Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Edellisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Méndez de Vigo
Arvoisa puhemies, nimeäni ei ole niiden joukossa, jotka äänestivät maissia koskevasta lopullisesta päätöslauselmasta. Toivoisin kirjattavan muistiin, että halusin äänestää puolueryhmäni tavoin puolesta.

Puhemies
Asia korjataan.
(Parlamentti hyväksyi pöytäkirjan.)

Talousarviota koskevan vastuuvapauden myöntäminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Wynnin talousarvion valvontavaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0124/97) koskien komission kertomusta toimenpiteistä, joihin on ryhdytty Euroopan yhteisöjen yleisen talousarvion toteuttamista vuonna 1994 koskevan vastuuvapauden myöntämisestä tehdyn päätöksen liitteenä olevassa päätöslauselmassa esitettyjen huomautusten johdosta (KOM(97)0048 - C4-0108/97); -Wynnin talousarvion valvontavaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0120/97) koskien vastuuvapauden myöntämistä komissiolle Euroopan yhteisöjen yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 1995 - Pääluokka III; -Dankertin talousarvion valvontavaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0125/97) koskien vastuuvapauden myöntämistä Euroopan yhteisöjen yleisen talousarvion toteuttamisesta vuonna 1995 - Pääluokat I, IV, V ja VI; -Blakin talousarvion valvontavaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0071/97) koskien vastuuvapauden myöntämistä komissiolle Euroopan hiili- ja teräsyhteisön hallinnosta varainhoitovuoden 1995 osalta; -Böschin talousarvion valvontavaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0121/97) koskien vastuuvapauden myöntämistä komissiolle kuudennen ja seitsemännen Euroopan kehitysrahaston hoidosta varainhoitovuonna 1995.Haluaisin toivottaa tervetulleeksi tilintarkastustuomioistuimen puheenjohtajan Friedmannin.

Wynn
Arvoisa rouva puhemies, on mukava nähdä näin paljon ihmisiä täällä vastuuvapautta käsittelevässä keskustelussa. Minusta on ällistyttävää, miten monia asia kiinnostaa. Epäilemättä huone tyhjenee illaksi kahdessa minuutissa.
Käsiteltävänä on kaksi minun nimissäni olevaa mietintöä, siitä siis kymmenen minuutin puheaika. Teoriassa minulla on viisi minuuttia kumpaakin mietintöä kohti, mutta ensimmäistä - vuoden 1994 vastuuvapauden seurantaa - voin käsitellä erittäin lyhyesti ja käyttää valtaosan ajastani vuoden 1995 vastuuvapauteen.
Vuoden 1994 vastuuvapauden seurannasta haluan vain sanoa, että odotan komission pitävän parlamentin ajan tasalla päätöslauselmaan sisältyvien pyyntöjen osalta, ei vähiten niiden muutaman avoimen kohdan osalta, jotka liittyivät vuoden 1994 tarkastuslauselmaan (DAS). Seuraamme seurantaa kiinnostuneina.
Siirryn nyt vuoden 1995 vastuuvapauteen, jota koskeva mietintö sisältää 89-artiklaisen päätöslauselmaesityksen. Artikloja olisi pitänyt olla 90, mutta kommentoin sitä hetken kuluttua. Tämän vuoden pyyntö eroaa viimevuotisesta siinä, että noista artikloista yhdessätoista kehotetaan parlamenttia toimimaan sen sijaan, että vedottaisiin tilintarkastustuomioistuimeen tai komissioon, kuten yleensä. Haluamme, että parlamentilla on suurempi rooli talousarvion valvontaan liittyvissä asioissa.
Päätöslauselmaesitys kattaa kaikki ne alueet, joista parlamentti joko kantaa huolta tai joita koskevia ehdotuksia se haluaa esittää.
Minun on sanottava, että mietinnön takana oleva perusfilosofia käy ilmi perusteluista. Me emme äänestä perusteluista - eli emme tarkista niitä, ne vain liitetään osaksi mietintöä - mutta jos ne viitsii lukea, ymmärtää aivan selvästi ehdotusten taustalla olevan ajattelutavan. Esimerkiksi DAS: n osalta päätöslauselman 14 artikla on itse asiassa tiivistelmä perustelujen 9-23 kohdista. Näissä kohdissa hahmotellaan DAS: n ongelmat yksityiskohtaisesti. Sieltä löytyvät myös syyt vastuuvapauden myöntämiselle, vaikka maksuista onkin annettu kielteinen tarkastuslausuma. Suosittelen sen lukemista erityisesti niille, jotka lukevat vain tilintarkastustuomioistuimen vuosittaisen tarkastuslausumakertomuksen ja saavat tapahtumista käsityksen, joka ei vastaa täysin todellisuutta. Vaikka toisaalta, eivät ihmiset yleensäkään reagoi todellisuuteen vaan omaan käsitykseensä todellisuudesta.
Toinen esimerkki liittyy oliiviöljyyn. Se on tosiaankin ongelmallinen alue, koska ainoa äänestys, jonka hävisin maanantaina valiokunnassa esittelijän ominaisuudessa, koski nimenomaan oliiviöljyä. Ongelma käy hyvin ilmi perustelujen 31 ja 32 kohdista. Komissio itse tuoreessa 12. helmikuuta päivätyssä vaihtoehtoja käsittelevässä asiakirjassaan tuo esille tämän sektorin pysyvät ongelmat.
Älkää unohtako, että kyseessä on vuoden 1995 vastuuvapaus, josta meillä on helmikuussa 1997 laadittu mietintö, jossa todetaan muun muassa: " Oliiviöljyn yhteismarkkinajärjestelyssä on puutteita, jotka ovat ajan mittaan käyneet entistä ilmeisemmiksi ja joiden vuoksi tehokas valvonta ei ole aina mahdollista... Järjestelmän puute, nimittäin tuottajan ja puristamon omistajan yhteinen etu ilmoittaa suuria lukuja, säilyi ennallaan. Kulutustuen käytössä on havaittu petoksia. Petoksia on havaittu myös vientituella vietyjen erien yhteydessä. Valitettavasti etenkin vuosina, jolloin oliiviöljyn hinta on korkealla, on erityisen suuri houkutus sekoittaa oliiviöljyyn siemenöljyä ja saada voittoa kuluttajan kustannuksella." Mietintö jatkuu tätä rataa. Siinä sanotaan myös: " Valitettavasti jäsenvaltiot eivät ole noudattaneet virastojensa sanktioita koskevia neuvoja riittävän tiukasti. Muun muassa tämä heikentää virastojen harjoittaman valvonnan tehokkuutta."
Kohdalla, josta äänestettiin maanantaina, pyrittiin ryhtymään toimiin tuon kyseisen aiheen osalta. Minun ongelmani on se, että puuttuva artikla - valiokunnan hylkäämä artikla - puuttui juuri oliiviöljyä koskevan jakson heikkoon kohtaan. Minun on vaikea hyväksyä tätä. Jos en olisi esittelijä - esittelijänähän olen valiokunnan palvelija - sanoisin avoimesti, että maanantai-illan päätös oli järjetön. Sanoisin myös, että järjestelmämme on petoksien saastuttama. Sitten jatkaisin sanomalla, että komission tulisi 31. lokakuuta 1994 budjettikurista annetun neuvoston päätöksen 13 artiklan nojalla aloittaa välittömästi käsittely tämän alan kuukausittaisten ennakkojen hyllyttämiseksi tai vähentämiseksi. Esittelijänä en kuitenkaan tietenkään voi sanoa niin.
Saanen antaa toisen esimerkin mietinnöstä: päätöslauselman 74 artiklassa esitetään, että käytettäisiin 2 milj. ecua urheilun kehittämishankkeisiin Etelä-Afrikan mustien asuma-alueilla. Se on lisätty tähän siksi, että se kuului osana budjettikohtaa B7-5070 koskeviin huomautuksiin, josta me parlamentissa äänestimme joulukuussa 1994. Nyt huhtikuussa 1997 tilanne on tämä. Tosiasia on, että tämän pyynnön osalta on tehty hyvin vähän, jos mitään.
Kun tarkastelette perustelujen 52 kohtaa, huomaatte, että vuonna 1995 tuolle budjettikohdalle oli varattu 125 milj. ecua. Summasta käytettiin 123 milj. ecua, ja noin 2 milj. ecua jäi yli, ja parlamentin urheilun kehittämistä koskevaa esitystä ei koskaan toteutettu - se unohdettiin. Onneksi komissio totesi keskustellessamme asiasta valiokunnassa, että se oli tehnyt virheen. Tässä yhteydessä voisi todeta, että " kiinni jäätiin, meidän moka" . Toivon, että tuo huomautus vastuuvapauden myöntämisen yhteydessä tuottaa tuloksia. Sillä on merkitystä parlamentille, ja voin vakuuttaa komissiolle, että tulen valvomaan kyseistä artiklaa tunnollisesti.
Niin hyvät kuin perustelut ovatkin, ne eivät kerro kaikkea. Jos ne kertoisivat kaiken, tuloksena olisi kirja, varmasti yhtä pitkä kuin tilintarkastustuomioistuimen vuosittainen kertomus. 35 artiklan viskin valmistajille annettavia tukia koskeva viittaus saattaa jättää jotkut ihmiset hämilleen, koska sitä ei käsitellä perusteluissa. Kyseessä on asia, jota parlamentti on seurannut hyvin kiinnostuneena, ja joillakin meistä on teoria siitä, miten se sai alkunsa - kuinka tämä 40 milj. ecun summa on ministerineuvoston keinottelun ja hevoskauppojen tuloksena on päätynyt viskin valmistajille. Komission puolustautuminen sen vastauksissa tuomioistuimen huomautuksiin on mielenkiintoista luettavaa. Minä sanoisin vain: " Odottakaahan, kunnes parlamentti selvittää, onko 40 milj. ecun summalle perusteluja vai ei, sillä me haluamme tietää siitä paljon enemmän ja saada selville, onko tuon 40 miljoonan ecun antaminen perusteltua vai ei" .
Samaan tapaan 50 artiklassa pyydetään parlamenttia päättämään kehittyneitä televisiopalveluja koskevasta kysymyksestä. Tuomioistuin suosittelee, että enempää rahaa ei pitäisi antaa, ja parlamentissa eri valiokuntien välillä on mielipide-eroja. Toivon jälleen kerran, että parlamentti voi keskustella asiasta perusteellisesti ja tehdä ennen seuraavaa talousarviota joitain konkreettisia ehdotuksia asiasta.
Alakohtaiset esittelijät käsittelevät nyt kukin omaa aluettaan. Minun tehtäväkseni jää ainoastaan kiittää mietinnön laatimiseen osallistuneita ihmisiä, etenkin sihteeristön jäseniä. Suosittelen mietintöä parlamentille ja odotan, että tämän laaja-alaisen mietinnön tulokset pannaan täytäntöön.

Dankert
Arvoisa puhemies, parlamentti on aina puuttunut parlamentin talousarviota koskevan vastuuvapauden myöntämiseen. On uutta, että nyt meillä on lisäksi Euroopan unionin tuomioistuimen, tilintarkastustuomioistuimen, alueiden komitean ja talous- ja sosiaalikomitean talousarviot. Ja komission tarkoituksena on lisätä siihen vielä neuvoston talousarvion valvonta ensi vuonna, sillä onhan mahdotonta, että yli 300 miljoonan ecun talousarviota ei valvota julkisesti.
Verrattuna niihin yleiseen talousarvioon liittyviin ongelmiin, joista Wynn puhui, ovat ne ongelmat, joita meillä on pienempien talousarvioiden kanssa tietenkin vähäisiä ja selkeitä. Mutta myös tässä yhteydessä kohtaamme jatkuvasti ongelman huonosta toteuttamisesta. Esimerkiksi Euroopan parlamentissa on peruutettu suuri osa tiedotukseen varatuista varoista, koska ei ole tehty ajoissa päätöksiä varojen myöntämisestä. Parlamentille koituu suuret kustannukset ryhmien ja muiden parlamentin elinten peruuttamista kokouksista, muun muassa siksi, että käytämme tulkkeja ja kääntäjiä. Vaikkei ollutkaan aivan mahdotonta, niin kuitenkin miltei mahdotonta, laatia parlamentin inventaarilistoja. Aivan äskettäin valmistui ensimmäinen raportti asiasta. Se kesti vuosia ja oikeastaan pitäisi nyt jo aloittaa seuraavan vuoden inventaari. EU: n tuomioistuimen kohdalla kohtasimme ongelman, että se aikoi ottaa liian helposti rakennusongelmista koituvat taloudelliset seuraukset kannettavakseen, jotka seuraukset kuuluivat Luxemburgin hallituksen vastuulle. Näin käy siis ilmi, että pienten elinten kohdalla voidaan korjata yhtä sun toista. Suureen talousarvioon verrattuna ongelmat ovat suhteellisen pieniä.
Vielä muutama sana suuresta talousarviosta. Wynn huomautti jo siitä, että monet eri esittelijät ovat tehneet töitä asian suhteen ja minä olen keskittynyt rakennerahastojen ongelmaan. Olemme täällä parlamentissa erittäin tyytyväisiä siitä, että komissio ponnistelee niissä puitteissa, joita voidaan nimittää sound and efficient management saadakseen aikaan parannusta talousarvion toteuttamisessa. Mutta sound and efficient management in ei tarvitse odottaa minun puolestani vuoteen 2000. Toistaiseksi saavutettu tulos on se, että komissio ja neuvosto ovat päässeet onneksi yksimielisyyteen parannetuista tukisäännöistä. Niitä on ryhdyttävä soveltamaan ja meidän on arvioitava niitä ja niiden sovellutusta ennen kuin aloitamme tulevan rakennerahasto-ohjelman.
Mutta tukisääntöjen parantaminen ei pelkästään auta. Parlamentti on vaatinut jo vuosia lainsäädäntöä, jotta virheet voitaisiin korjata nopeasti. Komissio vastaa aina, ettei lainsäädännössä ole mitään vikaa. Talousarvion valvontavaliokunta on pyytänyt komissiolta helmikuun alussa muistiota olemassa olevista laillisista mahdollisuuksista saada väärin käytetyt varat takaisin. Komission jäsen Liikanen auttoi minua saamaan listan puolentoista kuukauden odotuksen jälkeen, viivytys ei kylläkään ollut hänen syytään.
Tutkittaessa näitä papereita käy ilmi, että lainsäädäntö ei ole riittävää, vaikka artikloita tulkittaisiin väljästi ja vaikka vedottaisiin tuomioistuimen päätöksiin maatalouden alalla, jossa pätevät toiset ja tiukemmat säädökset ja jossa velvollisuuksien täyttäminen on ehtona tuen saannille, toisin kuin rakennerahastojen suhteen. Käytännössä komissio liikkuu laillisuuden rajamailla yrittäessään nykyisen lainsäädännön puitteissa saada takaisin rahoja ja mielestäni se ylittää laillisuuden rajat siinä tapauksessa, kun Euroopan sosiaalirahasto panttaa suuria rahasummia pitkään.
Siitä huolimatta komissio ei esitä lainsäädännön muuttamista, vaan yrittää SEM 2000: n puitteissa tiukentaa hallintoa toteutusasetuksen avulla, joka liittyy jäsenvaltioiden velvoitteisiin ja ottamalla käyttöön nettovähennykset. Komissio tekee näin nykyisen puutteellisen, ja mielestäni sopimattoman, lainsäädännön puitteissa. Tällä tavoin komissio yrittää ottaa oikeuden omaan käteensä. Mielestäni tämä ei ole hyväksyttävää politiikkaa komissiolta, joka on sopimusten toteuttajana vastuussa säädösten noudattamisesta. Mielestäni tämä johtuu siitä, että komissio ei uskalla vastustaa tarpeeksi neuvostoa. Se on vakavaa. Se on sitä vakavampaa, koska ulkomaailmalle kerrotaan, että unioni on vakavissaan petosten ja väärinkäytösten vastustamisen suhteen.

Bösch
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat. 6. ja 7. Euroopan kehitysrahaston hoidosta 1995 myönnettävän vastuuvapauden mielenkiintoisuus on varmaankin siinä, että parlamentti epäsi viime vuonna vastaavan vastuuvapauden komissiolta vuodelle 1994. Kun tänään suosittelen parlamentille - tukenani yksimielinen äänestys talousarvion valvontavaliokunnan mietinnöstä - komissiolle vastuuvapautta kehitysrahaston hoidosta 1995, haluaisin perustella asiaa lyhyesti muutamilla seikoilla.
Ensinnäkin: vaikka oikeudelliset puitteet kehitysrahastolle eivät ole muuttuneet viime vuodesta, on komissio kuitenkin vakuuttanut moneen kertaan tukevansa budjetoinnin periaatetta edelleen. Komissio on esittänyt hallitusten välisen konferenssin muodollisen ehdotuksen, julkilausuman nro 12, joka liittyy EY-sopimukseen, poistamista. Näin poistuisi budjetoinnin oikeudellinen este ja tie siihen olisi ainakin muodollisesti vapautettu.
Toiseksi: eräs syy vastuuvapauden epäämiselle 1994 oli AKT-kulttuurisäätiön tapaus. Tämä kysymys näyttää nyt selvinneen.
Kolmanneksi: tilintarkastustuomioistuimen ylipäätään positiivinen luotettavaksi julistaminen merkitsee huomattavaa parannusta vuoden 1994 tilanteeseen. Tilintarkastustuomioistuin totesi, että vuodesta 1994 lähtien on tapahtunut parannusta, esimerkiksi sovellettujen tilintarkastusperusteiden esittäminen sekä arvioinnin ja varainhoidon päätösmenettelyn vahvistaminen, analyyttisen kirjanpitojärjestelmän vahvistaminen varojen valvomiseksi, talouden asiakirjojen selvitysten vahvistaminen, joiden avulla yhteisön antaman avun toteutumista voidaan paremmin arvostella.
Vastuuvapauden myöntämisen epäämisessä 1994 oli kyse sen poliittisen kannan voimakkaasta esittämisestä, että parlamentti ei voi enää olla vastuussa demokraattisen valvonnan häviämisestä. Komissio ei selvästikään jättänyt parlamentin päätöstä huomiotta.
Keskustelussa otetaan varmasti vielä esiin monia seikkoja. Keskityn tässä kuitenkin muutamaan ohjeeseen. Periaatteessa, kun ensimmäistä kertaa - myöskin talousarvion valvontavaliokunnan esittelijänä - on tekemisissä näiden asioiden kanssa, on vaikea ymmärtää, miten jo käytettyjä välineitä kuten kehitysapurahastoja voidaan vielä käyttää ja samanaikaisesti niitä pitää käyttää rinnakkain. Se on selvästi oma tieteenalansa eikä voi olla hyödyksi kansalaisten Euroopalle, johon kohdistuu vaatimuksia kaikkien Euroopan unionin instituutioiden taholta. Mielestäni myös komission tulisi löytää tuleville kehitysrahastoille entistä järjestelmää parempi ratkaisu.
Meidän täytyy todeta myös tänään, ettei varojen käyttö tyydytä meitä. Koska me olemme instituutio, jolla on poliittinen vastuuvapauden myöntämisoikeus, on minulle täysin selvää, että yksittäisten vastaanottajamaiden erityistilanteet tulee ottaa huomioon.
Tervetullutta on varmasti myös rakenteellinen sopeuttaminen. Se, että komissio valitsi tässä yhteydessä painopistealoiksi koulutuksen ja terveydenhoidon, vaikuttaa politiikalta, joka on lähtöisin muiden talousinstituuttien kehitysapupolitiikasta.
Vaikka olemmekin todenneet, ettei varoja voida aina käyttää tyydyttävällä tavalla, pitäisi meidän pitää kiinni tästä politiikasta ja kehittää sitä. Rakenteelliseen sopeutusohjelmaan kuuluva makroekonominen politiikka tulee tehdä sellaiseksi, että köyhyydessä elävien perussosiaaliturva voidaan taata. Komission on kannettava nykyistä enemmän huolta siitä, että varat käytetään eniten tarvitsevien kansanryhmien ja niitä tukevien alojen hyväksi tehokkaamman jaon saavuttamiseksi.
Haluaisin korostaa, että komission olisi tärkeää vetää selkeämmät rajat niiden maiden, jotka käyttävät varoja avoimesti hyväkseen, ja niiden maiden välille, joissa varoja ei voida enää käyttää. Emme voi odottaa eurooppalaisilta veronmaksajilta, että varat kulkeutuvat lopulta erilaisiin yhteistyövaltioihin, joissa me emme voi enää millään tavoin valvoa verorahojemme käyttöä.
Viimeinen seikka liittyy henkilöstöalalle. Olen ottanut tämän kysymyksen erikseen esiin päätöslauselmaesityksessä. Puolustaudun hiukan sitä vastaan, että komissio työnsi äskettäin vastuun parlamentin niskoille, kun oli kyse henkilöstön vähentämisestä AKT-maissa. Tiedämme, että eri valtioissa täytyy olla suuri henkilöstöpanos ja toivomme, että komission puolelta annetaan selkeästi muotoiltu henkilöstösuunnitelma myös vastaanottajamaiden valtuuskunnille.

Cornelissen
Arvoisa puhemies, voin sanoa liikenne- ja matkailuvaliokunnan puolesta, että suhtaudumme myönteisesti varainhoitovuoden 1995 talousarvion toteuttamiseen yhtä poikkeusta lukuunottamatta, johon kohta palaan. Haluan vielä kerran painottaa sitä, että määrärahojen käyttö tulee jakaa tasaisemmin koko vuodelle; mikäli loppuvuodelle jätetään liikaa, on olemassa vaara, että huolellisuus joutuu paineen alaiseksi.
Sitten se poikkeus: se koskee matkailumenoja talousarvion momentilta B5325. Tässä on tehty menneisyydessä suuria virheitä. Komissio ilmoitti meille viime vuoden marraskuussa, että se oli nimittänyt task force n tehtävänään tarkastaa yhteisön rahoittamia matkailuun kohdistettuja toimenpiteitä muistaakseni vuodesta 1990. Haluaisin kysyä komission jäseneltä, valmistuuko tämä työ kesäkuussa, kuten on luvattu. Se on mielestäni erittäin tärkeää, sillä se kyseisen pääosaston " myllynkivi" , joka roikkuu kaulassamme, on saatava pois. Luotan siihen, että tällä tavalla asia saadaan taas oikeille raiteilleen. Pyydänkin neuvoston puheenjohtajaa vaikuttamaan siihen, että saadaan tarvittava oikeuspohja sille, että matkailua varten varatut rahat, mainitsen Philoxenian, vuoden 1997 talousarviossa voidaan käyttää. Tässä on kysymys alasta, joka on erittäin tärkeä huomisen työllisyydelle, etenkin nuorten ja naisten kohdalla. Meidän kaikkien tulee asettaa tämä etusijalle. Hyvä neuvoston puheenjohtaja, saisinko selkeän lupauksen, että asia hoidetaan.

Patijn
Arvoisa puhemies, hyvät edustajat, minulla on kunnia esittää teille neuvoston suositus myöntää komissiolle vastuuvapaus vuoden 1995 talousarvion toteuttamisesta. Käytän mielelläni tätä tilaisuutta hyväkseni kertoakseni niistä tärkeimmistä perusteluista ja reaktioista, joita tilintarkastustuomioistuimen huomiot neuvostossa herättivät. Olen vakuuttunut siitä että jaatte puheenjohtajavaltion ja neuvoston käsityksen siitä, että näiden kahden toimielimen on toimittava tälläkin alalla hyvässä yhteistyössä.
Arvoisa puhemies, vahvistaessaan suosituksensa 17. maaliskuuta neuvosto halusi korostaa jälleen sitä, kuinka tärkeää on, että kaikki ne jotka ovat tekemisissä yhteisön talousarvion toteuttamisen kanssa valvovat sitä, että yhteisön varoja käytettäessä noudatetaan tiukasti ohjeita ja hyvän hallinnon, säästäväisyyden ja avoimuuden periaatteita. Kuinka muuten voisi ollakaan, etenkin nyt, kun kaikki jäsenvaltiot joutuvat tekemisiin rahallisten ja talousarvioon liittyvien ongelmien kanssa, jotka te tunnette. Neuvoston mukaan ei saada suorittaa minkäänlaisia maksuja yhteisön varoista, ellei noudateta tiukinta kuria ja tervettä varainhallintaa ennen varojen siirtoa ja sen aikana. Tarkistamalla säännöllisesti, että suoritetut toimenpiteet ovat laillisia voidaan taata myönnettyjen varojen suurin mahdollinen taloudellinen hyöty.
SEM 2000 -hankkeen (Sound and Economic Management) puitteissa toteutetut toimenpiteet ovat tärkeä askel oikeaan suuntaan. Neuvosto on tyytyväinen siitä, että tilintarkastustuomioistuin tukee täysin komission ja jäsenvaltioiden yhteisiä ponnisteluja niiden väärinkäytösten poistamiseksi, jotka tilintarkastustuomioistuin on havainnut.
Mitä neuvoston kantaan tulee, rajoitun tärkeimpiin aiheisiin. Yksityiskohtia varten pyydän teitä tutustumaan niihin huomautuksiin ja selostukseen, jotka puheenjohtajavaltio on antanut talousarvion valvontavaliokunnalle. Omien varojen suhteen neuvosto nimittäin jakaa tilintarkastustuomioistuimen huolen yhteisön passitusjärjestelmää koskevien säädösten noudattamisesta jäsenvaltioissa ja korostaa välttämättömyyttä parantaa yhteisön kauppaliikennettä koskevan tiedotusjärjestelmän luotettavuutta. Mitä menoihin tulee, etenkin maatalouden kohdalla, neuvosto pahoittelee etenkin niitä vastuuttomia menoja, joita on ollut petosten ja väärinkäytön estämisen puitteissa. Koska asiasta ei ole tehty kustannus-tehokkuusanalyysiä, neuvosto toivoo, että tilintarkastustuomioistuin tulee seuraavalla kerralla tekemään sen.
Rakennerahastojen suhteen neuvosto jakaa tilintarkastustuomioistuimen mielipiteen siitä, että ohjeista on tultava selkeämpiä, etenkin toissijaisuuden suhteen ja että valvontakomiteoiden työtä ja menojen seurantamenettelyä on parannettava. Tilintarkastustuomioistuimen kritiikki, jonka se on esittänyt erityisessä mietinnössään luottamuslausunnon tukemiseksi, rohkaisee meitä jatkamaan samaan suuntaan, etenkin toissijaisuuden ja konkreettisten ja rahallisten sakkojen suhteen, pitäen mielessämme, että joitakin parannuksia on jo tehty.
Arvoisa puhemies, Euroopan alueellisen kehitysrahaston suhteen neuvoston mielestä on välttämätöntä, että komissio ja jäsenvaltiot tekevät yhteistyötä ohjelman määrärahojen paremman jakamisen toteuttamiseksi. Etenkin jotta vältyttäisiin siltä, että perittävät summat ovat liian korkeita ja että kiinnitys- ja maksutoiminnot kasaantuvat vuoden loppuun. Neuvosto pyytää komissiota tutkimaan, minkälaisia parannuksia voitaisiin tehdä seuraavassa rakennerahastoasetuksessa, jotta lainojen ja tukien käyttö voitaisiin sovittaa paremmin yhteen.
Euroopan maatalouden orientaatio- ja takuurahaston orientaatio-osaston suhteen neuvosto pyytää komissiota suorittamaan toimenpiteitä tämän yhteisön aloitteen hallinnon parantamiseksi ja aloittamaan menettelyn väärin perustein myönnettyjen luottojen takaisin perimiseksi.
Mitä tulee tilintarkastustuomioistuimen huomautuksiin PHARE- ja TACIS-ohjelmien toteuttamisesta, neuvosto on tietoinen niistä ongelmista, joita esiintyy tällä erityisalueella. Se pyytää siitä huolimatta komissiota kunnioittamaan sopimusten solmimista koskevia yhteisön sääntöjä ja soveltamaan kirjoittautumismenettelyä muutoksitta. Kuten viime vuonnakin, neuvosto toivoo osanottajilta parempaa yhteensovittamista, selkeää kuvausta asiantuntijoilta ja hallintomenettelyn ja organisaation yksinkertaistamista.
Arvoisa puhemies, kehitysyhteistyön alueella neuvosto muistuttaa, että se pitää tärkeänä taloudellisen tarkastajan ja tilintarkastustuomioistuimen valtuuksia valvoa sellaisten yhteisön varojen käyttöä, jotka on myönnetty ulkopuolisille edunsaajille.
Mitä toimielinten henkilöstömäärärahoihin tulee, neuvosto on tutustunut tilintarkastustuomioistuimen tekemiin huomautuksiin joistakin varainhoidon puutteellisuuksista, jotka liittyvät ulkoisten valtuuskuntien henkilökuntaan ja kiinteistöihin. Neuvosto on merkinnyt tiedoksi, että komissio toteuttaa tilintarkastustuomioistuimen asiaa koskevat suositukset.
Neuvosto on päättänyt kaikkien tilintarkastustuomioistuimen huomautusten valossa ja keskusteltuaan niistä perusteellisesti suositella parlamentille, että se myöntäisi komissiolle vastuuvapauden varainhoitovuoden 1995 talousarvion toteuttamisesta.
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa vielä jotakin siitä luottamuslausunnosta, jonka tilitarkastustuomioistuin on antanut 188C artiklan mukaisesti ja jonka perusteella neuvosto on laatinut lausuntonsa, joka on lähetetty samanaikaisesti suositusten kanssa. Neuvosto toteaa, että laskelmat antavat oikean kuvan unionin tuloista ja menoista, vaikkakin niiden informaatiosisältöä voitaisiin parantaa. Tilintarkastustuomioistuin ei ole havainnut mitään suuria virheitä tuloihin liittyvien suoritusten yhteydessä. Se on kylläkin havainnut virheitä maksuihin liittyvissä toimissa, joiden kaikkien laillisuutta ja säännönmukaisuutta se ei voi vahvistaa. Neuvosto on huolestunut tästä.
Tässä yhteydessä neuvosto toivottaa SEM 2000 -ohjelman tervetulleeksi. Neuvosto pyytää, että ohjelma toteutetaan nopeasti ja kokonaisuudessaan, jotta maksuihin liittyvät virheellisyydet vähenisivät.
Arvoisa puhemies, tässä oli lyhyesti se, mitä neuvoston puheenjohtajavaltio halusi sanoa asiasta neuvoston puolesta.
Lopuksi käytän tilaisuutta hyväkseni ja kiitän talousarvion valvontavaliokuntaa siitä erinomaisesta työstä, jota se tekee joka vuosi vastuuvapauden myöntämisen yhteydessä, eikä vain parlamentin, vaan koko Euroopan unionin hyväksi. Parlamentilla on valtuudet päättää vastuuvapauden myöntämisestä.
Arvoisa puhemies, Cornelissen kysyi minulta PHILOXENIA-ohjelmasta. Hän tietää yhtä hyvin kuin minä, että PHILOXENIA-ohjelman oikeudellinen perusta pohjautuu muun muassa perustamissopimuksen 235 artiklaan ja siihen tarvitaan yksimielinen päätös. Neuvostossa ei ole toistaiseksi saavutettu tätä yksimielisyyttä, jonka vuoksi PHILOXENIA-ohjelmalla ei ole oikeudellista perustaa.

Wemheuer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat. Vastuuvapauden myöntämispäätös ja keskustelu vastuuvapaudesta liittyvät luonnollisesti menneisyyteen. Me keskustelemme ja arvostelemme sitä, mikä on tapahtunut. Luulen, että jokainen menneeseen aikaan liittyvä arvostelu on mielekäs ainoastaan silloin, kun se osoittaa, mitä olemme oppineet menneestä tulevaisuuden varalle. Tästä lähtökohdasta käsin haluaisin ottaa ryhmäni puolesta kantaa vastuuvapauden myöntämiseen.
Mitä tulevaisuudella sitten on meille tarjota ja mitä oppeja me tarvitsemme? Toivomme hallitusten välisen konferenssin päätöstä. Toivomme positiivista päätöstä jotta laajennuskeskustelu voidaan aloittaa. Laajennuksesta, jota ei päätetä ainoastaan poliittisesti, vaan joka vaatii myös kuuluisaa siirtymävaihestrategiaa, strategiaa, jonka komissaari Liikanen on meille esittänyt ja jonka osalta me toivomme, että voimme olla osallisina keskustelussa ja budjetoinnissa.
Mutta edessämme ei ole pelkkä laajennus, vaan myös - joko laajentaen tai ilman - maatalouspolitiikan uudistus, rakennerahaston yleinen uudistus ja meidän täytyy hoitaa erittäin poliittisesti Euroopan unionin rahoitusta vuodelle 1999 koskeva keskustelu. Tästä näkökulmasta talousarvion toteuttaminen saa kenties uuden mittasuhteen, joka menee yksityiskohtien edelle.
Päätös, jonka toivoakseni teemme huomenna, liittyy entisiä päätöksiä enemmän parlamenttiin. Parlamentin valiokunnille oli konkreettisia tehtäviä varainhoidon tehtävien, toteuttamisen ja tehokkuuden valvonnan tehostamiseksi sekä kriittisiä ehdotuksia aloilla, joilla parannukset ovat mahdollisia. Alkaen omista varoista, ulottuen kalastuspolitiikkaan ja edelleen kehitysyhteistyöhön. Mutta me emme saa unohtaa, että suuret osa-alueet aiheuttavat meille eniten huolia ja niitä ovat ohjelmat, rakennerahastot, PHARE, TACIS, MEDA, kehitysyhteistyö.
Ja - käännyn tässä komissaari Liikasen ja tilintarkastustuomioistuimen puheenjohtajan puoleen - merkillisellä tavalla meitä ei huolestuta lainkaan tapahtuva petos eikä myöskään puutteellinen tehokkuus, vaan meitä huolestuttaa enemmän se tosiasia, että tiettyjä varoja ei käytetä. Se on suuri poliittinen ongelma ja sille meidän tulee tulevaisuudessa omistautua, sen voin sanoa ryhmäni puolesta, sen me olemme oppineet tästä keskustelusta. Sillä eihän voi olla oikein, että myönnämme tukea neuvoston ja parlamentin päättämille poliittisille kohteille ja riitelemme siitä, paljonko tukea annetaan todetaksemme sitten vuoden, kahden tai kolmen päästä, ettei näitä rahoja ole käytetty lainkaan. Näin ei voi tapahtua! Juuri näitä asioita on myös tilintarkastustuomioistuin arvostellut. Haluan vielä mainita joitakin lukuja: 1, 9 miljardia ecua PHARE-ohjelman ja 0, 6 miljardia ecua TACIS-ohjelman puitteissa vuoden 1995 lopussa on suuri määrä rahaa. Siirtymävaihestrategian avulla voisi jo saada jotakin aikaan, jos nuo varat vain käytettäisiin. Niin kauan kuin nämä rahat ovat käyttämättä, emme voi arvostella tehokkuutta eikä meidän pidä myöskään pettää itseämme.
Mutta yhtä seikkaa ei tule unohtaa, käyttämättömät varat eivät ole merkki säästäväisyydestä per se. Ei tule ajatella niin, - ja nyt käännyn kuulijoiden puoleen - että kun varoja on käyttämättä, on verorahoja käytetty säästeliäästi. Pikemminkin silloin on unohdettu ne poliittiset tavoitteet, jotka olemme asettaneet. Sen vuoksi meidän tulee pyrkiä käyttämään rahat tehokkaasti ja maksusitoumusten mukaisesti. Varojen myöntäminen ja lunastaminen muutaman vuoden kuluttua jäsenvaltioille on peli, johon me emme halua enää osallistua.
Eräs saksalainen ministeri on sanonut, että EU: lla on liikaa varoja kehitysyhteistyöhön ja liian vähän hallintokapasiteettia niiden jakamiseen oikealla tavalla. Jos tämä pitää paikkansa - ja samoin olisi voinut sanoa kuka tahansa - on olemassa suuri vaara: jos ihmiset ajattelevat, että meillä on liikaa varoja eikä tarpeeksi valvontaa tai poliittisia mahdollisuuksia varojen jakamiseen, on seurauksena paitsi talouden, myös politiikan uudelleen kansallistaminen. Ja tässä mielessä voimme vetää vastuuvapauden myöntämisestä yhden johtopäätöksen: me odotamme, että rahat käytetään, tehokkaasti ja säästäväisesti, tämän parlamentin päättämällä tavalla.

Garriga Polledo
Arvoisa puhemies, arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti, talousarvion valvontavaliokunnan jäsenille tämä on erittäin tärkeä päivä. Voimme tänään vaatia tilien täsmällisyyttä unionissa sekä sitä, että yhteisön toimielimet käyttävät oikein niille myönnettyjä varoja. Tänään on se päivä, jolloin Euroopan kansalaisille annetaan viesti yhteisön tilien avoimuudesta ja luotettavuudesta. Jos tällainen viesti annetaan ilman, että tilit todella ovat täsmällisiä, me parlamentin jäsenet emme noudata erästä perusvelvollisuuttamme. Siksi vuoden 1995 varainhoitoa koskevan päätöksen hyväksyminen on niin tärkeää ja kauaskantoista. Ja siksi esittelijöiden lausunnot ja tarkistuksia käsittelevän keskustelun loppuunsaattaminen ovat niin merkittäviä.
Tätä mietintöä ei voida hyväksyä ilman kaikkien poliittisten ryhmien vahvaa yksimielisyyttä. Siksi on painotettava eri esittelijöiden joustavuutta Terence Wynnistä alkaen hyväksyttäessä heidän alkuperäisiä ehdotuksiaan muuttavia tarkistuksia.
Tähän liittyen minun on todettava oliiviöljyn suhteen se, että jos esittelijänä olisi ollut joku muu kuin Wynn, olisi ehkä ajateltu, että oliiviöljyä koskevan onnettoman kappaleen laatija on täysin tietämätön oliiveista tai oliivimarkkinoiden todellisesta tilanteesta, säännönvastaisuuksista ja petoksista. Mutta koska esittelijänä oli Terence Wynn, on minun todettava hänen olevan oikeudenmukainen parlamentin jäsen, joka ymmärtää toisten perustelut ja saa aikaan kaikkia osapuolia tyydyttävän tekstin. Myönnän jopa, että hän ehkä sittenkin tietää jotain oliiviöljymarkkinoista.
Toisaalta on selvää, että nykyinen velvollisuuksien ja materiaalisten varojen välinen asetelma on uhkana sille, että tilintarkastustuomioistuin ei pysty tehokkaasti noudattamaan kaikkia sitoumuksiaan. Meidän on kehitettävä kunnianhimoisempi kehys tilintarkastustuomioistuimen ja kansallisten valvontaelinten väliselle yhteistyölle. Euroopan parlamentin olisi tehtävä poliittinen aloite tämän kehyksen saavuttamiseksi.
Hyvät läsnäolijat, lopuksi on jäljellä vielä poliittinen ongelma. Meidän on suositettava varainhoidon hyväksymistä yhdessä varainhoidon luotettavuuden julistuksen kanssa. Itse esittelijä on todennut, että varainhoito nykyisessä muodossaan tuskin herättää luottamusta. Poliittinen tosiasia on, että hyväksyessämme varainhoidon hyväksymme samalla sen, että lukujen säännönvastaisuudet eivät ole merkki petoksista. Mielestämme komission on huomattavasti tehostettava tilintarkastustaan. Vaadimme, että jäsenvaltiot, jotka hallinnoivat 80 prosenttia yhteisön talousarviosta ja jotka ovat vastuussa 90 prosentista säännönvastaisuuksista, tehostavat jatkuvasti yhteisön kustannusten rahoituksellista valvontaa. Tuomitsemme väärinkäytöt ja paljastamme kaikki säännönvastaisuudet. Meidän ei kuitenkaan pidä langeta siihen houkutukseen, että huutaisimme suureen ääneen "petos" , ja tyytyä näin suosion tavoittelemiseen kansankiihotuksen avulla. Tällainen linja alentaisi parlamentin ja sen kaikkien jäsenten arvovaltaa.

Giansily
Arvoisa rouva puhemies, hyvät kollegat, vuosi 1995 oli Jacques Santerin johtaman uuden komission ensimmäinen toimintavuosi. Samana vuonna komissio aloitti myös kunnianhimoisen SEM 2000 -ohjelman, jonka tarkoituksena on parantaa talousarviomäärärahojen hoitoa. Jos tänään päätämme myöntää komissiolle vastuuvapauden, meidän on myös arvioitava varainhoitoa koskevan uudistuksen ensimmäiset tulokset varainhoitovuoden 1995 talousarvion toteuttamisen valossa.
Mitä nämä luvut meille paljastavat? Sen, että yhteisön menot on onnistuttu pitämään 13 prosentin suuruisiksi äänestettyjen maksumäärärahojen enimmäismäärän rajoissa. Yhteensä 76, 89 miljardin ecun käytettävissä olevista varoista on kulutettu ainoastaan 66, 91 miljardia ecua. Tämä osoittaa sen, että Euroopan unioni tuhlaa varoja paljon vähemmän kuin väitetään. Talousarviomäärärahojen kokonaisvaltainen hoito ei kuitenkaan välttämättä merkitse sitä, että määrärahat olisi käytetty oikein. Ei ainoastaan riitä, että menoja hoidetaan säästäväisesti. Päätettyjen politiikkojen tavoitteet on myös saavutettava. Minä uskonkin siihen perustotuuteen, että politiikkaa ei rakennetta talousarvion mukaisesti vaan talousarvio rakennetaan politiikan mukaisesti.
Sen lisäksi, että talousarviolla hoidetaan yhteisön varoja, sillä on myös osaltaan tuettava edistystä. Paljastakaamme totuus: vuoden 1995 talousarvioon kohdistettiin säästöjä, koska tiettyjä olennaisen tärkeitä politiikkoja ei onnistuttu toteuttamaan riittävän hyvin. Silmiinpistävin esimerkki on epäilemättä Euroopan sosiaalirahasto: sillä oli käytössään 6, 7 miljardia ecua maksumäärärahoja, joista rahasto käytti tosiasiassa ainoastaan 5, 1 miljardia. Määrärahoja jäi siis käyttämättä 24 prosenttia. Jossain on selvästikin tehty vakava arviointivirhe.
Vuoden 1995 talousarvion toteuttamisessa voidaan nostaa esiin toinenkin merkittävä puute, nimittäin petokset. Havaittujen säännönvastaisuuksien määrä oli 1, 14 miljardia ecua eli 1, 7 prosenttia yhteisön menoista, mikä on uusi ennätys. Petosten torjuntatoimenpiteet ovat vielä tällä hetkellä aivan liian riittämättömät, sillä petokset ovat yleistymässä ja niistä on käytännöllisesti katsoen tullut normaali talouden käytäntö, kuten yhteisön passitusta käsittelevä väliaikainen tutkintavaliokunta onkin tehokkaasti osoittanut. Ongelma on hälyttävä. Petosten määrä on seitsenkertaistunut kolmessa vuodessa. Vuonna 1992 säännönvastaisuuksia kohdistui 204 miljoonaan ecuun yhteisön varoja; vuonna 1995 säännönvastaisuuksien määräksi arvioidaan vähän yli 1, 1 miljardia ecua. Vastuu tämän Euroopan unionin jatkuvan ongelman poistamisesta on jaettu monelle eri taholle ja siksi on muistettava, kuten Terence Wynn oikeutetusti totesikin, että 80 prosenttia määrärahoista käytetään jäsenvaltioissa, joissa niitä myös hallinnoidaan, ja että tämän vuoksi jäsenvaltioiden velvollisuutena on varmistaa, että yhteisön varat käytetään niiden alueella moitteettomasti. Tämänkin asian osalta tilanteessa on toivomisen varaa. Mietinnön esittelijä Wynn on aiheellisesti havainnut myös nämä vaikeudet.

Mulder
Arvoisa puhemies, tulen rajoittumaan Wynnin mietintöön ja haluaisin aloittaa ilmaisemalla ihailuni hänen tavanomaista innokkuuttaan ja asialle omistautumistaan kohtaan.
Tässä vastuuvapautta käsittelevässä mietinnössä on muutama myönteinen asia. Ensiksi voimme todeta, että verrattuna vuoteen 1994 virheiden määrä on vähentynyt huomattavasti. Kun se vuonna 1994 oli 23, 5 prosenttia, vuonna 1995 se oli pienentynyt 10 prosenttiin. Se on myönteistä, mutta ei poista sitä, että prosenttimäärä on vielä liian korkea. Ongelma on luonnollisesti siinä, että jäsenvaltiot käyttävät yleensä varat ja yhteistyötä tässä on parannettava. On myös harmi, ettei tänä vuonna voida antaa luottamuslausuntoa. Mielestäni on välttämätöntä, että komissio ja tilintarkastustuomioistuin etsivät yhdessä oikean menettelytavan, oikean tilastollisen metodin, jotta me parlamenttina voimme arvioida meille esitettyjä tosiasioita. Minun on sanottava se asia että, en ole samaa mieltä Wynnin kanssa maataloudesta, en etenkään 24 kohdasta. Komissio on noudattanut täsmälleen sitä politiikkaa, josta sovittiin MacSharry-uudistusten yhteydessä vuonna 1992. Mikäli se on korkeampi, niin asia on niin, mutta emme voi vaatia paluuta vuoteen 1992, sillä näin ei ole sovittu.
Arvoisa puhemies, jotakin omista varoista. Onko BKT: sta esitetty arvio kaikkien epäilyjen yläpuolella vai onko mahdollista ottaa käyttöön parempi metodi?

Müller
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat. Valiokuntamme on työskennellyt erikseen yhteisen ulkoja turvallisuuspolitiikan kokemusten kanssa, tukeutuneena tilintarkastustuomioistuimen Mostarin EU-hallintoa koskeviin erityisraportteihin ja Palestiinan vaalien tarkkailuun. Valitettavasti saamamme toivoton kuva suhteessa tuolla käytettyjen varojen hallintaan ja valvontaan on vahvistunut. Ei ehkä niinkään toivoton sen suhteen, mitä tulee lopullisiin päätöksiin varojen käytöstä, vaan toivoton siksi, että institutionaaliset rakenteisiin ja kompetensseihin liittyvät epäselvyydet neuvoston ja komission välillä ovat johtaneet siihen, ettei ripeä hallinta ole mahdollista ja paikalliset vastuunkantajat, kuten esimerkiksi Hans Koschnik, ovat joutuneet suuriin vaikeuksiin.
Komission tulee ottaa myös tällä alalla täysi vastuu, niin että vastuuvapauden myöntäminen on ylipäätään mielekästä parlamentille. Tämä edellyttää tietenkin sitä, että myös tulevaisuudessa yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan tehtävät pysyvät vapaaehtoisina. Kaikki muu olisi paluuta perähuoneissa tehtyihin ministeripäätöksiin aikoina, jolloin vaaditaan lisää avoimuutta ja demokratiaa.
Friedmannia haluaisin myös pyytää toimittamaan kiireellisesti vuodesta 1994 lähtien pyydetyn neuvoa-antavan lausunnon yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta, jonka tulisi tukea meitä hallitusten välisen konferenssin kanssa käymissämme neuvotteluissa.
Toiseksi haluaisin viitata Wynnin mietinnön viimeiseen kohtaan, joka koskee viisumin kieltämistietojen julkistamista. Mitä parlamenttiin tulee, on tässä näkyvissä vuosina 1995 ja 1996 dramaattinen kasvu, erityisesti liittyen uuden parlamenttitalon varustamiseen. Keskipisteessä ovat tarjouskilpailun ja jakokäytännön rikkomukset. Tarjouskilpailujen yhteydessä määräajat eivät pitäneet, tarvetta ei määrällistetty, ylihinnoiteltuihin tarjouksiin tehtiin lisäyksiä, jälkikäteen lisättiin tarjouksia ilman tarjouskilpailua jne. Tämä kaikki saattaa oman instituutiomme huonoon valoon ja vaatii nopeaa korjaamista. Viisumien epäämisen villin kasvun kohtaamiseksi auttaisi paljon, jos tilintarkastustuomioistuin julkistaisi nämä tiedot tulevaisuudessa vuosikertomuksessaan. Avoimuus on ensimmäinen ja tärkein edellytys tämän leväperäisen talouden hoidon korjaamiseksi.

Dell'Alba
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat. Haluan omasta puolestani onnitella vastuuvapautta koskevan päätöslauselmapaketin esittelijöitä ja erityisesti Terry Wynniä, sillä haluan käsitellä varsinkin hänen varainhoitovuotta 1995 koskevaan vastuuvapauteen liittyvää mietintöään, hänen laadukasta työtään, käsiteltyjen asioiden lukumäärää ja hänen pätevyyttään. Minun mielestäni parlamentti täyttää moitteettomasti tehtävänsä, joka koskee vastuuvapauden myöntämistä komissiolle.
Haluaisin esittää puheenvuorossani kuitenkin joitakin huomautuksia. On merkillistä, että näinkin mittavassa asiakirjassa päädytään käsittelemään vain vähän vastuuvapautta koskevia seikkoja. Tarkastellessani tiettyjä kohtia, jotka alkavat usein tarkistuksilla, en voi olla huolestumatta. Minua huolestuttaa esimerkiksi TACIS-ohjelmaan varattavaa henkilöstöä koskeva kohta - vaikka ongelma näyttääkin jo tulleen ratkaistuksi - ja se, että ehdotetaan tutkimuksen tekemistä siitä, miten naiset hyötyvät kehitysohjelmista. Huolestuttavaa on myös se, että vuoden 1995 vastuuvapautta koskevaa Wynnin mietintöä käytetään perusteena pyydettäessä Firenzessä sijaitsevaa CERIä koskevien varojen säilyttämistä varauksessa sen vierailun perusteella, jonka budjettivaliokunta teki CERIin muutama viikko sitten. Huolestuttavaa on myös se, että oliiviöljyn alalle suositetaan mahdollisimman kiireellisiä toimenpiteitä. Minun mielestäni tässä olisi huolehdittava siitä, että määrärahat jaetaan tarkkaan eri asiakirjojen välillä. Kaikesta huolimatta Wynnin mietintö on erittäin korkeatasoinen.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa rouva puhemies, keskityn puheenvuorossani käsittelemään Wynnin mietintöä varainhoitovuotta 1995 koskevan vastuuvapauden myöntämisestä komissiolle. Minun on heti myönnettävä, että puolueryhmäni ei hyväksy kyseistä mietintöä.
Olen kuitenkin samaa mieltä mietinnön esittelijän kanssa hänen ilmaistessaan tyytyväisyytensä siitä, että komission ja tilintarkastustuomioistuimen välille on syntynyt rakentava yhteistyöhenki. Tästä on osoituksena se, että tilintarkastustuomioistuin on parantanut tulojen ja menojen konsolidoituja tilejä koskevaa tarkastustaan vuodesta 1994.
Olen kuitenkin taas kerran sitä mieltä, että mietinnön esittelijä ja talousarvion valvontavaliokunta eivät tee oikeita päätelmiä tilintarkastustuomioistuimen toteuttamasta tutkimuksesta.
Tilintarkastustuomioistuin katsookin, samoin kuin vuonna 1994, ettei se voi antaa kokonaan myönteistä tarkastuslausumaa varainhoitovuoden 1995 maksujen perusteena olevien toimenpiteiden laillisuudesta ja säännönmukaisuudesta. Vuonna 1995 tehdään ennätys, sillä säännönvastaisuuksien määrä nousee huikeaan 1, 14 miljardiin ecuun, mikä on 1, 7 prosenttia yhteisön menoista. Tilintarkastustuomioistuin ilmoittaa lisäksi, että maksujen perusteena olevia toimenpiteitä koskevien menettelyvirheiden määrä olisi 4 000 miljoonan ecun luokkaa, eli 5, 9 prosenttia asianomaisista määristä. Tämä ylittää huomattavasti tilintarkastustuomioistuimen hyväksymän 1 prosentin rajan.
Kaikesta huolimatta talousarvion valvontavaliokunta ehdottaa, että parlamentti myöntäisi komissiolle vastuuvapauden aivan kuten vuosina 1992, 1993 ja 1994. Kuinka monen vuoden ajan parlamentin on vielä annettava komissiolle luottamuslauseensa ennen kuin perustetaan uusi SEM 2000 -ohjelma?
Mietinnössä tehdään lisäksi virheellisiä johtopäätöksiä. Siihen on liitetty toimenpiteitä, joilla ei ole mitään tekemistä vastuuvapauden kanssa, kuten Dell'Alba juuri totesi. Siinä ehdotetaan myös ideologisia yhteisöllistämistoimenpiteitä: kansallisten valvonta- ja hallintajärjestelmien sekä tullijärjestelmien saattamista yhteisön määräysvallan alaiseksi. Mietinnössä turvaudutaan siis ideologisiin toimenpiteisiin, jotta vältyttäisiin säännönvastaisuuksien edellyttämien todellisten toimenpiteiden toteuttamiselta. Viimeisenä uutuutena ja yleislääkkeenä ehdotetaan, että neuvostolle myönnetään vastuuvapaus talousarvionsa toteuttamisesta.

Le Gallou
Arvoisa rouva puhemies, Terence Wynnin mietinnössä vuoden 1995 yleisen talousarvion toteuttamisesta vahvistetaan edellisinä vuosina todettu huolestuttava kehitys. Havaittujen säännönvastaisuuksien määrä on kasvanut: niiden määrä oli 204 miljoonaa ecua vuonna 1992, 403 miljoonaa ecua 1993, 1, 08 miljardia ecua vuonna 1994 ja 1, 14 miljardia ecua vuonna 1995. Tämä osoittaa etenkin sen, että yhtenäismarkkinat eivät toimi moitteettomasti, että Euroopan unionin rajoilla tehtävät tullitarkastukset ovat riittämättömiä ja että yhteisön passitus on sekaisin.
Laillisuutta ja säännönmukaisuutta koskevat virheet ovat myöskin lisääntymässä. Niiden osuus menoista oli 4 prosenttia vuonna 1994 mutta jo 6 (5, 9) prosenttia vuonna 1995. Tämä on osoitus lähinnä siitä, että talousarviossa on oltu liian anteliaita, mikä on johtanut talousarvioiden toteuttamiseen liian hölläkätisesti.
Seuraava huomionarvoinen seikka on määrärahojen vajaakäyttö, etenkin rakennerahastoissa, joissa käyttämättä on jäänyt 20 prosenttia määrärahoista, ja Euroopan sosiaalirahastossa, jossa käyttämättömien määrärahojen osuus on 24 prosenttia. Myös ulkopolitiikkaan osoitettuja määrärahoja on jäänyt käyttämättä. Tässä tapauksessa vajaakäyttö on lähinnä johtunut alunperin liian suuriksi arvioiduista menoista. Näin ollen voidaan vain valitella sitä, että laatiessaan suuntaviivoja vuoden 1998 talousarviolle parlamentti ei ottanut huomioon näitä seikkoja suunnitellakseen ennakolta rakennerahastojen ja ulkopolitiikan menojen tarkistamista alaspäin.
Toisin sanoen silloin, kun määrärahoja jää käyttämättä, ei pitäisi pyrkiä rajusti lisäämään hyödyttömiä menoja vaan olisi supistettava liian suuria budjettiarvioita. Nämä seikat ja nämä vuosi vuodelta toistuvat havainnot olisi myös otettava huomioon tarkistettaessa rahoitusnäkymiä vuonna 1999.

Tomlinson
Arvoisa rouva puhemies, aloittaisin onnittelemalla neljää esittelijää, Wynniä, Dankertia, Blakia ja Böschiä heidän mietinnöistään. Haluan osoittaa huomautukseni kullekin vastuuvapausmenettelyn osapuolelle, ennen kaikkea parlamentille.
Tämä päivä on varsin masentava, kun näemme, että parlamentissa, jonka tulisi ottaa vakavasti sen vastuuvapautta koskevat velvollisuudet, on itse asiassa meneillään talousvaliokunnan kokous, jossa on paikalla vain muutamia muita jäseniä. He ovat erittäin tervetulleita, mutta heitä on liian vähän. Tämä on masentavaa etenkin, kun ottaa huomioon sen, miten nopeasti parlamentin jäsenet kiirehtivät ehdottamaan tarkistuksia talousarvioon kohdistuviksi lisämenoiksi mutta eivät ota lähimainkaan vakavasti vastuutaan sen valvonnasta niin laadun kuin määränkään osalta. Toivon, että saamme jatkossa taottua jäsentemme mieliin omat velvollisuutemme.
Toiseksi haluan sanoa muutaman sanan komissiolle. Ne ovat Wynnin mietinnön linjoilla olevia kannustuksen sanoja: kannustusta tukena SEM 2000 -aloitteen työlle. Kyse ei ole ainoastaan sanoin kannustamisesta. Erittäin hyvä käytännön esimerkki kannustuksesta on ollut Colom i Navalin erittäin arvokas työ SEM 2000 -prosessin tukemisessa. Vaikka sanomme näin komissiolle, tunnustamme tietysti kuitenkin myös sen, että edessä on vielä pitkä matka. Haluan tuoda uudelleen esille edessä olevaa pitkää matkaa silmällä pitäen pari viimevuotista huomautusta ja etenkin muistuttaa komissaari Liikasta sitoumuksesta, jonka hän teki tähän aikaan viime vuodesta: sitoumuksesta, joka koski keskittymistä suurempiin hankkeisiin, mitä hän viime vuonna nimitti " kriittisen massan" politiikaksi, jotta politiikkamme olisi todella johdonmukaisempia, helpommin määriteltäviä ja helpompia valvoa.
Haluan myös sanoa muutaman sanan tilintarkastustuomioistuimelle. Toinen asia, mikä masentaa minua tänä vuonna, on se, mihin Fabre-Aubrespy viittasi, eli tarkastuslausuma tai lausuma tilien luotettavuudesta. En ole varma, onko tämä termi oikea, sillä minusta vaikuttaa kielen väärinkäytöltä kutsua sitä lausumaksi tilien luotettavuudesta. Minusta vaikuttaa, että se on muuttumassa tilien luotettavuutta koskevaksi epälausumaksi tai niiden epäluotettavuutta koskevaksi lausumaksi. Lausuma tilien luotettavuudesta se kuitenkaan ei ole.
Havaitsemme siis, että sanoma on hämärtymässä. Olemme nähneet komission ja tilintarkastustuomioistuimen välisen vakavan kiistan tilastometodologiasta, joka vähentää koko tarkastuslausumaprosessin uskottavuutta. Minun on sanottava kummallekin toimielimelle: selvittäkää tilastoriita ja vakuuttakaa meille, jäsenvaltioille ja kansalaisille, että on olemassa yksimielisyys tarkastuslausuman perustasta, jonka metodologiaan me kaikki voimme luottaa. Jos sellaista ei ole, haaskaamme suuresti resurssejamme. Meille on vakuutettava, että tarkastuslausuma on tarpeellinen asiakirja.
Käännyn lyhyesti neuvoston puoleen tämän kallisarvoisen viiden minuutin viimeisen neljänneksen ajaksi. Neuvosto ja parlamentti puhuvat yhteistä kieltä, mutta en ole aivan varma, onko niillä vielä yhteistä filosofiaa. Meillä on yhteinen kieli, sillä me kaikki kunnioitamme sellaisia sanoja kuin " tehokkuus" , " taloudellinen varainhoito" ja " asianmukainen talousarvion kurinalaisuus" . Voin osoittaa suosiota neuvoston puheenjohtajalle, kun hän sanoo nuo sanat. Arvostaisin noita sanoja vielä enemmän, jos olisin vakuuttunut siitä, että neuvoston ministeritasolla tekemät ponnistukset vastuuvapautta koskevien suositusten osalta olisivat samaa luokkaa kuin talousarvion valvontavaliokunnan ponnistukset.
Wynn on huomauttanut, että 80 % menoista menee jäsenvaltioille. Kuitenkin sama neuvosto, joka puhuu tehokkuudesta ja luotettavasta varainhoidosta, on saanut maatalouden säännöksissä aikaan melkoisen sotkun, jonka vuoksi petokset ja säännösten vastaisuudet ovat mahdollisia. Siksi pyydänkin sitä, että se puhuessaan luotettavasta ja tehokkaasta varainhoidosta, ei ainoastaan sanoisi tätä komissiolle vaan myös varmistaisi, että tämä pannaan täytäntöön niiden 15 jäsenvaltion hallinnossa, jotka valvovat tuota 80 %: a.
Aivan viimeisimpänä huomautuksenani puutun Dankertin huomautukseen hänen halustaan antaa vastuuvapaus neuvostolle. Totean vain, että jos meillä olisi nuo valtuudet, tänä vuonna myöntäisimme vastuuvapauden neuvostolle neuvoston rakennuksena tunnetun Stalinin mausoleumia muistuttavan kolossin osalta, jonka se päätti rakennuttaa kutsuen sitä pakolliseksi menoksi. Jos Dankertin toive olisi toteutunut taannehtivasti, tuo olisi antanut hyvin mielenkiintoisen panoksen vastuuvapauskeskusteluumme.

Kjer Hansen
Rouva puhemies, viitaten PHAREa koskevaan alustavaan esitykseen haluan sanoa, että olen erittäin tyytyväinen, että johtopäätökset ovat päässeet Wynnin koottuun mietintöön, ja kiitän yhteistyöstä. Meillä on tässä nyt esimerkki siitä, että meidän työmme ei ole hyödytöntä, kun komissiohan on nyt ottanut joka tapauksessa toisen pyynnön esiin ja muuttanut PHARE-ohjelman strategiaa, siten että päämäärä ja ensisijaiset tavoitteet koskevat nyt aivan selvästi laajennusta. Olemme siten voineet myötävaikuttaa siihen, että vastaanottajavaltioita valmennetaan EU-jäsenyyteen. Minua ilahduttaa, että olemme nyt yhtä mieltä siitä, että se rooli, joka PHARElla tulee olla, on myötävaikuttaa kehitykseen, joka takaa, että itä- ja keskieurooppalaisista valtioista voi tulla EU: n jäseniä.
Komissio on samalla ilmoittanut myös, että halutaan parantaa hallintoa, yksinkertaistaa päätöksentekomenettelyä ja tehdä siitä aiempaa läpinäkyvämpi. Tällaisten ilmoitusten saaminen ilahduttaa minua, mutta voin vakuuttaa, että aiomme seurata tilannetta, tarkistaa, milloin tämä kaikki pannaan toimeen, ja seurata valiokunnasta käsin tarkkaan asiaa, jotta kaikki ei jäisi pelkäksi tyhjäksi puheeksi vaan että muutoksia todellisuudessa tapahtuisi. Jos katselee vuosien mittaan laadittuja mietintöjä, asianhan huomaa olevan niin, että me olemme kritisoineet toistuvia kertoja samoja kohtia. Panin merkille, että myös neuvosto on huomannut, että monet kritisoitavista kohdista ovat samat vuodesta toiseen, ja se saa minut kehottamaan myös neuvostoa myötävaikuttamaan tämän tilanteen muuttamiseen. Sehän on ärsyttävää, ettei edes neuvostosta käsin myötävaikuteta siihen, että saadaan tehtyä tarpeelliset päätökset.
Minun on valitettava PHAREn osalta sitä, että komissio ei ole halunnut suorittaa kokonaisanalyysia. On tärkeää, että tiedämme, mitä saamme eri projekteista irti, muutammeko me oikeastaan mitään, vaikuttavatko ne myönteisesti vastaanottajavaltioiden olojen parantamiseen. Meidän tulee tietenkin käyttää ne talousarvion määrärahat, joista Wemheuer puhui, mutta ratkaisevaa on varmistaa, että ne vaikuttavat myönteiseen kehitykseen, että me saamme rahoilla jotain aikaan. Tässä yhteydessä minua tosiaankin huolestuttaa kuulla väitteitä siitä, että esimerkiksi Albanialle annetut rahat ovat kadonneet kuin tuhka tuuleen. Siitä ei ole aavistustakaan, mihin ne rahat ovat menneet.
Sallikaa minun lopuksi kehottaa itsepintaisesti komissiota huolehtimaan kunnollisesta kokonaisarvioinnista, siten että voimme saada tietoja siitä, mitä saamme käyttämillämme rahoilla aikaan, ja siten, että voimme taata itsellemme EUkansalaisten taustatuen eri ohjelmien jatkamista varten.

Holm
Rouva puhemies! Haluaisin palata Blakin mietintöön Euroopan hiili- ja teräsyhteisöstä sekä tilintarkastustuomioistuimen kertomukseen siitä. Mielestäni mietintö on erittäin hyvä ja on hyvä, että on otettu esiin kolme kappaletta esimerkkitapauksia asian havainnollistamiseksi, jotta kaikki voivat ymmärtää, mistä on kysymys.
Ennen muuta haluan käsitellä Isoa-Beltiä ja Juutinrauman siltaa. On ilmeistä, että komissio on tässä tehnyt virheen. Ei ole käynyt niin, että tämä virhe olisi maksanut paljon rahaa, mutta periaatteessa on tehty virheellinen päätös myönnettäessä 170 miljoonan ecun sijasta 353 miljoonan ecun laina Ison-Beltin hankkeelle. Tämä on erittäin tärkeä asia, sillä nämä varat olisi voitu käyttää muihin infrastruktuuri-investointeihin, ja ne olisivat luoneet työtilaisuuksia muuallakin kuin vain Ison-Beltin ympäristössä. Erityisen tärkeää on uuden Ruotsin ja Tanskan välisen suursillan yhteydessä, että rahoja käytetään oikealla tavalla eikä tätä projektia suosita enempää kuin muita infrastruktuurihakkeita, joita voitaisiin tarvita. En voi valitettavasti olla samaa mieltä siitä, että Ruotsin ja Tanskan välisestä sillasta tulee yhtä hieno ja kaunis kuin Ison-Beltin sillasta, jota Blak kuvaili. Päin vastoin Ruotsin ja Tanskan välinen silta ei ole toivottava.

Lukas
Arvoisa puhemies. Se, mikä huolestuttaa jäsenvaltioiden veronmaksajia suhtautumisessa Euroopan unioniin, on harhaan joutuneiden summien määrä ja menorakenne, joka ei selvästikään ole ajan mukainen. Kun aikana, jolloin työttömyys nousee dramaattisesti jää noin 24 % tai 1, 6 miljardia ecua sosiaalirahastosta käyttämättä, on selvästikin kysymys säädyttömästä politiikasta. Kun eurooppalaisen talouden kilpailukyky laskee, ovat tutkimuksen kokonaisvarat ainoastaan 2, 9 miljardia ecua. Samana vuonna myönnettiin 22, 6 % nousseista menoista pelkästään maatalouteen yli 15 miljardia ecua, mikä on vastoin maatalouden menojen vähentämiseksi asetettua tavoitetta.
Epäsäännöllisyydet eläimille ja maa-alueille myönnetyissä menoissa ovat jo yksinään 1, 7 miljardia ecua tai kaksi kolmasosaa tutkimukseen myönnetystä kokonaismäärästä. Tällaiset erot todistavat ennen kaikkea taloudellisia ja sosiaalisia realiteetteja vastaavan menorakenteen uudistuksen tarpeellisuudesta.

Kellett-Bowman
Arvoisa rouva puhemies, ensimmäiseksi haluan kiittää kaikkia niitä, jotka ovat esittäneet mietintönsä tänä aamuna parlamentille, mutta erityisesti kuitenkin Terry Wynnille. Hänen asiantuntemuksensa paistaa jälleen kerran läpi hänen työstään. Walesissa hänet tunnetaan " Vastuuvapaus-Wynninä" .
Haluan esittää vain kaksi huomautusta. Ensimmäinen on se, että Maastrichtissa Eurooppa-neuvosto neuvoi suuressa viisaudessaan tilintarkastustuomioistuinta laatimaan tuon tarkastuslausuman (DAS). Vuonna 1994 se laati tarkastuslausuman, jossa meille annettiin arvio väärinkäytösten laajuudesta, ja vuonna 1995 saimme toisen arvion. Vaikuttaa siltä, että kaikki ovat kiinnostuneita lopullisesta tilastosta eikä siihen johtaneesta työstä. Totuus on, että neuvosto ei myöntänyt tilintarkastustuomioistuimelle resursseja eikä keinoja, joita kaiken tämän ylimääräisen työn tekeminen olisi edellyttänyt.
En usko, että vastuuvapautta koskeva mietintö tai päätöslauselma tai keskustelu on oikea foorumi tilintarkastustuomioistuimen tämän lausuman laatimisessa käyttämien menettelyjen kommentoimista varten. Olemme ujuttaneet mietintöön mukaan joitain tämänsuuntaisia lisäyksiä, ja mielestäni tässä tehtiin oikein.
Odotan innokkaasti piakkoin tilintarkastustuomioistuimen ja talousarvion valvontavaliokunnan kanssa pidettävää kokousta, jotta nähdään, mitä voimme tehdä toistemme auttamiseksi tässä yhteisessä ponnistuksessa.
Niin ikään suuressa viisaudessaan Eurooppa-neuvosto on perustanut ns. satelliittivirastot. Mietinnössä niihin viitataan hajautettuna yhteisön toimistoina, ja nämä toisen sukupolven toimistot tulevat aiheuttamaan meille ongelmia. Me taas tulemme aiheuttamaan neuvostolle ja komissiolle ongelmia, ellei parlamentti saa haluamaansa eli oikeutta myöntää vastuuvapaus ja komission oikeutta suorittaa kokonaan näiden toimistojen varainhoidon valvonta.
Olen saanut komission varainhoitoyksiköltä joitain hyviä uutisia, joiden mukaan mielenkiintoista työtä on tekeillä kahden ns. " vanhan" toimiston, Dublinin ja Thessaloniken toimiston, tilanteen korjaamiseksi, joka on vuosi toisensa jälkeen ollut tilintarkastustuomioistuimen kommenttien aiheena.
Haluan kiittää tilintarkastustuomioistuinta työstä, jonka se on tehnyt laatiessaan nämä uusia satelliittivirastoja koskevat ylimääräiset mietinnöt, jotka kattavat niiden toiminnan alkuajan joskus vuonna 1994 sekä vuonna 1995. Se on ollut hyvin avulias ja kannustanut parlamenttia jatkamaan valitsemillaan linjoilla. Haluankin siis kiittää erityisesti tilintarkastustuomioistuinta, ja odotan innokkaasti tilintarkastustuomioistuimen ja talousarvion valvontavaliokunnan yhteistyön jatkumista tässä mielenkiintoisessa työssä.

Bardong
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat. Monena vuotena olemme keskustelleet vastuuvapauden myöntämisestä, mutta silti voidaan todeta, että menettely vaatii edelleen parannuksia ja meidän tulee kehittää sitä. Tämä koskee erityisesti niin sanottujen luotettavuusjulistusten ottamista mukaan vastuuvapauden myöntämistä koskevaan keskusteluun. Se koskee myös sellaisia toteamuksia, kuten se, että neuvosto ei ole tehnyt ajoissa ainakaan yhtä osaa kotitehtävistään vastuuvapauden myöntämiseen liittyen.
Vain joskus julkisuuteen tai osallisten tietoon tulee, että jäsenvaltiot hallitsevat 80 % menoista. On siis hyvä, jos tämä on huomattu neuvostossakin. Mutta jäsenvaltioiden tulee reagoida myös tilintarkastustuomioistuimen mietintöön. Jäsenvaltioiden reaktioista tulee puolestaan raportoida komissiolle ja ilmoittaa jälleen meille; tämä toive tulisi ottaa tulevaisuudessa huomioon.
Mutta myös parlamentti voi varmasti, valiokuntien ja talousarvion valvontavaliokunnan välisellä vastuuvapautta koskevalla yhteistyöllä parantaa työtään. Sisällöllisesti ne ovat asioita, joita me käsittelemme, ennen kaikkea puutteita talousarvion toteuttamisessa. Vaikka se vaihteleekin ajoittain politiikan alan mukaan, on periaatteessa kyseessä sama ongelma. Edustajat Wemheuer ja Theato mainitsivatkin näiden laiminlyöntien poliittisen merkityksen.
Minulla on kuitenkin vielä yksi pyyntö, nimittäin omien varojen parempi huomioon ottaminen. Kiitän Wynniä siitä, että hän on jo tehnyt tämän mietinnössään. Mutta olen pahoillani siitä, että valiokunta ei ole tukenut vaatimusta yhden erillisen mietinnön perusteella. Luotan kuitenkin siihen, että tilintarkastustuomioistuin toimittaa meille vielä jotakin asiaa koskevaa materiaalia, ajatellen ennen kaikkea uutta rahoitusjärjestelmää 1999.

McCartin
Arvoisa puhemies, haluan onnitella Wynniä, kaikkia esittelijöitä sekä Theatoa ja sanoa, että he ovat ihmisiä, jotka ovat omistautuneet yhteisön varainhoidon kuntoon saattamiselle. Merkittävin asia vuoden 1995 talousarviossa - verrattuna kansallisiin talousarvioihin, joiden vitsauksena on budjetin ylittäminen - on se, että 13 % määrärahoistamme on jäänyt käyttämättä. Tämä ei välttämättä ole hyvä asia, mutta ainakin paljon parempi kuin budjetin ylittäminen, josta kuulemme niin paljon kansallisella tasolla.
Rakennerahastojen - jotka ovat yksi taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden väline ja jotka edustavat suhteellisen vähäistä rahasummaa ottaen huomioon, että ne siirtävät noin 2-3 % BKT: stä tavoitteen 1 alueille - osalta hieman huolestuttavaa on se, että ne ovat jättäneet käyttämättä 19 % määrärahoistaan, sillä ne ovat varsin arvokas väline, jota pitäisi hyödyntää mahdollisimman täydellisesti.
Wynn keskittyy tietysti budjetin ylittävien rahasummien valvontaan ja takaisinperimiseen ja arviointiin, mutta rakennerahastoihin liittyy toinenkin ongelma. Oma Irlannista - joka on menestynyt erityisen hyvin ja jota pidetään esimerkkinä - saamani kokemus on, että 15 vuoden aikana saadut rahat - huippu oli vuonna 1992, ennen nykyistä ohjelmaa - käytettiin pikemminkin julkisen sektorin kustannuksiin ja sosiaalihuoltoon kuin talouden infrastruktuuriin. Jokainen, joka seuraa tarkasti julkisia menoja, panee tämän merkille, ja se, ettei niin komissio kuin tilintarkastustuomioistuinkaan ole kiinnittänyt siihen huomiota, merkitsee sitä, että arviointijärjestelmässämme on puutteita. Vaikka Irlanti on edistynyt suuresti, sen oppima läksy pätee yhteisön kaikissa osissa, sillä samalla tavalla on varmasti käynyt muillakin alueilla. Se läksy on, että meidän on määriteltävä uudelleen strategiamme, supistettava tavoitteitamme ja yhteensovitettava politiikkamme yksittäisten jäsenvaltioiden ja alueiden kanssa sen sijaan, että yrittäisimme laatia globaalin, kaikkia koskevan säännöstön. Jos olisimme tehneet näin, Wynnin valvonta ja takaisinperintä olisivat olleet pienempi ongelma.

