Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Janssen van Raay
Arvoisa puhemies, en tahdo häiritä, mutta minulla olisi huomautus pöytäkirjasta, äänestyspakon laittomuudesta perustuslain nojalla, rahallisten velvoitteiden asettamisen laittomuudesta ja verotuksen kannalta ikävistä seurauksista; mutta te olette tunnettu lakimies ja sen sijaan että sanoisin sen nyt täällä, kirjoitan teille tämän aamupäivän aikana kirjeen ja tuon sen työpöydällenne.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Janssen van Raay, yhteistyöstänne.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Minulla on ilo toivottaa parlamentin puolesta tervetulleeksi tämänpäiväiseen istuntoon lehterille saapunut tohtori Jòzsef Szájerin johtama EU: n ja Unkarin välisen parlamentaarisen sekavaliokunnan Unkarin valtuuskunta.

Puheenjohtajavaltio Itävallan työohjelma
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston puheenjohtajan julkilausuma puheenjohtajavaltio Itävallan työohjelmasta.
Annan puheenvuoron neuvostoa edustavalle herra Schüsselille. Haluan erityisesti toivottaa hänet tervetulleeksi pitämään tämän aloituspuheenvuoron Itävallan ensimmäisellä puheenjohtajakaudella, jolle uskoakseni me kaikki toivotamme suurta menestystä maan toimiessa ensimmäistä kertaa Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajan tehtävässä.
Herra Schüsselillä on puheenvuoro.

Schüssel
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät Euroopan parlamentin jäsenet, Itävalta ottaa vastaan neuvoston puheenjohtajuuden Euroopan kannalta jännittävänä, suorastaan ratkaisevana ajankohtana. Unioni on toteuttamassa kahta hanketta, jotka ratkaisevasti muuttavat mantereemme kasvoja 2000-luvulla.
Euron käyttöönoton myötä Eurooppa ottaa pitkän askeleen taloudellisen ja poliittisen yhtenäisyyden suuntaan ja siitä tulee samalla maailman suurimpana yhdentyneenä talousalueena maailmantalouden keskeinen toimija. Unionin laajentumisella on samalla tarkoitus viedä vakautta ja hyvinvointia entistä laajemmalle Euroopalle. Joku viisas kirjoitti äskettäin suuressa eurooppalaisessa sanomalehdessä: talous- ja rahaliiton loppuun saattaminen vahvistaa eurooppalaista identiteettiä, ja laajentuminen testaa Euroopan toimintakykyä.
Jo Euroopan yhteisön perustajat unelmoivat laajemmasta Euroopasta, joka poistaa mantereemme jaon itään ja länteen. He unelmoivat Euroopasta, joka kunnioittaa yhteiseltä pohjalta demokratiaa ja ihmisoikeuksia ja varmistaa jatkuvan rauhan ja vapauden. He unelmoivat Euroopasta, jossa ei tarvita valuutanvaihtopaikkoja eikä rajapuomeja ja joka ei siis enää ole eurooppalaisten ihmisten yhteiselon esteenä. Nyt on tullut historiallinen tilaisuus tehdä näistä eilisen unelmista huomisen totta.
Euroopan unionihan on menestynyt varsin hyvin tässä pyrkimyksessään. Jos muistelemme vain aivan lyhyesti, mitä sen perustamisen jälkeen on tapahtunut: vuoden 1958 kuuden jäsenen yhteisössä oli 160 miljoonaa asukasta, nyt heitä on 370 miljoonaa, jäsenehdokkaat mukaan lukien lähes 500 miljoonaa. Nykyisen EU: n bruttokansantuote on reaalisesti lähes kuusinkertainen verrattuna vuoden 1958 talousyhteisöön. Nykyinen unioni vastaa kolmannesta maailmankaupasta. Se on kuitenkin samalla myös maailman suurin avun antaja: 60 % kehitysavusta ja 80 % siitä avusta, joka annetaan maille, jotka muodostivat entisen Neuvostoliiton, tulee Euroopan unionista.
Voi siis täysin oikeutetusti väittää, että nyt on tullut tilaisuus toteuttaa eilisen unelmat. Euro on Euroopan vastaus globaalistumiseen. Sen avulla voimme menestyksellisesti vastata tähän haasteeseen. Yhteinen valuutta parantaa sisämarkkinoiden toimintaa ja auttaa turvaamaan työpaikkoja, mutta antaa myös sysäyksiä markkinoiden mukaan suuntautuneisiin rakenteellisiin uudistuksiin, joita välttämättä tarvitaan oman kilpailukykymme turvaamiseksi.
Euron käyttöönoton edellytykset ovat nyt paremmat kuin useimmat meistä, edes suurimmat optimistit, osasivat odottaa - ja minä kuulun tavallisesti heihin. Teidän työpaikkanne, eurooppalaisten parlamentti, Euroopan parlamentti on hoitanut olennaisen demokraattisen valvontatehtävän osallistuessaan Euroopan keskuspankin johtokunnan nimitykseen ja pitäessään kaikkialla hyväksytyt kuulemistilaisuudet.
Itävallan puheenjohtajuuden aikana pyritään tulevina kuukausina lisäämään talouspolitiikkojen koordinointia ja valmistaudutaan vaihtokurssien lopulliseen kiinnittämiseen. Yksi Itävallan puheenjohtajakauden tärkeimmistä tehtävistä on epäilemättä euron onnistuneen käyntiinlähdön varmistaminen 1. tammikuuta 1999.
Minusta näyttää vielä taloudellisten ja valtiontalouteen liittyvien menestyslukujen vertailuakin tärkeämmältä toinen vertailu. Maailmassa on ollut vuoden 1945 jälkeen yli 200 sotilaallista välienselvittelyä, pieniä konflikteja ollenkaan huomioimatta. Kansainvälisten tilastojen mukaan ei kulunut yhtäkään täyttä kuukautta, ettei jossain päin maailmaa ollut jonkinlaista sotilaallista konfliktia, mutta nykyisen Euroopan unionin alue säästyi tällaiselta taistelulta.
Saanen siteerata paroni Friedrich von Gentziä, ruhtinas Metternichin sihteeriä, joka oli niin sanotusti Wienin kongressin kirjuri, notetaker . Hän oli sitä mieltä, että jokainen poliittinen järjestelmä, joka voisi antaa Euroopalle toivoa siitä, että säästyttäisiin edes kolmelta tai neljältä sodalta vuosisadassa, olisi erittäin suuren tunnustuksen arvoinen. Hyvät naiset ja herrat, meillä on nyt sellainen järjestelmä!
Meillä on sellainen järjestelmä ja meillä on sellainen väline. Sen nimi on Euroopan unioni! Jos haluamme varmistaa Euroopan jatkuvan rauhan, vakauden ja taloudellisen hyvinvoinnin, minun nähdäkseni ei ole pitkällä aikavälillä parempaa keinoa kuin naapurimaidemme sisällyttäminen Euroopan unioniin.
Ehdokkaiden suuren määrän - vielä koskaan ei ole keskusteltu 11 maan kanssa, neuvoteltu mitä erilaisimmilla tasoilla - ja taloudellisen kehityksen erilaisuuden vuoksi valmistelun on luonnollisesti oltava perusteellista. Euroopan parlamentti tunnusti viime vuoden joulukuussa hyväksytyssä päätöslauselmassaan oikeutetusti, että seuraava laajentuminen muodostaa Euroopan yhdentymisessä aivan uuden vaiheen, joka vaatii unioniin ja jäsenehdokkaisiin kohdistuvien kaikkien institutionaalisten, poliittisten ja sosiaalisten seurausten syvällistä arvioimista.
Itävallan rajasta lähes puolet - kuten ilman muuta tiedättekin - on yhteinen neljän jäsenehdokkaan kanssa. Kiitän Euroopan parlamenttia erityisesti ymmärryksestä ja herkkävaistoisuudesta, jota se osoitti siten, että se otti 18. kesäkuuta hyväksytyssä Agenda 2000 -ohjelmaa koskevassa päätöslauselmassaan tämän asian huomioon ja viittasi niiden alueiden erityisasemaan, joilla on yhteinen raja jäsenehdokkaiden kanssa, ja käsitteli sitä, että on välttämätöntä tukea niitä erityisesti Interreg-ohjelman kautta.
Lisään kuitenkin siihen, että juuri erityisasemamme - aiemmin syrjäisen, nyt keskeisen asemamme - vuoksi olemme kenties enemmän kuin mikään muu maa kiinnostuneita tämän laajentumisen onnistumisesta. Kansalaisia kohtaan on oltava rehellinen. Laajentuminen maksaa. Liittymistä edeltävään strategiaan ja liittymisrahastoihin laajentumisen yhteydessä suunnatut varat, joita oikeutetusti ja aivan oikein käsiteltiin komission ehdotuksessa, ovat todennäköisesti paras mahdollinen investointi omaan tulevaisuuteemme.
Esittääkseni vertauksen: amerikkalaisethan auttoivat meitä toisen maailmansodan jälkeisinä aikoina. He siirsivät silloin neljän vuoden ajan vajaat 2, 5 % bruttokansantuotteestamme Eurooppaan, entisten vihollistensa maihin. Mielenkiintoista on se, että komission ehdotuksen mukaan antaisimme nyt - pidän sitä aivan oikeana, ja toivon, että tämä osa säilyykin täysin kiistattomana, enkä ole ainakaan tähän mennessä kuullut, en myöskään pääkaupunkikierroksellani, todellista perustetta sitä vastaan - seitsemän vuoden ajan näiden maiden käyttöön noin 2, 7 % niiden bruttokansantuotteesta. Se on kaksi kertaa Marshall-avun verran, investointi omaan tulevaisuuteemme ja ehdokasmaiden tulevaisuuteen 2000-luvulla.
Suhtaudun myönteisesti siihen, ja pyrimme Itävallan puheenjohtajakaudella tekemään tästä avusta näihin ehdotuksiin tukeutuen myös todella kiistattoman asian. Luxemburgin Eurooppa-neuvoston päätökset loivat perustan laajentumisprosessille, yksitoista ehdokasta käsittävälle sisällyttämisprosessille. Tämä prosessi aloitettiin juhlallisesti IsonBritannian puheenjohtajakaudella. Me itävaltalaiset uskomme nyt, että meidän on pidettävä yllä poliittista dynamiikkaa, ja valtiosihteeri Benita Ferrero-Waldner ja minä - me niin sanotusti keksimme sen - otimme pääkaupunkikierroksemme yhteydessä mukaan myös jäseniksi tulevat maat, kaikki yksitoista, koska haluamme antaa näille maille alusta alkaen tärkeän merkin siitä, että ne kuuluvat tästä lähin eurooppalaiseen perheeseen ja että me haluamme kohdella ja informoida niitä yhdenvertaisesti ja kumppaneina.
Kaikki päätökset, joita joudumme tekemään, koskekoot ne sitten Agendaa tai toimielinuudistusta, laajentumisstrategiaa tai muita tärkeitä ulkopoliittisia aiheita, koskevat nimittäin niitä.
Aiomme aloittaa Itävallan puheenjohtajakaudella sisällölliset neuvottelut yksittäisistä kohdista. Komissio on aloittanut yhteisen säännöstön analyyttisen tarkastelun, ja me toivomme, että noin puolet kohdista on tarkasteltu vuoden loppuun mennessä, niin että marraskuun ministerineuvostossa voidaan todella aloittaa ensimmäiset poliittiset neuvottelut.
Sanon aivan avoimesti, että analyyttinen tarkastelu on erittäin tärkeää, koska se tukee myös ehdokasmaiden uudistusprosessia. Älkäämme kuvitelko liikoja! Jokaisessa ehdokasmaassa - ja mehän kävimme niissä yhdessä - on luonnollisesti myös epäilevästi Eurooppaan suhtautuvia poliittisia puolueita, populisteja, arvostelijoita, jotka eivät halua tätä laajentumisprosessia. Meidän tehtävänämme on auttaa niitä ja antaa voimia niille, jotka haluavat järkevästi lähestyä Euroopan unionia ja kannattavat rohkeaa, monesti myös kivuliasta liittymistä valmistelevaa prosessia.
(Suosionosoituksia) Laajentuminen ei vaadi suuria ponnistuksia pelkästään tulevilta kumppaneiltamme, sillä unioni ei ole vielä itsekään valmis ottamaan uusia jäseniä. Sanon sen tässä aivan avoimesti. Agenda 2000 -ohjelmaan kootut uudistukset - maatalouden uudistus, rakennepoliittiset uudistukset, unionin rahavirrat - ovat luonnollisesti erityisen tärkeitä. Ne ovat välttämättömiä, vaikka monet jäsenvaltiot - tietenkin oikeutetusti - arvostelevatkin yksittäisiä kohtia. Olen kuitenkin sitä mieltä, että komission ehdotukset voivat muodostaa ainakin niiden poliittisten keskustelujen hyvän lähtökohdan, jotka aloitetaan tänä syksynä.
Olemme luonnollisesti tietoisia ehdotusten ja ajan asettamista haasteista. Cardiffissahan ei päätetty muuta kuin että haluamme aloittaa keskustelut lähes yhdeksän kuukautta sovittua aikaisemmin. Jos todella haluamme saada paketin valmiiksi maaliskuuhun mennessä, jolloin Saksa on puheenjohtajana - mikä olisi tärkeää, koska paketista olisi mahdollisuuksien mukaan keskusteltava ja päätettävä vielä ennen Euroopan parlamentin vaaleja - se edellyttää todella uskomattomia ponnistuksia, yleisestä retoriikasta luopumista, valmistelluista periaatepuheista luopumista ja ryntäämistä suoraa päätä ankaraan ja vaikeaan neuvottelutyöhön.
Tiedän, ettei se ole yksinkertaista, sillä tämä vuosien 2000-2006 ohjelma on itse asiassa ohjelma, jonka arvo kohoaa meidän rahassamme 10 000 miljardiin sillinkiin ja joka on oikeastaan kahden täyden lainsäädäntökauden mittainen. Jos ajatellaan sitä, miten vaikeaa kansallisvaltioissa on joskus laatia yhden kauden mittainen kokonaisohjelma, tiedetään, ettei se ole yksinkertaista. Me tiedämme kuitenkin, että jos haluamme pysyä aikataulussamme, meidän on edistyttävä olennaisesti Wienin Eurooppa-neuvostoon mennessä.
Lopullisen paketin kokoaminen ja siitä päättäminen jää Saksan puheenjohtajakauden tehtäväksi. Me päätimme yleisten asioiden neuvostossa maanantaina kuitenkin erittäin kunnianhimoisesta ja erittäin tarkasta aikataulusta. Tämä neuvostohan on vastuussa horisontaalisesta koordinoinnista ja sen onkin oltava vastuussa siitä, koska eri alojen ministerineuvostot tuovat luonnollisesti oikeutetusti omat kiinnostuksen kohteensa neuvotteluprosessiin. Meidän on varattava jokaiseen istuntoon aikaa, meidän on oltava valmiita neuvottelemaan. Britannian puheenjohtajakauden yhtenä painopisteenä oli valmistautuminen siihen, että Euroopan parlamentti otetaan mukaan lainsäädännölliseen päätöksentekoon.
Pidän erittäin hyvänä sitä, että Euroopan parlamentti käsittelee tulevina kuukausina intensiivisesti Agendan kaikkia näkökohtia, jotta saamme sen käsiteltyä ajoissa. Kiitän teitä tästä valmiudestanne ja korostan, että meidän on neuvostossa tiedettävä, ettei se onnistu ilman parlamenttien jäsenten ja kansallisten parlamenttien tukea, muttei myöskään ilman Euroopan kansan suoraan valitsemien Euroopan parlamentin jäsenten tukea.
Hyvä parlamentti, Amsterdamin sopimuskin auttaa osittain Eurooppaa valmistautumaan tulevaisuuteen. Tämä uusi oikeudellinen kehys tarjoaa unionille todellisia parannuksia, vaikka sillä on tunnetut puutteet. Monet kutsuvat parlamenttia tämän Amsterdamin sopimuksen voittajaksi. On totta, että sen asema yhteispäätösmenettelyssä vahvistui. Muistutan vain siitä, että Itävalta oli hallitusten välisen konferenssin alusta alkaen koko ajan - ja puhemies Hänsch, joka oli silloin sentään läsnä, ei kuitenkaan riittävästi, kuten nyt lisään arvostelevasti, tietää sen - sillä kannalla, että Euroopan parlamentin asema ja sen edustajien osallistuminen neuvotteluihin on järjestettävä mahdollisimman hyviksi ja laajoiksi.
Minun mielestäni on sääli, ettei toimielinuudistusta viety loppuun asti Amsterdamissa. Päätimme nyt Cardiffissa, että keskustelut, neuvottelut näistä vielä avoimista toimielimiä koskevista kohdista aloitetaan heti, kun sopimus on ratifioitu - toivon, että pian. Wienissä on lisäksi tehtävä vielä tärkeitä päätöksiä YUTP: n alueella - siihen palaan vielä myöhemmin. Schengenin sopimuksen ja Schengenin sihteeristön liittämistä Euroopan unioniin on lisäksi vielä valmisteltava.
Uuden yhteispäätösmenettelyn toteutuksen valmistelu, komitologiaprosessin uudelleenmuotoilu sekä parlamentin oikeudenmukainen osallistuminen ovat erityisen tärkeitä. Parlamentissa on lisäksi aloitettu jo työt Euroopan parlamentin yhteisen vaalijärjestelmän ja sen jäseniä koskevan yhtenäisen säännöstön parissa. Olen iloinen siitä, että jotkin näistä aiheista ovat Itävallan puheenjohtajakauden ensimmäisen istuntoviikon esityslistalla.
Euroopan unionilla on Euroopan yhdentymisen aikana harvoin ollut näin paljon haasteita; suurinta osaa varten tarvitsemme kansalaistemme tukea. Sen vuoksi suhtaudumme myönteisesti Ison-Britannian aloitteeseen uuden syvällisen keskustelun aloittamisesta unionin tulevaisuudesta, ja me haluamme jatkaa tätä vuoropuhelua aktiivisesti vuoden jälkipuoliskolla. Unionin ja toimielinten tehokkuus, kansalaisläheisyys, toissijaisuusperiaate ja demokraattinen legitimiteetti ovat aivan liian usein vain tyhjiä sanoja ja sunnuntaipuheiden fraaseja.
(Suosionosoituksia) Sanon teille kuitenkin aivan avoimesti, että ihmisiä ei saada puolitehoisesti toimimalla ikinä innostumaan eurooppalaisuudesta. Sen vuoksi suhtaudun myönteisesti siihen, että Itävallan puheenjohtajakaudella voidaan järjestää erityisesti tätä aihetta koskeva hallitusten päämiesten huippukokous. Sekin on kysymys, jota ei pysytä todennäköisesti ratkaisemaan yhdellä keskustelulla. Sanon sen heti. Se pysyy puheenaiheena, ja minun mielestäni sekin on hyvä asia. Jokaisen pitäisi aloittaa itsestään. Aion yleisten asioiden neuvoston puheenjohtajana suhtautua vakavasti tähän kysymykseen ja saada kollegamme miettimään sitä, miten voimme itse vaikuttaa parantaaksemme tehokkuutta ja lisätäksemme eurooppalaista koordinointia. Jokaisen on mietittävä tykönään, kuinka komission ja neuvoston rakenteita voidaan parantaa. Onko meillä nykyään liian paljon neuvostoja? Koordinoidaanko eurooppalaisuutta riittävästi Euroopan tasolla? Kuinka Eurooppa-neuvostoa voitaisiin käyttää selkeämmin ja tarkemmin päätöksentekoon? Mikä asema Euroopan parlamentilla voi olla tässä niin tärkeässä toimielinten välisessä vuoropuhelussa?
Toissijaisuusperiaate on mielenkiintoinen aihe - mehän valmistelimme sitä ja teimme siitä oikeastaan aivan hyvän pöytäkirjan Amsterdamin sopimuksessa - sillä se voi johtaa siihen, että pääsemme käsiksi varsinaiseen eurooppalaisuustyöhön. On monia aiheita, jotka täyttävät esityslistan ja estävät meitä oikeastaan käyttämästä riittävästi aikaa todella tärkeisiin kysymyksiin. Sanon kuitenkin aivan avoimesti tähän asiaan: toissijaisuusperiaatetta ei saa käyttää varsinaisen eurooppalaisuusajatuksen aseman heikentämiseen. Toimielimiä ei saa heikentää.
(Suosionosoituksia) Toissijaisuusperiaatetta ja solidaarisuutta ei minun mielestäni saa myöskään asettaa vastakkain, vaan niiden pitää parhaassa tapauksessa täydentää toisiaan. Molemmat ovat tulevaisuuden kansalaisyhteiskunnan ydinelementtejä. Ilman Eurooppaa - olen tästä henkilökohtaisesti hyvin vakuuttunut, ja jokainen, joka tuntee minut, tietää, että sanon tämän kaikkialla, riippumatta siitä, missä puhun, en pelkästään Euroopan parlamentin edessä, säilytän tässä asiassa aina linjani - ilman Eurooppaa ei ole enää kansallisvaltioiden muodostamaa vastausta maailmanlaajuiseen haasteeseen. Ilman Eurooppaa ei voi ratkaista suuria tulevaisuuden kysymyksiä, jotka todella kiinnostavat kansalaisia - esimerkiksi ympäristönsuojelu, työllisyyspolitiikka, ihmisoikeuksien kunnioittaminen ja laaja turvallisuus. Niissä asioissa tarvitsemme pikemmin Eurooppaa kuin kansallisvaltiota tai tätäkin tasoa alemmalla tasolla liikkuvia toissijaisuutta koskevia korulauseita.
(Suosionosoituksia) Paras keino saada Euroopan kansalaiset innostumaan Euroopasta on se, että kuunnellaan, mitkä asiat ovat heidän mielestään tärkeitä, ja asetetaan ne kärkeen esityslistamme tärkeysjärjestyksessä. On erittäin mielenkiintoista, että nämä ensisijaisina pidetyt asiat ovat suhteellisen samankaltaisia kaikissa Euroopan maissa, ensimmäisenä työpaikat, sitten huoli puhtaasta ympäristöstä ja turvallisesta kodista. Tämä turvallisuuskäsitys - ja tämänkin sanon aivan avoimesti - on silloin ymmärrettävä mahdollisimman laajasti. Se on ymmärrettävä luonnollisesti myös turvallisuutena järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan, myös sotilaalliset vaikutukset käsittävänä varmana suojana. Olen kuitenkin sitä mieltä, että turvallisuus on ymmärrettävä myös solidaarisena sosiaalisena ympäristönä siten, että se käsittää myös epävarmoilta ydinvoimaloilta suojaavan ydinturvallisuuden.
(Suosionosoituksia) Koska työttömyysprosentti on vielä keskimäärin yli 10 %, juuri Itävallan puheenjohtajakauden tärkein asia Euroopassa on työpaikkojen luominen. Se on meille tärkeä asia, se oli sitä hallitusten välisen konferenssin aikana, ja se on sitä myös konkreettisesti toteutettuna. Sehän on tähän asti ollut osa monien eurooppalaisten puheiden niin sanottua lyriikkaa, kuten sitä mielelläni nimitän. Uutta on se, että Amsterdamin sopimuksen ansiosta meillä on nyt myös välineet. Meillä on nyt ensimmäistä kertaa valmiina 15 täsmällistä kansallista työllisyysohjelmaa, joita komissio on arvioinut hyvin kriittisesti - ja suhtaudun siihen myönteisesti - ja joiden suhteen voimme ja meidän pitää ottaa oppia toinen toisiltamme, esimerkiksi siinä, mitä jokin jäsenvaltio on tehnyt paremmin kuin me itse, missä jokin on parempi kuin toinen, myös kielteisissä kokemuksissa. Monet hyvät ajatuksethan eivät toteudu niin kuin kuvittelemme. Sir Karl Popper mainitsi kerran kehittyneen ihmisyyden tunnusmerkin: " On meidän etumme, että voimme antaa ajatustemme kuolla puolestamme" . On hyvä ja tärkeä asia, että ajatusten tyhjiin raukeamisesta voi oppia ja hyötyä aivan yhtä paljon kuin onnistuneista esimerkeistä.
Wienin suuntaviivoissa, joista on tarkoitus päättää työllisyyden osalta, on nyt siis uutta se, että niiden on ensimmäistä kertaa perustuttava 15 maan todellisiin, velvoittaviin kansallisiin toimintasuunnitelmiin. Toiseksi, ensimmäistä kertaa on tähän perustuvia päätöksiä, jotka koskevat eurooppalaisen valuutan menestyksellistä käyttöönottoa. 11 maatahan ottaa sen käyttöön joka tapauksessa, kolme muuta voisivat ottaa sen käyttöön - koska ne täyttävät kriteerit - jos ne muuttavat sitä koskevan poliittisen tahtonsa ja poliittiset päätöksensä.
Menen vielä pitemmälle. Eurooppa voi tehdä enemmän juuri työllisyyden hyväksi myös aivan erityisillä alueilla: maailmannäyttämöllä, ja - erittäin tärkeää - neuvotteluissa maailman kauppajärjestön kanssa, tutkimuksen ja kehityksen osalta. En peitä henkilökohtaista myötämielisyyttäni Euroopan parlamentin monille viidenteen puiteohjelmaan liittyville ajatuksille - neuvoston puheenjohtajana en saa oikeastaan sanoa sitä - sillä puiteohjelma on luonnollisesti perusta tulevaisuuden työllisyyttä koskeville ajatuksille ja mahdollisuuksille.
Koko kysymys Euroopan laajuisista verkostoista sekä kysymys ympäristöteknologian järkevästä käytöstä, naisten ja miesten yhtäläiset mahdollisuudet, pienten ja keskisuurten yritysten paremmat toimintaolosuhteet, työntekijöiden koulutus ja jatkokoulutus, ne ovat ponnistelujemme painopistealueita.
Ympäristöstä: ympäristö- ja elinolosuhteidemme kestävä suojelu on yhtä tärkeää kansalaisillemme kaikkialla. Sen vuoksi haluamme aivan tietoisesti harrastaa aktiivista ympäristöpolitiikkaa, haluamme tiukat ympäristönormit meille, mutta ennen kaikkea myös johtavan aseman maailmanlaajuisia ympäristöongelmia koskevissa kansainvälisissä neuvotteluissa. Suhtaudun erittäin myönteisesti valkoiseen kirjaan uudistuvista energiavaroista. Erittäin mielenkiintoista! Se sisältää suorat tai epäsuorat työllistämismahdollisuudet noin 800 000 ihmiselle, Auto-Oil-ohjelman, bensiini- ja dieselohjelman vähentämisen - erittäin mielenkiintoista. Yksi kysymys, jota laajentumisen yhteydessä on luonnollisesti käsiteltävä, on ydinturvallisuuden taso. Se on erittäin tärkeää! Se koskee nimittäin maantieteellisen sijaintimme johdosta erityisesti meitä itävaltalaisia.
Sanonkin aivan avoimesti, koska tiedän, että muutamat parlamentin jäsenet olisivat mielellään käsitelleet tätä kohtaa myös virallisesti, ettemme halua käsittää sitä väärin kahdenväliseksi aiheeksi. Sen ei pidä estää ketään pääsemästä Euroopan unioniin. Me haluamme kuitenkin, että uudet kunnostettavissa olevat ydinvoimalat vastaavat korkeinta läntistä tasoa ja että vanhat ydinvoimalat, joita ei voi enää kunnostaa - avainsana Bohunice, joitakin kilometrejä Wienistä - suljetaan mahdollisimman nopeasti sikäläisten kansalaisten ja omien kansalaistemme edun vuoksi.
(Suosionosoituksia) Tänään julkaistaan tutkimus Mochovcen turvallisuustasosta. Minulla itselläni ei ole sitä vielä, mutta aion tänään iltapäivällä tai huomenna heti toimituttaa tutkimuksen parlamentin ryhmille, koska se kiinnostaa luultavasti kovasti Euroopan parlamenttia.
Unionin on saatava kansalaisensa vakuuttuneiksi siitä, että avoimet rajat eivät saa johtaa turvallisuuden heikkenemiseen. Sisäinen turvallisuus onkin sen vuoksi todella tärkeä asia puheenjohtajakaudellamme: järjestäytyneen rikollisuuden ja ihmisten salakuljetuksen torjunta. Me valmistelemme muuten kaikkien 15 maan kanssa YK: n tasolla kansainvälistä maa- ja merisopimusta. Huumekaupan vastaisessa taistelussa on vahvistettava unionin toimintakykyä tällä alueella. Tiedän Keskija Itä-Euroopan yhteyksiemme ja vierailujemme johdosta, että tämä sisäisen turvallisuuden kysymys on erityisen keskeinen myös jäsenehdokkaiden keskuudessa. Tätä aihetta koskeva pyyntö komissiolle: näiden 11 jäsenehdokkaan ulkorajat ovat yhteensä 6 600 km pitkät. Kuvitelkaa! Näiden 11 jäsenehdokkaan ulkorajat, ei unioniin vaan naapurimaihin päin, joista tiedämme niin hyvin, että niillä on paljon ongelmia. Niin tärkeää kuin onkin, että autamme näitä maita ympäristön, Euroopan laajuisten verkostojen ja toimielinten rakentamisen osalta, meidän olisi kuitenkin harkittava - ja se on näiden maiden harras toive - voisimmeko tehdä enemmän niiden auttamiseksi rajojen turvaamisessa, jotta viemme tälle alueelle turvallisuutta eikä meidän pidä koskaan tuoda vastineeksi turvattomuutta.
(Suosionosoituksia) Europolin toiminnan aloitus vuoden 1998 loppupuoliskolla antaa tällä alueella luonnollisesti erittäin tärkeän sysäyksen. Pyrimme myös pakolaisrasituksen oikeudenmukaiseen jakamiseen ja unionin yhteisen strategian muodostamiseen maahanmuuttopolitiikassa.
Yksi kysymys on erityisen tärkeä minulle, puhun siitä vielä nyt, nimittäin lasten suojeleminen. Mikään ei osoita paremmin yhteiskunnan arvoa kuin se, miten se suojelee heikoimmassa asemassa olevia jäseniään. Olemme suunnitelleet joitakin mielenkiintoisia toimia. Haluamme käsitellä tätä kysymystä YK: n tasolla. Lapsityö on luonnollisesti erittäin tärkeä aihe kansainvälisen työjärjestön kannalta, samoin kuin YK: n hyväksymän lapsen oikeuksia koskevan yleissopimuksen kehitys. Lasten seksuaalinen hyväksikäyttö - erityisen katkera ja tuskallinen puheenaihe - Internetin sisältämän lapsipornon kauheita seurauksia on välttämättä ehkäistävä. Maamiinojen uhreista 40 % on lapsia, ja olen sitä mieltä, että unioni voi tehdä paljon tällä alueella. Seurasin ilahtuneena sen toimintasuunnitelman käsittelyä, jota komissio ehdotti ja josta EP päätti 2. heinäkuuta.
Ihmisoikeuksien noudattaminen ja toteuttaminen on erityisen tärkeä aihe vuonna, jolloin juhlimme yleismaailmallisen ihmisoikeuksien julistuksen 50-vuotisjuhlavuotta. Huomioimme sen myös järjestämällä vastaavan juhlan.
Käsittelen nyt aihetta, joka on tällä hetkellä yksi arimmista ja kiireellisimmistä, ja se on kansalaisjärjestöjen rahoitus, rahoituslähteiden ja budjettikohtien uudelleen käyttöön saaminen. Keskustelimme siitä maanantaina neuvoston lounaalla tiiviisti painostukseni takia. Kyseessähän on joka tapauksessa 560 miljoonaa euroa tai ecua. Siitä 200 miljoonaa koskee ihmisoikeuksiin liittyvää aluetta ja tuhoisin seurauksin, jos emme toimi nopeasti.
(Herra Samlandin välihuuto: "Kertokaa se valtiovarainministereille!" ) Sen vuoksi halusin viitata juuri siihen, että päätimme neuvostossa - kiitos myös komission eilisistä ehdotuksista - painostaa huomenna Coreperissä ankarasti, että rahoitusta myönnetään taas, jos mahdollista. Perjantaina kokoontuu budjettineuvosto. Olemme pyytäneet jokaista ulkoministeriä painostamaan vielä hallitustaan, jotta rahoituksen jatkaminen olisi mahdollista. Pyydän myös, että siirrämme täällä toimielinten väliset ongelmat hieman syrjään, ennen kaikkea kauden 1998 talousarviovarojen uudelleen myöntämisen vuoksi, sillä sadat kansalaisjärjestöt seuraavat luonnollisesti erittäin huolestuneina sitä, mitä täällä tapahtuu. Tiedän, että Euroopan parlamentissa asiaan suhtaudutaan erittäin hyvin ja myönteisesti.
Ulkopolitiikka on luonnollisesti neuvoston jokaisen puheenjohtajan suuri haaste. Euroopan unionin mahdollisuudet vastaavat muista suurvalloista varmasti lähinnä Yhdysvaltoja. EU on paljon muuta kuin alueellinen mahti. Se on mantereen uudelleenjärjestelyn liikkeelle paneva voima Neuvostoliiton jälkeisenä aikana. Sillä on strateginen vastuu omille 500 miljoonalle jäsenelleen, 250 miljoonalle Välimeren alueella ja niille neljännesmiljardille ihmiselle, jotka asuvat entisen Neuvostoliiton alueella.
Eurooppalaisten heikkous, sanoo Werner Weidenfeld, on tähän asti ollut mahdollisuuksien ja poliittisen infrastruktuurin välinen kuilu, ja tämän mahdollisuuksien ja heikkouden yhdistelmän johdosta Eurooppa näyttää maailmanmahdilta, joka on lepotilassa. Tämä on nähdäkseni hieno ja tärkeä väite, ja meidän pitäisi varustautua aivan suunnitelmallisesti. Aion Itävallan puheenjohtajakauden aikana luoda tärkeitä edellytyksiä sille, että todella toteutamme suunnitteluyksikön, joka valmistelee ulkopolitiikkaa. Wienissä päätetään pääsihteeristä, johon ulkopolitiikan näkyvyys henkilöityy. Haluamme edistää Amsterdamin sopimuksen valmistelua EU: n ja Länsi-Euroopan unionin välisten yhteyksien parantamiseksi - puhutaanhan jopa myöhemmän yhteensulautumisen mahdollisuudesta - ja meidän on kehitettävä myös joitakin sisäisiä asioita koskevia ajatusleikkejä, ennen kaikkea miten haluamme laukaista naapurien välisiä konflikteja. Katsokaapa nimittäin konfliktien aiheita, Kosovo - siitähän puhun haluttaessa vielä myöhemmin - Bosnia, Transnistria, joka puolella on samanlainen malli, nimittäin ratkaisemattomat etniset konfliktit, vähemmistökonfliktit, kysymys siitä, miten paljon itsehallintoa voi ja halutaan sallia, miltä vaikuttaa valtiollisten järjestelmien hajauttamisen tilanne. Unionin on esitettävä jotain sen osalta.
Kosovo on oma aiheensa, sen vuoksi siitä ei nyt sen enempää. Lähi-idän rauhanprosessi: olemme erittäin huolestuneita rauhanprosessin pitkään jatkuneesta pysähtymisestä. Me tuemme kaikkia aloitteita, jotka rakentavat luottamusta ja yhteistyötä, ja haluamme myös korostaa voimakkaammin unionin näkyvyyttä tällä alueella. Olemme sitä mieltä, että myös palestiinalaisalueen taloudellinen ja sosiaalinen tilanne vaatii erittäin suurta huomiota. Syyrian ja Libanonin ongelman uudelleen esiin ottaminen on tärkeä asia.
Turkista: puheenjohtamaa Itävalta on erittäin kiinnostunut Turkin vakaudesta ja Euroopan huomioon ottavasta suuntautumisesta. Pyrimme suhteiden normalisoimiseen ja kehittämiseen, mutta sen on koskettava kaikkia alueita, luonnollisesti myös ihmisoikeuksia, Kyproksen kysymystä, Egeanmerta. Meille on tärkeää toteuttaa Euroopan Turkkia koskeva strategia, jonka komissio laati. Mitä tulee Kyprokseen, haluamme kovasti tukea Yhdistyneitä kansakuntia rauhanprosessin uudelleen käynnistämisessä, jonka on joka tapauksessa oltava avoin Kyproksen turkkilaiselle kieliryhmälle. Sen osallistumiseen on edelleen pyrittävä, sillä uskon, että neuvottelu yhdessä synnyttäisi molemmissa kansanryhmissä erittäin suuren halun rauhanprosessiin.
Kuusi kuukautta on luonnollisesti lyhyt aika, tiedän sen. Maailmaa ei voi muuttaa siinä ajassa, ei edes Eurooppaa saa liikutettua pysyvästi. Sen vuoksi haluamme tietoisesti hyödyntää edellistä puheenjohtajamaata, jonka kanssa olemme olleet hyvin tiiviissä, myös henkilökohtaisessa kosketuksessa. Kiitos kuuluu puheenjohtajamaa Isolle-Britannialle, mutta myös tulevalle puheenjohtajamaalle Saksalle, jonka kanssa me haluamme myös harrastaa tiivistä ja sopusointuista yhteistyötä, jotta edistämme kaikkia näitä tärkeitä asioita mahdollisimman pitkälle.
Meidän on saatettava loppuun monta brittien aloittamaa asiaa. Siirrämme saksalaisille monta asiaa, ja he voivat hoitaa niitä sitä paremmin, mitä tehokkaammin itävaltalaiset ovat toimineet puheenjohtajana. Tämä puheenjohtajuus on meille luonnollisesti aivan erityinen asia, tietysti, koska se on ensimmäisemme. Teille monille, jotka tulevat perustajamaista, se on jo arkipäivää. Ystäväni Jacques Poos sanoo minulle rauhallisesti: olen kokenut neljä puheenjohtajuutta, ja voin mielelläni antaa sinulle joitakin neuvoja. Meille tämä on luonnollisesti ensimmäinen kerta. Sen vuoksi olemme valmistautuneet hyvin, ja tarvitsemme neuvostossa myös kumppanien tukea. Tarvitsemme ja etsimme yhteistyötä Euroopan parlamentin ja Euroopan komission kanssa. Meillä ei ole edessämme historiallisia, mahtavia tapahtumia, mutta se ei myöskään häiritse meitä vähääkään. Monillahan on yhä vielä mielessä ja puheissa Wienin kongressi, mutta ei minulla, sillä tehän tunnette vuoden 1815 Wienin kongressia koskevan sanonnan: siellä ei työskennelty vaan tanssittiin. Kongressissa tanssittiin, mutta sellainen ei vie meitä yhtään eteenpäin.
Meillä on kunnianhimoisena tavoitteena se, että juhlimme mahdollisimman vähän, mutta työskentelemme sitäkin enemmän ja kovemmin. Siinä on erittäin suuri ero: vuosien 1814/1815 Wienin kongressi kuvasti oikeastaan niiden viiden suuren ylivaltaa, jotka olivat todellisuudessa jakaneet Euroopan pienten kustannuksella. Nykyään on aivan toisin. Uusi eurooppalainen lähestymistapa on nimenomaan sellainen, että 15 samanarvoisen kumppanin, joista jokainen on yhtä tärkeä, vaikka yksi onkin suurempi ja toinen pienempi, on tultava toimeen keskenään. Se on meidän tehtävämme. Meillä on siis edessämme työntäyteinen puheenjohtajuus, ja toivomme, että te tuette meitä siinä työssä.
(Suosionosoituksia)
Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Schüssel.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, haluaisin sydämellisesti onnitella teitä, herra neuvoston puheenjohtaja, tästä julkilausumasta, jonka annoitte Itävallan puolesta, ja tukea teitä. Jos olette sitä mieltä, että voitte saada läpi kaiken sen ja voitte noudattaa kaikkea sitä, minkä lupasitte meille, saatte varmasti myös ryhmäni tuen.
Haluaisin käsitellä ehkä viittä kohtaa - on tietysti monia muitakin kohtia, joita toiset puhujat vielä käsittelevät - joissa ryhmäni arvioi Itävallan puheenjohtajakautta erityisen kriittisesti. Ensinnäkin turvallisuuskysymys. Sanoitte aivan oikeutetusti, että olemme äärimmäisen vaikeassa tilanteessa. Me tarvitsemme Eurooppaan kehittyneen turvallisuusjärjestelmän, todella yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan. Toivon, että kykenette toteuttamaan sen, mitä sanoitte täällä, toivon, että jo kauan kaivatuista institutionaalisista toimenpiteistä voidaan päättää Wienissä - jotta voimme tehdä pitkän aikavälin suunnitelman ja harjoittaa tehokasta turvallisuuspolitiikkaa. Kosovosta voimme keskustella vielä. Uskon kuitenkin, että pitää olla selvää, että monta asiaa, joista Itävallassa on keskusteltu viime kuukausina - tiedätte, mistä on kyse - väheksytään nyt, sillä puheenjohtajamaa Itävallan sanoman pitää kuulua nyt: kyllä, meidän on edistyttävä yhteisen eurooppalaisen turvallisuusjärjestelmän rakentamisessa.
Haluaisin erityisesti korostaa sitä, mitä sanoitte Välimeren alueesta, sillä nimenomaan Itävallalla on, koska se ei ole entinen siirtomaavalta ja koska sillä on ystävälliset suhteet tähän alueeseen, hyvät mahdollisuudet saada asioita edistymään.
Toiseksi laajentuminen, ja siitä vain lyhyt huomautus: senkin osalta on korostettava selvästi sitä, mitä te sanoitte. On valittava realistinen tie. Emme saa kuitenkaan suvaita keskeytyksiä laajentumisprosessissa. Toivon myös, että kykenette toteuttamaan sen, että neuvottelut naapurimaidemme kanssa alkavat. Myönnettäköön, että kyse on helpoimmista kohdista, mutta me haluamme edistystä ja haluamme antaa merkin, että laajentuminen on kylläkin vaikea prosessi, mutta kuitenkin prosessi, joka on aloitettava nyt nimenomaan Itävallankin ja EU: n jokaisen jäsenvaltion edun vuoksi.
Kolmanneksi Agenda 2000. On aivan totta: Itävallan puheenjohtajakaudella ei synny suuria päätöksiä. Nimenomaan itävaltalaiset ovat kuitenkin viitanneet siihen, että päätökset on valmisteltava hyvin. Itävallan puheenjohtajakautta arvioidaan sen perusteella, miten hyvin se valmistelee asiat. Jos tässä parlamentissa on viime päivinä kiertänyt joitakin huhuja, että koko asiaa voidaan lykätä vielä hieman, se johtuu luonnollisesti monista ihmisistä, jotka haluavat lykätä monta asiaa, kenties jopa vaalien yli, koska Agenda 2000 -ohjelma aiheuttaa niin paljon tuskallisia seurauksia. Haluaisin sanoa siihen aivan selvästi myös ryhmäni puolesta - oletan, että Klaus Hänsch ottaa vielä kantaa siihen perusteellisemmin - että haluamme nopeita päätöksiä! Kansalaisillemme on tärkeää, että päätökset tehdään nopeasti. Keskeiset kohdat on valmisteltava nimenomaan Itävallan puheenjohtajakaudella niin hyvin, että vastaavat päätöksetkin voidaan tehdä ensi vuonna mahdollisimman nopeasti.
Neljänneksi kansalaisten Eurooppa. Minäkin haluaisin selvästi korostaa sitä, mitä te, herra neuvoston puheenjohtaja, sanoitte tästä asiasta. Ei ole kyse Euroopan heikentämisestä. Tiedän, että myös jotkut kollegoistanne ovat kovasti kiinnostuneita näpäyttämään komissiota - sanon sen hitaasti wieniläisittäin - koska se häiritsee monia asioita! Sisämarkkinoita ei kuitenkaan ole vielä saatettu loppuun. Vielä on paljon tekemistä. Me tarvitsemme yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan, ja se voi olla ainoastaan eurooppalaista ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa! On tietysti myös aivan totta, että tarvitsemme täydennystä työllisyys- ja talouspolitiikan alueella.
Olen täysin sitä mieltä, että tästä parlamentistakin voidaan siirtää asioita muualle, koska työskentelemme joidenkin asioiden parissa kenties liian perusteellisesti. Olen myös täysin sitä mieltä, että neuvoston pitäisi hallitusten päämiehiä myöten harkita myös sitä - ja sehän on oikeastaan myös näennäisesti parlamentaarinen päätöksentekoelin - edistäisikö pieni avoimuuden lisäys kansalaisystävällisyyttä.
Viimeinen kohtani on työllisyyskysymys, joka on hirvittävien työttömyyslukujen vuoksi tietysti erityisen tärkeä meille. Se onkin ratkaiseva kriteeri, jonka perusteella me sosiaalidemokraatit arvioimme Itävallan puheenjohtajakautta. Kuvataanko työllisyystilannetta vuoden lopussa vain latteuksilla, vain epämääräisillä selityksillä, vai sisältävätkö selvitykset myös arkaluonteisia kohtia? Vaikka ne tekisivät kipeää jollekin maalle, ehkä myös omalle maalle, meidän on annettava selkeitä lausuntoja! Me haluamme edistää työllisyyspolitiikkaa. Ei ole vain yhtä keinoa, mutta työllisyyspolitiikassa on nyt todella tehtävä jotakin. Olisi ehkä mielenkiintoista lukea Delorsin valkoisesta kirjasta, mitä siellä sovittiin, mutta mitä ei ole vielä päätetty.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin korostaa vielä kerran: jos vaikka vain 80 % siitä toteutuu, mitä neuvoston puheenjohtaja esitti meille tänään, ryhmäni varmasti onnittelee teitä vuoden lopussa, herra neuvoston puheenjohtaja. Kiitoksia paljon!

Martens
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, arvoisa neuvoston puhemies, tuomme tervehdyksen alkaneelle puheenjohtajakaudellenne. Uuden puheenjohtajakauden painopistealueet ovat joillekin rutiinikysymys. Otetaan vastaan asiakirjat, jotka edeltäjiltä jäivät tai jotka huomaamattomasti sysätään eteenpäin yhdeltä Eurooppa-neuvostolta toiselle.
On sanottava, että Cardiffin huippukokouksen saavuttama vastakaiku yleisessä mielipiteessä oli ehkä vain tuhannesosa siitä, mitä jalkapallon maailmanmestaruuskisat saivat osakseen. Kuitenkin meidän on suhtauduttava vakavasti niihin ongelmiin, joita ryhdytte käsittelemään. Olemme vakuuttuneita siitä, että ette tule pitämään Euroopan puheenjohtajuutta jatkuvuuden ja yksitoikkoisuuden asiana, vaan että tahdotte saada aikaan myös ratkaisevan käänteen.
Korostitte sellaista seikkaa, että kansalaisemme osoittavat kasvavaa kiinnostusta ja kasvavaa luottamusta euron lujuuteen. Yhdymme käsitykseenne ja toteamme, että tätä luottamusta on vahvistettava, koska talous- ja rahaliiton, taloudellisen kasvun elpymisen ja uusien työpaikkojen luomisen välillä on selvä yhteys.
Teitä odottaa kolme kiireellistä, keskeistä tehtävää. Ensimmäinen tehtävänne tulee olemaan Amsterdamin sopimuksen valmisteleminen. Odotamme, niin kuin sanoitte, että tulette toteuttamaan toimintapolitiikan suunnittelu- ja varhaisvaroitusyksikön perustamisen ja näyttämään tien yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan.
Toinen kiireellinen ja keskeinen tehtävänne on Agenda 2000. Cardiffissa keskusteltiin jo yhteisestä maatalouspolitiikasta, mutta sen rahoittaminen vuosina 2000-2006 oli kompastuskivi. Luonnollisestikaan teille ei tule olemaan mahdollista löytää kuin taikaiskusta ratkaisua ympyrän neliöimisen tapaiselle ongelmalle. Jotkut jäsenvaltiot tahtovat vähentää menojaan, toiset tahtovat säilyttää sen, minkä ovat saavuttaneet, ja kaikki ovat yhtä mieltä siitä, että ehdokasmaita on tuettava rahallisesti. Tämän vaikean kysymyksen ratkaisemiseksi ja sen estämiseksi, että kansallinen egoismi pääsisi myrkyttämään vaalikampanjan, odotamme teiltä mitä suurimmassa määrin mielikuvituksen voimaa ja valtioviisautta.
Tahtoisin tässä yhteydessä esittää kolme kysymystä. Onko meidän pidettävä tabuna komission työhypoteesia, jossa tahdotaan jättää omien varojen nykyinen yläraja koskemattomaksi vuoteen 2000 asti? Onko sellainen unionin varojen rajoittaminen sopusoinnussa sen sisäisen ja ulkoisen kehitysvoiman kanssa? Onko mahdollista kantaa uusia varoja unioniin lisäämättä verotaakkaa kokonaisuutena? Joka tapauksessa yhteisön säännöstö on osoittanut, että yhdessä toimimalla on mahdollista vähentää menoja ja hyödyntää käytettyjä varoja paremmin.
Kolmas kiireellinen, keskeinen tehtävänne on unionin laajentaminen. Olette ilmoittanut haluavanne neuvotella kuuden valtion kanssa pääkohdista, jotka ovat ylittäneet seulonta-asteen. Tämä on epäilemättä rohkaiseva merkki niille valtioille, jotka ovat nähneet paljon vaivaa päästäkseen yhteisön säännöstön piiriin. On kuitenkin estettävä se, että syntyy kaksiselitteisiä tilanteita tai että tehdään heikkoja kompromisseja, jotka jäävät tulevaisuuden taakaksi. Sekä komission että neuvoston tulee tarkkaavaisina valvoa, että ehdokkailla ei ole vain hyviä aikeita, vaan että he myös kykenevät täysin kunnioittamaan kaikkia yhteisön saavutuksia.
Arvoisa puhemies, teitä odottaa myös kaksi tehtävää, joiden vaikutus tulee ulottumaan pitkälle ja joille te, kuten PPEryhmässä uskomme, tulette puheenjohtajakaudellanne saamaan aikaan ratkaisevan käänteen. Ensimmäisellä näistä on myös suuri merkitys omalle maallenne, joka maantieteellisesti katsottuna sijaitsee mantereen sydämessä ja on vilkkaan läpikulkuliikenteen ja vaihtoliikkeiden todistajana, ja joka on tullut voimakkaasti tietoiseksi ydinvoiman vaaroista. Tarkoitan yleistä turvallisuutta ja valtioiden sisäistä turvallisuutta, rikollisuuden vastaista taistelua, maahanmuuttopolitiikkaa, tiettyä kolmatta pilaria, jolle kansalaisemme ovat niin herkkiä. Vapaa liikkuvuus ja sisäinen turvallisuus ovat saman mitalin kaksi eri puolta. Kansallisten hallitusten byrokraattisen epäluuloisuuden ja valtiollisesta suvereniteetista kannettavan huolen takia ei ole päästy etenemään riittävästi tällä tärkeällä yhdentymisen alueella. Neuvoston puheenjohtajana voitte omia aloitteita tehden olla kantavana voimana ja tehdä päätöksiä, jotka lisäävät välittömästi turvallisuutta ja vahvistavat rikollisuuden vastaista taistelua. Teidän puheenjohtajakaudellanne vietämme ihmisoikeuksien julistuksen 50: ttä syntymäpäivää. Pankaamme liikkeelle sellainen viesti, että on ihmisen perusoikeus saada elää rauhanomaisessa yhteiskunnassa, missä henkilöitä ja tavaroita suojellaan ja missä myös lapsen oikeuksia puolustetaan.
Toinen tehtävänne, jonka vaikutukset tulevat olemaan pitkäaikaisia, on Euroopan unionin uudistaminen. Lokakuuksi on suunnitteilla epävirallinen huippukokous, johon komission puheenjohtaja tullaan kutsumaan mukaan, ja olemme siihen tyytyväisiä. Eikö olisi perusteltua ja välttämätöntä kutsua myös Euroopan parlamentin puhemies? Puolueryhmämme on ryhtynyt kehittelemään omia ajatuksiaan ja tulee esittämään ehdotuksensa sopivalla hetkellä. Paikkailun ja puolinaisten ratkaisujen vaihe on ohi. Jos meillä ei ole selvää kuvaa kokonaisuudesta, tärkeästä toimielinten tasapainosta, 25 jäsenvaltiota käsittävän unionin pyrkimyksistä ja asemasta maailmassa, niin kuljemme hapuillen sumussa ja uhkaamme törmätä seinään. Yksikään yhteiskunta ei voi kehittyä myönteisesti ilman näkemyksiä.
Meille ei jää enää kovinkaan paljon aikaa tuoda julki yhteisesti, millaisen Euroopan me tahtoisimme. Teidän oma osallistumisenne ja hallituksenne osallistuminen, teidän kunnianhimoiset suunnitelmanne vahvistavat käsitystämme siitä, että pieni maa voi olla hyvä puheenjohtajana. Olemme todella vakuuttuneita asiasta ja toivotamme teille paljon menestystä.

Frischenschlager
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, jokaisella neuvoston puheenjohtajalla on luonnollisesti vaikeutena se, että sen pitää ja se voi tiedottaa monista asioista. Toivon, että voitte toteuttaa mahdollisimman monia niistä asioista, joita esititte tänään. Tarvitsette muiden apua. Parlamentin demokraattisten ja uudistusmielisten liberaalien ryhmä tukee teitä useimmissa asioissa.
Haluaisin käsitellä erityisesti kahta kohtaa. Ensimmäinen on laajentuminen. Haluaisin ottaa käsiteltäväksi erityisesti laajentumisen aikataulun. Tarkoitan sitä, että näiden unioniin liittyvien maiden osalta laajentumiselle saa olla vain yksi kriteeri: heti, kun nämä maat ovat toteuttaneet demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevat uudistuksensa ja ne ovat tehneet taloudestaan kilpailukykyisiä sisämarkkinoilla, niillä on oikeus liittyä: ne eivät saa oikeutta siihen vasta, kun läntiset jäsenvaltiot, joilla on pitkä etumatka, pitävät talouttaan valmiina kilpailemaan vuosikymmenien suunnitelmatalouden heikentämien itäisten naapuriemme talousjärjestelmien kanssa ja päättävät haluta antautua tähän kilpailuun. Se olisi todella häpeäksi Euroopalle! Odotan, että puheenjohtajamaa Itävalta sanoo aivan selvästi, että näillä mailla on oikeus liittyä heti, kun kriteerit on täytetty eikä vasta kun meille sopii!
Toiseksi: tämänpäiväisessä puheessanne sekä kirjallisessa ohjelmassanne käsitellään liian vähän toimielinuudistusta. Niissä viitataan tosin tähän - minun mielestäni - merkilliseen lokakuun huippukokoukseen, jossa voi olla järkeä, jos hallitusten päämiehet keskustelevat toissijaisuudesta ja kansalaisläheisyydestä tai ylipäänsä aivan yleisesti Euroopan tulevaisuudesta, mutta sitä koskevat ennakkotiedot tai motiivi eivät ennusta hyvää. Euroopan unionin mahtavimmat hallitusten päämiehet aikovat ilmeisesti rajoittaa komission ja erityisesti sen kilpailukomissaarin toimivaltaa, vaikka hän suhtautuu työhönsä erittäin vakavasti. Jos niin tapahtuu, pidän sitä tuhoisana kehityksenä!
Pienillä mailla on liittolaisenaan ainoastaan lainkäytön vakaus, perustamissopimus. Komissio valvoo sopimusten noudattamista. Sen vuoksi on tehtävä kaikki mahdollinen - ja toivon, että teette oikeutta tämänpäiväisille esityksillenne, että saatte ne lävitse - jotta komission toimivallan rajoittaminen tämän keskeisen tehtävän osalta ei onnistu!
Olen ylipäänsä sitä mieltä, että lokakuussa Itävallassa järjestettävässä hallitusten välisessä konferenssissa tai toimielinten huippukokouksessa voi olla järkeä vain, jos jatketaan hallitusten päämiesten viimeksi kesken jättämää työtä, nimittäin Amsterdamin sopimuksen mukaista toimielinuudistusta. Sen osalta on tärkeimpänä tehtävänä erityisesti poistaa esteitä yhdentymisen jatkumiselta siten luopumalla yksimielisyysperiaatteesta.
Tässä kohdassa neuvosto ja Euroopan parlamentti eivät ylipäänsä voi aloittaa pohdiskelua riittävän aikaisin. Niin ne kuitenkin joutuisivat tekemään lokakuun huippukokouksessa! Kansalaisläheisyys tarkoittaa demokratian lisääntymistä Euroopan unionissa, lisää parlamentin valtaa, lisää demokraattisia rakenteita. Toimielinuudistuksessa pitäisi paneutua siihen, ja toivon, että otatte vastuun myös tällä alueella. Toivon ja odotan sitä, ja olen myös vakuuttunut siitä, että käytätte tässä kysymyksessä hyvää tahtoanne ja tarkoitatte hyvää!
(Suosionosoituksia)
Caccavale
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, aivan ensimmäiseksi minulla on ilo toivottaa tervetulleeksi neuvoston puheenjohtaja, joka esiintyi tänään puheenjohtajana ensimmäistä kertaa ja osoitti samalla kyvykkyytensä merkittävällä puheellaan. Itävallan puheenjohtajakaudella odottavat tehtävät ovat kuitenkin erittäin vaativia ja edellyttävät paljon vaivannäköä, kuten puheenjohtaja itse sanoi.
Ennen kaikkea, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, on kysymys Euroopan politiikasta: on selvää, että euron käyttöönoton myötä on otettu pitkä askel kohti Euroopan maiden integraatiota, mutta on myös luotu kuva teknokraattisesta Euroopasta, jossa toiminta on edennyt ylhäältä alaspäin ottamatta huomioon tavallisia kansalaisia. Arvoisa puheenjohtaja, tämä on ensimmäinen seikka, johon teidän on otettava kantaa: kansalaisten Eurooppa rakennetaan tehtyjen päätösten demokraattisella valvonnalla, ei rakentamalla teknokraattista Eurooppaa.
Toinen seikka on ulkopolitiikka ja yhteinen puolustuspolitiikka. Parlamentti on jo liiankin usein vaatinut Euroopalta yhtenäistä, yksimielistä, yksiäänistä ja vahvaa edustusta suhteessa muuhun maailmaan. Minkä kuvan Eurooppa sitten on antanut itsestään viimeksi kuluneina kuukausina ja vuosina? Toimissaan maailman kriisialueilla Eurooppa on ollut jakaantunut ja naurettavuuden rajoilla horjuva, arvovaltaa vailla oleva Eurooppa, jonka on ollut pakko aina pyytää apua amerikkalaisilta ystäviltään voidakseen ratkaista omalla kotipihallaan ilmenevät ongelmat. Arvoisa puheenjohtaja, olemme saaneet tarpeeksemme tästä viidentoista poliittisen kääpiön Euroopasta; tahdomme Euroopan, jonka poliittinen arvovalta on sen arvon mukainen.
Seuraavaksi on laajentumiseen liittyvä kysymys. Laajentumista ei voida toteuttaa kirjanpitäjän keinoin. Me emme ole kirjanpitäjiä emmekä voi osoitella sormella tätä tai tuota taloudellista mittaria unionin jäsenyyttä hakevissa maissa. Laajentuminen on poliittinen kehitys, ja meidän on pohdittava kaikkia siihen liittyviä seikkoja. Näille maille Eurooppa edustaa unelmaa vapaudesta ja demokratiasta, jonka osaksi ne tahtovat tulla, sillä niille vapaus ja demokratia ovat olleet hyvin kauan nimenomaan pelkkä unelma.
Lopuksi tärkein seikka: työttömyys. Arvoisa puheenjohtaja, keskustelumme on liian retorista, vaikka työttömyystilastot osoittavat, että Eurooppa on väärällä tiellä: liian raskas, jäykkä, monimutkainen ja epäoikeudenmukainen hyvinvointivaltio riistää voimavaroja investoinneilta. On välttämätöntä osoittaa joustavuutta, keventää verotusta ja vähentää byrokratiaa: haluamme toisin sanoen antaa tilaa vapaalle sopimusten solmimiselle, markkinoille, kilpailulle. Ainoastaan siten, että kansalainen tekee päätöksen hankkia palveluita, parhaita mahdollisia palveluita halvimmalla mahdollisella hinnalla, Euroopasta voidaan tehdä aidosti sosiaalisempi ja solidaarisempi.

Puerta
Arvoisa puhemies, ryhmämme toivottaa puheenjohtajavaltio Itävallalle menestystä tänä ensimmäisenä puolivuotiskautena Euroopan unionin johdossa, mutta menestys riippuu siitä, tuottaako ensisijaisiksi tavoitteiksi julistettujen toimien hoito tuloksia: näitä ovat työllisyys, laajentuminen ja ympäristö.
Työllisyyden osalta toivomme, että Wienin Eurooppa-neuvostossa joulukuussa vahvistettaisiin kansallisten suunnitelmien tehokkuus ja saataisiin sovitettua ne yhteen, jotta Luxemburgissa heränneet odotukset täytettäisiin. Koska Itävallassa on unionin toiseksi alin työttömyystaso, toivomme, että sen kokemusta voitaisiin hyödyntää tulosten saavuttamiseksi erityisesti nuorisotyöttömyyden torjunnassa sekä naisten ja miesten yhtäläisten työnsaantimahdollisuuksien edistämisessä.
Laajentumisen osalta puheenjohtajavaltion on pikaisesti toteutettava tutkimus hakijamaiden lainsäädäntöjen ja yhteisön lainsäädännön yhteensopivuudesta voidakseen käynnistää tänä puolivuotiskautena keskustelut joistakin 26 neuvottelukohdasta, kun tiedetään, että on otettava käyttöön siirtymäkausia, jottei niin herkillä aloilla kuin maatalous tai työntekijöiden vapaa liikkuvuus syntyisi häiriöitä.
Pidämme myönteisenä Itävallan roolia siltana Keski- ja Itä-Eurooppaan, mutta haluamme myös muistuttaa sitä Kyproksen laillisen hallituksen kanssa käytävien neuvottelujen tärkeydestä ja siitä, että turkkilais-kyproslaisen yhteisön edustajien on, mikäli mahdollista, saatava osallistua niihin ilman Turkin hallituksen väliintuloa tai painostusta.
Pidämme ennen laajentumista välttämättömänä toimielinten uudistusta, jossa aivan ilmeisesti epäonnistuttiin Amsterdamin Eurooppa-neuvostossa. Sen vuoksi on välttämätöntä, että lokakuuksi aiotussa epävirallisessa huippukokouksessa otettaisiin ratkaisevia askeleita sellaisen keskustelun puitteissa, jossa Euroopan parlamentin puhemiehen olisi oltava mukana. Mielestämme toimielinten uudistusehdotuksen on oltava kansalaisten tiedossa vuoden 1999 vaaleissa sen käsittelemiseksi ja laillistamiseksi. Ei olisi mieltä puhua yleisestä mielipiteestä ja kansalaisten osallistumisesta, jos samanaikaisesti edustajien ja kansalaisten välisen sitoumuksen tärkeimmällä hetkellä emme voisi antaa yleisen mielipiteen tietoon neuvoston ja eurooppalaisten toimielinten ehdotuksia toimielinten uudistusta varten.
Toisaalta on käsiteltävä vaikeaa aihetta, joka koskee laajentumisen ja unionin maiden sisäisen solidaarisuuden samanaikaista rahoitusta. Voisimme puhua unionin maiden pohjoisen ja etelän välisestä solidaarisuudesta. Taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tavoitteen säilyttämiseksi 1, 27 % BKT: stä omien varojen ylärajana on täysin riittämätön, ja juuri se määrittelee nykyisen yhteisön talousarvion ja sen suuret rajoitukset. On välttämätöntä ylittää 1, 3 % BKT: stä, ja sen vuoksi on harkittava sellaisten viidensien varojen käyttöönottoa, jossa otettaisiin huomioon jäsenvaltioiden suhteellinen vaurauden taso.
Ympäristön osalta onnittelemme puheenjohtajavaltio Itävaltaa sen kannasta, joka korostaa yhteisön säännöstön noudattamista laajentumisneuvotteluissa, joka ottaa huomioon ydinvoimaloiden arkaluonteiset aiheet, ja lisäksi on tarpeen sisällyttää ympäristöulottuvuus kaikkiin unionin politiikkoihin. Puheenjohtajavaltio Itävallalle on sanottava, että alhaisten ympäristönormien mahdollisesta hyväksymisestä hakijamaissa tunnetaan huolta.
Lopuksi, arvoisa puhemies, toivomme, että puheenjohtajavaltio Itävalta varmistaisi Euroopan unionin osallistumisen Kosovon ongelman oikeudenmukaiseen ratkaisuun. Lisäksi toivomme, että se pyrkisi aktiivisesti takaamaan sen, että järjestetään Yhdistyneiden kansakuntien valvoma Itä-Saharan itsemääräämisoikeutta koskeva kansanäänestys, ei ainoastaan siksi, että on tärkeää antaa Saharan kansalle mahdollisuus ilmaista tahtonsa 20 vuotta kestäneen sodan jälkeen, vaan siksi, että näin taataan myös Euroopan turvallisuus Välimeren etelärannalta käsin.
Haluan onnitella teitä erityisesti turvallisuuden käsitteestänne, joka ei sisällä ainoastaan puolustusta vaan myös ympäristön ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden. Juuri tähän kantaan monet meistä uskovat, ja sen vuoksi tuemme teitä erittäin iloisina ja toivotamme teille menestystä.

Roth
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, ulkoministeri Schüssel on kattanut pöydän. Mikä tekee itävaltalaisesta keittiöstä maailmankuulun? Se kätkee ja peittelee! Aprikoositäytteinen pyörykkä, paneroitu leike ja jauhelihatäytteinen paprika. Pelkään, että herra Schüssel tarjoaa meille tänään vain kevyen kuorrutuksen. Kyse on kuitenkin juuri täytteestä, kuorrutus ei tee Eurooppaa kylläiseksi! Eurooppamme haluaa demokratiaa. Lisää Eurooppaa vähemmällä demokratialla, se on resepti, jonka avulla hallituskeittiöiden mestarikokit haluavat panna meidät dieetille. Laihduttaminen ei ole kuitenkaan muodissa, vaan ruokkiminen, niin kuin pikkulasta ruokitaan, jotta Euroopasta tulee vahva, voimakas, vastustuskykyinen, rohkea ja terve ja jotta se iloitsee taas elämästä. Kansalaiset haluavat kovasti sosiaalista oikeudenmukaisuutta, jaon ja osallisuuden oikeudenmukaisuutta, perus- ja ihmisoikeuksia, yhtäläisiä mahdollisuuksia, ekologista muutosta ja rauhan politiikkaa.
Siis ei mitään vanhoja säilykkeitä vaan tuoreita tuotteita! Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, älkää antako valmistaa mitään etukäteen! Kohlin, Chiracin ja Kliman tapaan valmistettu toissijaisuuskeitto tekee kylläisiksi monet, mutta ei kaikkia, eikä tällainen uudelleen kansallistamisesta valmistettu kermapannukakku sovi minun vatsalleni, kuten ei alentuva kansalaisläheisyyskään. Emme halua pelkästään kuohukermaa, me haluamme kansalaisoikeuksia. Se on leivos, joka maistuu meille! Antakaa puheenjohtajakauden muodostua kulinaariseksi kohokohdaksi ja valmistakaa demokratiaa, sillä siitä ei voi saada kyllikseen, ja vain se poistaa huomattavat puutosilmiöt.
Struudeli tuli tunnetusti Turkin, Unkarin ja Böömin kautta Itävaltaan. Kenellä, jollei Itävallalla, pitäisi olla laajentuminen ylimpänä ruokalistalla jo pelkästään vanhojen siteiden ja vanhan läheisyyden vuoksi. Ei kuitenkaan erikoistarjouksena vaan talon erikoisuutena! Herra Schüssel, silloin se ei saa jäädä vetäytymään niin kuin struudelitaikina, kunnes se on valmista. Yhteinen Eurooppa ei saa olla meille luumukiisseliä, ja kaikille, jotka eivät ymmärrä tätä kerron, että minulle se ei ainakaan ole mitään herkkua!
Ottakaa siis laajentuminen ja samalla myös ihmisten vapaa liikkuvuus päähaasteiksi ruokalistallanne. Pääasiallisia tehtäviä ovat aidon työllisyyspolitiikan edistäminen työajan lyhentämiseen ja työn uudelleenjakoon liittyvine aloitteineen, koordinoitu talouspolitiikka verotuksen yhdenmukaistamiseen liittyvine aloitteineen, kestävän ympäristöpolitiikan toteuttaminen ympäristövaikutusten arviointiin ja ydinvoimasta luopumiseen liittyvine aloitteineen, sisä- ja oikeuspolitiikka, joka panostaa oikeusturvaan Europolin puitteissa toteutettavien, valtiolliseen esivaltaan liittyvien rakenteiden sijasta.
Tämän Euroopan ihmiset kiittävät teitä, koska he tietävät lopultakin taas, miksi heidän pitää ylipäänsä haluta tätä Eurooppaa. Jos tarjolla on demokratiaa, ruokahalu kasvaa. Tie sydämeen vie tunnetusti vatsan kautta, herra ulkoministeri, mutta kaikki ruokalajit eivät pidä sitä, mitä lupaavat. Tarjotkaa siis meille parempaa! Eurooppa tarvitsee nyt muutakin kuin Salzburgin kohokkaita, jotka sisältävät tunnetusti vain kuumaa ilmaa ja jotka romahtavat kasaan, kun niitä kosketetaan. Hyvää ruokahalua!

Puhemies
Kiitos, rouva Roth, että herätitte näin mielenkiintomme.

Lalumière
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Itävalta on ensimmäistä kertaa unionin ministerineuvoston puheenjohtajana ja tämä puheenjohtajuus herättää suurta mielenkiintoa ja sitä paitsi suurta sympatiaa. Suhtaudun itse asiaan hyvin luottavaisesti, sillä minulla on hyviä muistoja, todella hyviä muistoja, yhteistyöstä itävaltalaisten kanssa ollessani Euroopan neuvoston pääsihteerinä. Keski- ja Itä-Euroopan tuntemus, idän ja lännen väliseen tasapainoon pyrkiminen sekä Itävallan diplomaattikunnan suuri kokemus ovat syitä, jotka saavat meidät odottamaan teiltä paljon.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tarkastelen lähemmin joitakin prioriteettejanne. Ensinnäkin unionin laajentumista. Se ei varmaankaan ole seuraavien kuuden kuukauden aivan ensisijainen prioriteetti, mutta maantieteellinen ja historiallinen asemanne, samoin kuin poliittinen kokemuksenne, auttavat meitä epäilemättä ylittämään monia esteitä tällä alueella. Tiedätte muita paremmin, miksi on olennaisen tärkeää, että Keski-Eurooppa liittyy meihin, ja tunnette muita enemmän huolestuneisuutta laajentumisesta, joka saattaa maassanne uhata työllisyystasapainoa liiallisen työntekijävirran vuoksi tai joka saattaa vaarantaa huomattavasti maataloutenne kilpailukykyä, muista ongelmista puhumattakaan.
Itävalta soveltuu kuitenkin myös sillaksi Keski-Euroopan ja omani kaltaisten maiden välille, jotka eivät sijaitse KIE-maiden läheisyydessä ja jotka tuntevat niitä loppujen lopuksi aika vähän; kuitenkin ilman KIE-maiden mukanaoloa laajentuminen epäonnistuisi. Tämä laajentuminen ei voi jäädä pelkästään naapureiden väliseksi etuoikeutetuksi kohtaamiseksi, vaikka Saksa ja Itävalta ovatkin kulttuurisesti ja taloudellisesti etulinjassa.
Toiseksi - tosin se on maanmiestemme ensisijainen huolenaihe - teidän on puheenjohtajakautenne aikana jatkettava ponnisteluja työllisyyden hyväksi. Olkaa hyvä, arvoisa puheenjohtaja, toimikaa! Kunpa saisimme joukkomme liikkeelle työllisyyden hyväksi, kuten saimme ne liikkeelle euron tapauksessa! Tiedän hyvin, ettei yrityksiä voi pakottaa palkkaamaan ihmisiä, mutta unioni voi luoda suotuisan ympäristön ja panna liikkeelle käytössään olevat keinot. Jotain edistystä on havaittavissa, mutta vielä on paljon, paljon tehtävää.
Vaikka en voi ajan puutteessa tarkastella puheenjohtajakautenne muita prioriteetteja, kuten toimielinten välttämätöntä uudistusta tai Agenda 2000: n kehittämistä - jonka osalta olen myös huolissani komission ehdottamasta menojen ylärajasta - haluaisin päättää korostamalla sitä, että päätitte viettää erityisen loisteliaasti ihmisoikeusjulistuksen viisikymmenvuotisjuhlaa. Valinta oli oiva. Ajatellessani Itävallan tehtävää Euroopan neuvostossa voin todistaa, että maanne on syvästi sitoutunut puolustamaan ihmisoikeuksia, ja toivon kaikesta sydämestäni, että toimitte jatkossakin samoin, nyt Euroopan unionin hyödyksi.
Viimeinen kohta, joka vaikuttaa minusta hyvältä enteeltä: Turkin presidentille herra Demirelille osoitettu kutsu. Olivatpa suhteemme tuohon suureen maahan kuinka vaikeat tahansa, on eleitä, jotka on osattava tehdä, jotta vältettäisiin valitettavat kömmähdykset. Tunnistan tässä ilokseni Itävallan perinteisen roolin, kuten kansleri Kreiskyn aikaan: kädenojennus niin yksille kuin toisillekin.

Bonde
Arvoisa puhemies, ryhmäni Kansakuntien Euroopan puolesta haluaisin toivottaa onnea Itävallalle sen aloittaessa puheenjohtajamaan tehtävät. Toivon, että Itävallan edustajan ja ulkoasiainministerin lausunnot läheisyysperiaatteesta muuttuvat ja ovat muutakin kuin kauniita sanoja. Nyt kun on kulunut viisi vuotta siitä, kun läheisyysperiaate sisällytettiin Maastrichtin perustamissopimukseen, meillä on 50 % enemmän sääntöjä Brysselin kurissa pitämiseen. Unionissa on nyt edetty siihen Orwellin mainitsemaan tilanteeseen, jossa kielen avulla ilmaistaan sisällön vastakohta. Läheisyys merkitsee nyt sitä, että 20 komissaarilla on Brysselissä yksinoikeus tehdä ehdotus siitä, tehdäänkö päätös lähellä heitä vai lähellä kansalaisia ja niiden valitsemia lainsäätäjiä. Ehdotettua oikeudellista perustaa voidaan muuttaa ainoastaan, jos kaikki 15 maata ovat siitä yksimielisiä. Voiko 15 kettua olla yksimielisiä kanan rauhoittamisesta? Pelkästään yhden ainoan maan yksi ainoa erityisintressi voi estää vallan palauttamisen takaisin jäsenmaille, kansalaisille ja alueellisille parlamenteille, kansan valitsemille edustajille. Siksi minun valitettava ennusteeni on, että sääntöjen määrä kasvaa entisestään, sen jälkeen kun Itävalta antaa viestikapulan Saksalle ja kun Saksa antaa sen eteenpäin puhuttuaan paljon läheisyysperiaatteesta, säädöksistä koostuvan vuoren huiput kohoavat yhtä korkealle kuin Alpit. Puhutaan yhtä ja tehdään toista.
Uusi esimerkki asiasta on äskettäin hyväksytty ehdotus parlamentin jäseniä koskevasta säännöstä, joka antaa meille yhtä suuren ellei entistä korkeamman palkan. Ehdotus tekee meistä Brysselin edustajia jäsenmaihin. Kansakuntien Euroopan ryhmässä ollaan sitä mieltä, että on parempi olla jäsenmaiden edustaja EU: ssa. Missä jäsenmaassa on ihmisiä, jotka suostuvat maksamaan 1 000 ecua 500 ecun hintaisesta matkasta? Missä on osoitettu mieltä sen puolesta, että palkkojamme olisi korotettava? Kyseinen säännöstöehdotus etäännyttää meidät valitsijoistamme ja on ristiriidassa läheisyysperiaatteen kanssa.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Itävalta, Ruotsi ja Suomi liittyivät Euroopan unioniin vähän yli kolme vuotta sitten. Itävalta on ensimmäinen näistä maista, joka on neuvoston puheenjohtajana. Se on tehtävä, johon liittyy suuri vastuu, ja se on vaikea tehtävä, jonka hyvästä hoidosta saa paljon arvostusta.
Neuvoston puheenjohtajamaan ohjelma sisältää väistämättä aiheita, jotka määräytyvät ennalta. Agenda 2000 muodostaa valtavan neuvotteluprojektin. Se muodostaa projektin, jonka komission puheenjohtaja Santer toivoo edistyvän nopeasti Itävallan puheenjohtajakaudella. Se muodostaa projektin, jolta odotetaan, ettei Itävallan puheenjohtajakaudella tarjota pelkkiä valintamahdollisuuksia, vaan sovitaan jo rakentavan sopimuksen osista. Tämä merkitsee sitä, että erilaisten etujen vaikeasta yhteensovittamisesta on selvittävä.
Esitän konkreettisen esimerkin, sillä vaikeuksiahan tuottavat tunnetusti yksityiskohdat: koheesiorahaston rakenneuudistus. Kolme neljästä koheesiorahaston kohdemaasta osallistuu talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen. Samalla katoaa oikeastaan rahaston perusta. Miten neuvoston puheenjohtajamaa suhtautuu tähän kysymykseen, ja miten se aikoo saada aikaan mahdollisen sovitteluratkaisun?
Toinen esimerkki: miten puheenjohtajamaa aikoo saada aikaan sovitteluratkaisun niin sanotussa nettomaksajakeskustelussa? Saksalaisten esittämän vaatimuksen, jonka mukaan rahoitustaakka on jaettava oikeudenmukaisesti, ja espanjalaisten ehdotuksen, jonka mukaan on etsittävä uusia tulolähteitä, välillä vallitsee ilmeinen jännite.
Kolmas esimerkki: toimielinuudistus. Tähän monimutkaiseen aihealueeseen liittyy ennen kaikkea kysymys unionin tulevaisuudesta ja sen laajentumiskyvystä. Siitä huolimatta sitä ei tuoda esille puheenjohtajamaan kirjallisessa ohjelmassa. Minua ilahduttaa sitäkin enemmän, että te, ministeri Schüssel, lupasitte tänään aiemmista lausunnoistanne poiketen ottaa tämän aiheen huoleksenne.
Neljäs esimerkki: monen mielestä se ei ehkä vaikuta niin tärkeältä asialta, mutta Itävallan kaltainen maa, joka sijaitsee ItäEuroopan maiden välittömässä läheisyydessä, on luonnollisesti kiinnostunut rajan lähellä olevien ydinvoimaloiden korkeista turvastandardeista. Se ei ole mikään Euroopan vähemmistöongelma tai pikkuseikka. Aihelistaa voisi jatkaa mielin määrin, mutta puheaikani ei salli sitä.
Itävallassa keskusteltiin neuvoston puheenjohtajuuden siirtymisen yhteydessä paljon siitä, kuinka paljon järjestelyvaraa puheenjohtajuus tarjoaa. Jacques Chirac ja liittokansleri Kohl vetosivat Cardiffin kannanotoissaan unionin suuremman kansalaisläheisyyden puolesta. Itävallan liittopresidentti Klestilkin puhui muuten siitä joitakin kuukausia sitten täällä parlamentissa. Avoimuus ja kansalaisläheisyys, ja kysymys siitä, minkälainen toimivalta Brysselille on järkevää antaa, on Euroopan kehityksen yksi tärkeimmistä kysymyksistä.
Jäljelle jää siis kysymys siitä, mikä on Itävallan konkreettinen panos, tämänpäiväistä juhlallista aikeiden selvitystä lukuun ottamatta. Vasta konkreettinen vastaus tähän kysymykseen antaa vastauksen siihen, miten valmiita Euroopan kansalaiset ovat rakentamaan Eurooppaa edelleen tässä parlamentissa.

Hänsch
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te olette sanonut, että unionin pitäisi ensin itse muuttua laajentumiskykyiseksi. Me, Euroopan parlamentti, teemme kaikkemme sen hyväksi, että Agenda 2000: sta voidaan päättää vielä tämän vaalikauden aikana.
Pyydän kuitenkin neuvostoakin muistamaan, että aikataulut on otettava huomioon ja että parlamentilla on oltava mahdollisuus sanoa sanansa koko menettelyn lopuksi. Toukokuussa se on ohi! Te sanoitte, että päätös esitetään sitten Saksan puheenjohtajakaudella maaliskuussa. Hyvä on! Silloin on kuitenkin viimeinen tilaisuus siihen, että parlamentti voi saada aikaan päätöksen toukokuun loppuun mennessä. Sen jälkeen se ei enää onnistu. Se merkitsee sitä - tämän sanon nyt saksalaisena - että älkää jättäkö liikaa saksalaisten varaan!
Toinen huomautus: Kohl ja Chirachan lahjoittivat teille huippukokouksen. Siellä on tarkoitus puhua siitä, että unioni muuttuu tehokkaammaksi, toimintakykyisemmäksi ja kansalaisia lähempänä olevaksi, että toimivallat rajataan paremmin. Sehän kuulostaa ihan Amsterdamin kokouksen puutelistalta. Olisitte voineet tehdä tuon kaiken jo Amsterdamissa!
(Suosionosoituksia) Te ette tehneet sitä. Onkin hyvä, että niistä puhutaan nyt. Minulle tulee kuitenkin mieleen Schillerin Wallenstein, " Piccolominit" , ensimmäinen näytös, ensimmäinen kohtaus: " Tulette myöhään... mutta tulette!" Sekin on jo jotain. Jos sattuisimme onnistumaan siinä, että huippukokouksen keskustelun tuloksena parannettaisiin edes neuvoston työskentelyä, sekin olisi kokoukselta jo erinomainen tulos!
Kolmanneksi: toissijaisuus. Toissijaisuus, ja sen osalta korostan sitä, mitä te sanoitte eli sitä, että eurooppalaisuuteen on suhtauduttava vakavasti. Toissijaisuus ei tarkoita vähemmän Eurooppaa, vaan se tarkoittaa lisää Eurooppaa siellä, missä Eurooppa voi tosiaan tehdä jotain. Kaksi esimerkkiä: kansalaiset odottavat, että Euroopassa edetään nyt euron käyttöönoton jälkeen kohti yhteistä vero-, budjetti- ja talouspolitiikkaa. Me tarvitsemme eräänlaista taloushallitusta. Sitä ei kuitenkaan vastusta vain Bonn vaan myös muut.
Ei riitä eikä ole oikein, että voivotellaan aina vain Euroopan toimettomuutta Balkanilla, ja samanaikaisesti kieltäydytään suomasta Euroopalle lisää valtaa. Tämä koskee myös ulkoministereitä. Toivon kuitenkin, etteivät hallitukset puhu aina vain siitä, eivät varsinkaan huippukokouksessa, mitä Eurooppa ei saa tehdä, vaan että he puhuvat siitä, mitä Euroopan on tehtävä!
Lopuksi, arvoisa neuvoston puheenjohtaja: ei ole niinkään kyse Euroopan yhdistämisestä sitä varten, että voisimme estää menneisyyttä toistumasta, vaan on kyse siitä, että teemme kansalaisille ja itsellemme selväksi, että meidän on yhdistettävä Eurooppa, jotta se pitäisi puolensa tulevaisuuden maailmassa!
(Suosionosoituksia)
Stenzel
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, jokaiseen uuteen neuvoston puheenjohtajaan kohdistuu suuria odotuksia, erityisesti, jos tuore EU: n jäsen hoitaa tehtävää ensimmäistä kertaa. Suuri on myös, kuten täällä on voinut havaita, Itävallalle etukäteen suotu luottamus. Koska puheenjohtajuus vaihtuu puolen vuoden välein, mitä monet pitävät oikeutetusti EU: n sisäisenä johdon heikkoutena, on paikallaan palauttaa näitä odotuksia taas hieman maan pinnalle, liioittelematta tai vähättelemättä.
Toimintakehys on ennalta määrätty. Cardiffin päätöshuippukokouksessa unioni laati itselleen sitovan aikataulun. Tulevan vuoden maaliskuuhun mennessä - siis vielä hyvissä ajoin ennen Euroopan parlamentin vaaleja - on tarkoitus pääosin sopia rakenne- ja maatalouspolitiikan uudistuksista sekä tulevan rahoituskehyksen perusteista. Itävallan puheenjohtajakaudella on tarkoitus esittää kokonaispaketti ja lopullisen ratkaisun vaihtoehdot. Se on poliittisesti valtavan vaikea tehtävä, sillä, ja tehän saitte siitä maistiaisia täällä parlamentissa, etujen vastakohtaisuudet Euroopan unionissa ovat silmiinpistäviä. Niitä on voitava lievittää nettomaksajien ja nettosaajien välillä, niiden välillä, jotka pelkäävät tulevansa nyljetyiksi ja jotka pelkäävät jäävänsä liian vähälle.
Nyt tarvitaan sen vuoksi kykyä yhteisymmärrykseen sekä eurooppalaista mielenlaatua, jonka on annettava Euroopan unionin yhteisvastuullisuudelle selkeä sisältö, jotta taloudellinen taakka saadaan jaettua oikeudenmukaisesti. Parlamentti on jo pelkästään tästä syystä sidottava hyvissä ajoin Agenda 2000: ta koskevaan päätöksentekoon - näinhän herra Hänsch juuri sanoi. Minua ilahduttaa, että haluatte vaikuttaa toimielinten välisen vuoropuhelun kehittämiseen. Kuulen kyllä viestin, ja uskoa minulta ei puutu. Prosessi alkoi Ison-Britannian puheenjohtajakaudella. Itävallan puheenjohtajakaudella se on nyt vakiinnutettava. Pelissä on nimittäin liikaa, jotta Euroopan parlamentin voisi sysätä syrjään Agenda 2000: n valmisteluista, sillä siinähän on oikeastaan tarkoitus valmistella Euroopan unionia vuosituhannen vaihteeseen ja sitä seuraavaan aikaan. Tässä elimessä kansalaiset ovat nimittäin suoraan edustettuina. Paljon kannatettua toissijaisuutta voidaan toteuttaa täällä konkreettisesti, ja kansalaiset odottavat uutta energiasysäystä Euroopalle. Juuri te olette ratkaisevasti toimineet sen hyväksi, että Amsterdamin sopimukseen otettiin työllisyyskappale ja että työllisyydestä huolehtimisesta on tullut velvoite.
EU: n tarmokkuus ei saa kuitenkaan loppua euron käyttöönottoon. Talouden vauhdittumisen, jota euron odotetaan saavan aikaan, on johdettava uuteen kasvuun ja uusiin työpaikkoihin, ennen kaikkea nuorille tarkoitettuihin. Se ei kuitenkaan yksin riitä! Käytännönläheistä tutkimusta on tuettava. Puolustakaa neuvoston puheenjohtajana tutkimuksen viidennen eurooppalaisen puiteohjelman laajinta vaihtoehtoa. Sen osalta ei saa säästää, se tarkoittaisi säästämistä väärässä paikassa.
Euroopan unionia on vahvistettava kaikilla tasoilla, siinä myönnän teidän olevan aivan oikeassa, sillä vain siten se kykenee todella toteuttamaan vuosisadan projektin, Euroopan unionin laajentumisen. Jos katselemme ympärillemme, jos näemme Kosovon kriisin, Kyproksen jännitteet ja Lähi-idän jumiutuneen tilanteen, voimme tehdä vain sellaisen johtopäätöksen, että on erittäin tärkeää vahvistaa Eurooppaa sisältäpäin, ja se merkitsee kiirehtimistä sisältäpäin, mikä merkitsee laajentumisprosessin vauhdittamista. Te osoititte tämän aikomuksen. Ystäväni ja minä tuemme teitä Euroopan parlamentissa. Sekin vaikuttaa Euroopan unionin uskottavuuteen, johon teidän on keskeisesti vaikutettava.

