Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Posselt
Arvoisa rouva puhemies, pöytäkirjan sivulla 6 on ilmiselvästi sekaannus. Siinä nimittäin todetaan, että kollega Rübig on tehnyt puhemiehelle kysymyksen aiheesta rikollisuus Brysselissä ja sen jälkeen kysytään, onko aihe toimitettu työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja loukkaamattomuutta käsittelevälle valiokunnalle. Siihen vastattiin, että ongelmaan suhtaudutaan vakavasti ja että asiasta on ilmoitettu Brysselin viranomaisille. Brysselin viranomaiset eivät kuitenkaan ole työjärjestystä käsittelevä valiokunta! Haluan vain tiedustella, onko kysymys aiheen kiireellisyydestä välitetty työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja loukkaamattomuutta käsittelevälle valiokunnalle.

Puhemies
Olemme panneet sen täällä merkille, ja annan tutkia asiaa.

Hager
Arvoisa rouva puhemies, lähtökohtani on se, että kollega Gallagher esittää säännöllisesti erinomaisia tarkistusehdotuksia, mutta herra Berthu puhui eilen minun esittämistäni Hermanin mietintöä koskevista tarkistusehdotuksista ja siksi pöytäkirjan sivulla 9 pitäisi nimen Gallagher kohdalla lukea Hager.

Puhemies
Paljon kiitoksia, korjaamme virheen.

Teverson
Arvoisa rouva puhemies, halusin vain sanoa, että olin läsnä eilisessä istunnossa.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Puhemies
Herra Poggiolini, olette pyytänyt työjärjestyspuheenvuoroa.

Poggiolini
Arvoisa rouva puhemies, jatkaakseni siitä, mitä aioin sanoa hieman aiemmin, sallikaa minun sanoa, että kevään tulo toi italialaisille Euroopan parlamentin edustajille ikävän yllätyksen: lennot Roomasta ja Milanosta, paikoista joiden kautta italialaiset edustajat lensivät päästäkseen Euroopan parlamenttiin, on peruutettu. Air France- lentoyhtiön mukaan syynä asiantilaan on se, että parlamentti, kvestorit ja puhemiehistö eivät olisi uudistaneet sopimusta, en tiedä mitä. Vaikuttaa melkein siltä, että Luxemburgin tuomioistuimen päätöksen jälkeen edustajia halutaan rangaista, ei pelkästään italialaisia, vaan myös yleisesti, koska ongelma ei koske pelkästään Italiaa. Enää ei pääse parlamentin toimipaikkaan, ellei tee uskomattomia kierroksia ympäri Eurooppaa. Pyydän puhemiehistöltä jonkinlaista selvitystä asiaan.

Puhemies
Herra Poggiolini, se ei koskenut työjärjestystä. Muista maista olevat kollegat toivat saman asian esiin eilen. Mielestäni se pantiin täällä merkille, ja seuraamme asian kehittymistä .

Talousarvion toteuttaminen ja vastuuvapauden myöntäminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Ellesin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A4-0097/98) Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamista varainhoitovuonna 1996 koskevan vastuuvapauden myöntämisestä komissiolle, -Wynnin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A4-0091/98) vastuuvapauden myöntämisestä komissiolle kuudennen ja seitsemännen Euroopan kehitysrahaston varainhoidosta varainhoitovuonna 1996, -Wynnin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A4-0094/98) komission kertomuksesta yleistä talousarviota, Euroopan hiili- ja teräsyhteisöä sekä Euroopan kehitysrahastoa koskevien vastuuvapauspäätösten liitteenä olevissa Euroopan parlamentin päätöslauselmissa esitettyjen huomioiden perusteella suoritetuista toimenpiteistä varainhoitovuodelle 1995 (KOM(97)0571 - C4-0126/98), -Blakin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A4-0093/98) vastuuvapauden myöntämisestä komissiolle Euroopan hiili- ja teräsyhteisön hallinnosta varainhoitovuoden 1996 osalta, -Kellett-Bowmanin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A4-0092/98) tilintarkastustuomioistuimen kertomuksista yhteisöjen erillisvirastojen tilinpäätöksistä (EYVL C 393, 29.12.1997). Vastuuvapauden myöntämismenettely 1996 (Päätökset vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiön hallintoneuvostolle (Dublin) sekä Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskuksen (Thessaloniki) hallintoneuvostolle niiden talousarvioiden toteuttamisesta varainhoitovuoden 1996 osalta).
Elles
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin aloittaa tekemällä muutamia huomioita menettelyyn liittyvistä näkökohdista, jotka koskevat vastuuvapauden myöntämisen lykkäämistä, jota käsittelemme tänä aamuna täällä parlamentissa. Ensinnäkin haluan toivottaa neuvoston puheenjohtajan tervetulleeksi parlamenttiimme. On miellyttävää havaita, että puheenjohtaja on osoittanut todella välittävänsä kaikista parlamentissa käsiteltävistä kysymyksistä. Varsinkin hänen käyntinsä eräänä päivänä talousarvion valvontavaliokunnassa oli "ensimmäinen kerta" , kun neuvosto esitteli näkökantojaan.
Toiseksi haluaisin kiittää neuvostoa myös siitä, miten se esitteli suosituksensa. Neuvostohan ei myönnä talousarviota koskevaa vastuuvapautta; on kuitenkin tärkeää, että se esittää arvioitaan, joita me täällä parlamentissa saamme paitsi ottaa vastaan myös lukea ajoissa ja ymmärtää.
Viimeisenä muttei suinkaan vähäisimpänä meidän on tämän aamun keskustelun aikana muistettava, että emme keskustele itse vastuuvapauden myöntämisprosessista, vaan vastuuvapauden myöntämisen lykkäämisestä. Sen vuoksi tänä aamuna käsittelemissäni kysymyksissä en aio viitata esimerkiksi tullimaksujen menetyksiin omien varojen järjestelmän osalta tai tarkastuslausumajärjestelmään. Nämä ovat kysymyksiä, joihin toivon mukaan palaamme myöhemmin tänä vuonna, kun myönnämme vuoden 1996 talousarviota koskevan vastuuvapauden.
Kun nyt ryhdymme käsittelemään olennaisia kysymyksiä, keskitymme tänään kuuteen erityiskysymykseen, jotka saivat minut esittelijänä tekemään johtopäätöksen, jonka mukaan meidän olisi lykättävä vastuuvapauden myöntämistä, minkä vuoksi emme voi varainhoitoasetuksen 89 artiklan nojalla myöntää varainhoitovuoden 1996 talousarviota koskevaa vastuuvapautta 30. huhtikuuta 1998 mennessä.
Ensimmäinen näistä kysymyksistä liittyy tutkimusvaliokunnan suositusten toteuttamiseen passitusjärjestelmässä. Vaikka suosituksia ollaan jo toteuttamassa, mielestämme olisi tehtävä enemmän erityisesti tietokoneistetun järjestelmän osalta. Toiseksi - tämä on parlamentillemme vakava kysymys - meistä tuntuu, että huonoon hallinnointiin ja petosten torjuntaan liittyvässä demokraattisessa vastuuvelvollisuudessa on puutteita. Siihen liittyy aikamoista viivyttelyä, kunnon brittiläistä termiä käyttääkseni, sillä olemme hakeneet tietoa tältä alalta jo vuodesta 1989 ja tavoitteenamme on edelleen saada sitä, kuten päätöslauselman 5 kohdassa nimenomaisesti todetaan: "luettelo kaikista käynnissä olevista sisäisistä tutkimuksista, jotka liittyvät Euroopan toimielinten virkamiehiin kohdistuviin petos- tai lahjontasyytöksiin ja luettelo kaikista varainhoidon valvonnasta vastaavan pääosaston suorittamista erityistilintarkastuksista." Toiseksi näissä matkailualan puitteissa viitataan myös mielestäni MEDohjelmaan: "On ryhdytty toimiin sen varmistamiseksi, että asiasta vastaaville kansallisille oikeusviranomaisille ilmoitetaan tulevaisuudessa viipymättä ja poikkeuksetta kaikista oletetuista petos-, lahjonta- tai muista rikostapauksista, joissa EU: n virkamiesten epäillään olevan osallisina."
Kolmanneksi, on kysymys yhteisön ulkopuolisista toimialueista. Monet parlamentin kollegat ovat vaatineet, oli kyse sitten Bosnian tilanteesta tai PHARE-ohjelmasta, toimia hajautetumman lähtökohdan edistämiseksi, viimeksi parlamentin BosniaHertsegovinaan lähettämän valtuuskunnan yhteydessä. Odotamme yhä tehokkaita toimia juuri tällä alueella.
Neljänneksi, sovellamme maatalousmenoihin yhtenäistä valvontajärjestelmää. Neuvosto on viitannut tähän suosituksissaan, mutta jos tarkastelemme asiaa kunnolla, huomaamme, että tämä järjestelmä ei toimi vieläkään tehokkaasti kaikissa jäsenvaltioissa ja voimme vain ihmetellä, miksi näin on. Toivoisimme, että komissio antaa tyydyttävät selitykset juuri tähän kysymykseen. Loppujen lopuksi, kuten me kaikki tiedämme, maatalouspolitiikkaan uppoaa huomattavia summia rahaa, ja jos vuoden tai puolentoista vuoden kuluttua tätä yhtenäistä valvontajärjestelmää ei vieläkään tosiasiallisesti sovelleta kaikissa jäsenvaltioissa, on syytä kysyä, miksi ja minkä takia komissiolla on jäsenvaltioille maksettavien ennakkomaksujen pidättämisoikeudet, joita se ei selvästikään vielä toteuta?
Toiseksi viimeinen kysymys koskee rakennerahastojen pieniin ja keskisuuriin yrityksiin soveltamia toimia, joiden kanssa talousarvion valvontavaliokunnassa oli ongelmia, koska eräs suuri puolueryhmä ei halunnut äänestää tämän kysymyksen puolesta. Käsitykseni mukaan olemme laatineet ohjelman, jonka perusteella toimimme pienten ja keskisuurten yritysten hyväksi, mutta siitä huolimatta talousarvion valvontavaliokunnan tai budjettivaliokunnan on ollut mahdotonta saada tietoja komissiolta siitä, kuinka ohjelmaa sovelletaan tai mitä on tekeillä. Odotamme selvitystä tästä asiasta ja kannatamme täysin neuvoston näkökantaa siitä, että komission on esitettävä asiasta joitakin tosiasioita.
Viimeinen kysymys koskee Euroopan investointirahaston tilintarkastusta ja valvontaa. Toivoisimme, että niihin liittyvä toiminta olisi avoimempaa, ja luulen, että tilintarkastustuomioistuin on pannut tämän merkille. Haluaisimme tietenkin tätä kohtaa selvennettävän.
Sallinette minun siis lopettaa sanomalla, että kun kaikki nämä kysymykset otetaan yhdessä huomioon - sillä yksi kohta ei luultavasti itsessään riittäisi perusteeksi vastuuvapauden myöntämisen lykkäämiselle ja kun tunnustamme, että komissio onkin jo ryhtynyt joihinkin toimiin ja tekee epäilemättä kanssamme niin myös ensi kesänä selventääkseen jokaista täällä käsiteltävää kysymystä - uskomme talousarvion valvontavaliokunnassa, kuten on käynyt ilmi tästä mietinnöstä, joka äänestyksessä sai suuren ääntenenemmistön, että on parlamentin etuoikeus ja todellinen velvollisuus selventää näitä kysymyksiä ennen kuin myönnämme varainhoitovuoden 1996 talousarviota koskevan vastuuvapauden. Sen vuoksi kehotan tässä nimenomaisessa keskustelussa lykkäämään vastuuvapauden myöntämistä.