Liikanen
Arvoisa puhemies, Wynnin, Blakin ja Böschin mietinnöissä ehdotetaan vastuuvapauden myöntämistä komissiolle yhteisön vuoden 1995 yleisen talousarvion täytäntöönpanon osalta sekä Euroopan hiili- ja teräsyhteisön ja Euroopan kehitysrahaston talousarvioiden osalta. Komissio on sitoutunut mietinnöissä ja päätöslauselmassa esille otettujen asioiden huolelliseen seurantaan. Itse asiassa merkittävää työtä on tekeillä parlamentin suurimpiin huolenaiheisiin puuttumiseksi.
Haluaisin mainita joitain tuon työn osa-alueita, ensinnäkin SEM 2000 -aloitteen puitteissa saavutetun edistyksen. Jäsenvaltiot alkavat nyt vähä kerrallaan hyväksyä sen, että tarvitaan varainhoitokysymyksiä koskeva yhteinen lähestymistapa, jonka komissio käynnisti SEM 2000 -aloitteella suurelta osin parlamentin sinnikkäiden vaatimusten ansiosta. Joukko jäsenvaltioita on esimerkiksi jo hyväksynyt pyynnön vastata suoraan tilintarkastustuomioistuimen mietinnöissä tehtyihin huomautuksiin. Niiden panos näkyy myöhemmin tänä vuonna laadittavassa seurantakertomuksessa, jota Wynnin mietinnössä pyydetään. Se antaa teille mahdollisuuden saada Bardongin pyytämät tiedot.
Rakennerahastojen kelpoisuusehtojen johdonmukaisen soveltamisen osalta neuvostossa on nyt hyväksytty yksimielisesti sopiva ratkaisu. Lopullisen päätöksen hyväksyminen on komission ensi viikon esityslistalla. Tulevaisuudessa kaikkiin ohjelmia koskeviin päätöksiin sisällytetään toistuvia kelpoisuusongelmia koskevat selkeät suuntaviivat. Ne ovat huomattava askel kohti varainhoidon parantamista. Ne ovat todellinen vastaus tilintarkastustuomioistuimen ja Euroopan parlamentin toistuvasti esittämään kritiikkiin.
Toinen avainkysymys koskee rakennerahastojen mahdollisia rahoitusoikaisuja, joihin Dankert viittasi. Haluan vastata joihinkin huomautuksiinne. Tässä asiassa edistystä tarvitaan yhä. Komissio ehdottaa kaksiosaista lähestymistapaa. Ensinnäkin jätämme käsiteltäväksi komission asetusluonnoksen, jolla selkeytetään jäsenvaltioiden varainhoidon valvontaa koskevia velvollisuuksia ja joka perustuu nykyisen rakennerahastoja koskevan neuvoston asetuksen 23 artiklaan. Toiseksi selkeytämme sisäisiä suuntaviivojamme tapauksissa, joissa rahoitusoikaisuja on tehtävä nykyisen lainsäädännön nojalla. Tämä perustuu edellä mainitun neuvoston asetuksen 24 artiklaan.
Menetelmiin haluaisin puuttua hieman tarkemmin, sillä tunnen parlamentin suuren kiinnostuksen tätä asiaa kohtaan. Haluan tehdä seuraavat neljä huomautusta. Ensinnäkin komission lähestymistapaan kuuluu nykyisten rakennerahastosäännösten soveltamisen selkeyttäminen nykyisten lainsäädäntövaltuuksien rajoissa. Toiseksi komissio ei pyri luomaan jäsenvaltioihin uusia hallintorakenteita. Tarkoitus on pikemminkin ottaa käyttöön riittävät valvonnan minimistandardit, joita on sovellettava johdonmukaisesti kaikkialla unionissa. Kolmanneksi komissio ei ehdota mitään perustavia muutoksia ohjelmia koskevaan lähestymistapaan, jonka nojalla jäsenvaltioilla on yleisesti ottaen vapaus tehdä rahoitusta koskevia vaihtoja kelpoisuusehdot täyttävien hankkeiden välillä. Neljäs ja kaikkein tärkein huomautus on se, että on tarpeen selkeyttää tapauksia, joissa nettorahoitusoikaisut on tehtävä ilman korvausmahdollisuutta - esimerkiksi tapauksissa, joissa varainhoidon valvonnassa on ollut systemaattinen virhe tai joissa yhteistyöstä komission kanssa on kieltäydytty. Tarkoituksemme on toteuttaa tämä neljäs kohta, mikä merkitsee nettosiirtoja takaisinpäin.
Huomaan, että edessänne olevassa päätöslauselmassa kehotetaan komissiota tekemään ehdotus neuvoston asetuksen 4253/88 24 artiklan muuttamiseksi sen varmistamiseksi, että todellisiin korjaaviin toimiin ryhdytään säännönvastaisuuksia havaittaessa. Voin vahvistaa sen, ettei tätä vaihtoehtoa ole hylätty tulevaisuuden osalta. Olemme jo ottaneet tehtäväksemme arvioida neuvoston asetuksen asiaan liittyvät määräykset ennen seuraavan ohjelmakauden alkua, ja otamme tuossa yhteydessä parlamentin näkemykset kaikin tavoin huomioon. Minusta on täysin luonnollista, että kun laadimme uusia ehdotuksia rakennerahasto-ohjelmiksi vuoden 2000 jälkeen, uusi asetus on myös osa tätä globaalia pakettia. Kyseessä ei ole kovin kaukainen tulevaisuus. Ohjelmat astuvat voimaan vuonna 2000, mutta ehdotukset on tehtävä sitä ennen.
Olen kuitenkin yhtä mieltä Dankertin kanssa siitä, ettei meillä ole varaa odottaa tätä vuonna 2000 tapahtuvaa muutosta ryhtyäksemme toimiin tällä alueella. Kuten sanoin, parannuksia voidaan tehdä nykyisen asetuksen soveltamisalan rajoissa, ja tästä syystä komissio aikoo edetä lyhyellä aikavälillä edellä mainitun kaksiosaisen lähestymistavan mukaisesti.
SEM 2000 -aloitteen yhteydessä ponnistellaan jäsenvaltioiden välisen yhteistyön parantamiseksi talousarvioennusteiden teossa ja talousarvioiden toteuttamisessa. Tiukat budjettirajoitukset EMU: n kolmatta vaihetta lähestyttäessä korostavat sitä, miten tärkeää on saada ajantasaisia ja realistisia arvioita budjettivaatimuksista. Meidän on otettava tämä askel pikaisesti vuoden 1998 talousarvion valmisteluja silmällä pitäen. Itse asiassa tästä aiheesta keskusteltiin eilen neuvoston ja parlamentin kanssa käydyssä trialogissa. Meillä oli maatalouden ennusteita koskeva ongelma. Meidän on tehtävä talousarvioesityksemme huhtikuussa. Tämä on paljon ennen vuotta 1998. Jos voisimme tarkastella asiaa uudestaan myöhemmin tänä vuonna ja kenties lähettää parlamentille tarkistus- ja oikaisukirjeen, ensi vuoden talousarviota koskevat päätökset voitaisiin tehdä tukevammalta pohjalta.
SEM 2000 -aloitteesta vastaava parlamentin esittelijä Colom i Naval on kutsuttu henkilökohtaisten edustajien ryhmän toukokuussa järjestettävään seuraavaan kokoukseen, ja pyrimme tuolloin saattamaan päätökseen rahoitusoikaisuja koskevan kysymyksen.
Käsittelen nyt lyhyesti kahta muuta seikkaa, ensinnäkin tarkastuslausumaa eli DASia. Kuten viime vuonnakin, Terry Wynnin mietinnössä kuvataan hyvin selkeästi tulokset ja hankaluudet. Yhdyn hänen tuntemaansa levottomuuteen luvuista ja niiden tulkinnasta. Haluaisin korostaa ongelman johtuvan huomattavasta kokemuksen puutteesta. Kahden viimeisen tarkastuslausuman tulokset ovat poikenneet toisistaan ilman, että tälle olisi esitetty kunnollista selitystä. Tämä korostaa tarkastuslausuman kokeellista luonnetta, josta olimme kaikki tietoisia alusta lähtien. Kestää joitain vuosia, ennen kuin se on riittävän kypsä antaakseen luotettavan varmuuden paitsi tarkastajalle myös tarkastettavalle. Siihen asti kaikkiin lukuihin ja etenkin tarkastusta koskeviin johtopäätöksiin on suhtauduttava varauksellisesti. Kun ensi kesänä keskustelemme tilintarkastustuomioistuimen kanssa vuoden 1996 tarkastuslausuman perustasta, otamme tietysti toivomuksenne huomioon ja toivomme saavuttavamme mahdollisimman pitkälle yhteisen sävelen samalla kun tietysti kunnioitamme tilintarkastustuomioistuimen riippumattomuutta tarkastuksen suorittajana.
Toiseksi PHAREn osalta totean, että tilintarkastustuomioistuimen kuvaamat ja Wynnin mietinnössä korostetut hankaluudet on pakko ottaa huomioon. Ensimmäisessä vastauksessaan komissio päätti 19. maaliskuuta PHAREa koskevista uusista poliittisista suuntaviivoista. Niissä PHARE suunnataan uudelleen kohti kahta tärkeintä ensisijaista tavoitetta - toimielinten perustamista ja investointitukea. Myös PHAREn hallintoa uudistetaan. Menettelyjä yksinkertaistetaan, täytäntöönpanoa hajautetaan ja EU: n delegaatioiden roolia kasvatetaan. Tomlinson mainitsi viimevuotiset huomautukseni keskittymisestä suurempiin hankkeisiin, joita on helpompi hallita, riittävän kriittisen massan varmistamiseksi. PHAREn uudelleensuuntaus on hyvä esimerkki tästä.
Joillain muilla talousarvion alueilla pyrimme menemään pidemmälle. Se ei ole komissiossa helppoa, mutta tiedätte yhtä hyvin kuin minäkin, että ei se ole helppoa parlamentissakaan. Meidän on muistettava, että kyseessä on 370 miljoonan ihmisen unionin talousarvio. Pienet budjettikohdat, joihin liittyvä kriittinen massa on hyvin vähäinen, ovat tosiasiassa mahdottomia toteuttaa tehokkaasti. Hallintokustannukset ovat usein suuremmat kuin kyseessä olevat budjettisummat eikä valvonta ole mahdollista. Meidän olisi siksi tarkasteltava kriittisesti sitä, mikä on toteutettavissa ja miten se voidaan toteuttaa.
Kuulin kommentin, jonka mukaan emme ole panneet talousarvioita kokonaan täytäntöön. Toisinaan budjettikohdissa on summia, joita ei ole helppo toteuttaa. Meidän pitää paitsi keskustella poliittisesta tärkeysjärjestyksestä myös siitä, miten se voidaan muuntaa toteutettavissa olevalle budjettikielelle.
Palatakseni PHAREen, moni muukin asia selkiytyy, kun komissio esittelee sen liittymistä edeltävän strategian hallitusten välisen konferenssin päätöksen jälkeen. Tämä työ tehdään tiiviissä yhteistyössä parlamentin kanssa. Sen tulisi myös helpottaa vuoden 1998 talousarvion valmisteluja.
Blak esitti minulle kaksi tai kolme hyvin yksityiskohtaista kysymystä. Toivon, että voin palata niihin kuultuani henkilökuntaani. Kenties ensi viikolla voimme olla kahdenkeskisessä yhteydessä näiden asioiden tiimoilta.
Päättäisin puheenvuoroni kiittämällä esittelijöitä, Terry Wynniä, Freddy Blakia ja Herbert Böschiä, talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtajaa Theatoa sekä kaikkia jäseniä, jotka tekivät suuren työn analysoidessaan tilintarkastustuomioistuimen mietintöä ja tunnistaessaan keskeisiä toimia, joihin olisi ryhdyttävä. Tukenne on ratkaisevan tärkeää yhteisön taloudellisen varainhoidon myöhempää kehitystä ajatellen. Kuljettavana on pitkä matka, mutta aiomme pysyä lujina emmekä aio kääntyä takaisin.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Väliaikainen Euro-Välimeri -sopimus PLO: n kanssa - Lähi-idän rauhanprosessi
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu Alavanosin ulko- ja turvallisuusasiain ja puolustuspolitiikan valiokunnan puolesta laatimasta suosituksesta (A4-0103/97) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja Gazan alueen väliaikaishallinnon puolesta toimivan Palestiinan vapautusjärjestön (PLO: n) kauppaa ja yhteistyötä koskevan väliaikaisen Euro-Välimeri -sopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta (KOM(97)51-6572/97 - C4-0112/97-97/0036(AVC)), sekä neuvoston julkilausumasta Lähi-idän rauhanprosessista.

Alavanos
Arvoisa puhemies, mikäli normaalit olosuhteet vallitsisivat, keskustelu Euroopan unionin ja PLO: n välistä kauppaa ja yhteistyötä koskevasta väliaikaisesta Euro-Välimeri-sopimuksesta tapahtuisi tavanomaisella tavalla. Joka tapauksessa sopimuksella on kaikkien parlamenttiryhmien tuki, mikä näkyi myös ulkoasian valiokunnan muutama päivä sitten käydyssä keskustelussa sekä sitä seuranneessa äänestyksessä.
Kuitenkin nykyään Lähi-idässä puhjenneessa myrskyssä Israelin pääministerin päätettyä vastuuttomasti rakentaa asutusta Palestiinan itäisillä alueilla keskustelu sopimuksesta saa erityisen luonteen ja suuren merkityksen. Keskustelun on oltava Euroopan parlamentin selkeä viesti myös Euroopan yhteisön ministerineuvostolle, jotta se ryhtyisi päättäväisesti toimenpiteisiin, mutta myös Lähi-idän kriisin osapuolille.
Sopimuksesta haluan sanoa seuraavaa:
1.Kyseinen sopimus on erikoislaatuinen. Se ei ole sopimus Euroopan unionin ja jonkun valtion välillä. Se ei ole edes sopimus Euroopan unionin ja Palestiinan viranomaisten välillä. Viimeksi mainitun oikeudellinen asema ei salli kansainvälisten sopimusten solmimista. Kyseessä on sopimus Euroopan unionin ja PLO: n välillä. Tällaisena sopimus on ainutlaatuinen ja erikoinen, ja se nojaa Israelin ja palestiinalaisten väliaikaiseen sopimukseen, jonka mukaan PLO saa solmia kansainvälisiä sopimuksia.2.Sopimus on väliaikainen ja voimassa vuoden 1999 loppuun asti riippuen siirtymävaiheen sopimuksesta, sen mukaan mitä Oslonkin sopimuksessa sanotaan.3.Se ei ole sekasopimus. Se ei edellytä jäsenvaltioiden hyväksymistä eikä siten edellytä kansallisten hallitusten vahvistusta.4.Se on sopimus, joka saatiin aikaan ennätysajassa. Tyypillisenä piirteenä on se, että 1. toukokuuta 1996 neuvosto hyväksyi ohjeet sopimuksen solmimisesta ja jo 10.12.1996 se parafoitiin ja 24.2.1997 se sitten allekirjoitettiin. Tietysti olosuhteet olivat täysin toisenlaiset silloin, kun keskustelut aloitettiin ja erilaiset niiden päättämisvaiheessa ja nimenomaan erilaiset sopimuksen tullessa hyväksyttäväksi Euroopan parlamenttiin.Sopimuksen sisältö on vastaava muiden Euro-Välimeri -sopimusten kanssa - kun otetaan huomioon sen mainitut erityispiirteet. Siksi sen sisältöä ei tarvitse selostaa. Mainitsen ainoastaan kaksi kohtaa.
1.Muutaman vuoden kuluttua kiintiöt saattavat olla hyvin rajallisia muutaman herkän kohteen kohdalla, kuten esimerkiksi kukkien kohdalla.2.Kohdan 68 ehtoihin on syytä kiinnittää huomiota. Ne sallivat kummallekin osapuolelle ryhtymisen tärkeinä pitämiinsä toimenpiteisiin sodan tai sisäisten levottomuuksien sattuessa. Tämä 68 artikla ei saa ylittää 2 artiklaa, vaan sen täytyy päinvastoin olla sen alaisena, koska 2 artikla vahvistaa ehdot ihmisoikeuksista, joita ei voi missään sopimuksessa loukata, erityisesti kidutuksen ja demokraattisten oikeuksien suojaamisen ollessa kysymyksessä.Sopimuksen keskeinen osa on sen poliittinen merkitys. Se vahvistaa Palestiinan viranomaisten asemaa ja se auttaa omalta osaltaan alueen vakautta ja alueellista yhteenkuuluvuutta. Siksi Euroopan parlamentti pitää sitä tervetulleena ja tukee sitä. Mutta kuten on käynyt ilmi, kaikki riippuu ulkopuolisista tekijöistä, jotka voivat tehdä sopimuksen tyhjäksi paperiksi vailla mitään merkitystä. Tältä kannalta katsoen Euroopan parlamentin hyväksyntää tärkeämpää on mielestäni Euroopan unionin ministerineuvoston vakaa, päättäväinen ja johdonmukainen kanta vallitsevaan kriisiin. Emme mielestäni saa noudattaa Pontius Pilatuksen politiikkaa, jota valitettavasti Yhdysvaltain presidentti Clinton on noudattanut. Israelin suhteen on toimittava selkeästi, jotta se jäädyttäisi asuntojen rakentamisen Itä-Jerusalemissa, mikä antaisi toiveita saada Lähi-idän rauhanprosessi taa takaisin jaloilleen.

Ferrer
Arvoisa puhemies, taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta on samoin tyytyväinen Euroopan unionin ja PLO: n välisen kauppa- ja yhteistyösopimuksen allekirjoittamiseen Länsirannan Palestiinan itsehallintoviranomaisen ja Gazan vyöhykkeen hyväksi.
Ensiksi sopimus edistää rauhan ja vakauden alueen luomista alueelle ja helpottaa samalla entisten miehitettyjen alueiden taloudellista kehitystä. Euroopan unioni on puoltanut tätä linjaa vuodesta 1970 alkaen, ja unionista on siten tullut sekä humanitaarisen avun pääasiallinen antaja että Palestiinan kansan taloudellisen ja poliittisen kehityksen pääasiallinen tukija.
Toiseksi sopimuksen tavoitteena on muodollistaa - vaikkakin väliaikaisesti ja vuoteen 1999 asti - Euroopan unionin ja palestiinalaishallinnon suhteet tämän valiokunnan vaatimusten mukaisesti. Siten vahvistetaan Palestiinan kansan olevan Länsirannan ja Gazan vyöhykkeen oikeudellisen aseman suhteen täysivaltainen Välimeren alueen yhteistyökumppani.
Kolmanneksi sopimuksen demokraattinen perusta yhdessä uuden soveltamislausekkeen kanssa edellyttää demokraattisten periaatteiden ja perusoikeuksien kehittämistä, jotka on yhdistettävä rauhanprosessiin. Tämän sopimuksen tärkeys ja erityisesti sen poliittinen merkitys ja ajankohtaisuus on siten kiistämätön ottaen huomioon rauhanprosessin vaikean tilanteen ja toisen Euro-Välimeri-konferenssin. Taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta puoltaa siten myös sopimusta. Minun on kuitenkin taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan puolesta valitettava ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan menettelyä ja osoitettava olevani sen kanssa eri mieltä, koska valiokunta on antanut puoltavan lausuntonsa ottamatta huomioon meidän valiokuntamme lausuntoa.
Tämä ei ole ensimmäinen kerta. Tässä tapauksessa tilanne on kuitenkin erityisen valitettava niin ratifiointimenettelyn kuin sopimuksen poliittisen merkityksenkin takia.

Patijn
Arvoisa puhemies, kiitos siitä, että saan tilaisuuden etenkin Lähi-idän ajankohtaista tilannetta silmällä pitäen antaa täällä selvityksen neuvoston nimissä.
Neuvosto on erittäin huolestunut Lähi-idän rauhanprosessin viimeaikaisesta kehityksestä. Vaikka viime tammikuussa Palestiinan ja Israelin suhteissa tapahtui selvää edistystä kun allekirjoitettiin sopimus Israelin joukkojen vetämisestä Hebronista, on käynyt ilmi, että se oli vain lyhytaikaista. Israelin päätös rakentaa 6500 taloa Jerusalemia ympäröiville kukkuloille, joita israelilaiset kutsuvat Har Homaksi ja palestiinalaiset Jebel Abu Gneimiksi, on huonontanut tilannetta huomattavasti. Jännitys on kohonnut.
Arabimaailman luottamus ja Israelin hallituksen rauhantahto ovat vähentyneet. Palestiinalaisten rauhanomaisten mielenosoitusten lisäksi monin paikoin on esiintynyt väkivaltaisuuksia. Israelin kansalaisiin on kohdistettu itsemurhaiskuja. Neuvosto on tehnyt useammassa tilaisuudessa tunnetuksi mielipiteensä Israelin asutuspolitiikasta. Euroopan unionin mielestä yhdyskunnat ovat ristiriidassa kansainvälisen oikeuden ja rauhanjärjestelyjen perustan muodostavien YK: n turvallisuusneuvoston päätöslauselmien 242 ja 338 kanssa. Sitä paitsi Israelin asutuspolitiikka ei odota pysyvästä asemasta käytävien neuvottelujen tuloksia. Tarkoitan erityisesti Jerusalemin asemaa. Voidaan todeta, että asutuspolitiikka haittaa rauhanprosessia ja vähentää palestiinalaisten ja arabimaiden luottamusta.
Enne Israelin Har Homaa/Jebel Abu Gneimiä koskevaa päätöstä Euroopan unioni on diplomaattiteitse pyytänyt vakavasti Israelia luopumasta rakennussuunnitelmista. Kun päätös vahvistettiin, Euroopan unioni ilmaisi vastustuksensa puheenjohtajavaltion suulla ja myös YK: n puitteissa.
Neuvosto on inhoa tuntien tutustunut uutisiin Israelissa tapahtuneista terrori-iskuista ja se on tuominnut ne jyrkästi. Eräs isku tapahtui kahvilassa Tel Avivissa ja hiljattain tapahtui kaksi itsemurhaiskua Gazassa. On selvää, että väkivalta vie pohjan rauhanprosessilta. Syyttömät kansalaiset joutuvat uhreiksi ja heidän turvallisuuden tunteensa järkkyy vakavalla tavalla.
Euroopan unioni on vaatinut palestiinalaishallintoa tekemään kaikkensa terrorismin vastustamiseksi hallitsemillaan alueilla väliaikaisen sopimuksen edellyttämällä tavalla. Kuten aikaisemminkin on tapahtunut, Israel reagoi iskuihin sulkemalla Gazan alueen ja Jordanin Länsirannan rajat. Neuvosto pysyy kannassaan, että palestiinalaisten liikkumavapauden rajoittamisen pitää rajoittua toimenpiteisiin, jotka ovat ehdottoman välttämättömiä Israelin turvallisuuden kannalta.
Uudet väkivaltaisuudet, joissa eilen syntyi uhreja, kuvaavat neuvoston mielestä rauhanprosessin haavoittuvuutta. Kaikkien osapuolten on tunnustettava vastuunsa tässä vaarallisessa tilanteessa. Sen lisäksi meidän ei tule unohtaa rauhanprosessille välttämättömiä rakenteellisia toimenpiteitä Palestiinan kansan hyväksi. Palestiinan talous on erittäin huonossa tilanteessa, eikä laajamittainen ja kauan kestävä rajojen sulkeminen ole hyväksyttävää. Sulkeminen johtaa palestiinalaisten elintason huonontumiseen ja näin syntyy vaara tyytymättömyyden, levottomuuden ja väkivallan pesäpaikan syntymisestä. Euroopan unioni pyrkii palestiinalaisten sosiaalis-taloudellisen tilanteen parantamiseen ja sillä on sitä varten laaja avustusohjelma.
Neuvosto toivoo, että molemmat puolet luopuisivat toiminnasta, joka vaikeuttaa rauhanprosessia. Tätä varten neuvosto ja EU: n Lähi-idän rauhanprosessin erityislähettiläs, erittäin arvostettu Espanjan suurlähettiläs Moratinos ovat olleet yhteydessä kriisin alusta lähtien molempiin osapuoliin. Neuvoston puheenjohtaja on vieraillut joissakin Euroopan unionin Välimeren kumppanimaiden pääkaupungeissa Maltalla 15. ja 16. huhtikuuta pidettävän Euro-Välimeri-konferenssin valmistelun merkeissä. Euro-Välimeriprosessin lisäksi puheenjohtaja on käsitellyt laajasti myös Lähi-idän tilannetta. Vaikka Barcelonan prosessi ei liity Lähi-idän rauhanprosessiin, se tarjoaa kaikille asianomaisille tilaisuuden pyrkiä yhteistyöhön. Puheenjohtaja odottaa sitä ja tulee panostamaan siihen, että Maltan konferenssi tulee olemaan tässä mielessä menestyksekäs ja että se voi antaa panoksensa kriisin leviämisen estämisessä.
Edustajamme lähettiläs Moratinos on jatkuvasti yhteydessä asianomaisiin tutkiakseen Euroopan unionin rakentavan toiminnan mahdollisuuksia prosessin auttamiseksi. Myös Israelin ja Palestiinan suorien neuvottelujen katkettua hän on tarjonnut palveluitaan, jotka molemmat osapuolet hyväksyivät. Hän on keskustellut pääministeri Netanjahun ja presidentti Arafatin sekä heidän hallitustensa jäsenten kanssa. Sen lisäksi hän pitää kiinteästi yhteyttä amerikkalaiseen virkaveljeensä Dennis Rossiin. Hän pyrkii saamaan osapuolet jatkamaan yhteistyötä turvallisuusasioissa sekä aloittamaan poliittisen vuoropuhelun uudelleen. Molemminpuolisen luottamuksen saavuttamiseksi on molemmilla alueilla saatava aikaan edistystä. Ilman poliittista vuoropuhelua edistys on mahdotonta.
Toissapäivänä, maanantaina 7. huhtikuuta, erityislähettiläs Moratinos ja jäsenvaltioiden edustajat ovat neuvoston puitteissa analysoineet tilannetta. Tilaisuuden vakavuuden huomioon ottaen on mielestämme välttämätöntä, että osapuolet estävät kriisin laajentumisen ja että he panostavat neuvottelujen jatkumiseen. Etenkin tällä hetkellä on tärkeää, että kaikki osapuolet ponnistelevat yhdessä rauhanprosessin käynnistämiseksi. Neuvoston puheenjohtajisto tekee tiivistä yhteistyötä Yhdysvaltojen kanssa, joka juuri on neuvotellut Israelin pääministerin kanssa ja huomenna 10. huhtikuuta pääministeri Netanjahu vierailee Haagissa.
Arvoisa puhemies, kiitän teitä siitä, että sain antaa tämän selvityksen.

Colajanni
Arvoisa puhemies, en aio olla monisanainen ilmaistakseni, miten vakava tilanne on. Uskon että tässä tilanteessa on tiettyä yksimielisyyttä neuvoston suhtautumisen kanssa, ja minäkin olen hyvin huolestunut ja olen yhtä mieltä siitä, miten neuvoston istuva puheenjohtaja ilmaisi huolensa. Näinä kuukausina on tuhottu suuri osa luottamuksesta, joka oli rakennettu suurella vaivalla osapuolten välille Oslon kokouksen jälkeen.
Luottamus on olennainen asia, jotta voidaan kohdata prosessi, joka on ollut ja on vastakin aina vaikea. Tämä luottamus on vähentynyt. Euroopan parlamentti ja myös meidän ryhmämme on tähän asti kieltäytynyt julistamasta millään tavalla kuolemantuomiota rauhanprosessille, kuten joku olisi voinut haluta ja esittää äärimmäisiä toimia, esimerkiksi pyytää neuvostoa ja komissiota jäädyttämään Euroopan unionin ja Israelin väliset sopimukset. Emme ole tehneet tätä, ja syy siihen ettemme ole tehneet niin, on se että ettei ole meidän asiamme sanoa ensimmäisinä, ennen varsinaisia intressiosapuolia, että rauhanprosessi on päättynyt, emmekä ole tehneet niin myöskään siksi, että toivomme että rauhanprosessi voisi taas alkaa. Olemme olleet varovaisia.
Kuitenkin Arabiliitto on arvostellut uusia taloudellisia ja poliittisia suhteita Israelin kanssa, jotka olivat merkinneet hyvin tärkeää askelta rauhanprosessin kehityksessä. Tämä on varsin suuri askel taaksepäin, joka haittaa alueen rauhanpyrkimyksiä näinä kuukausina.
Euroopan parlamentti on nyt uuden tilanteen edessä, ja sen pitää arvioida miten reagoida, mikä on paras ja hyödyllisin tapa toimia rauhan hyväksi; sillä parlamentti ja meidän ryhmämme säilyttää toivon mukaan aina kannustavan mutta myös palvelevan asenteen rauhanprosessin edistämisessä. Meidän pitää tässä tilanteessa arvioida tarkkaan, mitkä ovat hyödyllisimmät askelet. Meille sanotaan, että Israelin hallitus aikoo epäonnistuneen Clinton-tapaamisen jälkeen ehdottaa maailmanlaajuista sopimusta, joka ratkaisee hetkessä kaikki ongelmat, niin Israelin turvallisuuden kuin myös Oslossa sovitun toisen ja kolmannen vaiheen. Meille sanotaan, että aikomuksena on lyhentää rauhanprosessiin kuluvaa aikaa, ei prosessin joka kestää kaksi ja puoli vuotta vaan prosessin jonka pitäisi päättyä yhdeksässä kuukaudessa. Emme käsitä, miten paljon tässä Israelin pääministerin ehdotuksessa on realistisia mahdollisuuksia ja miten paljon propagandaa ja todellista rauhasta luopumista.
Tiedämme, ja sen vakuuttaa meille neuvosto, että pääministeri aikoo tavata tällä viikolla neuvoston, ja olemme kuulleet neuvoston Yhdysvaltain hallitukselle osoittamasta kirjeestä, jossa pyritään saamaan aikaan yhteistoimia unionin ja Yhdysvaltain välillä.
Mitä tästä kaikesta syntyy, sitä emme tiedä. Siksi parlamentti on tehnyt hyvin, kun se ei ole ehdottanut päätöslauselmaa. Kuitenkin parlamentin pitää ilmaista kantansa, ehkä sen pitää tehdä niin seuraavalla Brysselin istuntokaudella, ja sen pitää ilmaista kantansa niin, ettei se vain toista kehotuksia ja huolestumista, jonka se on jo monta kertaa ilmaissut viimeksi kuluneiden kuukausien aikana.
Sillä välin panemme tyytyväisinä merkille, että parlamentti on toiminut varsin nopeasti hyväksyäkseen tämän liittosopimuksen, ja se edistää epäilemättä rauhanprosessia, joka on tällä hetkellä niin vaikeassa vaiheessa.

Viola
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, sopimus, josta keskustelemme, merkitsee tärkeää etappia eurooppalaisten ja palestiinalaisten suhteissa ja Välimeren alueen suhteissa yleensä, ja se osoittaa, että Euroopan unioni haluaa olla osallisena syntymässä olevan palestiinalaisvaltion poliittiseen ja taloudelliseen elämään sekä pyrkii voimakkaasti etenemään osapuolten kanssa kohti Lähi-idän tilanteen normalisoitumista. Tämä pätee erityisesti nyt, kun lisääntyvä jännitys ja vaikeudet uhkaavat keskeyttää tämän kehityksen.
Samalla kun palestiinalaiset haluavat tässä tilanteessa pyytää Euroopan väliintuloa rauhanprosessin hyväksi, toiset taas yrittävät syrjäyttää Euroopan ja estää suurlähettiläs Moratinosin erinomaista työtä ja vähentää tämän liittosopimuksen merkitystä ja vaikutusta.
On siis erittäin tärkeää, että Eurooppa Barcelonan-kokouksen jälkeen tuo näkyviin sitoutumisensa, ei vain taloudellisen vaan myös poliittisen, tällä alueella. Viittaus Barcelonaan ja seuraavaan kokoukseen La Vallettassa on tarpeen juuri siksi, että yhdistettäisiin tämä sopimus yleisempään prosessiin, jonka tavoite on luoda vuoteen 2010 mennessä Välimeren alueelle vapaakauppa-alue. On siis oikein myöntää palestiinalaisille oikeudet, jotka MEDA-ohjelma takaa heille, ja tämän sopimuksen solmiminen on tärkeä tähän suuntaan otettu askel.
On myös oikein laatia täsmälliset juridiset puitteet, joita tarvitaan kaupankäyntiin ja yhteistyöhön Gazan alueen ja Länsirannan kanssa, jotta nimenomaan vahvistettaisiin avoimuuden ja molemminpuolisen mielenkiinnon linjaa Euroopan unionin ja kaikkien Mashrakin ja Maghrebin maiden kesken, ja tämän välttämätön edellytys on rauha alueella.
Sopimuksen merkitys on enemmän poliittinen kuin taloudellinen, ja siksi pitääkin korostaa Palestiinan vapautusjärjestön allekirjoittaman aiesopimuksen ominaisluonnetta valtion nimissä, jota ei ole vielä tunnustettu ja joka taistelee saadakseen olemassaolonsa oikeutuksen vahvistetuksi myös omien ihanteidensa mukaisesti.
Toiveena on, että vuoden 1999 aikana voitaisiin solmia Euro-Välimeri-liittosopimus täysin muodostuneen palestiinalaisvaltion kanssa, jolla on kansainväliset oikeudet ja rauhansopimukset naapurivaltioiden kanssa.

Santini
Arvoisa puhemies, lokakuusta 1996 helmikuuhun 1997 - tämän erittäin tärkeän neuvottelun päätöksenteko on mielestäni ollut harvinaisen, kiitettävän, esimerkillisen ripeää. Nyt on kuitenkin syytä odottaa yhtä suurta ripeyttä ja päättäväisyyttä, jotta voitaisiin laillistaa palestiinalaisten toimivallan kansainvälinen juridinen asema, niin että sen väliaikaisen kauden päättyessä, jonka Oslon sopimukset määräsivät, siis vuoden 1999 lopussa, palestiinalaiset voivat neuvotella täysivaltaisesti kaikkien muiden valtioiden kanssa.
Suurempi arvostus, suurempi toimivalta merkitsevät myös suurempaa sisäistä vakautta, mutta ennen kaikkea suurta kansainvälistä arvostusta; nämä ovat pakollisia vaiheita, joiden kautta Palestiinasta voi tulla todellinen kansakunta ja se voi myös solmia kansainvälisiä ja pitkäaikaisia sopimuksia. Mutta - ja sitä on korostettu monin paikoin - lähtökohtana on turvallisuusolojen vakiinnuttaminen uudelleen ja elämisen edellytykset kaikille. Tämä ei ole mahdollista, ennen kuin voidaan ratkaista se ongelma, että Israel on perustanut siirtokuntia alueelle, joka on palestiinalaisten hallussa. Kaikki nämä siirtokunnat ovat ruutitynnyreitä, siis mahdollisia vaaranpaikkoja, joiden sytytyslangan kuka tahansa kummalta puolelta tahansa voi sytyttää, kun pitää hetkeä otollisena. Tärkeää on siis rauha mutta myös se, että palestiinalaiset voivat käyttää vapaasti luonnonvaroja, joita alueella on mutta joita he eivät ole vielä pystyneet käyttämään hyväkseen juuri israelilaisten valvonnan takia: tarkoitan ennen kaikkea merta, satamaa, jota Palestiinalla ei ole koskaan ollut edes Gazassa, vaikka meri on heidän talojensa ikkunoiden ja ovien edessä.
Toivokaamme, että he voivat tästä lähin käyttää hyväkseen myös näitä luonnonvaroja, mutta toivokaamme ennen kaikkea talouden elpymistä, joka on mahdollinen sopimusten kautta, esimerkiksi sen, jota tänään juhlimme, mutta ennen kaikkea aloitteiden kautta, joiden pitää edistää tuotantoa. Minäkin samoin kuin muut kollegat olen tarkkaillut tilannetta vaaleissa ja olen huomannut, että pommien keskellä ja pelon keskellä elää palestiinalainen kansa, joka on järjestäytymässä vastatakseen tähän haasteeseen. Ja tämä kansa, jota meidän pitää tukea, ei enää vain taloudellisin keinoin vaan myös jonkinlaisella teknisellä avulla auttaaksemme heitä saavuttamaan autonomian, ei vain poliittisesti vaan myös taloudellisesti.

Bertens
Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtajan sijainen oli samoilla linjoilla kuin me liberaalit puhuessaan Lähi-idän tilanteesta, eikä ole odottamatonta, että hän puhui liberaalissa mielessä. On selvää, että laajentuva konfliktitilanne on ottanut rauhansopimuksen ja rauhaan johtavan tien paikan. On selvää, että Israelin hallituksen asutuspolitiikka on joka tapauksessa yksi konfliktin suurimmista syistä, vaikka selitys, että Jerusalemista neuvotellaan vasta viimeisellä neuvottelukierroksella pitääkin paikkansa. Oslon sopimusten henki on yhtä tärkeä kuin niiden kirjain. Kyseessä on molemminpuolisen luottamuksen rakentaminen. Väliaikainen assosiointisopimus, josta neuvotellaan Euroopan unionin ja palestiinalaisten kesken, on yksi tämän luottamuspolitiikan kulmakivi ja se luo enemmän tasapainoa suhteeseemme Israeliin ja palestiinalaisiin. Se ottaa Oslon realiteetit huomioon ja luo vahvat oikeudelliset puitteet unionin ja palestiinalaisten välisen kaupan ja yhteistyön laajentamiselle. Unioni on onneksi vapauttanut palestiinalaisten kanssa käytävää kauppaa jo aikaisemmin huomattavasti ja palestiinalaiset tarvitsevatkin taloudellista edistystä parantaakseen tulevaisuudennäkymiään. Samalla voimme muistuttaa heitä ihmisoikeuksien kunnioittamisesta, joka sisältyy sopimukseen. Siksi toivomme, että unioni tekee yhdessä amerikkalaisten kanssa kaikkensa kriisin laajentumisen estämiseksi.

Wurtz
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja " kaikki on mahdollista sille, joka haluaa" : tämän ajatuksen minussa herättää Euroopan unionin ja Palestiinalaishallinnon välinen assosiaatiosopimus, jonka PLO allekirjoitti Palestiinalaishallinnon puolesta. Ennätysmäisen nopeassa ajassa olette nähneet oikeudellisten esteiden ja diplomaattisten paineiden poistuneen, ja on päädytty Euroopan unionin yhdeksi ehkä merkittävimmistä kansainvälisen politiikan aloitteista.
Aloite on aivan varmasti merkittävä, sillä Palestiinalle myönnetään siinä itse asiassa se kansainvälinen tunnustus, johon sillä on oikeus. Aloite on täysin onnistunut vain yhdellä edellytyksellä: ettei sitä jätetä kesken. Sopimustekstissä määrätäänkin, että sopimuksen tavoitteena on tukea palestiinalaisalueiden taloudellista ja sosiaalista kehitystä ja osallistua rauhaan ja vakauteen perustuvan vyöhykkeen rakentamiseen alueelle. Näitä tavoitteita ei kuitenkaan voida mitenkään saavuttaa, jos rauhanprosessin kohtaaman ennennäkemättömän kriisin poistamiseksi ei toteuteta kaikkia mahdollisia toimenpiteitä.
Mitä on siis tehtävissä? 74 sitoutumatonta maata ovat juuri omaksuneet kannan, jonka hyvin tiedätte ja jolla on suuri poliittinen merkitys. Entä Eurooppa? Euroopalla on käytössään ainakin yksi keino: Euroopan ja Israelin välisen väliaikaisen kauppasopimuksen voimassaolon lakkauttaminen niin kauan kuin Netanjahu ei lopeta siirtokuntien perustamista Itä-Jerusalemin miehitetyille alueille, eli niin kauan kuin hän ei noudata allekirjoitettuja sopimuksia. Yhdistyneet kansakunnat ovat tätä vaatineet lähes yksimielisesti.
Emme suinkaan halua kääntyä Israelia vastaan mutta tämä merkittävä poliittinen teko olisi meidän mielestämme osoitus yhteisvastuullisuudesta niitä kohtaan, jotka lähtevät liikkeelle jopa Israelissa, jossa kymmenet tuhannet miehet ja naiset juoksevat Tel Avivin kaduille antaakseen maastaan luotettavan, rauhanomaisen ja vastuullisen kuvan maailmalle. Niin heillä kuin meilläkin on vain yksi tavoite: rauhan säilyttäminen.

Gahrton
Herra puhemies! Amerikkalainen tutkija William Quant toteaa Journal of Palestine Studies -lehden tuoreimmassa numerossa, että jos Israel nyt solmii rauhan kahden valtion ratkaisun pohjalta, niin voitetaan kaikki mitä tavoiteltiin ennen vuotta 1967.
Miksi sitten ei solmita rauhaa? 59 prosenttia israelilaisista uskoo, että voi tulla sota. Samalla 51 prosenttia israelilaisista sanoo hyväksyvänsä kahden valtion mallin. Miksi Netanjahu ei noudata kansan tahtoa omassa maassaan? Uskoakseni on muistettava, että Netanjahu edustaa sionismin erityistä suuntausta, revisionistista sionismia, jonka mukaan eivät vain Gaza ja Länsiranta, vaan myös Jordanian kuningaskunta kuuluvat " oikeaan Israeliin" . Netanjahuun kohdistuu hirmuinen paine omien kannattajien taholta. Hän on yksinkertaisesti hengenvaarassa, minkä Rabinin murha osoitti. Jos todella halutaan, että Netanjahu kykenee solmimaan rauhan, häneen täytyy kohdistaa vastapaine, joka on hyvin voimakas. Yksi tapa luoda vastapainetta on palestiinalaisille annettava tuki.
On hyvä, että assosiointisopimus on nyt valmistunut; se olisi voinut olla vielä parempi, ja paljon enemmän voitaisiin tehdä. Mutta selvät signaalit siitä, että Euroopan unioni ja maailmanyhteisö edellyttävät palestiinalaisvaltiota lopullisen ratkaisun osana, ovat osa tällaista painetta. Arvelen kuitenkin, eikö pitäisi mennä vielä pitemmälle, eikö pitäisi eri tavoin tehdä selväksi Netanjahulle, että hänellä on enemmän menetettävää rauhan sabotoimisessa kuin " Suur-Israelista" unelmoimisen jatkaminen. En halua tässä mennä yksityiskohtiin, mutta mielestäni neuvoston todella pitäisi pohtia, miten kohdistaa Netanjahuun vastapaine sen oivalluksen puolesta, että hänen on tartuttava mahdollisuuteen rauhan solmimiseksi. Lähi-idässä on nimittäin tapana syttyä suursota joka kahdeksas vuosi. Seuraava kerta olisi tässä tapauksessa vuosi 1998, minkä toivoakseni voimme yhteisvoimin estää.

Pradier
Arvoisa puhemies, rauhanprosessi on tällä hetkellä kriittisessä tilassa, koska sitä vastaan kohdistetaan harkittuja hyökkäyksiä ja provokaatioita.
Niitä ovat arabikaupunkiin avattu tunneli; toistuvat sulut, jotka estävät kokonaisen väestönosan liikkumisen; uusien ääriryhmistä koostuvien siirtokuntien perustaminen; joukkorangaistukset sekä terrori-iskujen ja pakkokeinojen aiheuttamat kuolemat.
Kahden vuoden perusteellisten neuvottelujen jälkeen ja samanaikaisesti kun Palestiinalaishallinto valvoo tarkalleen 7 prosenttia Israelin sotilaallisten joukkojen miehittämää aluetta, meidän on osoitettava solidaarisuutemme Palestiinan kansaa kohtaan sekä niitä satoja tuhansia israelilaisia kohtaan, jotka kiihkeästi puolustavat rauhaa ja kunnioittavat arabinaapureitaan.
Sopimus, jota meille tänään ehdotetaan, edistää koko alueen vakauttamista. Sen poliittinen merkitys on tietenkin paljon suurempi kuin taloudelliset näkökohdat. Unionin on oltava aktiivisemmin paikan päällä varsinkin nyt, kun ennen niin kiinteästi, aktiivisesti ja joskus niin tehokkaasti rauhanprosessissa toimineella Yhdysvaltain hallituksella näyttää olevan vaikeuksia tyynnytellä riitoja rakentavan Israelin hallituksen päämiehen kiihkoa. Euroopan unionin onkin sen vuoksi osoitettava päättäväisyytensä edistää rauhaa ja oikeuden toteutumista.

Van der Waal
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin ja Jordanin Länsirannan sekä Gazan alueen välisiin olemassa oleviin kauppasuhteisiin nähden esillä olevalla PLO: n kanssa solmittavalla sopimuksella ei ole kovinkaan paljon käytännön merkitystä. Aikaisemmin suoritettujen toimenpiteiden avulla Euroopan unionin ja Palestiinan itsehallintoalueiden välinen kauppa on jo vapautettu suurilta osin. Useilta tahoilta on jo huomautettu, että sopimus on etenkin poliittisesti tärkeä. Palestiinan kansan taloudellisten ja yhteiskunnallisten olosuhteiden parantaminen voi vaikuttaa myönteisesti rauhanprosessiin.
Toinen poliittisesti tärkeä seikka on se, että PLO ja palestiinalaishallinto velvoitetaan sopimuksessa huolehtimaan perustavanlaatuisten ihmisoikeuksien noudattamisesta. Myös tällä on merkitystä rauhanprosessille. Mutta rauhanprosessin nopeuttamiseen tarvitaan enemmän.
Palestiinalaishallinnon on tehtävä kaikkensa, jotta hirveät murhaiskut Israelissa loppuisivat.
Pääministeri Netanjahu esitti viime viikolla presidentti Clintonille pääsemistä lopulliseen sopimukseen Palestiinan itsehallintoalueista nopeutettujen neuvottelujen avulla kuuden kuukauden sisällä. On vaikea arvioida, onko tämä mahdollista. Yhdysvaltain hallituksen on joka tapauksessa näyteltävä aktiivista osaa tässä. Painostuskeinoista ei ole mitään hyötyä.
Siinä toivossa, että unionin ja PLO: n välinen sopimus lisää palestiinalaisalueiden taloudellista kehitystä ja että se kannustaa palestiinalaishallintoa pyrkimään turvalliseen ja lopulliseen rauhanratkaisuun Israelin kanssa, voimme äänestää esillä olevan esityksen puolesta.

Linser
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat. Me sitoutumattomat otamme iloiten vastaan kyseisessä sopimuksessa PLO: n kanssa poliittisen yhteistyön laajentamisen ja syventämisen, juuri suhteessa demokratian lujittamiseen ja ihmisoikeuksien kunnioittamiseen rauhan ja pysyvyyden varmistamiseksi tällä sodan runtelemalla alueella. Tässä yhteydessä olemme mielissämme myös demokratialausekkeen ottamisesta mukaan, mikä mahdollistaa sopimuksen lakkauttamisen vakavien ihmisoikeusloukkausten yhteydessä.
Maataloustuotteiden lisätuonnin EU: iin me kuitenkin torjumme, koska Euroopan markkinoiden maataloustuotteiden ylijäämätilanteessa voisi maataloustuotteiden lisätuonti pahentaa maatalouden tilannetta ja aiheuttaa hintojen laskemisen entisestään.
Koska me sitoutumattomat olemme vastustaneet elävien eläinten kuljetuksia, erityisesti kauas EU: n ulkopuolella sijaitseviin maihin, kuljetuksiin liittyvien eläinten sietämättömien tuskien vuoksi, näemme velvollisuudeksemme edistää myös tämän kohdan poistamista komission ehdotuksesta, jota ei edustaja Alavanoksen mietinnössä kommentoitu lainkaan.

Caudron
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämän aamun puheista on käynyt ilmi, että kaikki tunnustavat tilanteen Lähi-idässä, Israelissa ja palestiinalaisalueilla olevan tällä hetkellä vaikean, vaarallisen tai jopa räjähdysalttiin ja ovat siitä huolestuneita. Ei tarvinne muistuttaa, että syyt tähän tilanteeseen löytyvät Israelin hallituspuolueiden ohjelmista, Netanjahun henkilökohtaisista ominaisuuksista ja hänen ajatuksistaan, siirtokuntien perustamisen aloittamisesta uudelleen mutta myös tiettyjen palestiinalaisryhmien lietsomasta väkivallasta, terrori- ja murhaiskuista ja terrori-iskuyrityksistä, puhumattakaan eräistä Palestiinalaishallinnon julistuksista. Nämä ilmiöt eivät varmaankaan ole tarpeellisia, hyödyllisiä eivätkä edes myönteisiä rauhanprosessin jatkumiselle, jota suurin osa Israelin kansasta toivoo useiden palestiinalaisten tavoin, kaikesta huolimatta.
Tämän vuoksi tarvitaan Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin yhteistä kansainvälistä toimintaa, jonka yksityiskohtaisista säännöistä neuvoston virkaa tekevä puheenjohtaja on muistuttanut. Haluan tässä yhteydessä onnitella Euroopan lähettilästä Moratinosta, joka on tehnyt laadukasta työtä ja osoittanut toiminnassaan taistelutahtoa. Uusien siirtokuntien perustaminen on pysäytettävä, vaikka Oslon sopimus antaisikin niihin mahdollisuuden eikä kieltäisi niitä. Tämä on tehtävä siksi, että siirtokunnat aiheuttavat lyhyellä aikavälillä jännitteitä ja jarruttavat rauhanprosessia ja myös siksi, että tilanteen hallinta muuttuu pitkällä aikavälillä mahdottomaksi kaikille hallituksille.
Varsinkin terrorismi ja siihen yllyttäminen sekä kaikki sen taustalla olevat ajatukset on paljastettava, torjuttava ja niitä on vainottava. Terrorismilla ei ole mitään oikeutusta. Tässä asiassa ei voida tehdä myönnytyksiä. Kukaan ei varmaan Euroopassa, Espanjassa, Ranskassa, Isossa-Britanniassa tai Irlannissa - vain muutamia esimerkkejä mainitakseni - uskalla väittää toisin.
Talousyhteistyötä Israelin kanssa on samanaikaisesti jatkettava täysin entiseen tapaan ja yhteistyötä Palestiinalaishallinnon kanssa on tietenkin lisättävä. Suhteista Israeliin vastaavan valtuuskunnan puheenjohtajana tuenkin kaikin voimin PLO: n kanssa tehtävää väliaikaista Euro-Välimeri-sopimusta, kuten tuin myös Israelin kanssa tehtyjä sopimuksia. Toimin aktiivisesti, jotta sopimukset saataisiin mahdollisimman tehokkaiksi, jotta niihin sisältyisi paljon toimenpiteitä ja jotta niillä saataisiin aikaan konkreettisia tuloksia. Ilman näitä sopimuksia koko ajatus rauhan saavuttamisesta yhteistyön ja kumppanuuden avulla vaarantuisi.
Haluaisin kaikkien miettivän tätä viimeistä kohtaa. Seuraavat päivät ovat ratkaisevia. Toivottavasti terve järki voittaa ja saadaan aikaan rauha, jota kaikki Välimeren alueen maat ehdottomasti tarvitsevat.

De Esteban Martín
Arvoisa puhemies, hyvät läsnäolijat. Samalla kun keskustelemme tässä parlamentissa Euroopan yhteisön ja PLO: n välisestä Euro-Välimeri-assosiointisopimuksesta, tämän alueen tilanne on nykyisin valitettavasti merkittävästi huonontunut ja rauhanprosessi on vaarassa. Unionin on johtavan asemansa edellyttämällä tavalla entistä voimakkaammin pyrittävä tekemään diplomaattinen aloite, jolla edistetään neuvotteluja rauhan saavuttamiseksi. Kuten olemme monta kertaa tässä parlamentissa muistuttaneet, pelkän talouden avulla ei kyetä palauttamaan alueen tasapainoa vaan taloudelliseen yhteistyöhön on liityttävä myös poliittisia aloitteita. Siten olemme tyytyväisiä siihen, että väliaikaisen sopimuksen päätavoitteena on tarjota asianmukaiset kehykset globaaliselle vuoropuhelulle. Tämän avulla voidaan edistää osapuolten välisiä tiiviitä suhteita sekä kaupankäynnin asteittaista ja vastavuoroista vapautumista palestiinalaisalueiden taloudellista ja sosiaalista kehitystä tukemalla.
Olemme tyytyväisiä myös täydentävään sopimukseen. Siinä ehdotetaan poliittista vuoropuhelua koskevan yhteisen julistuksen muodossa, että osapuolien välisiä suhteita tiivistettäisiin koordinoimalla säännöllisesti yhteisesti kiinnostavia aiheita, kuten rauhaa, turvallisuutta, kansanvaltaa ja ihmisoikeuksia.
Hyvät läsnäolijat, kuten aiemmin totesin, näitä kaikki myönteisiä näkökohtia uhkaa kuitenkin rauhanprosessin lukkiutuminen. Alueen turvallisuus, rauha ja vakaus ovat kaikkien etu ja meidän on tästä parlamentista käsin sitouduttava niitä edistämään ja vahvistamaan. Siksi vetoan tältä korokkeelta käsin muodollisesti kansainväliseen yhteisöön, jotta se tehostaisi vuoropuhelua osapuolten kanssa. On palautettava Oslon henki ja vaadittava sopimuksen täytäntöönpanoa. Juutalaisten asuinalueiden rakentaminen Itä-Jerusalemiin on siten keskeytettävä ja palestiinalaishallinnon on sitouduttava takaamaan alueen turvallisuus valvomalla sellaisten ääriryhmien liikkeitä ja mielenosoituksia, jotka ovat löytäneet otollisen maaperän häiritäkseen rauhanprosessia vielä entisestään.
Hyvät läsnäolijat, lopetan puheenvuoroni. Kuten meillä Espanjassa on tapana todeta, emme saa sallia sitä, että "myrskyisä joki suo kalastajille paremman saaliin" . Juuri tällaiset "kalastajat" hyötyvät siitä, että rauhansopimuksia ei panna täytäntöön.

Van Bladel
Arvoisa puhemies, palestiinalaishallinnon kanssa solmittava väliaikainen assosiointisopimus on saatu aikaan epätavallisen nopeassa tahdissa, eikä siinä ole aina noudatettu oikeita menettelytapoja. Ulkoasiain valiokunta ei käsitellyt ajoissa taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan tärkeää lausuntoa ja se on harmi. Mutta se ei kuitenkaan vaikuta palestiinalaisten uuteen tilanteeseen, jossa he voivat anoa rahaa MEDA-rahastoista. Se merkitsee kehitysmahdollisuuksia palestiinalaisalueilla ja myös lisääntynyttä vuoropuhelua Euroopan unionin ja palestiinalaishallinnon välillä.
Kyseessä on väliaikainen sopimus, joka tarkoittaa sitä, että siitä ei vielä voida käydä aitoa poliittista vuoropuhelua, muuta se on joka tapauksessa sopimus, joka voi edistää koko alueen sosiaalis-taloudellista kehitystä ja saada aikaan vakauden, joka on hyväksi rauhalle. Olemme Maltan konferenssin kynnyksellä ja haluamme nähdä Barcelonan aloitteen toteutuvan. Arvioimme, mikä on mennyt hyvin ja mikä ei ja haluamme astua eteenpäin turvallisuuden alueella, rahallistaloudellisella ja sosiaalis-kulttuurisella alueella.
Palestiinalaishallinto osallistuu Maltan konferenssiin uudessa asemassaan Euroopan unionin vakavasti otettavana kumppanina, joka asema on parempi kuin koskaan aikaisemmin. Olen iloinen, että keskustelemme tänään hyvissä ajoin ennen konferenssia Alavanosin mietinnöstä. Tiedämme kaikki, että itse alueella tapahtuu väkivaltaista ja joskus kielteistä kehitystä, mutta loppujen lopuksi tämä sopimus tulee panostamaan Lähi-idän myönteiseen kehitykseen.

Carnero González
Arvoisa puhemies, Lähi-idän rauha saavutetaan ainoastaan siten, että Oslon sopimuksia sovelletaan ajallaan ja täydellisesti. Sopimusten soveltamista häiritsee nykyisin Netanjahun politiikka, jota ei voida hyväksyä. Viimeinen episodi on ollut uuden asuinalueen rakentamisen aloittaminen Jerusalemin itäosassa, joka on kansainvälisen oikeuden kaikkien sääntöjen vastaista.
Euroopan unionilla on oltava aktiivinen ja itsenäinen rooli rauhanprosessin tukemisessa. Siksi puollamme sekä sopimuksen tekemistä Palestiinan vapautusjärjestön kanssa Palestiinan itsehallintoviranomaisen hyväksi että Euroopan unionin alueen erityislähettilään Miguel Ángel Moratinoksen toimia, mukaan lukien osapuolien käyttäytymissääntöjä koskeva ehdotus. Tämä ei kuitenkaan vielä riitä. Unionin on painostettava voimakkaasti Tel Avivin hallitusta kaikin mahdollisin käytettävissä olevin keinoin, jotta se noudattaa sopimusta. Mielestäni olisi harkittava Euroopan unionin ja Israelin välisen sopimuksen lakkauttamista. Euroopan unionin olisi myös ehdotettava Yhdysvalloille ja Clintonille, että maa toimisi samalla tavalla, ja sisällytettävä ehdotus transatlanttisten suhteiden kehykseen.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, Maltan kokouksen lähestyessä rauhanprosessi on saanut vakavia iskuja ja on vain toivottava, etteivät iskut ole olleet kuolettavia. On selvää, että tällainen tilanne vaikuttaa merkittävästi Valettan kokouksen tuloksiin. Meidän ei pidä unohtaa, että Euro-Välimeri-sopimukset ovat Israelin ensimmäinen mahdollisuus päästä erillisalueen asemastaan, joka sillä on ollut valtion perustamisesta alkaen.
Haluan puhua kahdesta asiasta. Ensiksi neuvoston puheenjohtajan julistuksesta, johon on oltava tyytyväinen erityisesti ottaen huomioon sen, että sen antajana on Alankomaiden puheenjohtaja - en ole unohtanut Alankomaiden osuutta Israelin ja Espanjan yli 500 vuotta vanhan riidan selvittämisessä. Mielestäni julistus on hyvin selkeä. Olemme aina valittaneet ulkopolitiikasta, mutta kerrankin neuvosto ansaitsee suosionosoitukset todetessaan nykyisten tapahtumien olevan YK: n julistusten vastaisia ja että asutuspolitiikka ei ole ainoastaan Oslon sopimusten vaan myös YK: n päätöslauselmien vastaista. Niissä kehotetaan selkeästi luopumaan siirtokunnista, lopuksi toistetaan tämä vielä uudestaan ja vastustetaan terrorismia.
Lisäisin myös sen, että emme voi seurata sivusta politiikkaa, joka voi johtaa kokonaisen kansan epätoivoon ja peruuttaa sen poliittisen johtajuuden. Haluaisin huomauttaa tällä hetkellä olevan erittäin tärkeää, että vahvistamme uudelleen sitoumuksemme rauhanprosessiin sekä osoitamme täydentävän ja rinnakkaisen roolimme Yhdysvaltojen suhteen. On muistettava, että neuvotteluja on aina käytävä - kuten menneisyydessä on tapahtunut ja kuten tapahtui myös edellisissä rauhanprosesseissa - israelilaisten ja palestiinalaisten välillä. Tässä viittaan esimerkiksi Camp Davidiin, jolloin Netanjahun edeltäjä Likud-puolueen johtajana edisti Egyptin suhteita. On erittäin tärkeää palauttaa luottamuksen ilmapiiri ja hyväksyä sellaiset käyttäytymissäännöt, joita suurlähettiläs Moratinos on pyrkinyt edistämään.
Vuoropuheluprosessia on tuettava. Ei voida hyväksyä sitä, että YK: n, Madridin konferenssin ja Oslon päätöslauselmien sekä niiden jälkeisten sopimusten - ja tähän lukeutuu sopimuksemme palestiinalaishallinnon kanssa - kanssa yhteneväinen prosessi päättyy kuudessa kuukaudessa, johtaen lisäksi luottamuksen menettämiseen ja heimoalueiden rakentamiseen.
Tässä suhteessa mielestäni sopimuksemme, jota Israel on arvostellut, voi edistää konkreettisesti asiaa. Mielestäni on tärkeää esimerkiksi avata turvalliset käytävät Gazan satamalle ja lentokentälle, ja Israel voisi näin antaa myönteisen merkin. Päinvastaisessa tapauksessa meidän on tehtävä tiukempia päätöksiä, mitä tulee Israelin kanssa solmittuihin kauppasuhteisiin.

Dimitrakopoulos
Arvoisa puhemies, herra neuvoston puheenjohtaja, herra komission jäsen, hyvät kollegat, edessämme on neljä asiaa käsiteltävänä täällä käytävässä lyhyessä mutta välttämättömässä keskustelussa.
Ensimmäinen liittyy uuteen Euroopan unionin ja Palestiinan hallinnon välillä solmittuun sopimukseen. Onniteltuani ensin herra Alavanosta hänen suorittamastaan työstä ja ehdotuksestaan minäkin korostan, että se on välttämätön askel Euroopan unionin ja Palestiinan viranomaisten välisten suhteiden kannalta, samoin kuin rauhanprosessin ja EuroVälimeren yhteistyön kannalta. Näin ollen annan sille tukeni.
Toinen asia on itse rauhanprosessi. Käsittääkseni ei tarvitse toistaa sitä, minkä te kaikki tiedätte ja mikä liittyy viimeaikaisiin tapahtumiin. On kuitenkin välttämätöntä ja Euroopan unionia velvoittavaa, että se ryhtyy kaikkiin mahdollisiin toimenpiteisiin rauhanprosessin pelastamiseksi. Olen hyvin onnellinen siitä, mitä neuvoston puheenjohtaja kertoi täällä tänään.
Kolmas asia koskee Euroopan ja Yhdysvaltojen toimintojen koordinointia tässä kysymyksessä. On ehkä totta, että Yhdysvallat valtiona, jolla on oma ulkopolitiikka, on etulyöntiasemassa. Kuitenkin Eurooppakin voi tehdä paljon. Meillä on jo oma erikoislähettiläs, herra Maratinos, joka tekee hienoa työtä. Meidän täytyy kuitenkin auttaa häntä entisestään, antaa hänelle keinot toimia ja poliittista taustatukea, jotta hän voisi saattaa työnsä päätökseen.
Neljäs ja viimeinen seikka: tämä keskustelu käydään vain viikkoa ennen Maltassa pidettävää Barcelona II kokousta. Barcelona II on uusi mahdollisuus sille, että Eurooppa voisi asettaa uuden toimintasuunnitelman, jonka pohjana olisi luottamusta luovat toimenpiteen alueella. Tämä olisi ensimmäinen edellytys pelastaa sitä valitettavan vähäistä, mikä on jäänyt rauhanprosessista jäljelle.

Marín
Arvoisa puhemies, hyvät läsnäolijat, esitän asiani lyhyesti, koska viimeisenä instanssina koskien Euroopan unionin palestiinalaishallinnon kanssa tehtyä sopimusta ja Lähi-idän rauhanprosessin tilannetta, Euroopan komissio kannattaa kokonaisuudessaan ministeri Patijnin julkilausumaa eikä meillä ole siihen paljoakaan lisättävää. Siten sallinette minun vastaavan joihinkin puheenvuoroihin. Tarkoitukseni on selventää Euroopan komission kantaa Palestiinan kanssa tehtyyn sopimukseen, Lähi-idän tilanteeseen ja seuraavan viikon tiistaina ja keskiviikkona Maltan Valettassa pidettävään Euro-Välimeri-konferenssiin.
Ensiksi palestiinalaishallinnon kanssa tehdyllä sopimuksella on niukasta sisällöstään huolimatta Palestiinan talouden nykyisestä tilanteesta johtuen tärkeä poliittinen merkitys. Koska loppujen lopuksi, ottaen huomioon palestiinalaisten osallistumisen Barcelonan konferenssiin ja Barcelonan prosessin allekirjoittamisen oli tarpeen, kuten Te Alavanos mietinnössänne erittäin hyvin osoititte, vastata operaation poliittisen edun mukaisesti siten, että palestiinalaishallitus asetettiin institutionaalisten, taloudellisten ja rahoituksellisten suhteiden sekä yhteistyösuhteiden kannalta samalle tasolle kuin muut Välimeren maat.
Toisin sanoen oikeudellisesta näkökulmasta katsottuna tämä sopimus ei ole sama kuin Israelin, Tunisian, Marokon, Jordanian tai Egyptin kanssa tehdyt sopimukset. Siitä huolimatta, ottaen huomioon sopimuksen sisällön ja tulevaisuuteen suuntautumisen, on se epäilemättä täysin samanlainen. Jonain päivänä, ehkä jätettyäni komissaarin viran, voin kertoa teille niistä kaikenlaisista esteistä ja painostuksesta, joita olemme kohdanneet tämän sopimuksen saavuttamiseksi. Loppujen lopuksi on kuitenkin myönteistä, että ministerineuvosto on allekirjoittanut tämän sopimuksen ja että Euroopan parlamentti kannattaa sitä yksimielisesti.
Toinen huomautukseni koskee tilannetta Lähi-idässä. Patijn ja suurin osa parlamentin jäsenistä ovat kuvailleet Lähi-idän tilanteen erittäin hyvin. Viime viikolla meillä oli mahdollisuus yhdessä ministerineuvoston puheenjohtajan van Mierlon kanssa aloittaa kierros koko Välimeren alueella tavoitteena arvioida tilannetta paikan päällä, ottaen huomioon myös Valettassa ja Maltalla pidettävän seuraavan viikon kokouksen.
Keskusteltuani eri osapuolten kanssa yhdessä van Mierlon kanssa voin vakuuttaa, että tilanne on hyvin vakava. Kyse ei ole tällä hetkellä Arabiliiton huonotuulisuudesta johtuvasta ongelmasta. Kyse ei ole myöskään poliittisesta asetelmasta, joka voi muuttua millä hetkellä hyvänsä. Aihe on erittäin vakava. Perusongelmana on, kuten muun muassa Barón erittäin hyvin totesi, se, ettei Oslon sopimuksia ja Yhdistyneiden Kansakuntien päätöslauselmia yksinkertaisesti noudateta. Välimeren alueelle on syntynyt ajatus - perusteltu tai ei - siitä, että Israel tai Israelin hallitus uskottelee pystyvänsä työskentelemään ilman, että kansainvälinen yhteisö sitä rankaisee.
Tämä on luonnollisesti synnyttänyt hyvin vakavan luottamusongelman, mitä tulee itse prosessiin. Ministerineuvoston puheenjohtajan aloite, jonka hän antoi maanantaina pidetyn poliittista yhteistyötä käsittelevän kokouksen jälkeen, sekä suurlähettiläs Moratinoksen ehdotus ovat mielestäni järkevä ja asianmukainen keino saavuttaa se, mikä Euroopan komission mielestä on olennaista. Jos aloitetaan uudet neuvottelut - luonnollisesti keskustelujen kahden osapuolen israelilaisten ja palestiinalaisten päättämän muodon perusteella -, jotka eroavat nykyisistä, on selvä, että tällä kertaa Euroopan unionia ei voi jättää prosessin ulkopuolelle. Euroopan unionin on tällä hetkellä osallistuttava prosessiin. Tämä kiinnostaa israelilaisia, tämä kiinnostaa palestiinalaisia; uskallan kuitenkin sanoa, että tämä kiinnostaa myös ja ennen kaikkea Yhdysvaltoja.
Tässä suhteessa Euroopan unionin on täydentävin toimin pystyttävä osallistumaan suoraan neuvotteluihin. Siksi suurlähettiläs Moratinoksen toimintaa on vahvasti tuettava sekä tuettava kirjettä - tätä parlamentti on jo pyytänytkin - jonka van Mierlo on lähettänyt Yhdysvalloille. On myös tuettava ajatusta siitä, että ministerineuvoston esittämät käyttäytymissäännöt ovat ainoa keino löytää nopea ratkaisu ongelmaan, joka saattaa pahentua.
Kolmanneksi Valetta. Yksi meitä eniten vaivanneista kysymyksistä ja johon kovin ponnistuksin löysimme ratkaisun oli Lähi-idän rauhanprosessin pitäminen erillään Välimeren konferenssista. On muistettava, että rauhanprosessin yhteydessä Arabiliitto päätti julistaa boikotin, vetää pois kaikki monenväliset yritykset ja sulkea poliittiset edustustot sekä etuja ajavat osastot. Tähän päättivät ryhtyä kaikkein maltillisimmat arabimaat tai ne arabimaat, jotka ovat jo lähentyneet Israelia. Tämä tapahtui kiirastorstaina. Kuitenkin jo samana päivänä arabimaat katsoivat, ettei kannattanut myrkyttää Valettan kokouksen ilmapiiriä ja että Välimeri-suunnitelmalla oli oma sisältönsä ja vahvuutensa asian edistämiseksi. En luonnollisestikaan salaa sitä, että Valettan kehykset eivät ole samat kuin Barcelonassa. Barcelonassa elettiin rauhan euforisia hetkiä, Washingtonin sopimukset oli allekirjoitettu ja tilanne oli tietyllä tavalla poliittisesti, intellektuaalisesti ja taloudellisesti vapautunut. Valettan kokous pidetään äärimmäisen vaikeassa tilanteessa. Siksi sekä lopullinen tiedonanto että päätöslauselmat on annettava mahdollisimman selkeästi siten, että Välimeren puitteet pidetään erillisinä eivätkä ne ole riippuvaisia rauhanprosessista. Patijnin logiikka on oikeaa logiikkaa. Barcelona, Välimeren prosessi, ei ole sama kuin rauhanprosessi. Ei ole kuitenkaan epäilystäkään siitä, etteikö prosessissa kyettäisi edistämään vuoropuhelua nykyisessä niin vaikeassa tilanteessa.
Tämän halusin sanoa komission puolesta. Kiitän vielä kerran Alavanosta hänen mietinnöstään ja yleisesti ottaen Euroopan parlamenttia sen suhtautumisesta sopimukseen, jonka neuvotteleminen on ollut hyvin vaikeaa ja monimutkaista.

Banotti
Arvoisa puhemies, olen juuri palannut Palestiinasta ja Israelista ja haluaisin esittää neuvoston puheenjohtajalle kysymyksen. Kaikki ovat tänään tukeneet kovasti suurlähettiläs Moratinosia, mutta uskon, että meidät Euroopan unionissa on sivuutettu täysin tässä prosessissa. Israelilaiset sen paremmin kuin amerikkalaisetkaan eivät halua antaa meille mitään merkittävää roolia. Toivon kovasti, että suurlähettiläs onnistuu hyvin ponnistuksissaan, mutta kun Gaza on suljettu kolmen viikon ajan, hedelmät mätänevät teille ja vuohille syötetään neilikoita, Gazan tilanne tulee räjähtämään jollain tavalla hyvin pian. Haluaisin kysyä neuvoston puheenjohtajalta, näkeekö hän tässä tilanteessa minkäänlaista roolia Thiérry Larssonille, joka onnistui niin hyvin Oslon rauhansopimuksen yhteydessä? Uskon tämänkaltaisen kokemuksen olevan ratkaisevan tärkeää, ja tarvitsemme hyvin pian jonkin rohkean poliittisen eleen, jos emme halua koko tilanteen hajoavan käsiin.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.
(Istunto keskeytettiin klo 11.55 ja se jatkui klo 12.00.)

Puhemiehen tiedonanto
Puhemies
Minulla on ilo ilmoittaa teille, että eurooppalaisten parlamenttien jäsenille tarkoitetuissa Adelboden-Cup -hiihtokilpailuissa, jotka käytiin 3. 6. huhtikuuta 1997, Euroopan parlamentin joukkue, johon kuuluivat Ebner ja Nassauer, sijoittui toiseksi joukkuekilpailussa. Onnittelemme heitä tästä saavutuksesta.

Äänestys
Ojala
Arvoisa herra puhemies, äänestys mietinnöstäni siirrettiin tälle päivälle sen vuoksi, että valiokunnan jäsenillä oli mahdollisuus saada vielä eilen valaisevaa lisätietoa komissaari Flynniltä, jolla ei ollut tilaisuutta olla maanantaina keskustelun aikana paikalla. Herra puhemies, pyydän, että antaisitte komissaari Flynnille tilaisuuden puhua täällä, jotta me saisimme kaikki kuulla hänen tärkeän viestinsä.