Van Bladel
Arvoisa puhemies, Iloitsen Itävallan ensimmäisen puheenjohtajakauden alkamisesta. Olen selvästi pannut merkille: Itävalta haluaa toimia edistävästi Ison-Britannian ja Saksan puheenjohtajakausien välissä. Se on mielestäni sympaattista. Valitettavasti Itävallan puheenjohtajakaudella vuonna 1998 ei aiota tanssia, mutta ehkä voisimme kuitenkin pelata jalkapalloa, sillä tällaisissa tarkoituksettomissa, syvällisissä, inhimillisissä lausahduksissa on usein havaittavissa solidaarisuutta ja yhteenkuuluvuutta.
Unionin tarkoituksenmukaisuuden edistäminen, sisällön antaminen toissijaisuusperiaatteelle: voin yhtyä näihin käsityksiin, mutta kaipaan tässä tiettyjä konkreettisia toimenpiteitä tarkoituksenmukaisuuden osalta. Nyt on ja tulee yhä olemaan välttämätöntä, että toimielimiä koskeva uudistus toteutetaan ennen laajentumista, mutta tästä olen kuullut puhuttavan liian vähän.
Turvallisuudesta puheenjohtaja puhui laajasti, työttömyys on siinä valitettavasti inspiroivana tekijänä, ja luonnollisesti rikollisuuden lisääntyminen. Eikö olisikin erinomaista, jos Itävalta puheenjohtajamaana, nimenomaan Itävalta, pysäyttäisi nyt vihdoin Itä-Euroopasta etenevän mafian? Kaikki tiedämme, että Budapestissa koettiin muutama viikko sitten ensimmäiset attentaatit. Haluaisin saada kuulla puheenjohtajamaa Itävallan esittävän selviä ja konkreettisia vastatoimenpiteitä. Voisitteko nyt vihdoinkin kehottaa jäsenmaata, nimenomaan Alankomaita, toimimaan tosissaan rikollisuutta vastaan ja vangitsemaan Surinamin entisen diktaattorin, kansainvälisesti etsintäkuulutetun huumekauppiaan?
Laajentuminen on tärkeä asia vakautta silmällä pitäen, mutta toivon, että itävaltalainen puheenjohtajamme ei suuntaisi katsettaan ainoastaan Keski-Euroopan valtioihin vaan tukisi myös Välimeren politiikkaa. Olen huolissani: Egyptin kanssa on käyty neuvotteluja jo kolmen vuoden ajan. Maa, joka ensimmäisenä antautui rohkeasti rauhanneuvotteluihin Lähi-idässä, uhkaa nyt ennen parlamentin kuluvan toimikauden loppua jäädä Välimeren sopimusten ulkopuolelle. Itävalta, tee jotain sen estämiseksi!
Itävalta, kaipaan puheessanne vanhusten huomioon ottamista. Euroopan kansalaisista 120 miljoonaa on yli 50-vuotiaita! Ei saa käydä niin, että euron liikkeellelasku tapahtuu heidän kustannuksellaan. He ovat vaikuttaneet Euroopan taloudelliseen menestykseen. Ajatelkaa toki näitä vanhuksia! Olen tyytyväinen siihen, että tahdotte suojella lapsia, mutta suojelkaa myös vanhuksia.
Lopuksi, arvoisa puhemies, ihmisoikeuksien julistus täyttää 50 vuotta, ja pyydän teiltä aloitetta: 4000 EU: n kansalaista istuu vankiloissa EU: n ulkopuolella. He ovat vailla kaikkea oikeudellista tukea ja joskus valitettavasti myös vailla diplomaattitukea. Tehkää aloite ja perustakaa rahasto, jotta näille kansalaisille voitaisiin tarjota asianmukaista oikeudellista tukea, niin hekin saavat takaisin luottamuksensa Eurooppaa kohtaan.

Alavanos
Arvoisa puhemies, haluan korostaa, että neuvoston puheenjohtajan puheessa yhdistyivät maltillisuus ja vastuuntuntoisuus. Odotamme paljon Itävallan puheenjohtajakaudelta. Panin merkille, että puheenjohtaja puhui Turkin lähentymisestä Eurooppaan samassa yhteydessä ihmisoikeuksien ja Kyproksen kysymyksen kanssa. Ehkäpä hän unohti kurdikysymyksen. Hän puhui Kyproksen edistymisen merkityksestä.
Haluaisin esittää yhden asian arvoisalle puheenjohtajalle.
Olemme menossa kohti suurta kriisiä Turkin, Kyproksen ym. alueella Turkin kiistäessä Kyproksen - itsenäisen valtion - oikeuden puolustaa itseään. On esitetty jo avoimia uhkauksia sodasta ja sotilaallisten keinojen käytöstä. Kaksi päivää sitten herra Klerides, Kyproksen tasavallan presidentti, tapasi presidentti Jeltsinin ja ilmoitti julkisesti kantanaan, että Kypros ei ryhdy asentamaan S-300 ohjuksia, jos Turkki puolestaan ryhtyy demilitarisointitoimiin ja Kyproksen ongelman ratkaisemisessa edistytään.
Millä tavoin Itävalta aikoo puheenjohtajakaudellaan vaikuttaa tähän asiaan ja tukea tätä aloitetta? Haluaisin saada vastauksen arvoisalta puheenjohtajalta.

Voggenhuber
Arvoisa puhemies, jokaisen puheenjohtajakauden alku on, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, suurten sanojen ja kaiken hyvän toivotusten aikaa, kuten olette nähnyt. Lopussa sanat ovat karuja: hedelmistään puu tunnetaan. Parlamentti ja eurooppalainen suuri yleisö arvioivat kulunutta kautta joulukuussa. Olen vakuuttunut siitä, että parlamentilla on sitten vuoden lopussa kykyä arvioida, onko kevyen kuorrutuksen alla, jonka tänään meille tarjoilitte, täytettä vai ainoastaan kuumaa ilmaa.
Tänään voimme jo sanoa, ja meidän pitää sanoa se, mitä ihmiset Euroopassa odottavat: työtä, demokratiaa ja hyvinvoinnin oikeudenmukaista jakautumista. Niiden puutteessa ihmiset elävät. Niiden perusteella he arvioivat Itävallan puheenjohtajakautta. Monet ihmiset Euroopan ulkopuolella odottavat, että pääsisivät unionin muodostamalle rauhan ja vakauden alueelle.
Mitä tulee ohjelmaan, jonka te, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, esititte tänään, se synnyttää kyllä monia epäilyksiä. Mitä ei kylvä, sitä ei voi niittääkään! Ei voi ratkaista tehtäviä, joita ei tunnista tehtäviksi. Ette ottanut tänään ohjelmassanne kantaa demokratiauudistuksen kiireellisiin kysymyksiin. Ette puhunut sanaakaan lähestymistavasta, jota käytetään erikoishuippukokouksessa, jolta parlamentti odottaa paljon - sehän on itse asiassa pitkään viivytetyn keskustelun jatkoa. Kollega Hänsch sanoi sen jo: neuvoston epäonnistuminen Amsterdamissa saattoi Euroopan unionin tähän tilanteeseen. Ette onnistunut tänään hälventämään pelkojamme.
Kiitän teitä toissijaisuutta koskevista kriittisistä ja varauksellisista sanoistanne. Olen kuitenkin pahoillani, että ette ottanut kantaa siihen, että on välttämätöntä poistaa demokratiavaje, joka vallitsee pääasiassa neuvostossa. Oletteko valmis huolehtimaan neuvoston lainsäädäntötyön julkisuudesta? Oletteko valmis alistamaan yhteistyön oikeuden ja sisäasioiden alueilla oikeusvaltioperiaatteen mukaiseen eli oikeudelliseen ja parlamentaariseen valvontaan? Oletteko tässä huippukokouksessa lopultakin valmis käymään neuvoston lykkäämän toimielinuudistuksen kimppuun?
Nämä kysymykset ovat avoimia, samoin kysymykset, jotka koskevat yhteispäätösmenettelyn tulevaisuutta, parlamentin budjettivaltaa, yhteistä vaalioikeutta, perusoikeuksien luetteloa ja niin edelleen. Nyt ei ole siirtymäkauden puheenjohtajuuden aika, nyt on näkemysten aika! Ei ole totta, että Euroopan poliittista dynamiikkaa on vain pidettävä yllä. Se on taas saatava aikaan. Teidän tehtävänänne on olla jäänmurtajapuheenjohtaja!
Sosiaalisella alueella: en ole kuullut sanaakaan verojen yhdenmukaistamisesta, oman valtiovarainministerimme kunnianhimoisesta tavoitteesta. Ei sanaakaan työajan lyhentämisestä! Ei sanaakaan yhteisestä talouspolitiikasta! Toivon, että se, mitä puuttuu, täytetään vielä, jotta syntyy todellinen täyte. Tähän mennessä epäilys kuumasta ilmasta on valitettavan suuri!

Blokland
Arvoisa puhemies, pääministeri Blair totesi Ison-Britannian puheenjohtajakauden päättyessä, että hänen puheenjohtajakautensa oli menestyksellinen muun muassa siitä syystä, että Euroopan unionin ja Ison-Britannian väliset suhteet olivat parantuneet.
Kun nyt olemme Itävallan puheenjohtajakauden alussa, on hyvä ilmaista selvästi odotuksemme. Missään mielessä ei ole tarkoitus käyttää unionin puheenjohtajuutta keinona parantaa suhteitaan toisiin jäsenmaihin.
Puheenjohtajamaa Itävalta on jo ilmoittanut, että se tulee tulevan puolen vuoden aikana kiinnittämään paljon huomiota työhön liittyvään aiheeseen, mikä on selvä toiminnan kohta, johon voimme palata jälkitarkastelussa. Ei ole kuitenkaan toivottavaa, että Itävallan puheenjohtajakaudella rajoituttaisiin tarkastelemaan ainoastaan kyseistä aihetta. Lähestyvä Wienin minihuippukokous tulee käsittelemään toimielinuudistuksia. Käy yhä selvemmäksi, että Euroopan kansalaiset eivät tiedä olevansa edustettuina esimerkiksi Euroopan parlamentissa. Puheenjohtajan on siksi myös parannettava yhtä ja toista toimielinten alueella.
Lisäksi on vielä yksi tärkeä asia, johon Itävallan tulee kohdistaa huomiota, nimittäin unionin itään suuntautuvat laajentumissuunnitelmat. Tämä asia ei voi enää odottaa, siksi on toivottavaa, että ryhdytään voimallisiin toimiin.
Tämän lisäksi puheenjohtajamaa on ilmoittanut niistä painopistealueista, jotka koskevat ympäristöä. On johdonmukaista, että hiilidioksidia koskevalla politiikalla on siinä taas keskeinen asema nyt kun seuraava Buenos Airesissa pidettävä osapuolten välinen konferenssi lähestyy. Olisi hienoa, jos Euroopan unionilla olisi esittää siellä tarkasti maaliin osuva toimintasuunnitelma. Ajattelen toimenpiteitä henkilöautojen ja kuorma-autojen polttoaineen käytön vähentämiseksi. Sopimusten solmiminen yrityselämän kanssa, siten kuin sitä tällä hetkellä tapahtuu, ei riitä. En odota siltä paljonkaan. Sillä tulee olemaan vain vähäistä vaikutusta pitemmällä aikavälillä. Se mitä me tarvitsemme, on sarja tiukkoja laillisia vaatimuksia polttoainekäytöstä eri autoluokissa. Ehdotusta direktiiviksi siis. Tällä alueella pystytään saamaan teknisesti aikaan hyvin paljon. Silloin Buenos Aires vasta todella anastaisi huomion.
Itävalta käyttää nyt ensimmäistä kertaa puheenjohtajan nuijaa. Toivomme, että tästä ensimmäisestä kerrasta tulee menestyksellinen ja toivotamme samalla Itävallalle paljon menestystä.

Van Velzen, Wim
Arvoisa puhemies, yksi Itävallan puheenjohtajakauden tärkeimmistä tehtävistä on työllisyyden toimintasuunnitelmien laatiminen. Siinä yhteydessä onkin tarpeetonta puhua ylimenopuheenjohtajakaudesta. Se on erittäin tärkeä tehtävä. On aika paljon ihmisiä, jotka ovat sitä mieltä, että meidän pitäisi oikeastaan tyytyä Luxemburgin huippukokouksessa tehtyihin päätöksiin ja että meidän on tulevan viiden vuoden ajan tyydyttävä siihen. Tämä on täysin turhaa puhetta, sillä yksi Luxemburgissa annetuista tehtävistä on valvoa sopimusten siirtämistä jäsenmaiden konkreettisiksi ohjenuoriksi, ja toivon, että Itävalta myös innokkaasti pyrkii tähän ja että se myös harkitsee kysymystä siitä, eikö olisi välttämätöntä ja mahdollista valita uusia kriteerejä. Mielestäni ensisijainen tavoite olisi silloin: uudet kriteerit jäsenvaltioiden investoinnille harjoittelun ja koulutuksen tarpeisiin, mistä lausutaan paljon kauniita sanoja, mutta missä vain harvoin sitoudutaan rahoittamaan hankkeita. Olen iloinen, että puheenjohtajamaa suhtautuu vakavasti talous- ja työllisyyspolitiikan koordinointiin. Olen samoin tavattoman tyytyväinen siihen, että Itävalta järjestää niin kutsutun jumbo-istunnon ja toivon, että tämä antaisi sysäyksen näiden kahden työllisyyspolitiikan muodon paremmalle koordinoinnille.
Lisäksi tahtoisin sanoa sanasen työmarkkinaosapuolten välisestä vuoropuhelusta. Amsterdamin sopimuksessa on annettu erittäin tärkeä osa työmarkkinaosapuolille, myös lainsäädännön alueella. Mutta on hyvin valitettavaa, että siinä on unohdettu antaa osa myös Euroopan parlamentille. Kehotan puheenjohtajamaata tekemään tämänsuuntaisia konkreettisia ehdotuksia, ja jos se ei siihen kykene, hyväksymään Euroopan parlamentin ehdotukset.
Lopuksi tahdon sanoa jotain aiheesta, josta muuten itse puhuitte myönteisesti: oikeudellisen perustan puuttumisesta. Keskustelemme Euroopan parlamentissa mielellämme suurista eurooppalaisista hankkeista. Minun mielestäni suurin hanke, jonka parissa tällä hetkellä työskentelemme, on hankkeidemme saattaminen lähemmäs Euroopan kansalaisia. Se, joka ajattelee, että pystymme kyllä tähän itse, ei tiedä, mistä puhuu. Meidän on myönnettävä erittäin tärkeä osa kansalaisjärjestöille, koska ne itse asiassa voivat toimia sellaisena sideaineena, joka sitoo yhteen tekomme ja sen luottamuksen, joka kansalaisissa on tekojamme kohtaan herätettävä. Minusta on käsittämätöntä ja vastuutonta, että juuri ne hankkeet, joiden kohdalla tämä voisi onnistua, jotka voisivat antaa Euroopalle sosiaaliset kasvot, on pilattu. Olen nähnyt Euroopan komission tätä koskevat ehdotukset ja toivon, että Euroopan komissio ei ryhdy käyttämään hajoita ja hallitse -taktiikkaa, missä osa hankkeista ikään kuin vapautetaan ja osa hankkeista eristetään. Tarkoitan tässä etenkin hankkeita, jotka koskevat sosiaalista eristämistä. Mielestäni on täysin nurinkurista, että toisaalta annetaan lupa sellaisille hankkeille kuin esimerkiksi Schengenin sihteeristökysymykselle, koska se on yleissopimuksessa jo sovittu, ja samalla jäädytetään sosiaalista syrjäytymistä koskevia hankkeita, jotka yleissopimuksessa on selvästi hyväksytty. Esitän kiireellisen vetoomuksen komissiolle, että se todella antaisi puheenjohtajamaalle tilaisuuden päätöksen laatimiseen tällä viikolla.

Brok
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te puhuitte esityksenne alussa oikeutetusti siitä, että tarvitsemme järjestelmän, joka estää sodat, ja että Euroopan unionin laajentuminen on tärkeä osa sitä, samoin kuin yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka. Nimenomaan yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alueella on Amsterdamin sopimusta toteutettaessa käytettävä hyväksi tämän alueen mahdollisuuksia. Sen on tapahduttava nimenomaan teidän puheenjohtajakaudellanne Wienin huippukokoukseen mennessä. On todettava, johtavatko uuden troikan, uuden suunnittelu- ja strategiayksikön mahdollisuudet ja päätösmahdollisuudet todella eurooppalaisen lisäarvon kasvuun vai pysytäänkö edelleen klassisessa hallitusten välisessä lähestymistavassa " vanhaa politiikkaa uusissa puitteissa" . Uskon, että teillä on siinä tärkeä asema.
Sama koskee Schengenin jäsentymistä. Parlamentti seuraa erittäin tarkasti sitä, jättävätkö kansalliset hallintojärjestelmät neuvotteluissa kolmanteen pilariin suuremman osan Schengenistä kuin on tarpeen, sen sijaan että siirtäisivät sen Amsterdamin sopimuksen tarjoamien mahdollisuuksien mukaisesti ensimmäiseen pilariin. Siitä voi syntyä suuri riita, jos minulle on tiedotettu oikein Coreperissä ja muissa elimissä käytävien neuvottelujen tämänhetkinen tilanne. Kiinnittäisin jo nyt teidän huomionne nimenomaan siihen!
Toinen asia, jota haluaisin nyt käsitellä: olette aivan oikeassa siinä, ettemme ole vielä riittävästi edistyneet laajentumisen kannalta välttämättömissä toimielinuudistuksissa ja että meidän on huippukokouksessa ja sen jälkeen luotava tarvittavat olosuhteet siitä riippuen, mitä täällä on vielä säädeltävä.
On kai selvää, että Euroopan parlamentin on lausuttava viimeinen sana laajentumissopimusten ratifioinnissa. Pyydän teitä muistamaan sen, että työjärjestys ja sen kulku on valmisteltaessa toimielinuudistuksia, jotka ovat edellytyksenä unionin laajentumiselle, muotoiltava sellaiseksi, että Euroopan parlamentti on tyytyväinen myös toimielinuudistuksiin, niin että laajentuminen ei vaarannu. Minun mielestäni tarvittavaan vuoropuheluun Euroopan parlamentin kanssa on sen vuoksi ryhdyttävä jo hyvin aikaisessa vaiheessa. Sen ei pidä tapahtua pelkästään päätöslauselmaesitysten muodossa, joita Euroopan parlamentti saa kiitettävästi antaa teille, vaan sen pitää tapahtua muillakin tasoilla ja rakentavasti.
Samalla tavalla on käsiteltävä toissijaisuutta. Jos käsittelette huippukokouksessa toissijaisuutta, teidän on tiedettävä, että sen on tapahduttava nykyisen sopimustekstin pohjalta. Se merkitsee sitä, että toisella lainsäädäntöön osallistuvalla taholla, nimittäin Euroopan parlamentilla, on oltava samankaltainen käsitys toissijaisuudesta kuin huippukokouksella. Jos huippukokous päätyy toisenlaiseen tulkintaan kuin Euroopan parlamentti, voitte luopua huippukokouksesta! Me emme nimittäin enää toimisi sen mukaisesti, ja niiden mahdollisuuksien vallitessa, jotka meillä on, politiikan teko jatkuisi kuten ennenkin. Tästä syystä huippukokouksen valmisteluissa on tärkeää sisällyttää niihin myös Euroopan parlamentti. Meidän on tehtävä selväksi, että meidän on löydettävä taas uusia välineitä - ehkä ne ovat myös vanhoja välineitä. Direktiivejä voitaisiin ehkä laatia taas puitedirektiiveinä, jotta Euroopan unionin tasolla tehtäisiin kyllä kaikki muotoilun kannalta tarvittava, mutta kansallisille lainsäätäjille jätettäisiin paljon pelivaraa. Se ei kuitenkaan käy, että neuvosto ilmoittaa meille, mitä me saamme tehdä, mutta tekee itse omat päätöksensä aivan niin kuin haluaa, ja yrittää sitten jarruttaa meitä! Senkin on tapahduttava neuvoston ja Euroopan parlamentin yhteistyönä! Meidän on lisäksi ymmärrettävä, että se voi toimia vain, jos neuvosto itsekin uudistuu sopivalla tavalla.
Viimeisenä haluaisin sanoa - Klaus Hänschkin viittasi siihen - että yleisten asioiden neuvoston tähänastinen menettelytapa lainsäätäjänä on ollut yksi suurimmista naurunaiheista Euroopan unionissa!
Neuvoston on myös järjestäydyttävä uudelleen, kuten meidänkin, jos se aikoo hoitaa tehtävänsä lainsäätäjänä! Jos tätä selvää eroa neuvostosta toimeenpanovaltana ja lainsäätäjänä ei oteta huomioon ja sen vuoksi selkeät painotukset tämän vuoksi puuttuvat, voitte päättää toissijaisuudesta mitä haluatte! Siitä ei tule mitään! Siinä on teidän tehtävänne!
(Suosionosoituksia)
Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, talous- ja rahaliiton muotoilu ei ole tehtävä, joka odottaa meitä vasta 1. tammikuuta vaan jo nyt. Sen vuoksi talouspoliittisen koordinoinnin muodon on oltava keskeinen aihe myös Itävallan puheenjohtajakaudella, sillä tähän Itävallan puheenjohtajakauteen osuu ensimmäistä kertaa useita Euro 11 -neuvostoja. Me Euroopan parlamentissa emme voi tarpeeksi korostaa sitä, kuinka tärkeää meille on yhtäältä se, että eurovyöhykkeen maiden välinen sopeuttamisprosessi toimii, ja toisaalta myös se, että yhteys Ecofiniin säilyy. Sen vuoksi erityinen tehtävämme on se, että epäviralliset Ecofin-neuvostot sekä Euro 11 -neuvostot ovat avoimempia ja antavat enemmän tietoa ulospäin kuin ennen. Meitä jokaista koskee nimittäin se, mitä näillä elintärkeillä alueilla päätetään taloudesta, kasvusta ja työllisyydestä.
Itävallan puheenjohtajakaudella keskustellaan myös ensimmäistä kertaa vakaussuunnitelmista, joita Euro 11 -maiden on esitettävä. Sen osalta haluaisin muistuttaa siitä, että Euroopan parlamentti sai läpi nimenomaan sen, että investointien kehitys, sekä julkisella että yksityisellä sektorilla, otetaan mukaan vakaussuunnitelmiin. Haluaisin puheenjohtajamaa Itävallalta lupauksen siitä, että silloin ei pelkästään analysoida vaan ennen kaikkea myös kehitetään. Euroopan unionissa kaivataan nimittäin kasvun järjestämistä sekä yksityisellä että julkisella sektorilla. Meillä ei ole varaa pelkkään analysointiin, jos haluamme todella kamppailla joukkotyöttömyyttä vastaan. Tämä heikkous on kohtalokkaalla tavalla tunnusomaista Euroopan unionille, ja sen vuoksi vakaussuunnitelmat ovat erittäin tärkeitä. Niistä ei saa kuitenkaan tehdä jäykkiä, eivätkä ne saa tulla muiden poliittisten ponnistelujemme tielle. Vakaussuunnitelmat eivät saa johtaa siihen, että "Pre-in" -valtioiden lähentymissuunnitelmat käsitellään tiukemmin kuin Maastrichtin sopimuksessa määrätään, eikä tässä asiassa saa syntyä kahtiajakoa.
Sallikaa minun kiinnittää huomionne vielä yhteen kohtaan. Puheenjohtajamaa Itävallan edustaja viittasi oikeutetusti siihen, että Itävallan puheenjohtajakauden viime hetket merkitsevät myös eroa 14 valuutasta ja siirtymistä eurovyöhykkeen 11 valtion yhtenäisvaluuttaan. Tämä vanha manner on todellakin onnistunut antamaan yhtenäisellä ja uudella rahalla vastauksen nykyajan haasteeseen.
Aloittakaamme Itävallan puheenjohtajakaudella myös niillä alueilla talouspoliittinen koordinointi, jotta saisimme aikaan toimielinten välisiä sopimuksia, monenkeskistä valvontaa koskevia menettelytapoja ja liiallista alijäämää sekä talouspoliittisia perusperiaatteita koskevia menettelytapoja. Me tarvitsemme parlamentin, neuvoston ja komission yhteistyötä, ja olisi hyvä, jos puheenjohtajamaa Itävalta käsittelisi tätä aihetta lopultakin Euroopan unionin päätöksentekoprosessien demokratisoimisen kannalta. Itävaltaa vaaditaan Wienin kongressin kokemuksista huolimatta muovaamaan uudenvuodenaaton eli joulukuun 31. päivän iloinen tapahtuma juhlaksi, jotta eurosta tulisi upea lapsi, jolla on ylpeät vanhemmat. Sen vuoksi olen sitä mieltä, että tervetulotapahtuma on järjestettävä, jotta kaikki Euroopan unionissa, ennen kaikkea myös kansalaiset, tietävät, että euro on tervetullut.

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi onnitella neuvoston puheenjohtajavaltiota sen kunnianhimoisesta ohjelmasta sekä toivottaa sille onnea ja tuloksia.
Te olette oikeassa, arvoisa ministeri, sanoessanne, että ei tämä puheenjohtajavaltio eikä mikään muukaan puheenjohtajavaltio voi puolen vuoden aikana ratkaista joka ikistä ongelmaa, joka Euroopan unionilla on parhaillaan edessään. Sopii kylläkin odottaa puheenjohtajavaltio Itävallalta sitä, että solmimalla sopimuksia, yhdistämällä voimavaroja ja tekemällä kaikkein vaikein asia eli omaksumalla yhteisen edun näkökulma voitaisiin saada aikaan huomattavaa edistystä kaikissa niissä asioissa, joita minua ennen puheenvuoron käyttäneet kollegat ovat tuoneet esiin. Kaiken tämän avulla on selvästikin luotava perusta unionin politiikkojen lujittamiseksi ja uudistamiseksi, niin että voitaisiin saada aikaan suotuisa vaikutus laajentumisen myötä, kansalaistemme elinolojen kohentuminen ja kestävä kasvu työpaikkoja luomalla.
Toimielinten uudistuksen välttämättömyys on ilmeistä - ja myös herra Brok on sanonut niin - ja ottaisin tähän asiaan mukaan yhden minua erityisesti kiinnostavan kohdan: toissijaisuuden. Tämän osalta, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olen iloinen siitä, ettette ole sortunut käyttämään itsekkäästi, demagogisesti ja manipuloivasti tätä periaatetta, jonka avulla jotkut pyrkivät poliittisen unionin hankkeen äkkijarrutukseen tai suunnanvaihdokseen. Juuri he syyttävät Euroopan komissiota siitä, että se on isänmaattomien byrokraattien tyyssija, kun totuus on se, että ilman heidän päättäväistä sysäystään ja tahtoaan hankkeella ei olisi voinut olla sitä selvästi havaittavaa kehitystasoa, jolla se on.
Tässä mielessä olen erityisesti kiinnostunut kolmesta kysymyksestä. Neuvoston puheenjohtaja on viitannut toissijaisuusperiaatteen merkitykseen. Minä haluaisin tietää, miten puheenjohtajavaltio Itävalta suhtautuu ja miten se asennoituu keskusteluun rahoitusnäkymistä ja konkreettisesti sanottuna viimeaikaiseen keskusteluun yhteisön omista varoista.
Toinen kysymys on se, aikooko neuvoston puheenjohtajavaltio harjoittaa toukokuussa Yhdysvaltojen kanssa tehtyjen ekstraterritoriaalisia lakeja koskevien sopimusten täsmällistä seurantaa.
Ja kolmanneksi, miten neuvoston puheenjohtajavaltio asennoituu suhteisiin Latinalaisen Amerikan maiden kanssa ja miten se tarkastelee niitä ja mitä määräyksiä se aikoo hyväksyä yhdessä puheenjohtajavaltio Saksan kanssa Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan valtion- ja hallitusten päämiesten seuraavaa huippukokousta ajatellen ja minkä roolin se aikoo antaa Euroopan parlamentille tässä huippukokouksessa, sillä, kuten tiedetään, Euroopan parlamentti osallistuu Euroopan unionin valtion- ja hallitusten päämiesten sisäisiin huippukokouksiin.
Lopetan pian, arvoisa puhemies. Aika, kuten olette sanonut, arvoisa ministeri, on kaikkien asioiden mitta, ja toivon, että kun puolen vuoden kuluttua kokoonnumme jälleen tänne tekemään tilinpäätöstä neuvoston puheenjohtajavaltion saavutuksista, kyseinen tilinpäätös voisi olla niiden ohjelman päämäärien ja tavoitteiden tasalla, joita te olette meille tänä aamuna esittänyt.

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kuuntelin teitä tarkasti, ja kollegani Hänsch ja Brok sanoivat jo jotain siitä, miten tulkitsette toissijaisuutta. Minun täytyy myöntää, että hymyilin, kun sanoitte, että hallitusten päämiesten erityishuippukokouksen pitäisi vaikuttaa myös siihen, että kansalaiset innostuisivat Euroopasta, ja että sitä ei voi tehdä puolitehoisesti toimimalla. Odotan erittäin jännittyneenä, miten hallitusten päämiehet onnistuvat tekemään sen täydestä sydämestään toimimalla.
Kuuntelin teidän erittäin voimakkaasti ulkopoliittisesti painottunutta julkilausumaanne Itävallan puheenjohtajakaudesta ja odotin sitä, milloin alatte käsitellä yksittäisiä kohtia. Te mainitsitte muutamia. Ympäristöpolitiikankin mainitsitte sentään kolmessa lauseen puolikkaassa. Arvostin sitä.
Haluaisin mielelläni kuulla teiltä, että jos olette vakuuttunut siitä, että Euroopan unionin pitäisi muuttua tehokkaammaksi ja kansalaisläheisemmäksi - mistä olemme kaikki yksimielisiä - miten te haluatte neuvoston puheenjohtajana vaikuttaa siihen, sillä yksi Itävallan puheenjohtajakauden edellytyksistä on ympäristöpolitiikka, ja sitä se on aina ollut Itävallassa. Olen lukenut, että niin tulee olemaan tänäkin puolivuotiskautena. Jos näin on, teidän on todella ryhdyttävä hieman konkreettisempiin toimiin Cardiffin huippukokouksen jälkeen. Se merkitsee sitä, että ympäristöpolitiikka yhdistetään muihin politiikan alueisiin.
En halua pitkästyttää teitä ja meitä raja-arvoilla. En halua keskustella kanssanne siitä, millaisia autojen tai ilman pitäisi olla. Haluaisin keskustella kanssanne siitä, onnistutteko yhdistämään ympäristöpolitiikan ja talouspolitiikan talouspoliittisen lainsäädännön määrääväksi tekijäksi, täällä ja siellä kansallisvaltioissa. Onnistutteko liittämään toisiinsa velvoittavasti ympäristön ja kuljetuksen, liikenteen? Kun sanon velvoittavasti, tarkoitan velvoittavasti, se ei ole kaunopuheisuutta, jota te oikeutetusti moititte.
Jos se ei onnistu, kärsimme edelleen tehokkuuden puutteesta. Viittasitte oikeutetusti siihen, että Euroopan unionin pitäisi olla tehokas. Arvostan sitä kovasti. Jos ette kuitenkaan onnistu esimerkiksi valvomaan sitä, toteutetaanko jäsenvaltioissa, kollegojenne maissa, myös ne asiat, joita me täällä päätämme, valvotaanko tehokkuutta ylipäänsä, silloin te ette menesty.
Jos Euroopan unionin on todella oltava lähellä kansalaisia, jos ympäristöpolitiikka on tärkeä aihe ja jos se on puheenjohtajakaudellanne painopistealue, ja jos puheenjohtajakausi on menestyksekäs vain, kun se toteuttaa painopistealueensa, silloin teidän puheenjohtajakautenne on menestyksekäs vain, jos onnistutte siinä, mitä pyydän teiltä.

Castagnetti
Arvoisa puhemies, onnittelen vuorossa olevaa neuvoston puheenjohtajaa tämän todellakin poliittisen puheenvuoron johdosta: poliittisesta sen vuoksi, että se mielestäni oli hyvin konkreettinen, hyvin tehokas ja hyvin vastuullinen. Tällä tavoin on mahdollista hankkia uskottavuutta ja voittaa takaisin Euroopan kansalaisten luottamus.
Arvoisa puheenjohtaja, sanoitte, että tämä puheenjohtajakausi on enemmän työtä kuin juhlaa. On siis työskenneltävä pikemminkin kuin suunniteltava uusia työmaita. Työt työmaalla on jo aloitettu, euro oli merkittävä muutos. Kuten puheenjohtaja Delors sanoi, nyt on tartuttava toimeen, ja uskonkin, että mikäli Itävallan puheenjohtajakausi on tehokas - kuten lupasitte, arvoisa puheenjohtaja - siitä tulee arvokas ja muistettava puheenjohtajakausi.
Arvoisa puheenjohtaja, kiitän teitä myös siitä syystä, että nyt kukaan ei ole tietämätön tämän edessämme olevan melko vaikean poliittisen jakson erityisestä merkityksestä: Saksassa lähestyvät vaalit, ja myös Euroopan parlamentin toimikausi lähenee loppuaan.
Kiitämme teitä, arvoisa puheenjohtaja, koska pelkäsimme, että Itävallan puheenjohtajakauden ohjelmassa langettaisiin kiusaukseen tehdä siitä vaalikauden lopun ohjelma: se, että näin ei ole, ilahduttaa meitä.
Tässä hengessä tahtoisin käsitellä eräitä mainitsemianne konkreettisia seikkoja. Viittaan erityisesti yhteen: Euroopan laajuisiin verkkoihin. Uskon, että tämä puheenjohtajakausi jää mieleen erityisesti kotimaassani, mikäli sen aikana onnistutaan löytämään ratkaisu rautatieyhteyksien parantamiseen Brennersolassa, joka tavallaan sulkee koko Keski-Euroopan yhteyden Välimerelle. Tämän ohella myös Malpensa 2000 -lentoaseman laajennussuunnitelman pysähtyminen koskee koko Välimeren alueen taloutta eikä siten ole pelkästään kansallinen kysymys. Tahtoisin huomauttaa, että vaikka varmasti on ongelmia, jotka on ratkaistava Italiassa, meillä kuitenkin on se vaikutelma - sanon tämän erityisesti puheenjohtaja Santerille - että komission asenteeseen kenties vaikuttaa jonkin voimakkaan eurooppalaisen tahon vaikutusvalta ja painostus.
Puhuitte erittäin hyvin työttömyydestä: euron jälkeen tässä asiassa on siirryttävä sanoista tekoihin. Jäsenvaltioiden toimivaltaa on hieman rajoitettava, sillä eräät kysymykset, kuten työttömyys - ja ajattelen Euroopan eri maiden vähemmän kehittyneiden alueiden työttömyyttä - vaativat vahvaa panosta yhteisön tasolla, jotta ne voitaisiin ratkaista.
Arvoisa puheenjohtaja, vielä viimeinen kysymys: sanoitte, ettei Euroopan unioni ole valmis järjestämään uusien maiden liittymistä siihen. Valmistakaamme se siihen! Emme voi ottaa uusia valtioita Eurooppaan, joka on lamaantunut ja kykenemätön päätöksentekoon. Odotamme Wienin huippukokoukselta siis tätä: Amsterdamin sopimusta on käsiteltävä uudelleen, ja sitä on muokattava, uudistuksia on tehtävä, ennen kuin käynnistetään - siis ennen kuin käynnistetään - kehitys, joka johtaa uusien jäsenvaltioiden mukaantuloon. Kysymys on kuitenkin seuraava: kuinka tehdä nämä uudistukset? Kenen kanssa? Arvoisa puheenjohtaja, maanne on pieni, ja sen tähden se voi esittää suuremmille maille nämä kaksi kysymystä, jotka kaikki tiedämme, mutta joita emme uskalla esittää.

Dührkop Dührkop
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitän teitä läsnäolostanne ja vuoden 1999 talousarvion yleisesittelijänä luotan täysin yhteistyöhenkeenne.
Haluaisin kiittää teitä siitä, että olette maininnut yhden tärkeysjärjestyksemme suurimmista aiheista: oikeudellisen perustan, toisin sanoen käsissämme olevien budjettikohtien selvittämisen.
Panen merkille myös sen, että olette onnistunut vakuuttamaan ulkoministerit - tai he ovat itse vakuuttuneet asiasta. Tähdennän kuitenkin teille, arvoisa puheenjohtaja, että valtiovarainministerien on perjantaina 17. heinäkuuta oltava vakuuttuneita, sillä juuri he tulevat heiluttamaan tahtipuikkoa ja tapaamme 17. heinäkuuta.
Te tiedätte myös sen, ettei Euroopan parlamentti voi luopua poliittisista painopisteistään. Emme myöskään hyväksy sitä, että vain jotkin neuvostoa miellyttävät budjettikohdat ratkaistaisiin, vaan meidän on päästävä yleiseen, kattavaan ja sitovaan sopimukseen, ja ennen kaikkea emme myöskään hyväksy sitä, että tehtäisiin korjaus vain ajanjakson 1998-1999 tilien selvittämiseksi. Tarvitsemme jotakin, joka viittaisi Agenda 2000: n suuntaan ja olisi sitova.
Toisaalta, arvoisa puheenjohtaja, minä ja parlamentti olisimme halunneet saada tänä vuonna talousarviomenettelylle yhden ainoan käsittelyn. Yksi käsittely olisi hyvän yhteistyön hedelmä ja siirtäisi historiaan tuon väsyttävän "poista ja lisää" -pelin neuvoston ja parlamentin kahden käsittelyn väliltä. Voisimme näin laatia aidon poliittisten painopisteisiin keskittyvän talousarvion emmekä pelkkää kirjanpidollista talousarviota.
Toivon teille hedelmällistä puheenjohtajakautta, ja tarjoamme teille yhteistyötä parlamentin taholta.

Flemming
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitoksia siitä, että mainitsitte lapsia koskevan politiikan, sillä lapsissamme on Euroopan tulevaisuus. Lakisääteinen äitiysturva, kaksivuotinen vanhempainloma, lapsilisä, lasten lyömisen kieltäminen lailla - niitä toivon kaikille Euroopan lapsille. Lapset tarvitsevat terveen ympäristön. Olen vakuuttunut siitä, että Itävalta edistää puheenjohtajakaudellaan ympäristötavoitteiden yhdistämistä kaikkiin politiikan alueisiin, myös eläinsuojelun alueelle. Oli se sitten Leonardo da Vinci tai Franciscus Assisilainen, merkittävät ihmiset ovat aina puhuneet niiden puolesta, jotka eivät itse kykene puhumaan.
Euroopan unioni on jättimäinen talousmahti, ja olemme ylpeitä siitä. Euroopan mahtava henki kulki aikoinaan tämän maanosan halki: vapaus, veljeys ja tasa-arvoisuus. Me olemme ylpeitä siitä. Yhteiskunnan moraalinen laatu näkyy kuitenkin siinä, miten se kohtelee heikoimpiaan eli vanhuksia, sairaita ja lapsia. Siinä näkyy Euroopan sielu, joka on kasvanut kristillisestä ymmärryksestä, jonka mukaan jokainen ihminen on vertaansa vailla ja ainutkertainen, ja toivon, että Itävallan puheenjohtajakaudella voimme aistia henkäyksen laajan mantereemme sielusta.

Schäfer
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, nyt on tullut ajankohtaiseksi ja tärkeäksi aihe, jota ei alun perin ollut ajateltu Itävallan puheenjohtajakauden ohjelmaan, nimittäin toimielinten kehittäminen. Se on edistynyt myönteisesti sen ansiosta, että Amsterdamin sopimus ratifioitiin nopeasti monissa parlamenteissa ja että Tanskan kansalaiset äänestivät selvästi hyväksymisen puolesta. Siihen on kuitenkin vaikuttanut kielteisesti Ranskan presidentti Chiracin ja Saksan liittokansleri Kohlin yhteinen kirje, jossa he toissijaisuuskäsitteen varjolla hyökkäsivät voimakkaat Euroopan unionin oletettuja keskityspyrkimyksiä ja sen toimielinten oletettua kansalaisista etääntymistä vastaan.
Tausta on saksalaisesta näkökulmasta aivan selvä. EU: n komission kieltävä vastaus Bertelsmann/Kirchin TV-projektiin kohdistui Helmut Kohlin erityisen läheiseen ystävään ja poliittiseen tukijaan. Näyttää olevan historian oveluutta, että nimenomaan tämä Saksan liittohallitus oli 80-luvulla Euroopan yhteisön kilpailuoikeuden kannalla mutta ei enää 90-luvulla ole valmis hyväksymään EU: n päätöksiä.
Tässä loukkauksessa on kyse juuri siitä, mitä Kohl ja Chirac eivät ilmeisesti tarkoittaneet, nimittäin yrityksestä edistää takaisin kansalliselle tasolle palauttamista ja populismia. Jokainen tietää, että toissijaisuuden osalta on luotu kaikki tarvittavat sopimukselliset määräykset ja että sen osalta ei ole merkittävää toimintatarvetta. Toimintatarvetta on kuitenkin siellä, missä yhteisö on toimielinten osalta epätäydellinen: äänten painotus neuvostossa, määräenemmistön laajentaminen ja komission kokoonpano.
Näitä kysymyksiä ei tunnetusti ratkaistu edellisessä hallitusten välisessä konferenssissa. Itävalta kuului tosin jo silloin maihin, jotka ovat toimineet erityisen tiiviisti ja hyvin yhteistyössä Euroopan parlamentin kanssa. Tätä taustaa vasten, ja kun otetaan huomioon neuvoston puheenjohtajamaan perinne liittovaltiona, luotamme Itävallan paneutumiseen ja luovuuteen yhteisten eurooppalaisten ratkaisujen edistämisessä.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät naiset ja herrat, tulevan syksyn tärkein kysymys kuuluu: miten luodaan työpaikkoja? Vastaus on erittäin yksinkertainen: on vain valmistettava tuotteita ja tarjottava palveluja, joita ostetaan. Miten se saadaan aikaan? On investoitava koulutukseen ja jatkokoulutukseen, jatkuvaan oppimiseen. Ehdottaisin nyt, että LEONARDO-ohjelmaa - rouva Flemming puhui jo siitä - kasvatetaan ainakin 100 %: lla. Se saa nykyisin 0, 1 % unionin budjetista. Jos korotamme osuuden 0, 2 %: iin, voisimme saada työllisyyden tuntumaan paljon mielenkiintoisemmalta aiheelta ja saada nuorille töitä.
Mitä muuta me tarvitsemme? Tarvitsemme verotuksen yhteensovittamista, tarvitsemme verotuksen oikeudellisen perustan yhdenmukaistamista. Meidän ei pitäisi niin kovasti katsoa veroprosentteja, sillä tarvitsemme markkinat, emme valtiovarainministerien muodostamaa kartellia vaan edullisen palvelun kansalaisille. Me tarvitsemme mahdollisimman alhaiset verot, mutta me tarvitsemme kunnollisen perustan, emme 163: a erilaista arvonlisäveromääräystä vaan veropetoksen ja monen muun asian määritelmän.
Mitä muuta tarvitsemme? Sosiaalisen vuoropuhelun! Se tarkoittaa sitä, että meidän on puhuttava keskenämme. Meillä on liikaa ongelmia, jotta voisimme puhua niistä vain teoriassa, meidän on istuttava samaan pöytään käytännön työtä tekevien ihmisten kanssa.

Vecchi
Arvoisa puhemies, syyskuun 30. päivänä aloitetaan virallisesti neuvottelut Euroopan unionin ja AKTmaiden välillä, ja näissä neuvotteluissa pyritään määrittämään uuden, neljättä Lomén sopimusta seuraavan yhteistyösopimuksen piirteet. Jo viime kuukausien aikana neuvostossa käydyn tämän sopimuksen piirteitä koskevan keskustelun yhteydessä eräät hallitukset ovat valitettavasti osoittaneet haluttomuutta keskustella tulevan yhteistyön keskeisistä seikoista.
Tahtoisin korostaa sitä, että sopimuksen poliittista sisältöä on aivan välttämättä vahvistettava sekä demokratian, oikeusvaltion ja ihmisoikeuksien edistämisen että konfliktien ennaltaehkäisyn osalta, mutta myös, ja ennen kaikkea, jotta voitaisiin pyrkiä sellaisen yhteisen strategian kehittämiseen Euroopan unionin ja AKT-maiden välillä, jonka avulla voidaan kohdata tehokkaammin globalisaation asettamat haasteet.
Viime kuussa saadun neuvotteluvaltuuden sisällön lisäksi on keskeistä myös se, millä asenteella unionin jäsenvaltiot, erityisesti puheenjohtajamaa Itävalta, suhtautuvat neuvotteluihin AKT-maiden kanssa. On välttämätöntä tiedostaa selvästi se, että tällä uudella sopimuksella on merkittävä vaikutus kansainvälisessä toiminnassamme.
Itävallan on puheenjohtajakaudellaan käsiteltävä erittäin kiireellisesti myös kaikkien niiden budjettikohtien oikeudellisen perustan hyväksymistä, jotka koskevat kansainvälistä yhteistyötä, sillä viime viikkojen aikana syntyneen uuden oikeudellisen tilanteen seurauksena sen kehitys on vaarassa pysähtyä.
Erityisesti mitä tulee kansalaisjärjestöihin ja ihmisoikeuksiin liittyviin toimiin, on todellakin välttämätöntä edetä nopeasti kohti asianmukaista lainsäädäntöä. Muussa tapauksessa näet neuvostolla on painava vastuu erään kehitysyhteistyömme merkittävän osan lopettamisesta.
Lisäksi on otettava käyttöön muita neuvostoon jumiutuneita keinoja, alkaen niitä AKT-maita, jotka ovat perinteisiä banaanintuottajia, koskevasta asetuksesta, jonka osalta vaadimme, että myös neuvosto hyväksyy parlamentin hyväksymät tarkistukset.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, tahdon ensinnäkin toivottaa puheenjohtajamaa Itävallalle runsaasti voimia kuluvan puheenjohtajakauden ajaksi. Kausi on lyhyt, mutta toisaalta tärkeä, ja huomaan, että se on aloitettu päättäväisesti ja rauhallisesti. Tämä on useimmiten paras takuu asian viemiselle hyvään päätökseen. Tahtoisin korostaa vielä kahta asiaa.
Ensimmäinen asia on Amsterdamin yleissopimuksessa mainitut toimielinten uudistukset ja parannukset, joilla Itävalta tahtoo aloittaa puheenjohtajakautensa epävirallisen huippukokouksen muodossa. Entisenä esittelijänä voin vain korostaa sitä, että Euroopan unionin demokratisointia ei ole vielä saatettu päätökseen. Vaikka meitä pidetäänkin Amsterdamin yleissopimuksen voittajina, viimeistely on yhä kesken, ja vetoan teihin, pyytäen teitä toteuttamaan lopullisesti unionin täydellisen demokratian vaatimuksen.
Toinen kehotukseni koskee ihmisoikeuksia. Puolueryhmämme puheenjohtajakin mainitsi siitä. Kuluvan puheenjohtajakauden aikana muistellaan sitä, että ihmisoikeuksien julistuksen voimaanastumisesta on kulunut 50 vuotta. Parlamentissamme käymme yhä uudelleen keskusteluja ihmisoikeuksista, ja on joukko asioita, joita ei vain saada vietyä tyydyttävään päätökseen, esimerkiksi Euroopan unionin Nigeriaa ja Burmaa koskevat toimenpiteet. Molemmissa maissa tilanne on huonontunut kahden viime kuukauden aikana. Esitimme vetoomuksen Englannille maan ollessa viimeksi puheenjohtajana, pyytäen sitä toimimaan yhtäläisyyden periaatteen mukaan ja ryhtymään ankarampiin toimenpiteisiin. Tämä ei onnistunut, ja me esitämme nyt uudelleen vetoomuksen Itävallalle toivoen, että se ottaisi tämän haasteen vastaan ja huolehtisi siitä, että näihin kahteen maahan palautetaan oikeus ja demokratia, jotka ovat toki aina paljon tärkeämpiä asioita kuin taloudelliset edut, myös Euroopan unionille.

Linkohr
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te etsitte työtehtäviä: minullakin on vielä kaksi aihetta, jotka mielelläni antaisin teille tehtäväksi. Toinen on tutkimuksen viides puiteohjelma. Siinä on kyse naurettavasta 15: n tai 16 miljardin ecun summasta. Meidän on hoidettava tämä tehtävä mahdollisimman nopeasti, muuten komissio ei voi antaa varoja käyttöön ensi vuonna. Se tarkoittaa sitä, että meidän on tiedettävä ennen kuin budjetista päätetään, mitä meillä on käytettävissämme. Ja se aiheuttaa meille ja teille aikapulan - sillä meidän on tehtävä se yhdessä. Oletan, että aloitamme sovittelumenettelyn mahdollisimman pian vielä syyskuussa, jotta saamme jotain aikaan.
Toinen asia, jonka haluaisin antaa teille tehtäväksi tai joka on teillä esityslistalla ilman muuta - mutta millaisena - on Buenos Airesin ilmastohuippukokous, vaikka Buenos Aires on kaukana Euroopasta, mutta se koskee myös meitä. Pärjäsimme erittäin hyvin edellisessä Kioton ilmastokokouksessa. Eurooppalaiset osoittivat todella, että he ovat kehityksen kärjessä tässä kysymyksessä. Se on tunnustettu, ja se on muuten vaikuttanut erittäin voimakkaasti siihen, että Euroopassa on syntynyt yhteenkuuluvuuden ja havahtumisen tunne.
Näitä tekstejä, joita aikoinaan allekirjoitettiin tai joihin suhtauduttiin myönteisesti, on oikeastaan noudatettu vähän. Fyysikkona en ainoastaan katso tekstejä vaan myös mittaan tai annan muiden mitata, ja totean, että nykyään tuotetaan enemmän hiilidioksidia kuin vuosi sitten. Niin käy tästä eteenpäinkin! Se tarkoittaa sitä, että tarvitsemme strategian - Buenos Aires on yksi syy siihen - ja teillä on puheenjohtajuus, jotta voitte näyttää, ettemme kykene pelkkiin sanoihin vaan myös tekoihin. Paljon onnea puheenjohtajakaudellenne, ja toivon, että voimme toimia yhteistyössä.

Schüssel
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentti, kysymyksiä esitettiin koko joukko, enkä voi nyt tietenkään yksityiskohtaisesti puuttua jokaiseen. Pyydän myös anteeksi, että kokemattomuuttani ylitin hieman aikani aluksi, mutta yritän nyt täsmällisesti ottaa myöhästymistä vastaavasti kiinni.
Aluksi sydämellinen kiitos Itävallalle osoitetuista todella ystävällisistä sanoista. En ota niitä vastaan henkilökohtaisesti vaan todellakin maani puolesta, niitä onnentoivotuksia, voimaa, energiaa, joita meille toivotettiin, koska tämän on lopulta tarkoitus hyödyttää koko unionia. Minäkin tarvitsen tätä tukea, koska neuvoston puheenjohtaja ei voi pakottaa yksinvaltiaan lailla muita johonkin - tehän tiedätte sen kokeneina ammattilaisina paljon paremmin kuin minä, joka hoidan tehtävää ensimmäistä kertaa - vaan hänen erittäin vaikeana tehtävänään on mahdollisuuksien mukaan välittää, tehdä yhteistyötä, yhdistää ja sitoa yhteen usein aivan vastakkaisia yksittäisiä etuja. Tarvitsen siinä todella onnentoivotuksianne. Suhtaudun niihin sellaisina, joiksi niitä avoimesti sanottiin: ne ovat luottamuksen osoitus Itävallalle ja toimintaa harjoittaville ihmisille, politiikoille, virkamiehille ja parlamentin jäsenille, jotka työskentelevät täällä.
Käsittelitte tärkeitä aiheita. Ensinnäkin on kyse toimielimistä sekä tästä erityiskokouksesta - sehän ei ole huippukokous perinteisessä mielessä. Saanko sanoa avoimesti, että toimielinuudistus aloitetaan heti Amsterdamin sopimuksen ratifioinnin jälkeen - siitähän päätettiin Cardiffissa. Siitä aletaan kenties keskustella aiemmin, mutta muodollisesti voidaan aloittaa vasta Amsterdamin ratifioinnin jälkeen.
Olen lisäksi sitä mieltä, ettei toimielinkysymystä voida rajoittaa koskemaan äänten painotusta ja komission koostumusta, kysymykseen, jonka osalta odotan tiettyä joustavuutta, nyt vielä enemmän kuin Amsterdamissa. Ne maat, jotka ovat korostaneet esimerkiksi komission kokoonpanoon liittyviä kysymyksiä, alkavat nyt ymmärtää, kuinka tärkeää se on, että komissiossa on jokaisen jäsenvaltion edustaja, koska sehän vahvistaa myös komission uskottavuutta, että kaikilla on siellä edustaja, vaikka edustajat eivät enää olekaan kansallisia edustajia - sehän on selvää.
Pienet ja keskisuuret maatkin alkavat toisaalta ymmärtää, että äänten painotuksessa tarvitaan lisää joustavuutta. Minusta se ei myöskään ole huono asia, vaan hyvä. Olen sitä mieltä, että enemmistöpäätöksiä lisäämällä voidaan joka tapauksessa lisätä unionin tehokkuutta.
Sitten työllisyyskysymykseen. Me haluamme todistaa yhdessä, että vahva uskottava valuutta, josta tulee dollarin kilpailija, ei ole vastuullisen työllisyyspolitiikan vastakohta, vaan voi päinvastoin olla Euroopan teollisuuden, pienteollisuuden tai palveluyritysten sijaintietu. Se meidän on todistettava, ja se on myös mahdollista. Olen vakuuttunut siitä - käyttämättä nyt suuria sanoja, joista en välitä - että vuoden lopussa meillä on selvästi enemmän työpaikkoja - jopa yli miljoona enemmän - kuin vuotta aiemmin. Meitä auttaa luonnollisesti kasvu, mutta liittyy siihen sekin, että olemme entistä paremmin sovittaneet yhteen talouspolitiikkamme, että yhtenäisyys ja lähentyminen kantavat jo hedelmää.
Raha-asioista ja solidaarisuudesta: sallikaa minun puhua avoimesti. Myöskään tuleva unioni ei voi jättää huomiotta unionin sisäistä solidaarisuutta ja köyhimpiin maihin - AKT-maat ja unionin ulkopuolella odottavat jäsenehdokkaat mainittiin - kohdistuvaa solidaarisuutta. Se on niin tärkeää, että on oikeastaan perusperiaate, että solidaarisuus on pelastettava - aivan yhdentekevää, kuinka kova keskustelu siitä käydään. Siitä ei saa vallita mitään epäilystä.
Odotamme kiinnostuneina komission kertomusta siitä, miltä taakan oikeudenmukainen jako unionissa nyt näyttää. Sitten alkaa keskustelu unionissa ja jäsenvaltioissa. Olen kuitenkin varma - tämänkin sanon teille avoimesti - että nämä vaikeat neuvottelut ovat lopulta ratkaistavissa kuten kaikki se, joka lopulta erottaa ihmisiä, joilla on jonkinlaista järkeä, vaikka heidän etunsa ovatkin erilaisia.
Laajentumisesta: olen sanonut, että haluamme aloittaa neuvottelut. Keskustelun aiheena on se, odotammeko, kunnes komissio on arvioinut jokaisen kohdan, vai aloitammeko samanaikaisesti, sen jälkeen kun jotkin kohdat on saatu arvioitua? Olen jälkimmäisen vaihtoehdon kannalla, ja tarvitsen siinä todella teidän tukeanne, koska olen sitä mieltä, että lähtömerkin antaminen rehellisille ja avoimille neuvotteluille on erittäin tärkeä ja tukee maiden uudistusprosessia.
Näiden maiden on tehtävä suuria uhrauksia. Älkäämme kuvitelko turhia sen osalta. Nuo hallitukset, nuo poliitikot, jotka kannattavat Euroopan unionia ja yhdentymistä, saavat vielä kokea kovia, erittäin kovaa vastustusta. Meidän pitäisi auttaa heitä silloin - sekin on solidaarisuutta - eikä lykätä neuvottelujen alkua keinotekoisesti vuodella eteenpäin. Siitä on kyse. Sen halusin sanoa täällä aivan selvästi ja avoimesti.
Vielä ehkä sana huippukokouksesta, koska sekin liittyy laajentumiseen. Me tarvitsemme muitakin kuin niitä 11: tä koskevan strategian, joiden kanssa olemme jo kehittäneet eräänlaisen liittymisajatusmallin. Mitä tapahtuu Ukrainan, Moldovan ja Balkanin kanssa? Tämä on erittäin tärkeä kysymys, johon ei ole luonnollisesti aivan helppo vastata yhden tai toisen linjan perusteella. Sellainen strateginen keskustelu koski sitä, millaisen eurooppalaisten suhteiden verkoston tarjoamme, Eurooppakonferenssin, mitä tahansa? Se on aihe, josta on mielestäni puhuttava myös erityiskokouksessa, epävirallisessa neuvostossa Salzburgin Gymnichissä, mutta ehkä myös hallitusten päämiesten kesken.
Puhuttiin Latinalaisesta Amerikasta. Aloitimme eilen Itävallan puheenjohtajakauden ensimmäisen yhteisen neuvoston Meksikon kanssa. Sanonkin aivan avoimesti, miksi. Meksiko oli kuusikymmentä vuotta sitten ainoa maa, joka vastusti sitä, että Hitlerin Saksa miehitti Itävallan. Ainoa maa! Se on kuudenkymmenen vuoden ajan säilynyt yhteisessä muistissamme. Oli erittäin epätavallista, että perustimme yhteisen neuvoston alle kahdessa viikossa siitä, kun tämä väliaikainen sopimus oli astunut voimaan.
Haluamme näin myös hieman maksaa kiitollisuudenvelkaa. Te näette, että pienet asiat voivat joskus olla tärkeitä, ja Euroopan vastuu ja suhteet Latinalaiseen Amerikkaan ovat erittäin tärkeitä. Haluamme yhdessä, saksalaisten kanssa luonnollisesti, tehdä kaikkemme, jotta tämä Rio de Janeiron ensi vuoden huippukokous voisi toimia.
Muutama sana ympäristöstä: Eurooppa oli johtavassa asemassa Kioton sopimuksen saavuttamisessa. 8 %: n vähennys vaikuttaa todellisuudessa kuin moukari. Jos se muutetaan konkreettisiksi toimiksi, on tehtävä tuskallisia päätöksiä, joista kansallisten hallitusten on pidettävä kiinni. Siksi meidän on vaadittava, että konkreettiset toimet myös todella tukevat sopimusta. Sen osalta ei kaivata enää lyriikkaa. Suurena erona aikaisempiin kansallisiin julkilausumiin on se, että tämä muodostaa kansainvälisesti velvoittavan laillisen sitoumuksen. Siksi olen sitä mieltä, että keskustelut, joita käymme nyt komission ja neuvoston kanssa, ovat oikeastaan laadullisesti erilaisia. Suhtaudun myös erittäin myönteisesti siihen, että moni parlamentin jäsen käsitteli ympäristönsuojelua.
Sitten selkeä kannanotto ihmisoikeuksiin. Me olemme jo valmistelleet troikan ja Algerian tapaamista. Olemme tiiviissä yhteydessä Nigeriaan, enkä haluaisikaan vaieta nyt tietyistä myönteisistä asioista. Toivon kovasti, että uusi vallanpitäjä, kenraali Abubakar, myös todella noudattaa äskettäin antamiaan julkilausumia. Voitte olla varmoja, että puheenjohtajamaa Itävalta muistuttaa selvästi näistä asioista, joita tänäänkin on kannatettu.
Kiitoksia vielä kerran luottamuksesta. Kiitos myös monesta perin epäilevästä huomautuksesta. Kypros on luonnollisesti painopisteluettelossa. Me haluamme aloittaa samalla tavalla. En kiellä, etteikö kaikilla olisi oikeus itsepuolustukseen. Ohjusten sijoituspaikka-asiassa toivon kuitenkin, että pääsemme toisenlaiseen ratkaisuun, joka ei vaaranna Kyproksen turvallisuutta.
Herra Klaus Hänsch siteerasi Wallensteinia. Tulette myöhään... mutta tulette. Täydellinen sitaatti kuuluu: " Tulette myöhään... mutta tulette! - ja matkan pituus, ..., on viivyntänne selityksenä."
Me olemme pitkällä matkalla ja pyrimme hyvään tavoitteeseen.

Puhemies
Tämä todella kiehtova keskustelu on nyt päättynyt.

Kosovon tilanne
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston puheenjohtajan julkilausuma Kosovon tilanteesta.

Schüssel
Arvoisa puhemies, tervehdin myös komissaari Hans van den Broekia, jonka kanssa keskustelimme tästä aiheesta erittäin intensiivisesti maanantaina yleisten asioiden neuvostossa. Aluksi tosiasiallinen tilanne: 80 0-90 000 ihmistä on tällä hetkellä pakomatkalla, suuri osa vielä Kosovossa, mutta kotiseudun tuhottujen kylien vuoksi muualla majoitettuina, heistä noin 15 0-20 000 Pohjois-Albaniassa. Klaus Kinkel kävi henkilökohtaisesti siellä. Olot ovat kauhistuttavat. Perheet, joissa on jo 10-15 jäsentä, ovat vastaanottaneet vielä 10-15 pakolaista. Pienissä tiloissa makaa sitten 15 ihmistä lattialla, joka on todellisuudessa poljettua maata eikä mitään muuta. Komission ja erilaisten kansalaisjärjestöjen ansiosta on nyt saatu perille ensimmäiset humanitaarisen avun lähetykset. Paljon kiitoksia myös siitä, että vastaavat ohjelmat avattiin. Olen kuitenkin sitä mieltä, että myös yksittäisten maiden on toimittava enemmän kahdenvälisellä tasolla. Noin 10 000 pakolaista on nyt Makedoniassa.
Suhtaudumme erittäin myönteisesti siihen, että Venäjä otetaan mukaan neuvotteluihin. Se on tärkeä asia. Miloseviin ja Jeltsinin tapaaminen Moskovassa oli kaukana täydellisestä, siitä ei ole epäilystäkään. Kansainvälisen valtioyhteisön vaatimusten tärkeitä osia ei täytetty. Venäjä saatiin kuitenkin sen avulla sitoutumaan, ja se saatiin pakotettua toimimaan tässäkin asiassa toisin kuin tähän asti. Olin itse Belgradissa ja puhuin Miloseviin kanssa. Kävin ensimmäisenä ja tähän mennessä luultavasti ainoana ulkoministerinä Pristinassa. Olemme nyt avanneet neuvoston ensimmäisen toimiston Pristinassa.
Saimme aikaan sen, että kansainväliset tarkkailijat pääsevät alueelle. Siellä on tällä hetkellä 28 eurooppalaista tarkkailijaa, jotka eivät toimi ECMM: inä (Euroopan unionin valvontatehtävissä) vaan näennäisesti lähetystöjemme diplomaatteina, ja suunnilleen saman verran amerikkalaisia ja venäläisiä. Lähetin viikonloppuna Itävallan ulkoministeriön kansliapäällikön henkilökohtaisena edustajanani Belgradiin, Pristinaan ja kauemmaksi Mali&#x010D;evoon, jossa on Kosovon vapautusarmeijan UCK: n päämaja, jotta unionin ja neuvoston puheenjohtajamaan näkyvyys olisi myös todella taattu. En ymmärrä, miksi vain Holbrooken ja Afanasiewskyn pitää olla siellä. Myös Euroopan unionin edustajien ja lähettiläiden läsnäolon pitää näkyä.
(Suosionosoituksia) Olemme saaneet joitakin tärkeitä tietoja. Ensinnäkin: voimassa olevilla pakotteilla on ainakin osittaista vaikutusta. Yksityistämishankkeiden jäädyttäminen ehdyttää luonnollisesti Miloseviin rahavarat. Toiseksi: pakotteilla on tietty taloudellinen kaukovaikutus. Niitä ei pidä kuitenkaan yliarvioida. Ennen kaikkea lentokiellon osalta, josta nyt päätettiin, on muistettava, että erilaisten kansainvälisten irtisanomisaikojen vuoksi kestää useita kuukausia, ennen kuin kielto alkaa ylipäänsä vaikuttaa. Pakotteilta ei saa siis odottaa liikaa.
Minun arvioni mukaan sotilaallinen tilanne on lisäksi muuttunut täysin. UCK hallitsee nykyään sotilaallisesti 30 %: a Kosovosta, sanovat venäläiset, 40 %: a sanovat muut lähteet, ja uskon, että ne ovat lähempänä totuutta. Sanon, että Milosevi ei voi todellisuudessa enää voittaa tätä konfliktia sotilaallisesti, ellei hän sitten käytä ennenkuulumattomia sotilaallisia voimia. Ei ole erityisen varmaa, tulisiko sellainen Jugoslavian armeijan johdon kannan vuoksi edes kyseeseen, mikä on sinänsä myönteinen merkki, mutta ei sitä voi luonnollisesti poiskaan sulkea.
Toiseksi: on havaittavissa tiettyä radikalisoitumista, myös - olkoon tämä kriittinen huomautus - Kosovon albaanien puolella. Ibrahim Rugovan, johon olemme nähdäkseni oikeastaan aina yhdessä kohdistaneet toiveita, asema heikkenee jatkuvasti. Hän on ihailtava mies, koska hänellä oli erittäin, erittäin vaikeina aikoina aina rohkeutta esiintyä väkivallattomuuden puolesta. Kun kansliapäällikköni oli Mali&#x010D;evossa - ihmeellinen kolmannen asteen kokemus muuten, melkein kuin Che Guevaran kanssa aikoinaan - siellä ei mainittu nimiä, sanottiin vain, että minä olen komentaja nro 7 ja vastaavaa - hän totesi, että todellisia vihamielisyyden kohteita Mali&#x010D;evossa ovat Pristinan poliitikot, ennen kaikkea Rugova. Se saa minut huolestumaan. Sanon sen aivan avoimesti.
Meidän tavoitteenamme pitää olla Kosovon albaanien johdon järkevien ja maltillisten voimien voimistaminen eikä heikentäminen väärien merkkien avulla. Tarkoitan sitä, että meidän on huolehdittava myös Euroopan unionin näkyvyydestä. Me haluamme keskittyä erityisesti enhanced status -kysymykseen - kuten sitä nimitetään monimutkaisessa eurokielessä. Kukaan ei tiedä tarkasti, mitä se merkitsee. Toiset arvelevat, että se on hieman enemmän kuin vallitseva tila, ja Kosovon albaanit sanovat, ettei mikään muu kuin ero, siis itsenäinen valtio, tule missään tapauksessa kysymykseen.
Meidän on ehdottomasti otettava huomioon, että sellaisen aseman valmistelu, jonka pitää luonnollisesti sisältää täydellinen itsehallinto eikä pelkästään kielen käyttäminen, korkeakouluihin pääsy tai sairaanhoitajien pääsy töihin sairaalaan, siis että sen valmistelu on unionin ikuisuusaihe, jolle haluamme omistautua. Sen lisäksi meidän on luonnollisesti vaadittava selvästi, kuten tähänkin asti, väkivallan täydellistä lopettamista! Välittömiä neuvotteluja amerikkalaisten, Euroopan unionin ja Venäjän läsnäollessa!
Minä uskon, että alueella ei lopulta tulla toimeen ilman ulkopuolista osallistumista. Laadimme samanaikaisesti Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvostossa eräänlaista kaksivaiheista päätöslauselmaa, jonka on tarkoitus muiden toimien varalta todella varmistaa rajoittamaton toimintavapaus.
Tulevat viikot osoittavat, onnistummeko todella saamaan Miloseviin muuttamaan mieltään ja sallimaan kansainvälisen osallistumisen. Hänelle voitaisiin aivan hyvin tarjota myös kannustimia, kuten esimerkiksi ETYJ: iin takaisin ottamista. Jos halutaan saada aikaan tehtävä, todellinen läsnäolo alueella, se näyttää minusta ainoalta järkevältä teolta, ainoalta järkevältä kannustimelta, jolla Jugoslavia saadaan taivutettua tähän. Sanon myös aivan avoimesti, että albaanien voi tuskin odottaa tyytyvän johonkin itsehallintoa koskeviin myönnytyksiin, jollei Jugoslaviaa painosteta samanaikaisesti täydelliseen sisäiseen demokratiaan ja moniarvoiseen kehitykseen. Itsehallinto, todellinen asemasta keskustelu ja myönteinen neuvotteluratkaisu ovat arvioni mukaan nimittäin mahdollisia vasta silloin.
(Suosionosoituksia)
Puhemies
Olen ottanut vastaan kuusi päätöslauselmaesitystä tämän keskustelun päätteeksi.

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Minulla on ilo parlamentin puolesta toivottaa tervetulleeksi lehterille saapunut Algerian demokraattisen kansantasavallan kansalliskokouksen ulkoasiain- sekä yhteistyö- ja maastamuuttoasiain valiokunnan puheenjohtajan herra Abdelkader Hadjarin johtama kansalliskokouksen valtuuskunta.
Täsmennän, että suotte meille kunnian tällä vierailullanne, joka on neljäs parlamenttien välinen tapaaminen Euroopan parlamentin toimivaltaisen valtuuskunnan kanssa. Lisään, että Algerian ja Euroopan unionin väliset suhteet perustuvat pian Euro-Välimeri-kumppanuuden periaatteelle ja että parlamentin tasolla solmimamme suhteet osoittavat yhteistä haluamme yhteistyöhön monilla tärkeillä alueilla.
Niinpä toivotan Algerian valtuuskunnalle hedelmällisiä neuvotteluja ja erittäin onnistunutta vierailua Strasbourgiin.

Kosovon tilanne (jatkoa)
Swoboda
Arvoisa puhemies, olen iloinen etenkin siitä, että Algerian valtuuskunta on täällä tänään, ja toivon teidän laillanne, arvoisa puhemies, että tapaaminen on menestyksellinen, että voimme vähitellen parantaa Euroopan ja Algerian välisiä suhteita ja että nimenomaan Itävallan puheenjohtajakausi voi myötävaikuttaa siihen.
Nyt kuitenkin Kosovoon. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te puhuitte Rugovan suunnattomasta heikkenemisestä. Sen ei pidä hämmästyttää meitä! Se ei ole nyt nimenomaan teidän vikanne, mutta rouva Pack ja monet muut ovat usein puhuneet siitä - ja komissaari, jota haluaisin nyt erityisesti tervehtiä, tietää sen - että Euroopan unionin pitää tukea voimakkaammin rauhaa rakastavia voimia. Unioni ei ole tehnyt mitään tai erittäin vähän, se on sanottava aivan rehellisesti. Olemme osittain syypäitä, jos demokraattiset ja rauhaa rakastavat voimat ovat heikentyneet. Se on sanottava aivan selvästi, jos tutkimme itseämme tarkasti. Olen erittäin iloinen, myös ryhmäni puolesta, että lopultakin - parlamentin tahdon mukaisesti - me eurooppalaiset olemme voimakkaammin edustettuina - ja olen iloinen, että se tapahtuu nimenomaan Itävallan puheenjohtajakaudella.
Toiseksi: poliittinen tavoite, sillä parlamentissa on eriäviä mielipiteitä jo siitäkin. Selvittäkäämme kuitenkin kaikille, mikä on poliittinen tavoitteemme, myös mahdollisen väliintulon yhteydessä. Kenraali Norman sanoi sen nimittäin hiljattain aivan selvästi. Hän on valmis NATOn mahdolliseen väliintuloon, hän haluaisi vain tietää poliittisen tavoitteen. Poliittisena tavoitteena pitää olla Kosovon itsehallinto demokraattisessa Jugoslaviassa - siinä olette aivan oikeassa. Jos asetamme kuitenkin jonkun muun tavoitteen tai muita tavoitteita, jotkut itsehallinnon, jotkut itsenäisyyden puolesta, tiedämme, että itsenäisyys aiheuttaa seuraavat ongelmat. Makedoniassa, tai, kuten se virallisen kielenkäytön mukaan kuuluu, EJTM: ssä ja itse Albaniassakin. Siihen peliin meidän ei pidä sekaantua. Meidän on tuettava samanaikaisesti sekä itsehallintoa että varmasti myös vastaavaa demokraattista järjestelmää Jugoslaviassa.
Olen erittäin iloinen kaikista ponnisteluista, joiden tavoitteena on Yhdistyneiden kansakuntien saaminen meidän puolellemme, nimenomaan Venäjän kanssa käytävien keskustelujen avulla, tai ainakin sen taivuttaminen siihen, että se hyväksyy mahdollisesti vaadittavan voimankäytön - toivon, ettei se ole milloinkaan tarpeen. Sanon kuitenkin aivan avoimesti ja täysin Yhdistyneiden kansakuntien tavoitteisiin yhtyen tai niihin samaistuen, että albaanien pitää tietää tämä: Eurooppa ei voi milloinkaan suvaita tämän kansan teurastamista, sen elämisen perustan riistämistä. Meidän on ryhdyttävä kaikkiin mahdollisiin ponnisteluihin, jotka tähtäävät rauhanomaiseen järjestelyyn, ja kaikkiin mahdollisiin ponnisteluihin Yhdistyneiden kansakuntien hyväksymisen saamiseksi, jos voimankäyttö on tarpeen. On kuitenkin oltava täysin selvää, ettemme kamppaile albaanien itsehallinnosta, me kamppailemme nyt albaanien eloonjäämisen oikeudesta. Bosnian tapahtumien ei pidä enää toistua, muuten meidän uskottavuutemme katoaa kokonaan. Jos kannatamme yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa, meidän on nyt todistettava, että pystymme myös toteuttamaan sitä seurauksista riippumatta.

Pack
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, pidin puhettanne erinomaisena, herra Schüssel, mutta se pidettiin monta, monta vuotta liian myöhään. Aika kirjaimellisesti karkaa käsistämme! Kuten herra Swoboda jo sanoi, se ei ole teidän vikanne vaan kaikkien läntisten hallitusten vika. Kävin vuodesta 1989 lähes vuosittain Kosovossa. Tiedän siis todella, mistä puhun. Kävin juuri kymmenen päivää sitten Albaniassa, näin myös pakolaisten kurjuuden. Tarkoitan sitä, että meidän on yksinkertaisesti otettava huomioon, että olemme pahasti myöhässä.
Se, mitä sanoitte Rugovasta, pitää paikkansa. Rugova on pyrkinyt kahdeksan vuoden ajan saamaan ihmiset liittymään väkivallattomaan vastarintaan, ja niin skipetaarit eli albanialaiset ovat tehneet. On mahdotonta kuvitella, että he ovat tehneet sen! Tilanne on kuitenkin nykyään sellainen, että hän ei voi todistaa mitään. Hän on kahdeksan vuoden ajan kehottanut ihmisiä väkivallattomaan vastarintaan, eivätkä länsimaat ole edes kiittäneet häntä siitä! Nyt olemme tilanteessa, jossa länsimaiden ulkopolitiikka, joka on aina ollut kädestä suuhun elämistä ja käsillä olevaan tilanteeseen reagoimista ja jolla ei ole ollut tällä alueella keskipitkän eikä pitkän aikavälin tavoitteita, kuten Bosniassa nähtiin, muodostuu siitä, että reagoidaan vain, kun televisiossa näytetään kansalle, että tuolla alhaalla virtaa veri.
Kosovon poliittinen ratkaisu ei ole enää pitkään aikaan voinut muodostua itsehallinnosta, jonka Milosevi tuhosi vuonna 1989. Jokaisen pitäisi tietää se! Olin monia vuosia sitä mieltä, että uudessa demokraattisessa Jugoslavian liittovaltiossa voisi olla kolme tasavaltaa: Serbia, Montenegro ja Kosovo. Mutta tiedustelkaapa sitä: sekään ratkaisu ei tunnu enää mahdolliselta, koska Jugoslaviakin on kaikkea muuta kuin demokraattinen. Mitä kauemmin albaanien murhaaminen ja raiskaaminen ja etniset karkotukset jatkuvat, sitä voimakkaampaa on UCK: n saama tuki ja sitä vähäisempää Rugovan tuki.
Myöntyväisyys Belgradia kohtaan auttaa UCK: ta ja heikentää Rugovaa. Pakotteet ovat - kuten itse sanoitte - pelottavan hampaattomia. Siksi meidän on sitouduttava voimakkaammin tämän ongelman ratkaisemiseen. Minun käsitykseni on, että voimme tehdä sen vain puhumalla sitä kieltä, jota Milosevi ymmärtää.

Cars
Arvoisa puhemies, Euroopan liberaalit suhtautuvat muutamilta osin kriittisesti ministerineuvoston toimintaan, mutta kiitämme kuitenkin Schüsselin kauniista puheesta.
Ensiksikin olemme sitä mieltä, että ministerineuvoston, Euroopan demokratioiden ensisijaisen edustajan, pitää toimia nopeammin ja voimakkaammin. Milosevi jatkaa hyökkäyksiään, taistelut ovat käynnissä, kyliä pommitetaan, useat kuolevat ja ihmiset pakenevat. Herra Schüssel, ministerineuvoston on tehtävä tähänastista enemmän kurjuuden lopettamiseksi - kurjuudella tarkoitan herra Miloseviiä. Jos tarve vaatii, hänet on uhkauksin ja vakavin vastatoimin pakotettava lopettamaan hyökkäyksensä ja vetämään joukkonsa pois Kosovosta. Tämän jälkeen voidaan aloittaa todelliset neuvottelut Kosovon tulevaisuudesta. Vai oletteko sitä mieltä, herra Schüssel, että sorretulta voidaan vaatia, että hänen on neuvoteltava sortajan kädet kurkullaan?
Toiseksi on erittäin toivottavaa, että YK: n turvallisuusneuvosto suostuu demokratioiden taholta tapahtuviin sotilaallisiin toimiin, jos Miloseviiä ei muulla tavoin saada ottamaan lusikkaa kauniiseen käteen. Ministerineuvosto ei voi kuitenkaan sallia, että mahdollinen veto estää sitä toimimasta. Odotamme, että Euroopan unioni, ministerineuvostonsa johdolla, lopettaa painostuksen ja tyrannian maanosassamme.
Kolmanneksi me liberaalit olemme sitä mieltä, että Kosovon tulevaisuus tulee ratkaista neuvottelujen avulla, ei ennen niitä. Mielestämme on lähestulkoon häpeällistä vaatia Kosovon kansan valitsemalta presidentiltä, Rugovalta, että hänen on jo ennen todellisten neuvottelujen alkamista luovuttava itsemääräämisoikeuteen liittyvistä vaatimuksistaan. Tämä vaatimushan on ollut Rugovan peruslähtökohta koko sen ajan, kun hän on johtanut Miloseviin sortamia maamiehiään. Näiden vuosien aikana hän korosti samalla, että taistelua on käytävä ainoastaan rauhanomaisin keinoin. Mutta saiko hän silloin tukea demokratioilta? Ei, me petimme hänet! "Kosovossahan oli rauhallista."
Euroopan unionissa ei saa olla mitään merkitystä sillä, olemmeko ruotsalaisia, kreikkalaisia, itävaltalaisia tai portugalilaisia vai olemmeko protestantteja, katolisia, muslimeja tai juutalaisia. Unioni on meitä varten yksilöinä. Harras toiveeni on, että niitä, jotka nyt taistelevat Kosovossa sortoa vastaan ja rauhan puolesta, veisi eteenpäin tahto, jonka mukaan he eivät aseta ryhmiä vastakkain, ortodokseja muslimeja vastaan ja serbejä albaaneja vastaan, että heidän päämääränään on juurruttaa Kosovo eurooppalaiseen yhteisöön, jota kuvastaa demokratia ja kunnioitus jokaista yksilöä kohtaan.

Caccavale
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, sanoitte hetki sitten puheessanne, että tahdotte tehdä yhteistyötä Euroopan parlamentin kanssa, ja kiitämme teitä siitä. Teidän on kuitenkin syytä tietää, että Euroopan parlamentti on ilmaissut mielipiteensä Kosovon tilanteesta ja muista vastaavista aiheista useita kertoja ja se on varoittanut dramaattisesta tilanteesta, joka uhkasi toteutua ja joka sitten toteutuikin; kaikki tämä tapahtui kuitenkin Euroopan neuvoston ja komission täydellisen välinpitämättömyyden vallitessa. Me saatoimme jo kuvitellakin, että diktaattori Milosevi olisi enemmin tai myöhemmin hyökännyt omalla alueellaan asuvien albaanien kimppuun, käyttäen hyväksi jo Bosnian sodassa ja etnisissä puhdistuksissa oppimiaan menetelmiä.
Arvoisa puheenjohtaja, mielestäni keskeinen seikka on se, minkä mainitsitte viimeiseksi: niin kauan kuin Jugoslaviassa ei ole demokratiaa, meillä ei ole minkäänlaista mahdollisuutta ratkaista Kosovonkaan tilannetta. Suhteessaan diktaattori Miloseviiin Euroopan on mielestäni esiinnyttävä päättäväisesti, lujasti ja yksimielisesti ja uhattava häntä selkeillä ja lujilla toimilla, ennen kuin on liian myöhäistä.

Theonas
Arvoisa puhemies, niin sanottu Kosovon vapautusarmeija julistaa, että kaikkien, jotka toivovat rauhaa Balkanille, pitää tukea Kosovon itsenäisyyttä. Siitä huolimatta, samalla kun amerikkalainen diplomatia tuo ilmi Jugoslavian vastaisen kantansa, se vaatii vapautusarmeijan liittämistä menettelyyn, jolla haetaan ratkaisua. Näyttää siltä, että neuvostokin omalla tahollaan alkaa lähestyä tällaista kantaa, kun se katsoo, että kaikkien ryhmien, joilla on jotain sanottavaa, pitää osallistua menettelyyn.
Eikö neuvostossa ajatella sitä, että yksipuolinen painostus Jugoslaviaa kohtaan, ilman että kukaan hyväksyy Miloseviin taktiikkaa, käytännössä heikentää Kosovon albaanien maltillisten voimien asemaa ja vahvistaa vapautusarmeijan taipumattomia voimia? Arvoisa neuvoston puheenjohtaja sanoi meille, että vapautusarmeija valvoo 40 %: a Kosovon alueesta, ja että se vaatii itsenäisyyttä. Kuinka neuvoston ajaman autonomian puitteissa voidaan saada aikaan rauhanomainen ratkaisu?
Mielestäni meidän on joskus tehtävä johtopäätökset ja kannettava vastuumme Balkanilla syntyneestä tilanteesta.

Vandemeulebroucke
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, parlamentti on jo erittäin monta kertaa viitannut Kosovon tragediaan. Päätöslauselmiemme määrä on lukematon. Rugova kävi useita kertoja Strasbourgissa. Myönsimme Demaçille Saharov-palkinnon, mutta koko tämän ajan neuvosto pysyi umpikujassa, sillä se ei koskaan päässyt yhteisymmärrykseen ulkomaanpolitiikasta, ei Kosovonkaan suhteen. Koko sen ajan neuvosto tiesi, että Serbian väkivaltaisuudet johtaisivat automaattisesti väkivallan lisääntymiseen. Sen tähden tilanteesta on tullut toivoton ja siitä voisi aiheutua joukkoteurastus. Sen tähden väkivallan syy on karsittava juurineen: Serbian kansalliskiihko, Serbian valtionterrori. Siksi kansainvälistä oikeutta on sovellettava Kosovoon mitä voimakkaimmin. Mielipiteeni mukaan tämä merkitsee laajamittaista diplomaattista hyökkäystä, johon Kosovo otetaan välittömästi mukaan tasa-arvoisena valtiona.
Luotan suuresti Itävaltaan puheenjohtajamaana, mutta haluaisin pyytää sitä ehdottamaan neuvostolle, että Kosovolle myönnettäisiin varsinainen diplomaattistatuutti, kuten maani vasta teki esimerkiksi palestiinalaisten tapauksessa. Historiassa on myös kyettävä ennustamaan sen sijaan että siinä kuljettaisiin aina jäljessä.

Antony
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kun Miloseviin kommunistisen Serbian edustajat olivat täällä valtuuskuntana seitsemän vuotta sitten, Slovenian ja Kroatian sankarillisen vapautumiskapinan aikaan, tein seuraavat kolme huomiota.
Ensinnäkin sen sijaan, että Serbia haluaa ylläpitää valtaansa näissä historiallisesti muodostuneissa kansakunnissa, jotka toki kuuluivat Jugoslavian liittovaltioon, mutta joiden irrottautumisoikeus tunnustettiin perustuslaissa, oikeus, joka tullaan takaamaan toivoakseni myös Euroopan unionin maille, sen olisi parempi - myös sen - vapautua kommunismista.
Toiseksi vaatimalla Serbialle kroatialaista Krajinan aluetta sillä verukkeella, että serbit asuttivat pääasiallisesti näitä rajaalueita, serbit asettivat itsensä alttiiksi jonakin päivänä esitettävälle vastavuoroiselle vaatimukselle Kosovon provinssista, joka on serbikansakunnan historiallinen kehto, mutta jonka asukkaista 90 % on albaanimuslimeja.
60 vuotta sitten serbit olivat enemmistönä kotonaan Kosovossa. Nykyään heitä ei ole enää kuin 10 % kahdesta syystä, syntyvyyden romahtamisen ja albaanien jatkuvan maahanmuuton takia, joka on vahvistanut jo paikalla ollutta muslimivähemmistöä.
Kolmanneksi serbien olisi pitänyt ennemminkin keskittyä muuttamaan maahanmuuton suuntaa ja kansoittamaan uudelleen maataan pikemminkin kuin rajoittamaan Kroatian katolilaisen väestön asuinalaa Zagrebin katedraalin kellotapulista näkyvälle alueelle, kuten eräs heidän sotaisista johtajistaan asian kyynisesti ilmaisi. Muistuttakaamme, että Jacques Delors tuki tuolloin täällä Belgradin bolsevistista serbihallintoa.
Kansat joutuvat valitettavasti aina maksamaan johtajiensa epäjohdonmukaisuuksista ja ideologioiden järjettömyydestä. Nämä huomiot eivät kuitenkaan oikeuta uuden maailmanjärjestyksen poliisien sekaantumista Serbian sisäisiin asioihin, ja vielä vähemmän tekosyyn etsimistä sotilaalliselle väliintulolle, joka johtaisi Serbian jakamiseen kaikkine kuviteltavissa olevine seurauksineen Balkanin niemimaalla ja Kreikassa, jossa ollaan oikeutetusti huolissaan ja jossa muistetaan vielä ottomaanien kauhistuttavan vallan vuosisadat.
Meidän on täällä parlamentissa jälleen vahvistettava kansainvälisen oikeuden periaatteita. Ensinnäkin rajojen koskemattomuutta: rajoja ei saisi muutella kuin poikkeuksellisesti sovinnolla; toiseksi kansojen itsemääräämisoikeutta, tosin ainoastaan demokraattisesti eikä terroristijärjestöjen paineen alaisina, kuten ranskankielisessä Algeriassa ja Espanjan baskimaassa; kolmanneksi sitä, että valtion sisäisiin asioihin ei sekaannuta.
Lopuksi joitakin huomioita. Miten voimme sallia sen, että palestiinalaisilla, jotka ovat aina asuneet Palestiinassa, on paljon vähemmän oikeuksia kuin albaaneilla, jotka ovat saapuneet Kosovoon paljon myöhäisemmässä vaiheessa? Miten voimme sallia sen, että Israelin kansan oikeutta omiin juuriinsa pidetään niin tärkeänä, mutta ei serbien? Miten voimme sallia sen, että Israelin tuomiot, sen nykyinen raju rotusortopolitiikka ja pakottava siirtokuntapolitiikka eivät ole johtaneet minkäänlaisiin rangaistuksiin, vaikka olemme valmistautumassa iskemään Serbiaan? Onko samoin hyväksyttävää julistaa alueita muslimitasavalloiksi Ranskan, Belgian tai Saksan osissa sillä verukkeella, että se on uusien kansojen tahto? Sanomme ei, ei ja ei!