Wynn
Arvoisa puhemies, haluaisin keskittyä ensimmäisen viiden minuutin aikana käsittelemään vuoden 1995 talousarviota koskevan vastuuvapauden seurantaa ja siirtyä sitten käsittelemään vastuuvapauden myöntämistä Euroopan kehitysrahaston varainhoidosta vuonna 1996. Vuotta 1995 koskeva vastuuvapaus edellytti komissiolta, tilintarkastustuomioistuimelta ja parlamentilta tiettyjä toimia. Voin tyytyväisenä todeta, että useista näistä toimista on pidetty kiinni ja olemme edistyneet huomattavasti, mitä tulee vastuuvapauden myöntämiseen tulevaisuudessa.
Mietintöä tarkastellessamme huomaamme, että parannusta on tapahtunut ja tapahtuu järjestelmässä siinä tavassa, jolla komissio ilmoittaa parlamentille tutkimustuloksistaan. Annoimme valiokuntavaiheessa lisäselvityksiä Piet Dankertin tekemän tarkistuksen perusteella ja tiedustelimme, saisimmeko paremman vastauksen, toivottavasti ennen parlamentin kesälomaa, jotta voisimme ottaa vastauksen huomioon ennen kuin ryhdymme tarkastelemaan ensi vuoden talousarviota.
Olemme ensimmäistä kertaa saaneet vastaukset myös jäsenvaltioilta, tosin vuoden myöhässä. No, ainakin saimme ne. Nyt olemme saaneet ne myös Yhdistyneeltä kuningaskunnalta, mikä on suuri saavutus. Olisi toivottavaa, että myös 14 muuta jäsenvaltiota toimittaisivat vastauksensa meille yhtä nopeasti. Emme tietenkään myönnä vastuuvapautta jäsenvaltioille vaan komissiolle. Mutta kun meillä on tiedot hallussamme, se auttaa meitä esittämään kysymyksiä tilintarkastustuomioistuimelle ja komissiolle.
Mitä tarkastuslausumaan tulee, tilintarkastustuomioistuin on jälleen kerran noudattanut pyyntöämme ja sisällyttänyt toimintansa tulokset osaksi vuosikertomusta. Viittaan kuitenkin herra Ellesin mietintöön, jossa hän huomautti: "Jos Amsterdamin sopimus olisi jo astunut voimaan, ei nykyisessä tilanteessa voitaisi enää suositella vastuuvapauden lykkäämistä, vaan esittelijän olisi esitettävä vastuuvapauden hylkäämistä." Tämä ehdotus on ollut olemassa jo vuodesta 1994 alkaen, jolloin ensimmäinen tarkastuslausuma tehtiin. Silloin löysimme siihen ratkaisun oikeilla sanamuodoilla vuosia 1994 ja 1995 koskevia vastuuvapauksia myönnettäessä.
Jos Amsterdamin sopimus vaikeuttaa asioita, ehdotan, että asianomaiset toimielimet - parlamentti, komissio, tilintarkastustuomioistuin ja neuvosto - kokoontuisivat yhteen hyvin lyhyen ajan sisällä selvittääkseen, mitä tarkalleen ottaen odotamme tarkastuslausumalta. Tätä keskustelua on käyty vuodesta 1994 alkaen ja nyt asiaan tarvitaan ratkaisu. Olen melko varma, että herra Elles toteaa juuri samaa, mitä minä olen sanonut jo viimeiset kaksi vuotta. Jos jatkamme näin, emme koskaan saa unionin talousarviolle myönteistä tarkastuslausumaa, mikä ei näytä hyvältä veronmaksajien silmissä. Siihen on löydyttävä ratkaisu, mikä on mahdollista vain, jos saamme kaikki toimielimet keskustelemaan tästä yhdessä.
Lisäksi mietinnössä kehotetaan tilintarkastustuomioistuinta aikaistamaan vuosikertomuksensa esittämistä lokakuun ensimmäiseen istuntoon. Tiedän, että se aiheuttaa tilintarkastustuomioistuimelle ongelmia, mutta hiljattain läpi käymämme menettely ei tee oikeutta tilintarkastustuomioistuimen kertomukselle tai sen tekemälle työlle eikä parlamentin työlle. Ei ole hyväksyttävää, että työtaakkamme on niin raskas, että tilintarkastustuomioistuimen jäsenillä on valiokunnassa vain kahden minuutin puheaika. Jos asioiden käsittelyyn olisi enemmän aikaa, meille kaikille jäisi paljon enemmän aikaa paneutua niiden asioiden yksityiskohtiin, joista meidän pitäisi keskustella. Jäsenille jäisi enemmän aikaa analysoida vuosikertomuksen jokaista kohtaa, vaikka se olisi vähän lyhempikin. Tarvitsemme siihen kuitenkin lisäaikaa. Jos vuosikertomus esiteltäisiin lokakuun ensimmäisessä istuntojaksossa, se ehtisi hyvin mukaan parlamentin ensimmäiseen käsittelyyn lokakuun toiseen istuntoon.
Hyväksyn sen, kun mietinnössä todetaan olevan tilanteita, joissa vaadittuamme komissiolta toimia se on vastannut, että se ei pysty parempaan. Tämä koskee 8 kohdassa esitettyjä välttämättömiä toimia yhteisölle kuuluvien maksujen keräämisen ja perimisen tehostamiseksi. Komissio panostaa voimakkaasti SEM 2000 -ohjelmaan. Toivokaamme, että se toimii. Odotamme asiasta kertomuksia.
Minun on myös mainittava oliiviöljy ja puuvilla. Tätä on jatkunut jo vuodesta 1994, kun olen laatinut mietintöjä. Olen tyytyväinen, että näillä kahdella alalla ollaan ryhtymässä toimiin ja ennemmin tai myöhemmin saamme osan varoista takaisin yhteisölle.
Klassista sikaruttoa koskevat tarkistukset 11, 12 ja 13 jätän herra Mulderille, joka on paljon parempi sika-asiantuntija kuin minä! Tämä on kuitenkin vakava kysymys veronmaksajien menojen osalta. Minulla on vielä kaksi huomiota tästä mietinnöstä. Ensinnäkin komission vastaus vuoden 1995 vastuuvapauden myöntämistä koskevan päätöslauselman 79 kohtaan ei anna tarvittavia perusteluja Berlaymontin rakennuksen osalta. Pyydän komissiota vielä kerran aloittamaan tutkimukset löytääkseen syyllisen. Lopuksi tässä tilintarkastustuomioistuimelle annettavassa mietinnössä toistamme vuosien 1992, 1993 ja 1995 päätöslauselmiin sisältyneen pyyntömme saada tietoja varainhoidon valvojan hyväksymisen puuttumisesta viisumien epäämisen osalta. Olen varma, että herra Friedman ottaa tämän huomioon.
Mitä tulee Euroopan kehitysrahastoihin, asiat voisivat olla huonomminkin. Jos herra Elles todella tarkoittaa, että meidän olisi kieltäydyttävä antamasta yleistä talousarviota koskevaa vastuuvapautta, olisi ollut melko helppoa saada parlamentti hyväksymään se, että meidän olisi kieltäydyttävä hyväksymästä myös Euroopan kehitysrahastoa koskeva talousarvio niiden perustelujen vuoksi, joita jo kahden vuoden ajan on esitetty, ja sen tosiasian perusteella, että vasta vähän aikaa sitten äänestimme täällä parlamentissa sen puolesta, että emme anna lausuntoja uudesta kahdeksatta Euroopan kehitysrahastoa koskevasta varainhoitoasetuksesta. Tämä johtuu asemaamme Euroopan kehitysrahastossa koskevista kiistoista. Asemamme on sellainen, että meillä on vastuu, mutta ei valtaa. Meidän oletetaan valvovan näiden määrärahojen käyttöä ilman valtaa puuttua niihin.
Meillä ei ole keinoja vaikuttaa niiden käyttöön. Voimme vain lopulta myöntää vastuuvapauden. Helpointa olisi Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätöksiä noudattaen sanoa, että meillä ei ole mitään tekemistä tämän asian kanssa: jos komissio ja neuvosto haluavat vastuuvapauden, siitä vain, myöntäkööt sen, me emme kuitenkaan aio sitä myöntää.
Tarkemmin ajatellen se olisi kuitenkin melko lapsellista. Meidän on hyväksyttävä, että parlamentilla on oma tehtävänsä, ja meidän on sanottava, että haluamme, että Euroopan kehitysrahasto budjetoidaan. Se on tavoitteemme, toivoimme sen onnistuvan jo Amsterdamissa, vaikka hyvin tiesimme, että niin ei luultavasti kävisi. Niin kauan kuin Euroopan kehitysrahastoa ei ole budjetoitu, parlamentilla on suuria vaikeuksia tehtäviensä hoitamisessa, erityisesti vastuuvapauden myöntämisessä. Sen vuoksi toivomme, että Euroopan kehitysrahasto budjetoitaisiin lähitulevaisuudessa - meillä on tässä komission tuki - ja että neuvosto harkitsisi asiaa uudelleen ja ymmärtäisi, että Euroopan kehitysrahastoa on paljon helpompi hoitaa yleisen talousarvion avulla. Valinta ei ole ollut helppo, mutta valiokunnan parlamentille antama suositus vastuuvapauden myöntämisestä on loppujen lopuksi varmasti oikea teko.
Tässä yhteydessä on kuitenkin otettava esille kolme kysymystä. Ensinnäkin, kahdeksannelle Euroopan kehitysrahastolle myönnetyt ennakkomaksut. Mietinnön mukaan tilintarkastustuomioistuin ilmoitti varsin selvästi, että maksujen siirto kuudennelta ja seitsemänneltä rahastolta kahdeksannelle on tehty ilman mitään oikeudellista perustaa. Komissio ei kiistä tätä. Olemme melko ärtyneitä siitä, että neuvosto ilmoittaa meille, ettei kohtia voida toteuttaa, koska oikeudellista perustaa ei ole. Kuitenkin täällä parlamentissa toimitaan räikeästi tämän perustelun vastaisesti, kun rahaa kulutetaan ilman minkäänlaista oikeudellista perustaa. Pelkästään tämän perusteella olisimme voineet sanoa, että emme voi myöntää vastuuvapautta tälle kertomukselle, mutta emme tee sitä, koska hyväksymme AKT-maille myönnettävään rahoitukseen liittyvät käytännön näkökohdat.
Näin ollen pyydän neuvostoa ja komissiota ottamaan huomioon, että emme ole tilanteeseen erityisen tyytyväisiä, yhtään liioittelematta, mutta toivomme tilanteen korjautuvan lähitulevaisuudessa. Minun on sanottava neuvoston puheenjohtajalle, että on kovin hämmästyttävää, että tästä ei mainita mitään neuvoston lausunnossa. Neuvoston yleistä talousarviota koskeva kertomus oli loistava, mutta tästä kysymyksestä ei mainittu mitään.
Mietinnössä on otettu esille useita kysymyksiä tarjouskilpailumenettelyistä ja mielestäni erityisesti tarjouskilpailumenettelyjen laadun valvonnasta ja kovassa valuutassa suoritetuista maksuista. Pyydämme neuvostoa kiinnittämään niihin huomiota ja pyydämme, että komissio varmistaisi, että tarjoukset tehdään tulevaisuudessa oikein.
Lopuksi, mitä tarkastuslausumaan tulee, on hyvä, että se on myönteinen, mutta siinä on yksi kohta, jossa 4, 5 %: a maksuista ei ole voitu arvioida huomattavien esteiden vuoksi. Tämä kohta on syytä tarkistaa, vaikka kyse on vain pienestä summasta. Olen varma, että tulevaisuudessa ylitämme nuo esteet.

