnă preşedintă, domnule comisar, am fost foarte încântată de prezenţa dvs. aici şi de declaraţiile făcute. Consider că ceea ce aţi spus răspunde, de asemenea, scrisorii pe care v-am trimis-o în a doua zi după izbucnirea incendiilor. Vă prezentam în acea scrisoare o propunere de acţiune comună în sudul Europei pentru a preveni şi combate incendiile, precum şi alte propuneri detaliate.
De asemenea, aş dori să adaug faptul că mă bucură faptul că toţi deputaţii care provin din partidele din Grecia şi din partidul din Spania au răspuns la apelul nostru pentru o prezenţă comună în Parlamentul European şi pentru eforturi comune în vederea planificării unei strategii europene de gestionare a catastrofelor naturale.
Domnule comisar, se pare că schimbările climatice cauzează incendii şi inundaţii şi reprezintă în prezent un fenomen structural major, deoarece incendiile şi inundaţiile la care suntem martori sunt un fenomen structural.
Nu trebuie să gândim pe termen scurt şi mediu. Trebuie să punem bazele unei strategii pe termen lung. De aceea, guvernele din statele mediteraneene trebuie să-şi unească eforturile pentru a îi convinge pe partenerii nordici de necesitatea mecanismului la care v-aţi referit, atât în cadrul subsidiarităţii, cât şi în cadrul solidarităţii.
Înţeleg, domnule comisar, că întâmpinaţi probleme din partea nordului Europei în ceea ce priveşte subsidiaritatea. Sper că fenomenul catastrofelor naturale se va limita doar la sudul Europei, dar mă tem că schimbările climatice continuă într-un asemenea ritm, încât s-ar putea să asistăm la catastrofe naturale - de alt tip - şi în nordul Europei. Aţi avut deci foarte mare dreptate să propuneţi elaborarea acestei strategii pentru a preveni şi a gestiona catastrofele naturale.
Deocamdată, dispunem de această unitate mică cu baza în Corsica. A funcţionat bine vara aceasta. Comisarul pentru mediu trebuie să dezvolte şi să sprijine urgent unitatea respectivă în recomandarea sa privind această chestiune, atât faţă de Comisie, cât şi faţă de Consiliu. Aş dori să solicit membrilor Parlamentului care vin din ţările sudice să coopereze cu guvernele lor şi să sprijine recomandările propuse de domnul Dimas atât Comisiei, cât şi Consiliului, deoarece acest lucru este în avantajul tuturor ţărilor din sudul Europei.
Am consultat propunerea de rezoluţie a Partidului Popular European (Creştin-Democrat) şi sunt de acord cu aceasta. Mă bucur că au înaintat această rezoluţie. Aş dori să adaug încă ceva la această propunere de rezoluţie din partea PPE. Schimbările climatice fiind cauza şi incendiile şi inundaţiile fiind rezultatul, Comisia ar trebui să pună un accent special la conferinţa de la Copenhaga pe pregătirea unei strategii pentru a preveni şi a gestiona catastrofele naturale, pentru a stabili bugetul necesar pentru prevenirea şi evitarea catastrofelor naturale şi, prin urmare, pentru a consolida această unitate de rezervă tactică europeană exemplară pentru combaterea incendiilor.
Ne aşteptăm ca strategia europeană pentru prevenirea şi gestionarea catastrofelor naturale să fie plasată ca prioritate între primele puncte de pe agenda conferinţei de la Copenhaga.
Franz Obermayr
(DE) Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, nu ar trebui să permitem ca ceea ce s-a întâmplat în Grecia în această vară să se mai repete vreodată în Europa. Un număr de 75 de incendii au izbucnit doar în Grecia, şase dintre ele fiind complet necontrolabile; cel mai grav dintre ele, după cum am auzit astăzi, a izbucnit la nord de Atena, aproape de capitală. Doar datorită eforturilor curajoase şi altruiste ale brigăzilor de pompieri voluntari în principal şi ale altor organizaţii de voluntari, incendiile din multe regiuni nu au reuşit să-şi croiască drum în mod necontrolat şi tragediile umane au fost menţinute la un nivel minim.
Prin urmare, am o consideraţie deosebită pentru camarazii mei din brigăzile de pompieri voluntari, ale căror echipamente - în mod politicos spus - nu au fost adesea dintre cele mai moderne, după cum am auzit. Atunci când folosesc cuvintele "colegi” sau "camarazi”, o fac pentru că eu însumi am fost membru al unei organizaţii de pompieri voluntari din Austria timp de zeci de ani şi, prin urmare, am sentimente de compasiune şi înţelegere pentru eforturile lor.
Permiteţi-mi să mă refer acum la observaţiile Comisiei. Cred că este un lucru extraordinar ca forţele de acţiune europene să ajute acolo unde pompierii locali nu fac faţă singuri. Sunt însă convins că vechea zicală, "Dumnezeu dă, dar nu bagă în traistă”, este importantă şi din acest motiv cred că este foarte important ca mecanismele de protecţie civilă să fie create. Tot ceea ce pot face în această privinţă este să recomand şi să insist să se utilizeze cunoştinţele existente, în special în Europa Centrală, în Germania şi în Austria, cu alte cuvinte, sistemele voluntare de la nivel naţional, brigăzile de pompieri voluntari care şi-au dovedit eficacitatea de un secol încoace.
Fiind eu însumi pompier, m-aş bucura, de asemenea, să stabilesc contacte cu organizaţiile regionale şi naţionale de pompieri voluntari. În astfel de cazuri, este interesant să-ţi aduci propria contribuţie şi, dacă se doreşte acest lucru, mă oferă să desfăşor un proiect pilot cu prietenii noştri greci privind înfiinţarea unei brigăzi de pompieri voluntari într-o regiune sau municipalitate selectată. Prin urmare, m-aş bucura foarte mult să pot ajuta în mod activ şi să fiu implicat într-un astfel de proiect împreună cu colegii mei din asociaţia de pompieri din Austria Superioară.
Michel Barnier
(FR) Doamnă preşedintă, domnule comisar, doamnelor şi domnilor, aş dori, bineînţeles, să mulţumesc domnului comisar Dimas pentru prezenţa şi răspunsurile domniei sale, precum şi pentru atenţia pe care continuă să o acorde tuturor acestor catastrofe.
Am lucrat foarte mult împreună când preşedintele Barroso mi-a solicitat să întocmesc un raport, pe care domnul Dimas l-a menţionat, cu privire la crearea unei forţe de protecţie civilă europeană.
Am prezentat acest raport la 9 mai 2006. Când îl recitesc şi mă gândesc toate catastrofele care au avut loc în ultima vreme, îmi dau seama că raportul este încă de actualitate.
Doamnă Tzavela, evident, nu este vorba doar despre Grecia. Fiecare ţară este afectată şi aş adăuga că nu există doar catastrofe naturale, ci şi catastrofe umane, provocate de omenire. Mă gândesc la catastrofele maritime - Erika şi la nenumărate altele - precum şi la accidentele industriale tip Cernobâl. Există catastrofe naturale, altele decât incendiile. Mă gândesc la tsunami. Într-o zi, ne putem aştepta la un tsunami în Marea Mediterană precum cel de la începutul secolului 20, care a distrus complet oraşul Messina.
Sincer, domnule comisar, doamnelor şi domnilor, instrumentele pe care le utilizăm în prezent nu sunt capabile să facă faţă acestor catastrofe, care vor fi din ce în ce mai numeroase sub efectul dublu al încălzirii globale şi al transportului. De aici şi motivul pentru care cred că ar trebui să fim mai ambiţioşi.
Sunt recunoscător Comisiei, domnului comisar Dimas şi tuturor echipelor sale din cadrul Direcţiei Generale, care asigură funcţionarea mecanismului de protecţie civilă. Cred că trebuie să facem mai mult. Este posibil să existe cooperare sporită cu acele state membre care doresc acest lucru. Dacă nu sunt 27 state membre pregătite să alcătuiască această forţă de protecţie civilă, să începem cu 12 sau 15 state. Apoi veţi vedea că această problemă ne afectează pe toţi.