Titley
Arvoisa puhemies, kiitän neuvoston puheenjohtajaa hänen julkilausumastaan. Se on verrattomasti myönteisin julkilausuma, jonka olemme kuulleet Kosovon tilanteesta viime kuukausina, ja se on selvä osoitus siitä, että monia kuukausia kestänyt erittäin kärsivällinen diplomatia alkaa tuottaa tuloksia. On tärkeää, että kykenimme tekemään tämän säilyttäen samalla yhteysryhmän yhtenäisenä. Ja on tärkeää, että pidämme koko yhteysryhmän koossa, Venäjä mukaan lukien. Jos emme tee näin, menetämme kaiken tilanteen hallinnan.
Olen huolissani kahdesta asiasta kuultuani neuvoston puheenjohtajan julkilausuman. Ensiksikin meidän on kaikkien oltava huolissamme hänen huomioistaan, jotka koskevat herra Rugovan tilanteen huononemista. Meidän on oltava jälleen kerran selväsanaisia siitä - ja olen iloinen siitä, että neuvoston puheenjohtaja teki asian selväksi - että puhumme tässä autonomiasta, ja tällä hetkellä laajasta autonomiasta; emme puhu itsenäisyydestä. Toistan, mitä sanoin viime kuussa, että itsenäisyydestä vapaasti puhuvat ainoastaan pahentavat tilannetta, eivät paranna sitä. Jos teemme tämän kannan selväksi, tuemme herra Rugovan kaltaisia ihmisiä.
Toiseksi huolestuin kuitenkin, kun en kuullut neuvoston puheenjohtajan sanovan, että meidän on osana tämän tilanteen ratkaisemista taattava Kosovossa asuvien serbien oikeudet. Meidän on hyväksyttävä, että Kosovo on historiallisesti ja perinteisesti tärkeä Serbian kansalle, emmekä saa korvata yhden kansan pelkoa toisen kansan pelolla. Tämän on oltava keskeinen seikka.
Meidän on tehtävä serbeille kokonaisuudessaan selväksi, että heti kun Kosovon ongelma on ratkaistu, haluamme poistaa pakotteet. Haluamme yrittää jälleenrakentaa entisen Jugoslavian. Emme ole tekemässä Serbian kansasta syntipukkia sen johtajien tekojen vuoksi. Meidän on löydettävä myönteinen sävy, jos aiomme yrittää tehdä tilanteessa läpimurron. Ihmisten jatkuvat sortamispyrkimykset eivät ole mikään ratkaisu.
Tämän pohjaltahan on loppujen lopuksi selvää, että Milosevi itse ymmärtää ainoastaan voimankäytöllä uhkailua. Samalla kun jatkamme diplomaattisten ratkaisujen etsimistä, emme saa vähentää valppauttamme, vaan meidän on jatkettava välttämättömiä sotilaallisia valmisteluja NATOn välityksellä sekä yritettävä edelleen saada aikaan YK: n päätöslauselma, jossa sotilastoimille annettaisiin oikeudellinen perusta. Toivomme, ettei näihin toimiin ole tarvetta, mutta meidän on joka tapauksessa noudatettava kaksiosaista lähestymistapaa eli yhtäältä jatkettava varsinaista rauhantekemisdiplomatiaa, samalla kun toisaalta ylläpidämme voimankäytön mahdollisuutta.

Von Habsburg
Arvoisa neuvoston puhemies, haluaisin ennen kaikkea kiittää teitä konkreettisesta ja selkeästä puheestanne, jonka piditte aiheesta, josta on jo puhuttu niin paljon todellisuuden vierestä. Näen sen myös merkkinä siitä, että Itävallan historia ei ole turhaan ollut merkittävässä asemassa nimenomaan myös Kosovossa. Itävalta merkitsee nimittäin erittäin paljon albaaneille. Pyydän teitä siksi käyttämään tätä Itävallan arvostusta myös siihen, että tuotte rauhan Kosovoon, kuten Itävalta toi aikoinaan rauhan.
Haluaisin kuitenkin myös sanoa, että meille on tärkeää, että noudatamme vielä paljon selkeämpää politiikkaa, ja olen kiitollinen teille, että olette panneet sellaisen politiikan alulle. Kaikkein tärkeintä on kuitenkin, että meidän on annettava selviä merkkejä siitä, että tuemme herra Rugovaa, sillä se on poliittinen ratkaisu, johon meidän on pyrittävä. Sen vuoksi olen erittäin onnellinen siitä, että ryhmäni on esittänyt, että seuraava Saharov-palkinto myönnettäisiin herra Rugovalle.
Meidän on tehtävä kaikkemme, jotta saamme vahvistettua herra Rugovan asemaa, jota myös Euroopan unionin viime kuukausien ja jopa vuosien politiikka on heikentänyt. Emme ole tukeneet rauhaa rakastavia voimia. On ymmärrettävää, että siitä seuraa vaikeuksia. Siksi toivotan teille menestystä tehtävässänne.

La Malfa
Arvoisa puhemies, mielestäni neuvoston puheenjohtaja Schüssel on kuvannut hyvin ja arvokkaasti Euroopan asemaa, joka pohjimmiltaan kuitenkin on hyvin heikko. Oletan luonnollisesti, että neuvostolla on koko parlamentin tai ainakin sen suuren enemmistön tuki niille esittämilleen ja aloittamilleen toimille, jotka ovat oikeansuuntaisia. Meillä on kuitenkin lupa sanoa, kuten Spaak sanoi puheenvuorossaan, johon täysin yhdyn, että rauhanomaisen ratkaisun hetki meni turhaan ohi, ja Kosovon albaanien maltillisimman osan, eli Rugovan, heikentymisellä, johon te, arvoisa ministeri, olette kiinnittänyt huomiota, on vakavat seuraukset. Tavallaan monien kollegoiden täällä esittämä kanta, jonka mukaan Eurooppa ja kansainvälinen yhteisö saattavat kannattaa autonomiaa, mutta ei missään tapauksessa itsenäisyyttä, merkitsee itse asiassa sitä, että Milosevi tietää, että hänen toimensa Kosovon murskaamiseksi kohtaavat vain hyvin heikkoa vastustusta kansainvälisen yhteisön taholta. Arvoisa ministeri, näissä oloissa on hyvin vaikeaa onnistua painostamaan Jugoslaviaa ottamaan ne askeleet, jotka vielä ovat mahdollisia, sen estämiseksi, että Kosovon tilanne kärjistyy sodaksi.
Toivomme siis, että olisitte oikeassa, mutta meitä huolestuttaa se mahdollisuus, että Euroopan diplomaattiset toimet ovat jälleen kerran liian myöhäisiä ja harhaan osuneita.

Sarlis
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Rugovan yrityksiä löytää ratkaisu vuoropuhelun kautta on tuettava, ja tästä syystä otin ilolla vastaan Albanian demokraattisen puolueen puheenjohtajan Sali Berishan julkilausuman tuesta Rugovalle. Tämä Albanian suurimmalta oppositiopuolueelta tuleva julkilausuma on merkittävä.
Muistutan, että Cardiffin julistuksessa tuetaan autonomiaa ja torjutaan Kosovon itsenäisyys sekä päästetään ne serbit ja montenegrolaiset, jotka vastustavat Belgradin vallanpitäjien politiikkaa, jatkamaan kamppailuaan vapaamman ja demokraattisemman Jugoslavian sekä Kosovon laajemman autonomian puolesta.
Erityisesti haluan muistuttaa niitä kollegoita, joiden sotaintoisia puheita on kuultu tässä salissa, että sekä Euroopan unioni että tämä parlamentti sanoivat jyrkästi " ei" Itä-Slavonian ja Krajinan serbien eroamista vaatineille liikkeille. Kroatia ja Bosnia-Hertsegovina ovat säilyttäneet alueellisen koskemattomuutensa unionin sekä kaikkien länsimaiden johdonmukaisen ja viisaan politiikan ansiosta.
Lopuksi on kiireellisesti lopetettava vihamieliset toimet jommankumman vastakkaisen osapuolen painostamiseksi. Hyvät kollegat, sotilaallisiin keinoihin pitää turvautua vasta viimeisenä keinona. Niitä pitää käyttää vain, jos muuta ratkaisua ei löydy, puhutaan sitten Natosta tai Euroopasta, jotta voitaisiin lopettaa jatkuva verenvuodatus.

Oostlander
Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja osoitti tänä aamuna selkeällä näkemyksellään Kosovon kysymykseen liittyen olevansa todellinen eurooppalainen. Hänen puheensa vaikutti minuun suuresti, samoin hänen tarkka analyysinsä tämän ongelman osalta. Parlamentissa olemme jo usein keskustelleet siitä, että itsemääräämisoikeus pääsee vasta todella oikeuksiinsa demokraattisessa oikeusvaltiossa. Jos Jugoslavian liittovaltio tosiaankin voitaisiin muuttaa demokraattiseksi oikeusvaltioksi, silloinhan autonomia olisi tietenkin täysin hyväksyttävä asia, pelkkä autonomia. Mutta emme voi pakottaa ketään elämään epädemokraattisessa, väkivaltaisessa diktatuurissa. Se ei ole mahdollista! Kysymys on siis siitä, kuinka serbit saadaan tajuamaan, että he eivät enää saa valita rikollisia korkeimpiin virkoihin. Tätä varten on todella noudatettava politiikkaa, jonka Milosevi selvästi ymmärtää. Yhdyn kaikkiin, jotka sanovat: Milosevi ymmärtää ainoastaan kovaa puhetta. Tämän havaitsimme myös Bosniassa, kun tarvittiin viikon ajan NATOn puuttumista asioihin, ennen kuin Milosevi kumppaneineen lopulta saatiin pysäytettyä. Mutta tarvitaan myös toisenlaista politiikkaa Serbian tasavallan ja koko Jugoslavian liittotasavallan luotsaamiseksi kohti demokratiaa ja oikeusvaltion luomista. Kysyn neuvoston puheenjohtajalta ja myös komissiolta, sillä se on tekemisissä demokratisointiin liittyvien toimien kanssa, pystyvätkö neuvosto ja komissio myös todellisuudessa toteuttamaan sellaista politiikkaa, jotta voisimme todella kantaa vastuumme siten kuin kuuluu. Sillä velvollisuuksien kiertäminen ei enää tule kysymykseen!

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna.
Kuten olette voineet huomata, hyvät kollegani, keskustelu Itävallan puheenjohtajakaudesta on kestänyt hieman suunniteltua pitempään, mutta sitä ei ole syytä valittaa, ja luulen, että olemme kaikki halukkaita toivottamaan Itävallan puheenjohtajakaudelle täydellistä onnistumista ja paljon onnea.

Äänestys
Macartney
Arvoisa puhemies, tämä on melko pieni oikaisu, mutta tarkistuksen 49 kohdalla on käännösongelma, tarkistuksen, jossa pyritään laajentamaan vähemmistöjen edustusta useamman kuin yhden valtion alueella asuviin vähemmistöihin - esimerkiksi Lapin saamelaisväestöön. Englanninkielisessä versiossa puhutaan vähemmistöistä, jotka ovat perinteisesti asettuneet asumaan jollekin alueelle, "traditionally settled" . Minä haluaisin käyttää versiota, joka on sama kuin tarkistuksessa 46, jossa puhutaan vähemmistöistä, jotka asuvat perinteisesti jollakin alueella: "minorities traditionally resident" . Emme puhu uudisasukkaista, vaan ihmisistä, jotka asuvat perinteisesti jollakin alueella.
Tarkistus 46 oli alunperin laadittu italiaksi. Haluaisin vain varmistaa, että olemme tässä asiassa johdonmukaisia.

Puhemies
Teemme tarvittavat sovitukset, herra Macartney.
V-ryhmän tarkistuksesta 8
Müller
Arvoisa puhemies, 2 artiklaa koskevassa äänestyksessä sanoitte, että vihreiden ryhmän tarkistus 8 olisi rauennut. Minun mielestäni niin ei käynyt, koska sitä edeltävät tarkistukset, jotka hyväksyimme, koskivat territoriaalisten vaalipiirien perustamista. Vihreiden tarkistuksen tavoitteena on kuitenkin lisätä 2 artiklaan jotakin, jotta suhteellista vaalitapaa saataisiin lievennettyä kansallisella tasolla, jos käytetään territoriaalisia piirejä. Se on rakenteellisesti tärkeää Euroopan pienille puolueille. Siksi pyydän kuitenkin äänestämään vielä kerran tarkistuksesta 8.

Puhemies
Rouva Müller, juuri tästä syystä arvelimme, että tarkistuksenne ei ole yhteensopiva.
Käännyn kuitenkin esittelijän puoleen, jotta hän valaisisi meitä viisaudellaan.

Anastassopoulos
Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä kanssanne.

Puhemies
Olemme siis yhtä mieltä siitä, että tarkistus on yhteensopimaton.
Ennen lopullista äänestystä
Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, haluaisin ehdottaa tämän mietinnön palauttamista valiokuntaan 129 artiklan mukaisesti. Mietintö ei nimittäin vaikuta minusta valmiilta. Se ei tunnu olevan, asioiden tässä vaiheessa, perustamissopimuksen parlamentille antaman lainsäädäntövallan tasolla. Tämä on mielestäni tarpeeksi harvinaista, jotta Euroopan parlamentti voi harjoittaa täydellisesti toimivaltaansa. Mietinnössä puhutaan yhteisistä periaatteista, eurooppalaisista vaaleista, mutta se on kaukana valmiista. Monia näkökulmia ei tarkastella lainkaan, erityisesti niitä, joista oikeusasioita käsittelevä valiokunta muistutti lausunnossaan. Henkilö voisi tulla valituksi edustajaksi esimerkiksi joko 18-vuotiaana tai vasta 25-vuotiaana jäsenvaltiosta riippuen.
Mietintö on myös täynnä ristiriitaisuuksia. Läheisyysperiaatteen mukaisesti halutaan lähentää edustajia ja äänestäjiä. Toisaalta kuitenkin kaavaillaan yhteisön laajuisia listoja. Viitataan Ranskan tapaukseen, vaikka, kuten tiedätte, Ranska on hylännyt hankkeensa, koska hallitus on vetänyt sen pois kansalliskokouksessa. Luulen, ettei ranskalaiselle itsemääräämisoikeudelle olisi eduksi, jos vain muutama päivä sunnuntain 12. heinäkuuta ja maan kansallispäivän jälkeen mietinnön ainoana käytännön seurauksena olisi ristiriita Ranskan viranomaisten tahdon kanssa. Tästä syystä ehdotan mietinnön palauttamista valiokuntaan, ja ehdotan teille nimenhuutoäänestyksen toimittamista ehdotuksestani.

De Vries
Arvoisa puhemies, tahtoisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ilmaistakseni kunnioitukseni ja ihailuni sen työn johdosta, jonka kollega Anastassopoulos, joka kuten tiedätte ei kuuluu puolueryhmääni, on tehnyt. Arvelen, että tämä on yksi tärkeimmistä, mutta myös yksi vaikeimmista mietinnöistä, joita parlamentilla tämän vaalikauden aikana on ollut käsiteltävänään. Yksi tärkeimmistä, koska astumme askeleen kohti Rooman sopimuksen täytäntöönpanoa, sopimuksen, joka on peräisin vuodelta 1957 ja jossa jo tuolloin määrättiin, että on toteutettava sama vaalijärjestelmä koko Euroopalle. 40 vuotta myöhemmin sitä ei ole vieläkään toteutettu. Anastassopoulosin mietintö tuo meidät askeleen lähemmäs tätä unionin perustajien päämäärää. Mutta se on myöskin yksi vaikeimmista käsiteltävänämme olevista mietinnöistä maidemme välisten suurten erojen vuoksi ja siksi, että kaikki arvostamme suuresti kansallisia perinteitämme. Mielestäni esittelijä on onnistunut kiitettävästi esittämään realistisen ehdotuksen, joka on maltillinen ja joka ottaa huomioon maissamme vallitsevat tunteet. Mielestäni äänestyksessä näimme sen, että tälle ehdotukselle löytyy laaja-alainen kannatus, ja siksi tahtoisin mielelläni, että siirtyisimme äänestykseen.

(Parlamentti hylkäsi pyynnön palauttaa asia valiokuntaan.)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Martens
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, sanon vain muutaman sanan. Olen täysin samaa mieltä herra de Vriesin kanssa. Euroopan parlamentti on täyttänyt olennaisen tehtävän, joka Rooman sopimuksessa sille annettiin. Tämä ei olisi mahdollista ilman herra Anastassopoulosin taidokkuutta ja neuvotteluhalua, mutta myös hyvin monen muun, jotka kaikki ovat osaltaan auttaneet tämän mietinnön ja tämän päätöslauselman hyväksymisessä.

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Minulla on ilo parlamentin puolesta toivottaa tervetulleeksi Italian entinen pääministeri ja presidentti herra Francesco Cossiga. Hän on virallisella lehterillä, vain epävirallisella vierailulla, mutta tervehdin häntä ilomielin ja toivotan hänet tervetulleeksi.

Äänestys (jatkoa)
Olsson
On ehdotettu, että 25 kohdassa olevan luettelon sana "energia" korvattaisiin sanalla "hiilidioksidipäästöt" . Olen keskustellut ehdotuksen tekijän kanssa, ja olemme sopineet siitä, että se voitaisiin tehdä lisäyksenä, jotta englanninkielisen version teksti kuuluisi sen sijaan: energy, for example emission of carbon dioxide (energia, esimerkiksi hiilidioksidipäästöt).

Puhemies
Käännyn parlamentin puoleen kysyäkseni, hyväksyykö se tämän suullisen tarkistuksen vai löytyykö 12 sitä vastustavaa kollegaa.
(Puhemies totesi, ettei suullisen tarkastuksen jättämistä vastustettu.)
27 kohdasta

Olsson
Tarkistus liittyy erääseen 27 kohdan ilmaisuun, jossa lukee hiilidioksidipäästö- ja energiavero. Haluaisin korvata nämä sanat sanalla hiilidioksidienergiavero . Uskon, että se kuulostaa luonnollisemmalta englanninkielisessä tekstissä, koska on olemassa käsite carbon dioxide energy tax (hiilidioksidienergiavero). Se toisin sanoen korvaisi nykyisen tekstin tax on carbon dioxide emissions and energy (hiilidioksidipäästö- ja energiavero).

Puhemies
Hyvä esittelijä, olen ymmärtänyt, että ehdotustanne sovelletaan sekä alkuperäiseen tekstiin että kahteen tarkistukseen, joista toimitan äänestyksen, PPE-ryhmän tarkistukseen 9 ja vihreiden ryhmän tarkistukseen 2.
Vastustetaanko tätä muutosta?

Liese
Arvoisa puhemies, minulla ei ole huomautettavaa, koska tämän tekstin kielenkäyttö on yleistä myös komissiossa. Pyydän vain ponnekkaasti, että tarkistuksesta 9 äänestetään joka tapauksessa, sillä siinä esiintyvät sanat "tulojen kannalta neutraali" . Haluamme tehdä tarkistuksen avulla aivan selväksi, että ympäristömaksuilla, riippumatta siitä missä ja miten niitä kerätään, ei missään tapauksessa saa korottaa veroastetta, vaan rahan on palattava kansalaisille. Siitä meidän on äänestettävä!

Puhemies
Rauhoittukaa toki, toimitan äänestyksen tarkistuksestanne, samoin kuin muuten vihreiden ryhmän tarkistuksesta, mutta niin, että esittelijän suullista tarkistusta sovelletaan tekstiin joka kerran, koska se ei varsinaisesti koske tarkistuksen tekstiä.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Bonde, Lis Jensen, Krarup ja Sandbæk
Vapaaehtoistyön tekemisellä on Tanskassa pitkä ja hyvä perinne kaikissa ikäryhmissä, ei ainoastaan nuorten keskuudessa, vaikka aktiivisuustaso onkin selvästi korkeampi siinä väestön osassa. Tanskaa kutsutaan usein "järjestöjen maaksi" ja keskimäärin jokainen tanskalainen onkin jonkin järjestön jäsen, olipa se sitten poliittinen puolue, nuorisojärjestö, partioliike tai asukasyhdistys. Kaikki nämä ihmiset työskentelevät parantaakseen kyseisten järjestöjen jäsenten tai näiden asiaan myönteisesti suhtautuvien ihmisten elinehtoja. Vain harvat haluavat työskennellä kehittääkseen "Euroopan ulottuvuutta" .
Kyseenalaistamme koko "Euroopan ulottuvuuden" olemassaolon. Suhtaudumme epäillen tällaiseen nuorille ja muillekin ihmisille suunnattuun EU-propagandan muotoon. Emme myöskään ole sitä mieltä, että tarvitsisimme nuoria vapaaehtoisia koskevan yhteisen säännöstön. Edellä mainittujen huomioiden perusteella äänestämme Fontainen laatimaa nuorten eurooppalaista vapaaehtoistyötä käsittelevää mietintöä vastaan.

Darras
Voin vain kannattaa kollegamme ja ensimmäisen varapuhemiehemme Nicole Fontainen mietintöä.
Nuorten eurooppalainen vapaaehtoistyö on Euroopan komission ja tarkemmin sanottuna rouva E. Cressonin aloite, jonka innokas kummi Euroopan parlamentti on.Sen tavoitteista ollaan yksimielisiä:
kannustaa solidaarisuutta edistämällä 18-25 -vuotiaiden nuorten vapaaehtoisuutta, -edistää nuorten osallistumista Euroopan rakentamiseen nuorisovaihdoilla, ja lopuksi, -edistää nuorten yrittäjähenkeä ja luovuutta.Näin ollen, minun on kulttuuri- ja nuorisoasioita käsittelevän valiokunnan jäsenenä korostettava valittaen neuvostoon kokoontuneiden ministerien asennetta, joka on jälleen kerran täysin yhteensopimaton heidän puheidensa kanssa.
Ei nimittäin riitä, että ollaan samaa mieltä periaatteista, vaan on vielä löydettävä keinot niiden toteuttamiseen. Tällä tasolla on kuitenkin selvää, että ajanjaksolle 1998-1999 myönnetyt 47, 5 miljoonaa ecua eivät todellakaan riitä kunnianhimoisten tavoitteidemme saavuttamiseen eikä asia ole sen paremmin niiden nuortenkaan kohdalla, jotka odottavat kärsimättömästi voivansa heittäytyä solidaarisuuden seikkailuun.
Äänestän siis tämän mietinnön puolesta ilmaisten tämän varauksen.

Deprez
Nyt kun kaikki taipuvat myöntämään, että nuorten koulutus ja opetus ovat nykymaailmassa perustavia keinoja kehittää yhteiskuntiamme, olemme joutuneet tekemisiin yhteisen hankkeen kanssa, joka on aivan näiden aiheiden ytimessä ja joka on äärimmäinen pettymys.
Se on pettymys, koska se on seurannut pienenpieniä edistysaskeleita, joita on saatu revittyä sovittelumenettelyllä. Neuvosto ei nimittäin parlamentin ponnisteluista huolimatta ollut lievästi sanottuna kovin sovittelunhaluinen menettelyn aikana, erityisesti mitä ohjelman talousarviokehykseen tulee...
Mitä nimittäin ovat, hyvät kollegat, nämä onnettomat 47, 5 miljoonaa ecua verrattuna kymmenien tuhansien nuorten eurooppalaisten jalomielisyyden puuskiin, nuorten, jotka odottelevat tällaisia vaihtoja, joista heille ollaan lakkaamatta toistettu, että ne tarkoittavat kansalaisuuden harjoittamista, avautumista yhteiskunnalliselle ja kulttuuriselle monimuotoisuudelle, molemminpuolista rikastumista sekä eväitä täyteen kukoistukseen puhkeamiselle?
Miten heidät saadaan ymmärtämään, nyt kun he haluavat paneutua koko tarmollaan kansainvälisiin yleishyödyllisiin toimiin, että he tulevat törmäämään moniin oikeudellisiin ja hallinnollisiin esteisiin? Mitä voidaan sanoa Euroopan yhdentymisasteesta, jollemme edes pysty 2000-luvun kynnyksellä älykkäästi suosimaan tällaisia aloitteita?
Tiedämme jo, että tässä ohjelmassa on valtavia mahdollisuuksia ja että siitä voi tulla häikäisevä menestys. Näin kävi opiskelijoille suunnatuille vaihto-ohjelmille. Ne monet nuoret työntekijät tai työttömät, jotka eivät opiskele enää ja joille eurooppalainen vapaaehtoistyö kohdistetaan aivan erityisesti, haluavat ja ansaitsevat aivan yhtä lailla sen, että heitä tuetaan liikkuvuus- ja oppimishankkeissa läpi Euroopan.
Meidän on tietenkin kannatettava tätä kauan kaivattua tekstiä, vaikka se onkin riittämätön, koska mielestäni tämä epätäydellinenkin yritys on tyhjää parempi.

Wibe
Pitäydyn edelleenkin siinä kannassa, jonka toin jo ilmi, silloin kun tätä asiaa aiemmin käsiteltiin parlamentissa.
Mietinnön vakaa pyrkimys on ollut, että ohjelman vuosia 1998-99 koskevan toteuttamisen rahoituskehystä pitää nostaa neuvoston ehdottamasta 35 miljoonasta ecusta 80 miljoonaan ecuun. Neuvoston kanssa käytyjen neuvottelujen jälkeen neuvosto on nyt ehdottanut summan korottamista 47, 5 ecuun.
Minun on mahdotonta äänestää tämän ehdotuksen puolesta, kun tiedän, että jäsenmaissa samanaikaisesti toteutetaan leikkauksia, jotka aiheuttavat irtisanomisia kyseisten maiden julkisella sektorilla.
Dybkjærin mietintö (A4-0275/98)
Deprez
Maissamme on hyvin suuri yksimielisyys kestävästä kehityksestä. Ne, jotka vielä uskaltavat olla sitä mieltä, että talous ja ympäristö ovat keskenään ristiriidassa, ovat hyvin harvassa. Laajalti kuulutettujen hyvien tarkoitusten on vain vielä johdettava konkreettisiin toimiin.
Toimielinten väliset neuvottelut viidennestä ympäristöä koskevasta toimintaohjelmasta ovat tältä osin esimerkillisiä. Voidaan tietysti valitella niiden pitkittymistä näin tärkeällä alueella. Menettely on saatu päätökseen vasta nyt, vaikka se aloitettiin helmikuussa 1996. Näin ollen on tarvittu lähes 30 kuukautta, jotta voitaisiin noudattaa marraskuussa 1993 voimaantulleen Euroopan unionista tehdyn sopimuksen määräyksiä, vaikka viidennessä toimintaohjelmassa määrättiin strategian tarkistamisesta ennen vuoden 1995 loppua. Kun tämä otetaan huomioon, Euroopan parlamentti voi onnitella itseään tältä osin sovellettavissa olevan yhteispäätösmenettelyn täytäntöönpanon avulla saavutetuista tuloksista.
Ympäristöön liittyvien alojen toimintapiiriä on laajennettu, ja neuvosto on ilmaissut olevansa samaa mieltä tarpeesta tehdä yleisarvio tästä ohjelmasta. Ohjelmaan liitetään ehdotuksia ensisijaisiksi tavoitteiksi ja toimiksi vuoden 2000 jälkeiseksi ajaksi. Se, että komissio on jo nyt myöntänyt, että kaikkien toimien on oltava "vielä kunnianhimoisempia" , tekee neuvoston lausumasta vieläkin myönteisemmän. Toinen tyytyväisyydenaihe on mielestäni, että neuvosto on ilmaissut olevansa samaa mieltä siitä, että on mahdollista tehdä lainsäädäntöaloitteita verotuksellisten välineiden käytön puitteissa ympäristöalalla työllisyyden, kilpailukyvyn ja kasvun edistämiseksi. Kyseessä on jo vanha vaatimus, joka on pantava täytäntöön mahdollisimman pian.
Odottaessamme komission lupaamaa valkoista kirjaa tuen siis varauksetta sovittelun tuloksia, sellaisina kuin ne on meille esitetty.

Holm ja Schörling
EU: n ympäristöä koskevaan toimintaohjelmaan liittyvän sovitteluratkaisun osalta meidän on valitettavasti todettava, ettei siinä ole enää paljon jäljellä niistä ympäristöpuolueen ja koko ympäristöliikkeen vaatimuksista ja toimista, jotka ovat välttämättömiä kestävän kehityksen tavoitteen saavuttamiseksi. Edes Euroopan parlamentin ensimmäisen käsittelyn yhteydessä tekemistä ehdotuksista ei ole paljon jäljellä.
Euroopan parlamentin toisessa käsittelyssä hyväksyttiin 10 tärkeää tarkistusta ehdottomalla enemmistöllä. Ne koskivat esimerkiksi sitä, että EU: n kolmen uuden jäsenmaan ei tarvitse alentaa korkeampia ympäristövaatimuksiaan, että komission on laadittava toimintasuunnitelma siitä, mitä ydinjätteille tulee tehdä ja että komission on esitettävä direktiivi ympäristöä koskevasta vastuusta. Kaikki nämä ehdotukset on neuvotteluissa poistettu nyt hyväksyttävänä olevasta kompromissiehdotuksesta.
Kompromissiehdotus näyttää lähes samalta kuin ehdotus, jonka komissio on ajatellut esittää ympäristöalasta. Tekstistä on poistettu kaikki ne ehdotukset, jotka olisivat todella saaneet komission (ja neuvoston) ryhtymään toimiin ja ottamaan ympäristökysymykset todella vakavasti. Euroopan parlamentin sovittelukomitean jäsenet eivät ole onnistuneet puolustamaan niitä vaatimuksia, jotka Euroopan parlamentin enemmistö hyväksyi toisessa käsittelyssä.
Mitä tulee Ruotsia, Suomea ja Itävaltaa koskeviin siirtymäkauden sääntöihin, ei ehdotus millään lailla takaa sitä, että nämä maat saavat säilyttää muuta EU: ta korkeamman ympäristönsuojelun tason.

Pinel
Normien yhdenmukaistaminen tarkoittaa sitä, että otetaan riski niiden mukauttamisesta alhaisimmalla tasolla. Niin oli sitä paitsi käydä kolmelle jäsenvaltiollemme, Itävallalle, Ruotsille ja Suomelle, jotka näyttävät onneksi saavan erityisaseman. Aina parempi heille, mutta ei niinkään muille!
Miksi yhtäältä nostaisimme ympäristönormeja Euroopassa, jos emme toisaalta suhtaudu mitenkään kriittisesti siihen, mitä meille tuodaan kolmansista maista?
Euroopan maailmanlaajuistumisen kannattajat joutuvat tässä ristiriitaan omien väitteidensä kanssa. Miten jäsenvaltiot voivat nimittäin ryhtyä harjoittamaan kestävän kehityksen politiikkaa maailmanlaajuisen kaupan puitteissa ja WTO: n diktatuurin alaisena, kun WTO pyrkii kieltämään valtioilta oikeuden tarkkailla maahantuotujen tuotteiden laatua?
Jos todella halutaan harjoittaa kunnianhimoista ympäristö- ja terveyspolitiikkaa, on vietävä järkeily loppuun asti ja säilytettävä rajojemme, noiden arvokkaiden suodattimien, valvonta. Jos näin ollen vain ihmistä ja luontoa kunnioittavat tuotteet pääsevät yhteisöön, ei ole epäilystäkään, etteivätkö kolmannet maat pyri nopeammin nostamaan normiensa tasoa.
Päinvastaisessa tapauksessa, jos viidakon laki voittaa, en maksa valitettavasti palanutta puupenniäkään ponnisteluistamme kestävän kehityksen alalla.

Rovsing
Neuvoston hylättyä suurimman osan parlamentin tarkistuksista ensimmäisessä ja toisessa käsittelyssä on mielestäni myönteistä, että sovittelukomitea on tehokkaalla työllä saanut suhteellisen nopeasti aikaan kompromissitekstin. Olen vakuuttunut siitä, että toimintasuunnitelman sisältämät useat aloitteet ovat välttämättömiä, jos halumme varmistua siitä, että jälkeläisemme saavat myös hyvän ja puhtaan ympäristön. Esittelijä on aivan syystä pitänyt tärkeänä sitä, että mahdollisimman moni ohjelman toimi on yhteisön kannalta sitova sen sijaan, että niitä tarkasteltaisiin ainoastaan tärkeinä poliittisina aloina. Ympäristön parantamisen varmistaminen on mielestäni mahdollista vain selkeiden ja voimakkaiden sääntöjen avulla.
Cabrolin mietintö (A4-0276/98)
Bonde, Lis Jensen, Krarup ja Sandbæk
Emme voi tukea Cabrolin mietintöä tartuntatautien epidemologisen seurannan ja valvonnan verkoston perustamisesta yhteisöön. Mielestämme on turhaa perustaa yhteisön tasolle pysyvä verkosto, josta komissio huolehtii. Tällaista toimintaa olisi paljon parempi koordinoida WHO: n ohjauksessa, koska käsiteltävänä olevat sairaudet eivät rajoitu ainoastaan EU: n alueelle. Emme voi myöskään liittyä siihen laajaan rekisteröintiin, jota parlamentin ja neuvoston päätös enteilee. Edellä mainittujen huomioiden vuoksi äänestämme mietintöä vastaan.

Lindqvist
EU: ssa ja muissa maissa esiintyvien tartuntatautien valvonta, niistä keskustelu ja niihin liittyvän tiedon levittäminen on luonnollinen ja itsestään selvä yhteistyöalue. Kehittynyt jäsenmaiden välinen yhteistyö voi vähentää tartuntavaaraa. Tällainen unionin toiminta on tärkeä väline tartuntavaaran vähentämisessä ja sairauksien ehkäisemisessä, mutta se ei koskaan voi ottaa lopullista vastuuta demokraattisilta toimielimiltä ja vastuussa olevilta viranomaisilta. Unionin tasolta puuttuu vastaava demokraattinen vastuu, koska lainsäätäjää ei voida vaihtaa yleisten vaalien yhteydessä.

Rovsing
Jotta tartuntatauteja voitaisiin hoitaa yhteisössä tehokkaasti, rajat ylittävä koordinointi on aivan välttämätöntä. Sen vuoksi onkin tärkeää perustaa tehokas ja hyvin toimiva epidemologisen seurannan ja valvonnan verkosto. Pysyvä verkosto viranomaisten ja yhteisön keskeisten epidemologisten laitosten välillä on mielestäni ainoa keino, jonka avulla voidaan pitkällä aikavälillä varmistua siitä, että tartuntatauteja on mahdollista hoitaa tehokkailla lääkehoidoilla ja jonka avulla voidaan pysäyttää niiden valitettavan monivastustuskykyisten sairauksia aiheuttavien mikro-organismien kehitys, joita jo esiintyy yhteisön tietyillä alueilla. Olen erittäin mielissäni siitä, että sovittelukomitea on päässyt järkevään kompromissiin ehdotetusta verkostosta.

Wibe
Toistan kantani, jonka toin selkeästi esiin tämän mietinnön toisen käsittelyn yhteydessä tammikuussa 1998.
Tarkoitus on tässä luonnollisesti hyvä, nimittäin tartuntatautien valvontakeskuksen perustaminen. Suhtaudun kuitenkin erittäin epäilevästi siihen, että jatkuvasti perustetaan uusia toimielimiä "yhteisön tasolle" . Ruotsissa on jo kehitetty verkostot tähän tarkoitukseen muun muassa yhteistyössä WHO: n kanssa. Jos Eurooppaan perustetaan verkosto, tulee sen kattaa koko Eurooppa.
Nämä jatkuvasti perustettavat uudet EU: n toimielimet tarvitsevat voimavaroja ja ne voimavarat on saatava jostakin. EU: n toimielimeen kohdistuva myönteinen valinta vaatii siten ehkä, erityisesti jos palautamme mieleemme kielteisen suhtautumisen veroihin unionin alueella, kielteisiä päätöksiä kansallisella tai maailmanlaajuisella tasolla.
Breyerin suositus (A4-0242/98)
Des Places
Riippumattomat kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmä on kannattanut sekä mietintöä että ympäristövaliokunnan tarkistuksia.
Elintarvikkeissa käytettäviä sallittuja lisäaineita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annettu puitedirektiivi on ollut voimassa vuodesta 1989.
Komission ehdotuksen - josta äänestämme tänään - tavoitteena on yhteisön lainsäädännön mukauttaminen tieteen, tekniikan ja teknologian viimeisimpään kehitykseen.
Mitä tulee nisiinin (antibiootti) käyttöön pastöroitujen munien valmistuksessa, komissio ehdottaa sen kieltämistä, mutta sallii kuitenkin sen käytön Mascarpone-juuston valmistuksessa. Mielestämme on kuitenkin paljon tärkeämpää vähentää antibioottien käyttöä elintarvikkeissa kuin kieltää kaikkien antibioottien käyttö eläinten ruokinnassa biologisen vastustuskyvyn vuoksi. Biologinen vastustuskyky kehittyy nimittäin elintarvikkeisiin tarkoitettuja aktiivisia antibiootteja nautittaessa. Todellisuus on tämä. Ryhmämme ei jälleen kerran ymmärrä komission kantaa ja pitää sitä jopa epäjohdonmukaisena, ellei komissio sitten jopa pyri ehdotustensa kautta saattamaan Euroopan eläintenhoitoa epätasapainoon.
Oli miten oli, on välttämätöntä, että eurooppalainen lainsäädäntö mukautuu säännöllisesti tieteen, tekniikan ja teknologian kehitykseen pitäen tavoitteenaan ainoastaan kuluttajien terveyden suojelua.

Rovsing
Direktiivin 95/2/EY muuttamisen tarkoituksena on siihen kuuluvan liitteen sopeuttaminen siihen suureen teknologiseen kehitykseen, jota on tapahtunut vain muutaman viime vuoden aikana, jotta jäsenmaissa, jotka ovat liittyneet EU: hun direktiivin hyväksymisen jälkeen, olisi mahdollista käyttää perinteisiä lisäaineita. On ilahduttavaa, että komission lisäainemarkkinoihin kohdistuva valvonta on johtanut nopeaan ehdotukseen, jotta EU: n lainsäädäntö olisi nykyään aina ajan tasalla. Toivon kuitenkin, että on mahdollista päästä kompromissiin, jonka kaikki jäsenmaat voivat hyväksyä.
Anastossopoulosin mietintö (A4-0212/98)
Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Anastassopoulosin mietintö, sellaisena kuin siitä tänä aamuna äänestettiin, ei tuo kunniaa parlamentille. Sanon nimittäin edelleenkin, että mietintö ei vastaa Maastrichtin sopimuksessa ja tulevassa Amsterdamin sopimuksessa säädettyyn velvoitteeseen, kaukana siitä. Monia näkökohtia - jotka eivät ole vähäisimmästä päästä - ei ole hyväksytty, eikä niitä ole käsitelty tässä mietinnössä.
Sitä paitsi, jättämämme tarkistukset, tarkoitan tarkistuksia 35, 29 ja 26, on hylätty, vaikka sanoimme niiden näkökohtien, joita ei ole käsitelty, kuuluvan jäsenvaltioiden toimivaltaan. Parlamentti on siis myöntänyt, että sen olisi pitänyt puhua niistä, mutta se ei palannut enää niiden käsittelyyn. Se ei puhunut äänestäjille asetettavista edellytyksistä, vaaliluetteloiden valvonnasta ja tarkistuksesta, vaalikelpoisuuden ja sen epäämisen edellytyksistä, muista kuin 8 artiklassa mainituista yhteensopimattomuuksista, vaalimainonnasta, äänestyksen valmistelusta, kulusta tai valvonnasta, eikä vaaleihin liittyvistä kiistoista.
Vielä vakavampaa on, että hyväksymämme mietintö on sisäisesti ristiriidassa siinä esitettyjen asioiden kanssa. Siinä halutaan lähentää ehdokasta ja äänestäjää ja ehdotetaan yhteisön laajuisen listan laatimista. Siinä viitataan Ranskan tapaukseen, vaikka Ranska on juuri hylännyt äänestystavan alueellistamishankkeen. Kun äänestäjät haluavat tällä hetkellä, että päätökset tehdään mahdollisimman lähellä heitä, miten voidaan haluta sellaista vaaliluetteloa, joka johtaa siihen, että lähes 99 % jättäisi äänestämättä, jos se toteutettaisiin?
Hetki on nyt kansakuntien ja kansalle annetun puheenvuoron. Se, mitä eräs urheilutapahtuma ilmaisi äskettäin, oli Euroopan kansojen tuntema onnellisuus siitä, että he kuuluvat yhteen kansakuntaan. Sitä meidän olisi tänään pitänyt ilmaista, eikä tämän mietinnön, jota ei ole tehty kunnolla ja jota ei enää tarvitse tehdä.

McKenna
Arvoisa puhemies, tässä mietinnössä ja siinä ajatuksessa, että Euroopan parlamentin sekä parlamentin jäsenten ja poliittisten puolueiden olisi laadittava vaalijärjestelmä, on muun muassa se ongelma, että etualalle nousevat juuri poliittisten puolueiden edut pikemminkin kuin kansalaisten edut. Niiden perimmäisenä tavoitteena on löytää sellainen järjestelmä, jossa niillä on parhaat mahdollisuudet saavuttaa lisäpaikkoja seuraavissa vaaleissa.
Mietinnössä näin ollen sivuutetaan se seikka, että joissakin jäsenvaltioissa on erittäin oikeudenmukainen vaalijärjestelmä. Irlannilla esimerkiksi on yksi oikeudenmukaisimmista vaalijärjestelmistä koko Euroopan yhteisössä. Euroopan parlamentin vaaleja koskevien vaalijärjestelmien yhdenmukaistaminen voisi itse asiassa olla vahingollista sille erittäin oikeudenmukaiselle järjestelmälle, joka meillä on Irlannissa, ja monet ihmiset tässä parlamentissa ovat tästä todennäköisesti täysin tietämättömiä.
Lisäksi ajatus siitä, että varattaisiin tietty prosenttiosuus Euroopan parlamentin edustajanpaikoista valittaviksi unionin laajuisessa vaalipiirissä, edellyttää jonkinlaisen unionin laajuisen poliittisen identiteetin olemassaoloa. Sellaista ei ole olemassa. Ajatus olisi vahingollinen pienemmille valtioille, pienemmille puolueille ja syrjäseuduille. On naurettavaa kuvitella, että ihmiset voitaisiin pakottaa omaksumaan tällainen eurooppalainen poliittinen identiteetti hyväksymällä tämänkaltainen järjestelmä. Se, mitä olette tehneet täällä tänään, on vahingollista ihmisille ruohonjuuritasolla ja vahingollista poliittiselle järjestelmälle ja demokratialle.
Meidän on todellakin tarkasteltava tätä ajatusta uudelleen. Kyseessä on hyvin suuri virhe. Ajatus ei ole ihmisten edun mukainen huolimatta siitä, mitä yritätte täällä sanoa. Äänestin sen vuoksi tätä mietintöä vastaan: pidän ajatusta todella huonona.

Falconer
Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä kaikesta siitä, mitä edustaja McKenna juuri sanoi, joten en toista sitä. Keskityn sen sijaan kysymykseen siitä, onko tällä mietinnöllä itse asiassa mitään perustaa.
Suhteellista vaalitapaa koskeva tosiasiallinen näyttö viittaa siihen, kun pidetään mielessä edelleen esiintyvät hylätyt äänestysliput jokaisessa suhteellisen vaalitavan jäsenvaltiossa, että hyvin monet äänestäjät torjuvat tämän vaalitavan joka vaaleissa. Ainoa Euroopan unionin maa, jossa hylättyjen äänestyslippujen osuus on varsin pieni, on Yhdistynyt kuningaskunta, jolla on hyväksi koettu yksinkertaiseen enemmistöön perustuva järjestelmä. Ymmärrän 14 vuoden parlamenttikokemuksella suhteellisen vaalitavan olevan oikeudenmukainen yhden seikan ja ainoastaan yhden seikan kannalta: poliittisten puolueiden kannalta. Olen tästä samaa mieltä edustaja McKennan kanssa, koska järjestelmä tuottaa valitettavasti laumoittain jäljittelijöitä, eli se, mikä on hyväksyttävää johtajille, tarkoittaa tässä pikemminkin sitä, mikä on hyväksyttävää äänestäjille. Kannatan sen vuoksi sitä, että viime kädessä äänestäjät voivat päättää, kenet he itse asiassa lähettävät Euroopan parlamenttiin - tai totta puhuen mihin tahansa parlamenttiin.
Siksi äänestin tätä mietintöä vastaan.

Bourlanges
Arvoisa puhemies, jokainen mietintö tuo muassaan ajatuksen, suuren ajatuksen. Guchtin mietinnössä esiteltiin ajatus suhteellisesta vaalitavasta, jonka parlamentti hyväksyi. Anastassopoulosin mietinnön ajatuksen mukaan suurten, runsasväestöisten maiden vaalipiirit pitäisi jakaa useampiin vaalipiireihin, jotka määritellään territoriaalisiksi vaalipiireiksi.
Kysymys, joka nyt esitetään, kuuluu: muuttuuko esittelijän viesti, jos 2 artiklasta poistetaan sana "territoriaalinen" ? No niin, haluaisin vain kiinnittää parlamentin huomiota siihen, että emme todellisuudessa ole muuttaneet esittelijän ehdottamaa sisältöä siitä yksinkertaisesta syystä, että tämän 2 artiklan jälkimmäisessä osassa sanotaan, että jäsenvaltioiden, joissa on vähemmän kuin 20 miljoonaa asukasta, ei tarvitse muodostaa tällaisia vaalipiirejä. Kuvitellaanko, että näiden valtioiden ei tarvitse muodostaa kansallisia vaalipiirejä? Ei ollenkaan. Se, että tämä kielto on voimassa pienten valtioiden osalta, tarkoittaa, että 2 artiklan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitetut vaalipiirit ovat kansallista tasoa alempia vaalipiirejä, territoriaalisia vaalipiirejä.
Hyvät kollegani, olemme poistaneet sanan, vaan emme ajatusta. Anastassopoulosin mietinnön hengen mukaisesti suurten valtioiden on tosiaan pakko jakaa kansallinen vaalipiiri useampiin vaalipiireihin.

Ahlqvist, Theorin ja Wibe
Näkemyksemme mukaan jäsenmaiden on kunkin omalta osaltaan päätettävä siitä, mitä vaalijärjestelmää ne aikovat käyttää valitessaan edustajia Euroopan parlamenttiin. Näkemyksemme mukaan suhteellinen vaalitapa on oikeudenmukaisempi kuin yhden nimen listoihin perustuvat vaalipiirit. Tämä on kuitenkin asia, josta jokaisessa jäsenmaassa on keskusteltava. Sama koskee valitsijoiden mahdollisuutta henkilöäänestykseen.
Otamme määrätietoisesti etäisyyttä siihen keskusteluissa esiintyneeseen ajatukseen, jonka mukaan tietty määrä edustajantoimia täytetään koko EU: n osalta yhteistä vaalipiiriä koskevan vaalin kautta. Nykytilanne Euroopassa, jossa ei käydä koko EU: n kattavaa keskustelua tiedotusvälineissä, jossa on kielieroja ja eroja kulttuuriperinteissä ja poliittisissa perinteissä, on itsessään merkki siitä, että EU ei ole kypsä yhteisen EU-vaalipiirin luomiseen.
Haluamme tiukasti varoittaa tällaisista yrityksistä keskittää demokratiaa. Se voi johtaa harvainvallan syntymiseen, koska demokratiasta tulee niin keskitetty ja laaja, että kansalaiset tuntevat jäävänsä politiikan ulkopuolelle.

Andersson, Hulthén, Lööw ja Waidelich
Amsterdamin sopimuksen lähtökohdista katsottuna mietintö on ilmaus Euroopan parlamentin näkemyksistä Euroopan parlamentin jäseniä koskevasta yhteiset periaatteet sisältävästä vaalijärjestelmästä. Jotta näitä periaatteita olisi mahdollista tukea, on niiden rakennuttava "kansojen ja valtioiden unionin" perusajatuksen varaan.
Mielestämme mietinnön ei tule olla yhtään sen enempää kuin Amsterdamin sopimuksessa on mainittu, nimittäin "yhteisiä periaatteita" . Emme sen vuoksi voi tukea 7 artiklaa, jonka mukaan tietty prosenttimäärä Euroopan parlamentin edustajanpaikoista on valittava yhteisestä vaalipiiristä.

Barros Moura
Kannatin tämän mietinnön keskeistä tavoitetta ja äänestin sen puolesta. Tuo tavoite on Euroopan parlamentin jäsenten vaaleja koskevien yhteisten periaatteiden määritteleminen suhteellisen vaalitavan pohjalta, jolloin demokratia voidaan taata parhaiten.
Kannatin useita muitakin näkökohtia, erityisesti periaatetta, jonka mukaan Euroopan parlamentin ja kansallisen parlamentin jäsenyyttä ei voida sovittaa yhteen, sekä alueellisten vaalipiirien luomista, koska sillä tavoin voidaan lähentää valittuja valitsijoihin sen kuitenkaan haittaamatta suhteellista vaalitapaa.
Äänestin vastaan äänestettäessä ehdotuksesta, joka koski eurooppalaisen vaalipiirin luomista kansallisuusrajat ylittäviä listoja varten, sillä tuo kummallinen ajatus, joka ei myöskään ole omiaan korjaamaan suhteellisen vaalitavan vinoutumia ja turvaamaan vähemmistöjen edustusta, ei ole edes todella tarpeen kansallisuusrajoista riippumattoman osallistumisen takaamiseksi Euroopan vaaleissa, kun otetaan huomioon Maastrichtin sopimuksen säännökset Euroopan poliittisesta kansalaisuudesta:
se on vastoin kaikkia ylikansallisen, federalistiseen malliin pohjautuvan demokraattisen vallan periaatteita, joiden mukaan valta on kansallisella parlamentilla, jossa on kustakin maasta jäseniä maan väestömäärän mukaisessa suhteessa; -ja syystäkin siinä väistetään neuvoston kehityksen todella ratkaiseva kysymys eli neuvoston tehtävä " ylähuoneena" , jossa eri valtiot ovat edustettuina tasapuolisesti; -siitä aiheutuu ongelma, jota se ei kuitenkaan ratkaise, nimittäin kysymys Euroopan laajuisten listojen kansallisesta painotuksesta, joka on hyvin samantapainen poliittinen ongelma kuin äänten painotus neuvostossa; -se ei suinkaan lähennä valittuja valitsijoihin, vaan etäännyttää heidät toisistaan entistäkin selvemmin; -lisäksi se tekisi pysyväksi sellaisten jäsenten mandaatin, jotka ovat yhä etäämpänä äänestäjäkunnastaan ja jotka eivät muulla tavoin tulisi kenties koskaan valituiksi uudestaan.Torjun niin ollen tämän ehdotuksen syistä, jotka liittyvät itse eurooppalaisuuden periaatteeseen, enkä kannattaakseni eräitä Anastassopoulosin mietintöä koskevia kompromissiratkaisuja, jotka syntyivät erilaisten mahdollisuuslaskelmien pohjalta.
Ehdotus on ilmaus eräänlaisesta euroradikalismista, josta voi olla vain haittaa yleiselle mielipiteelle, joka on jo nyt liiankin huolissaan siitä salamyhkäisyydestä, joka luonnehtii eräitä toimielimiä " siellä kaukana Brysselissä" .
Toisaalta kaivattaisiin kipeästi juuri käännettä kohti selkeämpää eurooppalaisuutta, mutta sitä varten olisi valittava toisenlainen tie eli juuri se vaikea tie, jota pitkin tässä mietinnössä ei haluttu kulkea, koska siinä pyrittiin helppoihin ratkaisuihin eikä uskallettu synnyttää poliittista taistelua demokratiasta Euroopassa.
Minun mielestäni tuo tie edellyttää komission ylikansallisen tehtävän tunnustamista, johon sisältyy myös komission nykyistä suurempi vastuu vaaleilla valitulle parlamentille. Se edellyttää myös sitä, että Euroopan parlamentin puhemieheksi valitaan todella merkittävä henkilö, jolla on eurooppalaista poliittista auktoriteettia. Ja lopuksi se edellyttää myös sitä, että hyväksytään Delorsin ehdotus, jonka mukaan eurooppalaiset poliittiset puolueet äänestäisivät ehdokkaastaan komission puheenjohtajaksi, joka siten saisi todellisen demokraattisen oikeutuksen kansallisten hallitusten edessä. Tämäntyyppistä eurooppalaista poliittista rohkeutta en löydä tästä ehdotuksesta, joka on vain ylikansallisen eurooppalaisen ryhmittymän " poliittisesti moitteeton" ehdotus.

Berthu
Euroopan parlamentti on juuri hyväksynyt Anastassopoulosin mietinnön, jossa määrätään - tosin hiukan epäselvemmällä tavalla kuin alkuperäisessä asiakirjassa - velvoitteesta alueellistaa Euroopan parlamentin jäsenten vaalit kaikissa jäsenvaltioissa, joissa on enemmän kuin 20 miljoonaa asukasta. Ryhmäni on vastustanut ja vastustaa vieläkin tätä ehdotusta, joka on vasta lainsäädännöllisen taipaleensa alkuvaiheissa, koska perustamissopimuksen 138 artiklan mukaan neuvoston on hyväksyttävä suositus yksimielisesti (tosin Euroopan parlamentin painostuksesta) ja koska jokaisen jäsenvaltion on sitten hyväksyttävä suositus omien perustuslaillisten sääntöjensä mukaisesti.
Prosessi on kuitenkin jo alkanut. Se vaikuttaa meistä toissijaisuusperiaatteen vastaiselta, periaatteen, jonka pitäisi jättää jokaiselle jäsenvaltiolle vapaus valita vaalipiiriensä määrä ja ulottuvuus. Se on myös hyvin vaarallinen suurille valtioille, jotka saattavat aika pian joutua jakautumaan useiksi territoriaalisiksi yksiköiksi, joista jokainen vastaa painoarvoltaan pientä valtiota. Jotkut väittävät, että näin ei kävisi, jos kansallista tasoa alemmat vaalipiirit eivät osuisi yksiin historiallisten alueiden rajojen kanssa. He rauhoittavat kuitenkin vain vilpillisesti huonoa omaatuntoaan. Todellisuudessa on selvää, että hajottaminen on käynnissä, ja voimme luottaa siihen, että komissio tekee parhaansa lisätäkseen sitä kaikin keinoin.
Mielestäni on hyvin opettavaista muistuttaa, että vaalitavan alueellistamisperusteet kehitettiin Ranskassa "Ranskan Eurooppaliikkeen" suojeluksessa kesäkuussa 1996 laaditussa kertomuksessa; komissio tukee liikettä anteliaasti, kuten kaikki tietävät tai kuten kaikkien pitäisi tietää, ja liike omii mielellään komission vähemmän suositeltavat ideat. Komissio käyttää usein tätä epäsuoran vaikuttamisen mallia lukuisten muiden välittäjinä toimivien yhdistysten avulla, joita rahoitetaan joskus 100prosenttisesti ja joita olisi joskus tutkittava, jotta ymmärrettäisiin täysin, millainen federalismin levittämiskoneisto oikein on.
Tässä tapauksessa on vieläkin huomionarvoisempaa, että Eurooppa-liikkeen kertomuksen laati monen tahon muodostama toimikunta, jonka jäsenet - kuten esipuhe vakuuttaa melko mahtailevasti (s. 11) - olivat "peräisin kaikista maan demokraattisen suunnan suuria suuntauksia edustavista poliittisista ryhmittymistä." On kuitenkin pantava merkille, että Kansakuntien Eurooppa -ryhmän edustajat eivät olleet mukana.
Näiden jäsenten ja Eurooppa-liikkeen johtavien tahojen välillä vallitsi kertomuksen esipuheessa "alkuperäiseksi sopimukseksi" kutsuttu suhde; esipuheessa täsmennettiin erityisesti, että "uuden vaalilain pitäisi ottaa päätavoitteekseen lähentää äänestäjää ja edustajaa (omituinen virhe, sivumennen sanoen) rikkomalla yhden kansallisen vaalipiirin kehys" (s. 13). Tämä "alkuperäinen sopimus" huomioon ottaen ei ole yllättävää saada tietää lopulta (s. 16), että "toimikunnan jäsenet suosittelevat voimassaolevan järjestelmän uudistamista ja näin ollen suhteellisen vaalitavan ylläpitämistä ja valitsijakunnan hajottamista useisiin territoriaalisiin vaalipiireihin."
Emme tiedä, missä määrin joitakin tämän toimikunnan jäseniä on erehdytetty. Varmaa on joka tapauksessa, että komission tuet vaikuttavat jatkuvasti yleiseen mielipiteeseen. Käytämme siis tilaisuutta hyväksemme vaatiaksemme jälleen kerran niiden täydellistä ja lopullista poistamista.
Muistutamme myös, että yksinkertaisin ja varmin keino Euroopan parlamentin jäsenten ja äänestäjien (eikä päinvastoin) lähentämiselle on antaa kansallisille edustajille merkittävä osa yhteisön päätöksentekomenettelyssä ja tehdä heistä jossain mielessä aktiivisempia toimijoita Euroopan näyttämöllä. Mitä tulee Euroopan parlamentin jäseniin, jotka pitäisi aina valita niin teoreettisista kuin käytännöllisistäkin syistä yhdestä kansallisesta vaalipiiristä, äänestäjät voisivat paremmin valvoa heidän toimiaan, jos sovellettaisiin Kansakuntien Eurooppa -ryhmän eri asiakirjoissa olevia ehdotuksia. Europarlamentaarikoita on muun muassa valvottava kansallisella tasolla eikä Brysselissä, heidät on parempi liittää kansallisten lakien valmistelutyöhön, jos aiheet ovat yhteisiä, ja kansalaisten on voitava tehdä todellinen arvio Brysselissä olevien edustajiensa kannanotoista, mikä onnistuu siten, että edustajien eri puheenvuorot julkaistaan ranskankielisen Virallisen lehden tarkoitukseen varatussa osassa.

Caudron
Kannatan kollegamme Georgios Anastassopoulosin mietintöä. Meille esitetyt ehdotukset ovat pääasiallisesti kansalaisten Euroopan ja Euroopan kansalaisuuden vahvistamisen suuntaisia, suuntaus, jota kannatan ja johon olen suunnannut kaiken energiani.
Kaksi määräystä vastaa näihin tarpeellisiin vaatimuksiin, territoriaalisten vaalipiirien luominen valtioihin, joissa on enemmän kuin 20 miljoonaa asukasta, ja Euroopan parlamentin jäsenten valitseminen Euroopan tasolla.
Näiden kahden kohdan osalta valitan joidenkin niin oikeiston kuin vasemmistonkin edustajien ylivarovaisuutta. Vaikka voinkin ymmärtää tällaisen kehityksen vastustamisperusteet, joissa käytetään tekosyynä itsemääräämisoikeuden menettämistä, olematta niistä kuitenkaan samaa mieltä, en voi sallia sitä, että jotkut tuomitsevat kehityksen poliittisista strategisista syistä. Nämä viimeksimainitut ovat usein samoja, jotka valittavat edustavuuden puutetta ja parlamentin etääntymistä maanmiehistämme. Yrittäisin ymmärtää... jos en jo ymmärtäisi liiankin hyvin.
On kuitenkin valitettavaa joutua odottamaan vuotta 2009 ennen kuin voimme valita 10 % meistä alueelta, jonka ainoana rajana on kaikkien jäsenvaltioiden muodostama raja; kaikkien eurooppalaisten valitsemat 60 edustajaa olisivat olleet Euroopan rakentamisen vahva symboli, jos tämä olisi toteutunut jo vuonna 2004.
Toisaalta kannatan pyrkimystä siihen, että kansallisen parlamentin jäsenyyttä ei voi sovittaa yhteen Euroopan parlamentin jäsenyyden kanssa. Nämä kaksi toimeksiantoa edellyttävät käytettävissä olemista ja työntekoa. Tällaisen toimeksiantojen yhtäaikaisen hoitamisen salliminen tarkoittaa tosiasiallisesti sitä, että tehtävältämme viedään uskottavuus väestön silmissä: sen kieltäminen on näin ollen terveen järjen mukainen toimi.
Haluan vielä kerran onnitella Georgios Anastassopoulosia toivoen, että kansallisten parlamenttien jäsenet kuulevat hänen suosituksiaan yli kaikenlaisen poliittisen pelin. Toivon sitä, voimatta valitettavasti sanoa olevani siitä varma.

Delcroix
Esittelijällä on 7 artiklaan kohdistuvassa säädösehdotuksessaan ollut hyvä ajatus ja rohkeutta esitellä yhteisön laajuisia listoja koskeva ehdotus, jossa nämä listat kattavat 10 % kaikista Euroopan parlamentin avoimista edustajanpaikoista. Joidenkin mielestä voi olla, että tämän tekstin muiden ehdotusten rinnalla - suhteellinen listavaali, äänikynnys, suosituimmuusäänestys, territoriaaliset vaalipiirit valtioissa, joissa on enemmän kuin 20 miljoonaa asukasta - yhteisön laajuisia listoja koskeva ehdotus on toisarvoinen. En ole sitä mieltä. Se on päinvastoin aloite, joka liittyy Euroopan rakentamisen jatkumoon, joka ei ole niin keskittynyt kansallisiin etuihin.
Aloite jatkaa loogisesti direktiiviä, jossa säädetään, että toiseen maahan asettuneet eurooppalaiset saavat äänestää tämän toisen maan kunnallisvaaleissa. Molemmissa tapauksissa on kyse todellisen Euroopan kansalaisuuden toteutumisen edistämisestä. Euroopan parlamentin lakiosasto on sitä paitsi antanut tämän valtiolliset puitteet ylittävän ennakkotapauksen johdosta lausunnon tästä ehdotuksesta, joka lakiosaston mukaan ei ole perustamissopimuksen periaatteiden vastainen, koska eurooppalaisissa vaaleissa on jo kansainvälisiä tekijöitä.
Sosialistina, joka on mukana Euroopan sosiaalidemokraattisessa puolueessa (PSE) - joka puolestaan on olemassa PSE: n parlamenttiryhmän rinnalla - lisään, että ehdotus antaisi äärimmäisen konkreettisen merkityksen sellaisten todellisten eurooppalaisten puolueiden luomiselle, jotka erottuisivat perinteisistä poliittisista puolueista.
Voi olla mielenkiintoista lisätä eurooppalaisiin vaaleihin hiukan dramaattisuutta, jotta ne erottuisivat kansallisista vaaleista ja jotta vältettäisiin näiden kahden tason välinen mahdollinen sekaantuminen.
Yhteisön laajuisten listojen ansiosta jäsenvaltioiden kesken jakautuneet vähemmistöryhmät pystyvät nousemaan arvossa ja voivat jopa saada edustajia Euroopan parlamenttiin, muiden muassa mustalaiset ja muslimit.
Tällaiset ovat periaatteet. Miten ne saadaan toteutettua konkreettisesti? Emme ole vielä siinä vaiheessa, mutta jokainenhan huomaa, että on ratkaistava monia käytännön ongelmia: luetteloiden laatiminen, maiden mukaan jakautuneiden edustajien kokonaistasapaino, se, kuinka saadaan Euroopan tasolla merkittäviä henkilöitä suostumaan esiintymään yhteisön laajuisessa listassa kansallisen listan sijaan, ja niin edelleen.
Tämä on kansakuntien ja liittovaltioiden välillä rakennettavan Euroopan ongelma. Joka tapauksessa yhteisön laajuisten listojen periaate kehittää kuitenkin eurooppalaista tietoisuutta.

Deprez
Todella demokraattisen hallinnon erityistuntomerkki on varmasti se, että kansalaiset uusivat säännöllisin väliajoin edustajansa yleisillä, vapailla, yhtäläisillä ja salaisilla vaaleilla. Äänestystapa voi sitä vastoin vaihdella, jos se vain noudattaa näitä peruspiirteitä. Sehän on loppujen lopuksi vain ajan ja paikan mukaan muunneltavissa oleva sovellus, joka ei kyseenalaista edustuksellisen järjestelmän demokraattisuutta.
Euroopan rakentamisen nykyisessä vaiheessa on ilmeistä, että ensisijainen tavoite on se, että kaikkien unionin kansalaisten on saatava tuntea olevansa täydellisesti ja tosiasiallisesti edustettuina Euroopan parlamentissa.
Tältä kannalta kansallisten vaalimenettelyjen olennaisten osien yhdenmukaistaminen (niin, että suhteellista vaalipiirikohtaista vaalitapaa käytettäisiin yleisesti eurooppalaisissa vaaleissa) yhdistettynä äänikynnykseen paikkojen jakamista varten (jonka tarkoituksena on välttää poliittisten muodostelmien liian suuri murentuminen) näyttää olevan paras keino, nyt kun brittihallitus on jättänyt omalle parlamentilleen lakialoitteen, jossa ehdotetaan suhteellisen ja alueellisen vaalimenettelyn käyttöönottoa vuoden 1999 eurooppalaisissa vaaleissa.
Tästä syystä annan tukeni meille käsiteltäväksi jätetylle päätöslauselmahankkeelle.
Haluan kuitenkin lisätä, että eurooppalaisten vaalien vaalimenettelyjen olennaisten osien yhdenmukaistaminen ei riitä paikkaamaan legitiimiys- ja tunnustamisvajetta, josta Euroopan parlamentti kärsii. Syvä vakaumukseni on, että näin tulee olemaan niin kauan kuin sillä ei ole tosiasiallisesti kaikille oikeille parlamenteille myönnettyjä perustoimivaltuuksia, muun muassa valtaa päättää viimeisenä tahona veroista ja talousarviosta sekä valtaa koota ja hajottaa eurooppalaista hallitusta, joka on täysin vastuullinen vain parlamentille.

Fayot
Tämä mietintö sisältää harkitsemattoman ehdotuksen Euroopan parlamentin vaalien niin sanotuista valtioiden rajat ylittävistä listoista, jota en voi hyväksyä sellaisenaan.
Koska mietinnössä ei tarkenneta, mistä on kysymys, on vaikea ymmärtää, mitä se oikeastaan tarkalleen ottaen tarkoittaa.
Rajat ylittävät eli yhteisön laajuiset listat näyttävät esittelijälle tarkoittavan sitä, että 10 % Euroopan parlamentin jäsenistä valitaan Euroopan laajuisesti eikä kansallisesti. Se on kuitenkin ristiriidassa mietinnön sisältämien muiden ehdotusten kanssa. Esimerkiksi suurten maiden ehdotetun vaalipiirien alueellistamisen avulla pyritään lähentämään äänestäjiä ja politiikkaa. Rajat ylittävät listat tekevät sitä vastoin koko Euroopasta yhden valtaisan vaalipiirin, mikä sitten puolestaan varmasti etäännyttää Euroopan parlamentin jäsenet korkeampiin vaikutuspiireihin, kauas kansasta.
Ehkä rajat ylittävillä listoilla tarkoitetaan sitä, että yksittäisillä alueilla, esimerkiksi Saar-Lothringen-Luxemburgin alueella, voitaisiin laatia Euroopan parlamentin vaaleja varten rajat ylittäviä listoja: sellainen ajatus ei sinänsä haittaisi eurooppalaisuusajatuksen edistämistä. Jos mietinnössä tarkoitettaisiin tätä, siihen pitäisi ainakin viitata.
Ei ole myöskään selvää, miten sellaiset listat laadittaisiin, eikä etenkään, kuinka sitten kohdeltaisiin Luxemburgin kaltaisia maita, joilla on erittäin pieni jäsenmäärä.
Mitä enemmän mietin sitä, sitä enemmän tämä rajat ylittävä lista tuntuu eräänlaiselta "poliittiselta kapistukselta" , joka muodostaa täydellisen vastakohdan sille tavoitteelle, joka minulla on eurooppalaisessa politiikassa, nimittäin europoliitikkojen kansalaisläheisyydelle, kansalaisten osallistumiselle Euroopan poliittiseen keskusteluun, sille, että kansalaiset havaitsevat, millaista Eurooppa-politiikka on.

Ferrer
Yhdenmukaisen vaalilain laatiminen Euroopan parlamentin vaaleihin on yksi Euroopan yhdentymisprosessin vaikeimmin sovitettavista osista. Siitä on osoituksena se, että kyseisen lain laatimista koskeva tehtävä annettiin jo Rooman sopimuksessa, ja kuitenkin lähes 50 vuotta myöhemmin emme ole vieläkään pystyneet hyväksymään sitä. Ensin keskusteltiin juuri Euroopan parlamentin suorista vaaleista; sitten eri jäsenvaltioissa vallitsevat erilaiset perinteet ovat estäneet pääsemästä sopimukseen. Sen vuoksi meidän olisi oltava tyytyväisiä Anastassopoulosin mietinnön hyväksymisestä, jolle olen tästä syystä antanut puoltavan ääneni. Tämän mietinnön ansiosta parlamentti voi nimittäin ottaa toivottua lyhyemmän mutta kylläkin poliittisesti erittäin merkittävän askeleen, joka epäilemättä auttaa saavuttamaan tuon demokraattisen järjestelmän hyvän toiminnan kannalta välttämättömän valitsijoiden ja edustajien lähentymisen, jotta kansalainen osallistuisi entistä suoremmin häntä koskevaan päätöksentekoprosessiin ja kokisi täten olevansa rauhan ja hyvinvoinnin Euroopan rakentamisen suuren seikkailun päähenkilö.

Gasòliba I Böhm
Minulla on ilo antaa selitys puoltavaan ääneen Anastassopoulosin mietinnöstä, joka liittyy Euroopan parlamentin jäsenten vaaleja koskevat yhteiset periaatteet sisältävän vaalimenettelyesityksen laatimiseen.
Mietintö ja sen säädösehdotus, joka on laadittu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 138 artiklan 3 kohdan (konsolidoidun Amsterdamin sopimuksen 190 artiklan 4 kohdan) mukaisesti, täyttävät tyhjiön Rooman sopimuksen noudattamisessa, jossa määrättiin yhdenmukaisesta vaalijärjestelmästä nykyisen Euroopan unionin tasolla.
Kun on tarpeen syventää demokraattisesti unionia, joka vielä nykyisin kärsii demokratiavajeesta joillakin aloilla, mainitun tehtävän täyttäminen merkitsee erittäin tärkeää lisäaskelta unionin kansalaisten edustukselle Euroopan parlamentissa, joka on koko ajan korostanut kyseistä tarvetta. Tässä mielessä on syytä palauttaa mieliin entisen liberaalikollegani, parlamentin flaamilaisen jäsenen Karel De Guchtin laatima erinomainen edeltävä esitys. Valitettavasti unionin jäsenvaltioiden hallitusten välinen tahdon ja yhteisymmärryksen puute on estänyt parlamentin peräkkäisten ehdotusten toteuttamisen käytännössä.
Toivon ja haluan, että tällä kertaa varapuhemiehemme Georgios Anastassopoulosin esitys toteutuisi.
Kyseessä on hyvä ehdotus, joka sisältää olennaiset tekijät unionin demokratian palauttavan yhdenmukaisen vaalijärjestelmän perustaksi. Näiden tekijöiden ohella olen iloinen siitä, että harkitaan territoriaalisia vaalipiirejä yli 20 miljoonan asukkaan valtioissa. Vaalipiirit, jotka vastaavat kansakuntia ilman valtiota ja selvästi määriteltyjä alueita Euroopan unionissa, ovat sellaisia kokonaisuuksia, jotka myötävaikuttavat huomattavasti unionin todellisuuden ja sen muodostavien kansojen yhdentymisen vakiinnuttamiseen.
Kansalaisten edustajien valinta Euroopan parlamenttiin tällaisia identiteettejä kunnioittaen auttaa epäilemättä erittäin huomattavasti parantamaan kansalaisten ja sen parlamentaaristen edustajien välistä edustusastetta ja suhdetta.
Jälleen kerran Euroopan parlamentista tulee edistyksen ja demokratian takaaja yhtyneen Euroopan rakentamisessa. Toivokaamme, että jäsenvaltioiden hallitukset olisivat tällä kertaa tietoisia velvoitteistaan, eivätkä ne estäisi tai jarruttaisi Anastassopoulosin mietintöesityksessä ilmaistun tahdon huomioon ottamista.

Grossetête
Toimielimiin liittyvien puitteiden kehittymisen yhteydessä, jota leimaavat yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden tuominen Euroopan parlamentin jäsenten vaaleihin sekä yhteispäätösmenettelyn myöntäminen Maastrichtin sopimuksella ja aivan äskettäin Amsterdamin sopimuksella, on aihetta onnitella Georgios Anastassopoulosia hänen tekemästään työstä.
Suhtaudun aivan yhtä kunnianhimoisesti kuin hänkin europarlamentaarikkojen ja yleensä kansalaisten ja aivan erityisesti äänestäjien lähentämiseen. Vastustan kuitenkin hänen suosittelemaansa tapaa. Ainoa äänestystapa, jonka avulla tämä lähentäminen voidaan todella saada aikaan, on yhden nimen vaalitapa, jossa vaalipiirien määrä vastaisi valittavien ehdokkaiden määrää.
Ranskan hallituksen äskettäisen vaalitavan alueellistamisyrityksen aikana puolustin samaa kantaa kuin tänäänkin. Kansallinen poliittinen luokka on sitä paitsi, suurella enemmistöllä, paljastanut, että tämä uudistusehdotus perustui äänestystavalle, jonka avulla tavoitetta ei voitaisi todellisuudessa saavuttaa.
Tämä Jospinin hallituksen - joka veti lopuksi ehdotuksensa takaisin - epäonnistuminen osoittaa, että Euroopan parlamentin jäsenten vaaleja uudistettaessa on välttämättä otettava huomioon kansalaisten ja edustajien todelliset odotukset, olemassaolevat maantieteelliset ja hallinnolliset tiedot, ja parlamentin jäsenten määrän kehitys jokaisen jäsenvaltion osalta laajentumisen seurauksena.
Toisaalta, vaikka onkin erityisen tärkeää määrätä jon nyt kaikille jäsenvaltioille yhteisistä yleisistä periaatteista, jäsenvaltioiden on toissijaisuusperiaatteen mukaisesti säilytettävä toimivaltuudet, jotka liittyvät vaaliluetteloiden laatimista koskeviin menettelyihin, vaalikampanjoiden järjestämiseen ja rahoittamiseen, äänestysten valmisteluun ja kulkuun, niihin liittyviin kiistoihin sekä äänikynnyksen asettamiseen paikkojen jakamista varten.
Tarkistusten kokonaisuutta, jonka tarkoituksena on parantaa tekstiä tähän suuntaan, ei valitettavasti hyväksytty; tästä syystä, arvoisa puhemies, äänestin lopullista tekstiä vastaan.

Von Habsburg
Minun on valitettavasti äänestettävä arvoisan varapuhemies Anastassopoulosin mietintöä vastaan, mutta hän esittää kysymyksiä, jotka koskevat politiikkamme periaatteellisia aineksia. Parlamentarismin historia osoittaa meille vakuuttavasti, että ääripuolue ei ole milloinkaan päässyt laillisesti valtaan maassa, jossa on ollut voimassa henkilökohtainen vaalioikeus. Erään saksalaisen yliopiston tutkimus osoitti, että Hitler ei olisi milloinkaan saanut enemmistöä puolelleen, jos Saksassa ei olisi ollut käytössä suhteellista listavaalia.
Älkäämme luoko itsellemme harhakuvia. Demokratia on nyt vaarassa, emme saa tehdä yhtäkään virhettä. Sille on annettava inhimilliset piirteet, äänestäjien on tiedettävä, kenelle he antavat luottamuksensa. Suhteellinen listavaali johtaa sellaiseen puolueiden valtaan, jossa useimmat parlamentin jäsenet eivät ole enää kansan edustajia vaan puoluevirkailijoiden välineitä. Äänestämättä jättävien kasvavan määrän pitäisi olla meille vakavasti otettava varoitus. Me tarvitsemme valtuutettuja, jotka saavat kansalaisten luottamuksen omien ansioidensa vuoksi. Nyt laajennettava järjestelmä tekee heistä kuitenkin liian helposti puoluerakenteiden virkailijoita. Se johtaa kuitenkin rappioon ja siten suorastaan demokratian vaarantumiseen.
Jos on kokenut diktatuurin ja sodan, voi siksi vain suuresti epäillä suuntaa, johon voidaan joutua valitsemalla väärä vaalitapa.

Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen
Amsterdamin sopimuksen uuden 190 artiklan mukaisesti on laadittava joukko yhteisiä Euroopan parlamenttia koskevia vaalisääntöjä. Esittelijä vaatii muun muassa seuraavaa:
että on käytettävä suhteellista vaalitapaa, -että äänikynnys ei saa olla suurempi kuin 5 %, -että 10 % paikoista on varattu listaan perustuvalle ehdokasasettelulle, jossa koko EU toimii yhteisenä vaalipiirinä Euroopan parlamentin vaaleissa vuonna 2009.Uutta Amsterdamin sopimuksen 190 artiklan 4 kohdassa on se, että sen mukaan vaalit toimitetaan "... yhdenmukaista menettelyä noudattaen kaikissa jäsenvaltioissa tai kaikille jäsenvaltioille yhteisen periaatteen mukaisesti" . Esittelijän vaatimaa suoraa yhteensovittamista ei siten vaadita perustamissopimuksessa. Tanskan sosiaalidemokraatit ovat sitä mieltä, että esittelijä menee liian pitkälle, koska 190 artiklassa ei vaadita yhteensovittamista. Ne menettelyt, jotka koskevat valintaa Euroopan parlamenttiin - esimerkiksi suhteellinen vaalitapa ja äänikynnykset - tasoittavat juuri suurten ja pienten valtioiden välisiä eroja ja antavat siten pienille valtioille suhteellisen suuren vaikutusmahdollisuuden. Tanskan sosiaalidemokraatit tukevat muun PSE-ryhmän tekemiä tarkistuksia, joilla esittelijän laatimasta mietinnöstä pyritään poistamaan yhteensovittamisajatus.
Lindqvist (ELDR), Eriksson, Seppänen ja Sjöstedt (GUE/NGL), Holm ja Schörling (V), Bonde ja Lis Jensen (I-EDN), kirjallinen. (SV) Allekirjoittaneet ovat äänestäneet mietintöä vastaan. Mielestämme kansallisten parlamenttien ja valtiosääntöjen tehtävä on säännellä vaalijärjestelmiä, jopa Euroopan parlamentin vaaleja koskevia. Juuri kansallisilla parlamenteilla on demokraattinen oikeutus ja paikallisten olosuhteiden tuntemus. Mielestämme EU-maiden demokratia pohjautuu kansallisiin parlamentteihin ja valtiosääntöihin. Sen vuoksi on tärkeää, että juuri näillä hallintoasteilla on valta niinkin ratkaisevissa kysymyksissä kuin minkä vaalijärjestelmät muodostavat.
Vastustamme erityisesti mietinnön 4 kohtaa. Siinä ehdotetaan, että 10 % edustajanpaikoista täytetään käyttäen suhteellista vaalitapaa siten, että kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot muodostavat yhden vaalipiirin. Sellainen järjestely edellyttää toimivia EU-puolueita, jotka tuskin toteutuvat lähitulevaisuudessa. Nykyisillä niin kutsutuilla eurooppalaisilla puolueilla ei ole minkäänlaista kiinnitystä ja lähtökohtaa kansalaisten parissa. Samaa suuntausta edustavien kansallisten puolueiden väliset erot ovat merkittäviä ja poliittinen keskustelu on mitä suurimmassa määrin kansallinen.

Macartney
Moniarvoisen demokratian ja kaikkien kansojen Euroopan hengessä haluaisin ilmaista tukeni tarkistukselle 46 (jonka herra Ebner Etelä-Tirolin kansanpuolueesta jätti käsiteltäväksi) ja tarkistukselle 49 (jonka itse jätin käsiteltäväksi).
Molemmissa ilmaistaan yhteinen huoli Euroopan pienempien kansojen puolesta. Tarkistus 46 käsittää esimerkiksi EteläTirolin, Valle d'Aostan, Sardinian ja Friulin asukkaat Italiassa ja friisiläiset Alankomaissa.
Tarkistuksessa 49 mennään kuitenkin pidemmälle laajentamalla tämä koskemaan tunnustettuja historiallisia kansoja, jotka asuvat useammassa kuin yhdessä valtiossa. Tämän lähestymistavan nimenomainen hyötyjä olisi saamelaisten kansa, joka asuu kahden jäsenvaltion (Ruotsin ja Suomen) sekä entisen unionin ehdokasmaan Norjan pohjoisosassa. On vahvoja moraalisia syitä antaa saamelaisten kansalle edustajanpaikka Euroopan parlamentissa. Nykyjärjestelmässä näin ei tapahdu. Euroopan parlamentti on kuitenkin ilman saamelaisten edustajanpaikkaa vaillinainen parlamentti, ja vetoan kollegoihin tämän puutteen poistamiseksi kaikkien muiden puutteiden ohella, joita tässä mietinnössä pyritään käsittelemään.

McMillan-Scott
Euroopan parlamentti äänestää tänään 15. heinäkuuta Anastassopoulosin mietinnöstä, jossa ehdotetaan yhteistä suhteelliseen vaalitapaan perustuvaa EU: n laajuista vaalijärjestelmää tulevia Euroopan parlamentin vaaleja varten. Niin paljon kuin me kunnioitammekin herra Anastassopoulosia henkilökohtaisesti ja arvostamme hänen valtavia ponnistelujaan tämän mietinnön laatimiseksi, Euroopan parlamentin konservatiivijäsenet äänestävät hänen päätelmiään vastaan.
Emme voi hyväksyä kahta hänen keskeisistä päätelmistään. Vastustamme periaatteessa sitä, että suhteellinen vaalitapa on pakollinen vaalijärjestelmä, olipa kyseessä eurooppalainen tai kansallinen taso. Emme voi tukea sitä ajatusta, että jotkut Euroopan parlamentin jäsenet valittaisiin yhdessä yleiseurooppalaisessa vaalipiirissä, mitä mietinnössä ehdotetaan käyttöön otettavaksi vuodesta 2009 alkaen.
Ison-Britannian kokemus on osoituksena siitä, että yhden edustajan vaalipiirit pitävät Euroopan parlamentin jäsenet lähempänä kansaa kuin Manner-Euroopan järjestelmät, ja ne kannustavat jäseniä kiinnittämään enemmän huomiota valitsijoihinsa kuin puoluepomoihin. Suuria alueita, tai mikä pahinta, koko maan käsittävät vaalipiirit ovat todellisen edustuksen vihollisia. Meille on mieluista, että Ranskan gaullistinen RPR-puolue ehdotti äskettäin, että maassa käytössä oleva yksi koko maan käsittävä vaalipiiri olisi korvattava Ison-Britannian mallin mukaisella 87: llä yhden edustajan vaalipiirillä.
Vaikka emme pidäkään suhteellisesta vaalitavasta, on tärkeää, että missä tahansa suhteellinen vaalitapa onkin käytössä, hallitukset ja parlamentit valitsevat avoimimman ja äänestäjäystävällisimmän version, joka on tarjolla. Suljetut listat ovat demokratian vastaisia ja kansalaiskulttuurin kannalta huonoja. PPE-ryhmän saksalainen kollegani, herra von Habsburg, on aivan oikein tuominnut ne puoluevaltion välineinä.
Tulemme kampanjoimaan sen puolesta, että avoimista, pikemminkin kuin suljetuista listoista tulee sääntö tulevissa Euroopan parlamentin vaaleissa. Herra Anastassopoulosin henkilökohtainen tuki avoimien listojen puolesta on mitä tervetullein. Julkistamme tänään kampanjamme osana tutkimuksen, jonka on laatinut Oxfordin yliopiston professori Vernon Bogdanor, yksi Ison-Britannian johtavista valtiosääntö- ja vaaliasiantuntijoista, ja jossa kannatetaan avoimia listoja äänestäjien valinnanvaran edistämiseksi Euroopassa.
Tänään alkaa myös äänestys Ison-Britannian työväenpuolueessa ehdokkaista ensi kesäkuun Euroopan parlamentin vaaleja varten. Työväenpuolueen jäsenet voivat osallistua jokaisessa nykyisessä eurovaalipiirissä kahden tai kolmen ehdokkaan keskuspooliin nimittämiseen yli 200 halukkaan joukosta. Työväenpuolueen johtajisto päättää tuossa vaiheessa puolueen kansallisen työvaliokunnan välityksellä ehdokkaiden järjestyksestä kullakin alueella. Puolueen jäsenet eivät pääse osallistumaan keskeisiin päätöksiin siitä, ketkä valitaan.
Kun Ison-Britannian molemmat toiset pääpuolueet - konservatiivit ja liberaalidemokraatit - ovat sallineet niiden vapaaehtoisjäsenten hallita täysin jokaisen alueellisen listan järjestystä, työväenpuolueen valvontaintoinen ääriryhmä on päättänyt pakottaa muut hyväksymään puolueen keskustaa edustavien Blair-kloonien täyttämät ehdokaslistat. Työväenpuolueen johtajien vastaus suhteelliseen vaalitapaan vahvistaa kaikki pahimmat epäilyksemme siitä, kuinka järjestelmää voidaan käyttää väärin, kun puoluekoneiston vaikutusvaltaiset jäsenet kieltäytyvät luopumasta valvonnasta ja päättävät olla välittämättä äänestäjistä.

Novo Belenguer
Euroopan parlamentin jäsenten vaalien vaalimenettely on keskeinen etenkin niille jäsenvaltioille, joissa vallitsee hajautettu hallitusjärjestelmä, kuten Espanjan tapauksessa, missä on 17 autonomista aluetta, joiden hallintojärjestelmät ovat paljon lähempänä kansalaista.
Tästä syystä olen sitä mieltä, että juuri autonomista vaalipiiriä olisi sovellettava Euroopan parlamentin vaaleissa, sillä tämä menetelmä lähentää ja yhdistää Euroopan parlamentin jäsentä hänen edustamiinsa kansalaisiin, jolloin saavutetaan yksi tavoitteistamme, nimittäin se, että Euroopan parlamentti ymmärtäisi paremmin kaikkien Euroopan kansalaisten tarpeita ja huolia.
Lisäksi tällaisen vaalipiirin myötä pyritään toteuttamaan käytännössä monissa erilaisten historiallisten kansallisuuksien jakamissa jäsenvaltioissa vallitseva todellisuus, kuten Espanjan tapauksessa, missä ei ole ainoastaan katalaaneja ja baskeja vaan myös muita historiallisia kansallisuuksia, kuten Valencian autonominen alue, minkä vuoksi Euroopan parlamentin jäsenten vaaleissa on suositeltavaa ottaa käyttöön autonomiset vaalipiirit. Tässä mielessä tuen Anastassopoulosin mietintöä.

Ojala
Äänestin mietintöä vastaan, koska en voi hyväksyä sitä, että vuodesta 2009 alkaen kymmenen prosenttia Euroopan parlamentin edustajapaikoista täytettäisiin kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot muodostavan vaalipiirin edustajista. Tällainen menettely suosisi kohtuuttomasti suuria jäsenmaita pienten jäsenmaiden kustannuksella. Ehdokasasettelussa tämä merkitsisi populismin lisääntymistä ja kansainvälisesti tunnettujen ehdokkaiden - ei välttämättä poliitikkojen - esiinnousua. Tämä ei toisi mitään lisäarvoa parlamentaariseen työskentelyyn.
Myös kysymys maiden jakamisesta yhteen tai useampaan vaalipiiriin tulee jättää jäsenmaiden itsensä päätettäväksi.

Robles Piquer
Parlamentin arvoisa varapuhemies ja tämän mietinnön esittelijä suonee anteeksi sen, että muistutan häntä eräästä hänen kuuluisasta maanmiehestään nimeltä Platon sanoakseni, että pidän kyllä Anastassopoulosista, mutta pidän vielä enemmän totuudesta.
Ja totuus on minun vaatimattoman mielipiteeni mukaan se, että joka valtiolla on oltava päätäntävalta siitä, millä tavoin sitä tässä parlamentissa edustavat jäsenet poimitaan tai valitaan. Siinä ei minun nähdäkseni ole mieltä, että 10 jäsenvaltiota, joiden väkiluku on alle 10 miljoonaa, pakottaa loput viisi jäsenvaltiota luomaan sellaisia vaalipiirejä, jotka varmastikin rikkovat käytännössä sitä periaatetta, että joka ikinen parlamentin jäsen edustaa maan valitsijoiden kokonaisuutta.
Toisaalta tällä järjestelmällä voi olla odottamattomia vaikutuksia niihin meistä, jotka eivät ole ehkä pohtineet asiaa tarpeeksi. Annan yhden esimerkin: koska Espanjan nykyisessä menettelyssä kansallista aluetta pidetään yhtenä ainoana vaalipiirinä, parlamentin jäseninä on tällä vaalikaudella kuusi Espanjan kansalaista, jotka ovat peräisin Espanjan Baskimaasta. Jos suhteellista järjestelmää sovellettaisiin kyseisen Baskimaan alueeseen ja väestöön, sillä olisi ainoastaan kaksi jäsentä tuon järjestelmän mukaan valitussa tulevassa parlamentissa.
Tämä olisi epäilemättä Baskimaan etujen vastaista ja sen pyrkimyksen vastaista, että tätä parlamenttia lähennetään sellaiseen Espanjan osaan, joka ansaitsee ja saa parlamentin erityisen huomion, muiden syiden ohella sen kuuden nykyisen Euroopan parlamentin jäsenen työn ansiosta.
Edellä mainittu on sopusoinnussa sen ihailun kanssa, jota kollegamme Georgios Anastassopoulosin laatima hyvä mietintö ansaitsee. Sen vuoksi olen äänestänyt tämän tekstin puolesta.