Blak
Arvoisa rouva puhemies, tästä tulee lyhyin selostukseni Euroopan hiili- ja teräsyhteisön varainhoidosta niiden 5-6 vuoden aikana kun olen työskennellyt tämän aiheen parissa. Suosittelen vastuuvapautta. Kuluneen vuoden aikana on puhuttu järkevästä hallinnosta. Se ei kuitenkaan tarkoita sitä, etteikö ongelmia olisi olemassa. Olen pyytänyt komissiolta tietoja ja se on luvannut antaa ne minulle kirjallisesti. En ole kuitenkaan vieläkään saanut tietoja, jotka koskevat Ranskan ja Englannin välistä tunnelia ja Tanskan Isoa-Beltiä, joissa on tullut esiin joitakin ongelmia, sekä kysymystä englantilaisten kaivosten korkohyvityksistä. Toivon kuitenkin, että saisimme vastaukset pian. En voi sanoa muuta kuin että olemme tässä asiassa tehneet erinomaista yhteistyötä sekä komission että tilintarkastustuomioistuimen kanssa.
Koska minulla on nyt puheenvuoro, haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni ja ottaa esiin kysymyksen lainan antamisesta ja lainan ottamisesta, mistä olen laatinut selonteon herra Ellesille. Haluan sanoa, että asiaan liittyy muutamia ongelmia. Mielestäni on aivan uskomatonta, että emme vieläkään ole ratkaisseet asiaa, joka koskee Italian maanjäristystä vuonna 1981. Saamme edelleenkin tietoa, jopa syytöksiä, lahjonnasta, huonosta suunnittelusta, asioiden huonosta hoitamisesta ja siitä, että kaikki lähettämämme rahat ovat itse asiassa menneet muihin tarkoituksiin. Tällaiset asiat saavat Euroopan veronmaksajat toisinaan väsymään EU: hun, joten olen sitä mieltä, että nämä asiat on saatava hoidettua.
Haluan myös mainita toisen asian. Se koskee takuurahastoa, joka on kärsinyt suuria tappioita. Tappiothan ovat luonnollisia, mutta kun otetaan huomioon, että nämä tappiot ovat parina viime vuotena maksaneet veronmaksajille 289 miljoonaa ecua, haluaisin tietää, kuka ne oikein maksaa. Tavallisessa talousarviossa sen tekee komissio. Haluamme saada vastaukset näihin kysymyksiin. Haluan myös kommentoida maailmanlaajuisia lainoja, siis Kööpenhaminan kokouksessa määritettyjä välineitä, joiden kohdalla rahaa annetaan pankeille, jotka välittävät lainoja eteenpäin. Pankit ottavat siis kaiken kunnian itselleen. Mielestäni olisi kerrottava, että EU on maksajana. Olen sitä mieltä, että tiedottamisessa on joitakin ongelmia, ja mielestäni unohdetaan myös se, että sillä, että kerromme olevamme näiden asioiden takana, on PR-arvoa.
Yhdessä asiassa olen suositellut herra Ellesille vastuuvapauden lykkäämistä sen myöntämisen sijaan. Kyse on Euroopan investointirahastosta. Viimeksi kuluneen 3-4 vuoden aikana olen ottanut tämän asian esille ja olen keskustellut muun muassa Euroopan investointipankin ja komission edustajien kanssa ja olen esittänyt, että tilintarkastustuomioistuimella olisi lupa suorittaa tarvittavaa valvontaa ja tarkastusta. Olen kuitenkin saanut muutamia huonoja tekosyitä siitä, että asiaan liittyy yksityisiä pankkeja. 70 % rahoista on julkisia varoja ja vain muutamat pankit vastaavat lopusta 30 %: sta. Tämä on mielestäni todellinen ongelma. Asetuksiemme mukaan vastaamme talousarviosta, mutta meidän ei kertaakaan anneta suorittaa valvontaa. Tilintarkastustuomioistuimen tiedustelut on kuitattu muutaman paperin avulla, jotka ovat kaikkien muidenkin saatavilla. Se ei siis riitä ja sen vuoksi olen suositellut herra Ellesille, että lykkäämme vastuuvapauden myöntämistä.
Nyt näyttää siltä, että jotakin tapahtuu. Alamme ilmeisesti tiedostaa asian vakavuuden. Olen keskustellut tilintarkastustuomioistuimen kanssa, joka sanoo, että asiassa on otettu askel eteenpäin, mutta haluamme kuitenkin varmuuden siitä, että voimme valvoa kaikkea sitä, mihin käytämme julkisia varoja. Toivon todellakin, että pääsemme asiassa ratkaisuun. On luonnollisestikin myönteistä, että parin viime kuukauden aikana on tapahtunut edistystä, mutta emme missään oloissa halua hyväksyä sitä, että tilintarkastustuomioistuin ei saa suorittaa valvontaa ja ettemme saa niitä tietoja, joita haluaisimme. Mikäli tämä on tilanne, toivon todellakin, että tiukennamme asennettamme ja sanomme, että tämä saa riittää ja että me emme viitsi keskustella asiasta enempää.
Kun olen ottanut tämän kysymyksen esiin, Euroopan investointirahaston kanta on aina ollut hyvin ylimielinen. Siihen en halua suostua. En voi hyväksyä, että minulle sanotaan ainoastaan: "Emme viitsi tiedottaa sinulle näistä asioista." Toivon, että uudet tuulet tuovat meille mukanaan mahdollisuuden suorittaa haluamamme tarkistukset. Jos näin käy, suosittelen mielelläni vastuuvapauden myöntämistä tässä asiassa, mutta mikäli näin ei käy, emme voi sitä silloin myöntää. Emme yksinkertaisesti viitsi leikkiä tilapäisten virkamiesten kanssa, jotka leikkivät kukkoa tunkiolla.

Kellett-Bowman
Arvoisa puhemies, siirrymme vastuuvapauksista, joissa kyse on suurista rahasummista, käsittelemään kahta hajautettua erillisvirastoa, jotka ovat hyvin avoimia siitä syystä, että niissä liikuteltavat rahasummat ovat paljon pienempiä. Kiitän yksiköitä siitä, että vihdoinkin kaikki tämän esityslistan kohdan yksityiskohdat ovat oikein. Käsittelemme nyt vastuuvapauden myöntämistä Dublinissa sijaitsevan Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiön hallintoneuvostolle ja Thessalonikissa sijaitsevan Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskuksen eli CEDEFOPin hallintoneuvostolle.
Talousarvion valvontavaliokunnalle on mietinnön valmistelussa ollut hyötyä tilintarkastustuomioistuimen kertomuksista, mistä kiitän puheenjohtajaa, sekä kahdesta hyvin kattavasta neuvoston kertomuksesta, joissa meitä suositellaan myöntämään vastuuvapaus. Saanen neuvoston läsnä ollessa kiittää sitä, sillä aikaisempina vuosina neuvoston jäsenet saapuivat kovin myöhään ja käsittelivät asioita pinnallisesti; tämä vuosi onkin paljon toiveikkaampi. Työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan lausunto on niin ikään auttanut meitä.
Saanen aloittaa Dublinista, sillä alan kyllästyä erääseen siihen liittyvään seikkaan. Sekä yhteisöä koskevissa yleisissä että tätä Dublinin erillisvirastoa koskevissa varainhoitoasetuksissa vaaditaan, että valta tulojen ja menojen hyväksyjien, varainhoidon valvojien ja tilinpitäjien välillä jakaantuu oikein, mutta silti tilintarkastustuomioistuin ilmoittaa meille, että Dublinin kohdalla se ei toteudu oikein. Jos tilintarkastustuomioistuin seuraavalla kerralla ilmoittaa samoin, luulen, että emme suosittele vastuuvapauden myöntämistä varainhoitovuoden 1997 osalta. Kun toisen sukupolven uudet virastot perustettiin, budjettivaliokunta ja talousarvion valvontavaliokunta olivat erittäin tietoisia näiden eri virastojen toimintojen mahdollisesta päällekkäisyydestä. Meidän on täsmennettävä, että Dublinissa sijaitsevan säätiön ja Euroopan työturvallisuus- ja työterveysviraston toiminnoissa on päällekkäisyyksiä ja ne on pidettävä erillään. Tällaista töiden päällekkäisyyttä ei saa olla. Vuosi 1996 oli Dublinin säätiölle hyvä, ja jos nämä yksityiskohdat saadaan kuntoon, ei vastuuvapauden osalta ole mitään ongelmia, ja suosittelemme mielellämme vastuuvapauden myöntämistä vuoden 1996 osalta.
Thessalonikissa sijaitsevalla CEDEFOPilla on ollut vaikeuksia. Se siirrettiin Berliinistä Thessalonikiin tilapäisiin toimitiloihin. Henkilökunnan kanssa oli vaikeuksia, sillä se ei ollut valmistautunut perhesyistä tai muista syistä muuttoon Berliinistä ja sitä oli liian vähän. Yhteen aikaan ajattelimme olevan mahdollista, että CEDEFOP lopettaisi toimintansa, mutta päättäväisesti eteenpäin jatkaneen johtajan ansiosta tehtävät hoidetaan siellä nyt täysin.
Tilintarkastustuomioistuin on kiinnittänyt huomiota siihen tosiasiaan, että varainhoitoasetuksia ei ole tarkasti noudatettu tutkimushankkeita koskevien tarjousten yhteydessä. Lisäksi tilintarkastustuomioistuin huomauttaa, että meillä on edelleen ongelmia uutta rakennusta koskevan sopimuksen kanssa, joka on kokemukseni mukaan ainutlaatuinen sopimus ja jota on seurattava hyvin huolellisesti. Tietenkin jos luovumme tilapäisistä toimitiloista, meidän täytyy olla varmoja, että rahoituksen yksityiskohdat on hoidettu kunnolla. Nyt kun CEDEFOP on täydessä toiminnassa, toivon, että sen budjettimäärärahat, ennusteet ja kaikki viraston hoitoon liittyvät asiat esitetään selkeämmin, sillä tilintarkastustuomioistuimella on ongelmia CEDEFOPiin tehtyjen sääntöjen vastaisten rahansiirtojen osalta. Tämän kysymyksen tilintarkastustuomioistuin on silloin tällöin ottanut esiin, koska sillä on ollut vaikeuksia niin kaukana Brysselistä sijaitsevan viraston hoitamisessa. Jälleen kerran valiokunta suosittelee parlamentille vastuuvapauden myöntämistä. Sen vuoksi tämä mietintö sisältää kaksi vastuuvapauden myöntämissuositusta: yhden Dublinin ja yhden Thessalonikin osalta.
Palaan nyt herra Ellesin mietintöön, johon sisältyy herra Tomlinsonin ja minun yhdessä laatima petoksia ja passitusjärjestelmää koskeva työasiakirja. Tämä kysymys on vienyt paljon Euroopan parlamentin aikaa. Tutkintavaliokunta antoi viime vuoden maaliskuussa mietintönsä vuoden kestäneen intensiivisen työn jälkeen. Rouva Wemheuerin hiljattain valmistunut mietintö sai komissiolta erittäin tyydyttävän vastauksen. Myös herra De Lucan mietinnössä käsiteltiin tilintarkastustuomioistuimen kertomusta kyseisestä aiheesta.
Olisimme kovin epäkohteliaita, jos emme tunnustaisi komission edistyneen huomattavasti. Uutta lainsäädäntöä ollaan valmistelemassa ja uusia sääntöjä on laadittu siitä, kuinka passitukseen liittyviä kysymyksiä hoidetaan. Järjestelmän käyttäjiltä on tullut tietoja siitä, kuinka tulliviranomaiset ovat hoitaneet tunnollisemmin tehtävänsä ja työmoraali on kohentunut. Uskon, että kun saamme nämä tiedot haltuumme, tulemme huomaamaan, että nykyään rahaa menee hukkaan paljon vähemmän kuin olimme ajatelleet.
Valtavat velat ovat silti yhä olemassa. Tämä tilanne on erittäin vaikea tullipalveluiden ja komission kannalta, sillä sääntöjen mukaan komissio ei voi antaa anteeksi mitään näistä valtavista veloista. Tämä on kysymys, josta yksittäisten tulliviranomaisten olisi henkilökohtaisesti neuvoteltava erikseen kuljetusliikkeiden ja rahdin huolinnasta vastaavien kanssa. Toivon, että nämä velkataakat eivät painaisi enää kovin kauan, sillä ne vaarantavat varmasti monen yhtiön toiminnan.
Ehdotettu passitusjärjestelmän tietokoneistaminen toteutuu vasta kolmen vuoden kuluttua, kun sen pitäisi toteutua jo puolentoista vuoden kuluttua. Tästä emme pidä. Sitä pettyneempiä olemme sen vuoksi, että tietokoneistamista ehdotettiin ja suunniteltiin jo kauan ennen kuin ensimmäiset tutkimukset aloitettiin. Joka tapauksessa olemme jääneet paljon jälkeen. En syytä tästä kokonaan komissiota, sillä viisi valtiota halusi vapaaehtoisesti osallistua ensimmäiseen vaiheeseen ja ne ovat myös jääneet jälkeen. On tärkeää, että herra Elles käyttäisi tätä viivästymistä yhtenä perusteluna sille, että vastuuvapautta vuoden 1996 talousarvion osalta lykättäisiin.