Atunci când văd lista catastrofelor, pot să spun că suntem afectaţi cu toţii: inundaţiile din Germania din 2002, marile pandemii şi, de asemenea, terorismul. De aceea, domnule comisar, aş dori ca această Comisie să preia iniţiativa de a merge mai departe şi de a propune ca statele membre să facă mai mult. Parlamentul European, Comisia pentru mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară şi Subcomisia pentru securitate şi apărare vă vor sprijini în aceste iniţiative proactive.
Edite Estrela
(PT) Doamnă preşedintă, domnule comisar, iată-ne discutând încă o dată despre incendii, deoarece acestea distrug în fiecare an o parte din pădurile Europei. Având în vedere schimbările climatice şi încălzirea globală, viitorul nu arată prea luminos.
Dezastrele naturale nu pot fi evitate, dar ar trebui prevenite. Putem face acest lucru imediat, prin reducerea emisiilor noastre de gaze cu efect de seră şi prin elaborarea unei politici forestiere adecvate, care să recunoască multiplele servicii de mediu aduse de păduri, în special rolul acestora ca rezervoare de carbon.
În realitate, mecanismul european de protecţie civilă funcţionează mai bine şi mai multe state membre au depus eforturi mari şi au investit masiv în prevenirea incendiilor şi în combaterea acestora prin forţe de reacţie rapidă. De exemplu, în ţara mea, Portugalia, a fost aprobat un plan care include repartizarea în regiuni a ţării, crearea unui buget specific pentru combaterea incendiilor, revizuirea legislaţiei şi un program pentru reabilitarea zonelor devastate de incendii. Chiar şi aşa, incendiile continuă să apară.
Toate statele membre afectate de incendii trebuie să facă mai mult şi mai bine, iar Comisia Europeană trebuie să adopte şi propunerile pe care Parlamentul European le-a înaintat într-un număr de rezoluţii. Există o serie de documente care indică soluţii. Raportul Barnier şi alte documente înaintate de Parlament au fost deja menţionate aici. Eu însămi am înaintat un raport referitor la dezastrele naturale în Comisia pentru mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară şi am prezentat, de asemenea, câteva propuneri.
Acele state membre care invocă motive financiare pentru lipsa de promptitudine în perfecţionarea mecanismului necesar trebuie să ştie că să previi este mai ieftin decât să vindeci. De asemenea, este esenţial ca un acord internaţional pentru combaterea schimbărilor climatice - un acord ambiţios - să fie încheiat la conferinţa de la Copenhaga şi, domnule comisar, aşteptăm în continuare o directivă referitoare la incendii, similară cu cea privind inundaţiile.
François Alfonsi
(FR) Doamnă preşedintă, în această vară, Corsica a căzut şi ea victimă unor incendii majore, ca şi Sardinia, Catalonia, Grecia, Insulele Canare şi multe alte regiuni ale Europei.
În ceea ce priveşte populaţiile afectate, în primul rând, grupul nostru ar dori ca solidaritatea europeană să fie garantată prin implementarea Fondului de solidaritate.
Ce va face Comisia în această privinţă? Iată prima întrebare pe care aş dori s-o adresez domnului comisar.
Pe 23 iulie, în Corsica, canicula a fost excepţională: 44 de grade, aer foarte uscat şi un vânt sirocco foarte puternic. În astfel de condiţii, care vor deveni şi mai frecvente ca rezultat al încălzirii globale, resursele locale au fost insuficiente, în ciuda faptului că, în anii anteriori, vremea a fost mai temperată şi Corsica a fost cruţată.
Pentru mine, lecţia este simplă: când apar astfel de condiţii meteorologice, condiţii care pot fi prevăzute, care pot fi prognozate, trebuie să ne putem baza pe sprijinul unei forţe europene de protecţie civilă, precum cea recomandată de raportul Barnier, care va face posibilă, în special, combaterea incendiilor incipiente, înainte ca acestea să scape de sub control, deoarece mai apoi este prea târziu. Când focul cuprinde o pădure, acesta se stinge doar după ce a ars întreaga pădure.
Prin urmare, pentru noi este important să facem mai mult decât proiectul pilot pe care l-aţi menţionat, domnule comisar. Aş dori să ştiu ce plănuieşte Comisia să facă pentru a crea cât mai curând posibil o forţă de protecţie civilă care să se ridice cu adevărat la înălţimea provocării majore cu care se confruntă toţi europenii în ceea ce priveşte protecţia mediului şi, în special, combaterea incendiilor în regiunea mediteraneană.
Este adevărat că bugetul pentru 2010 nu prevede nicio sumă pentru această forţă?
Am propus un amendament în acest sens. Să sperăm că grupurile mari, şi în special Grupul Partidului Popular European (Creştin-Democrat) al domnului Barnier, vor fi de acord să ne sprijine pentru adoptarea acestui amendament.
Georgios Toussas
(EL) Doamnă preşedintă, incendiile reprezintă o problemă politică deosebită care apare într-o formă foarte acută în ţări precum Portugalia, Spania, Franţa, Italia şi Grecia, cu consecinţe dureroase atât pentru populaţie, cât şi pentru mediu.
În ce priveşte experienţa noastră din Grecia, incendiile care au pârjolit Attica de nord-est, Kithairona, Evia şi alte zone din Grecia, cauzând daune inimaginabile, sunt rezultatul politicii de incendiere aplicate de Uniunea Europeană şi de guvernele care s-au succedat în ţara mea şi care doresc să transforme pământul, pădurile şi munţii în mărfuri ale economiei capitaliste.
Această politică extrem de periculoasă reprezintă o armă în mâna incendiatorilor, care, dacă este să dăm crezare izbucnirilor şi plângerilor locuitorilor din zonele afectate de incendii, au acţionat din nou într-un mod coordonat. Să clarificăm un lucru: dacă problema de bază a comercializării şi a schimbării tipului de utilizare a terenului nu este soluţionată, niciun mecanism, oricât de bine echipat cu cele mai moderne resurse, nu va fi în stare să oprească această problemă gravă, care distruge mediul şi pune un preţ pe viitorul planetei, în general.
Primele consecinţe tragice ale acestei politici s-au văzut în Evia la 12 septembrie 2009 - cu doar câteva zile în urmă - odată cu inundaţiile catastrofale care au măturat această insulă, distrusă de incendii. Lucrările inadecvate împotriva inundaţiilor şi solul fragilizat ca rezultat al incendiilor, împreună cu intensitatea ploii, au provocat un deces şi daune masive care au afectat satele, drumurile, podurile şi restul infrastructurii. Precipitaţiile neaşteptate nu explică acest nivel de distrugere. Nu este întâmplător că, de fiecare dată când are loc o catastrofă naturală, lucrătorii sunt cei îndoliaţi, ei sunt cei care îşi văd sărmanele vieţi şi mediul distruse.
Există o nevoie urgentă de finanţare a măsurilor directe pentru a înregistra daunele şi a despăgubi familiile din clasa muncitoare, agricultorii şi crescătorii de animale afectaţi, şi pentru a reîmpăduri zonele arse, dar fără să se opereze vreo modificare în tipul de utilizare a terenului. Dreptul de proprietate asupra suprafeţelor mari de teren din munţi şi păduri ar trebui să revină guvernului, iar pădurile şi comisiile silvice ar trebui restructurate şi îmbunătăţite...
(Preşedinta l-a întrerupt pe vorbitor)
Mario Mauro
(IT) Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, nu există nicio îndoială că instrumentul bugetar cu care este dotată Uniunea Europeană pentru a aborda o chestiune atât de importantă este unul foarte util - mă refer aici la Fondul de solidaritate - dar este la fel de adevărat că am subliniat problema flexibilităţii încă din 2007, când am crezut că se cuvine să criticăm abordarea acestui instrument bugetar.
Este important ca gestionarea acestui instrument să fie cât mai flexibilă posibil, astfel încât să se poată soluţiona probleme care se schimbă de la o zi la alta. De exemplu, este corect ca statelor membre să li se solicite să pună la dispoziţie documentaţie legată de evenimente într-un interval de timp scurt - 10 săptămâni şi nu mai mult - dar atunci de ce nu este stipulat acelaşi interval de timp pentru a transmite acestora un răspuns?