Flynn
Parlamentin käsiteltävänä oleva ehdotus koskee vuoden 1990 direktiivin muuttamista. Ehdotuksella on kaksi tavoitetta: ensinnäkin laajentaa vuoden 1990 direktiivin yleistä soveltamisalaa niin, että se kattaa kaikki tuotteet, niin lääketieteelliset kuin kosmetiikkaan ja torjunta-aineisiin liittyvät, ja toiseksi määrätä erityiset rajaarvot ilman bentseenipitoisuuksille. Olisi huomattava, että bentseeni tulee olemaan ensimmäisenä niiden karsinogeenisten aineiden pitkällä listalla, joita aiotaan käsitellä tällä tavalla.
Ensimmäisessä käsittelyssä Euroopan parlamentti ehdotti joitain tarkistuksia, ja komissio hyväksyi niistä yksitoista. Viisi niistä on sisällytetty neuvoston antamaan yhteiseen kantaan. Kuusi on jätetty pois pääasiassa niitä tukevien teknisten tietojen ja testien riittämättömyyden vuoksi. Komissio oli valmis hyväksymään yhteisen kannan kahdesta syystä. Ensinnäkin se halusi, että päästäisiin sopimukseen ensimmäisestä aineesta, mikä muodostaisi ennakkotapauksen muita tämän kategorian aineita varten. Toiseksi se olisi läpimurtomahdollisuus suuremmalle joukolle terveys- ja turvallisuusmääräyksiä.
Toisessa käsittelyssä Euroopan parlamentti ehdottaa joitain tarkistuksia, jotka on jätetty pois neuvoston yhteisestä kannasta. Komissio on edelleenkin, kuten ensimmäisessä käsittelyssäkin, yhtä mieltä parlamentin tarkistusten yleisestä sisällöstä. Tarvittavien teknisten tarkistusten ja tukevien teknisten tietojen puuttuessa sen on kuitenkin pakko hyväksyä neuvoston haluttomuus ottaa tällä hetkellä kontolleen erityisiä lainopillisia velvoitteita. Tätä taustaa vasten komissio ei ole valmis hyväksymään Ojalan mietinnön tarkistuksia 1-10. Hyväksymällä yhteisen kannan komissio osoittaa aikeensa laatia mahdollisimman pian erityisiä parlamentin tarkistusten suuntaisia ehdotuksia. Kun edessä on ehdotuksen lopullinen hyväksyminen, komissio aikoo antaa uuden muodollisen ilmoituksen aikeestaan neuvoston pöytäkirjassa.
Mitä tulee tarkistukseen 11, jonka tarkoituksena oli varhentaa määräaikaa, johon mennessä jäsenvaltioiden on pantava täytäntöön kaikki 31. joulukuuta 1998 voimaan astuvan muutosdirektiivin edellyttämät kansalliset lait, komissio on valmis hyväksymään tarkistuksen ja välittämään aiheesta tarkistetun ehdotuksen neuvostolle. Komissio uskoo, että tämä ehdotus, sellaisena kuin se on yhteisessä kannassa, sekä tarkistus 11 merkitsisivät todellista aitoa edistystä. Tätä mieltä on myös esittelijä - kiitän häntä siitä - ja se käy ilmi hänen mietintönsä viimeisestä kohdasta. Luotan siihen, että Ojala ja muut parlamentin jäsenet, jotka ovat tuoneet esiin huolensa komission maanantai-iltaisessa keskustelussa, ovat nyt vakuuttuneet aikomuksestani ottaa kaikki parlamentin pyynnöt käytännössä huomioon.

Ojala
Arvoisa herra puhemies, kuultuani nyt komissaari Flynnin kannanoton, haluaisin todeta, että olen antanut omat äänestyssuositukseni näihin muutosesityksiin ja toteaisin, että äänestyssuositus numero 11, johon olin tekemässä suullista muutosesitystä vuodeksi 1999 on tarpeeton. Vedän sen pois, koska komissaari Flynn totesi, että komissio on valmis hyväksymään sellaisenaan vihreiden tekemän esityksen vuodesta 1998.
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)

Barton
Arvoisa puhemies, olemme päässeet yksimielisyyteen komission ja neuvoston kanssa, joten meidän pitäisi välttyä kolmannelta käsittelyltä. Eilen illalla komissaari ilmoitti, että hän halusi tehdä joitain vähäisiä tekstimuutoksia tarkistuksiin, joista meidän on tarkoitus äänestää. Minulla on ilo suositella komission ehdottamia tarkistuksia - ne ovat parannus. En halua, että niitä koskeva äänestys jää nyt toimittamatta ja että meidän on aloitettava uudelleen koko sovittelumenettely noin vähäisen asian vuoksi. Jos siis komissio voi esittää parannetut ehdotuksensa, pyytäisin parlamenttia tukemaan niitä esitetyssä muodossa.

Marín
Arvoisa puhemies, vahvistan komission hyväksyvän kokonaisuudessaan nämä kaksi tarkistusta nykyisessä muodossaan.
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)

Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen
Euroopan parlamentin tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat äänestäneet tänään kyllä Lehnen mietinnölle, mutta ei tarkistukselle nro 16.
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat sitä mieltä, että maksujärjestelmässä tulee olla mahdollista sulkea pois rahalaitos maksujen nettoutukseen osallistumisesta, jos rahalaitos ei aseta riittävää vakuutta niiden maksujen katteeksi, jotka rahalaitos pyytää saada mukaan. Mikäli poissulkemiseen ei ole mahdollisuutta, kasvaa riski, että maksujärjestelmälle aiheutuu tappio, jonka joutuvat kestämään järjestelmän muut osapuolet, jos rahalaitos menee nurin.
Direktiiviehdotuksen 3 artiklan mukaan kaikkien ilmoitettujen tilitapahtumien tulee sisältyä maksunettoutukseen siihen katsomatta, onko osallistuva osapuoli asettanut riittävää vakuutta maksujen katteeksi. 3 artiklan 1 kohdan 2 alakohdassa avautuu kyllä mahdollisuus siihen, että maksujärjestelmässä voidaan määrittää, että maksumääräyksien katsotaan tulleen maksujärjestelmään lopullisesti vasta sen jälkeen kun on todettu, että selvityksen kanssa ei synny ongelmia, kun kaikilla rahalaitoksilla on tarpeeksi katetta tai ne ovat asettaneet vakuuden.
Olisi siten onnetonta poistaa 3 artiklan 1 kohdan 2 alakohta. Siksi tanskalaiset sosiaalidemokraatit äänestävät tarkistusta 16 vastaan.
Suositus toiseen käsittelyyn, Ojala (A4-0072/97)
Rübig
Koska myös arseeni kuuluu sairautta aiheuttaviin raskasmetalleihin, pitäisi muutosesityksessä 5 esitetyt aineet ottaa todella mukaan tieteelliseen arviointiin.
Tällaiset kemialliset yhdisteet voivat pesiytyä ihmiseen niin, että ne siirtyvät äidinmaidon välityksellä ja vaarantavat siten seuraavankin sukupolven. Erityisen riskialtista on sellaisten raskasmetalliyhdisteiden, kuten fluorikloorihiilivety tai syanidi, vuorovaikutus muiden ympäristöä vaarantavien aineiden kanssa. Näitä aineita käytetään edelleen teollisuudessa, vaikka vaihtoehtojakin olisi. Kamppailu kemiallisia aineita vastaan, jotka ovat jäänteissä jakautuneet laajalle ihmiskuntaan, on erittäin vaikeaa.
Sen vuoksi tuleekin vaatia sellaisten terveydelle haitattomien kemikaalien käyttöä ja arvostusta, ettei levitys myöskään jäänteissä ole enää mahdollista. Erityisesti tulee kiinnittää huomiota vaarallisten aineiden, kuten arseeniyhdisteiden, syanidien tai kloorattujen hiilivetyjen yhteydessä, etteivät ne vaaranna terveyttä heti, mutta voivat aiheuttaa sairauksia kuten syöpää vasta vuosikymmenten kuluttua.
Suositus toiseen käsittelyyn, Farassino (A4-0087/97)
Van der Waal
Komission esityksellä direktiivin 91/439/EEC muuttamisesta oli tavoitteena vain niiden ehtojen, jotka ajokortin haltijan tulee täyttää saadakseen kuljettaa ajoneuvoa, määritteleminen koko unionia koskevilla yhtenevillä koodeilla.
Euroopan parlamentti puuttui esitykseen heti aluksi saadakseen aikaan paljon pidemmälle meneviä muutoksia ajokortin suhteen. Asian ensimmäisessä käsittelyssä esitettiin muun muassa pisteajokorttia ja ajokortin peruuttamisen molemminpuolista hyväksymistä.
Komissio ja neuvosto ovat kuitenkin sitä mieltä, että nämä lisäykset eivät kuulu komission esityksen soveltamisalueeseen. Yhteiseen kantaan ei ole siksi otettu näitä Euroopan parlamentin esityksiä.
Liikenne- ja matkailuvaliokunta on siitä huolimatta ottanut suositukseensa toista käsittelyä varten jäsenvaltioiden välisen molemminpuolisen tunnustamisen ajo-oikeuteen liittyvien sanktioiden yhteydessä.
Suosituksen perusteluissa sanotaan, että " molemminpuolinen tunnustaminen muodostaa perustavanlaatuisen ehdon henkilöiden vapaan liikkumisen toteuttamiselle" . Vaikka olenkin liikennevaliokunnan kanssa samaa mieltä siitä, että jossakin jäsenvaltioissa tehdyillä raskailla liikennerikkomuksilla pitäisi olla seuraukset koko unionin alueella, mielestäni valiokunnan viittaus henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen on liioitteleva, eikä vakuuttava.
Olen komission ja neuvoston kanssa samaa mieltä siitä, että ajo-oikeuden peruuttamisen tai tilapäisen kieltämisen tunnustaminen kuuluu kolmannen pilarin toimivaltuuksiin, eikä se kuulu tämän esityksen soveltamisalueeseen. Sellaista tunnustamista koskeva esitys ei voi perustua 75 artiklaan, vaan sen pitää perustua K-artikloihin niihin liittyvien Euroopan parlamentin toimivaltuuksien kanssa.
Tämä vuoksi äänestin tarkistuksia ja liikennevaliokunnan suositusta vastaan.

Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen
Euroopan parlamentin tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat äänestäneet tänään ei suositukselle toiseen käsittelyyn neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta neuvoston direktiivin antamiseksi yhteisön ajokortista annetun direktiivin 91/439/ETY muuttamisesta.
Ehdotuksen kaksi tarkistusta enteilevät sitä, että tuomitseminen ajo-oikeuden menettämiseen yhdessä valtiossa aiheuttaa automaattisesti tuomitsemisen ajo-oikeuden menettämiseen muissakin jäsenvaltioissa.
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit äänestävät ehdotusta vastaan, koska se ei sovi yhteen tanskalaisten ehdon kanssa, joka koskee osallistumista yhteistyöhön oikeus- ja sisäasioissa sellaisten rikosoikeudellisten olosuhteiden luomiseksi, joilla on ylikansallinen vaikutus.
Tanskalaisten toivomus ajo-oikeuden menettämiseen tuomitsemisen yhteisten sääntöjen suhteen on se, että kansallisten viranomaisten välille luodaan täydellinen tietojen vaihto, jotta yksittäinen valtio saa ihanteelliset mahdollisuudet ottaa kantaa ajo-oikeuden menettämiseen tuomitsemiseen sen jälkeen kun se on tuomittu menetettäväksi toisessa valtiossa.

Donnay
Haluaisin täsmentää, miksi äänestin niin kuin äänestin suositusluonnoksesta asettaa toiseen perättäiseen käsittelyyn neuvoston vahvistama ja ajokorttia koskeva yhteinen kanta.
Tämän direktiiviehdotuksen tarkoituksena on määritellä yhdenmukaistettu koodijärjestelmä, jota sovelletaan niihin mainintoihin, jotka on sisällytettävä jäsenvaltioiden myöntämiin yhteisön ajokortteihin. Nämä määräykset ovat siis erityisen hyödyllisiä eurooppalaisten teiden käyttäjien tavanomaisessa elämässä. Niillä otetaan käyttöön johdonmukaiset hallinnolliset asiakirjat, jotka konkretisoivat Euroopan unionin kansalaisuustunteen ja joilla vahvistetaan sitä. Näiden syiden vuoksi äänestin neuvoston vahvistaman yhteisen kannan puolesta.
Asian esittelijä Farassino toivoi puolestaan, että yhteistä kantaa muutettaisiin, jotta jäsenvaltiot tunnustaisivat vastavuoroisesti ajokortin käyttöoikeuden keskeyttämistä tai peruuttamista koskevat määräykset. Omasta ja UPEryhmän puolesta olen kuitenkin sitä mieltä, että Farassinon esittämää kahta tarkistusta ei pidä hyväksyä parlamentin päätökseen.
Ajatusta ajokortin keskeyttämisen tai peruuttamisen vastavuoroisesta tunnustamisesta voidaan sinänsä pitää täysin oikeutettuna. Olen kuitenkin sitä mieltä, ettei sitä pidä liittää direktiiviin, jossa pyritään määrittelemään ajokorttiin sisällytettävä yhdenmukaisten koodien järjestelmä. Olen myös sitä mieltä, että tällainen tunnustaminen ei kuulu yhteisön toimivaltaan perustamissopimuksen 75 artiklan tarkoittamassa merkityksessä.
Äänestäessämme tästä suositusluonnoksesta toisessa käsittelyssä olemme näin ollen pitäytyneet neuvoston yhteisessä kannassa, joka tarjoaa mahdollisuuden onnistua eurooppalaisten sääntöjen toiminnallisessa yhdenmukaistamisessa ja jolla voidaan parantaa kansalaisten jokapäiväistä elämää.
Palacio Vallelersundin mietintö (A4-0030/97)
Ahlqvist, Theorin ja Wibe
Katsomme, että jälleenmyyntikorvaus on tärkeä osa tekijän oikeudesta korvaukseen. Siksi olimme tyytyväisiä, kun tämä säädös toteutettiin Ruotsissa 1. tammikuuta 1997.
Emme kuitenkaan katso, että tätä asiaa tulisi yhdenmukaistaa eurooppalaisella tasolla periaatteellisistakaan syistä, mutta ennen muuta siksi, että se näyttää olevan tarpeetonta.
Se suurkauppojen määrä, joka siirtyisi toisiin jäsenvaltioihin, joissa asiaa ei vielä ole säädelty, on häviävän pieni. Ei myöskään arvoltaan vähäisten teosten myynnin suojaamisen tarve riitä perusteeksi yhdenmukaistamiselle, sillä nämä taideteokset löytävät markkinansa miltei täysin jäsenmaiden sisältä.

Cassidy
Euroopan komission ehdotus taideteoksen tekijän prosenttiosuudesta taideteoksen myyntihinnasta on huonosti harkittu. British Fine Arts Federationin mukaan se voisi johtaa 5000 työpaikan menetykseen Lontoossa ja merkittävimmän myynnin siirtymiseen joko Sveitsiin tai Yhdysvaltoihin. British Fine Arts Federationin tuntemaan huoleen yhtyy myös Ranskan Commissaires-Priseurs ja sen Belgiassa ja Luxemburgissa toimivat vastaavat järjestöt.
Euroopan komissio ei ole tehnyt ehdotuksesta kustannus-hyöty-analyysiä. Itse asiassa se on ollut brittihallitusta kohtaan varsin epäkohtelias, sillä se ei ole vastannut teknologiaministeri Ian Taylorin 6. maaliskuuta lähettämään kustannus-hyöty-analyysiä koskevaan tiukkasanaiseen pyyntöön.
Brittikonservatiivit tukivat Euroopan parlamentin tarkistuksessa 40 esittämää pyyntöä ehdotuksen lykkäämisestä siihen asti, kunnes kunnollinen kustannus-hyöty-analyysi on suoritettu. Valitettavasti tuo tarkistus hylättiin.
Brittikonservatiivitkin ovat sanoutuneet irti PPE-ryhmän virallisesta kannasta, joka tukee komission ehdotuksia. Meitä ei lähetetty Euroopan parlamenttiin äänestämään sellaisen ehdotuksen puolesta, joka vahingoittaa yhtä Britannialle tärkeää alaa. Brittikonservatiivit uskovat myös, että komissio on väärässä esittäessään tämän ehdotuksen Euroopan yhteismarkkinoiden nimissä. Taidemarkkinat ovat koko maailman eivätkä Euroopan laajuiset.
Sekä Ranskan Commissaires-Priseursin että sen Belgiassa ja Luxemburgissa toimivien vastaavien järjestöjen toimittamien tietojen mukaan 90 % tuloista, jotka nykyään saadaan taiteilijoiden oikeuksista Pariisissa ja Brysselissä, liittyvät kuolleiden taiteilijoiden teoksiin. Vain 10 % menee elävien taiteilijoiden hyväksi. Brittikonservatiivit eivät kannata sitä, että 5000 elävältä britiltä riistetään työpaikka kuolleiden taiteilijoiden vuoksi!

Caudron
Jälleenmyyntikorvaus on tekijän tai hänen perillistensä oikeus alkuperäiseen teokseen (paitsi käsikirjoitukseen) 70 vuoden ajan teoksen tekemisestä ja oikeus saada prosenttiosuus teoksen jälleenmyyntihinnasta. Jälleenmyyntikorvauksesta on annettu säädöksiä yhdessätoista Euroopan unionin jäsenvaltiossa muuta säädöksiä sovelletaan tosiasiallisesti vain kahdeksassa valtiossa. Jälleenmyyntikorvausta ei mainita Alankomaiden, Irlannin ja Ison-Britannian lainsäädännöissä.
Tämä tekijänoikeus on siis yhdenmukaistettava perustamissopimuksen 100 a artiklan perusteella (henkisen omaisuuden yhdenmukaistaminen), jotta saataisiin karsittua kilpailun vääristyminen ja syrjintä, joista etenkin kuvataiteilijat joutuvat kärsimään sen mukaan, missä maassa heidän teoksiaan myydään.
On hyvä muistaa, että toisin kuin kirjailijat, muusikot ja audiovisuaalisten teosten tekijät, kuvataiteilijoilla on vain yksi pääasiallinen tulonlähde: taiteellisen luomistyönsä ensimmäinen tuotos. Jälleenmyyntikorvaus on siis eräänlainen palautuskorvaus, jotta teoksen tekijä saisi tuloja teoksestaan.
Näiden taloudellisten vaatimusten lisäksi taiteellista luomistyötä on ehdottomasti suojeltava ja edistettävä; sehän on koko Euroopan kulttuuri-identiteetin perusta.

Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen
Euroopan parlamentin tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat äänestäneet tänään sen mietinnön puolesta, joka koskee ehdotusta direktiiviksi alkuperäisen taideteoksen tekijän hyväksi tulevasta jälleenmyyntikorvauksesta.
Tämän päivän Euroopassa monet niistä taiteilijoista, jotka tekevät alkuperäisiä taideteoksia, eivät saa prosenttiosuutta siitä hinnasta, joksi taideteos muutetaan sen jälkeen kun taiteilija on myynyt sen. Tämän ongelman ovat useat jäsenvaltiot - niiden joukossa Tanska - yrittäneet ratkaista laatimalla jälleenmyyntikorvausta koskevan sopimuksen, joka takaa taiteilijalle tietyn prosenttiosuuden hinnasta, joksi taideteos muutetaan, kun sillä käydään kauppaa toisen, kolmannen, neljännen kerran jne. Tässä kohtaa syntyy kuitenkin uusi ongelma: se, että taidekauppiaat ym. käyvät kauppaa niissä maissa, joissa ei ole jälleenmyyntikorvausta koskevaa lainsäädäntöä, välttääkseen maksamasta jälleenmyyntikorvausmaksuja.
Ne ehdotukset, joiden puolesta olemme äänestäneet, merkitsevät paperilla tanskalaisten taiteilijoiden taloudellisten edellytysten huonontamista. Ehdotukset eivät kuitenkaan eroa kovin paljon voimassa olevasta tanskalaisesta jälleenmyyntikorvausta koskevasta lainsäädännöstä. Samalla ne on muotoiltu sillä tavalla, että niillä on mahdollisuus tulla hyväksytyiksi Euroopan parlamentin äänestyksessä. Täten myötävaikutamme ensinnäkin sen varmistamiseksi, että kaikkien EU-valtioiden taiteilijat saavat palkkion, joka vastaa paremmin sitä, miten heidän työtään arvostetaan markkinoilla. Toiseksi vältymme yllä mainitulta kilpailun vääristymiseltä.
Lindqvist (ELDR), Eriksson, Seppänen, Sjöstedt ja Svensson (GUE/NGL), Holm ja Lindholm (V), Bonde, Lis Jensen, Krarup ja Sandbæk (I-EDN), kirjallisesti. (SV) Olemme äänestäneet tätä mietintöä vastaan, koska mielestämme taideteosten luokittelun yhdenmukaistaminen ei ole välttämätöntä. Tämä luokittelu tapahtukoon kansallisella lainsäädännöllä.
Katsomme myös, että kysymys siitä, mikä ymmärretään alkuperäisteokseksi, on puhtaasti kulttuurikysymys ja täytyy päättää kansallisesti.
Tämä mietintö ei ylläpidä lainkaan tasapainoa kaupallisen edun ja taiteilijan edun välillä, vaan huonontaa merkittävästi pohjoismaisten taiteilijoiden asemaa. Mietintö ei ota huomioon pieniä ja kansallisia markkinoita eikä myöskään niitä taidemarkkinoita, joilla varsinkin nuoret taiteilijat ovat ja joilla hinnat ovat alempia, usein alle 1000 ecua.

Theonas
Ehdotus kuvaama- ja graafisen taiteen tekijöiden talousoikeuksien direktiivin säätämiseksi on myönteinen asia. Tämä siksi, että ko. oikeuksia ei ole vahvistettu kaikissa jäsenvaltioissa ja lisäksi oikeuksia, palkkioita ja omistussuhteita koskeva kansallinen lainsäädäntö on hyvin kirjava.
Lainsäädännön yhdenmukaistamisen lähtökohtana on kuitenkin oltava jo voimassa olevien tekijänoikeuksien säilyttäminen. Emme missään tapauksessa hyväksy sitä, että lainsäädännön yhdenmukaistaminen voisi toimia keinona oikeuksien ja tulojen leikkaamiseksi.
Olemme eri mieltä komission ehdotuksen kanssa siitä, että yli 1000 ecun suuruisten toimenpiteiden taloudelliset oikeudet suojataan. Se jättää suojatta suuren joukon kaupasta, jota käydään nimenomaan nuorten taiteilijoiden teoksilla. Ehdotamme säädettäväksi taiteilijaliittojen esittämää 500 ecun suojarajaa.
Komission ehdotus hintaluokituksesta ei tyydytä meitä, jäsenvaltioiden vallitsevien säädösten mukaan se johtaisi tekijöiden tulon vähenemiseen. Esittelijän esittämä tarkistus ei ole hyväksyttävissä, koska sen tullessa käyttöön se olisi tuhoisa taiteilijoille - pääasiallisesti korkeimman vyöhykkeen laajenemisen vuoksi. Kuten ehdotuksessamme esitimme taiteilijaliittojen kantaa mukaillen, pidämme oikeina 5 prosentin, 3 prosentin ja 2 prosentin suuruisia palkkioita myyntihinnasta hintaluokan mukaan eli 500-50 000 ecua, 50 0-250 000 ecua ja yli 250 000 ecua vastaavasti.
Olemme myös eri mieltä komission ehdotuksen kanssa rajoittaa suojattujen kopioiden määrää. Samoin olemme eri mieltä käsikirjoitusten jättämisestä direktiivin ulkopuolelle. Myönteisenä pidämme kuitenkin jälleenmyyntikorvauksien vahvistamista. Sillä taiteilijaa suojataan joutumasta hyväksikäytön ja kiristyksen kohteeksi. Lisäksi se saa aikaan mahdollisimman samanlaisen kohtelun muiden taidelajien nauttimien etujen kanssa.
Näistä syistä, ja jos tarkistustamme ei hyväksytä, emme äänestä mietinnön puolesta.
Fordin mietintö (A4-0110/97)
Le Gallou
Arvoisa puhemies, Fordin mietinnössä, jota vastustamme, ehdotetaan uuden rasismin vastaisen " vempeleen" perustamista, toisin sanoen uuden, vapaiden ihmisten sortokeinon perustamista. Poliiseineen, mielistelevine tuomareineen ja lehdistön hymistelyineen rasismin vastainen ideologia on muuttunut Kaikkialla Euroopassa ajatuspoliisiksi.
Tilanne on erityisen vakava eräissä maissa, kuten Alankomaissa. Raivostunut tuomari Van den Heuvel tuomitsi Alankomaiden demokraattisen keskustan puheenjohtajan Janmaatin kahdeksi viikoksi vankeuteen tämän julistettua, että demokraattisen keskustan valtaantulon jälkeen monikulttuurinen yhteiskunta saa loppua; tuomari häpäisi näin Alankomaiden oikeutta.
Jos tällaisesta mielipiderikoksesta annetusta tuomiosta voitaisiin valittaa, Kansallisen rintaman ja Vlaams blokin edustajat pyytäisivät saada vierailla Janmaatin luona vankilassa. Meidän parlamenttimme on huolissaan ihmisoikeuksien puolustamisesta maailmassa. Sen pitäisi kuitenkin ensin siivota omat nurkkansa. Alankomaiden rasismin vastainen oikeuslaitos ei ole yhtään sen parempi kuin Pekingin tai Jakartan vastaavat laitokset.

Ahlqvist, Theorin ja Wibe
Monissa täällä parlamentissa käsittelemissämme mietinnöissä perustellaan uusien laitosten ja organisaatioiden perustamistarvetta. Niin myös tässä mietinnössä. Tuskin koskaan tapaa mietintöä, jossa ehdotetaan jonkin laitoksen tai organisaation lakkauttamista.
Epäilemme sitä, olisiko eurooppalainen rotusyrjinnän ja muukalaisvihan valvontakeskus oikea tapa koettaa vaikuttaa yhteiskunnassa vallitseviin epäluuloihin. Tarkoitus saattaa olla erittäin hyvä, mutta näemme monet muut yhteiskunnalliset kustannukset tärkeämmiksi kamppailussa työttömyyttä ja köyhyyttä vastaan Euroopassa. Tällaisen keskuksen perustamisella on valitettavasti tapana johtaa monien asiakirjojen laatimiseen, kun taas ihmisten arkipäivään vaikutetaan perin vähän.
Vaikka äänestimme mietinnön puolesta, haluamme ilmaista edellä olleet vahvat varauksemme.

Lis Jensen, Krarup ja Sandbæk
Olemme päättäneet olla tänään äänestämättä Fordin mietinnön puolesta, joka koskee Euroopan rotusyrjinnän ja muukalaisvihan seurantakeskuksen perustamista. Tämä johtuu useasta asiasta.
Ensinnäkin Euroopan neuvosto on työskennellyt perusteellisesti useita vuosia suurenmoisella tavalla tämän asian parissa; on mm. toteutettu erittäin hyvin onnistunut nuorisokampanja rotusyrjintää, antisemitismiä, suvaitsemattomuutta ja muukalaisvihaa vastaan yhteistyössä useiden nuorisojärjestöjen ja rotusyrjinnän vastaisten liikkeiden kanssa. Katsomme Euroopan neuvoston olevan erittäin pätevä tällä alueella, ja olemme siksi myös sitä mieltä, että olisi sopivaa, jos Euroopan neuvosto jatkaisi tätä työtä. Meidän on vaikea ymmärtää tällä alueella toimivan EU-keskuksen tarpeellisuutta varsinkin kun tiedetään, että Euroopan neuvostoon kuuluu paljon enemmän valtioita ja sillä on siten enemmän vaikutusvaltaa.
Toiseksi olemme epäileväisiä valitun oikeudellisen perustan, 235 artiklan suhteen. Olemme sitä vastaan, että EU jatkaa kompetenssialueidensa laajentamista.
Katsomme tietenkin, että rotusyrjintää ja muukalaisvihaa vastaan tulee taistella, mutta epäilemme, kuten sanottu, sitä, onko EU paras foorumi sen tyyppisiä toimia varten.
Randzio-Plathin mietintö (A4-0111/97)
Ahlqvist, Andersson, Hulthén, Lööw, Theorin ja Wibe
Mielestämme Randzio-Plathin mietintö kokonaisuutena on kaikessa olennaisessa hyvä. Meillä on kuitenkin tiettyjä varauksia niitä sanamuotoja vastaan, jotka viittaavat tarpeeseen alentaa veroja ja sosiaalikuluja työttömyyden tehokkaan torjunnan ehtona. Pidämme näitä muotoiluja aivan liian yleisluontoisina, jotta voisimme kaikissa suhteissa jakaa näin muotoillut käsitykset.

Berthu
Neuvon tarkkailijoita tarkastelemaan huolellisesti komission taloudellisen vuosikertomuksen sitä osaa, joka käsittelee rahamarkkinoiden vaihteluja. Se tarjoaa meille paljon opittavaa talouden, rahamarkkinoiden ja politiikan kannalta.
Kukaan ei ole unohtanut, että kaksi vuotta sitten, keskellä yhteisön rahamarkkinoiden sisäisiä mullistuksia, komissio julkaisi rauhoittavan tiedonannon, jossa selitettiin, että makrotalouden vaikutus kasvuun ei ollut kovin voimakas: 0, 25-0, 5 pistettä. Komissio alensi vielä hieman arviotaan lisäten, että tähän sisältyi dollarin vaikutus yhteisön ulkopuolella ja ettei valuuttakurssien nimellisten vaihtelujen ja kilpailukyvyn vaihtelun välille voida osoittaa suoraa yhteyttä.
Komissio hylkäsi samanaikaisesti kopeasti myös kaikkien niiden ehdotukset, jotka Ranskan tavoin esittivät välittömien parannusten tekemistä joko tiukentamalla Euroopan valuuttajärjestelmän kuria tai muuttamalla rakennerahastoja tai vielä ottamalla käyttöön valuutan tasausmaksuja.
Tänään, kaksi vuotta myöhemmin, puhutaan aivan toisin. Meille esitellyssä taloudellisessa vuosikertomuksessa todetaan, että " kasvu (kehitys) keskeytyi äkillisesti vuoden 1995 toisella neljänneksellä" ja että se " hidastui erityisen jyrkästi niissä maissa, joiden valuuttojen arvo nousi valuuttakriisin aikana keväällä 1995" . Muutkaan eivät säästyneet kasvun pysähtymiseltä. Kertomuksessa esitetäänkin, että lyhytaikaiset korot nousivat usein suhteettoman korkealle maissa, joiden valuuttojen arvo oli laskenut. Tämän vuoksi talouden toimeliaisuus hidastui selvästi myös näissä maissa. Sanamuodot " jyrkkä hidastuminen" ja " selkeä hidastuminen" paljastavat, että komission suhtautuminen on muuttunut.
Loppupäätelmä on myöskin erilainen kuin ennen: Yleisesti ottaen (toisin sanoen ottaen myös huomioon dollarin vaikutuksen) " lopullinen kysyntä hidastui edellisten puolentoista vuoden lähes kolmesta prosentista juuri ja juuri yhteen prosenttiin vuoden 1995 jälkipuoliskolla" ; reaalinen BKT puolestaan laski 2, 4 prosentista 1, 2 prosenttiin yhden vuosineljänneksen aikana, joten muutos on paljon ilmoitettua suurempi. Komission jäsen de Silguy laajentaa lisäksi tätä tyrmistyttävää toteamusta lisäten puheessaan, että tässä yhteydessä Euroopasta hävisi 1, 5 miljoonaa työpaikkaa.
Meidän onkin kysyttävä itseltämme: mistä johtuu tämä komission äkillinen suunnanmuutos? Ovatko sen asiantuntijat niin epäpäteviä, etteivät he huomanneet vuoden 1995 lopulla sitä, minkä tavallinen kansalainen huomasi ja mitä puolueryhmäni korosti voimakkaasti: sisäisten valuuttakurssimuutosten tuhoisat vaikutukset, etenkin Ranskassa, joka oli liittänyt valuuttansa Saksan markkaan? Tällä emme halua suinkaan loukata komissiota.
Mikä on asian selityksenä? Olemme sitä mieltä, että vuoden 1995 ensimmäinen kannanotto oli tosiasiassa poliittisen strategian sanelema: yhtäältä oli tunnustettava sisäisten valuuttakurssimuutosten negatiiviset vaikutukset (ei edes komissio olisi voinut niitä kieltää) väläyttelemällä yhteistä rahaa ratkaisuna asiaan mutta toisaalta vaikutuksia oli vähäteltävä, jotta vältyttäisiin siltä, että jäsenvaltiot pelästyksissään toteuttaisivat kiireellisiä toimenpiteitä, jotka olisivat selvästi osoittaneet, että ongelma voitaisiin suureksi osaksi ratkaista turvautumatta yhteisen rahan tuomiin suuriin muutoksiin.
Me uskallamme todeta, että komissio alkoi yksinkertaisesti manipuloida niitä tietoja, joita se ei enää tänään usko tarvitsevansa. Yhteinen raha otetaan ainakin teoriassa käyttöön hyvinkin pian, valuuttakurssien heilahtelut ovat tasoittuneet ja komissio voisi yhä vastata, jos sille esitettäisiin uusia kysymyksiä, ettei enää ole aikaa väliaikaisten toimenpiteiden toteuttamiseen. Komissiolla on siis varaa kertoa totuus ja ikään kuin peittää rikoksensa jäljet liioittelemalla uusin ylistyksin yhteisen rahan tuomia uusia etuja.
Tällä asialla on myös poliittinen opetus: komissio valehteli vuonna 1995 tai oli ainakin liian huolimaton ja esti jäsenvaltioita näin tahallaan toteuttamasta toimenpiteitä työpaikkojensa turvaamiseksi. Komissio siis uhrasi jäsenvaltioiden työntekijät yhteisen rahan alttarilla, sillä asiassa oli edistyttävä hinnalla millä hyvänsä. Tämä kertoo paljon komission autoritaarisuudesta ja sen osoittamasta piittaamattomuudesta jäsenvaltioita ja niiden kansalaisia kohtaan. Älkäämme myöskään unohtako, että se, joka valehteli eilen, voi valehdella myös tänään. Tämä on hyvä muistaa juuri nyt, kun komissio kehottaa meitä lisääntyneistä budjettiepätasapainoista huolimatta kiirehtimään nöyrinä valuuttojen yhteen sulauttamista ja talouspolitiikkojen yhdenmukaistamista.

Eriksson, Sjöstedt ja Svensson
Allekirjoittaneet ovat loppuäänestyksessä pidättyneet äänestämästä. Mietintö sisältää oikeaa ja tarpeellista kritiikkiä sitä tiukentamispolitiikkaa vastaan, joka on leimannut unionin virallista ajattelua pitkän aikaa ja joka on ollut tärkein syy joukkotyöttömyyteen ja sosiaaliseen kriisiin. Näemme mietinnön käänteenä kohti ekspansiivista ja elvyttävää suhdannepolitiikkaa.
Emme kuitenkaan jaa sitä käsitystä, että EMU: n toteuttaminen olisi paikallaan. Päinvastoin juuri EMU: n säännöt ovat jäsenmaiden rajoittavan ja lamauttavan politiikan takana. EMU merkitsisi myös valtioiden politiikan yhdenmukaistamista, joka ei täsmää niiden erilaisten tarpeiden kanssa. Se ekspansiivinen politiikka, jota mietintö aivan oikein puolustaa, on vastakkainen EU: n valuuttapolitiikalle, mistä syystä valuuttapolitiikkaa pitää muuttaa ja ajatus euro-valuutasta hylätä.
Valuuttayhteistyölle on saatava muita muotoja, jotka ovat yhdenmukaisia aktiivisen kriisin- ja työttömyydentorjuntapolitiikan kanssa.
Emme myöskään yhdy käsitykseen, jonka mukaan yritysten veronalennukset ja työoikeudellisten sääntöjen murentaminen - houkuttelevan " joustavuuden" nimissä - toisivat jonkin myönteisen suhdannepoliittisen tai rakenteellisen vaikutuksen.

Gahrton, Holm ja Lindholm
Komission vuosiraportti on tavalliseen tapaansa yksitotista luettavaa, koska se vain keskittyy EU: n puhtaasti taloudellisiin aspekteihin, kuten finanssi- ja rahapolitiikkaan. Ne kysymykset, joista tavalliset ihmiset puhuvat, esim. työttömyys, julkisen sektorin supistukset ja ympäristöongelmat, jätetään kokonaan ulkopuolelle. Euroopan parlamentin päätöslauselma on siksi myönteistä luettavaa, sillä se sisältää oikeaa ja tarpeellista kritiikkiä sitä tiukentamispolitiikkaa vastaan, joka on leimannut unionin virallista ajattelua pitkän aikaa ja joka on ollut tärkein syy joukkotyöttömyyteen ja sosiaaliseen kriisiin.
Emme kuitenkaan jaa sitä käsitystä, että EMU: n toteuttaminen olisi paikallaan ja toivottavaa. Päinvastoin juuri EMU: n lähentymisvaatimukset ovat jäsenmaiden rajoittavan ja lamauttavan politiikan takana. Ruotsi on erinomainen esimerkki tästä. Kun Ruotsin hallitus v. 1990-91 otti kannan, jonka mukaan Ruotsin täytyy liittyä EU: iin ja sen seurauksena aloitti EU-politiikan talouden alalla matala inflaatio tärkeimpänä johtotähtenään ja huolimatta siitä, ettei Ruotsista tullut EU: n jäsentä ennen kuin 1995, niin Ruotsin työttömyys on noussut merkittävästi. EMU: n myötä EU-maiden talouspolitiikkaa tullaan " koordinoimaan" eikä siten oteta huomioon niitä eroja, joita on EU: n eri alueiden välillä.
Se ekspansiivinen politiikka, jota mietintö puolustaa, on vastakkainen EU: n valuuttapolitiikalle, mistä syystä valuuttapolitiikkaa pitää muuttaa ja ajatus euro-valuutasta hylätä. Valuuttayhteistyölle on saatava muita muotoja, jotka ovat yhdenmukaisia aktiivisen kriisin- ja työttömyydentorjuntapolitiikan kanssa.

Gallagher
EU: n kaksi rakennerahasto-ohjelmaa 1989-1993 ja 1994-1999 ovat selvästi auttaneet edistämään Irlannin talouden kasvua. Keskimääräinen tulo asukasta kohti on Irlannissa tällä hetkellä yli 84 % EU: n keskitasosta, ja tämä on pääosin EU-varoista Euroopan alue-, sosiaali-, maatalous-, kalastus- ja koheesiorahastojen välityksellä tehtyjen suurten siirtojen ansiota.
Irlannin talouden viimeaikainen menestys osoittaa, mitä voidaan saada aikaan, jos työmarkkinaosapuolet ja hallitukset harjoittavat johdonmukaisia ja vakaita sosiaaliseen konsensukseen perustuvia makrotalouspolitiikkoja. Tämä prosessi alkoi vuonna 1987 ja on johtanut useimmilta osin työmarkkinarauhaan.
Vaikka Irlanti on määritelty yhdeksi maista, jotka täyttävät Maastrichtin lähentymiskriteerit ja voivat siis liittyä EMU: n ensimmäiseen vaiheeseen, Irlannin taloudella on yhä useita perustavia taloudellisia huolia.
Ensinnäkin Irlanti saa yli 11 % EU: n koko vuosien 1994-1999 rakennerahastopaketista. Vuoden 1999 jälkeen tämä luku laskee noin 7-8 %: iin EU: n vuosien 2000-2005 rakennerahastopaketista. Irlannin hallitus, joka on lisännyt kulutustaan huomattavasti viimeisen kahden vuoden aikana, ei ole luonut mitään rakenteita varustautuakseen EU-tukien laskemiseen vuoden 1999 jälkeen. Vaikka Irlannin kasvuluvut ovat viime vuosina vaihdelleet 7-10 %: n välillä, Irlannin hallituksen kulutuspolitiikka on ollut suunnattu kohti lyhyen aikavälin voittoja ilman, että olisi laadittu minkäänlaista pitkän aikavälin talousstrategiaa.
Mielestäni Irlannin tulisi liittyä EMU: un ensimmäisen mahdollisuuden koittaessa, mutta meidän pitäisi toteuttaa hallintopolitiikkoja, joissa otetaan huomioon edellä mainitut inflaatiolisäykset julkisiin menoihin, sekä se, että välttämätön infrastruktuuri on yhä alirahoitettu ja että nykyistä kasvutasoa tulee olemaan vaikea ylläpitää, kun muiden EU-maiden taloudellinen toiminta on heikkoa.
Olen täysin samaa mieltä siitä, että EU: n rakennerahastovarat on suunnattava niille alueille, joiden talouden suorituskyky ja keskimääräinen tulo asukasta kohti ei yllä Euroopan keskitasolle.
EU: n rakennerahastovarojen jakoa Euroopan aluekehitysrahaston ja sosiaalirahastojen kautta ja niiden jäsenvaltioiden alueilla, joiden taloudellinen kehitys on jäljessä muista Euroopan valtioista, on koordinoitava mahdollisimman hyvin. Esimerkiksi Irlannissa on nyt aloitettava keskustelu siitä, miten EU: n seuraavat rakennerahastovarat jaetaan vuosina 2000-2005.
Connaughtin/Ulsterin vaalipiiriä edustavana parlamentin jäsenenä uskon, että Donegalin, Cavanin ja Monaghanin maakuntien sekä Connaughtin provinssin on säilytettävä tavoitteen 1 alueen asema vuosina 2000-2005.
Tavoitteen 1 alueen asema, joka oikeuttaa alueet suurimpaan mahdolliseen tukeen Euroopan alue- ja sosiaalirahastoilta, myönnetään tavallisesti vain alueille, joiden keskitulo asukasta kohti on alle 75 % EU: n keskitasosta. Donegalin, Cavanin ja Monaghanin maakuntien sekä Connaughtin provinssin olisi ja on saatava maksimimäärä EU-tukea, koska näiden alueiden talous ja kilpailukyky eivät ole muiden Irlannin alueiden tasolla.
Tehkäämme yksi asia selväksi. Jos EU on vakavissaan siinä, että rakennerahastopolitiikat sidotaan alueiden taloudelliseen suorituskykyyn, tällöin Connaughtin/Ulsterin alueelle myönnetään tavoitteen 1 asema vuosille 2000-2005.

Hyland
Työllisyys on ymmärrettävästi yksi vakavimmista päätöksen- ja politiikantekijöitä kohtaavista haasteista Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden tasolla, ja nyt kun tilanne on kohentumassa, meidän kaikkien julkisessa virassa olevien on syytä tehostaa jälleen ponnistuksiamme suotuisamman ympäristön luomiseksi lisäinvestoinneille ja taloudelliselle kasvulle, joka voi synnyttää uusia tuottavia työpaikkoja.
Kun Euroopan unionin inflaatio on myönteisesti laskemaan päin ja sitä vastaavan BKT: n nousun merkitys on suurempi kuin koskaan aikaisemmin, tätä tervetullutta suuntausta hoidetaan tavalla, joka edistää uutta taloudellista toimintaa, joka voi luoda pysyviä työpaikkoja.
Olen iloinen voidessani mainita, että Irlannissa vuonna 1987 käynnistetty talouspolitiikka on alkanut kantaa hedelmää ja että työllisyysongelmamme (yksi Euroopan pahimmista) on nyt saanut myönteisen käänteen ja uudet työpaikat lisääntyvät hitaasti mutta tasaisesti.
Esittelijä on oikeassa tunnustaessaan yksityisen sektorin merkittävän roolin työllisyyspolitiikassa, mutta se on mahdollinen vain, jos yksittäisten jäsenvaltioiden hallitukset ottavat käyttöön politiikkoja, jotka kannustavat ja palkitsevat investointeja, yritteliäisyyttä ja riskienottoa.
Aivan liian usein esteeksi muodostuvat uuden työpaikan luomisen kustannukset - raskas verotus, kansalliset vakuutusmaksut ja liikasääntely sotivat työpaikan luomista vastaan.
Varmasti hallitusten on parempi tehdä tarvittavat rahoitusoikaisut verotuspuolella sen sijaan, että ne tukisivat sosiaalihuollon kautta työtöntä henkilöä.
Jaettaessa Euroopan unionin ja kansallisten rahastojen varoja työllisyyshankkeisiin on kiinnitettävä erityishuomiota nykyisten yhteisöohjelmien, kuten LEADERin ja " maakuntien yrityslautakuntien" , menestykseen, sillä ne voivat luoda työllisyyttä tasolla, jolle kansallispohjaiset suunnitelmat eivät yleensä ulotu, ja auttavat siten ylläpitämään kohtuullisen kaupunki- ja maaseutuinfrastruktuurin.

Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen
Euroopan parlamentin tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat äänestäneet tänään ei mietinnölle, joka koskee komission taloudellista kertomusta vuodelle 1997.
Mietinnössä arvostellaan komissiota siitä, ettei työttömyyteen kiinnitetä riittävästi huomiota, ja EU: n kasvunäkymiä pidetään liian riittämättöminä tehokasta joukkotyöttömyyden vastaista taistelua ajatellen. Työttömyyteen kiinnitetään mietinnössä paljon huomiota.
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit tukevat mietinnön tapaa lähestyä Euroopan työttömyysongelmaa ja kannattavat tietojen vaihtamista ja muuta poliittista yhteensovittamista useilla alueilla, mutta eivät voi tukea eräänlaisen EU-tason taloushallituksen perustamista koskevaa vaatimusta, joka on mainittu kohdassa 13.

Lindqvist
Komission talouskuvaus on epärealistisen myönteinen.
EMU ei ratkaise pääongelmaa eli korkeaa työttömyyttä, vaan uhkaa päin vastoin entisestään pahentaa sitä tuottamalla lisää työttömiä panostamalla yksipuolisesti hintojen vakauteen ja kameraalisiin taloudellisiin vaatimuksiin.
Valiokunnan lausunto on huomattavasti realistisempi ja näyttää oivaltavan osan EMU: n ongelmista kuitenkaan tekemättä niistä johtopäätöksiä. Puhutaan kysynnän ja investointien lisäämisestä eikä ilmeisesti ymmärretä, että juuri EMU jarruttaa koko kehitystä ja on lukkona koko Euroopalle. Tätä taustaa vasten olen äänestänyt mietintöä vastaan.

Wolf
Valitettavasti enemmistö on unohtanut mietinnön poliittisten vaatimusten keskeisen elementin: vaatimuksen työajan lyhentämisestä työn ja tulojen uudelleen jakamista koskevaan politiikkaan kuuluvana välttämättömänä seikkana. Mikään muu käytettävissä oleva keino ei tehoa niin nopeasti! Se on tappio uudelle politiikalle, joka alkaa kasvaa samanaikaisesti kun Euroopan Renaultin työntekijät lakkoilevat, kun eurooppalaiset marssivat massatyöttömyyttä, epävarmaa työllistämistä ja sosiaalista luokkajakoa vastaan, kun eurooppalaiset kokoontuvat täystyöllisyyden puolesta, kun Euroopan ammattijärjestöjen liitolla on toimintapäivä.
Vaikka en jaakaan esittelijän optimismia Euroopan talous- ja rahaliiton täsmällisestä toteuttamisesta sen nykyisessä muodossa uudella, ekososiaalisella politiikalla, tähtää suuri osa mietinnöstä oikeaan suuntaan, jossa yhtenä ekososiaalisena käänteenä on kamppailu massatyöttömyyttä vastaan, joka on todella ensimmäinen prioriteetti.
Muuten, hyvät naiset ja herrat, jotka yhä olette uusliberaalisen ideologian kannattajia: me tapaamme jälleen keskustelussa, jossa käsitellään aihetta broad economic guidelines !
Mettenin mietintö (A4-0105/97)
Berthu
Arvoisa puhemies, Mettenin mietintö, josta parlamentti juuri äänesti, vahvistaa valitettavasti kaikkien niiden pelon, jotka ovat sitä mieltä, että yhteisen rahan hallintakustannukset ovat paljon suuremmat kuin sen avulla saavutettavat säästöt, jotka johtuvat valuutan vaihtokulujen vähenemisestä tai yksinkertaistumisesta.
Ensi näkemältä näyttää siltä, että mietinnössä käsitellään toisarvoista teknistä kysymystä: jäsenvaltioiden välillä on jo pitkään ollut keskinäisen taloudellisen tuen järjestelmä siltä varalta, että yksi niistä joutuu vakaviin maksutasevaikeuksiin. Tätä järjestelyä ei käytetä kovin usein (sitä käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 1993 Italian hyväksi), mikä on ymmärrettävää, sillä kullakin jäsenvaltiolla on yhä tällä hetkellä oikeus harjoittaa erillistä talouspolitiikkaa, vaikka se koordinoidaankin enemmän tai vähemmän muiden maiden talouspolitiikkojen kanssa.
Mietinnössä pohdittiin, pitäisikö tämä järjestely säilyttää vielä senkin jälkeen kun yhteinen raha on otettu käyttöön. Mettenin mietinnön mukaan pitäisi, koska ensiksikin eräät maat jäävät väliaikaisesti yhteisen rahan ulkopuolelle ja erityisesti siksi, että tällainen järjestely olisi entistäkin tarpeellisempi rahaliittoon osallistuville maille, sillä niiden talouspolitiikat liitetään yhteen. Tämän vuoksi olisikin löydettävä yhteinen järjestelmä, joka auttaisi kutakin maata vaimentamaan mahdollisia epäsuhtaisia suhdannekriisejä, joita yhä saattaa ilmaantua ja jotka vaikuttaisivat kaikkiin muihinkin. Nyt pääsimmekin asian ytimeen.
Tulevassa rahaliitossa, sellaisena kuin se on määritelty Maastrichtin sopimuksessa, ei ole Euroopan yhteistä talousarviota, jota voitaisiin käyttää paikallisten tai maailmanlaajuisten kriisien lieventämiseen. Talousarvioiden epäsuhtaisten epätasapainojen torjumiseksi ei siis ole olemassa yhteisön laajuista välinettä.
Metten keksi siis ajatuksen - jolle parlamentti antoi täyden tukensa - tämän puutteen korjaamisesta. Hän ehdottaa, että maksutaseita koskeva nykyinen taloudellinen tukijärjestelmä korvataan tulevaisuudessa mittavammalla järjestelmällä, jonka nimeksi annetaan " vakauden ja kasvun edistämisjärjestely" ja joka voisi täydentää uutta vakaussopimusta. Mutta mistä saadaan rahat tämän uuden järjestelmän kustantamiseksi?
Näemme tässä, mitä saa aikaan vääristynyt oravanpyörä, joka vähitellen lisää yhteisestä rahasta aiheutuvia kustannuksia. Kuten jo alussa ennustimme, muutaman vuoden kuluttua huomaamme, että yhteisen rahan haitat ovat paljon suuremmat kuin sen edut ja että sen aiheuttamat kustannukset paljon suuremmat kuin sen tuottamat voitot.

Torres Marques
Kannatin Mettenin mietintöä koska, ecun piirin kuuluvat jäsenmaat voivat tällä hetkellä turvautua lyhytaikaiseen talousapuun, jos heille tulee maksutaseongelmia. Tämä apu toimii pääoma- ja lainamarkkinoiden kautta, jotka yhteisön talousarvio on taannut edullisin koroin. Tämän lainan ehdot ovat poikkeukselliset ja siitä hyötyvän jäsenmaan täytyy esittää anomus ja noudattaa ECOFINin takaisinmaksuohjelmaa.
Jos tämä avustusmahdollisuus lopetetaan EMU: n kolmanteen vaiheeseen siirtyviltä mailta, jotka siis liittyvät euroon, täytyy luoda uusi samankaltainen järjestelmä, tietysti uusin kaavoin, mutta samaan henkeen. On välttämätöntä ottaa huomioon, että maksutaseen käsite täytyy määritellä uudelleen euroon liittyville maille, koska suurimmassa osassa kaupallisesta ja taloustoiminnasta käytetään euroa. Esimerkiksi Portugalissa arviolta 80 prosenttia kaupallisista suhteistamme on solmittu Euroopan unionin eri maiden kanssa, ja kun euroon liitytään ei rahavirtoja voi enää mitata eri rahayksikköinä. Sama koskee turismia ja muuta rahanvaihtotoimintaa.
Sitä paitsi on tarkkailtava sitä, että aivan kuten komission vuosittaisessa talousarvion toteuttamista koskevassa kertomuksessa vuodelle 1997 kerrotaan, " yhteisön markkinoiden avautumisprosentti suhteessa koko maailman talouteen on suhteellisen pieni ja muistuttaa Yhdysvaltojen tai Japanin prosenttia. Vuonna 1995 avautumisprosentti oli Euroopan unionissa suunnilleen 10 prosenttia, Amerikan Yhdysvalloissa 12 prosenttia ja Japanissa 9 prosenttia. Se tarkoittaa, että talouden maailmanlaajuistumisesta on suora seuraus yhteisön talouden rajoitettuun alueeseen."
Huolimatta tämän arvon maailmanlaajuisesta luonteesta, täytyy kohdata se asia, että Euroopan unionin yksittäiset maat tai unioni kokonaisuudessaan voivat kohdata maksutaseongelmia, ennen kaikkea siksi, että siellä työntekijöiden liikkuvuus on vähentynyt ennen kaikkea kielierojen takia, päinvastoin kuin esimerkiksi Yhdysvalloissa, jossa automaattiset vakauttajat ja liittovaltion talousarvion mittavuus toimivat vaimentimina.
Euroopan parlamentti päätyi näin minun tuellani hyväksymään komission päätöslauselmaehdotuksen, jotta komissio valmistelee ja esittää, niin meille kuin neuvostollekin, säädöshanke mielessään EMU: n kolmosvaihe. Tämä säädöshanke voisi auttaa maksutaseen kanssa vaikeuksissa olevia jäsenmaita. Ehdotan, että enimmäisapu olisi sidoksissa jäsenmaiden BKTL: n prosentuaaliseen arvoon.
Meidän näkökulmastamme katsottuna tästä avusta tulee välttämätön, jotta voimme kohdata satunnaisheilahtelut, joita kehitys tuonee tullessaan.

Wolf
Edustaja Mettenin mietinnössä tartutaan todella tärkeään ongelmaan. Valitettavasti se on kuitenkin liian haparoiva. Ilman tehokasta taloudellisten korvausten järjestelmää tulee siirtyminen Euroopan talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen olemaan, niin kansallisesti kuin sosiaalipoliittisestikin, mahdotonta. Kun parlamentin vaatimukset ovat arvatenkin jääneet täyttämättä, on entistä välttämättömämpää tehdä Euroopan valuuttajärjestelmä II sellaiseksi, että sopeuttamisrasitteet jaetaan tasaisesti ja yhteisvastuullisesti.
Sopimusta tasapainosta ja kasvusta ei tule tukea, vaan se tulee muotoilla kokonaan uudelleen: sopimukseksi yhteisestä menettelystä uuden, sosiaalisen ja ekologisesti kestävän kehitysmallin aikaansaamiseksi. Tähän Mettenin mietintö ei anna mitään rakentavaa ratkaisua. Lisäksi hän vaikenee - mikä sopiikin hänen vaatimattomaan antiinsa - rahoituksen eri mahdollisuuksista.
Rakentava suuntautuminen antaisi noin 1 % EU: n bruttokansantulosta jonkinlaisen tuki- ja katastrofirahaston käyttöön. Silloin se voisi täyttää tehtävänsä ainakin nopeasti. Sitä varten tulisi varata EU: n uusia vero- ja maksulähteitä (energiavero tms.).
(Istunto keskeytettiin klo 13.15 ja se jatkui klo 15.00.)

Albanian tilanne
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julistus Albanian tilanteesta.

Patijn
Arvoisa puhemies, täytän mielelläni parlamentin pyynnön antaa selostus Albanian tilanteesta. Albanian tilanne ei ole vakaa. Pääministeri Finon kansallisen yhtenäisyyden hallitus toimii varovasti sosialistien ja presidentti Berishan välillä. Vastakohtaisuudet tärkeimpien poliittisten ryhmittymien välillä ovat yhä suuret. Vaikka hallitus on palauttanut järjestyksen joissakin suurissa kaupungeissa, ryöstöjä, rosvousta ja ampumavälikohtauksia esiintyy yhä. Tilanne on siksi yhä arvaamaton. Useat ihmiset pakenevat naapurimaihin, etenkin Italiaan. Tiedotusvälineet toimivat vaikeissa olosuhteissa, eikä sovittujen vaalien lopullista päivämäärää ole lyöty lukkoon. Toistaiseksi lähdetään siitä, että ne pidetään kesä-heinäkuussa.
ETYJ: n tanskalaisen puheenjohtajan pyynnöstä Itävallan entinen kansleri Franz Vranitsky lähti 8. maaliskuuta Tiranaan. Euroopan unionin Albanian viranomaisiin kohdistama painostus muun muassa 7. maaliskuuta pidetyssä kokouksessa ja tohtori Vranitskyn ja muiden kansainvälisen yhteisön jäsenten ponnistelut vaikuttivat siihen, että Berisha päätti järjestää aikaistetut vaalit. On myös nimitetty kansallisen yhtenäisyyden hallitus, jota johtaa etelästä kotoisin oleva pääministeri Fino. On esitetty suosituksia kansainvälisen yhteisön tuella tapahtuvan hallituksen ja opposition välisen vuoropuhelun aloittamisesta, aseiden keräämisestä, vaalien valmistelusta, uuden perustuslain laatimisesta ja makrotaloudellisten ongelmien ratkaisusta. Euroopan unionin yleisten asiain neuvosto päätti 24. maaliskuuta lähettää Albaniaan lähetystön, joka neuvoo Albanian viranomaisia humanitaarisissa, taloudellisissa ja poliittisissa kysymyksissä sekä turvallisuuskysymyksissä. Tämä neuvoa-antava lähetystö tulee toimimaan ETYJ: n puitteissa, joka sovittaa yhteen kansainvälisen yhteisön avustustoimintaa Albaniassa.
Eri kansainvälisillä toimijoilla on kullakin oma roolinsa. Kuva on suunnilleen seuraava: yhteensovittamisesta vastaa ETYJ: n puheenjohtajan henkilökohtainen edustaja tohtori Vranitsky. Häntä tulee avustamaan sijainen, jonka nimittämisestä unioni vastaa. Tämä sijainen raportoi sekä ETYJ: lle että Euroopan unionin neuvostolle. Päävastuu yhteensovittamisesta on ETYJ: llä.
Neuvoa-antavan lähetystön valmistelua varten Albaniassa vieraili valmisteleva lähetystö 26. maaliskuuta - 2. huhtikuuta. Tähän lähetystöön osallistui edustajia neuvoston hollantilaisesta puheenjohtajistosta, komissiosta, ETYJ: stä, Euroopan neuvostosta, sekä Yhdistyneestä kuningaskunnasta, Italiasta ja Kreikasta. Lähetystön tehtävänä oli antaa neuvoja lopullisen lähetystön tehtävistä ja kokoonpanosta ja valmisteleva lähetystö esitti mietintönsä 4. huhtikuuta. Lähetystön aikaansaamista tuloksista tullaan keskustelemaan piakkoin sekä Euroopan unionin että Wienissä toimivan ETYJ: n puitteissa.
Vaikka monilla alueilla pitää tehdä vielä lopullisia päätöksiä, kansainvälisen yhteisön toimet näyttävät sisältävän joka tapauksessa seuraavat kolme tekijää. Ensiksi, humanitaarinen hätäapu Euroopan unionin toimiessa johtavassa asemassa, sekä Albanian poliisivoimien vahvistus, Euroopan unionin toimiessa mahdollisesti yhteensovittajana yhteistyössä Euroopan neuvoston kanssa. Tällä rakenteellisen avun alueella tullaan tekemään tiivistä yhteistyötä Kansainvälisen valuuttarahaston ja Maailmanpankin kanssa.
Toiseksi, enemmän poliittinen osa: vaalit, ihmisoikeudet, demokratisointi. Tällä alueella ETYJ: llä on yhdessä Euroopan neuvoston kanssa tärkeä rooli.
Kolmanneksi, multinational protection force , johon eri maat tulevat lähettämään joukkojansa. Italia on tämän monikansallisen mahdin johdossa, johon YK: n turvallisuusneuvosto on antanut suostumuksensa ja se tulee keskittymään humanitaarisen avun antamiseen sekä Albaniassa toimivien kansainvälisten järjestöjen turvallisuuden varmistamiseen. Joukkojen komentajan ja Tiranan ETYJ-edustajan välillä tulee olemaan kiinteää yhteistyötä.
Euroopan unioni ja ETYJ tulevat neuvottelemaan ja päättämään lopullisesti neuvoa-antavan lähetystön mandaatista ja rakenteesta. Haluan puuttua tässä kuitenkin erityisavun joihinkin seikkoihin ja siihen tarvittaviin välineisiin. Kysymys on ensisijaisesti yleisestä järjestyksestä ja poliisista. Valmisteleva lähetystö totesi, että Albanian viranomaiset tarvitsevat materiaalista tukea ja pitkällä tähtäimellä neuvoja ja koulutusta. Jotta saataisiin parempi käsitys koulutuksen ja neuvonnan tarpeesta, on toivottavaa, että neuvoa-antavaan lähetystöön otetaan noin 20 poliisia. Valmistelevan lähetystön raportista käy selville, että mitä poliisityön kehyksiin tulee, ollaan ajateltu Euroopan unionin, Länsi-Euroopan unionin ja Euroopan neuvoston välistä yhteistyötä. Poliisijoukko voisi neuvonannon lisäksi täyttää tarkkailijan tehtäviä Tiranan neljässä poliisipiirissä, johon tehtävään liittyy tietojen keräys. Poliisien pitää lisäksi antaa suositukset Albanian poliisille mahdollisesti annettavasta avusta lyhyellä ja keskipitkällä tähtäimellä.
Sitten tilanteen seurauksista. Tällä hetkellä ECMM (European Community Monitoring Commission) toimii Albaniassa kuuden tarkkailijan muodostaman ryhmän voimin. Albanian viranomaisten kanssa laaditun muistion muuttamisen jälkeen ECMM: n tarkkailijoiden toimintaa voidaan laajentaa koko Albanian alueelle ja joukon vahvuutta voidaan lisätä 24 työntekijään. Tämän ECMM: n panoksen laajentamisen avulla on mahdollista, että aluetta kohti on kaksi tai kolme ryhmää, eli Tiranan alueella, pohjoisessa Shkodërin lähistöllä ja etelässä Gjirokastërin lähistöllä. Neuvoston on tehtävä päätös asiassa.
Vaalien valmistelujen ja demokratisointiprosessin suhteen ETYJ tulee tekemään yhteistyötä Euroopan neuvoston kanssa demokratisoinnin, vapaiden tiedotusvälineiden ja ihmisoikeuksien parissa. Toiseksi se avustaa vaalien valmistelussa, antaa vaalilain säätämiseen tarvittavan teknisen avun, osallistuu vaalien tarkkailuun ja mahdollisesti aseiden keräämisen valvontaan. Ei mikään kadehdittava tehtävä.
Lopuksi humanitaarinen apu. Vielä ei voida puhua yleisestä humanitaarisesta hätätilanteesta, mutta sellainen voi syntyä muutaman viikon sisällä. Sairaaloiden ja valtion strategisten ruokavarastojen ryöstelyn ja maan sisäisestä turvattomuudesta johtuvan rajojen sulkemisen seurauksena ruuan ja lääkkeiden normaali jakelu on suuresti häiriintynyt. Tämän seurauksena voi syntyä hätätilanne, etenkin sosiaalisissa laitoksissa, kuten sairaaloissa, orpokodeissa ja vanhainkodeissa. Myös se väestön osa, joka elää sosiaaliturvan varassa, on haavoittuva. Siihen kuuluu noin 150 000 perhettä. Jakelu tulisi suunnata selvästi apua tarvitseville, etenkin edellä mainituille laitoksille ja yhteiskunnan vähäosaisille.
Valmisteleva lähetystö suositteli taloudellisen ja rahallisen avun antamista Albanialle pitkällä tähtäimellä. Tämän edellytyksenä ovat kuitenkin turvalliset ja vakaat olosuhteet. PHARE-ohjelman suhteen ei tarvitse tehdä erityisiä muutoksia. Komission jäsen Van den Broek voi epäilemättä sanoa enemmän tästä.
Infrastruktuurin vahinkojen korjaamiseen annettavasta tuesta voidaan puhua vasta, kun vahingot on arvioitu.
Lopuksi, on selvää, että Euroopan unioni kohtaa suuren haasteen Albanian monimutkaisten ongelmien edessä. On myös selvää, että apu ei riipu vain Euroopan unionista. Tätä taustaa vasten on erittäin tärkeää, että unioni toimii kaikilla tasoilla yhdessä muiden järjestöjen, kuten ETYJ: n ja Euroopan neuvoston kanssa ja että toiminnot sovitetaan tehokkaasti yhteen. Eri avun muotojen yhteensovittaminen on tässä olennaista. Vain tällaisen yhteistyön avulla kansainvälinen yhteisö voi auttaa Albanian kriisin ratkaisussa.

Van den Broek
Arvoisa puhemies, yhdessä neuvoston puheenjohtajan kanssa haluaisin korostaa myös komission puolesta, että meidänkään mielestämme Albaniassa ei voida tällä hetkellä puhua humanitaarisesta hätätilanteesta, vaan ennen kaikkea poliittisesta ja sosiaalisesta kriisistä, joka on saatava hallintaan. Kuten kuukausi sitten käydyssä keskustelussa, komissio haluaa pyytää kaikkia osapuolia kunnioittamaan kompromissia, jonka oppositio ja presidentti Berisha maaliskuussa tekivät, jotta järjestys ja kuri palautuisivat ja jotta väliaikainen hallitus voisi ryhtyä järjestämään luvattuja vaaleja mahdollisimman nopeasti ja tehokkaasti.
Patijnin puheenvuoroon liittyen haluaisin lisätä tähän, että humanitaarisesta avusta vastaava komission jäsen Bonino, ja minä seuraamme tilannetta ja olemme suorittaneet tarvittavia toimenpiteitä - hän on suorittanut - ja valmistaudumme mahdolliseen hätätilanteeseen. Tämän tilanteen varalta on annettu Punaisen ristin kautta 2 miljoonan ecun arvosta apua, joka menee ruoka-apuun ja lääkkeisiin ja on tehty valmisteluja siirtää alueella sijaitsevat ruokavarastot uusiin kohteisiin. Kyseessä ovat Kroatian alueella sijaitsevat varastot, jotka koostuvat etupäässä jauhosta ja sokerista. On tarkoitus, että näiden varastojen jakelu tapahtuu yhtaikaa monikansallisen suojelumahdin saapuessa paikalle. Siis lyhyen ajan sisällä.
Pitkällä tähtäimellä on ajateltu suurten vehnä- ja jauhomäärien jakamista siellä, missä esiintyy tarvetta, häiritsemättä kuitenkaan vielä toimivaa paikallista tuotantoa ja myyntiä. Tähän on kiinnitettävä huomiota. PHARE-varojen uudelleenkäytöstä voidaan päättää kun on saatu selvä kuva tarpeista. Jotkut hankkeet, kuten vankiloiden korjaaminen, on toteutettava nopeasti ja välttämättömän jälleenrakennuksen lisäksi tarvitaan myös paljon teknistä apua. Mutta asiantuntijoiden on arvioitava sen avun tarve ja he voivat aloittaa toimintansa kun turvallisuustilanne sallii sen, eikä ainoastaan Tiranan alueella, vaan myös muualla. Sama koskee myös hankkeiden toteuttamista.
On ajateltu myös makro-taloudellisen avun antamista, mutta siihen tarvitaan yhteydenottoa Kansainväliseen valuuttarahastoon ja Maailmanpankkiin ja lisäksi Tiranan hallituksen on luvattava suorittaa tiettyjä toimenpiteitä maan keskuspankin toiminnan suhteen ja tätä varten on laadittava uusi talousarvio. Neuvo-antava lähetystö, joka lähtee paikalle pian ja josta neuvoston puheenjohtaja puhui, tulee myös auttamaan makro-talouden kuntoon saamisessa.
Lopuksi haluan sanoa, että minulla oli mahdollisuus yhdessä Boninon kanssa puhua Fatos Nanon kanssa hieman ennen tätä parlamentin istuntoa, ja hän on muuten läsnä täällä. Olemme tyytyväisiä sosialistisen puolueen päätökseen täyttää ne yhdeksän parlamenttipaikkaa, jotka se sai viime vuoden toukokuussa pidetyissä vaaleissa. Se auttaa varmasti muodollisten poliittisten neuvottelujen laajentamisessa, sillä on tietenkin niin, että albanialaiset voivat astua poliittisten ja taloudellisten uudistusten tielle vain, mikäli kaikki poliittiset ryhmittymät ja presidentti ja uusi hallitus ponnistelevat yhteisesti tämän päämäärän eteen. Arvoisa puhemies, neuvoa-antava lähetystö, josta neuvoston puheenjohtaja puhui, voi luottaa asian luonteesta johtuen komission täyteen tukeen.

Roubatis
Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtajan tekemä tapahtumien kirjaaminen on mielenkiintoista ja miellyttävää, mutta se aiheuttaa pettymyksen. Herra ministeri, tapahtumien kirjaaminen ei ole riittävä tehtävä. Puheet saavat jo riittää. Tarvitaan toimintaa, eikä vain OESD: n ja Euroopan neuvoston vaan nimenomaan Euroopan unionin puolesta. Eurooppalaisen maan väestö kärsii paraillaan. Se kärsii petollisilla ja vilpillisillä vaaleilla valtaan nousseen miehen vuoksi. Se kärsii senkin vuoksi, että enemmistö meistä päätti olla tekemättä mitään näiden petoksellisten viime toukokuun vaalien jälkeen. Emme vaatineet niiden mitätöintiä emmekä niiden uudelleenjärjestämistä. Herra ministeri, aliarviomme silloin tehtyjä ilmoituksia asiasta. Niitä oli muuten paljon. Yhteisesti toisten hiljaisuuden ja toisten Berishalle tarjoaman avun takia Albania joutui siihen tilaan, jossa se nyt on. Herra komission jäsen totesi aivan oikein, että kriisi on poliittinen.
Tänään on hyvä päivä Euroopan parlamentissa: sen suuri enemmistö hyväksyi päätöslauselman, joka asettaa asiat oikeaan järjestykseen. On totta, että Albanian suurimpien demokraattisia muutoksia kannattavien puolueiden johtajien läsnäolo täällä Strasbourgissa auttoi meitä ymmärtämään mitä Albaniassa todella tapahtui. Sosialistisen puolueen johtaja Fatos Nano, demokraattisen liiton puheenjohtaja Neritan Tseka, joka on Euroopan kristillisdemokraattien liiton tarkkailijajäsen sekä sosiaalidemokraattisen puolueen puheenjohtaja Skender Kinoussi ovat näinä päivinä tavanneet kaikki poliittiset ryhmät.
Kansallisen yhteisymmärryksen hallituksen muodostaminen luo toivoa, koska se on ensimmäinen askel institutionaalisten muutosten prosessissa. Meille avautuu nyt mahdollisuus näyttää, että aiomme tehdä jotain. Ministerineuvosto ei onnistunut sopimaan yhteisestä toiminnasta Albanian ongelmien kohtaamiseksi. Euroopan parlamentti pyytää neuvostoa määrittelemään uudestaan kantansa. Onneksi muutamat jäsenvaltiot - Kreikka, Ranska, Espanja, Itävalta - ymmärsivät, että jotakin on tehtävä ja ne ovat nyt Albaniassa.
Albanian kansa tarvitsee meitä. Se tarvitsee apua paitsi elääkseen myös tehdäkseen muutoksia: riippumaton oikeuslaitos, vapaa televisio ja radio, vapaat vaalit, kaikkien demokraattisten poliitikkojen osallistuminen vaaleihin, salaisen turvallisuuspalvelun valvonta. Nämä asiat ovat niitä, joissa voimme auttaa. Euroopan komissio, herra van den Broek, rouva Bonino, ovat varmasti valmiita toimintaan. Neuvosto on velvollinen antamaan heille mahdollisuuden toimia. Albanian ongelma on eurooppalainen ongelma. Tehkäämme siis jotakin Euroopan kansalaisia auttaaksemme.

Pack
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat. Kuten jo edellisellä istuntoviikolla esitin, on Albania hirvittävä esimerkki siitä, mitä kommunistinen hallitus tekee ihmisille. Kestää pitkään, ennen kuin he oppivat tulemaan toimeen uusien vapauksien ja rikollisten sekä kapitalististen elementtien avulla aikaansaatujen asioiden kanssa.
Olen iloinen siitä, että neuvosto on antanut tänään vastauksensa, jota tuen voimakkaasti ja jossa puhutaan siitä, että ICMM: n tulee ottaa tulevaisuudessa tärkeitä tehtäviä tässä maassa. Sillä pelkän taloudellisen tuen avulla ei onnistuta luomaan ja lujittamaan demokraattista rakennetta, siihen tarvitaan myös Euroopan valtioiden henkilökohtaista apua.
Puolueryhmäni on iloinen monipuoluehallituksesta. Tuemme tätä presidentti Berishan hallitusta, toivotamme jopa sosialistit tervetulleeksi mukaan hallitukseen. Odotamme, että Albanian poliitikot ottavat vastuunsa vakavasti eivätkä odota, että me tuomme ratkaisut ulkopuolelta. Se ei onnistu meiltä! Olemme iloisia myös siitä ministerineuvoston päätöksestä, että se sallii muutaman jäsenvaltion muodostaman tiiviin yhteistyön eli sotilaitten lähettämisen turvaamaan alueella olevia humanitaarisia avustusjoukkoja.
Tietenkin todellinen yhteistoiminta olisi ollut vielä tehokkaampaa, mutta tämä joustava tapa käyttää ulkopoliittisia keinoja on todella ilahduttava edistysaskel, jos vertaamme esimerkiksi viime vuosien lamaantunutta menettelyämme Bosniassa ja Jugoslaviassa.
Sosialisteilla on Albaniassa valitettavasti yhä edelleen epäilyttävä rooli. He solmivat 28. maaliskuuta virallisia kontakteja itse nimeämiinsä kapinallisten johtajiin sen sijaan, että olisivat tukeneet omia edustajiaan oikeudenmukaisesti valituissa kunnallisneuvostoissa ja kunnanjohtajien joukossa. Keskustelut näiden kapinallisten kanssa tulee rajoittaa kysymykseen aseiden luovutuksesta. Jos me Euroopan parlamentin edustajina emme ole enää valmiita tukemaan syyskuussa laillisesti valittuja kunnallispoliitikkoja, niin miten voimme odottaa sitä näiltä kapinallisilta, joiden poliittinen ja ammatillinen menneisyys on epäilyttävä?
Puolueryhmäni kannattaa nopeita vaaleja, tosin edellytyksenä näille vaaleille on kaikkien tiedotusvälineiden läsnäolon salliminen ja aseiden luovutus. On myös tärkeää, että enemmistön muodostavien, tavallisten Albanian kansalaisten ei tarvitse enää pelätä aseistautuneita joukkoja. Myös pakolaisvirtaa saadaan rajoitettua ainoastaan silloin, kun Albaniassa esiintynyt anarkia muuttuu jälleen lainmukaisuudeksi ja järjestykseksi eli julkinen järjestys saadaan luotua uudelleen. Mitä tulee yhteisessä päätöslauselmassa esitettyyn pakolaisten vastaanottamisen jakamiseen, pyydän ymmärrystä siihen, että haluan suunnata tämän vaatimuksen niille, jotka viime vuosina ovat olleet pidättyväisiä tässä asiassa.
Eurooppalaiset joukot tulee lähettää alueelle nopeasti. Kyseessä ei ole pelkästään humanitaaristen joukkojen suojaaminen, vaan myös demokratian säilyminen Albaniassa. Siinä on jokainen päivä tärkeä.