Souchet
Anastassopoulosin mietintö kuvailee todella hyvin kansallisvastaista menetelmää ja kansallisvastaista ideologiaa, jotka elähdyttävät parlamentin tämän hetkistä federalistista enemmistöä.
Kyse on valiokunta-aloitteisesta mietinnöstä, joka perustuu oikeudelliselle perustalle, joka puolestaan on sopimuksessa, jota jäsenvaltiot eivät ole ratifioineet ja joka ei siis ole voimassa. Sillä ei kuitenkaan ole väliä, sillä taktiikka on aina sama: lainsäädännöstä piittaamatta asetetaan asianomaiset tapahtuneen tosiasian eteen, jolloin voidaan sitten käyttää Euroopan parlamentin ehdotuksia keinona painostaa neuvostoa ja saada se puolustuskannalle.
Tavoitteena on pohjimmiltaan kansallisten vaalipiirien hajottaminen. Federalistinen ideologia käyttää kahta lempikeinoaan siihen pääsemiseksi, kansallista tasoa alempaa ja ylempää tasoa.
Anastassopoulosin mietinnössä ehdotetaan Euroopan parlamentin jäsenten ja heidän valitsijakuntansa lähentämisen verukkeella valitsijakunnan mahdollisimman suurta hajottamista, mikä rikkoo yhden kansallisen vaalipiirin käsitettä ja sitä, että eri jäsenvaltioissa valitut Euroopan parlamentin jäsenet ovat kansallisia edustajia.
Mietinnössä suositellaan samanaikaisesti ylikansallisten listojen laatimista, millä on aivan päinvastainen vaikutus kuin aikaisemmin julistetulla tavoitteella.
Sillä ei kuitenkaan ole väliä, että nämä ehdotukset ovat täysin ristiriidassa: tavoite on kielteinen - kyse on kansallisten puitteiden tuhoamisesta - eikä myönteinen - edustajan ja hänen valitsijakuntansa lähentäminen on tässä vain petollinen veruke.

Thors
Päivän äänestyksen jälkeen on selvää, että suhteellisen vaalitavan pitää koskea tulevaisuudessa koko unionia. Samanaikaisesti esitys vaalimenettelystä kunnioittaa läheisyysperiaatteita ja välttää sääntelemästä vaalimenettelyjä liian yksityiskohtaisesti (esimerkiksi vaalikustannuksia, äänestysikärajaa ja niin edelleen). Läheisyysperiaatteen mukaisesti oli myös tärkeää todeta, että äänikynnysten asettaminen on vapaaehtoista. Jäseniä koskevien yhdenmukaisten ehtojen luomisessa oli tärkeää, että päätettiin siitä, ettei saa pitää minkään muun parlamentin edustajapaikkaa hallussaan samanaikaisesti, kun on Euroopan parlamentin jäsen.
Kolmen kohdan osalta valittelen kuitenkin päätöstä, jota jäsenten enemmistö asettui tukemaan. Ensiksikin oli valitettavaa, että parlamentin enemmistö oli sitä mieltä, että vaalipiirien on oltava pakollisia jäsenmaissa, joissa on yli 20 miljoonaa asukasta. Jos maassa on sitä vähemmän asukkaita, sitä ei tarvitse jakaa vaalipiireihin, siis ei myöskään Suomea.
Toiseksi oli myös valitettavaa, että parlamentin enemmistö (349 vastaan 173) äänesti sen puolesta, että olisi keskusteltava ehdotuksesta, jonka mukaan tietty prosenttiosuus kaikista edustajapaikoista on jaettava kaikille jäsenvaltioille yhteisen vaalipiirin kautta. Sellainen järjestelmä vain sekoittaisi vaalimenettelyä entisestään.
Kolmanneksi oli valitettavaa, ettei enemmistö asettunut tukemaan sitä, että olisi voitu täysin yksiselitteisesti sanoa, että vähemmistöjä koskevia suojajärjestelmiä on oltava (190 ääntä vastaan 287 ääntä).
Edellä mainituista puutteista huolimatta mielestäni oli tärkeää, että yhteisiä määräyksiä koskeva työ voi nyt jatkua ministerineuvostossa ja äänestin sen vuoksi lopullisessa äänestyksessä mietinnön puolesta.

Verwaerde
Haluan kiittää kollegaamme Georgios Anastassopoulosia hänen tekemästään työstä.
Vaikka suhtaudunkin aivan yhtä kunnianhimoisesti oikeutettuun haluun lähentää parlamentin jäseniä ja kansalaisia, en ole kuitenkaan samaa mieltä suositellusta menetelmästä. Turvautuminen suhteelliseen alueellistettuun vaalitapaan ei ole paras ratkaisu.
Tämä tavoite on todellakin saavutettavissa vain yhden nimen vaalitavalla, jolloin vaalipiirien määrä vastaa valittavien edustajien määrää.
Ranskassa Jospinin hallituksen epäonnistuminen sen ehdottaessa äskettäin sellaista vaalitavan uudistamista, jossa Euroopan parlamentin jäsenten vaalit olisi alueellistettu, liittyy laajalti keinojen soveltumattomuuteen tavoitteisiin nähden. Olisi ollut suotavaa, että parlamentti olisi oppinut jotain tästä kansallisesta kokemuksesta.
Arvoisa puhemies, äänestin todella monien sellaisten tarkistusten puolesta, jotka parantaisivat ehdotusta huomattavasti, erityisesti toissijaisuusperiaatteen kannalta. Äänestin tätä tekstiä vastaan, koska kaikkia niitä ei voitu hyväksyä.
Olssonin mietintö (A4-0200/98)
Pinel
Arvoisa puhemies, yhteiskuntamme on vastattava kaksinkertaiseen haasteeseen voidakseen toteuttaa kestävää ja siedettävää kehitystä: siihen, että kannustetaan yksityishenkilöitä ja yrityksiä saastuttamaan vähemmän ja korjataan kilpailun vääristymät, jotka rankaisevat teollisuusyrittäjiä, jotka ovat sijoittaneet saastumisen vastaiseen taisteluun, pyrkimällä yleistämään "saastuttaja maksaa" -periaatteen.
On toki välttämätöntä, että ympäristöulottuvuus, samoin kuin sitä paitsi sosiaalinen ulottuvuuskin, sisällytetään verotuksellisiin välineisiin, mutta Olssonin mietintö perustuu ympäristöveron käsitteeseen, toisin sanoen ylimääräiseen veroon, joka tulee vielä lisänä jo kohtuuttomaan verorasitteeseen. Tällä voi olla vain haitallinen vaikutus talouteen.
Tarvitaan silti todella kestävän kehityksen vaatimuksiin mukautettua verotusta. Kyse on kuitenkin todellisesta verotuksellisesta vallankumouksesta, ei verojen lisääntymisestä, vaan toisenlaisista, kevyemmistä ja paremmin lasketuista veroista, jotka suosivat työhönottoa eivätkä työttömyyttä, ympäristöä eivätkä saastuttajia, terveyttä eivätkä pahoinvointia.
Olssonin mietinnön avulla näitä tavoitteita ei saavuteta.

Martinez
Arvoisa puhemies, 1900-luku alkoi vasemmistolaisesti punertavilla veroilla: tuloverolla, perintöverolla, pääomaverolla, samanaikaisesti Euroopassa ja länsimaissa.
Nyt 1900-luku päättyy vihertäviin veroihin, ja meille tarjotaan verotuksellisen interventionismin uudelleen lämmittämistä, saastumista vastaan suunnattuja hiilidioksidiveroja. Se on periaatteiden tasolla tehotonta ja hallinnon tasolla vaarallista.
Mitä periaatteeseen tulee, meillä on monta kymmentä ranskalaista, eurooppalaista ja länsimaista teoriaa. Verotuksellinen interventiopolitiikka ei ole koskaan onnistunut. Sitä kokeiltiin Afrikassa talousalalla, kymmenien sijoituskoulujen avulla. Se ei onnistunut! Oikeuden toteuttaminen ei onnistunut! Väestötieteellisen kasvun käynnistäminen ei onnistunut! Eikä ympäristöalallakaan tulla onnistumaan, järjestelmän vuoksi, koska eri vaihtoehdoille, eri saasteille ja eri päästölähteille on ensin määrättävä tariffi ja ne on otettava huomioon. Tämä johtaa uuteen lainsäädännölliseen monimutkaisuuteen ja normatiiviseen saastumiseen.
Tämä on taloudellisesti vaarallista, koska se aiheuttaa vääristymiä järjestelmää soveltavien maiden ja niiden maiden välille, jotka eivät niin tee, aivan kuten ajoverkkojenkin osalta. Tunisia ja Japani eivät noudata ajoverkkokieltoa Välimerellä. Se on loppujen lopuksi moraalisesti tuomittavaa, koska ei sovelleta "saastuttaja maksaa" -periaatetta, vaan "kuluttaja maksaa" - periaatetta, "viaton maksaa" -periaatetta, aivan kuten lihan yliverottamisen osalta, jolla yritetään saada kuriin saastuminen eli hullun lehmän tauti.
Jos tavoitteena on edistää työllisyyttä, ryhtykäämme suureen verotukselliseen uudistukseen, niin että Euroopassa sovelletaan pakollisten verojen ylärajaa, ja pohtikaamme vihdoin sitä, miten typerää on verottaa rikkauksien keräämistä eli kerätä tuloveroa.

Ahlqvist, Theorin ja Wibe
Mielestämme ympäristömaksut ja ympäristöverot ovat hyvä asia ja ne auttavat vähentämään saasteiden ja luonnonvarojen vääränlaista hyödyntämistä. Se on kuitenkin jäsenmaiden asia, eikä se kuulu EU: n tasolle.

Grossetête
Olen tyytyväinen tähän Euroopan komission aloitteeseen, koska komissio tarkastelee ensimmäistä kertaa jäsenvaltioiden ympäristöverojen kantamista ja luetteloi siihen liittyvät mahdollisuudet ja velvollisuudet.
On kuitenkin pettymys, että komissio ei ole vienyt tätä luettelointia pitemmälle. Näiden varojen niin ympäristöllisen kuin taloudellisenkin tehokkuuden ja tuottavuuden kriittinen ja vertaileva tutkiminen olisi nimittäin ollut erityisen mielenkiintoista ja hyödyllistä.
Olen monista kohdista eri mieltä kuin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta, joka suosittelee ympäristöverojen lisäämistä edes edellyttämättä etukäteistä kustannus/hyötysuhteen tutkimista.
En omalta osaltani kannata uusien verojen määräämistä. Suosittelen päinvastoin turvautumista toisaalta verotukselliseen kannustamiseen, jonka vaikutus on aina myönteisempi, ja toisaalta saastuttajien vastuuseen. Verotus ei ole koskaan ihanteellinen ratkaisu, päinvastoin! "Saastuttaja maksaa" on hyvä periaate, jos se ei johda järjestelmällisesti siihen, että saastuttamisoikeuksia voi ostaa.
Tästä perussyystä äänestin ehdotettua päätöslauselmaa vastaan.

Lis Jensen ja Krarup
Karl Erik Olssonin mietinnössä otetaan esiin useita ympäristöön liittyviä ongelmia, jotka EU: n yhteismarkkinat ja muu taloudellinen maailmanlaajuistuminen ovat aiheuttaneet. Samanaikaisesti Olssonin mietinnössä viitataan myös moniin ympäristövelvoitteisiin, joihin asianosaiset jäsenmaat sitoutuivat Rion ja Kioton kokouksissa.
Yhdymme täysin siihen käsitykseen, että erilaiset ympäristöverot voivat olla yksi monista vaikutuskeinoista saastuttamisen vähentämiseksi. Olssonin mietintöä on kuitenkin mahdotonta hyväksyä, koska se sisältää esimerkiksi suosituksen EU: n ympäristöveroista ja kansallisten talouspolitiikkojen yhdenmukaistamisesta EU: n tasolla.
Se, että EU: lle luovutettaisiin veroihin ja maksuihin liittyvät toimivaltuudet, ei ole sopusoinnussa niiden lupausten kanssa, jotka olemme antaneet valitsijoillemme. Olemme luvanneet taistella jokaista sellaista hanketta vastaan, joka antaa EU: n tasolle lisää valtaa kansallisten demokratioiden kustannuksella. Samanaikaisesti tuemme koko sydämestämme kaikkia hyviä paikallisia, kansallisia, alueellisia ja kansainvälisiä hankkeita, jotka voivat vähentää kaikenlaista saastuttamista. Vastustamme kuitenkin Olssonin mietinnön pitkälle menevää ehdotusta, joka merkitsisi talouspolitiikan olennaisten osien tuntuvaa yhdenmukaistamista EU: n tasolla.
Näistä syistä äänestämme Olssonin mietintöä vastaan.

Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen
Tanskan sosiaalidemokraatit tukevat EU: n tason ympäristöveroja koskevia aloitteita. Tuottojen täytyy kuitenkin kuulua kullekin yksittäiselle maalle, eivätkä maksut saa ulottua muille alueille. Tuemme mietinnössä komissiolle annettua kehotusta sellaisen yhteisen ehdotuksen tekemisestä, joka vähintäänkin edistäisi ympäristöverojen käyttöä.
Yksittäisten jäsenmaiden ympäristöverot voivat johtaa ongelmiin yhtenäismarkkinoiden sääntöjen kohdalla ja siksi ympäristöverojen on luonnollisestikin perustuttava tarpeeseen ratkaista ympäristöongelmat. Olemme mielissämme siitä, että asia on puheenjohtajiston työjärjestyksessä syksyllä ja toivon, että tämä keskustelu johtaa pian konkreettisiin toimiin.

Lienemann
Äänestän herra Olssonin mietinnön puolesta, koska sellaisen ympäristölle suotuisan verotuksen avulla, joka perustuu "saastuttaja maksaa" -periaatteelle, voidaan edistää teollisia käytäntöjä ja kulutustottumuksia, joissa on sitouduttu kannattamaan kestävää kehitystä.
Välillisissä kulutusveroissa on kuitenkin se valtavan huono puoli, ettei niissä oteta huomioon tuloja, eivätkä ne perustu verotuksen progressiivisuuteen, joka kuitenkin on oikeudenmukaisin keino.
Niinpä näiden verojen moninkertaistuminen, kuten muuten alv: n tapauksessa, kasvattaa yhteiskunnallisia eroja, koska se kohdistuu raskaammin rikkaisiin. Näitä veroja ei siis voida kantaa, ennen kuin olemme aivan varmoja siitä, että luotu vero muuttaa todella käyttäytymismalleja ja vähentää tosiaan saastumista.
On pantava esimerkiksi merkille, että Ranskassa, bensiinin korkeista ja kasvavista veroista huolimatta sen kulutus ei ole pohjimmiltaan vähentynyt.
Toisin sanoen tämän puheenvuoron tarkoituksena on pyytää Euroopan parlamenttia ja komissiota olemaan tarkkaavaisia ympäristöverojen yhteiskunnallisten seurausten osalta.

Porto
Emme voi olla tuntematta suurta huolta siitä varauksettomasta tai lähes varauksettomasta innostuksesta, jonka vallassa ympäristöveroja ja erityisesti energiaveroja koskeva keskustelu käytiin.
Vaikka noilla veroilla onkin kiistattomat ansionsa, on silti yhä todistamatta, että niillä olisi se vaikutus, joka niillä väitetään olevan, eli että ne alentaisivat työn verotusta (jos ne olisivatkin ympäristön kannalta tehokkaita, niin niiden tuotto olisi kuitenkin varmaan vähäistä...) tai että ne eivät rankaisisi sijoittamista, erityisesti nykyisessä maailmassa, jota luonnehtii kilpailu ja jossa rajat ovat avoimia.
Toisaalta meistä on ällistyttävää, että sen regressiivistä vaikutuksista eli siitä, että se rankaisee ankarammin köyhiä kuin rikkaita maita, ei ole puhuttu mitään; millään tavoin ei ole myöskään tuotu esiin sitä, että unionin suuret saastuttajat ovat kaikkein rikkaimpia maita (pelkästään Saksa, Yhdistynyt kuningaskunta, Italia ja Ranska aiheuttavat 71, 5 % hiilidioksidipäästöistä, kun taas Portugalin osuus niistä on vain 1, 4 %...), minkä pitäisi olla oikeutettu peruste eri maita koskeville erilaisille vaatimuksille ja ajoituksille, eikä missään vaiheessa ole myöskään mainittu sitä, että energian verotus rankaisee erityisesti kuljetusalaa ja aiheuttaa siten raskaimman taakan syrjäisimmille ja köyhimmille maille.
Lopuksi on myös ällistyttävää, ettei kukaan koskaan sano, että paras mahdollinen politiikka ilman regressiivisiä ja taloutta vinouttavia vaikutuksia olisi suora tuki laitteistojen uusimiselle. Johtuukohan se siitä, että juuri rikkaimmat maat, jotka vaatiessaan ympäristöveroja pyrkivät väistämään niiden seurauksia ja vapautumaan vastuusta, joutuisivat kantamaan suurimman vastuun sellaisesta politiikasta?

Souchet
Mitä kollega Olssonin mietintöön tulee, on erotettava huolellisesti kaksi tasoa: ympäristöverojen yhdenmukaistaminen ja mahdollisen eurooppalaisen verotuksen yhdenmukaistaminen.
Kansakuntien Eurooppa -ryhmälle ympäristönsuojelu on kiistatta ensisijainen yhteisen edun alue, jolla voi ja pitää pyrkiä korkeaan yhdentymisasteeseen mahdollisimman monen unionin jäsenvaltion välillä. On sitä vastoin mahdotonta hyväksyä sitä, että saasteisiin liittyviä kysymyksiä käytetään verukkeina, joiden avulla komissio saa varsinaisia varoja käyttöönsä ja välttyy kaikelta jäsenvaltioiden valvonnalta, mihin komissio pyrkii väsymättä.
Näimme hullun lehmän taudin ja ajoverkkojen tapauksissa, miten asiantuntevasti komissio manipuloi terveys- ja ympäristökysymyksiä, joihin suhtaudumme hyvin herkkätunteisesti. Emme siis hyväksy sitä, että ympäristöverojen suojassa pyritään todellisuudessa luomaan eurooppalainen vero. Meidän on samanaikaisesti pyrittävä säilyttämään ympäristö, yhtenäismarkkinat ja jäsenvaltioiden verotuksellinen itsemääräämisoikeus.
Mitä esimerkiksi alv: hen ja kulutusveroihin tulee, on perustettu hallintomenettelyjä, jotka kunnioittavat jäsenvaltioiden verotuksellista itsenäisyyttä, mutta jotka kuitenkin ylläpitävät tätä yhtenäismarkkinoiden periaatetta.
Jotkut jäsenvaltiot ovat perustaneet ympäristöveroja pakkauksille. Esimerkiksi Saksassa kaikki teollisuuden toimijat voivat osallistua kaksoisjärjestelmän avulla ympäristöverotukseen, olipa veronkantomaa mikä tahansa (kolmas maa tai muu jäsenvaltio). Ranskassa vihreän pisteen järjestelmän avulla on mahdollista käydä vaihtokauppaa helposti yhteisön sisällä, Ecoemballages- ja Adelphe-ympäristöjärjestöjen perustamisen myötä.
Kuitenkin Belgiassa toteutettu ympäristöverojärjestelmä, jolla velvoitetaan toisen jäsenvaltion toimijat esittämään jokaisen jakelijansa toimilupanumero, on raskas järjestelmä ja aiheuttaa jonkinasteista protektionismia.
Ryhmämme jättämien tarkistusten tarkoituksena on antaa komissiolle tehtäväksi näitä ympäristöveroja koskevien hallintomenettelyjen yhdenmukaistaminen. Veronkannon hallintojärjestelmän on nimittäin oltava, päinvastoin kuin Belgiassa, yksinkertainen, oikeudenmukainen ja tehokas, eikä se saa haitata yhteisön sisäistä kauppaa. Jos komissio pysyttelee itsepintaisesti nykyisessä kannassaan, haitat kasvavat sellaisin mittoihin, että jotkut haluavat luoda eurooppalaisen veron, mikä ei ehdottomasti voi hyväksyä.
Euroopan unionin talousarvio on nimittäin rahoitettava ainoastaan jäsenvaltioiden varoilla ja kolmansista maista peräisin olevien tuotteiden tullimaksuilla. Eurooppalaisen veron luominen olisi lisäaskel kohti sellaisen eurooppalaisen supervaltion luomista, jota kansamme eivät halua.

Theonas
Kysymys niin kutsuttujen ympäristöverojen ja -maksujen tai muiden ekologisten verojen vaikutuksista ei ole uusi, ja se on pyörinyt nyt jo vuosia yhteisön toimielimissä. Nyt se kuitenkin nousee voimakkaammin esille joukkona sellaisia ehdotuksia kuin ehdotus direktiiviksi hiilidioksidipäästö- ja energiaveroista, ehdotus energiatuotteiden verotuksesta ja vihreä kirja liikenteen hinnoittelusta osana Euroopan unionin laajempaa pyrkimystä laajentaa verotuksellista toimivaltaansa.
Olemme sitä mieltä, että ympäristötekijöiden pitää olla perustavana parametrina kaikissa politiikoissa ja toiminnoissa, että kestävän pitkän aikavälin kehityksen on välttämättä kuljettava rinnakkain ympäristönsuojelun kanssa, että ympäristöpolitiikan pitää perustua ennaltaehkäisyyn ja siihen, että ympäristötuhoihin osalliset saatetaan vastuuseen ja ryhdytään toimenpiteisiin vahinkojen korvaamiseksi.
Sitä paitsi ensisijaisen tärkeällä sijalla on olemassa olevan - kansallisella ja kansainvälisellä tasolla - lainsäädäntökehyksen täydentäminen ja soveltaminen, toimien yhteensovittaminen, jotta pantaisiin täytäntöön aika ajoin annetut julistukset, kuten Riossa ja Kiotossa ilmoitetut toimet, jotka skandaalimaisesti on jätetty huomiotta suurpääoman voiton maksimoinnin nimissä.
Ehdotus ympäristöveroista ei takaa ollenkaan, että sen tuotoilla rahoitettaisiin ympäristönsuojelutoimintaa, kestäviä tuotantomalleja ja ympäristöystävällisen teknologian käytön ja tuotannon tukemista.
Ympäristöala voisi johtaa uusien työpaikkojen syntymiseen ja siten edistää työllisyyttä. Pitää kuitenkin varmistaa, että mitkään suojelutoimet eivät johda uusiin välillisiin tukiin työnantajille, koska on olemassa vakava vaara, että tapahtuu väärinkäytöksiä, varoja pidätetään laittomasti ja niitä ei makseta (kuten osoittavat vastaavat arvonlisäveron tuottojen ongelmat tai maksamattomat sosiaaliturvamaksut Kreikassa ja muissa maissa). Sitä paitsi mikä tahansa suojelutoimen rahoitus voi johtaa epäreiluihin tukiin suurpääomalle ilman mitään takeita sen vaikutuksista vakinaisten kokopäiväisten työpaikkojen syntymiseen, kuten osoittaa suuriin projekteihin pakollisina kuuluvien ympäristöselvitysten epäluotettavuus.
Emme hyväksy mitään yrityksiä sitoa ympäristöverot kilpailukyvyn lisäämistä koskevan valkoisen kirjan logiikkaan vähentämällä työvoimakustannuksia ja edelleen työnantajien panosta sosiaaliturvaan. Tämä johtaisi julkisen sosiaaliturvajärjestelmän kutistumiseen entisestään ja tukisi yksityisiä vakuutuksia. Syynä tähän on, että jos ympäristöverosäädöksiin yhdistetään työnantajamaksujen pieneneminen, se johtaa sosiaaliturvajärjestelmän rahoituksen vähenemiseen. Sitä paitsi tähänastinen kokemus on osoittanut, että työnantajamaksujen pieneneminen ei johda työllisyyden parantumiseen vaan voittojen kasvuun.
Erityisesti meitä huolestuttaa se, että veronalaisten tuotteiden kirjo laajenee vaarallisesti kattaen suuren joukon sellaisia hyvin tarpeellisia kulutushyödykkeitä kuin vesi, liikenne, rakentaminen, kemialliset kasvimyrkyt ja lannoitteet. Pelkäämme, että perimmäisenä tavoitteena on yleisen verorasituksen lisääminen, mihin liittyy verotulojen kasvattaminen.
Näistä syistä emme voi äänestää mietinnön puolesta.

Puhemies
Keskustelu äänestysselityksistä ja tämän aamupäivän esityslistasta on päättynyt.
(Istunto keskeytettiin klo 13.20 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Euroopan rahapoliittisen instituutin (ERI) vuosikertomus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Fourçansin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0263/98) Euroopan rahapoliittisen instituutin vuosikertomuksesta (1997).

Duisenberg
Arvoisa puhemies, minulle tuottaa suurta iloa esitellä Euroopan rahapoliittisen instituutin vuosikertomus 1997 Euroopan parlamentille. On historian ironiaa, että esiintyessäni viimeksi tässä parlamentissa tehtävänäni oli esitellä selvitystilaan asetetun toimielimen vuosikertomus, nimittäin Euroopan keskuspankin pääjohtajien komitean vuosikertomus. Tällä kertaa olen täällä esittelemässä sellaisen toimielimen kertomusta, jota ollaan juuri asettamassa selvitystilaan, eli Euroopan rahapoliittisen instituutin kertomusta.
Talous- ja rahaliiton kolmatta vaihetta koskeva valmisteleva työ sujui vuonna 1997 suunnitelmien mukaan. ERI ryhtyi vuoden 1994 alusta alkaen välttämättömiin teknisiin valmisteluihin läheisessä yhteistyössä Euroopan unionin kansallisten keskuspankkien kanssa Euroopan keskuspankkijärjestelmän perustamiseksi, yhteisen rahapolitiikan toteuttamiseksi ja yhtenäisvaluutan luomiseksi. Sen seuraaja, EKP, saattaa nämä tehtävät loppuun.
ERI julkaisi helmikuussa 1997 kertomuksen rahapolitiikkaa koskevasta strategiasta, jossa se määritteli talous- ja rahaliiton kolmatta vaihetta varten kaksi mahdollista strategiaa: rahapoliittisia välitavoitteita ja suoria inflaatiotavoitteita koskevat strategiat. Kertomuksessa korostettiin kuitenkin myös sitä, että hintojen vakaustavoite on lopulliseen päätökseen katsomatta määriteltävä selvästi ja erityistavoitteita on käytettävä EKPJ: n toimintakyvyn mittaamiseksi. Siinä pidettiin kiinni myös siitä kannasta, että hintojen vakauteen kohdistuvaa riskiä on arvioitava lukuisten eri indikaattorimuuttujien mukaisesti, ja erityisesti on tarkasteltava rahapoliittisia kokonaissuureita.
Rahapolitiikan välineisiin ja menettelyihin liittyvät teoreettiset valmistelut saatiin päätökseen vuoden 1996 lopulla. Tammikuussa 1997 julkaistussa "puitekertomuksessa" esitetään yhteinen rahapolitiikka ja sen toimintakehys talous- ja rahaliiton kolmannessa vaiheessa.
Valuuttapolitiikan alalla viime vuoden kesäkuussa kokoontunut Amsterdamin Eurooppa-neuvosto hyväksyi päätöslauselman uudesta valuuttakurssijärjestelmästä eli ERM 2: sta, joka otetaan käyttöön kolmannessa vaiheessa. ERI viimeisteli EKP: n ja euroon kuulumattomien maiden keskuspankkien välisen sopimusluonnoksen, jossa esitetään EKP: n hyväksyttäväksi annettava toimintamenettely. Se jatkoi teknistä infrastruktuuria koskevaa työtä tehdäkseen järjestelmän toiminnan mahdolliseksi 1. tammikuuta 1999 alkaen.
Täytäntöönpanotyötä tehtiin, jotta EKP: llä olisi mahdollisuus tehdä valuuttainterventioita, ja työssä keskityttiin toimintakehykseen ja tiedotusjärjestelmää koskevaan tukeen. Työhön on ryhdytty myös ulkomaisten varantojen siirtämiseksi EKP: hen kolmannen vaiheen alkaessa.
Mitä tilastollisiin valmisteluihin tulee, työssä on keskitytty toimeenpanemaan ja selventämään kolmannen vaiheen laaja-alaisia tilastoihin liittyviä vaatimuksia. Esimerkiksi ERI julkaisi vuonna 1997 väliaikaisen luettelon - jota muutettiin myöhemmin - raha- ja finanssilaitosten olennaisista toimielimistä. Se julkaisi myös asiakirjoja raha-, pankki- ja maksutasetilastoista. Eurostatin kanssa on samoin aloitettu työ neljännesvuosittain ilmestyvistä rahataloudellisista selvityksistä.
Maksujärjestelmien alalla ERI julkaisi syyskuussa 1997 toisen TARGET-järjestelmän edistymistä koskeneen kertomuksen, järjestelmän, jota kokeillaan parhaillaan käytäntöön, jotta se voisi olla täysin toimintakunnossa joulukuun loppuun mennessä. Sekä staattisia että dynaamisia testejä sekä monenvälisiä testejä on saatettu päätökseen. Simulointitestejä suoritetaan parhaillaan oloissa, jotka vastaavat mahdollisimman tarkasti tulevia euron käyttämiseen liittyviä oloja.
Euroseteleitä koskevia valmisteluja on jatkettu. Vuonna 1997 kehitettiin lopulliset mallit, jotka perustuivat ERIn neuvoston joulukuussa 1996 valitsemiin malliluonnoksiin. Muutettujen mallien kuvat julkaistiin heinäkuussa 1997, ja ne muunnettiin painolaatoiksi vuoden 1998 ensimmäisellä puoliskolla. Jotta eurosetelien tuotannolla olisi mahdollisuus sujua kitkattomasti, 8 eri paperitehdasta ja 10 eri painotaloa valmisti prototyyppejä vuonna 1997. Tämä hanke toi esiin sen, että kaikkien mukana olevien painotalojen pitäisi kyetä tuottamaan kaikkia eri eurosetelejä ja tekemään niistä laadultaan ja ulkonäöltään yhtenäisiä. Eurosetelien massatuotanto alkaa vuoden 1999 alussa.
Lopulta vuonna 1997 ERI oli aktiivisesti mukana muissa euroon siirtymiseen liittyvissä asioissa. Vain muutamia esimerkkejä mainitakseni ERI tapasi koko Euroopan unionin alueella toimivien pankki- ja rahoitusyhdistysten edustajia keskustellakseen esimerkiksi sopimushintojen korvaamisesta ja muista aiheista, joista voi tulla merkityksettömiä kolmannen vaiheen alkamisen jälkeen, sekä pankkien välisistä koroista.
Sen jälkeen kun ERI oli kehottanut pankkiyhdistyksiä sekä raha- ja valuutanvaihtomarkkinoita sopimaan euroalueen indikaattoreiden yhteisistä määritelmistä, Euroopan unionin pankkiyhdistys ja rahoitusmarkkinayhdistys, eli valuutanvaihtomarkkinoilla toimivien välittäjien ammatillinen yhdistys, ilmoittivat aikeistaan laskea ja julkaista koko euroalueen laajuisen indikaattorin, joka koskee pankkien välisiä korkoja ja jota kutsutaan EURIBORiksi.
Euroalueen alkuperäisestä kokoonpanosta 1. tammikuuta 1999 lähtien päätettiin, kuten tiedätte, toukokuun alussa. Vuosikertomuksessa kuvailtiin lyhyesti euroalueen pääpiirteet, jotka perustuvat saatavilla olevaan tietoon.
Aloitin puheenvuoroni tänään muistuttamalla siitä, että EKP ja Euroopan keskuspankkijärjestelmä perustettiin juuri ja juuri kuusi viikkoa sitten, 1. kesäkuuta 1998. Olemme siitä asti olleet kiireisiä jatkaessamme kolmannen vaiheen valmisteluja. Sekä EKP: n yleisneuvosto että hallintoneuvosto ovat kokoontuneet - hallintoneuvosto on kokoontunut jo kahdesti. Euroopan keskuspankki on käsitellyt tähänastisissa kokouksissaan monia organisatorisia kysymyksiä, kuten johtokunnan jäsenten välisten vastuualueiden jakoa ja EKP: n tehtäviä mukauttavan uuden rakenteen perustamista. Se on myös jo sopinut EKP: n työjärjestyksestä, joka julkaistaan piakkoin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, ja se on hyväksynyt 11 EKPJ: n komitean perustamisen, jotka avustavat EKP: n työtä.
Mitä valmistelevaan työhön tulee, hallintoneuvosto sopi ensimmäisessä kokouksessaan menetelmästä, jota käytetään, kun päätetään EKP: n pääoman jakoperusteiden mukaisista kansallisten keskuspankkien prosenttiosuuksista ja välttämättömistä toimista EKP: n pääoman maksamiseksi. Euroopan keskuspankille myönnettiin näin ollen heinäkuun alussa hieman alle 4 miljardin euron suuruinen alkupääoma. Hallintoneuvosto sopi myös puitteista, joissa EKPJ: n laajuisia järjestelmiä ja menettelyjä koskevat yleiset testit järjestetään jäljellä olevina kuutena kuukautena ennen 1. tammikuuta.
Hallintoneuvosto käsitteli myös kahta erityiskysymystä, jotka liittyvät kolmannen vaiheen valmisteluun: TARGETjärjestelmää ja euroseteleitä. TARGET-järjestelmän osalta sovittiin hinnoittelupolitiikasta. Tuon hinnoittelupolitiikan pääseikka on se, että tämän järjestelmän mukaisiin maksutapahtumiin sovelletaan alenevaa tariffia. Setelien osalta on sovittu, että euroalueen setelit pitäisi tuottaa alustavasti suurelta osin hajautettua lähestymistapaa noudattaen, eli kukin 11: stä euroon osallistuvan jäsenvaltion keskuspankista voi järjestää eurosetelien tuotannon, joka on tarpeen niiden kansallisten setelien korvaamiseksi, joko tuottamalla kyseiset setelit itse tai sopimalla kahdenvälisistä yhteistyöjärjestelyistä.
Hallintoneuvoston toinen kokous pidettiin viime viikon tiistaina. Kokouksessa päätettiin vähimmäisvarantojärjestelmän käyttöönotosta. Niistä tehtävistä, joita tässä järjestelmässä voitaisiin hyödyllisesti hoitaa, hallintoneuvosto piti erityisen tärkeänä järjestelmän mahdollista myötävaikutusta rahamarkkinoiden korkotason vakauttamiseen ja keskuspankin tarjoamaan rahoitukseen liittyvän kysynnän kasvattamiseen siten, että luodaan tai lisätään rakenteellisen likviditeetin pulaa markkinoilla. Hallintoneuvosto tarkasteli kuitenkin myös erittäin huolellisesti tällaisen järjestelmän seurauksia pankkialalle. Siksi se päätti, että vähimmäisvarantotalletuksille maksettaisiin korkoa sen tason mukaan, joka vastaa pankin tärkeimpien jälleenrahoitustoimien määrää. Vähimmäisvarantojärjestelmän tarkoista yksityiskohdista, mukaan lukien varantotaso, joka vaihtelee tällä hetkellä 1, 5-2, 5 %: n välillä, päätetään viimeistään marraskuuhun 1998 mennessä.
Päätös tehtiin myös siitä, kuinka paljon ja millä tavalla ulkomaisia varantoja siirretään alustavasti euroon osallistuvien jäsenvaltioiden keskuspankeista Euroopan keskuspankkiin. Siirron suuruus on yksityiskohtiin menemättä noin 39, 5 miljardia euroa.
Euroalueeseen kuulumattomien Euroopan unionin jäsenvaltioiden keskuspankkien ja rahoituslaitosten osallistumisehdoista Target-järjestelmään päätettiin myös, ja huomioon otettiin se riski, joka voi aiheutua rahapolitiikan toteuttamiselle, kun euroalueen ulkopuolisille luottolaitoksille annetaan rajoittamaton pääsy päivänsisäisiin luottoihin. Euroalueen ulkopuoliset Euroopan unionin keskuspankit voivat siksi tarjota luottolaitoksilleen euromääräisiä vakuudellisia päiväluottoja, joille on kuitenkin asetettu yläraja sekä euroalueen ulkopuolisten Euroopan unionin keskuspankkien ja euroalueen ulkopuolisten luottolaitosten tasolla.
Lopuksi, hallintoneuvosto on hyväksynyt useita EKP: n suosituksia Euroopan unionin neuvoston asetuksiksi EKP: n koottavana olevasta tilastotiedosta, vähimmäisvarantojen soveltamisesta sekä EKP: n toimivallasta asettaa sanktioita.
Haluaisin kiinnittää huomiotanne, arvoisa puhemies, tilastoja koskeviin suosituksiin. Tämä on erityisen tärkeää EKP: lle, koska sen on perustettava päätöksensä koko euroalueen laajuisiin tilastoihin, ja tässä yhteydessä erityisesti raha-asioita ja maksutasetta koskeviin tilastoihin, joita toimitetaan tämän puitelainsäädännön nojalla. EKP: n asetusta, jossa määritellään yksityiskohtaisesti varsinaiset selvitysten antajat ja se tilastotieto, joka selvityksiä tekevien instituutioiden edellytetään toimittavan, ei voida antaa, ennen kuin neuvoston asetus on säädetty. Näistä vaatimuksista on keskusteltu jo huomattavan kauan, mutta säädös antaa välttämättömän varmuuden niille, joiden on täytettävä nämä vaatimukset. Ecofin-neuvostolla on tilaisuus hyväksyä kyseinen teksti lokakuun kokouksessaan, ja tämä tarkoittaa sitä, että arvostaisimme suuresti, jos Euroopan parlamentti voisi antaa sääntöjen mukaisen lausunnon syyskuun kuluessa.
Lopuksi se perinpohjainen tekninen valmistelu, jonka ERI toteutti vuonna 1997 ja aikaisempina vuosina, antaa meille mielestäni mahdollisuuden odottaa luottavaisina yhtenäisvaluutan käyttöönottoa ensi vuoden alussa. EKP ja EKPJ ovat parhaillaan viemässä tätä valmistelevaa työtä päätökseen. ERIn laskeman vankan perustan pitäisi kuitenkin auttaa EKP: tä ja Euroopan keskuspankkijärjestelmää kehittymään uskottavaksi ja vahvaksi instituutioksi, joka pyrkii päättäväisesti tärkeimpään tavoitteeseensa ylläpitää hintojen vakautta euroalueella. Tämä taas täyttää välttämättömät ehdot kestävälle talouskasvulle. Euroopan unionin taloudellisen tilanteen paranemisen, joka alkoi viime vuonna ja jonka odotetaan jatkuvan vuonna 1998, voidaan katsoa antavan erittäin tyydyttävän lähtökohdan rahaliitolle. Jäsenvaltioiden on kuitenkin mukautettava nyt finanssipolitiikkaansa siten, että kasvu- ja vakaussopimuksen keskipitkän aikavälin vaatimukset saavutetaan mahdollisimman nopeasti. Finanssipolitiikan mittapuuna on selvästi sellaisen talousarvion aikaansaaminen, joka on joko tasapainoinen tai ylijäämäinen, ja voisin lisätä, että ylijäämäinen talousarvio on tarpeen erityisesti niille maille, joiden velka on BKT: hen nähden edelleen korkea.

Fourçans
Herra Duisenberg, haluaisin alkajaisiksi sanoa teille, miten paljon arvostamme läsnäoloanne, jonka vuoksi voitte tarkastella kanssamme Euroopan keskuspankin tulevaa rahapolitiikkaa.
Uskon heijastelevani parlamentin enemmistön kantaa vakuuttamalla teille, että olette hoitanut osanne Euroopan rahapoliittisen instituutin ERI: n puheenjohtajana kykenevästi, tehokkaasti ja vuoropuhelun merkityksen ymmärtäen, kuten edeltäjännekin, herra Lamfallussy. Minusta vaikuttaa siltä, että kaikki tämä enteilee hyviä, luottamuksellisia suhteita Euroopan parlamentin ja EKP: n välille, siten että tietysti kunnioitetaan pankin itsenäisyyttä, mihin olemme kaikki sitoutuneet, sen voitte uskoa.
Mitä tulee ERI: n kertomukseen, joka on tämänpäiväisen keskustelumme perusta, sanoisin ensin, että se on erinomainen tietolähde eri jäsenvaltioiden yhdentymisasteen osalta ja aivan yhtä hyvä yhteenveto euroalueen tulevaan rahapolitiikkaan liittyvistä institutionaalisista ja teknisistä erityispiirteistä.
On kuitenkin myönnettävä, arvoisa puheenjohtaja, että uusia asioita, joita olimme tottuneet näkemään ERI: n aikaisemmissa kertomuksissa, ei löydy tästä kertomuksesta. Tämä on aiheuttanut sen, että sen lukeminen on hiukan turhauttavaa, ja haluaisin yrittää tyynnyttää tätä turhautumista kysymällä teiltä muutaman kysymyksen.
Minunlaiseni parlamentin esittelijä on tyytyväinen, kuten tekin olette kertomuksessa, unionin taloudellisen tilanteen osalta niihin edistysaskeliin, joita suurin osa unionin valtioista on ottanut yleensä taloudellisen lähentymisen alalla ja erityisesti budjettivajeen osalta. Taloudellisen tilanteen kohentumisesta huolimatta suhtaudun laillanne joltisenkin epäilevästi heikkoon investointitasoon ja työttömyyden vielä liian korkeaan tasoon monissa jäsenvaltioissa. Seurauksena on tarve jatkaa talousarvion tervehdyttämistä, julkisten menojen valvomista, työn kustannusten alentamista, erityisesti vähemmän koulutettujen osalta, sekä aivan yhtä pakottava tarve uudistaa rakenteita, erityisesti työmarkkinoilla.
Kaikki nämä toimet ovat välttämättömiä, jos halutaan taata kestävä kasvu sekä laaja ja kestävä työllisyys. Minusta vaikuttaa siltä, että näistä kohdista ollaan laajalti samaa mieltä. Voidaan kuitenkin valittaa sitä, että mietinnössä vaietaan euroalueen maiden talousarvio- ja veropoliitikkojen välttämättömästä yhdenmukaistamisesta, joka tulee osoittautumaan välttämättömäksi yhteisen rahapolitiikan puitteissa. Olisimme toivoneet ERI: n käsittelevän aihetta ja analysoivan sitä syventävästi, aiheen merkitys huomioon ottaen.
Mitä tulee Maastrichtin sopimuksen III vaiheeseen, on selvää, että ERI on tehnyt suuren työn valmistellessaan rahapolitiikkaa, mutta vaikka työtä onkin tehty kovasti, minun on sanottava teille, arvoisa puheenjohtaja, että olisimme halunneet kuulla lisää tämän politiikan suurista valinnoista. Hämäriä ja epäselviä kohtia on vielä, vaikka valaisittekin niitä hiukan avauspuheenvuorossanne. Toivon, että ne häviävät pian, koska uudesta politiikasta tulee todellisuutta loppujen lopuksi alle kuuden kuukauden kuluttua.
Milloin aiotte paljastaa meille, arvoisa puheenjohtaja, euroalueen tulevan rahapolitiikan suuret periaatteet? Milloin aiotte selkeyttää rahapoliittista strategiaanne, toisin sanoen tämän politiikan lopullisia ja välillisiä tavoitteita? Puhuitte meille äskettäisessä puheenvuorossanne kahdesta mahdollisesta strategiasta, mutta koska aiotte päättää lopullisesta strategiasta? Tiedetään, että päätavoitteen on perustamissopimuksen mukaan oltava hintojen vakaus, mutta tiedetään myös, edelleen perustamissopimuksen mukaan, että keskuspankin on tuettava yhteisön yleistä talouspolitiikkaa. Mikä on näissä puitteissa hintojen vakauden indikaattori? Onko se 0 %: n inflaatio vai inflaatiohaarukka? Millainen haarukka tässä viimeksi mainitussa tapauksessa, ja mille ajanjaksolle se lasketaan? Valitsetteko myös rahapoliittisen kokonaissuureen rahapolitiikan lopulliseksi tavoitteeksi? Jos niin, mistä kokonaissuureesta on kyse? Aiotteko määritellä rahan määrän kapea- vai laaja-alaisesti? Asetatteko tälle kokonaissuureelle luvuin ilmaistun kasvutavoitteen, kasvuhaarukan? Entä mille ajanjaksolle tässä tapauksessa? Vai onko kyse - kuten nykyisin on monien keskuspankkien laita - keskiarvosta määrittelemättömällä ajanjaksolla?
Mitä tulee valitun lopullisen tavoitteen välitavoitteisiin, liittyvätkö ne rahan määrään, korkoihin, pankkiluottoihin vai näiden muuttujien yhdistelmään? Milloin, arvoisa puheenjohtaja, aiotte ottaa kantaa näihin valtavan tärkeisiin kysymyksiin, sillä tiedätte toki niiden tärkeyden, entä EKP: n rahapoliittiseen hallintaan, entä markkinoihin, entä valtioiden talouspolitiikkoihin, entä kaikkiin taloudellisiin tekijöihin? Ja jos voin lisätä, milloin aiotte ottaa kantaa siihen, että parlamentti voisi harjoittaa asianmukaisesti demokraattista vastuutaan rahapolitiikan alalla?
Toinen hämärän peitossa oleva alue on EKP: n ja kansallisten keskuspankkien väliset suhteet rahapolitiikan täytäntöönpanemisen osalta. Voisitteko täsmentää näitä suhteita, erityisesti avomarkkinaoperaatioiden osalta?
On kaksi muuta rahapoliittisen strategian osaa, joita haluaisin korostaa, jos suotte minulle vielä yhden minuutin, arvoisa puhemies: ensinnäkin on ensiarvoisen tärkeää, että euron rahapolitiikkaa johdetaan alueen yleisten olojen perusteella, eikä jonkin jäsenvaltion erityisolojen perusteella - jotkin maat näyttävät unohtavan tämän - ja toiseksi EKP: n ei pidä, vain uskottavuutensa nimissä, nostaa korkoja, ilman että alueen taloudelliset perusolot oikeuttaisivat siihen.
Hyvät kollegani, arvoisa puheenjohtaja Duisenberg, nämä olivat meistä välttämättömiltä vaikuttavat suuntaviivat. Aloitte jo vastata joihinkin kysymyksiin puheenvuorossanne. Haluaisin osaltani, että kertoisitte meille asiasta hiukan lisää tuonnempana, ja haluaisin lopuksi vielä osoittaa kunnioitustani ERI: n ja sen vastuuhenkilöiden tekemälle loistavalle työlle sen olemassaolon vielä vähäisten, mutta tehokkaiden vuosien aikana. Ja nyt, pitkää ja miellyttävää ikää Euroopan keskuspankille!

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, arvoisa Euroopan keskuspankin puheenjohtaja, Euroopan parlamentti otti jo ennen toisen vaiheen alkamista vastuulleen rahapoliittisen vuoropuhelun järjestämisen Euroopan rahapoliittisen instituutin kanssa, ja korosti samalla, että vuoropuhelua on edelleen kehitettävä talousja rahaliiton kolmannessa vaiheessa euroajan alkaessa.
Olemme Euroopan parlamentissa voineet nähdä unionin tämän toimielimen, Euroopan rahapoliittisen instituutin, sitoutumisen aikana, jolloin epäiltiin kovasti sitä, voisiko talous- ja rahaliiton toiminta todella alkaa täsmällisesti, ja siksi meidän on kiitettävä Euroopan rahapoliittista instituuttia, sen puheenjohtajaa ja hänen työtovereitaan työstä, jonka he tekivät ja jota leimasi aina toivon periaate ja eurooppalainen yhteishenki, koska me kaikki tiedämme, ettei asioita voida saattaa loppuun, jos niihin ei ryhdytä yhdessä. Siinä mielessä, arvoisa puheenjohtaja, toivotan teillekin onnea työssänne Euroopan keskuspankissa, joka on niin tärkeää arkipäivämme, elämämme kannalta!
Sen osalta haluaisinkin kiittää esittelijää, jonka kantaa PSE-ryhmä tukee, hänen Euroopan rahapoliittisen instituutin vuosikertomusta koskevista huomautuksistaan. Vaikka instituuttia ei olekaan enää olemassa, monet sen suosituksista ovat erityisen tärkeitä Euroopan keskuspankille. Sallikaa minun kuitenkin korostaa erästä asiaa heti tämän keskustelun aluksi. Kun yhtenäistä rahapolitiikkaa aletaan harjoittaa 1. tammikuuta 1999, markkinoiden lisäksi myös kansan on oltava vakuuttunut keskuspankin työn arvosta ja päätösten uskottavuudesta, jotta hinnat pysyvät vakaina ja tämä eurooppalainen rahapoliittinen vaikuttaja säilyy riippumattomana.
Samanaikaisesti on kuitenkin voitava kehittää tiedotus- ja viestintästrategia, joka vastaa niiden ihmisten tarpeita, jotka kohtaavat tämän euroajan epävarmoina, pelokkaina ja epäluuloisina. Euroopan parlamentti kysyykin siksi, mitä Euroopan keskuspankki tekee tai mitä sen pitäisi tehdä sen rahapoliittisen vuoropuhelun lisäksi, jota se käy neljännesvuosittain ja vuosittain annettavien kertomusten pohjalta Euroopan parlamentin kanssa, jotta sen päätösten demokraattinen vastuu ja julkisuus Euroopassa olisivat todellisia.
Sen osalta syntyy myös aivan konkreettinen kysymys: mitä tarkoittaa oikeastaan pöytäkirjojen julkistamisesta kieltäytyminen? Eikö Euroopan keskuspankin ole todellakaan mahdollista julkistaa rahapoliittisia päätöksiään, kuten Euroopan parlamentti jatkuvasti vaatii, ja julkistaa samanaikaisesti päätöksentekopäivänä päätöksen perusteita? Euroopan parlamentin tarkoituksena ei ole saada tietää, mitä kukin on sanonut tai miten kukin on äänestänyt Euroopan keskuspankissa. On kyse yksinkertaisesti siitä, että suuri yleisö, että me kaikki ymmärrämme, mitkä ovat näiden rahapoliittisten päätösten taustat, joilla ei ole vaikutusta pelkästään hintavakauteen vaan todella nimenomaan myös investointeihin, kasvuun ja työllisyyteen.
Rahapoliittinen vuoropuhelu ei ole lisäksi tärkeää vain demokraattisen järjestelmän vaan samanaikaisesti myös Euroopan keskuspankin kannalta, joka voi vain lisätä uskottavuuttaan. Siksi olen myös sitä mieltä, että on erittäin tärkeää keskustella myös rahapoliittisista strategioista. Rahamäärät ja inflaatiotavoitteet kilpailevat keskenään, mihin esittelijä viittasi. Euroopan parlamentti harkitsi erittäin varhain kaksois- tai sekastrategiaa ja on sitä mieltä, että rahan määrä ja inflaatiotavoite on yhdistettävä, koska haluamme välttää kaikkia riskejä nimenomaan elektronisen rahan aikakaudella.
Nyt on myös sanottava vielä kerran, että mitä useampia talouden indikaattoreita Euroopan keskuspankki joutuu arvioimaan, sitä yksinkertaisempaa on hallita rahan määrän kehitystä ja näin ollen myös inflaatiota, mikä on yksi Euroopan keskuspankin tärkeistä tehtävistä.

Herman
Arvoisa puheenjohtaja, toivon, että tullessanne seuraavan kerran parlamenttiin ette tule kahden edellisen kerran tapaan tekemään selkoa selvitystilaa kohti ajautuvasta järjestöstä.
Haluaisin ilmaista teille kolme huolenaihetta ja tehdä kaksi kysymystä. Ensimmäinen huolenaiheeni koskee rahaliiton ulkoista edustusta. Rahoitusmarkkinoiden välinen tiivis riippuvuussuhde tekee nykyään tärkeimpien rahapoliittisten viranomaisten - ja tehän olette sellainen - välisen yhteistyön entistä välttämättömämmäksi; Aasian kriisin yhteydessä havaittiin kuitenkin aivan äskettäin, että ette ollut ensimmäisenä keskustelemassa näistä ongelmista. Haluaisin teidän kertovan meille, mikä on tilanne ulkoiseen edustukseenne liittyvässä ongelmassa.
Toinen huolenaiheeni on talouspolitiikkojen lähentyminen, joka ei perustamissopimuksessa säädetyn menettelyn avulla näytä tuottavan kovin huomiota herättäviä tuloksia, ja erityisesti ponnistelujen jatkuminen sekä talousarvion tervehdyttämisen lujittaminen. Suhtaudumme asiaan luullakseni komission tavoin, hiukan huolestuneesti. Vaikuttaa siltä, että useat maat, jotka ovat saavuttaneet lähentymiskriteerit, ovat nyt hellittäneet otettaan, ja niillä on luonnollista taipumusta vähentää ponnisteluja, joita on kuitenkin jatkettava.
Kolmas huolenaihe koskee Aasian kriisin sekä sen myötä Venäjän kriisin vaikutusta, ei niinkään taloudellisella tasolla - meille on annettu tältä osin melko rauhoittavia tilastoja - vaan mitä tulee eurooppalaisen ja kansainvälisen pankkijärjestelmän suoraan sitoutumiseen asianomaisissa maissa. On käynyt ilmi, että erityisesti Venäjän takaisinmaksumahdollisuudet ovat rajatut, ja tiedetään, että sen on tänä vuonna maksettava takaisin yli 30 miljardia dollaria, vaikka sillä ei ole lanttiakaan.
Olen käyttänyt puheaikani, mutta mitä keskuspankin perustamiseen tulee, haluaisin kuitenkin kysyä, miten vapaat kädet annatte EKP: n neuvostolle, sillä se on tärkeä kysymys. Teillä on hyvä joukkue, jonka tiedetään hitsautuneen yhteen. Saimme siitä todisteita kuulemistilaisuuksien yhteydessä. Miten keskuspankki perustetaan ja miten luotettavina voimme pitää liikkeellä olevia huhuja, jotka koskevat setelien painamiseen liittyviä vaikeuksia?

Gasòliba I Böhm
Arvoisa puhemies, me olemme siirtymävaiheessa. Käsittelemme muodollisesti Euroopan rahapoliittisen instituutin, jonka puheenjohtajasta on tullut Euroopan keskuspankin ensimmäinen puheenjohtaja, viime vuotta koskevaa kertomusta. Todellakin, kuten aiemmissa puheenvuoroissa on todettu aina esittelijästä, herra Fourçansista alkaen, jonka mietintöä me tuemme, tämä on mahdollistanut ensimmäisen näkemystenvaihdon tämän vuoden kesäkuun 1. päivästä lähtien vakiinnuttamisprosessissa olleen Euroopan keskuspankin ensi askeleista.
Haluaisin todellakin korostaa joitakin mainittuja seikkoja, joita mielestäni on soveliasta valaista. Hyväksyimme eilen tässä parlamentissa Berèsin talous- ja rahoituskomitean kokoonpanoa koskevan mietinnön, ja me ilmaisemme tyytymättömyytemme siitä, että kyseisen komitean kokoonpanon ovat vallanneet jäsenvaltioiden keskuspankkien edustajat sekä talous- ja valtiovarainministerien korkea-arvoiset virkamiehet. Ulkopuolelle on jätetty verotus- ja talousarvioasioiden monet asiantuntijat, kansainvälistä tilannetta tutkivat analyytikot; täten estetään itse asiassa todellinen yhteisöllinen ulottuvuus. Havaitsemme tämän yhteisöllisen ulottuvuuden puuttumisen myös esimerkiksi itse Euroopan keskuspankin läsnäolossa ja rahaliiton edustuksessa kansainvälisissä yhteyksissä ja kansainvälisissä elimissä, jotka koskevat raha-asioita: Kansainvälisestä valuuttarahastosta niihin ryhmiin saakka, joissa suuret teollistuneet taloudet ovat edustettuina. Lisäksi - kuten herra Herman on todennut - viittaan suhteisiin Ecofin-neuvoston ja Euro 11: n kanssa ja siihen rooliin, mikä näillä toimielimillä on suhteissaan Euroopan keskuspankkiin. Nämä ovat sellaisia kysymyksiä, jotka huolestuttavat meitä syvästi ja jotka olisi mielestämme tästä hetkestä alkuvuoteen 1999 mennessä ratkaistava mahdollisimman hyvin.

Gallagher
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisa Euroopan keskuspankin puheenjohtaja, haluaisin aluksi käyttää tätä tilaisuutta hyväkseni onnitellakseni keskuspankin puheenjohtajaa hänen nimityksestään ja toivottaakseni hänelle hänen virkakautensa aikana kaikkea hyvää.
Tässä vuosikertomuksessa ei tarjota asianmukaista viitettä siitä tai selitystä sille, minkälaista politiikkaa on toteutettava. Euroopan keskuspankin on tulevaisuudessa sisällytettävä toimintaansa tärkeitä seikkoja, kuten yksityiskohtaisempaa analyysia kehityksestä maailman rahoitusmarkkinoilla ja mahdollisista aloista, joilla voitaisiin käydä keskusteluja finanssipolitiikan yhteensovittamisesta. Keski- ja Itä-Euroopan maita koskeva yhteenveto on aivan liian lyhyt tulevan laajentumisen näkökulmasta. Jos tarkastelemme Euroopan tilannetta kokonaisuudessaan, työttömyyden torjunnan on pysyttävä ensisijaisena tavoitteena, ja yksi tapa käydä käsiksi ongelmaan on tietenkin lisätä tuotteisiin liittyviä investointeja.
On myös hyödyllistä muistuttaa siitä, että euroalueen rahapolitiikkaa ei voida erottaa unionin talouspolitiikan käyttöönotosta, politiikan, joka perustuu jäsenvaltioiden talouspolitiikkojen yhteensovittamiseen. Euroopan keskuspankki on ratkaisevassa osassa luotaessa sellaista taloudellista ilmapiiriä, joka edistää investointeja, ja sillä on siksi tärkeä osa työpaikkojen luomisessa.
Vaikka vuodesta 1994 lähtien onkin korostettu Euroopan keskuspankin johtamiseen liittyvien puitteiden valmistelemista, päätökset ovat vielä tekemättä. Tärkein niistä koskee rahapolitiikan välineitä. Ennen kaikkea on määriteltävä rahapolitiikan välitavoite. Siitä seuraa, että keskuspankin on jonkin tietyn tarkan tavoitteen kohdalla tarkasteltava useita ehtoja voidakseen tehdä päätöksiä. Euroopan keskuspankin neuvoston on tuotava esiin strategiansa tässä asiassa syyskuussa.
Voisinko kysyä keskuspankin puheenjohtajalta, mihin toimiin on ryhdyttävä sen varmistamiseksi, ettei näkövammaisia saateta epäedulliseen asemaan, kun uudet setelit lasketaan liikkeelle? Lopuksi haluaisin sanoa keskuspankin puheenjohtajalle, kuinka paljon arvostamme hänen tarjoustaan esiintyä säännöllisesti parlamentin alivaliokunnassa. Voin vakuuttaa hänelle, että tulemme toimimaan euron vartijoina. Luotamme hänen apuunsa pienten jäsenvaltioiden etujen turvaamisessa.

Ribeiro
Arvoisa puhemies, Euroopan rahapoliittisen instituutin vuosikertomus ja kollega Fourçansin mietintö ovat molemmat samansuuntaisia: ne ovat samanlaisia kuin muutkin sellaiset mietinnöt, joissa puolustetaan pakkomielteenomaisesti hintojen vakauden periaatetta ja joissa pyritään verotus- ja talousarviopolitiikkojen yhdenmukaistamiseen ja talouspolitiikan keskittämiseen. Lisäksi niissä molemmissa sivuutetaan tekniset vaikeudet, niissä ei tunnusteta demokraattisen poliittisen valvonnan epämääräisyyttä, niissä kiinnitetään huomiota vain nimellisiin lukuihin ja vakuutetaan kaikin tavoin, että reaalitaloudessa sujuu kaikki hyvin.
Kyse on herra Duisenbergin viimeisestä kertomuksesta ennen hänen siirtymistään rahapoliittisesta instituutista Euroopan keskuspankkiin. Jo siellä hänellä oli tiettyjä huolenaiheita, joihin hän on nyt palannut ja joita hän korostaa uudessa tehtävässään: on välttämätöntä edetä yhä nopeammin tuolla samalla strategisella linjalla, pitää hinnat vakaina aina deflaatioon asti, pienentää budjetin alijäämiä aina ylijäämään asti. Neuvoillaan ja varoituksillaan hän miltei uhkailee jäsenvaltioita eikä anna niiden tuntea tyytyväisyyttä edes siitä, että ne ovat päässeet noiden 11 joukkoon. Jos herra Duisenberg, ja hänen kanssaan tämä parlamentti, on huolissaan ja muistuttaa teoksen " Liisa euroihmeiden maassa" hätäistä kaniinia, niin me olemme huolissamme hänen huolestaan. Ja haluamme tuoda sen julki.

Wolf
Arvoisa puhemies, arvoisa Euroopan keskuspankin puheenjohtaja, vanhan eli ERI: n tuhoutuminen on uuden eli Euroopan keskuspankin alku. Siksi me keskustelemme täällä Euroopan keskuspankin politiikasta. Oletan, että herra Duisenberg julistaa perättömiksi uutiset, joiden mukaan hänen palkkansa pidettäisiin salaisuutena. Oletan lisäksi, että me käymme vielä monia keskusteluja siitä, mikä rahapolitiikka soveltuu todella takaamaan Euroopan tulevat investoinnit ja työllisyyskehityksen, jota tarvitsemme välttämättä. On keskusteltava myös hyväksyttävästä liikkumatilasta inflaation osalta, deflaatiosta, investointien puutteesta sekä suhdannekehityksen eriaikaisuudesta, joka ei ole siis pelkästään alueellista vaan välillä myös sosiaalista. Pitääkö meidän julkaista parin vuoden kuluttua uusi painos kirjasta A Tale of Two Cities, jossa kolmas maailma levittäytyy koko Eurooppaan? Rahapolitiikankin on tehtävä silloin osansa.
Toiseksi: Euroopan keskuspankin ja Euroopan keskuspankkijärjestelmän sisällyttäminen demokraattiseen järjestelmään on suuri asiakokonaisuus, josta keskustelemme vielä. Sen osalta haluan vain antaa EKP: lle hieman matkaeväitä: toimielinten paratiisi ei ole turvallinen paikka.

De Lassus Saint Geniès
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, meidän on myönnettävä, että rahapoliittisen instituutin viimeisin vuosikertomus on tehty tehokkaasti ja vakuuttavasti. Meidän on kuitenkin huomioitava minua ennen puhuneiden jäsenten tavoin, että tässä mietinnössä, joka on meistä joiltakin osiltaan perustava, tyydytään esittämään pelkkiä yleisiä huomioita.
Miksi siis esittää näitä varauksia? Siksi, että sen lisäksi, että instituutin tehtävänä oli ennakoida talous- ja rahaliiton kolmatta vaihetta, sen tehtävänä oli sitä myöten pohtia ei ainoastaan tulevan yhteisen rahapolitiikan perustamista, vaan myös kolmen perushuomion esittämistä siitä, millaista olisi tämän rahapolitiikan hyvä harjoittaminen.
Millaiset ovat ensinnäkin hyvät edellytykset Euroopan keskuspankin parlamentin johdolla vastedes harjoittaman rahapolitiikan ja eri jäsenvaltioiden harjoittamien talouspolitiikoiden väliselle yhdenmukaistamiselle? Toiseksi, millaiset ovat parhaan mahdollisen yhdenmukaistamisen edellytykset, niin talousarvion kuin verotuksenkin osalta? Edelleen, millaisen analyysin instituutti on voinut tehdä Aasiaa ja Venäjää ravistelevien talouskriisien keskinäisestä riippuvuussuhteesta? Millaisen analyysin se on tehnyt maailmanlaajuistumisen tarpeellisesta tai toivottavasta vauhdista? Kolmanneksi, millaiset ovat kestävän kasvun, vaurauden ja työllisyyden periaatteiden vaikutukset rahoitusalalla tehtyihin esityksiin?
Instituutin kertomus on edelleen liian yleisluontoinen ja epätarkka näissä kolmessa kohdassa. Euroopan radikaaliallianssin ryhmä suhtautuu asiaan siis yhtä kriittisesti kuin herra Fourçans ja äänestää hänen mietintönsä puolesta. Ryhmä toivoo, että Euroopan keskuspankki seisoo takananne seuraavina kuukausina, arvoisa puheenjohtaja Duisenberg, ja että se osaa ottaa opikseen niistä vaillinaisuuksista, joita me tänään pahoittelemme.

Blokland
Arvoisa puhemies, nyt kun on saatu tämä neljäs vuosikertomus, niin perhepelin kortit ovat koossa. Laaja katsaus taaksepäin kuluneisiin neljään vuoteen ei kuitenkaan ole mahdollinen. Tärkeimmät uutiset on julkaistu jo viime maaliskuun liittymistä koskevassa kertomuksessa. Tahdon kuitenkin kiinnittää huomion muutamaan kohtaan.
Päätöslauselmaesityksen 13 kohta on sellainen kohta. Se näyttää itsestään selvältä, mutta EMUn ongelma on juuri siinä, että yhteinen rahapolitiikka saattaa joskus mennä täysin ristiin jonkin kansallisen talouden erityisten kansallisten ominaisuuksien kanssa. Etenkin Irlannin, Suomen ja Yhdistyneen kuningaskunnan kohdalla asia on näin. Myös Alankomaat joutui viime vuonna kohtaamaan suhdannevaihtelun. Kun tämä ongelma ilmenee pienten maiden kohdalla, EU: n tasolla sitä tuskin huomataan. Mutta asia on toisin silloin, kun kyseessä on suuri maa. Miten EKP suhtautuu tähän kaksijakoisuuteen?
Toiseksi viittaan ERM 2: een ja KIE-maiden asemaan. Ovatko ne valmiit osallistumaan ERM 2: een ja siihen, että niiden valuutat kytketään euroon? Tsekin tasavalta yritti vuonna 1997 kytkeä rahayksikkönsä Saksan markkaan ja USA: n dollariin, mutta sen oli luovuttava yrityksestä. Tämä kehitys saa minut kysymään, muodostuuko EMUn perustamisesta mahdollisesti lisäeste Keski- ja Itä-Euroopan maiden nopealle liittymiselle Euroopan unioniin.
Lopuksi huomautus jäsenmaiden valtiontalouden tilasta. Kun otetaan huomioon nykyinen suhdannekehitys, niin alijäämät ja velat ovat jokseenkin suuria. Varsinkin jos otamme huomioon tulevaisuuden kehityksen, joka viittaa väestön ikääntymiseen. Minusta näyttäisi toivottavalta, että EKP tai Euroopan komissio ja Eurostat kartoittaisivat kertaalleen tämän ongelman.

Donnelly, Alan
Arvoisa puhemies, toivotan herra Duisenbergin tervetulleeksi hänen ensimmäiselle vierailulleen Euroopan parlamenttiin. Toivon, että suhteestamme tulee erittäin hyvä hänen puheenjohtajakautensa tulevina kahdeksana vuotena.
Haluaisin myös sanoa hänelle, että tämä on hänen ensimmäinen mahdollisuutensa puhua Euroopan unionin kansalaisille, etenkin niille 290 miljoonalle ihmiselle, jotka hänen keskuspankkinsa toiminta käsittää. Haluaisin siksi muistuttaa häntä siitä, että hänen on varmistettava, että hänen pankkinsa hankkii yleisön luottamuksen. Euroopan keskuspankki ei ole Saksan keskuspankki, joka on saanut aikaan hyviä tuloksia ja nauttii yleisön luottamusta Saksassa. Euroopan keskuspankki on unionin toimielimistä uusin, ja sen on ansaittava Euroopan unionin kansalaisten luottamus. Ette voi ansaita tätä luottamusta istumalla suljettujen ovien takana Frankfurtissa, ettekä voi ansaita sitä antamatta julki tietoja ja varmistamatta, että kansalaiset ja yhteisömme saavat tietoa työ- ja päätöksentekotavoistanne.
Haluaisinkin pyytää tänään EKP: n puheenjohtajaa esittämään meille hyvin selvästi ja yksinkertaisesti sen tavan, jolla Euroopan keskuspankki aikoo antaa tietoa yleisölle. Emme odota teidän julkaisevan raha-asioista vastaavien asiantuntijoiden nimiä ja äänestyskäyttäytymistä. Emme odota teidän tekevän niin, koska tarvitsemme nimettömyyttä tuolla alalla. Päätöksistä on kuitenkin ilmoitettava yleisölle, niistä on ilmoitettava liike-elämälle ja rahoitusmarkkinoille. Rahoitusmarkkinat tarvitsevat ennustettavuutta. Liike-elämä tarvitsee luottamusta tekemäänne työhön, ja Euroopan unionin kansalaisten on voitava luottaa siihen, että te toimitte heidän hyväkseen.
Kuulemistilaisuudessanne sanoitte meille julkaisevanne pöytäkirjat vasta noin 16 vuotta kokousten pitämisen jälkeen. Toivon teidän näin jälkeenpäin ajatellen nyt ymmärtävän, että sitä on täysin mahdotonta hyväksyä. Teidän ja muiden Frankfurtissa työskentelevän johtokunnan jäsenten sekä Euroopan parlamentin ja Euroopan unionin kansalaisten välisen suhteen on oltava vuorovaikutteinen.
Viime viikolla, herra Duisenberg, jouduimme jopa siihen naurettavaan tilanteeseen, jossa joku tiedusteli palkkaanne keskuspankin puheenjohtajana eikä kyennyt saamaan tätä tietoa selville. Te olette virkamies, ja tämä tieto on julkaistava, sen on kuuluttava julkisten asioiden piiriin.
Haluan varmistaa, että meillä on kanssanne hyvä suhde. Uskon sen olevan mahdollista, koska haluatte osoittaa sitä samaa hyväntahtoisuutta, jota osoititte ERIn puheenjohtajana, mutta sen lisäksi, että osallistutte tämän parlamentin kuulemisiin ja sen talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan kokouksiin, meidän on saatava teiltä tietoa, jotta ihmiset luottaisivat Euroopan keskuspankkiin, ja mikä tärkeintä, jotta he luottaisivat euroon.

Garosci
Arvoisa puhemies, kesäkuun 30. päivänä vietimme Frankfurtissa Euroopan keskuspankin, yhtenäisvaluutan yhteisen "kodin" virallista syntymäpäivää ja kastejuhlaa. Euron käyttöönotto vaikuttaa Euroopan rahapoliittisen instituutin, jonka vuosikertomusta tänään käsittelemme, koko olemukseen. Vuosikertomuksessa käsitellään Euroopan rahapoliittisten toimielinten valmistautuneisuutta juuri ennen euron käyttöönottoa ja siten myös uuden Euroopan keskuspankin rahapolitiikkaa.
Uusi pankki menestyy nimittäin nopeammin, mikäli se niiden tehtävien hoitamisen ohella, joita varten se perustettiin, toteuttaa moitteettomasti myös ERI: lle kuuluneet tehtävät. Tästä syystä toivotamme ERI: n lakkauttajalle, puheenjohtaja Duisenbergille, menestystä hänen kaksitahoisessa tehtävässään. Talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta on jo ilmaissut tyytyväisyytensä vuosikertomuksen vahvaan informatiiviseen sisältöön. Kiitämme siis esittelijää, joka on ansiokkaasti käsitellyt syntyvän rahapoliittisen toimielimen oikeuksia ja velvollisuuksia - siksi puhuin kastejuhlasta - ja kommentoinut ja eritellyt niitä oikeuksia ja velvollisuuksia, jotka kuuluivat toimintansa päättävälle rahapoliittiselle instituutille, jonka hautajaisia ei kuitenkaan tarvitse viettää. Emme puhu myöskään kansallisten keskuspankkien hautajaisista; niiden rooli euron rahapoliittisessa luomisessa on yhä niin tärkeä, tarvitsee vain verrata jäsenvaltioiden keskuspankkien 60 000 työntekijää ERI: n yhteensä kaikkiaan 281 työntekijään. Tulevaisuudessa keskipitkällä aikavälillä EKP: n on kuitenkin alettava hoitaa kaikkia perustamissopimuksissa sille määrättyjä tehtäviä. Luvuilla ilmaistavat lopulliset tavoitteet, kuten inflaatioaste ja rahan määrä, ovat vakauden ja kasvun tekijöitä, ja niiden avulla voidaan osoittaa jokaiselle eurooppalaiselle, että työskentelemme tällä hetkellä niin tiiviisti rahan parissa voidaksemme nopeammin ja paremmin saavuttaa muut yhteisön tavoitteet, ennen kaikkea työllisyyteen liittyvät.
Todetkaamme lopuksi väärinkäsitysten välttämiseksi, että Euroopan parlamentti on yhteisön ainoa kansalaisten suoraan valitsema toimielin, jolle ERI oli tilivelvollinen; tämä velvoite kuuluu myös EKP: lle. Euroopan parlamentti toimii parhaansa mukaan yhteistyössä keskuspankin kanssa, mutta se myös valvoo tarkkaavaisesti ennen ERI: lle kuuluneiden ja nyt Euroopan keskuspankille kuuluvien tehtävien hoitoa.

Giansily
Arvoisa puhemies, kollegamme André Fourçansin erittäin hyvän mietinnön avulla voimme lausua viimeisen kerran kantamme Euroopan rahapoliittisesta instituutista ja osoittaa kunnioitustamme ERI: n ja sen kahden perättäisen puheenjohtajan, herra Alexandre Lamfallussyn ja herra Wim Duisenbergin tekemälle työlle. Mietinnön avulla ja esittelijän kynän kautta voidaan myös muistuttaa muutamista periaatteista, jotka ovat olleet johtoajatuksena yhtenäisvaluutan perustamisessa ja joiden on johdettava eurooppalaisten toimia tulevina vuosina.
Ensimmäinen näistä periaatteista on se, että eurooppalaisen keskuspankkijärjestelmän avulla on voitava ohjata yhtenäisvaluuttaa yhteisen rahapolitiikan ja talouspolitiikoiden keskinäisen täydentävyyden suuntaan; politiikat yhdenmukaistetaan luonnollisesti, mutta strategia määritellään kansallisella tasolla.
Vaikka avainsanat ovatkin hintojen vakaus ja inflaation hallinta, ja vaikka kestävä kasvu ja vauraus ovat tavoitteina, on selvää, että esittelijämme tavoin on valitettava sitä, että ERI: n kertomuksessa ei käsitellä unionin talousarvio- ja veropolitiikkojen yhdenmukaistamisen aiheuttamia yleisiä ongelmia.
Euron ja Euroopan keskuspankin myötä on löydettävä keinot tiukkojen puitteiden luomiseksi näille politiikoille, jotka ovat välttämättömiä tarvitsemiemme julkisten talouksien tervehdyttämiselle. Emme nimittäin voi haluta uudistaa yhteisen maatalouspolitiikan muodostamaa jättimäistä jakeluvälinettä, asettaa itsellemme kunnianhimoisia tavoitteita laajentumisen osalta, sitoutua kahdelle toimikaudelle Agenda 2000: n kautta ja jättää samanaikaisesti valmistautumatta siihen, että otamme käyttöön teknisiä välineitä, joilla ei varustauduta ainoastaan sitä vastaan, mitä on kutsuttu mahdollisiksi epäsymmetrisiksi häiriöiksi, vaan myös sitä vastaan, että ajaudutaan hitaasti liialliseen sallivuuteen, joka voisi tuhota kasvun tuottamat hedelmät, kasvun, johon on pyritty vain alakohtaisten ja itsekkäiden etujen hyväksi ja yleisestä edusta piittaamatta.
Ranskan hallituksen helppo antautuminen muutama viikko sitten Air France -lentoyhtiön lentäjien lakon uhatessa on täydellinen esimerkki siitä, mitä ei pidä tehdä. Ranskalaiset veronmaksajat joutuvat maksamaan lentoyhtiön selkkauksen aikana menettämät 200 miljoonaa ecua omasta pussistaan, eikä sitä näin ollen vähennetä kansallisesta budjettivajeesta. Kansallisten vastuuhenkilöiden olisi aika tiedostaa, että enää ei eletä kurittomien lasten aikaa, joille annetaan kaikki periksi, ja että työmarkkinoita on uudistettava tosissaan, kuten esittelijä kirjoittaa, jotta työttömyyttä saataisiin vähennettyä huomattavasti. Ryhmämme kannattaa luonnollisesti herra Fourçansin mietintöä.

Theonas
Arvoisa puhemies, joka kerta, kun puhumme Euroopan parlamentissa unionin poliittisesta ja taloudellisesta tilanteesta, kuullaan ylenpalttisesti talouspolitiikan tekijöiden itsetyytyväisiä puheita tämän Euroopan unionin harjoittaman politiikan saavutuksista. Sama tapahtuu nytkin. Mutta kuinka kukaan voi olla tyytyväinen, kun unionin työttömyys on tällä tasolla ja sijoitukset ovat tasolla, joka ei riitä alkuunkaan helpottamaan työttömyyttä.
Haluaisin kysyä Euroopan keskuspankin puheenjohtajalta:
Ensiksi kysyisin, onko hän sitä mieltä, että työttömyyttä voidaan hoitaa soveltamalla ankarasti vakautussopimusta, kuten hän puheenvuorossaan vaati, ja siihen liittyvillä valtavilla talouspolitiikan rajoituksilla?
Toiseksi kysyisin, onko mahdollista edetä yhtenäisvaluuttaa tukevan politiikan tiellä nykyisen kaltaisen veropolitiikan puitteissa?
Tahtoisin saada herra Duisenbergin vastaukset, jotta näkisimme, voivatko Euroopan kansat olla tyytyväisiä tähän tilanteeseen.

Harrison
Arvoisa puhemies, toivottaessani herra Duisenbergin tänään tervetulleeksi tänne onnittelen myös herra Fourçansia hänen ERIn viimeistä ja historiallista kertomusta koskeneista kommenteistaan. Hänen kantansa siitä, että parlamentin ja EKP: n välistä vuoropuhelua ei saa rajoittaa rahapolitiikkaan, on vakuuttavasti perusteltu. Herra Fourçansia lainatakseni: "Euron menestys ei saa olla pelkästään rahapoliittinen, vaan sen on onnistuttava myös taloudellisesti. Juuri tämän perusteella Euroopan kansalaiset arvioivat uutta rahaansa" . Vähemmän miellyttäviä ovat esittelijän arviot siitä, että palkkakehityksen on oltava maltillista ja että julkisia menoja on leikattava vakaussopimuksen tavoitteiden saavuttamiseksi. Luulin meidän kaikkien olevan samaa mieltä siitä, että tuottavuuden kasvuun perustuvia palkankorotuksia olisi pidettävä normaaleina ja hyväksyttävinä.
Arvoisa puhemies, sallittehan, että käännyn nyt suoraan herra Duisenbergin puoleen ja pyydän häntä selventämään kantaansa rahapolitiikkaan liittyvän strategian ja välineiden valinnasta hintojen vakauden ylläpitämiseksi. Vuoden 1997 ERIn kertomuksessa jätetään kuvaamatta se mielenkiintoinen ja valaiseva vuoropuhelu, jonka parlamentti kävi muiden EKP: n ehdokkaiden kanssa 7. ja 8. toukokuuta suorien inflaatiotavoitteiden valinnasta, mukaan lukien marginaaleihin tai rahan tarjontaan liittyvät tavoitteet - tai molemmat yhdessä - parhaimpana pidettynä hintojen vakauteen liittyvänä toimena. Puheenjohtajan sen jälkeen ilmaisema 0-2 %: n inflaatiotavoite, jota hän piti kohtuullisena, näyttää nimittäin tulleen korvatuksi kovalla pyrkimyksellä asettaa rahan tarjontaan liittyviä tavoitteita, jos herra Duisenbergin äskettäisiin selontekoihin ja lausumiin on uskomista. Voisiko hän tehdä mieltymyksensä tällä alalla selviksi, varsinkin kun eilisen Financial Times - lehden artikkeli rahapoliittisia kokonaissuureita koskevien tilastojen epävarmuudesta saa epäilemään sitä, tarvitseeko meidän olla huolissamme niiden jyrkästä kasvusta.
Lopuksi, uskooko herra Duisenberg, että eurosetelien painattaminen erikseen 11 jäsenvaltiossa oli viisas päätös? Eikö tämä olekin kallis menetelmä, jolla on myös turvallisuuteen liittyviä seurauksia?

Christodoulou
Arvoisa puhemies, vuosikertomus on eräänlainen puolustuspuheenvuoro siitä, kuinka ERI on täyttänyt sille annetut tehtävät. Se jää siis pakostakin yleisluonteiseksi, siltä osin kuin monet osakysymykset ovat saaneet oman erityisen kertomuksen.
Vuosikertomus on kuitenkin hyvin hyödyllinen, ja Euroopan rahapoliittiselle instituutille tyypillisellä niukkasanaisella mutta järjestelmällisellä tavalla se paitsi antaa hyödyllistä tietoa, siinä myös asetetaan prioriteetteja ja tarjotaan neuvoja unionin taloudellisten ongelmien hoitamisesta ja talous- ja rahaliiton tehokkaasta toiminnasta.
On tietenkin sanottava, että kyseessä on arvokas vuosikertomus, vaikkakin monet olisivat odottaneet tarkempaa paneutumista yksityiskohtiin ja analyyseihin ja näin ollen konkreettisempaa käsittelytapaa. Kuitenkin Euroopan rahapoliittisen instituutin luonteen takia vuosikertomus on saanut tällaisen muodon, ja, kuten kollegani herra Fourçans aivan oikein sanoi erinomaisessa mietinnössään, tällä tavoin vuosikertomukseen tulisi suhtautua.
Näin ollen myös herra Duisenberg ansaitsee onnittelut tähänastisesta työstään sekä työstä, jonka hän tekee tulevaisuudessa, sekä samoin herra Lamfallussy ansiokkaasta työstä, jonka hän teki ERIä perustaessaan ja jatkossa sen toiminnassa. Muistan ensimmäisen vuosikertomuksen, jossa olin esittelijänä ja jossa sanottiin, että myös rakennekysymykset pitäisi jollakin tavoin ottaa huomioon.
Pelkään, että nyt meillä on edessämme liiallisen luottamuksen kriisi, koska euro perustettiin paljon odotettua helpommin. Näin kenties unohdimme, että on edelleen olemassa monia rakenteellisia ongelmia. Monet talouspolitiikan ongelmat saatiin pitkälle ratkaistua, koska Euroopan unionin taloudellinen toimeliaisuus lisääntyi. Inflaatiota on varsin hyvin torjuttu oikealla rahapolitiikalla, mutta tähän on vaikuttanut myös se, että EU: n ulkopuolella on tapahtunut hyvin paljon myönteisiä asioita. Älkäämme siis innostuko liikaa siitä, että euro saatiin perustettua. Tästä eteenpäin meidän ei pidä enää noudattaa politiikkaa, joka on jatkoa tähän asti noudatetulle eli kamppailulle työttömyyden rakenteellisia syitä ja muita unionissa ilmeneviä ongelmia vastaan.
Toivoisin, että jo nyt pyrittäisiin ratkaisemaan myös kysymys ERM 2: sta, joka koskee maita, jotka ovat järjestelmän ulkopuolella, talous- ja rahaliiton ulkopuolella, jotta EMUsta voisi lopulta muodostua yhdistävä asia niin kuin suunniteltiin, jotta se täyttäisi tarkoituksensa ja veisi eteenpäin kaikkia Euroopan unionin valtioita.

Seppänen
Arvoisa puhemies, Euroopan keskuspankin johtava aate on uusliberalistinen ideologia. Sen nimiin vannottaessa on Euroopassa saatu samaan aikaan aiheutetuksi sekä deflaatiota että inflaatiota, työmarkkinoiden deflaatiota ja pääomamarkkinoiden inflaatiota. Työmarkkinat on deflatoitu yli kymmenen prosentin keskimääräiseksi massatyöttömyydeksi, kun taas pääomamarkkinat on inflatoitu pörssikurssien 40-50 prosentin nousuiksi. Pörssikurssit ovat nousseet eniten Italiassa, Ranskassa ja Suomessa. Näissä maissa on sekä Euroopan pahimpiin kuuluva työttömyys että poliittisessa vallassa vasemmistojohtoiset hallitukset. Se on vaikuttava näyttö poliittisesta vaihtoehdottomuudesta ja keinottelijoiden kaikkinaisten tarpeiden tyydyttämisestä.
Herra Duisenberg, te tuotatte samaan aikaan deflaatiota eli massatyöttömyyttä ja inflaatiota eli pääomamarkkinoille kuplatalouden. Työn ja pääoman hinta erkaantuvat toisistaan tavalla, joka luo edellytykset Aasian talouskriisin tapaiselle lamalle myös Euroopassa. Euroopan keskuspankilla ei silloin ole rahoja, joilla keinottelijat pelastetaan.
Herra Duisenberg, olen oman maani keskuspankin hallintoneuvostossa toimiessani kertonut nämä asiat vielä perusteellisemmin johtaja Sirkka Hämäläiselle, joten olkaa hyvä ja kysykää häneltä lisää siitä mitä tarkoitan.

Berès
Arvoisa puhemies, haluan vuorostani kiittää herra Duisenbergiä hänen laadukkaasta työstään Euroopan rahapoliittisen instituutin johdossa. Hänen siellä erinomaisesti suorittamansa tehtävä antaa meille aihetta suhtautua hyvin toiveikkaasti sen työn laatuun, jota hän tekee EKP: n johdossa, työn, jonka suorittamiseen toivotamme hänelle suurta menestystä ja joka on varmasti hyvä tae siitä, miten hän näkee demokraattisen vastuun. Hän voi joka tapauksessa luottaa siihen, että parlamentti suhtautuu häneen hyvin vaativasti.
Haluaisin kiittää myös kollegaamme, herra Fourçansia, hänen laadukkaasta työstään. Haluaisin vuorostani puhutella teitä, herra Duisenberg, siitä, minkälaisena näette julkisten ja yksityisten investointien kasvun roolin, mitä kasvuun tulee. Monien unionin jäsenvaltioiden kokemuksista käy ilmi, että julkisten ja yksityisten menojen kasvu voi nykyään johtaa talouden kasvuun - mikä on ainoa todellinen tapa luoda työpaikkoja - pikemminkin kuin työmarkkinoiden ankara uudistamisstrategia, josta kukaan ei vielä tiedä, miten se tarkalleen ottaen voisi onnistua.
Tältä osin, arvoisa puheenjohtaja, haluan esittää kysymyksiä myös joillekin kollegoilleni. Mihin keskuspankin rahapolitiikka suuntautuu? Muistatte varmasti kysymykset, joita esitimme teille kuullessamme teitä parlamentissa. Koska näihin kysymyksiin ei uskoakseni ole vielä saatu vastauksia, on syytä aloittaa vuoropuhelu, esimerkiksi todellisen inflaation määrittelemisestä. Mitä tarkoittaa vakausaste? 2 %: n ja 0 %: n välillä on epämääräinen marginaali, tulkinnanvarainen marginaali, josta odotamme kuulevamme lisäselvityksiä. Muutoin arvelemme esittelijämme tavoin, että vastatakseen perustamissopimuksen, erityisesti sen 2 artiklan tavoitteita, rahapolitiikka ei voi palvella ainoastaan yhden unionin jäsenvaltion etua, vaan siinä on otettava huomioon kaikki unionin talouspolitiikan tavoitteet ja se on määriteltävä koko alueen osalta.
Arvoisa puheenjohtaja, en voi vastustaa läsnäolonne aiheuttamaa iloa, ja esitän teille kysymyksen hiukan samansuuntaisesta aiheesta. Mitä mieltä olette siitä, että euroalueen 11 keskuspankin johtajaa ovat mukana talous- ja rahoituskomiteassa? Ettekö ole sitä mieltä, että se aiheuttaa päällekkäisyyksiä niiden kahden jäsenen kanssa, jotka Euroopan keskuspankki nimittää tuohon komiteaan?