În acelaşi timp, ne dăm seama că, deşi dintr-un anumit punct de vedere proporţia daunelor este importantă, acestea trebuie evaluate în raport cu dificultăţile cu care se confruntă fiecare teritoriu individual, astfel încât să putem înţelege şi rezolva nevoile diferitelor populaţii. Tocmai din acest motiv, Parlamentul, împreună cu Comisia pentru bugete şi cu alte comisii, face de mult timp observaţii care sunt aduse atenţiei Consiliului, dar pe care Consiliul se face că nu le vede. Dacă aspectul flexibilităţii poate fi revizuit, înseamnă că Fondul de solidaritate, ca instrument, poate fi îmbunătăţit şi eficientizat, pentru a putea rezolva problemele enorme care vor deveni din ce în ce mai numeroase.
Prin urmare, domnule comisar, vă invit să ţineţi pe deplin seama de punctele 3 şi 11 ale acestei rezoluţii, astfel încât aspectul flexibilităţii să nu fie considerat drept o solicitare a statelor membre de a putea face orice doresc pentru a fi mai sigure că primesc un răspuns, ci o solicitare care interpretează schimbările în mod inteligent, garantându-se, prin urmare, că acest instrument este complet eficient.
Andres Perello Rodriguez
(ES) Doamnă preşedintă, domnule comisar, putem spune fără nicio îndoială că s-au făcut progrese în ultima perioadă, dar, în ciuda acestora, partea sudică a Uniunii Europene arde din ce în ce mai mult. Prin urmare, rezoluţia pe care a adoptat-o Parlamentul nu mai poate fi o altă rezoluţie care demonstrează preocuparea noastră profundă pentru catastrofele din alte părţi.
Incendiile forestiere au cauze variate, dar nimeni nu poate spune că acestea nu sunt alimentate de schimbările climatice. Indiferent de responsabilităţile care pot exista în unele state membre sau regiuni autonome, cu siguranţă că Parlamentul trebuie să solicite în mod clar Comisiei să acţioneze prompt şi să pună la dispoziţie toate resursele, care sunt substanţiale. Nici victimele, nici daunele suferite şi nici nevoia de reîmpădurire nu înţeleg birocraţia sau insuficienţele bugetare.
Trebuie să ne fixăm priorităţile şi trebuie să acţionăm: în cazul de faţă, aceasta înseamnă schimbarea strategiilor, mobilizarea şi sporirea resurselor, precum şi optimizarea politicilor de prevenire. Trebuie să solicităm statelor membre să-şi asume răspunderea în caz contrar şi să fim conştienţi de faptul că aceasta nu este doar problema câtorva state membre din sudul Europei. Schimbările climatice nu afectează doar unele state membre, ci pe toate, şi reprezintă o cauză comună.
Prin urmare, una dintre principalele sarcini ale Parlamentului este să se asigure că Uniunea Europeană îşi ia angajamente clare, ferme, la reuniunea la nivel înalt de la Copenhaga pentru reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră în cea mai mare măsură posibilă, deoarece acestea se află, în mod evident, la originea incendiilor, a cauzelor acestora, dar şi la originea schimbărilor climatice ulterioare.
Prin urmare, adoptarea acestei rezoluţii este, fără îndoială, o provocare pentru Parlament. Şi Comisia trebuie să facă faţă acestei provocări, dacă domnul comisar doreşte cu adevărat să evite ca partea sudică a Uniunii, care există într-adevăr, să ardă în continuare.
Veronica Lope Fontagné
(ES) Doamnă preşedintă, domnule comisar, doamnelor şi domnilor, din păcate, în această primă şedinţă plenară a legislaturii curente, trebuie să ne ocupăm de această tristă chestiune, care a devenit una obişnuită: catastrofele naturale şi, în special, incendiile.
Încă o dată deplângem proliferarea incendiilor în timpul verii anului 2009, incendii care au provocat pierderi de vieţi omeneşti. Au fost înregistrate 20 de decese, toate în ţara mea natală. Prin urmare, primul meu gând şi cea mai profundă compasiune se îndreaptă către suferinţa umană cauzată de aceste catastrofe.
Aş dori să subliniez impactul dezastruos pe care acest tip de catastrofă îl are asupra vieţii populaţiilor afectate, asupra economiilor acestora, asupra ocupării forţei de muncă, patrimoniului natural şi cultural, mediului şi turismului. În regiunea mea, în vara aceasta au ars 22 000 de hectare, dintre care jumătate în zone protejate datorită importanţei lor de mediu.
Trebuie să ne ocupăm de aceste probleme fără ezitare, oamenii solicită acest lucru. Instituţiile europene nu se pot dovedi încă o dată incapabile să găsească o soluţie adecvată pentru cei care sunt afectaţi. Trebuie să reuşim să ajutăm victimele şi să facilităm reabilitarea zonelor afectate. Trebuie să lucrăm intens în continuare pentru a preveni şi a continua dezvoltarea serviciului european de protecţie civilă.
Aş dori să lansez un dublu apel: mai întâi, aş dori să solicit Comisiei Europene să analizeze situaţia şi să adopte măsurile adecvate pentru a compensa costurile sociale inerente cauzate de pierderea locurilor de muncă şi a surselor de venit pentru locuitorii regiunilor afectate. În al doilea rând, aş dori să lansez un apel către guvernul spaniol, care va deţine preşedinţia Consiliului din ianuarie 2010. Guvernul spaniol trebuie să fie capabil să transmită omologilor impresiile şi preocupările sale. Consider că este esenţial ca guvernul spaniol să facă din acest aspect o prioritate în programul său de deblocare a reformei Fondului european de solidaritate.
De asemenea, Preşedinţia spaniolă trebuie să-şi ia un angajament clar pentru dezvoltarea unei strategii europene comune. Aceasta trebuie să analizeze măsurile de prevenire şi modelele de gestionare forestieră care încurajează incendiile majore.
Francesca Balzani
(IT) Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, ca membră a Grupului Alianţei Progresiste a Socialiştilor şi Democraţilor din Parlamentul European care, chiar în ultimele câteva zile, a urmărit cu adâncă tristeţe cum un incendiu după altul devastează zone întinse din jurul oraşului Genova, în regiunea Liguria a Italiei, cred că este o nevoie urgentă ca Europa să acorde atenţie acestei probleme şi să intervină pentru a preveni aceste catastrofe, care, din păcate, se repetă.
Nu ar trebui să existe catastrofe care se repetă. Ar trebui să lucrăm zi de zi pentru a ne asigura că nu mai există catastrofe ciclice. De aceea, cred că doar Europa poate şi trebuie să intervină eficient cu legi pentru conservarea acestor zone preţioase, care, în fiecare an, sunt în pericol să fie distruse de incendii şi care sunt cu adevărat patrimoniul tuturor. Este adevărat că incendiile izbucnesc din ce în ce mai frecvent în sudul Europei şi chiar dacă arde doar o mică parte a sudului Europei, în realitate, întreaga Europă este distrusă de flăcări.
Trebuie să intervenim cu politici de prevenire şi cu politici forestiere adecvate - şi prin prevenire înţeleg, de asemenea, o campanie precisă, riguroasă şi concentrată împotriva tuturor formelor de speculă legată direct sau indirect de aceste dezastre. În acelaşi timp, cred că trebuie să asigurăm un acces mai larg, mai uşor şi mai rapid la resurse esenţiale, pentru a combate, cel puţin, efectele devastatoare ale acestor dezastre. Mă refer, în primul rând, la Fondul de solidaritate, un instrument care, fără îndoială, ar trebui să fie utilizat mai rapid pentru zonele afectate.
Françoise Grossetête
(FR) Doamnă preşedintă, în 2001, după catastrofa din 11 septembrie, am solicitat un mecanism european de protecţie civilă.
Am creat deci un fond. Apoi a apărut raportul Barnier, care a subliniat nevoia de a da dovadă de solidaritate. Astăzi, această solidaritate funcţionează, dar ea trebuie să fie mai eficace şi trebuie să reuşim să acţionăm mai rapid.
Trebuie dezvoltate două aspecte. Mai întâi, viteza de reacţie. Toţi oamenii care au fost afectaţi din nefericire de aceste incendii regretă faptul că procedurile sunt adesea prea îndelungate şi că implementarea lor durează prea mult, deşi realitatea este că atunci când ne confruntăm cu incendii, trebuie să acţionăm foarte rapid. Desigur că trebuie să fim mai flexibili, în special în implementarea acestor proceduri, deoarece timpul este foarte preţios în astfel de cazuri.