Caccavale
Arvoisa puhemies, en yhdy optimismiin, joka kuuluu neuvoston puheenjohtajan sanoista Albanian tilanteen vuoksi, joka heikkenee minuutti minuutilta. Ennen kaikkea siksi, että YK: n toimeksianto, joka sallii unionin joidenkin valtioiden hyvän tahdon mukaisesti lähettää Albaniaan monikansallisia joukkoja, on melko hauras toimeksianto, sillä se ei anna mahdollisuutta takavarikoida aseita ja riisua taistelevia joukkoja aseista. Tämä on siis tilanne, jossa neuvosto on osoittanut jälleen kerran, ettei se osaa kohdata vastuutaan, siksi että se pelkää vetooikeuden käyttämistä, jota tässä tapauksessa käsittääkseni käyttäisi Yhdistynyt kuningaskunta. Euroopan ulkopolitiikkaa säätelevät mekanismit eivät toimi kunnolla, ja nyt on olemassa erittäin suuri vaara, että sotilaallisen ja humanitaarisen avun lähettäminen, joka on alkamassa näinä tunteina, epäonnistuu - varsinkin kun Albaniassa on ollut voimakasta Euroopan- ja Italian-vastaista mielialaa, sen jälkeen kun surullisenkuuluisa albanialainen laiva upposi Adrianmereen ja yli 80 henkeä kuoli; Albaniassa on varmasti aseistautuneita ihmisiä, jotka haluavat kostaa ja provosoida ja ovat valmiita ampumaan ties ketä kohti.
Tähän kaikkeen liittyvät vielä Italian ulkoministeriön kansliapäällikön lausunnot, että hän on saanut Yhdistyneiltä kansakunnilta määräyksen johtaa joukkojen lähettämistä ja että sen avulla on mahdollisuus lähettää Berisha kotiin, mikä seikka on kuitenkin YK: n määräysvallan ulkopuolella. Kysyn itseltäni ja kysyn teiltä, onko lopullisena aikomuksena todella taata rauha ja luoda olosuhteet demokratian palauttamiselle eikä sen sijaan istuttaa jokin poliittinen puolue Albanian hallitukseen.

Frischenschlager
Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin kiittää komissaaria sekä edustaja Patijnia heidän mietinnöistään ja korostaa, että parlamentin liberaalinen ryhmä tietenkin tukee kaikkia tehtäviä humanitaarisia avustustoimintoja, myös sotilaallisen suojayksikön käyttöä, joka valitettavasti on tarpeen humanitaarisen avun turvaamiseksi.
Mutta tässä yhteydessä on syytä myös kysyä, eivätkö tuolla tapahtuneeseen virheelliseen kehitykseen vaikuttaneet myös ulkopuoliset tekijät. Tulee muistaa, että väkilukuun suhteutettuna yksikään valtio ei ole saanut Euroopan unionilta niin paljon tukea kuin Albania ja tämän sellaisen sopimuksen perusteella, joka edellytti demokraattista kehitystä; tästä huolimatta Albaniassa pääsi menneisyydessä kehittymään yksipuoluejärjestelmä, oli salaisen poliisin laittomuuksia jne.
Kysynkin itseltäni ja kysyn myös teiltä, herra komissaari, eikö siellä mennyt jotakin vikaan, kun tämä suuri avustusoperaatio ei auttanut ja ennen kaikkea: miksi tämän yhteistoiminnan demokraattiset poliittiset perusteet unohdettiin? Luulen, että se on tärkeä seikka, jota meidän tulisi pohtia.
Toiseksi: edustaja Patijn on korostanut ETYJ: n asemaa meneillään olevissa operaatioissa. Kysyisin kuitenkin: missä ETYJ oli, kun olisi pitänyt ajoissa osoittaa mihin tämä kehitys johtaa? Sillä ETYJ: n todellinen, erittäin tärkeä tehtävähän on toimia alkavien kriisien varoitusjärjestelmänä. Tätä tehtävää ETYJ ei täyttänyt ja sen vuoksi meidän tulisi miettiä myös sitä miten ETYJ: iä voitaisiin kehittää ja uudistaa jatkossa.
Albania on uusi esimerkki siitä, miten tinkimätön Euroopan unionin yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka on ja että meidän tulisi tehdä kaikkemme saadaksemme tämä Euroopan unionin väline todella myös toimimaan.

Vinci
Arvoisa puhemies, Italia on tämän vuosisadan aikana ollut useaan otteeseen Albanian valloittaja ja siirtomaaisäntä. Nyt kun Albania on luopunut stalinistisesta diktatuurista, ovat tavanomainen kapitalismi, tavanomainen Italian mafia, tavanomaiset italialaiset politiikantekijät tehneet näinä vuosina köyhän kansan kustannuksella kaikenlaisia kauppoja. Ilman joidenkin italialaisten pankkien tukea pyramidiyhtiöiden petokset eivät olisi olleet mahdollisia. Italian hallitus on ollut ja on edelleen yksi kaikkein helläkätisimmistä, kun pitäisi tuomita vaalipetokset, Berishan autoritaarinen hallinto ja sen sekasotkut pyramidiyhtiöiden vuoksi. Albanialainen siviilialus, jossa oli naisia ja lapsia, upposi kaksi viikkoa sitten Otrantonsalmeen törmättyään italialaiseen sota-alukseen, jonka tehtävänä oli suostutella se kääntymään takaisin Italian rannikolta.
Tässä siis monia syitä, joiden vuoksi humanitaarisen avustusoperaation johtamista ei pitäisi uskoa italialaisille. Siksi ei olekaan lopulta kyse humanitaarisesta vaan siirtomaaoperaatiosta, siinä käytetään hyväksi tilannetta, jossa Albaniasta on pyydetty humanitaarista apua. Siksi se on ennen kaikkea sotilaallinen operaatio, siksi ole mitään takeita, että tämä toimi edistäisi vapaiden vaalien ja varsinkaan uusien presidentinvaalien järjestämistä Albaniassa.
Meidän on vaadittava, että Yhdistyneet kansakunnat ottaa täyden vastuun Albanian humanitaarisista toimista eikä anna niitä Italian tehtäväksi ja että operaation sotilasvoimat eivät ole ensisijaisesti italialaisia.
Meidän on vaadittava myös sitä, että Euroopan unioni ottaisi suuremman vastuun; ei voida hyväksyä, että myös se on antanut operaation Italian hoidettavaksi. Se on taas uusi osoitus siitä, että rakennetaan Eurooppaa, joka ei mitenkään ota huomioon sen alueilla tai sen laidoilla asuvien asukkaiden vaatimuksia.

Tamino
Arvoisa puhemies, meidän on kiinnitettävä huomiota siihen, että Euroopan parlamentti on viime kuukausina käsitellyt Albanian tilannetta useita kertoja ja että se on useita kertoja keskustellut viime vaalien laillisuudesta, mikä on saanut kaikki oppositioryhmät hylkäämään tuloksen. Euroopan parlamentti kehotti päätöslauselmissaan albanialaisia osapuolia keskusteluun ja pyysi vaalien uusimista. Valitettavasti nämä toimet eivät ole saaneet aikaan mitään, eikä neuvostossa sen paremmin kuin komissiossakaan ole pystytty noudattamaan yhteistä Albanian-politiikkaa.
Samalla kun tapahtumien kulku on kiihtynyt ja kriisi on pahentunut, ainoa maa, joka on pyytänyt Albanian kansan hyväksi tehtäviä toimia, on ollut Italia, jolla kuitenkin oli hyvin selkeä motiivi tähän pyyntöönsä: kasvava albanialaispakolaisten virta maansa alueelle. Tämä ei tietenkään ole motiivi hyväksyä sitä, että Italia pitää tätä sopivana hetkenä asian puolesta vetoamiseen ja että Italia samalla itse huolehtisi humanitaarisen avun toimittamisesta Albaniaan. Valitettavasti meidän on kuitenkin myönnettävä, että Euroopan unionin yhteinen Albanian-politiikka on epäonnistunut, ja tässä tilanteessa meidän on myös sanottava, että humanitaarisen avun lähettäminen on nyt välttämätöntä, ja yhtä välttämätöntä on valvontajoukkojen lähettäminen, niin kuin täsmennettiin määräyksessä, kun asiasta päätettiin YK: n turvallisuusneuvostossa 28. maaliskuuta.
Meidän on huomattava, ettei ole asianmukaista, että tätä tehtävää johtaa Italia, varsinkaan kun ei ole vielä varmaa, miten ja miksi albanialainen laiva upposi ja aiheutti 80 hengen kuoleman, mutta emme voi sanoa, että nyt on estettävä tämä operaatio, joka on humanitaarinen, operaatio, jonka pitää taata inhimillisen elämän elpyminen Albaniassa. Tämän tehtävän päämääränä pitää olla, ei vain humanitaarisen avun toimittamisen tukeminen vaan myös paikallisten poliisivoimien toimintakyvyn palauttaminen yhteistyöprosessia kautta, jonka tarkoituksena on poistaa ja riisua aseista rikollisjoukkiot ja edistää siis Albanian sisäisten autonomisten voimien mahdollisuuksia ratkaista itse omat ongelmansa.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, kuten varmaan olette todennut, kaksi edellistä puheenvuoroa olivat pieniä esitelmiä Italian sisäpolitiikasta. Minäkin voisin sanoa, että maa, joka ei pysty takaamaan oikeusvaltion kunnioitusta omien rajojensa sisällä, ei ehkä juurikaan pysty olemaan tämän monikansallisen joukon johdossa. Minä sanon sen kuitenkin opposition edustajana: kun kuulen saman arvovaltaisilta enemmistön edustajilta, enemmistön joka tukee operaation lähettävää hallitusta, kommenttia on ehkä hiukan vaikeampi ymmärtää tässä eurooppalaisessa päätöksentekoelimessä.
Haluan kääntyä komission jäsenen van den Broekin puoleen kiittääkseni häntä siitä, että hän on nyt taas komission riveissä käsittelemässä aiheita, joista hän on hyvin perillä, ja toivon että hän ymmärsi sen mitä halusin sanoa eilen, kun viittasin käyttäytymissääntöihin komission jäsenten läsnäollessa.
Rouva puhemies, ryhmämme äänestää vailla erityistä innostusta tästä Euroopan parlamentin päätöslauselmasta Albanian-kysymyksessä: vailla innostusta siksi, että kuten on jo muistutettu, erityisesti Euroopan unioni on osoittanut täydellisen kyvyttömyytensä tilanteen ehkäisemisessä, kaikkien demokratian palauttamiseen liittyvien vaarojen määrittelyssä, prosessin jota olemme avustaneet Albaniassa, vaikka minusta tuntuukin hiukan liioitellulta sanoa, että neljä vuotta vapaata markkinataloutta ja vapaata demokratiaa olisivat olleet pahemmat kuin niitä edeltäneet viisikymmentä vuotta; unioni on osoittanut täydellisen kykenemättömyytensä ulkopolitiikan ja yleisen turvallisuuden alueella. Puheenjohtajamaa Hollannin, joka aikoo antaa meille uuden sopimusehdotuksen, pitäisi ottaa tästä esimerkistä - toivon niin - voiman tuoda ainakin ehdotuksen muodossa jotakin, jonka avulla voitaisiin välttää sitä, että Euroopan unioni suhtautuisi ja käyttäytyisi niin kuin tähän asti, niin että voimme nyt vain lähettää tarkkailijoita ja muuten siirrämme vastuumme laitoksille, jotka eivät mitenkään ole valmiita määriteltyihin tehtäviin, tai jäsenvaltioille, jotka sitten vähitellen pakotetaan, vaikka niillä ei ehkä ole tarvittavia voimavaroja, ottamaan itselleen koko vastuun.
Vastustamme ja epäilemme mahdollisuutta, että kesäkuussa pidettäisiin vaalit, ja epäilemme varsinkin sitä, että tämä päätöslauselma voisi turvata pysyvän eurooppalaisen siviili- ja sotilasyksikön, joka voisi antaa Euroopalle todellisen yhteisen ulkopolitiikan ja turvallisuuden.

Cellai
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, samalla kun tässä istuntosalissa käsitellään Albanian tilannetta, Italian parlamentin edustajainhuone äänestää asiakirjasta, teknisestä sopimuksesta, joka velvoittaa hallituksen toteuttamaan välittömästi Yhdistyneiden kansakuntien päätöksen avustus- ja turvallisuusoperaatiosta, johon kuuluu Italian johtamat monikansalliset sotilasjoukot. Se on dokumentti, jonka Italian keskustaoikeiston suuri vastuuntunto on tuntenut omakseen ja tehnyt mahdolliseksi, suhteessa enemmistöön, jota Italiassa ei enää ole, jonka yksi osapuoli, nimittäin uuskommunistinen, aikoo edelleen äänestää vastaan. Suurta vastuuntuntoa osoittava päätös, poolin päätös Italian vapauden puolesta, kansakunnan mutta myös Euroopan puolesta luottamuskysymyksessä Italiaa kohtaan, nyt kun Italia on ensi kertaa saanut johtoonsa kansainvälisen operaation. Samalla kun emme voi olla korostamatta, miten mahdotonta ajatella ja hyväksyä on se, että kaksi- tai kolmetuhatta italialaista sotilasta joutuu riskeeraamaan henkensä Albaniassa, ilman että heidän tukenaan olisi kansakunta, joka on laajasti yhtenäinen ja tietoinen päätöksen oikeutuksesta - ja olemme arvostaneet sitä, mitä Osservatore romano -lehdessä, Pyhän istuimen äänenkannattajassa, on kirjoitettu aiheesta - meidän pitää yhtä lujasti taas kerran osoittaa, että Eurooppa on loistanut asiassa poissaolollaan ja viivytellyt pahoin.
Albanian kriisi on osoittanut, että Euroopan pitää omaksua lopultakin yhteinen puolustus- ja turvallisuusulkopolitiikka. Ei ole enää ymmärrettävää eikä hyväksyttävää omia kansalaisiammekaan kohtaan, joilta pyydämme näinä päivinä uhrauksia ja uusia veroja, jotta Maastrichtin taloussäädöksiä noudatettaisiin, ettei Eurooppa löydä pienintäkään yhteisymmärrystä lähettääkseen realistisessa ajassa humanitaarisia joukkoja eurooppalaiseen maahan, joka on hajoamassa; sen sijaan jopa tässä hätätilanteessa joidenkin maiden diplomaattikunnat ovat, kuten on tapana sanoa, soutaneet vastavirtaan, asettaneet byrokraattisia esteitä, viivyttäneet kiireellisten kokousten pitämistä. Emme voi muuta kuin toivoa, että hallitusten välinen konferenssi löytäisi lopultakin ratkaisun, jotta Euroopan yhteisön päätös voitaisiin saavuttaa nopeasti ja jäsenvaltioiden enemmistön tuella.
Esitämme kuitenkin myös muutaman myönteisen huomion. Kaikista viivytyksistä ja enemmän tai vähemmän epämääräisistä sabotoinneista huolimatta eurooppalaiset rauhanturvajoukot ovat lähdössä Albaniaan. Nyt on ensi kertaa kyse kokonaan eurooppalaisista rauhanturvajoukoista, jotka voivat toimia ilman Yhdysvaltojen ratkaisevaa panosta.
Toinen myönteinen huomio on, että juuri Italia on operaation koordinoija ja että muut Euroopan maat, jotka osallistuvat tähän tehtävään, ovat osoittaneet luottamusta Italiaa kohtaan; mitä tulee Italian ottamaan vastuuseen, haluan korostaa, miten häpeämättömiä olivat ne julistukset, jotka esitti Itävallan liberaalipuolueen johtaja Haider arvostellessaan maansa hallitusta, ei osallistumisesta operaatioon vaan siitä, että se on hyväksynyt johtajaksi Italian joukot.
Jos tämä mieletön ja rasistinen julistus vahvistettaisiin, se olisi vastaava kuin toinen, jonka esitti eilen eräs italialainen kansliapäällikkö, suurimman hallituksessa olevan vasemmistopuolueen lausunto, jossa häpeämättömästi ja röyhkeästi väitettiin, että tämän humanitaarisen ja turvallisuusoperaation poliittisena tavoitteena on syöstä vallasta presidentti Berisha, vapailla vaaleilla valittu.
Olemme epäilemättä vastakkain asenteiden kanssa, jotka ovat skitsofreenisia, vastuuttomia ja ehkä joidenkin kohdalla nostalgisia, sellaisia joissa kaivataan Enver Hoxhan barbaarihallintoa takaisin.

Imbeni
Arvoisa puhemies, en halua että lyhyt puheenvuoroni supistaa tämän keskustelun pelkästään italialaisten väliseksi: maamme politiikan määrittelee edustajainhuone, kuten sen määritteli eilen senaatti. Minä haluan tässä käyttää hyväkseni neuvoston istuvan puheenjohtajan ja komission jäsenen läsnäoloa osoittaakseni, miten välttämättä meidän on korostettava joitakin ratkaisevia vaiheita, jotka ovat johtaneet meidät tähän kriisiin. Komission jäsen Van den Broek on oikeassa sanoessaan: se ei ole tällä hetkellä ensisijaisesti humanitaarinen kriisi tai hätätila. Siitä voi tulla sellainen, kuten sanoi neuvoston puheenjohtaja, ja nopeastikin, mutta se on ennen kaikkea sosiopoliittinen kriisi. Lisäisin, että se on myös erittäin suuri institutionaalinen kriisi. On kuitenkin kysyttävä, miten tähän tilanteeseen on oikein jouduttu. Ja vaikken voikaan pyytää neuvoston puheenjohtajaa ja komission jäsentä sanomaan ääneen ja selvästi sitä, mitä he ajattelevat velvoitteista, jotka ovat johtaneet meidät tähän tilanteeseen, sallikaa minun muistuttaa, että me, Euroopan unioni, Euroopan unionin jäsenmaat, olemme myös olleet vastuussa jostakin, kun olemme esimerkiksi melkein silmät kiinni hyväksyneet tapahtuneet vaalivilpit; olemme teeskennelleet, että on parempi hyväksyä vaalien tulokset, vaikka tiesimme koko ajan, että monet asiat eivät olleet menneet niin kuin niiden pitäisi. Se että presidentti Berisha päätti, että melko myöntyväinen parlamentti valitsisi hänet uudelleen, oli varmasti päätös, jota kaikki eivät ole voineet hyväksyä ja johon emme tietenkään voineet puuttua, ja luultavasti juuri se oli bensiiniin heitetty tulitikku.
Oli virhe myös uskoa kuvaukseen, jonka tiedotusvälineet antoivat virallisesti, jonka mukaan rikollisjoukkiot olivat miehittäneet Albanian eteläosan. Toki siellä on aseistautuneita ja rikollisia ryhmiä, mutta kyse on ennen muuta väkivaltaisesta vastarinnasta, joka on ilmennyt tavalla, jota ei voida hyväksyä, presidentin vastustamisesta erityisesti suhteessa kahteen valtavaan asiaan, siihen että presidentti valitsi itse itsensä - näin voi sanoa - ja pyramiditalouden kriisiin.
Ellemme halua, että jokin kriittinen vaihe toistuu myös tulevaisuudessa, meidän pitää nyt tehdä tärkeitä valintoja. Mitä siis tulee avustusoperaatioon - vetoan erityisesti komission jäseneen Van den Broekiin - meidän on varmistettava, että Euroopan unionin avustuskuljetusten reittejä valvotaan kunnolla. On selvää, ettemme ole tehneet sitä tarpeeksi hyvin.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mitä tulee seuraaviin tärkeisiin ajankohtiin, erityisesti vaaleihin, haluaisin kysyä teiltä, miksemme, vaikka emme olekaan pystyneet Euroopan unionina edistämään yhteistä toimintaa - ja se olisi varmasti ollut parempi - voisi tehdä sitä nyt, korjata sen ettemme tukeneet vaaliprosessia. Miksei nyt, kun ETYJ varmaankin on läsnä ja myös muut kansainväliset järjestöt ovat läsnä, alueella voisi olla myös Euroopan unionin yhteistoimintaa, jolla tuettaisiin vaaliprosessia, sitä jonka tavoitteena ovat vaalit ja perustuslain uudistaminen?

Sarlis
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, neuvosto ei päättänyt ryhtyä toimintaan Albaniassa perussopimuksen 1 artiklan 3 kohdan mukaan. Toisaalta komissiokaan ei ole pyytänyt neuvostoa ryhtymään yhteiseen toimintaan, kuten sillä olisi oikeus tehdä perussopimuksen 1 artiklan 8.3 kohdan mukaan. Mitä oikein on tapahtunut? Ministerineuvoston välityksellä Euroopan unioni on ilmoittanut kannattavansa YK: n turvallisuusneuvoston äänestystä ja tukevansa nyt - todellakin - ETYJ: n aloitteita.
Kreikkalaiset ja Kreikka antoivat ja antavat humanitaarista ja muuta apua kärsivälle Albanialle, kuten muutama muukin jäsenvaltio tekee. Kuitenkin Euroopan unioni 15 jäsenvaltion hallitusten ja kansojen yhteisen tahdon ilmaisuna on poissa Albaniasta.
Hyvät neuvoston ja komission herrat, parlamentti ei tiedä syitä, miksi te ette halua yhteistä toimintaa. Käytävien huhut ja tiedonmurut eivät ole riittäviä. Onko kysymys välinpitämättömyydestä vai keskinäisistä erimielisyyksistä? Vai onko mahdollisesti kysymys siitä, että puuttumattomuuspolitiikka palvelee mielestänne parhaiten Euroopan etuja? Olivatpa syyt mitkä tahansa, ne eivät riitä selittämään Euroopan unionin virallista poissaoloa Albanian tapahtumista. Nykyiset olosuhteet sekä demokratisoinnin ja talouskehityksen edellytysten turvaaminen maassa vaativat Euroopan unionin läsnäoloa ja toimintaa.
Päätteeksi haluan ilmoittaa kaikkien poliittisten ryhmien italialaisille läsnäoleville kollegoille, että Kreikka hyväksyy Italian johtoaseman Albaniaan lähetetyissä joukoissa ja luottaa siihen. On sanottava, että päätös tehtiin sekä maan hallituksen että opposition tuella. Tässä asiassa toimimme yhdessä Kreikassa, ainoastaan pieni poliittinen ryhmä on jäänyt pois. Vetoankin italialaisiin, että hekin kaikki antaisivat tukensa tälle aloitteelle. Kukaan ei voi vetäytyä, koska velvollisuutemme Albanian kansaa kohtaan ovat merkittävät.

Kaklamanis
Arvoisa puhemies, kuunnellessani arvoisia neuvoston ja komission edustajia ihmettelin, minkä neuvoston ja komission edustajia he ovat. Sain heidän puheistaan vaikutelman, että he puhuvat jostain toisesta mantereesta kuin Euroopasta, toisesta unionista kuin Euroopan unionista. He eivät lainkaan tunteen tarvetta pyytää anteeksi tai ilmaista valittelujaan siitä että nähdessään, mitä Albaniassa oli tapahtumassa, he sulkivat silmänsä, etteivät pahoittaisi valittunsa, herra Berishan, mieltä.
Viimeisistä parodiavaaleista lähtien Euroopan parlamentin kaikkien puolueiden jäsenet ovat soittaneet varoituksen kelloa kysymyksillään ja vastaus on aina ollut sama: " Ilmoitamme arvoisalle parlamentin jäsenelle, että tutkimme tiedot ja tiedotamme asiasta." Hyvät herrat, te ette ole milloinkaan tiedottaneet meille mitään. Kuten ette koskaan tiedota, kun me esitämme teille kysymyksiä ja täten te aliarvioitte Euroopan parlamenttia. Albanian traagiset tapahtuvat ehtivät ennen teitä. Vielä nytkin te olette vaiheessa, jossa te seuraatte tilannetta, kuten meille ilmoititte. Erimielisyydet ja erityisedut eivät salli teidän harjoittaa yhtenäistä politiikkaa Euroopan unionina Albaniassa.
Nytkö te, herra ministeri, neuvoston puheenjohtaja, vasta tajuatte, että Berishan poliisivoimat tarvitsevat koulutusta? Nytkö vasta tajusitte, että on olemassa albanialainen mafia ja vaara siitä, että humanitaarinen apu ei mene perille asti? Saatte viimeisen mahdollisuuden noudattaa Euroopan parlamentin päätöslauselman poliittisia valintoja. Olette osasyyllisiä siihen, mitä Albaniassa on tapahtunut, kuten olette osasyyllisiä siihenkin, mitä Jugoslaviassa on tapahtunut ja tämä on viimeinen kerta, kun Euroopan kansat antavat teille anteeksi.

Pettinari
Arvoisa puhemies, toisin kun oma ryhmäni on tehnyt, olen allekirjoittanut ja aion äänestää henkilökohtaisesti Albaniaa koskevan kompromissipäätöslauselman puolesta, siksi että yhdyn sen sisältöön ja ennen kaikkea siksi että kansainvälistä humanitaarista apua on mielestäni toimitettava pikaisesti. Euroopan unionilla ja erityisesti Italialla on mielestäni poliittinen ja moraalinen velvollisuus auttaa kansallisen jälleenrakentamisen hallintoa palauttamaan Albaniaan rauhanomaisen rinnakkaiselon ja demokraattisen normaalitilan ilmapiiri, ja kaikki Albanian poliittiset voimat, enemmistön ja opposition, joihin kuuluvat myös etelän komiteat, pyytävät että Yhdistyneet kansakunnat valvoo kansainvälistä operaatiota, jonka maani organisoi.
Jos Albaniassa ei nyt tehtäisi mitään, se olisi vastaava rikos, kuin jos loukkaantuneelta kiellettäisiin ensiapu. Sen sijaan on oikein ja välttämätöntä, että Eurooppa ottaa vastuuta demokratian tulevaisuudesta maassa, joka maantieteellisesti ja poliittisesti on osa Eurooppaa. Sitä paitsi kannanotot, joita täältä, jopa omasta ryhmästäni, on esitetty operaatiota vastaan, eivät sisällä kelvollista välitöntä vaihtoehtoa, vaan pelkästään yleisluonteisia poliittisia suunnitelmia, jotka eivät ratkaise tuon maan akuuttia kriisiä.
Mielestäni pääministeri Finon koalitiohallitusta pitää tukea kaikissa sen poliittisissa vaatimuksissa, sillä tämä hallitus on tällä hetkellä ainoa neuvottelukumppanimme, joka pystyy johtamaan Albaniaa, ja siksi presidentti Berisha tekisi mielestäni hyvin, jos hän ottaisi vastuuta ja osallistuisi tehokkaasti maansa kriisin poliittiseen ratkaisemiseen, erityisesti käyttämällä valtaansa kansallisen sovinnon palvelemiseen, niin että järjestettäisiin uudet vaalit.
Haluan nyt kritisoida neuvostoa ja komissiota siitä, että ne ovat loistaneet tässä kriisissä poissaolollaan ja jättäneet ongelman hoitamisen vain Italialle ja ovat pikemminkin edistäneet kriisin puhkeamista ja pakolaisten joukkopakoa liikauttamatta sormeaankaan. Jopa komission jäsen Bonino on osoittanut vetäytyneensä täysin vastuusta juuri siinä, mikä olisi hänen velvollisuutensa, pakolaisten auttamisessa. Syytän siis Euroopan unionin toimielimiä siitä, että ne ovat pysyneet passiivisina ja ovat siten epäonnistuneet tehtävässään tukea Italian hallitusta tässä vaikeassa kriisissä. Toivon, että uusi yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka voi, myös yksinkertaisen määräenemmistöäänestyksen kautta, ehkäistä uudet kriisit. Albanian tapauksessa ratkaisuna on kansainvälisten joukkojen lähettäminen välittömästi. Tuen sitä ja äänestän päätöslauselman puolesta vaikkakin ryhmäni mielipidettä vastaan.

Titley
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin aloittaa puheenvuoroni kiittämällä niitä monia rohkeita albanialaisia miehiä ja naisia, jotka ovat panneet henkensä ja toimeentulonsa alttiiksi yrittäessään säilyttää maassa rauhan, järjestyksen ja normaalin elämän. Heidän rohkeutensa ansaitsee ihailumme ja tukemme.
Me kaikki tiedämme, että se, mikä kummittelee mielessämme ja mitä pelkäämme, on se, että Albaniasta tulee uusi Bosnia, ja jos näin käy, koko Balkan räjähtää. Meidän on nähtävä tämänpäiväinen keskustelumme juuri tässä valossa. Joten vaikka olenkin valmis antamaan tunnustusta neuvoston ja komission tähänastisille ponnistuksille, meidän on sanottava, että on ryhdyttävä ponnekkaampiin toimiin.
Yhdyn joidenkin jäsenten tänään julki tuomaan huoleen siitä, että kansainväliset turvajoukot eivät ole riittävän edustavia. Suoraan sanottuna tässä teatterissa on annettu liian tärkeä asema Italialle, vaikka historiasta olisi jo pitänyt oppia, ettei italialaisille pidä antaa liian merkittävää asemaa. Tällöin on vaara, että turvajoukoista tulee ratkaisun sijasta osa ongelmaa, ja tämän riskin otamme, jos emme lähetä laajempia, tuettuja turvajoukkoja.
Nyt jos koskaan Euroopan on osoitettava solidaarisuutta, ja yhdyn täysin niihin, jotka peräänkuuluttivat Albaniaa koskevaa yhteistoimintaa, sillä historia on totisesti opettanut meille, että jos kieltäydymme näkemästä Balkanin ongelmia, siitä koituu meille vahinkoa. Olemme liian kauan kieltäytyneet näkemästä Albanian ongelmia, ja kohta saamme niittää seuraukset. Meidän on toimitettava humanitaarista apua, meidän on palautettava rauha, meidän on varmistettava asialliset vaalit, jotka perustuvat vapaisiin tiedotusvälineisiin ja oikeusvaltioperiaatteen kunnioittamiseen. Se ei tule olemaan helppoa ja se tulee vaatimaan enemmän ponnistuksia kuin mihin olemme tähän mennessä olleet valmiita.

Fontana
Arvoisa puhemies, kahdessa minuutissa voi sanoa vain kaksi asiaa. Ensimmäinen koskee unionin roolia Albanian akuutissa kriisissä, roolia, joka YK: n tuesta huolimatta ei edellytä, että unionin pitäisi ottaa voimassaolevan perustamissopimuksen nojalla täysi ja suora vastuu. On siis lähinnä kyse suurempaan kokonaisuuteen osallistumisesta, vaikkakin Albanian-operaatio marssittaa eturintamaan joitakin jäsenvaltioita, ei vähiten Italiaa. Tulee tunne, että Euroopan unioni on taas kerran menettänyt historiallisen tilaisuuden käyttää esikoisoikeutta, joka on vahvistettava kentällä ja jota poliittis-kulttuurisista ja maantieteellisistä syistä kukaan maailmassa ei uskaltaisi asettaa kyseenalaiseksi.
On olemassa se vaara, että vanhan Euroopan sydämessä toteutuu taas se, mitä Luigi Sturzo kuvasi näillä sanoilla: " Jokaisessa valtiossa kaikki kansalaiset on riisuttu aseista ja vain hallitus on aseistautunut." Meidän maanosassamme kaikki valtiot ovat aseistautuneita ja vain kansainväliset viranomaiset ovat aseistamattomia. Ja koska ei ole rauhaa ilman oikeutta eikä oikeutta ilman rangaistusta, Euroopan täytyy pikimmiten muodostaa yhtenäiset turvallisuusrakenteet ja kriisien ehkäisemisen rakenteet; muuten maanosamme kohtalona on jäädä vangiksi luonnontilaan, jossa kaikki kansat toteuttavat omaa oikeuttaan ja taantuvat barbariaan, kuten on tapahtunut Bosniassa ja voi helposti tapahtua myös Albaniassa.
Toiseksi: Albanian todellinen ongelma, kuten on sanottu, ei liity nyt niinkään humanitaarisiin kysymyksiin, elintarvikkeisiin ja lääkkeisiin, vaan pikaiseen tarpeeseen elvyttää valtion toimivalta ja lakien kunnioitus demokraattiselta pohjalta - toimivalta ja lakien kunnioitus, jotka ovat saaneet Albaniassa oikeutuksena alhaalta päin, siis poliittisissa ja ennen kaikkea hallinnollisissa vaaleissa. Siitä seuraa, ettei Albaniassa voi olla laillista määräysvaltaa, joka olisi valtionpäämiehen ja pääministerin ulkopuolella. Avustusoperaatiolla voi olla jonkinlainen onnistumisen mahdollisuus vain siinä tapauksessa, että se kunnioittaa näitä perussääntöjä. Sen sijaan se on tuhoon tuomittu, ellei sosialistipuolueessa vielä olemassaolevaa leninististä suuntausta torjuta; puolue pyrkii toisaalta vastustamaan Finon hallitusta ja toisaalta solmimaan poliittisia sopimuksia kapinallisjärjestöjen ja aseistettujen joukkojen kanssa.

Ephremidis
Arvoisa puhemies, asia on omalaatuinen, mutta siitä on puhuttava: neuvosto ja komissio yrittivät tiedonannoillaan tarjota meille " europarlamentaarista poliittista kamomillaa" ja täältä sitä tiedotusvälineiden välityksellä Euroopan julkiselle mielipiteelle.
Koettakaa ymmärtää, ette voi sitä peittää! Kyseessä on toiminta, jolla halutaan tukea Berishan korruptoitunutta, rikollista ja mafiosoitunutta hallitusta, jota te olette valmentaneet, varustaneet ja jota te nyt haluatte suojella. Ei teillä eikä YK: lla Ananin johdolla eikä muillakaan kansainvälisillä järjestöillä ole oikeutta ottaa Albanian kansalta pois lunastamatonta oikeuttaan päättää itse omista asioistaan. Ei teillä ole oikeutta eikä muilla, jotka allekirjoittavat tämän päätöslauselman mainitsematta mitään Berishasta ja jotka tukevat varauksetta sotilaallista puuttumista, päättää täällä mukaviin tuoleihinne nojaten lähettää lapsemme, Euroopan kansan lapset, todennäköiseen teurastuspaikkaan, missä he saavat tappaa tai heidät tapetaan. Miksi? Jotta Albania jakautuisi etupiireihin ja vieraat edut saisivat maassa erityisen aseman.
Ymmärtäkää siis! Tätä asiaa ei voi peittää. Ennemmin tai myöhemmin tapahtuu taas kansannousu. Ette voi perustaa demokratiaa monikansallisin sotajoukoin. Te perustatte " fast food" -demokratian, sellaisen Berishan demokratian muunnelman.

Hoff
Arvoisa puhemies. Se, joka on seurannut keskustelua tänään, on todennut, että sitä ei ohjaakaan aina pelkkä kylmä järki, vaan osittain myös tunteet. Ei hyödytä mitään, että syytämme Albanian tämänhetkisestä tilanteesta kommunismia, tai sen seuraajia, jotka eivät myöskään ole esiintyneet mitenkään loistavalla tavalla. Sen, joka vielä tänään puhuu Albanian sosialistien epäilyttävästä roolista, tulee kysyä itseltään, eikö se ole väärä tapa.
Mielestäni kaikkien, joilla on hyvää tahtoa, tulee yhdistää käytettävissä olevat voimansa Albanian olojen parantamiseksi, yhteistyön kehittämiseksi ja myös Berishan tulee osallistua rakentavalla tavalla tähän jälleenrakennusprosessiin ja tehdä yhteistyötä.
Haluaisin korostaa miten vakavasti parlamentti on menneisyydessä ja jälleen tänään keskustellut Albanian tilanteesta. Luulen, että tämä keskustelu sekä yhteinen päätöslauselma, joka koskee kaikkia tärkeitä aloja, osoittaa, että me olemme valmiita tekemään sen, mikä on tarpeen Albanian uusien rakenteiden tukemiseksi sekä politiikan että talouden alalla; tämän ovat ilmaisseet myös kaikki keskustelussa puheenvuoron käyttäneet.
Painotus on yhteinen, sillä ilman yhteistyötä tehtävän suorittaminen ei onnistu. Toivon myös, että neuvoston ja komission tiedonannot eivät ole olleet pelkkiä tyhjiä lupauksia.
Keskustelun alussa puhuttiin noin 500 miljoonasta ecusta, jotka ovat virranneet Albaniaan PHARE-ohjelman kautta. Komission tulee kysyä itseltään - ei tänään, mutta joskus - mihin nämä rahat ovat jääneet. Kun itse olin Albaniassa, en nähnyt ainuttakaan niistä projekteista, joita näillä varoilla oli määrä tehdä. Luulen, että lopulta täytyy sanoa, että kansainvälisen yhteisön, erityisesti Euroopan unionin, ETYJ: n sekä kansainvälisen valuuttarahaston tulee nyt tukea Albanian makroekonomista kehitystä, jotta sikäläisillä ihmisillä olisi tulevaisuus. Luulen, että muuten tämän maan näkymät tulevat pysymään synkeinä vielä kauan. Olemme joka tapauksessa valmiita antamaan oman osamme.

Papayannakis
Kannatan yhteistä päätöslauselmaa, vaikka se on puutteellinen, sillä se ei käsittele riittävän tyydyttävästi ongelmaa, joka meidän on hoidettava. Tämä ongelma on luottamuskysymys. Sitä ei täältä päin voi tajuta, kuinka suurta epäluottamusta albanialaiset tuntevat Berishan hallintoa kohtaan sekä myös meitä, Euroopan unionia kohtaan. Se on ymmärrettävää. Moni täällä on tukenut ja tukee yhä Berishaa, joka on eniten vastuussa vaalivilpistä ja poliittisesta kriisistä, pääsyyllinen pyramidirikollisuuteen Albaniassa ja pääepäilty kaiken laittoman toiminnan yrittämisessä. Hän on täysin epäluotettava. Mikäli haluamme palauttaa luottamuksen, kansallisen sovinnon hallitusta on täysin tuettava, Euroopan unionin edustajien on oltava paikan päällä paljon ennen vaaleja ja vaalien aikana unionin on oltava mukana kaikissa demokratian palauttamiseen pyrkivissä toiminnoissa eikä se saa aiheuttaa luuluja Berishan tukemisesta, kunnes tapahtumat itse ajavat hänet syrjään. Lopuksi, herra komission jäsen, pyramidiryöstön uhreille on korvattava heidän kärsimänsä vahingot. Viime viikolla asia oli esillä, mutta sitä ei ole mukana tämän päivän tiedonannossanne eikä neuvoston tiedonannossa eikä valitettavasti Euroopan parlamentin päätöslauselmassa. Ilman kyseistä korvausta jokainen poliittinen ratkaisu on epävakaa.

Alavanos
Belgradin tapauksessa Euroopan unioni asettui rauhanomaisten mielenosoittajien puolelle Milosevicin asettamaa kaupunginjohtajaa vastaan. Ja tämä kaupunginjohtaja erosi. Bulgarian tapauksessa Euroopan unioni asettui rauhanomaisten mielenosoittajien puolelle Videnovin hallitusta vastaan. Ja Videnovin hallitus kaatui. Sama tapahtuu nyt Valko-Venäjälläkin Lukashenkon yhteydessä. Kysymys kuuluu, miksi vielä nytkin tuetaan ja suvaitaan sitä tahoa, joka vaarantaa Albanian demokraattisen kehityksen, Berishaa piireineen. Nyt kun Yhdysvallatkin, jonka politiikkaa aina seuraamme, pitää etäisyyttä Berishaan.
Vasemmisto varoitti täällä silloin, kun Euroopan unioni hyväksyi vaalit ja sosialistiset hallitukset lähettivät maansa presidentin sinne vaaleja edeltäneenä aikana. Vasemmisto varoitti silloin ja se varoittaa nytkin poliittisessa kriisissä, kuten herra van den Broek sanoi, ennen rauhanturvajoukkojen lähettämistä täytyy ensin paneutua poliittisiin ongelmiin ja etenkin tehdä tyhjäksi valtakeskus, ei koston vuoksi, vaan Albanian pelastamiseksi, joka vaarantaa demokraattisen kehityksen Albaniassa.
On valitettavaa, että Euroopan parlamentti sen sijaan, että antaisi sysäyksen neuvostolle tämän yhteisen päätöksen avulla, tällä kompromissipäätöksellä, oleellisesti vahvistaa neuvoston kannan ja noudattaa hirvittävää " savoir vivre" - periaatetta Berishaa kohtaan. Me vaadimme, että ryhmämme tarkistukset hyväksytään, joissa muun muassa vaaditaan presidentti Berishan eroa, mikä käsittääkseni helpottaa Albanian tilannetta.

Patijn
Arvoisa puhemies, ymmärtänette, ettei ole helppoa vastata kahdenkymmenen eri edustajan kysymyksiin, joista edustajista monet ovat ilmaisseet, ja oikeutetusti, erityisen kiinnostuneisuutensa Albanian tilanteeseen ja sen herättämät tunteet. Ymmärrän niitä tunteita, sillä joskus kauhistun kun näen, miten eurooppalainen naapurikansa on voinut joutua sellaiseen anarkian ja itsetuhon tilaan. Mielestäni asia koskettaa meitä kaikkia ja me kaikki suremme sitä.
Halutessani reagoida arvoisten edustajien kysymyksiin pääpiirteittäin, erotan kolme kysymystä, jotka toistettiin useasti. Ensimmäinen on: oliko tämä ennakoitavissa ja reagoimmeko oikein? Toinen kysymys: kun romahdus tapahtui helmi/maaliskuussa, reagoiko Euroopan unioni oikein? Kolmas kysymys: eikö meidän pitäisi puuttua tilanteeseen kovemmilla sotilaallisilla keinoilla kuin nyt on tarkoitus? Pystyin erottamaan suurinpiirtein nämä kysymykset.
Ensimmäisen kysymyksen suhteen pyytäisin teitä olemaan julistamatta itseänne jälkikäteen viisaimmiksi kuin silloin olitte. On tietenkin helppoa katsoa taaksepäin ja sanoa: teimme sen virheen ja meidän olisi pitänyt ennakoida tapahtumat. Mutta emme tehneet niin. Viime vuonna on kylläkin tehty järjestelmällisesti työtä. Ensinnäkin, ETYJ: n valtuuskunta seurasi huolellisesti vuoden 1996 toukokuun kirottuja vaaleja. Niistä julkaistiin raportti, jossa vaaleihin kohdistettiin paljon kritiikkiä ja jossa suositeltiin vaalien uudelleen järjestämistä joissakin vaalipiireissä. Neuvosto otti selvän poliittisen kannan asiaan, sanoen, että ellei ETYJ: n raportin suosituksia noudateta, neuvosto ei ole valmis tekemään mitään sopimuksia eikä taloudellista yhteistyötä Albanian hallituksen kanssa.
Tuolloin diplomatia oli ainoa väline, joka Euroopan unionilla oli käytössään. Haluan kylläkin sanoa ja muistuttaa teitä siitä, että syksyllä pidettiin paikallisvaalit, joissa Euroopan neuvosto toimi tarkkailijana ja jotka sen arvion mukaan sujuivat kohtalaisesti. Tuolloin poliittinen arvio oli se, että Albania oli tehnyt tietynlaisen käännöksen normaalien demokraattisten suhteiden suuntaan, niin että kattilasta oli päästetty ulos jonkin verran höyryä. Talven mittaan tuli selväksi, että asia ei ollutkaan näin yksinkertainen ja helmi/maaliskuussa alkoi hajoaminen, jonka käynnisti ehkä tunnettu pyramidirahasto-ongelma, mutta jonka taustalla ovat tietenkin paljon laajemmat ongelmat.
Arvoisa puhemies, Albanian kriisi ei ole kansalaissota. Albaniassa ei mikään kansallinen ryhmä ole toista vastaan eikä kyseessä ole mikään perinteinen poliittinen ryhmittymä, joka ei suo toiselle paikkaa auringossa, kyseessä on itse asiassa sosiaalis-taloudellisen järjestelmän täydellinen sortuminen, istuvan hallituksen määräysvallan menetys, sekä kansallisella että alueellisella tasolla.
Kun neuvosto kohtasi nämä ongelmat, kysyimme ensimmäiseksi: meidän pitää tehdä jotakin, mutta mistä saamme otteen?
Ensimmäinen kiinnekohta, hyvät naiset ja herrat, on yleisen järjestyksen ja kurin palauttaminen, sillä muuten peli on menetetty. Ensin piti siis ottaa yhteys mahdollisiin keskustelukumppaneihin: presidentti Berishaan, poliittisiin puolueisiin ja muihin valtaa pitäviin. Siksi ETYJ lähetti edustajansa tohtori Vranitzkyn ja neuvosto puheenjohtajansa, ministeri Van Mierlon hyvin nopeasti Albaniaan. He yrittivät itse asiassa saada aikaan sopimuksen eri poliittisten ryhmien välille, johon olisi sisältynyt kaksi asiaa: ensiksi, välittömät toimenpiteet yleisen järjestyksen palauttamiseksi ja yleisen järjestyksen minimitason saavuttaminen ja toiseksi, yhteisen poliittisen prosessin aloittaminen, joka johtaisi normaalien poliittisten ja demokraattisten suhteiden palauttamiseen. Tämä sopimus on solmittu ja sen jälkeen on muodostettu Finon hallitus, joka yrittää toimia. Ne, jotka sanovat: meidän olisi pitänyt olla jonkun puolella, meidän olisi pitänyt vaatia istuvaa presidenttiä luopumaan asemastaan, ne kieltävät kaikkien tärkeimmän asian, eli yleisen järjestyksen vähimmäistason palauttamisen, sillä silloisissa olosuhteissa ei ollut mahdollista tehdä mitään. Emme siis valinneet sitä tietä. Mikäli kuulemme täällä parlamentissa: teidän ei olisi pitänyt tehdä niin, olen sitä mieltä, että tämä parlamentin jäsenet eivät ymmärrä, mikä on tärkeintä ja tärkeintä on yleisen järjestyksen palauttaminen.
Kolmas kysymys kuuluu, ja tässä yhdyn tehtyihin huomautuksiin, eikö Euroopan unionin tule esiintyä voimallisemmin. Oltaisiin voitu lähettää sotilasmahti nopeasti ja niin edelleen. Haluan vastata tähän. Euroopan unioni ei ole sotilaallinen järjestö. Sillä ei ole sotilaallista eikä puolustuksellista toimivaltaa. Eri toimielinten välisten suhteiden puitteissa puhumme siis jostakin, joka ei voi tulla kysymykseen.
Toiseksi, kuten jo sanoin, Albanian ongelmat eivät liity kahteen keskenään taistelevaan osapuoleen, jolloin tarvittaisiin erottavaa mahtia ja järjestysmahtia. Ongelmana on sosiaalis-taloudellisen järjestelmän ja kansallisen määräysvallan täydellinen sortuminen. Ottaen huomioon paikallinen turvallisuustilanne - ja olette kaikki tietoisia keskiverto albanialaisen aseellisesta varustelutasosta - olisi ollut täysin vastuutonta lähettää paikalle tarkkaan harkitsematta suuri eurooppalainen poliisijoukko tai sotilasmahti palauttamaan järjestystä. Mielestäni ne, jotka suoraan tai peitetysti vaativat tätä, esittävät vastuuttoman vaatimuksen.
Olen erittäin tyytyväinen siihen, että jotkut maat - ei Euroopan unionin puitteissa, sillä se ei ole toimivaltainen, neuvosto ei ole toimivaltainen sotilaallisella alueella - ovat muodostaneet coalition of the willing , jota tukee YK: n turvallisuusneuvoston päätöslauselman antama toimivaltaisuusjulistus multinational protection force n lähettämisestä. Tätä asiaa kehitellään nyt huolellisesti. Siihen liittyy toisaalta työnjako, deployment , rakennus ja yhteistyö ja toisaalta komentosuhteet ja rules of engagement . Tällaisia asioita on punnittava huolellisesti, kuten monet edustajat ovat sanoneet: tilanne on yhä epävarma. Turvallisuustilanne on vaarallinen ja ellei esiinnytä äärimmäisen varovasti ja suunnitella erittäin huolellisesti ja lähdetä siitä, että tehdään mahdollisimman paljon yhteistyötä Albanian viranomaisten kanssa, jotka ovat valmiit yhteistyöhön ja antamaan tukensa, jotta tämä sotilaallinen mahti voi täyttää tehtävänsä, niin arvelen, että voimme odottaa suuria pettymyksiä sotilaallisten keinojen käytön suhteen.
Tiivistäen: jos haluatte ilmaista pettymyksenne ja hämillisyytenne siitä, että eurooppalainen veljeskansa on vajonnut näin surkeaan tilaan, ymmärrän teitä täysin. Mutta en ole sitä mieltä, että saamme antaa vallan niille tunteille, joita myös neuvostossa tunnetaan, vaan meidän pitää osoittaa cool judgement pystyäksemme toimimaan tämän kriisin eri vaiheissa kullekin hetkelle sopivalla tavalla ja haluan vielä toistaa, tavalla, joka on mahdollista toteuttaa. Sekä Albanian että poliittisen päätöksenteon suhteen olemme tekemisissä välttämättömyyden kanssa, mutta sen on oltava myös toteutettavissa.

Kinnock, Neil
Arvoisa rouva puhemies, koska on selvää, etten ole ollut täällä koko keskustelun ajan, nousen vain sanoakseni, että kollegani Hans van den Broek ilmaisee syvimmät pahoittelunsa siitä, että hänen oli pakko lähteä tänään varhaisessa vaiheessa istuntosalista ehtiäkseen lentokoneeseen. Missään muissa olosuhteissa hän ei tietenkään olisi halunnut tehdä näin. Hän pyysi minua myös sanomaan, että jos keskustelun aikana tuodaan esille erityisiä yksityiskohtaisia kysymyksiä tai tietoja, jotka hän ilman muuta ottaa tarkasti huomioon, hän toimittaa mielellään vastaukset noihin kysymyksiin kirjallisesti.

Roubatis
Arvoisa puhemies, mielestäni olemme eurooppalaiselle äänestäjäkunnalle velkaa sen, että emme synnytä vääriä luuloja. On tärkeää korostaa sitä, että teimme virheen, kun emme huomioineet vaalivilppiä.
Ensiksi: Tiesimme, että vaalit eivät olleet rehelliset, mutta silti emme tehneet mitään.
Toiseksi: Se, että olisimme asettaneet yleisen järjestyksen etusijalle, ei pidä paikkaansa. Jos olisimme toimineet tällä tavalla, olisimme hajottaneet salaisen palvelun turvallisuusjoukot ja riisuneet ne aseista.
Syy siihen, että Albaniassa ihmiset tarttuivat aseisiin, oli se, että me emme tehneet mitään.

Puhemies
Olen saanut seitsemän päätöslauselmaesitystä, jotka on jätetty työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan perusteella.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys pidetään huomenna torstaina puolen päivän aikaan.

Hongkongin tilanne
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julistus Hongkongin tilanteesta.

Kinnock, Neil
Arvoisa puhemies, komissio pitää tervetulleena tätä mahdollisuutta keskustella Hongkongista, ja olen kiitollinen parlamentille tästä tilaisuudesta, jonka se soi jättämällä käsiteltäväksi tämänpäiväiset aloitteet. Viittaan tässä yhteydessä vain Hongkongiin, mutta parlamentti voi olla vakuuttunut siitä, että nyt esittämääni poliittista lähestymistapaa sovelletaan myös Macaon tapauksessa, jota aikanaan käsitellään laajemmin sekä parlamentissa että muualla.
Nyt kun Hongkongin vallanvaihto on - kuten Patijn juuri sanoi - vain kahdentoista viikon päässä, tämä keskustelu on ilmeisen ajankohtainen, mutta nyt on myös hyvä hetki katsoa 1. heinäkuuta jälkeiseen tulevaisuuteen ja pohtia, mihin suuntaan suhteemme Hongkongiin Kiinan erityishallintoalueena saattaa kehittyä tulevaisuudessa. Uskomme, että Hongkongilla on tulevina vuosikymmeninä tärkeä ja myönteinen rooli suhteissamme Kiinaan. Kuten parlamentti tietänee, Euroopan unioni on viime vuosina tarttunut jokaiseen mahdollisuuteen korostaa sitä, miten tärkeänä se pitää Hongkongin tulevaisuutta. Eurooppa-neuvosto on toistuvasti korostanut unionin suurta merkitystä Hongkongin tulevaisuuden rauhan ja vaurauden kannalta. Euroopan unionin taloudelliset intressit Hongkongissa ovat sekä laajaalaiset että syvään juurtuneet. Hongkong on kymmenenneksi laajin kauppakumppanimme, ja sinne on sijoittunut yli 100 Euroopan unionin rahoituspalveluyritystä ja noin 250 Euroopan unionin yritysten alueellista päämajaa.
Intressimme eivät kuitenkaan ole ainoastaan taloudelliset ja kaupalliset. Hongkongissa asuu enemmän eurooppalaisia kuin missään muussa Aasian kaupungissa, ja Honkongin avoin henki kertoo ilman muuta siitä, että meillä on paljon yhteisiä arvoja. Hongkong siis on yksi tärkeimmistä Aasian kumppaneistamme ja sen tulisi pysyä sellaisena. Tämän vuoksi komissio aikoo parin viikon kuluessa esittää myös parlamentille välitettävän tiedonannon, jossa tarkastellaan laajasti tulevia suhteitamme Hongkongiin.
Komissio uskoo, että Kiinan ja Ison-Britannian välisen yhteisjulistuksen tehokas täytäntöönpano ja perusoikeuden tarkka noudattaminen on paras tapa suojella Euroopan unionin hyvin todellisia etuja Hongkongissa ja erittäin tärkeää Hongkongin ihmisten hyvinvoinnin säilymisen kannalta. Esitämme tämän selkeän viestin Kiinan kansantasavallan hallitukselle aina mahdollisuuden tullen. Yhteisjulistuksen ja perusoikeuden tehokkaan soveltamisen nojalla Hongkong on Kiinan erityishallintoalue, jolla on laaja autonomia paitsi talousasioissa myös hallinnon, rahoituksen ja oikeusjärjestelmän osalta.
Yhteisjulistus ja perusoikeus vahvistavat myös keskeisten perusvapauksien, kuten puhe-, kokoontumis- ja uskonnonharjoittamis- ja uskomusvapauksien, toteutumisen Hongkongissa. Kansalais- ja poliittisista oikeuksia koskeva kansainvälinen yleissopimus ja taloudellisia, yhteiskunnallisia ja sivistyksellisiä oikeuksia koskeva kansainvälinen yleissopimus koskee jatkossakin Hongkongia.
Syistä, jotka ovat hyvin ilmeisiä, on tietysti esitetty paljon huolestuneita arvailuja näiden järjestelyjen jatkuvuudesta tulevaisuudessa. Järjestelyistä on kuitenkin määrätty hyvin selkeästi yhteisjulistuksessa ja perusoikeudessa, ja tätä on pidettävä perustavana takuuna Hongkongin ihmisille. Kyseessä on ilman muuta asia, jota pyrimme valvomaan tarkasti tulevina vuosina, ja komissio odottaa, että nykyisissä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan mekanismeissa tarkastellaan säännöllisesti Hongkongia, sillä YUTP: n välineet on ilman muuta tarkoitettu käytettäviksi.
Euroopan, Yhdysvaltojen, Japanin ja muiden tärkeät intressit Hongkongissa eivät kuitenkaan ole ainoa syy luottaa siihen, että Hongkong tulee vastakin olemaan tärkeä kumppani kansainvälisessä yhteisössä. Yhteisjulistus on kansainvälinen sopimus, jota säilytetään YK: ssa, mutta kansainvälisellä ulottuvuudella on myös keskeinen merkitys yhteisjulistukselle ja perusoikeudelle. Hongkongilla tulee vastakin olemaan oma sananvaltansa lukuisten kansainvälisten organisaatioiden erillisjäsenenä, ja se pystyy allekirjoittamaan kansainvälisiä sopimuksia aloilla, jotka kuuluvat Hongkongin erityishallintoalueen autonomiseen vastuualueeseen.
Odotamme, että Hongkong säilyttää tulevina vuosina asemansa aktiivisena ja riippumattomana kumppanina talousasioissa ja muilla erityishallintoalueelle varatuilla politiikan alueilla. Korostan, että on kaikkien niin Kiinan sisäkuin ulkopuolellakin asuvien etujen mukaista ylläpitää kansainvälinen luottamus Hongkongiin. Lainsäädäntöprosessia ja Hongkongin oikeusjärjestelmää koskeva epävarmuus on omiaan vahingoittamaan tuota luottamusta. Siksi olemme huolissamme joistain viime kuukausien kehityskuluista, jotka liittyvät lainsäädäntöneuvostoon ja kansalaisvapauksia koskevaan lainsäädäntöön.
Meneillään on herkkä ajanjakso, ja on hyvin tärkeää, että Hongkongin ihmisille ja kansainväliselle yhteisölle vakuutetaan, että demokratiaa, kansalaisvapauksia ja oikeusvaltioperiaatetta varjellaan. Selkeä ilmoitus siitä, että vaalit uuden lainsäädäntöneuvoston valitsemiseksi vapaalta ja oikeudenmukaiselta pohjalta tullaan varmasti järjestämään pian luovutuksen jälkeen, olisi selkeä ja merkittävä Hongkongin tulevaa vakautta koskeva vakuutus.
Hongkongin erityishallintoalue, sellaisena kuin se on yhteisjulistuksen ja perusoikeuden mukaisena, on ilman muuta ainutlaatuinen, mutta juuri tuon ainutlaatuisuuden vuoksi on kahta tärkeämpää, että Hongkongin ja muun Kiinan ihmiset ja kansainvälinen yhteisö antavat Hongkongin erityishallintoalueelle mahdollisuuden toimia aiotulla tavalla. Vakuutan parlamentille ponnekkaasti, että komissio ei irrota katsettaan Hongkongista. Päinvastoin, kuten ehdotamme tulevassa tiedonannossa, voimme tehdä oman osamme Hongkongin avointen ja kansainvälisten perinteiden säilyttämisessä seuraamalla ensinnäkin sen tilannetta hyvin tiiviisti ja toiseksi kehittämällä yhteyksiä edelleen.
Aiomme siksi valvoa Hongkongin elämän kaikkia osa-alueita ja raportoida niistä säännöllisesti, ja voin toki vakuuttaa, että tähän kuuluu vuosittainen virallinen kertomus neuvostolle ja parlamentille kaikista EU: n ja Hongkongin suhteille tärkeistä kysymyksistä, ei vähiten poliittisista ja kaupallisista asioista, ihmisoikeuksista ja yhteistyöstä.
Lisäksi me komissiossa aiomme rakentaa viime vuosina saavutetun kehityksen pohjalle suhteiden tiivistämisessä Hongkongiin, kuten niin monet yksittäiset Euroopan kansalaiset, niin opiskelijat, vierailijat kuin liikemiehet ja monet muut, myös tämä parlamentti, ovat tehneet. Vuodesta 1993 Hongkongin toimistollamme on ollut ratkaiseva asema suhteiden luomisessa tuohon alueeseen, ja pidämme erittäin tärkeänä sen roolia itsenäisenä toimistona, joka on suora yhteys Brysseliin. Toimisto toimii tuossa tehtävässä myös tulevaisuudessa.
Tulemme työskentelemään sen varmistamiseksi, että tämä suhteiden tiivistäminen jatkuu, ja odotamme innokkaasti yhteisjulistuksen ja perusoikeuden aktiivista toteuttamista sekä sitä, että suhteitamme Hongkongiin kehitetään edelleen tulevina vuosina.

Titley
Arvoisa puhemies, saanen kiittää komissiota ja neuvostoa niiden selkeistä lausunnoista. Saanen myös aluksi tehdä selväksi, mitä tämä keskustelu ei koske. Se ei koske Kiinaa.
1.heinäkuuta jälkeen Hongkongia hallitaan periaatteella " yksi maa, kaksi järjestelmää" , ja tästä seuraa loogisesti, että Hongkongista on keskusteltava erikseen eikä sitä saa käyttää eräänlaisena Troijan hevosena, jonka avulla päästään keskustelemaan Kiinasta ja arvostelemaan sitä.Olemme pyytäneet tätä keskustelua kahdesta erityisestä syystä, joita haluamme korostaa. Ensinnäkin 1. heinäkuuta jälkeen Hongkong ei ole enää yksinomaan brittien asia vaan siitä tulee koko Euroopan unionin huolenaihe. Toiseksi, kuten etenkin komissaari Kinnock totesi, rauhallinen vallanvaihto Hongkongissa on kaikkien asianosaisten etujen mukaista. Hongkong on maailman kahdeksanneksi suurin kauppayhteisö; se on Kaakkois-Aasian aluesatama; se on portti Kiinan kanssa käytävään kauppaan ja sellaisena maailman talouskasvun tärkeä moottori.
Onnistunut vallanvaihto hyödyttää meitä kaikkia. Samoin epäonnistunut vallanvaihto vahingoittaa meitä kaikkia. Huonosti toteutettu vallanvaihto hankaloittaa erityisesti alueen tärkeitä poliittisia kehityskulkuja - käsittääkseni muun muassa Kiinan mahdollista jäsenyyttä WTO: ssa, jonka me kaikki toivomme toteutuvan mieluummin ennemmin kuin myöhemmin. Kuten neuvosto ja komissio ovat todenneet, ei tietenkään ole mitään syytä, miksi vallanvaihto ei sujuisi hyvin. Kiinan hallitus on antanut selkeän sitoumuksen ylläpitää perusoikeutta ja yhteisjulistusta, ja enkä tosiaankaan haluaisi kyseenalaistaa tuon sitoumuksen vakavuutta. Lisäksi päätös pitää ennallaan Hongkongissa tällä hetkellä työskentelevien kiinalaisten virkamiesten virat merkitsee tärkeää luottamuslausetta tällä alueella, etenkin kun otetaan huomioon kyseisten henkilöiden ansiokkuus.
Muutamia huolenaiheita toki kuitenkin on. Tilapäisen lainsäädännön asettaminen oli pahimmassa tapauksessa laitonta, kuten kuvernööri väittää, tai parhaimmassa tapauksessakin epäviisasta, perusteetonta ja tarpeetonta, kuten amerikkalaiset ovat väittäneet. Aikomus kajota kumoamalla tai muuttamalla perustuslakiasetukseen, joka sisältää kansalais- ja poliittisista oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen määräykset, sekä yhteisöasetukseen, jolla oli sentään tarkoitus käsitellä triadeja, sekä yleistä järjestystä koskevaa asetukseen, joka koskee kokouksia ja mielenosoituksia, synnyttää huolia ihmisoikeuksien tulevaisuudesta Hongkongissa. Lisäksi se, että näitä toimenpiteitä on ehdottanut salaa kokoontuva valmistelukomitea, ei herätä juuri luottamusta tulevaisuuteen.
Hongkongin lakimiesliiton puheenjohtaja kirjoitti hiljattain, että oikeusvaltioperiaate edellyttää, että lakien laatimis- ja kumoamisprosessi on avoin, perusteltu ja lain mukainen. En usko, että nämä ehdotukset täyttävät tuon vaatimuksen, ja siksi on tärkeää, kuten komissaari Kinnock on todennut, että uudet lainsäädäntöneuvostovaalit järjestetään mahdollisimman pian. Perusoikeuden 70 artiklassa määrätään, että vaalit on järjestettävä kolmen kuukauden kuluessa edellisen lainsäädäntöneuvoston hajottamisesta. Koska se hajotetaan keskiyöllä - tai minuutin yli puolenyön - 1. heinäkuuta, vaalit tulisi siis järjestää tänä vuonna eikä ensi vuonna, kuten jotkut Hongkongissa ovat väittäneet.
Oikeusvaltioperiaate on tietysti tärkeä tulevaisuuden kannalta. Kuitenkin kiinalainen virkamies on kommentoinut tilapäistä lainsäädäntöä väittäen, että se pohjautuu eri oikeusjärjestelmään kuin brittiläisen Hongkongin lainsäädäntöneuvoston oikeusjärjestelmään. Kaikissa yhteyksissä on kuitenkin luvattu jatkaa Hongkongin oikeusjärjestelmän soveltamista, ja siksi meidän on vaadittava, että oikeutta sovelletaan johdonmukaisesti perusoikeuden mukaisesti.
Kun olin Hongkongissa, useat ihmiset huomauttivat minulle, että riitatapaukseen osallisena olevat ovat pyytäneet kanteidensa käsittelyn lykkäämistä 1. heinäkuuta jälkeen, mikä viittaa siihen, että he saattavat saada tuolloin erityiskohtelua. Emme saa sallia tämän tapahtuvan. Oikeusvaltioperiaatetta on kunnioitettava. Samoin Tung kertoi minulle keskustelumme yhteydessä, että hän ei halua ulkomaalaisten puuttuvan Hongkongin poliittiseen toimintaan. Yhdyn tähän mielipiteeseen. Olenhan sanonut, että Hongkongin miljonäärit eivät saisi tukea brittikonservatiivien puoluetta niin kuin he ovat tähän asti tehneet! On kuitenkin esitettävä kysymys siitä, mihin asti tuo laki ulottuu. Kuuluuko sen pariin kaikki poliittinen toiminta, missä tapauksessa ammattiliitot tai ihmisoikeusryhmät eivät saisi osallistua kansainvälisiin foorumeihin?
Paras ihmisoikeustakuu on ihmisten kyky tehdä yhteistyötä kansainvälisellä tasolla. Siksi on ratkaisevan tärkeää, että saamme tänään välitettyä viestin, että ihmisoikeudet eivät ole mikään ylimääräinen asia vaan modernin talouden välttämätön edellytys. Taloudellista vapautta ei ole ilman poliittista vapautta. Siksi on tärkeää, että ministerineuvostolla on asiassa yhteinen kanta - toisin kuin joissain muissa viimeaikaisissa asioissa - ja että se tekee selväksi, että olemme sitoutuneet varmistamaan Hongkongin tulevan vaurauden. Siksi suhtaudun myönteisesti komissaari Kinnockin lausuntoon, jonka mukaan komissio tulee valvomaan vallanvaihtoa kaikin tavoin. Siten voimme varmistaa, että me kaikki hyödymme Hongkongin vaurauden jatkumisesta.

McMillan-Scott
Kiitos, arvoisa puhemies. En halua pilata tämän keskustelun yksimielisyyden henkeä, koska tiedän useimpien meistä yhtyvän nyt käsiteltävänä olevaan päätöslauselmaan. Haluaisin kuitenkin vain huomauttaa parlamentille, että Kiinasta puhuminen on vaikeaa joillekin PSE-ryhmän jäsenille, sillä käsittääkseni Kiinan kommunistipuolue on PSE: n sisarjärjestö. Esittäisin mielelläni kysymyksen, miksi Hongkongin miljonäärit eivät ole antaneet yhtään rahaa " uuden työväen" edustajille, mutta luulen vastauksen olevan itsestään selvä.
Halusin kiittää neuvostoa ja komissiota niiden huomautuksista. Neuvoston lausunto on varmaan kirjoitettu Pariisissa, sillä optimistinen sävy, jolla siinä suhtaudutaan Kiinan aikomuksiin, näytti ranskaksi kirjoitetulta. Huomaan, että ranskalaiset ovat parhaillaan Beijingissä pyrkimässä tekemään lopun EU: n asekauppasulusta, ja haluan kiittää puheenjohtajamaata sen ponnistuksista ihmisoikeuspäätöslauselman aikaansaamiseksi Genevessä. Siihen pitää mielestäni kuulua se, että Euroopan unioni pitää kiinni omista aseistaan eikä yritä kaupitella niitä Beijingissä. Kiitokset myös komissiolle hyvin kattavasta lausunnosta, joka onnistuu hyvin pitkälti vakuuttamaan meille, että ainakin komissio aikoo kiinnittää huomiota Hongkongin tilanteeseen luovutuksen jälkeen.
On tietysti totta, että Hongkongin taloudellinen merkitys Euroopan unionille on erittäin suuri. Komissio on jo ottanut esiin joitain tähän liittyviä aspekteja, mutta haluaisin sanoa, että Hongkongissa on 45 000 Euroopan kansalaista; että Euroopan unioni on sen kolmanneksi suurin kauppakumppani Kiinan ja Yhdysvaltojen jälkeen; että Hongkong on Euroopan unionin kahdenneksitoista suurin kauppakumppani maailmassa; että Hongkongin vientimme suuruus on noin 2000 ecua Hongkongin asukasta kohti, kun Australian osuus on vain 400 ecua ja Japanin 200 ecua. Hongkong on tietysti ollut jo sukupolvien ajan Manner-Kiinaan suuntautuvan viennin varastona, mutta viime aikoina Manner-Kiinassa vuonna 1978 tehtyjen uudistusten jälkeen vienti on kasvanut noin 500 %.
Kuten komissaari huomautti, monilla Euroopan yrityksillä on päämaja Hongkongissa ja Euroopan unionissa on 44 pankkia, joiden kotipaikka on Hongkong. Tämä antaa jonkinlaisen käsityksen tämän alueen merkityksestä meille eurooppalaisille, ei vain briteille vaan kaikille eurooppalaisille.
Saanen lisätä, että Hongkong, jossa on 6 milj. asukasta, tuottaa noin 23 % koko Kiinan vauraudesta, ja siellä on tällä hetkellä sataprosenttinen demokratia. Olen vakuuttunut siitä, että komissio aikoo valvoa varsinkin Hongkongin poliittista ja sosiaalista kehitystä vaalien jälkeen, ja yhdyn Titleyn vaatimukseen, että vapaat ja oikeudenmukaiset vaalit, jotka perustuvat aikuisten rajoittamattomaan äänioikeuteen, on järjestettävä kolmen kuukauden kuluessa 1. heinäkuuta tapahtuvasta luovutuksesta. Tämä on mielestäni kaikkein keskeisin niistä oikeutetuista vaateista, jotka kansainvälisen yhteisön on esitettävä Kiinalle, kun se ottaa tuon alueen haltuunsa. Itse en yhdy neuvoston ja muutamien muiden asiaa kommentoineiden rajattomaan optimismiin. Meidän on oltava hyvin valppaita, ja toivon että tämä parlamentti kokonaisuudessaan tulee olemaan sellainen.

Caccavale
Arvoisa puhemies, minusta vaikuttaa siltä, että Kiinan epämääräiset lupaukset valuvat vähitellen hiekkaan: sanokoon Titley mitä sanoo, Hongkongin ongelma on nimenomaan Kiina, ja siitä emme pääse mihinkään. Hiekkaan valuvat myös sopimukset, jotka on allekirjoittanut tämä monien Euroopan unionin jäsenmaiden suuri kauppakumppani, sillä kun uudet kiinalaiset johtajat alkavat hallita Hongkongia, hajotetaan demokraattisesti syyskuussa 1995 demokraattisesti valittu lakiasäätävä neuvosto, kumotaan lait, jotka valvovat ja tukevat lehdistönvapautta ja kokoontumisvapautta, niin että yhdistyksillä ei ole enää oikeutta pitää yllä suhteita ulkomaisiin järjestöihin, että kokoontumis- ja mielipiteenvapautta rajoitetaan.
Ellei meidän tarvitse olla huolissamme Kiinasta, Titley, en tiedä mistä muusta meidän pitäisi olla huolissamme. Osoitan tämän puheeni tietenkin myös Euroopan unionin neuvostolle, joka on mielestäni osoittanut nykytilanteessa epärealistista optimismia. Uskon siis, että tehtävä, jonka komission jäsen Kinnock on ottanut tässä edessämme vaikuttaakseen siihen, että komissio voisi valvoa Hongkongin tilannetta jatkuvasti, on tärkeä mutta riittämätön.
Vaadimme, että Euroopan parlamenttiin vedotaan ihmisoikeus- ja kansalaiskysymysten tilanteen vuoksi toukokuun loppuun mennessä; pyydämme, että komissio lisää diplomaattiedustustaan Hongkongissa ja että tilanne pidetään tiukasti valvonnassa.