Metten
Arvoisa puhemies, Minulla on kolme kysymystä herra Duisenbergille, ja yksi niistä liittyy edelliseen, rouva Berèsin esittämään kysymykseen. Ensinnäkin jos tarkastelemme eri jäsenvaltioiden talousarviolukuja, niin havaitsemme, että, suotuisasta talouden kehityksestä huolimatta, budjettikausittain lasketut alijäämät eivät enää pienene, vaan joissakin jäsenmaissa, joiden talous on erittäin suuressa nousussa, jopa hieman kasvavat. Haluaisin mielelläni Euroopan keskuspankin puheenjohtajalta selityksen tähän asiaan. Minusta tuntuu uhkaavalta tulevaisuuden kehityksen kannalta, jos jäsenvaltiot eivät pysty rajoittamaan alijäämiä suotuisan taloudellisen nousukauden vallitessa.
Toinen kysymykseni koskee yhteisön ulospäin suuntautuvaa edustusta. Epäviralliset neuvottelut, kuten G7-ryhmän rahapolitiikkaneuvottelut, ovat olennaisen tärkeitä. Tähän asti siellä on kyllä istunut edustajia kolmesta Euro 11: n jäsenvaltiosta, poliittiset edustajat, heidän pankkiensa edustajia, mutta ei yhtään Euroopan komission edustajaa, ei yhtään Eurooppa-neuvoston edustajaa eikä myöskään yhtään Euroopan keskuspankin edustajaa. Kuinka koko maailmantasoisia talous- ja rahoitusneuvotteluja voidaan käydä tehokkaasti ilman, että Euro 11: n varsinaisia edustajia osallistuu niihin?
Viimeinen huomautukseni, jossa yhdyn rouva Berèsin puheenvuoroon, koskee sitä, että oman maani ulkoministeri, joka nyt eroaa, varoitti Eurooppaa muuttumasta Euroopaksi, jota hallitsevat valtiovarainministerit. Tiedätte kuten minäkin, että nämä valtiovarainministerit toimivat raha-asiain komitean pohjalta. Tätä raha-asiain komiteaa seuraa talous- ja rahoituskomitea ja tässä talous- ja rahoituskomiteassa istuu 15 kansallisen keskuspankin edustajaa samoin kuin kaksi Euroopan keskuspankin edustajaa. Siis oikeastaan 17 Euroopan keskuspankkijärjestelmän edustajaa. Eikö tämä vain olekin jonkin verran liioiteltua? Eikö tämä vain olekin vaarallista politiikan johdonmukaisuutta ajatellen?

Pérez Royo
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi ilmaista olevani yhtä mieltä Fourçansin mietinnöstä ja samanaikaisesti iloita herra Duisenbergin läsnäolosta Euroopan parlamentissa.
Meidän on tällä hetkellä oltava tyytyväisiä Euroopan rahapoliittisen instituutin panokseen talous- ja rahaliiton tavoitteen saavuttamisessa. Talous- ja rahaliitto käynnistyy todellakin sellaisten näkymien vallitessa, joita voimme pitää tyydyttävinä. 11 jäsenvaltion Eurooppa on kasvun osalta noususuhdanteessa, ja voimme pitää hintojen vakauden tasoa käytännöllisesti katsoen ehdottomana.
Näissäkin näkymissä on tosin joitakin kielteisiä tekijöitä, jotka synnyttävät epävarmuutta. Tarkoitamme Aasian kriisiä, erityisesti Japanissa vallitsevaa deflaatiokriisiä ja Venäjän vararikkoriskiä. Näiden epävarmuustekijöiden ohella Euroopan talous korjattuaan makrotaloudelliset epätasapainotilansa kärsii kuitenkin edelleen ennen kaikkea eräästä keskeisestä epätasapainotilasta: työtä etsivien ja työtä tekevien välisestä erosta, työttömyyden epätasapainotilasta. Rahaliitto tarjoaa tässä tilanteessa mahdollisuuksia vakiinnuttaa kasvua, lisätä sijoitusten tasoa ja edistyä työttömyyden alentamisessa mutta sillä ehdolla, ettei unioni rajoittuisi vain raha-asioihin vaan olisi myös sellainen unioni, jonka sisällä olisi sellainen Euroopan laajuinen veropolitiikka, jonka avulla kyettäisiin puuttumaan kaikkiin näihin ongelmiin.
Tämän vuoksi, herra Duisenberg, sallinette minun sanoa teille, että kiinnitin huomiota siihen, että annoitte viime viikolla ensimmäisen viestinne ulospäin, yhteiskunnalle, ja toistitte tänään täällä huolestuneen viestin alijäämien alenemisvauhdista lisäten, että joillekin maille on näytettävä keltaista korttia.
Meidän näkökulmastamme on todellakin tärkeää käyttää hyväksi nykyistä kasvuvaihetta budjettivajeen alentamiseksi, päinvastoin kuin 1980-luvun jälkipuoliskolla, edellisen noususuhdanteen aikana, tehtiin; vaikka tilanne ei täysin vastaakaan tuon vaiheen tilannetta, sillä nykyisessä tilanteessa vallitsee paljon suurempi ja yhtenäisempi hintojen vakaus kuin tuona aikana, jolloin hintojen keskimääräinen nousuvauhti oli nykyiseen verrattuna kaksinkertainen ja maiden välillä oli valtavia eroja.
Ennen kaikkea mielestämme tätäkin tärkeämpää on kuitenkin se, että olisi kuultava toinen viesti: viesti unionin välttämättömästä taloudellisesta ulottuvuudesta, niistä edistysaskeleista, joita tällä tiellä on otettava, jotta Fourçansin mietinnön lopuksi lainaamani sanat toteutuisivat: " että euroalueen rahapolitiikka on erottamaton osa unionin sellaisen talouspolitiikan käyttöönottoa, joka perustuu jäsenvaltioiden talouspolitiikkojen yhdenmukaistamiseen" .

Duisenberg
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää arvoisia parlamentin jäseniä huomiosta, jota he ovat kiinnittäneet vuosikertomukseen ja moniin muihin kysymyksiin, jotka vielä ympäröivät toimintansa alussa olevaa EKP: tä. Joitakin kysymyksiä on toistettu tai ne ovat olleet päällekkäisiä, ja yritän niputtaa niitä yhteen niin paljon kuin pystyn.
Ensiksi, kuten herra Fourçans ja muut toivat esiin, tiukkaa budjettipolitiikkaa on edelleen tarpeen jatkaa. En voi sanoa tämän enempää. Korostan sitä, vastatakseni herra Mettenin ja lopuksi herra Pérez Royon esittämiin kysymyksiin, että nykyinen talouden nousukausi näyttäisi tarjoavan kaikki mahdollisuudet viedä lähentymisprosessia eteenpäin, ja etenkin ohjata jäsenvaltioiden alijäämiä vakaus- ja kasvusopimuksessa asetettujen tavoitteiden suuntaan.
Suuntaus näyttää kuitenkin tämänhetkisten merkkien perusteella olevan ainakin joissakin maissa se, että kasvukehitys on vähintäänkin pysähtymässä. Siksi näytin viime viikolla keltaista korttia, kuten herra Pérez Royo sanoi, ja muistutin joitakin hallituksia ottamaan vaarin vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteista. Haluan tässä suhteessa korostaa herra Hermanille, että olemme täysin samaa mieltä siitä, mitä komissio sanoo julkisesti tästä asiasta.
Monet kysyjät ovat kehottaneet minua selittämään rahapoliittista strategiaa, käytettäviä välineitä, hintojen vakauteen liittyvää kysymystä, hintojen vakauden määritelmää ja seurattavia kokonaissuureita. Monet päätökset, jolleivät kaikki, jotka Euroopan rahapoliittinen instituutti on tehnyt kolmen viime vuoden aikana, voisivat olosuhteiden pakosta olla pelkkiä suosituksia EKP: lle. EKP: n on loppujen lopuksi tehtävä päätökset. Olemme nyt keskellä tuota prosessia. Olemme tietoisia siitä, että monet päätökset ovat sellaisia, joita yleisö, parlamentti, markkinoilla toimivat ja tulevan Euroopan keskuspankkijärjestelmän kollegat vaativat kiireellisesti tehtäviksi.
Tämä on myös syy sille, miksi teimme tiettyjä päätöksiä vieläpä EKP: n olemassaolon ensimmäisinä viikkoina. Viittaan TARGET-järjestelmää koskeviin päätöksiin ja niihin päätöksiin, jotka koskevat euron ulkopuolelle jääneiden jäsenvaltioiden mahdollisuutta käyttää TARGET-järjestelmää, vähimmäisvarantovaatimusta koskeviin päätöksiin, jotka julkistettiin viime viikolla ja jotka, minun on korostettava sitä, olivat lopullisia päätöksiä rahapoliittisista välineistä, joita tullaan käyttämään. Joten koko paketti on rahapoliittisten välineiden osalta valmis. Rahapolitiikan kolmena tärkeimpänä välineenä tullaan käyttämään kahta pysyvää järjestelyä sekä vähimmäisvarantovaatimuksia. Tästä ei ole enää olemassa mitään epävarmuutta.
Rahapoliittista strategiaa koskeva analyysi on saatavilla. Siinä sanotaan pohjimmiltaan, että harjoitettava rahapoliittinen strategia merkitsee käytännössä valintaa suorien inflaatiotavoitteiden tai rahan tarjontaan liittyvien tavoitteiden välillä välivaiheen tavoitteena. Vastauksena toiseen kysymykseen, toivon, että kyseiset päätökset tehdään syyskuussa - ja varmasti lokakuuhun mennessä. Noita strategioita koskevat lopulliset päätökset julkaistaan viimeistään lokakuussa. On mahdollista, että saamme tehtyä päätökset syyskuussa.
Lisäksi esitettiin kysymys siitä, miten kytkeä EKP: n politiikka yhteen kansallisten keskuspankkien politiikkojen kanssa. On varmasti totta, että rahapolitiikan on koskettava koko euroaluetta. EKP: n politiikan ja kansallisten keskuspankkien politiikkojen toisiinsa kytkeminen ei tuota mitään ongelmia. Euroopan keskuspankkijärjestelmän hallintoneuvosto päättää rahapolitiikasta. Joten keskitetyllä tasolla tehtyjen päätösten toteuttaminen jätetään - ei kokonaan, mutta hyvin suurelta osin - kansallisille keskuspankeille, mutta EKP: n tarkassa valvonnassa ja ohjauksessa. Yhteensovittaminen näyttää minusta olevan tältä osin täysin ongelmatonta. On varmasti totta, että rahapolitiikan on oltava koko euroalueen laajuista rahapolitiikkaa. Sanon aina, ettei alueellista rahapolitiikkaa ole olemassa ja että jos talouskehityksessä on alueellisia eroja, se aiheuttaa kovempaa painetta muille politiikan välineille, kuten veropolitiikalle, palkkapolitiikalle sekä muulle talous- ja finanssipolitiikalle kuin rahapolitiikalle.
Lukuisia kysymyksiä esitettiin demokraattisesta vastuusta ja uskottavuudesta. Vastaukseni on "kyllä" , tarvitsemme uskottavuutta, tarvitsemme luottamusta. Ja sanon herra Donnellylle ja rouva Randzio-Plathille, että emme saa niitä ilmaiseksi. Meidän on ansaittava ne, ja se saattaa kestää jonkin aikaa. Se edellyttää kuitenkin sitä, että Euroopan keskuspankkijärjestelmä toimii mahdollisimman avoimesti ja vastuullisesti. Se tarkoittaa sitä, että aiomme osaltamme käydä tiivistä ja avointa vuoropuhelua Euroopan parlamentin kanssa. Harjoitettava politiikka ja politiikan ja päätösten taustalla olevat näkökohdat tullaan julkistamaan laajasti.
Vastauksena herra Donnellyn esittämään kysymykseen, olen varma, että hän ymmärtää, miksi emme halua tässä vaiheessa jo erittäin hyvin ymmärretyistä syistä paljastaa tarkkaa äänestyskäyttäytymistä hallintoneuvostossa. Mutta toisaalta, kun päätökset on tehty - olivatpa ne strategisia päätöksiä tai erityisiä rahapolitiikkaan liittyviä päätöksiä - ne julkistetaan, ja ne on julkistettava mahdollisimman pian päätöksenteon jälkeen; ja niitä selitetään mahdollisimman laajasti. Noiden päätösten taustalla olevat näkökohdat julkistetaan. Saatamme jopa mennä niin pitkälle, että teemme jollakin tavalla selkoa eri näkökohtien eduista ja haitoista ja annamme selityksen tehdystä lopullisesta päätöksestä. Tästä tulee joka tapauksessa mahdollisimman laajaa. Olemme kaikki sanalla sanoen valmiita julkistamaan päätökset ja olemaan avoimia.
Herra Metten, herra Herman ja muut kysyivät rahaliiton ulkoisesta edustuksesta. Tätä asiaa pohditaan vielä hyvin paljon ja siitä käydään yhä monia neuvotteluja. Se on vaikea asia. Mielestämme EKP: n on oltava läsnä IMF: ssä ja OECD: ssä. Suhteita Euroopan komissioon sekä G10- ja G7-maihin valmistellaan parhaillaan, ja kaikki näyttää tässä vaiheessa hyvältä. Minut on itse asiassa jo kutsuttu ja olen osallistunut ensimmäistä kertaa G10-maiden keskuspankkien pääjohtajien kuukausittaiseen kokoukseen, ja tulevaisuudessa olen läsnä siellä joka kuukausi.
Ymmärtääkseni G7-mailla on myös aikomus kutsua minut kokouksiinsa. Neuvottelemme parhaillaan IMF: n kanssa löytääksemme tavan Euroopan keskuspankkijärjestelmän asianmukaiselle edustukselle IMF: ssä, mikä on monimutkaista, koska IMF: n jäsenyys on rajattu valtioihin ja niiden suvereeneihin hallituksiin. Mikään keskuspankki ei ole IMF: n jäsen, joten meidän on löydettävä keino, ja me löydämme keinon varmistaaksemme, että EKP: tä, tätä tärkeää rahapoliittista instituutiota, silti kuullaan IMF: ssä. Tätä koskeva työ edistyy.
Muutama sana edustuksesta talous- ja rahoituskomiteassa, joka seuraa nykyistä raha-asiain komiteaa, joka koostuu 15: stä valtionvarainministeriön ja 15: stä keskuspankin korkeimman tason edustajasta. Talous- ja rahoituskomiteassa on tulevaisuudessa noiden edustajien lisäksi kaksi edustajaa myös EKP: stä. Joten tässä suhteessa voitamme emmekä häviä olemalla läsnä siellä. Osallistumme tällä hetkellä raha-asiain komitean toimintaan tarkkailijana. Tulevaisuudessa olemme talous- ja rahoituskomitean varsinaisia jäseniä, ja on sovittu epävirallisesti, että kun talous- ja rahoituskomitean esityslistalla on keskusteltavana rahapolitiikkaan liittyviä asioita, kansallisten keskuspankkien edustajat pitävät suoraan sanoen suunsa kiinni, ja EKP: n edustajat puhuvat yhteisen rahapolitiikan puolesta, sellaisena kuin se kehittyy tulevaisuudessa.
Aasian ja Venäjän rahoituskriisin rahaliitolle aiheuttamien vaikutusten osalta pyydän anteeksi, muttemme ole Euroopan keskuspankkina vielä toimintakunnossa ja siksi, vaikka olemmekin seuranneet ja tarkkailleet tiiviisti tilanteen kehittymistä siellä ja sen vaikutusta Euroopan talouden kehitykseen, meillä ei ole vielä valtuuksia tehdä asialle mitään. Lisäisin vielä, että nykyinen kriisi on tähän asti ollut ainakin minun mielestäni erilainen kuin kaikki aikaisemmat likviditeettikriisit. Mielessäni on Meksikon ensimmäinen velkakriisi, Latinalaisen Amerikan toinen velkakriisi ja menneiden vuosikymmenten muut likviditeettikriisit. Ne aiheuttivat aina jännitettä ja kaaoksen Euroopan valuuttakurssijärjestelmään. Kriisillä ei tällä kertaa ole ollut minkäänlaista vaikutusta: mitään jännitettä ei ole ollut, eikä Euroopassa ole ollut mitään tarvetta interventioihin, mikä on mielestäni merkittävää.
Panen tyytyväisenä merkille, että ennakkoilmoitus kahdenvälisistä vaihtokursseista, joita käytetään valuuttojen euroon muuntamisessa tämän vuoden loppuun mennessä, on todellakin ollut uskottava, mikä oli tarkoituskin. Markkinat uskovat siihen, kuten voidaan nähdä, koska muualla maailmassa tapahtuneilla likviditeettikriiseillä ei ole ollut minkäänlaista vaikutusta Euroopan sisäisiin vaihtokurssisuhteisiin. Venäjällä ja Aasialla on tähän mennessä ollut jotakin, mutta - olen halukas sanomaan - huomattavan vähän vaikutusta Euroopan talouden kehitykseen.
Minulle esitettiin joitakin kysymyksiä seteleistä. Yksi selvä kysymys koski sitä, mitä ollaan tekemässä näkövammaisten tarpeista huolehtimiseksi. Sen jälkeen, kun olemme saattaneet päätökseen Euroopan sokeiden ja näkövammaisten yhdistysten järjestön laajamittaisen kuulemisen, lukuisia päätöksiä on tehtävä erityisesti heidän hyväkseen.
Ensinnäkin, seitsemästä eurosetelistä tulee erikokoisia. Tämä on yksi tapa, jolla sokeat voivat tietää, mikä seteli heillä on kädessään.
Toiseksi, seteleissä olevia numeroita voidaan tunnustella, ne painetaan kohonumeroin. Sokea voi tunnustella, mikä seteli hänellä on kädessään. Niiden henkilöiden auttamiseksi, jotka eivät ole kokonaan sokeita mutta joiden näkö on heikentynyt, on lisäksi päätetty, että seitsemän seteliä ovat väreiltään todellakin hyvin erilaiset, ja myös ne, joiden näkö on hyvin heikko, voivat tunnistaa ne helposti.
Onko palkkani valtiosalaisuus? Siitä esitettiin joitakin kysymyksiä. Ei, se ei ole valtiosalaisuus. Minun on tunnustettava, etten edes tarkalleen tiedä, mikä palkkani on. Järjestelmä on yleisesti ottaen sellainen, vaikka luvut eivät olekaan suosituksia, että EKP: n johtokunnan jäsenen palkka on noin 10 % suurempi kuin korkein pääosaston johtajan palkka Euroopan komissiossa. EKP: n varapuheenjohtajan palkka on 20 % suurempi. Palkkani puheenjohtajana on 40 % suurempi kuin komission pääosaston johtajan palkka. Tämä on likimääräinen palkkarakenne. Sen lisäksi, päinvastoin kuin jotkut näyttävät Euroopassa uskovan, me maksamme palkastamme yhteisön veroa, minkä johdosta marginaaliveroprosenttini - jos haluatte kuulla yksityiskohdat - on 45 %. Keskimääräinen veroprosenttini on noin 33 %. En voi sanoa enempää. Maksan veroja kuten kaikki muutkin Euroopan unionin virkamiehet.
Olen ymmärtääkseni antanut perinpohjaiset vastaukset kaikkiin kysymyksiin.
Onko setelien painattaminen 10: ssä eri painotalossa viisas päätös? Mielestäni tällainen päätös oli viisas. Siinä otettiin eri näkökohtia huomioon, kuten eri maiden työllisyys ja niiden nykyiset setelien painamismahdollisuudet. Jos kysyisitte minulta, oliko se tehokkain päätös, joka voitiin tehdä, vastaus olisi silloin "ei" . Painamisen keskittäminen olisi ollut tehokkaampaa, mutta se ei olisi ollut kovinkaan viisas päätös. Joten setelit päätettiin painaa toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Jokainen kansallinen keskuspankki voi päättää, milloin, missä ja kuinka paljon seteleitä painetaan. Kuten ilmoitin alkupuheenvuorossani, jotkin keskuspankit saattavat tehdä vapaaehtoisesti yhteistyöjärjestelyjä, joissa jokainen pankki tekee osuutensa työstä.
(Suosionosoituksia )

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Kadmiumia sisältävien lannoitteiden markkinoille saattaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Hautalan laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0254/98) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi lannoitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 76/116/ETY muuttamisesta kadmiumia sisältävien lannoitteiden markkinoille saattamisen osalta Itävallassa, Suomessa ja Ruotsissa (KOM98)0044 - C4-0109/98-98/0026(COD)).

Hautala
Arvoisa puhemies, nyt on aika muistella minkälaisia lupauksia Euroopan unioni antoi uusimmille jäsenmailleen Itävallalle, Suomelle ja Ruotsille siihen aikaan, kun nämä liittyivät unionin jäseniksi pian neljä vuotta sitten. Näille maille annettiin lupa pitää kiinni omista tiukemmista ympäristönormeistaan siirtymäajan verran, joka olisi neljä vuotta. Se umpeutuu tämän vuoden lopussa. Tänä aikana Euroopan unionin oli tarkoitus tehdä kaikki voitavansa, jotta se kohottaisi omia normejaan samalle tasolle, jolla uusimpien jäsenmaiden ympäristönormit olivat. Lopputuloksen piti olla se, että koko Euroopan unionin alueella toteutuisi korkea suojelutaso.
Tämä kadmiummietintö saattaa kuulostaa hieman arkipäiväiseltä mutta sillä on erittäin kauaskantoinen poliittinen merkitys. Olen nimittäin vakuuttunut siitä, että Itävallan, Suomen ja Ruotsin kansalaiset seuraavat hyvin tarkkaan, kykeneekö Euroopan unioni tosiasiassa pitämään kiinni lupauksestaan, joka siis oli se, että ympäristön ja terveyden suojelu saatettaisiin korkealle tasolle. Muuten viimeksi tänään täysistunnossa hyväksyttiin kanta, jossa tuettiin Suomen, Ruotsin ja Itävallan oikeutta pitää kiinni tiukemmista normeistaan. Mikä siis on tilanne tänä päivänä, kun on jäljellä vain muutamia kuukausia ennen tämän siirtymäkauden loppua?
Yksi tärkeimpiä poikkeuksia oli todellakin lannoitteiden kadmiumpitoisuuden raja-arvo. Kadmium on tunnetusti myrkyllinen raskasmetalli, joka häiritsee maan mikrobiologista elämää, vaikeuttaa siis kasvien kasvua. Sitä kertyy eläimiin, mutta se kumuloituu myös ihmisen elimistöön. Fosforilannoitteiden raaka-aineessa on usein paljon kadmiumia, erityisesti jos tämä raaka-aine tulee tietyistä Afrikan maista. Euroopan komissio onkin tukenut taloudellisesti sitä, että fosforin tuottajamaat Afrikassa kehittäisivät teknologiaa, jolla teollisuudessa voidaan poistaa kadmium fosforilannoitteen raaka-aineesta. Nyt onkin tärkeää, että tätä tutkimus- ja kehitystyötä nopeutetaan kummallakin puolella. Toisaalta joillakin alueilla fosforilannoitteen raaka-aineessa ei ole niin paljon kadmiumia. Tällaisia alueita ovat esimerkiksi Suomi ja Kuolan niemimaa Venäjällä.
Johtopäätökseni on se, että komissio ja jäsenmaat ovat tuhlanneet tämän neljän vuoden siirtymäajan siihen, että ne ovat viivytelleet riskinarviointia, jota tarvitaan, jotta voidaan tehdä johtopäätöksiä siitä, pitääkö unionin tasolla todellakin saada aikaan säädöksiä lannoitteiden kadmiumpitoisuudesta. Itse asiassa näistä uusimmista jäsenmaista on olemassa luotettavaa tietoa siitä, että tällaisella kadmiumrajoituksella on hyvinkin vankat terveydelliset ja ympäristölliset perustelut mutta toisaalta vanhemmista jäsenmaista ei ole saatu tarpeeksi tietoa.
Komission ehdotuksen esittelijänä olen sitä mieltä, että komissio on kylläkin ottanut oikean askeleen. Se nimittäin esittää, että Suomelle, Ruotsille ja Itävallalle myönnettäisiin uusi kolmen vuoden siirtymäaika, jonka aikana sitten tätä Euroopan unionin tasoista riskinarviointia jatketaan. Mutta olen kuitenkin sitä mieltä, ja talousvaliokunta on tämän näkemyksen hyväksynyt, että komission ja jäsenmaiden pitäisi olla hieman määrätietoisempia. Tällainen määräajaton poikkeus ei voi tulla kysymykseen, vaan sekä ympäristö- ja terveysseikat toisaalta että sisämarkkinoiden häiriötön toiminta toisaalta vaativat sitä, että nyt sovitaan siitä, että mahdolliset ja tarpeelliset lainsäädäntömuutokset saadaan hyväksyttyä tämän uuden kolmen vuoden määräajan kuluessa.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, on totta niin kuin esittelijä sanoi, että mikro-organismeja tuhoavan myrkyn, kadmiumin, pitoisuus fosforilannoitteissa on havaittu Suomessa, Ruotsissa ja Itävallassa vaaralliseksi ihmisille ja ympäristölle. EU: n lannoitedirektiivi ei kuitenkaan määrittele kadmiumpitoisuuksien raja-arvoja, joka on siis ongelma.
Tiedämme yleisesti, että fosforilannoitteiden kadmiumpitoisuus on haitallista. Kadmium tulee vastaisuudessakin luokitella haitalliseksi aineeksi ja sen raja-arvot tulee määritellä tarkoin uuteen direktiiviin. Tuottajamaiden, erityisesti Marokon, on välinpitämättömyyden sijaan sitouduttava kehittämään menetelmiä, joilla kadmium saadaan poistetuksi fosforilannoitteista. Se on tuottajamaiden edun mukaista. Yhteisön rahoitustuen on jatkuttava erityisesti Afrikan mantereen tuottajamaissa, jotka ovat elintärkeitä raaka-aineen tuottajia EU: n sisämarkkinoille ja joille EU on suurin markkina-alue.
Täällä EU: ssa on kiirehdittävä lannoitteiden kadmiumin riskinarviointia. Päämäärämme ovat mahdollisimman puhtaat elintarvikkeet tässä allergioiden vaivaamassa unionissa ja periaatteemme tulisi tietysti olla, että myrkky yhdessä pois niin maasta kuin puusta ja lopulta ihmisestä.

Rübig
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kun Itävalta, Ruotsi ja Suomi liittyivät unioniin, Euroopan unioni sitoutui vuonna 1995 ottamaan entistä voimakkaammin huomioon ekologiset näkökohdat. Se on erittäin tärkeää taloudellisten puitteiden kannalta, koska vain samat puitteet mahdollistavat myös saman kilpailukyvyn. Me sovimmekin silloin yleisesti, että tiukemmat itävaltalaiset ympäristönormit ovat ensin yleisesti voimassa neljä vuotta. Unionissa alkoi samanaikaisesti tarkasteluprosessi. Tavoitteena oli ympäristönormien sovittaminen tiukempiin kansallisiin normeihin, jos se on tarpeen.
Nämä sopimukset olivat ja ovat yhä suuri ympäristöpoliittinen menestys sekä näiden uusien jäsenvaltioiden että Euroopan unionin ympäristön tilan kannalta. Tällä välin on edistytty ensimmäisen kerran bensiinin bentseenipitoisuuden osalta. Rajaarvoa pienennettiin jyrkästi. Polttoöljyn rikkipitoisuuden osalta säilytetään kuitenkin itävaltalaiset raja-arvot, ja kehitys on hyvin myönteistä kadmiumia sisältävien lannoitteiden kadmiumrajojenkin osalta, sillä sekä Itävallan että myös Ruotsin ja Suomen raja-arvojen voimassaoloaikaa jatkettiin vuoteen 2002 sen perusteella, että puolueettoman tutkimuksen on tarkoitus todeta, siirtyykö kadmium todella maaperästä ihmisen verenkiertoon. Jos se saadaan todistettua, Euroopan unionin rajaarvotilanne on aivan selvä. Meillä ei ole vielä tällä hetkellä riittävää tietoa kadmiumin aiheuttamista riskeistä. Me haluamme kuitenkin puolueetonta tietoa sen aiheuttamista vaikutuksista tällä alueella.

Anttila
Arvoisa puhemies, onnittelut kollega Hautalalle hyvästä mietinnöstä. Komission esitys jatkaa Suomen, Ruotsin ja Itävallan liittymisasiakirjojen mukaista oikeutta poiketa kadmiumia koskevan direktiivin vaatimuksista. Komissio on luvannut saattaa päätökseen kadmiumia koskevan riskinarvioinnin koko EU-alueella. Sen lisäksi komission on ponnisteltava sellaisten menetelmien kehittämiseksi, joilla kadmium poistetaan lannoitteiden raaka-aineista, joita EU-alueelle tuodaan. Saamieni tietojen mukaan laboratoriotasolla on jo mahdollista poistaa kadmium fosforilannoitteen raaka-aineesta. Prosessi on löydetty. Nyt tarvitaan sen täytäntöönpano.
Kadmium varastoituu maaperään ja se on vaarallista ihmisille. Tehtyjen selvitysten mukaan eräissä EU: n jäsenmaissa maaperän kadmiumpitoisuus on jo nyt hyvin korkea. Tästä johtuen kadmiumin poistaminen lannoitteista on erityisen tärkeää.
Suomessa on saanut lisätä lannoitteisiin seleeniä vuodesta 1984 alkaen. Aikaisemmin kuusi grammaa lannoitekiloa kohti ja viime huhtikuusta alkaen kymmenen grammaa lannoitekiloa kohti. Meillä on seurattu vuosia seleenin käyttöä. Sen mukaan kotieläinten ja väestön seleeninsaanti on vähentynyt. Tästä johtuen lannoitteisiin nyt lisätään kuuden gramman sijasta kymmenen grammaa seleeniä. Seleenilisäyksellä on tutkimuksen mukaan ollut erinomaisen hyvä vaikutus kotieläinten ja väestön terveydentilaan. Tämä toimintamalli kelpaa esimerkiksi koko EU: lle. Kannustankin komissiota panostamaan selvityksissään myös seoslannoitteiden seleenilisäyksen vaikutusten arviointiin, jotta voimme parantaa koko EU-alueen väestön ja kotieläinten terveydentilaa.
Lopuksi totean, että eläinten ja ihmisten terveyden edistämiseksi tarkoitetut tiukemmat normit eivät saa olla kaupan esteitä, vaan EU: n on ne sallittava.

Barthet-Mayer
Arvoisa puhemies, liittymisneuvottelujen yhteydessä Itävalta, Suomi ja Ruotsi saivat säilyttää yhteisön lainsäädäntöä vaativammat ympäristönormit, erityisesti mitä fosfaattilannoitteiden kadmiumpitoisuuksiin tulee.
Olemme nimittäin komission välityksellä lopultakin sitoutuneet yhdenmukaistamaan normit tiukimpien normien tasolle. Tähän päivään mennessä mitään ei ole kuitenkaan tehty, vaikka kyseessä olevien aineiden vahingollisuus näyttää olevan tieteellisesti todistettu. Komissio tyytyy myöntämään poikkeuksen etuajassa oleville valtioille. Kansanterveys ja ympäristönsuojelu eivät kuitenkaan ole toissijaisia kysymyksiä, mistä tiedotusvälineet yrittävät muistuttaa meille päivittäin. Yhteisön lainsäädännön on kerrankin mukauduttava kaikkein vaativimpien tahtoon säilyttääkseen uskottavuutensa.
Tässä pääosiltaan ilmeisen teknisessä asiakirjassa on itse asiassa tärkeä poliittinen ulottuvuus, erityisesti KIE-maihin laajentumisen osalta. Ehdokasvaltioille ei pidä antaa erehdyttäviä poliittisia merkkejä, ja vaikka poikkeusten tarkoituksena on toki saada kiinni vaativimmat politiikat, ne eivät saa estää kunnianhimoisimpia jatkamasta eteenpäin. Poikkeuksia ja poikkeusten periaatetta ei saa jatkaa loputtomiin. Meidän on pidettävä sitoumuksemme; tässä hengessä tuemme rouva Hautalan mietintöä ja tarkistusta, ja onnittelemme häntä vilpittömästi hänen äärimmäisen selkeästä työstään.

Bangemann
Arvoisa puhemies, keskustelun osanottajat ovat jo riittävästi kuvanneet lähtötilannetta. Olemme siinä mielessä erikoisessa tilanteessa, että kolmella uudella jäsenvaltiolla oli erityisiä normeja, jotka olemme säilyttäneet sitoutuen samalla siihen, että tarkastelemme sitä, voimmeko luoda yhteisön määräykset, jotka sisältävät joko nämä normit tai muitakin normeja.
Alusta alkaen oli selvää, että yhteisön määräysten pitää perustua tieteellisesti perusteltuihin tosiasioihin. Ei ole totta, etteikö komissio olisi tehnyt mitään, kuten viimeinen puhuja sanoi. Olemme tehneet tutkimuksen tästä ongelmasta, eikä tämä tutkimus tuottanut riittäviä tuloksia normien kiristämiseksi EU: n laajuisesti.
Tämä merkitsee sitä, että olemme nyt tilanteessa, jossa huolet, jotka ovat meille ja parlamentille yhteisiä - siinä herra Rübig on aivan oikeassa - eivät voi johtaa lainsäädännöllisiin toimiin, koska meillä ei ole riittävää tieteellistä tietoa. Siinä on koko ongelma komission toiminnan kannalta. Tässä tapauksessa on kuitenkin valitettavasti aivan väärin moittia komissiota, vaikka se monissa muissa tapauksissa olisikin aivan oikeutettua.
Mitä voidaan tehdä? Olemme yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa käynnistäneet uuden tutkimuksen, jotta saisimme parempaa tietoa, joka sitten sallisi vastaavat lainsäädännölliset toimet. Näitä tietoja ei voida saada kuitenkaan ennen vuotta 2000, jos niiden on tarkoitus olla järkeviä ja luotettavia, koska monet mahdollisista seurauksista vaativat pidempää tarkkailua. Siksi joudumme odottamaan vuoteen 2000, ja se pakottaa meidät nyt ehdottamaan poikkeusjärjestelyjen jatkamista, koska jos niin ei tehtäisi, kolme uutta jäsenvaltiota joutuisivat elämään lainsäädännöttömässä tilassa, mikä ei myöskään voi olla koko tämän menettelyn tavoitteena. Samanaikaisesti emme voi kuitenkaan hyväksyä sitä, mitä rouva Hautala ehdottaa, sillä jos haluaisimme nyt - niin sanotusti ennen tieteellistä hyväksyntää - ottaa käyttöön yhteiset normit, tekisimme tämän tieteellisen menettelyn täysin naurettavaksi. Ei ole mitään järkeä käynnistää tieteellistä tutkimusta perusteiden saamiseksi normeille, mutta sanoa samanaikaisesti jo, että me otamme joka tapauksessa nämä normit käyttöön. Rouva Hautala, se ei todellakaan ole lainsäädäntöä, jota voin puolustaa, ja siksi pyydän parlamenttia hyväksymään ehdotuksemme, jota esittelijäkään ei torju. Jos ette halua poikkeusjärjestelyn jatkamista, jos emme nyt saa tehtyä siitä päätöstä, kolme uutta jäsenvaltiota joutuvat elämään erittäin epävarmassa oikeustilassa, eikä se voi olla asianosaisten tarkoituksena.
Tarkoitan vain tätä osaa. Toista osaa - senhän sanoinkin jo - emme voi hyväksyä, sillä emme voi käynnistää tieteellisiä tutkimuksia sanoen jo etukäteen, että teemme joka tapauksessa sen, mitä pidämme nyt oikeana, riippumatta siitä, mitä tutkimustulokset sanovat. Tilanteemme on sellainen, ja siksi pyydän, että parlamentti vaikuttaa siihen, että voimme jatkaa näitä poikkeusjärjestelyjä, jotta ainakin nykyinen oikeustila säilyy.

Hautala
Arvoisa puhemies, haluan vain selventää, että mietinnössä hyväksytään täysin uusi kolmen vuoden lisäaika. Toivoisin, että komissaari Bangemann kuuntelisi tätä, ilmeisesti teillä on kuuloke. Siis tämä peruslinja hyväksytään mutta katsotaan, että se poikkeus ei voi kuitenkaan olla tällainen open end , etteikö se joskus päättyisi. Niin kuin te itsekin sanotte, niin te saatte tämän riskinarvioinnin päätökseen vuoteen 2000 mennessä, mikä on aivan oikein. On syytä selventää, että komissio on tehnyt osuutensa mutta vanhat jäsenmaat ovat hidastelleet, joten tämä parlamentin ehdotus on täysin realistinen ja mahdollinen kaikkien osapuolten kannalta.

Puhemies
Kiitoksia, rouva Hautala.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Tiettyjen eläinten kuljetukseen käytettävät moottoriajoneuvot
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Hautalan laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0253/98) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tiettyjen eläinten kuljetukseen käytettävistä moottoriajoneuvoista ja niiden perävaunuista sekä direktiivin 70/156/ETY muuttamisesta moottoriajoneuvojen ja niiden tyyppihyväksynnän osalta (KOM(97)0336 - C4-0339/97-97/0190(COD)).

Hautala
Arvoisa puhemies, direktiiviehdotus, jota nyt käsittelemme, on tyyppihyväksyntäjärjestelmä ajoneuvoille, joita käytetään tiettyjen eläinten kuljetuksiin. Nämä normit soveltuvat alle kahdeksan tunnin eläinkuljetuksiin. Tämän direktiivin myötä ajoneuvojen valmistajille tulee mahdolliseksi valita sisämarkkinoilla koko unionin laajuinen tyyppihyväksyntäjärjestelmä, joka täyttää tietyt tekniset vaatimukset.
Kyse on yhteispäätösmenettelystä, koska tässä tähdätään näiden ajoneuvojen parempiin sisämarkkinoihin. Itse asiassa useimmat eläinten hyvinvointia koskevat päätökset, joita tässä parlamentissa tehdään, ovat parlamentin varsinaisen päätösvallan ulkopuolella, koska useimmiten kyse on yhteisen maatalouspolitiikan soveltamisesta. Siinähän parlamentti lähinnä antaa lausunnon ja sitten neuvosto tekee mitä tekee ja tekee usein vielä lehmänkauppoja, koska vaaditaan yksimielisyyttä. Mutta tällä kertaa, mielestäni jopa ensimmäistä kertaa, parlamentilla on mahdollisuus vaikuttaa asiaan, joka koskettaa eläinten hyvinvointia, niin että parlamentti on lainsäädäntöosapuoli. Sen takia parlamentin on hyvin tärkeää nyt käyttää tätä mahdollisuutta hyväkseen. Hyvin useat parlamentin jäsenet saavat jatkuvasti yhteydenottoja kansalaisilta, jotka ovat järkyttyneitä ja vihaisia siitä miten eläimiä kohdellaan kuljetuksissa. Nyt meillä on tilaisuus parantaa asiaa.
Kyse ei tietenkään ole siitä, että teknisillä ominaisuuksilla voitaisiin ratkaista eläinten hyvinvointiin liittyvät ongelmat mutta niillä voi olla kuitenkin erittäin suuri merkitys. Miksi emme siis käyttäisi modernia tekniikkaa ja sen mahdollisuuksia hyväksemme, kun ryhdytään rakentamaan uusia ajoneuvoja? Silloin ne aiheuttavat mahdollisimman vähän kärsimystä kuljetettaville eläimille. On nimittäin todennäköistä, että eläinten hyvinvointiin liittyvät vaatimukset tulevat jatkossa tiukkenemaan eivätkä suinkaan muutu löysemmiksi. Juuri tämän takia on hyvin tärkeää, että eläintensuojelua edistävät tekniset seikat otetaan täysin huomioon tulevien ajokkien valmistuksessa. Sitä paitsi tämä on myös taloudellisesti järkevintä.
Kaikki ehdotukset, jotka mietintöön sisältyvät, ovat täysin toteutettavissa nykyaikaisilla materiaaleilla ja tekniikalla, myös mitä tulee näihin loivempiin luiskiin. Niistähän on ollut jonkin verran keskustelua parlamentissa. Valmistajat ovat todenneet, että mahdollisuudet ovat olemassa ja taloudelliset rasitukset ovat kohtuullisia.
Haluan sitä paitsi todeta, että myös eläinten hyvinvointi on taloudellinen kysymys, koska jos eläimet voivat kuljetuksien aikana huonosti niin myös liha on huonolaatuista, jolloin ajoneuvojen teknisillä ominaisuuksilla voidaan myös parantaa lihan laatua ja saada siitä näin taloudellista hyötyä.
Kysymys näistä luiskista on aivan olennainen. Komissio ehdottaa, että luiskien kallistuskulma olisi 25 astetta mutta kuitenkin eläinten hyvinvointitutkimukset osoittavat, että sen ei tulisi olla yli 20 astetta. Kyse on tietenkin lastauksesta ja purusta kuljetuksen alussa ja lopussa. On mainittava vielä erikseen, että siat, jotka monella tavalla muistuttavat ihmisiä ja ovat hyvin herkkiä ja älykkäitä eläimiä, ovat äärimmäisen herkkiä lastauksille ja puruille. Sen takia mietintöön sisältyy maatalousvaliokunnan lausunnon valmistelijan Anttilan ehdotus, että sikojen kuljetukseen käytettävissä ajoneuvoissa pitäisi olla hissilaite.
On todella tärkeää, että parlamentti ei nyt tuhlaa tätä mahdollisuutta, joka liittyy tulevien eläinkuljetusajoneuvojen parantamiseen, niin että eläinten hyvinvointi otetaan huomioon. Parempi suunnittelu ja myös kuljetusten valvonta on erittäin tärkeää ja sen takia esitetäänkin, että nämä ajokit pitäisi tarkistaa kolmen vuoden välein. On selvä, että myös kuljettajan käyttäytyminen vaikuttaa eläinten hyvinvointiin, mutta näitä teknisiä seikkoja ei suinkaan voi aliarvioida.

Anttila
Arvoisa puhemies, onnittelut kollega Hautalalle hyvin asiantuntevasta mietinnöstä. Olen erittäin tyytyväinen mietinnön tarkistusehdotuksiin, joiden toteuttamisella eläinten autoon lastauksen ja kuljetuksen aikaista stressiä voidaan vähentää. Kuljetuksen aikainen stressi vaikuttaa, aivan kuten kollega Hautala totesi, suoraan lihan laatuun.
Kuljetusolosuhteet EU: n alueella ovat hyvin erilaiset muun muassa ilmasto-olosuhteissa olevista eroista johtuen. Pohjoisessa on pakkasta, etelässä on liian kuuma. Molemmat olosuhteet on otettava ajoneuvojen varustuksessa huomioon. Olen erityisen iloinen siitä, että mietinnössä on mukana lampaille ja sioille pakollinen lastaushissi, jota esitin jo maatalousvaliokunnalle. Kun me teemme 2000-luvun direktiivejä, tulee tavoitteidemme olla kunnianhimoisia.
Eläinkuljetuskalustojen teknisten ja materiaalisten vaatimusten ja kaluston varsinaisen käytön ja käyttöön liittyvien vaatimusten välillä on direktiivissä selkeä aukkokohta. Kalustolle asetettavat vaatimukset ja kaluston käyttäminen kulkevat käsi kädessä. Pelkkä vaatimus oikeasta käytöstä ei takaa eläinten hyvinvointia. Myöskään pelkkä hieno kalusto hienoine varusteineen ei takaa eläinten hyvinvointia kuljetusten aikana, jos ajoneuvon käyttö ja kuljettajan toiminta eivät ole oikeanlaisia. Siksi pidän erittäin tärkeänä sitä, että jäsenvaltioiden viranomaisille annetaan riittävät valtuudet valvoa kuljetuksia.
Seuraavana tavoitteena tulee olla näiden nyt käsittelyssä olevien vaatimusten ulottaminen koskemaan myös jo käytössä olevaa kalustoa tietyllä siirtymäajalla. Siirtymäajan päätyttyä kaluston tulisi täyttää direktiivin mukaiset vaatimukset ainakin keskeisimmiltä, eläinten hyvinvoinnin kannalta tärkeimmiltä osilta.
Komission ehdotuksessa mainitaan, että käyttäjän kilvessä on ilmoitettava seuraavan tarkastuksen päivämäärä. Tarkastusten välistä aikaa ei kuitenkaan mainita lainkaan. Se puute on korjattava ja tarkastukset on tehtävä mieluiten kolmen vuoden välein.
Eläinkuljetukset EU-alueella ovat saaneet suurta kielteistä julkisuutta, mikä ei ole kenenkään etu. Kun kuljetussäädökset ovat nyt uudistuneet ja ajoneuvojen varustetaso tulee kuntoon, ovat edellytykset paremmille eläinkuljetuksille olemassa.

Van Dijk
Arvoisa puhemies, karjan kuljettaminen maanteitse on jo kauan ollut monien silmätikkuna, ja tärkein syy siihen on varmasti se närkästys, jonka meissä ovat herättäneet meille kaikille tutut, epäilemättä kauhistuttavat kuvat eläinten pitkän matkan kuljetuksista. Käsittelemme tänään sellaiseen eläintenkuljetukseen tarkoitettujen moottoriajoneuvojen tyyppihyväksyntää ja meillä on samalla nämä kuvat mielessämme. Näin ollen onkin itsestään selvää, että Euroopan parlamentti asettaa tyyppihyväksynnälle korkeat vaatimukset, sillä tahdomme päästä tästä räikeästä käytännöstä, jossa eläimet kuljetuksen aikana kärsivät paitsi aivan liian korkeista lämpötiloista myös juoman ja ravinnon puutteesta. Me olemme nimittäin vakuuttuneita siitä, että yhteiskunnan sivistystaso kärsii, jos eläimiä ei käsitellä sivistyneesti, silloinkin kun kysymyksessä ovat teuraseläimet.
Liikenne- ja matkailuvaliokunta on yhtä mieltä Euroopan komission kanssa siitä, että ajoneuvoissa on oltava eri eläinlajeille eri varusteet, mutta komission ehdotus on tältä kohdin viimeistelemätön. Siksi oma valiokuntani on tehnyt yksityiskohtaisia ehdotuksia, joiden tarkoituksena on huolehtia siitä, että eläimet eivät voi pudota ajoneuvoista tai luiskilta ja että ne eivät voi vahingoittaa itseään joutuessaan kulkemaan yhdeltä tasolta toiselle. Suurin ongelma on kuitenkin se, että komissio jättää joukon asioita käsittelemättä, koska sen mielestä ne olisi käsiteltävä ajoneuvojen käyttöä koskevassa direktiivissä eikä tyyppihyväksynnän yhteydessä. Mutta voin vakuuttaa teille, että eläimille on samantekevää kummassa direktiivissä nämä asiat on käsitelty. On omituista tehdä ero varusteiden ja niiden käytön välillä, sillä varusteethan määräävät suurelta osalta ajoneuvon käyttömahdollisuudet. Talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta on hyväksynyt monet liikenneja matkailuvaliokunnan ehdotuksista, ja haluankin täten kiittää myös rouva Hautalaa hänen ponnistuksistaan.
Siksi toivonkin, että nämä ehdotukset läpäisevät paitsi ensimmäisen myös toisen käsittelyn, ja että pystymme niiden avulla saamaan komission ja neuvoston vakuuttuneiksi. Tarvittaessa kaikkein viimeisimmässä käsittelyssä.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, kiitän esittelijää hyvästä mietinnöstä. Eurooppaa on viime vuosina järkyttänyt tämä teuraseläinten raakalaismainen kohtelu. Kuljetukset tapahtuvat tänä päivänä unionin jäsenmaissa ja varsinkin jäsenmaiden ulkopuolella sellaisissa oloissa, joita voi ajoittain kuvata hirvittäviksi ja täysin epäinhimillisiksi. Tämä tilanne jatkuu monelta osin edelleen. Olen itse teurastanut eläimiä ja ollut töissä myös eläinkuljetuksissa eli tiedän tästä asiasta jonkin verran. Teuraaksi tarkoitettujen eläimien kuljettaminen pitkiä matkoja unionin ulkopuolisiin maihin - jos siellä tuntuukin tämä asia hymyilyttävän, niin voisitte kuunnella kuitenkin tarkemmin - on inhimillisesti ja taloudellisesti täysin kestämätöntä. Meidän on otettava huomioon teuraseläinten epäinhimilliset olosuhteet, sillä nämä kuljetuksethan tapahtuvat unionin tuella. Näin on syntynyt pysyvä lupa kiduttaa eläimiä.
Tämä tekeillä oleva kuljetusajoneuvojen direktiivi on välipäätös mutta oikeaan suuntaan. Kuormaukseen ja purkamiseen on kiinnitettävä huomiota niin kuin on todettu. Kuormaus on suurin stressin aiheuttaja, kukapa ei hermostuisi kuolemaan huonosti kuormattaessa. Kuormaus-stressi voidaan poistaa yksinkertaisilla hisseillä Niin kuin on todettu. Direktiivin laatuvaatimuksissa on otettava huomioon myös unionin sisäiset erot, kuten pohjoisen ja etelän erot. Maassani on tehty paljon tämän asian hyväksi mutta unionin alueella valvonta on saatava toimivaksi.
Hyvät herrat ja rouva siellä etupenkissä, tärkeintä olisi lopettaa teuraseläinten kuljetus elävänä yli mantereen. Lihana ei matkasta kärsi.

Herman
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ryhmäni suhtautuu myönteisesti tämän direktiiviluonnoksen tavoitteisiin ja määräyksiin; luonnoksessa on huomattavia parannuksia olemassa oleviin määräyksiin. Parantaminen tarkoittaa myös hinnannousua. Mitään ei saa ilmaiseksi.
Tästä syystä, vaikka voimmekin hyväksyä joidenkin pakotteiden voimistamisen, jota esittelijä ehdottaa, olemme vielä kaukana siitä, että olisimme kaikesta samaa mieltä, erityisesti lainsäädännössä tärkeän periaatteen, suhteellisuusperiaatteen nojalla. Monien maanmiestemme myötätunnon ja suuttumuksen tai närkästyksen herättäneet kuvat vastaavat todellista tilannetta, josta on päästävä eroon, mutta ne eivät liity mitenkään joihinkin ehdotettuihin määräyksiin, erityisesti luiskien aiheuttamien ongelmien osalta.
Vaikka herra Ilaskivi on alan asiantuntija, voin myös vuorostani väittää olevani asiantuntija tällä eläinten lastauksen ja purkamisen alalla. Nuorena lastasin autoihin ja purin niistä satoja ja taas satoja sikoja ja nautoja. Tiedän siis, mikä on luiska. Tähän asti käytettyjen luiskien kaltevuusaste oli 30- - 40-. Haluaisin voida esittää teille havainnollisesti eron 25-: n ja 20-: n luiskan välillä. Olisitte hyvin hämmästyneitä, älkääkä aliarvioiko sitä, miten ketterästi eläimet ylittävät tällaisen esteen.
Minulla on käytännön kokemusta, ja voin sanoa teille, että hinta on tässä tapauksessa liiallinen. Rouva Hautala väittää, että se on teknisesti toteutettavissa. Kaikki eläimet voitaisiin toki kuljettaa ilmastoiduilla ja makuulavoilla varustetuilla linjaautoilla - se on teknisesti toteutettavissa. On vain tiedettävä, ovatko hyvinvointi ja hinta mitenkään suhteessa toisiinsa, ja tältä osin esittelijä menee liian pitkälle. 20-: n luiska aiheuttaa huomattavia ongelmia, ja sen pitäisi muun muassa olla taittuva, jotta sen saisi kokoon, mikä maksaa tietysti paljon.
Tästä syystä ryhmämme ei kannata näitä esittelijän kohtuuttomia ehdotuksia, mutta kannatamme mitä innokkaimpina niitä ehdotuksia, jotka ovat kohtuullisia.

Killilea
Arvoisa puhemies, ensimmäinen reaktioni rouva Hautalan mietintöön on kysyä, miksi talous- ja rahaasioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevälle valiokunnalle annettiin tehtäväksi tarkastella aihetta, joka kuuluu mielestäni tarkoituksenmukaisemmin maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevälle valiokunnalle sekä liikenne- ja matkailuvaliokunnalle. En ymmärrä, miten eläinten hyvinvoinnin kuljetusten aikana voidaan katsoa liittyvän enemmän talousja rahapolitiikkaan kuin maatalouspolitiikkaan tai liikennepolitiikkaan. Näiden valiokuntien lausuntojen hankkiminen tuottaa kai jonkinlaista lohdutusta, mutta tämä päätös kaipaa yleisesti ottaen jonkinlaista selitystä. "Selittämättömästä" on kuitenkin tulossa yhä enemmän sääntö tässä parlamentissa.
Mitä mietinnön aiheeseen tulee - eläinten turvallisuuden ja hyvinvoinnin takaavat kuljetukset - me kaikki hyväksymme epäröimättä, että tämä on perustava vaatimus. Menemme kuitenkin jälleen kerran liian pitkälle tässä asiassa, jota on käsitelty riittävästi komission omissa ehdotuksissa. Jäsenvaltioissa on jo olemassa mitä tiukimmat eläinkuljetuksia koskevat valvontajärjestelmät, jotka koskevat etenkin pitkän matkan kuljetuksia, ja tämä on aivan oikein. Kuljetusmuodot ovat mielestäni samoin mitä laadukkaimmat ja korkeatasoisimmat. Niiden on yksinkertaisesti oltava sellaisia, jos halutaan eläinten saapuvan määränpäähänsä hyväkuntoisina - sellaisessa kunnossa, jonka lopullinen vastaanottaja voi hyväksyä. Maanviljelijät ja karjanvälittäjät hyötyvät maatalousteollisuudessa, mutta tämä koskee muutakin teollisuutta, itse suuresti siitä, että he esittävät tuotteensa ensiluokkaisessa kunnossa voidakseen määrätä parhaan mahdollisen hinnan.
Jos olemme vakaasti päättäneet määrätä useampia menettelyyn liittyviä tasoja, jos vaadimme koko joukon muutoksia eläinkuljetuksiin, venytämme järjestelmää katkeamispisteeseen, koska kustannukset lisääntyvät ja tehokkuus alenee. Tällaisten menettelyjen kustannukset joutuvat tietysti yksinomaan kahden ryhmän maksettaviksi: maanviljelijöiden ja kuluttajien. Olemme jälleen tekemisissä tyypillisen vihreän ryhmän ohjelman kanssa, arvoisa puhemies, tarina on tuttu: annetaanpa heille mitä tahansa, he tahtovat aina vain lisää. Kerrostaloasunnoissa asuvat vihreän ryhmän jäsenet tietävät kuitenkin hyvin vähän nykyisen maanviljelyksen todellisuudesta, ja he ovat oppineet hyvin vähän.

Tamino
Arvoisa puhemies, hiljattain julki tullut eläinten huono kohtelu kuljetusten aikana erityisesti itäisen Euroopan maissa on aiheuttanut julkisen mielipiteen voimakkaan ja tunteenomaisen reaktion. Tämän ehdotuksen, josta nyt keskustelemme, on annettava vastaus tälle julkiselle mielipiteelle, ei suinkaan vihreille.
Euroopan parlamentti yksilöi jo lokakuun 2. päivänä 1997 elävien eläinten kuljetuksen piirteet yleisellä tasolla, korostaen erityisesti sitä, että matkojen keston ei pitäisi ylittää 8 tuntia, ja todeten yleisemmin, ettei eläimiä pitäisi kuljettaa kauemmaksi kuin lähimpään mahdolliseen paikkaan, jossa ne voidaan teurastaa.
On selvää, että tämän saman näkökulman tulisi ilmetä myös kuljetuksia koskevassa yleisessä keskustelussa. Tässä direktiiviehdotuksessa käsitellään ainoastaan ajoneuvojen ominaisuuksia, mutta myös tältä kannalta asiaa tarkastellen on sanottava, että direktiiviehdotus sisältää eräitä puutteita, joita ovat erityisesti vapaaehtoisuus ja se, että ehdotuksessa mainitaan ainoastaan uudet ajoneuvot, toisin sanoen ne, jotka rekisteröidään, ehdotuksen mukaan, vuoden 1999 toukokuun 1. päivän jälkeen.
Lisäksi jo aiemmissa puheenvuoroissa on tuotu esiin parannuksia vaativia seikkoja: luiskien kaltevuutta koskevasta kysymyksestä aina sikojen kuljetuksissa käytettäviin hydraulisiin nostolavoihin, eläimille soveltuvaan korkeuteen, eläinten reaktioihin ja lämpötilaongelmaan.
On siis selvää, että ryhmämme ehdottaa, ettei hyväksyttäisi vain mietinnön tekstiä vaan myös kaikki tarkistukset, ja tahdomme huomauttaa, että tästä esityksestä puuttuu täysin viittaus siipikarjaan, erityisesti kanoihin.

Ewing
Arvoisa puhemies, päinvastoin kuin herra Herman en ole asiantuntija eläinten ajoneuvoihin lastaamisessa, mutta olen asiantuntija tämän toiminnan katsomisessa, koska asun sellaisella alueella, jossa miljoonien eläinten on matkustettava jatkuvasti erittäin pitkiä matkoja. Alueellani on 90 saarta, ja jokainen osaa jossain määrin kuvitella, minkälaista stressiä eläimille aiheuttaa niiden saaminen saarilta mantereelle ja sieltä vielä pitemmällekin.
Sekä parlamentti että komissio ovat osoittaneet olevansa huolissaan. Kahdeksan tunnin sääntö on olemassa samoin kuin edellisen puhujan mainitsema suositus, jonka mukaan eläimet olisi teurastettava mahdollisimman lähellä paikkaa, josta ne ovat peräisin.
Haluaisin todellakin käyttää tätä tilaisuutta hyväkseni ja kysyä komissaarilta, onko hän sitä mieltä, että valvonta on liian hölläkätistä. Suuri osa yleisön esittämästä kritiikistä liittyy karjaan, joka saapuu Euroopan unioniin sen ulkopuolelta. Haluaisin tietää, mitä ihmettä voimme sanoa tehdäksemme julkiset arvostelijamme tyytyväisiksi, koska - ehkä valitettavasti - parlamentin jäsenet saavat kaikkein eniten juuri eläinten hyvinvointia koskevia asiakirjoja.
Haluaisin tukea kaikkia tarkistuksia lastausluiskasta ja sioista, koska olen katsellut sitä kauheutta, kun sikoja yritetään lastata kuorma-autoon. Kuljettajaparka tietää, että hänellä on ainoastaan kahdeksan tuntia aikaa, mutta sikojen lastaaminen vie tunnin, joten meidän olisi todellakin tarkasteltava kysymystä lastaushissistä.

Des Places
Arvoisa puhemies, elävien eläinten hyvinvoinnin huomioon ottaminen niiden kuljetuksen aikana on kiitettävä tavoite, eikä siinä ole mitään halveksittavaa. Näin maksetaan sitä paitsi vain samalla mitalla takaisin. Koko eläinten kasvatusalalla on täysi syy kohdella eläimiä hyvin niiden kuljetuksen aikana, ja kaikki tietävät, että eläimen markkinaarvo vähenee voimakkaasti, jos kuljetustapa on huono. Suhtaudumme siis myönteisesti tällaisen kuljetustavan noudattamiseen, kuitenkin sillä ehdolla, että sitä sovelletaan kaikkialla, myös kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa, niin maahantuonnissa alkaen lähdöstä kuin viennissäkin, ja siihen, että kaikki tämä on sovellettavissa ja hyödyllistä.
Mitä esimerkiksi hyödyttää säädellä tarkasti uusien ajoneuvojen valmistamista, jos niiden käyttämisessä ei kuitenkaan noudateta eläinten hyvinvoinnin kunnioittamisen periaatteita? Tiedämme myös, että Välimeren maiden ja Pohjoismaiden ilmaston aiheuttamat vaatimukset ovat hyvin erilaiset. Miksi siis noudattaa samoja valmistusnormeja?
Lopuksi, maanviljelijätkin käyttävät erityisiä ajoneuvoja kuljettaessaan eläimiään, joko markkinoidakseen niitä hyvin rajatulla alueella, tai aivan yksinkertaisesti vaihtaakseen niiden laitumia. Tältä osin on myös varottava luomasta maanviljelijöille turhia lisäkuluja.
Näin ollen vastustamme kaikkia tarkistuksia, joiden tavoitteena on raskauttaa maanviljelijöiden ja alan yritysten taakkaa, ja pyydämme päinvastoin sitä, että WTO: n sopimuksissa kaikenlaisessa kaupassa otettaisiin huomioon kansainväliset kuljetusnormit.

Sindal
Heidi Hautalan mietintö on hyvin tekninen, mutta kuten kaikkien tyyppihyväksyntien yhteydessä on nytkin tarpeen, että otetaan huomioon päämäärä, joka tässä tapauksessa on eläinten kuljetus. Mielestäni mietintö on siinä mielessä erinomainen. Parlamentin puhemies on vuodesta 1994 lähtien vastaanottanut miljoonilla allekirjoituksilla varustettuja vetoomuksia, jotka liittyvät eläinten hyvinvointiin juuri eläinten kuljetusten aikana. Asetukset ja direktiivit eivät ole olennaisesti parantaneet eläinten hyvinvointia kuljetusten aikana. Sekä vuoden 1995 direktiivi että vuoden 1998 asetus osoittavat, että eläinten kuljettamiseen tarkoitetuille kuljetusvälineille on ehdottomasti asetettava vaatimuksia. Niitä me tänään teemme.
Yhteinen päätös muodostaa siten tärkeimmän teknisen hankkeen, jotta voidaan varmistua siitä, että edistymistä todella tapahtuu. Se on vaikeaa. Jäsenmaiden välillä on suuria eroja. Mutta se onnistuu kyllä. Monet päätökset ja lausunnot ovat nähneet päivänvalon, mutta me olemme myös matkalla kohti jotakin konkreettista. Tämä direktiivi antaa meille perustan eläinten hyvinvoinnin parantamiseksi eläinten kuljetusten aikana, mutta jäsenvaltioiden maatilat ja teurastamot ovat velvollisia seuramaan ja valvomaan, että tulevia kuljetuksia - mukaan lukien myös kuljetusvälineitä - valvotaan. Myös muiden valiokuntien, muiden komissaarien ja luonnollisesti myös neuvoston on huolehdittava siitä. Mitä hyötyä siitä olisi, että luomme parhaat mahdolliset teurastamo-olot, jos aiheutamme eläimille stressiä kuljetusten aikana.
Elävien eläinten kuljetus teurastettavaksi tai siitostarkoituksiin ei ole toivottavaa, mutta se on tosiasia. Sen vuoksi mainitsen, että vaikka parantaisimmekin eläinten hyvinvointia, tautien leviäminen lisääntyy kuitenkin. Sillä ei ole mitään tekemistä päivän aiheen kanssa, mutta se liittyy jollakin lailla siihen, miten autot pitää puhdistaa. Se on hyvä lähtökohta tulevien tehtäviemme arvioimiseksi. Se on hyvä lähtökohta Euroopan laajuisten eläinten kuljetusten hillitsemiseksi, mutta muutoin tuen Hautalan mietintöä ja toivon, että komissio ja neuvosto voivat saada jotakin järkevää aikaiseksi.

Funk
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, Hautalan mietinnössä on kyse eläinkuljetuksissa käytettävien ajoneuvojen varustuksesta. Olemme kuulleet nyt useaan kertaan, että teuraseläinten - hevosten, sikojen, nautojen ja lampaiden - kuljetus on erittäin herkkäluontoinen aihe, koska siitä tehdyt elokuvat näyttivät luonnollisesti vain asioita, jotka eivät ole kunnossa. Kunnossa olevia asioita ei kuitenkaan tietysti esitetty. Emme voi kohdella kaikkia samalla tavalla. On myös kunnollisia kuljettajia.
Nämä tapahtumat eivät saa toistua. Siitä ei ole epäilystäkään. Hyväksyimme vasta hiljattain van Dijkin mietinnön, ja ihmettelemme samalla, että eläintensuojelu putkahtaa esiin joka kerta jossakin toisessa valiokunnassa. Se ei ole erityisen hyvä asia. Eläintensuojelu pitäisi jättää sinne, missä sen kanssa ollaan myös tekemisissä, eli maatalous- ja liikennealueelle. Kun ottaa huomioon näkemämme vaivan, meidän on sitten myös tiedettävä, miten jatkossa menetellään.
Esittelijä on nähnyt suurta vaivaa, ja valiokunnat, joilta on pyydetty lausunnot, ovat tehneet hyvää työtä. Haluaisin kuitenkin tehdä selväksi - ja ymmärrän jotain tästä, koska olen itse maanviljelijä - ettei lastaushissien käyttö ole sikojen kuljetuksessa ainoa totuus.
Rouva van Dijk vaati hiljattain mietinnössään, että alle 30 kg: n porsaat lastataan lastaushissien avulla. Se on oikein. Rouva Hautala sanoo nyt: kaikki siat pitää lastata lastaushissin avulla. Minä sanon hänelle: minun maatilallani on lastausluiska, joka on yhtä korkea kuin kuorma-auto. Se on ratkaisevaa, sillä silloin eläimet pääsevät kuorma-autoon tasaista alustaa pitkin. Jos ostamme eläimiä, ne pääsevät kuorma-autosta tasaista alustaa pitkin. Sen osalta voitte unohtaa kaikki lastaushissinne! Se on paras tapa, koska eläimet ovat tottuneet siihen.
Ongelmana ovat ihmiset, ei ajoneuvo. Ihmisten on käsiteltävä eläimiä niin, että kohtelu on kunnollista. Kun on kyse suurista karjamääristä, meidän on vaadittava tätä lastausluiskaa, joka vastaa tarkalleen kuorma-auton korkeutta. Nehän on normitettu, ja menetelmä toimii. Pienemmillä tiloilla sitä ei voi vaatia, sillä jos pientilalliset joutuvat asentamaan ajoneuvoihinsa lastaushissin, jos he ajavat eläimensä itse markkinoille, he luovuttavat ennemmin kuin tekevät sellaisen hankinnan. Siinä mielessä siinä ei ole mitään järkeä.
Haluan yksinkertaisesti korostaa vielä kerran seuraavaa asiaa: meidän on lisättävä eläinsuojelumääräysten täytäntöönpanoa ja valvontaa jäsenvaltioissa. En moiti komissiota, sillä se ei voi tehdä sitä. Sillä ei ole siihen tarpeeksi henkilöstöä. Olemme jo monta kertaa varanneet talousarviossa rahaa siihen, eikä sitä ole milloinkaan käytetty, koska neuvosto on kieltäytynyt palkkaamasta henkilökuntaa valvontatehtäviin. Se on ratkaisevaa! Ihmiset, jotka käsittelevät eläimiä, ovat eläinsuojelussa ratkaisevassa asemassa, ja jos he kohtelevat eläimiä kunnollisesti, silloin kaikki myös sujuu.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, eläinsuojelu on minulle tärkeä asia. Tietoisuus eläinten käsittelyn merkityksestä, olkoot kyseessä sitten hyöty-, siitos- tai teuraseläimet, on nimenomaan Itävallassa erittäin suuri. Itävalta ryhtyy puheenjohtajakaudellaan voimakkaasti ajamaan tätä asiaa, jotta eläinten kuljetusoloja saadaan parannettua Euroopan laajuisestikin.
Mitä tulee eläinten kuljetukseen, haluaisin korostaa, että tarvitsemme Euroopan laajuisia määräyksiä. Euroopan parlamentin pitäisi näyttää siinä poliittista esimerkkiä ja luoda sille edellytykset. Euroopan parlamentin ei pitäisi kuitenkaan hyväksyä liian yksityiskohtaisia teknisiä määräyksiä.
Meidän on valittu poliitikkoina tekemään politiikkaa eikä korvaamaan muiden ammattialojen asiantuntijoita, esimerkiksi eläinlääkäreitä, teknikoita ja niin edelleen.
Siitos- ja hyötyeläinten asianmukainen kuljetus on erittäin tärkeää eläinten hyvinvoinnin kannalta. Elävien teuraseläinten kuljetuksenkin on kuitenkin tapahduttava hyvissä oloissa, sillä siitä riippuu lihan laatu.
Me tuottajat haluamme hyvää käsittelyä. Eläin ei kuulu kuitenkaan myynnin jälkeen enää isännille, vaan vastuussa on ostaja. Nykyaikaisen teknologian käyttö on varmasti hyvä ja myönteinen asia, mutta pyydän myös ottamaan huomioon, että eri hyötyeläinlajeilla on erilaisia käyttäytymistapoja. Esimerkiksi sikojen lastaaminen on nähdäkseni mahdotonta lastaushissien avulla, koska ne eivät pysy milloinkaan paikoillaan. Aina kun puhutaan lastausluiskien kaltevuudesta, sanon, että meillä Itävallassa on kiinteitä luiskia, jotka ovat sopivan kaltevia. Mielestäni on tärkeää myös se, että kuljettaja ja lastaavat henkilöt käsittelevät eläimiä rauhallisesti.

Keppelhoff-Wiechert
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät naiset ja herrat, olen ollut täällä nyt jo melkein kymmenen vuotta ja mietin aina, mistä kaikesta me olemmekaan keskustelleet eläinsuojelun yhteydessä, minkä määrän paperia olemme saattaneet matkaan, ja monesti minulla on todella sellainen olo, että täällä liikutaan erittäin usein teorian mutta todella vähän käytännön tasolla.
Suhtaudun myönteisesti eläinsuojeluun, mutta kielteisesti tähän rouva Hautalan lastaushissiä koskevaan ehdotukseen. Annamme sen vaikutelman, että olisi olemassa vain joukkotuotantoa. Täällä esitettiin jo useita käytännön kysymyksiä. Mitä tapahtuu pientilalliselle, joka haluaa vain ajaa eläimensä paikasta X paikkaan Y? Mitä tapahtuu kylän teurastajalle, jos me sanomme aina: kyllä, paikallisen tuotannonhan - ja tämän haluaisin osoittaa vihreille - pitää muodostua eläimistä, jotka tulevat omakotitaloista, jotka ovat maanneet oljilla, ja joita kuljetetaan sitten seudulla hopeatarjottimella. Se ei kyllä sovi yhteen sen kanssa, mitä rouva Hautala ehdotti.
Minun on myös vaikea ymmärtää sitä, arvoisa komissaari Bangemann, miten valvonta ylipäänsä toimii. Mitä kaikkea me olemmekaan jo päättäneet! Kahdeksan tunnin kuljetusaika, lastaaminen ja purkaminen, juottaminen; moni asia on todella hieman käytännölle vieras, ja siksi ehdottaisinkin nyt, että sovimme käytännöllisemmistä ratkaisuista, ja teidän pitäisi todella ottaa huomioon myös maanviljelijäkollegoidemme käytännön kokemukset.

Bangemann
Arvoisa puhemies, mennäkseni heti esittämiinne huomautuksiin, rouva KeppelhoffWiechert, totean seuraavaa: koko keskustelu - tai sanokaamme kaksi kolmannesta siitä - ei ole koskenut ylipäänsä lainkaan mietintöä eikä myöskään kyseistä ongelmaa. Täällä ei nimittäin ole lainkaan kyse eläinkuljetusten valvonnasta tai siitä, millä tavoin eläinkuljetukset toteutetaan, vaan kysymys on aivan yksinkertaisesti ja konkreettisesti sellaisten ajoneuvojen tyyppihyväksynnästä, joita tullaan käyttämään eläinten kuljettamiseen. Se on jotakin aivan muuta kuin se, mistä monet täällä ovat puhuneet. Kun rouva Ewing tai muut ovat nähneet kauhistuttavia kuvia ja sanovat, että tämän on loputtava, asia ei kuulu lainkaan tämän mietinnön aihepiiriin.
Tässä mietinnössä on kysymys siitä, että haluamme antaa tyyppihyväksynnän ajoneuvoille, jotka ovat tietyllä tavalla soveltuvia tietynlaisiin eläinkuljetuksiin. Siinä kaikki! Kaikki valvontaan liittyvät huomautukset voitte viedä mukananne takaisin kotiin, sillä ajoneuvoja valvotaan tietenkin sen mukaan, ovatko ne tietyn tyypin mukaisia, sillä muutoinhan ne eivät olisi hyväksyttäviä. Asiaa varten ei myöskään tarvita uusia virkamiehiä, sillä sitä varten meillä on teknisiä valvontajärjestöjä ja vastaavia. Älkää siis ymmärtäkö tätä mitenkään pahalla, mutta olisimme saaneet asian käsitellyksi jo puoli tuntia sitten, jos täällä olisi keskusteltu siitä asiasta, joka meillä oli täällä käsiteltävänä, eikä jostakin täysin muusta ongelmasta eli siitä, millä tavoin eläinkuljetuksia valvotaan ja miten ne toteutetaan. Se ei ole tämän keskustelun aihe.
Sallinette minun esittää myös toisen huomautuksen. Minusta on aina hieman huvittavaa, kun ihmiset, jotka ovat niin kovin kiinnostuneita eläimistä, keskittävät kaiken huomionsa eläinkuljetuksiin, mutta heti, kun eläin teurastetaan, heidän mielenkiintonsa asiaan sammuu. Minusta tämä on kummallista: eläintä on kohdeltava hienosti, mutta sen jälkeen se teurastetaan. Voisin kuvitella, että stressaantunut sika kestäisi stressin paljon paremmin, jollei se ylipäänsä joutuisi lainkaan teurastettavaksi.
Siirryn nyt käsittelemään itse mietintöä! Esittelijä on esittänyt siinä 24 tarkistusta. Niistä voimme hyväksyä yhdeksän eli tarkistukset 3, 4, 6, 14, 17, 18, 19, 20 ja 21. Kaikissa näissä tarkistuksissa on kysymys tekstin toimituksellisista parannuksista, jotka ovat erittäin toivottavia. Osaksi niissä varataan myös valmistajille enemmän joustavuutta, ja sen vuoksi voimme hyväksyä nämä tarkistukset. Muita emme voi hyväksyä. En voi tässä yksityiskohtaisesti perustella, miksi näin on, mutta otan esille joitakin kohtia.
Ensinnäkin tyyppihyväksyntä. Haluan sanoa vielä kerran, että tyyppihyväksyntä ei liity ajoneuvojen käyttöön tai eläinten suojeluun sinänsä. Sen vuoksi mitkään sellaiset tarkistukset, jotka tähtäävät joko ajoneuvojen käytön tai eläinten suojelun parantamiseen sinänsä, eivät ole paikallaan tässä yhteydessä. On itsestään selvää, että voisimme - ja tämä olisi silloin juuri tällainen tarkistus - antaa jonkin ajoneuvotyypin kohdalla kuljetustilojen korkeudesta muunkinlaisia säädöksiä kuin mitä nyt ehdotamme. Olemme kuitenkin pitäytyneet maatalousministerien neuvoston aiemmin tekemissä päätöksissä, ja lisäksi direktiiveissä 91/628 ja 95/29 sekä yhdessä asetuksessa on jo määrätty korkeuksista, jotka olemme ottaneet ehdotukseemme. Asiassahan ei olisi mitään järkeä, jos meillä jo annetuissa direktiiveissä säädettäisiin erilaisista korkeuksista kuin tyyppihyväksyntää koskevassa direktiivissä. Meitä ei varmasti pidettäisi ihan täysijärkisinä, jos antaisimme säädöksiä, joissa esiintyy kahdenlaisia eri korkeuksia. Sen vuoksi meidän on pitäydyttävä siinä, mitä jo aiemmin on päätetty.
Sitten on kysymys luiskien kaltevuudesta. En ole mikään asiantuntija, kuten Fernand Herman, ja kuuntelen aina suuresti ihmetellen, mitä kaikkea hän onkaan elämänsä aikana tehnyt. Jokaisessa mietinnössään hän kertoo elämästään ja kokemuksistaan. Hänelle lienee niin ollen karttunut uskomaton määrä kokemuksia. Teimme kerran seuraavanlaisen laskelman: jos kaltevuuskulma lasketaan 20º: seen, se merkitsee, että lastausluiskista tulee niin suuria, että 4 metrin kokonaiskorkeus ylittyy. Siis hyvä on, rouva Hautala, monesta asiasta voidaan olla eri mieltä, mutta matematiikasta on hyvin vaikea kiistellä, sillä silloin on vain yksinkertaisesti tehtävä laskutoimituksia. Niiden suhteen ei esiinny eriäviä mielipiteitä. Tämän vuoksi emme voi, mikäli emme halua ylittää määräysten mukaista 4 metrin enimmäiskorkeutta, hyväksyä tätä tarkistusta.
Kuten sanottu, en voi nyt käydä järjestyksessä läpi kaikkia esitettyjä tarkistuksia. Toivon - ja olen kristillis-demokraattisen puolueryhmän jäsenten pitämien puheenvuorojen jälkeen asiassa jonkin verran luottavainenkin - että onnistumme kuitenkin vielä saavuttamaan asiassa yhteisen näkemyksen, jonka turvin saadaan aikaan päätös viimeisimpiin kuuluvista tyyppihyväksyntää koskevista säännöksistä. Tämä ei ole vielä niistä viimeinen, mutta yksi viimeisistä, niin että meillä alkaa lopultakin olla koko paketti siististi koossa.

Hautala
Arvoisa puhemies, haluaisin vain kertoa komissaari Bangemannille, että hallitsen jonkin verran geometriaa ja olen sitä paitsi opiskellut yliopistossa maataloutta, mutta oletteko te koskaan kuullut saranasta? Sarana on nimittäin semmoinen aika mielenkiintoinen mutta loppujen lopuksi hyvin yksinkertainen keksintö, jolla tämä luiskan pituusongelma voidaan ratkaista. Tämä on itse asiassa hyvin yksinkertaista tekniikkaa. Mehän, niinkuin rouva Anttila sanoi, puhumme 2000-luvun uusista, tulevista ajoneuvoista. Jos me nyt olemme liian vähän kunnianhimoisia, niin kahden vuoden kuluttua eläinsuojelujärjestöt ilmoittavat meille, että nämä ajoneuvot eivät kelpaa kenellekään. Luuletteko, että se hyödyttää näitä ajokkien valmistajia?

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto keskeytettiin viiden minuutin ajaksi odotettaessa kyselytunnin alkamista.)

Kyselytunti (neuvosto)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvostolle osoitetut kysymykset (B4-0481/98).
Ensiksikin varmasti sallitte minun toivottaa tervetulleeksi rouva Ferrero-Waldnerin, neuvoston puheenjohtajan, joka on seurassamme seuraavan puolivuotiskauden. Ennustamme teille, että tässä istuntosalissa tulee vallitsemaan, kuten aina, ymmärryksen ilmapiiri, että kysymyksiimme tullaan varmasti vastaamaan täsmällisesti ja rouva Ferrero-Waldnerin tuntien taitavasti ja että näin ollen tälle istuntosalille tyypillisen tavan, rauhan ja kyvykkyyden vallitessa aloitamme tämän kyselytunnin.
Kysymys nro 1 Freddy Blak (H-0607/98):
Aihe: Henkilöstösäännöt ja homoseksuaalisten henkilöiden syrjintä
Yhteisöjen nykyisissä henkilöstösäännöissä homoseksuaalisia henkilöitä ja heidän rekisteröityjä kumppaneitaan syrjitään. Vaikka homoseksuaalisilla työntekijöillä on täsmälleen samat työtehtävät ja velvollisuudet kuin heteroseksuaalisilla kollegoillaan, heillä ei ole samoja oikeuksia.
Neuvostolla on mahdollisuus lopettaa tämä ilmeinen syrjintä henkilöstösääntöjen tarkistamisen yhteydessä. Neuvoston on kuunneltava Euroopan parlamenttia, joka on suurella enemmistöllä kehottanut muuttamaan henkilöstösääntöjä siten, että homoseksuaaliset henkilöt ja avoliitossa elävät voivat saada samat oikeudet kuin kollegansa. Olen siksi pettynyt joutuessani panemaan merkille, että puheenjohtajavaltio kehottaa neuvostoa muuttamaan henkilöstösääntöjä ilman että Euroopan parlamentin toivomus homoseksuaalisten henkilöiden ja heidän kumppaniensa syrjimisen lopettamisesta tulee huomioon otetuksi. Onko todella niin, että puheenjohtajavaltio haluaa tukea jatkuvaa syrjintää? Rouva Ferrero-Waldner, kehotan teitä vastaamaan herra Blakin kysymykseen.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, otan kantaa homoseksuaalisia henkilöitä koskevia henkilöstösääntöjä ja syrjintää koskeneeseen kysymykseenne. Homoseksuaalisten henkilöiden tasavertainen kohtelu eurovirkamiehiä koskevan säännöstön valossa oli vastikään käsiteltävänä neuvoston asiasta vastaavissa elimissä. Käytyään läpi komissiolta tulleen ehdotuksen henkilöstösääntöjen muuttamisesta tasavertaisen kohtelun osalta neuvosto on lausunut käsityksensä kahdesta näkökohdasta.
Neuvosto on ensinnäkin, hyväksyessään 7. huhtikuuta 1998 annetun asetuksen 781/98 Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen ja näiden yhteisöjen muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen muuttamisesta tasa-arvoisen kohtelun osalta, vahvistanut periaatteen syrjinnän kieltämisestä sukupuolisen suuntautumisen perusteella. Säädöksen 1 a artiklassa säädetään nykyisellään, että - luen suoran lainauksen - "Virkamiehillä on oikeus henkilöstösääntöjen nojalla tasa-arvoiseen kohteluun ilman että rotu, poliittinen, aatteellinen tai uskonnollinen vakaumus, sukupuoli tai sukupuolinen suuntautuminen otetaan huomioon suoraan tai välillisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sellaisten henkilöstösääntöihin sisältyvien asianmukaisten määräysten soveltamista, joissa edellytetään tiettyä siviilisäätyä."
Toiseksi neuvosto on, erityisesti ottaen huomioon muutamien jäsenvaltioiden lainsäädännön viimeaikaisen kehityksen, pyytänyt komissiota toteuttamaan kyseisen asetuksen hyväksymisen yhteydessä tarvittavat tutkimukset rekisteröidyssä, avioliitonomaisessa suhteessa elävien puolisoiden tunnustamisesta ja esittämään sille näiden tutkimusten pohjalta asiaa koskevia ehdotuksia. Puheenjohtajisto tulee pitämään huolen siitä, että uusi ehdotus tutkitaan neuvostossa heti, kun komissio on sen sille esittänyt.

Blak
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa toivottamalla neuvoston edustajan sydämellisesti tervetulleeksi. Minun on sanottava, että siitä on monta vuotta, kun meillä on viimeksi ollut täällä niin hurmaava edustaja. En kuitenkaan ole täysin tyytyväinen saamaani vastaukseen. Henkilöstösääntöjähän ollaan jo muuttamassa, mutta edelleenkin on unohdettu ottaa realistisesti huomioon se, että on samaa sukupuolta olevia henkilöitä, jotka haluavat elää yhdessä, ja sitä on kunnioitettava. Näin ei ole tehty. Haluaisin esittää teille seuraavan kysymyksen: Ruotsin hallitus tukee julkisesti erästä neuvoston ruotsalaista virkamiestä, joka ajaa tuomioistuimessa asiaa, joka liittyy hänen ja hänen rekisteröidyn partnerinsa syrjintään. Mikä on puheenjohtajiston kanta tämän ruotsalaisen virkamiehen väitteisiin?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, parhaat kiitokset tervehdyksestänne! Haluaisin todeta vielä kerran lisäkysymyksenne johdosta, että ruotsalaisten tekemien ehdotusten ja aloitteiden osalta odotamme luonnollisesti vielä sitä, millaisia ehdotuksia komissio meille asiasta esittää, sillä muuten neuvosto ei voi ryhtyä asiassa toimiin.
Tahtoisin kuitenkin tuoda vielä lyhyesti esiin seuraavaa: maaliskuussa 1993 komissio oli jo jättänyt neuvostolle asetusehdotuksen Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen sekä yhteisöjen muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen muuttamisesta miesten ja naisten tasavertaisen kohtelun osalta. Muutoksen tarkoituksena oli ensinnäkin kirjata asiaan liittyviin teksteihin miesten ja naisten tasavertaista kohtelua koskeva yleinen periaate ja toisaalta antaa lisämääräyksiä, joilla toimielimille oli tarkoitus antaa mahdollisuus sellaisten tosiasiallisten eriarvoisuuksien poistamiseen, jotka haittasivat naisten mahdollisuuksia niillä alueilla, joita säännöt koskivat.
Euroopan parlamentin marraskuussa 1993 ehdottamista tarkistuksista komissio hyväksyi osittain ensimmäisen, jonka seurauksena periaate syrjinnän kieltämisestä oli laajennettava koskemaan myös sukupuolista suuntautumista. Useiden kuulemisten jälkeen komissio esitti 3. maaliskuuta 1996 muutetun ehdotuksensa, josta parlamenttia kuultiin toistamiseen.
Parlamentin esittämä uusi kanta lähtee siitä ajatuksesta, että Euroopan yhteisössä olisi otettava huomioon se tosiasia, että - kuten olette sanonut - yhä useammat, etupäässä nuoret ihmiset elävät yhdessä solmimatta avioliittoa, ja että sen vuoksi yhteisön virkamiehiin ja muuhun henkilöstöön sovellettaviin palvelussuhteen ehtoihin olisi tehtävä Euroopan rahapoliittisen instituutin esimerkkiä noudattaen tätä vastaava muutos.
Komission ehdotuksen ollessa käsiteltävänä asiasta vastaavissa neuvoston toimielimissä komissio huomautti, että se ei tekisi uutta, muutettua ehdotusta, jossa parlamentin tekemät tarkistukset olisi otettu huomioon. Komission ehdotuksen muuttamiseksi edellytettiin tässä tapauksessa neuvoston yksimielisyyttä, toisin sanoen neuvosto odottaa, että komissio esittää uusia ehdotuksia, jotka se sitten käsittelee.

Holm
Kiitän neuvostoa vastauksesta, mutta en ole siihen tyytyväinen. Mikäli ymmärsin vastauksen oikein, nyt on tehty poikkeus ja sanottu, että tuonnempana aiotaan esittää uusi ehdotus uusista avosuhteista tai rekisteröidyistä kumppanuuksista, joita tietyissä jäsenmaissa on. Kysymys kuuluu siten, milloin tämä uusi ehdotus tulee, ja kuinka tätä kysymystä tullaan tuonnempana käsittelemään.
Henkilöstösääntöjä ei muuteta erityisen usein, päinvastoin erittäin harvoin. Vaikka tosiasiassa tiedetäänkin, että rekisteröityä kumppanuutta on useassa EU: n jäsenmaassa, tämä merkitsee, että neuvosto aikoo jatkaa näistä maista tulevien työntekijöiden syrjintää. Tämä on yksinkertaisesti homoseksuaalien syrjinnän jatkamista siitä huolimatta , että tällainen avosuhde on sallittua niissä maissa, joista he alun perin tulevat. Haluaisin saada vastauksen tähän kysymykseen.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, saanen vielä kerran mainita - ehkä asia kävi huonosti ilmi edellisestä, joten korostan sitä vielä kerran - että neuvosto on pyytänyt komissiota laatimaan tästä aiheesta tutkimuksen, ja heti kun komissiolla on esittää asiasta ehdotuksia, neuvosto voi ryhtyä asiassa uudelleen toimiin.

Ojala
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston edustaja, ensinnäkin haluaisin onnitella teitä Itävallan edustajana siitä, että te olette uusista jäsenmaista nyt ensimmäinen, jolla on puheenjohtajuus. Toivotan menestystä puheenjohtajakaudelle.
Mitä tulee sitten homojen ja lesbojen syrjintään, 13 artikla Amsterdamin sopimuksessahan kieltää sukupuolisen suuntautumisen perusteella tapahtuvan syrjinnän ja tässä suhteessa myös henkilöstösäännön uudistaminen artikla kolmentoista pohjalta on tärkeää. Tietenkin olisi tavattoman tärkeää, että jäsenmaissa ei myöskään olisi syrjintää ja tässä suhteessa me katsomme erityisesti Itävallan omaan lainsäädäntöön, kun te olette nyt puheenjohtajamaa. Myös teidän omassa lainsäädännössänne on selviä puutteita, jotka koskevat homoseksuaaleja. Haluaisin nyt nimenomaan kysyä, miten aiotte artikla kolmentoista pohjalta konkreettisesti edetä henkilöstösäännöstön uudistamiseksi?

Ferrero-Waldner
Rouva Ojala, saanen vielä kerran korostaa samaa asiaa, jonka toin selkeästi esiin jo ensimmäiseen kysymykseen vastatessani, nimittäin että neuvosto on jo hyväksyessään 7. huhtikuuta 1998 annetun asetuksen 781/98 Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen ja näiden yhteisöjen muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen muuttamisesta tasa-arvoisen kohtelun osalta vahvistanut periaatteen syrjinnän kieltämisestä sukupuolisen suuntautumisen perusteella. Lainaan vielä kerran asetusta, sillä siinä on kyse juuri siitä, mistä täällä nyt puhutaan. Asetuksen 1 a artiklassa säädetään, että "virkamiehillä on oikeus henkilöstösääntöjen nojalla tasa-arvoiseen kohteluun ilman että sukupuolinen suuntautuminen otetaan huomioon suoraan tai välillisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sellaisten henkilöstösääntöihin sisältyvien asianmukaisten määräysten soveltamista, joissa edellytetään tiettyä siviilisäätyä."
Tämä vastaa tarkalleen Amsterdamin sopimuksen sanamuotoa, ja siihen liittyen komissiota on pyydetty, kuten jo sanoin, suorittamaan tutkimuksia, jotka koskevat rekisteröidyssä, avioliitonomaisessa suhteessa elävien puolisoiden tunnustamista, ja esittämään sen jälkeen ehdotuksensa neuvostolle.