Trebuie să ne ocupăm apoi de prevenire. Nu discutăm suficient despre prevenire, deoarece aceasta implică principiul subsidiarităţii. Ni se spune că statele membre sunt cele care trebuie să decidă. Totuşi, când aceste incendii distrug biodiversitatea şi mediul, atunci când afectează lucrurile cele mai de preţ pentru oameni, adică proprietatea, bunurile şi locuinţele acestora, şi când, din păcate, provoacă pierderi de vieţi omeneşti, nu avem niciun drept să nu facem posibilă o astfel de prevenire. Acesta este un delict.
Această situaţie trebuie să înceteze şi pentru a-i pune capăt avem nevoie de resurse financiare. Este absolut obligatoriu în acest caz să avem la dispoziţie cele mai bun buget posibil, astfel încât să fim mult mai eficace în contextul acestui mecanism european de protecţie civilă. Prin urmare, trebuie să ne asigurăm deci că bugetul - bugetul nostru - ia în considerare cu adevărat această problemă. Toate acestea necesită, de asemenea, o abordare specifică faţă de politicile agricole şi forestiere şi acesta este un aspect despre care nu discutăm suficient.
Prevenirea, viteza de reacţie şi resursele: pe scurt, trebuie să facem totul pentru a ne asigura că sudul Europei nu se va mai afla, inevitabil, pe cărbuni încinşi.
Kriton Arsenis
(EL) Doamnă preşedintă, domnule comisar, încă o dată în acest an, sudul Europei a fost lovit foarte puternic de incendii distrugătoare şi incendii de proporţii similare au izbucnit, de asemenea, în SUA şi în alte ţări dezvoltate sau în curs de dezvoltare.
Nu există nicio îndoială că schimbările climatice ameninţă pădurile din jurul Mării Mediterane şi alte zone cheie ale planetei. Distrugerea pădurilor din jurul Mării Mediterane elimină capacitatea ecosistemelor naturale de a acţiona ca rezervoare de dioxid de carbon. Politicile europene de prevenire şi combatere a incendiilor forestiere sunt necesare, la fel ca şi sprijinul financiar din partea Uniunii Europene pentru ţări precum Grecia, care s-au confruntat cu cele mai grave consecinţe anul acesta.
Fără îndoială, în anumite ţări au existat deficienţe masive în coordonarea dintre mecanismele de protecţie forestieră şi cele de protecţie civilă şi în adoptarea de măsuri preventive, iar acest lucru nu trebuie să se mai repete. De asemenea, se pare că pădurile aflate la mai puţin de trei ore de oraşele mari sau de zonele turistice sunt adesea ameninţate de incendiu. Mulţi oameni cred că pot obţine avantaje personale prin distrugerea pădurilor. Pot "planta” case şi alte clădiri mai rapid decât ar putea statele membre şi ecosistemele naturale să planteze copaci pe terenul ars.
Există adesea legi naţionale care favorizează astfel de atitudini şi trimit mesaje greşite. O politică europeană referitoare la protecţia pădurilor, refacerea terenului ars şi împădurirea zonelor, elaborată în cadrul asistenţei europene pentru combaterea schimbărilor climatice, este absolut necesară, la fel ca şi acţiunea europeană coordonată de prevenire şi combatere a incendiilor, de refacere a pădurilor şi de creare de noi zone împădurite.
Trebuie să iniţiem această acţiune imediat, în special în etapa pregătitoare a negocierilor din cadrul conferinţei de la Copenhaga, care va fi decisivă pentru viitorul planetei noastre. Vom solicita ţărilor în curs de dezvoltare să protejeze pădurile tropicale; vom aborda chestiunea esenţială legată de modul în care distrugerea pădurilor reprezintă 20% din emisiile de gaze cu efect de seră. Prin urmare, trebuie să dăm un exemplu, asigurându-ne că există protecţie absolută pentru pădurile ameninţate din Europa, respectiv pentru pădurile mediteraneene.
Markus Pieper
(DE) Doamnă preşedintă, scara incendiilor forestiere depăşeşte de fapt capacităţile statelor membre mai mici, în special în acele regiuni afectate în mod particular de secetă. De aceea, bineînţeles, Parlamentul sprijină Fondul european de solidaritate. Solicităm Consiliului să elibereze în cele din urmă aceste fonduri fără restricţii. Regiunile au nevoie urgentă de bani pentru reconstruire şi pentru acţiuni de prevenire. Fondul de solidaritate, împreună cu programele agricole şi de mediu existente, ar putea fi de ajutor pe o bază cu adevărat permanentă.
În afară de acest aspect, totuşi, combaterea incendiilor este în primul rând o competenţă naţională. Sancţiuni mai dure pentru cei care pornesc incendiile, blocarea dezvoltării imobiliare pentru aproximativ 30 de ani acolo unde se dovedeşte că incendiul a fost intenţionat, instruirea brigăzilor de pompieri - pur şi simplu, trebuie şi pot fi făcute mai multe lucruri în această privinţă. Şi Europa trebuie să facă mai multe, în primul rând în ceea ce priveşte o mai bună coordonare. Cunoştinţele brigăzilor de pompieri europene trebuie să fie transferate în regiunile cu niveluri ridicate de vulnerabilitate la dezastre şi avem nevoie de reguli mai bune pentru desfăşurarea operaţiunilor transfrontaliere. Aşteptăm propuneri din partea Comisiei în această privinţă, dar acestea nu ar trebui să intre în conflict cu competenţele statelor membre. Consider că acest punct - neintervenţia în competenţele statelor membre - este foarte important. Este cu siguranţă posibil să ne gândim la brigăzi europene de pompieri şi la avioane europene, dar aceasta numai după ce capacităţile naţionale au fost optimizate, iar asistenţa financiară pentru regiunile afectate a fost în cele din urmă efectiv obţinută.
Cred că este prea devreme să se discute despre prevenirea catastrofelor ca o competenţă europeană. Haideţi să facem primul pas înaintea celui de-al doilea. Haideţi să facem cele mai importante lucruri în primul rând! Aceasta înseamnă măsuri variind de la ajutorul european la eforturi proprii, inclusiv utilizarea Fondului de solidaritate, pregătire profesională şi coordonare europeană îmbunătăţită.
Inés Ayala Sender
(ES) Domnule preşedinte, în primul rând, aş vrea să îmi exprim simpatia şi grija faţă de victime şi faţă de familiile acestora, pentru că este adevărat că deplângem această situaţie în fiecare vară.
De aceea, este din ce în ce mai important ca Europa să se echipeze cu un instrument eficient. Domnule comisar, consider, poate pentru că aparţin sectorului transporturilor şi sunt expertă în siguranţă rutieră, că poate ar trebui să ne gândim la ceva similar planului de acţiune pentru siguranţa rutieră. Un plan de acţiune european cu obiective, cu strategii, în care îmbunătăţirea intervenţiei rapide în timp util, aşa cum se întâmplă în cazul siguranţei rutiere, ne-ar putea ajuta; un astfel de plan ar putea îmbunătăţi şi condiţiile de lucru şi instruirea profesioniştilor. De asemenea, conştientizarea şi cultivarea unei culturi a prevenirii sunt fundamentale. Aceste obiective se realizează treptat în domeniul siguranţei rutiere. De ce nu putem face acelaşi lucru în ceea ce priveşte protecţia împotriva incendiilor?
Bineînţeles că ne bucură faptul că solidaritatea şi coordonarea s-au îmbunătăţit. Consider că, prin trimiterea avioanelor necesare, guvernul spaniol a luat parte la procesul de sensibilizare din ţările sudice, însă ar trebui să se întâmple acelaşi lucru şi între nord şi sud.
De asemenea, salutăm faptul că proiectul pilot de constituire a unei rezerve tactice de avioane destinate combaterii incendiilor chiar ar putea deveni în viitor un corp de intervenţie şi cred că acest lucru este extrem de important.
Însă există încă legislaţie blocată la nivelul Consiliului, de exemplu legislaţia privind Fondului de solidaritate şi legislaţia privind protecţia solului, pe care noi le considerăm extrem de utile.
Gaston Franco
(FR) Domnule preşedinte, domnule comisar, doamnelor şi domnilor, vara aceasta, pădurile mediteraneene au fost cuprinse din nou de flăcări: în Marsilia şi în sudul Corsicii, dar şi în Italia, Spania şi, la o scară mai mare, în Grecia. Peste 400 000 de hectare de pădure şi de câmpie s-au făcut scrum, provocând pagube materiale importante, afectând în mod ireparabil biodiversitatea şi ducând la pierderea de vieţi omeneşti.