Mayer
. (DE) Arvoisa rouva puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komissaari, arvoisat naiset ja herrat, en todennäköisesti tarvitse kolmea minuuttia, rouva puhemies, sillä minulla on hiukan kiire, koska minulla on tällä hetkellä tärkeä puolueryhmän kokous parlamentissa.
Tilintarkastustuomioistuin tuo nyt varainhoitovuotta 1996 koskevassa vuosikertomuksessaan maatalousalan osalta esiin useampiakin asioita, joissa on huomattu epäkohtia. Kysymys on viljelyskasveista maksettavia tukia koskevista määräyksistä, eläinpalkkioista, tupakan ja viinin markkinajärjestelyistä. En haluaisi käsitellä jokaista mietinnössä esiin tuotua epäkohtaa niin yksityiskohtaisesti, mutta haluan tuoda esiin, että on paljon tehtävää, jotta maatalousalalla käytettävissä olevien varojen väärinkäytökset voidaan poistaa tai jotta niitä ainakin voidaan hillitä. Unionin kansalaiset odottavat aivan yksinkertaisesti, että varat käytetään niille varattuun tarkoitukseen tehokkaasti ja erityisesti, että valvonta on mahdollista milloin tahansa.
Pidän ehdotusta vastuuvapauden myöntämisen lykkäämisestä oikeana. Unionin maatalousmenot herättävät kansalaisten huomiota voimakkaammin sellaisena aikana, kun rahaa on niukasti. Myös aivan viime aikoina on toistuvasti keskusteltu yksittäisistä menokohdista. On kuitenkin tuotannonaloja, joita arvostellaan julkisesti voimakkaasti jopa silloin, kun EU: n varoja on käytetty sääntöjen mukaisesti. Jos sitten juuri sellaisilla aloilla vielä huomataan säännönvastaisuuksia, tuskin tarvitsee ihmetellä sitä, jos maatalousmenot kyseenalaistetaan perusteellisesti. Tulevaisuudessa markkinajärjestelyihin liittyvien menojen lisäksi myös yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän täytyy entistä paremmin läpäistä valvonta. Haluan tässä vain muistuttaa nautaeläinten rekisteröinnistä ja naudanlihan merkitsemisestä, joiden avulla loppujen lopuksi pitäisi myös voittaa takaisin kuluttajien luottamus. Tarkoitan sitä, että säännönvastaisuudet vaikuttaisivat juuri tältä osin tuhoisasti ja ne kyseenalaistaisivat varmasti myös koko yhteisen järjestelmän tarkoituksen ja tavoitteet. Tästä syystä komissiota kehotetaankin tekemään tarpeelliset johtopäätökset tilintarkastustuomioistuimen osoittamien epäkohtien perusteella.
Tuleva yhteisen maatalouspolitiikan uudistus antaa meille kaikille mahdollisuuden laatia määräykset siten, että ne ovat entistä avoimempia ja vähemmän alttiita säännönvastaisuuksille - Agenda 2000 -asiakirjaan liittyvä mahdollisuus, jota ei saisi jättää käyttämättä. Tämä koskee yhtä lailla myös koko BSE-alaa, johon liittyviä ongelmia ei ole vielä kokonaan ratkaistu kuin tutkintavaliokunnan täällä esiin tuomia ongelma-alueita. Siksi muistutan erityisesti johtopäätöksistä, jotta niitä sovellettaisiin myös tältä osin.

Napoletano
Arvoisa rouva puhemies, aluepoliittisen valiokunnan hyväksymässä lausunnossa tuodaan esille, että vuosi 1996 oli kaikkien rakennerahastojen määrärahojen käytön kannalta käänteentekevä vuosi. Niinpä tältä osin emme voi olla kuin tyytyväisiä, koska kaikki alun perin käyttöön annetut määrärahat on otettu käyttöön, eivätkä vain vuoden 1996 varat, vaan myös talousarvioon uudelleen sisällytetyt vuodelta 1994 peräisin olevat varat.
Kuitenkin valiokuntamme lausunto tuo esille, että sama optimismi ei päde ohjelmien loppuunsaattamiseen. Itse asiassa hyvin monet ennen vuotta 1994 aloitetut ohjelmat ovat kesken, ja huolestuttavampi ongelma kuin suurien varojen käyttö on ohjelmien suuri lukumäärä. Myös aluepoliittinen valiokunta tuo esille, että rahastojen ja toimenpiteiden vaikutusta pieniin ja keskisuuriin yrityksiin ei ole ollenkaan arvioitu, mikä on jo aikaisemmin otettu esille ja mitä pidän hyvin merkittävänä, koska Luxemburgin neuvosto pitää tätä sektoria hyvin tärkeänä.
Lopuksi, tilintarkastustuomioistuin käyttää jo kolmannen kerran tarkastuslausumaa talousarvion tämän osan yhteydessä. Olisi siis ehkä hyödyllistä, myös tilintarkastustuomioistuimen kannalta, saada selvennettyä muotoa ja sisältöä koskevien virheiden, säännönvastaisuuksien, laittomuuksien ja petoksien käsitteitä. Uskon, että tämä selvennys olisi hyvin hyödyllinen, ei pelkästään valiokunnallemme ja käsittelemällemme alalle, vaan myös koko talousarviolle.