Watson
Arvoisa puhemies, Kiinan ja Ison-Britannian välisen yhteisjulistuksen allekirjoittamisesta on 13 vuotta. Näiden 13 vuoden aikana Yhdistynyt kuningaskunta on sanonut eurooppalaisille kumppaneilleen: " Älkää pelätkö, Hongkong on turvassa meidän käsissämme." Nyt on enää alle 13 viikkoa siihen, kun Hongkongista tulee Kiinan kansantasavallan erityishallintoalue. Euroopalla on alle 13 viikkoa aikaa päättää, miten laatia johdonmukainen yhteinen kanta Hongkongiin ja miten hoitaa keskeneräiset huonosti hoidetut asiat.
Neuvoston puheenjohtaja puhui Hongkongin merkityksestä liike-elämässä. Haluaisin sanoa hänelle, että demokratian kannalta huonosti hoidetut asiat ovat pahaksi myös liike-elämälle. Minusta vaikutti, että hänen lausuntonsa oli kirjoitettu pikemminkin Lontoon ulko- ja yhteisöasiain ministeriön pyhissä saleissa kuin Pariisissa.
Minä en ole kiinnostunut ainoastaan liiketoiminnasta vaan ihmisistä. Puheenjohtajan kollegan Van Mierlon oli kymmenen päivää sitten ilmoitettava kirjeitse kollegoilleen, ettei Eurooppa päässyt yksimielisyyteen Kiinaa koskevasta yhteisestä aloitteesta YK: n ihmisoikeuskomissiossa Genevessä. Jos meillä on 1, 5 miljardia ihmistä koskeva ihmisoikeusongelma, mitä toivoa on Hongkongin 6 miljoonan asukkaan ihmisoikeuksista?
Jos Euroopan maat jollain alueella voisivat hyötyä siitä, että ne seisovat suoraselkäisinä Euroopan lipun takana, se alue on Kiinan suhteet. Kiina on ilmoittanut aikovansa kumota osia perustuslakiasetuksesta ja 25 muusta asetuksesta sekä hajottaa suoraan vaaleilla valitun lainsäädäntöneuvoston.
Juuri viime kuussa vierailin parlamentin jäsenten ryhmän mukana Hongkongissa, ja voin kertoa neuvoston puheenjohtajalle, että pelkoa ei tunneta vain Hongkongin ulkopuolella vaan myös Hongkongissa. Toivon, että neuvosto yhtyy Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, joka pyrkii saattamaan lainsäädäntöneuvoston hajottamista koskevan asian Kansainvälisen tuomioistuimen käsiteltäväksi.
Ollessamme Hongkongissa tapasimme ylimmäksi toimeenpanovirkamieheksi nimitetyn Tungin. Hän vaikuttaa kunnon mieheltä ja yrittää hoitaa vaikean tehtävänsä parhaan kykynsä mukaan. Jos kuitenkin ne perinteiset kiinalaiset arvot, joista hän puhuu, osoittautuvat samoiksi aasialaisiksi arvoiksi, joita muuallakin Aasiassa kunnioitetaan, tai mikä vielä pahempaa, taannoin Euroopassa edistetyiksi koti-työ-isänmaa -arvoiksi, Hongkongissa niin ikään kohtaamillamme liberaaleilla ja demokraattisilla voimilla on edessään pelottava tehtävä ja ne tulevat tarvitsemaan jatkuvaa apuamme.
Lopuksi totean, että parlamentin liberaalidemokraatit haluavat Euroopan omaksuvan uudet tunnussanat Hongkongia varten: valppaus, aktiivinen apu ja peräänantamattomuus. Kiina on maailman suurin totalitaarinen valtio. Houkutellaan se demokratian ja vapauden tielle.

Moreau
Arvoisa puhemies, Hongkongin ongelman rauhanomainen ratkaiseminen on myönteinen esimerkki vaikean riita-asian neuvotteluratkaisusta. Alueen takaisinluovutus ilman selkkauksia ja, kuten puhemies totesi, joustavan siirtymävaiheen mukaisesti maailmassa - myös Euroopassa - jossa on niin paljon konflikteja, on asia, josta minun mielestäni on oltava tyytyväisiä. Tämä ei merkitse sitä, että kaikki olisi nyt kunnossa.
Olipa asia sitten miten hyvänsä, jos haluamme Euroopan parlamenttina osaltamme edistää hyviä ratkaisuja sekä molemmille osapuolille hyödyllisen yhteistyön kehittämistä Kiinan kanssa, emme voi edetä tavalla, jota korostettiin yhteisessä päätöslauselmassa, jota puolueryhmäni ei ole allekirjoittanut.
Teen tästä aiheesta kaksi huomautusta. Vaikka on oikeutettua muistuttaa mieliin Euroopan parlamentin perinteiset kannat ihmisoikeuksiin - kannat, joihin yhdyn täysin - ei ole oikein haluta ohjata kiinalaisten sosiaalista ja poliittista elämää esittämällä vaatimuksia, joita ei esitetä muille hallituksille: tällöin ollaan puolueellisia.
Haluan myös ilmaista vastustavani Hongkongia koskevalle Yhdysvaltain laille annettua tukea. Millä oikeudella Yhdysvaltain kongressi säätää Hongkongia koskevia lakeja? Me emme tunne tätä lakia ja kuitenkin meitä pyydetään asettumaan sen puolelle! Se ei tuskin ole järkevää tässä tapauksessa. Neuvoston julistuksessa on sitä paitsi mielestäni aivan erilainen sävy.

Gahrton
Hong Kong Human Rights' Monitor News Letter -julkaisun tuoreimmasta numerosta on luettavissa: " History will judge Britain poorly for holding the Hong Kong people back from political life."
Uskoakseni Hongkongin ongelma voidaan tiivistää sanomalla, että sen on luonut Iso-Britannia, mutta sitä käyttää hyväkseen Kiina. Hongkongin demokratisointi ei valitettavasti alkanut ennen kuin Kiinan ja Britannian v. 1984 solmiman sopimuksen jälkeen . Juuri tällä perusteella Kiina väittää, että kuvernööri Pattenin demokratiauudistuksen ovat sopimuksen vastaisia. Samalla on ilmeistä, että demokratialla ja ihmisoikeuksilla on moraalinen ja poliittinen itseisarvo; sen tulee olla painavampi kuin sellaiset kansainväliset sopimukset, jotka on solmittu niiden kansojen pään ylitse, joita sopimukset koskevat.
Kiinan asenteessa on toki tiettyjä myönteisiä piirteitä, joka on otettu huomioon yhteisessä päätöslauselmassa. On kuitenkin paljon enemmän huolenaiheita. Yhdyn siksi niihin puhujiin, jotka ovat huolestuneita siitä, että neuvoston edustaja näyttää olevan niin vähän huolissaan siitä, miltä Hongkongin Kiinan hallintaan siirtymisen toteutuminen nyt näyttää. On täysi syy todellakin alleviivata tarvetta, että unionin tulee jatkuvasti valvoa Hongkongin tapahtumia ja olla valmiina toimenpiteisiin.

Dupuis
Arvoisa puhemies, minäkään en suhtaudu asiaan yhtä optimistisesti kuin neuvosto. Mielestäni on jo riittävästi muistutettu mieliin asioita, joissa ei olla onnistuttu. Tällaisia ovat lähinnä lainsäädäntöneuvoston hajottaminen mutta myös se, että aivan hiljattain seitsemän Hongkongin yliopistojen kahdeksasta rehtorista erotettiin. Tämä ei ennusta hyvää näiden maiden kanssa mahdollisesti aloitettavalle yhteistyölle.
Minä en kuulu niihin, jotka uskovat, että samassa maassa voi olla kaksi eri järjestelmää. Minun mielestäni meidän on pyrittävä siihen, että yhdessä maassa toimii yksi ainoa järjestelmä. Ongelmana on saada Kiinan kansantasavallan päättäjät ymmärtämään, että Hongkongissa voimassa olevasta järjestelmästä olisi tultava koko Kiinan järjestelmä. Voimme esittää huomioita - kuten Gahrton juuri esittikin - brittihallituksen puutteista demokratian palauttamisessa Hongkongiin, mutta usein unohdamme, että demokratia ei merkitse ainoastaan vapaita vaaleja.
Demokratia käsittää myös toimivan lainsäädäntö- ja oikeusjärjestelmän: ne ovat asioita, joiden merkityksen eräät Kiinan viranomaiset vasta alkavat ymmärtää. Olemme erityisesti voineet lukea Kiinan kansalliskokouksen puhemiehen, Chao Cheun julistuksia. Olen sitä mieltä Kiinan viranomaisia on kovisteltava ja kerrottava heille, että Hongkongista on tultava malli Kiinalle ja että Hongkongissa voimassassa olevasta järjestelmästä on tultava koko Kiinan järjestelmä. Hongkongin järjestelmää on tietenkin paranneltava - etenkin vaaleja ja kansalaisoikeuksia koskevia yksityiskohtia - mutta olen sitä mieltä, että Hongkong on todellakin lähtökohta demokratian rakentamiselle Kiinaan.
Olemme iloisia kuullessamme komission julistuksia, joissa luvataan jatkuvia selontekoja tilanteen kehittymisestä. Toivomme neuvoston muuttavan politiikkaansa. Tässä tapauksessa en tarkoita Alankomaiden puheenjohtajakautta: neuvosto on tänä aikana tehnyt merkittävää työtä YK: n ihmisoikeuskomissiossa, toisin kuin eräät muut jäsenvaltiot. Etenkin neljä jäsenvaltiota on jättänyt tyrmistyttävästi ihmisoikeudet huomiotta, ja minun mielestäni tämä vaatii muutosta. Muutos saadaan kuitenkin vain aikaan yhteisen ulkopolitiikan avulla. Eurooppa-neuvoston Amsterdamin kokouksella on siis tälläkin saralla paljon mietittävää.

Hindley
Arvoisa puhemies, kollegani Titley on täysin oikeassa varoittaessaan ihmisiä käyttämästä Hongkongia ja Hongkongin ihmisoikeuksia tekosyynä Kiinan rankaisemiseen. Näin tekevät eivät auta Hongkongia. Hän on kuitenkin täysin väärässä siinä, että tämä keskustelu ei koske Kiinaa. Koko ongelman luonne, kaikki vaikeudet, mitä meillä on Hongkongin kanssa, perustuvat hankaluuksiin, joita Isolla-Britannialla on ollut imperiuminsa viime rippeiden luovuttamisessa, ja siihen hyvin voimakkaaseen loukattuun ylpeyteen ja suoranaiseen nöyryytykseen, jota Kiina tunsi jouduttuaan aikoinaan luovuttamaan alueen kotimaalleni. Olen kuunnellut kiinalaisia poliitikkoja viimeisen 13 vuoden ajan, ja syvä kauna on havaittavissa joko ihan pinnalla tai vain aivan pinnan alla.
Sivumennen sanoen on kiintoisaa panna merkille, että tätä ilmiötä ei esiinny suhteissa Portugaliin ja Macaoon. Kauna on kuitenkin olemassa. Asian ratkaisemisessa on joitain ongelmia, jotka ovat purkautuneet hyökkäyksinä kuvernööri Pattenin uudistuksia kohtaan. Väite, että ne tulevat liian myöhään, vaikuttaa minusta virheelliseltä. Kun demokratia otetaan käyttöön, se otetaan käyttöön. Keskustelussa voi olla hyvä argumentti väittää, että se tulee liian myöhään, mutta väitteelle ei tosiasiassa ole juuri minkäänlaisia perusteita.
Meidän on ymmärrettävä, että kuvernööri Pattenin toteuttamilla uudistuksilla on nyt laaja tuki. Tämä on avainkysymys. Kiinalaiset eivät tunnu käsittävän sitä keskeistä seikkaa, jonka Watts ja muut ovat ottaneet esille, että kaupunki ei ole pelkkä rahasampo: sen taloudellinen hyvinvointi riippuu sen kansalaisten hyvinvoinnista. Tämä heidän on vielä tajuttava.
Brittien valta päättyy. Se, mitä kutsumme Euroopaksi, voi tarjota - lainatakseni hongkongilaista kielenkäyttöä - " ylimenojunan" intressien jatkumiseen. Eurooppa tarjoaa meille kätevän kehyksen, jossa voimme jatkaa vuoropuhelua kiinalaisten kanssa ilman siirtomaamenneisyyden taakkaa ja siirtomaiden tuntemaa kaunaa.
Esitän vielä kaksi muuta huomautusta. Yksi on suunnattu erityisesti neuvostolle: sen on saatava aikaan pikaista edistystä sallimalla erityishallintoalueen passin haltijoiden matkustaa viisumitta kaikkialla 15 jäsenvaltiossa. Toinen huomautus on suunnattu komissiolle: suhtaudun myönteisesti Kinnockin lausuntoon. Voisimmeko kuitenkin painostaa komissiota laatimaan mahdollisimman pian kauppaa ja yhteistyötä koskevan sopimuksen Hongkongin erityishallintoalueen kanssa?

Cushnahan
Arvoisa puhemies, ihmisoikeuksien järjestelmällinen loukkaaminen tai kieltäminen jatkuu Kiinan mantereella, mutta silti läntinen maailma pysyttelee niin hiljaa, että se on suorastaan noloa. Valitettavasti syy on silminnähden selvä: kaupalliset edut sanelevat Kiinan-politiikan niin Yhdysvalloissa kuin monissa Euroopan jäsenvaltioissakin. Vaikuttaa siltä, että ne mieluummin unohtaisivat Tiananmenin aukion tapahtumat, ja kuitenkin samaan aikaan ne protestoivat äänekkäästi ja laajasti demokratian ja ihmisoikeuksien puolesta maailman muissa osissa, joiden kanssa ne eivät käy merkittävää kauppaa. Minun mielestäni tästä tekopyhyydestä on tultava loppu ja heti.
Se, mitä Hongkongissa tapahtuu myöhemmin tänä vuonna heinäkuussa tapahtuvan luovutuksen jälkeen, tulee olemaan ratkaisevan tärkeää ja paljastamaan, millaisen roolin Manner-Kiina aikoo omaksua alueella. Kiina on antanut Kiinan ja Ison-Britannian välisessä yhteisjulistuksessa sitoumuksia siitä, että Hongkongin erityishallintoalueella tulee olemaan laaja autonomia ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa lukuun ottamatta. Euroopan unionin on varmistettava, että nämä kansainväliset sitoumukset täytetään. Tässä mielessä suhtaudun myönteisesti komission lausuntoon, vaikka neuvoston kommentit huolestuttavatkin minua.
Hongkongin lainsäädäntöneuvoston erottaminen on paha enne, niin kuin on myös Kiinan ilmaisema aikomus rajoittaa kokoontumis- ja ilmaisuvapautta ja muuttaa saaren virkamiehistön kokoonpanoa.
Euroopan parlamentin tulisi työskennellä tiiviisti yhdessä Yhdysvaltojen kongressin kanssa sekä Euroopan hallitusten että Yhdysvaltojen tämänhetkisen hallinnon selkärangan vahvistamiseksi ja päättäväisyyden lujittamiseksi. Meidän tulisi myös valmistautua kaupallisten ja muiden taloudellisten sanktioiden välittömään käyttöönottoon, mikäli Kiina ei täytä lupauksiaan. Uskon, että kollegani ovat väärässä sanoessaan, että emme saa tässä keskustelussa puhua Kiinan roolista. Euroopan parlamentin tulisi tässä keskustelussa ottaa kantaa ja yrittää välittää Manner-Kiinalle viesti, josta Euroopan unionin kanta käy ilmi. Jos Euroopan unionilla on tarkoitus olla asema kansainvälisten asioiden hoidossa, sen on vaadittava kunnioitusta. Niin se voi tehdä vain, jos se asettaa periaatteen nopeuden edelle ja ihmisoikeudet taloudellisten etujen edelle.

Brinkhorst
1. heinäkuuta 1997 alkaa ainutlaatuinen kokeilu. Se merkitsee siirtomaa-ajan loppua, ja on ymmärrettävää, että Kiina on tyytyväinen saavuttaessaan pitkän aikavälin tavoitteensa Hongkongin liittämisestä MannerKiinaan. Tämä ainutlaatuinen kokeilu voi kuitenkin selvästi onnistua vain, jos tunnustetaan, että Hongkongiin ovat viimeisen 150 vuoden ajan vaikuttaneet voimakkaasti paitsi perinteiset kiinalaiset kovaa työtä ja sitkeyttä korostavat arvot myös läntiset kulttuurit. Monet kollegat ovat korostaneet, että perusarvot ja -vapaudet, demokraattinen oikeus ja demokraattinen vaalijärjestelmä ovat yhtä lailla osa Hongkongia kuin Länsi-Eurooppaa tai Yhdysvaltoja tai mitä tahansa demokraattista maata.
Tämä on ainoa pohja, jolta talouden kehitys voi jatkua. Se varmistaa paitsi kansainvälisen myös paikallisen luottamuksen, arvoisa puheenjohtaja. Minäkin kävin hiljattain Kiinassa, eikä hongkongilaisten tuntemaa pelkoa pidä aliarvioida. Eurooppalaisten tulisi kuitenkin katsoa tulevaisuuteen. Yhdistynyt kuningaskunta on tunnustamassa, vaikkakin myöhään, että kyseessä on Euroopan ongelma. Haluaisin huomautuksillani tukea Hindleyn - enkä ole neuvotellut hänen kanssaan - kahta komissaari Kinnockille ja neuvoston puheenjohtajalle esittämää erityishuomautusta. Meidän on paitsi otettava vakavasti valvontatehtävä, joka on tietysti ehdottoman välttämätön, myös päästävä myönteisiin sopimuksiin erikseen Hongkongin kanssa. Haluan tukea Hindleyn ajatusta, että komission tiedonannossa pitäisi tarkastella tätä kohtaa erittäin huolellisesti: varmastikin löytyy tilaa Hongkongin kanssa solmittavalle erityissopimukselle, jolla helpotetaan investointikauppaa ja muita mainitsemiamme seikkoja, jotka liittyvät erityisesti Hongkongiin eivätkä vain koko Kiinaan. Toiseksi on tietysti olemassa henkilökohtainen ulottuvuus. Se luo suurta luottamusta Hongkongiin.
On varsin erikoista, että meillä ei ole vielä yhteistä viisumipolitiikkaa, vaikka toivon, että HVK: ssa edetään ainakin tässä asiassa. Neljässä tai viidessä maassa ei ole viisumipakkoa ja muissa, käsittääkseni myös Yhdistyneessä kuningaskunnassa, se on. Olisi erittäin hyödyllinen merkki asian eurooppalaistamisesta, jos, kuten Hindley ehdotti, tunnustamme, että viisumivapaa maahanpääsy tulee olemaan osa ohjelmaa, ja sisällytämme sen komission tiedonantoon.

Truscott
Arvoisa puhemies, kiittäisin komissiota ja neuvostoa niiden lausunnoista. 1. heinäkuuta Hongkong luovutetaan 150 brittihallintovuoden jälkeen Kiinan kansantasavallalle.
Hongkongin ja sen kansan on onnistunut tehdä alueestaan maailman luokan standardien mukainen vilkas talous. Kuten on huomautettu, se on maailman kahdeksanneksi suurin kauppavalta ja maailman suurin konttisatama. Talouden kasvu on yli 5 % ja työttömyys noin 2 %. Taloudellisen menestyksensä ohella Hongkong on tunnettu oikeudenmukaisesta oikeusjärjestelmästään ja yksilön ihmisoikeuksien kunnioittamisesta.
On kuitenkin olemassa huolestuttavia merkkejä siitä, että Hongkongin taloudellinen menestys ja sen poliittiset ja kansalaisoikeudet saattavat olla vaarassa 1. heinäkuuta tapahtuvan luovutuksen jälkeen. Beijingin nimittämästä tilapäisestä lainsäädäntöelimestä ei pidä tulla pysyvää nukkehallintoa. Kun nykyinen lainsäädäntöelin erotetaan, uudet vaalit on järjestettävä muutaman kuukauden kuluessa, kuten sekä Titley että komissaari Kinnock ovat todenneet.
Myöskään ylimmän toimeenpanoviranomaisen C. H. Tungin ei pidä sallia Hongkongin perustuslakia, yhteisöjä ja yleistä järjestystä koskevien asetusten heikentämistä. Kokoontumis-, ilmaisu- ja lehdistövapaus on säilytettävä. Tämä itse asiassa sisältyy yhteisjulistukseen ja perusoikeuteen, joilla taataan Hongkongin nykyisen elämäntavan jatkuminen ainakin 50 vuoden ajan. Kiinan on toteutettava Deng Xiaopingin lupaus yhdestä maasta ja kahdesta järjestelmästä. Kuten on todettu, poliittisia ja kansalaisvapauksia ei voida erottaa taloudellisesta menestyksestä.
Vaikka suhtaudunkin myönteisesti Kiinan hiljattaiseen ilmoitukseen, että se aikoo allekirjoittaa YK: n kansainvälisen taloudellisia, yhteiskunnallisia ja sivistyksellisiä oikeuksia koskevan yleissopimuksen, sitä pitäisi myös painostaa allekirjoittamaan YK: n kansalais- ja poliittisia oikeuksia koskeva yleissopimus. Missään tapauksessa EU ei saa lakata arvostelemasta Kiinan ihmisoikeusloukkauksia ja sen on valvottava tarkasti Hongkongin kehitystä tulevina kuukausina ja vuosina. Saanen myös lisätä, että huomiota on kiinnitettävä Hongkongin pakolaisten ahdinkoon, ja toivon, että tämä kysymys hoidetaan nopeasti. Yhteenvetona totean, että Kiinalle pitäisi tehdä selväksi, että EU tarkkailee sitä ja ryhtyy viimeaikaisesta horjunnastaan huolimatta tehokkaisiin toimiin, jos ihmisoikeuksia ja kansainvälisiä sopimuksia loukataan Hongkongissa.

Kinnock, Neil
Arvoisa puhemies, kiitän parlamentin jäseniä suuresti tehokkuudesta ja havaintokyvystä, jota he ovat osoittaneet tämän keskustelun kuluessa, ja totean sen, minkä toivon heidän jo ymmärtäneen aikaisemmista yhteydenotoista komission kanssa: ensinnäkin sen, että komissio yhtyy suureen osaan siitä huolesta, jota tunnetaan nykyisistä ja tulevista oloista, ja toiseksi sen, että toivomme voivamme hoitaa tulevia suhteitamme Hongkongiin ja Kiinan kansantasavaltaan juuri arvoisien jäsenten mainitsemassa rakentavassa hengessä paitsi yhteistyön myös valppauden pohjalta.
Haluaisin vastata hyvin lyhyesti arvoisien jäsenten tekemiin erityishuomautuksiin. Mitä tulee Caccavalen toiveeseen, että komissio laatisi ennen toukokuun loppua kertomuksen kansalais- ja ihmisoikeuksista, totuus on, että tuona aikana laadimme kattavan tiedonannon lähestymistavasta Hongkongiin liittyviin asioihin. Toivon, että se suo hänelle mahdollisuuden pohtia politiikkaa ja antaa haluamansa vastauksen tiedonannon yhteydessä.
Mitä mainitsemaani tiedonantoon tulee, vastaisin Hindleyn erittäin asianmukaiseen huomautukseen kauppa- ja yhteistyösopimuksesta Hongkongin kanssa sanomalla, että siinä tullaan tarkastelemaan useita vaihtoehtoja Euroopan unionin ja erityishallintoalueen kaupallisten suhteiden institutionalisoimiseksi. On siis toivottavaa, että joihinkin arvoisien jäsenten tänään täällä ja - kuten tiedän - muuallakin esittämiin huomautuksiin vastataan konkreettisesti ja käytännöllisesti tiedonannossa.
Minun on sanottava, että Titley, Truscott, Brinkhorst ja muut olivat täysin oikeassa kiinnittäessään huomiota vapauden ja modernin teollisuusvaltion kehityksen väliseen riippuvuuteen. Watson esitti kantansa ytimekkäästi ja voimallisesti. Usein on käynyt niin, että komentotaloudesta ja autoritaarisesta valtiosta kehittyvät yhteiskunnat eivät ole tunnustaneet taloudellisten ja poliittisten oikeuksien yhteyttä ja ovat kaatuneet omaan paradoksaalisuuteensa. Toivottavasti Kiinan kansantasavalta tunnustaa, että sen kohtalo tulee olemaan lähes väistämättä tämä, ellei asianmukaista kehitystä tapahdu kummallakin rintamalla - kulttuurin ja politiikan sekä talouden ja kaupan rintamalla. Tämän tunnustamisen seuraukset hyödyttävät paitsi Kiinaa ja Hongkongia myös yleensä koko maailmaa, myös Euroopan unionia.
Päättäisin puheeni toteamalla Brinkhorstin esille ottamasta viisumikysymyksestä, että päätös viisumivapauden myöntämisestä kuuluu ilman muuta jäsenvaltioille, kuten arvoisa jäsen varmasti tietää. Komissio uskoo kuitenkin, että on hyviä syitä, miksi kaikkien jäsenvaltioiden olisi harkittava vakavasti ja myötätuntoisesti viisumivapauden myöntämistä. Helpon matkustamisen edut talous- ja muiden yhteyksien kehittämiselle sekä tarve osoittaa luottamusta Hongkongin tulevaisuutta kohtaan viittaavat siihen, että vapaa pääsy Euroopan unioniin olisi sekä EU: n että Hongkongin etujen mukaista.
Joka tapauksessa yhteisen viisumiluettelon vuoksi vaikuttaisi järkevältä kohdella Hongkongia jatkossakin, kuten nyt, erikseen. Odotan innokkaasti komission tiedonannon julkaisemista seuraavaa keskustelua ja olen varma, että tuolloin ja monien tulevien vuosien aikana arvoisat jäsenet, kuten komissiokin, kiinnittävät tarkkaa ja valpasta huomiota Hongkongin asioihin.

Puhemies
Olen vastaanottanut seitsemän päätöslauselmaesitystä työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Bensiinin ja dieselpolttoaineen laatu - Moottoriajoneuvojen päästöt - 
Ilmakehään joutuvat päästöt - Polttoaineen taloudellisuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan puolesta laaditusta neljästä mietinnöstä:
Mamèren laatima mietintö (A4-0096/97) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi bensiinin ja dieselpolttoaineiden laadusta ja neuvoston direktiivin 93/12/ETY muuttamisesta (KOM(96)0248 - C4-0462/96-96/0163(COD)); -Langen laatima mietintö (A4-0116/97) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi moottoriajoneuvojen päästöjen aiheuttaman ilman pilaantumisen estämiseksi toteutettavista toimenpiteistä sekä neuvoston direktiivien 70/156/ETY ja 70/220/ETY muuttamisesta (KOM(96)0248 - C4-0463/96 - KOM(97)0077 - C4-0091/97-96/0164(COD)); -Eisman laatima mietintö (A4-0099/97) komission tiedonannosta Euroopan parlamentille ja neuvostolle Auto Oil - ohjelman tuloksiin perustuvasta ilmakehään joutuvien tieliikenteen päästöjen tulevasta valvontastrategiasta (KOM(96)0248 - C4-0492/96); -González Álvarezin laatima mietintö (A4-0117/97) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille yhteisön strategiasta henkilöautojen hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi ja polttoaineen taloudellisuuden parantamiseksi (KOM(95)0689 - C4-0015/96).
Mamère
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat. Minulla on kunnia esitellä teille mietintö, jonka laatimisesta olen ollut vastuussa ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan puolesta, joka on hyväksytty yhteispäätösmenettelyssä ja joka koskee polttoaineiden laatua.
Haluaisin ensin esitellä mietintöäni tekemällä niitä huomioita, joita voidaan esittää tutkimuksista, joita komissio on esittänyt Auto-Oil -ohjelmaa koskevasta direktiivistä. Mielestäni Auto-Oil -tutkimusta voidaan pitää pikemminkin poliittisena kuin teknisenä tutkimuksena. Voidaankin sanoa, että politiikkaa on yritetty peitellä tekniikan avulla. Tutkimus on selvästikin tehty teollisuuspiirien, autonvalmistajien ja öljynjalostajien vaikutuksen alaisena, joten tutkimuksen osana esitettyjä ehdotuksia ja toimenpiteitä ei voida pitää teknisesti luotettavina.
Painostusryhmillä on siis tutkimuksessa suuri vaikutus, ja - jos tulokset olisivat olleet yhtä tarkkoja kuin meidän on annettu ymmärtää, autoalan yritykset, autonvalmistajat ja öljyteollisuus eivät olisi olleet niin eri mieltä tutkimuksen tuloksista - tutkimus kärsii myös selvästi avoimuuden puutteesta. Siinä on niinikään teknisiä virheitä: ilmanlaatua on mitattu 4 km2 : ltä, mikä on täysin ristiriidasta vuonna 1985 annetun direktiivin kanssa, jossa vaaditaan, että mittaukset tehdään paikoissa, joissa altistuminen ilmansaasteille on suurinta.
Auto-Oil -ohjelmassa vahvistetaan ilmanlaadun tavoitteet vuodelle 2010. Meidän mielestämme tämä ajankohta on liian myöhään ja katsommekin, että kyseisessä tutkimuksessa ja kyseisessä tavoitteessa suositaan toista kahdesta teollisuusryhmittymästä. Etusija annetaan autoteollisuudelle, sillä tiedämme, että autokannan uusimiseen tarvitaan noin 15 vuotta. Vuosien 1997 ja 2010 välillä on kolmetoista vuotta. Meidän mielestämme asiassa onkin saavutettava tasapaino ja katsomme, että ilman pilaantumista voidaan torjua tehokkaasti ja näin ollen ihmisten terveyden laatua voidaan parantaa ainoastaan ottamalla toiminnan perusteeksi paljon normatiivisemmat ja rajoittavammat suuntaviivat ja arvot niin öljyn, bensiinin ja dieselpolttoaineiden kuin ajoneuvojenkin osalta. Tämä on teille tänään esiteltyjen mietintöjen pääasiallinen sisältö.
Auto-Oil -tutkimuksen taloudellinen perusta on siis minun mielestäni selvästi suuntautunut teollisuuteen, jonka etuja se pääasiassa ajaa. Tutkimuksessa ei ole kiinnitetty huomiota kuluttajien etuihin, sillä heitä ei ole kuultu, vaikka he juuri ovat vastaanottavana osapuolena sen tuotteen laadusta, jota heille myydään bensa-asemilla joka päivä ja joka puolella Eurooppaa.
Parannukset, joita minulla on kunnia teille esittää, koskevat lähinnä vaatimusta siitä, että tavoitteiden sijasta on vahvistettava raja-arvoja ja että vuotta 2005 koskevat raja-arvot on vahvistettava jo vuonna 2000. Tämä ei kuitenkaan merkitse sitä, että vastustaisimme Auto-Oil II -ohjelmaa vaan sitä, että sen on nojauduttava myös muiden alojen tutkimuksiin, joita esittelen teille seuraavaksi.
Me olemme ottaneet huomioon sen seikan, että Auto-Oil -direktiivissä ehdotetaan lyijypitoisesta polttoaineesta luopumista jo vuonna 2000, ja ehdottaneet, että myynnissä pidettäisiin kahta erilaatuista dieselpolttoainetta: toisen rikkipitoisuus olisi 50 tai 30 ppm: ää, ja jäsenvaltioiden hallitukset edistäisivät sen käyttöä verokannustimin - mikä on täysin mahdollista. Toisen, ns. " likaisen" dieselpolttoaineen rikkipitoisuus olisi 100 ppm: ää, ja sitä jaeltaisiin meidän jo hyvin tuntemamme verkoston sisällä. Samalla dieselpolttoaineelle kuitenkin vahvistettaisiin raja-arvo, joka olisi 30 ppm: ää vuodesta 2005.
Tiedän, että öljynjalostusteollisuuden edustajat tulevat valittamaan, ettei tällaisia tavoitteita pystytä saavuttamaan, sillä he ovat jo valittaneet asiasta kaikille kollegoilleni. Öljynjalostajat ovat kuitenkin väärässä. Tiedämme, että heillä on jo öljynjalostamoja, joissa tuotetaan puhdasta dieselpolttoainetta. Sitä ei kuitenkaan myydä Eurooppaan vaan Yhdysvaltoihin ja Japaniin. Miksi Eurooppa ei saisi hyötyä dieselin laadun parantumisesta? Ehdottaessani kahta erilaista dieselpolttoainetta haluan juuri antaa öljynjalostajille aikaa - viisi vuotta - tehdä tarvittavat sijoitukset öljynjalostamoidensa uudenaikaistamiseksi, jotta he voisivat tarjota meille puhdasta ja terveydelle ystävällistä dieselpolttoainetta.
Meille esitetyn direktiivin suureena puutteena on se, mitä me luonnonsuojelijat kutsumme ulkoisten kustannusten sisällyttämiseksi hintoihin. Kaikki direktiivissä esitetyt väitteet perustuvat kustannustehokkuuden ajatukseen. Kustannus-hyödyn näkökohdat on kuitenkin myös otettava huomioon. Sijoituksiin voidaan kyllä kuluttaa rahaa mutta on myös tehtävä laskelmia siitä, minkälaisia säästöjä niillä saadaan aikaan terveyden kannalta toimimalla siten, että sairaita ja keuhkosairauksista kärsiviä olisi vähemmän. Näin voitaisiin vähentää myös terveydenhoitokustannuksia ja sosiaalisen suojelun varassa elävien ihmisten määrää.
Kiitän kaikkia kollegoitani, jotka ovat esittäneet mietintööni tarkistuksia sen laadun parantamiseksi. En esitä tässä yhteydessä kattavaa katsausta eri tarkistusehdotuksista, joista toiset voitaneen hyväksyä ja toiset joudutaan hylkäämään, koska aikani alkaa loppua, itse asiassa, arvoisa puhemies, se näyttää jo loppuneenkin. Tarkistuksista käytäneen myöhemmin keskusteluja. Sitä paitsi olen antanut jakeluun täydellisen selonteon, josta käy ilmi kantani eri tarkistuksiin.

Lange
"Uudet moottorimme ovat muunneltavissa pienin muutoksin Euro III: a vastaaviksi, lisämuutoksilla Euro IV: n tasolle vuoteen 2005 mennessä" - näin sanoo Alfa Romeon moottorien kehittäjä. "50 kg: n painonvähennys ja pakokaasujen raja-arvot, jotka ovat 50 % nykyisten EU: n raja-arvojen alapuolella ja siten aivan lähellä Euro IV: n tasoa vuodelle 2005" - näin uusien Mercedes-moottorien kehittäjä.
Arvoisa puhemies, hyvät komissaarit, luulen, että nämä molemmat lausunnot osoittavat, mikä on tänä päivänä teknologisesti mahdollista eurooppalaisessa autoteollisuudessa. Mielestäni ei ole oikein määrittää vain olemassaolevaa, koska silloin asetamme peliin autoteollisuuden kilpailuedun, korkean teknologian ja pakokaasujen raja-arvot. On täysin selvää, että jos me irrottaudumme USA: n lainsäädännöstä, me häviämme ja teemme pelin helpoksi Euroopan ulkopuolisille kilpailijoille. Tarvitsemme kunnianhimoiset ja koko Eurooppaa sitovat tavoitteet, autoteollisuuden ja kuluttajien etujen mukaisesti. Mutta me tarvitsemme niitä tietenkin ennen kaikkea ympäristömme kannalta. Jo Auto Oil -ohjelman tutkimuksissa on todettu, että otsoniongelmaa vastaan ei voida taistella tarpeeksi ehdotetun toimenpidepaketin avulla.
Ei, meidän pitää tehdä enemmän ja me myös voimme tehdä enemmän. Edustaja Mamère jo viittasi joihinkin ohjelman heikkouksiin. En toista niitä tässä enää yksitellen. Luulen, että ympäristövaliokunta on menetellyt oikein tehdessään komission ehdotukseen huomattavia parannuksia unohtamatta kuitenkaan alkuperäistä asetelmaa. Haluamme tarttua asiaan kuluja säästävällä tavalla emmekä rakentaa pilvilinnoja.
Ympäristövaliokunta on nimennyt kymmenen parannusehdotusta, ensinnäkin - kollega Mamère - polttoaineiden parantamisen, koska tiedämme, että parhailla polttoaineilla on välittömät vaikutukset autotekniikkaan, mutta myös kaikille asianomaisille.
Yksi esimerkki: dieselmoottorilla varustettu henkilöauto, joka käyttää komission ehdottamaa diesel-polttoainetta, päästää verrattuna Ruotsissa jo markkinoilla olevaan, huomattavasti vähemmän rikkiä sisältävään polttoaineeseen, 25 % enemmän epäpuhtauksia. Juuri tämän vuoksi me tarvitsemme, ajatellen ilman laatua sellaisissa kaupungeissa kuten Ateena ja Madrid, parempilaatuista polttoainetta kaikille autoille, niin uusille kuin vanhoillekin. Me tarvitsemme sitä myös moottoritekniikan kehittämiseksi ja juuri mitä typen oksidi -päästöjen vähentämiseen tulee, sitä ei saada aikaan rikillä, kuten komissio ehdottaa.
Me tarvitsemme myös sitovat raja-arvot vuosille 2000 ja 2005 sisämarkkinoidemme vuoksi. Me haluamme turvata sijoitukset, ympäristön ja käyttäjän ja sen vuoksi indikatiiviset arvot eivät enää riitä. Lisäksi me tiedämme, että verohoukutuksilla voidaan todella saavuttaa jotakin ja että valmistajat tekevät työtä kohti Euro IV: ää. Saksassa voidaan selvästi havaita ensimmäiset pyrkimykset Euro IV-autojen rekisteröimiseksi jo nyt.
On myös tärkeää, että jatkuvuus taataan. Siksi tarvitsemme ajoneuvon sisäistä valvontajärjestelmää (OBD), joka näyttää auton kuljettajalle, milloin pakokaasunpuhdistuslaitteessa on häiriö. Tarvitsemme tätä järjestelmää sekä bensiini- että dieselmoottoreihin. Juuri koska väitetään, että diesel-moottorit ovat ympäristöystävällisempiä, koska ne kuluttavat vähemmän, emme voi tehdä tässä poikkeusta. Mutta tätä valvontajärjestelmää pitää myös voida huoltaa, ei pelkästään ammattikorjaamolla, vaan myös itsenäisillä huoltamoilla, autoharrastekerhoissa ja teknisten valvontavarusteiden avulla. Lisäksi meidän tulee täällä saada avoimesti käyttöön korjaustietoja.
Me tarvitsemme myös todellisia olosuhteita vastaavan testin. Mitä hyödyttää, jos auto antaa 20 asteen testiolosuhteissa loistavat tulosarvot? Huomenna, kun lähdemme liikkeelle - ja sen me kaikki tiedämme, myös te, rouva komissaari, herra komissaari sekä ihmiset Kreikassa - moottori on ehkä vain 4 asteen lämpöinen. Ja mitä silloin tapahtuu pakokaasulle? Tutkimukset ovat osoittaneet, että autot, joilla on hyvät arvot 20 asteessa, eivät saavuta samoja arvoja 8 asteessa ja päästävät silloin noin 20 kertaa enemmän haitallisia aineita. Siksi tähän pakettiin tarvitaan kylmäkäynnistystesti. Ja me tarvitsemme kenttävalvonnan, edullisen tavan, koska valmistajaa tietenkin kiinnostaa se, ettei peruutuksia tule.
Myönnän, etteivät kaikki ole innoissaan näistä ehdotuksista. Olen kuullut, että jotkin autonvalmistajat ja öljyteollisuus eivät ole kovin innoissaan näistä uudistuksista. He ovat kirjoittaneet myös minulle sydäntäsärkeviä kirjeitä. Kun sitten kuitenkin voin lukea, että "BP: n tulos parantunut kahdella numerolla edellisestä vuodesta" , "AGIP-mineraaliöljy-yhtiö tuottaa ennätystuloksen" , "ELF: n tulos parantunut 10 miljoonalla frangilla" , en voi ymmärtää öljyteollisuuden sijoitusvaikeuksia.
Meidän puolellamme ovat lisäksi Euroopan viisi tärkeää ympäristöjärjestöä sekä 40 miljoonaa autoilijaa, jotka kuuluvat yhdistyksiin kuten ADAC, RAC jne.
Riippumattomien tulosten saamiseksi olemme antaneet STOA-ohjelman puitteissa tehtäväksi tutkimuksen, jossa tutkittiin tilannetta pahiten saastuneessa kaupungissa, Ateenassa, ja jossa vahvistettiin parlamentin vaatimukset. Luulen, ettei tämä ole mikään moraaliton tarjous, jonka nyt teen komissiolle ja neuvostolle. Haluaisin kutsua teidät mukaan näyttämään vihreää valoa ympäristöystävällisille autoille! Sillä jos meidän liikkuvuutemme autoilla tulee taata määrätyksi aikaa, niin silloin näiden autojen tulee olla niin ympäristöystävällisiä kuin mahdollista!

Eisma
Arvoisa puhemies, tällä viikolla täällä Strasbourgissa on kaunis ilma. Aurinkoa, ei juurikaan tuulta ja jopa kohtalaiset lämpötilat. Siitä pitäisi voida nauttia ja kun kävelee tässä toisella puolella olevassa puistossa, näyttää siltä, että ihmiset nauttivatkin kauniista säästä. Mutta kun katsomme korkeista toimistorakennuksistamme Strasbourgin yli, näyttää kauniin kaupungin yllä leijuvan ruskea pilvi. Ilman laadun mittaukset kertoisivat meille, että ilma on tällaisina päivinä vakavasti saastunut. Ja puhun nyt vain Strasbourgista, en Milanosta, Amsterdamista, Den Haagista tai Pariisista, joissa tilanne on vielä pahempi. Siitä syystä käymme tätä keskustelua. Huolehtiaksemme siitä, että vuonna 2010 se ruskea pilvi olisi häipynyt Euroopan kaupunkien yläpuolelta ja esimerkiksi Strasbourgin tuomiokirkko kohoaisi kirkkaan sinistä taivasta vasten. On selvää, että tätä päämäärää ei saavuteta ilman ponnisteluja. Komissio on ottanut harppauksen oikeaan suuntaan, se minun on myönnettävä, mutta ei ole mennyt tarpeeksi pitkälle.
Tärkeä syy tähän on se, että komissio on perustanut laskelmansa alusta asti väärin haittaperiaatteelle sen sijaan, että se olisi lähtenyt oikeasta hyöty-haitta-analyysistä. Sen takia, että haittalaskelmat olivat suurilta osin peräisin teollisuudelta, joka tietenkin hyötyy korkeista haitta-arvioista, mahdolliset pitkälle menevät toimenpiteet on alusta lähtien jätetty pois laskuista. Sen lisäksi komissio ei ole ottanut haittalaskelmiin mukaan autoliikenteen ulkoisia kuluja. Vuonna 1991 komissio laski autoliikenteen maksavan yhteiskunnalle 200 miljardia ecua vuodessa. Se summa aiheutui autoliikenteen aiheuttamasta vahingosta maataloudelle, veden laadulle ja kansanterveydelle. Ja yhtäkkiä komissio näyttää unohtaneen tässä ohjelmassa omat laskelmansa ja omat tavoitteensa.
Arvoisa puhemies, komissio perustaa laskelmansa osittain Maailman terveysjärjestön suosituksiin. Mutta on outoa, että se on käyttänyt ilman laadun mittauksessa menetelmää, joka on oman eurooppalaisen direktiivimme vastainen, sillä mittaamalla keskiarvo, kuten eräs kollegani huomautti, neljän neliökilometrin alueelta, ei oteta huomioon tärkeitä huippuarvoja ja risteyskohtia, joissa on kova liikenne. Esimerkiksi kotikaupunkini Den Haag, täyttää miltei kaikki normit, johtuen komission käyttämästä mittaustavasta. Mutta silti voin viedä teidät kaupunginosiin, joissa ei WHO: n mukaan ole terveellistä asua ilman saastumisen takia. Pyydän siis komissiota käyttämään tulevaisuudessa parempaa mittajärjestelmää, joka on oman direktiivimme mukainen. Haluaisin mielelläni komission jäsenen vastauksen tähän.
Mitä otsoniin tulee, komissio on toiminut vallan kummallisesti. Se otsonia tuottavien aineiden vähentäminen, jota komissio esittää, johtaa siihen, että vain 37 prosenttia Euroopan unionin alasta täyttää WHO: n normit. On selvää, että tiheästi asutut alueet, kuten Po-tasanko, Ruhrin alue ja Benelux-maat eivät sisälly tähän 37 prosenttiin. Komission tavoitteiden asettelu on siis niin heikko, että suurin osa Euroopan asukkaista tulee olemaan alttiina liian korkeille otsonikertymille. Ja muistutan etenkin Bjerregaardia hänen vastuustaan tässä asiassa.
Noudatettavan strategian suhteen kannatan pakollisten normien vahvistamista vuoteen 2000 ja 2005 mennessä. Kun nämä direktiivit on hyväksytty on jo vuosi 1998. Se tarkoittaa sitä, että vuosi 2005 ei ole enää kaukana. Siksi teollisuuden on parasta varautua tähän tulevaisuuden politiikkaan. On kummallista, että komissio aikoo vain vahvistaa autoliikennettä koskevat normit vuoteen 2005 mennessä. Onhan kyseessä yhteys ajoneuvon ja saatavilla olevan polttoaineen välillä. Ei ole mielekästä, että autoteknologia on kehittynyt, mutta se ei voi toimia, koska ei ole olemassa riittävän korkealuokkaista polttoainetta.
Olen tietoinen niistä ongelmista, joita neuvostossa esiintyy tämän asian suhteen. Ei ole tarkoitus, että jotkin jäsenvaltiot säätävät normeja, joita toiset eivät pysty täyttämään. Sekä neuvoston että parlamentin tulee olla niin järkeviä, että päästään kompromissiin, jonka koko unioni voi hyväksyä. Muistutan teollisuutta sen vastuusta. Mikäli se kehittää säästeliään, ympäristöystävällisen polttoaineen, se tulee vain parantamaan vientiään polttoaineteollisuudessa. Pyydän kollegoitani tukemaan esillä olevia esityksiä. Meidän edustamiemme ihmisten terveys on tärkeää. Meillä ei ole varaa välttää vastuutamme.

Puhemies
Tämä keskustelu keskeytetään nyt ja sitä jatketaan klo 21.00.

Kyselytunti (neuvosto)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvostolle osoitettujen kysymysten käsittely (B4-0164/97).
Kysymys nro 1 Jan Andersson (H-0195/97):
Aihe: Työllistämispolitiikan merkityksen korostaminen
Työttömyys on aikamme suurin ongelma Euroopassa. Monet ovat sitä mieltä, että juuri sen vuoksi rahapoliittista yhteistyötä on täydennettävä yhtä kunnianhimoisella yhteistyöllä työllistämispolitiikan alalla.
Niitä monivuotisia ohjelmia, joita hallitusten on määrä esittää työllistämisen alalla, pitäisi seurata samankaltaisilla yhteisillä indikaattoreilla, joita käytetään rahapolitiikan seurannassa.
Millä tavalla Alankomaat puheenjohtajamaana tulee vaikuttamaan siihen, että työllistämispolitiikka saa EU: ssa saman arvon kuin rahapoliittinen yhteistyö?

Patijn
Haluan sanoa, että neuvosto on samaa mieltä arvoisan edustaja Anderssonin kanssa: työttömyys on yksi Euroopan suurimmista ongelmista. Sen torjuminen onkin asetettava ehdottomasti etusijalle. Tässä on muuten tehtävä jäsenvaltioille, joilla on ensisijainen vastuu työllisyyspolitiikasta. Sen lisäksi Euroopan unionin tasolla tehtävät ponnistukset ovat myös arvokkaita. Siksi puheenjohtajavaltio Hollanti on ottanut työllisyyden yhdeksi toimintasuunnitelmansa tärkeimmistä kohdista. Näin on tehty myös Dublinin neuvoston työllisyyttä koskevan julkilausuman velvoittamana. Tuloksena on ollut joitakin konkreettisia toimintoja, joista nimeän tässä muutaman.
Ensinnäkin ensimmäinen asia, jonka puheenjohtajavaltio toteutti oli, kuten tunnettua, työllisyys- ja työmarkkinakomitean perustaminen, johon neuvosto antoi joulukuussa vuonna 1996 alkusysäyksen. Tämä komitea toimii nyt hyvin ja se on kokoontunut kolme kertaa. Se on laatinut kokousaikataulun vuodelle 1997 ja siinä on varattu tilaa analyysille, joka pitää tehdä niin sanotuista työllisyysindikaattoreista ja saavutusten vertailusta, jota nimitetään nimellä bench-marking . Komitea kokoontuu aluksi kerran kuukaudessa.
Lisäksi arvoisa edustaja varmaan tietää, että maaliskuun 14. ja 15. päivinä pidettiin Rotterdamissa epävirallinen sosiaalija työministereiden kokous, jossa käsiteltiin vain työllisyyttä. Kaksi pääteemaa olivat jo mainitsemani työllisyysindikaattorit ja epäsuorien työllisyyskustannusten alentaminen. Näille keskusteluille on tulossa jatkoa ministerien kokouksissa ja työllisyys- ja työmarkkinakomiteassa.
Sen lisäksi puheenjohtajavaltio Hollanti antaa väliaikaraportin työllisyydestä Amsterdamin neuvostolle. Näyttää siltä, että siinä tullaan käsittelemään etupäässä yllä mainittuja aiheita, eli työllisyysindikaattoreita ja epäsuorien työllisyyskustannusten alentamista. Keskusteluihin otetaan mukaan myös työmarkkinaosapuolet. Työmarkkinakysymyksiä käsittelevä pysyvä komitea kokoontuu Hollannin johdolla toukokuun 29. päivänä. Työmarkkinaosapuolet osallistuvat tähän kokoukseen.

Andersson
Tahdon kiittää neuvostoa vastauksesta. Oikeastaan tarkoitus oli, että tähän kysymykseen olisi vastattu jo edellisellä istuntokaudella. Olen hyvin tietoinen siitä, että sen jälkeen on ollut epävirallinen työmarkkinaministerien kokous Rotterdamissa. Saanen sanoa, että siellä käsitelty ehdotus muun muassa indikaattoreista on hyödyllinen. Tosin on niin, että Dublinissa tehtiin ehdotus uudesta työllisyyskohdasta. Mutta uskoakseni Dublinissa tehty ehdotus tarvitsee hieman enemmän lihaa luiden päälle. Sitä pitää konkretisoida enemmän sen suhteen, mitä on tarpeen yhteisön tasolla tehdä työllisyyspolitiikassa.
On aivan oikein sanottu, että Euroopan taso ei ole ainoa työllisyyspolitiikassa. Se ei ole pois siitä, mitä pitää tehdä paikallis-, alue- ja kansallisella tasolla, vaan lisäarvo, esim. koordinoidun makrotalouspolitiikan muodossa. Miten puheenjohtajuus arvioi mahdollisuudet vahvistaa Dublinissa esitettyjä ehdotuksia? Antaako se enemmän lihaa luiden päälle siinä muodossa, että asetetaan vaatimuksia indikaattoreista myös siinä ehdotuksessa, joka tullaan tekemään hallitusten välisessä konferenssissa?

Patijn
Mikäli ymmärsin Anderssonin täydentävän kysymyksen oikein, hän kysyi, minkälaiseksi arvioimme sen mahdollisuuden, että HVK: n puitteissa tullaan muuttamaan Irlannin tekemiä esityksiä. Tarkoititteko hallitusten välistä konferenssia? Kyllä. Sitten minulla on se institutionaalinen ongelma, että neuvosto ei puutu HVK: n asioihin. Se on yksittäisten jäsenvaltioiden asia. En voi sanoa asiasta mitään neuvoston nimissä. Neuvottelut ovat nyt loppuvaiheessaan. Voin sanoa teille, että neuvottelut Irlannin esityksestä ovat täydessä käynnissä ja minusta on täysin turhaa kommentoida tilannetta, joka voi muuttua joka viikko. Se ei poista sitä, että myös ilman sopimuksen muutosta, vaikken aliarvioikaan sopimuksen muuttamisen tärkeyttä, neuvosto, komissio ja Euroopan parlamentti voivat tehdä paljon sen yhteensovittavan ja edistävän roolin suhteen, jonka nämä toimielimet voivat täyttää parannettaessa taloudellisen kasvun lähtökohtia ja siten myös työllisyyttä. Puheenjohtajavaltio on myös ollut aktiivinen tässä asiassa. Työmarkkinakomitea, jonka perustamisesta Dublinissa päätettiin, on perustettu ja sen työ on käynnistynyt hyvin. Toistan, että sosiaaliministereiden epävirallinen kokous antoi muutamia arvokkaita virikkeitä komitean keskusteluun ja lisäksi überhaupt siihen lähestymistapaan, jota voidaan soveltaa eurooppalaisella tasolla hyvän yhteensovittamisen ja yhteistyön avulla epäsuorien työllisyyskustannusten alentamiseksi.

Puhemies
Kysymys nro 2 Jörn Svensson (H-0198/97):
Aihe: Laajentumiskustannukset
Voiko neuvosto ilmoittaa, mitkä ovat unionin suunnitellusta laajentumisesta aiheutuvat kokonaiskustannukset sekä miten nykyisten jäsenvaltioiden maatalous- ja rakennetuki tämän johdosta pienenee?

Patijn
Svenssonin neuvostolle esittämä kysymys koskee laajennuksen kustannuksia. Arvoisan parlamentin jäsenen kysymys on asianmukainen, laajennuksen kustannuksia on aikanaan tutkittava tarkasti.
On hyödyllistä muistuttaa itsellemme, että Madridin neuvoston ajalta joulukuusta 1995 lähtien valtioiden päämiehille ja hallitusten johtajille on esitetty mietintöjä maatalouden vaihtoehtoisista strategioista ja Keski- ja Itä-Euroopan maiden liittymistä edeltävän strategian kehityksestä. Nämä mietinnöt muodostavat tärkeän osan näistä kysymyksistä käytävistä valmistelevista keskusteluista. Haluan muistuttaa tässä yhteydessä, että Madridin neuvosto pyysi komissiota laatimaan mahdollisimman nopeasti perusteellisen tutkimuksen Euroopan unionin rahoitusperiaatteista, jotta heti hallitusten välisen konferenssin päätyttyä, siis toivottavasti kesäkuussa Amsterdamissa, voitaisiin antaa julkilausuma Euroopan unionin tulevaisuuden rahoituspuitteista 31. joulukuuta 1999 lähtien, jonka yhteydessä laajennus on otettava huomioon. Ehdotankin, että emme kävisi tätä keskustelua nyt, vaan sen julkilausuman pohjalta, jonka komissio tulee antamaan mahdollisimman pian HVK: n päättämisen jälkeen. Mutta korostan vielä, että Svenssonin esittämä kysymys koskettaa yhtä tärkeimmistä aiheista, joista on keskusteltava kun tehdään poliittisia päätöksiä laajennuksesta.

Svensson
Kiitän neuvostoa vastauksesta. Valitettavasti saa sen vaikutelman, että Euroopan unioni laatii valtavan suuria ja laveita suunnitelmia selvittämättä itselleen, mitä ne oikeastaan maksavat. Ne luvut, siis arvioidut luvut, joita tähän asti olen saanut, ovat liikkuneet 15 miljardin ecun ja 64 miljardin ecun välillä. Selvästikään kukaan ei osaa sanoa, mikä on todennäköistä.
Haluan kuitenkin sallia itselleni lisäkysymyksen. Kaikkihan tietävät, että on poliittisesti mahdotonta esittää jäsenvaltioille vaatimuksia jäsenmaksujen korottamisesta. Se merkitsee, että joudutaan asettamaan kysymys: Miten paljon, noin suunnilleen, alenevat nykyisten jäsenmaiden maatalous- ja aluetuet, jotta tuleva laajennus pystytään rahoittamaan? Se on näissä jäsenmaissa erittäin kiinnostava kysymys.

Patijn
Olen kuullut viime vuosina näistä jättimäisistä summista vaikutusvaltaisista ja vähemmän vaikutusvaltaisista lähteistä. Olen lukenut monia raportteja niistä, mutta olen sitä mieltä, että on hyvä ymmärtää, että tällaiset odotukset tai heijastumat ovat oikeastaan aina olleet noudatettavan politiikan tahattomia seurauksia. Esimerkiksi: mitä tulee maksamaan mikäli me sovellamme eurooppalaisen maatalouspolitiikan nykyisiä periaatteita neljään Visegrad-maahan? Se tekee tästä harjoituksesta heti turhan, koska me kaikki tiedämme, että sisäisten uudistuspäätösten ja Maailman kauppajärjestön puitteisiin liittyvien ulkoisten velvollisuuksien vaikutuksesta maatalouspolitiikka on jatkuvasti muutosalttiissa tilassa ja esimerkiksi kustannukset ovat paljon alhaisemmat kuin aikoinaan Edinburghissa arvioitiin, tämä koskee niin sanotun maataloussuosituksen kehitystä. Samanaikaisesti lähdetään myös kaikenlaisista olettamuksista kuten esimerkiksi: maatalous- ja rakennerahastopolitiikka muodostavat 80 prosenttia Euroopan yhteisöjen talousarviosta ja näin tämä rakennepolitiikka polarisoituu. Mutta silloin tilanteen oletetaan pysyvän samanlaisena ja minusta ei ole realistista pitää sitä lähtökohtana politiikalle, jota tullaan soveltamaan seuraavan vuosisadan ensimmäisen vuosikymmenen ajan. Pyytäisin teitä olemaan osallistumasta tällaiseen spekulointiin. Perustakaamme ajattelumme viileään ja kliiniseen analyysiin, jota komissio tietääkseni parhaillaan on tekemässä.

Posselt
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja. Haluaisin kysyä teiltä, onko teille tai neuvostolle tuttu eurooppalaisen tilintarkastustuomioistuimen puheenjohtaja Friedmannin erinomainen tutkimus, jonka mukaan laajentuminen itään on mahdollista ilman suuria lisäkustannuksia? Toiseksi haluaisin kysyä Visegrad-maihin liittyen, puhutteko te jo jostakin tietystä määrästä valtioita vai pelkästään Visegrad-maista, vai pidättekö te jo esimerkiksi Sloveniaa ja Baltian valtioita mahdollisina liittymisehdokkaina?

Patijn
En tunne henkilökohtaisesti tätä arvoisan edustajan mainitsemaa mietintöä. Tiedän, että on olemassa mielipiteitä ja tutkimuksia, joiden mukaan tämä kaikki voidaan toteuttaa kohtalaisin rahallisin uhrauksin, mutta silloin lähdetään tietyistä olettamuksista, joista en tällä hetkellä voi sanoa mitään järkevää. Ne ovat olettamuksia, spekulaatioita ja ehdotan, että aloitamme tämän keskustelun kun meillä on komission tekemä perusteellinen analyysi kaikista merkittävistä tekijöistä, eli maatalouspolitiikan, rakennerahastojen ja muiden Euroopan yhteisön menoluokkien odotettavissa olevasta kehityksestä ja rahoitusnäkymien odotettavissa olevasta kehityksestä ja todellisista menoista viime vuosien ajalta.
Kun mainitsin Visegrad-maat, tein sen vain siksi, että eräs eniten keskustelua herättäneistä mietinnöistä, jossa puhuttiin miljardimenoista, liittyi Visegrad-maiden mukaantuloon, mutta te ette saa luulla, että tähän sisältyy minkäänlaista arviointia neuvoston puolelta siitä " kuinka" ja " minkä" maiden kanssa tuleva laajentuminen tulee tapahtumaan.

Puhemies
Kysymys nro 3 Yiannis Roubatis (H-0200/97):
Aihe: Kyproksenturkkilaisen osapuolen osallistuminen Kyproksen EU: hun liittymistä koskeviin neuvotteluihin
Viimeisen ulkoministerien neuvoston kokouksen aikana Brysselissä Iso-Britannian, Saksan ja Ranskan ulkoministerit pyysivät, että yhteiseen kantaan sisällytettäisiin ehdotus myös kyproksenturkkilaisen osapuolen osallistumisesta Kyproksen EU: hun liittymistä koskeviin neuvotteluihin. Euroopan unioni, kuten tiedetään, tunnustaa ainoastaan Kyproksen laillisen hallituksen yksinoikeuden neuvotella Kyproksen EU-jäsenyydestä.
Aikooko neuvosto tehdä laittomasta " kyproksenturkkilaisesta hallituksesta" - kuten se itseään nimittää -, joka ei ole kansainvälisen yhteisön tunnustama, laillisen keskustelukumppanin ja saattaa kyseenalaiseksi Kyproksen tasavallan hallituksen yksinoikeuden käydä neuvotteluja Kyproksen liittymisestä EU: hun?
Katsooko se, että kyproksenturkkilaisten osallistuminen neuvotteluihin tekee liittymisprosessista Turkin panttivangin aikana, joka on ratkaiseva sekä Kyproksen että Kreikan ja Turkin välisten suhteiden kannalta?
Katsooko se, että muutokset niissä asioissa, jotka on sovittu Kyproksen liittymisen etenemisestä, saattavat vaaraan myös Keski- ja Itä-Euroopan maihin suuntautuvan laajentumisprosessin?

Patijn
Maaliskuun kyselytunnilla neuvosto vastasi Papayannakisin ja Daslakakin esittämään kahteen suulliseen kysymykseen (H-0150/97 ja H-0173/97) ja selvitti kantaansa Kyproksesta ja Kyproksen turkkilaisyhteisöstä.
Kuten Cannes'ssa kokoontunut neuvosto päätti kesäkuussa 1995, neuvottelut Kyproksen jäseneksi tulosta aloitetaan niiden esitysten pohjalta, jotka komissio tekee kuusi kuukautta HVK: n päättämisen jälkeen ottaen huomioon konferenssin tuloksen. Tämä on unionin kanta, joka on vahvistettu Kyprokselle assosiointineuvoston kokouksessa 25. helmikuuta 1997. Samalla Kyproksen mahdollinen liittyminen Euroopan unioniin tarjoaa mahdollisuuden päästä koko Kyproksen ongelman ratkaisuun tänä vuonna YK: n turvallisuusneuvoston päätöslauselmien mukaisesti, joka merkitsisi liittovaltiota kaksine yhteisöineen ja vyöhykkeineen. On tärkeää, että tätä mahdollisuutta hyödynnetään niin paljon kuin mahdollista.
Neuvoston 6. maaliskuuta 1995 tekemien johtopäätösten mukaisesti Kyproksen Euroopan unionin jäseneksi liittymisen tule parantaa saaren molempien yhteisöjen turvallisuutta ja hyvinvointia. Näin saaren pohjoisosa voisi päästä taloudellisesta jälkeenjääneisyydestään helpommin ja kasvu ja työllisyysnäkymät voisivat parantua myös Kyproksenturkkilaisten kohdalla. Neuvosto olikin sitä mieltä, että Kyproksen turkkilaisyhteisön on myönnettävä Euroopan unioniin liittymisen edut ja sen on luovuttava epäilyistään. Neuvosto pyysi komissiota luomaan tarvittavat yhteydet Kyproksen turkkilaisyhteisöön yhteistyössä Kyproksen hallituksen kanssa.
Neuvosto painottaa, että se ei ole saavuttanut yksimielisyyttä unionin kannasta 25. helmikuuta pidetyssä kokouksessa niin sanotusta " rakenteellisesta vuoropuhelusta" . Mutta neuvosto pitää kiinni maaliskuussa 1995 vahvistetusta kannastaan, nimittäin siitä, että Pohjois-Kyproksen hallintoa ei tunnusteta. Yksittäisten jäsenvaltioiden kannanotoista, joihin arvoisa edustaja viittasi, neuvosto ei voi sanoa mitään.
Lopuksi huomautettakoon, että kesäkuussa 1995 allekirjoitettu taloudellinen pöytäkirja tukee ponnistuksia koko Kyproksen kysymyksen ratkaisemiseksi. On varattu 12 miljoonan ecun suuruinen summa Kyproksen kanssa mahdollisesti sovittavia hankkeita varten, jotka edistävät luottamusta herättäviä toimenpiteitä. On luvattu, että on mahdollista saada lisärahoitusta sellaisia ohjelmia ja hankkeita varten, jotka edistävät kehitystä koko saarella.

Roubatis
Arvoisa puhemies, pidän myönteisenä asiana sitä, että neuvoston puheenjohtaja toisti jälleen selkeästi sen kannan, että jäsenyysneuvottelut Kyproksen tasavallan kanssa aloitetaan kuuden kuukauden kuluttua hallitusten välisen konferenssin päättymisestä. On luonnollista, että Kyproksen tasavallan kansainvälisesti tunnustetun hallituksen valtuuskuntaan tulevat mukaan myös Kyproksen turkkilaisten edustajat. Onhan sitä paitsi Kyproksen tasavallan presidentti esittänyt Kyproksen turkkilaisille kutsun osallistua neuvotteluihin.
Tahtoisinkin kysyä, millaisiin toimenpiteisiin olette ryhtyneet tai aiotte ryhtyä, jotta Denktash suostuisi sallimaan Kyproksen turkkilaisten osallistumisen perustettuihin valtuuskuntiin, jotta ne voisivat aloittaa tarvittavan työnsä ja käydä sitten jäsenyysneuvottelut Euroopan unionin kanssa.

Patijn
Roubatis esitti kysymyksen, johon minulla ei oikeastaan ole selvää vastausta. Hän kysyi: kuinka neuvosto ajattelee saavansa Denktashin sopimaan jotakin Kyproksen kreikkalaisen hallituksen kanssa? Mielestäni tämä on pitkälle menevää spekulaatiota. Yleisesti ottaen olen sitä mieltä, että hyvän alun ja Kyproksen kanssa käytävien liittymisneuvottelujen kannalta on erittäin tärkeää, että Kyproksen kahden yhteisön välillä vallitsee selvä poliittinen understanding yhteisistä tavoitteista tulevan Euroopan unionin jäsenyyden suhteen. Tämä edistäisi neuvotteluja huomattavasti.

Lomas
Kuten Roubatista, minuakin ilahduttaa tuo luja ja ehdoton vastaus, että neuvottelut aloitettaisiin kuusi kuukautta HVK: n jälkeen. Neuvosto kuitenkin tietänee, että Turkki suhtautuu asiaan varsin vastahakoisesti ja on vienyt sen NATOon asti ja uhkaa jumiuttaa joidenkin aloitteiden etenemisen, jos näissä neuvotteluissa edetään ilman, että pohjoinen osallistuu niihin.
Voiko komissio vahvistaa vastaamalla myönteisesti ja lopullisesti, että se ei salli Turkin kiristää EU: ta tällä tavoin? Jos Kyproksen tasavalta voi jotenkin suostua pohjoisen osallistumiseen ja ottaa sen mukaan keskusteluihinsa, hyvä niin - se on Kyproksen asia - mutta voiko neuvosto vahvistaa, että EU itse ei peru antamiaan lupauksia?

Patijn
Neuvoston mielestä Ankaralla on veto-oikeus liittymisneuvottelujen aloittamisen suhteen. Haluaisin päättää keskustelun asiasta tähän.

Lindqvist
Minulla oli tilaisuus vierailla Kyproksessa viime viikolla. Keskustelin tuolloin yhtenä liberaaliryhmän useista edustajista sekä kyproksenkreikkalaisen että kyproksenturkkilaisen puolen edustajien kanssa. Mielestäni olisi ehdottomasti ja totaalisesti EU: n demokratiavaatimuksen mitätöinti, jos sallisimme Turkin tapaisen maan sanella ehtoja uusien jäsenmaiden hyväksymiselle unioniin - ajattelen tällöin Kyprosta. Turkki miehitti Kyproksen pohjoisosan v. 1974 ja miehittää sitä edelleen.
En hyväksy Kyprosta EU: n jäseneksi, niin kauan kuin Turkki miehittää pohjoisosaa, ja toivon, ettei neuvostokaan sitä hyväksy. Turkin tulee siis aloittaa joukkojen vetäminen, jotta neuvottelut voisivat käynnistyä. Kuulisin mieluusti neuvoston käsityksen asiasta.

Patijn
En halua kiirehtiä sen päätöksen edelle, jonka neuvosto ja nimenomaan Euroopan unionin neuvosto tulee tekemään tänä vuonna tai ensi vuonna siitä, millä tavalla liittymisneuvottelut Kyproksen kanssa aloitetaan. Minun on kuitenkin sanottava, että neuvostossa - en puhu neuvoston puolesta - on vakavia epäilyjä siitä, voiko Kypros liittyä Euroopan unionin jäseneksi, mikäli poliittiset ongelmat pysyvät samanlaisina. Neuvoston on siis tehtävä kaikkensa, jotta se pystyisi saamaan Kyproksen hallituksen, Kyproksen turkkilaishallinnon sekä Ankaran ja Ateenan vakuuttuneiksi siitä, että niiden on tehtävä kaikkensa sellaisen ilmapiirin luomiseksi, jossa osapuolet voivat itse aloittaa neuvottelut. Se koskee ensisijaisesti Kyproksen kahta yhteisöä. Ja toiseksi Turkkia ja Kreikkaa. Niiden on tehtävä kaikkensa estääkseen sen, että tulevaisuudessa Euroopan unionissa ei olla yksimielisiä Kyproksen liittymisestä ratkaisemattoman ongelman seurauksena, joka ongelma on ollut olemassa jo 25 vuotta.

Roubatis
Arvoisa puhemies, istuntojärjestyksen mukaan herra ministeri on istunnossa läsnä, koska hän on ministerineuvoston puheenjohtaja. Pyydän, että kaikki, mitä hän on sanonut, poistettaisiin pöytäkirjasta, koska hän oman ilmoituksensa mukaan ei puhu neuvoston puheenjohtajan ominaisuudessa.

Puhemies
Roubatis, puheenjohtaja voi ilmaista vapaasti mielipiteensä tässä puoliympyrässä ja tämä on kirjattava pöytäkirjaan. Myös te voitte vapaasti häntä arvostella, mutta neuvoston puheenjohtajan puheenvuoroja ei voida kuitenkaan missään nimessä rajoittaa tai olla ottamatta niitä huomioon. Siten pöytäkirjaan kirjataan myös juuri antamanne suositus, Roubatis.
Kysymys nro 4 Arthur Newens (H-0210/97):
Aihe: Kansainvälisten poliisivoimien välinen yhteistyö
Voiko neuvosto antaa selvityksen poliisiratsioista, jotka tehtiin samanaikaisesti MED TV: n, yksityisesti rahoitetun, kurdien kulttuuria edistävän satelliitti-tv-aseman tiloihin sekä Lontoossa että Brysselissä 18. syyskuuta 1996? Voiko neuvosto antaa selvityksen nykyisistä kansalaisvapauksia ja ihmisoikeuksia koskevista standardeista EU: n alueella? Voiko neuvosto antaa selvityksen sopimuksesta, jonka Belgian poliisijohtaja De Ridder ja Turkin sisäisestä turvallisuudesta vastaavan yksikön johtaja Alaadin Yuksel ovat kuulemma tehneet keskenään heinäkuussa 1996?

Patijn
Vastauksena Newensin kysymykseen haluan sanoa ensin, että mainittu poliisin toiminta on jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten vastuulla, eikä, painotan toistamiseen, Euroopan unionin vastuulla. Neuvoston asiana ei ole ottaa mitään kantaa tähän erityistapaukseen. Yleisesti ottaen neuvosto muistuttaa, että yleisen järjestyksen ylläpitämisen ja ihmisoikeuksien suhteen on muistettava, että kaikki jäsenvaltiot ovat sitoutuneet noudattamaan sopimusta ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisesta, joka sopimus allekirjoitettiin Roomassa 4. marraskuuta vuonna 1950. Sopimuksen Euroopan unionia koskevan K2 artiklan mukaisesti K1 artiklassa mainittuja asioita, kuten yhteistyötä oikeuslaitosten ja poliisin välillä rikosasioissa, pitää käsitellä noudattaen Euroopan ihmisoikeussopimusta.

Newens
Kiitän neuvoston puheenjohtajaa tuosta vastauksesta. Minusta vaikuttaa kuitenkin hämmästyttävältä yhteensattumalta, että poliisin ratsiat MED TV: tä vastaan sattuivat samaan aikaan Lontoossa, Brysselissä, Ruotsissa ja Moskovassa 18. syyskuuta, jos toiminta ei perustunut yhteiseen suunnitelmaan ja jos se ei ollut Turkin viranomaisten aikaansaannosta.
Eikö neuvoston puheenjohtaja katso, että kaikki ponnistelumme korkean tason saavuttamiseksi kansalaisvapauksien ja ilmaisuvapauden osalta vaarantuvat, jos Euroopan poliisivoimat ryhtyvät toimiin Turkissa tai muissa matalampien standardien maissa sovellettavien lakien ja käytäntöjen perusteella, ja että joihinkin toimiin olisi ryhdyttävä unionissa tällaisen estämiseksi? Muutoin asiat, jotka olemme pyrkineet saavuttamaan ihmisoikeuksien ja ilmaisuvapauksien osalta, saattavat kokea vakavan takaiskun.

Patijn
Voin vain toistaa, että oikeusviranomaisten ja poliisin esiintyminen omien rajojen sisällä kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltuuksiin. On täysin loogista, että jäsenvaltiot sovittavat toimintaa yhteen joissakin tapauksissa ja se on normaali käytäntö. Arviota, jonka mukaan tässä on ylitettävä kansainvälisen ja kansallisen oikeuden normit, on etupäässä verrattava kyseisten maiden voimassaolevaan oikeuteen ja yksilöiden on mahdollista saada komission tai Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen kautta jäsenvaltioiden hallitusten käytös tutkittavaksi.

Puhemies
Kysymys nro 5 Felipe Camisón Asensio (H-0213/97):
Aihe: Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus ja työttömyys
Voiko neuvosto vahvistaa, liittyen taloudelliseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen - joka voidaan johtaa rakennerahastojen jakautumisesta - että Hollannin toimiessa puheenjohtajamaana rakennerahastojen soveltamista ohjaavien tavoitteiden joukossa etusija annetaan edelleen työttömyyden vastustamiselle?