Consternat de faptul că vedem aceleaşi consecinţe grave an după an şi fiind conştient de efectul multiplicator al încălzirii globale asupra incendiilor, atrag atenţia asupra necesităţii unei mai bune coordonări a eforturilor şi a consolidării resurselor pentru combaterea incendiilor.
Aş vrea să văd că se conturează un mare proiect de cooperare euro-mediteranean vizând combaterea incendiilor forestiere, sub egida Uniunii pentru Mediterana. Salut iniţiativele existente şi în special Sistemul european de informaţii privind incendiile forestiere - proiectul pilot.
Cu toate acestea, solicit realizarea unei reforme a Fondului de solidaritate al Uniunii Europene, astfel încât acesta să devină un instrument eficace în reacţia la situaţiile de criză. De asemenea, fac un apel pentru consolidarea forţei de protecţie europene şi a dispozitivului "EuropeAid”, conceput de dl Barnier în 2006 pentru intervenţii pe teritoriul celor 27 state membre, dar şi în străinătate.
Cred că una dintre soluţiile pentru problema incendiilor forestiere ţine de schimbul de informaţii şi de bune practici în ceea ce priveşte prevenirea; aş vrea să subliniez rolul de pionierat al pompierilor care se luptă cu incendiile forestiere în regiunea mea natală. Bineînţeles, pot prezenta Europei acest exemplu, care poate fi util.
Eija-Riitta Korhola
(FI) Domnule preşedinte, anul trecut a fost unul dintre cei mai tragici în privinţa incendiilor forestiere. Am pierdut sute şi mii de hectare de pădure, mai ales în regiunea Mediteranei. Speculaţiile cu privire la cauzele incendiilor forestiere au dus la dezbateri înflăcărate, deoarece, din păcate, toată lumea cunoaşte consecinţele acestor fenomene. S-a promovat ideea că schimbările climatice sunt de vină pentru creşterea numărului de incendii forestiere şi că şi în Europa ar trebui să ne pregătim pentru sezoane de incendii mai lungi decât perioada obişnuită de până acum, cuprinsă între iunie şi septembrie. Verile încep mai devreme şi sunt mai calde şi mai uscate, mai ales în sud, iar riscul incendiilor creşte în consecinţă. Este adevărat că, în mod excepţional, în acest an s-au înregistrat incendii forestiere grave în nord-vestul Spaniei şi în Portugalia în luna martie şi că există deci condiţii favorabile pentru incendii forestiere, însă problema nu rezidă în schimbarea treptată a condiţiilor naturale, ci în altă parte.
Cercetătorii din domeniul mediului au descoperit că incendiile forestiere din Uniunea Europeană, Australia şi California sunt motivate în principal de factori socio-economici. Încă nu s-a găsit o legătură directă cu schimbările climatice. Factorii cheie ai izbucnirii incendiilor forestiere sunt construcţiile, presiunile asociate nevoii de mai multe locuinţe, agricultura, anumite specii de plante şi de copaci care au fost cultivate, lipsa de cunoştinţe şi de prevedere, precum şi neglijenţa din partea autorităţilor. De exemplu, în spatele tragediilor din această vară se află un număr insuficient de echipe de pompieri şi incapacitatea de a rezolva şi de a preveni infracţiuni care ar putea duce la incendii.
Odată cu schimbările climatice se vor schimba şi condiţiile naturale; aceasta este o certitudine. Însă acest lucru nu explică dezastrele ecologice, mai ales dacă aceleaşi fenomene au loc la foarte puţini ani distanţă, şi de aceea ar trebui să fim mai bine pregătiţi. Este timpul ca statele membre ale Uniunii să se privească în oglindă, deoarece, în viitor, apariţia sau lipsa incendiilor forestiere va depinde de noi. Una este să te adaptezi la mediul în schimbare şi alta este să accepţi rele practici rigide şi să fii nepregătit.
(Aplauze)
Sari Essayah
(FI) Domnule preşedinte, sunt de acord cu cei care au spus că este întotdeauna mai ieftin să previi pagubele decât să remediezi consecinţele dezastrelor. Cea mai mare parte a finanţării ar trebui distribuită în direcţia prevenirii incendiilor şi inundaţiilor în sudul Europei. Pe lângă monitorizarea prin satelit, avem nevoie de acelaşi tip de sistem de alarmă şi de prevenire pentru incendiile forestiere care funcţionează cu succes de mulţi ani în Finlanda, de exemplu. Mai mult decât atât, la nivel naţional, trebuie să ne asigurăm că echipamentul folosit de echipele de pompieri este la înălţimea standardelor, astfel încât incendiile să fie sub control cât mai rapid posibil.
Frecvenţa sporită a inundaţiilor este cauzată în mare parte de schimbările climatice şi cel mai bun mod de a le preveni, prin urmare, este încheierea unui acord adecvat la conferinţa de la Copenhaga. Însă este posibil să se acţioneze şi la nivel naţional în vederea prevenirii inundaţiilor. Trebuie să practicăm o politică forestieră adecvată, pădurile din lanţurile muntoase trebuie protejate şi ar trebui plantate speciile corecte de arbori, astfel încât rădăcinile acestora să poată absorbi apa, asigurând o scurgere lentă a acesteia. De asemenea, digurile şi lacurile de acumulare ar trebui să fie construite în apropierea maselor de apă, iar căile navigabile ar trebui să fie dragate pentru o drenare mai eficientă în timpul inundaţiilor. Trebuie să recunoaştem că aceste probleme sunt de responsabilitatea fiecărui stat membru. UE nu îşi poate asuma responsabilitatea pentru probleme care nu sunt luate în calcul la nivel naţional şi pentru neglijenţele care au loc. Fondul de solidaritate al Uniunii Europene este în principal o sursă de ajutor în caz de urgenţă şi sper că statele membre vor fi pregătite să investească într-o politică forestieră pe termen lung, în prevenirea incendiilor şi în protecţia împotriva inundaţiilor.
Gabriel Mato Adrover
(ES) Domnule preşedinte, domnule comisar, un incendiu este întotdeauna o tragedie, o tragedie pentru oameni şi pentru mediu, o tragedie economică şi socială.
Am avut nenorocul de a trăi foarte aproape de această tragedie, mai precis de incendiul care a avut loc în această vară pe insula La Palma din Insulele Canare. Salut deci această rezoluţie şi sunt convins că vom putea să o adoptăm în unanimitate. Este o rezoluţie completă, care a primit multe contribuţii şi care, mai presus de toate, are o mare însemnătate. În primul rând, comemorează victimele, toate victimele, şi aduce un omagiu tuturor celor care lucrează voluntar la stingerea incendiilor.
Însă ea include şi consideraţii semnificative privind rolul important al secetei şi al procesului de deşertificare în răspândirea incendiilor şi în pârjolirea a sute de mii de hectare pe an.
Rezoluţia conţine, de asemenea, observaţii importante cu privire la cauzele care agravează incendiile, precum părăsirea treptată a mediului rural, întreţinerea deficitară a pădurilor şi sancţiunile necorespunzătoare pentru incendiatori. Trebuie să acţionăm în această privinţă şi trebuie să acţionăm ferm.
Comisia trebuie să elaboreze o strategie de prevenire a riscurilor, o strategie eficace pentru combaterea dezastrelor naturale şi un protocol referitor la un mod de acţiune uniform. Totuşi, este important şi ajutorul pentru reabilitare, pentru restabilirea potenţialului de producţie şi pentru compensarea costurilor sociale şi a pierderii locurilor de muncă.
Aşa cum a spus domnul comisar, coordonarea este esenţială. Însă trebuie să existe coordonare între diferitele instrumente comunitare: fondurile structurale, Fondul de solidaritate - care trebuie să facă neapărat obiectul unei reforme - şi flexibilitatea acestora şi, de asemenea, instrumente precum Aid Plus şi, bineînţeles, mecanismul de reacţie rapidă despre care am discutat deja.
Trebuie să avansăm în rezolvarea acestor probleme şi, sincer, consider că această rezoluţie reprezintă modul corect de a realiza acest lucru.