Liddell
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä teitä tästä tilaisuudesta esitellä neuvoston suositus, joka koskee vastuuvapauden myöntämistä komissiolle talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 1996.
Olen myös erittäin tyytyväinen siitä, että saatoin aiemmin tässä kuussa ottaa osaa talousarvion valvontavaliokunnan istuntoon ja kiitän herra Ellesiä hänen ystävällisistä sanoistaan. Keskustelulla, jonka siellä kävimme tilintarkastustuomioistuimen kertomuksesta ja vastuuvapauden myöntämissuosituksesta, oli suuri merkitys kaikille osapuolille. Arvostan kaikkien esittelijöiden tekemää tärkeää työtä, sillä he ovat valmiita uhraamaan aikaansa varmistaakseen, että veronmaksajien rahat ovat turvassa.
Syy siihen, miksi osallistuin tuohon kokoukseen ja miksi olen täällä tänään, on se, että neuvosto suosittelee vastuuvapauden myöntämistä, jota se pitää erittäin tärkeänä. Kuitenkin parlamentti, joka toimii tämän suosituksen pohjalta, päättää yksin vastuuvapauden myöntämisestä.
Kuten tiedätte, neuvosto päätti 9. maaliskuuta suositella parlamentille vastuuvapauden myöntämistä komissiolle yhteisön talousarvion hoidosta vuonna 1996. Tämä suositus on neuvoston käymien pitkien ja perusteellisten neuvottelujen tulos ja niiden kuluessa kartoitettiin monia ongelma-alueita. Ne toimet, joita neuvosto toivoisi näillä alueilla aloitettavan, on esitetty huomioissa, jotka liittyvät vastuuvapauden myöntämissuositukseen. Neuvoston näkökanta on, että merkittävien parannusten toteuttamiseksi on keskityttävä tulevaisuuteen ja sovellettava käytäntöön mietinnössä esitettyjä parannuksia. Tämän saavuttamiseksi komission ja kaikkien elinten, jäsenvaltiot mukaan lukien, on työskenneltävä yhdessä. Komissio on vastuussa talousarvion toteuttamisesta, mutta todellisen edistyksen aikaansaaminen on mahdollista vain, jos kaikki yhteisön varoista päättävät henkilöt hoitavat oman osansa vastuusta mahdollisimman korkeatasoisen varainhoidon saavuttamiseksi. Tämän vuoksi neuvoston puheenjohtaja on kirjoittanut talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtajalle tuodakseen esiin neuvoston huolen komitean matkustussaamisia koskevasta tilintarkastuksesta.
Sekä neuvosto että Euroopan parlamentti ovat vakuuttuneita siitä, että yhteisön talousarvion varainhoitoa on parannettava. Euroopan tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus on hyvin arvokas väline tämän tavoitteen toteuttamiseksi ja meidän on käytettävä sitä hyväksemme mahdollisimman hyvin.
Meillä saattaa olla erilaiset lähestymistavat sen osalta, miten toivomme näitä mahdollisuuksia hyödynnettävän suurimman edun saavuttamiseksi, mutta tiedän, että meillä on sama tavoite - merkittävä tavoite sinänsä - yhteisön talousarvion hoidon osalta.
Neuvoston vastuuvapauden myöntämissuositukseen liitetyistä huomioista näette, että mielestämme on erityisen tärkeää keskittyä tulevaisuutta koskeviin opetuksiin aikana, jolloin unionissa harkitaan avainalueiden politiikkojen uudistamista, erityisesti yhteisen maatalouspolitiikan ja rakennerahastojen uudistamista. Laajentumisprosessi vielä korostaa tämän asian tärkeyttä.
Toinen mietinnön avainopetus on, että on varmistettava, että yhteisön menoilla todella saadaan aikaan tuloksia. Meidän on taattava, että veronmaksajien rahoja käytetään oikein ja vastuullisesti, mutta on myös tarpeen varmistaa, että rahat käytetään mahdollisimman tehokkaasti politiikoillemme asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi. Tämän toteutumiseksi yhteisön on arvioitava perinpohjaisesti tarpeitaan ja tärkeimpiä tavoitteitaan, lainsäädännön on oltava selkeä, yhteisön on valvottava kehitystä ja arvioitava tuloksia. Tarvitsemme järjestelmän, joka ei ainoastaan ilmoita, että rahaa on käytetty ja kaikki asianmukaiset menettelytavat on käyty läpi, vaan joka kertoo myös menojen vaikutuksista ja veronmaksajien rahoilla aikaan saaduista tuloksista. Neuvoston huomioissa on korostettu niitä alueita, joilla on keskityttävä enemmän tavoitteisiin ja tulosten arviointiin.
Neuvosto on erittäin huolissaan niistä aivan liian monista virheistä, jotka tilintarkastustuomioistuin löysi tarkastuslausumaa valmistellessaan. Tilintarkastustuomioistuimen mukaan tämä ei juuri poikennut viime vuodesta, jolloin myös ilmeni huomattavia virheitä. Neuvoston mielestä tällaista ei voi hyväksyä. Huomioissa sanotaan selkeästi, että uudistukset ovat tarpeen. Saattaa olla, että on joitakin merkkejä siitä, että Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston EMOTR: n tukiosaston kohdalla on tehty virheitä vähemmän kuin talousarviossa keskimäärin, mutta rakennerahastojen osalta virheitä on enemmän, ja tämä korkea virheaste on erittäin huolestuttava.
Saatatte kysyä, miksi neuvosto näin ollen suosittelee parlamentille vastuuvapauden myöntämistä. Syy tähän on, kuten olen jo osoittanut, että neuvosto uskoo edistystä tapahtuvan vain, jos kaikki yhteisön varoista vastaavat osapuolet työskentelevät yhdessä ja jos ne kaikki hyväksyvät vastuunsa mahdollisimman korkeatasoisen varainhoidon saavuttamiseksi.
Neuvosto on ryhtynyt vastuunsa mukaisiin toimiin taatakseen uudistuksen toteuttamisen työskentelemällä yhdessä komission kanssa tulosten saavuttamiseksi. Kuten jo mainitsin, komissio on ponnistellut voimakkaasti SEM 2000 -aloitteen parissa parantaakseen sekä sisäistä varainhoitoaan että yhteistyötään jäsenvaltioiden kanssa.
Toimet ovat jo alkaneet tuottaa tulosta ja valvomme niiden etenemistä jatkossakin tarkoin. Komissio on myös yleisesti ottaen reagoinut rakentavalla tavalla tilintarkastustuomioistuimen huomioihin. Monissa tapauksissa toimiin on jo ryhdytty väärin käytettyjen rahojen perimiseksi takaisin, ennakkomaksujen vähentämiseksi ja tuottamattomien sitoumusten poistamiseksi. Komission yritys antaa ehdotus varainhoitoasetuksen muuttamisesta selkeämmäksi ja nykyisiin oloihin sopivammaksi on myös hyödyllinen askel kohti parempaa varainhoitoa.
Komissio ryhtyy toimiin, mutta enemmän olisi tehtävä. Talousarvion valvontavaliokunnassa käytyjen keskustelujen perusteella tiedän, että parlamentti on erityisen huolissaan siitä, että tietyillä alueilla ei ole tapahtunut edistystä. Nämä huolet ovat todellisia, ja kuten suositukseen liittyvistä huomioista huomaatte, myös neuvosto yhtyy niihin monessa tapauksessa. Jos otamme esiin yhden valiokunnan suurimman huolenaiheen - petosten torjunnan vahvistamisen Euroopan toimielinten sisällä - huomaatte, että neuvosto on kehottanut kaikkia toimielimiä valtuuttamaan UCLAFin tekemään selvityksiä tietyissä tilanteissa. Neuvoston puheenjohtaja odottaa tilintarkastustuomioistuimen tulevaa erityiskertomusta UCLAFin toiminnasta.
Neuvosto on parlamentin tavoin huolissaan siitä, että pk-yritysten hyväksi toteutetut tukitoimet eivät ole tarpeeksi helposti saatavilla eivätkä tulokset ole riittävän näkyviä. Pk-yrityksille, oletetuille edunsaajille, annettavan tuen saamiseen liittyviä menettelyjä on järkeistettävä ja yksinkertaistettava. Neuvosto pitää myönteisenä sitä, että komissio ryhtyi joulukuussa 1997 arvioimaan rakennerahastojen vaikutusta pk-yrityksiin ja vaati tulosten toimittamista sekä neuvostolle että parlamentille. Neuvosto on myös kommentoinut komission antaman ulkopuolisen tuen hoidon tehottomuutta. Neuvosto on korostanut sekä PHARE- että TACIS-ohjelmien talousarvioiden toteuttamisen tehostamisen tärkeyttä. PHARE-ohjelma on erityisen tärkeä, kun edunsaajamaita valmistellaan liittymään unioniin. Neuvosto on kehottanut komissiota ottamaan huomioon kokemukset, jotka on saatu tehtäessä näiden ohjelmien parantamiseen tähtääviä arvioita.
Talousarvion valvontavaliokunta on arvostellut komissiota siitä, että se on edennyt hitaasti toimissa yhteisön passitusjärjestelmän saattamiseksi ajan tasalle, erityisesti järjestelmän tietokoneistamisessa, josta herra Kellett-Bowman tänä aamuna puhui. Neuvosto on samaa mieltä parlamentin kanssa siitä, että passitusjärjestelmän nykyaikaistaminen on ensisijaisen tärkeää. Tämän vaikean hankkeen eteen on tehtävä yhteistyötä, ei aiheutettava ristiriitoja. Kukaan ei todellisuudessa odottanut, että koko passitusjärjestelmä saataisiin uudistetuksi vuodessa, mutta merkittävää edistystä on tapahtunut tullivalvontatoimien parantamisessa. Käytän tilaisuutta hyväkseni kiittääkseni erityisesti herra Tomlinsonia ja herra Kellett-Bowmania heidän erinomaisesta työstään tässä asiassa.
On edistytty vakaasti myös tarpeellisten lainsäädännöllisten muutosten hyväksymisessä. Tämä asia on ollut ensisijainen tavoite Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakaudella, ja neuvosto on jo yleisesti ottaen sopinut oikeudellisista muutoksista, jotta järjestelmää voitaisiin uudistaa yksityiskohtaisemmin. Käsittelyä neuvostossa on lykätty, sillä parlamentin lausuntoa komission ehdotuksista odotellaan. Herra Kellett-Bowman on sanonut olevansa pettynyt siihen, että passitusjärjestelmän tietokoneistaminen on viivästynyt osittain hankkeen monimutkaisuuden vuoksi ja sen vuoksi, että komissio aliarvioi hanketta. Komissio on kuitenkin antanut takeensa siitä, että hankkeen hallintoa todella valvotaan, ja uskon vakaasti, että jäsenvaltiot tukevat hanketta sen toteuttamiseen asti.
Samoin yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän luominen oli teknisesti ja hallinnollisesti vaativa tehtävä, joka vaati huomattavia sijoituksia ja hallinnon uudelleenjärjestelyn. Jäsenvaltiot ja komissio ovat olleet yhteistyössä toteuttaakseen järjestelmän mahdollisimman pian, ja monella alueella on edistytty hyvin. Neuvosto toivoisi, että järjestelmä olisi täysimittaisesti toteutettu vuonna 1998, ja se on pyytänyt jäsenvaltioita takaamaan, että yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän tarkastukset ovat täysin käytössä ja että niissä noudatetaan moitteettoman varainhoidon periaatteita.
Neuvosto on tehnyt huomioissaan selväksi, että se odottaa komission parantavan suorituskykyään kaikilla näillä alueilla, joilla on todettu vakavia puutteita, mutta edistys vaatii suurempia ponnistuksia ja suurempaa valppautta kaikilta yhteisön toimielimiltä. Neuvosto on suositellut vastuuvapauden myöntämistä ja on kehottanut jäsenvaltioita toimimaan yhdessä komission kanssa varmistaakseen, että kertomuksesta saatuja opetuksia sovelletaan käytännössä ja että jos muutoksia tarvitaan, ne toteutetaan. Jos on opittavaa tulevaisuutta varten, opetukset on sisällytettävä politiikkojen laatimiseen. Neuvoston mielestä tämä on rakentavin etenemistapa ja tämän perusteella neuvosto suosittelee, että parlamentti myöntäisi komissiolle varainhoitovuotta 1996 koskevan vastuuvapauden.

Liikanen
Arvoisa rouva puhemies, esittelijänne, herra Elles, ehdottaa vastuuvapauspäätöksen siirtämistä syyskuuhun ja vaatii komissiota toteuttamaan siihen mennessä monia toimia komission eri toimialoilla.
Komissio ottaa huomioon käsiteltävänä olevan mietinnön. Se tekee kaiken vallassaan olevan noudattaakseen parlamentin esittämää toivetta. Joitakin tietoja herra Ellesin mainitsemista tärkeimmistä kohdista voidaan kuitenkin jo nyt antaa.
Mitä petosten torjuntaan tulee, kollegani rouva Gradin lähetti viime viikolla rouva Theatolle kirjeen, jossa täsmennetään ne yksityiskohtaiset säännöt, joiden mukaisesti teille voidaan välittää tietoja komission sisäisistä tutkimuksista. Lisäksi, kuten komission teille 18. marraskuuta 1997 toimittamassa petosten ja lahjonnan torjunnan parantamista koskevassa asiakirjassa ilmoitetaan, UCLAF on kaikessa välttämättömässä yhteydessä kansallisiin oikeusviranomaisiin, jos on olemassa petos- tai lahjontaepäilyjä.
Mitä tulee kaikkien unionin toimielinten UCLAFille antamaan valtuutukseen tehdä tutkimuksia, komissio pohtii keskuudessaan UCLAFin valtaoikeuksien ja tehtävän vahvistamistoimia, jotta voitaisiin varmistaa sen riippumattomuus. Tapa, jolla UCLAF voi toimia auttaakseen parhaassa tapauksessa muita petostutkinnan kanssa tekemisissä olevia toimielimiä, tulee näin täsmällisemmäksi.
Mitä passitusjärjestelmää koskevan tutkinnan perustaan tulee, komissio joutui muuttamaan lähestymistapaansa tietokoneistetun passitusjärjestelmän (NCTS) osalta sen vaikeasti hallittavissa olevan monimutkaisuuden vuoksi. Syyskuussa annettavaksi suunnitellussa kertomuksessa esitetään, missä vaiheessa asia on. Toivomme, että suunnitelma voisi toimia viiden jäsenvaltion voimin ennen vuoden 1999 loppua, mutta vaikeuksia on ollut useita, kuten tiedätte.
Komissio on nyt vahvistanut maatalouden alalla 15 budjettikohtaa koskevien tilien tarkastamisen ja hyväksymisen yhtenäisyyttä parlamentin 18. huhtikuuta 1996 antaman päätöslauselman mukaisesti. Se esittää lisäksi yhteenvedon valvontajärjestelmän ja yhdistetyn hallinnan perustamisesta ja tekee sen huonosta toiminnasta mahdolliset rahataloudelliset päätelmät.
Pk-yritysten osalta komissio on käynnistänyt kokonaisarvioinnin. Tämän arvioinnin lopputuloksen pitäisi olla saatavilla tämän vuoden lopulla.
Ulkoisten politiikkojen alalla komissio on ehdottanut entisen Jugoslavian jälleenrakentamisen tukemista koskevan sääntelyn tarkistamista ja se vahvistaa valtuuskuntaansa Sarajevossa. Tässä on kyse toimista, joissa otetaan huomioon ankara kritiikki, jota parlamentti ja äskettäin Bosniassa käynyt parlamentin valtuuskunta esittivät. Lisäksi komissio antaa käsiteltäväksi ehdotuksen uudeksi asetukseksi, jossa pyritään muodostamaan yhtenäinen kehys talousarvioille ja menettelyille.
Mitä PHARE-toiminnan hajauttamiseen tulee, komissio jatkaa aktiivisesti mahdollisuuksien tutkimista, mutta sen mielestä kokonaisen kansallisen ohjelman täysi siirto edellyttää hieman enemmän aikaa, ja se voidaan todennäköisesti tehdä vasta vuonna 1999. On syytä korostaa lisäksi, että komissio päätti 15. lokakuuta 1997 perustaa yhteisen yksikön, jossa hoidetaan kolmansille maille annettavaa yhteisön tukea. Se on tärkeä askel kohti tarjouskilpailuja, sopimusten solmimista ja yleisesti ottaen kohti toimintatapoja koskevien menettelyjen yhdenmukaistamista, järkeistämistä ja avoimuutta. Tämä uusi yksikkö tulee jatkamaan jo aloitettua hallinnon hajauttamisprosessia.
Mitä tulee tilintarkastustuomioistuimen suorittamaan Euroopan investointirahaston toimintaa koskevaan valvontaan, komissio on aina sitoutunut toimimaan niin, että tuomioistuimen valvontaoikeutta kunnioitetaan noudattaen jokaisen asianosaisen elimen ja toimielimen toimivaltaa. Se tulee ehdottamaan uutta kokousta tuomioistuimen kanssa tavoitteenaan päästä yksimielisyyteen asiassa.
Hallinnon ja talousarvion hoidon alalla komissio on aloittanut laajan sisäisen uudistusohjelman. Neljä suurta hanketta on aloitettu tätä varten. SEM 2000 -ohjelmassa, joka käynnistettiin jo vuonna 1995, on asetettu terveen varainhoidon perusteet ja välineet. MEP 2000 -ohjelma täydentää sitä henkilökunnan ja hallinnon alalla. Tässä suunnitelmassa, joka hyväksyttiin vuonna 1997, vahvistetaan komission toiminnan uudistamisen puitteet hajauttamalla, yksinkertaistamalla ja järkeistämällä hallintoa.
Samanaikaisesti komissio on ryhtynyt toimintansa ja voimavarojensa perusteelliseen tarkasteluun. Tulokset ovat komissaarin salkkujen ja yksiköiden rakenteen uudelleenjärjestelyn perusta seuraavalle komissiolle. Lopuksi komissio käsittelee jo nyt sitä vaikeaa kysymystä, joka koskee seuraavien laajennusten aiheuttamia kielivaikutuksia.
Herra Elles liittää päätöslauselmaansa Euroopan parlamentin päätöslauselmat, jotka koskevat matkailua, ECHO-, PHARE- ja MED-ohjelmia, mikä on seurausta tilintarkastustuomioistuimen antamista erityiskertomuksista. Näistä kertomuksista on jo keskusteltu laajasti eikä minun ole syytä palata niihin. Komissio noudattaa tietenkin päätöslauselmien sisältöä.
Rouva puhemies, mielestäni olemme oikealla tiellä enkä epäile sitä, että komissio pystyy esittämään syyskuussa ne seikat, joiden avulla voitte myöntää lopullisesti vastuuvapauden varainhoitovuoden 1996 osalta.