Patijn
Kun hyväksyttiin rakennerahastoja koskeva lainsäädäntö, neuvoston etusijalla asettamana tavoitteena oli vastustaa työttömyyttä näiden rahastojen avulla. Tämä lähtökohta pätee edelleen. Niinpä esimerkiksi sosiaalirahasto antaa työttömyyden vastustamisen puitteissa ohjelmajaksolla vuodesta 1994 vuoteen 1999 panoksen työmarkkinoille pääsyn helpottamiseksi, samojen mahdollisuuksien edistämiseksi, koulutuksen ja asiantuntemuksen kehittämiseksi, sopivuuden ja ammatillisen osaamisen sekä työllisyyden kasvun edistämiseksi. Tämä apu kohdistuu useisiin Euroopan yhteisön rakennepolitiikan tavoitteisiin ja se jatkuu myös Hollannin puheenjohtajakaudella.
Tästä aiheutuvat tehtävät ovat komission vastuulla, jonka pitää toteuttaa lainsäädäntöä ja hallita rakennerahastoja kiinteässä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. Tässä yhteydessä haluan muistuttaa, että komissio ilmoitti lausunnossaan 24. maaliskuuta vuonna 1996, että se aikoi kohdistaa rakennetoimenpiteet entistä paremmin työllisyyden parantamiseen nykyisen ohjelmoinnin avulla ja muuttamalla lainsäädäntöä joiltakin kohdin, jotta työllisyysnäkökulma pääsisi paremmin esille. Lyhyesti, työttömyyden vastustaminen on ja pysyy Euroopan yhteisön rakennepolitiikan päätavoitteena. Onhan mitä tärkeintä, että Euroopan työttömyyttä ryhdytään vastustamaan voimakeinoin.

Camisón Asensio
Arvoisa puhemies, olemme tyytyväisiä, että neuvosto on myös Alankomaiden puheenjohtajakaudella huolestunut työttömyydestä samalla tavoin kuin Irlannin puheenjohtajakaudella.
Työttömyys on tunnetusti yksi Euroopan kansalaisten pääasiallisista huolenaiheista erityisesti tietyissä maissa, kuten esimerkiksi Espanjassa. Siksi meidän on äänestettävä siitä, että saavuttaisimme mahdollisimman nopeasti alueellisia työttömyyttä koskevia sopimuksia rakennerahasto-ohjelmien kautta, mukaan lukien mahdollinen Euroopan investointipankin osallistuminen. Tämä kaikki vahvistaisi peruuttamattomasti yhteenkuuluvuutta vielä olemassa olevien eriarvoisuuksien vähentämiseksi, huolimatta alueiden kiistattomasta sosiaalistaloudellisesta kehittymisestä. Joka tapauksessa on hyvä muistaa se, että menetelmiä on syytä edistää keskittämällä varat niitä kaikkein eniten tarvitseville alueille menetelmiä yksinkertaistamalla ja lisäysperiaatetta kunnioittamalla.

Patijn
Camison puuttui alueellisiin työllisyyssopimuksiin. Tämän ajatuksen on esittänyt komission puheenjohtaja Santer ja se on tullut tunnetuksi niin sanottuna työllisyyden luottamussopimuksena. Se oli yksi osa ideaa. Tiedän, että näitä alueellisia työllisyyssopimuksia ollaan toteuttamassa, mutta vastuu niistä on komissiolla. Pyydän teitä kääntymään komission puoleen yksityiskohtia varten.

Puhemies
Kysymys nro 6 Hubert Pirker (H-0218/97):
Aihe: Europol
Europol olisi toteutettava mahdollisimman nopeasti, jotta sitä voitaisiin käyttää tehokkaana välineenä järjestäytyneen rikollisuuden vastaisessa toiminnassa. Edellytyksenä tälle on erityisesti kaikkien kansallisten parlamenttien suorittama ratifiointi.
Mihin toimenpiteisiin neuvosto aikoo ryhtyä, jotta edellä mainittu ratifiointi tapahtuisi välittömästi?
Onko olemassa sellaisia ministereitä, jotka ovat tuoneet julki Europolin toteuttamiseen liittyvän epäröintinsä? Jos on, keitä he ovat? Millaisia vastakkaisia näkemyksiä he ovat esittäneet?

Patijn
Vastauksena Pirkerin kysymykseen haluan sanoa, että jäsenvaltiot ovat sitoutuneet moninkertaisesti, etenkin Dublinin neuvoston aikana joulukuussa 1996, tekemään kaiken voitavansa, jotta Europol-sopimus ja tuomioistuinta käsittelevä pöytäkirja vahvistettaisiin ennen vuoden 1997 loppua. Toistaiseksi Yhdistynyt kuningaskunta on ainoana maana vahvistanut asiakirjat joulukuussa 1996. Kaikissa muissa jäsenvaltioissa on aloitettu hallinnolliset ja/tai parlamentaariset menettelyt vahvistamiseksi. Kaikilla parlamenteillahan on omat menettelynsä ja toimintatapansa, joten asian käsittely kestää toisissa maissa kauemmin kuin toisissa. Tästä huolimatta kaikki kyseiset jäsenvaltiot ovat vahvistaneet, että asetettu aikaraja voidaan saavuttaa. Ei olla havaittu suuria esteitä vahvistamiselle. Tämä ei estä puheenjohtajavaltio Hollantia ja seuraavaa puheenjohtajavaltioita Luxemburgia käyttämästä tilaisuutta hyväkseen muistuttaa niitä jäsenmaita, jotka vielä eivät ole vahvistaneet sopimusta, niistä Dublinissa tehdyistä sitoumuksista saattaa tämä sopimus voimaan ennen vuoden 1997 loppua.

Pirker
Kiitän puheenjohtajaa vastauksista. Minulla olisi kuitenkin tähän liittyen yksi lisäkysymys. Me kaikki tiedämme, että unionin kansalaisilla on oikeus turvallisuuteen eli he odottavat unionilta, että Europol astuisi lopultakin kokonaan voimaan. Kun te sanotte, että jäsenvaltiot haluavat, että sopimus on ratifioitu vuoden 1997 jälkeen, miten kauan teidän mielestänne kestää, kunnes Europol - ennakkotyöt mukaan lukien - on täysin toimintavalmis? Toisekseen me tiedämme, että alkuperämaiden tilanne on dramaattinen. Sen vuoksi Europolin tulee olla erittäin kiinnostunut yhteistoiminnasta järjestäytyneen rikollisuuden alkuperämaiden kanssa, erityisesti idässä. Onko neuvostossa mietitty Europoliin liittyen toimenpiteitä, joiden avulla Europolin ja idän valtioiden yhteistoiminta saataisiin alkuun?

Patijn
Olen suhteellisen optimistinen sen mahdollisuuden suhteen, että Europol on toimintakelpoinen pian sopimuksen voimaantulon jälkeen, koska Europolin edeltäjä EDU, European Drugsunit toimii jo. Haluaisin kutsua arvoisan edustajan ja tiedät kaikki vierailulle Den Haagiin, jossa Europolin edeltäjä itse asiassa toimii organisatorisesti, institutionaalisesti ja käytännön yhteistyötä kokeillen, mutta väliaikaisin toimivaltuuksin, jotka on vielä vahvistettava. Europolin varsinainen kehittäminen voi tapahtua vasta kun sopimus on vahvistettu ja se on astunut voimaan. Sitten kysymyksenne Europolin kyvystä aloittaa yhteistyö kolmansien maiden kanssa tai mahdollisuudesta ylipäätään tehdä sitä. Minun pitää kuvailla olemassaolevaa oikeudellista tilannetta. Mielestäni Euroopan unionin ja sen toimielinten valtuudet tehdä yhteistyötä kolmansien maiden kanssa kolmanteen pilariin liittyvissä kysymyksissä, ovat tällä hetkellä rajoitetut, sillä tällaiset asiat pitää aina sopia kansainvälisin sopimuksin, kolmannen pilarin hallitusten välisen yhteyden kautta ja sellaiset sopimukset pitää taas ratifioida. Tämä on monimutkaista. Haluan sanoa lyhyesti jotakin HVK: sta. Tätä aihetta käsitellään siellä. Keskustellaan siitä, kuinka pitkälle kolmansien maiden kanssa tehtävään yhteistyöhön vaadittavat oikeudelliset perusteet voidaan viedä. Sallinette minun jättävän neuvottelujen edistymisen kommentoimatta. Nyt on olemassa hyvin käytännöllinen mahdollisuus luoda Haagissa sijaitsevasta väliaikaisesta yksiköstä käsin yhteyksiä kolmansiin maihin, tietenkin oikeusministerien neuvoston valvonnassa ja myöhemmin kun sopimus astuu voimaan, niiden rajojen sisällä, jotka Europol-sopimus asettaa.

Newens
Arvoisa puhemies, jos tarkastellaan yhteistyötä kolmansien maiden kanssa, voisimmeko asettaa ehdon Europolille, jonka merkitys rikollisuuden vastaisessa taistelussa on tietysti valtavan suuri, että se ei ryhdy henkilöitä vastaan kohdistuviin toimiin sellaisia rikoksia koskevan epäilyn perusteella, jotka eivät ole rikoksia Euroopan unionissa mutta saattavat olla rikoksia kolmansissa maissa, jotka eivät tunnusta kansalaisoikeuksia ja ilmaisuvapautta siten kuin me Euroopan unionissa? Toivon esimerkiksi, että Europolin ei edellytetä osallistuvan sellaisiin operaatioihin kuin MED TV: tä vastaan kohdistuneeseen hyökkäykseen, johon aiemmin viittasin.

Patijn
Europolin perustamissopimukseen ei sisälly toiminnallisten valtuuksien myöntämistä sen elimille tai toimihenkilöille. Mikäli jossakin jäsenvaltiossa ryhdytään jäljitystoimiin, se tapahtuu aina sen maan hallituksen poliittisella vastuulla ja kyseisen maan jäljittämisestä vastaavien virkamiesten vastuulla. Europolin henkilökunta ei tule koskaan saamaan poliittista vastuuta eikä jäljitysvastuuta tällaisissa tapauksissa.

Puhemies
Kysymys nro 7 Ursula Stenzel (H-0219/97):
Aihe: Puola
Puolan liittymisen jälkeen joillakin alueilla, kuten esimerkiksi vapaassa henkilöliikenteessä, täytyy olla siirtymäkausia.
Kuinka pitkä tulee olemaan vapaan henkilöliikenteen siirtymäkausi Puolan liittymisen jälkeen?

Stenzel
Edustaja Patijn, kiitän teitä tästä vastauksesta, joka on palauttanut pääpiirteissään mieliimme suunnitelman, jonka me kaikki tunnemme liittymisneuvotteluista ja näiden liittymisneuvottelujen tasa-arvoisesta aloittamisesta. On kuitenkin olemassa eräs periaatteellinen kysymys: harkitaanko neuvostossa, miten sisämarkkinasäädösten tullessa voimaan laajennusehdokasvaltioissa voidaan estää matalapalkkaisten työläisten siirtyminen korkeammin palkattuihin maihin? Onko olemassa periaatteellisia suunnitelmia siitä, miten tämä voidaan estää, jotta työvoima pysyisi paikoillaan ja jotta mahdollisuudet työpaikkaan säilyisivät?

Patijn
Stenzel väittää, että ryhdymme spekuloimaan komission valtuuksista liittymisneuvottelujen yhteydessä. Voisin kuitata hänen kysymyksensä sanomalla: älkäämme menkö asioiden edelle, mutta tällöin me molemmat poistuisimme täältä tyytymättöminä. Teidän pitää nähdä prosessi seuraavasti ja ottaa huomioon aikakysymys. Oletan, että neuvottelut kestävät alettuaan muutamia vuosia. Muistutan, että neuvottelut Espanjan ja Portugalin kanssa kestivät seitsemän vuotta. Ehkä neuvottelut Itä-Euroopan kanssa eivät kestä näin kauan, mutta se antaa kuvan siitä, miten kauan aikaa voi kulua ja sitten meillä on vielä ratifiointiprosessi ja ennen kuin me todella olemme tekemisissä uusien jäsenvaltioiden liittymisen kanssa, olemme jossakin ensi vuosisadalla. Mielestäni on vaikeaa sanoa mitään sisällöllisesti järkevää nyt, vuonna 1997, puhumattakaan siitä muodollisesta argumentista, että kaikista liittymismandaateista on vielä sovittava, siitä, miltä hallituksen pitäisi näyttää vuonna 2002, 2003 tai 2004. Tällä välin Euroopan oikeudellinen kehitys sisämarkkinoiden ja työmarkkinoiden toiminnan suhteen on jatkuvassa liikkeessä. Toisaalta jäsenehdokkaat valmistautuvat yhtenäismarkkinoille liittymiseen, työntekijöiden vapaaseen liikkuvuuteen vaikuttavat tekijät mukaanlukien. Kyseessä on siis molemminpuolinen dynaaminen prosessi. Mielestäni kysymyksenne onkin ennenaikainen. Haluaisin pyytää teitä olemaan arvailematta millainen työllisyystilanne Itä- ja Länsi-Euroopassa on vuonna 2002, 2003 tai 2004 ja mitä erityistoimenpiteitä se vaatii, tai vaatiiko se ylimenokausia tai muita toimenpiteitä uuden jäsenyyden suhteen. Mielestäni ei ole kenenkään edun mukaista mennä kaksien, kolmien tai neljien vaalien edelle esittämällä tällaisia kysymyksiä. Halusin sanoa tämän asiasta.

Puhemies
Kysymys nro 8 Hugh McMahon (H-0220/97):
Aihe: Tekniset toimenpiteet kalavarojen suojelemiseksi
Aikooko Alankomaiden puheenjohtaja antaa parlamentille yksityiskohtaisia tietoja kompromissiehdotuksesta, joka koskee teknisiä toimenpiteitä kalavarojen suojelemiseksi ja jota tullaan käsittelemään kalastusneuvoston huhtikuussa pidettävässä kokouksessa?

Patijn
Vastauksena McMahonin kysymykseen teknisistä toimenpiteistä kalavarojen ylläpitämiseksi, haluan painottaa sitä, että puheenjohtajavaltio Hollanti pitää asiaa erittäin tärkeänä. Irlanti esitti joulukuun neuvostossa kompromissiesityksen asiasta. Neuvosto ilmoitti pitävänsä esitystä hyvä askeleena eteenpäin, mutta oli siitä huolimatta sitä mieltä, että joitakin ongelmia tuli vielä ratkaista. Muun muassa puheenjohtajavaltio tekee töitä asian eteen, mutta siihen liittyvät tekniset seikat huomioon ottaen, Hollanti ei aio ottaa asiaa esille kalastusneuvoston 14. ja 15. huhtikuuta pidettävässä kokouksessa. Tämä ei tarkoita sitä, etteikö Hollanti tee kaiken voitavansa saadakseen edistystä asiaan niin pian kuin mahdollista, koska esitys pitäisi saada hyväksyttyä ennen kesäkuun loppua. Siis toivottavasti vielä Hollannin puheenjohtajakaudella.

McMahon
Kiittäisin puheenjohtajamaa Alankomaita. Tämä on ensimmäinen kerta, kun olemme saaneet virallisen vahvistuksen, että teknisiä toimenpiteitä koskevasta kysymyksestä ei käydä keskustelua eikä siitä tehdä sopimusta. On sangen valitettavaa, että parlamentti on jouduttanut Adamin mietintöä ja pitänyt kiireellisiä kokouksia viimeksi tämän viikon maanantaina luullessaan, että sen on noudatettava neuvoston asettamaa määräaikaa. Kuitenkin puheenjohtajamaat, varsinkin Alankomaat, ovat kohdelleet parlamenttia varsin ritarillisesti. Jos kuitenkin tarkoitus ei alun perinkään - kenties jotenkin Yhdistyneen kuningaskunnan vaaleihin liittyvästä syystä - ole ollut ottaa sitä esityslistalle, sitten olen pettynyt.
Voisiko puheenjohtajamaa Alankomaat vahvistaa, että Yhdistyneen kuningaskunnan vaalien mahdollinen tulos ei millään lailla ole vaikuttanut sen päätökseen poistaa tämä kohta ensi viikon kokouksen esityslistalta?

Patijn
En voi vahvistaa tätä, tiedän vain, että ei ole mahdollista saada asiaa päätökseen huhtikuun kalastusneuvostossa.

Puhemies
Kysymys nro 9 Richard Howitt (H-0223/97):
Aihe: Euroopan unionista tehdyn sopimuksen vammaisia henkilöitä koskeva syrjimättömyyslauseke
Vahvistavatko neuvoston oikeudelliset neuvonantajat, että jos Irlannin puheenjohtajavaltion esittämä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen uusi 6a artikla hyväksytään Amsterdamissa, kaikkien komission pääosastojen on tulevaisuudessa otettava huomioon vammaisten henkilöiden yhtäläiset mahdollisuudet ja kuultava heitä aina valmistellessaan esityksiä eurooppalaiseksi lainsäädännöksi ja ohjelmiksi? Vai katsooko neuvosto, että tämä lauseke ainoastaan antaisi jäsenvaltioille mahdollisuuden sopia erillisistä toimista tällaisen syrjinnän estämiseksi Euroopassa? Onko neuvosto toisaalta oikeudelliselta kannalta sitä mieltä, että uusi 6a artikla esitetyssä muodossaan ei toimisi tai voisi toimia aikaisemman Helios-ohjelman jatkoksi tulevaisuudessa esitettävän EU: n vammaisia koskevan ohjelman oikeudellisena perustana?

Patijn
Vastauksessani arvoisan edustaja Howittin kysymykseen haluaisin vielä kerran muistuttaa siitä, että neuvoston ei tule antaa lausuntoja hallitusten välisen konferenssin työstä eikä edistymisestä. Se on jäsenvaltioiden välinen asia, eikä neuvostoon sellaisenaan voida vedota asiassa. Haluan painottaa, että perustamissopimuksen N artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden edustajat vahvistavat keskinäisessä yhteisymmärryksessä sopimukseen tehtävät muutokset. Arvoisa edustaja ymmärtänee, että neuvoston puheenjohtajana minun on mahdotonta sanoa mitään niistä esityksistä, joista hän kysymyksessään mainitsi. Tämä ei tarkoita sitä, etteikö neuvosto olisi vakuuttunut siitä, että on tehtävä kaikki mahdollinen vammaisten auttamiseksi ja sen mahdollistamiseksi, että he voivat osallistua yhteiskunnan toimintaan ja taloudelliseen ja sosiaaliseen elämään. Tässä on kuitenkin otettava toissijaisuuden periaate huomioon. Sen pohjalta on päätettävä, mitä on tehtävä kansallisella tasolla ja mitä unionin tasolla suoritettavat toimenpiteet voivat lisätä siihen.

Howitt
Kiitän Patijnia tuosta vastauksesta, mutta epäilen hänen sitoumustaan auttaa HVK: n tekemisessä avoimeksi ja läpinäkyväksi prosessiksi. Kuinka ihmiset ja organisaatiot, joita HVK: n tulos kiinnostaa, voivat mitenkään pohtia perustamissopimusluonnokseen liittyviä kysymyksiä ja antaa parlamentille neuvoja, jos neuvostossa vastassa on tällainen hiljaisuuden muuri? Käsittelimmepä me parlamentissa linja-autoja koskevaa direktiiviä, hissidirektiiviä tai kaikkia tietoyhteiskuntaan liittyviä asioita, meidän on taisteltava taistelemistamme saadaksemme komission ottamaan huomioon vammaisten edut ja kuulemaan vammaisia lainsäädännön valmisteluvaiheessa.
Jos hallitukset laativat perustamissopimusluonnoksen - niin arvokas kuin se onkin ja niin paljon kuin me parlamentissa sitä tuemme vammaisten syrjimättömyyttä koskevan toiminnan osalta - joka ei kata kaikkia Euroopan lainsäädännön alueita, ne jättävät huomiotta 37 miljoonan Euroopan kansalaisen tarpeet. Kun Patijn tapaa Euroopan vammaisfoorumin edustajat, kuten hän tekee ensi viikolla, aikooko hän antaa sille avoimemman vastauksen ja käydä avoimempaa keskustelua kuin mihin me olemme täällä parlamentissa tänään kyenneet?

Patijn
Voin vahvistaa, että minä olen säännöllisesti yhteydessä eri yhteiskunnallisten järjestöjen edustajiin, jotka ovat kiinnostuneita HVK: n neuvottelujen kehityksestä. Vahvistan todellakin, että olen tavannut vammaisjärjestöjen edustajia. Tällaisissa epävirallisissa keskusteluissa saan säännöllisesti tietoja neuvottelujen edistymisestä ja mahdollisuuksista saada neuvottelut onnistuneeseen päätökseen. Mutta tämä on kokonaan HVK: ssa olevan Hollannin edustajan ansioita. En voi tehdä niin neuvoston puheenjohtajan ominaisuudessa. Voin tietenkin käyttää etuoikeutettua asemaani taustatietojen hankkimiseksi, mutta kun osallistun tällaisiin tapaamisiin, teen sen Hollannin valtion edustajan ominaisuudessa.

Puhemies
Kysymys nro 10 Alfred Lomas (H-0226/97):
Aihe: EU-komissaarin puuttuminen Yhdistyneen kuningaskunnan vaaleihin
Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalien lähestyessä brittiläisissä lehdissä on ollut tietoja, joiden mukaan EU-komissaari Leon Brittan on arvostellut työväenpuoluetta siitä, että se on vaimentanut ja estänyt Euroopan yhdentymisestä käytävää keskustelua. Toisaalta Brittanin kerrotaan tuominneen poliitikot yleensä siitä, että nämä Euroopan unionia arvostellessaan tuottavat omalle maalleen vahinkoa. Hyväksyykö neuvosto sen, että EU-virkamiehet tällä tavoin puuttuvat jäsenvaltion vaaleihin?

Patijn
Vastauksessani Lomasin kysymykseen minun täytyy painottaa, kuten edeltäjäni ja minä itse olemme useita kertoja tehneet tällaisissa tapauksissa, että neuvosto ei voi ottaa kantaa julkilausumiin, eikä arvostella julkilausumia, jotka on tehty sen virallisten istuntojen ulkopuolella, etenkin jos on kyse neuvoston ulkopuolisten henkilöiden antamista lausunnoista. Näin näyttää nimittäin olevan niiden tosiasioiden valossa, jotka Lomas esitti kysymyksessään.

Lomas
Lehdistö kertoi näistä lausunnoista laajasti. Edes kansallisen tai paikallishallintotason virkamiehet eivät Isossa-Britanniassa saa osallistua vaalityöhön siten kuin komissaarit nyt tekevät. Eikö teistä vaikuta, että jotkut heistä eivät enää mahdu saappaisiinsa? Jacques Santer haukkui hiljan jäsenvaltioiden hallituksia, jotka esittivät joitain kysymyksiä yhtenäisvaluutan aikataulusta. Näiden virkamiesten tulisi hoitaa oma työnsä ja jättää poliittiset lausunnot vaaleilla valitulle ministerineuvostolle. Eikö neuvosto ole samaa mieltä?

Patijn
Havaitsin Lomasin kysymysten takana tiettyä ärsyyntyneisyyttä, mutta ehkä voin poistaa sen ärtymyksen suurilta osin muistuttamalla siitä, että komission jäseniä ei voida missään tapauksissa pitää virkamiehinä. Muistutan arvoisaa edustajaa EEC: n sopimuksen artiklasta, jonka hän epäilemättä tuntee, nimittäin 157 artiklasta, jossa sanotaan: " komission jäsenet harjoittavat tointaan täysin riippumattomina yhteisön etujen mukaisesti. Hoitaessaan tehtäviään he eivät ota ohjeita miltään hallitukselta tai muulta toimielimeltä." Te puhuitte siis täysin riippumattomien henkilöiden poliittisista kannanotoista. Ehkä tämä rauhoittaa teitä.

Puhemies
Kysymys nro 11 David Morris (H-0229/97):
Aihe: Clenbuteroli
Kysymys koskee clenbuterolin laitonta käyttöä. Tämä aine on synteettinen, steroidien kaltainen yhdiste, joka lisää eläinten painoa, jonka käsittely on erittäin vaarallista ja joka on akuutisti myrkyllistä ihmiselle.
Onko neuvosto samaa mieltä siitä, että clenbuterolin laiton käyttö on saatava loppumaan ja että aineen laittomat toimittajat on otettava kiinni ja saatettava oikeuteen?
Miksi Hollannin hallitus ei ole reagoinut yhdysvaltalaisen asianajaja Schneiderin pyyntöön luovuttaa Gerard Hoogendik oikeudenkäyntiin yhdeksästä eri rikkomuksesta liittovaltion lakia vastaan, joiden syynä on epämääräisellä tavalla valmistettujen eläinkasvuhormonien salakuljetus ja jakelu?

Patijn
Vastauksessani Morrisin kysymykseen, joka koski clenbuterolin käyttöä lihotettaessa teuraseläimiä, voin vastata, että neuvosto on tietoinen välttämättömyydestä vastustaa anabolisen vaikutuksen omaavien aineiden laitonta käyttöä, etenkin kuluttajan suojelun kannalta. Tätä ajatellen neuvosto on hyväksynyt 29. huhtikuuta 1996 direktiivin 96/22/EEC tiukentaakseen vuonna 1981 ja vuonna 1988 suoritettuja toimenpiteitä ja huolehtiakseen niiden paremmasta soveltamisesta. On myös hyväksytty direktiivi 96/23, jossa säädetään tarkistustoimenpiteistä tiukennetun politiikan tehostamiseksi. Clenbuterolin käyttö on tällä tavoin kielletty laillisesti yhteisössä, paitsi naaraspuolisten nautaeläinten terapeuttiseen hoitoon vasikoimisen aikana ja hevoseläinten hoitoon, joita kasvatetaan muihin tarkoituksiin kuin lihan tuotantoon. Siis aineen käyttö on sallittua jossain määrin, mutta sitä ei saa koskaan antaa sellaisille eläimille, joiden liha on tarkoitettu kulutukseen.
Mitä toiseen kysymykseen tulee, neuvostolla ei ole toimivaltuuksia arvoisan edustajan tarkoittamassa asiassa, vaan kansallisilla tuomioistuimilla. Neuvoston asiana ei olekaan antaa lausuntoja tästä.

Morris
Neuvoston puheenjohtaja on sanonut meille, että hänen asiansa ei ole huolehtia siitä, mitä jäsenvaltio tekee tai ei tee sen varmistamiseksi, että laittomien kasvuhormonien kaupasta epäillyt henkilöt asetetaan syytteeseen. Tästä syystä esitin kysymyksen! Kysymyksen tulisi kuulua: mitä neuvosto - Alankomaiden neuvosto - on tehnyt taivutellakseen oman hallituksensa luovuttamaan Gerard Hoogendikin Yhdysvaltoihin rikoksista, joita hänen väitetään tehneen, nimittäin väärennettyjen lääkeaineiden salakuljetuksesta ja jakelusta Yhdysvalloissa? Eikö olisikin syytä epäillä, että hän on saattanut harjoittaa samaa toimintaa EU: ssa? Jos aiomme valvoa menestyksekkäästi laittomien huumausaineiden jakelua ja niiden elintarvikkeillemme muodostamaa uhkaa, rikolliset on asetettava syytteeseen ja tässä tapauksessa luovuttamiseen on suostuttava, jotta Yhdysvaltojen hallitus voi nostaa kanteen tätä miestä vastaan.

Patijn
Mikäli Hollannin kansalaista epäillään jossakin toisessa valtiossa tehdyistä rikoksista, jotka oikeuttavat luovuttamisen, Hollannin hallitus, kuultuaan mahdollisesti hollantilaista tuomaria, vastaa kun kyseinen maa esittää virallisen luovutuspyynnön. Asia ei kuitenkaan kuulu Euroopan unionille, enkä voi neuvoston puheenjohtajana vastata siihen. Tässä kaikki, mitä haluan sanoa asiasta.

Puhemies
Kysymys nro 12 Roberto Speciale (H-0231/97):
Aihe: Romanian lasten asema
Ottaen huomioon lasten vakavan aseman Romaniassa - mistä myös kansainvälinen lehdistö on kirjoittanut - jossa monet lapset elävät köyhyysrajan alapuolella ja näistä lapsista yhä suurempi määrä elää kadulla, ja ottaen huomioon Euroopan parlamentin 12. joulukuuta 1996 antaman Romaniaa koskevan päätöslauselman, kysyn:
Mihin toimenpiteisiin neuvosto on ryhtynyt, jotta se saisi Romanian hallituksen toimimaan lasten aseman parantamiseksi tehtyjen sitoumusten mukaisesti ja jotta se toteuttaisi yhdessä komission, jäsenvaltioiden ja Romanian hallituksen kanssa erityisen Romanian suurkaupunkien katulapsille suunnatun lastensuojeluohjelman?

Patijn
Speciale otti tärkeän asian puheeksi. Neuvosto jakaa arvoisan edustajan huolet Romanian lasten vaikeasta tilanteesta. Haluaisin viitata siihen, että Romania on aloittanut monimuotoisen uudistusohjelman taloudellisen tilanteensa parantamiseksi. Neuvosto tukee tätä ohjelmaa, mutta se on tehnyt samalla selväksi Romanian viranomaisille, että samanaikaiset sosiaaliset toimenpiteet ovat välttämättömiä yhteiskunnan haavoittuvimpien alojen ja ryhmien suojelemiseksi. Tässä yhteydessä komissio tukee yhteistyössä kansalaisjärjestöjen ja Romanian hallituksen kanssa laajaa ohjelmaa, joka tähtää lasten aseman parantamiseen Romaniassa. Tässä on kyse lukuisista eri hankkeista, jotka on kohdistettu etenkin orpolapsiin. Yhteisö on antanut tällaista tukea jo kauan, eli 1990-luvun alusta lähtien. Tähän asti on käytetty muutama kymmenen miljoonaa ecua. Yhteisön viimeisimmät ponnistukset on suunnattu, hyvässä yhteistyössä Romanian hallituksen kanssa, lastensuojelupolitiikkaan. Tätä varten on varattu 12 miljoonaa ecua. Osa tästä tulee vuosien 1996-1999 PHAREohjelman varoista. Sen lisäksi komissio on sopinut Romanian hallituksen kanssa noin 3, 5 miljardin lein, eli noin 1 miljoonan ecun käytöstä vastaavuusrahastoista, jotka voidaan käyttää taloudellisen uudistusohjelman puitteissa Romanian nuorison suojelemiseksi.

Speciale
Arvoisa puhemies, kiitän teitä vastauksestanne ja siitä, että neuvosto osoittaa oivaltaneensa asian ytimen. Kuten tiedätte, tämä ongelma on hyvin arkaluonteinen. On ollut televisiodokumentteja, jotka ovat kertoneet tästä erittäin vakavasta tilanteesta vastaansanomattomasti; jossakin jäsenmaassa käynnissä on muun muassa puolueettomia tutkimuksia kammottavista rikoksista, jotka ovat ilmeisesti johtaneet juuri Romaniaan. Uskon siis, että asiaan pitää puuttua pikaisesti ja että on tärkeää että neuvosto ja komissio yhdessä Romanian hallituksen kanssa tekevät kaiken mahdollisen, jotta saataisiin heti aikaan konkreettisia ratkaisuja. Ihmettelen myös, miten tällainen tilanne on voinut syntyä Euroopan sydämessä, enkä tiedä onko neuvosto vastannut tähän kysymykseen.
Kysyn nyt teiltä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja: onko tätä lapsia koskevaa suunnitelmaa jo alettu toteuttaa? Organisoidaanko sitä konkreettisesti? Onko parannuksia jo saatu aikaan? Juuri tätä haluan kysyä teiltä!

Patijn
Viittaan ensimmäiseen vastaukseeni. Tämä ohjelma on ollut toiminnassa jo jonkin aikaa. Sanoin, että vuodesta 1990 Euroopan yhteisö on suorittanut toimintaa, josta komissio on ollut vastuussa, ja joka on suunnattu Romanian lasten elinolojen parantamiseen ja tätä toimintaa on hiljattain lisätty. Ohjelman yksityiskohtien suhteen pyydän Specialea kääntymään komission puoleen. Yleisesti ottaen haluan jakaa hänen suuren huolestuneisuutensa, jonka hän ilmaisi esittäessään tämän kysymyksen. Me kaikki tiedämme, että joukko Itä-Euroopan maita on syvässä poliittisessa, yhteiskunnallisessa ja sosiaalisessa kriisissä, joka on seurausta siirtymisestä taloudellisesta diktatuurista demokraattiseen markkinasuuntautuneeseen talouteen. Sillä on suuria sosiaalisia sivuvaikutteita, jonka takia etenkin sosiaalisesti heikot ryhmät joutuvat joskus erityisiin vaikeuksiin ja olen sitä mieltä että Euroopan yhteisön toimielinten lisäksi jäsenvaltioilla, ja haluan erityisesti mainita ainakin omassa maassani aktiivisten kansalaisjärjestöjen tekemät aloitteet, on tärkeä osa tässä, jotta kaikkein pahimmat tapaukset voitaisiin hoitaa mahdollisimman hyvin.

Puhemies
Koska kysymyksen laatija ei ole läsnä, jätetään kysymys nro 13 väliin.
Kysymys nro 14 Jonas Sjöstedt (H-0235/97):
Aihe: EU: n luonne vapaiden ja itsenäisten valtioiden yhteenliittymänä
Ruotsin hallituksen edustajat väittävät, että EU on vapaiden ja itsenäisten valtioiden yhteenliittymä. Saksan perustuslakituomioistuimen 12. lokakuuta 1993 antama tuomio tukee sekin tätä näkemystä, koska siinä korostetaan, että EU: ssa jäsenvaltiot ovat " perustamissopimuksen mukaisesti määräävässä asemassa" . Tätä vastaan puhuvat monet Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomiot, joiden mukaan EU: n lainsäädäntö on etusijalla suhteessa kansalliseen oikeuteen, myös kansallisiin perustuslakeihin. Nämä keskenään ristiriitaiset signaalit ovat aiheuttaneet erilaisia tulkintoja unionin luonteesta. Hallitusten välisessä konferenssissa on mahdollista saada selvyyttä tähän asiaan selventämällä Euroopan unionin luonnetta vapaiden ja itsenäisten valtioiden yhteenliittymänä, jossa kansalliset perustuslait ovat etusijalla EU: n lainsäädännön ja sääntöjen suhteen. Tämä on erityisen tärkeätä edessä olevaa laajentumista ajatellen.
Onko neuvosto valmis esittämään hallitusten välisessä konferenssissa ehdotuksia, joilla selvästi määritellään EU: n luonne vapaiden ja itsenäisten valtioiden yhteenliittymänä?

Patijn
Vastauksessani Sjöstedtin kysymykseen haluan yleisemmin painottaa, että olen hänen kanssaan samaa mieltä siitä, että Euroopan unioni koostuu vapaiden ja itsenäisten maiden solidaarisesta kokonaisuudesta. Kyse on todellakin vapaista ja itsenäisistä valtioista, jotka ovat vapaaehtoisesti osallistuneet Euroopan unionin perustamiseen johtaneiden sopimusten syntyyn. Samasta vapaaehtoisuudesta johtuen ne ovat sitoutuneet noudattamaan näiden sopimusten säännöksiä ja osallistumaan niiden toteuttamiseen. Neuvoston puheenjohtajan sijaisuuden ominaisuudessa haluan vielä kerran painottaa sitä, että neuvosto ja sen jäsenet pitävä tiukasti kiinni tästä yhteisestä perustasta, kuten myös siitä lainsäädännöstä, joka sopimuksen pohjalta hyväksytään ja josta käytetään termiä acquis communautaire . Arvoisan edustajan esittämään pyyntöön sisällyttää uuteen sopimukseen hänen sydäntään lähellä olevat asetukset en voi neuvoston puheenjohtajana tunnetuista syistä puuttua. Neuvostohan ei osallistu HVK: n työhön ja on hallitusten ja komission asia tehdä esityksiä siellä käsiteltävistä asioista.

Sjöstedt
Kiitän Hollannin puheenjohtajuutta vastauksesta. Mielestäni olette hieman vaatimattomia. Teillä on varmasti sekä ensi käden tietoa että melko paljon vaikutusvaltaa meneillään olevan hallitusten välisen konferenssin suhteen.
Mielestäni on tärkeää selvittää oikeushierarkia kansallisen säädöksen ja EY-oikeuden välillä. Käytännössähän on olemassa käytäntö, joka on kehittynyt vuosien kuluessa EY-tuomioistuimessa, samalla kuin joukko jäsenmaita ei ole muuttanut perustuslakiaan tämän käytännön mukaiseksi. On meneillään keskeneräisiä oikeustapauksia, esim. Tanskassa, juuri tästä perustuslain suhteesta EY-oikeuteen. Mielestäni demokratian kannalta on sangen kohtuullista, että selvitetään oikeushierarkia kansallisen lainsäädännön ja EY-oikeuden välillä. Henkilökohtainen käsitykseni on, että kansallinen perustuslaki on EY-oikeuden yläpuolella.

Patijn
Mikäli tulkkaukseen on luottamista, sain sen vaikutelman, että Sjöstedt katsoo henkilökohtaisesti, että kansalliset perustuslait ovat tärkeämpiä kuin yhteisön laki. Henkilökohtaisesti en ole tätä mieltä. Hollannin perustuslaillisen järjestelmän suhteen asia on nyt niin, että yhteisön lait, jotka ovat astuneet voimaan Rooman sopimuksen edellyttämällä tavalla, ovat kansallisten lakien yläpuolella, jopa perustuslain yläpuolella ja tuomarien asiana on päättää ristiriitatilanteissa, kumpi laki asetetaan etusijalle. Onneksi, en ainakaan voi muistaa, ei ole vielä tapahtunut niin, että jonkin jäsenvaltion ylin tuomioistuin olisi kieltänyt sen jäsenvaltion kansalaisia noudattamasta yhteisön lakien säännöksiä. Silloin olisi kyseessä oikea ristiriita. Henkilökohtaisesti olen vakuuttunut siitä, ja tässä voin tukeutua uskoakseni noudatettavaan oikeuskäytäntöön, mutta tällöin en esiinny enää neuvoston puheenjohtajana - puhemies sanoi äsken, että saan silloin tällöin sanoa jotakin parlamentissa ilman, että se välittömästi irrotetaan asiayhteydestään - olen siis vakuuttunut siitä, että mikäli Euroopan unionin tuomioistuin Luxemburgissa päättää oikeusjärjestelmien ristiriitatilanteessa, että yhteisön laki tulee asettaa kansallisten lakien edelle, niin sillä on viimeinen sana asiassa. Mikäli näin ei olisi, niin olisimme matkalla kohti Euroopan yhteisön juridista hajoamista ja haluaisin pyytää arvoisaa edustajaa miettimään asiaa uudestaan henkilökohtaisen vakaumuksensa osalta.

Puhemies
Kysymys nro 15 Manuel Medina Ortega (H-0237/97):
Aihe: Banaanin yhteinen markkinajärjestely
Mitä toimenpiteitä neuvosto ehdottaa yhteisön tuottajien suojelemiseksi Maailman kauppajärjestön paneelin banaanin yhteistä markkinajärjestelyä koskevien johtopäätösten valossa?

Patijn
Arvoisa puhemies, vastauksena Medinan kysymyksiin voin sanoa, että neuvosto on kuten tekin, saanut tietää, mutta etupäässä tiedotusvälineistä, banaanipaneelin väliaikaraportista, joka käsittelee Euroopan unionin soveltamia banaanien tuontia koskevia säädöksiä. Tällä hetkellä neuvosto ei voi sanoa, mikä asema raportilla on. Joka tapauksessa on niin, että määritelmä " väliaikaraportti" , jota raportin laatijat itse käyttävät siitä, viittaa siihen, että kyseessä on väliaikainen versio, jota voidaan muuttaa ennen lopullisen asiakirjan laatimista. Voidaan myös todeta, että tähän päivään mennessä Maailman kauppajärjestössä ei ole tehty lopullista virallista päätöstä, jonka kanssa yhteisön nykyinen banaaneja koskeva lainsäädäntö olisi ristiriidassa. Menettelyä ei muuten vielä ole saatettu loppuun. Heti kun Maailman kauppajärjestön paneelin johtopäätökset ovat tiedossa, neuvosto tulee tietenkin tutustumaan niihin, ottaen huomioon niiden mahdollisen vaikutuksen yhteisöön. Neuvosto muistuttaa myös siitä, että komissio teki jo vuonna 1995 esityksen, jonka tarkoituksena oli muuttaa yhteisön olemassaolevaa markkinaasetusta, eikä neuvosto ole voinut vielä tehdä päätöstä asiassa odottaessaan Maailman kauppajärjestön menettelyn tulosta.

Medina Ortega
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitän Teitä vastauksestanne. Haluan kuitenkin kiinnittää huomionne siihen seikkaan, että kokemuksemme on osoittanut, että kysymyksiä esitettäessä, jos niitä ei ole esitetty ajallaan, neuvosto tai komissio huomauttaa, ettei kysymyksiä ole esitetty ajallaan.
Luulen, että tällä hetkellä yksi vähiten varjelluista kysymyksistä on se, että on olemassa Maailman kauppajärjestön asiantuntijoiden laatima banaania käsittelevä asiakirja, joka käytännöllisesti katsoen tuhoaa Maailman kauppajärjestön perustukset. Kaikkein vakavinta asiassa on se, että asiantuntijaryhmän toiminnan perustana on ollut sellaisen valtion pyyntö, joka ei edes tuota banaaneja eli Yhdysvaltain hallituksen pyyntö. Yhdysvaltain hallitus ei ole hyväksynyt yhdenkään Maailman kauppajärjestön asiantuntijaryhmän tuomiovaltaa keskusteltaessa Helms-Burtonin laista.
Me lakia harjoittaneet tiedämme, että oikeustiede on osa prosessia ja että kauppaneuvotteluissa on tapana perääntyä. Voisiko neuvosto siten harkita mahdollista perääntymistä Yhdysvaltojen suhteen siinä mielessä, että jos se ei hyväksy Maailman kauppajärjestön tuomiovaltaa Helms-Burtonin laissa, niin yhteisö ei hyväksy saman organisaation tuomiovaltaa banaania koskevassa kysymyksessä?

Patijn
En käsittele Medinan viimeistä ehdotusta, sillä jos me sidomme kaikki asiat toisiinsa kansainvälisessä riitojen sovittelussa, emme löydä enää koskaan ulospääsyä. Se on ainoa asia, jonka voin sanoa varmasti. Haluaisin tässä pyytää, että noudattaisimme huolellisesti sitä menettelyä, joka koskee Maailman kauppajärjestön paneeleita, sillä me teemme asiasta ongelman ehkä liian aikaisin. Kyseessä on väliaikaraportti, joka on periaatteessa luottamuksellinen ja joka on esitetty asianomaisille ja joka on vuotanut julkisuuteen. Mutta osapuolilla on mahdollisuus kommentoida raporttia, jonka jälkeen paneeli muuttaa mietintöään, mahdollisesti kommenttien pohjalta, ja Maailman kauppajärjestön sovittelumenettely antaa vielä mahdollisuuden valittaa asiasta paneelin päätöksen jälkeen. Mielestäni on siis liian aikaista miettiä komission tai neuvoston toimesta suoritettavia päätöksestä seuraavia oikeudellisia toimenpiteitä, puhumattakaan rankaisutoimenpiteistä tai kauppasodan aloittamisesta.

Puhemies
Kysymys nro 16 María Izquierdo Rojo (H-0239/97):
Aihe: Libyan osallistuminen toiseen Euro-Välimeri-konferenssiin Maltalla
Voisiko neuvosto Euroopan parlamentin useissa eri päätöslauselmissa ilmaiseman toiveen huomioon ottaen ilmoittaa, aiotaanko Libyalle antaa mahdollisuus osallistua Maltalla 15. 16. huhtikuuta 1997 järjestettävään toiseen Euro-Välimeri-konferenssiin?

Patijn
Euroopan unioni pysyy kannassaan, jonka mukaan Libya ei voi olettaa pitävänsä yllä normaaleja suhteita muihin valtioihin ja näyttelevänsä täysiarvoista osaa kansainvälisellä foorumilla Barcelonan prosessi mukaanlukien, kunnes se on täyttänyt YK: n turvallisuusneuvoston päätöslauselmien asettamat velvoitteet. Koska Libya ei ole täyttänyt näitä velvoitteita, se ei voi ottaa osaa toiseen Euro-Välimeriministerikokoukseen.

Izquierdo Rojo
Pahoittelen sitä, ettei neuvosto ole ottanut huomioon pyyntöä, jonka Euroopan parlamentti on osoittanut neuvostolle useaan otteeseen. Neuvoston vastaus ei tyydytä meitä, ja jälleen kerran minun on moitittava ministerineuvoston päätöksiä itsenäisyyden ja rohkeuden puutteesta.
Parlamentti on pyytänyt, että pohdittaisiin sellaisen maan osallistumista Euro-Välimeri-politiikkaan, joka on Välimeren maa. Minun on todettava, että tämä maa Libya kuuluu suuren Maghrebin jäsenenä Euroopan parlamentin Maghrebmaiden valtuuskuntaan. Maa osallistuu epäsuorasti Välimeren politiikkaan tässä samaisessa Strasbourgin rakennuksessa, jossa on pidetty monia kokouksia.
Uskon vilpittömästi, että tämä vastaus ei ole tyydyttävä. Pyydän, että ministerineuvosto tästä päivästä lähtien aina 15. 16. huhtikuuta saakka, jolloin pidetään Valettan kokous - toinen Euro-Välimeri-kokous - pohtisi näitä näkökohtia. Euroopan unioni on toisinaan hyvin mielikuvitusrikas ja antaa varsin epäselviä vastauksia tarjotakseen hyviä yhteistyönäkymiä tälle maalle, jolla tulevaisuudessa voi olla hyvin merkittävä rooli Euro-Välimeri-yhteistyössä.

Patijn
Minun pitää muistuttaa Izquierdo Rojoa turvallisuusneuvoston päätöslauselmista 731, 748 ja 883, jotka hän epäilemättä on pannut tyynynsä alle, koska hän on niin kiinnostunut Libyasta. Näissä päätöslauselmissa käsitellään epäilyä valtion harjoittamasta terrorismista. Ja niissä kansojen yhteisön korkein elin on sanonut, että Libyan viranomaisten on tehtävä kaikkensa poistaakseen nämä epäilyt. Niin kauan kuin näitä epäilyjä ei ole poistettu, olen sitä mieltä, että neuvostolla on kaikki syyt toimia siten kuin se toimii. Jos puhutaan pettymyksistä, niin ilmaisen pettymykseni Libyan hallitukseen, joka ei tee mitään näiden vakavien epäilyjen poistamiseksi.

Puhemies
Kysymys nro 17 Gerard Collins (H-0245/97):
Aihe: Euroopan rakennerahastot vuoden 1999 jälkeen
Onko ministerineuvostossa käyty keskusteluja Euroopan rakennerahastojen toiminnasta vuoden 1999 jälkeen ja erityisesti siitä, aikooko neuvosto antaa komissiolle suuntaviivoja, joista käy ilmi sellaiset poliittiset prioriteetit, varsinkin työttömyyden tasot, jotka komission pitäisi ottaa huomioon laatiessaan ehdotuksia sellaisiksi kelpoisuuskriteereiksi, joiden avulla päätetään tavoitteen 1 alueisiin kuulumisesta vuoden 1999 jälkeen?

Patijn
Euroopan unionin rakennepolitiikka vuoden 1999 jälkeen ei ole nyt ajankohtaista. En siis pysty antamaan arvoisan edustajan pyytämiä tietoja. Muistutan siitä, että Madridin neuvosto - kuten jo sanoin - on pyytänyt komissiota laatimaan mahdollisimman nopeasti perusteellisen analyysin Euroopan unionin rahoitusjärjestelmästä, jotta se voi heti HVK: n päättymisen jälkeen antaa lausunnon unionin tulevista taloudellisista puitteista lähtien joulukuun 31. päivästä vuonna 1999 ottaen huomioon mahdollisen laajennuksen. Esitän, että emme mene asioiden edelle ja keskitymme ensin HVK: n päätökseen saattamiseen. Sen jälkeen neuvosto voi tutustua komission edellä mainittuun lausuntoon, joka tulee muodostamaan perustan muun muassa EU: n rakennepolitiikasta vuoden 1999 jälkeen käytäville jatkokeskusteluille.

Collins, Gerard
Kiitän Patijnia hänen vastauksestaan. Hyväksyn kaiken hänen sanomansa ja ymmärrän niiden takana olevat syyt. Haluaisin sanoa Patijnille, että ministerineuvoston on asetettava hyvin voimakas poliittinen suuntaviiva komissiolle: Euroopan unionissa on noin 20 miljoonaa työtöntä, joten työttömyyden on toki oltava yksi unionin tärkeimmistä poliittisista tavoitteista, johon on puututtava vuoden 1999 jälkeisen ajanjakson suunnittelussa. Tähän asiaa on käsiteltävä erityisen kiireellisenä, etenkin jos, kuten me kaikki toivomme, Euroopan unionin on tarkoitus puuttua tähän Euroopan unionin kansalaisiin vaikuttavaan ongelmaan ja jos unionin on tarkoitus voittaa takaisin välttämätön uskottavuus jäsenvaltioiden kansalaisten silmissä.

Patijn
Kiitän Collinsia siitä, että hän ymmärtää, että neuvosto ei voi sanoa paljoakaan rakennepolitiikasta vuoden 1999 jälkeen. Neuvosto on hänen kanssaan samaa mieltä siitä, että koko kysymys työllisyyden kehityksestä Euroopan unionissa tarvitsee myös unionin tasolla erittäin paljon huomiota. Se tulee saamaan huomiota, enkä jäisi odottamaan sen suhteen tilannetta vuoden 1999 jälkeen. Olen sitä mieltä, että meillä on Essenin neuvoston kehittämän politiikan pohjalta mahdollisuus tehdä nykyisestä rakennepolitiikasta, jonka puitteissa on vielä varattuna kymmeniä miljardeja ecuja tuleville vuosille, työllisyyden edistämisen kannalta mahdollisimman asianmukainen. On mainittu kysymys alueellisista sopimuksista. Mielestäni nämä ovat asioita, jotka voimme hoitaa jo nyt. Emme saa mennä asioiden edelle koskien tärkeää keskustelua siitä, kuinka järjestämme keskinäiset taloudelliset suhteemme laajentumisen yhteydessä seuraavalla vuosisadalla.

Wibe
Minulla on hyvin spesifinen ja konkreettinen kysymys neuvostolle. Asia on niin, että rakennerahastojen rahoittamisen ja ylipäätään unionille suoritettavien maksujen suhteen olen pitkään kritisoinut sitä, että BKT-maksut määräytyvät vain BKT: n mukaan, eikä niitä soviteta yhteiskunnan ostovoiman tasoon. Tässä tarkoituksessa tekemäni laskelmat osoittavat, että johtaisi huomattaviin muutoksiin, jos tehtäisiin luonnollinen sovitus ottamalla huomioon maiden ostovoiman taso.
Ymmärrän vaikeuden viedä viestiä komissiolle, mutta haluan kysyä neuvostolta seuraavaa: Eikö neuvostolla ole mitään mahdollisuuksia edistää ajatusta, että rakennerahastojen maksatuspuolella otetaan käyttöön myös ostovoiman mitta, jotta niin sanoakseni justeerataan bruttokansatuote ottaen tämä seikka huomioon.

Patijn
Epäilen, ymmärsinkö arvoisan edustajan kysymyksen oikein. Ymmärsin, että hän esitti tosiasiallisen ostovoimapariteetin käyttämistä bruttokansantuotteen sijasta lähtökohtana määriteltäessä Euroopan unionille annettavia osuuksia. Haluan sanoa teille, että Euroopan yhteisöjen menojen rahoittaminen on määrätty perustamissopimuksessa. Rahoitus tulee ensiksi tuontimaksuista, toiseksi maatalousverotuksesta ja kolmanneksi ALV-avaimesta. Bruttokansantuotetta sovelletaan vasta jäljelle jäävän osan suhteen. Se on määrätty sopimuksessa. Hollannin edustajana HVK: ssa en ole törmännyt yhteenkään esitykseen, en edes Ruotsin hallituksen taholta, tämän muuttamiseksi. Voin vakuuttaa teille, että teidän esittämämme politiikan muutos ei ole tällä hetkellä pohdinnan alaisena.

Puhemies
Hyvät läsnäolijat, kiitän neuvoston puheenjohtajaa hänen läsnäolostaan ja hänen vastaustensa korkeasta tasosta. Ilmoitan teille, että koska olemme päässeet neuvostolle osoitetun kysymyssarjan loppuun, kysymyksiin 18-29 vastataan kirjallisesti.
Kyselytunti päättyy.
(Istunto keskeytettiin klo 19.10 ja se jatkui klo 21.00.)

Bensiinin ja dieselpolttoaineen laatu - Moottoriajoneuvojen päästöt - 
Ilmakehään joutuvat päästöt - Polttoaineen taloudellisuus (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Mamèren ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0096/97) ehdotuksesta parlamentin ja neuvoston direktiiviksi bensiinin ja dieselpolttoaineen laadusta sekä direktiivin 93/12/ETY muuttamisesta (KOM(96)0248 - C4-0462/96); -Langen ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0116/97) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi moottoriajoneuvojen päästöjen aiheuttaman ilman pilaantumisen estämiseksi toteutettavista toimenpiteistä sekä neuvoston direktiivien 70/156/ETY ja 70/220/ETY muuttamisesta; -Eisman ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0099/97) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille Auto Oil -ohjelman tuloksiin perustuvasta ilmakehään joutuvien tieliikenteen päästöjen tulevasta valvontastrategiasta (KOM(96)0248 - C4-0492/96); -González Álvarezin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0117/97) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille " Yhteisön strategiasta henkilöautojen hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi ja polttoaineen taloudellisuuden parantamiseksi" (KOM(95)0689 - C4-0015/96).
González Álvarez
Arvoisa puhemies, vaikka esittämäni mietintö on riippumaton jäsenien Lange, Mamère ja Eisma mietinnöistä, on tunnustettava, että se muodostaa niiden kanssa poliittisen ja ympäristöllisen paketin, jota kannattaa korostaa.
Ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnassa esittämämme ensimmäinen ehdotus oli suppeampi kuin lopullinen ehdotus. Tämä tarkoittaa sitä, että olemme hyväksyneet sosiaalidemokraattisen puolueen, vihreiden ja kansanpuolueen ryhmän muiden jäsenten ehdotukset mietinnöstä. Luulen, että mietintö on tästä vain rikastunut. On todennäköistä, että siihen ei sisälly joitakin lauseita kokonaisuudessaan. Koska ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta kuitenkin hyväksyi mietinnön yksimielisesti, en halua viitata näihin lauseisiin. Niihin sisältyy esimerkiksi sanoja, joista en ole samaa mieltä, kuten vapaaehtoisten sopimusten "torjunta" , jonka olisin muotoillut eri tavalla. Koska mietintö kuitenkin hyväksyttiin yksimielisesti, on minun puollettava sitä siinä muodossa kuin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta sen viime istunnossaan hyväksyi.
Toimenpidepaketin kaikki esittelijät ovat kuitenkin yhtä mieltä tietyistä ilmanlaatuun, hiilidioksidipäästöihin ja polttoaineiden laatuun liittyvistä kysymyksistä. Lisäksi me kaikki arvostelemme sitä, että on otettu pikemminkin huomioon teollisuuden kuin asiantuntijoiden tai hallituksista riippumattomien järjestöjen kriteerit ja heidän kanssaan käydyt keskustelut.
Tiettyjä kysymyksiä on korostettava. Ensiksikin Euroopan komissio on sitä mieltä, että ilman tehokkaita toimenpiteitä ei kyetä noudattamaan Rion konferenssin kompromisseja - joita tarkistetaan New Yorkissa kesäkuussa - hiilidioksidipäästöjen vakauttamisesta vuonna 2000 vuoden 1990 tasolle. Tavoitteen saavuttaminen näyttää vaikealta. Siksi komission ehdotus tuntuu meistä liian hauraalta, koska siihen ei sisälly konkreettisia lainsäädäntötoimia, joiden avulla nämä tavoitteet voitaisiin saavuttaa.
Arvostelemme ensiksikin vapaaehtoisia sopimuksia. Keskustelemme tässä parlamentissa usein yhteisön lainsäädännön toistuvasta noudattamatta jättämisestä. Jos yhteisön lainsäädäntöä ei noudateta, on syytä epäillä, että myöskään vapaaehtoisia sopimuksia ei noudateta. Siten ehdotamme ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietinnössä, että Euroopan komission vuoden 1994 lainsäädäntöohjelman mukaisesti laaditaan direktiivi, jossa on maininta hiilidioksidipäästöjen vähentämisestä. Siten täytäntöönpano olisi luonteeltaan pakollisempaa. Ehdotamme, että tämä tehdään ennen vuotta 1998.
Ehdotamme myös sellaista lainsäädäntötoimea, johon sisältyy kohtuullinen ehdotus veroista. Kohtuullisella ehdotuksella tarkoitamme sitä, että pyrimme välttämään vähempiosaisten verottamista. Autokannan välitöntä uudistamista käsittelevä ehdotus tai ehdotus, joka liittyy polttoaineiden yhtäläiseen verotukseen - joka esiteltiin eräässä ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan käsittelemässä tarkistuksessa - ovat ehdotuksia, jotka eivät sorra Euroopan vähäosaisimpia ja kaikkein rikkaimpia. Ehdotamme lainsäädäntöehdotusta, joka tiivistettynä suosii vähemmän saastuttavia ajoneuvoja. Eli tulevaisuudessa - kun kyseessä ovat autot, jotka kuluttavat kolme litraa bensiiniä sataa kilometriä kohti - niiden verotusta kevennetään, jotka käyttävät käytännöllisempiä, kevyempiä ja vähiten saastuttavia autoja. Niiden kohdalla veroja taas nostetaan, joiden autot ovat tehokkaampia ja saastuttavat enemmän.
Mielestämme on siten tehtävä lainsäädäntöehdotus, josta keskustellaan tässä parlamentissa. Komission ei pitäisi ajatella, että on liian kunnianhimoista pyrkiä vähentämään polttoaineen kulutusta viidellä litralla sataa kilometriä kohti. On olemassa näyttöä siitä, että tämä on mahdollista. Esimerkkinä tästä on Greenpeacen ehdottama "Twingo Smile " . Lisäksi mielestämme näitä kulutuksen selviä vähentämistoimenpiteitä on täydennettävä muilla toimenpiteillä. Myönnän, että tietyissä tapauksissa nämä toimenpiteet vaikuttavat jäsenvaltioihin ja toissijaisuusperiaatteeseen. Ne ovat kuitenkin hyvin tärkeitä, kuten nopeuden vähentäminen, julkisten kulkuneuvojen laajamittainen käyttö - jota on tehostettava -, maankäytön suunnittelu, jne. Tämä tarkoittaa sitä, että komissio ei voi aina ryhtyä tiettyihin toimenpiteisiin. Komissio voi kuitenkin kannustaa jäsenvaltioita ryhtymään näihin toimenpiteisiin ja siten edistetään hiilidioksidipäästöjen vähentämistä.
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, mielestäni tämän toimenpidepaketin avulla - jos neljän mietinnön tarkistukset hyväksytään yleisesti - edistetään hiilidioksidipäästöjen vähentämistä, Euroopan pilaantuneen ilman muuttamista puhtaammaksi ja polttoaineiden saastuttamisen vähentämistä.

Cox
Arvoisa rouva puhemies, esitän talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan lausunnon tieliikenteen polttoaineiden standardeista sekä niitä koskevista normeista. Heti alussa haluaisin todeta, että valiokunta oli esitetystä lausunnosta erittäin yksimielinen ja että yleisesti Auto Oil -ohjelma otettiin myötämielisesti vastaan ja sitä pidettiin askeleena oikeaan suuntaan huolimatta niistä epäilyistä, joita useilla valiokunnan eri jäsenillä on saattanut olla sen yksityiskohdista.
Mitä tulee polttoaineiden normeihin vuonna 2000, talousvaliokunta ehdottaa rajoitetumpaa hiilidioksidipäästöjen vähentämistä verrattuna Auto Oil -ohjelmassa suositeltuihin rajoituksiin. Olimme tältä osin - voisi sanoa - " vähemmän kunnianhimoisia" kuin ympäristö-, terveys ja kuluttajansuojeluvaliokunta, vaikka voisimme yhtä hyvin kuvata jollain toisella tavalla sitä hienovaraisuutta, jolla valiokunta suhtautuu päästörajoihin.
Mitä tulee vuoteen 2005, talousvaliokunta ehdotti Auto Oil 2 -ohjelman toteuttamista odottaessaan liitteitä III ja IV, joissa se esittää suuntaa-antavat normit, jotka se haluaa otettavan huomioon Auto Oil 2 -ohjelmassa. Ne eroavat ympäristövaliokunnan painotuksista, koska ympäristövaliokunta haluaisi juuri tässä vaiheessa antaa määräykset pitkän aikavälin pakollisesta tasosta.
Mitä tulee verokannustimiin, talousvaliokunta on voimakkaasti sitä mieltä, että ne tulisi ottaa käyttöön erityisesti polttoaineiden osalta valmisteveron porrastuksen kautta. Tämä voisi helpottaa minimivaatimuksia kehittyneempien polttoaineiden käyttöönottoa jäsenvaltioissa, jotka ovat sisämarkkinoiden yhdenmukaistamismenettelyjen kohteina. Olen huomannut, että ympäristövaliokunta on esittänyt tuen tälle ehdotukselle, ja suhtaudun tähän myönteisesti.
Talousvaliokunta käytti huomattavan paljon aikaa yrittäessään arvioida kustannuksissa esiintyviä eroja eri jäsenvaltioiden kesken ja huomasi, että öljyteollisuuden kustannuksissa oli suuria eroja pohjoisten ja eteläisten maiden välillä. Ottaen huomioon tämän valiokunta esitti rajoitettua siirtymäaikaa eteläisille valtioille, koska asettaessamme tavoitteita meidän on oltava paitsi kunnianhimoisia myös realistisia.
Kaiken kaikkiaan mielestäni lähestymistavassamme keskityttiin pikemminkin " poliittiseen" kemiaan kuin polttoainekemiaan.
Valiokunnan tiedonannosta käy selvästi ilmi, että neuvoston kanta tähän asiaan on jakautunut kahtia. Mitä tulee mahdollisiin ratkaisuihin, mielestäni parlamentin ei tule vaarantaa hyvää ratkaisua parhaaseen mahdolliseen vaihtoehtoon pyrkimisen vuoksi. Talousvaliokunnan ehdotukset ovat realistisia ja ovat toisessa esittelyssä lähempänä tämän toimielimen lopullista kantaa neuvoston kanssa käytävissä neuvotteluissa.

Hautala
Arvoisa rouva puhemies, ensimmäiseksi kiitän kaikkia kollegojani hyvästä yhteistyöstä. Olemme laatineet mietintöjä ja lausuntoja hyvässä yhteisymmärryksessä eri valiokuntien kesken. Talousvaliokunnan puolesta kiitän erityisesti herra Langea, joka on vastuussa parlamentin henkilöautojen pakokaasupäästöjä koskevasta mietinnöstä. Hänhän otti ympäristövaliokunnassa omakseen talousvaliokunnan tätä koskevan ehdotuksen.
Haluan kiinnittää huomiota siihen, että kyse on siitä, että jo nyt päätettäisiin vuoden 2005 pakokaasupäästönormeista sitovasti eikä vain ohjeellisesti niin kuin komissio esittää. Näitä tavoitteita ovat jotkut arvostelleet liian tiukoiksi, mutta ne on mahdollista saavuttaa, jos otetaan käyttöön oikeat keinot. Siinä parlamentti on hyvin vahvasti kaikissa mietinnöissään ja lausunnoissaan verokannustimien kannalla. Talousvaliokunta on käsitellyt asiaa myös teollisuuden kilpailukyvyn näkökulmasta ja todennut, että jos Euroopan unionin autoteollisuus ei nopeasti kehitä uutta tekniikkaa, niin japanilaiset kyllä tekevät sen.
On hyvin tärkeää ottaa esille myös kysymys polttoaineen laadusta, koska siten voidaan nopeasti vaikuttaa ilman laatuun. Ruotsin ja Suomen hallitukset tekivät tutkimuksen, joka osoittaa, että öljyteollisuudella on ollut aivan liioiteltu käsitys siitä, kuinka paljon puhtaampien polttoaineiden tuottaminen maksaa. Tätä tutkimusta on myös esitelty parlamentissa. Kaiken kaikkiaan komission on syytä tarkistaa lähestymistapaansa ja ottaa esitystensä lähtökohdaksi paras käytettävissä oleva tekniikka. Se, mitä parlamentti on nyt saanut aikaan tässä ensimmäisessä käsittelyssä, luo erittäin vahvan pohjan seuraaville käsittelyvaiheille.

Ferber
Arvoisa puhemies ja hyvät edustajat, myös tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevä valiokunta on käsitellyt tiiviisti Auto Oil -ohjelmaa. Asiasta on puhuttu jo erittäin paljon ja siitä tullaan puhumaan vielä paljon enemmän. Siksi aionkin käsitellä puheenvuorossani vain viittä kohtaa. Ensinnäkin meidän on ehdottomasti yhdistettävä moottoriajoneuvojen päästöt ja polttoaineen laatu. Emme voi muuttaa yhtä ja jättää toista ennalleen, korostaa tutkimusvaliokunta.
Toiseksi meillä on nykyisin paljon enemmän toimintamahdollisuuksia kuin olemme itse valmiita myöntämään. Sen ovat osoittaneet sekä parlamentissa pidetty kuulemistilaisuus että liittojen ja teollisuuden kanssa käydyt keskustelut. Siksi meidän tulisi olla kunnianhimoisempia asian etenemisen suhteen. Kolmanneksi asiassa jätettiin tutkimuspolitiikan osalta huomioimatta muutamia tärkeitä seikkoja. Näistä mainitsen erityisesti " huomisen auto" -erikoisryhmän, jonka tehtävänä on nimenomaan tarjota juuri tätä alaa koskevia tutkimustuloksia. Näitä tuloksia tai koko erikoisryhmää ei mainittu lainkaan. Neljänneksi totean, että komission toimeksiantamat terveystutkimukset eivät ole löytäneet tietään lainsäädäntöön. Myös tätä tutkimusvaliokunta pahoittelee syvästi, sillä nämä tutkimukset olisivat selventäneet sitä, mitä meidän tulisi asiassa tehdä. Lopuksi olen sitä mieltä, että toista Auto Oil -ohjelmaa ei enää tarvita. Tiedämme, mitä mahdollisuuksia meillä on toimia nyt, ja voimme ryhtyä selkeisiin toimiin vuotta 2000 ja myös vuotta 2005 varten.
Tutkimusvaliokunta on esittänyt eräänlaista tarkistuslauseketta, jota ei valitettavasti hyväksytty. Tämän tarkistuksen avulla, jota ei vielä tässä vaiheessa välttämättä tarvita, olisi kuitenkin voitu varautua jo nyt tulevaisuuteen. Tutkimusvaliokunta on siksi puhunut selkeän, avoimen ja kunnianhimoisen lainsäädännön puolesta, jolle toivon edustajien huomisessa äänestyksessä antavan tukensa.

Tamino
Arvoisa puhemies, vaikka olenkin liikenneja matkailuvaliokunnan lausunnon valmistelija ja osallistunut toimenpide-ehdotuksiin, joiden esittelijä on Lange, haluan ilmaista tyytyväisyyteni ja arvostukseni kaikkia esitettyjä mietintöjä kohtaan, alkaen Mamèren ja Eisman mietinnöistä aina González Álvarezin ja tietenkin myös Langen mietintöihin.
Koska olen samaa mieltä kaikkien edellisten ehdotusten kanssa, haluan vain täsmentää joitakin kohtia ja muistuttaa siitä, miten tärkeää on, ettei Euroopan parlamentti rajoitu kustannus-tehokkuusanalyysiin vaan muistaa myös kustannus-hyötyanalyysin tarpeen, joka liittyy ulkoisten kustannusten sisäistämiseen, aiheeseen, jota olemmekin jo käsitelleet. Meidän täytyy myös välttämättä korostaa energian säästämisen ja päästöjen vähentämisten yhteiskunnallista ja myös ympäristöön liittyvää merkitystä eikä niinkään autoja, joilla on hyvä suorituskyky, esimerkiksi nopeus ja kiihtyvyys.
Siksi haluan valottaa joitakin lausuntooni liittyviä seikkoja. Ensiksikin ei riitä alkuunkaan, että puhutan autoista, jotka voivat toimia Auto/Oil -järjestelmän kriteerien mukaan vain 80 kilometrin tuntinopeudella; me ehdotamme ainakin 160: ta kilometriä. Toiseksi uskomme, ettei moottorien pidä vain vähentää kulutusta ja saastepäästöjä, vaan pitää myös ajatella uusia moottoreita, jotka toimivat uusien energianlähteiden, kuten aurinko- tai vetyenergian, avulla, jotka eivät aiheuta saastumista.
Lisäksi on tärkeää, että kojelautojen tietokonepohjaiset mittaristot perustuvat vähintään eurooppalaisen tason minimikriteereihin, toimivat sekä diesel- että bensiinimoottorien yhteydessä ja on suunniteltu niin, että niitä voi käytännössä tarkkailla kunnolla.

Billingham
Arvoisa rouva puhemies, lausuntoni koskee tulevaisuuden strategioita ilmakehän saastumisen hillitsemiseksi. Auto Oil -ohjelmaa on oikeutetusti kuvattu uraauurtavaksi, sillä kaksi teollisuudenalaa, auto- ja öljyteollisuus toimivat yhdessä. Samoin me EMAC: ssa teimme yhteistyötä laatiaksemme kolme lausuntoa ja löysimme yhteiset kannat, joiden ansiosta muut valiokunnan jäsenet tukivat meitä.
Minun on myönnettävä, ettei se ollut helppoa, sillä teollisuuspolitiikka on EMAC: ssa keskeisellä sijalla. Näin ollen haimme erittäin hienojakoista tasapainoa teollisuudelle aiheutuvien kustannusten sekä ihmisten terveydelle aiheutuvien kustannusten välillä. Lopputuloksena oli nähdäkseni komission ehdotuksen vahvistaminen realistiselle tasolle järkevällä kompromissilla kustannustehokkuuden sekä parhaan käytettävissä olevan teknologian välillä. Kylmäkäynnistysmenettelyt, ajoneuvojen sisäiset valvontajärjestelmät, verokannustimet autojen romuttamisjärjestelyjä varten ja polttoaineen laadun yleinen parantaminen sisältyivät kaikki lausuntooni, ja talousvaliokunta on hyväksynyt ne.
Tällaiset korkeat standardit suovat meille kaksi lisäetua: puhtaamman ilman Euroopassa sekä etusijan saavuttamisen ympäristöteknologiassa. Tällaisten standardien avulla me pystymme myymään autojamme kaikille maailman markkinoille ja asettamaan standardin kaikille kansainvälisille kilpailijoillemme.
Olen iloinen voidessani kertoa, että osallistuin, vaikkakin vähäisessä määrin, näiden tärkeiden mietintöjen laatimiseen. Juuri tällä viikolla kuitenkin vaalipiirini neuvostot laativat erinomaisen esitteen, joka on täysin parlamentin mietinnön linjoilla ja jossa tehdään ehdotuksia paremman ilmanlaadun saavuttamiseksi Northamptonshiressa. Jälleen kerran tässä löytyy hieno esimerkki siitä, että Euroopan lainsäädäntö on samansuuntainen paikallisten toimien kanssa. Mikäli parlamentti ja komissio vahvistavat nämä mietinnöt, kuten toivon, 360 miljoonaa kansalaista nauttisi puhtaammasta ja terveellisemmästä ilmanlaadusta sekä lukuisia ihmishenkiä, jotka muuten menetettäisiin, säästettäisiin.
On kyse ihailtavasta tavoitteesta, pysyvästä saavutuksesta ja itse asiassa lainsäädännöstä, josta me kaikki voimme olla ylpeitä.

Cassidy
Kiitokset, arvoisa rouva puhemies. Minun täytyy sanoa heti alussa, että edustan kollegani Giles Chichesteria, joka on tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energiaasioita käsittelevän valiokunnan esittelijä. Hän on valmistanut puheen, jonka esitän hänen puolestaan. Se on loistava, havainnollinen ja erittäin tekninen. En todellakaan voi ottaa siitä kunniaa itselleni.
Chichesterin on ollut pakko mennä Lontooseen, koska kuten komissaarit varmaan tietävät, 1. toukokuuta järjestetään tilaisuus, jota varten me teemme valmisteluja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja Chichesterin läsnäolo sen kannalta on ehdottoman tärkeä.
Tässä on Chichesterin puhe: On tärkeää tunnustaa se edistys kohti puhtaampaa ilmaa, joka on jo saavutettu ajoneuvojen päästöjen vähentämisessä. Auto Oil 2000 -tavoitteet, jotka pyrkivät paljon alhaisempiin päästöihin, ovat tärkeä edistysaskel saastuttavaan 70-lukuun verrattuna. On myös tärkeää muistaa, että näillä toimenpiteillä pyritään parantamaan ilmanlaatua kaupungistuneilla alueilla, joilla ajoneuvoja on eniten.
Kysymys kuuluu, onko komissio asettanut päästöjen vähentämistavoitteet oikealle tasolle vai onko se kohdellut liian lempeästi polttoaine- ja ajoneuvoteollisuutta? Eikö varsinkin rikin 200 ppm: n raja-arvo bensiinin osalta ja 350 ppm: n rajaarvo dieselpolttoaineen osalta ole vieläkin liian korkea? Kun otetaan huomioon sellaiset kriteerit kuin kustannustehokkuus ja järkevyys sekä toteuttamiskelpoisuus teknologisesta näkökulmasta, kannatamme ehkä vuotta 2000, mutta meidän tulee odottaa vuonna 1998 tehtävää tarkistusta, ennen kuin teemme päätöksiä uusista vähennyksistä vuodelle 2005. Niiden, jotka haluavat 50 ppm: n raja-arvon ottamatta huomioon teknistä toteuttamiskelpoisuutta kustannuksiin liittyvästä tai teknologisesta näkökulmasta, täytyy myöntää, että kuluttaja joutuu maksamaan kaikista näistä toimenpiteistä ja että meidän tulee edetä asianmukaisesti tutkittujen ja tasapainossa olevien ehdotusten perusteella.