José Manuel Fernandes
(PT) Domnule preşedinte, domnule comisar, doamnelor şi domnilor, acum este momentul să facem dovadă de solidaritate, însă este şi o ocazie - aş spune chiar o obligaţie - de a lucra la îmbunătăţiri, schimbări şi adaptări. Adaptările necesare imediat ţin de Fondul de solidaritate al Uniunii Europene, astfel încât acesta să poată fi utilizat - şi utilizat în mod prompt - pentru a aborda aceste dezastre, iar îmbunătăţirile şi schimbările privesc politica forestieră.
Avem nevoie de o politică forestieră europeană care să urmărească atât o mai bună promovare a pădurilor, cât şi prevenirea incendiilor. În multe state membre, aşa cum este şi cazul statului meu, Portugalia, nici măcar nu există un registru al tuturor terenurilor, astfel încât nu ştim cine sunt proprietarii. Acest lucru generează probleme pentru amenajarea teritoriului, pentru împădurire şi pentru politica de prevenire a incendiilor.
În ceea ce priveşte această politică de prevenire, am o întrebare, care este în acelaşi timp o sugestie: de ce nu includem măsuri pentru prevenirea incendiilor forestiere în planul de redresare economică al UE, planul de reanimare a economiei europene? Dacă am promova măsuri pentru curăţarea pădurilor noastre - şi, de exemplu, efectul acestor măsuri ar putea fi folosit pentru a genera energie prin centralele electrice de biomasă concepute în acest scop - dacă am acţiona în acest fel, cu siguranţă am ajuta mediul protejându-l şi, în acelaşi timp, am crea locuri de muncă, ceea ce reprezintă în prezent un alt obiectiv al Europei.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Domnule preşedinte, este bine că astăzi, în prima zi a sesiunii parlamentare, discutăm despre dezastrele din sudul Europei şi le mulţumesc stimaţilor colegi care au lucrat în special la aceste texte. Avem aici o rezoluţie bună. Mai întâi, bineînţeles, aceasta este o problemă ce ţine de implicare interpersonală sau de apropiere de oameni - după cum am spus mereu în contextul alegerilor parlamentare - şi de solidaritate. De data aceasta este vorba despre incendiile din sudul Europei, însă, cine ştie, iarna aceasta pot avea loc inundaţii în alte părţi ale Europei. Noi, cei din Comisia pentru dezvoltare regională, am discutat de mai multe ori despre îmbunătăţirea Fondului de solidaritate. Nu intenţionăm absolut deloc să solicităm noi instrumente, ci să le îmbunătăţim pe cele pe care le avem deja, făcându-le mai eficiente. Puteţi să îmi spuneţi, domnule comisar Dimas, ce este ciudat în toate acestea? Am stabilit aceste măsuri beneficiind de un sprijin copleşitor aici, în Parlament, şi am identificat punctele unde ar putea fi făcute îmbunătăţiri, însă iniţiativa a fost blocată de Consiliu. Consiliul nu a reuşit să facă nimic în această privinţă de doi ani. Întrebarea mea către dvs. este dacă mai există şanse ca procesul să se pună în mişcare. Pe bună dreptate, raportaţi progrese înregistrate în legătură cu proiectul pilot şi cu avioanele care au fost trimise, însă despre dosarul care stă la baza iniţiativei şi pe care Parlamentul l-a solicitat cu atâta tărie, nu am auzit nimic. Mai este acesta pe ordinea de zi? Ce se întâmplă de fapt?
În ceea ce priveşte forţa de protecţie civilă, aş spune că, în sine, este minunat faptul că Europa îşi utilizează propriile instrumente, însă baza pentru toate acestea se află în statele membre însele. Schimbul de experienţă, desfăşurat în special în cadrul regional, ar trebui să constituie această bază.
În sfârşit, cu privire la reabilitare: repararea pagubelor, replantarea şi toate celelalte care ţin de acest aspect. Aceasta nu este o problemă în care să se exercite controlul centralizat, ci sarcina trebuie să revină statelor membre. Avem însă şi aceste fonduri - fondurile structurale, fondurile pentru agricultură - aşa că, de ce să nu facem un prim pas? Acesta poate fi un plan economic, aşa cum tocmai am auzit, dar şi un plan de reabilitare abordat într-un mod global şi în cadrul căruia instrumentele descentralizate joacă un rol deosebit de important. Acestea sunt măsuri cerute prin rezoluţia în discuţie şi de aceea o vom susţine din toată inima mâine.
Antonio Cancian
(IT) Domnule preşedinte, domnule comisar, doamnelor şi domnilor, oricât ar fi de exactă rezoluţia intitulată "Dezastre naturale”, propusă de Grupul Partidului Popular European (Creştin-Democrat), aş vrea totuşi să atrag atenţia asupra unor aspecte care au fost aduse în discuţie în această seară, însă care nu sunt menţionate în rezoluţie şi care reprezintă subiectul amendamentelor pe care le-am propus.
Vara trecută, pe lângă incendii, au mai avut loc şi alte dezastre, iar cel mai recent s-a întâmplat chiar la sfârşitul săptămânii trecute, în sudul Italiei. Eu însumi vin dintr-o regiune a Italiei, Veneto, care a fost lovită în iunie şi iulie de alunecări de teren şi de vijelii şi aş menţiona, drept exemplu, Vallà di Riese şi Borca di Cadore.
În această rezoluţie ar trebui să menţionăm şi celelalte dezastre naturale, nu numai incendiile, deoarece, din păcate, inundaţiile din timpul verii nu sunt un fenomen nou; acesta este unul din scenariile cu care ne vom confrunta în viitor, drept consecinţă, din nefericire, a schimbărilor climatice cauzate de încălzirea globală. Deci trebuie să încercăm să insistăm asupra măsurilor de prevenire şi asupra construirii unei infrastructuri care să poată preveni aceste evenimente sau cel puţin să poată limita pagubele când această infrastructură le agravează: mă gândesc la lacuri de acumulare în regiunile muntoase, la zone verzi de centură, la zonele rurale şi de pădure, la cursurile de apă.
În al doilea rând, deoarece, în majoritatea cazurilor, dezastrele naturale sunt provocate şi de acte umane, este important să se afle cine este responsabil de acestea, să se înceapă urmărirea vinovaţilor şi să se înăsprească sancţiunile. În ultimul rând, cred că este o idee bună să se organizeze această forţă de intervenţie independentă şi Fondul de solidaritate asociat. Este important însă să încercăm să extindem intervenţia şi la alte dezastre, să se sporească sumele alocate prin consolidarea diverselor fonduri, să se simplifice procedurile şi să se asigure o mai mare coordonare şi flexibilitate, aşa cum a spus dl Mauro.
Mairead McGuinness
Domnule preşedinte, ascultam această dezbatere în biroul meu. Evident, din fericire, în Irlanda nu suntem afectaţi de incendii grave ca acelea care îi afectează pe colegii noştri din sudul Europei. Două lucruri mi-au venit în gând. Unul ar fi că, în această adunare, avem tendinţa de a vorbi doar despre acele probleme care afectează în mod direct ţările din care venim şi, dat fiind că în Irlanda dezbatem Tratatul de la Lisabona - unde vorbim despre solidaritate în toată Uniunea Europeană - cred că acesta este un obicei la care trebuie să renunţăm. Cred că mai mulţi dintre noi ar trebui să vorbească despre chestiuni de interes pe care le cunoaştem în alte state membre, astfel încât să simţim că există o mai mare solidaritate între membrii Parlamentului European în ceea ce priveşte preocupările cetăţenilor pe care îi reprezentăm. De exemplu, aş vrea ca şi alte persoane să ridice probleme care se pot ivi în Irlanda pentru cetăţenii mei. Cred că ar fi util să promovăm ideea că Europa este un organism care funcţionează pentru toţi şi că nu ne urmărim doar propriile interese. Acesta a fost unul dintre eşecurile Uniunii Europene şi este un subiect cu care ne confruntăm în dezbaterea privind Tratatul de la Lisabona.