Wemheuer
Arvoisa rouva puhemies, arvoisat kollegat, jokin aika sitten kaikissa tiedotusvälineissä oli uutinen, joka tyrmistytti lähes jokaista, innoitti vitseihin, antoi keskustelun aihetta. Kysymys ei ollut Euroopan komissiosta eikä myöskään Euroopan parlamentista. Suuri saksalainen autonvalmistaja testasi uutta autoa. Tämä auto tiettävästi kaatui testissä. Mitä autonvalmistaja teki? Se paransi mallia ja sai luottamuksen takaisin.
Jos komissio olisi ollut tämä valmistaja, se olisi sanonut: teemme ensin sisäisen tutkimuksen siitä, oliko auto ylipäänsä olemassa ja onko seudulla hirviä. Vuosia myöhemmin - tämän yrityksen osakkeet olisi jo kauan sitten haudattu kellariin - olisimme todennäköisesti saaneet luettavaksemme kertomuksen, jossa olisi sanottu: hirviä todennäköisesti on, mutta emme ole varmoja siitä, aiheuttiko juuri hirvi auton kaatumisen. Todennäköisesti komissio olisi siitä huolimatta parannellut autoa sillä välin. Se ei kuitenkaan olisi puhunut siitä.
Asian vakavaan puoleen: olemme jo usein keskustelleet monista niistä asioista, joista tänään keskustelemme. Olemme jo monta kertaa sanoneet lähes kaiken sen, mistä esittelijä Elles mietinnössään kirjoittaa, ja sille, siis kaikille osille, voin myös ryhmäni puolesta antaa tukeni. Se, miksi nyt lykkäämme vastuuvapauden myöntämistä, on selvä, koska olisimme voineet sanoa myös viime vuonna monet niistä asioista, jotka siltä osin on tuotu esiin. Se, mikä on uutta, tiedettiin kenties jo viime vuonna, mutta eri muodossa. Olisimme voineet aivan samalla tavoin kerätä tiedot ja sanoa: vastuuvapauden myöntäminen kriittisin huomautuksin tai vastuuvapauden lykkääminen. Siinä on joltinenkin ero.
Mistä kenkä sitten puristaa? Ongelmana on luottamuksen menetys. Luottamusta ei ole menetetty vain muutamien talousarvion valvontavaliokunnan jäsenten ja komission välillä. Me luotamme teihin ehkä vielä paljon enemmän kuin muut. Ongelmana on, että luottamus eurooppalaisia toimielimiä kohtaan on menetetty, eikä niin ole tapahtunut vain tässä parlamentissa vaan myös eurooppalaisessa julkisuudessa. Tämä on suuri ongelma. En tosin usko, että voimme ratkaista sitä lykkäämällä vastuuvapauden myöntämistä, mutta ehkä voimme sen avulla selventää sitä.
Tällä viikolla tiedotusvälineissä on tai on ollut uutisia, jotka käsittelevät Eurooppaa, mutta eivät vastuuvapautta, vastuuvapauden myöntämistä tai sen lykkäämistä. Aiheet ovat laajentuminen, yhtenäinen valuutta tai kaikki se, mikä liittyy käsitteeseen Agenda 2000. Jos haluamme tehdä kaiken tämän - ja mehän haluamme - Eurooppa muuttaa kasvojaan huomattavasti tulevina vuosina. Me haluamme tämän muutoksen! Puhun sekä neuvostolle että komissiolle. Me haluamme tämän muutoksen. Me haluamme olla mukana toteuttamassa sitä. Se voi kuitenkin onnistua vain silloin, jos tämän Euroopan unionin kansalaiset ja toimielimet luottavat siihen. Jos niillä on tunne, että täällä toimitaan selkeästi ja avoimesti, että täällä on jonkinlainen demokraattinen selvitysvelvollisuus ja että parlamentilla ei ole vain paria huomautusta sanottavanaan, vaan että se todella käy vuoropuhelua tämän komission kanssa, joka voidaan alistaa demokraattiseen selitysvelvollisuuteen vain tällä tavalla.
Se on perusongelma ja mielestäni vastuuvapauden lykkäämisen syy; halutaan tehdä selväksi, että on tapahduttava muutos parempaan - ei kuitenkaan vain meidän henkilökohtaisessa suhteessamme, se ei mielestäni ole ollenkaan niin huono - vaan vaikutuksissa, jotka kohdistuvat ulospäin. Haluan selventää sitä yhden esimerkin avulla, koska lähes kaikki puhujat ovat tähän mennessä tuoneet sen esiin muodossa tai toisessa.
Rouva neuvoston puheenjohtaja, käännyn erityisesti teidän puoleenne. Kun passitusjärjestelmän tietokoneistamista arvostellaan, kyse ei ole siitä, että aihe on äärimmäisen vaikea tai että se on monimutkainen tai vaatii arvioitua enemmän aikaa. Sen me kaikki tiedämme, niin voi aina tapahtua. Ei, rouva neuvoston puheenjohtaja, hyvät komission edustajat, kyse on aivan muusta: vaatimus tietokoneistamisen edistämisestä oli tämän parlamentin ensimmäisen tutkintavaliokunnan keskeinen vaatimus. Komission lupaus toteuttaa se ja ottaa se keskeiseksi tavoitteeksi vaikutti merkittävästi siihen, että lopullisessa mietinnössämme käsittelimme komissiota oikeastaan varsin ystävällisesti ja laadimme harkiten mietinnön, jossa esitimme punnittuja vaatimuksia emmekä hyökänneet arvostellen komission kimppuun. Olette tulleet meitä vastaan. Olette esittäneet suunnitelman kuinka asiassa voidaan edetä.
Toki voi aina käydä niin, että tapahtuu jotakin yllättävää. Miksi ette kuitenkaan sanoneet sitä meille? Laaditte aikataulun, vahvistitte sen sitten ajankohtana, jolloin jo tiesitte, että sitä ei voida noudattaa. Sellainen toiminta aiheuttaa epäluottamusta! Ilmoititte meille vasta sitten, kun olimme kysyneet asiasta, liian myöhään ja puutteellisesti, että tulee viivytyksiä - ja kerron myös miksi. Siitä syntyy epämukava tunne. Tietenkin aina on mahdollista, että sellaisessa monimutkaisessa hankkeessa asiat voivat viivästyä. Sen me kyllä ymmärrämme. Kaikesta huolimatta elämme vielä tässä maailmassa ja tiedämme, että jokin voi mennä pieleen, että voi olla vaikeuksia ja että aikataulut saattavat ehkä pettää. Mutta se, että ette taaskaan ilmoittaneet meille, on asia, josta olen puhunut, kysymys on luottamuksesta. Se on olennaista. Siksi se koskee meihin ehkä paljon kovemmin kuin muut asiat.
Tai tuodakseni esiin jotakin muuta: yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelemä. Kuinka usein olemme puhuneet siitä? Oli annettu määräaikoja, joita pidennettiin, ja aina uudestaan saimme kuulla: olemme ryhtyneet toimiin, vaikutamme jäsenvaltioihin, teemme sen. Uskomme sen kyllä mielellämme. Mutta miksi olemme toistuvasti samassa tilanteessa ja joudumme esittämään samat vaatimukset aina uudestaan, ja joka kerran tilanne muuttuu vain huonommaksi? Asiaintila ei muutu huonommaksi, mutta meidän luottamuksemme teihin heikkenee, me emme enää usko, mitä te meille sanotte. Se on todella dramaattista.
Viimeinen kohta - kollega Elles ei puuttunut siihen - joka tuli esiin kollega Bourlangesin tarkistusehdotuksissa. Hän käsittelee henkilöstöpolitiikkaa. Myös tässä pätee seuraava: monet niistä asioista, joita muissa kohdissa on arvosteltu, kuten ohjelmien toteuttaminen ja niin edelleen, liittyvät aina siihen, että komissio sanoo meille, että sillä ei ole tarpeeksi henkilökuntaa, on pullonkauloja ja niin edelleen. Hyväksymme sen. Joskus kuitenkin myös tältä osin täytyy esittää suunnitelma, täytyy toimia avoimesti. Kun meille sanotaan, että vielä on varauksia toiminnan tehostamiseksi ja että voitaisiin tehdä uudelleenjärjestelyjä, meidän on tiedettävä, kuinka suuria varaukset ovat, koska ne pannaan liikkeelle, miten ne pannaan liikkeelle. Jos sitten todella on niin, että komissio on sitä mieltä, että emme voi toimia, jos jäsenvaltioita on huomattavasti enemmän ja jos yhä useammat tehtävät siirtyvät uudelle vuosituhannelle, ja että jonakin päivänä varaukset on käytetty loppuun, silloin komission täytyy sanoa ja osoittaa se meille uskottavasti. Ei käy päinsä, että komissio sanoo jokaisen pienenkin ohjelman yhteydessä: siinä meiltä puuttui viisi ihmistä, ja siinä meiltä puuttui kolme, tuossa meiltä puuttui ehkä 20 ihmistä. Sen vuoksi annoimme tehtävän erään yrityksen hoidettavaksi. Myöhemmin, vuosia myöhemmin - niin kuin aina on käynyt, kun olemme käsitelleet asiaa - se sanoo: se oli oikeastaan syy, mutta me olemme oikealla tiellä. Kyllä, me olemme oikealla tiellä, uskoisin niin. Meidän ei kuitenkaan pitäisi vain osoittaa, että kuljemme oikeaa tietä, vaan meidän pitäisi myös osoittaa se niin, että joku voi uskoa meitä.
Sanon teille vielä yhden asian ja se on viimeinen sana tällä tiellä: on yksi toimielin, joka on Euroopan unionissa vastuussa siitä tai voi vaikuttaa siihen, että kansalaiset luottavat komissioon. Se on Euroopan parlamentti. Jos ette saa meitä vakuuttuneiksi, jos ette voita tai pyri saavuttamaan meidän luottamustamme, silloin kukaan tässä Euroopan unionissa ei enää luota teihin, sillä ette voi itse valita tai jättää valitsematta itseänne. Me olemme välittäjiä, me olemme demokraattisesti laillistettu toimielin. Tarvitsemme vahvan komission tulevaisuutta varten, tarvitsemme myös vahvan parlamentin. Tämä parlamentti tarvitsee kuitenkin komission, jonka kanssa se voi tehdä yhteistyötä ja sanoa: kyllä, me tuemme sitä, mitä siellä tapahtuu, me annamme sille täyden tukemme!