Novo Belenguer
Arvoisa puhemies, keskityn puheenvuorossani yhteen komission ympäristönsuojelua käsittelevästä kolmesta ehdotuksesta. Olen ottanut huomioon Auto Oil -ohjelman tulokset ja onnittelen tässä suhteessa Eismaa hänen mietinnöstään.
Komissio painottaa asiakirjassaan, että ajoneuvojen katsastaminen ja huolto ovat olennaisen tärkeitä saastepäästöjen vähentämiseksi. Komissio asettaa myös kaksi raja-arvoa päästörajoille. Ensimmäiset raja-arvot ovat pakollisia vuodesta 2000 alkaen ja toiset hieman monimutkaisemmat ja kunnianhimoisemmat raja-arvot tulevat voimaan vuoden 2005 jälkeen. Komissio ehdottaa samoin selvityksiä alalla sovellettavista toimenpiteistä tutkimalla muita polttoaineita, käyttöjärjestelmiä ja energianlähteitä.
Arvoisa puhemies, haluaisin käsitellä joitakin liikenne- ja matkailuvaliokunnan ehdotuksia, jotka halusimme sisällyttää mainittuun mietintöön. Ensiksi on tarpeen ottaa mukaan useampia sosiaalisia toimijoita ja otettava huomioon hallituksista riippumattomien järjestöjen ympäristökysymyksiä käsittelevät lausunnot. Kuten tässä keskustelussa tänä iltapäivänä on jo todettu, ei riitä, että käsitellään ainoastaan valmistajien etujen mukaisia asiakirjoja.
Toiseksi pyydämme vaihtoehtoisten suunnitelmien kehittämistä ilmanlaadun parantamiseksi, tarkastelemalla vaihtoehtoisia moottoreita tai ajoneuvojen kuljetukseen liittyviä kysymyksiä. Painotamme sitä, että kustannustehokkuussuhdetta ei pidä asettaa ensimmäiselle sijalle puhuttaessa ympäristönsuojelusta ja julkisesta terveydestä, koska suurin osa kustannuksista lankeaa suoraan kuluttajien maksettaviksi.
Neljänneksi korostamme paremman ja vähemmän saastuttavan polttoaineen kehittämisen tarpeellisuutta, tavoitteena tasapainottaa ajoneuvojen valmistuksen ja polttoaineiden välistä voimasuhdetta.
Viidenneksi ehdotamme verokannustimien soveltamista niin parempien ja vähemmän saastuttavien polttoaineiden kuin parempien ja tehokkaampien moottoreidenkin suhteen.
Lopuksi haluan kiinnittää huomiota siihen, että Etelä-Euroopan maat pyrkisivät lisääntyvässä määrin vähentämään rikin määrää polttoaineissaan. Kuten kaikki tiedämme, Etelä-Euroopan maat hankkivat polttoaineensa arabimaista, kun taas Pohjois-Euroopan maat hankkivat polttoaineensa Pohjanmereltä.

Bowe
Arvoisa rouva puhemies, haluan antaa tukeni Auto Oil -ohjelmaan osallistuneiden esittelijöiden esittämille ehdotuksille sekä myös Gonzalez Alvarezille hänen tiedonannostaan hiilidioksidipäästöistä ja ajoneuvoista.
Ehdotukset saattavat vaikuttaa radikaaleilta verrattuna komission ehdotukseen, mutta itse asiassa ne ovat vain lähtökohta neuvoston kanssa käytäville tuleville neuvotteluille. Mikäli tarkastellaan ehdotuksia, joita tehdään parhaillaan ympäri maailmaa, erityisesti Japanissa ja Yhdysvalloissa, ehdotukset ovat järkeviä ja vertailukelpoisia muualla tehtyjen ehdotusten kanssa.
Me keskustelemme tänä iltana toimenpidepaketista, jonka kaikki osat ovat välttämättömiä, mikäli aiomme todella edistyä kaikilla alueilla, ei vain ympäristön ja Euroopan kansalaisten terveyden suojelussa vaan myös taloudellisessa kehityksessä ja Euroopan tulevaisuuden taloudellisen kehityksen ja edistyksen varmistamisessa. Tänä iltana ehdotettu toimenpidepaketti varmistaa meille puhtaamman polttoaineen. Sen avulla voidaan kehittää vähemmän ilmaa saastuttavia autoja sekä myös todennäköisesti pienempiä autoja, joiden polttoainetehokkuus on parempi. Se mahdollistaa autot, jotka hyväksytään Euroopan lisäksi myös muualla maailmassa, joihin me voimme myydä ja viedä niitä. Lisäksi se takaa tulevaisuuden kahdelle erittäin tärkeälle teollisuusalalle, joita emme voi jättää huomiotta, ja varmistaa Euroopan tulevan vaurauden.
Emme voi jättää huomiotta sitä seikkaa, että tämän toimenpidepaketin ansiosta kansalaiset voivat hengittää puhtaampaa ilmaa ja hiilidioksidipäästöt toivottavasti vähenevät. Voimme myös odottaa, että teemme kaksi muuta asiaa kahden tärkeän teollisuudenalan hyväksi. Se saattaa sysätä niitä suuntaan, jota kohti niiden investointijohtajat eivät tällä hetkellä halua siirtyä: investointeihin uuteen teknologiaan, investointeihin uusiin varusteisiin, jotka pitävät ne muualla maailmassa tapahtuvien kehitysten tasalla varmistaakseen, että ne pystyvät tuottamaan tuotteita, joilla on kysyntää maailmanlaajuisilla markkinoilla. Niihin tarvittava investointi on tuntuva, mutta se ovat välttämätön.
Jos tarkastellaan kustannuksia, ne lankeavat niille miljoonille autoilijoille, jotka ajavat näitä autoja, tankkaavat niitä, ostavat niitä ei vain Euroopassa vaan myös muualla maailmassa vuosittain keskimäärin 10 ecun arvosta motoristia kohden. Tämä ei varmastikaan ole huono kauppa: se on pieni hinta siitä hyvästä, että ympäristöämme, kansalaistemme terveyttä ja Euroopan tulevaa vaurautta suojellaan.
Minä kehotan komissiota hyväksymään nämä ehdotukset.

Holm
Herra puhemies! Olen siis ollut tutkimusvaliokunnan valmistelija hiilidioksidipäästöjen vähentämisasiassa. On tärkeää tehdä selväksi, että henkilöautojen hiilidioksidipäästöjen vähentämistä ei voida hoitaa vain yhdellä toimenpiteellä jollakin rajallisella alueella. Päin vastoin tarvitaan kokonaisnäkemystä, mihin tutkimusvaliokunta tahtoo kiinnittää huomiota. Tarvitaan koko joukko toimia, jotta saavutetaan ympäristön kannalta hyväksyttävä ratkaisu. Tarvitaan siis veroja, lainsäädäntöä, autojen vähentämistä, uusia polttoaineita jne.
Tutkimusvaliokunta painottaa, että toimenpiteiden kivijalkana on panostus tutkimukseen ja tekniseen kehittämiseen. Näitä kysymyksiä ei käsitellä kovin syvällisesti komission tiedonannossa, mutta asia on niin, että tämän alan tekninen kehitys ei millään muotoa ole pysähdyksissä, kuten tietyt nimeltä mainitsemattomat yritykset ja henkilöt koettavat antaa ymmärtää. Onhan jo nykyisin esimerkkejä autoista, jotka reilulla marginaalilla voivat täyttää ne vaatimukset, jotka olemme Euroopan parlamentissa aiemmin asettaneet ja joista nyt muistutamme komissiota.
Komission esittämä yhteisöstrategia on tervetullut ensiaskel, mutta aivan riittämätön vähänkään pitemmällä tähtäyksellä. On tärkeää painottaa sitä, että hiilidioksidipäästöjen vähentämisen tulee jatkua vuoden 2005 jälkeenkin, uusin tavoittein vuodelle 2010, vuodelle 2015 jne. Se on välttämätöntä sekä eurooppalaisen autoteollisuuden pitkäjänteiselle suunnittelulle että EU: n kyvylle noudattaa asetettuja tarpeellisia ympäristövaatimuksia. Muistutamme siis komissiota siitä, että sen viidennen tutkimuksen puiteohjelman alla tulee esittää strategiaehdotus ajoneuvojen polttoaineen kulutuksen vähentämisen tutkimuksesta. Sen ei tule sisältää vain lyhytnäköisiä ratkaisuja, vaan perusluonteisia, pitkäjänteisiä strategioita tekniikan, toiminnan, materiaalien ja tuotannon muuttamiseksi. Monet niistä ehdotuksista, joita tutkimusvaliokunta on tehnyt, ovat jossakin muodossa González Álvarezin tänään esittämässä mietinnössä.

Van Dijk
Arvoisa puhemies, olen laatinut lausunnon liikenneja matkailuvaliokunnan nimissä Alvarezin mietinnöstä. On ehkä hyödyllistä mainita tämä tässä sekasotkussa. Hiilidioksidipäästöjen vähentämisen yhteydessä on itsestään selvää, että katsotaan liikennettä, koska sen vastuulla on miltei neljäsosa hiilidioksidipäästöistä ja niistä suurimman osan aiheuttavat henkilöautot. Mikäli me lopultakin haluamme saavuttaa kestävän yhteiskunnan, autojen käyttöä on vähennettävä suuresti ja samalla autoista on saatava paljon puhtaampia. Mutta on harhaa luulla, että " end-of-the-pipe" -teknologia vapauttaa meidät hiilidioksidipäästöistä tai tarjoaa ratkaisun ilmaston muutokseen, joka tulee olemaan päästöjen seurauksena. Niin kauan kuin käytämme fossiilisia polttoaineita, päästöjä esiintyy ja siksi on kehitettävä tehokas elinympäristö- ja kaupunkisuunnittelupolitiikka, joka pienentää välimatkoja ja tekee julkisen liikenteen käytöstä pyöräilyn lisäksi houkuttelevan, sillä näin voidaan vähentää automatkoja helposti puoleen, koska niiden pituus on alle viisi kilometriä. Ja sen lisäksi on asetettava lopultakin vakavat tavoitteet autoteollisuudelle. Vaikka teknologia vähän kuluttavien autojen valmistamiseen, jotka kuluttavat kolme litraa sadalla kilometrillä, on olemassa, autoihin rakennetaan yhä isompia moottoreita ja hiilidioksidipäästöt vain lisääntyvät. Tällaiset toimenpiteet vaikuttavat todella. Mutta myös sadan kilometrin nopeusrajoituksen käyttöönotto, ja olette ehkä hämmästyneitä, mutta liikennevaliokunta hyväksyi sen, ja ajo- ja liikkuvuuskäytäntöä koskevat kampanjat voivat antaa myös tärkeän panoksen. Toivottavasti liikenteen hiilidioksidipäästöjen vähentäminen ei jää vain kauniiden sanojen tasolle, vaan siitä kehittyy eurooppalaisen tason politiikka. Sillä meillä on siihen tarvittavat politiikan välineet ja tarvitsemme lisäksi sekä neuvoston että komission poliittista tahtoa.

McNally
Arvoisa rouva puhemies, laadin lausunnon polttoaineista alun perin tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan puolesta, mutta nyt puhun sosialistiryhmän puolesta.
Auto Oil -ohjelman metodologia oli innovatiivinen, mutta sisälsi kaksi ongelmaa. Ensinnäkin se kesti niin kauan, ettei esimerkiksi viimeisimpiä hiukkasia koskevia ongelmia ehditty ottaa siihen mukaan. Toiseksi Euroopan parlamentti otettiin mukaan erittäin myöhäisessä vaiheessa. Euroopan parlamentin toiminta ei ole refleksinomaista reagoimista asioihin. Olemme tehneet melkoisesti tutkimustyötä, ennen kuin olemme päässeet tämäniltaisiin johtopäätöksiin. Pyysimme tutkimusyksikköämme (STOA) laatimaan asiakirjan, jossa osoitetaan, että matalarikkipäästöt ovat olennaisia. Järjestimme kuulemisen, ja muissa arvovaltaisissa tutkimuksissa tultiin samaan johtopäätökseen.
Haluan puhua vain yhdestä asiasta - erityisesti tarpeesta alentaa dieselpolttoaineen rikkipäästöjä - seuraavasta syystä: se säästäisi kymmeniä tuhansia ihmishenkiä ja estäisi lukuisia ihmisiä kärsimästä elinikäisestä hengitystiesairaudesta. Hiukkaset, joita ei ole mainittu Auto Oil -ohjelmassa, vaikuttavat merkittävästi noihin ongelmiin. Öljy-yhtiöt ovat eri mieltä parlamentin johtopäätöksistä kustannusten vuoksi. Haluan sanoa niille seuraavaa: ensinnäkin matalarikkipäästöiset polttoaineet olisivat kilpailukykyisempiä. Toiseksi niiden on joka tapauksessa tehtävä uudistuksia ja investoitava jalostamoihinsa jatkuvasti. Kolmanneksi kuluttajiin kohdistuvat kustannukset eivät ole kohtuuttomia. Neljänneksi uusi autoteknologia on mahdollista vain matalarikkipäästöisillä polttoaineilla. Viidenneksi ne jäsenvaltiot, joita muutokset eniten koskisivat, voisivat saada poikkeuksia. Kuudenneksi tärkeimpänä kohtana, polttoaineiden muuttaminen vaikuttaa välittömästi. Näistä syistä sosialistiryhmä tukee voimakkaasti Mamèren ehdotuksia.

Schnellhardt
Arvoisa puhemies ja hyvät edustajat, esillä olevissa ehdotuksissa, jotka koskevat moottoriajoneuvojen pakokaasupäästöjen vähentäviä toimenpiteitä, on valittu uusi lähestymistapa. Ensimmäistä kertaa moottoriajoneuvojen päästöraja-arvoista sopimisen lisäksi ehdotetaan myös polttoaineiden laadun eritelmiä. Minusta se on oikea tapa lähestyä asiaa, koska puhtaat polttoaineet mahdollistavat edistyksellisen moottoriteknologian käyttöönoton. Yhdessä ne taas parantavat ilman laatua välittömästi ja merkittävästi.
Tämä ajatus meillä tulisi olla mielessämme huomisessa äänestyksessä. Konkreettisesti sen on kuitenkin tarkoitettava sellaisia eritelmiä, joista ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnassa on sovittu. Tämä koskee erityisesti rikkiä, bentseeniä ja aromaatteja, jotta nykyisen teknisen edistyksen soveltaminen moottoriajoneuvoihin kannattaa.
Se edellyttää kuitenkin sitä, että öljynjalostus- ja autoteollisuuden mahdollisuudet pitkän aikavälin suunnitteluun turvataan. Siksi pyrimme jo tässä vaiheessa sopimaan sitovista raja-arvoista vuodelle 2005. Komission ehdotus on kuitenkin tästä varsin kaukana. Sen sisältämät määräykset pohjautuvat oikeastaan nykyiseen tilanteeseen. Jo siinä on mielestäni tarpeeksi syytä suhtautua komission ehdotukseen erittäin kriittisesti.
On kai todettava myös se, että vaikka Auto-ohjelma ja Oil-ohjelma nivottiin yhteen, en näe niiden välistä yhteyttä kuitenkaan komission ehdotuksessa. Yleisesti ottaen komissio ei ole siis hyödyntänyt sitä mahdollisuutta, jonka tiukkojen moottoriajoneuvojen päästöraja-arvojen ja polttoaineiden eritelmien yhdistäminen tarjoaa ympäristölle ja ihmisten terveydelle. Sen avulla ei ole myöskään edistetty saati parannettu eurooppalaisen teollisuuden kilpailumahdollisuuksia, minkä seurauksena teollisuuden tilanne on huonontumassa.
Lisätoimia vastustetaan - mikä on tullut tänään jo useaan kertaan esille - väittämällä, että ne nostavat kustannuksia. Olemme kuulleet jo useampaan otteeseen, miten öljynjalostusteollisuuden investoinnit, joita se tarvitsee saavuttaakseen parlamentin ehdottamat eritelmät, nostavat polttoainekustannuksia 0, 01 ecua litralta. Mistä tästä sitten syntyy vahinkoa? Hinnan korotuksenhan maksavat toki suurimmaksi osaksi veronmaksajat.
Kyseisten teollisuudenalojen kilpailutilanteesta, joka on pidettävä mielessä aina päätöksiä tehdessämme, totean seuraavaa. Ensinnäkin öljynjalostusteollisuuden osalta on sanottava, että kilpailu alalla on kuitenkin pääasiassa alueellista eikä yksittäisten laitosten välistä. Tämän kyseisen teollisuuden kohdalla korvaisin jopa sanan kilpailu sanalla sopimus, sillä yritysjohdot sopivat keskenään tuotteidensa hinnoista. Sitä ei enää voida nimittää kilpailuksi.
Autoteollisuuden kansainväliset kilpailumahdollisuudet ovat tulevaisuuden teknologian kehittämisessä. Tällä suunnitelmalla on kuitenkin menestymismahdollisuuksia esim. vain typen oksideja poistavan katalysaattorin tai puhtaampien polttoaineiden käyttöönottamisessa. Nyt esillä oleva kilpailumahdollisuuksia luova tai parantava ympäristöpolitiikka on hyvää politiikkaa.
Erot jäsenvaltioiden jalostamojen teknologiassa sekä ajoneuvokantojen teknologiassa ja iässä ovat Euroopan unionissa hyvin suuret. Silloin on tietysti helppo sanoa, että tämän eron vähittäistä tasoittamista varten tarvitaan poikkeussäännöksiä.
Jos lähdemme tälle tielle, uhraamme osan polttoaineteollisuudesta ja öljynjalostusteollisuudesta, jolla on 30 % ylituotanto Euroopan unionissa. Siitä taas seuraa vaatimuksia tukitoimista tämän vajauksen poistamiseksi.
Kyse on siis autoteollisuuden ja polttoaineteollisuuden kilpailukyvyn varmistamisesta, mikä onnistuu vain parlamentin ehdottaman ohjelman avulla.

Pompidou
Arvoisa rouva puhemies, hyvät kollegat. Käytän tänä iltana puheenvuoron kollegani Gérard d'Abovillen sijaan ja hänen puolestaan. Hän joutui viime hetkellä vaihtamaan laivaa ja pyysi minua ottamaan ruorin hänen puolestaan.
Ajoneuvojen aiheuttamat epäpuhtauspäästöt ja toiminta ilmanlaadun parantamiseksi ovat huolestuttavia ongelmia, joita on tarkasteltava pitkällä aikavälillä, mikä on Auto-Oil -ohjelman tavoite. Euroopan komission kantaa voidaan parhaiten ymmärtää ja sitä voidaan parhaiten puolustaa lähestymällä asiaa kiihkottomasti ja esittämällä loogisia ja tieteellisiä ajatuksia.
Haluaisin ensiksikin esittää muutaman ajatuksen Mamèren mietinnöstä. Bensiinin rikkipitoisuuden raja-arvona on tällä hetkellä 400 ppm: ää, ja komissio ehdottaa sen laskemista 200 ppm: ään. Tämä on sinänsä jo merkittävä toimenpide, sillä nykyistä raja-arvoa alennetaan 50 prosenttia. Mietinnön esittelijän pyynnössä raja-arvon alentamisesta 400 ppm: stä 50 ppm: ään ei oteta huomioon kustannuksen suhdetta tehokkuuteen ilmanlaatua parannettaessa, sillä 220 ppm: n yläpuolella näin suuri pitoisuuksien alentaminen edellyttää merkittäviä investointeja, jotta epäpuhtauspäästöt saataisiin vähentymään minimiin.
On otettava huomioon muitakin seikkoja, kuten esimerkiksi ajoneuvojen katsastukset, huolto ja vanhojen ajoneuvojen poistaminen käytöstä, liikenneolosuhteiden parantaminen, neste- tai maakaasun käyttö julkisessa liikenteessä puhumattakaan sähköautoista, jotka eivät saastuta ja ovat hiljaisia.
Suurin vaikeus dieselpolttoaineen käytössä liittyy sen rikkipitoisuuteen. Komissio on vahvistanut sen raja-arvoksi 350 ppm: ää nykyisten 500 ppm: n sijaan, mikä on jo sinänsä merkittävää ja huomattava edistysaskel. Mietinnön esittelijä esittää raja-arvon alentamista 50: stä 30: een ppm: ään, mikä aiheuttaa myöskin liian suuria kustannuksia ilman vastaavaa hyötyä.
Puolueryhmämme pyytää siis tarkistusten 42-29 (tarkistusta 46 lukuun ottamatta) hylkäämistä ja tarkistusten 51, 52, ja 59 säilyttämistä.
Langen mietinnössä käsiteltyjen kohtien osalta näyttäisi olevan järjetöntä, jopa tuotannon vastaista pakottaa autoteollisuus hyväksymään tiukemmat raja-arvot, joista ei saada vastaavaa hyötyä. Komission ehdotukset vuoden 2000 ohje-arvoista perustuvat kustannustehokkuusanalyysiin ja ovat meidän mielestämme hyvä sovitteluratkaisu talouden tehokkuuden ja ilmanlaadun parantamiseen liittyvien välttämättömien tavoitteiden välillä.

Blokland
Arvoisa puhemies, komissio on neuvotellut auto- ja öljyteollisuuden kanssa valmistellessaan uusia vuoden 2000 jälkeen voimaan astuvia päästönormeja ja näin on syntynyt hedelmällinen vuoropuhelu.
Tämä uusi menettely vei enemmän aikaa kuin odotettiin, jonka vuoksi komissio ei ole pystynyt pitäytymään direktiivin 94/12/EEC edellyttämässä aikataulussa. Mikäli komissio ei pysy aikataulussa, mitä meidän pitää odottaa jäsenvaltioilta? Minusta on tärkeää, että uudet vaatimukset vahvistetaan nopeasti. Puhtaille ajoneuvoille myönnettävät verotukselliset edut voisivat olla voimassa vielä kaksi vuotta, ennen kuin uudet normit astuvat voimaan. Onhan jo olemassa autoja, jotka täyttävät paljon tiukemmat normit kuin nykyisessä lainsäädännössä vaaditaan.
Normien suhteen Auto-Öljy-ohjelma on pettymys sekä autojen että polttoaineiden osalta. Ensinnäkin valittu tausta-arvo sallitulle ilman saastumiselle on aivan liian matala. Mittaus keskimääräisestä saastumisesta neliökilometriä kohti ei tee oikeutta kansanterveydelle. Mitä hyötyä on valita mittausmenetelmä, jossa käytetään keskiarvoja kun todellisuudessa mitataan korkeita bentseeni- typpi- ja rikkiarvoja paikoilla, joissa liikkuu paljon ihmisiä, kuten kapeilla ostoskaduilla.
Jo sen vuoksi on välttämätöntä tiukentaa päästönormeja. Mutta on myös teknisiä syitä. Autoteollisuudella on vuosikausia ollut tarvittavat keinot päästöjen vähentämiseksi. Lailliset pakotteet ovat puuttuneet. Jos on pakko, on mahdollista päästä paljon parempaan.
Sama pätee öljyn jalostuksen suhteen. Tässä olemme tekemisissä vanhojen jalostamojen ylituotannon kanssa. Totuus on karvas, mutta uudet polttoaineita koskevat vaatimukset ovat hyvä syy lopettaa polttoaineiden tuotanto näissä vanhoissa laitoksissa.
Kuulemistilaisuudessa kävi ilmi, että etenkin rikkipitoisuutta bensiinissä ja dieselissä voidaan alentaa huomattavasti. Niin kauan kun liikkuvuutemme lisääntyy, meidän on välttämätöntä vähentää saastuttavien aineiden päästöjä, emmekä saa unohtaa hiilidioksidia. Siksi tuen sydämestäni Auto-Öljy-ohjelmaa koskevia mietintöjä.

Stirbois
Arvoisa rouva puhemies, emme missään nimessä voi edesauttaa Euroopan autoteollisuuden katoamista hetkellä, jolloin se kärsii ennennäkemättömistä työmarkkinamullistuksista ja jolloin se on lähellä työmarkkinakriisiä, etenkin Ranskassa, jossa autoteollisuuden osuus on 10 prosenttia kaikista työpaikoista.
Me olemme aina vastustaneet nykyistä vapaa-kauppajärjestelmää; meidät on aina pakotettu hyväksymään tämä talousjärjestelmä aloilla, joilla kilpailu on vääristynyt ja omalla kustannuksellamme. Autoteollisuus on tästä erinomainen esimerkki. Harjoittamalla halvan valuutan politiikkaa Yhdysvaltain, Japanin ja Korean hallitukset antavat merkittävää tukea omille autonvalmistajilleen. Yhdysvaltain hallitus menee vieläkin pitemmälle myöntämällä massiivista tukea tutkimukselle.
Jos hyväksymme tietyt järjettömät ohjearvot, joita mietintö sisältää, saatamme tuhota Ranskan ja koko Euroopan autoteollisuuden. Eräät näistä säännöksistä on teknisesti mahdotonta panna täytäntöön. Meille on siitä jo muistutettukin. Haluaisin myös muistuttaa parlamenttia siitä, että uusien ajoneuvojen päästöjen ohjearvoja on jo alennettu seitsemän perättäistä kertaa vuodesta 1970 alkaen, joten henkilöautojen päästöt ovat pienentyneet kymmenesosaan. Lisäksi meillä ei ole näyttöä siitä, että autot olisivat ainoita saastuttajia kaupungeissa vaan saastuttajia on muitakin.
Ongelmaan on muitakin ratkaisuja, kuten Pompidou äsken totesi - minullakaan ei ole paljoa aikaa palauttaakseni niitä kaikkia teidän mieliinne - mutta niitä ovat muun muassa vanhat ajoneuvot, muut polttoaineita koskevat tutkimukset ja julkinen liikenne. Minun mielestäni meidän on siis oltava tänään järkevämpiä ja otettava huomioon ympäristö mutta myös vastustettava tiettyjä mietinnön sisältämiä säännöksiä, jotka ovat kohtuuttomia.

Apolinário
Arvoisa puhemies, kannatamme Euroopan parlamentin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan kantaa neljästä syystä: kilpailukyvyn, kansanterveyden ja ympäristön parantamisen sekä Euroopan parlamentin maineen vuoksi.
Kannatamme mietintöä kilpailukyvyn takia, koska puhtaiden teknologioiden tähänastista nopeampi kehitys on välttämätön edellytys, jotta voitaisiin vahvistaa eurooppalaisen teollisuuden kilpailukykyä maailmanlaajuisilla markkinoilla. Koska komissiolla on osansa polttoaineteollisuudessa, se iloitsee rikin määrän tasaantumisesta bensiinissä 200 ppm: iin ja dieselissä 350 ppm: iin. Japani julistaa rikin vähentyneen 50 ppm: ä, koska siellä on lisätty uusien katalysaattorien käyttöä, joiden kaasupäästöt ilmaan ovat vähäisempiä.
Kannatamme mietintöä kansanterveydellisistä syistä, koska ymmärrämme, että on tarpeellista asettaa päästörajoituksia, jotta lisätäisiin lyijyttömän bensiinin kulutusta. Kaikkihan tietävät bensiinin haitalliset vaikutukset kansanterveyden kannalta. Komission ensimmäisestä ehdotuksesta ymmärrämme, että meidän täytyy löytää tasapaino, jonka takaisi rikki- ja lyijytöntä bensiiniä koskeva, hyväksyttävä lainmuutos niissä jäsenmaissa, joilla ei ole tarpeeksi aikaa, rahaa eikä sijoituspääomia jalostamonsa muuttamiseen
Kolmantena haluaisin korostaa, että yleismaailmallisesti tämän ehdotuksen tavoitteena on ympäristön parantaminen ja että komissiolla oli kaksi valinnanmahdollisuutta. Sillä oli mahdollisuus valita alkuperäisen ehdotuksen mukainen vaatimaton tien, jolloin se olisi menettänyt kokonaan painostus- ja neuvottelukykynsä sekä mahdollisuuden vahvistaa rooliaan. Toiseksi sillä oli mahdollisuus menetellä sillä tavoin, kuin esittelijät, kerrassaan erinomaisesti ehdottivat varsinkin Mamèren, Langen ja Eisman mietinnöissä. Ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta valitsi tämän vaativamman kannan ja vahvisti näin neuvotteluja asian etenemisen kannalta.

Alber
Arvoisa puhemies, on olemassa saksalainen joululaulu, joka alkaa sanoilla " vuosi toisensa jälkeen" . Aivan samoilla sanoilla voisimme kuvata tätä keskustelua. Se johtuu tietenkin siitä, ettei meillä ole koskaan rohkeutta luopua pienten prosenttilukujen pyörittelystä ja ehdottaa kerrankin sellaisia lukuja, jotka pätevät myös tulevaisuudessa. Samalla herää tietenkin kysymys sen kustannus/hyöty -suhteesta ja teknisestä toteuttamismahdollisuudesta.
Minusta meidän pitäisi nyt viimeinkin saavuttaa lipputangon pää! Siksi kannatamme täysin Langen mietintöä, joka ehdottaa vuodelle 2005 sitovia arvoja pelkkien ohjeellisten arvojen sijaan. Mielestämme ei ole järkevää, että vuosi tämän direktiivin voimaantulon jälkeen aloitetaan Auto Oil II -ohjelma. Myös teollisuuden on viimeinkin saatava tietää, missä mennään, sekä tunnettava tosiasiat. Silloin se on ehkä myös valmis yrittämään omalta osaltaan parhaansa asian hyväksi. Lipputangon pään saavuttaminen on siis tärkeää myös teollisuudelle.
Pakokaasujen raja-arvot on jaettu 14 tai yhteenlasketut arvot mukaanlukien 18 eri asteeseen. Langen mietinnössä me ehdotamme pakokaasupäästöjen vähentämistä edelleen kuudella asteella. Tämä on jo nyt teknisesti mahdollista eikä se edellytä välttämättä bensiinin rikkipitoisuuden alentamista. Myös kuulemistilaisuudessa todettiin, että nämä arvot eivät ole enää mikään tekninen ongelma. Tietenkään niiden toteuttaminen käytännössä ei ole välttämättä helppoa. Meidän on kuitenkin pidettävä mielessä eräs asia. Olemme nimittäin saavuttaneet jo paljon, sillä pakokaasupäästöt ovat vähentyneet osittain jopa 90 %. Mutta jos koko maailmassa olisi yhtä paljon autoja kuin Euroopassa, koko maailman autokanta viisinkertaistuisi. Ja vaikka alentaisimme raja-arvoja huomattavastikin, päästöt lisääntyisivät. Ja sitähän emme voi tietenkään missään tapauksessa sallia.
Uskon, että uusien tämän noudattaminen olisi teollisuudelle helppoa, sillä meillähän on käytettävissämme insinöörien tiedot kyseisestä asiasta. Siksi sanonkin, että emme tarvitse vain puhtaita moottoreita, vaan myös " puhtaita" johtajia. He sumuttavat ja nokeavat paljon enemmän kuin moottorit, ja moni hiilivety on näille ihmisille hiiltovety! Luotan paljon enemmän insinööreihin kuin johtajiin.
Sallikaa minun sanoa vielä muutama sana niin kutsutusta on-board diagnosis -järjestelmästä. Me kannatamme sitä täysin, sillä se on hyvä asia ympäristön kannalta. Mutta se ei saa tietenkään olla salaista, niin että vain muutamat sopimuspajat voivat hyödyntää sen tietoja. Minusta se on monopoliaseman hyväksikäyttämistä, mitä me kuluttajina emme voi tietenkään missään tapauksessa hyväksyä. Todennäköisesti käsite On Board -diagnoosi on johtanut ihmisiä harhaan, ja he ovat ymmärtäneet asian niin, että sana diagnoosi tarkoittaa samalla lääkärisalaisuutta. Lääkärin vaitiolovelvollisuuden säännöt tulevat kuitenkin aivan muista määräyksistä kuin tästä käsitteestä.
Me voimme pelastaa potilaana olevan ympäristön alentamalla näitä arvoja rasittamatta kuitenkaan liikaa kustannus/hyöty -periaatetta. Lopuksi sanon vielä kerran, että luotan paljon enemmän teknikoihin ja tutkijoihin kuin liiketalousihmisiin.
(Suosionosoituksia )

Garosci
Arvoisa puhemies, kannatamme lämpimästi parlamentin tänään käsittelemiä mietintöjä auton tulevaisuudesta, joka liittyy talouselämän, tekniikan ja työmarkkinoiden tulevaisuuteen. Edellytämme kuitenkin auton suunnittelijalta nykyisin enemmän, edellytämme että tunnetaan myös yhteiskunnallista vastuuta. Ympäristö on ehkä ensimmäinen näistä velvoitteista ja on onneksi yhä keskeisempi asia autoteollisuuden toiminnassa. Auto/Oil -pakettiin, josta tänään keskustelemme, liittyy erityisesti kolme näkökohtaa: moottoriajoneuvojen päästöjen vähentäminen taistelussa saastumista vastaan, polttoaineen laadun parantaminen ja tieliikenteen päästöjen valvominen. Kaikissa mietinnöissä ehdotetaan, että tutkitaan keinoja, joiden avulla autot ja polttoaineet olisivat yhä paremmin sopusoinnussa ympäristön kanssa.
Kannatamme tietenkin näitä tavoitteita, mutta emme voi olla korostamatta, että vimmaiset parannusyritykset voivat joskus johtaa vastakkaisiin tuloksiin. Toimeenpaneva komissio on laatinut hyviä asiakirjoja ja järkeviä ehdotuksia. Esittelijät ovat osittain jyrkentäneet toimeenpanevan komission ehdotuksia kuvitellen autolle tulevaisuutta, joka alkoi eilisestä. On otettava huomioon realistiset aikataulut, sillä muuten kustannukset vain kasvavat ja lopputulos on kaksinkertaisesti kielteinen. Ajoneuvojen hinnannousu hidastaa myyntiä ja autokannan vaihtumista ja aiheuttaa suunniteltujen investointien ja niihin liittyvän työllisyyden kriisin eikä luo uutta kysyntää.
Autojen aiheuttama saastuminen on vähentynyt kahdenkymmenen viime vuoden aikana yhdeksänkymmentä prosenttia. Jäljelle jäävät yhdeksän prosenttia voidaan poistaa lähimpien kahdeksan vuoden aikana järkevin kustannuksin. Viimeisen prosentin suhteen emme voi vaatia tiukkoja aikatauluja ja kustannuksia, jotka kaatuvat lopulta kuluttajan niskaan. Juuri siksi arvostelemme osaa Mamèren ja Langen ehdotuksista ja toteamme toimeenpanevalle komissiolle, että kannatamme valtaosaa sen ohjelmasta.
Olemme kriittisiä siksi, että eräät ehdotukset eivät ole viime kädessä taloudellisia enempää kuin ympäristöystävällisiäkään ja ne unohtavat muiden perusongelmien olemassaolon. Niissä ei puhuta sähkö- tai metaanikäyttöisistä autoista, joissa on yhdistetty bi-fuel - eli bensiini-metaanijärjestelmä. Ei puhuta verohelpotuksista uuden auton hankinnassa, vaikka hyvin tiedetään, että Euroopan autokanta on vielä liian vanhentunutta. Auton keski-ikä Italiassa on neljätoista vuotta, eivätkä yritykset voi autoa hankkiessaan välttää arvonlisäveroa, joka on yhdeksäntoista prosenttia.
Kuitenkin vaaditaan samaan aikaan, että on noudatettava mahdottomia aikatauluja, tehtävä kokeita seitsemän asteen pakkasessa, vaikka kahdessa kolmasosassa Eurooppaa ei ole pakkasta kahtatoista kuukautta vuodessa, tai vielä lisättävä OBD bensiinikäyttöisiin autoihin, mikä edellyttäisi kaikkien teollisen tuotannon järjestelmien muuttamista. Emme halua tiukempia normeja kuin toimeenpanevan komission vaatimat. Ympäristö paranee kyllä ilman pakkokeinoja ja ilman kustannuksia, jotka auton ja polttoaineen käyttäjät on kannettava. Haluamme siis noudattaa kestävän kehityksen periaatetta.

des Places
Arvoisa rouva puhemies, ilmanlaadun parantamiseksi on vain kaksi ratkaisua: ajoneuvoja koskevien teknisten säännösten muuttaminen tai puhtaampien polttoaineiden käyttäminen. Nämä molemmat ovat kuitenkin järkevämpiä ratkaisuja kuin ajoneuvoliikenteen kieltäminen joka toinen päivä.
Ensimmäinen vaihtoehto aiheuttaa kohtuuttomia kustannuksia jo autokannan uusimisen vuoksi. Toinen vaihtoehto on mielestäni uskottavampi, ja sillä olisi välitön vaikutus. Tällöin joutuvat kuitenkin vastakkain kaksi ryhmää. Euroopan autonvalmistajat ja biopolttoaineiden kannattajat taistelevat ankarien sääntöjen puolesta. Öljyteollisuus vastustaa sääntöjen tiukentamista. On siis tutkittava niitä biopolttoaineita, joiden avulla - kuten muidenkin happipitoisten polttoaineiden avulla - voidaan ensiksikin parantaa palamista happipitoisuutta lisäämällä ja toiseksi vähentää ilmakehän CO2 -pitoisuuteen liittyvää kasvihuoneilmiötä. Niiden avulla voidaan myös vähentää dieselöljyn rikkipitoisuutta ja hiukkaspäästöjä sekä parantaa bensiinin oktaanilukua. Lopuksi niiden avulla voidaan myös vähentää bensiinin aromaattisten aineiden pitoisuuksia, sillä ne aiheuttavat paljon syöpää.
Biopolttoaineita voidaan kehittää vain sillä edellytyksellä, että valmisteverojen kantoa muutetaan. Ympäristöajattelun vastaisesti Euroopan komissio hylkäsi Ranskan ehdotuksen alentaa valmisteveroa. Vielä tänä aamuna komission jäsenten muodostama kollegio ei halunnut hyväksyä biopolttoaineiden alemman valmisteveron yleistämistä. Ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan tarkistuksilla halutaan siis parantaa ilmanlaatua edistämällä biopolttoaineiden käyttöä. Tämä edistää myös maatalousmarkkinoita tehokkaammin kuin kesannoidut maat, joita tavallisesti kutsutaan kesannoiksi ja jotka eivät sovi meidän tahtoomme toteuttaa sopusointuista aluesuunnittelua.

Belleré
Arvoisa puhemies, Langen mietintö ympäristönsuojelun, terveyden ja kuluttajansuojan valiokunnan puolesta, jonka laatimiseen ovat osallistuneet myös lausuntojen valmistelijat, on varsin tärkeä, kuten näkyy asiaan liittyvien valiokuntien määrästä, joista viimeinen ei ole liikennevaliokunta, johon kuulun itse ja samoin kuuluu Tamino, myös hän lausunnon valmistelija; häntä samoin kuin muitakin kiitän eriomaisesta työstä monimutkaisessa ja ajankohtaisessa kysymyksessä vähemmän saastuttavista autoista.
Valmistelijat ovat kaikki yksimielisiä valittaessaan sitä, ettei toimeenpaneva komissio ole käyttänyt tutkimuksessaan eri jäsenvaltioiden teknisiä ja muita asiantuntijoita; kuitenkin he ovat pääosin komission ehdotusten kannalla.
Haluaisin tässä kohdin siteerata muita valmistelijoita; riittäköön kuitenkin toteamus, että tutustuttuani heidän mietintöihinsä, ehdotuksiin ja annettuihin lausuntoihin olen yhtä mieltä siitä, että kustannukset, joita komissio edellyttää, jotta autot saastuttaisivat vähemmän, ovat liian suuret. Tämä on sitä paitsi loogista, jos ajatellaan, että tiedot ovat peräisin teollisuudesta, joka suosii, Cicero pro domo sua , sellaista yliarviointia.
Jäsenmaita vaaditaan soveltamaan teollisuudelle vero- ja taloushelpotuksia, jotta ekologisten moottorien ja polttoaineiden käyttöä edistettäisiin. Meidän on päästävä itse asiaan: riittää, kun lainataan valmistelijoiden toimeenpanevalle komissiolle esittämää arvostelua siitä, ettei se ole liittänyt ehdotuksiin koemenettelyä kylmäkäynnistyksestä pakkasessa. Vaaditaan myös vähentämään huomattavasti polttoaineiden rikkipitoisuutta, jotta rajoitettaisiin dieselmoottorien ilmassa leijuvien hiukkasten päästöjä, ja edistämään katalysaattorien optimaalista toimintaa bensiini- ja dieselkäyttöisissä autoissa. Minusta vaikuttaa tärkeältä ajatus, että tarvitsee kiirehtiä, jotta vähennettäisiin ratkaisevasti autojen polttoaineen kulutusta ylipäänsä vuoteen 2005 mennessä Auto/Oil -ohjelman mukaan, niin että sadalla kilometrillä kuluisi korkeintaan viisi litraa polttoainetta. Tämä siksi että rajoitettaisiin hiilidioksidipäästöjä, jotka ovat saastumisen ja kasvihuoneilmiön tärkeimpiä syitä.
Haluaisin muistuttaa Taminon lausunnosta ja sanoa, että olen hänen kanssaan yhtä mieltä, kun hän kehottaa toteuttamaan parannuksia, jotka tähtäävät siihen, että edistetään kustannusten ja hyödyn suhdetta, energiansäästöä, päästöjen vähentämistä eikä niinkään suorituskykyä, joka liittyy nopeuteen ja moottoriajoneuvojen kiihtymiseen, sekä edistetään uusiutuvien energianlähteiden käyttöä ajoneuvoissa.
Oma mietintöni moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen valvonnasta, joka on nyt yhteispäätösvaiheessa, pyrki tähän samaan. Me Alleanza Nazionale -puolueessa äänestämme tähän tähtäävien lainlisäysten puolesta.

Marinucci
Arvoisa puhemies, Auto/Oil -ohjelma on erinomainen aloite yhtenäisen strategian luomiseksi, jonka tavoitteena on ilmakehän saastumisen väheneminen, ja se liittyy uudenlaiseen liikennekulttuuriin, teknisiin parannuksiin ja kunnossapitotoimiin, mitä tulee autoihin ja varsinkin polttoaineen laatuun. Ilman saastuminen onkin syynä moniin vakaviin sairauksiin ja siis aiheuttaa suuria kustannuksia yhteiskunnalle, ja huolimatta jo viime vuosina hyväksytyistä aloitteista saastuminen valitettavasti vain pahenee erityisesti kaupunkialueilla, siksi että liikenteen määrä kasvaa.
Epäilemättä näiden uusien direktiivien edellyttämät toimet aiheuttavat tuottajayrityksille kustannuksia, jotka solidaarisuuteen ja tasa-arvoon pohjautuvassa yhdistyneessä Euroopassa eivät saa olla raskaampia joillekin maille ja kevyempiä toisille, ottaen esimerkiksi huomioon sen, mistä raakaöljyä hankitaan. Mutta johtotähtenä pitää olla ympäristön ja kansalaisten terveyden puolustaminen, kansalaisten, jotka voivat saada äänensä kuuluviin vain edustajiensa kautta Euroopan yhteisön ainoassa demokraattisesti valitussa instituutiossa.
Lainsäädäntömenettelyssä pyritään tämän jälkeen löytämään sopivimmat ratkaisut ja parhaat ja tarpeelliset aikataulut ilman että torjutaan esteet ja ilman että niitä pelätään.

Jackson
Arvoisa rouva puhemies, minua on pyydetty ryhmäni puolesta kommentoimaan erityisesti Eisman mietintöä. Haluaisin sanoa, että suhtaudun myönteisesti mietintöön, joka asettaa taustan, jota vasten Langen ja Mamèren mietintöjä on tarkasteltava. Eisman mietinnössä tehdään selväksi, ettei Euroopan parlamentti ole valmis kritiikittömästi hyväksymään komission ja asianosaisten teollisuudenalojen laatimaa strategiaa. Itse asiassa olemme melko erikoisessa tilanteessa, sillä monet niistä, jotka ovat esittäneet kantansa meille, tuntuvat olevan sitä mieltä, ettei Auto Oil -ohjelmaa ole tarpeen muuttaa millään tavalla.
On epärealistista esittää tällaisia näkemyksiä parlamentille. Euroopan parlamentin jäsenet haluavat tutkia Auto Oil - ohjelman esitysten pätevyyttä sen etusijan valossa, jonka me kaikki haluamme antaa tämän sukupolven terveydelle sekä ihmiselämän tulevaisuudennäkymille maapallolla. Minun on todettava - vaikkakaan ei ammattiliiton edustajana - että yhdessä Langen ja Mamèren mietintöjen kanssa nämä Euroopan parlamentin mietinnöt edustavat eräänlaista ammattiliittojen ensimmäistä maksimitarjousta, ja nyt komission ja auto/öljyteollisuuden on kerrottava tarkalleen europarlamentaarikoilleen, mikäli he voivat, miltä osin parlamentin tekemät tarkistukset menevät liian pitkälle.
Kollegoiden tulisi myös ottaa huomioon, että korkeat standardit todennäköisesti edellyttävät hyvin pitkiä siirtymäaikoja joissakin maissa. Jätämme nyt omalla riskillämme ottamatta huomioon Pompidoun ja Garoscin sekä eräiden muiden minusta vasemmalla puolella istuvien, mutta poliittisesti oikealla olevien jäsenten esittämät huomautukset. Ne huomautukset on otettava huomioon.
Haluaisin esittää kaksi henkilökohtaista huomautusta. Minulla on yhteyksiä Yhdistyneen kuningaskunnan Peugeot'hon ja tuon keskusteluun autoteollisuuden tuntemusta, ja minun on korostettava, että on Euroopan intressien mukaista ylläpitää nykyaikaista autoteollisuutta, joka tuo työpaikkoja sekä kykenee täyttämään jatkuvasti kiristyvät päästönormit. Jotkin tarkastuksista, erityisesti Langen mietinnössä, velvoittavat autoteollisuuden noudattamaan hyvin korkeita normeja ilman, että niitä on erityisemmin perusteltu ilmanlaadun paranemisella. Pompidou on tehnyt tämän tärkeän huomion, ja meidän tulisi muistaa se.
Toiseksi vähemmän tärkeä seikka, joka on kuitenkin herättänyt runsaasti kiinnostusta maassani ja luullakseni muissakin maissa, on Euroopan komission ehdotus lyijyä sisältävän bensiinin myynnin kieltämistä vuoteen 2000 mennessä. Monet museoautojen omistajat, joiden autoissa voidaan käyttää vain lyijyä sisältävää polttoainetta, ovat ottaneet ainakin minuun yhteyttä. Olen tänään vastaanottanut komission henkilökunnalta erittäin hyödyllisen asiakirjan, jossa esitetään asian perustelut ja koko tausta, ja uskon, että tämä lieventää jossakin määrin museoautojen omistajien pelkoja. Pahoittelen vain, ettei tätä tietoa ollut aikaisemmin saatavilla.
Odotamme, mitä komissiolla on asiasta sanottavanaan, mutta esittäisin varoituksen. Mielestäni on varsin selvää, ettei parlamentilla ole lähimainkaan riittävästi resursseja välttämättömään tutkimukseen, jolla tuettaisiin Langen ja Mamèren mietinnöissä esitettyjä näkökohtia. Mielestäni STOAn mietintö on lukemiskelvoton ja käytännöllisesti katsoen hyödytön parlamentaarikoille. Mietinnöstä on jaettavana kopioita, mikäli joku haluaa saada kopion. Niinpä me odotamme komission vastausta, ja mikäli Alberin, Langen ja muiden argumentit pitävät paikkansa, Bjerregaard epäilemättä hyväksyy kaikki parlamentin esittämät tarkistukset, koska niiden hyväksymiselle ei voi olla toista vaihtoehtoa. Näin ollen odotamme kiinnostuneena, mitä Bjerregaardilla on sanottavaa.

Aparicio Sánchez
Arvoisa puhemies, kuten Auto Oil -ohjelmassa esitetään, kaikissa ympäristön parantamistoimenpiteissä on otettava huomioon vähintään viisi seikkaa:
Ensiksi nykyisen saastumisen sosiaalinen ja inhimillinen vaikutus; toiseksi asetettavat tavoitteet; kolmanneksi metodologia tavoitteiden saavuttamiseksi; neljänneksi tavoitteiden saavuttamiseen varattava aika ja viidenneksi kuluttajalle, teollisuudelle ja lopuksi yhteiskunnalle koituvat kustannukset.
Olemme eri mieltä Mamèren mietinnön kanssa aikakysymyksestä. Olemme samaa mieltä muista tekijöistä, mutta eri mieltä Mamèren mietinnössä asetetuista määräajoista. Siten ilmoitan, että me Espanjan sosiaalidemokraatit puollamme Langen mietintöä, mutta vastustamme Mamèren mietintöä. Siinä tiukennetaan vuoden 2000 tavoitteita ja asetetaan jo vuodeksi 2005 toisen tason tavoitteita. Siksi nämä tavoitteet tulevat joillekin maille - muun muassa omalleni - hyvin kalliiksi ja ovat käytännöllisesti katsoen toteuttamiskelvottomia. Tavoitteet saattavat aiheuttaa erittäin vakavia hankintahäiriöitä tai geopoliittisia muutoksia raakaöljyn oston suhteen.
Lopuksi ilmoitettuani tämän kielteisen kannan haluan lisätä vielä joitakin näkökohtia. Ensiksi tämä Mamèren mietinnön vastainen äänestys tarkoittaa sitä, että olemme yhtä mieltä komission direktiiviehdotuksen määräaikojen kanssa. Mielestämme komissio on tehnyt perusteellista työtä, ei ainoastaan teknisesti vaan myös poliittisesti, ja on saavuttanut kovalla työllä yhteisymmärryksen. Toiseksi komissio on oikealla tiellä. Rohkaisemme komissiota, että se vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulon jälkeen ilman eri toimenpiteitä arvioisi tulokset ja määrittäisi niiden mukaisesti tavoitteiden toisen tason.

Florenz
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa ensiksi jotain hiilidioksidiin liittyen. Olen hyvin hämmästynyt siitä, että komissio on esittänyt meille tiedonannon hiilidioksidin aiheuttamista ongelmista autoteollisuudessa. Olin nimittäin oikeastaan ymmärtänyt niin, että se on olennainen osa Auto Oil -ohjelmaa. Kun sitten lukee komission tiedonantoa, ymmärtää miksi näin ei kuitenkaan ole. Se ei osa Auto Oil -ohjelmaa, koska siinä ei ehdoteta mitään. Tiedonannon mukaan vapaaehtoinen sopiminen on juuri tällä alalla paras mahdollinen menettelytapa myös Euroopassa. Sitä se ei aivan varmasti voi olla, sillä vapaaehtoiseen sopimiseen kuuluvat selkeät reunaehdot, joita tiedonannossa ei kuitenkaan ehdoteta.
Voin vain varottaa siitä, että vapaaehtoiset sopimukset ilman näitä reunaehtoja tulevat jäädäkseen Eurooppaan. Se taas johtaa kilpailun vakavaan vääristymiseen, jota me syystäkin pelkäämme. Siksi vapaaehtoiset sopimukset ovat korkeintaan viimeinen keino, jollaisena ne voin myös hyvin kuvitella. Me tarvitsemme vaiheittaisen suunnitelman hiilidioksidin raja-arvoille vuodesta 2005 eteenpäin aina vuoteen 2010 asti. Voisin kuvitella, että verokannustimet olisivat hyvä apukeino tässä tapauksessa.
Autosuunnitelma on alkanut hyvin, sillä olemme tuoneet vastapuolet saman neuvottelupöydän ympärille. Lisäksi olemme panneet autoteollisuudelle viime vuosina tiukasti suitset suuhun ja mielestäni siitä on ollut myös paljon hyötyä. Tangoon tarvitaan kuitenkin aina kaksi. Toinen osapuoli oli öljyteollisuus, joka tanssi kuitenkin vain vähän aikaa, herra komissaari. Sitten tämä kumppanuussuhde särkyi ja sen tulokset näette edessänne: pitkästyttävän Auto Oil - suunnitelman, jolla ei ole tulevaisuutta.
Kävimme tämän asian kimppuun tiikerin tavoin, mutta nyt komissio on päätynyt tällä todella surkealla paperillaan pelkäksi kynnysmatoksi. Se ei saa kuitenkaan olla tämän parlamentin tavoite. Me esitämmekin tämän Auto Oil - ohjelman, jossa on monien edustajien korjaamia kohtia, niin, että voimme uskoa sen esittävän tulevaisuudennäkymiä.
Olen enemmän kuin valmis puhumaan myös ylimenokausista. Pakokaasuraja-arvoille ja myös polttoainearvoille on luotava omat mitta-asteikkonsa. Olen kuitenkin myös enemmän kuin valmis myöntämään ylimenokauden niille maille, jotka eivät pysty ottamaan niitä riittävän nopeasti käyttöön.
Mikä oikeastaan oli tämän ohjelman päävaikutin? Minusta se näyttää olevan teollisuuden sanelema shareholder value . Me tulemme kuitenkin pitämään huolen siitä, että tämän ohjelman uudet lähtökohdat tulevat olemaan tulevaisuus ja innovaatio.

Graenitz
Arvoisa puhemies, Euroopalla on nyt vastassaan suuria ongelmia kuten työttömyys ja ympäristön saastuminen. Näiden ongelmien ratkaisu löytyy varmasti ensinnäkin siitä, että teollisuustuotannon ympäristöystävällisyyteen panostetaan. Toinen keino on tuottaa tuotteita, jotka käyvät kaupaksi maailmanmarkkinoilla, hyödyntämällä eurooppalaisten työntekijöiden kykyä ajatella innovatiivisesti ja löytää teknisesti hyviä ratkaisuja.
Auto Oil -ohjelma on askel tähän suuntaan, ja mielestäni tämä tavoite voidaan saavuttaa hyväksymällä ne muutokset, joita parlamentti on ehdottanut Langen, Mamèren ja Eisman mietintöihin.
Kiitän kaikkia kolmea esittelijää heidän työstään ja muistutan vielä siitä, että esim. 3 litran autolle" hymyiltiin vielä muutama vuosi sitten. Silloin luultiin, etteivät sellaiset päästöjen vähennykset ja innovaatiot olisi koskaan mahdollisia.
Mamèren mietintö käsittelee polttoaineita ja uskon, että se voi olla alku hyvin merkittäville asioille. Paremman polttoaineen käyttö jo hieman vanhemmassa moottorissa parantaa ilmanlaatua välittömästi. 3 litran auto ja moottoriajoneuvot, jotka kulkevat paremmin vähemmällä polttoainemäärällä, voidaan kuitenkin toteuttaa vasta sitten, kun voimme parantaa myös polttoaineita.
Polttoaineen laadun parantaminen on muuten yksi niistä asioista, joissa kolme uutta jäsenvaltiota voi saavuttaa paremmat ympäristönormit. Samalla yhdenmukaistettaisiin kerrankin jokin asia vähemmistön tason mukaisesti.
Eisman ehdottamien strategioiden osalta on tulevaisuudessa ehdottoman välttämätöntä, että laaditaan nämä strategiat ja annetaan teollisuudelle kiinteät toimintakehykset, mutta myös valvonnan ja täytäntöönpanon toimivuus on yhtä tärkeää. Meillä ole mitään hyötyä hyvästä lainsäädännöstä, jos emme valvo sitä. Niinpä parlamentin vuodelle 2005 ehdottamat sitovat arvot saavutetaan tosiasiassa vasta sitten, kun näemme käytännössä, miten kaikki toimii.

Matikainen-Kallström
Arvoisa rouva puhemies, polttoainedirektiiviehdotus on periaatteessa hyvä, koska se tähtää entistä parempaan ilman laatuun ja kansalaisten suojeluun ilmansaasteilta. Lyijyttömän bensiinin käytön eteen on Suomessa tehty paljon työtä hyvällä menestyksellä ja voin sanoa, että suomalaiset polttoaineet täyttävät jo nyt vaadittua paremmin ehdotetut laatuvaatimukset.
Direktiiviehdotus ei kuitenkaan huomioi ilmasto-olosuhteita millään tavalla. Siinä ei oteta huomioon Suomen erityisasemaa unionin pohjoisimpana, kylmimpänä ja ilmastollisesti epätasaisimpana valtiona. Direktiiviehdotuksessa kesä alkaa 1. huhtikuuta ja päättyy 30. syyskuuta. Panen tyydytyksellä merkille, että tutkimusvaliokunnassa tekemäni muutosesitykset talvi- ja kesäaikojen joustoista on pantu merkille vihreiden ryhmässä muutosesitysten muodossa. Huhtikuussa Strasbourgissa on kesä. Etelä-Suomessa saattaa olla jo suhteellisen keväistä, mutta Pohjois-Suomessa, siis yli tuhat kilometriä pohjoisempana, ei varmasti ole. Tämän vuoksi pitäisi kesä- ja talviaikoihin siirtymiseen saada riittävän pitkä ajallinen jousto, joka olisi kansallisesti määrättävissä. Hyvänä esimerkkinä jouston tarpeesta on ollut tämä vuosi, sillä eilen Helsingissä, Etelä-Suomessa, oli 12 astetta pakkasta. Ilman näitä joustoja tämä direktiivi saattaisi estää autolla ajamisen ja monien töiden tekemisen Suomessa. Tähän direktiivi ei varmastikaan pyri.
Haluaisin nähdä sen parlamentaarikon, joka kuvittelee ajelevansa Suomessa tällä hetkellä kesälaadulla. Suomessa tarvitaan talvilaatua, jossa setaaniluku on 46 eikä 56, niin kuin alkuperäisessä ehdotuksessa oli. Arktisen polttoainelaadun sisällyttäminen direktiiviin poistaisi tämänkin ongelman.

Van Putten
Arvoisa puhemies, asia, josta tänään keskustelemme, on tärkeä ja kyseessä on ensimmäinen käsittely. Älkäämme unohtako sitä. Siksi meidän on valittava asemamme nyt ja on ehkä sanottava, että meidän on otettava kanta asiassa. Mielestäni on oltava selvää, että parlamentin on nyt valittava asemansa, jotta sillä on toisessa käsittelyssä selkeä kanta. Puheenjohtajavaltio Hollannille tämä asia on kaikkein tärkein ympäristö- ja ilmastopolitiikan osa. Auto-öljy-ohjelma on selkeä osoitus siitä. Ja voin vakuuttaa teille, että Hollanti odottaa parlamentilta voimakasta kannanottoa. Komission esityksen suhteen ei voi välttyä vaikutukselta että - ja se on sinänsä hienoa - on neuvoteltu erittäin selvästi teollisuuden kanssa. Mutta missä olivat kuluttajajärjestöt, ympäristö- ja terveysasiantuntijat? Mutta onneksi meillä on tätä varten demokratia ja Euroopan parlamentti. Ja voimme todeta täällä, että Eurooppa-kylä on olemassa, sillä ranskalainen Mamère, saksalainen Lange, hollantilainen Eisma ja vielä Laura González kävivät neuvotteluja ja pääsivät yhteisymmärrykseen - Eurooppa-kylä uskotteko te siihen? - se on olemassa ja yhteistyötä on tehty ja on otettu selvät kannat, joista nyt pitää äänestää.
Haluaisin vielä sanoa jotakin henkilökohtaista, sillä siitä tässä on kysymys. Olen mietiskellyt, kuka teistä joutuu joskus tekemisiin ilman saasteiden ja terveyden kanssa. Minä ainakin. Olen istunut yöllä sairaalassa miltei tukehtumispisteessä olevan astmaa sairastavan puolitoistavuotiaan kanssa, odotushuoneet olivat täynnä lapsia ja lääkärit sanoivat, että astmapotilaiden määrä Amsterdamissa on kasvanut neljätoistakertaiseksi viime vuosikymmenen aikana ja väitetään, että se johtuu ilman saastumisesta, jonka aiheuttavat autot. Ja mielestäni tämä parlamentin on oltava se, joka valitsee lähtökohtansa tällaisen aiheen suhteen. Sillä voin vakuuttaa teille, ettei ole miellyttävää kokea tällaista. Vaikka emme pystyisikään saamaan aikaiseksi vahvaa ulkopolitiikkaa yhtenäismarkkinoillamme, emme saa tehdä enää tällaisia virheitä. Pyydän siis muita ryhmiä määrittelemään kantansa ensimmäisessä käsittelyssä.

Virgin
Rouva puhemies! Parlamentti on aikaisemmin osoittanut vahvan sitoutumisensa ympäristöarvoihin autoilun ollessa kyseessä. Vuonna 1989 tiukennettiin pakokaasusäädöksiä olennaisesti verrattuna silloisen komission ehdotukseen. Taustapeiliin katsoessamme meillä on syytä olla kiitollisia tästä. Samalla tavoin olen vakuuttunut siitä, että parlamentin tiukennusehdotukset Auto/Oil -ehdotuksia käsitellessämme ovat perusteltuja ja johtavat parempaan ympäristön tilaan.
Kunnioitan komission asennetta, jonka mukaan tulee tehdä tarkka kustannusanalyysi ja verrata sitä hyötyihin parempana ympäristönä ja pelastuneina ihmishenkinä. Ympäristövaliokunnan kyselystä kävi kuitenkin selvästi ilmi, että uudet tiedot mahdollistavat pitemmälle menevät ympäristönsuojelutoimet. Tämä koskee polttoaineen laatua, jossa alempiin rikkipitoisuuksiin voidaan päästä pienemmin kustannuksin, millä on samalla huomattava ympäristövaikutus. On myös tärkeää, että kehitystä kohti pienempiä rikkipitoisuuksia taloudellisten ohjauskeinojen avulla ei estetä. Se ei normaalisti ole mikään uhka vapaille markkinoille.
Parlamentin tekemät ehdotukset henkilöautojen polttoaineen kulutuksesta ovat mielestäni epärealistisen ankaria. Uskon kehitykseen kohti alempaa polttoaineen kulutusta taloudellisten ohjauskeinojen avulla. Niitä voidaan tällöin suunnata myös uuteen tekniikkaan, esim. sähköautojen ja hybridiautojen muodossa, jolloin voidaan saavuttaa radikaaleja vähennyksiä.
Perusteluna parlamentin vaatimuksille ovat hiilidioksidipäästöt. Mielestäni on kohtuullista asettaa tällaiset toimenpiteet vertailuun muiden toimien kanssa, joilla on sama vaikutus. Kaikkien EU: n autojen polttoaineen kulutuksen pienentäminen kymmenesosalitralla 10: tä kilometriä kohden kieltämättä tuottaa pienemmät hiilidioksidipäästöt. Sama vaikutus kuitenkin saataisiin korvaamalla neljä suurta hiilivoimalaa ydinvoimalla. Kaikkien EU: n autojen hiilidioksidipäästöt voitaisiin teoreettisesti tällä tavoin kompensoida noin kolmellakymmenellä reaktorilla, jotka korvaisivat hiilivoimaa. Mielestäni on tärkeää nähdä ympäristökysymykset kokonaisuuden kannalta.

Myller
Arvoisa rouva puhemies, autojen pakokaasupäästöt ovat nykyisellään suurin yksittäinen ilmansaasteiden lähde. Sen vuoksi juuri tähän saastelähteeseen on puututtava, jotta voidaan tehokkaasti tarttua monen eurooppalaisen ongelmaan eli saastuneeseen ja epäterveelliseen kaupunki-ilmaan.
Eurooppalaiset kuluttajat ovat varsin hyvin tietoisia niistä teknisistä mahdollisuuksista, joilla ilman laatua voidaan nykyisestään parantaa. Tästä syystä sekä autoteollisuuteen että öljynjalostamoihin kohdistetaan suuria paineita. Vaaditaan ympäristöystävällisempiä autoja ja puhtaampaa polttoainetta. Niin kuin tästä keskustelusta on selvästi käynyt ilmi, molempia keinoja tarvitaan ja tähän tähtää myös se, että Auto-Oil -ohjelmassa käsitellään yhdessä sekä autojen teknistä parantamista että polttoaineiden kehittämistä. Puuttumalla polttoaineen laatuun voidaan kaupunki-ilman laatua kuitenkin parantaa nopeammin kuin odottamalla uusien, entistä parempien autojen tuloa markkinoille.
Komission esittämä Auto-Oil -ohjelma parani oleellisesti ympäristövaliokunnan käsittelyn aikana, mistä suurin kiitos lankeaa luonnollisesti ympäristövaliokunnan esittelijöille. Parlamentti ehdottaa muun muassa, että yhteisössä omaksuttaisiin uudenlainen ajattelutapa, joka merkitsisi sitä, että myös veroinstrumenttia voidaan käyttää aikaansaamaan parempaa laatua kohtuuhinnalla. Ympäristövaliokunta hyväksyi myös pakolliset minimivaatimukset ja tavoitteet päästöjen vähentämiselle vuosille 2000-2005. Tällä järjestelmällä on muun muassa Suomessa kyetty parantamaan selvästi polttoaineiden laatua. Rohkaisuna kaikille muille voin sanoa, että tämä on tapahtunut lyhyessä ajassa ja todellakin järkevin kustannuksin. On tietysti selvää, että joissakin maissa tarvitaan ehkä siirtymäkausia ja nekin ovat hyväksyttävämpiä kuin että lipsuttaisiin vuosille 2000-2005 asetettavista päämääristä. Meidän on näytettävä suuntaa muulle maailmalle, niin että me emme häviä kilpailussa tulevaisuudessa.

Bjerregaard
Rouva puhemies, tämä on ollut laaja, mutta erittäin hyvä ja hyödyllinen keskustelu näistä neljästä merkittävästä ehdotuksesta. Kolmesta, jotka koskevat suoraan Auto-Oil -ohjelmaa, ja yhdestä täydentävästä ehdotuksesta. Näille kolmelle ehdotukselle on ominaista myös se, että ne on laadittu yhteistyössä kolmen komission jäsenen kanssa, joten huolehdin nyt Eisman, Langen ja González Álvarezin mietinnöistä, ja Papoutsis huolehtii sitten Mamèren mietinnöstä.
Komissio on lukenut Eisman mietinnön ilahtuneena, ja haluaisimme kiittää siitä loistavasta työstä, mitä sen eteen on tehty. Autojen päästöt ovat selvästikin tärkein monien ympäristöämme ja kansalaisten terveyttä kuormittavien saastuttavien aineiden lähde. Ja ne, jotka kärsivät eniten, ovat usein yhteiskuntamme haavoittuvimpia jäseniä, nimittäin lapset, vanhukset ja sairaat, kuten Van Putten juuri on muistuttanut. Komissio haluaa ratkaista ilman saastumiseen liittyvät ongelmat, ja me haluamme parantaa siten elämän laatua, etenkin kaupunkialueilla. Olemme ottaneet pitkän askeleen eteenpäin tiedonannolla, joka koskee autojen päästöjen torjunnan tulevaisuuden strategiaa sekä lakiehdotuksia tämän strategian toteuttamiseksi. Siksi olenkin erittäin iloinen siitä, että parlamentti aloittaa mietintöluonnoksensa ilmaisemalla tyytyväisyytensä komission tiedonantoon ja siihen yhdistettyihin lakiehdotuksiin, ja kiitän myös monista hienoista ja myönteisistä huomautuksista, joita on keskustelun aikana tehty.
Mietinnössä parlamentti arvostelee komission ehdotuksen teknisen perustan valmistelua, nimittäin öljyteollisuuden ja autonvalmistajien yhteistyöohjelmaa, jota kutsumme Auto-Oil -ohjelmaksi. Sekä komissio että kaksi kyseessä olevaa teollisuuden alaa tunnustavat, että ohjelmasta olisi voinut tulla parempi ja siihen olisi voinut tulla enemmän osallistujia, ja komissio haluaa taata tämän seuraavalla Auto-Oil II -ohjelmalla. Olen kuitenkin sitä mieltä, että parlamentti on keskittynyt hiukan liian paljon niihin lisäparannuksiin, joita voitaisiin tehdä, ja hiukan liian vähän myönteisiin asioihin.
Monet niistä kohdista, jotka on otettu Eisman mietintöön, toistuvat Mamèren ja Langen mietinnöissä, ja käsittelen niitä hetken kuluttua. Eisman mietinnössä on kuitenkin joitakin kohtia, joita haluaisin käsitellä tarkemmin. Ensinnäkin komissio pitää meluun ja tieliikenteessä syntyviin hiilidioksidipäästöihin liittyviä ongelmia erittäin merkittävinä. Me keskustelemme myös autojen hiilidioksidipäästöjä koskevasta komission tiedonannosta täällä tänään, ja parlamentti käsittelee juuri myös komission melua koskevaa vihreää kirjaa. Yhtä Eisman mietinnön kohtaa pidän huolestuttavana, ja se on selitys, että komission olisi pitänyt ottaa strategiansa pohjaksi kustannushyötyanalyysi mieluummin kuin kustannustehokkuus. Auto-Oil -ohjelma pohjautuu direktiiviin 94/12/ETY, joka on yksi niistä direktiiveistä, jotka on hyväksytty parlamentin ja neuvoston välisessä yhteispäätösmenettelyssä. Siinä sanotaan nimenomaan, että komission tulee ottaa ehdotuksiensa perustaksi kustannustehokkuus, niin kuin olemme siis tehneetkin, ja siksi on tietenkin vähän ongelmallista, kun parlamentti sanoo nyt, että perustana olisi pitänyt olla jokin muu. Komissio katsoo, että se on täyttänyt autojen päästöjen torjuntaa koskevalla strategialla sekä siihen liittyvillä ehdotuksilla direktiivissä 94/12/ETY mainitun mandaattinsa, ja kyseinen direktiivi on siis parlamentin ja neuvoston hyväksymä.
Sitten siirryn joihinkin Langen mietintöä koskeviin huomautuksiin. Ehdotuksessa, jonka komissio on esittänyt Euroopan parlamentille ja neuvostolle, puhutaan haitallisten saastuttavien aineiden päästöjen raja-arvojen alentamisesta 40 prosentilla vuonna 2000 uusien autojen tyyppihyväksynnän yhteydessä. Lisäksi uusien menettelytapojen käyttöönotto käytössä olevien ajoneuvojen valvomista varten, ajoneuvojen sisäisten valvontajärjestelmien pakollinen asentaminen ja uusi testi haihtumispäästöjen rajoittamiseksi vähentävät edelleen käytössä olevien ajoneuvojen päivittäisiä päästöjä.
Sallikaa minun nyt selvittää komission suhtautumista Langen mietintöön. Haluaisin kuitenkin aivan ensiksi tietenkin kiittää Langea siitä valtavasta työstä, jonka hän on tehnyt niin lyhyessä ajassa ja joka on erittäin hyvää laatua ja teknisesti tarkkaan pohdittu. Monet Langen mietinnössä olevista teknisistä ja poliittisista ideoista ovat kiinnostavia, ja on erittäin todennäköistä ja mahdollista, että ne ovat mukana Euroopan parlamentin ja neuvoston lopullisessa päätöksessä. Meidän on kuitenkin tunnustettava, että me olemme hankalan neuvotteluvaiheen alussa, ja siinä on mukana myös neuvosto. Siksi komissio haluaa keskustelun tässä kohdassa esittää tiettyjä varauksia mietinnön arkaluonteisimpien tarkistusten suhteen.
Haluaisin myös mainita, mitkä tarkistukset komissio voi hyväksyä. Mietinnössä on joukko tarkistuksia verohelpotuksista, joista monet ovatkin puhuneet täällä tänä iltana käydyssä keskustelussa. Pakokaasupäästödirektiivin verohelpotusten puitteet ovat kompromissi, jonka tulee taata kahden EU: n tavoitteen saavuttaminen, toisaalta hyvin toimivat sisämarkkinat ja toisaalta ympäristön suojeleminen. Komissio on ehdottanut olemassa olevien veroja koskevien määräysten parantamista vielä yhdellä helpotusvaiheella. Mietinnön tarkistuksen nro 34 mukaan verohelpotusten, jotka jäsenvaltio haluaa ottaa käyttöön, tulee koskea molempia vaiheita, ei vain toista tai toista. Siksi voin hyväksyä tarkistuksen, edellyttäen että helpotukset koskevat vain niitä ajoneuvoja, jotka täyttävät vuosiksi 2000 ja 2005 määritellyt EU-vaatimukset. Siten tarkistuksia 91, 92 ja 94, jotka eivät ole yhteen sopivia tarkistuksen nro 34 kanssa, ei voida hyväksyä. Langen mietinnön tarkistukset 19, 24 ja osittain 35 hyväksytään muotoiluun tehtävin pienin muutoksin.
Mietinnössä ehdotetaan ajoneuvojen sisäisten valvontajärjestelmien, lyhennettynä OBD, vaatimusten muuttamista, mitä tulee itsenäisten korjaajien ja varaosavalmistajien pääsyyn näiden järjestelmien tietoihin. Komission ehdotuksen tarkoitus oli selkeä, nimittäin että kaikki pystyisivät nopeasti diagnosoimaan ja korjaamaan päästöjärjestelmän viat, jotta ajoneuvon päästöt pidettäisiin alhaalla. Jotkin mietinnön tarkistukset voivat kuitenkin parantaa komission ehdotusta, joten voin hyväksyä seuraavat tarkistukset täysin: 67, 68 ja 85 ja osittain 14, 78 ja 81. Voin hyväksyä kaikki tarkistukset, jotka koskevat haihtumispäästöjen testausmenettelyä, nimittäin tarkistukset 53, 54, 55 ja osittain 56, 57 ja 58. Voin hyväksyä muut pienet muutokset tai muotoilun muutokset tarkistusten 5, 6 ja 7 osalta ja osittain tarkistukset 30, 52, 64, 86 ja 89.
Haluaisin tehdä joitakin huomautuksia niistä tarkistuksista, joita komissio ei voi hyväksyä tällä hetkellä. Mietinnössä ehdotetaan niiden raja-arvojen tiukentamista, jotka tulevat voimaan vuonna 2000, ja testauksen vertailupolttoaineen vaihtamista. Raja-arvot ovat arka aihe, ja niistä keskustellaan aivan loppuun asti, koska teknologia kehittyy koko ajan, joten suurempia ympäristöetuja voidaan saada alemmin kustannuksin. Ja päästöraja-arvojen, testauksen polttoaineen ominaisuuksien ja kaupallisten polttoaineiden laadun välillä on niin läheinen keskinäinen yhteys, että niitä tulee käsitellä yhdessä. Tällä hetkellä en voi hyväksyä mietinnön tarkistusta.
Mietinnössä on komission niin kutsutut suuntaa antavat vuoden 2005 raja-arvot muutettu pakollisiksi raja-arvoiksi ja lisäksi itse arvoja on tiukennettu. Pakollisilla raja-arvoilla on se etu, että ne antavat autoteollisuudelle ja varaosien toimittajille hyvissä ajoin selkeän signaalin, niin että ne voivat suunnitella tutkimuksensa ja kehitystyönsä tehokkaasti, ja tänä iltana onkin moni puhuja korostanut tämän asian merkitystä. Se edellyttää kuitenkin, että kaikkialla markkinoilla on parempaa polttoainetta käytettävissä. Se vaatii lisätutkimuksia. En voi ennakoida näiden tutkimusten tuloksia, joten en pysty hyväksymään tarkistuksia. Komissio on joka tapauksessa päättänyt toteuttaa Auto-Oil II -ohjelman. Yksi sen tavoitteista on vahvistaa vuoden 2005 raja-arvot tai tarkistaa niitä niin pian kuin on ylipäänsä mahdollista.
Mietinnössä ehdotetaan myös uutta testausmenettelyä, joka vähentäisi päästöjä kylmissä sääolosuhteissa. Komissio on jo ilmoittanut kiinnostuksensa sellaista testiä kohtaan ja haluaa arvioida sitä laajemmassa neuvotteluprosessissa, ja se otetaan esille myös Auto-Oil II -ohjelman aikana. Siksi en voi tällä hetkellä hyväksyä mietinnön ehdotusta.
Mietinnössä ehdotetaan toista menettelytapaa käytössä olevien ajoneuvojen valvomista varten. Se ei ole yhteneväinen EU: n tyyppihyväksyntäjärjestelmän periaatteiden kanssa eikä sitä voida siksi hyväksyä. Komission ehdotus käytössä olevien ajoneuvojen valvomisesta on tärkeä askel kohti päästöjen parempaa valvontaa EU-tasolla harmonisoidun testauksen avulla, ja valvonta on mukautettu tarkkaan tyyppihyväksyntää koskeviin olemassa oleviin määräyksiin ja valvontaan, jolla pyritään takaamaan, että tuotanto ja hyväksytty tyyppi ovat toistensa mukaisia.
Mietinnössä ehdotetaan, että ajoneuvon sisäisen valvontajärjestelmän eli OBD: n asentamisen dieselillä kulkeviin autoihin tulee olla pakollista vuodesta 2000 lähtien. Tätä nykyä autoteollisuudella ja yrityksillä, jotka toimittavat sille varaosia, on vähemmän kokemusta ja tietoa dieselillä kulkevien autojen sisäisistä valvontajärjestelmistä kuin bensiinillä kulkevien autojen. Ne tiedot, jotka meillä on nyt, eivät kuitenkaan viittaa siihen, että kaikissa dieselillä kulkevissa autoissa olisi mahdollisuus käyttää sisäistä valvontajärjestelmää ennen vuotta 2000. Koska on tehty ehdotus bensiinillä kulkevien autojen sisäisistä valvontajärjestelmistä, minun on kuitenkin vilpittömästi sanottava, että en käsitä, miksi niitä ei voitaisi ottaa käyttöön myös dieselillä kulkevissa autoissa, mutta siis pidemmällä aikavälillä. Siksi en voi välittömästi hyväksyä dieselillä kulkevien autojen sisäisiä valvontajärjestelmiä koskevia tarkistuksia juuri nyt.
Komissio ei voi hyväksyä kestävyysvaatimuksen nostamista 80 000 kilometristä 160 000 kilometriin. Nykyisellä teknologialla ei voida pitää päästöjä alhaalla, ei silloin kun autot ovat uusia eikä niin pitkän käyttöajan jälkeen. Sitä paitsi komissio on ryhtynyt toisiin toimenpiteisiin, jotka parantavat saastumisen rajoittamista huomattavasti, nimittäin - kuten puhuimme hetki sitten - ottamalla käyttöön käytössä olevien ajoneuvojen sisäiset valvontajärjestelmät ja valvonta. On vielä liian aikaista muuttaa Auto-Oil II -ohjelman tehtävää, josta komissiolla on tietenkin täysi vastuu. Siksi en voi, ennen kuin olemme tulleet tien päähän, hyväksyä tässä puheena olevia tarkistuksia.
Olen selvillä siitä, että parlamentti voi olla pettynyt siihen, että emme voi tällä hetkellä hyväksyä kaikkia esitettyjä tarkistuksia, mutta haluaisin sanoa tähän lisäksi, että mehän olemme vasta aloittaneet prosessin, jossa lisäkeskusteluja ja yhteistyötä on vielä tiedossa.
Ja sitten lopetan puheenvuoroni viimeiseen ehdotukseen, nimittäin autojen hiilidioksidipäästöjä koskevaan kysymykseen. Haluaisin aloittaa ilmaisemalla ilahtuneisuuteni siitä, että parlamentilla on samat epäilykset kuin komissiolla autojen hiilidioksidipäästöjen suhteen, ja myös siitä, että parlamentti tukee aloitettamme tämän tärkeän ongelman käsittelemiseksi, ja haluaisin kiittää puheenjohtaja González Álvarezia siitä työstä, jonka hän on tehnyt laatiessaan mietintöään.
Mutta vaikka tunnemme samoja epäilyksiä ongelman suhteen, meillä ei tunnu olevan aivan samanlaista mielipidettä siitä, mikä on teknisesti mahdollista. Rouva puhemies, me kaikki tiedämme, että on mahdollista suunnitella auto, joka kuluttaa 3 litraa 100 kilometrillä. Ongelmana tässä on se, että asettamamme tavoite koskee keskimääräistä uutta markkinoilla myynnissä olevaa autoa, ei yksittäisiä autoja erikseen. Pidämme siksi tavoitetta, 5 l/100 km, kunnianhimoisena ajanjaksoa 2005-2010 silmällä pitäen ja haluamme ottaa uudet tavoitteet pohdittavaksi vasta sitten kun meillä on riittävä selvyys tulevaisuuden mahdollisuuksista.
Toinen kohta, josta olemme erimielisiä, koskee niitä vaikutuskeinoja, joita tulee käyttää. Komissio ei katso, että sitovat normit olisivat oikea tie, niin kuin ympäristövaliokunnassa nyt ehdotetaan. Normien asettaminen on puhtaasti teknisessä mielessä erittäin hankalaa ja sillä voisi olla jopa sellaisia vaikutuksia, jotka ovat ristiriidassa hiilidioksidipäästöjen vähentämiseen liittyvän tavoitteemme kanssa. Jos me esimerkiksi asetamme normin, joka on eriytetty auton painon mukaan, autonvalmistajat voivat täyttää normin tekemällä autostaan yksinkertaisesti painavampia. Meidän mielestämme autonvalmistajien kanssa solmittava sopimus on oikea menettelytapa.
Parlamentin luonnoksessa lainsäädäntöpäätöslauselmaksi asetetaan vaatimuksia lisätoimenpiteistä tieliikenteen hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi, ja tässä voimme olla vain samaa mieltä. Se tarkoittaa tietenkin, että me muutamme tapaa, jolla autoja käytetään, ja muodostamme ympäristön kannalta kelvollisemman kuljetusjärjestelmän. Komissio tutkii erittäin kiinnostuneena niitä ehdotuksia, joita parlamentti tässä yhteydessä tekee. Olen huomannut, rouva puhemies, että tähän kului aika paljon aikaa, mutta nämähän olivat hienoja ja tärkeitä ehdotuksia, ja toivon, että olen käsitellyt useimpia niistä kysymyksistä, jotka on tuotu keskustelussa esille.