Puhemies
Kysymys nro 2 Felipe Camisón Asensio (H-0608/98):
Aihe: Ylivaraaminen matkustajalentoliikenteessä
Aikooko neuvosto tehdä aloitteen ratkaistakseen ongelmat, joita ylivaraaminen aiheuttaa yhä suurenevalle joukolle matkustajia Euroopan lentokentillä? Rouva Ferrero-Waldner, kehotan teitä vastaamaan herra Camisónin kysymykseen.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, herra Camisón Asensio, komissio on antanut neuvostolle 30. tammikuuta 1998 ehdotuksen neuvoston asetukseksi (EY) sitä korvausjärjestelmää koskevista yhteisistä säännöistä, jota sovelletaan, jos matkustajalta säännöllisessä lentoliikenteessä evätään pääsy lennolle, annetun asetuksen (ETY) N: o 295/91 muuttamisesta. Tämä asetus on tullut voimaan huhtikuussa 1991 ja komissio on kerännyt siitä lähtien tietoa sen soveltamisesta. Kun otetaan huomioon lentoliikennealan viimeaikainen kehitys, komission ehdottamat muutokset tähtäävät, erityisesti laajentamalla niiden tilanteiden alaa, joissa lentomatkustajilla on oikeus korvauksen saamiseen, sekä korvauksen vähimmäismäärää mukauttamalla, ylivarauskäytännön rajaamiseen kohtuullisempiin mittasuhteisiin.
Ehdotetut muutokset ovat parhaillaan neuvoston toimielinten käsiteltävinä. Niiden tekemän työn tuloksena neuvosto on päätynyt 18. kesäkuuta tänä vuonna johtopäätöksiin, joiden perusteella se tunnustaa välttämättömäksi nykyisen asetuksen uudelleenkäsittelyn sekä vähimmäissummien nostamistavoitteen, ja komissio pyrkii tutkimaan, millä tavoin lentomatkustajia voitaisiin valistaa paremmin heidän oikeuksistaan. Neuvoston toimielimet jatkavat komission ehdotuksen käsittelyä tavoitteenaan päästä asiassa pikaiseen yksimielisyyteen.

Camisón Asensio
Haluan myös alkajaisiksi onnitella parlamentin hyvien tapojen mukaisesti arvoisaa neuvoston puheenjohtajaa. Minulle ei ole ollut lainkaan yllätys todeta, että ylivaraamisen kasvava ongelma huolestuttaa kovasti eurooppalaisia toimielimiä, mikä on johtanut, kuten arvoisa neuvoston puheenjohtaja on sanonut, asiaa koskevan asetuksen ajan tasalle saattamiseen äskettäisessä neuvostossa.
Tämän kysymyksen suuri ristiriita on kuitenkin, että valtaosassa tapauksia matkustajat, jotka eivät pääse lennolle, eivät tunne oikeuksiaan tässä asiassa. Tässä tilanteessa meillä on kaksi lisäkysymystä:
Milloin lentoyhtiöt velvoitetaan asettamaan tiskille ilmoitustaulu, josta käyvät ilmi oikeudet vahingonkorvauksiin ylivaraamistapauksissa? Pyritäänkö päätettävässä lainsäädännössä siihen, että jatkolennoilta myöhästymisestä koituvat haitat korvataan asianmukaisesti? Tämä kysymys on nimittäin nykyisin ilmassa, eikä asiaa voisi paremmin ilmaista, kun kyse on lentoliikenteestä.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, herra Camisón Asensio, saanen esittää vielä kertaalleen seuraavaa ja palata sen jälkeen yksityiskohtaisesti käsiteltävään kysymykseen. Asetukseen 295/91 ehdotettuihin muutoksiin sisältyy ensinnäkin asetuksen soveltamisalan laajentaminen koskemaan kaikkia lentoja, toiseksi lentolippuihin, joita kutsutaan "kuljetusasiakirjoiksi" , tehtävä ok-merkintä lentoliikenteen harjoittajan taholta, kolmanneksi korvaussummien suuruus ja neljänneksi korvausten maksaminen kaikissa ylivaraustapauksissa.
Mitä tulee tarkkaan ottaen kysymykseen lentomatkustajille tiedottamisesta, saanen mainita, että satuin juuri eilen lukemaan koneeseen jaetusta aikakauslehdestä erinomaisesti esitettyä tietoa, jossa jo selvennettiin tätä kysymystä lentomatkustajille, mutta yleisesti ottaen emme tietenkään vielä pysty nimeämään tiettyä ajankohtaa, sillä ensin komissiota on kehotettava tutkimaan mahdollisuuksia, ja tähän todennäköisesti menee vielä jonkin aikaa.
Neuvosto on siis tullut 18. kesäkuuta 1998 edellä lyhyesti luonnehtimani ehdotuksen pohjalta sellaisiin johtopäätöksiin, joissa se tunnustaa erityisesti, että ensinnäkin soveltamisesta saatujen kokemusten valossa asetuksen tarkistaminen on välttämätöntä. Toiseksi neuvosto pitää komission ehdotusta asetuksen muuttamiseksi hyvänä ja pyytää pysyvien edustajien komiteaa jatkamaan komission ehdotusten käsittelyä, mikä merkinnee asian verraten pikaista selvittämistä, ja vaatii komissiota paneutumaan tarkoin juuri tiedottamista koskevaan kysymykseen.
Tämä ei siis vaatine enää kovinkaan kauan aikaa, ja kilpailu pitää huolen palvelun paranemisesta ja sen piiriin tulee yhä enemmän matkustajia, sillä tämä kysymys on nousemassa kaikkien lentomatkustajien kannalta entistä keskeisemmäksi.

Ewing
Ylivaraamiskäytäntö myönnetään avoimesti - minun kaltaisilleni matkustajille sanotaan kaikkien lentoyhtiöiden tekevän niin - ja, kuten on sanottu, ihmiset eivät tunne oikeuksiaan. Voisinko kysyä neuvoston puheenjohtajalta, jonka toivotan erittäin tervetulleeksi - hän on tuonut paljon lisää väriä tähän melko synkkään istuntosaliin - uskooko hän, että nämä ehdotukset astuvat voimaan Itävallan puheenjohtajakaudella?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, kiitokset ystävällisestä tervehdyksestänne. Tähän on toistaiseksi vaikea sanoa vielä mitään. Kuten tiedätte, komissiota on vaadittu ryhtymään asiassa toimiin, mutta vielä emme ole nähneet minkäänlaisia ehdotuksia. Minusta tuntuisi sen vuoksi vaikealta luvata teille jo tässä vaiheessa tämän olevan mahdollista meidän puheenjohtajakaudellamme, mutta se on varmasti aihe, johon tulemme kiinnittämään huomiomme.

Puhemies
Kysymys nro 3 Alexandros Alavanos (H-0609/98):
Aihe: Amsterdamin sopimuksen tiukka noudattaminen
Neuvoston puheenjohtajaa Isoa-Britanniaa edustava ulkoministeri R. Cook rikkoi useissa kohdin Amsterdamin sopimusta vieraillessaan Ankarassa ja yrittäessään muotoilla " neljäntoista" - siis EU: n jäsenvaltioiden Kreikkaa lukuunottamatta - yhteistä kantaa Euroopan unionin ja Turkin poliittisiin suhteisiin. Samalla hän yritti muuttaa Luxemburgin Eurooppa-neuvoston Turkkia koskevia päätöksiä, vaikka ainoastaan huippukokous voi tehdä päätöksen tällaisesta muutoksesta.
Koska tällä toiminnalla rikotaan Amsterdamin sopimuksen J.3 artiklan 3 kohtaa, J.8 artiklan 2 kohtaa, J.13 artiklan 1 kohtaa ja J.13 artiklan 2 kohtaa, neuvostolta kysytään: Mitä toimia se toteuttaa sen varmistamiseksi, että Euroopan unionin kulloinenkin puheenjohtaja noudattaisi tiukasti Euroopan unionista tehtyä sopimusta? Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, teillä on puheenvuoro vastataksenne herra Alavanosille, joka on takananne.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, sallinette, että puutun vain lyhyesti parlamentin jäsen Alavanosin esittämään kysymykseen pyytääkseni häntä ottamaan huomioon sen, että Amsterdamin sopimus ei vielä ole voimassa, joten niin ollen ei myöskään voida vedota pätevällä tavalla minkäänlaisiin sen sisältämien määräysten vastaisiin rikkomuksiin. Neuvosto on joka tapauksessa vakuuttunut siitä, että herra Robin Cookin Ankarassa omaksuma kanta on sopusoinnussa sopimuksen määräysten kanssa. Neuvosto ei sen vuoksi näe olevan mitään syytä ryhtyä asiassa parlamentin jäsenen ehdotuksen mukaisiin toimiin.

Alavanos
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää arvoisaa neuvoston puheenjohtajaa. Kysymys oli suunnattu herra Cookille - ja hän olisi halunnut vastata siihen. Hän ei ehtinyt, koska puheenjohtajamaa vaihtui. En odota, että arvoisa neuvoston puheenjohtaja arvostelisi kollegaansa; se on erittäin vaikeaa. Haluaisin vain tehdä yhden lisäkysymyksen arvoisalle neuvoston puheenjohtajalle. Aikooko Itävalta puheenjohtajakaudellaan ajaa yhteisen ulkopolitiikan kysymyksissä 15 maan yksimielisyyttä nojautuen paitsi Amsterdamin sopimukseen, joka tulee kohta voimaan, vaan myös edellisen perussopimuksen artikloihin, eikä 13 tai 14 maan yksimielisyyttä? Tuleeko Itävalta demokraattisena ja hienotunteisena puheenjohtajamaana ajamaan 15 maan yksimielisyyttä ulkopoliittisissa kysymyksissä ja erityisesti arkaluonteisessa Turkin kysymyksessä?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, saanen sanoa, että Itävalta ja neuvoston itävaltalainen puheenjohtajisto tulevat ponnistelemaan kovasti 15 jäsenvaltion välisen yksimielisyyden aikaansaamiseksi. Saanen todeta myös, että olemme tehneet näissä vaikeissa Kreikan ja Turkin välisissä kysymyksissä, mutta lisäksi myös Kyproksen, Kreikan ja Turkin välisissä kysymyksissä ensimmäisiä tähän suuntaan tähtääviä tunnusteluja niin Kreikan kuin Turkinkin kanssa.
Tiedämme luonnollisesti, että nämä ovat erittäin vaikeita poliittisia kysymyksiä ja että pystymme todennäköisesti etenemään niissä vain pienin askelin. Mutta tämä on meille aidosti tärkeä asia. Kenties juuri pienehkö puheenjohtajavaltio ja pienehkö maa pystyykin - siksi, että sen kaikki huomio on todella suunnattu työskentelyyn Euroopan unionin puolesta - vaikuttamaan asiaan hieman enemmän. Toivomme joka tapauksessa, että onnistumme saavuttamaan Kreikan, Turkin ja Kyproksen kanssa pientä edistystä näissä erittäin vaikeissa poliittisissa kysymyksissä.

Puhemies
Kysymys nro 4 Pedro Marset Campos (H-0610/98):
Aihe: Ihmisoikeudet Päiväntasaajan Guineassa
Päiväntasaajan Guineassa kansa on joutunut jo 30 vuoden ajan sietämään diktatuurihallituksia, joiden luonteenomaisena piirteenä on ollut täydellinen piittaamattomuus ihmisoikeuksista; väkivallasta ja sorrosta on tullut pysyvä olotila maassa.
Aikooko neuvosto omaksua tiukan asenteen ja tuomita jyrkästi ja selkeästi ihmisoikeuksien loukkaukset vaatimalla Päiväntasaajan Guinean hallitusta peruuttamaan 15 kansalaisen kuolemantuomiot? Syytetyt tuomittiin puolueellisessa oikeudenkäynnissä, johon tiedotusvälineiden edustajia ei päästetty, mistä todisteena on myös espanjalaisten toimittajien karkoitus?
Eikö neuvoston mielestä olisi tarpeen painostaa poliittisesti Päiväntasaajan Guinean hallitusta takaamaan oikeus puolueettomaan oikeudenkäyntiin keskeyttämällä kaikki sellaiset kehitysyhteistyöhankkeet, joita ei voi perustella humanitaarisilla syillä? Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, sallikaa minun olla hieman tahditon, mutta täällä vallitsevassa ystävällismielisessä ilmapiirissä minulle on annettu ymmärtää, että sukunimi " Campos" on teille jollakin tavalla tuttu. Herra Marset Campos on takananne, hän kuuntelee teitä ja kehotan teitä vastaamaan hänen kysymykseensä.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen Marset Campos, vastaisin kysymykseenne seuraavasti. Pyytäisin teitä tutustumaan vastauksiin, jotka on annettu Bioko-saaren tilannetta koskeviin kysymyksiin nro H-0135/98 ja E-1115. Neuvosto on seurannut suuresti huolestuneena oikeudenkäyntiä, joka on nostettu muutamia Bioko-saarelta kotoisin olevia Bubi-kansanryhmään kuuluvia henkilöitä vastaan, joita syytetään kuulumisesta riippumattomuutta ajavaan liikkeeseen Movimiento de Autodeterminación de la Isla de Bioko (MAIB) tai tämän liikkeen tukemisesta.
Euroopan unionin komissio on ilmaissut 24. helmikuuta 1998 Päiväntasaajan Guinean suurlähettiläälle suuren huolensa ihmisoikeusloukkauksista, jotka saivat alkunsa 21. tammikuuta Luban kaupungissa tapahtuneen MAIB-liikkeen toimeenpanemaksi otaksutun iskun jälkeen. Satoja ihmisiä on saadun tiedon mukaan pidätetty ja ainakin kolme kuulustelujen jälkeen vangittua ihmistä on kuollut vankilassa.
Komissio on vaatinut viranomaisia selvittämään, ketkä ovat vastuussa näistä ihmisoikeusloukkauksista, ja asettamaan heidät syytteeseen. Suurlähettiläs on ilmoittanut, että maan sisäministeriössä on asetettu erityistyöryhmä, jonka tehtävänä on ottaa vastaan ja tutkia ihmisoikeusrikkomuksista tehdyt kantelut. Tietojen mukaan maan presidenttikin on puuttunut henkilökohtaisesti asiaan, jotta tämänkaltaiset väkivaltaisuudet eivät jatkossa jäisi rankaisematta. Suurlähettiläs on lisäksi vakuuttanut, että tammikuun 21. päivän iskusta vastuussa olevat henkilöt on saatu tunnistettua ja tullaan haastamaan oikeuteen. Kaikki muut vangitut on hänen mukaansa vapautettu.
Päiväntasaajan Guineaan valtuutuksen saaneiden EU-valtuuskuntien johtajien ja presidentti Obiangin välisessä tapaamisessa Kamerunissa toukokuussa 1998 valtuuskuntien johtajat ottivat presidentin kanssa käymissään keskusteluissa puheeksi Euroopan unionin huolestuneisuuden Päiväntasaajan Guinean ihmisoikeustilanteen johdosta. Sotilastuomioistuin kuitenkin langetti 1. kesäkuuta kuolemantuomion 15: lle kaikkiaan noin 100: sta syytetystä. Puheenjohtajisto vetosi äskettäin Euroopan unionin nimissä Päiväntasaajan Guinean presidenttiin, jotta tämä ei vahvistaisi kuolemantuomioita. Tietojemme mukaan kuolemantuomioita ei ole vielä pantu toimeen.
Neuvosto aikoo jatkossakin seurata tarkasti tilanteen kehittymistä Päiväntasaajan Guineassa ja käyttää kaikkia tilaisuuksia huomauttaakseen siitä, kuinka tärkeänä se pitää ihmisoikeuksien ja demokraattisten perusperiaatteiden kunnioittamista kyseisessä maassa. Mitä tulee EU: n antamaan kehitysapuun, presidentti Obiang pyysi komissiolta elokuussa 1996, että tämä järjestäisi neljännen Lomén sopimuksen 366 a artiklan mukaiset neuvottelut, joissa olisi tarkoitus päästä sopimukseen kehitysyhteistyön uudelleen aloittamisesta. Komissioon 31. lokakuuta 1997 tekemällään vierailulla hänet otti vastaan komission puheenjohtaja Santer, jolle hän selvitteli ja perusteli demokratiaan tähtäävää ohjelmaansa.
Komissio teki tiettäväksi, että avun vähittäinen palauttaminen riippuisi ihmisoikeuksien sekä demokratialle ja oikeusvaltiolle ominaisten perusperiaatteiden toteuttamisessa saavutettavista edistysaskelista.

Marset Campos
Haluan kiittää neuvoston puheenjohtajaa ystävällisyydestä ja kohteliaisuudesta tässä kysymyksessä, mutta käsittääkseni, kuten tämän päivän lehdet tietävät, olemme kuulleet surullisen uutisen erään tuomitun kuolemasta sairaalassa, vaikka hän ei suoranaisesti ollut kuolemaantuomittu. Tämä tapaus kuitenkin paljastaa tuomittujen ihmisarvoa alentavat olot ja Obiangin koko maassa toteuttamat ihmisoikeuksien järjestelmälliset loukkaukset. Mielestäni tämä antaa aihetta pelätä vieläkin dramaattisempia seurauksia lähitulevaisuudessa ja vaikeuttaa sitä, että Päiväntasaajan Guinean demokraattinen oppositio voisi toteuttaa välttämättömän siirtymävaiheen. Euroopan unionin on sitä varten toimittava päättäväisesti kaikin käytettävissä olevin keinoin, jotta tähän maailmankolkkaan voitaisiin palauttaa ihmisoikeudet ja toisaalta jotta Afrikan ulkopuolisten voimien väliintuloa ei sallittaisi.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, olen totta totisesti itsekin kuullut uusimmat uutiset, joiden mukaan Movimiento de Autodeterminación de la Isla de Bioko -liikkeen johtaja on kuollut vankilassa ja todennäköisesti kärsimänsä kidutuksen seurauksena. Saanen vielä kerran sanoa, että neuvosto aikoo sitä suuremmalla syyllä seurata jatkossakin tarkoin tilanteen kehittymistä Päiväntasaajan Guineassa ja käyttää kaikkia tilaisuuksia huomauttaakseen nimenomaan ihmisoikeuksien ja demokraattisten perusperiaatteiden kunnioittamisen tärkeydestä kyseisessä maassa. Neuvosto tulee tekemään kaikkensa, jotta vastaavat tapaukset voidaan tästedes välttää.

Carnero González
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, minäkin kiitän teitä ystävällisyydestänne, mutta minun on sanottava, että valitettavasti te ette ole lainkaan vastannut niihin odotuksiin, joita meillä tässä parlamentissa tai Päiväntasaajan Guinean demokraattisella oppositiolla voi olla tässä käsittelemässämme tilanteessa. Ymmärrän sen, että maanne, Itävalta, todellakin katsoo varmasti etäältä sitä ihmisoikeuksien osalta erittäin vakavaa tilannetta, joka Päiväntasaajan Guineassa vallitsee; mutta ehdotan teille esimerkiksi, että pyytäisitte tietoa Espanjan hallitukselta, koska myös se kehotti - viime vuoden syksyllä - puheenjohtaja Santeria ottamaan vastaan diktaattori Teodoro Obiangin, joka sittemmin perusti sotaneuvoston; tästä todellakin seurasivat kuolemantuomiot ja Päiväntasaajan Guineasta kotoisin olevan johtajan Martín Puyen kuolema - varmastikin kidutuksen takia.
Näin ollen haluaisin, että paitsi seuraisitte tilannetta läheltä myös sanoisitte minulle selvästi, eikö mielestänne ole välttämätöntä, että neuvosto hyväksyisi yhteisen kannan soveltaakseen Päiväntasaajan Guineaan Lomén sopimuksen 5 artiklaa ja keskeyttäisi sen osallistumisen tuohon sopimukseen niin kauan kuin, loogisesti, demokraattisia vähimmäisperiaatteita ja ihmisoikeuksia ei kunnioiteta.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, saanen vielä kerran vakuuttaa teille, että seuraamme tietenkin erityisen tarkkaavaisesti kehitystä tässä erittäin vaikeassa tilanteessa. Tätä ennenhän meillä ei vielä ollut käytössämme näitä yksityiskohtaisia tietoja. Otaksun kuitenkin, että neuvosto ottaa tapahtuneen kehityksen käsittelyyn aivan lähiaikoina, mutta tarvitsemme sitä varten vielä tarkempia tietoja, ja voin vakuuttaa teille, että asia on luonnollisesti yksi niistä huolenaiheista, joita myös me seuraamme erittäin tarkasti ja jossa tulemme tietenkin tekemään kaiken, mikä toimivaltamme puitteissa on mahdollista. Enempää en pysty teille asiasta vielä tällä hetkellä sanomaan, sillä en luonnollisestikaan voi mennä neuvoston ja sen tekemien päätösten edelle.

Puhemies
Kysymys nro 5 Allan Macartney (H-0616/98):
Aihe: Komission asiakirja toimista, joilla hyvitetään verottoman myynnin lakkauttaminen
Ecofin-neuvosto hyväksyi EU: n sisäisen valmiste- ja arvonlisäverottoman myynnin lakkauttamisen vuoden 1999 jälkeen. Aikooko neuvosto varmistaa, että Ecofin-neuvostolle esitellään tänä syksynä komission asiakirja, jossa kartoitetaan mahdollisuuksia toteuttaa korvaavia toimia niitä alueita varten, joihin myynnin lakkauttaminen vaikuttaa kaikkein eniten, ja että Ecofin-neuvosto keskustelee kyseisestä asiakirjasta? Rouva Ferrero-Waldner, kehotan teitä vastaamaan herra Macartneyn kysymykseen.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, EU: n talousministerineuvoston kokouksessa 19. toukokuuta 1998 käytyjen neuvottelujen tuloksena kävi selväksi, että asiassa ei vallinnut yksimielisyyttä siitä, että komissiota kehotettaisiin tekemään koko yhteisön kattava tutkimus EU: n sisäisen verovapaan myynnin poistamisesta 30. kesäkuuta 1999 aiheutuvista vaikutuksista. Yksittäisissä jäsenvaltioissa tehtyjen tutkimusten sekä edellä mainitun kokouksen aikana esiin tuotujen näkökohtien valossa komissio aikoo kuitenkin - ja tähän haluan tässä erityisesti viitata - selvitellä työasiakirjassa, mitä välineitä jäsenvaltioilla on käytettävissään tämän toimen vaikutusten lieventämiseksi.

Macartney
Minäkin toivotan neuvoston itävaltalaisen puheenjohtajan tervetulleeksi. Itävallan puheenjohtajakausi on lähtenyt hyvin liikkeelle. Arvostamme suoruuttanne käsitellessänne kysymyksiämme.
Tähän asiaan liittyvä arvoitus piilee siinä, että komissaari Monti lupasi neuvoston kokouksessa toukokuussa, että toteutettaisiin toimia, jotka lievittäisivät EU: n sisäisen verottoman myynnin poistamisen kielteistä vaikutusta. Jotkut komissaarit, jotka näyttävät vastustavan hänen sitoumustaan, ovat näyttäneet sen jälkeen perääntyvän. Odotin neuvostolta sitoumusta tekemään parhaansa varmistaakseen, että näitä toimia alettaisiin toteuttaa.
Tulkitsen neuvoston puheenjohtajan sanoja nyt siten, että neuvosto hoitaa jo tätä asiaa ja että se on ikään kuin ottanut vastuun itselleen, missä tapauksessa olen hyvin iloinen. Meidän on tiedettävä, minkälainen vaikutus on alueilla, jotka joutuvat kärsimään, oma alueeni mukaan lukien.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen Macartney, en sanonut - mutta ehkä ilmaisin asiani epäselvästi - että neuvostolla olisi jo nyt käytettävissään kyseinen asiakirja. Odotamme saavamme komission asiasta laatiman asiakirjan, mutta olemme pyytäneet komissiota selvittämään, mitä välineitä jäsenvaltioilla on käytettävissään toimesta aiheutuvien vaikutusten lieventämiseksi. Kyseistä asiakirjaa ei ole vielä saatavilla. Samassa asiakirjassa tulee yhtä lailla käsiteltäväksi myös toimien sisältöä koskeva kysymys, johon en kuitenkaan vielä tässä vaiheessa pysty vastaamaan.

Puhemies
Rouva Ferrero-Waldner, tämä kysymys niistä toimista, joilla hyvitetään verottoman myynnin lakkauttamista, herättää paljon kiinnostusta parlamentissa, joten minulta on pyydetty neljää lisäkysymystä. Työjärjestys antaa minulle luvan myöntää vain kaksi lisäkysymystä; näin ollen annan puheenvuoron peräkkäin herra Morrisille ja herra Lindqvistille, jotka pyysivät sitä tässä järjestyksessä, ja pahoittelen kovasti, etten voi antaa puheenvuoroa rouva McIntoshille enkä herra Cushnahanille, jotka pyysivät sitä myöhemmin.
Herra Morrisilla on ensiksi puheenvuoro lisäkysymystä varten.

Morris
Suhtaudun myönteisesti ajatukseen korvaavista toimista, jos ne ovat käytettävissä. Yhteisössä, jossa on noin 20 miljoonaa työtöntä - ja koska olemme tilanteessa, jossa verottomaan myyntiin liittyvässä teollisuudessa työskentelevät 42 000 ihmistä saattavat joutua työttömiksi - pitäisin kuitenkin parempana, jos komissio voisi neuvoston välityksellä tehdä erittäin perinpohjaisen selvityksen meille tosiasioista sellaisina kuin ne tällä hetkellä ovat. Tämänhetkinen huoleni on, että meidän on tiedettävä tosiasiat ennen kuin komissio ja neuvosto ryhtyvät minkäänlaisiin verottoman myynnin politiikan lakkauttamistoimiin.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, saanen palata asiassa vielä kerran taaksepäin ja todeta: parlamentin jäsenenä olette varmasti tietoinen siitä, että verovapaan myynnin poistaminen satamista ja lentoasemilta sekä laivoilta ja lentokoneista EU: n sisäisessä liikenteessä on yksi niistä seurauksista, joita sisämarkkinoiden toteuttamisesta seuraa. Tässä yhteydessä on korostettava, että verovapaan myynnin poistaminen ei ole mikään täysin uusi toimenpide.
Toimen kohteena olevien alojen markkinoilla toimiville on lisäksi myönnetty yli viiden vuoden siirtymäaika, joka päättyy 1999, ja tämä nimenomaan sitä varten, että ne saisivat mahdollisuuden sopeuttaviin toimiin, jotka ovat tarpeen verovapaan myynnin poistamisesta aiheutuvien sosiaalisten seurausten tasapainottamiseksi. Toisaalta neuvosto on luonnollisesti tietoinen työllisyysongelmasta, jonka verovapaan myynnin poistaminen EU: n sisäisestä meri- ja ilmaliikenteestä aiheuttaa. Tämän vuoksi se odottaakin kiinnostuneena tutkimustuloksia, jotka komissio - kuten edellä mainitsin - tulee esittämään työasiakirjassa, jossa käsitellään jäsenmaiden käytettävissä olevaa välineistöä tilanteesta selviytymiseksi.
Voin vain vielä kerran korostaa, että komissio on saanut asian tehtäväkseen ja tulee esittämään meille tämän asiakirjan, joka sitten tietenkin sisältää myös asiaa koskevia yksityiskohtaisia tietoja ja lukuja.

Lindqvist
Haluan onnitella Itävaltaa neuvoston puheenjohtajuudesta. Toivon, että verovapaaseen myyntiin liittyvä kysymys saa myönteisen ratkaisun. Olen kotoisin Ruotsista, missä odotamme hyvin innokkaasti, että jotain tehdään, jotain, joka olisi enemmän kuin komissio ja ehkä myös neuvosto on tähän mennessä tehnyt.
Verovapaaseen myyntiin liittyvän päätöksen yhteydessä luvattiin todellakin selvittää perusteellisesti niille maille aiheutuvat seuraukset, joissa verovapaata myyntiä harjoitetaan ja joiden tilanne tulee huonontumaan, muun muassa työllisyyden osalta. Sitä ei ole tehty. Nyt kuulen, että sellainen työasiakirja on tulossa, mikä kuulostaa oikein hyvältä. Olisi kuitenkin vielä parempi, jos neuvostossa voitaisiin luvata, että korvauksia maksetaan niille maille, joille aiheutuu haittoja lakkauttamisesta. Emme tarvitse selvitystä, jos voisimme saada tätä asiaa koskevan myönteisen tiedon. Silloin olen tyytyväinen. Esitän tämän kysymyksen vielä kerran, jotta voisin antaa vastauksia Skandinaviassa oleville edustajilleni, jotka esittävät asiaan liittyviä kysymyksiä.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, kiitos teillekin ystävällisistä sanoistanne. Varsinaisesta asiasta tahtoisin todeta vielä kerran: mitä tulee korvaaviin toimiin, hyvä parlamentin jäsen, oletteko tietoinen siitä, että neuvosto on - kuten toin jo edellä esiin - hyväksynyt aikoinaan yksimielisesti tämän päätöslauselman eikä voi sen vuoksi ryhtyä siinä enää uudelleen toimiin. Viittasin jo kuitenkin myös siihen, että komissio on nyttemmin saanut neuvostolta tehtäväkseen laatia vastaavan tutkimuksen työasiakirjan muodossa, ja voin vain todeta, että tätä kautta avautuu sitten mahdollisuus joko antaa jäsenvaltioiden käyttöön suoraan näitä välineitä tai antaa niille neuvoja välineistä, joita niillä on käytettävissään, niin että ne pystyvät itse lieventämään ja tasaamaan kyseisestä toimesta aiheutuvia vaikutuksia.

McIntosh
Arvoisa puhemies, voisitteko selventää, miten meidän olisi esitettävä lisäkysymyksiä? Ymmärtääkseni se ei tapahdu enää kiinnittämällä huomiotanne tai kättä nostamalla, vaan pikemminkin nappia painamalla, ja kysymykset vastaanotetaan täsmälleen niiden esittämisjärjestyksessä. Voisitteko selventää tätä asiaa?

Puhemies
Rouva McIntosh, lisäkysymykset esitetään juuri sillä hetkellä, kun pääkysymys ilmoitetaan. Puheenvuoroa voidaan pyytää kättä nostamalla tai nappia painamalla. Puhemies antaa aikajärjestyksessä puheenvuoron siinä järjestyksessä, kun sitä on pyydetty, tapahtuu se sitten kättä nostamalla tai nappia painamalla. Sillä ei ole mitään väliä. On totta, että puhemiehellä on tietty harkintavalta puheenvuoroa antaessaan, mikäli jostakin päin istuntosalia esitetään monta kysymystä. Toistaiseksi minun ei kuitenkaan ole tarvinnut käyttää harkintavaltaani, ja jos niin kävisi, käyttäisin sitä - voitte olla siitä varma - ehdottoman - ja sanoisin jopa sairaalloisen - institutionaalisen puolueettomasti. Te tiedätte, että voitte pyytää puheenvuoroa; minua neuvotaan puhemiehistössä, toisin sanoen työssä ei ole ainoastaan kaksi silmää vaan kuusi; ja pyrin pitäytymään tiukasti aikajärjestyksessä. Saattaa olla, että teen joskus virheen, mutta siinä tapauksessa voitte uskoa, että se on täysin tahatonta.
Herra Watts, haluatteko käyttää työjärjestyspuheenvuoron?

Watts
Yritin juuri kiinnittää huomiotanne seuraavaa kysymystä varten.

Puhemies
Hyvät jäsenet, emme aio tehdä tästä kilpailua. Tiedän, että lähtöhetki on todellakin silloin, kun seuraava kysymys ilmoitetaan, ja ymmärrän, että on tiettyä hermostuneisuutta, mutta älkää menkö asioiden edelle. Ilmoitan nyt seuraavasta kysymyksestä. Joka tapauksessa, hyvät jäsenet, sallinette minun käyttää hieman niitä valtuuksia, joita työjärjestys minulle antaa, ja koska tässä tapauksessa kysymys liittyy läheisesti edelliseen kysymykseen, katson, että herra Cushnahanilla ja rouva McIntoshilla on etuoikeus. Näin ollen käytän tässä mielessä niitä valtuuksia, joita työjärjestys minulle antaa, ja toivon, että te ymmärrätte sen.
Näin ollen, sen pitemmittä puheitta, siirrymme kysymykseen nro 6 Brian Crowley (H-0714/98):
Aihe: Keskustelu neuvostossa verovapaasta myynnistä
Voiko puheenjohtajamaa Itävalta sanoa, aikooko ministerineuvosto keskustella ehdotuksesta verovapaan myynnin poistamiseksi vuonna 1999 ja siitä, mitä kaikkia seurauksia toimenpiteellä olisi työllisyyteen? Rouva Ferrero-Waldner, käsittelemme samaa aihepiiriä. En ymmärrä, miksi näitä kahta kysymystä ei ole yhdistetty. Hämmästyin siitä itsekin ja kysyin parlamentin yksiköiltä, miksi näitä kahta kysymystä ei ole yhdistetty. En ole kuitenkaan saanut mitään vastausta, ja näin ollen, rouva Ferrero-Waldner, jos te katsotte jo vastanneenne kysymykseen, antaisin sitten puheenvuoron herra Crowleylle, jotta hän esittäisi lisäkysymyksen jo käydyn keskustelun perusteista, ja sitten herra Cushnahanille ja rouva McIntoshille. Sopiiko se teille vai haluatteko puhua ensin?
Teillä on puheenvuoro, herra Crowley.

Crowley
Haluan neuvoston puheenjohtajan vastaavan, ennen kuin esitän lisäkysymykseni. Käsittelen erityisesti asian työllisyysnäkökohtia enkä suinkaan korvaavaa tukea.

Puhemies
Rouva Ferrero-Waldner, teillä on puheenvuoro. Otamme huomioon kyseisen painotuseron, joka on varmasti ollut syynä siihen, ettei kysymyksiä yhdistetty, ja kehotan teitä täyttämään herra Crowleyn toiveen ja vastaamaan hänelle.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, haluaisin toistaa arvoisalle parlamentin jäsenelle vielä kerran sen, mitä olen jo sanonut aikaisemmin. Lähdin siitä, että kysymykset liitettäisiin yhteen ja että minä vastaisin tavallaan kumpaankin kysymykseen. Haluaisin sanoa vielä kerran, että me yritämme antaa jäsenvaltioille välineitä niiden toimien helpottamiseksi, joiden kanssa joudumme tekemisiin tiettyjen työpaikkojen menettämisen seurauksena.
Olen jo kuitenkin sanonut aikaisemmin, ja tekin tiedätte sen, arvoisa parlamentin jäsen, että oli suunniteltu viiden vuoden siirtymäkautta, joka umpeutuu vuonna 1999 ja joka oli suunniteltu tiettyjen mukautusten mahdollistamiseksi, joita tarvitaan juuri tullivapaan myynnin lopettamisesta syntyvien sosiaalisten seurauksien tasoittamiseksi. En voi oikeastaan lisätä siihen mitään.

Crowley
Haluaisin onnitella neuvoston puheenjohtajaa hänen ensimmäisestä istunnostaan täällä parlamentissa ja kiittää häntä hänen rehellisyydestään. Hän on ensimmäinen neuvoston puheenjohtaja, jonka olen kuullut sanovan, että tämä päätös aiheuttaa väistämättä työpaikkojen menetyksiä. Haluaisin kertoa hänelle, mitä hänen kollegansa, Itävallan ulkoministeri, sanoi parlamentissa aikaisemmin tänään, nimittäin, että työpaikkojen luominen on puheenjohtajavaltion tärkein tehtävä ja että EU: lla on nyt Amsterdamin sopimuksen nojalla käytössään tarvittavat välineet eli kansalliset työllisyyssuunnitelmat sekä erityisillä että sitovilla aloilla. Nyt on varmasti hetki, tällä puheenjohtajakaudella, kumota tehty päätös. Neuvoston puheenjohtaja on myöntänyt, että työpaikkoja menetetään ja että voimme lykätä tätä päätöstä siksi ajaksi, kunnes verotus on yhdenmukaistettu - etenkin valmisteverot. Haluaisin tähän asiaan vastauksen.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen Crowley, kiitos teillekin esittämästänne tervehdyksestä. Voin sanoa teille "kyllä" . Ulkoministerimme puhui parlamentissa tänään työllistämisohjelmasta, joka kuuluu epäilemättä Itävallan puheenjohtajakauden ensisijaisiin tavoitteisiin. Pidän suunnattoman tärkeänä sitä, että siirrymme tarkistusprosessiin Wienin Eurooppa-neuvoston rajoissa ja että opimme siellä toinen toisiltamme. Te tiedätte, että parhaat käytännöt ovat jotain hyvin, hyvin tärkeää. Kuten Itävalta voi oppia esimerkiksi muiden jäsenvaltioiden liikkuvuudesta, joustavuudesta ja monista muista erityisistä ohjelmista, samoin muut jäsenvaltiot voivat varmasti oppia meiltä; ajattelen nimittäin sitä, että meillä on erinomainen oppisopimuskoulutusjärjestelmä, järjestelmä, jonka avulla 14- ja 15-vuotiailla nuorilla on samanaikaisesti mahdollisuus aloittaa oppisopimuskoulutus jossakin yrityksessä tai jonkun käsityöläisen alaisena ja saada sen lisäksi koulutus. Ne ovat esimerkkejä toimista. En tietenkään aio nyt lausua mielipidettäni ainoastaan tästä aiheesta, mutta haluaisin sanoa teille, että ne ovat tietenkin tärkeitä toimia. Koulutuksen alalla tapahtuva uudelleenkoulutuskin on tietysti aivan olennaisimpia toimia.
Paneutuakseni vielä kerran alkuperäiseen kysymykseen: tässä juuri viiden vuoden ajanjakso on antanut periaatteessa mahdollisuuden toteuttaa tämän kaiken niiden henkilöiden osalta, jotka työskentelevät verovapaalla alalla.
Mitä tulee yleisesti verotuksen yhdenmukaistamiseen, josta puhuitte myös, ellen erehdy, voin sanoa, että valtiovarainministerimme tekee parhaansa, sikäli kuin komissio on esittänyt ehdotuksensa, edistääkseen näitä aloitteita. Sanon sen osalta kuitenkin myös, että se ei tule olemaan neuvostossa helppoa tällä hetkellä, mutta se on kuitenkin Itävallan pyrkimyksenä.
Sisämarkkinoiden toteutuminen merkitsee tietenkin vahvempaa suuntautumista työllisyyteen, vahvempaa suuntautumista kilpailuun, ja se aiheuttaa parempien mahdollisuuksien myötä myös kaupan laajenemista, mitä tarvitsemme pystyäksemme kohtaamaan maailmanlaajuistumisen.

Cushnahan
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, sallittehan, että minäkin yhdyn kollegojeni sanoihin, joissa he toivottivat teille ja kollegoillenne erittäin menestyksellistä puheenjohtajakautta, ja haluan sanoa, että tämä on historiallinen hetki: maanne ensimmäinen puheenjohtajakausi Euroopan unioniin liittymisen jälkeen.
Aion jatkaa taistelua verottoman myynnin säilyttämiseksi, mutta olen kiinnostunut kollegoilleni antamanne vastauksen eräästä osasta ja haluaisin siihen selvennyksen.
Ensiksikin puhutte työasiakirjasta. Saammeko tämän työasiakirjan parlamentin käsiteltäväksi ennen 1. heinäkuuta 1999? Toiseksi kun puhutte välineistä ja korvaavista toimista, voinko saada varmistuksen puheenjohtajamaa Itävallalta sille, että korvaavia toimia on tulossa, jos verovapauden lakkauttava päätös valitettavasti todella viedään eteenpäin; sille, että nämä korvaavat toimet lisätään nykyisissä tai tulevissa yhteisön tukikehyksissä oleviin rahoihin; ja sille, ettei maita pakoteta luopumaan rahoista, jotka kuuluvat niille yhteisön tukikehysten muiden osien perusteella?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, kiitos teillekin kannustavista sanoista ja tervehdyksestä. Tässä yhteydessä voin ainoastaan toistaa teille vielä kerran: komissio on saanut tehtäväkseen antaa alustavan esityksen, mutta en pysty sanomaan tänään, milloin se on valmis. Mielestäni se on kysymys, joka olisi esitettävä suoraan komissiolle. En pysty myöskään sanomaan mitään sisällöstä, myönnetäänkö lisämäärärahoja vai ei. Mielestäni teidän pitäisi kysyä sitä komissiolta.

McIntosh
Arvoisa puhemies, olen kaksin verroin kiitollinen teille tänä iltana siitä, että käytätte harkintavaltaanne tällä tavalla. Haluaisin esittää erittäin lämpimän tervetulotoivotuksen neuvoston itävaltalaiselle puheenjohtajalle, olen hyvin iloinen nähdessäni hänet täällä tänä iltana.
Haluaisin pyytää selvennystä kahteen asiaan. Yleisesti oli ymmärretty, että jokainen autolautta, joka matkustaa kansainvälisillä vesillä 12 merimailin rajan ulkopuolella, ja jokainen lentokone, joka matkustaa kansainvälisessä ilmatilassa, voisi edelleenkin hyötyä verovapaasta myynnistä ja jatkaa sitä 1. heinäkuuta 1999 jälkeen. Ymmärtääkseni tämä ehdotus hylättiin IsonBritannian puheenjohtajakaudella pidetyssä kansallisten tulliviranomaisten kokouksessa, ja tämä seikka mitätöi tehokkaasti vaalipiirissäni toimivan autolauttayhtiön tekemän reittimuutoksen vaikutuksen. Tällä on erittäin vakavia kaupallisia ja työllisyyteen liittyviä seurauksia. Tämä on ensimmäinen asiani.
Toinen asiani on se, että neuvoston puheenjohtaja on maininnut korvaavat toimet vastaukseksi lukuisiin tänä iltana esitettyihin kysymyksiin. Haluaisin esittää aivan täsmällisen kysymyksen: mistä Euroopan unionin talousarvion osasta nämä varat otetaan?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, haluaisin kiittää teitä tervehdyksestänne ja sanoa toiseksi, että olette esittänyt hyvin teknisen kysymyksen. Siksi pyydän, että saisin vastata teille kirjallisesti enkä voi talousarvion määrärahojen osalta myöskään antaa vielä tietoja, kuten tein selväksi jo edellisen kysymyksen kohdalla.

Watts
Arvoisa puhemies, työjärjestystä koskeva puheenvuoro. Puhun hyvin lyhyesti: jos puheenjohtajavaltio haluaa - täysin ymmärrettävästi - vastata kirjallisesti arvoisalle parlamentin jäsenelle, olisiko mahdollista varmistaa, että muutkin asiasta kiinnostuneet jäsenet saavat vastauksen nähtäväkseen? On selvää, että olisimme kaikki kuulleet suullisen vastauksen, ja on ainoastaan oikein ja asianmukaista, että vastaus saatetaan koko parlamentin saataville.

Puhemies
Herra Watts, tämä ei ole työjärjestyspuheenvuoro, se on melkein lisäkysymys. Olen kuitenkin varma siitä, että jos rouva McIntosh saa vastauksensa, hän varmaankin ystävällisesti välittää sen teille välittömästi. Rouva McIntoshin tunnustettu avoimuus ja ystävällisyys takaavat, että hän vastaa teille mitä pikimmin. Tämä ei kuitenkaan ole työjärjestyspuheenvuoro. Näin ollen, hyvät jäsenet, mikäli te sallitte, seuraavia kysymyksiä käsitellään yhdessä, koska ne koskevat samaa aihetta:
Kysymys nro 7 Ioannis Theonas (H-0618/98):
Aihe: Parthenonin marmorien palautus
Parthenonin marmorien vuosien 1939-40 aikana laittomassa säilytyspaikassaan British Museumissa kärsimien monien korjaamattomien vaurioiden paljastuminen on kuohuttanut mielialoja. Marmorien pinnalle muodostuva suojaava patinakerros poistettiin käyttämällä teräviä työkaluja ja voimakkaita kemiallisia aineita, joten marmorit jäivät alttiiksi ympäristöolosuhteille. Lisäksi englantilaiset viranomaiset salasivat tämän tosiasian huolellisesti, mikä on täysin niin tieteellisen kuin yleisen etiikan normien vastaista.
Mihin toimiin neuvosto aikoo ryhtyä Parthenonin marmorien palauttamiseksi kotimaahansa, näiden maailman kulttuuriperinnön huippuluomuksiin kuuluvien esineiden pelastamiseksi ja oikaistakseen historiallisen lainvastaisuuden? Eikö se katso, että muistoesineiden pidättämisen jatkaminen laillistaa kulttuuriesineiden ryöstön ja on vastoin valtioiden vilpittömän yhteistyön ja jäsenvaltioiden kulttuuriperinnön kunnioittamisen periaatetta? ja kysymys nro 8 Angela Kokkola (H-0651/98):
Aihe: Parthenonin marmoreiden palauttaminen
Ottaen huomioon julkisuuteen tulleet uudet tieteelliset tiedot, joiden mukaan British Museum on aiheuttanut korjaamattomia vahinkoja Parthenonin marmoreille yrittäessään puhdistaa niitä käyttäen aineita ja työkaluja, jotka ovat tuhonneet niiden ulkopinnan ja aiheuttaneet muutoksia niiden historialliseen ja taiteelliseen olemukseen, sekä nykyaikaisimmin tavoin ja kansainvälisten normien mukaisesti rakennettavan Akropoliin museon valmistumisen neuvostolta kysytään:
Millä tavoin neuvosto aikoo vaikuttaa Ison-Britannian hallitukseen, jotta tämä täyttäisi vanhan sitoumuksensa ja palauttaisi Parthenonin marmorit niiden kotimaahan, kun otetaan huomioon tapauksen erikoispiirteet ja varsinkin se, että marmorit ovat erottamaton osa temppeliä eivätkä erillisiä taideteoksia? Millä tavoin se aikoo edistää yritystä muodostaa kansainvälisesti tunnetuista asiantuntijoista komitea arvioimaan vahinkoja, joita marmorit ovat puhdistuksen vuoksi kärsineet?Rouva Ferrero-Waldner, teillä on puheenvuoro puhuaksenne marmoreista.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, arvoisa jäsen tietää varmaankin, että UNESCOn suosituksessa vuodelta 1982 sanotaan ensiksi, että veistokset olisi palautettava Kreikkaan, ja että myöhemmin kuitenkin tarkennetaan, että ne olisi palautettava Kreikkaan, jotta ne voitaisiin sijoittaa jälleen Parthenonin temppeliin.
Parthenonin veistokset eivät kuulu neuvoston aihepiiriin, koska Euroopan yhteisöllä ei ole toimivaltaa tässä asiassa. Tästä kysymyksestä on sovittava yksinomaan Yhdistyneen kuningaskunnan ja Kreikan kesken.

Theonas
Arvoisa puhemies, minäkin haluan tietenkin toivottaa neuvoston puheenjohtajan tervetulleeksi ensimmäiseen esiintymiseensä Euroopan parlamentissa. Samalla haluaisin kuitenkin tuoda esiin pettymykseni neuvoston vastauksesta.
Parthenonin marmorit ovat mittaamattoman arvokas kulttuuriomaisuus, joka ei koske vain Kreikkaa ja Isoa-Britanniaa, vaan koko ihmiskuntaa. Mielestäni myös neuvoston pitäisi olla niiden kohtalosta yhtä kiinnostunut kuin muiden asianomaisten, jotka ovat olleet huolissaan kuultuaan tieteellisesti perusteltuja seikkoja, joiden mukaan marmorit ovat kärsineet korjaamattomia vahinkoja sen takia, miten niitä käsiteltiin British Museumissa. Juuri tästä syystä olen sitä mieltä, että neuvoston olisi suhtauduttava Parthenonin marmoreiden kohtaloon vastaavalla herkkyydellä kuin kansalaisjärjestöjen ja kansanliikkeiden ja annettava todellinen vastaus tähän kysymykseen.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, valitettavasti voin vain toistaa sen, mitä olen jo sanonut. Neuvostolla ei ole toimivaltaa tässä kysymyksessä. Kysymys on puhtaasti yksityisluonteinen. Sen vuoksi siitä pitäisi sopia yksityisluonteisesti Yhdistyneen kuningaskunnan ja Kreikan kesken.

Kokkola
Arvoisa puhemies, kiitän tänään läsnä olevaa neuvoston puheenjohtajaa hänen vastauksestaan. Kysymykseni ei ole lisäkysymys. Se on aivan eri kysymys, sillä viimeaikaisten löytöjen jälkeen ja suuren tiedemiehen William St. Clairen ilmoitettua Parthenonin marmoreiden kärsimistä tuhoista, kysyn, voitaisiinko muodostaa asiantuntijakomitea, joka osaltaan edistäisi yleisesti asian tieteellistä tutkimusta ja tuloksista tiedottamista. Olisiko siis arvoisan neuvoston puheenjohtajan mahdollista osoittaa myös naisellista herkkyyttään? Lisäksi hän on kotoisin pienestä, demokraattisesta ja hyvin herkästi reagoivasta maasta, ja kuten tunnettua, monissa kysymyksissä pienten maiden panos on suuri.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, aiotteko konkreettisesti osoittaa tämän herkkyyden, muodostatteko tämän komitean?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, ensiksi kiitän teitäkin ystävällisistä sanoistanne. Sitten haluaisin huomauttaa vielä kerran seuraavasta asiasta - mainitsin siitä jo ensimmäisen vastaukseni alussa, mutta ehkä se ei tullut selvästi esille: tässä kohdin oikea elin huolehtimaan siitä, että tällaisia kysymyksiä käsitellään, ei ole niinkään Euroopan unionin neuvosto vaan pikemminkin UNESCO. Sen vuoksi haluaisin esittää, että tämä juuri ehdottamanne asiantuntijakomissio voisi ehkä kokoontua UNESCOn puitteissa ja ryhtyä käsittelemään tätä kysymystä. Neuvosto ei kuitenkaan ole - minun täytyy painottaa sitä vielä kerran - tässä kohtaa oikea elin - koska sillä ei ole valtuuksia.

Puhemies
Kysymys nro 9 John McCartin (H-0619/98):
Aihe: Sudanin kriisi
Kehitysasioista vastaavien ministereiden neuvoston kokouksen jälkeen tiedustelen neuvostolta, onko se käsitellyt Sudanin sisällissotaa ja nälänhätää. Tiedustelen myös, voiko neuvosto antaa lausunnon Sudanin nykytilanteesta? Rouva Ferrero-Waldner, kehotan teitä vastaamaan herra McCartinin kysymykseen.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, haluaisin tuoda esiin seuraavaa Sudanin kriisiä koskevasta kysymyksestä. Neuvosto seuraa Sudanin kehitystä hyvin huolestuneena. Arvoisa parlamentin jäsen viittaa 18. toukokuuta kokoontuneeseen kehitysyhteistyötä käsitelleeseen Eurooppa-neuvostoon, jonka keskustelujen jälkeen Euroopan unionin ulkoministerit ovat käsitelleet Sudanin tilannetta 25. toukokuuta ja 29. kesäkuuta. Neuvosto viittaa puheenjohtajan 1. toukokuuta antamaan selvitykseen ja vahvistaa, että ainoastaan kestävä poliittinen sääntely mahdollistaa sudanilaisille paluun tavallisiin elinoloihin.
Lisäksi neuvosto vahvistaa tukevansa valtioiden välisen kehitysviranomaisen IGATT: n pyrkimyksiä edistää neuvotteluteitse saavutettavaa pysyvää rauhaa. Tässä yhteydessä neuvosto suhtautuu myönteisesti ehdotukseen, jonka mukaan IGATTkumppanuusfoorumi (IPF) lähettää ministeritason lähetystön Khartumiin ja Nairobiin tutkimaan mahdollisuutta saada aselepo nälänhädästä eniten kärsiville alueille, jotta voitaisiin antaa humanitaarista apua.
Euroopan unioni pyrkii edelleenkin kaikin käytössä olevin keinoin painostamaan osapuolia jatkamaan neuvotteluja ja kunnioittamaan ihmisoikeuksia Sudanissa.

McCartin
Kiitän neuvoston puheenjohtajaa hänen vastauksestaan. Olen nähnyt ne sanomalehtiartikkelit, joiden mukaan Irlannin hallituksen jäsen on pyytänyt tällaisen ministeritason lähetystön matkaan lähettämistä, ja olen iloinen siitä, että se on järjestetty.
Ahdingon laajuudesta ollaan valtavan turhautuneita - olen varma, ettei ainoastaan Irlannissa, vaan koko Euroopan unionissa. Uskon, että koko Euroopan unionissa on poliittista tahtoa antaa niin paljon varoja kuin on tarpeen lievittämään ainakin tämänhetkistä nälkää ja kärsimystä.
Uskooko neuvoston puheenjohtaja, että Euroopan unioni voisi ohjata apua nälänhädän lievittämiseksi tehokkaammin kuin tällä hetkellä? Voidaanko tilannetta parantaa käsittelemällä sitä kiireellisenä asiana?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, saan ainakin esittää teille hyvin uuden tiedonannon, jonka olen juuri itse saanut ja joka varmasti ilahduttaa teitä. Ison-Britannian varaulkoministeri, Derek Fatchett, oli Nairobissa ja tapasi tiistaina SPLA: n edustajia keskustellakseen juuri avustusjärjestöjen huoltoreiteistä. Sen jälkeen Fatchett lensi Khartumiin neuvotellakseen siellä myös Sudanin hallituksen edustajien kanssa. Etelä-Sudanin kapinallisliike SPLA on julistanut yksipuolisen aselevon maan tiettyihin osiin, jotta maan yli miljoonasta nälkää näkevästä ihmisestä voitaisiin huolehtia.
SPLA: n edustaja sanoi keskiviikkona Nairobissa, että aselepo on astunut voimaan Baralgasalin osavaltiossa ja Niilin yläosissa myöhään tiistai-iltana. Hän lisäsi nyt, että myös Khartumin hallituksen odotetaan seuraavan perässä. YK: n elintarvikeohjelman WFP: n tietojen mukaan Sudanin eteläosassa nälkäkuolema uhkaa todellakin 1, 2 miljoonaa sudanilaista. Ihmiset kärsivät siellä ennen kaikkea kuivuudesta ja tietysti 15 vuotta kestäneen kansallissodan seurauksista.
Haluaisin myös lisätä, että koska vastaan kehitysyhteistyöstäkin, olen itse keskustellut tästä aiheesta kehitysyhteistyöstä vastaavan Irlannin valtiosihteerin kanssa, joka - kuten tiedän - näkee paljon vaivaa voidakseen tehdä Sudanissa ehdotuksia vaihtoehdoista, jotka ovat johtaneet hänen omassa maassaan rauhansopimuksen solmimiseen.

Posselt
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin vain kysyä, käsitteleekö neuvosto EteläSudanin kysymyksen ja humanitaaristen kysymysten lisäksi uskonnonvapautta Sudanissa? Te tiedätte, että esimerkiksi Khartumin piispaa on painostettu ja että häntä uhkailtiin kirkollisten kehitysapuhankkeiden estämisellä, jos hän kieltäytyy tottelemasta. Olen saanut nämä tiedot Münchenin katoliselta avustusjärjestö Missiolta ja haluaisin kysyä teiltä, onko neuvosto tietoinen näistäkin asioista ja käsitteleekö se koko Sudanin uskonvapautta ja yrityksiä ottaa kehitysaputyöntekijöitä panttivangeiksi.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, voin sanoa teille yleisesti, että tutkimme yhä toistamiseen hyvin tarkasti kaikkia Sudanin kriisitilanteen näkökohtia. Pyrimme käsittelemään ennen kaikkea kehitysyhteistyötä käsittelevässä Eurooppa-neuvostossa ja eri työelimissä tietysti myös uskonnonvapauden kysymyksiä sekä fundamentalismia. Aiomme siten myös käsitellä jatkossa teidänkin esittämäänne kysymystä, ja voitte olla varma siitä, että se on meille tärkeä asia.

Puhemies
Kysymys nro 13 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.
Seuraavia kysymyksiä käsitellään yhdessä, koska ne koskevat samaa aihetta:
Kysymys nro 10 Michl Ebner (H-0630/98):
Aihe: Vähemmistöjen suojelu
Euroopan parlamentti piti 8. huhtikuuta 1997 ihmisoikeuksien kunnioittamisesta EU: ssa vuonna 1995 antamassaan päätöslauselmassa valitettavana sitä, että neuvosto, hallitusten välinen konferenssi sekä jäsenvaltiot eivät olleet noudattaneet kehotusta kansanryhmiä ja kielellisiä vähemmistöjä koskevasta peruskirjasta. Lisäksi korostetaan myös, että monilla jäsenvaltioiden kansallisilla ja kielellisillä vähemmistöillä ei ole suojaa tai suoja on vain alueellista tai valtion sisäistä.
Kannattaako puheenjohtajavaltio Itävalta luonnosta kielellisiä vähemmistöjä koskevaksi peruskirjaksi EP: n ihmisoikeuksia koskevan päätöslauselman mukaisesti? kysymys nro 11 Joan Vallvé (H-0631/98):
Aihe: Vähemmistökielten toimintaohjelma
Komissio antoi vuoden 1994 alussa EU: n vähemmistökieliä koskevan tiedonannon toimintakertomuksena (1989-1993). Tämä oli ensimmäinen virallinen tiedonanto, jossa käsiteltiin vähemmistökielten säilyttämistä ja niiden aseman vahvistamista.
Aikooko neuvosto kehottaa komissiota laatimaan uuden, vastaavanlaisen toimintaohjelman vähemmistökielistä? Millaisia vähemmistöjämme, kieliämme ja kulttuurejamme koskevia päätöksiä tehdään tulevaisuudessa?kysymys nro 12 Bernd Posselt (H-0632/98):
Aihe: Kansallisten vähemmistöjen suojelu
EU ei valitettavasti ole toistaiseksi luonut minkäänlaisia erityismääräyksiä, jotka koskisivat etnisiä vähemmistöjä. Tästä huolimatta se vaatii tällaista sääntelyä Keski- ja Itä-Euroopan tulevilta jäsenvaltioilta.
Voiko neuvosto ilmoittaa, millaisin toimiin puheenjohtaja aikoo ryhtyä unionin kansallisten vähemmistöjen suojelemiseksi myös itälaajenemisen yhteydessä tai millaisia aloitteita se odottaa komissiolta?ja kysymys nro 14 Karl Habsburg-Lothringen (H-0634/98):
Aihe: Kulttuurillinen ja kielellinen moniarvoisuus Euroopan unionissa
Päätöslauselmassa, jonka Euroopan parlamentti antoi 17. toukokuuta 1995 Euroopan unionin perustamissopimuksen toiminnasta vuoden 1996 hallitusten väliseen konferenssiin liittyen, korostettiin nimenomaisesti Euroopan unionin kulttuurillisen ja kielellisen, kansallisen ja alueellisen moniarvoisuuden tunnustamisen välttämättömyyttä.
Voiko neuvosto ilmoittaa, milloin kielellisen moniarvoisuuden suojelu tulee käsittelyyn, ja millaisia päätöksiä on tarkoitus tehdä vähemmistökieltemme ja -kulttuuriemme tulevaisuuden suhteen?Rouva Ferrero-Waldner, kehotan teitä vastaamaan kysymyksiin 10, 11, 12 ja 14 yhdessä.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, sallinette, että annan yhteisen vastauksen vähemmistökielten edistämistä, vähemmistöjen suojelua ja vähemmistökulttuureja koskeviin kysymyksiin. Näiden kysymysten yhteydessä on ennen kaikkea korostettava sitä, että henkilökohtaisten perusvapauksien suoja ja demokraattisten periaatteiden vahvistaminen edustavat kahta pilaria, joihin perustuu kaikki Euroopan yhteisön toiminta.
Voin vakuuttaa arvoisille parlamentin jäsenille, että neuvosto tietää hyvin etnisten, alueellisten ja paikallisten erityispiirteiden turvaamisen merkityksen, erityispiirteiden, joiden perusteella yhteisömme osoittautuu monipuoliseksi kaleidoskooppimaiseksi yhteisöksi, jossa puolten moninaisuudesta muodostuu sen koko rikkaus. Lisäksi on itsestään selvää, että kaikkien Euroopan unionin kansalaisten on nautittava samoista oikeuksista. Toisin sanoen: unionin kansalaiset eivät saa kohdata minkäänlaista syrjintää, erityisesti syrjintää, joka perustuu heidän kuulumiseensa johonkin kansalliseen vähemmistöön.
Neuvoston kannan mukaan yksittäisten jäsenvaltioiden hallitusten on huolehdittava siitä, että ulkomaalaisvastaiset virtaukset eivät synnytä kansallisissa yhteisöissä syrjintää, joka ei ole yhdistettävissä unionin perusteisiin, vapauteen ja demokratiaan.
Arvoisat parlamentin jäsenet tietävät varmasti, että neuvosto ei ole käsitellyt asiaan kuuluvaa ehdotusta, erityisesti vähemmistöjen, vähemmistökielten tai muiden vastaavien asioiden suojelua käsittelevää ehdotusta. Neuvosto voi kuitenkin vakuuttaa arvoisille parlamentin jäsenille, että se aikoo antaa kaiken tarkkaavaisuutensa niille ehdotuksille, jotka sille esitetään tälläkin alalla ja jotka voisivat olla hyödyllisempiä yhteisön tasolla kuin vastaavina toimina kansallisella tasolla.

Ebner
Arvoisa puhemies, arvoisa valtiosihteeri, ennen kuin syvennyn ansioihin, saanen ilmaista iloni siitä, että voin esiintyä täällä erään Itävallan vähemmistön edustajana. Uskoakseni on ensimmäinen kerta 80 vuoteen, kun entisen Kronlandin osan, ruhtinaskunnaksi muutetun kreivikunnan Tirolin valittu edustaja seisoo tänään kasvotusten Itävallan tasavallan hallituksen edustajan kanssa ja voi esittää kysymyksiä parlamentaarisen vaihdon muodossa ja harjoittaa siis parlamentarismia. Mielestäni tämä on suuri askel, jonka Eurooppa osoittaa meille käytännössäkin.
Itse aiheeseen: mielestäni ei riitä, ettei syrjintää esiinny. Tarvitsemme vähemmistöjen myönteistä syrjintää, siis aktiivista suojelua, ja toivon, että neuvosto ei ainoastaan aio käsitellä sitä perinpohjaisesti vaan että se myös innostaa komissiota vastaaviin ehdotuksiin.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, minäkin iloitsen siitä, että Itävallan vähemmistön edustaja on täällä kanssani kasvotusten ollessani täällä puheenjohtajavaltion edustajana. Haluaisin sanoa vielä kerran, että neuvosto voi ryhtyä toimiin ainoastaan komission aloitteesta. Tässä minun on lainattava 128 artiklaa. Haluaisin viitata siihen, että sopimuksen 128 artiklassa edellytetään seuraavaa: yhteisö myötävaikuttaa siihen, että jäsenvaltioiden kulttuurit kehittyvät kukoistaviksi pitäen arvossa niiden kansallista ja alueellista monimuotoisuutta ja korostaen samalla niiden yhteistä kulttuuriperintöä.
Yhteisö pyrkii toiminnallaan rohkaisemaan jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä sekä tarvittaessa tukemaan ja täydentämään niiden toimintaa seuraavilla aloilla: Euroopan kansojen kulttuurin ja historian tuntemuksen ja sitä koskevan tiedon levityksen parantaminen, Euroopan kannalta merkittävän kulttuuriperinnön säilyttäminen ja suojaaminen, muu kuin kaupallinen kulttuurivaihto ja taiteellinen ja kirjallinen luova toiminta, audiovisuaalisen alan toiminta mukaan luettuna.
Jos te, arvoisa parlamentin jäsen, olette kuitenkin sitä mieltä, että komission olisi ehdotettava neuvostolle toimintaohjelmaa vähemmistökielten edistämiseksi, haluaisin ilmoittaa, että mikäli se ehto täyttyy, että luonnoksenne saa kollegojenne enemmistön hyväksynnän, teidän on esitettävä komission ehdotukseen nähden huomattavasti painavampia perusteluja, mitä neuvosto pystyy saattamaan voimaan.
Saanen vielä muistuttaa erityisohjelmista, joita on ennen kaikkea kielten alueella. Ajattelen esimerkiksi Euroopan unionin Lingua-ohjelmaa.

Vallvé
Arvoisa puhemies, olen katalonialainen, mutta te tiedätte jo, että en voi esittää lisäkysymystäni parlamentissa katalaaniksi. Tässä tapauksessa aion esittää lisäkysymykseni saksaksi. Te tiedätte jo, arvoisa puheenjohtaja, miten tärkeää on, että EU pysyy lähellä kansalaisia. Tämän tapauksen osalta haluaisin kysyä, aikooko neuvosto pyytää komissiota tulevina kuukausina, Itävallan puheenjohtajakaudella, luomaan EU: n rajoissa uusia ohjelmia vähemmistöille samoin kuin virallistamattomille kielille? Puhuitte Lingua-ohjelmasta.
Te tiedätte jo, että olemme saavuttaneet joitakin etuja Sokrates-ohjelman rajoissa. Tulevaisuudessa meidän on kuitenkin saavutettava enemmän etuja näille virallisille kielille, jotka ovat Euroopan unionissa virallistamattomia kieliä. Esitän parhaat onnentoivotukseni Itävallan puheenjohtajuudelle!

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, ensiksi sydämelliset kiitokset siitä, että käytitte äidinkieltäni saksaa. Arvostan sitä suuresti. Ymmärrän itse Valenciassa puhuttavaa katalaania, en täysin, mutta jonkin verran, tosin puhun sitä huonosti. Haluaisin sanoa esille ottamanne kysymyksen osalta vielä kerran: aloitteen tekee komissio. Neuvosto ei oikeastaan voi antaa komissiolle toimeksi aloitteen tekemistä.
Viimeisen vuosikymmenen aikana on joka tapauksessa - ja sen haluaisinkin ottaa tässä esille - tapahtunut muutoksia useilla Euroopan unionin vähemmistökieliyhteisöjä koskettavilla alueilla. Kansallisella tasolla hajauttamistoimet ovat johtaneet erityisesti opetuksen ja kulttuurin alueella myös lisääntyneisiin toimiin useiden vähemmistöyhteisöjen hyväksi. Joka tapauksessa Euroopankin tasolla on tietysti jälleen halu jakaa sisämarkkinoiden edut unionin huonommin toimeentulevien alueiden kesken. Tämä tapahtuu alueellisena tukena, kuten rakennerahastojen varojen tukena infrastruktuurihankkeille, ja tämä tuki hyödyttää erityisesti taas tiettyjä reuna-alueitakin ja siten ensisijaisten alueiden yhteisöjäkin, ja ne ovat usein myös vähemmistöalueita.

Posselt
Arvoisa puheenjohtaja, kiitän teitä komissiota koskevasta huomautuksestanne. Haluaisin kuitenkin sanoa teille aivan avoimesti: komissio lähetti meidät luoksenne. Se on syynä näihin kysymyksiin. Keskustelimme herra Santerin kanssa, omasta puolestamme ryhdymme kuitenkin mielellämme keskustelemaan uudelleen komission kanssa.
Haluaisin vain sanoa konkreettisesti, että asetamme itään laajenemisen alla jäsenyyttä hakeneille maille vähimmäisehtoja, jotka eivät useinkaan täyty omalta osaltamme. Sen vuoksi olemme sitä mieltä, että itse EU: ssakin on tapahduttava jotain, ja pahoittelen hieman sitä, että asiassa on jopa kohdattu vastoinkäymisiä, koska vähemmistökielten edistämistä koskeva budjettikohtahan poistettiin kuuluisan tuomioistuimen päätöksen nojalla. Meillä on nyt luettelo toimista, joiden osalta luodaan uudet oikeudelliset perusteet. Vähemmistökieliä koskeva budjettikohta ei valitettavasti vielä kuulu niihin. Haluaisin pyytää teitä ystävällisesti huolehtimaan puheenjohtajana tästäkin aiheesta, sillä vuodesta 1982 alkaen käsittely on ollut tältä osin jotain esimerkillistä, ja olisi vahinko, jos se nyt tuhoutuisi.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen Posselt, haluaisin toistaa vielä kerran: mielestäni on aivan selvää, että komission on ensiksi tässä tehtävä ehdotuksia, ne ovat Euroopan unionin säännöt. Voimme ryhtyä tässä toimiin ainoastaan komission ehdotusten pohjalta.
Haluaisin kuitenkin sanoa yleisesti ennen kaikkea keski- ja itäeurooppalaisten maiden vähemmistöjen oikeuksien osalta, että siltä osin Euroopan neuvostolla on tietenkin tärkeä merkitys, ja mielestäni on myös tärkeää sanoa, ettei Euroopan neuvoston työtä pitäisi toistaa. Minä, joka olen myös edustaja Euroopan neuvostossa, pidän itse hyvin tärkeänä sitä, että Euroopan neuvoston annetaan hoitaa tehtävänsä ja että täällä neuvostossa tehdään se, mitä komissio ehdottaa meille aloitteina. Sen osalta on tapahtunut valtavan paljon, ja olemme iloisia siitä, että ongelmia on käsitelty ja osittain ratkaistu juuri monissa keski- ja itäeurooppalaisissa maissa, joissa suurimmat vähemmistöongelmat ovat ilmenneet.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa neuvoston puheenjohtaja. Kuten teille oli jo ilmoitettu, herra Imaz San Miguel ei ole läsnä, minkä vuoksi emme voi kuulla toisaalta mielipidettä sellaisen kansallisuuden taholta, jolla on niinkin huomattava ja monimutkainen identiteetti kuin Euskadilla, Baskimaalla. Läsnä on kuitenkin herra Habsburg-Lothringen, joka voi halutessaan esittää lisäkysymyksen yhden minuutin ajan.

Habsburg-Lothringen
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ensiksi haluaisin sanoa, millaista tyydytystä minulle tuottaa saada vihdoinkin puhutella teitä tällä arvonimellä ja miten se ilahduttaa minua.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tässä yhteydessä minua kiinnostaisi tietenkin kysymys siitä, millaisena te näette eurooppalaisen kansanryhmien oikeudellisen tilanteen. Siitä on keskusteltu Euroopan parlamentissa yhä uudestaan, mutta se ei ole tietenkään koskaan yltänyt täysistuntoon saakka vaan on aina enemmän tai vähemmän juuttunut oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan tasolle. Ettekö olekin sitä mieltä, että ajankohtana, jolloin puhumme Euroopan unionin laajenemisesta ja jolloin kukin jäsenyyttä hakenut valtio tuo mukanaan myös kansanryhmiä, vähemmistöjä koskevia ongelmia, Euroopan unionin olisi kerrankin aika astua julkisuuteen ja yrittää määritellä Euroopan kansanryhmien oikeudet ja aktiivinen vähemmistöjen suojelu?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, arvoisa kollega Habsburg-Lothringen, minäkin olen aivan erityisen iloinen siitä, että saan olla tänään tällä paikalla ja vastata lyhyesti kysymykseenne. Te tiedätte itse, että tässäkin tarvittaisiin jälleen unionin sääntöjen mukaisesti komission aloitetta. Haluaisin kuitenkin viitata vielä kerran siihen, mitä sanoin juuri aikaisemmin. Mielestäni olisi kehotettava ennemminkin Euroopan neuvostoa ajattelemaan Euroopan kansanryhmien oikeuksien suuntaan, koska se on tehnyt jo niin paljon sillä taholla.
Miksi meidän on aina tehtävä - se on myös oma uskomukseni - Euroopan unionissa samoin kuin olemme jo tehneet tai ajatelleet Euroopan neuvostossa? Minä olisin itse sitä mieltä, että ottamatta huomioon komission aloitetta - olisi tietenkin oikein hyvä, jos se tulisi - meidän olisi seurattava eurooppalaista kansanryhmien oikeutta ennen kaikkea Euroopan neuvostossa.

Puhemies
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, minulla on vielä tästä kysymyksestä kolme lisäkysymystä, joiden myötä päätämme kyselytunnin. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kuten te voitte havaita, kun me annamme tässä täysistunnossa puheenvuoron Habsburgeille, annamme sen aikajärjestyksessä, toisin sanoen annamme ensin puheenvuoron kaikkein vanhimmalle ja toiseksi kaikkein nuorimmalle. Näin ollen herra von Habsburgilla on nyt puheenvuoro lisäkysymystä varten.

Von Habsburg
Arvoisa puhemies, ensiksi haluaisin sanoa teille vilpittömästi, millainen ilo on nähdä teidät parlamentissa. Kysymykseni on oikeastaan seuraava: eikö teidänkin mielestänne olisi sinänsä oikeampaa, että harkitsisimme poliittista edustusta kansallisuus- ja kielikysymystenkin alueella, koska ilman poliittista edustusta säätelystä ei tule koskaan aivan vaikuttavaa, ja että juuri tässäkin Euroopan kansanryhmien oikeuksien asiassa olisi työskenneltävä näiden ryhmien poliittisten edustusten parissa, koska - kun tarkastelen asiaa - kysymys on mielestäni ratkaistu Belgiassa parhaalla tavalla. Kun tarkastelemme kollega Groschin saksalaisia kantoneita, kollegamme, joka valitaan 16 000 äänellä, ja kun minä tarvitsen - kuten minulle on sanottu - 980 000 ääntä tullakseni valituksi, pidän varsin oikeudenmukaisena ja hyvänä, jos vihdoinkin tunnustetaan, että ei olisi ainoastaan laskettava henkilömääriä...
Lopetan aivan heti. Ainoastaan muutama sana vielä, arvoisa puhemies. On todellakin niin, että ryhmät ovat yhteisön oikeuksissa yhtä tärkeitä kuin yksilöt. Paljon kiitoksia, arvoisa puhemies.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, minäkin iloitsen aivan erityisesti saadessani seistä teitä vastapäätä tässä uudessa virassa. Ehkä voisin antaa tässä poikkeuksellisesti henkilökohtaisen vastauksen. Olen sitä mieltä, että olette varmasti oikeassa. Se olisi tietenkin asia, jota juuri meidän olisi seurattava jatkossa, ja periaatteessa onkin olemassa lähtökohta, juuri 128 artikla, jota olen jo lainannut aikaisemmin ja jonka ensimmäisessä kohdassa sanotaan, että yhteisö myötävaikuttaa siihen, että jäsenvaltioiden kulttuurit kehittyvät kukoistaviksi pitäen arvossa niiden kansallista ja alueellista monimuotoisuutta ja korostaen niiden yhteistä kulttuuriperintöä. Kuten olen jo aikaisemmin ilmoittanut, komission on kuitenkin tehtävä tässä ehdotus ensin. Sen jälkeen neuvostokin voi ryhtyä toimiin.

McCartin
Neuvoston puheenjohtaja on käsitellyt hyvin yksityiskohtaisesti ja ymmärtäväisesti tätä kysymystä. Olen kotoisin sellaisesta yhteisön osasta, jossa on ikivanha ja hyvin rikas elävä kieli, mutta se on nyt uhanalaisena. Euroopan unionin ponnisteluja tämän vähemmistökielen tukemiseksi arvostetaan valtavasti.
Euroopan unionia on aikaisemmin arvosteltu sillä perusteella, että siitä tulee valtava sulatusuuni, jossa kaikki pienet yhteisöt ja vähemmistöt katoavat. Huomauttaisin, että ne yksittäiset valtiot ja kuningaskunnat, jotka muodostavat nyt Euroopan unionin, vainosivat ennen näitä vähemmistöjä ja yrittivät tukahduttaa ne, mutta nyt Euroopan unioni tukee niitä ja antaa niille käytännön apua talousarvion kautta ja Irlannin osalta perustamalla vähemmistökielten toimiston Dubliniin.
Onko neuvoston puheenjohtaja kanssani samaa mieltä siitä, että on erittäin sopivaa, että Euroopan unionin olisi ryhdyttävä tähän poliittiseen toimintaan tehdäkseen selväksi, ettemme halua tuhota vaan tukea ja ylläpitää vähemmistökulttuureja ja - kieliä?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen McCartin, haluaisin sanoa tästä vielä kerran, että on itsestään selvää, että Euroopan unioni suojelee varsin hyvin kaikkia erityisiä ryhmiä ja vähemmistöjä koskevia etuja ja että se on kiinnostunut kaikista eri kielistä. Ei ole oikein, että tässä jopa tuetaan ryhmiä, jotka haluavat vaikuttaa kielteisellä tavalla. Lähtökohtana on se, jonka mainitsin jo aikaisemminkin, nimittäin mainittu sopimuksen 128 artikla, jossa sanotaan aivan selvästi, että yhteisö myötävaikuttaa siihen, että jäsenvaltioiden kulttuurit kehittyvät kukoistaviksi pitäen arvossa niiden kansallista ja alueellista monimuotoisuutta ja korostaen niiden yhteistä kulttuuriperintöä. Mielestäni se on oikea ajattelutapa, ja niin aiomme vastaisuudessakin menetellä.

Ephremidis
Arvoisa puhemies, olen seurannut arvoisan puheenjohtajan väitteitä: jotta neuvosto voisi edetä tässä asiassa, se pyytää komissiolta aloitetta. Mistä on kysymys? Vähemmistöjen oikeuksien suojelusta sekä oikeudesta säilyttää kielellinen perintö ja niin edelleen. Näistä säädetään perustamissopimuksissa. Komissio on perustamissopimusten vanki. Näin ollen sen ensimmäinen velvollisuus on kunnioittaa perustamissopimuksia. Miksi meidän kanssamme leikitään? Annasta Kaifakseen? Tällä pelillä Kristus ristiinnaulittiin. Jos sanotte meille: "komissio" , ja komissio sanoo: "neuvosto" , tuhoatte vähemmistöjen oikeudet. Miksi? Koska komission velvollisuus on siis kunnioittaa perustamissopimuksia, antaa neuvoston olla käskemättä sitä, antaa neuvoston pyytää komissiota tekemään ehdotuksen jonkin perustamissopimusten artiklan pohjalta, jotta voisimme edetä näiden oikeuksien suojelussa. Miksi välttelette? Mikä tässä on takana?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen Ephremidis, te tunnette sopimukset varmasti yhtä hyvin kuin minäkin. Puhun tässä, kuten tiedätte, 128 artiklan 5 kohdasta, johon on aivan selvästi sidottu komission aloiteoikeus. Mielestäni kaikki muu on epämuodollista. Tietenkin komissiota voi lähestyä epämuodollisesti, mutta aito muodollinen aloiteoikeus on silti komissiolla. En voi muuttaa sitä!

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, parlamentaarisista suhteista Slovakiaan vastaavan valtuuskunnan varapuheenjohtajana käyn toistamiseen hyvin vilkkaita keskusteluja siitä, miten vähemmistöjen oikeuksia oikeastaan sovelletaan nykyisessä Euroopan unionissa ja miten niitä sovelletaan jäsenyyttä hakeneissa maissa. Kysymys on toistamiseen: onko olemassa arviointia? Miten on vähemmistöjen oikeuksien kehityksen laita eri valtioissa? Mikä on parhaiden käytäntöjen mallin tilanne? Pystymmekö esittämään esimerkillisiäkin hankkeita, joista voi sanoa, että ne toimivat ja että näin pitäisi menetellä, ja voidaanko näitä malleja verrata keskenään?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen Rübig, haluaisin sanoa siitä seuraavaa: kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat tietenkin valtioita, jotka toimivat demokratian pohjalta, jotka noudattavat täysin ihmisoikeuksia ja jotka täyttävät täysin kaikki ne edellytykset, joita meidän on osittain ensiksi vaadittava jäsenyyttä hakeneilta mailta. Te tiedätte Kööpenhaminan edellytyksistä. Niihin kuuluu demokratisoinnin täysinäinen toteutuminen, demokratia. Se kuuluu tietenkin myös toteutettuun vähemmistöjen suojeluun. Se on tässä pohjana. Se on meillä myös lähtökohtana, jotta voisimme esimerkiksi käydä Slovakian kanssa toistamiseen poliittista vuoropuhelua, jota käyn itse osittain hyvin läheisesti kyseisen maan kanssa.

Puhemies
Hyvät jäsenet, arvoisan neuvoston puheenjohtajan puheenvuoron myötä julistan kyselytunnin päättyneeksi ja ilmoitan teille, että kysymyksiin nro 15-43 vastataan kirjallisesti.
Kyselytunnin alkaessa toivotimme rouva Ferrero-Waldnerin tervetulleeksi, ja toivotuksia on kohteliaasti ja ystävällisesti jatkettu tämän iltapäivän ajan. Kyselytunnin päättyessä toistan tervetulotoivotukset, mutta samanaikaisesti minun on ilmaistava teille kiitollisuutemme, koska vastaukset voidaan antaa tai sitten ei, mutta joka tapauksessa, hyvät jäsenet, meidän on tunnustettava, että niissä kaikissa on ollut mukana vastuuntuntoa, ponnisteluja ja halua vastata, minkä tämä parlamentti ansaitsee. Paljon kiitoksia, rouva Ferrero-Waldner, ja ennustan teille, että meillä on edessämme puoli vuotta tiivistä mutta kiitollista ja hedelmällistä työtä.
(Istunto keskeytettiin klo 19.10 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Uusi yhteispäätösmenettely Amsterdamin sopimuksen jälkeen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Manzellan institutionaalisten asioiden valiokunnan mietintö (A4-0271/98) uudesta yhteispäätösmenettelystä Amsterdamin sopimuksen jälkeen.

Manzella
Arvoisa puhemies, monet ovat sitä mieltä, että vaikka Amsterdamin sopimus onkin monilta osiltaan epätyydyttävä, uuden yhteispäätösmenettelyn myötä siinä on kuitenkin saavutettu merkittävä toimielimiä koskeva tulos. Parlamentin asema suhteessa neuvostoon vaikuttaa näet paljon tasapainoisemmalta, ja on erityisen merkittävää, että parlamentti, joka valmistelee säädöksen komission aloitteen perusteella, voi tarjota neuvostolle välittömästi hyväksyttävissä olevan säädöksen. Niin kutsuttu ensimmäinen käsittely voi siten olla myös parlamenttikäsittelyn ainoa vaihe, mikä tehostaa huomattavasti unionin lainsäädäntöprosessia ja se tarjoaa myös mahdollisuuden korostaa parlamentin asemaa yhteisön lainsäädännön laatimisessa aiempaa enemmän.
Parlamentille esitelty päätöslauselma on suuntaa-antava asiakirja, jossa tuodaan esiin kaksi seikkaa. Ensinnäkin sisäisten menettelyjemme, myös työjärjestystä käsittelevän valiokunnan toiminnan, on oltava Euroopan komission lainsäädäntöaloitteiden parlamenttikäsittelyn uuden poliittisen ulottuvuuden tasalla. Mahdollisuus päättää parlamentaarinen menettely yhdessä käsittelyssä edellyttää näet sitä, että käsittelyä muokataan useilla toimilla, jotka takaavat lainsäädäntömenettelyn sujuvuuden, todella tehokkaan vuoropuhelun komission ja myös neuvoston kanssa, sekä esitysten ja päätösten vastuullisuuden ja avoimuuden.
Kuten eräät lainsäädäntötyöhön osallistuvat valiokunnat ovat oikeutetusti korostaneet, kaikki tämä on tehtävä muistaen, että parlamentin työskentelyssä ja vuoropuhelussa muiden toimielinten kanssa on välttämätöntä säilyttää joustavuus. Ensimmäisen käsittelyn oikeudellisen luonteen muutos vaikuttaa luonnollisesti myös seuraavaan vaiheeseen, jota varsinaisesti kutsutaan sovitteluksi. Näyttää näet siltä, että tätä vaihetta rikastuttaa näkemysten kypsyminen toimielinten ensimmäisen käsittelyn aikana käymän vuoropuhelun myötä.
Toinen seikka, jota nyt käsiteltävä asiakirja koskee, liittyy siis uuteen toimielinten väliseen sopimukseen, josta neuvoteltaessa on ehdottoman välttämätöntä ottaa huomioon myös lainsäädäntötyöhön osallistuvien valiokuntien lausunnot, sillä niille on kertynyt eniten kokemusta tästä lainsäädäntömenettelystä.
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, kuten huomaatte, tämän päätöslauselman lähtökohtana on Amsterdamin sopimuksen myötä parlamentin ensimmäisen käsittelyn oikeudellisessa luonteessa tapahtunut käänteentekevä muutos. Meidän on sen vuoksi pyrittävä kaikin voimin tällaisen alustavan käsittelyvaiheen toteuttamiseen, vaikkakin mahdollisimman joustavasti. Sen sijaan pidän rehellisesti sanoen järjettömänä - kaikella kunnioituksella niitä kollegoja kohtaan, jotka ovat esittäneet tämänsuuntaisia tarkistuksia - että Euroopan parlamentti hylkäisi sopimuksessa hahmotellun menettelyn ja sitoutuisi aina ja joka tapauksessa toiseen käsittelyyn. Mikäli näin kävisi, tämä päätöslauselma olisikin paitsi poliittisesti myös ja ennen kaikkea perustuslaillisen legitiimiyden kannalta taantuma, jota on mahdoton hyväksyä.

Van Velzen, W.G.
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, mainitsemanne valiokunnan nimissä lausun herra Manzellalle kiitokseni ja kunnioitukseni siitä rakentavasta ja tasapainoisesta tavasta, jolla hän on käsitellyt tätä Euroopan parlamentille niin tärkeää aihetta, nimittäin Amsterdamin sopimuksen uudistamista yhteispäätösmenettelyn osalta.
Arvoisa puhemies, haluaisin mainita muutamia seikkoja, jotka koskevat yhteispäätösmenettelyn uuden muunnoksen ensimmäistä käsittelyä. On tärkeää huomata, kuten esittelijäkin jo sanoi, että Amsterdamin sopimuksessa mahdollistettu yhteispäätösmenettelyn lopettaminen ensimmäisen käsittelyn jälkeen voidaan toteuttaa käytännössä ainoastaan siinä tapauksessa, että tiedonvaihtoa ja epävirallisia yhteyksiä neuvoston ja parlamentin välillä lisätään jo ensimmäisen käsittelyn aikana. Tämän lisäksi on esittelijän ja Euroopan parlamentin asiasta vastaavan valiokunnan puheenjohtajan välillä komissiossa käydyn ensimmäisen ajatustenvaihdon jälkeen voitava periaatteessa aloittaa epäviralliset neuvottelut neuvoston kanssa tai ainakin neuvoston kyseisen työryhmän puheenjohtajan kanssa.
Lisäksi on tärkeää, että neuvoston edustaja todella osallistuu komission istuntoon ja on läsnä myös äänestyksessä ja että hänelle annetaan mahdollisuus ilmaista kantansa ennen äänestystä.
Minulla on myös pari huomautusta toiseen käsittelyyn ja sovitteluun liittyen. On tärkeää, että neuvoston asiasta vastaavan työryhmän edustaja saa parlamentin kyseisessä valiokunnassa tilaisuuden esittää perustelut neuvoston ensimmäisessä käsittelyssä hyväksymästä yhteisestä kannasta. Tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevä valiokunta tahtoisi, että esittelijän osuutta sovittelumenettelyssä vahvistettaisiin. Neuvoston pitäisi antaa parlamentin esittelijälle tilaisuus perustella kantaansa neuvostolle. Uskon, että siten saataisiin aikaan keskinäisen tiedonvaihdon ja vaikuttamisen tapahtumasarja ja siksi toivon, että nämä ehdotukset hyväksytään.