Theato
Arvoisa rouva puhemies, komissiolle varainhoitovuoden 1996 osalta myönnettävän vastuuvapauden valmisteluissa oli ilahduttava uutuus. Ensimmäisen kerran neuvosto myöntyi parlamentin monivuotiseen vaatimukseen ja esitti vastuuvapautta koskevan lausuntonsa hyvissä ajoin, niin että siitä voitiin perusteellisesti keskustella ennen äänestystä talousarvion valvontavaliokunnassa neuvoston puheenjohtajan läsnäollessa. Siitä haluan vielä kerran sydämellisesti kiittää ministeri Liddelliä.
Mitä tulee vastuuvapauden myöntämiseen vuoden 1996 osalta sinänsä, tilanne ei näytä niin myönteiseltä. Erinomaisessa mietinnössä, josta vilpittömästi kiitän esittelijää, herra Ellesiä, ja joka hyväksyttiin talousarvion valvontavaliokunnassa yksimielisesti, ehdotetaan vastuuvapauden lykkäämistä, ja mielestäni oikeutetusti. Esittelijä mainitsee viisi painavaa syytä, jotka tekevät vastuuvapauden lykkäämisen oikeutetuksi ja jotka pohjautuvat perusteellisiin tietoihin ja tilintarkastustuomioistuimen ja komission kanssa käytyihin keskusteluihin ja tilintarkastustuomioistuimen kertomukseen, josta vielä kerran lausumme kiitoksen tänään läsnä olevalle puheenjohtajalle, professori Friedmannille, ja kaikille tilintarkastustuomioistuimen jäsenille. Sen lisäksi täytyy ottaa huomioon kielteinen tarkastuslausuma, jonka tilintarkastustuomioistuin antaa erityisesti rakennerahastosta, kun maatalousala puolestaan on saanut myönteisemmän arvion.
Tarkastuslausuman arvioinnin osalta on vielä armahdusaikaa, mutta heti kun Amsterdamin sopimus on ratifioitu, parlamentti on velvollinen ottamaan sen tulokset täysin huomioon vastuuvapauden osalta. Kannatan tältä osin täysin herra Wynnin lausuntoja siitä, että meidän pitäisi toimielimissä neuvotella etukäteen tarkasti siitä, kuinka meidän pitäisi tulevaisuudessa suhtautua tarkastuslausumaan, kuinka se laaditaan ja kuinka sitä käytetään. Sikäli kuin tiedän, vielä koskaan aikaisemmin ei ole esitetty niin paljon syitä lykkäämiselle. Osoittaako tämä, että epäkohdat varainhoidossa ovat lisääntyneet? Se osoittaa joka tapauksessa, että parlamentti puuttuu valvontatehtävänsä perusteella näihin epäkohtiin ja pyrkii poistamaan ne. Jos komissio ei ota huomioon vaatimuksiamme annetussa määräajassa syyskuuhun 1998 mennessä, lopputuloksena voi olla vastuuvapauden epääminen, mikä johtaisi epäluottamuslauseeseen ja komission erottamiseen.
Meidän ei toki pitäisi uhkailla, mitä esittelijä korostaakin, ja olen hänen kanssaan samaa mieltä. Päinvastoin, meidän arviomme on rakentavampi. Nimenomaan osoittamalla heikkoudet ja välttämättömät ehdot niiden korjaamiseksi autamme käyttämään varoja säästäväisesti ja järkevästi ja siten myös parantamaan Euroopan kansalaisten ja sen toimielinten luottamusta.
Jos tarkastellaan käsiteltävänä olevan päätöslauselman yksittäisiä arvostelun kohteita, nykyinen komissio ei voi enää puolustella itseään sanomalla, että puutteet ovat sen edeltäjän syytä. Se on ollut nyt tarpeeksi kauan toimessaan, se olisi voinut saada aikaan parannuksia. Tämä koskee yhtä hyvin niin passitusjärjestelmää, jossa komission itsensä kiireellisenä pitämä tietokoneistaminen ei edisty, kuin väärinkäytösten ja petosten vastaista toimintaa, kuten PHARE-, TACIS- ja MED-ohjelmien epäonnistunut hallinto osoittaa; matkailutapausta en halua edes mainita. Jo usein moitteita saaneella virheellisellä toimella toteuttaa maatalousmenojen valvontaan tarkoitettu yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä täysimittaisesti on tältä osin sama vaikutus kuin pienten pkyritysten tukemisen tehottomuudella.
Mitä tulee UCLAFiin, olen iloinen, että täällä on esitetty näkökantoja, jotka ovat samansuuntaisia sen kanssa, mihin parlamentti on jo pitkään pyrkinyt. Myönnän kyllä mielelläni, että komissio on etenkin myös viime aikoina ponnistellut vastatakseen vaatimuksiimme, ja olen samaa mieltä rouva Gradinin, teidän, herra Liikanen ja herra van den Broekin kanssa siitä, että puututaan vähitellen esittämiimme epäkohtiin. Se täytyy kuitenkin tehdä syyskuuhun mennessä. Ja olkaa niin ystävällisiä ja antakaa selviin kysymyksiimme selvät vastaukset. Tämä koskee muuten myös virkamiehiänne. Monisanaiset selitykset, joissa puhutaan vaikeasti ymmärrettävää kieltä, vaikeuttavat enemmänkin asioiden ymmärtämistä kuin selventävät niitä.
Lopuksi neuvon komissiota: älkää ymmärtäkö väärin herra Ellesin käyttämää sananpartta "Valvoja on vahtikoira eikä verikoira" ja sekoittako sitä saksalaiseen sanontaan "Haukkuva koira ei pure." Muuten saanen aivan lopuksi kiittää esittelijöitä, herra Wynniä, herra Blakia ja herra Kellett-Bowmania, ja antaa heille tunnustusta. Olette tehneet loistavaa työtä ja mietintönne hyväksyttiin talousarvion valvontavaliokunnassa yksimielisesti. Suosittelen samaa myös täysistunnolle.

Giansily
Arvoisa rouva puhemies, arvoisat kollegat, vuoden 1996 talousarviota koskevan vastuuvapauden myöntämismenettely ei ole aivan erityisen asiayhteytensä ja nostattamiensa vakavien ongelmien johdosta mikään sellainen rutiininomainen toimitus, joka on meille usein menneisyydestä tuttu, vaan se avaa tärkeän poliittisen tarkastelun Euroopan unionin tilanteesta.
Panemme nimittäin merkille - hetkellä, jolloin yhtenäisvaluutta otetaan käyttöön ja juuri kun ennennäkemättömään Euroopan laajentumiseen johtavat neuvottelut alkavat, vaikka unionin, jos se haluaa vihdoinkin saada välttämättömän kansalaisten tuen saavutuksilleen, on nyt kipeämmin kuin koskaan muututtava avoimemmaksi - vuoden 1996 talousarvion menojen toteuttamista tarkastellessamme petosten ja lahjonnan yleistymisen sekä komission laiminlyönnit ratkaisujen tekemisessä, komission, joka on tähän asti antanut valitettavan vaikutelman olevansa kykenemätön torjumaan ja hillitsemään petoksia ja lahjontaa. Komissio on vastuussa Euroopan kansalaisille varojen oikeasta käytöstä. Minusta näyttää siltä, että tätä vastuuta ei ole otettu. Kolmannen kerran peräkkäin Euroopan tilintarkastustuomioistuin "ei voi antaa kattavaa myönteistä lausumaa varainhoitovuoden maksujen perustana olevien toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta." Astuessaan virkaan vuonna 1995 Euroopan komissio kuitenkin ilmoitti tinkimättömistä toimista varainhoidon parantamiseksi etenkin omissa yksiköissään.
Tarkoitukseni ei ole ryhtyä syyttämään komissiota tai valmistella sen tuomitsemista, vaan muistuttaa kaikille toimielimille avoimuuden ja johdonmukaisuuden vaatimuksesta, josta meidän on oltava vastuussa Euroopan kansalaisille. Kyseessä on Euroopan uskottavuus ja sen toimielinten tulevaisuus sekä nykyisten suurhankkeiden onnistuminen. Kyseessä on toivo, joka joko rohkaisee nuoria sukupolvia tai pettää heidät.
Sääntöjen vastaisuus ja petosten laajuus matkailun alalla ja komission huolettomuus, komission, joka tekee jatkuvasti aikaa voittavia temppuja viivyttääkseen parlamentin vaatimien tietojen välittämistä, ei ole esimerkki avoimuudesta ja terveestä varainhoidosta. Yhteisön passitusjärjestelmän valtavien toimintahäiriöiden edessä, jotka parlamentin tutkintavaliokunta toi esiin sitkeän työnteon jälkeen, järjestelmässä, jossa kymmeniä miljardeja ecuja on kadonnut, samanaikaisesti kun yhteisön passitusjärjestelmän toiminta on rikastuttanut kaikenkarvaisia huijareita, emmekö voineetkin perustellusti odottaa komissiolta jonkinlaista tarmonpuuskaa ja halua ottaa nopeasti ja välittömästi huomioon kyseisen tutkintavaliokunnan suositukset? Valitettavasti komissio ei ole tähän mennessä toteuttanut ensimmäistäkään yhteisön passitusjärjestelmän perinpohjaista uudistusta.
Kun lahjonta pahenee ja kun se on levinnyt nyt jo joidenkin toimielinten yksiköihin, miksi komissio ei ole vielä laatinut, kuten neuvosto sitä paitsi on sitä kehottanut tekemään, UCLAFin toimielinten välisen tehtävän perussääntöä, UCLAFin, joka takaisi sille laajemman toimivallan puuttua asiaan, mikä olisi tällä hetkellä välttämätöntä? Mitä muutakaan saattoi näissä olosuhteissa esittelijämme, herra Elles, tehdä kuin ehdottaa vastuuvapauden myöntämisen lykkäämistä, jotta komissiolle voitaisiin antaa lisäaikaa ja mahdollisuus toimia? Komission kuuluu nyt ottaa mittaa siitä, mitä on todella pelissä, ja kantaa täysin vastuunsa.