Permiteţi-mi să susţin ceea ce faceţi aici şi să îmi exprim solidaritatea pentru problemele din sudul Europei. Ocupaţi-vă de cei care distrug deliberat. Încercaţi să preveniţi. Trebuie realizat mult mai mult prin management şi, în sfârşit, fondurile de solidaritate ar trebui acordate celor care au nevoie de acestea.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Domnule preşedinte, domnule comisar Dimas, sunt deputat pentru prima dată - am fost ales la 7 iunie - însă din dezbatere reiese că această problemă apare din nou în fiecare an în septembrie, după valul de incendii devastatoare care afectează în mod special sudul Europei: Italia, Franţa, Grecia şi Spania.
S-a amintit deja de incendiul devastator de pe insula La Palma, în regiunea ultraperiferică a Insulelor Canare, o comunitate spaniolă autonomă în care m-am născut şi unde locuiesc. Este important totuşi să fim conştienţi că, deşi ea este destul de intensă la graniţele sudice ale Europei, aici avem ocazia să sporim afecţiunea şi legătura pe care o au cetăţenii cu ceea ce înseamnă Europa: valoarea adăugată în ceea ce priveşte reacţia în situaţii de urgenţă.
Acest lucru înseamnă valoare adăugată europeană în prevenire şi valoare adăugată europeană în coordonarea instituţiilor: Comisia, Consiliul şi Parlamentul European cu rezoluţia sa, în cooperare cu statele membre. Însă este nevoie de valoare adăugată europeană şi în ceea ce priveşte reacţia.
De aceea, este important să trecem de la dezbatere la acţiune, făcând Fondul de solidaritate mai flexibil în reacţia la situaţii de urgenţă, şi să creăm această forţă europeană de protecţie civilă care este încă în aşteptare şi care ar putea schimba radical lucrurile în viitor, când ne vom confrunta cu acest tip de situaţii de urgenţă, care se repetă în fiecare vară drept urmare a schimbărilor climatice şi a încălzirii globale.
Ilda Figueiredo
(PT) Domnule preşedinte, mai mult decât toate demonstraţiile de solidaritate în faţa acestui flagel al incendiilor forestiere, care distruge ţările din sud, inclusiv Grecia, Italia, Spania şi Portugalia, în fiecare an, trebuie să adoptăm de urgenţă măsurile necesare pentru a schimba această situaţie, deoarece incendiile distrug pădurile care ne mai rămân, proprietăţile, efectivele de animale, biodiversitatea şi, mai rău, provoacă pierderi de vieţi omeneşti.
Deci este timpul să abordăm cauzele acestui flagel din vreme şi să ţinem seama de abandonarea treptată, dar pe scară largă, a zonelor rurale. Este momentul să modificăm politica agricolă comună, astfel încât să investim în prevenire şi aceasta înseamnă investiţii în agricultura multifuncţională, inclusiv în silvicultura din vecinătatea Mării Mediterane, prin sprijinirea agriculturii familiale şi prin oferirea de condiţii pentru întreprinderile mici şi mijlocii, pentru ca tinerii agricultori să rămână în zonele rurale. În acest mod putem contribui la măsurile necesare pentru prevenirea acestui flagel anual.
Malika Benarab-Attou
(FR) Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, sunt mulţumită de răspunsul pe care l-a dat dl comisar Dimas în această problemă şi mai ales de faptul că a vorbit despre importanţa ajutorului dincolo de frontierele continentului nostru.
În plus faţă de protecţia mediului Mării Mediterane, nu s-ar putea propune oficial, ca parte a proiectului Uniunii pentru Mediterana, ca acest ajutor de urgenţă în caz de incendiu şi expertiza forestieră din acest domeniu să fie puse în comun şi să fie dezvoltate împreună cu ţările non-europene participante la Uniunea pentru Mediterana?
Petru Constantin Luhan
În vara acestui an, Portugalia, Spania, Franţa, Italia şi Grecia s-au confruntat cu incendii forestiere majore. În Grecia, incendiile au devastat aproximativ 21 200 de hectare, distrugând aproape 2 milioane de copaci şi cel puţin 150 de case.
Într-un efort coordonat la nivel european, Franţa, Spania şi Cipru au trimis în zona Atenei avioane Canadair pentru stingerea incendiilor. Rezerva strategică a UE pentru lupta împotriva incendiilor forestiere s-a dovedit a fi, astfel, încă o dată, utilă. Şi Fondul de solidaritate al UE poate veni în ajutor în astfel de situaţie, suportând o parte din costurile măsurilor de urgenţă pentru refacerea infrastructurii, furnizarea de adăposturi temporare şi protejarea patrimoniului natural.
Vreau să atrag atenţia asupra faptului că este nevoie de o reducere a birocraţiei pentru accesarea acestui fond. Vă dau un exemplu concret, în ţara mea de provenienţă, anul trecut în iunie au avut loc catastrofe naturale şi astăzi, în septembrie 2009, fondurile încă nu au fost distribuite Guvernului României. Consider, de asemenea, că pe viitor este nevoie de o politică forestieră durabilă, precum şi de o strategie de prevenţie a unor astfel de dezastre. <BRK>
Stavros Dimas
Domnule preşedinte, aş dori să mulţumesc onorabililor membri ai Parlamentului pentru contribuţiile lor extrem de constructive la dezbaterea din această seară şi pentru ideile excelente pe care le-au propus.
Situaţiile de urgenţă implică adesea mari costuri umane, financiare şi de mediu. În viitor, din cauza schimbărilor climatice, după cum au subliniat mulţi membri, probabil ne vom confrunta cu dezastre mai multe şi de amploare mai mare - nu doar incendii forestiere, care nu se vor limita doar la sudul Europei, ci vor apărea şi în Europa centrală şi de nord - dar şi cu un tip diferit de dezastre, precum inundaţiile. Deci trebuie să consolidăm şi să îmbunătăţim în mod constant resursele europene pentru gestionarea dezastrelor, care şi-au dovedit acum clar valoarea adăugată.
Acest lucru a fost confirmat şi de incendiile din această vară, care ne-au amintit că nu este necesară doar o îmbunătăţire a capacităţii Comunităţii de a reacţiona la dezastre naturale, ci şi a abilităţii de a le preveni, aşa cum au subliniat în această seară numeroşi vorbitori. Aş vrea să reamintesc Parlamentului că, în februarie, Comisia a prezentat o comunicare privind prevenirea dezastrelor naturale şi a celor provocate de mâna omului, în care a formulat anumite propuneri.
Aşteptăm comentariile Parlamentului European şi ale Consiliului pe marginea acestei comunicări. Cred că noul Parlament nu va întârzia să dea un răspuns, pe care îl aşteptăm în februarie. Considerăm că acesta ne va da stimulentul politic necesar de a continua în direcţia potrivită, aşa cum va face şi decizia care va fi adoptată în cadrul viitoarei conferinţe.
Având în vedere că numeroşi vorbitori, începând cu dna Podimata, au ridicat această problemă, ar trebui să evidenţiez şi eu aspectul schimbărilor climatice, nevoia de adaptare şi revizuirea propusă a strategiei comunitare privind pădurile, al cărei scop este acela de a aborda aspectele legate de climă. Şi aceasta va fi o ocazie pentru a cerceta aspecte legate de incendiile forestiere. Aş adăuga aici faptul că această comunicare a Comisiei este foarte importantă, aşa cum este şi comunicarea prezentată săptămâna trecută cu privire la finanţarea acordului referitor la schimbările climatice, pe care ne aşteptăm să îl vedem la Copenhaga. Este pusă la dispoziţie o sumă importantă pentru finanţarea adaptării la schimbările climatice în ţările în curs de dezvoltare. Fondurile vor fi direcţionate către activităţile necesare, astfel încât ţările care suferă repercusiunile schimbărilor climatice fără să fi contribuit la efectul de seră să poată face faţă respectivelor efecte.
De fapt, am susţinut ideea că nu ar trebui să aşteptăm anul 2013 pentru a iniţia această acţiune, ci ar trebui să începem imediat, în 2010. Sper că în cadrul Consiliului European, fie pe 17 septembrie sau în octombrie, se va conveni că fondurile ar trebui puse la dispoziţie pentru începerea activităţilor imediat, astfel încât aceste ţări să vadă că Uniunea Europeană şi ţările dezvoltate sunt serioase în privinţa propunerilor şi a afirmaţiilor pe care le fac.