Wieland
Arvoisa puhemies, useimmat niistä kollegoista, jotka toimivat tätä mietintöä käsittelevissä valiokunnissa, esittelijä ja myös lausuntojen valmistelijat, ovat todenneet viime viikon aikana, että muutoksista, joita Amsterdamin sopimus merkitsee parlamentin toiminnoille, on paljon enemmän seurauksia kuin voisi olettaa ensi- tai toiselta näkemältä, . Nämä muutokset ovat varmasti myönteisiä, mutta osittain myös ongelmallisia, joka tapauksessa monimutkaisia.
Kiitän suuresti esittelijää hänen huolellisesta työstään vuorovaikutuksen, vaikutuksen ja vastavaikutuksen sekä Euroopan unionin toimielinten monimutkaisessa verkostossa. En halua tarkastella oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan puolesta laatimassani lausunnossa kaikkia niitä hienouksia, jotka sisältyvät valiokunnan yksimielisesti hyväksymään kirjalliseen lausuntoon. Haluan tarkastella vain käsiteltävän päätöslauselman 3 kohtaa eli kysymystä siitä, missä muodossa, kuinka laajasti ja milloin ollaan yhteydessä neuvostoon ja millä oikeudellisella tasolla. Mielestämme esittelijä on vastannut tähän kysymykseen kyseenalaisesti.
Oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta on kannattanut sellaisia yhteyksiä, tosin vain epävirallisia yhteyksiä. On arveluttavaa, jos mietinnössä halutaan antaa esittelijälle neuvotteluvaltuudet ensimmäiseen käsittelyyn. Valtuudet merkitsevät sitä, että parlamentti sitoutuu ulospäin ja että ulospäin syntyy luottamusperusta muihin nähden, ilman että toimitettaisiin asiaa koskeva äänestys. Meistä tämä menee liian pitkälle, varsinkin kun käsittelyssä on nyt sellaisia tarkistuksia, joissa ei ensiksikään enää puolleta varjoesittelijälle kyseistä oikeutta ja joilla pyritään toisaalta poistamaan selontekovelvollisuudet valiokuntaan päin.
Oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mielestä epäviralliset yhteydet ovat välttämättömiä. Ne on otettava mukaan, mutta pitemmälle menevät neuvotteluvaltuudet on hoidettava kauppa ja vastakauppa -periaatteella. Jos esittelijälle halutaan saada sellaiset oikeudet, pitää neuvostollakin olla velvollisuus toimia ulospäin itsenäisesti ja siten, ettei se voi sitoa toimielintään liian varhain.

Nassauer
Arvoisa puhemies, ensiksi onnittelen kollega Wielandia hänen ensimmäisen Euroopan parlamentissa pitämänsä puheen johdosta ja sitten kollega Manzellaa hänen mietintönsä johdosta, ja korostan kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan puolesta, että menettelytapasääntöjen muutoksen painopisteen on oltava ensimmäisen käsittelyn valmistelussa. Siinä suhteessa olen samaa mieltä kollega Manzellan kanssa.
Amsterdamin sopimuksen parlamentille tarjoamia mahdollisuuksia on käytettävä kokonaan hyväksi. Täytyy olla mahdollista päättää lainsäädäntömenettely ensimmäisessä käsittelyssä, ilman että neuvosto laatii yhteisen kannan, mikä vie tunnetusti loputtoman paljon aikaa. Parlamentin lainsäädäntömenettelyjä voidaan tiivistää merkittävästi, jos Amsterdamin sopimuksen mahdollisuuksia käytetään hyväksi. Kansalaisvapauksia käsittelevä valiokunta vaatii nimenomaan sitä.
Kiinnitän huomiotanne myös siihen seikkaan, että toimivaltamme alueella monia asioita poistetaan kansallisesta lainsäädännöstä ensimmäisten viiden vuoden aikana Amsterdamin sopimuksen voimaan astumisen jälkeen, ne siirretään yhteisön toimivallan alaisuuteen, ja ne vaativat neuvoston yksimielistä päätöstä ja vain parlamentin kuulemista. Kysymys on asioista, jotka ovat perinteisesti olleet parlamentin päätettäviä. On vaikea hyväksyä, että Euroopan parlamenttia ainoastaan kuullaan näissä asioissa. Siksi vaadimmekin, että neuvosto kohtelee meitä siten, kuin meillä olisi yhteispäätösoikeus.
Kolmas kohta: myös yhteispäätösmenettelyllä, kuulemismenettelyllä on uutta painoarvoa. Ehdotamme, että Euroopan parlamentissa olisi pysyvä sovittelukomitea, johon kuuluisi pääasiassa pysyviä jäseniä, jotka hoitaisivat jatkuvasti sovittelun piiriin kuuluvia asioita ja olisivat siten tässä tehtävässä neuvoston vastapuolena. Ei käy päinsä, että vähennämme painoarvoamme neuvostoon nähden nimittämällä tämän komitean vain tapauskohtaisesti. Silloin olemme heikommassa asemassa kuin neuvosto. Meidän pitäisi siis, ainakin kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan näkökulmasta, harkita pysyvän komitean nimittämistä sovittelukysymyksiä varten korostaaksemme, että parlamentin uusi painoarvo ilmenee myös sovittelussa ja että olemme valmiit näyttelemään painokkaasti parlamentin osaa neuvostoa vastaan.
Kaiken kaikkiaan parlamenttiin kohdistuu uusi vaatimus. Meidän on kohennettava lainsäädäntötyön laatua. Tämän täytyy näkyä menettelytapasäännöissä.

Schäfer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ystäväni Andrea Manzellan mietintö Amsterdamin sopimuksen täytäntöönpanosta käsittelee tärkeintä tehtävää, joka Euroopan parlamentilla on hoidettavanaan talousarviota koskevan toimivallan ja komission kokoonpanon hyväksymisen ohella, nimittäin yhteistä lainsäädäntöä Euroopan tasolla. Meidän on tiedostettava, kuinka paljon yhteistä päätösvaltaa olemme nyt saaneet: ennen Maastrichtia ei ollut mitään, Amsterdamin jälkeen neuvosto ja parlamentti päättävät tasa-arvoisesti 75 %: sta kaikista säädöksistä.
Tämä menestys ei kuitenkaan saa ohjata meitä harhaan sen osalta, mitä aihealueita on vielä auki: maatalous, kilpailu, verot, talous- ja rahaliitto, ulkomaankauppa ja sosiaalinen vuoropuhelu. Ellei näitä kuutta alaa oteta mukaan, Euroopan demokratiavajetta ei ole vieläkään korjattu.
Kun nyt olemme uudessa tilanteessa, neuvoston täytyy ensiksikin tottua siihen, ettei se enää saa viimeistä sanaa. Euroopan parlamentin on kuitenkin myös muutettava työtään perusteellisesti ja keskityttävä selkeästi lainsäädäntöön. Siihen tarvitaan myös aimo annos itsekritiikkiä. Me emme saa emmekä voi enää ottaa kantaa kaikkiin aiheisiin päätöslauselmien ja kiireellisyyskeskustelujen muodossa. Yhdentymistyön konkreettinen muovaaminen määrää nyt Euroopan parlamentin arkipäivää, ja antaa sille uskoakseni myös uutta vauhtia, enemmän kuin liekehtivät vetoomukset. Herra Manzellan ehdotukset osoittavat tässä oikeaan suuntaan.

Neyts-Uyttebroeck
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, yhteispäätösmenettelyn laajentaminen ja yksinkertaistaminen on tosiaankin Amsterdamin sopimuksen tärkein toimielimiä koskeva muutos. Se tarjoaa parlamentille tilaisuuden parantaa asemaansa täysivaltaisena lainsäätäjänä. Kollega Manzella tekee erinomaisessa mietinnössään ehdotuksia, joissa pyritään käyttämään uusia määräyksiä mahdollisimman paljon hyväksi. Puolueryhmäni on hänen kanssaan samaa mieltä siitä, että on solmittava uusi toimielinten välinen sopimus, ja se kehottaa neuvostoa ja komissiota ryhtymään mahdollisimman nopeasti tähän kohdistuviin toimiin. Me yhdymme myös hänen kolminaiseen huolenpitoonsa, joka pyrkii ensinnäkin tiedonvaihdon parantamiseen toimielinten välillä ja parempaan toiminnan suunnitteluun; toiseksi tekstien kielellisen ja oikeudellisen laadun parantamiseen ja kolmanneksi avoimuuteen menettelyn joka vaiheessa.
Esittelijä on ottanut huomioon uuden mahdollisuuden päättää koko yhteispäätösmenettely ensimmäisessä käsittelyssä ja tutkinut samalla mahdollisuuksia siihen, miten parlamentti, neuvosto ja komissio voisivat vastata siihen. Valiokuntamme neuvottelut ovat johtaneet tulokseen, jossa huoli tehokkuudesta ja huoli avoimuudesta ja päätöksenteon laajasta pohjasta ovat päässeet tasapainoon. Olen erittäin tyytyväinen siihen, että tarkistukseni, joissa vaaditaan, että valiokunnan puheenjohtajan ja esittelijän on annettava selonteko myös epävirallisista yhteyksistään, on hyväksytty.
Olisi nimittäin erittäin arveluttavaa, jos yhteispäätösmenettelyn yksinkertaistaminen jättäisi lainsäädäntötyön pienelle erityisryhmälle, johon kuuluisi vain muutama Euroopan parlamentin jäsen. Siksi emme kannata kollega Nassauerin ehdotusta. Sillä siten olisi myönnettävä Georges Orwellin olleen oikeassa myös tämän parlamentin kohdalla, mutta etenkin siksi, että unioni etääntyisi täten vielä kauemmas Euroopan yleisistä mielipiteistä ja kansallisista kansanedustuslaitoksista. Mietinnössä ei tätä tehdä, siinä ollaan oikealla tiellä. Puolueryhmäni hyväksyy sen.

Janssen van Raay
Arvoisa puhemies, pieni oikaisu siihen, mitä sanoitte, kollega Schäfer, ja mistä olin täysin samaa mieltä: onneksi Maastrichtin jälkeen ei enää sanota " neuvosto ja parlamentti" vaan " Euroopan parlamentti ja neuvosto" . Se saa minut täysin yhtymään sanoihinne, sillä tahdon rajoittua, kollega Manzella, tarkastelemaan Euroopan parlamentin osaa, koska me emme täytä velvollisuuttamme. Kun olemme mukana sovittelukomiteassa, siellä on aina puheenjohtaja, se tarkoittaa kulloinkin kyseessä olevan puheenjohtajamaan ministeriä, siellä on aina 14 neuvoston edustajaa, ja meiltä on onneksi aina mukana sovittelijana toimiva varapuhemies, esittelijä ja valiokunnan puheenjohtaja, mutta valitettavasti minun on todettava, rouva Neyts, ja tämä on huomautukseni teille, että osa meistä puuttuu sieltä. Ymmärrän kyllä teitä ja ymmärrän herra Nassaueria, mutta huolimatta siitä, kuka näistä kahdesta lieneekin oikeassa, meidän on kyllä huolehdittava siitä, että 15 parlamentin edustajaa on aina läsnä. Riippumatta siitä, teemmekö sen yhdistäen joukon vakinaisia ja joukon muuttuvia jäseniä, kollega Manzella, olen valmis hyväksymään jokaisen kompromissin, sillä ymmärrän kyllä, mitä tarkoitatte: jos nimitämme vakinaisen kollegion, joka koostuu 15 vakinaisesta edustajasta, emme voi enää antaa niiden parlamentin edustajien, jotka täysistunnon aikana olivat eri mieltä, osallistua sovitteluun. Tärkein huomautukseni on, kollega Manzella, ja tuemme erinomaista mietintöänne, että Euroopan parlamentilla, samoin kuin neuvostolla, on aina oltava 15 jäsentä edustettuina. Jos meidän on saatava jonkin verran enemmän vakinaisia edustajia, jotka saattaisivat jossain määrin vaihtua, se on minusta yhdentekevää. Yrittäkäämme päästä sovitteluratkaisuun.

De Giovanni
Arvoisa puhemies, uskon, että esittelijä on oikeassa: Amsterdamin sopimuksen myötä yhteispäätösmenettely on edistynyt huomattavasti korostamalla Euroopan parlamentin oikeudellista roolia yhä enemmän ja ennen kaikkea antamalla kansalaisten käyttöön uusia välineitä.
On usein korostettu tätä edustuksellista demokratiaa koskevaa seikkaa: mitä enemmän yhteispäätösmenettely laajenee, sitä enemmän kansalaisten merkitys kasvaa; kyse on äärimmäisen tärkeiden asioiden välisestä suhteesta. Herra Manzellan mietinnössä tämä otetaan mielestäni huomioon, ja sanoessani, että on ollut onni, että esittelijänä on ollut juristi, joka on myös poliittisesti erittäin tarkkanäköinen, ei arvostelukykyäni ole sumentanut esittelijää kohtaan tuntemani ystävyys.
Parlamentti osoittaa ymmärtäneensä erään seikan, eli sen, että siitä on tullut lainsäädännössä käytännössä tasa-arvoinen: lainsäätäjä, joka voi vaikuttaa lainsäädäntöön ja valvontaan ja jolla toisin sanoen on vaikutusmahdollisuus komitologiaan, mikä yksinkertaistaa myös suuresti menettelyjä ja siten tehostaa niitä. Sallittakoon minun sanoa lyhyenä reunahuomautuksena, että kannatan ja tuen Andrea Manzellan hyvin painavasti ilmaisemaa vastalausetta tarkistukselle, joka kääntäisi päälaelleen koko mietinnön hengen: en näet käsitä, minkä vuoksi Euroopan parlamentin pitäisi aliarvioida merkitystä, joka liittyy mahdollisuuteen saattaa lainsäädäntömenettely loppuun ensimmäisessä käsittelyssä.
Arvoisa puhemies, vielä viimeinen huomautus: yhteispäätösmenettely liittyy oleellisesti myös toissijaisuusperiaatetta koskevaan keskusteluun, jota, kuten me kaikki tiedämme, käydään parhaillaan: Chiracin Cardiffin huippukokoukselle osoittamasta kirjeestä aina Innsbruckissa järjestettävään epäviralliseen huippukokoukseen. Se on hyvin tärkeää, sillä meidän on muistettava, että Euroopan parlamentin on lainsäädännössä luonnollisesti otettava huomioon myös itsemääräämisoikeus, ja ennen kaikkea sen oman lainsäädännön on oltava luonteeltaan yleistä, eli on laadittava lakeja, joilla on merkitystä yleisellä tasolla.
Siitä, että eurooppalaisesta lainsäädännöstä tehdään ylettömästä raskasta, ei seuraa mitään hyvää, mutta sellaisen eurooppalaisen lainsäädännön kasvu, joka liittyy kykyyn soveltaa tällaista lainsäädäntöä yleisellä tasolla merkittäviin seikkoihin, on myönteistä kehitystä. Tiedän hyvin, ettei tänään käsitellä säädösten hierarkiaa koskevaa kysymystä, mutta eräs peruste - jonka korostamiseen meillä sitä paitsi monissa yhteispäätösmenettelyä koskevissa asiakirjoissa on ollut tilaisuus - joka koskee yleisen tason päätöksenteon merkitystä, on varmastikin vahvistettava.
Tämä tukee eurooppalaista demokratiaa ja toissijaisuusperiaatteen oikeaa tulkintaa, jonka ei tietenkään pidä olla tekosyy politiikan palauttamiselle kansalliselle tasolle, vaan Euroopan rakentamiseen osallistuvien eri tasojen demokraattinen ilmaus.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, minun on aluksi sanottava, että minulla on kunnia ja onni saada käyttää puheenvuoro PPE-ryhmän puolesta ja onnitella professori Manzellaa hänen mietinnöstään. Teen niin häntä syvästi ihaillen; ihailuni sai alkunsa siitä, kun opettelin hänen kirjastaan parlamentaarisen oikeuden perusteet.
Mielestäni kollega De Giovanni on jo tuonut esille tämän mietinnön kaksi suurta ja erinomaista olennaista piirrettä. Hänessä yhdistyvät pätevän poliitikon ja suuren asianajajan parhaat puolet. Poliitikon asemaan liittyen haluaisin korostaa sen ajatuksen ymmärtämistä, että Eurooppaa todella lähennetään kansalaisiin. Meidän on huomattava se, että on aloitettava näistä kahdesta menettelykysymyksestä. Mikään ei etäännytä eurooppalaisuuden ajatusta kansalaisista enemmän kuin se, että väitellään sellaisesta direktiivistä, josta ei sitten kuulla enää vuosiin - joskus 10 vuoteen tai ylikin - ja joka sitten ilmaantuu uudelleen ilman, että eri vaiheiden välillä olisi enää mitään yhteyttä. Näin ollen meidän kaikkien on mielestäni kannatettava tuota poliittista tavoitetta.
Suuren asianajajan asemaan liittyen korostuu epäilemättä ensiksi kurinalaisuus, se, miten tärkeinä hän pitää sellaisia seikkoja, jotka olisivat muille tässä istuntosalissa alempiarvoisia tai sivuluonteisia, kuten esimerkiksi lainsäädännön laatu, säännön laatu, laatimisen laatu, käännökset. Kaikki herra Manzellan näkemykset tässä mielessä ovat ehdottoman aiheellisia.
On kuitenkin myös käytännön tekijöitä, kuten esimerkiksi ajan hyvä hallinta, määräaikojen hyvä hallinta, toimielinten välisten sopimusten solmiminen tällä alalla.
Haluaisin lopuksi korostaa joitakin tekijöitä, jotka, vaikkakin olen niistä samaa mieltä ja ymmärrän niiden olevan tavoitteita parlamentin itsekurille, menevät ehkä hieman pitkälle. Tämä on selitys kahdelle tarkistukselle ja sille väärinkäsitykselle, joka niistä on saattanut aiheutua. Herra Manzella esittää esimerkiksi joidenkin epävirallisten vuoropuheluiden institutionaalistamista, ja hän tietää paremmin kuin kukaan, että juuri olemuksensa vuoksi se, mikä on epävirallista, karttaa institutionaalistamista, karttaa kodifioimista. Se olisi yksi esimerkki.
Toinen esimerkki on kirjallisen perustelun tarpeellisuus. Olen samaa mieltä tavoitteestanne, mutta se ei ehkä täysin vastaa todellisuutta. Miksi? Siksi, että loppujen lopuksi me kaikki tiedämme, että sitä, mitä asetuksessa lukee, voidaan käyttää parlamenttia vastaan toimielimenä, ei kolmansia osapuolia vastaan. Meidän on varottava sisällyttämästä asetukseen velvoitteita kolmansille osapuolille - jotka ovat viime kädessä armeliaita ääniä; emmekä myöskään saa sisällyttää asetukseen sellaisia kysymyksiä, jotka sitoisivat ainoastaan meitä ja jotka voisivat jopa aiheuttaa meille ongelmia tuomioistuimissa.
Arvoisa puhemies, täsmennän lopuksi, että mielestäni näiden kahden tarkistuksen kohdalla on tapahtunut väärinkäsitys ja että me kaikki olemme joka tapauksessa tietoisia tämän mietinnön merkityksestä ja siitä tarpeesta, että tämä parlamentti - joka on jo täysi-ikäinen, jolla on jo todelliset yhteispäätösvaltuudet, joka on toinen lainsäätäjä tasavertaisesti neuvoston kanssa - muovaisi tämän kaiken sisäisiksi säännöiksi ja toimielinten välisiksi sopimuksiksi.

Schwaiger
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, 70 % niistä aloista, jotka Euroopan unionilla on hoidettavinaan, kuuluvat Amsterdamin sopimuksen ratifioinnin jälkeen Euroopan parlamentin yhteispäätösmenettelyyn. Ratifiointi saadaan luultavasti päätökseen vuoden 1998 loppuun mennessä. Tähän mennessä tällaisia aloja on ollut vain noin 35 %. Meillä on siis muutaman kuukauden kuluttua todellinen osuus lainsäädännössä useimmilla Euroopan yhdentymisen aloilla. Meille ei ole ainoastaan annettu suurempaa toimivaltaa vaan meitä painaa myös suurempi vastuu kansalaisia lähellä olevasta, ymmärrettävästä ja jokaisen henkilön käsitettävissä olevasta eurooppalaisesta lainsäädännöstä.
Entisen 189 b artiklan, nykyisen EY-sopimuksen 253 artiklan, muuttaminen avaa Euroopan parlamentille uusia mahdollisuuksia osallistua vaikuttamiseen perusteellisesti muuttuneessa lainsäädäntömenettelyssä, jonka ydinkohtia voidaan kuvata seuraavasti: ensinnäkin lainsäädäntömenettely vaatii vähemmän aikaa. Esimerkiksi kolmas käsittely jää pois, muunlaiset yksinkertaistamiset ovat mahdollisia.
Toiseksi: menettelyn osapuolten, komission, parlamentin ja neuvoston, täytyy valmistella tekstit muodollisesti tähänastista huolellisemmin, koska jo ensimmäinen käsittely voi päättää menettelyn ja asetus voidaan saattaa voimaan jo tällöin.
Kolmanneksi: parlamentin vaikutusmahdollisuudet alkavat jo menettelyn varhaisessa vaiheessa. Siksi tarvitsemme jo ensimmäisessä käsittelyssä rakenteellista vuoropuhelua osallisina olevien toimielinten välillä, mutta emme kuitenkaan pyöreää pöytää, johon osallistuu mahdollisesti kiinnostuneita, mutta ei todella toimivaltaisia henkilöitä.
Neljänneksi: parlamentin on suojeltava ja ajateltava tarkasti ulkopuolisia parlamentaarisia ja poliittisia vaikutusmahdollisuuksiaan, toisin sanoen myös julkisuuteen kohdistuvaa vaikutusvaltaansa. Tämän pitäisi saada parlamentti harkitsemaan kumpaa käsittelyä, ensimmäistä vai toista, se pitää vaikutusvaltansa painopisteenä.
Meidän on siksi mukautettava työjärjestyksemme perusteellisesti, ja kuten tähänkin asti, meidän on mentävä sopimuksen meille antamien valtuuksien äärirajoille ja käytettävä vastuutamme kokonaan hyväksemme. Meidän on löydettävä yhdessä neuvoston ja komission kanssa selkeät toimielinten väliset rajat, jotka kuvastavat toimielinten välisen rakenteen uutta voimatasapainoa ja mahdollistavat sen soveltamisen.
Meidän on loppujen lopuksi annettava äänestäjillemme kansalaisia lähellä olevan lainsäädännön tavaramerkki, joka osoittaa heille, etteivät kaikki asiat Euroopassa ole monimutkaisia. PPE-ryhmän puolesta haluaisin nimenomaan kiittää esittelijää, kollega Manzellaa, ja antaa hänelle tunnustusta huolellisuudesta, pätevyydestä ja siitä poliittisesta kaukokatseisuudesta, jonka avulla hän on erinomaisessa mietinnössään löytänyt ratkaisun lähes kaikkiin kysymyksiin.

Oreja Aguirre
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, mielestäni yksi Amsterdamin sopimuksen myönteisistä panoksista on ollut parlamentin aseman lujittaminen toisena lainsäätäjänä toisen lainsäädäntövallan käyttäjän eli neuvoston rinnalla. Kuten myös hyvin tiedetään, tätä parlamentin aseman lujittamista on tuettu komission taholta koko hallitusten välisen konferenssin ajan.
Yhteispäätökselle alistettujen lainsäädännön alueiden lisääntyminen on kuitenkin haaste kaikille toimielimille ja se edellyttää meiltä kaikilta sitä, että me parannamme työtämme, että me sovitamme toimintamme rakentavalla tavalla yhteen taataksemme, että uusi menettely voisi edetä onnellisesti päätökseen.
Tässä mielessä Manzellan erinomainen mietintö, josta me tänään keskustelemme, on erityisen aiheellinen mietintö, ja mielestäni se sisältää monta hyvin esitettyä ehdotusta, jotka ovat erityisen hyödyllisiä juuri tämän uuden laajennetun yhteispäätösmenettelyn käsittelyssä. Sen vuoksi haluan erittäin vilpittömästi onnitella esittelijää hänen työstään.
Yhteispäätösmenettelystä toistaiseksi saadut hyvät tulokset ovat suurelta osin sen ansiota, että parlamentti on työskennellyt johdonmukaisesti, ja se on tehnyt niin ensimmäisestä käsittelystä aina loppuun saakka. Tietyt olosuhteet lisäksi suosivat sitä erityisesti, kuten se, että jokaisessa aiheessa näkyy esittelijän ja parlamentin valiokunnan puheenjohtajan jatkuvuus. Tilanne on selvästikin päinvastainen kuin neuvostossa, jossa puheenjohtaja vaihtuu joka kuudes kuukausi. Jatkuvuus näkyy myös sovittelussa, johon parlamentti osallistuu, samoin kuin kolme parlamentaariseen valtuuskuntaan kuuluvaa varapuhemiestä, joista on epäilemättä eittämätöntä etua.
Uskon, että tämä uusi yhteispäätösmenettely tulee onnistumaan, jos me kykenemme työskentelemään yhdessä ja hyödynnämme jo karttunutta kokemusta käytännöllisellä ja joustavalla tavalla ryhtyäksemme siihen suureen työhön, jota meidän on tästä eteenpäin tehtävä. Selvästikin työn määrä tulee kasvamaan suuresti tämän parlamentin toimivaltuuksien lisääntymisen seurauksena. Tässä mielessä minun on sanottava, että kannatan erityisesti niitä eri toimia, jotka sisältyvät mietintöön ja joiden tarkoituksena on lisätä avoimuutta, demokratiaa ja parlamentin tarkistusten oikeudellista laatua.
Mielestäni herra Manzella on oikeassa korostaessaan mietinnössään ensimmäisen käsittelyn merkitystä. Perustamissopimus tarjoaa mahdollisuuden päättää lainsäädäntömenettely ensimmäisessä käsittelyssä, mikä merkitsee huomattavaa kehitystä, etenkin jos otetaan huomioon juuri tuo yhteispäätökselle alistettavien alueiden määrän lisääntyminen.
On kuitenkin myös muita syitä, joita haluan tässä korostaa. Tuo ensimmäinen käsittely on menettelyssä erityisen tärkeä hetki, koska se on hetki, jolloin jokainen toimielin arvioi erityisen yksityiskohtaisesti komission ehdotuksia, ja tarjoaa sen vuoksi sen mahdollisuuden, että kaikki voivat ilmaista täysin huolenaiheensa, että kaikki voivat täsmentää etujaan - vähemmistön, alakohtaiset tai enemmistön etuja - ja että kaikki saavat tuona hetkenä äänensä kuuluviin. Sen vuoksi se on erityisen tärkeä niin parlamentille kuin myös sittemmin neuvostollekin.
Lisäksi vaikka ensimmäisen käsittelyn aikana käyty syvällinen poliittinen keskustelu ei merkitsekään lainsäädäntöprosessin loppua, se voi helpommin mahdollistaa päätöksen saavuttamisen toisessa käsittelyssä, jossa kuvaan tulevat mukaan tiukemmat ehdot, enemmistöä koskevat ehdot, ja tällä tavoin vältetään sovitteluvaihe, jota epäilemättä on mahdollisuuksien mukaan vältettävä, koska me tiedämme jo, miten pitkä ja monimutkainen sillä on taipumusta olla.
Toisaalta se, että parlamentti pitäisi enemmän huolta tarkistuksistaan tässä vaiheessa, selvästikin vaikuttaisi myönteisesti keskusteluun. Olemme tähän mennessä havainneet joitakin kertoja sen, miten parlamentin tarkistukset toisessa käsittelyssä ovat ajanpuutteen vuoksi olleet vain niiden tarkistusten toistoa, joita ei ole hyväksytty ensimmäisessä käsittelyssä. Toisinaan neuvoston yhteistä kantaa ei kenties ole arvioitu huolellisesti. Toisaalta neuvoston olisi myös omaksuttava avoimempi asenne, jotta löydettäisiin sellaisia yhteisiä ratkaisuja, joissa otetaan huomioon parlamentin tarkistukset.
Huomaan, että toisinaan ilmenee eräänlaista jähmettymistä, toisin sanoen parlamentin toisessa käsittelyssä toistetaan ensimmäisen käsittelyn tarkistukset, eikä neuvosto omalta osaltaan halua poiketa ensimmäisestä kannastaan eikä käytännöllisesti katsoen ota huomioon parlamentin tarkistuksia.
Yhteispäätöksen laajentumisen myötä on mielestäni oltava enemmän sujuvuutta ja joustavuutta; jos parlamentti on esittänyt tarkistuksia, neuvoston on otettava ne huomioon, tarkasteltava niitä, katsottava, millä tavoin voidaan löytää ratkaisumalleja sopimukseen pääsemiseksi, jotta vältettäisiin sovittelu, joka on yleensä erittäin harvinainen ratkaisumalli. Ellei sopimukseen päästä toisessa käsittelyssä, on todellakin olemassa sovittelun mahdollisuus, mutta ongelmat on sitä ennen pyrittävä ratkaisemaan.
Haluan lopuksi ilmoittaa parlamentin kuullen komission halukkuuden osallistua aktiivisesti kaikkiin lainsäädäntömenettelyn vaiheisiin ja erityisesti ensimmäiseen käsittelyyn, kuten Manzellan mietinnössä ehdotetaan. Voimme mielestämme tehdä yhteistyötä ja vaihtaa ajatuksia vastavuoroisesti. Yhtäältä meidän on tehtävä niin neuvoston oman työryhmän kanssa, toisaalta esittelijän ja asianosaisen parlamentaarisen valiokunnan kanssa pyrkiäksemme edistämään prosessia ja helpottaaksemme sellaisen tarkistetun ehdotuksen laatimista, jossa pyritään sovittelemaan mahdollisimman hyvin kummankin osapuolen kannat.
Tiedän, että parlamentti on monesti kehottanut meitä osallistumaan komissiolle kuuluvalla tavalla ja sanonut meille suoraan, ettemme ole osallistuneet riittävästi. Teemme kaiken mahdollisen noudattaaksemme näitä parlamentilta saamiamme ohjeita.
Olen myös vakuuttunut siitä, että jos me pääsemme myönteisiin tuloksiin keskustelussa uudesta komitologiaa koskevasta päätöksestä äskettäin annetun komission ehdotuksen perusteella, olen vakuuttunut siitä, että tämän ansiosta huomattava määrä yhteispäätökselle alistetuista asioista saataisiin nopeasti päätökseen. Laskelmiemme mukaan ainakin 70 % sovittelulle alistetuista asioista on aiheuttanut jonkin komitologiaan liittyvän ongelman, ja kaikille olisi suuri helpotus, jos tämä asia voitaisiin ratkaista yhdellä kertaa, niin että tunnustettaisiin asiaankuuluvasti parlamentin oikeudet vähentämättä järjestelmän tehokkuutta täytäntöönpanotoimien toteuttamisessa.
Lopuksi haluan osoittaa tukeni yhteispäätösmenettelystä annetun voimassa olevan toimielinten välisen sopimuksen tarkistusehdotukselle. Sitä olisi tarkistettava uuden perustamissopimuksen tavoitteiden ja nykyisen käytännön mukaiseksi. Minulla ei ole pienintäkään epäilystä siitä, eikö tämä tule olemaan suhteellisen helppo tehtävä, niin että jopa yhteistyökumppanimme, jotka ovat tähän saakka vaikuttaneet todella tehokkaasti toimielinten välisen vuoropuhelun onnistumiseen, pystyvät siihen.
Lausunnossa määrätään ensimmäisessä käsittelyssä joistakin toimielinten välisistä virallisista menettelyistä, jotka voivat ehkä johtaa siihen, että menettely on hieman monimutkainen. Sen vuoksi suosittelisin parlamentille, että se pyrkisi etenemään mahdollisimman käytännöllisesti ja joustavasti. Manzellan mietintö tarjoaa asianmukaiset puitteet tämän tavoitteen saavuttamiseksi, ja komissio haluaa osoittaa halukkuutensa osallistua aktiivisesti ja rakentavasti neuvotteluihin yhteistyönhengessä, jotta varmistettaisiin parlamentin vahvistettu asema lainsäädäntömenettelyssä.

Janssen van Raay
En tunne oikeastaan koskaan tarvetta opettaa vanhaa ystävääni Orejaa, joka tietää itse asiassa kaiken paremmin kuin minä, mutta uusien parlamentin jäsenten on tärkeä tietää, että toisessa käsittelyssä hyväksymme pelkästä viisaasta itsehillinnästä tarkistuksia, joita ensimmäisessä käsittelyssä ei hyväksytty, koska meillä sopimusten mukaan on virallisesti oikeus esittää toisessa käsittelyssä kokonaan uudet tarkistukset. Mutta päätimme aikoinamme olla ryhtymättä tällaiseen estääksemme loputtomat uudelleen tarkastelut. Siten se tosiasia, että pidämme kiinni tarkistuksista, joita ensimmäisessä käsittelyssä ei hyväksytty, on parlamentin taholta todisteena itsehillinnästä, jonka tarkoituksena, ystäväni Oreja, on saattaa lainsäädäntömenettely onnelliseen päätökseen.

Puhemies
Kiitos, herra Janssen. Teidän ei tarvitse vastata, herra komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Amsterdamin sopimuksen täytäntöönpano: tiiviimmän yhteistyön vaikutukset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Frischenschlagerin laatima institutionaalisten asioiden valiokunnan mietintö (A40257/98) Amsterdamin sopimuksen täytäntöönpanosta: tiiviimmän yhteistyön vaikutukset.

Frischenschlager
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, tämä institutionaalisten asioiden valiokunnan mietintö kuuluu myös Amsterdamin sopimusta koskevan päätöksen seurantatöihin. Tässä tapauksessa haluamme saada aikaan ratkaisuja tiiviimmän yhteistyön arvioimiseen ja käyttökelpoisuuteen, eikä vähiten siksi, että Euroopan parlamenttihan haluaisi saada komissiolta lähiaikoina lisää toimielinten uudistamista koskevia ehdotuksia, ja nämä mietinnöt palvelevat sitä tarkoitusta.
Esimerkiksi tästä institutionaalisten asioiden valiokunnan tiiviimpää yhteistyötä koskevasta työstä nähdään, miten tärkeää ja välttämätöntä on painostaa toimielinten uudistuksen suuntaan Amsterdamin sopimuksen jatkona. Mitä Amsterdamin sopimuksella haluttiin? Sillä haluttiin ilmeisesti sallia tiiviimpi yhteistyö, ja ajatuksena oli tuoda tietoisuuteen tämä asia: on poliittista erilaisuutta, on erilaisia poliittisia kehitystasoja yksittäisissä maissa ja ilmeisesti erilaisia yhdentymistoiveita, ja siksi pitäisi olla erilaistettua yhdentymistä - ja tämä on olennainen uutuus Amsterdamin sopimuksessa - Euroopan unionin toimielimiä koskevien rajojen sisäpuolella.
Toinen tavoite oli, että jos jäsenvaltioiden suuri enemmistö edistää tai aikoo edistää yhdentymistä, valtioiden vähemmistön tai mahdollisesti yhden ainoan valtion tosiasiallisen veto-oikeuden ei pidä estää näitä yhdentymisaskelia - lukuun ottamatta perustuslain alaisuuteen kuuluvia aloja, kuten sopimuksen muuttamista laajentumisen vuoksi ja niin edelleen. Tämä oli hallitusten välisen konferenssin tarkoitus, ja Euroopan parlamentin asenne sitä kohtaan oli aina hyvin pidättyväinen, koska aina pelättiin, että syntyy "Eurooppa à la carte" , ja sehän on erittäin oikeutettu moite. Siksihän Euroopan parlamentti laati Tsatsosin ja Méndez de Vigon mietinnön avulla aivan selvät ja hyvin, hyvin rajoittavat ehdot tiiviimmän yhteistyön mahdollistamiselle ja saikin asiassa tahtonsa läpi.
Amsterdamin sopimuksen tulos oli sitten tällä alalla se, että tiiviimpi yhteistyö kyllä mahdollistui periaatteessa, mutta rajoitukset ja ehdot asetettiin niin tiukoiksi, että se antaa loppujen lopuksi tulevaisuudessa vain hyvin pienen liikkumavaran - ensimmäisessä pilarissa tuskin ollenkaan, mutta sen sijaan kolmannessa on hyvin pieni liikkumavara lainsäädännöllisille toimille toimintaohjelmien toteuttamisaloja varten. Amsterdamin sopimus supisti kuitenkin jopa tätä pientä liikkumavaraa määräyksellä, jonka mukaan kukin EU: n jäsenvaltio voi tärkeistä kansalliseen politiikkaan liittyvistä syistä estää toisten jäsenvaltioiden tai niiden suuren enemmistön pitemmälle menevän yhdentymistoiveen yksimielisyyden vaatimuksen vuoksi.
On siis taas laadittu kansallinen veto kansallisten etujen vuoksi, ja seurauksena on, että siten on taas tuhottu yksi tämän sopimuksen määräyksen olennaisista tarkoituksista, kun enemmistöpäätöksellä tapahtuva syvempi, pitemmälle menevä yhdentyminen on tehty tosiasiallisesti mahdottomaksi. Euroopan parlamentin linjanahan onkin sinänsä aina ollut, että vaikka tiiviimpään yhteistyöhön suhtauduttaisiinkin kovin varautuneesti, pitäisi viimeisenä keinona voida todella kuitenkin olla tällaisen eriytetyn yhdentymisen toteuttaminen myös vetosta huolimatta.
Tulen nyt johtopäätöksiin, jotka kuuluvat olennaisilta osiltaan seuraavasti: tämän tiiviimmän yhteistyön käyttöala on odotetun suppea; kansallisen veton uusi käyttöönotto ei ole millään tavoin perusteltu, ja siksi kehotan komissiota, että kun se tekee ehdotuksia sopimuksen muuttamisen suuntaan, se poistaisi taas sopimuksesta tämän veton, tämän pattitilanteen.
Yleisesti ottaen olemme tulleet siihen tulokseen, ettei tämä tiiviimpi yhteistyö millään tavoin täytä Euroopan unionin poliittisia vaatimuksia tulevaisuudessa. Siksi pidämme kiinni Euroopan parlamentin vanhasta toiveesta, että Euroopan unionin tulevaisuudelle on aivan olennaista, että yksimielisyyden periaate korvataan tietyin ehdoin yleisellä enemmistöpäätösmenettelyllä. Se on mietintöni oleellinen poliittinen sisältö, ja toivon, että parlamentin enemmistö yhtyy tähän mielipiteeseen.

Delcroix
Arvoisa puhemies, jäsenvaltioiden välinen tiiviimpi yhteistyö on keino edistää Euroopan yhdentymistä, jonka avulla on määrä selvitä toisaalta jäsenvaltioiden joskus toisistaan eroavista odotuksista ja toisaalta Amsterdamin sopimuksen yksimielisyysvaatimuksen noudattamisen aiheuttamista esteistä. Sopimuksessa määrätään toki, että tiiviimpää yhteistyötä käytetään vasta viime hädässä, että sitä säädellään tiukoin määräyksin ja että sen on koskettava suurinta osaa jäsenvaltioista. Kuitenkin, vaikka sitä säädeltäisiin tiukoin määräyksin, jokainen pitäisi parhaana sitä, ettei tätä tiiviimpää yhteistyötä jouduttaisi toteuttamaan käytännössä. Kansalaiset pitävät oikeutetusti sitä joka tapauksessa kielteisenä lopputuloksena, jos pidetään mielessä, että Euroopan rakentamisen päätavoitteena ovat aina olleet yhteen ainoaan rakenteeseen sijoittuvat yhteiset hankkeet.
Lisäksi on korostettava, että ne institutionaaliset uudistukset, joiden tarkoituksena on taata Euroopan laajentuminen ja syventyminen ja tiiviimpi yhteistyö, ovat jonkinlaisessa keskinäisessä kilpailutilanteessa; tiiviimpi yhteistyö on painostuskeino, jonka tarkoituksena on pakottaa rakentamaan Eurooppaa ja välttämään näin toiminnan halvaantuminen, mikäli hallitusten välinen menettely epäonnistuisi. Tämän menettelyn avulla ei pystytä kuitenkaan vastaamaan Euroopan rakentamisen tuleviin päähaasteisiin, koska menettely sisältää rakentamista mahdollisesti hajottavia tekijöitä.
Muistutan tässä Rooman sopimuksessa käytetyistä sanoista, joilla Euroopan yhdistymishanke hahmoteltiin: "Euroopan kansojen yhä läheisempi liitto" . Sanoissa ei oteta huomioon sitä, että tiiviimpi yhteistyö johtaa toiseen suuntaan, siihen, jota kutsutaan nimellä "Eurooppa à la carte" tai kaksinopeuksiseksi Euroopaksi.
Institutionaalisten uudistusten on siis, aina kun vain mahdollista, oltava etusijalla tiiviimpään yhteistyöhön nähden. Tiiviimmästä yhteistyöstä ei tule koskaan sopivaa kehystä, ihanteellista ratkaisua, jolla voitaisiin vastata Euroopan unionin päähaasteisiin. Se on hätävara ja sellaisena sen on pysyttävä, vaikka parlamentti pitääkin sitä väistämättömänä edellytyksenä joissakin asioissa edistymiselle. Esittelijä on oikeassa toivoessaan ensin poliittisesti rakentavien ratkaisujen etsimistä.
Lopuksi voidaan valittaa sitä, että Amsterdamin sopimuksessa pyydetään vain neuvostoa ja komissiota tiedottamaan Euroopan parlamentille säännöllisesti tiiviimmän yhteistyön edistymisestä.
Jotta institutionaalista tasapainoa kunnioitettaisiin, parlamentin kuulemisesta pitäisi tulla sääntö: tämä on sitä paitsi kansalaisvapauksien valiokunnan toivomus. Samoin, kuten esittelijä pyytää, kaikenlaisen tiiviimmän yhteistyön aloittamisen on oltava Euroopan parlamentin demokraattisen valvonnan alaista. Amsterdamissa hyväksyttiin tiiviimpi yhteistyö vain, jotta voitaisiin luovia kahden salakarin välillä: halvaantumisen ja hajoamisen. Nykyisessä tilanteessa tältä ei voida valitettavasti välttyä. Tiiviimmän yhteistyön on kuitenkin oltava rajoitettua, maltillista ja demokraattisesti valvottua. Onnittelen esittelijää siitä, että hän on ryhtynyt tämän arkaluonteisen mietinnön laatimisen vaikeaan tehtävään.

Méndez de Vigo
Arvoisa puhemies, tiiviimpi yhteistyö oli jonkin aikaa - ennen hallitusten välistä konferenssia - taikasana. Vaikutti siltä, että tiiviimpi yhteistyö ratkaisi kaikki ne kysymykset, jotka Euroopan rakentamisessa kiinnostivat ja huolestuttivat. Amsterdamin sopimuksen jälkeen on pakko tunnustaa - ja herra Frischenschlager tunnustaa sen erinomaisessa mietinnössään - että tiiviimpi yhteistyö on jäänyt huomattavasti vähemmälle kuin aluksi vaikutti.
Miksi näin on käynyt? Miksi tämä lopputulos? Varmastikin siksi, että ne ongelmat, joita tiiviimmällä yhteistyöllä hieman tekopyhästi pyrittiin ratkaisemaan, on selvitetty muulla tavoin. Niinpä hallitus, jolla oli tapana estää osa sopimuksista neuvostossa, on korvattu toisella hallituksella, jolla näyttää olevan toisenlainen asenne. Samoin myös esimerkiksi turvallisuusja puolustusasiat, jotka nekin aiheuttavat vaikeuksia joissakin jäsenvaltioissa, on jollakin tavalla ratkaistu Petersbergin tehtävien välityksellä.
Lopuksi laajentumiskysymyksestä, jonka jotkut ajoittivat vuoteen 2000: tiedämme jo Agenda 2000: n luettuamme, että se siirtyy kauemmaksi ja että laajentumisen ongelmat sitä paitsi ratkaistaan varmasti siirtymäkausien välityksellä, kuten kaikissa edeltävissä laajentumisissa on tehty.
Näin ollen tiiviimpi yhteistyö ei lopuksi ole pystynyt ratkaisemaan niitä ongelmia, joita oli vaikea ratkaista poliittisesti. Olen siitä iloinen, arvoisa puhemies, koska tiiviimmässä yhteistyössä oli jotakin tekopyhää. Euroopan unionin todellinen ongelma on, että on yhä tiettyjä asioita, jotka on alistettu yksimielisyydelle. Juuri tämä on todellisuutta eikä mikään muu, ja herra Frischenschlager sanoo sen erittäin selvästi mietinnössään. Ja - kuten tiedämme - on erittäin vaikeaa saada aikaan yksimielisyys 15: n välillä, puhumattakaan sitten 25: stä. Valtavan monimutkaista.
Näin ollen tiiviimmästä yhteistyöstä, joka on ollut äärimmäisen sidottu ensimmäisen pilarin asioissa, on vain vähän hyötyä. Minun on ollut vaikea löytää sellaisia asioita, joihin voitaisiin soveltaa ensimmäisen pilarin tiiviimpää yhteistyötä. Sitä voitaneen kyllä soveltaa kolmanteen pilariin sen osalta, mikä jää yhteistyön alueelle tuon viiden vuoden siirtymäkauden jälkeen, ja varmastikin rakentavan äänestämästä pidättymisen myötä sitä voitaneen soveltaa toiseen pilariin.
Palaan kuitenkin pääkohtaan, siihen kohtaan, jota meidän on tässä parlamentissa pohdittava: olennaista, todellakin olennaista - ja herra Frischenschlager korostaa sitä mietintönsä 16 kohdassa - on, että meidän on perustamissopimusten tulevissa tarkistuksissa pyrittävä korvaamaan yksimielisyys määräenemmistöllä. Ainoastaan näin voimme täyttää tehtävämme, ainoastaan näin Eurooppa voi olla paitsi demokraattinen myös ennen kaikkea tehokas.

Brinkhorst
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella kollegaamme, herra Frischenschlageria, hänen erinomaisesta mietinnöstään, ja se, että tarkistuksia on vain kolme - ja niistä kaksi tulee liberaaliryhmältä - todistaa sen erinomaisuutta.
Tiiviimpi yhteistyö on yksi Amsterdamin sopimuksen merkittävimmistä uudistuksista. Ainakin se oli alkuperäinen tarkoitus. Se, mitä perussopimukseen kirjoitettiin tällä kertaa, ei koskenut oikeutta jättäytyä ulkopuolelle vaan jäsenvaltioiden oikeutta pyrkiä yhdentymiseen toimielinjärjestelmän sisällä, ilman että sitä estetään veto-oikeudella. Tarve veto-oikeuden aiheuttaman lamaannustilan voitattamiseen oli laajentumisnäkymän myötä aina vaan kiireellisempi.
Siten alkuperäisen ajatuksen taustalla oli myönteinen, rakentava lähestymistapa Euroopan yhdentymiseen, ja siinä on sen lisäarvo. Tietenkin siihen oli sisällytettävä takeita. Tiiviimmällä yhteistyöllä ei saatu vaarantaa sitä, mitä oli saavutettu yhdessä siihen asti - niin kutsuttua yhteisön säännöstöä - eikä se voinut johtaa pysyvään välirikkoon jäsenvaltioiden välillä. Perustamissopimuksessa nimenomaan annetaan useita takeita näiden ja muiden ehtojen suhteen.
Valitettavasti neuvottelujen aikana kuitenkin esitettiin merkittävää muutosta, jotta mukauduttaisiin brittien vaatimukseen vetooikeudesta. Perustamissopimuksen määräyksissä annetaan nyt minkä tahansa jäsenvaltion estää enemmistöäänestys, jota tarvitaan tiiviimmän yhteistyön aikaan saamiseksi, merkittävistä kansalliseen politiikkaan liittyvistä syistä. Ensimmäistä kertaa perustamissopimuksessa vaalitaan surullisen kuuluisaa Luxemburgin kompromissia vuodelta 1966. Esittelijä ottaa tämän huomioon kiistämällä tuon tietyn kohdan. Veto-oikeuden menettelyyn sisällyttäminen aiheuttaa sen, että tiiviimpi yhteistyö menettää suuren osan mahdollisuuksistaan ja muuttuu paljolti teoreettiseksi harjoitukseksi. Tuo on olennaista siinä tarkistuksessa, jonka liberaaliryhmä esitti ja jota rouva Spaak olisi puolustanut, jos hän olisi ollut täällä tänään.
Tiiviimmän yhteistyön hyvä puoli oli se, että siinä annettiin aikaa muiden vakuuttamiseksi yhteistyön eduista jollain tietyllä alueella. Nyt perustamissopimuksessa ei anneta edes tällaista tilapäisratkaisua pattitilanteeseen. Se merkitsee sitä, että meille jää perustava ongelma, joka koskee huolestuttavaa yksimielisyyden puuttumista Euroopan yhdentymisen suunnasta. Tuon ongelman, jonka vuoksi sovittiin lopulta tiiviimmästä yhteistyöstä. Toivon, että komissaari voi kommentoida tuota seikkaa.

Herzog
Arvoisa puhemies, valtioiden, samoin kuin sitä paitsi yhteiskunnallisten toimijoidenkin välinen tiiviimpi yhteistyö on oikeutettua, jos sillä kunnioitetaan yhteisön yhteisiä arvoja, jos sillä jatketaan yhteiskunnallisen edistyksen ja kehityksen tavoitteita ja jos siinä otetaan huomioon eurooppalaisten keskinäinen välttämätön solidaarisuus. Lisään, että tarvitsemme sitä nykyään myös voidaksemme edistyä monessa asiassa. Esimerkiksi Ranskan hallitus pyrkii yhteisten talouspolitiikkojen osalta omalla tavallaan lisäämään tiiviimmän yhteistyön käyttämistä euroalueen 11 maan ryhmässä. Olisi myös mainittava jotkut yhteiskunnalliset kysymykset, kuten eurooppalaisten yleisen edun mukaisten palvelujen verkostojen rakenne. On myös tärkeää, että on mahdollisuus esimerkiksi alueiden välisiin kokeiluihin ja yhteistyöhön.
On kuitenkin totta, että tiiviimmän yhteistyön on sijoituttava oikeudellisiin puitteisiin, joissa kaikki tämä ilmaistaan selvästi. Vähemmistö kollegoista on sitä mieltä, että tiiviimpi yhteistyö ei kaipaa oikeudellisia puitteita. Se on tietysti mahdotonta, koska yhteistyö voi loukata perusoikeuksia.
Amsterdamin sopimuksessa pysytään joskus hyvistä syistä epäröivällä kannalla yhteisön yhtenäisyyden osalta, mutta joskus myös huonoista syistä, jotka luullakseni paljastavat sen, että monia meistä leimaa valitettavasti ajatus Euroopasta ennen kaikkea kilpakenttänä.
Esittelijämme osoittaa erittäin hyvin, että tätä tiiviimmän yhteistyön menettelyä haittaa hyvin tärkeä este: jäsenvaltion vetooikeus. Tuen hänen mietintöään ja erityisesti lauseketta, jolla pyydetään tämän miltei veto-oikeuden poistamista. On muitakin rajoituksia, kuten tarve olla aiheuttamatta kilpailun vääristymiä tai komission aloitemahdollisuus ensimmäiseen pilariin liittyvissä asioissa, joista voisimme myös keskustella.
Haluan ilmaista esittelijälle vain yhden sisältöön liittyvän varauman, joka ei estä meitä olemasta samaa mieltä tuloksista. Se koskee ajatusta siitä, että määräenemmistöäänestys olisi riittävä, mistä jotkut muut ovat sitä paitsi olleet täällä samaa mieltä. Olen täysin samaa mieltä määräenemmistöäänestyksen tärkeydestä, mutta korostan, että oikeuden, yhteensovittamisen ja yhteisön ohjelmien rinnalle on määrättävä eriytetyn yhteistyön välineitä, sikäli kuin se on myönteistä ja rakentavaa yhteistyötä. Mielestäni asiaa ei siis ole käsitelty loppuun.

Voggenhuber
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, toisin kuin esittelijä, näen todellakin, että Euroopan parlamentin asenne on muuttunut selvästi tämän kysymyksen osalta. Tämä asenteen muutos on muuten osittain tapahtunut tämän mietinnön syntymisen yhteydessä. Olen hyvin onnellinen siitä, pidän sitä ilahduttavana ja onnittelen myös esittelijää hänen mietintönsä johdosta.
Kun tämä ajatus tuli esille, Euroopan parlamentissa eli nimittäin vielä hyvin selvästi toive siitä, että sen avulla olisi löydetty keino purkaa yhdentymisprosessin este. Uskon, että tämä optimismi on nyt väistynyt sen oivalluksen tieltä, että siten pikemmin peitetään todellinen ongelma kuin ratkaistaan se, nimittäin kahden kolmasosan enemmistön kysymys, kysymys enemmistöpäätöksestä tulevan yhdentymisen osalta.
Mielestäni sen lisäksi tapahtui perusvirhe, nimittäin näkemys, siitä, että kyseessä olisi vain päätös nopeammasta yhdentymisvauhdista. Todellisuudessa kyse on tietenkin suunnasta, poliittisista suuntaratkaisuista. Mikä todistaisi paremmin kuin yhteistyön ensimmäinen "villi" kokeilu, nimittäin Schengenin sopimus, ettei yhteisön oikeuden tarkoituksena suinkaan ollut laatia tätä Schengenin sopimusta sellaiseksi, kuin muutamat harvat lopulta päättivät. Olen siis iloinen, että painotamme institutionaalisen yhtenäisyyden poikkeuksellista luonnetta ja tiukkoja reunaehtoja ja että keskitymme...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Krarup
Minulla ei ole paljonkaan sanottavaa, koska tämän mietinnön todellisuuskäsitys on jäänyt jälkeen siitä, mitä Euroopan asukkaiden keskuudessa tapahtuu. Näiden maiden asukkailta olisi kysyttävä asiaa, mutta niinhän ei tehdä, koska jos näiden maiden asukkaat joutuvat vastakkain tämän esillä olevan hankkeen kanssa, he joko purskahtavat äänekkääseen nauruun tai kävelevät itkien pois. Kyse on kaikilta osin täysin epärealistisesta hankkeesta, joka ainakin Tanskan väestön osalta on saamassa farssin piirteitä. Se on hanke, joka toteutetaan hokemalla mantraa "yhä tiiviimpi unioni" , joka on tärkein asia ja todella hieno tunnustus siitä, että valuuttaunioni ja talouspolitiikka luonnollisesti pakottavat asukkaat poliittiseen unioniin. Sen jälkeen jatketaan määräämällä, että ainoastaan yhteisön järjestelmä pystyy takaamaan tarvittavan demokraattisen valvonnan, oikeudellisen valvonnan ja solidaarisuuden. Täten on poistettu se, mikä on kaikkien kansallisten demokratioiden perusta, ja todellinen askel otetaan 10 kohdassa, jossa lukee, että määräenemmistö on nyt normi yksimielisyyden sijasta. Haluaisin sanoa, että mikäli tämä ehdotus esitettäisiin Euroopan asukkaille, sille naurettaisiin pilkallisesti ja peukalot käännettäisiin alaspäin.

Spiers
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijää hänen mietinnöstään, joka kattaa hyvin vaikean alueen. Vaikeutta symboloivat ehkä lukuisat kiertoilmaukset, joita on sepitetty kuvaamaan tiiviimpää yhteistyötä, vahvistettua yhteistyötä tai jopa kiellettyä kirosanaa, joustavuutta.
Tiiviimmän yhteistyön tavoitteella pyritään mahdollistamaan se, että jotkin jäsenvaltiot etenevät nopeammin tai pitemmälle kuin toiset, edellyttäen, että tämä ei johda kovan ytimen Eurooppaan eikä siinä ohiteta muiden jäsenvaltioiden kansallisia etuja. Monien parlamentissa jakama vakaumus, että EU olisi pelkkä menomatka, jonka nimenomaisena päämääränä olisi tiiviimpi yhteistyö, on hyvin vaarallinen ja epäsuosittu vakaumus useimpien kansalaistemme mielestä. Talous- ja rahaliitto suurentavat tätä vaaraa. Toivon, että todelliseen yhteiseen talouspolitiikkaan, johon viitataan johdanto-osan F kappaleessa, sisältyvät ne maat, jotka haluavat tai joiden on pakko pysyä talous- ja rahaliiton ulkopuolella.
Suhtaudun myönteisesti myös siihen, että 5 kohdassa myönnetään, että tiiviimmän yhteistyön olisi oltava viimeinen keino. 10-12 kohdista koituu kuitenkin joitain vaikeuksia. Amsterdamissa tehty sopimus siitä, että mikä tahansa jäsenvaltio voi estää tiiviimmän yhteistyön tärkeistä kansalliseen politiikkaan liittyvistä syistä, oli uskoakseni niiden huolenaiheiden tarpeellinen tunnustus, joita jäsenvaltioilla on tähän valinnanmahdollisuuteen liittyen.
Minusta vaikuttaa kummalliselta, että herra Frischenschlagerin mietinnössä vaaditaan tämän perussopimuksen uudistusta ennen kuin sitä on edes kokeiltu. Olen varma, että tätä " lähestulkoon veto-oikeutta" , kuten sitä on kuvattu, käytetään ainoastaan poikkeuksellisena ratkaisuna ja viimeisenä keinona. En sen vuoksi pidä sitä pelkkänä teoreettisena harjoituksena, jollaiseksi herra Brinkhorst sen kuvaili. Esimerkiksi Yhdistynyt kuningaskunta on jo osoittanut, että se on valmis sallimaan tiiviimmän yhteistyön kolmanteen pilariin liittyvissä asioissa. Minusta ei ole mitään syytä ajatella, että Yhdistynyt kuningaskunta tai mikään muukaan hallitus käyttäisi tätä lähestulkoon veto-oikeutta sellaisella kevytmielisellä tavalla, jollaista esittelijä ja muut puhujat näyttävät kuvittelevan. Se jää kuitenkin nähtäväksi.
Tämän suuren varauksen myötä kansallinen valtuuskuntani ja minä itse kannatamme mielellämme tätä mietintöä.

Rack
Arvoisa puhemies, ihmeaseet eivät ole vielä koskaan pitäneet lupauksiaan. Jo antiikin aikana oli niin, mutta myös Saksan mytologiassa. Yksi tai kaksi esimerkkiä monien joukossa osoittavat sen erittäin selvästi. Akilleen kantapää ei osoittautunut todella kestäväksi aidossa rasituskokeessa, ja myös oman vuosisatamme ihmeaseet ovat osoittautuneet haihatteluksi, mikä on ollut onni Euroopalle ja Euroopan unionin demokratialle. Siinä mielessä on hyvä, ettei ihmeaseena pidettyä tiiviimpää yhteistyötä, josta monet puhuivat niin paljon ennen viimeisintä Torinossa pidettyä hallitusten välistä konferenssia, todella käytetty Amsterdamissa.
Siinä mielessä on hyvä, että Frischenschlagerin erittäin realistinen ja juuri siksi niin hyvä mietintö osoittaa kaikessa selkeydessään tämän muuttuvan geometrian uuden muodon rajallisen sovellusalueen ja rajallisen tehokkuuden ja suotavuuden. Tiiviimpi yhteistyö eurooppalaisessa muodossa sisältää välttämättömän tehtäväalueen myös komissiolle ja Euroopan parlamentin demokraattisen osallistumisen, ja myös tuomioistuimen oikeusvaltiolle ominainen valvonta on välttämätöntä. Kaikki muu olisi loppujen lopuksi ollut vahingollista.
Siten on todettava Frischenschlagerin mietinnön myötä, että eurooppalaisen päätöksenteon vaivalloista prosessia ensimmäisessä pilarissa, tai ainakin ensimmäisen pilarin mallin mukaisesti, ei voida korvata millään. Oikoteitä tähän vaivalloiseen vuoropuheluun, lyhyitä suoria teitä suuriin eurooppalaisiin ratkaisuihin ei ole eikä tule olemaan. Siksi toteamme vielä kerran: taikajuoma toimii vain gallialaisilla, Asterixilla ja Obelixilla. Eurooppalaisia sen sijaan kehotetaan rakentamaan vaivalloisesti yhteistä Eurooppaamme joka päivä uudelleen. Ainoa tulokseen johtava ohje siihen on, ettei saa pysähtyä, ja me kuulimme tänä aamuna Itävallan puheenjohtajuutta koskevassa keskustelussa, miten tästä ohjeesta puhuttiin yhä uudelleen. Meidän on yhdessä rakennettava yhteinen Eurooppamme.

Schörling
Arvoisa puhemies, sallikaa minun aloittaa sanomalla, että tämä Frischenschlagerin laatima mietintö on mielestäni erittäin mielenkiintoinen ja hyvin kirjoitettu. Perusteluosassa on laaja esimerkkikokoelma siitä, kuinka vaikeaselkoisia Amsterdamin sopimuksessa olevat määräykset ovat, mitä tulee joustavaan yhdentymiseen ja tiiviimpään yhteistyöhön. Esimerkiksi kysymys tiiviimpää yhteistyötä koskevasta ehdotuksesta voi perustua hieman epäselvään 235 artiklaan.
Esimerkkejä annetaan myös niistä vaaroista, jotka liittyvät itse perustamissopimuksen joustavuutta ja tiiviimpää yhteistyötä koskevien määräysten tarkoituksiin. Analyysin mukaan tarkoituksena on korvata poliittinen tahto oikeudellisella välineellä, jotta saavutettaisiin yhteisesti lisää yhdentymistä. Silloin meidän on kuitenkin kysyttävä: onko todellakaan ketään, joka uskoo sellaiseen Euroopan yhteistyöhön, EU: n kehittämiseen, jota tehdään ilman poliittista ja ennen kaikkea ilman kansan tahtoa? Minkälainen tulevaisuus on siinä tapauksessa? Valitettavasti se ei ole demokraattinen ja kansalaisten Eurooppa!
Vaikka tämä mietintö onkin hyvin kirjoitettu ja vaikka analyysi on hyvä, se on myös erittäin ristiriitainen. Lopputulos on, että tiiviimpää yhteistyötä pitää välttää, jotta ei luoda eri nopeuksilla etenevää Eurooppaa. Samanaikaisesti itse mietintö voi kuitenkin auttaa helpottamaan sellaista kehitystä, sillä siinä ehdotetaan yksimielisyysperiaatteen ja jäsenmaiden veto-oikeuden poistamista. Sehän takaa sen, ettei EU etene poliittista ja kansan tahtoa nopeammin. En voi sen vuoksi äänestää tämän mietinnön, enkä myöskään minkään tarkistuksen puolesta.

Cederschiöld
Arvoisa puhemies, läheisempi yhteistyö on omasta mielestäni ja useimpien muidenkin mielestä hätäratkaisu, viimeinen keino. Se on kuitenkin hätäratkaisu, joka voi avata mahdollisuuksia. Oikein käytettynä tiivimpi yhteistyö voi vahvistaa unionin yhdentymistä. Väärin käytettynä siitä tulee hajottava voima.
Joustavan yhdentymisen avulla voimme päästä lyhytaikaisten esteiden yli. EU: n historiassa on siitä useampia esimerkkejä, muun muassa Ison-Britannian suhde sosiaalisäännöksiin sekä Schengenin sopimukseen. Käytännössä aikarajoitteinen joustavuus, siis vahvistettu yhdentyminen, voi tietyssä tilanteessa vahvistaa unionia sen vuoksi, että yksimielisyysvaatimus poistuu. Mahdollisuus joustavuuteen saa aikaan sen, että keskusteluissa ei aina tarvitse ottaa huomioon pientä yhdentymistä vastustavaa vähemmistöä. EU: n yhdentyminen ei voi aina tapahtua ketjun heikoimman lenkin mukaan.
Vaikka tiiviimpi yhteistyö ei katakaan toista pilaria, ajatus siitä, että Maastrichtin sopimuksen tavoite voitaisiin täyttää sen avulla, on mielenkiitoinen. Siihen kuuluu muun muassa WEU, joka perustamissopimuksen mukaan on yhdentynyt osa unionin kehitystä ja jonka tehtävä on laatia unionin puolustusta koskevat päätökset. Puolueettomien maiden olemassaolo vaikeuttaa toisessa pilarissa tapahtuvaa yhdentymistä. Tästä aiheesta voitaisiin käydä keskustelua, joka saattaisi johtaa pitemmälle kuin Amsterdamin sopimuksen tämänhetkinen ratkaisu.
Tavoitteena on luonnollisestikin, että ne jäsenmaat, jotka eri syistä haluavat jäädä ulkopuolelle, on mitä pikimmin otettava jäseniksi. Tie yhdentymisen lisääntymiseen ei kuitenkaan ole ollut, eikä se tule aina olemaankaan, aivan suora. Historiassa on esimerkkejä siitä, että on helpompaa liittyä jo olemassa olevaan yhteistyöhön. Oikein käytettynä ja tietyissä hyvin erityisissä tapauksissa, usein turvallisuuskysymyksissä, tiiviimpi yhteistyö voi olla Euroopan yhdentymisen etujen mukaista. Ainoastaan silloin on harkittava määräenemmistöä, tietenkin luonnollisen päätöksentekomenettelyn yhteydessä.

Oreja Aguirre
Arvoisa puhemies, minun on sanottava, että olen yhtä mieltä herra Méndez de Vigon kanssa, kun hän sanoi, että tiiviimpään yhteistyöhön liittyi monia toiveita ja että se vaikutti todellakin olevan hallitusten välisessä konferenssissa taikasana, jolle omistettiin paljon aikaa, paljon kommentteja ja paljon puheenvuoroja. Pidettiin jopa istuntoja, joissa useiden tuntien ajan keskusteltiin yksinomaan siitä, miten laajaa tiiviimpi yhteistyö voisi olla. Sille annettiin jopa muitakin nimiä; kommentoitiin sitä, pitäisikö puhua muuttuvasta geometriasta vai erilaisista yhdentymisrytmeistä. Tämä tiiviimmän yhteistyön nimitys vakiintui lopulta.
Todellisuus on, että yhtäältä oli välttämätöntä sanoa jotakin tiiviimmästä yhteistyöstä ja että toisaalta todellakin - kuten muutamat puhujat ovat sanoneet täällä - on vaikea nähdä, miten se sopii eri pilareihin. Toiseen pilariin ei voida soveltaa tiiviimpää yhteistyötä, koska toisessa pilarissa on jo muita välineitä sen soveltamiseksi. Ei ole helppo tietää, millaisten rajojen sisällä tiiviimpää yhteistyötä voidaan soveltaa ensimmäisessä pilarissa, ja voi olla, että kolmannessa pilarissa mahdollisuudet ovat suuremmat.
Haluan kuitenkin korostaa täällä yhtä asiaa. Pidin paljon herra Frischenschlagerin mietinnöstä. Hän tekee mielestäni hyvin selkeän ja järjestelmällisen tutkimuksen, hän tekee yhteenvedon sovellettavista eri määräyksistä, hän antaa joitakin johtolankoja, joita kannattaa erityisesti korostaa, ja hän tekee myös jotakin, mikä kiinnostaa meitä komission jäseninä: hän esittää nimittäin joukon kysymyksiä, jotka velvoittavat meitä antamaan niihin vastauksen. Haluan yksinkertaisesti - koska keskustelu on jo edennyt hyvin pitkälle - pyrkiä antamaan vastauksia niihin kysymyksiin, joita herra Frischenschlager esittää meille komission jäsenille.
Ensiksi mitä tulee tiiviimmän yhteistyön konkreettiseen soveltamisalaan, panen merkille pyyntönne, että tekisimme tutkimuksen tämän tiiviimmän yhteistyön mahdollisista soveltamisaloista. Me teemme sen. Haluan sitoutua täällä - täysistunnossa - tekemään tuon tutkimuksen, koska se on mielestäni myös erittäin sovelias pyyntö, johon meidän on vastattava myönteisesti.
Mitä tulee esittelijän kommentteihin tiiviimmän yhteistyötoiminnan toteuttamisesta, mielestäni on selvää, että poliittisen vuoropuhelun aloittaminen sellaisen valtion kanssa, joka vastustaa kyseistä toteuttamista, kuuluu selvästikin komission velvollisuuksiin. Komission on pyrittävä puhumaan kyseisen valtion kanssa ja kysyttävä siltä, mitkä ovat syyt sen vastustukselle, esittämään komission perusteet siinä tapauksessa, että sen mielestä kyseiseen yhteistyöhön on ryhdyttävä, ja tämän vuoksi pidän erittäin hyvänä hänen esittämäänsä huomiota siitä, että yksi komissiolle kuuluvista tehtävistä on pyrkiä saamaan kyseinen valtio vakuuttuneeksi yhteistyötä puoltavista syistä.
Toisaalta Euroopan unionista tehdyn sopimuksen uudessa 40 artiklassa ja Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 11 artiklassa määrätyn hätäjarrun osalta on muistettava, että artiklojen sisällyttäminen on osa tasapainoa, joka oli erityisen arkaluonteinen asia ja josta keskusteltiin viime hallituksen välisen konferenssin päätteeksi. Panen kuitenkin merkille herra Frischenschlagerin esittämät huomiot, ja mielestäni meidän on tarkasteltava sitä, miten voitaisiin päästä siihen, että tämä lähestulkoon veto-oikeus voitaisiin käytännössä poistaa. Se ei ole ainoa tapaus perustamissopimuksessa. Muistakaa se, että on muitakin tapauksia, joissa esiintyy myös tämä lähestulkoon veto-oikeus; ajatelkaa esimerkiksi kaikkea sitä, mitä on toisessa pilarissa. Puhumattakaan esimerkiksi ulkopolitiikkaan liittyvistä toimintasuunnitelmista, kun tiedämme, että toimintasuunnitelma määritellään yksimielisesti, ja olemme sitten hyvin tyytyväisiä ajatellessamme, että neuvosto voi tehdä enemmistöpäätöksiä, vaikka tiedämmekin, että yksi valtio voi vedota kansalliseen etuun, jolloin tuo meille niin suurena helpotuksena tullut enemmistöperiaate murtuu. No niin, tästäkin syntyy samankaltainen tilanne. Nämä ovat niin sanoakseni perustamissopimukseen sisältyviä kikkoja. Toivokaamme, että jonakin päivänä, jonkin uuden uudistuksen myötä - sillä perustamissopimuksen uusia uudistuksia tullaan tekemään - voimme vapautua näistä kahleista, joita me parhaillaan kannamme mukanamme.
Demokraattisen valvonnan osalta mietinnössä kehotetaan komissiota sitoutumaan siihen, että se vetää takaisin tiiviimpää yhteistyötä koskevan ehdotuksen, kun Euroopan parlamentti on antanut siitä kielteisen lausunnon. Luonnollisesti - olen varma, että herra Frischenschlager ymmärtää minua - en voi sitoa komission tahtoa tässä asiassa erityisesti siksi, että aloiteoikeutemme rajoittuu ensimmäisen pilarin alaan. Siitä huolimatta poliittisesta näkökulmasta katsottuna on kuitenkin selvää, että komissio tulee näinkin arkaluonteisessa asiassa aina olemaan valmis ottamaan huomioon tiiviimmän yhteistyötoiminnan eri osapuolten kannan ja etenkin, luonnollisesti, Euroopan parlamentin kannan. Tämä on täysin johdonmukaista. Sen vuoksi annan teille oikeudellisen vastauksen, mutta annan teille myös samanaikaisesti sen poliittisen vastauksen, että parlamentin määrätyllä hetkellä esittämät näkemykset tullaan ottamaan hyvin huomioon.
Lopetan toistamalla onnitteluni esittelijälle tästä aloitteesta, joka muiden tällä viikolla käsiteltäviksi jätettyjen institutionaalisten mietintöjen ohella on todiste siitä, että toimielinten välinen vuoropuhelu on alkanut hyvin. Tätä mietintöä seuraavat muut mietinnöt, joita institutionaalisten asioiden valiokunta parhaillaan valmistelee ja jotka tulevat parlamentin käsiteltäviksi loka- tai marraskuussa. Loppujen lopuksi mielestäni meidän kaikkien tehtävänä on mahdollistaa se, että voimme jatkaa tätä tietä, odottaa Amsterdamin sopimuksen nopeaa voimaantuloa ja edetä sitten - kunhan perustamissopimus on hyväksytty - välttämättömiin toimielinmuutoksiin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskeva toimintasuunnitelma
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Weilerin työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan mietintö (A4-0269/98) komission tiedonannosta "Työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevasta toimintasuunnitelmasta" (KOM(97)0586 - C4-0650/97).

Weiler
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, työntekijöiden vapaa liikkuvuus on Euroopan unionin tärkeimpiä perusosia. 48 artiklaan kirjattu oikeus vapaaseen liikkuvuuteen sisältää jokaisen Euroopan kansalaisen mahdollisuuden matkustaa haluamansa jäsenvaltion alueelle tekemään tai etsimään työtä. Kuitenkin vain 0, 2 % käyttää hyväkseen tätä mahdollisuutta. Epäilemättä kulttuuri- ja erityisesti kielimuurit ovat tärkeitä syitä tähän varovaisuuteen. On kuitenkin myös paljon muita esteitä, jotka kuuluvat politiikan alaan, esimerkiksi se, että uudistukset, jotka olisi pitänyt toteuttaa kauan sitten, pysäytetään neuvostossa, kaikilla tasoilla on huomattavia tietovajauksia, jäsenvaltiot siirtävät säädökset verkkaisesti kansalliseen lainsäädäntöön ja hallintokäytännöt ovat byrokraattisia, kuten esimerkiksi monet käsittelyssämme olevat valitukset ja myös Euroopan tuomioistuimen tuomiot osoittavat.
Komission toimintasuunnitelma sisältää mielekkään strategian näiden ongelmien voittamiseksi. Siinä aiotaan sitoa kaikki osapuolet tähän vapaan liikkuvuuden edelleen kehittämiseen. Kansalaiset, kansalliset, alueelliset ja paikalliset viranomaiset, työmarkkinaosapuolet, mutta tietenkin myös Euroopan toimielimet. Pidän siksi komission toimintasuunnitelmaa ilahduttavana ja erityisesti myös ilmoitettuja lainsäädäntöesityksiä.
Kiitän lisäksi myös Veilin johtamaa korkean tason työryhmää laaja-alaisista ehdotuksista, nehän on otettu osin huomioon komission ehdotuksissa ja omassakin mietinnössäni. Pidän niitä yhtäältä rohkeina, toisaalta myös käytännönläheisinä. Lisäksi haluaisin kiittää lausunnon antaneita valiokuntia siitä, että ne ovat täydentäneet mietintöäni tärkeillä asioilla.
Mietinnössäni on 31 kehotusta komissiolle ja neuvostolle, ja käsittelen niissä erityisesti kuutta näkökohtaa.
Ensiksi: sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittaminen. Ei tietenkään saa käydä niin, että toiseen jäsenvaltioon siirryttäessä menetetään oikeus kotimaan sosiaaliturvaan. Olen muun muassa vaatinut, että komissio tekee välttämättömät johtopäätökset myös EY-tuomioistuimen uusimmista tuomioista, esimerkiksi Kohlin ja Deckerin tapauksista ja että se esittää ne parlamentille.
Toiseksi: verotuskohtelu. On itsestään selvää, ettei rajojen yli liikkuvia kansalaisia saa rangaista syrjivällä kaksinkertaisella verotuksella.
Kolmanneksi: työpaikkoihin pääsy. En halua yliarvioida liikkuvuutta työmarkkinatilanteen kannalta, mutta mielestäni on kuitenkin oikein, että tämä näkökohta oli esillä myös Luxemburgin työllisyyshuippukokouksessa. Tulevaisuuden kannalta se on varmaankin vielä tärkeämpi kuin nykyisin.
Neljänneksi: tiedotus ja yhteistyö. Tässä kohdin ajattelen, että työvoimatoimistot varustettaisiin tulevaisuudessa paremmin, jotta avoimuus lisääntyisi myös työnhakijoita kohtaan.
Viidenneksi: maahanmuutto- ja oleskeluvapaus, myös unionin ulkopuolisten maiden kansalaisille.
Kuudenneksi: tutkintojen tunnustaminen, jota on edistettävä paljon ponnekkaammin kuin tähän mennessä.
Lopuksi haluisin puhua epämiellyttävästä asiasta. Olen kuullut, että PPE ei halua kannattaa mietintöä unionin ulkopuolisten maiden kansalaisia koskevien poliittisten vaatimusten vuoksi. Pidän sitä tietenkin valitettavana. Minusta se on myös merkillistä käyttäytymistä, ensinnäkin, koska me täällä Euroopan parlamentissa työskentelemme yhdessä yleensä rakentavasti, erityisesti sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnassa, ja olen myös pyrkinyt sisällyttämään ja ottamaan vastaan suurimman osan 40 tarkistuksesta, mutta toiseksi myös, koska pidän kollega Pirkerin nyt esillä olevia tarkistuksia todella erittäin tuhoisina ja populistisina.
Mielestäni myös me, parlamentin vasemmistolaiset, otamme vakavasti kansalaisten huolet ja hädän. Mekin haluamme parantaa tiettyjä unionin ulkopuolisten maiden kansalaisten vapaan liikkuvuuden edellytyksiä ja rajoituksia hitaasti, asteittain. En kuitenkaan voi kannattaa herra Pirkerin tarkistuksia.
Emme voi antaa unionin ulkopuolisten maiden kansalaisten syrjinnän purkamisen odottaa, kunnes meillä on yhteisönlaajuinen siirtolaispolitiikka. Te vaaditte tarkistuksessanne valitettavasti suojautumis- ja eristämispolitiikkaa.
On estettävä kaikenlainen vapaan ammatinvalinnan estäminen, myös kansalaisuuden perusteella! Tästä syystä vaadimme välttämätöntä yhdentymistä koskevaa järkevää politiikkaa, jota Eurooppa vie eteenpäin. On vihdoinkin purettava juridisten oikeuksien ja juridisen käytännön välinen ristiriita, joka on valitettavasti vallinnut jo 40 vuotta!

Oddy
Arvoisa puhemies, työntekijöiden vapaa liikkuvuus on yksi Rooman sopimuksessa myönnetyistä neljästä perusvapaudesta. Mielestäni se on näistä neljästä perusvapaudesta vähiten kehittynyt. On selvää, että työntekijöiden vapaalle liikkuvuudelle on esteitä, ja niin muodoin onnittelen komissiota siitä, että se on laatinut toimintasuunnitelman yrittäessään ratkaista tätä ongelmaa.
Komission on kuitenkin tutkittava epäsuoria esteitä työvoiman vapaalle liikkuvuudelle kuten eläkkeiden siirrettävyyttä, asumiskustannuksia, terveydenhuoltojärjestelmiä ja koulutusjärjestelmiä, jotta nähdään, kuinka esteet voidaan voittaa.
Kiitän kollegojani oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevässä valiokunnassa heidän tuestaan ja hienotunteisista ehdotuksistaan, mutta kehotan komissiota suhtautumaan tähän aiheeseen vakavasti, sillä se voi ainoastaan olla avuksi Euroopan unionin kannattavuudelle, jos ihmiset ovat valmiimpia muuttamaan työn vuoksi.

Van Lancker
Arvoisa puhemies, haluaisin puolueryhmäni puolesta onnitella ystävällisesti Barbara Weileria koko siitä suurenmoisesta työstä, jonka hän on tehnyt tästä meille kaikille luonnollisestikin läheisestä aiheesta. Parlamentti on aina puolustanut tätä neljättä perusoikeutta, joka onkin Euroopan kansalaisuuden ja yhdentymisen tunnuskuva. Toivomme, että parlamentti ja komissio, arvoisa komissaari, jatkavat taisteluaan joissakin jäsenvaltioissa vallitsevaa pyrkimystä vastaan eristäytyä ja asettaa hallinnollisia ja tosiasioihin pohjautuvia esteitä henkilöiden vapaata liikkuvuutta vastaan. Päinvastoin kuin mitä joissakin jäsenvaltioissa ajatellaan, vapaa liikkuvuus ei merkitse suoneniskua talousarviolle tai sosiaaliturvajärjestelmälle, ja meidän on aika tajuta, että Eurooppa tarvitsee liikkuvuutta, että se tuottaa yhteiskunnalle jotain eikä maksa mitään. Me sosialistiryhmässä olemme siis kiitollisia Euroopan komissiolle tästä toimintasuunnitelmasta ja toivomme, arvoisa komissaari, että komissio laatisi nyt nopeasti konkreettisia lainsäädännöllisiä ehdotuksia, sillä meillä on vielä paljon tehtävää.
Tarkastelkaamme esimerkiksi oleskeluoikeutta, joka ei onneksi enää koske ainoastaan työntekijöitä, vaan myös eläkeläisiä, opiskelijoita, työnhakijoita, elätettävänä olevia perheenjäseniä, tietenkin sikäli kuin he voivat osoittaa, että heillä on riittävät tulot ja sairausvakuutukset. Sekä yhteisön laissa että kansallisessa laissa on kuitenkin vielä erittäin paljon esteitä, valtava määrä hallinnollisia kompastuskiviä, joista aiheutuu harmia etenkin eläkeläisille, määräaikaisen työsopimuksen tehneille työntekijöille ja lähetetyille työntekijöille. Mietinnössä sanotaan aivan oikein, että meidän on puututtava tähän asiaan. En totta puhuakseni ymmärrä, miksi PPE-ryhmä ei tahtoisi tukea eräitä erittäin oikeutettuja vaatimuksia, joita muuten komissiokin tukee. Puolueryhmäni pitää hyvin tiukasti kiinni myös oikeudesta perhe-elämään, joka kuuluu ihmisen perusoikeuksiin, perheenjäsenten kansalaisuudesta riippumatta. Olen todennut, että Euroopan komissio todellakin aikoo toteuttaa tätä perheiden yhdistämisoikeutta, ja se saa meiltä täyden tukemme.
Lopuksi huomautan, että puolueryhmäni kannattaa myös kaikkinaisen syrjinnän vähittäistä poistamista. Ilman muuta jäsenvaltioiden kansalaisten ja Euroopan unionin kansalaisten välillä, mutta vähitellen myös unionin kansalaisten ja sellaisten kolmansien maiden kansalaisten välillä, jotka ovat pysyvästi asettuneet unionin alueelle. Tiedän, että tämä viimeksi mainittu kohta on hyvin vaikea kohta parlamentin keskustelussa, mutta huomaan muuten myös, että Euroopan komissio haluaa vähitellen ryhtyä toteuttamaan sitä. Olen myös huomannut, että PPE-ryhmä tukee periaatteessa tätä näkökantaa, mutta kytkee kolmansien maiden kansalaisten oikeuden vapaaseen liikkuvuuteen kuitenkin yhteiseen Euroopan tason maahanmuuttopolitiikkaan. Tätä tiukkaa kytkentää puolueryhmäni ei voi kannattaa. Meidän mielestämme ei ole hyväksyttävää antaa siirtolaisten, jotka ovat jo vuosikausia asuneet unionin alueella, odottaa siihen saakka kunnes neuvosto on saanut kolmannen pilarin kokonaan valmiiksi ja antaa ihmisille vasta sitten oikeus matkustaa, hakea työtä rajan ulkopuolelta tai viedä sosiaaliturvaoikeutensa rajan yli. Eurooppalaisen yhdentymispolitiikan pitää todellakin tukea kolmansien maiden kansalaisten vastuuta ja velvollisuuksia, mutta älkäämme myöskään unohtako, että heiltä puuttuu vielä osa niistä oikeuksista, jotka meillä Euroopan unionin kansalaisilla on. Me tuemme ehdottomasti tätä komission toimintasuunnitelmaa, arvoisa komissaari, ja toivotamme teille mitä parhainta menestystä sen toteuttamisessa.

Pirker
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät naiset ja herrat, vapaa liikkuvuus - ja tässä olemme yhtä mieltä - on Euroopan unionin perustamissopimuksen ydinkohta. Olemme luoneet parlamentissa paljon oikeudellisia edellytyksiä, jotta se voisi myös toteutua. Meillä on kuitenkin edelleen kaiken kaikkiaan paljon ongelmia vapaan liikkuvuuden toteuttamisessa, ei pelkästään työntekijöiden vapaan liikkuvuuden toteuttamisessa. Nyt pidän ilahduttavana komission esittämää toimintaohjelmaa, jolla se pyrkii parantamaan ainakin työntekijöiden vapaata liikkuvuutta.
Pidän sitä ilahduttavana, koska komissiolla on siinä aivan konkreettisia ehdotuksia. Pidän tässä yhteydessä ilahduttavina rouva Weilerin täydentäviä ehdotuksia, koska hän esittää myönteisesti, että esimerkiksi byrokratian purkaminen on välttämätöntä ja että sosiaalisia oikeuksia ei saa menettää, että kansalaisille on tiedotettava, että koulutuksen vastavuoroinen tunnustaminen on välttämätöntä ja että sosiaaliturvakortti pitäisi ottaa käyttöön, myös esimerkiksi lähetettyjä työntekijöitä koskevan direktiivin väärinkäytön välttämiseksi. Suuri joukko myönteisiä kohtia, joista olemme varmaankin samaa mieltä.
Rouva Weiler, teistä tulee nyt kuitenkin vähän liian kunnianhimoinen. Te vaaditte nimittäin omaisten unioniin muuttamisen yhteydessä, kun unionin ulkopuolisista maista tulevat omaiset asettuvat tänne asumaan, samoja oikeuksia yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisille kuin unionin kansalaisillekin. Tähän voimme järjestelmällisyyden logiikan vuoksi suostua vasta, kun sitä ennen on laadittu muutolle, työntekijöiden vastaanotolle, työntekijöiden asettumiselle asumaan Euroopan unioniin unioninlaajuinen säädös, jonka on oltava voimassa kaikissa valtioissa. Te haluatte tässä ottaa toisen askeleen ennen ensimmäistä.
Toinen vaatimuksenne on viisumipakon välitön lakkauttaminen. Nyt komissio ilmoittaa jo, että sellainen ajatus on hyvin kunnianhimoinen tavoite. Te haluatte toteuttaa sen heti, ilman että sille on minkäänlaisia edellytyksiä. Toiset näkevät asian varsin realistisesti, he ajattelevat, että tässä pitäisi säätää siirtymäaika, odottaa viisi vuotta, ja sitten pitäisi hyväksyä neuvoston päätös. Emmehän saa unohtaa, että myös kolmansien maiden on saatava rajavalvontansa siinä määrin kuntoon, ettei synny ongelmia ylitettäessä unionin ulkoraja ja sen jälkeen unionin sisäraja.
Kolmas kohta: te vaaditte oleskeluoikeuden laajentamista koskemaan kaikkia perheenjäseniä kansallisuudesta riippumatta ja otatte myös avopuolisot mukaan. Te kuljette siinä täsmälleen samaa tietä kuin herra Lehne. Te avaatte tällöin kaikki ovet väärinkäytölle. Uskon, että olette haukannut liian suuren palan. Olette kadottanut tunteen siitä, mikä on mahdollista.
Olen samaa mieltä mietinnön tiettyjen kohtien osalta ja kannattaisin mietintöä, jos rouva Weiler kannattaisi sitä, mitä me vaadimme, nimittäin, että omaisten muuttoa, asettumista ja turvapaikkaa koskevissa asioissa pitää ensin saada aikaan yhteisönlaajuiset säädökset, jotta sitten voidaan toteuttaa vapaan liikkuvuuden periaatetta myös kolmansista maista tulevien omaisten osalta. Kannatan ehdotuksianne osittain, mutta oleellisilta osin en. Kiitän teitä.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, mielestäni komissio on laatinut joukon erinomaisia ehdotuksia ja rouva Weiler erinomaisen mietinnön. Herra Bangemann oli eilen vieraana liberaaliryhmän kokouksessa, ja hän kiinnitti huomiomme siihen, että kansallisten valtioiden merkitys on pienenemässä kun taas maailmanlaajuistuminen kasvaa yhä. Jos tarkastelemme siinä valossa rouva Weilerin mietintöä, meidän on mielestäni uskallettava yhdessä todeta, että emme saisi syrjiä muiden maiden työntekijöitä, jotka työskentelevät täällä työluvan turvin, sillä siitähän varsinaisesti on kysymys. Minun täytyy sanoa, että korvani melkein putosivat päästäni kuunneltuani äsken herra Pirkerin puheenvuoroa. Ei ole epäilystäkään siitä, että tässä esitetään Saksan vaalien merkeissä julkilausuma. Luulin aina, että Euroopan parlamentin tarkoituksena oli olla puolueiden yläpuolella ja kohottaa itsensä niiden yläpuolelle. Valitan erittäin suuresti sitä, että kristillisdemokraattinen puolue ei tällä kertaa tunne kykenevänsä siihen. Haluan kuitenkin vielä kehottaa kyseistä puoluetta tukemaan tätä mietintöä.
Hyvät kollegat, ei voi tietenkään olla niin, että rouva Weilerin mietintö jää vaille kristillisdemokraattien tukea näiden pienten erojen takia. Vaikka korvani eivät vielä olisikaan pudonneet päästäni, niin silmäni kyllä putoaisivat, jos äänestyksessä huomenna käy niin. Näin sanoen, arvoisa puhemies, haluan vain vielä ilmaista olleeni todella pettynyt komission vastaukseen, joka koski Kohlin ja Deckerin tapauksesta esittämiäni kirjallisia kysymyksiäni. Siinäkin asiassa ollaan hyvin varovaisia, ja uskon myös tämän johtuvan Saksan vaaleista; nyt siitä kyllä täytyy vihdoin tulla loppu. Meidän on Eurooppana kyettävä asettumaan näiden kansallisten ja valtiollisten etujen yläpuolelle. Pyydän myös komissiota tekemään näin.