Papoutsis
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, aluksi haluan kiittää herra Mamèrea hänen mietinnöstään.
Komissio pyrkii tällä esityksellään yhdenmukaistamaan ja parantamaan polttoaineita koskevia säädöksiä Auto-Oil - ohjelman ehdotusten mukaisesti. Kuten tiedätte, ohjelmaa kehitettäessä selvitimme erilaisten toimenpiteiden kustannuksia, joilla voitaisiin saada aikaan tarpeelliset päästöjen vähennykset. Valitsimme taloudellisesti edullisimmat vaihtoehdot, jotka kattavat ehdottamamme vaatimukset puhtaimmista polttoaineista ja jotka astuvat voimaan vuonna 2000. Myös komissio palaa asiaan, kuten tiedätte, vuoden 1998 loppuun mennessä ehdottaakseen tiukempia vaatimuksia polttoaineiden suhteen, jotka on tarkoitus ottaa käyttöön vuonna 2005.
Mitä tulee polttoaineiden laatuun ja uuteen autoteknologiaan ja niiden välisiin suhteisiin, kuten typpioksidin katalysaattorit, nykyään vallitsee vielä suuri epävarmuus siitä, kumpi vaihtoehto on edullisempi, polttoaineiden sinkkipitoisuus vai uuden autoteknologian kehittäminen. Siksi myös komissio katsoo, että on ennenaikaista määrittää nyt vuoden 2005 polttoaineiden hintoja niiden laadun mukaan. Vuoden 1998 loppuun asti ja Auto-Oil -ohjelman toisen vaiheen antamien kokemusten perusteella - toinen vaihe on jo alkanut, kuten tiedätte - uskomme, että meillä on riittävästi tietoja, jotka ovat välttämättömiä päätöksen tekemiseksi vuodelle 2005 sopivista polttoaineiden laaduista.
Nykyinen esityksemme antaa kuitenkin jäsenvaltioille mahdollisuuden hyödyntää, jos se on välttämätöntä, erityispolttoaineita, jotka auttavat hoitamaan ongelmia ilman laadussa esimerkiksi suurissa kaupunkikeskuksissa. Erityispolttoaineiden tyypit määritellään alueiden oman ilmanlaadun perusteella. Lisäksi komissio uskoo, että erityislaatuisten polttoaineiden määrä tulee olemaan suhteellisen pieni, joten ei voida olettaa, että ko. paikallisesti käytettävät polttoaineet sekoittaisivat markkinoita.
Komissio myöntää, että verotukselliset kannustukset ovat tärkeä keino puhtaampien polttoaineiden kaupan edistämiseksi. Yhteisö on laatinut säädäntöpuitteet, joiden mukaan jäsenvaltioilla on mahdollisuus asettaa eriasteista kulutusverotusta eri polttoaineisiin ympäristöasioiden perusteella. Tästä määrätään direktiivissä 81/92/ETY polttoaineiden erityisestä kulutusverotuksesta. Moni jäsenvaltio, kuten Ruotsi, Suomi ja Tanska ovat jo ottaneet käyttöön direktiiviä vastaavat verotukselliset keinot edistääkseen puhtaampien polttoaineiden kulutusta. Kuten myös tiedätte, komissio hyväksyi muutama viikko sitten esityksen energialähteiden yhdenmukaistamiseksi, joka perustuu aikaisemman direktiivin lähtökohtiin. Koska on jo olemassa yhteisön säädöksiä verotuksesta, komissio katsoo, että ei ole mitään hyötyä toistaa asiaan liittyviä säädöksiä tässä direktiivissä.
Komission ehdotus sisältää myös ajatuksen lyijyllisen bensiinin kaupan kieltämisestä. Syynä on se, että lyijypitoinen bensiini on suurin lyijysaastumisen lähde. Jo 1980-luvun puolivälistä lähtien direktiivi 85/210/ETY kehotti jäsenvaltioita edistämään lyijyttömän bensiinin käyttöä. Näin ollen komissio katsoo, että lyijypitoisen bensiinin kieltäminen yhteisössä vuoden 2000 jälkeen on asianmukainen toimenpide. Komissio myöntää toisaalta, että tällainen kielto saattaisi aiheuttaa muutamissa jäsenvaltioissa lyhytaikaisesti merkittäviäkin ongelmia. Tämän vuoksi olemme ottaneet mukaan mahdollisuuden poiketa tietyllä ajanjaksolla määräajasta, jotta eräät jäsenvaltiot saavat pidemmän ajan toteuttaa tarvittavat järjestelyt.
Komissio on myös samaa mieltä siitä, että ilmanlaadun hinnoittelu, johon taloudellisesti edulliset ehdotukset polttoaineista perustuvat, täytyy suhteuttaa terveydenhoitoon ja ympäristön suojeluun. Näin ollen haluan vakuuttaa, että otamme vakavasti huomioon tämän periaatteen tulevissa esityksissämme.
Euroopan komissio on myös avoin ajatukselle, jonka rouva Matikainen-Kallström toi esille, että arktiset olosuhteet polttoaineiden laatuluokituksessa on syytä ottaa huomioon polttoaineen laatuluokituksessa. Kun ajatus ensin tutkitaan, se voidaan sitten liittää samaan tekstiin.
Arvoisa puhemies, komissio voisi hyväksyä tarkistuksia, jotka parantavat esitystä, mutta jotka eivät muuta sen peruslähtökohtaa. Voimme hyväksyä tarkistukset 2, 3 ja 6, esityksen 1 viimeisen osan, esityksen 8 toisen osan, esityksen 10 ensimmäisen osan ja esityksen 31 ensimmäisen osan. Lisäksi komissio voi hyväksyä tarkistukset, jotka laajentavat Auto-Oil -ohjelman toisen vaiheen toimintoja. Tällaisia ovat tarkistukset nro 22, 23, 37 ja 38.
Olemme pahoillamme, mutta komissio ei voi hyväksyä muita tarkistuksia seuraavista syistä: 1. tarkistuksia 7, 9, 35, 60 ja 8: n toinen osa ei voi hyväksyä, koska ne ovat ristiriidassa kustannus-kannattavuus -kriteerin kanssa, joka on hyväksytty jo direktiivissä 94/12/ETY. 2. tarkistuksia 11, 42, 43, 45, 46, 47, 50, 51, 52, 59 ja 62 ei voida hyväksyä, koska nämä tarkistukset liittyvät keinoihin, jotka Auto-Oil -ohjelman ensimmäisen vaiheen perusteella ovat osoittautuneet taloudellisesti kannattamattomiksi. 3. tarkistuksia 44 ja 48 ei voida hyväksyä, koska se esittävät toimenpiteitä, joita ei ole riittävästi tutkittu tai joista ei ole vielä tarpeeksi tieteellistä näyttöä ja jotka kuitenkin Auto-Oil -ohjelman toinen vaihe kattaa. Samoin tarkistuksia 4, 18, 20, 21 ja 34 ei voida hyväksyä, koska ne eivät mielestämme ole sopusoinnussa Auto-Oil -ohjelman toisen vaiheen lähtökohdan kanssa, joka pyrkii saamaan aikaan taloudellisesti kannattavan toimintapaketin vuodesta 2005 alkaen. Samoin tarkistuksia 12, 13 ja 19 ei voida hyväksyä, koska ne eivät ota huomioon direktiivin 92/81/ETY säädöksiä verotuskannustimista polttoaineiden käytössä. Eikä tarkistusta 25, koska se ei salli riittävää ajallista poikkeusta lyijypitoisen bensiinin kieltämisajankohdasta. Samoin tarkistuksia 5, 16, 26, 27, 30, 33, 40, 41, 49, 53, 58 ja 61, koska komission mielestä ne eivät liity olennaisiin kysymyksiin. Tarkistuksen 1 ensimmäinen ja toinen osa ja 14, 15, 17, 24, 54, 56, 57, 63 ja 64, koska niissä esitetään yksityiskohtia, jotka joko eivät ole tarpeellisia tai edellyttävät teknistä lisäselvitystä.
Haluan kuitenkin korostaa, että vaikka muutamaa tarkistusta ei voida nyt hyväksyä, komissio myöntää, että Euroopan parlamentti esittää mielenkiintoisia ajatuksia jatkotutkimuksiin ja sisällytettäväksi päätöksentekoon. Komissio esitti vuodelle 2000 polttoaineiden laatuehtoja. Parlamentti toi esille tarpeen tukea puhtaampaa teknologiaa ottamalla käyttöön puhtaampia polttoaineita esityksellään öljyssä olevan sinkin vähentämiseksi 50 ppm: iin. Käsittääkseni on syytä tutkia edelleen neuvoston ja parlamentin hyväksymien toimintaperiaatteiden puitteissa tapaa, jolla voidaan edistää puhtaampien polttoaineiden tuomista markkinoille mahdollisimman aikaisin ja joita olisi riittävästi saatavissa kaikille.

Puhemies
Kiitos myös teille, edustaja Papoutsis, esityksistänne.
Puheenvuoro on edustaja Langella.

Lange
Arvoisa puhemies, sallikaa minun esittää yksi ymmärtämistä koskeva kysymys komissaarille. Minun käännöksessäni luki, että Auto Oil II -ohjelma on jo käynnistynyt. Se ei mielestäni ole kuitenkaan mahdollista, koska mandaatin sitä varten antaa vasta parlamentin ja neuvoston lainsäädäntö. Näin ollen ohjelma ei siis voi olla vielä käynnissä.

Papoutsis
Arvoisa puhemies, mitä ilmeisimmin tässä on tapahtunut jokin väärinkäsitys. On selvää, että olemme käymässä neuvotteluja Auto-Oil -ohjelmasta, ja tietenkin tarvitaan ministerineuvoston määräys, kuten arvoisa edustaja aiemmin huomautti.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Sukupuoleen perustuva syrjintä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Ghilardottin naisten oikeuksien valiokunnan puolesta laatima mietintö (A40115/97) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi (KOM(96)0340 - C4-0539/96) todistustaakasta sukupuoleen perustuvissa syrjintätapauksissa.

Ghilardotti
Arvoisa puhemies, vaikka artikla 119 ja kuusi direktiiviä, jotka on otettu käyttöön vuodesta 1975 lähtien, ovat hyvä juridinen pohja naisten ja miesten tasa-arvolle palkkauksessa ja kohtelussa ja vaikka Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on tehnyt näiden kahdenkymmenen vuoden aikana lukemattomia päätöksiä, naiset kokevat edelleen syrjintää, ja yksi suurimmista ongelmista, joka heidän on kohdattava, on nimenomaan se että heidän pitää osoittaa sukupuoleen perustuvan syrjinnän olemassaolo. Siksi komissio oli jo vuonna 1988 esittänyt ensi kertaa ehdotuksen direktiiviksi todistustaakasta, ja Euroopan parlamentti oli hyväksynyt sen muutamin muutoksin Lariven mietinnön pohjalta. Neuvosto keskusteli tästä ehdotuksesta useita kertoja, ja vuonna 1993 löydettiin yhteisymmärrys yhdentoista jäsenvaltion kesken, mutta koska juridisena perusteena olivat perustamissopimuksen artiklat 100 ja 235, jotka vaativat yksimielisyyttä, ehdotus ei edennyt pitemmälle.
Tällä välin, kuten jo mainitsin, Euroopan tuomioistuin puuttui aiheeseen tekemällä lukuisia päätöksiä, ja on siis tärkeää, että nyt on tämä uusi direktiiviehdotus, joka perustuu nimenomaan tuomioistuimen päätöksiin ja on edennyt yhteiskunnallisen protokollan piiriin, mistä syystä pitäisi olla helpompaa saada aikaan sopimus lopullisesta tekstistä. Tässä korostuu taas kerran tarve liittää perustamissopimukseen yhteiskunnallinen protokolla, sillä joudumme muuten vastakkain toisen tasa-arvodirektiivin kanssa, jota Yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut.
Tämä direktiivi on tarpeen, ja parlamentti mietintöineen osoittaa sen, sillä olemassaolevaa oikeuskäytäntöä ei ole sovellettu jäsenvaltioissa yhdenmukaisesti ja monet naiset ovat kohdanneet ja kohtaavat ongelmia aivan selvien syrjintätapausten vuoksi. Mitä tulee direktiiviehdotuksen sisältöön, se perustuu mielestäni kolmeen tiukasti toisiinsa liittyvään kohtaan; ehdotuksella ei siis ole vaikutusta, elleivät ne kaikki kuulu direktiiviin. Mitkä ovat nämä kolme perusasiaa? Ensiksikin epäsuoran syrjinnän määritteleminen (artikla 2). Tämä käsite määritellään nyt Euroopan yhteisön oikeuskäytännössä ensi kertaa. Toiseksi todistustaakan muutos, joka määrätään artiklassa 4. Emme nyt puhu todistustaakan poistamisesta vaan sen eräänlaisesta jakamisesta (naispuolisen) työntekijän ja (miespuolisen) työnantajan kesken. Kolmanneksi artiklassa 5 ilmaistut menettelytavat, joita pidämme aivan keskeisinä, siksi että ne ovat ratkaisevia ongelmissa, joita on tullut esiin joissakin jäsenvaltioissa, kun voimassa olevia normeja ei ole sovellettu. Kuten jo toimeenpaneva komissio ehdotuksessaan ja tämän mietinnön esittämisessä, myös naisten oikeuksien valiokunta on tutkinut Euroopan tuomioistuimen päätöksiä hyvin tarkasti. Parannukset, joita ehdotamme, pyrkivätkin selkeyttämään ja täsmentämään ongelman juridista puolta, sillä on kyse teknisestä direktiivistä, jonka on oltava juridisesti hyvin täsmällinen ja selkeä.
Erityisesti parannusehdotus artiklaan 2 selkeyttää epäsuoran syrjinnän käsitettä, jota jotkut kansalliset oikeusistuimet eivät ole vielä täysin tunnustaneet. Muistutan, että vain kolmen jäsenvaltion, Italian, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin, kansallisessa lainsäädännössä on määritelmä epäsuorasta syrjinnästä, ja esittämämme muutosehdotukset viittaavat erityisesti erääseen oikeuden päätökseen, joka on ollut virstanpylväs, nimittäin " Bilka" -päätökseen, samoin kuin 4 artiklan muutosehdotukset, jotka valaisevat perusasioita, jotta muutettaisiin todistustaakkaa tai avoimuutta, viittaavat " Danfoss" -päätökseen. Toinen tärkeä kohta on sovellusalue: lisäämme viittauksen vanhempainlomaa koskevaan direktiiviin, samoin kuin pidämme keskeisenä uutta pykälää, joka perustuu yhteiskunnallisen protokollan artiklaan 6, täsmentääksemme, että tämä direktiivi ei estä myönteisiä toimia.
Haluaisin lopuksi pyytää komission jäsentä ottamaan kantaa näihin muutosehdotuksiin, sillä olen varma, että niiden ansiosta tasa-arvoisen kohtelun periaatteen rikkomisten määrä vähenee; näitä rikkomuksia on vielä aivan liian paljon varsin monissa jäsenmaissa.

Cassidy
Arvoisa rouva puhemies, kyseinen ehdotus on vienyt runsaasti useiden parlamentin jäsenten aikaa. Omaa aikaani kului aluksi talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta ja sitten Euroopan parlamentin oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan jäsenenä, ja lopuksi osallistuin naisten oikeuksien valiokunnan melko kaoottiseen äänestykseen.
Minun on oltava erittäin varovainen ja pitäydyttävä tiukasti rooliini talousvaliokunnan valmistelijana. Sen tähden hillitsen tässä asiassa normaalia vuolassanaisuuttani ja kerron ainoastaan, mitkä olivat talousvaliokunnan näkemykset. On tosiasia, että naisten oikeuksien valiokunta jätti suurelta osin huomiotta talousvaliokunnan tekemät tarkistukset. En voi sanoa olevani kovin järkyttynyt siitä, mutta talousvaliokunnan muut jäsenet saattavat hyvinkin olla.
Talousvaliokunnassa olevat kollegani hyväksyivät erityisesti yhden tarkistuksen. Kyseessä oli tarkistus 6 artiklaan, ja siinä todettiin: " Euroopan unionin tasolle on perustettava rahasto, joka antaa yksityishenkilöille mahdollisuuden tuoda koetapauksia kansallisiin tuomioistuimiin kyseisen direktiivin voimaansaattamisen ja täytäntöönpanon selkeyttämiseksi." Kyseisessä tarkistuksessa todettiin edelleen: " Tämä rahasto rahoitetaan neljännen keskipitkän yhteisön naisten ja miesten tasa-arvoisia mahdollisuuksia koskevan toimintaohjelman (1996-2000) varoista." Naisten oikeuksien valiokunta hylkäsi tämän tarkistuksen. Minun on onniteltava valiokuntaa tästä, sillä tarkistuksen hyväksyminen olisi aiheuttanut runsaasti huolestumista komissiossa, puhumattakaan jäsenvaltioista.
Emme ole tietenkään vielä tehneet lopullista päätöstä siitä, miten aiomme reagoida tähän ehdotukseen, mutta minua kiinnostaisi suuresti tietää - mikäli voin hetkeksi luopua roolistani talousvaliokunnan valmistelijana - onko komissiolla ollut tilaisuus lukea Euroopan parlamentin lainopillisen neuvonantajan 19. maaliskuuta 1997 päivätty lausunto, jossa muun muassa todetaan, että mikäli tämä ehdotus hyväksytään, Yhdistyneen kuningaskunnan voimassa oleva lainsäädäntö on suopeampi naisia kohtaan kuin muissa 14 jäsenvaltiossa ehdotuksen hyväksymisen jälkeen voimassa oleva lainsäädäntö. Haluaisin kuulla komissaarin reaktion parlamentin lainopillisten neuvonantajien lausuntoon.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, sallinette minun aloittavan puheenvuoroni yleisellä pohdinnalla. Yhteisön ohjeellisten säännösten laatimisessa komission aloitteella kuten millä tahansa tämän parlamentin toimella on epäilemättä pohjimmiltaan poliittinen luonne. Meidän ei pidä kuitenkaan unohtaa, että koska harjoitamme perustamissopimusten meille suomaa lainsäädäntövaltaa, on meidän noudatettava sopimusten meille asettamia rajoja sekä moitteettoman lainsäädännön tekniikan periaatteita. Siten yhteisön säännöksistä saadaan laillisia, selkeitä ja tehokkaita.
Tämän pohdinnan kehyksessä komission aloite on mielestäni aiheellinen, koska se nojautuu pohjimmiltaan perustamissopimuksiin ja mielestäni ensimmäisessä käsittelyssä on asetettava poliittinen tavoite oikeudellisteknisten kysymysten edelle.
Edellä mainittu huomioon ottaen direktiiviehdotus aiheuttaa varauksia ja suoraan sanottuna kritiikkiä oikeudellistekniseltä kannalta katsottuna todistustaakan rakentamisen ja 4 artiklan ei-avoimesti tehtävien päätösten sekä 5 artiklan menettelyä koskevien säännösten suhteen. Kantajan todistustaakkaa ei ole määritetty ehdotuksessa ainoastaan oikeudellisteknisesti hyvin oudoin termein, mutta mikä pahinta, erittäin epätarkasti. Erityisesti mitä tosiasioihin tulee, niitä ei esitetä tuomioistuimessa vaan niihin viitataan todisteena. Tähän on syynä ehkä espanjankielisen käännöksen virheellisyys. Olennaisinta on kuitenkin se, että oikeudenkäynnissä ei viitata todisteisiin vaan todisteet näytetään toteen. Komission tekstin mukaan toteen näytettävät tosiasiat ovat sellaisia, "joiden avulla voidaan olettaa syrjinnän olemassaolo" . Eli on näytettävä toteen yksi tai useampia rikkomuksia, joiden perusteella voidaan rakentaa oikeudellinen näyttö syrjinnästä. Tällainen asetelma aiheuttaa teknisiä ja käytännön ongelmia. Teknisiä ongelmia, sillä jos syrjintä voidaan osoittaa oikeudellisen näytön perusteella, ei ole enää tarpeen soveltaa tiukasti mitään todistustaakkaan liittyvää sääntöä, koska sen tavoitteena on nimenomaan selvittää tosiasioihin liittyvät epäselvät tilanteet. Käytännön ongelmat johtuvat niiden tosiasioiden määrittämisen puutteesta, joiden näyttö on riittävä syrjinnän oletuksen rakentamiseen.
Mitä tulee vastaajapuolen todistustaakkaan, ehdotettu säännös on samoin epätarkka. Samat argumentit edellyttävät, että ei-avoimien päätösten järjestelmien tapauksessa erityissäännös olisi määritettävä kantajan eikä vastaajapuolen todistustaakassa. Siten helpotettaisiin todistustaakan rakentamista; tämä on itse asiassa käsiteltävänä oleva ongelma. Näiden ongelmien ratkaisemiseksi on ehdotettu tarkistuksia 21 ja 22. Mitä tulee 5 artiklaan, kuten jo mainitsin, säännökseen sisältyy mielestäni sen poliittinen luonne ja siten oikeudellisteknisestä näkökulmasta katsottuna voin vain ilmaista epäröintini. Mielestäni on hyvin kyseenalaista, että esitetty oikeudellinen perusta tarjoaisi riittävästi päteviä toimenpiteitä ja lisäksi oikeudellinen perusta on yhtä häilyvä kuin epätarkkakin.
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, lopetan samaan havaintoon millä aloitin. Ehdotan mietinnön puoltamista kokonaisuudessaan, mukaan lukien arvostelemani 5 artikla. Kuten alussa totesin, on kuitenkin otettava huomioon se, että ensimmäisessä käsittelyssä asetetaan parlamentin poliittinen kanta esitettyjen teknillisnormatiivisten tarkastelujen edelle. Tästä huolimatta teknillisnormatiiviset tarkastelut on myös otettava huomioon.

Andersson
Rouva puhemies! Haluan aluksi kiittää esittelijää, joka on myös työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan jäsen, erinomaisesta mietinnöstä ja siitä, että hän on ottanut huomioon jos ei aivan kaikkia niin kuitenkin hyvin monia tämän valiokunnan ehdotuksia. Haluan aluksi sanoa, että tämä on tärkeä direktiivi. Se on tärkeä ensinnäkin ajatellen sitä, että tosin on olemassa hyvä oikeuskäytäntö, mutta tätä oikeuskäytäntöä ei aina jäsenmaissa noudateta. Toiseksi se on tärkeä siksi, että saamme lopultakin epäsuoran syrjinnän määritellyksi.
Nyt kun olen esittänyt tämän myönteisen - sillä valiokunnan kanta on hyvin myönteinen - haluan kuitenkin ottaa esiin kaksi asiaa, joissa olen epäileväinen. Toinen on tarkistusehdotuksen n: o 18 toinen kappale, jossa sanotaan haluttavan sulkea pois tietyntyyppinen ammattitoiminta. Se ei mielestäni ole hyvä. Se avaa mahdollisuuden hyvin vaarallisille tulkinnoille. Se voi koskea kumpaakin sukupuolta, esim. että sanotaan, ettei naisista voi tulla poliiseja eikä miehistä lastenhoitajia. Voin kuvitella tiettyjen jäsenmaiden käyttävän tätä sanamuotoa tällä tavoin.
Toinen asia, jonka haluan tuoda esiin, on artikla 4.1 c, josta emme lainkaan keskustelleet valiokunnassa, vaan pidimme sitä itsestään selvänä. Tiedän, että neuvostossa on keskusteltu artiklasta 4.1 c ja että maiden enemmistö on halunnut poistaa tämän kohdan, mutta jotkut maat ovat halunneet säilyttää sen. Poistamalla kohta 4.1 c vähennetään syrjityn mahdollisuuksia, ts. heikennetään kantajan mahdollisuuksia, sillä tässä kohdassa todellakin sanotaan, että kantajan ei tarvitse todistaa vastaajan tehneen virheen. Jos 4.1 c poistetaan, seurauksena on kantajan velvollisuus todistaa virheen tapahtuneen, mikä tekee asian vaikeammaksi syrjitylle osapuolelle. Mielestäni se on onnetonta. Parlamentti on yleensä edistyksellinen ja noudattaa edistyksellisten maiden linjaa. Tässä tapauksessa komissio on kuitenkin ollut parlamenttia edistyksellisempi. Juuri tämä on siis mielestäni onnetonta. Muuten katson, että ehdotus on aivan erinomainen.

Gröner
Arvoisa puhemies, edistyminen on usein hidasta kuin etanan vauhti. Tämän esillä olevan direktiiviehdotuksen kohdalla voimme toivottavasti laskea sen varaan, että etanakin pääsee kuitenkin eteenpäin. 119 artikla on jo vuosien ajan säätänyt naisten ja miesten samapalkkaisuudesta. Silti toista sukupuolta, joka on kohtalon oikusta nainen, syrjitään jatkuvasti. Naiset ansaitsevat yhä edelleen keskimäärin 30 % vähemmän kuin miehet. Kuten viimeisimmästä Euroopan tuomioistuimessa käsitellystä Kalanken tapauksesta kävi selvästi ilmi, on positiivista syrjintää koskevissa kysymyksissä suuria eroja. Todistustaakka on tärkeä asia, joka voi parantaa naisten asemaa työelämässä
Me sosiaalidemokraattisen puolueryhmän nais- ja myös miesedustajat olemme jo kauan puhuneet sen puolesta, että direktiivi todistustaakan siirtämisestä sukupuoleen perustuvissa syrjintätapauksissa hyväksyttäisiin. Joka tapauksessa komissio on asettanut esillä olevalla ehdotuksellaan tärkeän välitavoitteen.
Meille sosiaalidemokraateille tämä direktiivi on jälleen yksi askel kohti sosiaalista Eurooppaa. Nyt neuvoston on ryhdyttävä myös toimiin eikä se saa jatkaa epäröivää suhtautumistaan asiaan.
Meidän toiveenamme on, että Ghilardottin mietinnön, josta saan onnitella häntä myös ryhmäni nimissä, jälkeen naispuoliset työntekijät voivat ajaa oikeuksiaan paremmin työelämässä. Se tarkoittaa sitä, että naisten oikeudellinen asema työhönotossa, ylentämismenettelyssä ja palkkauksessa paranee. Pyydän muutamia kristillisdemokraattisia edustajia ja ennen kaikkea myös työnantajien etujärjestöjä, jotka yrittävät jarruttaa tätä asiaa, harkitsemaan suhtautumistaan vielä kerran. Meidän tulisi vahvistaa huomenna mahdollisimman suurella enemmistöllä Ghilardottin mietinnössään esittämät näkökohdat. Niitä ovat mahdollisimman tiukka välittömän ja välillisen syrjinnän määritteleminen sekä todistustaakan siirtäminen työnantajalle tai sen jakaminen asianomistajan ja työnantajan välillä, mikä on direktiivin 4 artiklan ydinsanoma ja menetelmänä myös 5 artiklassa.
Näin äänestämällä voimme uskoakseni pääosin ansaita takaisin sen luottamuksen, jota naispuoliset äänestäjät ovat meille Euroopan parlamenttina osoittaneet. Toivon, että tämä mietintö hyväksytään parlamentissa selvästi.

Lulling
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa komissaari. Kysymys siitä, voidaanko todistustaakkaa siirtämällä tai muuttamalla parantaa yhteisön lainsäädännön noudattamista, kun kyseessä ovat naisten ja miesten tasa-arvoinen kohtelu ja yhtäläiset mahdollisuudet, on jo saanut yhteisössä paljon huomiota osakseen yli kymmenen vuoden ajan.
Toiset vaativat itsepintaisesti todistustaakan siirtämistä. Toiset huomauttavat, että tämä ei olisi ihmelääke, jolla välitön ja välillinen syrjintä saadaan loppumaan. Varsinkin naispuoliset työntekijät kärsivät näistä syrjinnän muodoista jatkuvasti, vaikka naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia on edistetty ja ne ovat olleet Euroopan yhteisön tärkeimpiä politiikkoja jo kahdenkymmenen vuoden ajan.
Toiset varoittavat lopuksi siitä, että ei pitäisi antaa sellaista yhteisön direktiiviä, joka saattaisi estää työnantajia harjoittamasta aktiivista naisten työllistämispolitiikkaa. Tällöin he tarkoittavat etenkin sellaista politiikkaa, joka saattaisi aiheuttaa riita-asioiden lisääntymistä, vaikka ne eivät olisikaan aina perusteltuja ja vaikka ei voitaisi tehdä eroa meidän kaikkien tuomitseman todellisen syrjinnän uhrien ja niiden välillä, jotka ovat vain tyytymättömiä heitä koskeviin päätöksiin ja jotka esittävät syrjintäväitteitä vain saadakseen hyvitystä.
Direktiivin vastustajat pelkäävät vielä, että liian tiukoilla säännöillä, kuten todistustaakan siirtämisellä työnantajat joutuvat puolustuksekseen laatimaan asiakirjoja luetteloidakseen mies- tai naistyötoverinsa pienimmätkin virheet pienimmissäkin tapauksissa, jotta he pystyisivät todistamaan, että tasa-arvoisen kohtelun periaatetta ei ole loukattu silloin, kun syrjintää epäillään tapahtuneen.
Mietintö hyväksyttiin naisten oikeuksien valiokunnassa sietämättömissä oloissa, kuten tavallista, ilman kiireessä annettujen lausuntojen tekstejä ja ennen kaikkea ilman käännöksiä virallisille kielille.
Tiedämme lisäksi, että neuvosto on jo karsinut komission ehdotuksen tekstiä poistamalla muitta mutkitta esimerkiksi 5 artiklan, joka koskee kansallisia menettelyjä. Nämä menettelyt eivät kyllä minun mielestäni kuulukaan yhteisön direktiiviin. Neuvosto on lisäksi jo poistanut direktiivin soveltamisalasta viittauksen direktiiviin, joka koskee tasa-arvoista kohtelua sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä.
Kun kaikki nämä seikat otetaan huomioon, haluaisin komission jäsenen kertovan meille, mikä on hänen kantansa eri tarkistuksiin, joita naisten oikeuksien valiokunnan mietinnössä ehdotetaan. Haluaisin esimerkiksi tietää, arvoisa komissaari, mitä mieltä olette 2 artiklaa koskevasta tarkistuksesta 8, jonka mukaisesti syrjintä ei olisi kyseessä silloin, kun jokin jäsenvaltio toteuttaa toimenpiteitä tärkeän sosiaalipoliittisen tavoitteensa saavuttamiseksi, koska tärkeät tavoitteet ovat eri jäsenvaltioissa kovinkin erilaiset. Onko tämä teidän mielestänne mahdollista vai olemmeko lähteneet soitellen sotaan?
Kertokaa meille vielä, oletteko vakuuttunut siitä, että menettelyjä koskevalla 5 artiklalla on oikeudellinen perusta perustamissopimuksessa, sillä kuuluisat juristit parlamentissa ja sen ulkopuolella - minähän en ole juristi - ovat sitä mieltä, että jäsenvaltioiden sisäinen oikeusjärjestys kuuluu kolmannen pilarin soveltamisalaan.
Arvoisa komissaari, kertokaa meille selvästi mielipiteenne eri tarkistuksiin, jotta voisimme äänestää asiasta täysin asiantuntevasti.

Larive
Arvoisa puhemies, Ghilardotti mainitsi jo ne hyvässä mietinnössään: Euroopan unionin tuomioistuimen tärkeä oikeuskäytäntö ja kuusi emansipaatiota käsittelevää direktiiviä. Mutta käytäntö osoittaa, kuinka vaikeata ja jopa mahdotonta on osoittaa, että on tapahtunut lainvastaista syrjintää. Haastetulla työnantajalla on asiaan liittyvää tietoa ja todistusaineistoa, mutta hänen ei useinkaan tarvitse luovuttaa niitä. Ja kansallisella tuomarilla on usein vaikeuksia käsitteen epäsuora syrjintä ymmärtämisessä ja soveltamisessa. Siksi liberaalien ryhmä tukee tätä direktiiviä. Se jakaa todistustaakan molempien osapuolten kesken ja siinä määritellään selvästi käsitys epäsuora syrjintä. Paperilla olevista oikeuksista tulee konkreettisia oikeuksia. Kuten esittelijä jo sanoi, olin vuonna 1988 esittelijänä laatimassa ensimmäistä lakiluonnosta, jonka " hyvä" Iso-Britannia säännöllisesti hylkäsi, kuten se tekee vieläkin. Mielestäni se on käsittämätöntä, sillä minkään kunnollisen yrityksen ei tarvitse pelätä tätä lainsäädäntöä. Jokainen, jolla on hyvä omatunto, tulee hyvin toimeen tämän lainsäädännön kanssa. Sillä se, ja osoitan tämän myös Lullingille, ei luo uusia velvoitteita yrityksille, sillä ei ole mitään suoria seurauksia, eikä yksikään nainen, kollega Lulling, nosta syytettä huvin vuoksi, siksi että hänen on vain sanottu olevan väärässä. Direktiivi vahvistaa Euroopan unionin tuomioistuimen päätöksen ja huolehtii sen yhdenmukaisesta soveltamisesta. Kenellä voi olla jotakin sitä vastaan, paitsi Bryan Cassidyllä. Euroopan liberaalit toivovat hartaasti, että brittien 1. toukokuuta pidettävien vaalien jälkeen Britannian uusi hallitus hyväksyy direktiivin. Brittiläisillä naisilla on oikeus samanlaiseen kohteluun kuin kaikilla muillakin Euroopan kansalaisilla.
Lopuksi, sulka Ghilardottin hattuun ja myös puheenjohtajavaltio Hollannille, joka tekee töitä sen eteen, että direktiivi tullaan hyväksymään 17. kesäkuuta, jotta se voi astua voimaan 1. tammikuuta 2000 ja jotta eurooppalaisilla naisilla on paremmat mahdollisuudet siihen, että eurooppalaista emansipaatiolainsäädäntöä sovelletaan ja noudatetaan tuomioistuimissa.

Sornosa Martínez
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät läsnäolijat. Kiitän Ghilardottia hänen mietinnöstään. Ryhmämme äänestää mietinnön ja naisten oikeuksien valiokunnan tarkistusten puolesta. Mielestämme tämä direktiivi on tarpeellinen, jotta voidaan soveltaa tasa-arvoperiaatetta käytännössä, mikä tämän vuosisadan lopussa on niin vaikeaa. Tuomioistuin ei takaa tätä tasa-arvoperiaatetta riittävästi, ja ammattijärjestöt ovat tästä toistuvasti huomauttaneet.
Asianomaisessa direktiiviehdotuksessa tarkastellaan ja esitetään hyvin myönteisiä elementtejä: välillistä syrjintää koskevan määrittelyn tarpeellisuus, direktiivin soveltamisen ja myönteisten toimien tai naisten suojelutoimien soveltamisen välinen yhteensopivuus, direktiivin soveltaminen vuoden 2000 jälkeen sekä jäsenvaltioiden soveltamisen seuranta tiedottamalla komissiolle asiasta joka kolmas vuosi.
Siten toivon vilpittömästi parlamentin hyväksyvän tämän direktiivin, koska emme voi odottaa jälleen kahdeksaa vuotta toista ehdotusta. Toivon myös, että tulevaisuudessa perustamissopimuksen tarkistuksen jälkeen ehdotukset voitaisiin hyväksyä lopultakin enemmistöpäätöksellä eikä yksimielisesti.

Van Dijk
Arvoisa puhemies, myös minä olen tyytyväinen komission esitykseen siirtää todistustaakkaa syrjintätapauksissa 14 kaikista 15 jäsenvaltiosta. Tuomioistuin on ollut viime vuosina melko johdonmukainen tuomioissaan ja tämä esitys on oikeastaan vain näiden tuomioiden looginen seuraus. Naisten oikeuksien valiokunta on lähentänyt esitystä tuomioistuimen noudattaman oikeuskäytännön suuntaan, joka muuten koskee myös Yhdistynyttä kuningaskuntaa, ja olen iloinen, että Cassidy on ymmärtänyt tämän kaiken valiokuntien tekemän työn jälkeen. Ghilardotti on tehnyt erinomaista työtä. Tässä tapauksessa kyy piilee neuvoston povessa. Sillä on totta, että puheenjohtajavaltio Hollanti tekee parhaansa saadakseen direktiivin pikaisesti hyväksyttyä neuvostossa, mutta on myös totta, että se ei ole vielä onnistunut ja minusta olisi hyvä, jos komission jäsen Flynn kertoisi, missä vaiheessa keskustelu on neuvostossa. Näyttää siltä, että neuvosto haluaa riisua tämä esityksen, eikä halua ottaa sosiaaliturvadirektiivejä eikä syrjinnän epäsuoria muotoja tähän direktiiviin. Tämä ei ole haitaksi vain saman arvoisen kohtelun politiikalle, se on myös haitaksi Euroopan unionin imagolle ja se on lisäksi ristiriidassa tuomioistuimen oikeuskäytännön kanssa ja toivon, että komissio ja parlamentti tulevat estämään tämän tänään ja huomenna yhteisellä toiminnallaan.

Torres Marques
Arvoisa puheenjohtaja, haluan ensin onnitella komissiota tästä direktiiviehdotuksesta. Niin paljon painostettiin, jotta jo pitkään käytössä olevat epäoikeudenmukaisuudet karsittaisiin. Niitä ei pystytty karsimaan, vaikka kaikki niistä tiesivät, koska niistä ei ollut konkreettista näyttöä.
Haluan myös onnitella jäsen Fiorella Ghilardottia erinomaisesta mietinnöstä, jonka hän teki lainopillisesti niin vaikeasta aiheesta. Se voi osoittautua hyvin tarpeelliseksi kaikille niille, joita ei kohdella oikeudenmukaisesti ja jotka eivät pysty puolustamaan itseään, varsinkaan naiset.
Tämä direktiiviehdotus on erittäin tärkeä sellaisille maille, kuin minun maani, jossa taistellaan samanlaisen lain aikaansaamiseksi, vaikka se ei vielä tähän mennessä ole onnistunut. Sillä, että Euroopan parlamentti hyväksyisi tämän mietinnön, voisi olla perustavanlaatuinen merkitys tälle kehitykselle; Portugalin parlamentin täytyisi ottaa jo käyttöön samankaltainen laki.
Todistustaakan jako on yksi oikeuden pääperiaatteista, koska se antaa toisen osapuolen, yleensä heikomman ja epäoikeudenmukaisen kohtelun saaneen, käyttöön entistä parempia tutkimusmenetelmiä. Vaikka direktiiviehdotuksista vielä keskustellaan ja muutosehdotuksia tehdään tullee pakolliseksi, että johtavien osapuolten on osoitettava, että he eivät syrji ketään sukupuolen perusteella.
Kaikilla on tiedossa yrityksiä, joissa työntekijöistä naisia on suhteessa selvästi vähemmän, kuten esimerkiksi Portugalissa Banco Comercial Português -pankin tapauksessa, jossa johto väittää, että se ei valitse työntekijöitä sukupuolen perusteella, mutta jossa kuitenkin naisten määrä on kahdeksan kertaa pienempi kuin keskimäärin portugalilaisissa pankeissa. Tällaiset tilanteet eivät olisi enää mahdollisia, koska johdon täytyy myös ottaa vastuuta ja perustella tekonsa.
Välillinen syrjintä ja sen selvä määritelmä säilytetään direktiiviin, samoin tarpeellisen tiedon saannin mahdollisuus syrjityille, jotta he pystyisivät puolustamaan itseään ja pitämään kiinni oikeuksistaan. Komission ja Euroopan parlamentti valvovat sen noudattamista. Vallitsevan syrjinnän takia tämä direktiivi on tärkeimpiä välineitä, jonka avulla sukupuolten tasa-arvoa voidaan toteuttaa. Tämän vuoksi kannatan tätä mietintöä ja oikein mielelläni!

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, Euroopassa on käyty 20 vuotta taistelua naisten oikeuksien puolesta, se tarkoittaa siis sitä, että jokainen missä tahansa jäsenvaltiossa asuva tietää, että Eurooppa on ollut samojen oikeuksien ja miesten ja naisten samojen mahdollisuuksien esitaistelija. Monet naiset ovat hyötyneet siitä. Ja oikeutetusti, arvoisa puhemies!
Tällä hetkellä naiset kohtaavat yhä haittoja työmarkkinoilla. Näitä haittoja vastaan on usein taisteltava pitkällisesti joskus työnantajia ja joskus jopa valtiovaltaa vastaan. Minun on sanottava, että kun olin hallituspuolueen jäsen parlamentissa autoin yhdessä kaikkien sen puolueen naisten, opposition ja ammattiyhdistyksissä toimivien naisten kanssa joidenkin täälläkin mainittujen prosessien saattamisessa hyvään päätökseen Euroopan unionin tuomioistuimessa. Se tarkoittaa sitä, että PPE: n ryhmän kohdalla - olemme keskustelleet tästä seikkaperäisesti - ei voi olla puhettakaan direktiivin 79 jättämisestä tämän lainsäädännön ulkopuolelle. Sillä silloin siltä häviää sisältö.
Voitte olla varma, ja sanon tämä myös kollegoilleni, että PPE: n ryhmä tulee tukemaan lopullisessa äänestyksessä esillä olevaa esitystä. Minun lisäkseni muut kollegat tulevat tukemaan sitä, kuten Palacio, joka on tutkinut sitä oikeudellisesta näkökulmasta käsin ja on muotoillut joitakin kysymyksiä. Hän on jo puhunut siitä ja on muitakin kollegoita.
Meillä on kysyttävää 4 artiklasta ja myös 5 artiklasta, ei 5a artiklasta, mutta 5b artiklasta. Se mitä tässä pyydetään pieneltä työnantajalta, on erittäin vaikeaa. Me parlamentin jäseninä olemme myös pieniä työnantajia. Todistustaakan säilyttäminen sellaisena kuin tässä esitetään, ei ole yksinkertaista. Haluaisin siis kuulla komissiolta, kuinka keskustelu neuvostossa sujuu. Olenko saanut oikeita tietoja, ettei yksikään jäsenvaltio Hollannin johdolla hyväksy 5 artiklaa siltä osin? Mitä tapahtuisi, jos 5b artikla korvattaisiin toisella artiklalla? Ihmettelen tätä.
Oli miten oli, huomenna lopullisessa äänestyksessä, vaikka me ehkä äänestäisimme toisin 5b artiklan suhteen, myös sen keskustelun takia, jota nyt käymme, tämä direktiivi, joka koituu Euroopan yhteiskuntien miesten ja naisten hyödyksi, voi luottaa myös PPE: n ryhmän tukeen.

Kokkola
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat. Kollegani rouva Ghilardottin mietintö osoittaa, että hän on käsitellyt aiheen perinpohjaisesti, ja siihen on kenenkään vaikea lisätä enää mitään oleellista, varsinkin kun vielä muiden puolueiden edustajat ovat pitäneet painavia puheenvuoroja.
Tahtoisin kuitenkin painottaa kahta seikkaa, jotka minulle eivät ole neuvottelukysymyksiä. Ne ovat avoimuus ja oikeus tiedonsaantiin. On yleinen käsitys, että kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa esiintyy syrjintää epäsuorassa muodossa. Tätä yleensä naisiin kohdistuvaa epäsuoraa syrjintää on usein kuitenkin vaikea näyttää toteen. Tavoite: on kitkettävä pois kaikki sukupuoleen perustuva syrjintä, erityisesti työelämän ja vakuutusmaailman aloilla.
Yhdyn täysin esittelijän tekemään ehdotukseen, jonka mukaan kaikkien jäsenvaltioiden tulisi ehtiä mukautumaan käsiteltävänä olevaan direktiiviin 1. tammikuuta vuonna 2000 mennessä. Lisäksi on välttämätöntä, että direktiivin soveltamista jatkuvasti valvotaan, jotta sen käyttöönotto johtaisi välittömiin tuloksiin.
Lisää avoimuutta tarvitaan kaikessa, mikä koskee kansalaisia, mutta erityisesti naisia; päätöksissä ja toimenpiteissä, jotka suoraan ja välittömästi koskevat kaikkia kansalaisryhmiä, kuten työhönoton ehdot, irtisanomissyyt, äitiyteen liittyvä lainsäädäntö, jne. Avoimuuden puutteesta johtuvat ongelmat ovat erityisen kärjistyneitä.
Tästä tilanteesta syntyy muitakin ongelmia, kuten todistajien haluttomuus todistaa, puute todistusaineistosta, kuten asiakirjoista, joita työnantaja ei suostu luovuttamaan. Tämä taas monasti johtaa siihen, että koska kantajalla ei ole riittävästi tietoa oikeuksistaan, asianajajat pystyvät käyttämään häntä hyväkseen, ja tämän seurauksena kantaja suostuu kompromissiratkaisuun säilyttääkseen työpaikkansa. Eli jälleen kerran ihmisoikeuksia ja ihmisten identiteettiä alennetaan ja sorretaan.
Lopuksi, korostan, että olemassa olevia toimintamuotoja on myös jatkossa ehdottomasti pidettävä yllä. Kiitän ja odotan arvoisan komission jäsenen vastausta.

Glase
Arvoisa puhemies ja herra komissaari, useat naisjärjestöt ja yksittäiset henkilöt ovat ottaneet hyvin tyytyväisinä vastaan direktiivin todistustaakasta sukupuoleen perustuvissa syrjintätapauksissa pitkällisen odotuksen päätteeksi. Tähän asti Euroopan tuomioistuimen on pitänyt yksittäisissä päätöksissään poistaa tämä epäkohta lainkäytön oikeudellisen välineen avulla. Tämä esillä oleva direktiivi voi merkitä selvää parannusta sukupuoleen perustuvan syrjinnän todistustaakan osalta. Juuri tiettyjen henkilöiden epätasa-arvoista kohtelua koskevat selkeät oikeusperusteet, jotka ovat yhtä sitovia kaikissa maissa, toivotan erityisen tervetulleiksi.
Tähän asti meillä on ollut unionissa hyvin erilaisia valtiokohtaisia säännöksiä. Tässä asiassa ei ole kyse siis poliittisesta päätöksestä, vaan merkittävästä yksittäisten jäsenvaltioiden lainsäädäntöön puuttumisesta. Tällä päätöksellä voidaan mahdollisesti helpottaa naisten tietä oikeuslaitoksessa syrjintä- ja epätasa-arvotapauksissa. Toivon, että voimme tällä direktiivillä todellakin auttaa naisia sen sijaan, että vahvistamme vain naisten työhön ottamiseen tai ylentämiseen liittyviä epäilyksiä ja epäröintiä.
Mietinnössä on lisäksi muutamia kohtia, jotka vahvistavat epäilyksiäni sen toteuttamiskelpoisuudesta. Viittaan tässä yhteydessä erityisesti 5 artiklaan sekä tarkistuksiin 15 ja 16.
Ja vielä huomautus sovellettavasta menettelystä: Olemme käsitelleet komission ehdotusta ohjeiden mukaisesti. Neuvosto on tietojemme mukaan kuitenkin muuttanut tekstiperustaa jo kauan sitten, joten me vaadimme nyt ehkä jotain sellaista, mikä ei ole enää lainkaan keskustelun aiheena. Valitettavasti emme onnistuneet pysäyttämään valiokuntatyöskentelyä ja vaatimaan ajankohtaisen version uudelleenesittelyä.
Toivonkin, arvoisa puhemies, että tulevaisuudessa neuvoston, komission ja Euroopan parlamentin työ voidaan sovittaa paremmin ja tehokkaammin yhteen.

Zimmermann
Arvoisa puhemies, direktiiviehdotuksesta todistustaakan siirtämisestä sukupuoleen perustuvissa syrjintätapauksissa on keskusteltu jo kymmenen vuotta. Toivon, että saatamme asian nyt hyvään loppuun hyväksymällä tämän direktiivin.
Luottamushenkilön työssäni olen usein kohdannut näitä ongelmia, oli sitten kyse työhönotosta, ylentämisestä tai palkkauksesta. Juuri työstä saamani kokemuksen perusteella tiedän, miten vaikeaa asianomaisen naisen on todistaa syrjintä tai saada vaatimuksiaan läpi siksi, että on nainen. Asian oikeuteen asti vieneet naiset tarvitsivat paljon voimia ja aikaa voidakseen esittää asianmukaiset todisteet. Siitä huolimatta he useimmiten hävisivät oikeudenkäynnit. Työnantajilla ja myös niin sanotuilla " pienillä" työnantajilla on yksinkertaisesti paremmat lähtökohdat, koska heidän ei ole tarvinnut tähän asti pitää kirjaa syrjimisestään. Siksi toivon myös, että todistustaakan siirtäminen asianomistajalta vastaajalle hyväksytään tässä parlamentissa suurella enemmistöllä. Se olisi merkittävä askel kohti naisten ja miesten tasa-arvoista kohtelua Euroopan unionissa.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, hyvät edustajat ja herra komissaari, naisten ja miesten välinen tasaarvo löytyy usein vain paperista eikä toteudu läheskään aina todellisuudessa.
Samanlaisista mahdollisuuksista työhön, koulutukseen ja uralla etenemiseen, samapalkkaisuudesta ja samanlaisista yritysten sosiaaliturvajärjestelmistä on sovittu jo eurooppalaisissa direktiiveissä. Sukupuoleen perustuvan syrjinnän todistamista koskevat säännökset ovat kuitenkin riittämättömiä. Edistys on nopeampaa kuin etanan kulku, edustaja Grönerin esimerkkiä käyttääkseni, vasta sitten, kun asianomaisen ei tarvitse enää todistaa syrjinnän tapahtumista. Vastaajien tulisi pikemminkin todistaa se, että he ovat noudattaneet tasa-arvoperiaatetta. Todistustaakan varmistaminen on jäsenmaissa yhä epäyhtenäistä. Siksi on sovittava yhteisistä säännöksistä, jotka koskevat sekä välitöntä että välillistä syrjintää.
Ghilardottin mietinnön käsittely työllisyyden ja sosiaaliasiain sekä naisten oikeuksien valiokunnissa, joiden molempien jäsen olen, oli kaikkea muuta kuin yksinkertaista. Epäselvää oli ja on se tilanne, että neuvosto on keskustellut ilmeisesti jo kauan aivan uusista ehdotuksista. Haluan antaa edustaja Glaselle tältä osin täyden tukeni ja kysyä komissaarilta, miksi näin menetellään. Ongelmia on edelleen. 5 artikla ja erityisesti 5 b artikla puuttuu merkittävästi kansallisiin oikeusjärjestelmiin. On myös tärkeää, että asiaa käsitellään avoimesti. Emme voi kuitenkaan hyväksyä sitä, että tiedonsaantipyynnöstä tulee urkintaa.
Euroopan kansanpuolue ei voi hyväksyä joitain mietintöön tehtyjä tarkistuksia. Yksi esimerkki tästä on tarkistus numero 8, joka ylittää välittömän syrjinnän määrittelyssään Euroopan tuomioistuimen lainsäädäntöoikeudet. Yleisesti ottaen välitöntä syrjintää ei saa oikeuttaa yrityksen oletetulla tarpeella.
Fiorella Ghilardottin mietinnön tavoitteenasettelusta olemme kuitenkin samaa mieltä. Sen tulisi olla merkki syrjinnän poistamisen jatkamiselle ja sekä tasa-arvon lisäämiselle erityisesti työelämässä.

Ahlqvist
Rouva puhemies! Naisten Euroopassa on vielä pitkä matka tasa-arvoon. Naisten positiivinen erityiskohteluhan on EY-tuomioistuimen päätöksen mukaan kielletty. Euroopan naiset joutuvat syrjityiksi sekä työpaikoilla että yhteiskunnassa ylipäätään. Naisilla on pienempi palkka kuin miehillä, heidän on vaikeampi päästä johtotehtäviin ja vaikea edetä uralla. Lisäksi meidän on vaikeaa, kuten monet ovat täällä tänä iltana tähdentäneet, todistaa tämä, ts. se, että todella joudumme sukupuolisyrjinnän kohteeksi arkielämässä ja poliittisessa elämässä. Erityisen vaikeaa meille on kuitenkin todistaa se, että näin tapahtuu työpaikoilla.
Siksi haluan sekä kiittää että onnitella Ghilardottia mietinnöstä, koska tämän mietinnön avulla saamme paremmat mahdollisuudet ryhtyä toimiin. On miltei aina ollut syrjityn asiana osoittaa väärä kohtelu, mutta tietenkin olisi ollut hyvä, jos olisimme voineet päästä hiukan pitemmälle ja ehkä, kuten olemme jo kuulleet, saada mukaan artiklan 4.1 c, joka oli komission ehdotuksessa. Tästä huolimatta pidän kuitenkin mietintöä erittäin hyvänä ja tuen sitä täysin.
Tasa-arvoisuus ei tietenkään kosketa vain meitä naisia ja meidän oikeuksiamme, vaan se on koko yhteiskunnan ongelma. Vastuun jakaminen, sekä työelämässä että perheessä, merkitsee elämänlaadun paranemista sekä naisille että miehille.

Puhemies
Uskoakseni te, rouva Ahlqvist, olette ainoa, joka on pysynyt puheajan rajoissa. Kaikki muut ovat sen ylittäneet.
Puheenvuoro on nyt komissaari Flynnillä.

Flynn
Arvoisa rouva puhemies, aloittaisin kiittämällä kaikkia keskusteluun osallistuneita. Kuten on jo todettu, ehdotuksella, josta tulette äänestämään, on takanaan jo varsin pitkä historia, vaikka se välitettiin muodollisesti neuvostolle vasta kesäkuussa 1996.
Komission ensimmäinen asiaa koskeva ehdotus on peräisin vuodelta 1988, ja tuolloin se perustui 100 ja 235 artiklaan. Koska tuolloin ehdotuksesta ei päästy sopimukseen, komissio peruutti sen.
Nyt käsiteltävänä oleva ehdotus perustuu siis perustamissopimuksen liitteenä olevan sosiaalipolitiikasta tehdyn pöytäkirjan N: o 14 liitteenä olevaan sosiaalipolitiikkaa koskevaan sopimukseen ja etenkin sen 22 artiklaan. Ehdotuksen päätavoitteena on vakiinnuttaa tuomioistuimen lainsäädäntövaltaa siirtämällä todistustaakkaa sukupuoleen perustuvaa syrjintää koskevissa tapauksissa. Sillä pyritään perustamaan selkeämpi oikeudellinen perusta naisille, jotka haluavat nostaa kanteen katsoessaan joutuneensa syrjinnän kohteiksi.
Ennen kuin selitän komission kannan ehdotettuihin tarkistuksiin, sallinette minun antaa kaksi alustavaa lausuntoa. Ensinnäkin haluan kiittää Ghilardottia ja koko naisten oikeuksien valiokuntaa samoin kuin muita mukana olleita valiokuntia siitä valtavasta työstä, jonka ne tekivät hyvin lyhyessä ajassa, ja kiittää teitä tuesta, jota olette antaneet komission ehdotukselle. Minusta on erittäin mieluista kuulla teidän puhuvan siitä, että pöytäkirja on liitettävä perustamissopimukseen. Teillä on siinä täysi tukeni.
Toiseksi haluan vakuuttaa teille tänään, että ehdotus, jota olette tarkastelleet, on täsmälleen sama, jota jäsenvaltiot tarkastelevat neuvostossa. Ehdotus ei ole vanhentunut eikä neuvoston pöydällä ole muita ehdotuksia. Neuvoston neuvottelujen tuloksena jäsenvaltiot harkitsevat itse asiassa nyt joidenkin komission tekstien määräysten muokkaamista. Tämä on kuitenkin normaali menettely, ja aiomme painostaa neuvostoa ottamaan mukaan useita tarkistuksiamme, ennen kuin ehdotuksesta tulee yhteinen kanta. Tältä osin haluaisin myös korostaa, että yhteistä kantaa ei hyväksytä sosiaaliasiain neuvostossa 17. huhtikuuta. Se hyväksytään vasta kesäkuun neuvostossa. Näin tarkistustenne perusteelliselle käsittelylle jää runsaasti aikaa.
Siirryn nyt käsittelemään tarkistuksia. Minulla on ilo ilmoittaa teille, että komissio on valmis hyväksymään valtaosan niistä. Lisäksi lähes kaikki tarkistukset, joita komissio ei voi hyväksyä, ovat merkitykseltään vähäisiä.
Lulling pyysi minua käymään tarkistukset läpi, ja haluaisin nyt tehdä sen. Tarkistusta 1 ei voi hyväksyä, koska kaikissa muissa direktiiveissä ja tuomioistuimen päätöksissä käytetään sanan " gender" sijasta sanaa " sex" . Tarkistuksia 2 ja 3 ei voi hyväksyä, koska viittaukset, jotka niissä pyritään lisäämään kahdella uudella johdantokappaleella, ovat tosiaankin aivan liian kaukana direktiivin menettelytavoitteesta eikä artikloiden tekstiin tulisi vastaavaa lisäystä.
Ehdotetun tarkistuksen 10 poistaminen ei tule kysymykseen - vaikkakin houkutus hyväksyä se oli hyvin suuri - koska se sitoisi tulevaisuudessa automaattisesti lainsäätäjää, mikä ei ole laillisesti eikä poliittisesti hyväksyttävää. Sanoja, jotka ehdotatte lisättäväksi ehdotetun tarkistuksen 11 3 artiklan 1 kohdaksi, ei voi hyväksyä, koska ne näyttävät hämärtävän nyt selkeän viittauksen menettelyihin, joihin direktiivi vaikuttaisi. Tarkistus 13 4 artiklan 1 kohdasta ei ole hyväksyttävissä, koska komission tekstien sanamuoto on otettu suoraan tapausoikeudesta, jossa ei ole tältä osin koskaan tehty minkäänlaista eroa epäsuoran ja suoran syrjinnän välillä.
6 artiklaa koskeva tarkistus 16 ei tule kysymykseen, koska siitä saisi vaikutelman, että artiklan luettelo on kattava, mikä ei pidä paikkaansa. Lopulta tarkistusta 18 ei voi hyväksyä, koska hyväksyn periaatteessa tarkistuksen 17, jonka sisältö on suurelta osin sama. Toivoisin, että tarkistuksen 17 positiivisia toimia koskevan viittauksen tarkkaa sanamuotoa voitaisiin tarkistaa, mutta hyväksyn kyllä periaatteen, jonka mukaan tämän direktiivin täytäntöönpano ei ole missään tapauksessa riittävä peruste positiivisten toimien soveltamatta jättämiselle. Tämä otetaan huomioon komission tarkistetussa ehdotuksessa.
Kuten olen jo maininnut, komissio on valmis hyväksymään valtaosan ehdotetuista tarkistuksista, etenkin ne, joilla on tarkoitus vahvistaa ehdotuksen keskeisiä määräyksiä.
Johdantokappaletta 10 koskeva tarkistus 4 ja 3 artiklan 1 kohdan a alakohtaa koskeva tarkistus 9 ovat ilman muuta hyväksyttäviä, sillä ne saattavat komission tekstin ajan tasalle. Kun ehdotus välitettiin neuvostolle, vanhempainlomaa koskevaa direktiiviä 96/34 ei ollut hyväksytty, mutta nyt sitä koskeva maininta on sisällytettävä ehdotukseen. Haluaisin erityisesti ilmaista arvostavani tarkistuksia 5, 6, 7 ja 8, joiden tarkoituksena on vahvistaa ehdotuksessa keskeisellä sijalla olevan epäsuoran syrjinnän määritelmää. Niillä lisätään hyödyllinen täydentävä viittaus tapausoikeuden sanoihin.
Tarkistus 12 koskee toista keskeistä määräystä - 4 artiklan 1 kohdan a alakohtaa - ja se voidaan hyväksyä osittain. Ensimmäinen osa voidaan hyväksyä, etenkin sanojen " tosiasia tai tosiasiat" lisääminen voi osoittautua käytännössä erittäin hyödylliseksi. Tarkistuksen viimeinen osa sen sijaan saattaa sekoittaa säädöstä, sillä se näyttäisi antavan mahdollisuuden puolustella suoraa syrjintää, jonka olemassaolo on jo näytetty toteen. Tarkistuksen tuo osa merkitsisi askelta taaksepäin verrattuna nykyiseen lainsäädäntöön.
Tarkistus 14 liittyy 4 artiklan 1 kohdan c kohtaan ja on tapausoikeuden mukainen, sillä siinä poistetaan viittaus syrjintää koskevaan aikomukseen. Tarkistus 15 on luonteeltaan kielellinen. Olen jo ilmoittanut hyväksyväni periaatteessa tarkistuksen 17, jossa viitataan tarkistusta 18 suppeammin positiivisiin toimiin; se voidaan hyväksyä jo mainitsemistani syistä.
Lopulta hyväksymme tarkistukset 19 ja 20, jotka liittyvät täytäntöönpanopäivämäärää - joka on siis 1.1.2000 eikä 1.1.2001 - koskevaan 8 artiklaan ja lisäävät uuden määräyksen, jossa vaaditaan direktiivin soveltamisesta laadittavaa kertomusta. Haluaisin kuitenkin tarkistaa hieman viimeksi mainitun tarkistuksen sanamuotoa, ja käytännön syistä kannattaisi korvata sanat " kaksi vuotta" täytäntöönpanopäivämäärän jälkeen ilmaisulla 1.1.2002.
Kaksi myöhään jätettyä tarkistusta eli tarkistukset 21 ja 22, jotka liittyvät todistustaakan siirtämistä koskevan sanamuodon muotoiluun, eivät toisi minkäänlaista parannusta ehdotukseen vaan sekoittaisivat tilannetta kansallisten tuomareiden kannalta.
Huomautuksia on tehty koko joukko. Käyn nyt pikaisesti läpi muutaman niistä, koska ne ovat varsin tärkeitä. Haluaisin kiittää kaikkia heidän huomautuksistaan. Ne olivat kaikki hyödyllisiä, mutta jotkin erityisesti ansaitsevat vastauksen.
Cassidy esitti huomautuksen Euroopan parlamentin lainopillisesta neuvonantajasta. Olen ottanut sen huomioon. Sanoisin kuitenkin Cassidylle, että huomautus perustuu siihen oletukseen, että ehdotus vesitetään. Aikomuksemme ei ole vesittää ehdotusta. Tätä nimenomaista direktiiviä ei sovelleta Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Meille kaikille on huojennus, että maan kansalliset menettelyt ovat jo varsin myönteisiä tämän ehdotuksen seikkojen osalta.
Haluaisin nyt kääntyä Palacio Vallelersundin puoleen. Meitä ilahduttaa se, että meidän todistustaakan jakamista koskeva muotoilumme on selkeä ja oikea. Se heijastaa itse asiassa tuomioistuimen tapausoikeutta. Oikeudellista yksikköä ilahduttaa suuresti sen lainopillinen " oikeaoppisuus" .
Lulling esitti erityishuomautuksen tarkistuksesta 8. Minun on sanottava hänelle, että on aivan oikein pyytää jäsenvaltiota osoittamaan, että säännös vastaa sen välttämätöntä sosiaalipoliittista tavoitetta. Muutoin lainsäädäntömuutoksia ei tarkistettaisi, vaikka ne olisivat potentiaalisesti syrjiviä. Esititte myös kysymyksen potentiaalisten riitatapausten moninkertaistumisesta. En usko, että näin tulee käymään. Tässä on kyse oikeudenmukaisemmista säännöistä sitä varten, kun tapaukset tulevat tuomioistuimeen. Meillä on jo tapausoikeutta. Tämä direktiivi ja ehdotus ovat viime kädessä menettelyllisiä.
Van Dijk esitti kysymyksen siitä, mikä on neuvoston tämänhetkinen tilanne. Myös Oomen-Ruijten ja Glase mainitsivat tämän. Kuten jo sanoin, ainoa neuvostossa tällä hetkellä virallisesti käsiteltävänä oleva ehdotus on meidän ehdotuksemme. Se ei voi edetä pidemmälle, ennen kuin asiasta on parlamentin lausunto. On tärkeää sanoa, että käsiteltävänä oleva teksti sisältää yhä komission ehdotuksen pääelementit, toisin sanoen todistustaakan siirtämisen ja epäsuoran syrjinnän määritelmän.
Sanoisin Oomen-Ruijtenille ja Thomas Mannille, että 5 artiklan b kohdassa ei ole mitään vikaa. Tosiasiassa siinä todetaan vain, että asian osapuolien olisi saatava käyttöönsä kaikki tiedot, jota ne tarvitsevat oikeuksiensa toteuttamiseksi. Toki tämä on oikeudenmukaista.
Mitä tulee neuvoston toimintaan, keskustelut ovat parhaillaan käynnissä. On oikein sanoa - sanon tämän myös Van Dijkille ja Lullingille - että melkoisella joukolla jäsenvaltioita on 5 artiklaa koskevia epäilyjä. Minun aikomukseni on kuitenkin säilyttää tämä määräys tarkistetussa ehdotuksessa.
Toistan jälleen kiitokseni kaikesta tehdystä työstä. Se kaikki on osoittautunut hyvin hyödylliseksi ja hedelmälliseksi. Tämä heijastuu siinä, että komissio hyväksyy lähes kaikki tarkistusehdotuksenne, jotka koskevat 2 artiklan 2 kohtaa, 3 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 4 artiklan 1 kohdan a alakohtaa eli direktiiviehdotuksen kolmea keskeistä määräystä.
Saamme tällä ehdotuksella aikaan huomattavaa edistystä. Gröner kiteytti tämän erittäin hyvin yhteen lauseeseen. Haluaisin kiittää häntä siitä. Haluaisin myös kiittää erityisesti teitä, Ghilardotti, tältä osin tekemistänne ponnistuksista. Gröner sanoi - ja minäkin olen tätä mieltä - että tämä säädös auttaa naisia puolustamaan paremmin oikeuksiaan.

Ghilardotti
Arvoisa puhemies, komission jäsenen vastaukset vaikuttavat tyydyttäviltä. Päätellen siitä, mitä komission jäsen on sanonut tänä iltana, komissio on ymmärtänyt työmme keskeisen tavoitteen: sen että vahvistetaan ja selkeytetään juridisesti tämän direktiiviehdotuksen perusasioita, siis syrjinnän määrittelyä, todistustaakkaa ja 5 artiklan noudattamista, joka liittyy menettelytapoihin, näitä kolmea seikkaa, jotka ovat siis ehdotuksen perusasiat.

Puhemies
Minäkin kiitän kaikkia keskusteluun osallistuneita, neuvoston ja komission edustajia sekä kaikkia parlamentin edustajia, jotka ovat jääneet keskustelun loppuun asti.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 00.01.)