Au fost expuse o mulţime de alte puncte de vedere foarte importante privind rolul finanţării comunitare şi aş spune că toate au fost corecte. Mecanismul comunitar pentru dezvoltare rurală şi Fondul european de dezvoltare regională oferă posibilitatea de a susţine măsurile naţionale de prevenire. Comisia va folosi aceste facilităţi oferite de Fondul de solidaritate al Comunităţii pentru a sprijini eforturile de reabilitare în statele membre.
Deoarece am auzit că intervenţia Comisiei ar trebui să fie imediată, ar trebui să fac nişte clarificări aici: există două probleme şi nu a fost clar la care dintre cele două s-a făcut referire. Una dintre acestea este mobilizarea mecanismului comunitar de protecţie civilă, iar cealaltă este activarea Fondului de solidaritate. În ceea ce priveşte mobilizarea mecanismului comunitar de protecţie civilă, vă pot spune că mobilizarea este imediată şi în timp real. Aş cita recentele exemplele ale incendiilor care au izbucnit în Grecia: la o oră de la primirea unei solicitări oficiale din partea guvernului grec, aeronavele italiene decolaseră pentru a fi pregătite la faţa locului pentru desfăşurarea forţelor de a doua zi. Deci mobilizarea este imediată.
Aşa cum am spus în primul meu discurs, am fost primii care au trimis specialişti la locul dezastrului când au avut loc tsunamiul şi uraganul Katrina. Am primit multe laude pentru acţiunile întreprinse prin intermediul mecanismului comunitar pentru protecţie civilă şi acest lucru confirmă atât eforturile depuse în ultimii ani, precum şi potenţialul pe care îl are acesta, cu condiţia să aibă puterea şi resursele necesare -- în special resursele financiare -- pentru a-şi putea extinde activitatea în beneficiul Uniunii Europene, al cetăţenilor, al protecţiei mediului şi al proprietăţii cetăţenilor europeni.
În ceea ce priveşte Fondul de solidaritate, am auzit - şi este adevărat - că are nevoie de mai multă flexibilitate. De fapt, trebuie să poată reacţiona cât mai repede posibil, deoarece obiectivul Fondului de solidaritate este acela de a acoperi situaţiile de urgenţă sau o parte din situaţiile de urgenţă provocate de dezastre.
Deci este logic ca acţiunea Comisiei să fie imediată, iar statele membre, fie prin administraţiile centrale, fie prin cele locale, să ia măsuri imediate pentru ca fondurile să fie cheltuite în scopurile adecvate. Mai mult decât atât, în Fondul european de solidaritate există şi o clauză care stipulează că lucrările trebuie realizate în termen de un an de la efectuarea plăţii. Este logic, însă fondul necesită mai multă flexibilitate.
În final - şi îmi pare rău că nu mai am timp să răspund la problemele foarte specifice care au fost aduse în discuţie - aş vrea să spun că programele de redresare economică la care s-au referit mai mulţi vorbitori sunt o idee foarte bună, pentru că există numeroase beneficii care rezultă din includerea proiectelor destinate prevenirii dezastrelor la apariţia cărora ne putem aştepta mai mult sau mai puţin anul viitor - după cum s-a spus deja, discutăm aceste chestiuni în fiecare an. Aceste proiecte vor genera activitate economică şi vor crea mai multe locuri de muncă, prevenind în acelaşi timp pagube care costă milioane de euro în lucrări de reabilitare. Acestea sunt deci investiţii care implică un profit cu faţete multiple şi care vor preveni costul uman al dezastrelor.
În sfârşit, aş vrea să atrag atenţia asupra faptului că, deşi riscul incendiilor forestiere sau al altor dezastre, precum inundaţiile, cutremurele şi chiar intervenţia militară - deoarece mecanismul comunitar pentru protecţie civilă a intervenit în caz de inundaţii, cutremure, incendii forestiere şi pentru dislocarea populaţiei, ca în cazul conflictului din Liban, unde am oferit asistenţă cu succes - nu poate fi eliminat complet, acesta poate fi totuşi redus prin cooperare şi printr-o reacţie colectivă mai bună la astfel de dezastre. Comisia se angajează să consolideze contribuţia comunitară la prevenirea dezastrelor, la pregătirea prealabilă şi la reacţia la acestea, precum şi la reabilitarea ulterioară, în scopul protejării cetăţenilor şi a mediului.
Aş vrea să mulţumesc încă o dată Parlamentului pentru sprijinul său activ în îmbunătăţirea gestionării dezastrelor în beneficiul tuturor cetăţenilor europeni.
Preşedintele
Dezbaterea este închisă.
Votarea va avea loc miercuri, 16 septembrie.
Declaraţii scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Iosif Matula  
în scris. - Este îngrijorătoare amploarea pe care au luat-o în ultimii ani dezastrele care au la bază cauze naturale, dar şi umane, cu consecinţe atât asupra infrastructurii economice, cât şi sociale. Răspunsul nostru la acest fenomen, prin Fondul de Solidaritate al Uniunii Europene, reprezintă un important sprijin în reconstrucţia zonelor afectate de calamităţi şi, de asemenea, în reducerea efectelor potenţial transfrontaliere ale dezastrelor. Cu toate acestea, vreau să semnalez necesitatea de a simplifica şi de a îmbunătăţi transparenţa criteriilor de mobilizare a acestui Fond, astfel încât zonele afectate să beneficieze cât mai rapid de sprijinul comunitar. Trebuie, de asemenea, să permitem mai multor regiuni să primească asistenţă, prin introducerea unui plafon de mobilizare mai scăzut. Mai mult decât atât, susţin elaborarea unei strategii europene de combatere a dezastrelor naturale, precum şi consolidarea unei forţe comune europene care să reacţioneze în caz de calamităţi, în orice colţ al Uniunii. <BRK>
Richard Seeber  
Vara aceasta, din nou, au avut loc incendii devastatoare în unele zone ale Europei, incendii care nu au provocat numai pagube economice semnificative, ci au luat şi 11 vieţi. Europa trebuie să dea dovadă de solidaritate în faţa acestor dezastre naturale. Situaţiile de urgenţă de acest fel dau Comunităţii ocazia de a-şi demonstra calităţile şi permit populaţiei Europei să beneficieze de valoarea adăugată directă generată de Uniunea Europeană. Însă, în ceea ce priveşte implementarea practică, trebuie respectate întru totul regulile subsidiarităţii. Statele membre sunt cele responsabile pentru măsurile de precauţie în caz de catastrofe şi pentru elaborarea de planuri pentru gestionarea situaţiilor de urgenţă, iar UE nu trebuie să se amestece în această importantă competenţă a statelor membre individuale. Fondul de solidaritate al Comunităţii este un instrument de gestiune financiară solid şi valoros. Pe termen lung, trebuie îmbunătăţită strategia pentru prevenirea incendiilor de acest gen în Europa şi trebuie să punem capăt situaţiei în care ne bazăm pe gestionarea situaţiilor de urgenţă pe termen scurt.
Dominique Vlasto  
Confruntaţi din nou cu incendiile tragice care au devastat sudul Europei, trebuie să reacţionăm pentru a opri cu succes aceste evenimente intolerabile. În primul rând, trebuie să organizăm mai bine mijloacele de intervenţie: ideea dlui Barnier este să organizăm o forţă europeană de protecţie civilă capabilă de a interveni în sprijinul forţelor naţionale. Este necesară o intervenţie rapidă pentru a opri un incendiu de amploare mare. Solidaritatea europeană trebuie să fie mai eficace. Însă prevenirea este în continuare de o importanţă vitală: pădurile trebuie întreţinute şi curăţate. În sudul Franţei, 75% din pădure este în proprietate privată. Este deci important să mobilizăm sprijinul proprietarilor şi să îi încurajăm să îşi întreţină suprafeţele împădurite. Acest lucru va însemna mai ales regenerarea pădurii mediteraneene, a cărei rentabilitate economică este prea mică: iniţiativele sprijinite de fondurile structurale trebuie să încurajeze prelevarea selectivă a biomasei şi utilizarea acesteia pentru generare de energie, precum şi dezvoltarea silviculturii durabile şi a ecoturismului responsabil. Deci invit Comisia Europeană să recunoască caracteristicile pădurii mediteraneene şi să propună un plan de acţiune destinat protejării acesteia şi exploatării mai eficiente a resurselor sale naturale. Cel puţin atât se poate face pentru a reduce riscul de incendiu pe termen lung şi pentru a ocroti şi restabili ecosistemele fragile din sudul Europei.