Ojala
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin onnitella rouva Weileriä hänen erinomaisesta mietinnöstään. Rouva Weiler puolustaa mietinnössään johdonmukaisesti sitä periaatetta, että vapaan liikkuvuuden Euroopan unionissa on koskettava kaikkia unionin alueella oleskelevia, ei vain työntekijöitä ja heidän perheenjäseniään. Liikkuvuuden unionin alueella on oltava vapaata myös opiskelijoille ja eläkeläisille sekä täällä oleskeleville kolmansien maiden kansalaisille.
EU: n neljä perusvapautta ovat tähän asti käsittäneet vain työvoiman vapaan liikkuvuuden. Henkilöistä ei ole puhuttu mitään. Työvoima on nähty yhtenä tavarana, jonka on sisämarkkinoilla voitava liikkua vapaasti yhdessä muiden tavaroiden kanssa. Kyseessä ovat kuitenkin aina ihmiset, joilla on ihmisten tarpeet ja tunteet. Heidän liikkumiseensa vaikuttavat monet muutkin seikat kuin vaihteleva työvoiman kysyntä.
Olen kovin hämmästynyt ja pettynyt niistä PPE: n tarkistusesityksistä, joilla pyritään heikentämään tätä periaatetta yhteisön alueella laillisesti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten osalta. Tuen täysin rouva Weilerin esitystä siitä, että viisumipakko poistettaisiin jo nyt täällä oleskelevien siirtotyöläisten perheenjäseniltä.
Kun puhutaan perheenjäsenistä, olivat sitten kyseessä unionin tai kolmansien maiden kansalaiset, olisi myös otettava huomioon ne muutokset, joita perhekäsitteessä on tapahtunut. Perheen voivat nykyään muodostaa myös ilman avioliittoa yhdessä elävät samaa tai eri sukupuolta olevat kumppanit. Heidän tulee olla yhdenvertaisessa asemassa perinteisessä perheessä eläviin verrattuna etuuksia määriteltäessä.
Toivon todellakin, arvoisa puhemies, että PPE ei nyt kaataisi tätä tärkeää mietintöä. Minusta tämä on niin arvokas mietintö, että tämä pitäisi parlamentin ehdottomasti hyväksyä. Olisi varsin noloa, mikäli emme tästä löydä yhteisymmärrystä.

Wolf
Arvoisa puhemies, antakaapa minun palata ajassa taaksepäin ja olla vähän perusteellisempi. Minun teesini on, että kukaan ei voi kannattaa länsimaisena kristittynä, valistuksen kannattajana, eurooppalaisena ihmisten jakamista kahteen luokkaan ja sulkemista valtion rajojen taakse. Vetoan nykyisen Tunisian alueella olevan Hipon piispaan, latinalaisen kirkon henkiseen isään, jonka armo-opin perustana on kaikkien ihmisten radikaali tasavertaisuus, vaikkei tarvitsekaan yhtyä Lutherin kärjistykseen "täysin ilman omaa ansiota" . Vetoan eurooppalaiseen valistukseen, joka on Antiphonin, Eliin Hippiaan päivistä lähtien argumentoinut saman vapauden johtoajatuksen perusteella. Vetoan sodanjälkeiseen Eurooppa-liikkeeseen, joka osoitti mieltään raja-aitoja vastaan.
Herra Pirker ja herra Pronk, tulette nyt Herran vuonna 1998 vaatimaan yhteisön oikeuden vastaisesti eräänlaista "ei ennen kuin" -julkilausumaa, johon vapaa liikkuvuus sidotaan, koska tiedätte, ettei tämä edellytys täyty kovin pian. Te vaaditte kaikkien etuisuuksien poistamista ihmisryhmiltä, jotka ovat nykyisin erityisen syrjittyjä: unionin ulkopuolisten maiden kansalaisten omaisilta, perheenjäseniltä kansallisuudesta riippumatta, avopuolisoilta, työtä etsiviltä työntekijöiltä arveluttavine sopimuksineen, siirtotyöläisiltä, opiskelijoilta, eläkeläisiltä ja työelämän ulkopuolella olevilta. Kollega Pirker, tästä ei synny niin sanottua järjestelmällisyyden logiikkaa, mikä onkin joka tapauksessa vain toinen ilmaus sille, mitä mielellään halutaan. Jos haluaisimme käyttää täällä suuria sanoja, meidän pitäisi varmaankin sanoa, että nämä tarkistukset on torjuttava epäkristillisinä, valistuksen vastaisina ja täysin epäeurooppalaisina!

Ettl
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät naiset ja herrat, onnittelen ensiksikin esittelijää hänen tätä kysymystä käsittelevän erinomaisen ja avoimen mietintönsä johdosta. Sallikaa minun ensin tehdä yksi huomautus: tänään aamupäivällä, kun Itävallan varaliittokansleri esitteli Euroopan unionille Itävallan puheenjohtajuusohjelman, olin ylpeä siitä, että olen itävaltalainen. Nyt olen hiukan kiusaantunut! Päinvastoin kuin kollega Pirkerin esityksissä - hän rakensi tänään Itävalta-linnoitusta, Eurooppa-linnoitusta - me puhuimme tänään aamupäivällä Euroopan unionin laajentumisesta kaikella sillä innolla, mikä asiaan kuuluu, ja kaikkine sen takana olevine poliittisine näkemyksineen. Luonnollisesti tietyin mitoin ja siirtymäjärjestelyin. Sitä ennen kuitenkin säädämme täysin syrjiviä toimia emmekä edes kykene integroimaan unionin ulkopuolisista maista tulevia työntekijöitä emmekä heidän perheitään. Luomme kaksi eri mittaa, ja siitä huolimatta esityksessä on kysymys näiden toimien asteittaisesta toteuttamisesta. Pitäisin sitä aivan järkevänä!
Euroopan unionissa me puhumme yhtäältä tavaraliikenteen vapaudesta ja haluamme syventää ja toteuttaa sitä. Kun on kyse ihmisten vapaasta liikkuvuudesta ja sen taustalla olevien toimien sosiaalisista säännöistä, lyömme jarrut päälle. Kun on ylipäänsä kysymys syrjivistä säännöistä, me häpeilemme. Eihän se käy päinsä!
Uskon, että huomenna järki voittaa ja voimme jo nyt ottaa ensimmäiset askeleet siihen suuntaan, muussa tapauksessa onnistumme syventämisprosessissa monelta osin vain puutteellisesti, ja niin ei todellakaan pidä eikä saa tapahtua. Anteeksi hieman tunnepitoinen purkaukseni, mutta tänään tunnen näin.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, on selvää, että työvoiman vapaa liikkuvuus on yksi Euroopan unionin kansalaisten perusoikeuksista. Tämä oikeus on yksi neljästä perusoikeudesta, jotka muodostavat Euroopan integraation kulmakivet. Nämä vapaudet koskevat ja niiden pitääkin koskea ensisijaisesti unionin kansalaisia. Vapaata liikkuvuutta haittaavat esteet, kuten oleskelulupabyrokratia, tutkintojen vastaavuusongelmat ja sosiaaliturvaan liittyvät kysymykset vain pahenisivat, jos kolmansien maiden kansalaisten statusta yritettäisiin muuttaa ennen yhteisön työmarkkinalainsäädännön ajanmukaistamista.
Tällä hetkellä yhteisön lainsäädäntö ei mahdollista kolmansista maista tulevan työvoiman ja unionin kansalaisten rinnastamista. Täydellinen rinnastaminen ei ole myöskään poliittisena tavoitteena realistinen. Koska Weilerin vaatimat radikaalit toimet kolmansista maista tulevan työvoiman aseman muuttamiseksi ovat vailla laillisuuspohjaa, mietinnön keskeinen sisältö jää pakostakin erittäin epäselväksi. Weilerin korostama koulutuspassijärjestelmä tutkintojen vastaavuuden parantamiseksi on sinänsä kannatettava mutta sen toteuttamisen on nojauduttava tiukasti kansallisten viranomaisten väliseen yhteistyöhön läheisyysperiaatteen hengessä.

Pronk
Arvoisa puhemies, tänä iltana on puhuttu aika lailla meidän näkökannastamme. Se on luonnollisesti aina hauskaa keskustelua ajatellen. Minun on sanottava, että se on tapahtunut täysin epäoikeutetusti, niin kuin tässä jo sanottiin. Minä, ja luullakseni myös puolueryhmämme, näen silmieni edessä Euroopan, missä jokainen voi vapaasti matkustaa ja muuttaa vapaasti työ- ja asuinpaikkaa. Asia on vain niin, että meillä ei ole yhteistä viisumipolitiikkaa. Yhdysvalloissa sitä vastoin on, joten siellä liikkuminen onkin mahdollista. Se ei koske ainoastaan Yhdysvaltojen kansalaisia, vaan myös kolmansien maiden kansalaisia. Valitettavasti tilanne ei meillä ole samanlainen. On monta sosialistista hallitusta, jotka estävät meitä edistymästä viisumiasiassa, mainitsen esimerkkinä Ison-Britannian hallituksen, joka kieltäytyy osallistumasta yhteiseen viisumipolitiikkaan. On luonnollisestikin hyvin omituista, että sitten kuullaan siltä puolen salia, että me olemme niitä, jotka jarruttavat asiassa. Ei, arvoisa puhemies, olemme valmiit tekemään sen, mikä on mahdollista nykyisten lakien sallimissa rajoissa, mutta me emme voi edetä pitemmälle, sillä parempi on hyvän vihollinen. Tämä meidän on pidettävä mielessämme, ja sama koskee myös komissiota.
Komissiossa on parhaillaan hyvin paljon tekeillä. Se on saanut runsaasti valituksia etenkin unionin kansalaisilta, jotka ovat tavalla tai toisella joutuneet vaikeuksiin. Asian parantamiseksi on paljon tehtävissä. Sen hyväksi voidaan tosiaankin tehdä jotain, mutta on asian yksinkertaistamista sanoa sitten: antaa sitten kaikkien vaan tulla: muodostakaamme yksi laaja, valtava perhe. Minusta on aina niin silmiinpistävää, että salin toisella puolella mainitaan perhepolitiikka vain tässä yhteydessä. Kaiken on sitten tapahduttava yhtäkkiä. Korvat putoavat päästä ja ties mitä muuta. Tämä kaikki on hienoa, mutta, arvoisa puhemies, näkökantamme johtaa lopulta parannuksiin. Rouva Weilerin ehdotukset, kaikkine hyvine tarkoitusperineen, ja kunnioittaen sitä, mitä hänellä on sanottavanaan, eivät johda parannuksiin, ne merkitsevät ainoastaan sitä, että juutumme paikoillemme hetken tilanteeseen, vaikka tarkoituksemme on todella päästä eteenpäin.

Flynn
Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää kaikkia niitä, jotka ovat osallistuneet tähän erittäin tärkeään keskusteluun, ja kiittää rouva Weileria hänen panoksestaan. Havaitsin äskettäin, että tämä on erittäin herkkä aihe riippumatta siitä, mihin vuodenaikaan tai minä vuonna siitä keskustellaan.
Olen samaa mieltä rouva Oddyn kanssa siitä, että meidän on suhtauduttava aiheeseen vakavasti, enkä tyydy siihen, että tämä on vapaus, joka on kehittynyt yhtä nopeasti kuin jotkin muut myönnetyt vapaudet, koskivatpa ne tavaroita, palveluita tai pääomaa. Tämä on vapaus, josta on puhuttava, ja olen samaa mieltä rouva Weilerin kanssa siitä, että koko kysymys liikkuvuudesta on perustava. Emme voi puhua eurooppalaisesta työllisyysstrategiasta ja sopeutumiskyvystä ellemme aio hyväksyä sitä, mitä on tehtävä suuremman liikkuvuuden tarjoamiseksi Euroopan työmarkkinoilla. Liikkuvuutta ei ole olemassa tällä hetkellä.
Komissio hyväksyi työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevan toimintasuunnitelman viime vuoden marraskuussa. Siinä pyritään pohjimmiltaan asettamaan oikeus työntekijöiden vapaaseen liikkuvuuteen muiden Euroopan unionin politiikkojen ja toimien yleistä taustaa vasten siten, että painotetaan nimenomaan kahta tärkeintä aihetta, jotka tukevat toimintasuunnitelmaa kokonaisuudessaan.
Ensimmäinen on kansalaisuus. Se, että parannetaan vapaan liikkuvuuden oikeuden harjoittamista, hyödyttää EU-kansalaista, sillä tämä oikeus on olennainen osa Euroopan kansalaisuutta. Toinen koskee kysymystä työllisyyspolitiikasta. Työntekijöiden vapaan liikkuvuuden lisääminen edesauttaa Euroopan työmarkkinoiden parempaa toimintaa.
Marraskuusta 1997 lähtien komissio on toiminut aktiivisesti toimintasuunnitelman toimeenpanemiseksi täyttääkseen suunnitelmassa ilmoitetut sitoumukset. Komissio harkitsee lainsäädännöllisiä ehdotuksia muuttaakseen ja päivittääkseen työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevaa lainsäädännöllistä ydintekstiä. Puhumme tässä asetuksesta 1616/68, joka koskee oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen, ja direktiiviä 360/68, joka koskee työntekijöiden ja heidän perheidensä oikeutta oleskeluun yhteisön alueella.
Näitä kahta perustavaa lainsäädännöllistä tekstiä ei ole merkittävästi muutettu 30 vuoteen. Aika on nyt otollinen ja sopiva, kun otetaan huomioon yhtenäismarkkinat, yhtenäisvaluutta, koko kysymys laajentumisesta ja tarve vahvistaa työllisyysstrategiaamme.
Uudet lainsäädännölliset ehdotukset kattavat keskeisiä aiheita kuten työnhakijoiden ja harjoittelijoiden oleskeluvapauden parantamisen ja kaikkia työntekijöitä koskevien byrokraattisten esteiden poistamisen. Olen samaa mieltä rouva Van Lanckerin kanssa tältä osin. Euroopan unionin työntekijöiden perheiden yhdistämistä koskevia ehtoja on parannettava, ja on edistettävä ammatillista liikkumavaraa, joka perustuu EU: n työntekijöiden vastaavan ammatillisen pätevyyden tunnustamiseen missä tahansa Euroopan unionissa riippumatta siitä, missä jäsenvaltiossa pätevyys on hankittu.
Tähän sisältyy sellaisia aiheita kuin ammatillinen kokemus, todistukset ja pätevyydet. Ehdotukset perustuvat aikaisemmille ehdotuksille, jotka teimme jo vuonna 1989, samoin kuin itse toimintasuunnitelmaan sekä rouva Simone Veilin johtaman henkilöiden vapaata liikkuvuutta käsitelleen korkean tason asiantuntijaryhmän suosituksiin. Viime viikolla komissio hyväksyi tiedonannon neuvostolle ja parlamentille Veilin ryhmän kertomuksen seurannasta. Tiedonannossa korostetaan konkreettisten ehdotusten tärkeyttä vapaan liikkuvuuden lisäämisessä.
Minulla on ilo muistuttaa, että neuvostolle on esitetty joitakin tärkeitä lainsäädännöllisiä edistysaskeleita työntekijöiden vapaan liikkuvuuden alalla. Neuvosto on äskettäin hyväksynyt kaksi työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevaa komission ehdotusta, jotka ovat direktiivi lisäeläkkeistä ja asetus, joka koskee sosiaaliturvajärjestelmien koordinointia koskevan asetuksen 1408/71 toimialan laajentamista koskemaan erityisiä valtion virkamiehille tarkoitettuja järjestelmiä.
Myös komission ehdotus asetuksen 1408/71 soveltamisalan laajentamiseksi kolmansien maiden kansalaisiin, jotka oleskelevat laillisesti jossakin jäsenvaltiossa, on neuvoston käsiteltävänä. Toimintasuunnitelma kattoi nämä kolme ehdotusta. Komissio työskentelee myös aktiivisesti yksinkertaistaakseen asetusta 1408/71, joka on yksi vapaan liikkuvuuden oikeuden tehokasta harjoittamista koskevan lainsäädännön tärkeimmistä osista.
Siirryttäessä pois lainsäädännöllisestä kehityksestä toimintasuunnitelmassa kerrottiin myös niistä toimista, jotka on suunnattu suurempaan avoimuuteen työmarkkinoilla ja parempaan tiedottamiseen työmarkkinoiden mahdollisuuksista. Euroopan parlamentti vaati myös sellaisia toimia päätöslauselmassaan. Tätä tarkoitusta varten on useita avaintoimia, jotka on käynnistetty aivan äskettäin.
Tiedotusta koskevan aloitteen " Kansalaisena Euroopassa" puitteissa käynnistettiin Cardiffissa vain kuukausi sitten uusi toiminta nimeltään " Permanent Dialogue with the Citizen" (pysyvä vuoropuhelu kansalaisen kanssa). Uusi tiekartta työnhakijoille on laadittu siinä tarkoituksessa, että käytännöllisen ja helppokäyttöisen oppaan avulla annetaan lisää tietoa kansalaisille, jotka haluavat harjoittaa oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen.
Cardiffin huippukokouksessa myös EURES-tietokanta esitettiin Internetissä, joten se on nyt täysin kaikkien niiden kansalaisten käytettävissä, jotka haluavat katsoa kaikkien jäsenvaltioiden sen kautta tarjoamia työtarjouksia.
Useita toimia on aloitettu työntekijöiden vapaan liikkuvuuden oikeutta koskevan tiedon lisäämiseksi tutkijoita, ammatin harjoittajia, tuomareita ja kansalaisia varten. Useita konferensseja ja seminaareja on nyt pidetty kaikissa jäsenvaltioissa, ETAmaat mukaan lukien. Näille toimille on tulossa jatkoa. Tärkeä konferenssi pidetään Brysselissä lokakuussa asetuksen 1612/68 voimaantulon 30. vuosipäivän juhlistamiseksi sekä tulevaisuuden tarkastelemiseksi.
Olen sen vuoksi melkoisen iloinen voidessani vahvistaa, että komission ponnistelut toimintasuunnitelmassa esitettyjen sitoumusten noudattamiseksi etenevät kohtuullisen hyvää vauhtia. Tässä yhteydessä Euroopan parlamentin päätöslauselma on hyvin tärkeä. Minun on sanottava, että olen tyytyväinen molempien täällä olevien toimielinten mielipiteiden samanlaisuuteen. Haluaisin tähdentää, että Euroopan parlamentin päätöslauselmassa korostetaan työntekijöiden vapaan liikkuvuuden tärkeyttä samalla tavalla kuin komissiokin sitä korostaa: kansalaisuuden ja työllisyyden kautta. On tärkeää korostaa, että molemmat alueet liittyvät nykyään tiiviisti toisiinsa ja että ne ovat Euroopan kansalaisten päähuolia.
Tiedämme, että Euroopan kansalaiset ovat huolissaan Euroopan työllisyystilanteesta ja että heitä kiinnostaa tietää mahdollisuuksista löytää työtä jostakin toisesta jäsenvaltiosta. Lisäksi Euroopan kansalaiset ovat yhä enemmän tietoisia siitä, että on olemassa Euroopan laajuinen ammatillisen liikkuvuuden alue. He haluavat tietää, kuinka he voivat hyötyä siitä.
Toimintasuunnitelmassa - ja Euroopan parlamentin päätöslauselmassa - pyritään vastaamaan täysin näihin huolenaiheisiin. Toimintasuunnitelma on siis pääasiallisesti kohdistettu työntekijöiden vapaaseen liikkuvuuteen. Emme kuitenkaan ole katsoneet läpi sormiemme sitä tosiseikkaa, että vapaa liikkuvuus sinällään sisältää joukon muita huolenaiheita, jotka käsittävät enemmän kuin työssä käyvän väestön tilanteen. Parlamentin päätöslauselmassa viitataan muihin sellaisiin huolenaiheisiin, ja niihin kuuluvat: rajavalvonnan poistaminen, mukaan lukien Schengenin säännöstön lisääminen perustamissopimukseen, opiskelijoiden, eläkeläisten ja työttömien oleskeluoikeus samansuuntaisesti Euroopan kansalaisuuden käsitteen kanssa, liikkuvuuden alueen luominen opiskelijoille ja niiden akateemisten pätevyyksien huomioon ottaminen, jotka on hankittu eri jäsenvaltioissa, ja ongelmat, jotka juontavat juurensa niin eroista jäsenvaltioiden verotusta koskevassa lainsäädännössä kuin verotus- ja sosiaaliturvajärjestelmien välisestä vuorovaikutuksestakin.
Komissio ottaa kaikki nämä huolenaiheet huolelliseen harkintaan, ja ne ovat aloitteiden kohteina toimintasuunnitelmassa.
Lopuksi huolimatta sen suhteellisen rajoitetusta ulottuvuudesta niin laajassa yhteydessä, työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevassa toimintasuunnitelmassa pyritään luomaan poliittista voimavaraa vapaan liikkuvuuden alalla. Suunnitelmassa korostetaan kaikkien näiden eri alueiden välistä vahvaa yhteyttä, ja vaikka on varmasti tehtävä lisää työtä, se on tärkeä lähtökohta sellaisen yhtenäisen lähestymistavan toteuttamiselle, jonka pyrkimyksenä on saavuttaa kansalaisen eduksi laaja liikkuvuuden alue kaikkialla rajattomassa Euroopassa.
Uskon vahvasti siihen, että Euroopan parlamentti ja komissio pyrkivät samaan tavoitteeseen. Suhtaudun myönteisesti Euroopan parlamentin tärkeään panokseen tämän osalta. Lupaan teille, että noudatan ohjelmaa, joka johtaa suurempaan liikkuvuuden vapauteen ja siihen, että tuo vapaus lisääntyy paremmassa Euroopassa, jollaista odotamme innokkaasti.

Weiler
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kyse on vain kahdesta aivan lyhyestä selvennyksestä ja vastaamisesta yhteen kysymykseen, ja ne varmaankin edistävät keskustelun havainnollistamista. Haluaisin lainata vielä kerran mietintöni 7 kohtaa, herra Pirker, jossa on kysymys viisumipakosta, sillä te muotoilitte asian valitettavasti väärin. Kehotan komissiota Amsterdamin sopimuksen määräyksistä huolimatta tekemään jo nyt ehdotuksia viisumipakon poistamiseksi yhteisön alueella liikkuvilta kolmansien maiden kansalaisilta, jos he ovat siirtotyöläisten tai lähetettyjen työntekijöiden perheenjäseniä. Kysymys on siis muutetusta työsopimuksesta.
Toinen asia koskee kysymystä, jonka luullakseni suomalainen kollega esitti. En valitettavasti enää muista erittäin sointuvaa nimeä. Oletan, että hän on suomalainen. Te huomautitte, että eurooppalainen koulutuspassi on epäselvä asia. Oletan, että tarkoitatte mietintöni 23 kohtaa, jossa kehotan komissiota jatkamaan työtään eurooppalaisen koulutuspassin luomiseksi. Tätä eurooppalaista koulutuspassia ehdotti komissaari Cresson. Olemme keskustelleet tästä eurooppalaisesta koulutuspassista hyvin perusteellisesti ja yksityiskohtaisesti työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa, ja uskon, että kaikki ryhmät, myös PPE, ovat pitäneet ajatusta hyvänä.

Pronk
Arvoisa puhemies, minulla on kysymys komissaarille. Hän antoi hyvän vastauksen, mutta minulle ei ole selvää, mitä mieltä komissio on parlamentin kahden puolen välisestä suurimmasta mielipide-erosta. Meidän olisi tiedettävä, missä määrin komissio haluaa ottaa mukaan rouva Weilerin toiveet - en sanoisi koko parlamentin, mutta kenties parlamentin enemmistön, toiveet - jotka koskevat kolmannen maan kansalaisia?

Flynn
Kolmannen maan kansalaiset eivät kuulu toimintasuunnitelmaamme lukuun ottamatta perheenjäseniä. Teidän on muistettava, että puhumme yhdistämistä koskevista asetuksista. Ne koskevat perheenjäseniä heidän kansalaisuudestaan riippumatta. Niitä on sovellettu siten 30 vuoden ajan. Yksi isoista ongelmista, joita olen havainnut viime päivinä, on, että todella monet ihmiset hyvin korkeissa asemissa eivät ole ymmärtäneet, että yhdistäminen on ollut voimassa lain mukaan jo 30 vuoden ajan. Minulla ei ole aikaa mennä yksityiskohtiin tänä iltana, mutta harjoituksen vuoksi on hyvin mielenkiintoista tarkastella, mitä tarkalleen ottaen on ollut voimassa 30 vuoden ajan, mitä tulee esi-isiin, jälkeläisiin ja muihin perheenjäseniin - jotkin määräykset ovat lakisääteisiä ja joissakin vaaditaan yhdistämisen helpottamista.
Yritän käsitellä tätä ehdotusta tällä kertaa ennen komissiota. On tärkeää muistaa se.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari Flynn!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Vastuuvakuutukset (Neljäs liikennevakuutusdirektiivi)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Rothleyn laatima oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0267/98) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä ja direktiivien 73/239/ETY ja 92/49/ETY muuttamisesta (KOM(97)0510 - C4-0528/97-97/0264(COD)).

Rothley
Arvoisa puhemies, tämä otsikko kuulostaa hyvin tekniseltä, mutta kyse on melko käytännöllisestä ongelmasta. On kyse toisessa jäsenvaltiossa onnettomuuteen joutuneen henkilön suojan parantamisesta. Direktiiviesitys, josta me neuvottelemme, perustuu ensimmäiseen parlamentaariseen aloitteeseen, jonka parlamentti on tehnyt Maastrichtin sopimuksen jälkeen. Haluaisin kuitenkin rohkaista kollegoja käyttämään tätä mahdollisuutta tulevaisuudessa useammin. Mehän puhumme aina parlamentin aloiteoikeudesta. Teillähän on mahdollisuus!
On kyse onnettomuuteen joutuneen henkilön suojan parantamisesta onnettomuuksissa, joihin joudutaan vieraassa maassa. Kysymys on tällöin arviolta 500 000 onnettomuudesta vuodessa, ainakin Euroopan unionissa. Miksi vieraassa maassa? Jos joutuu omassa maassaan onnettomuuteen ajoneuvolla, joka on rekisteröity toisessa maassa, ei synny ongelmaa. Sen hoitavat vihreäkorttitoimistot.
Jos ranskalainen joutuu Ranskassa onnettomuuteen tanskalaisen kanssa, hänellä ei ole ongelmaa. Mutta jos hän joutuu siihen onnettomuuteen Tanskassa, syntyy ongelmia, koska vakuuttajat eivät ole päässeet yksimielisyyteen siitä, että vihreäkorttitoimistot hoitaisivat nämäkin tapaukset. Siksi tarvitsemme tätä direktiiviä.
Ehdottamamme ratkaisu ei perustu vastuulain yhdenmukaistamiseen, jota on aina joskus ehdotettu. Ei, me vain helpotamme järjestelyjä. Me emme muuta aineellista oikeutta. Me emme muuta tuomioistuinten vastuualueita. Me emme tasapäistä lakia, vaan ylitämme rajat. Ehdottaisin komissiolle, että se ottaa tämän oikeuspolitiikkansa tavoitteeksi: ei lain tasapäistämistä, vaan rajojen ylittämistä.
Mitä me ehdotamme? Ensiksi: onnettomuudessa vahingon kärsineen ei tarvitse enää kääntyä toisen maan vakuutusyhtiön puoleen, vaan hän voi kääntyä tämän vakuutusyhtiön edustajan puoleen omassa maassaan, mikä merkitsee sitä, että jokaisella Euroopan unionissa toimivalla vakuutusyhtiöllä on oltava jokaisessa muussa Euroopan unionin maassa edustaja, joka ottaa vahingon hoitaakseen.
Toinen kohta on olennainen. Me asetamme määräajan. Se koskee sekä vakuutusyhtiön edustajaa vahingon kärsineen omassa maassa että vakuutusyhtiötä itseään. Normaalitapauksessa vahinko on hoidettava kuuden kuukauden kuluessa. Ellei näin ole, alkaa kertyä viivästyskorkoa, joka on sen verran korkea, että se luultavasti nopeuttaa järjestelykäytäntöä. Kyseessä ovat, jos komissio ja neuvosto hyväksyvät ehdotuksen, 11 %: n - 12 %: n viivästyskorot.
Komissio on lisännyt tähän mekanismiin ajatuksen, josta olen kiitollinen, nimittäin ajatuksen korvaustoimielimestä. Tämän korvaustoimielimen, joka tulee toimimaan myös vahingon kärsineen omassa maassa, pitäisi tosin rajoittua vain harvoihin tapauksiin: kun toisen maan vakuutusyhtiö ei ole nimennyt korvausedustajaa tai muuta edustajaa, tai kun edustaja tai vakuutusyhtiö ei ota tämän kuuden kuukauden määräajan aikana ollenkaan kantaa tai tekee niin vain epämääräisesti. Tällöin vahingon kärsineen pitää voida käyttää hyväkseen oman maansa korvaustoimielintä. Tämä komission ajatus on loistava, mutta meidän pitäisi rajoittaa se näihin tapauksiin.
Haluan kiittää vakuutusyhtiöitä oikein sydämellisesti. Ne ovat olleet tarmokkaasti mukana laatimassa tätä direktiiviä, samoin kuin onnettomuuksien uhrien yhdistykset. Voin tänään todeta, että kaikki eurooppalaiset vakuutusyhtiöt, kaikki eurooppalaiset uhrien omaisten yhdistykset kannattavat nyt pöydällä olevaa ehdotusta, ehkä joitakin toimituksellisia muutoksia lukuun ottamatta.
Oletan, että myös komissio hyväksyy parlamentin ehdotukset olennaisilta osin. Olen iloinen, että oli mahdollista käydä ensimmäistä mielipiteenvaihtoa jo laatimisvaiheessa Britannian puheenjohtajuuden aikana. Tässä on mahdollinen malli parlamentin ja neuvoston väliselle tulevalle yhteistyölle jo ensimmäisessä käsittelyssä. Luotan siihen, että neuvosto hyväksyy yhteisen kannan Itävallan puheenjohtajuuden aikana. Kollega Wijsenbeek on esittänyt tarkistuksen. Muilta osin kaikki hyväksyttiin yksimielisesti oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevässä valiokunnassa. Kollega Wijsenbeek tietää, että kannatan periaatteessa hänen tarkistustaan. En vain usko, että se sopii tämän tekstin yhteyteen.
Haluaisin oikeastaan lopuksi kehottaa komissiota jatkamaan tämänsuuntaisen oikeuspolitiikan harjoittamista, jotta Euroopan unionin ihmiset eivät tuntisi oloaan kotoisaksi ainoastaan omalla alueellaan ja omassa maassaan vaan koko Euroopassa.

Grosch
Arvoisa puhemies, ensiksi haluaisin kiittää esittelijää hänen ehdotuksestaan ja onnitella häntä sen johdosta. Liikenne- ja matkailuvaliokunta päätti antaa lausunnon johtopäätöksineen ilman tarkistuksia taatakseen koko ehdotuksen yhtenäisyyden. Tällä direktiivillä todellakin parannetaan olennaisesti onnettomuuteen joutuvien henkilöiden suojaa asuinmaan ulkopuolella.
Ei ainoastaan tämänhetkinen lomamatkojen aika vaan myös vajaat neljä miljoonaa rajan yli työssä käyvää henkilöä korostavat sitä tosiasiaa, että tämä ehdotus koskee hyvin monia kansalaisia. Kuten esittelijä juuri sanoi, arvioiden mukaan sattuu vuosittain 500 000 onnettomuutta uhrin asuinmaan ulkopuolella. Kysymys on onnettomuuksista, joissa muodollisuuksista voi sitten muodostua hyvin vaikeita, joissa yhteyshenkilöitä on toisinaan hyvin vaikea löytää ja - mikä vielä pahempaa - vahingonkorvausta voi joutua odottamaan joissakin tapauksissa hyvin kauan. Puhutaan jopa kahdeksasta vuodesta.
Käsiteltävänä olevan direktiivin myötä otetaan vahingon kärsineiden eduksi käyttöön oikeus vaatia suoraan korvausta, joka ei koske vain onnettomuuden aiheuttajaa vaan myös hänen vakuutusyhtiötään. Informaatiokeskuksen on annettava vahingon kärsineelle kaikki vaadittavat tiedot, ja korvausedustaja tai mahdollisesti korvaustoimielin, kumman tehtävä se sitten onkin, nopeuttaa joka tapauksessa käsittelyä.
Tämän lisäksi direktiivi koskee myös EU: n kansalaisten välisiä onnettomuuksia - tämä lisättiin siihen, Luojan kiitos - kolmansissa maissa, minkä johdosta liikenne- ja matkailuvaliokunta sitten antoikin suosituksen, että tämä direktiivi pitäisi ehkä ottaa paremmin huomioon EU: n ja kolmansien maiden välisissä neuvotteluissa.
Meidän mielestämme tässä direktiivissä otetaan kuitenkin uhrien oikeutetut vaatimukset täydellisesti huomioon vasta, kun myös toisessa liikennevakuutusdirektiivissä ehdotetut vähimmäisvakuutussummat sopeutetaan. Mainittu direktiivi 84/5/ETY on noin 15 vuotta vanha. Niinpä vähimmäissummat eivät tietyissä tapauksissa kata ollenkaan mahdollisia kustannuksia, varsinkaan vakavissa loukkaantumistapauksissa. Tämän lisäksi näissä vähimmäissummissa on jopa 90 %: n eroja maiden välillä. Tällöin lisävakuutukset ovat valitettavasti ainoat asianmukaisen korvauksen takeet. Siksi myös liikenne- ja matkailuvaliokunnan ehdotus pysyy voimassa. On erittäin hyvä asia, että määräaikoja lyhennetään ja että myös tiedotus järjestetään asianmukaisesti, mutta jolleivät vähimmäiskorvaussummat enää riitä, se ei valitettavasti auta uhreja tarpeeksi.
Vielä kerran kiitos esittelijälle hänen työstään ja teille mielenkiinnostanne!

Oddy
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijää tästä tärkeästä mietinnöstä. Se on tärkeä ensiaskel myös parlamentille. Se on ensimmäinen kerta, kun parIamentin päätöslauselmaa on käytetty taustana komission lainsäädäntöehdotukselle. Se on ensimmäinen kerta, kun EY: n perustamissopimuksen 138 b artiklaa on käytetty vedotessa lainsäädäntöön.
Tämä on tärkeä direktiivi. Se on sekä helppokäyttöinen ehdotus että tärkeä tuki yhtenäismarkkinoille. Sillä autetaan moottoriajoneuvo-onnettomuuksien uhreja, jotka ovat joutuneet onnettomuuteen uhrin kotimaan ulkopuolella jossain toisessa jäsenvaltiossa. Jokaisen vakuutusyhtiön on nimettävä tehtävää varten edustaja tai asiamies jokaiseen jäsenvaltioon, ja uhri esittää vahingonkorvausvaatimuksensa suoraan tälle tehtävää varten nimetylle edustajalle.
Tämän etuna on, että se nopeuttaa vahingonkorvausvaatimusten käsittelyä huomattavasti ja vähentää kieliongelmia. Tällä hetkellä keskimääräinen vahingonkorvausvaatimus, joka käsitellään ulkomailla, voi viedä jopa kahdeksan vuotta ja maksaa vähintään 15 % enemmän kuin henkilön kotimaassa käsitelty vahingonkorvausvaatimus. Tämä ehdotus direktiiviksi helpottaa myös tilannetta - kuten esittelijä selitti - määräaikojen vaatimusten osalta ja määräajan noudattamatta jättämisestä seuraavien rangaistusten osalta.
Sosialistiryhmän puolesta suosittelen tätä mietintöä komissiolle ja parlamentille tärkeänä uutena kuluttajaa koskevana toimena. Liikenneonnettomuuteen joutuminen on kyllin stressaavaa ilman siitä aiheutuvaa lisähankaluutta ja -rasitusta, että joutuisi odottamaan vuosia ennen kuin vakuutusyhtiöt eri maissa hoitaisivat vahingonkorvausvaatimukset. Tämä ehdotus on kekseliäs ja luova, ja haluaisin kiittää esittelijää sekä alkuperäisen päätöslauselman ja mietinnön laatimisesta että nyt siitä, että hän esittelee komission ehdotuksen.

Casini C.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, muiden jo esittämien puheenvuorojen jälkeen on vaikea lisätä mitään omaperäistä, mikä johtuu valiokuntani, oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan, ilmaisemasta yksimielisestä tuesta herra Rothleyn mietinnölle. Me kaikki siis puhumme periaatteessa samoista asioista. Kuitenkin minusta on syytä korostaa eräitä seikkoja.
Ennen kaikkea tahtoisin lisätä, vaikka tästä onkin jo puhuttu, eräitä seikkoja avoimuudesta ja avoimuuden lisääntymisestä. On näet korostettava, että tämä direktiivi on ensimmäinen, jossa Euroopan komissio vastaa Euroopan parlamentin 138 b artiklan mukaisesti esittämään kehotukseen. Tämä merkitsee avoimuuden lisääntymistä, sillä toisinaan on käynyt niin, että parlamentti, joka on tuntenut jääneensä vaille aloitteenteko-oikeutta, on puuttunut komission esittämiin toimiin lukuisilla tarkistuksilla, jotka itse ehdotuksen alkuperäiseen muotoon nähden ovat aivan liioiteltuja. Tämä tuskin on oikea tapa puuttua asioihin. Kuten tämä tapaus on tyhjentävästi osoittanut, meillä on väline jonka avulla voimme määrittää toimia, jotka toteuttavat parlamentin tahdon yhtenäisemmällä ja järkevämmällä tavalla.
Toiseksi minäkin korostan, että kaikki eurooppalaiset vakuutusyhtiöt ja kuluttajayhdistykset yhtyvät täysin oikeusasioita käsittelevän valiokunnan lakimiesten ilmaisemaan yksimieliseen kantaan; tämänkään seikan merkitys ei ole vähäinen, ja sitä on tietenkin syytä painottaa.
En pidä tarpeellisena käsitellä tarkemmin direktiivin sisältöä senkään takia, että kollegani ovat jo kuvanneet sitä perusteellisesti. Uskon todellakin, että herra Rothleyn mietintö pitää hyväksyä kokonaisuudessaan, sillä se on hyvin korkeatasoinen kompromissi. Se on kompromissi sanan parhaassa merkityksessä, sillä se on synteesi monista vaikutteista ja innovatiivisista ajatuksista, joita sekä komissio että parlamentti ja erityisesti oikeusasioita käsittelevän valiokunnan jäsenet yhdessä äsken mainitsemieni vakuutuslaitosten ja kuluttajayhdistysten kanssa ovat esittäneet. Tätä näkökohtaa on siten mielestäni tarpeen korostaa.
Mielestäni oikeusasioita käsittelevän valiokunnan esittämät tarkistukset on hyväksyttävä kokonaisuudessaan. Ainoa oikeusasioita käsittelevän valiokunnan yksimielisen esityksen ulkopuolinen tarkistus on herra Wijsenbeekin esittämä tarkistus, jota en kannata, ei sen vuoksi, että olisin eri mieltä sen sisällöstä vaan siksi, että lomakkeet, joille laaditaan selvitys onnettomuuden kulusta ja tehdään ilmoitus vahingosta, on jo käännetty kaikille kielille. Saatoin itse todeta tämän noin kymmenen vuotta sitten Ranskassa sattuneen onnettomuuden yhteydessä. Lomakkeet on laadittu eri kielillä, mutta ne ovat samanvärisiä ja kysymysten graafinen muotoilu on samanlainen, joten pidän tarkistusta turhana ja sen vuoksi hylättävänä.
Tahtoisin korostaa myös, että uusi korvausjärjestelmä on ymmärrettävä toissijaisuuden ja vapauden puitteissa, siten, että valtioilla on vapaus valita niin julkisten kuin yksityistenkin rakenteiden osalta se korvausjärjestelmä, jota ne pitävät sopivimpana.
Näihin huomautuksiin tahtoisin vielä lisätä kiitokseni herra Rothleylle.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, kaikkein ensimmäiseksi haluan lausua kohteliaisuuteni esittelijälle. Lausun myös kunnioitukseni hänen taitoaan kohtaan päästä sovitteluratkaisuihin oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevässä valiokunnassa, ja hänhän on loppujen lopuksi tämän lainsäädäntöaloitteen alkuunpanija. Mitä siis siihen tulee, erittäin hyvää työtä, jolla on todella jotain uutta annettavaa unionin kansalaisille. Kansalaisista tulee yhä liikkuvampia, ja se merkitsee sitä, että he kulkevat yhä useammin rajojen yli ja että, koska vieraan maan liikenne on valitettavasti yhä vielä niin erilaista kuin kotimaan liikenne, tieliikennevahinkoja sattuu silloin tällöin. Tilanne saattaa olla vielä monimutkaisempi kuin herra Rothleyn mietinnössä varsinaisesti keskivertotapauksena mainitaan: olettakaamme - otan mielivaltaisen esimerkin - että espanjalaiselle ja kreikkalaiselle sattuu tieliikennevahinko Italiassa. Mainitussa tapauksessa on ongelmana yhä edelleen kysymys, missä heidän pitäisi ryhtyä oikeustoimiin siinä tapauksessa, että heidän mahdollisesti olisi ryhdyttävä oikeustoimiin. Täten käy selvästi ilmi, että yhtäläisten oikeuksien saavuttaminen unionissa on vielä ongelmakohta, ja että asia ei vieläkään ole niin, että kaikki kansalaiset voisivat samalla tavoin ja samanarvoisina toisiinsa nähden hakea kaikkialla unionin sisällä oikeutta. Ulkomaalaiset ovat vieläkin usein epäedullisessa asemassa.
Lopuksi, arvoisa puhemies, haluan kuitenkin vielä sanoa sanan tarkistuksestani. Esittelijä hylkää sen täällä sanoen: se on esitettävä jossain muualla, ja herra Casini sanoo: se on jo olemassa. Juuri niin, herra Casini. Kannatan yhdentymistä. Kuitenkin jos kansalaiset joutuvat yhteentörmäyksiin, heidän keskuudessaan vallitsee eräänlainen perustava epäluulo, ja he ajattelevat, että heitä petetään. Jos sitten löytyy asiakirja, joka on kirjoitettu heidän omalla kielellään ja lisäksi myös useilla muilla kielillä, niin että he voivat yhdessä todeta, että on tosiaan kysymys samasta lomakkeesta, jossa sanamuoto on sama, silloin teemme työtä kansalaisten yhdentymisen hyväksi. Mikä olisikaan parempaa, ja mitä muuta me täällä varsinaisesti teemme kuin edistämme tätä yhdentymistä? Siksi olen uudelleen esittänyt tämän tarkistuksen, vakuutuslaitosten kehotuksesta, ja pyydän, että se kuitenkin vielä hyväksyttäisiin.

Janssen van Raay
Arvoisa puhemies, tapauksessa Denise Matthews vastaan Yhdistynyt kuningaskunta, jota naapurimme, oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta käsittelee, tuomioistuin on ensimmäistä kertaa, Luxemburgissa sijaitsevaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuinta lukuun ottamatta, lausunut, että Euroopan parlamentilla on täydet lainsäädäntövaltuudet. Ja miksi? Oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan tärkeimpiä perusteita oli 138 b artiklassa mainittu aloiteoikeus. Muun muassa siihen perustuu oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mukaan se, että Euroopan parlamentilla on täydet lainsäädäntävaltuudet.
Koemme täällä historiallisen hetken, arvoisa puhemies ja arvoisa komissaari. Ensimmäistä kertaa olemme käyttäneet aloiteoikeutta hyväksemme, ja tuen täysin herra Rothleyn kehotusta, joka on kohdistettu sekä henkilökohtaisesti teille, arvoisa puhemies, että myös komissaari Montille, jatkaa tällä samalla tiellä. Meidän on yhä useammin käytettävä tätä aloiteoikeutta kansalaisten hyväksi. En paneudu asian sisältöön, mutta sanon tässä sivussa, että tuen herra Wijsenbeekin tarkistusta, sillä hän on oikeassa, se on toinen asia. Mutta tärkein asia, josta haluan täällä huomauttaa, on se, että olemme herra Rothleylle erittäin kiitollisia hänen tekemästään aloitteesta, jolla hän on tukenut Euroopan parlamentin osaa lakien säätämisessä, ja hän ansaitsee kiitollisuutemme ja tukemme.

Sierra González
Arvoisa puhemies, niiden kasvavien ongelmien ratkaiseminen, joita ulkomaan liikenteessä vahingoittuneen henkilön kärsimien vahinkojen korvaaminen aiheuttaa, ovat jo kauan edellyttäneet sääntelyä. Yhtäältä asia koskee koko ajan kasvavaa määrää kansalaisia, ja toisaalta nykyiset menettelyt ovat riittämättömiä, jotta kaikki tapaukset voitaisiin ratkaista oikeudenmukaisesti.
Kaikkein kipeimmin ratkaisua vaatineet asiat - siis se, että vahingon kärsineelle taataan oikeus suoraan vaatimukseen ja varmistetaan korvausten saaminen - ovat olleet yksi ratkaistavista kysymyksistä, ja ymmärtääkseni esitetyt tarkistukset ovat myötävaikuttaneet asiaan erittäin suuressa määrin. En voi muuta kuin antaa tunnustusta herra Rothleyn erinomaisesta työstä.
Vaikka olemmekin yleisesti ottaen samaa mieltä näiden tarkistusten tavoitteesta, meillä on kuitenkin tiettyjä varauksia 5 artiklaan tehdystä tarkistuksesta 33, jonka sanamuoto voi mielestämme hyödyttää enemmän vakuutusyhtiöitä kuin itse vahingon kärsineitä.

Buffetaut
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, niin autoilijat kuin vakuutuslaitokset ja kansainväliset automatkailuyhdistyksetkin toivoivat hartaasti tämän Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviehdotuksen kaltaista aloitetta, jota tarkastelemme tänä iltana.
Tämä teksti perustuu parlamentin aloitteeseen, mitä on korostettava. Se vastasi todellista odotusta, ja parlamentti osoitti osaavansa kantaa lainsäätäjän vastuunsa vakavasti ja tekemällä laadukasta työtä. Kaikkien meidän on iloittava siitä. Tavoite, jota jatketaan, on yksinkertaistaa sen henkilön osalta, joka on joutunut onnettomuuteen, onnettomuuksien selvittämismenettelyä helpottamalla yhteydenottoa vakuutusyhtiöön, jonka on vastattava tästä onnettomuudesta.
Direktiiviehdotuksessa ehdotetaan neljää toimea tähän pääsemiseksi: suoran korvausvaatimuksen oikeuden perustamista, vastuuhenkilön määräämistä kaikkiin vakuutusyhtiöihin ja jäsenvaltioihin onnettomuuksien selvittämiseksi, tiedotuspisteiden perustamista ja lopuksi korvaustoimielimen perustamista. Tämä oikeudellinen rakenne voi toki vaikuttaa hiukan raskaalta ja monimutkaiselta, kuten ne rakenteet, joita ranskalaiset kutsuvat tuttavallisesti "kaasulaitoksiksi" . Oikeusasioita käsittelevän valiokunnan ehdottamien tarkistusten tavoitteena on täydentää tekstiä, jopa lisätä sen johdonmukaisuutta ja parantaa sen tiukkuutta. Kannatamme siis niitä.
Haluaisin päätteeksi osoittaa kunnioitusta esittelijän, herra Rothleyn, huomattavalle työlle; esittelijä on osannut selventää monimutkaista tekstiä ja on osoittanut lakimiehen lahjansa. Haluan ulottaa nämä onnittelut koskemaan kaikkia oikeusasioita ja kansalaisoikeuksia käsittelevän valiokunnan kollegoitani, ja erityisesti niitä, joiden olemuksessa yhdistyy viehätysvoima ja asiantuntevuus, tarkoitan rouva Palaciota ja rouva Mosiek-Urbahnia.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, kellonaika saattaa todellakin houkutella miltei luottamuksellisuuteen, puhumaan ystävien kesken. Aiemmat puheenvuorot teknisistä asioista ovat minustakin olleet jo tarpeeksi yksiselitteisiä, niin että voin puhua tämän direktiivin tarinasta, siitä, miten Euroopan unioni on vielä nykyisinkin sellainen raja-alue, jossa yksi henkilö, yksi parlamentin jäsen, jolla on hyvä ajatus, perustamissopimus tukenaan sekä paljon päättäväisyyttä ja kykyä neuvotella, pystyy toteuttamaan jotakin, joka on ollut tärkeää meille kaikille siitä asti, kun olemme tunteneet olevamme, en sano kuluttajia mutta kylläkin tavallisia kansalaisia.
Arvoisa puhemies, tämä ei ole ollut helppo direktiivi. Herra Rothley esitti siihen 36 tarkistusta, mutta oikeusasioita käsittelevän valiokunnan eri jäsenet esittivät siihen vielä 36 tarkistusta lisää - joista 20 oli omiani; ja sitten herra Rothley - jolla oli päättäväisyyttä, kuten sanoin, mutta myös valtavasti kykyä neuvotella, valtavasti kykyä ymmärtää toissijaisuuskysymykseen liittyviä vaikeuksia - hyväksyi 10 kompromissitarkistusta. Tämä on mahdollistanut sen, että nuo 36 lopullista tarkistusta hyväksyttiin valiokunnassa yksimielisesti, ja toivon, että hyväksyisimme mietinnön huomenna ylivoimaisella enemmistöllä, jos emme yksimielisesti.
Herra Rothley, olen sitonut kansiin tarinan, pienen tarinan, siitä parlamentin alkuperäisestä päätöslauselmasta lähtien, jossa käytettiin tuota 138 b artiklaa; olen sitonut sen kansiin, ja kun joku sanoo minulle, että me eurooppalaiset toimielimet teemme hyvin abstrakteja, kaukaisia asioita, että me emme huolehdi konkreettisista ongelmista, näytän hänelle tuon työn. Olen pahoillani ainoastaan siitä, ettei siinä lue, miten valtava ilo ja valtava kunnia meillä kaikilla on ollut työskennellä teidän kanssanne.

Mosiek-Urbahn
Arvoisa puhemies, edelliset puhujathan ovat jo käsitelleet perusteellisesti tämän mietinnön sisältöä ja hyviä puolia. Haluaisin siksi puhua vain kahdesta kohdasta, jotka ovat mielestäni erityisen merkittäviä. Merkittäviä siksi, että ne vievät meidät hyvän matkaa lähemmäs kansalaisten Eurooppaa.
Ensimmäinen kohta koskee suunnitellun direktiivin kansalaisystävällistä sisältöä. On tosiaankin korkein aika löytää järjestely tällä tärkeällä alueella. Joukkoturismin, vapaan tavara- ja palveluliikenteen sekä henkilöliikenteen vuoksi rajat ylittävä moottoriajoneuvoliikenne on nykyisin laajempaa kuin koskaan ennen. Vastaavasti kansalaisilla on suuri vaara joutua sellaisen kotimaan ulkopuolella sattuvan onnettomuuden uhriksi, josta syntyy vaatimuksia toisille EU-kansalaisille tai heidän vakuutusyhtiöilleen. Sitäkin ilahduttavampaa on, että direktiivi tulee tarjoamaan unionin liikenteeseen osallistuville niin laajan, nopean ja tehokkaan suojan, vieläpä enemmän kuin pelkän suoran vaatimuksen vakuutusyhtiölle, kulloinkin kyseessä olevan vakuutusyhtiön edustajan avulla uhrin kotimaassa, mekanismien avulla, joilla hänet voidaan tarvittaessa löytää, ja jokaisessa jäsenvaltiossa olevan toimielimen avulla, joka voi vaikeuksien sattuessa myös itse huolehtia korvauksesta.
Tätä kansalaisen moninkertaista turvaa ei olisi saavutettu ainakaan tähän mennessä, ellei Euroopan parlamentti olisi itse tehnyt aloitetta.
Siinä tulen toiseen kohtaan, josta haluaisin puhua. Tässä menettelyssä on ensimmäisen kerran sovellettu välillistä aloiteoikeutta, jonka parlamentti sai Maastrichtin sopimuksen myötä. Lakialoiteoikeus kuuluu parlamentille Euroopan kansalaisten vaaleilla valittuna edustajana. Jos Euroopan parlamentti myös käyttää uutta aloiteoikeuttaan innokkaasti, sen täytyy johtaa pitkällä aikavälillä parlamentin vaikutusvallan kasvuun Euroopan unionin lainsäädäntöjärjestelmässä. Samalla se kasvattaa äänestäjän välillistä vaikutusta Euroopan politiikkaan. Seurauksena voi olla vain Euroopan parlamentin arvostuksen nousu kansalaisten silmissä ja siten sen poliittisen auktoriteetin vahvistuminen. Siksi on aivan erityinen syy kiittää esittelijää, joka täällä ensin esitti parlamentin aloitteen.

Monti
Arvoisa puhemies, arvoisat edustajat, tahtoisin onnitella Euroopan parlamenttia ja esittelijää, herra Rothleya kolmesta syystä: tämän direktiivin sisällön johdosta, toimielinten yhteistyöhön liittyvästä syystä ja menettelytapojen johdosta. Sisällön johdosta siksi, että kuten herra Rothley sanoi, tämä direktiivi on suunnattu kansalaisille, jotta he tuntisivat olonsa turvalliseksi ei ainoastaan kotimaassaan, vaan koko Euroopassa. Tämä direktiiviehdotus näet koskee monia kansalaisia ja vaikeaa tilannetta ja kokemusta, joka henkilöä kohtaa hänen joutuessaan toisessa jäsenvaltiossa rekisteröidyn ja vakuutetun ajoneuvon aiheuttaman liikenneonnettomuuden uhriksi muussa jäsenvaltiossa kuin asuinvaltiossaan.
Toinen syy liittyy toimielimiin. Tätä on jo korostettu, mutta haluan vielä komission nimissä painottaa erityisesti, että artiklaa 138 b sovelletaan tässä ensimmäistä kertaa. Minun on sanottava, että komission jäsenenä olen iloinen siitä, että tällainen institutionaalinen uutuus liittyy aiheeseen, joka niin läheisesti koskee kansalaisten elämää.
Kolmas syy tyytyväisyyteen ja iloon on tapa, jolla myönteinen yhteistyö sekä kuluttajien että vakuutuslaitosten kanssa on helpottanut tämän direktiiviehdotuksen laatimista.
Missään jo nyt voimassa olevassa ajoneuvojen vakuuttamista koskevassa direktiivissä ei oteta erityisesti huomioon tässä käsiteltyä kysymystä, uhreille maksettavaa korvausta. Oikeudellisesta näkökulmasta katsoen vihreäkorttijärjestelmä turvaa heidän etunsa, mutta käytännössä uhrien on vaikeaa saada korvausta vastuullisen osapuolen vakuutusyhtiöltä. Tällä direktiiviehdotuksella pyritään takaamaan näille uhreille uusi oikeudellinen väline, jolla pyritään helpottamaan heidän kohtaamiaan käytännön vaikeuksia.
Tahdon korostaa, että ehdotuksesta vakuutuslaitoksille ja kansallisille hallinnoille koituvat kustannukset eivät ole ylettömän suuret. Ehdotuksen eräs arvo onkin sen käytännöllisyys, mikäli esittelijä sallii tämän ilmaisun - uskoakseni hän kuitenkin arvostaa lainsäädäntöehdotusten käytännöllisyyttä. Uusi rakenne ei lisää kustannuksia lainkaan, sillä jäsenvaltiot tai vakuutusyhtiöt voivat käyttää erittäin laajasti hyväkseen jo olemassa olevia rakenteita, joita voidaan käyttää samanaikaisesti moneen eri tarkoitukseen.
Lisäksi vaikka toimenpide, josta keskustelemme, aiheuttaisikin kustannuksia vakuutusyhtiöille, siitä yhteiskunnalle koituva hyöty on merkittävä, sillä uudet järjestelmät vähentävät kustannuksia, joista yleensä ovat vastanneet uhrit siinä maassa, jossa onnettomuus on tapahtunut. Nämä kulut sisältävät esimerkiksi poliisin pöytäkirjojen käännökset ja asianajajille maksettavat palkkiot, koska uhrit eivät tunne sen jäsenvaltion menettelyjä, jossa onnettomuus on sattunut, tai koska he eivät voi kääntyä vakuutusyhtiön puoleen ilman lainopillista apua.
Seuraavaksi käsittelen yksittäisiä tarkistuksia. Komissio hyväksyy mielihyvin tarkistukset 1, 2, 3, 6, 7, 9, 12, 16, 18, 20, 21, 25 ja 31. Nämä tarkistukset parantavat kielellistä muotoilua tai parantavat tekstin selkeyttä.
Komissio on myös päättänyt hyväksyä osittain tarkistukset 15, 17, 19, 28, 29, 30 ja 33. Tarkistuksen 15 a kohtaa, joka liittyy oikeuden laajentamiseen myös kolmansiin maihin, ei voida hyväksyä. Tätä kysymystä on tarkasteltava lähemmin muiden kansainvälisten sopimusten valossa. Tarkistus 17 yksinkertaistaa liikaa komission alkuperäistä ehdotusta. Mitä tulee tarkistukseen 19, direktiivissä ei voida hyväksyä viittauksia henkilöihin, jotka voivat toimia korvausedustajina. Tarkistuksessa 28 ei voida jättää pois informaatiokeskusten tehtävien määritystä. Tarkistuksen 29 viittaus jäsenvaltioon, jonka alueella vakuutuslaitos on rekisteröitynyt, ei ole sopiva. Tarkistuksen 30 määräajat saattaisivat viivästyttää uhrille maksettavaa korvausta; lisäksi tarkistuksessa viitataan virheellisesti direktiiviin 84/5/ETY, jossa ei ole viittausta korvausjärjestelmään. Tarkistuksessa 33 ei ole syytä ottaa kantaa siihen, mitkä tahot voivat toimia korvaustoimieliminä. Samassa tarkistuksessa niiden tapausten osalta, joissa vakuutuksen antanutta yhtiötä ei kyetä tunnistamaan, komissio voi hyväksyä korvaustoimielimen toimet ainoastaan silloin, kun vastuu viime kädessä kuuluu direktiivin 84/5 1 artiklan 4 kohdan tarkoittamalle takuurahastolle.
Komissio voi myös hyväksyä eräiden tarkistusten hengen tai huomioida ne tietyin muutoksin: tarkoitan tarkistuksia 5, 10, 13, 26 ja 27. Näistä haluaisin käsitellä lyhyesti tarkistuksia 26 ja 27. Emme hyväksy osia, jotka johtaisivat liialliseen ja vahingolliseen yhdenmukaistamiseen tai sellaiseen korvausmenettelyyn, joka olisi uhrin kannalta liian hankala useiden määräaikojen ja monimutkaisten menettelytapojen vuoksi.
Lopuksi käsittelen niitä lukuisia tarkistuksia, joita komissio ei voi hyväksyä, sillä ne eivät mitenkään paranna ehdotettua tekstiä vaan saattavat aikaansaada sekaannusta eräiden ehdotusten merkityksen osalta. Tällaisia ovat tarkistukset 4, 8, 11, 22, 24, 35, 36 ja 37. Komissio ei voi myöskään hyväksyä tarkistuksia 14 ja 34, sillä se haluaa taata yleisen johdonmukaisuuden kolmen jo voimassa olevan ajoneuvojen vakuutusta koskevan direktiivin kanssa.
Komissio ei voi hyväksyä myöskään tarkistusta 23: komissio voisi hyväksyä 3 artiklan 6 kohdan vahvistamisen, mutta ei tarkistuksessa 26 esitettyä muotoilua. Paras ratkaisu saattaisi olla kompromissi komission ehdotuksen ja tarkistuksen 26 välillä.
Lopuksi komissio hylkää myös tarkistuksen 32, sillä joissain jäsenvaltioissa julkishallinto tarjoaa informaatiopalvelut maksuttomasti. Ei ole tarvetta luoda uusia kustannuksia.
Herra Wijsenbeek, mitä tulee tarkistukseen 37, kolareiden selvityksessä käytettävät monikieliset lomakkeet voitaisiin mielestämme saada aikaan vakuutuslaitosten välisellä vapaaehtoisella sopimuksella, ei välttämättä direktiivillä.
Pahoittelen sitä, että olen tarkistusten luetteloinnilla pitkittänyt tämän asian käsittelyä, sillä johtopäätöksenä ja loppulauseena haluan korostaa tämän mietinnön arvoa, sillä sen sisältämä institutionaalinen uutuus, sen myönteinen suhtautuminen kansalaisiin ja todiste, jonka se tarjoaa siitä, että yhtenäismarkkinat voidaan toteuttaa parlamentin eikä ainoastaan komission aloitteiden avulla sovittamalla yhteen kuluttajien edut ja vakuutuslaitosten yhteistyökyvyn, ovat erittäin merkittäviä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komissaari Monti!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

 Kestävän kehityksen Euroopan rakentaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Hulthénin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A40233/98) komission tiedonannosta, joka koskee ympäristöä ja työllisyyttä (Kestävän kehityksen Euroopan rakentaminen) (KOM(97)0592-C4-0655/97).

Hulthén
Arvoisa puhemies, työllisyyteen ja ympäristöön liittyvässä komission tiedonannossa käsitellään kahta alaa, jotka ovat kauan monissa yhteyksissä olleet keskenään ristiriidassa. Kuitenkin etenkin ympäristöalalla tapahtuneen kehityksen jälkeen on osoittautunut, miten väärää ja vanhanaikaista tämä oikeastaan on. Ympäristönäkökulmasta ja ympäristötietoisuudesta on tullut yhä integroituneempi osa yhteiskuntaa. Tapahtuneesta kehityksestä huolimatta tehtävää on kuitenkin vielä paljon. Mietinnössäni, jonka olen yrittänyt laatia toisten, erityisesti sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnan ja aluepoliittisen valiokunnan hyvällä avustuksella, olen yrittänyt tehdä ehdotuksia siitä, miten voimme jatkaa kestävän Euroopan rakentamista. Haluan myös sanoa, että mietinnön laatimisen aikana olen havainnut, että unionissa on paikallisesti ja alueellisesti suunnatonta kekseliäisyyttä ja kehitystä.
Jotta ylipäätään huomaisimme "vihreiden työpaikkojen" sektorilla tapahtuvan kehityksen, meillä on oltava järkevä määritelmä siitä, mikä "vihreä työpaikka" oikeastaan on. Komission määritelmä on kaunis, lähes filosofinen, mutta ei ehkä niin käytännöllinen, että sen avulla voitaisiin kunnolla mitata, mistä oikein on kysymys. Se on ehkä ensimmäinen vaadittava asia, kun tätä työtä jatketaan. Jotta vertailukelpoisen tilaston tekeminen olisi mahdollista ja jotta voitaisiin ryhtyä kunnollisiin toimiin, asialle tarvitaan selvä ja selkeä määritelmä.
Tulevaisuuden työpaikat voivat mielestäni muodostua etupäässä neljälle pääalueelle, joiden nykytilanteen muuttaminen on aivan välttämätöntä juuri kestävyyden vuoksi. Kyse on energiasektorista, rakennusalasta, jäte- ja erityisesti maataloussektorista. Se on ehkä kaikkein tärkein unionin sektori, jolla on saatava aikaan muutos ja jolla on tärkeää, että tapahtuu jotakin, joka muuttaa nykyisen aloitetun kehityksen.
Tiedämme, että viimeksi kuluneiden 15 vuoden aikana Eurooppaan on luotu yhä useampia ekologisia maatiloja. Kuluttajien vaatimukset luonnonmukaisesta ruoasta ovat lisääntyneet jatkuvasti. Unioni on sitä vastoin tähän saakka osoittanut olevansa suhteellisen välinpitämätön tämän suuntauksen seuraamiseen ja kuluttajien vaatimukseen vastaamiseen. Jos me haluamme aikaansaada muutoksen ja luoda mielenkiintoa "vihreitä työpaikkoja" kohtaan, meidän on ryhdyttävä toimiin myös maataloussektorilla, jolle unionilla on todellakin mahdollisuuksia ja voimavaroja tehdä jotakin. Se on aika kova pala purtavaksi.
Menetelmät tämän kehityksen vauhdittamiseksi ja ympäristön ja työllisyyden yhdistämiseksi voivat olla hyvinkin erilaisia. Kuluttajat ovat siinä ehkä tärkein osa, nimenomaan kuluttajien tietoisuuden herättäminen. Juuri he esittävät vaatimuksia. Valitettavasti tiedostavuus ei kuitenkaan ole geneettisesti perinnöllistä, vaan se on saatava kokemuksen kautta. Sen vuoksi kuluttajilla on oltava mahdollisuus tehdä valintoja, saada tietoa, saada tietää, mitä tuotteita on, ja mitä vaatimuksia he voivat asettaa.
Tiedostavat yritykset ovat yhtä tärkeitä, nimenomaan tuottajavastuulliset tiedostavat yritykset. Nekään eivät synny itsestään, vaan tarvitaan sekä poliittinen porkkana että keppi, jotta kehitystä voitaisiin viedä eteenpäin.
Kyse on myös tiedostavista viranomaisista, jotka kantavat vastuunsa ja ymmärtävät mahdollisuutensa oikeansuuntaiseen kehitykseen, esimerkiksi mahdollisuuden tehdä julkisia hankintoja sekä nopeuttaa ympäristöystävällisten yritysten kehittämisen kiihdyttämistä. Kyse on lisäksi siitä, että koulutamme, kannustamme tekniikan kehittämistä ja kansalaisjärjestöjen tutkijoiden, ammattiyhdistysliikkeiden ja erityisesti viranomaisten välistä yhteistyötä. Tällä sektorilla tehtävää on vaikka kuinka paljon.
Tästä kestävästä kehityksestä selviämiseksi meidän on edettävä sektori kerrallaan ja ehkä silloin tällöin päästävä eroon yhdestä jos toisestakin jäljelle jääneestä vanhasta pyhästä lehmästä. Meillä on selkeä vastuu ja selkeä tehtävä, erityisesti Euroopan kansalaisten antama. Tarvitsemme paremman ympäristön, mutta meillä on myös 20 miljoonaa työtöntä, jotka tarvitsevat työtä. Siinä on haasteemme.
Mietintöön on tehty 12 tarkistusta. Näistä 12 tarkistuksesta voin tukea kahta. Kyse on Virginin tekemistä tarkistuksista 3 ja 11. Muita en periaatteessa vastusta, mutta ne eivät mielestäni selkeytä mietintöä eivätkä komission ehdotusta, pikemminkin päinvastoin.

Sornosa Martínez
Arvoisa puhemies, rouva Hulthén, teidän mietintönne on todellakin hyvin kiinnostava, ja kiitän teitä siitä, että olette hyväksynyt sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnan lausunnon johtopäätökset. Onnittelen teitä panoksestanne.
Luulen, että me kaikki olemme yhtä mieltä siitä, että ympäristön pilaantumisesta on tullut yksi suurimmista ongelmista, joita meillä teollisen yhteiskunnan kehityksen luonteen vuoksi nykyisin on. Likaiset ja pahanhajuiset joet, ympärillämme olevat roskat ja jätteet, kaupunkien ärsyttävät savut ovat ehkä kaikkein näkyvimpiä osoituksia siitä, että planeettamme - maapallomme - saastuu kaiken aikaa, ja on myös vähemmän selkeää, lähempänä olevaa saastumista: fyysisten ja kemiallisten saasteiden aiheuttamat sairaudet.
Komission ympäristöstä ja työllisyydestä antaman tiedonannon tarkoituksena on laatia sellaisen strategian yleiset periaatteet, jonka ansiosta luotaisiin synergiaa ympäristö- ja työllisyyspolitiikkojen välille. Kyse on sellaisten työpaikkojen luomisesta, joiden puitteissa puhdistetaan saastuttamaamme ilmaa ja vettä, kierrätetään ja käytetään uudelleen tuottamiamme jätteitä, istutetaan uudelleen hakattuja metsiämme, ja lisäksi tutkimuksen ja teknologian avulla vähennettäisiin samalla ympäristön pilaantumista, mikä ilman muuta parantaa myös yhteiskuntaamme.
Koska mielestäni keskitymme enemmän puhumaan ympäristöstä ja työllisyydestä kuin keksimään todellisia ja määriteltävissä olevia keinoja näiden kahden vakavan ongelman ratkaisemiseksi, kehottaisin vaatimattomasti komissiota arvostelemaan tätä eurooppalaista strategiaa laadittaessa meidän nykyistä " kertakäyttöyhteiskuntaamme" . Vain silloin me mielestämme täyttäisimme tehtävämme.

Schroedter
Arvoisa puhemies, ympäristö luo työpaikkoja! Tämä iskulause on täällä jo ikivanha. Jo vuonna 1993 Euroopan unionissa tehtiin komission puheenjohtajan Jacques Delorsin aloitteesta päätös uudesta kehitysmallista. Luonnonvarojen liiallisen käytön ja työvoiman liian vähäisen käytön aiheuttama tehottomuus piti korvata kestävällä kehityksellä.
Uuden suunnan lisäksi Delors vaati, että ympäristönsuojelun alasta pitäisi suorastaan tehdä uusi työllistämisala. Elinympäristön ja elämän laadun parantuminen piti - toistaiseksi vielä käyttämättömänä - hyödyntää uusissa työpaikoissa ja siten edistää työttömyyden alentamista. Täysin selittämättömistä syistä komissio laiminlöi tätä merkittävää talouspoliittista lähestymistapaa, joka yhdistää ympäristön ja työllisyyden alat siten, että ne vahvistavat toisiaan.
Tämä komission tiedonanto oli enemmän kuin kiireellinen. Nyt me tietenkin odotamme, ettei tämä paperi jää taas makaamaan, vaan että komission edustajat seurantakomiteoissa edustavat sitä aktiivisesti ja että rakennerahastovarojen käyttöä ympäristöalan työllisyysohjelmiin osoitetaan juuri sinne, minne rahoja ei nyt vielä myönnetä, ja että sellaiset muutokset sitten hyväksytään komissiossa oikein ripeästi, jotta se, mikä meillä on niin hienosti paperilla ja mikä on todella hyvä periaate, myös toteutetaan. Silloin on tietenkin johdonmukaista, että komissio vie eteenpäin uutta rakennerahastoasetusta, jotta tukivarojen käyttö tällä innovatiivisella alalla saadaan asianmukaiselle tasolle ja ympäristöviranomaiset ja ympäristönsuojelujärjestöt otetaan mukaan myös suunnitteluun, arviointiin ja toteuttamiseen.

Apolinário
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, pyysin puheenvuoroa puolustaakseni ja kannattaakseni kollega Hulthénin mietinnön pääsisältöä, joka on minusta varsin oikeansuuntainen, etenkin kun ympäristösektori työllistää Euroopan unionissa nykyään yli 3, 5 miljoonaa ihmistä ja vuotuinen kasvu on OECD: n omien tutkimusten mukaan noin 5, 5 %.
Euroopassa, joka joutuu kohtaamaan työllisyyden haasteen, mutta jossa myös ympäristö integroidaan vähitellen pysyvästi Euroopan unionin politiikkoihin, työllisyys ja ympäristö ovat nykyään saman mitalin kaksi puolta, sillä ne toimivat vastavoimana jo nyt loppuunkäytetylle kehitysmallille, joka perustuu investointeihin ja hintaoloihin hyödyntämällä luonnonvaroja liiallisesti.
Tahtoisin myös käyttää tilaisuutta hyväkseni ja korostaa, että tuleva yhteisen maatalouspolitiikan uudistus edellyttää itse asiassa entistä selvemmin ympäristökysymysten vaatimaa pohdintaa, jossa on myös otettava huomioon nyt puolustamamme kestävän kehityksen strategia. Samaten on korostettava rakenne- ja koheesiorahastojen tehtävää ympäristöpolitiikan kehityksessä ja erityisesti ympäristön ja työllisyyden välistä yhteyttä.
On esimerkiksi täysin selvää, että sääntö, jonka mukaan 50 % koheesiorahastoista on käytettävä ympäristöön, on vaikuttanut hyvin myönteisesti elämänlaadun parantamiseen koheesiorahastoista hyötyvissä maissa, mutta se on myös voimistanut ympäristösijoitusten merkitystä noissa maissa ja osoittanut entistäkin selvemmin ympäristön ja työpaikkojen luomisen välisen yhteyden.
Toisaalta nykyään tiedetään jo, että ne alat ja ne yritykset, jotka sijoittavat ympäristöystävällisiin prosesseihin, ympäristöystävälliseen tuotantoon ja ympäristöystävällisiin tuotteisiin, tulevat menestymään kilpailussa huonommin Euroopan unionissa sekä unionin ja muiden maiden välisessä kaupassa. Sen tähden ilmoitamme kannattavamme kollega Hulthénin mietintöä, ja sen tähden komissionkin odotetaan nyt vastaavan haasteeseen ja esittävän meille tämän tiedonannon jälkeen konkreettisia ehdotuksia, joiden sisältö on sopusoinnussa Euroopan parlamentin ympäristövaliokunnan mietinnön kanssa.

Virgin
Arvoisa puhemies, käsittelemme nyt hyvää mietintöä, joka sisältää useita hyviä ideoita komission työstettäviksi. Haluan onnitella Hulthénia siitä.
Mietinnössä otetaan esiin tärkeitä kysymyksiä siitä, kuinka ympäristöpolitiikan avulla voidaan edistää uusien mielekkäiden työpaikkojen luomista EU: ssa. Kuten komission tiedonannossa olevista tiedoista käy ilmi, ympäristösektori laajenee itse asiassa voimakkaasti, ja sen arvioitu kasvu lähivuosina on 5, 5 %. Se on hyvin ilahduttavaa. Selitys liittyy osittain ihmisten kasvavaan mielenkiintoon ympäristökysymyksiä kohtaan. Sen myötä kysyntä kohdistuu ympäristöystävällisiin tuotteisiin ja se vahvistaa työllisyyttä ympäristösektorilla. Jopa päästörajoituksia ja muita asioita koskevat poliittiset päätökset ovat johtaneet investointeihin ja siten työllisyyteen.
Keskustelimme eilen taloudellisista ohjauskeinoista. Jos niitä käytetään oikein, ne voivat kieltämättä auttaa paremman ympäristön ja kasvavan työllisyyden luomisessa. Liioitellun käytön tai väärien ympäristömaksujen vaarana ovat kuitenkin päinvastaiset vaikutukset. Uskoakseni on myös tärkeää painottaa sitä, että kasvulla on tässä yhteydessä tärkeä merkitys. Lisääntynyt kasvu parantaa mahdollisuuksiamme panostaa parempaan ympäristöön. Näin juuri tapahtuu, modernien yhteiskuntiemme kasvu tapahtuu juuri uusien sektorien kautta. Ympäristö kuuluu eittämättä etulinjaan.
Euroopan neuvoston suositukset siitä, kuinka me voimme lisätä työllisyyttä Euroopassa, liittyvät luonnollisesti selkeästi aiheeseen, josta tänään keskustelemme. Osa näistä ajatuksista on ilmaistu PPE-ryhmän tekemissä tarkistuksissa. Toivon, että esittelijä voi tukea kaikkia näitä ehdotuksia, jos hän saa miettiä niitä yön yli.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, me olemme yhtä mieltä rouva Hulthénin mietinnöstä sekä aluepoliittisen valiokunnan ja sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnan lausunnoista. Juuri aluepoliittisen valiokunnan lausunnossa todetaan eräs selvä asia: nykyiset tuotanto- ja kulutusmallit eivät ole lähelläkään kestävää, kuten viidennessä ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa selvästi sanotaan. Teollisuusvaltiot ovat luonnollisestikin nykyisin pohjimmiltaan syyllisiä maailman ympäristötilanteeseen.
Työllisyys yhdistetään Amsterdamin sopimuksessa ympäristöön ja nämä kaksi alaa muihin politiikkoihin, mutta me kaikki tiedämme sen, että talouteen ja maatalouteen liittyvissä kysymyksissä tehdään sellaisia päätöksiä, joilla ei ole mitään tekemistä ympäristönsuojelun kanssa.
Me olemme sen vuoksi täysin yhtä mieltä alue- ja kunnallisviranomaisten ottamisesta mukaan sellaisiin hankkeisiin, jotka liittyvät rakennerahastoihin ja ympäristöön. Olemme yhtä mieltä myös sen henkilöryhmän hyödyntämisestä, joka tulee joillakin Euroopan unionin alueilla teollisuuden parista ja jolle voidaan antaa sellaista koulutusta, jonka ansiosta se voi siirtyä juuri veden käsittelyn, jätteiden käsittelyn, saastuneen maaperän käsittelyn ja luonnonalueiden hoidon pariin.
Kuten OECD erittäin hyvin sanoo, ympäristösektori on sektori, jonka kasvu voi lähivuosina olla 5, 5 % työpaikkojen luomisen osalta. Emme ole tottuneet näkemään vastaavanlaista kasvua muilla sektoreilla, vaan havaitsemme niillä pikemminkin taantumaa. Näin ollen on tärkeää yhdistää työllisyys ja ympäristö.

Schörling
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa onnittelemalla Hulthénia loistavasta mietinnöstä, joka liittyy kahteen erittäin tärkeään aiheeseen, nimittäin ympäristöön ja työllisyyteen. Eurostatin tiedot osoittavat, että EU: ssa on nykyään noin 3, 5 miljoonaa ympäristöön liittyvää työpaikkaa. Meillä on myös OECD: n tekemä vaatimaton arvio ympäristöön liittyvien työpaikkojen vuosittaisesta 5, 5 %: n kasvusta. Sehän osoittaa erittäin selkeästi sen, että välttämättömien ympäristöinvestointien ja "vihreiden työpaikkojen" yhdistelmä ei ole pelkästään hyvä taloudellisesti vaan myös keino ihmisten voimavarojen liian vähäisen hyödyntämisen ja luonnonvarojen liiallisen hyödyntämisen lopettamiseksi.
Koska komissaari Bjerregaard on vielä näinkin myöhään paikalla, mitä todellakin arvostan, haluan kehottaa komissiota hyväksymään mitä pikimmin Ruotsin työllisyyttä ja "vihreitä työpaikkoja" koskevan toimintasuunnitelman, joka on ollut komission hyväksyttävänä jo marraskuusta lähtien. Muutoin komission antamat merkit ovat hyvin ristiriitaisia.
Ryhmäni tukee luonnollisesti tätä mietintöä, mutta arvostaisimme myös sitä, jos saisimme tukea tarkistuksellemme, joka mielestäni on tärkeä lisä 45 kohtaan, nimittäin, että ne maat, jotka haluavat ottaa käyttöön energiaveron ja hiilidioksidiveron ovat edelläkävijöitä ja osoittavat muille maille, miten pitää toimia Kiotossa päätettyjen sitoumusten täyttämiseksi.

Taubira-Delannon
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, monen vuoden jälkeen, joiden kuluessa ei ole säästetty energiaa saarnattaessa kehitysmaille ja pyrittäessä saamaan niitä vakuuttuneiksi siitä, että niiden on kieltäydyttävä yhtä tuhlaavasta kasvusta kuin maapallon pohjoisosan maissa ja astuttava kestävän kehityksen askeettiselle tielle, Euroopan unioni havaitsee näin joutuvansa hoitamaan omat asiansa ennen sekaantumistaan muiden asioihin ja joutuvansa myöntämään, että sitkeä työttömyys ja laaja-alainen syrjäytyminen eivät ole kestäviä elämänmuotoja.
Tarkoittaako tämä siis sitä, että lakkaamme ihastelemasta niitä tuotantoteknologioita, jotka ovat ahneita luonnonvaroille ja niin epäinhimillisiä? Myönnämmekö, että kehityksen päämääränä on elinolojen parantaminen, eriarvoisuuden vähentäminen, tiedon laajamittainen levittäminen? Asetammeko kansalaiset kehityksen dynamiikan ytimeen?
Ympäristö vaikuttaa kaikkiin aloihin. Se hyödyntää alkuvaiheessa kasvu-, opetus-, koulutus- ja työllisyyspolitiikkaa, kansanterveys- ja verotuspolitiikkaa sekä julkisten palvelujen edistämis- ja nimeämispolitiikkaa. Loppuvaiheessa se aiheuttaa ympäristöön liittyvien ehtojen tunkeutumisen energia-, kuljetus-, maatalous-, teollisuus- ja matkailualalle. Yhteistyöpolitiikan pitäisi synnyttää yhteisiä kehityspolitiikkoja. Meidän ei pitäisi kuitenkaan sortua sinisilmäisyyteen. Tiedämme, että toistaiseksi tosiasiallisten työpaikkojen luominen on ollut suuressa määrin varsin vaatimatonta.
Toiseksi, ympäristön sisällyttäminen talouspolitiikkoihin tarkoittaa usein uusia maksuja. Saastumisen verottaminen tarkoittaa joskus kilpailuerojen luomista, ja siis työpaikkojen tuhoamista. Meidän on kuitenkin jatkettava etenemistä. Sen vuoksi, näiden riskien vähentämiseksi, näiden vääristävien vaikutusten hallitsemiseksi, meidän on harkittava julkista kokonaisvaltaista ympäristö- ja työllisyyspolitiikkaa. Se on ainoa keino määrittää tasaustaso, joka perustelisi ja tehostaisi kaikkia ympäristöä ja työllisyyttä edistäviä ponnisteluja. Sen saavuttamiseksi tarvitaan selkeitä tavoitteita ja epäilemättä johdonmukaisempia ratkaisuja kuin pelkkä rakennerahastoihin viittaaminen.

Graenitz
Arvoisa puhemies, mielelläni olisin sanonut: olipa kerran aika, jolloin ihmiset uskoivat, että ympäristönsuojelu tuhoaa työpaikkoja. Ei ole kauan siitä, kun tämä mielipide vallitsi. Nykyisin kaikki ihmiset ovat oivaltaneet, että vain silloin, kun yritykset kantavat huolta luonnonvaroista ja käyttävät säästeliäästi ja huolellisesti raaka-aineita ja energiaa, turvataan työpaikat pitkäaikaisesti ja aloitetaan siten kestävä kehitys.
Minusta on erittäin tärkeää, että komissio on juuri tänä vuonna huolellisen valmistelun jälkeen välittänyt parlamentille kuulemisen avulla mielipiteensä aiheesta "ympäristö ja työllisyys" ja että me keskustelemme nyt Itävallan puheenjohtajakauden aluksi siitä kysymyksestä, miten voimme toteuttaa kansalliset työllistämissuunnitelmat. Saanen kiittää esittelijää, rouva Hulthénia siitä, että hän on niin ammattitaitoisesti ottanut tämän aiheen käsittelyyn ja valmistellut sitä.
Meillä on varmaankin vielä hyvin paljon tehtävää käytännön toteuttamisessa sen osalta, mitä työpaikkoja voi syntyä ja missä, niin ettei synnytetä liikaa työpaikkoja ympäristön korjaamisen avulla - siihen voi olla vielä jonkin verran tarvetta - vaan ennen kaikkea synnytetään työpaikkoja sinne, missä uusi teollisuus pyrkii valmistelemaan näitä ympäristöystävällisempiä prosesseja ja luomaan välttämätöntä infrastruktuuria. Myös Kioton prosessissa, kun puhutaan päästöjen vähentämisestä, tulee juuri tällä alalla olemaan kyse työpaikoista, koska hyvin monet valtiot voivat saavuttaa puolet vaadittavasta päästöjen vähentämistavoitteesta pelkästään jo valmiiden rakennusten lämpöeristyksen avulla.
Toivon, arvoisa komissaari, että ympäristön ja työllisyyden aihealueella on aivan erityisen tärkeä asema keskustelussa, joka vielä tällä vuosipuoliskolla seuraa kysymyksestä, miten työllistämissuunnitelmat nyt sitten toteutetaan.

Bjerregaard
. (DA) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, olen esittelijän ja osallistujien kanssa täysin samaa mieltä siitä käsityksestä, jonka he ovat esittäneet täällä tänään, nimittäin, että puhumme erittäin tärkeästä aiheesta ja voimme sen vuoksi olla hieman harmistuneita siitä, että ilta on venynyt niin pitkälle, mutta se ei saa estää meitä painottamasta ympäristönsuojelun ja työllisyyden välisen yhteyden tärkeyttä.
Sallikaa minun ensin puhua hieman työllisyydestä, koska työllisyyshän kuuluu nyt selkeänä kohtana Euroopan unionin työjärjestykseen. Tiedämme, että työllisyys on otettu mukaan Amsterdamin perustamissopimukseen eräänä unionin tavoitteena. Meillä oli erityinen työllisyyshuippukokous Luxemburgissa viime vuonna ja tänä vuonna kaikki 15 jäsenmaata ovat ensimmäistä kertaa esittäneet komissiolle niiden työllisyyttä koskevat toimintasuunnitelmat. Komissio esitti ensimmäisen arvion näistä suunnitelmista Cardiffin huippukokouksessa ja se antoi meille mahdollisuuden tarkastella lähemmin näitä politiikkoja ympäristönäkökulmasta ja keskustella yhdessä kollegoidemme kanssa siitä, miten näiden kahden politiikan välistä synergiaa voitaisiin parantaa.
Yksi tapa on integroida ympäristönsuojelua ja kestävää kehitystä koskevat tavoitteet uusiin, vuoden 1999 työllisyyden suuntaviivoihin. Ympäristönsuojelun osalta Euroopan velvollisuus on paljon vanhempaa perua, ja siitähän monet ovat jo muistuttaneet, mutta sehän sai uutta tuulta purjeisiinsa Cardiffin huippukokouksessa, jossa hyväksyttiin vahvistettu strategia ympäristön integroimiseksi kaikkiin muihin EU: n politiikkoihin.
Nykyään emme yhdistä toisiinsa pelkästään taloutta ja ympäristöä. Lisäämme kestävään kehitykseen myös sosiaalisen ulottuvuuden. Tasapainotettu taloudellinen kasvu, ympäristönsuojelu ja työpaikkojen luominen eivät ole pelkästään keskenään yhteensopivia, vaan ne ovat myös olennaisia osia pitkän aikavälin kehitysstrategiassa. Jotta tämä uusi kehitysmalli voitaisiin toteuttaa, on - kuten tiedonannossa kuvailtiin - olemassa tiettyjä periaatteita, joita on noudatettava, ja mainitsen niistä lyhyesti muutamia. Meillä on oltava ympäristöllisesti suuntautuneita sijoituksia. Työllisyyslukujemme on oltava korkeampia, ja tällä tarkoitan, että meidän on muutettava verolainsäädäntöä tavalla, josta me, kuten herra Virgin mainitsi, eilen illalla keskustelimmekin - ja melkein yhtä myöhään - siten, että siirrämme verotusta pois työvoiman verottamisesta. Lopuksi meidän on myös saatava kaikki halukkaat osapuolet mukaan.
Näen erittäin monia mahdollisuuksia luoda ilmasto-ongelmiin liittyviä työpaikkoja uusien teollisuuksien ja palveluiden yhteyteen, olkoon kyse sitten uusiutuvien energianlähteiden käytön laajentamisesta, prosessien, tuotteiden ja rakennusten energiatehokkuuden parantamisesta tai unionin ulkopuolisille markkinoille suuntaavan viennin lisäämisestä. Kaikilla näillä toimilla säästetään rahaa. Ne parantavat ympäristöä ja luovat työpaikkoja. Olen rouva Graenitzin kanssa samaa mieltä siitä, että on ilahduttavaa, että Itävallan puheenjohtajisto käsittelee ympäristöä ja työllisyyttä koskevaa tiedonantoa ympäristöneuvoston kokouksessa lokakuussa. Toivon, että neuvosto käyttää sitä tilaisuutta hyväkseen ja hyväksyy päätöslauselman, joka voi vahvistaa komission ja jäsenvaltioiden velvollisuutta valmistella ympäristöä ja työllisyyttä koskevia lisätoimia.
Arvoisa puhemies, lopettaisin tähän, mutta ennen sitä haluaisin ilmaista suuren arvonantoni niitä kolmea Euroopan parlamentin valiokuntaa kohtaan, jotka ovat erinomaisella tavalla laatineet mietinnön ja lausunnot ympäristöä ja työllisyyttä koskevasta tiedonannosta. Haluan kiittää erityisesti rouva Hulthénia hänen suuresta panoksestaan esittelijänä mutta myös ympäristövaliokunnan puheenjohtajaa, Ken Collinsia, hänen aktiivisesta osallistumisestaan siihen ympäristöä ja työllisyyttä koskevaan konferenssiin, jonka Euroopan parlamentti ja komissio yhdessä järjestivät viime vuonna. Haluaisin lopuksi ilmaista myös suuren tyytyväisyyteni siitä hedelmällisestä yhteistyöstä, jota olen tehnyt kollegani Padraig Flynnin kanssa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari Bjerregaard!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 00.05.)