Mulder
Arvoisa rouva puhemies, puolueryhmälleni on tässä keskustelussa tärkeintä, kun käsitellään Wynnin mietintöä vuoden 1995 vastuuvapauspäätöksen seurannasta ja Ellesin mietintöä vuoden 1996 vastuuvapaudesta se, kuinka vakavasti Euroopan komissio suhtautuu Euroopan parlamenttiin. Siitä on jo puhuttu, ja minusta olisi parempi, että komissio suhtautuisi parlamentin mielipiteisiin tosiaan vakavasti. Se olisi hyvä asia yleisen mielipiteen kannalta, mutta se voisi olla hyvä asia myös komission itsensä kannalta.
Muutama sana Wynnin mietinnöstä. Hän oli oikeassa, sillä aion puhua sikarutosta. Millainen on nykyinen järjestelmä? Jos sikarutto puhkeaa jossain päin Eurooppaa, yhteisöjen talousarvoista maksetaan korvauksia joko 50 tai 70 %. Loppusumma täytyy maksaa kansallisista lähteistä. Eri maissa on käytössä erilaiset järjestelmät. Joissain maissa koko vastuu jää maanviljelijöiden kannettavaksi, kun taas joissain maissa hallitus maksaa. Haluan kysyä komissiolta, eikö tässä ole kysymys selvästi kilpailun vääristymisestä? Eikö asialle pitäisi tehdä jotain? Eikö tässä ole kysymys epäsuorasta valtion tuesta, jos hallitus maksaa kaiken?
Sitten toinen kysymys. Eikö järjestelmää pitäisi edes yhden kerran arvioida uhkatekijöiden pohjalta, jos niitä sisältyy järjestelmiin? Silloin asianomaisten pitäisi maksaa enemmän itse. Puolueryhmäni voi olla samaa mieltä Ellesin mietinnön suurista linjoista. Ennen kaikkea silmällä pitäen Agenda 2000: ta on välttämätöntä, että saadaan aikaan tulotukien yhdennetty valvontajärjestelmä. Jos alamme laajentaa järjestelmää, se ei saa toimia huonosti. Puolueryhmäni aikoo siis äänestää Ellesin mietinnön puolesta. Toivomme, että komissio esittää tänä vuonna ennen 15. syyskuuta riittävät perusteet, jotta parlamentti vakuuttuisi siitä, että vastuuvapaus kannattaa myöntää.

Miranda
Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin korostaa, että kannatan täysin kollega Ellesin ehdottamaa lykkäystä vastuuvapauden myöntämisessä, mikä luonnollisestikin johtuu valiokunnan paljastamista virheistä ja laiminlyönneistä yhteisön varainhoidossa, mutta aivan erityisesti myöskin siitä täysin sopimattomasta asenteesta, jota komissio osoitti, kun se ei antanut riittävän ajoissa tarpeellisia tietoja, joiden avulla parlamentti olisi voinut tutkia asian ja ilmaista siitä kantansa siten kuin sillä on oikeus. Erityisesti tilanteissa, jolloin on tuotu esiin syytöksiä korruptiosta ja säännönvastaisuuksista esimerkiksi matkailun alalla - ja mainitsen juuri matkailun, koska yksi siitä vastaavista komissaareista oli portugalilainen, minkä johdosta minun on oltava tässä asiassa tavallistakin tarkempi. Kyse on äärimmäisen tärkeästä poliittisesta merkistä, joka komission on sellaiseksi myös käsitettävä, jotta asiat kehittyisivät tulevaisuudessa parempaan suuntaan.
Lopuksi totean, että oltuani esittelijänä muissa toimielimissä ymmärrän, että niissäkin on noudatettava yhtä suurta tarkkuutta. Olenkin sitä mieltä, että muille toimielimille myönnettävää vastuuvapautta ei voida käsitellä erillään yleisestä vastuuvapaudesta, jonka myöntämisestä nyt keskustellaan. Sitä paitsi tässä mielessä on käsittääkseni asianmukaista, että otetaan jo huomioon neuvoston antama lausunto siltä osin kuin siinä käsitellään talous- ja sosiaalikomiteaa koskevaa kysymystä; on asianmukaista, että myönnettäessä komissiolle yleinen vastuuvapaus tuo lausunto otetaan huomioon.

Müller
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa herra Liikanen, arvoisat naiset ja herrat, vuoden 1995 joulukuun lopussa myönsimme talousarviomenettelyssä huomattavia summia entisen Jugoslavian jälleenrakentamiseen. Siitä lähtien olen yhdessä muiden kollegoiden - erityisesti myös herra Giansilyn - kanssa nähnyt vaivaa ottaaksemme selvää, miksi komission on niin vaikeaa käyttää nämä varat nopeasti - koska avun pitäisi olla nopeaa jälleenrakentamiseen tarkoitettua apua - tehokkaasti ja ripeästi ja antaa nämä varat käyttöön paikan päällä.
Se, mitä olen oppinut siitä, miten toimimme nyt vastuuvapausmenettelyssä, on seuraavaa: on yhä uudelleen vedottava komissioon, että sen pitäisi toimia paremmin, on luotava parempi oikeudellinen perusta, ei pitäisi niin kovasti kuunnella neuvostoa, ei antaa neuvoston, jolla tietenkin on myös osuutensa tässä tarinassa, painostaa itseään. Kaikella tällä ei ollut pitkään aikaan mitään vaikutuksia, ennen kuin otimme käyttöön voimakkaan painostuskeinon, ja tämä painostuskeino oli varaus, jonka sisällytimme viime vuoden talousarvioon. Tänä vuonna Bosnialle ei anneta 30 miljoonaa ecua, jos tilanne ei kesällä ole todistettavasti parantunut. Tarvitsemme sääntöjenmukaisen oikeudellisen perustan, jonka pohjalta kaikki talousarvion kohdat voidaan toteuttaa tarkoituksenmukaisesti, nopeasti ja tehokkaasti, mikä merkitsee sitä, että paikan päällä on tarkoituksenmukaista, tehokasta ja hyvin koulutettua henkilökuntaa, ja ennen kaikkea, ja tältä osin komissiossa on ilmiselvästi vielä huomattavia epäilyksiä, hajautetun päätöksentekomenettelyn käyttöönottaminen on tarpeen!
Paikalla käyneen valtuuskunnan kanssa saatoimme selvästi huomata, että päätöksenteko on epäonnistunut Brysselissä, missä kukaan ei tiedä, miltä tilanne paikan päällä näyttää ja missä kaikki siirtelevät asiakirjoja paikasta toiseen, ja paikan päällä Jugoslaviassa ihmiset eivät voi perustaa parlamenttia, eivät voi rakentaa kouluja, koska Brysselissä viivytellään. Tämä tilanne ei yksinkertaisesti todellakaan saa enää pysyä samanlaisena! Varausten käyttäminen painostuskeinona on nimittäin johtanut siihen - olen nimittäin oppinut, että komissio loppujen lopuksi reagoi painostukseen - että nyt taas kerran esitetään uusia ehdotuksia ja siksi vastuuvapauden lykkääminen on niin tärkeää.
Komissio on jo usein sanonut: kyllä, olemme lukeneet myös tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen ja nyt kaikki on jo paljon paremmin! Haluamme tällä kerralla todella varmasti tietää, onko komissio ottanut opikseen, kykeneekö se parantamaan omaa hallintoaan ja hyvittämään sen poliittisen vahingon, jonka aiheutamme itsellemme sellaisella menettelyllä Bosniassa. Tässä ei nimittäin pelkästään herää kysymys, käytämmekö verovarat tehokkaasti, vaan Bosniassa on kysymys siitä, minkälaisen kuvan Euroopan unioni antaa itsestään. Miksi amerikkalaiset ovat parempia? He eivät ole yksinkertaisesti parempia ihmisiä. Eivät tietenkään, heidän virkamiehensä eivät myöskään ole yksinkertaisesti parempia tai huonompia kuin meidän! Heillä on selvä strateginen näkemys siitä, mikä on välttämätöntä, ja heillä on tehokkaat keinot. Amerikkalaisilta oppiminen ei ole liioittelua tässä tapauksessa, kun on kysymys Bosniasta!
Haluan pyytää komissiota - tässä tapauksessa herra Liikasta - pikaisesti ottamaan huomioon, että Bosniassa ei ole kysymys vain yhdestä ongelmasta. Minun arvioni mukaan komission ongelma on pääosasto I A. Syytämme tietenkin komissiota kollektiivisesti, mutta sen täytyy, nimenomaan koska siitä keskustellaan täällä ryhmänä, pystyä korjaamaan sisäisiä rakenteitaan niin, että jos se jossakin asiassa toimii huonosti, on mahdollista korjata tilanne sisäisesti. Odotan, että ennen kaikkea te, herra Liikanen ja herra Santer, käytätte tällä tavoin hyväksenne sen ajan, joka teillä on 15. syyskuuta asti. Sitten myös tämä parlamentti kohtelee teitä toisin!

Dell'Alba
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, minäkään en voi kuin tukea ja yhtyä täällä tähän asti sanottuun. Parlamentin kannalta on hieman nolo tehtävä käytännössä todeta kuinka veronmaksajien rahat, siis julkiset varat, joiden oikea käyttö on annettu meidän vastuullemme - ja Euroopan parlamentille etupäässä - ovat mukana tällaisessa hankkeessa, joka ei varmasti vastaa terveen varojen ohjauksen vaatimuksia, joihin sopimus velvoittaa. Viittaan erityisesti yhteisön ulkoisia toimia käsittelevään kohtaan, jonka puitteissa unionin kuvan pitäisi voida olla moitteeton ja olla eräänlainen " ylpeydenaihe" suhteessa kolmansiin maihin.
Lisäksi lukuun ottamatta ECHO: n jakamaa humanitaarista hätäapua, minusta vaikuttaa siltä, että kaikkien muiden kulujen kohdalla on kerääntynyt sietämättömiä maksujen viivästymisiä, eikä pelkästään niitä, vaan myös kaikissa budjettikohdissa havaittavia poikkeamia. Jokaisella meillä on välitöntä kokemusta valituksista - asianmukaisista, objektiivisista ja moitteettomista - työntekijöiltä, kansalaisjärjestöiltä tai muilta kentällä toimijoilta, joiden on komission hyväksyttyä ja allekirjoitettua sitoumuksen odotettava maksusuoritusta 18-24 kuukautta. Nämä ovat asioita, joissa meidän parlamentin jäsentenkään logiikka ja ymmärrys eivät riitä. Monet meistä budjettivaliokunnan jäsenistä eivät käsitä esimerkiksi, minkä takia tietyissä budjettikohdissa ilmenee pahoja viivästymisiä: mielessäni on eräs ala, jolle on kuuden vuoden aikana kertynyt 150 miljoonaa ecua myöhästyneitä maksuja. Minusta vaikuttaa siltä, että näiden lukujen on pakko saada parlamentti ryhtymään asianmukaisiin toimiin.
Sen sijaan minua huolestuttavat puheet henkilöstöpoliittisista aloitteista, joiden tarkoituksena on tavallaan halveksia jollain tapaa eurooppalaista julkista toimea, kuten ehdotukset korkeiden virkojen rajoittamista viiteen vuoteen - plus toiseen viiteen, joita ei uusita.
Komissaari Liikanen, perusongelma on hoidettava kokonaisvaltaisella tavalla, jonka on ennen kaikkea selvitettävä minkälaista henkilöstöpolitiikkaa ja eurooppalaista julkista toimea haluamme ja mitä sen on oltava. Tämä eurooppalainen julkinen toimi on asetettava arvoonsa, uudistamalla siellä missä on kohdattu epäonnistumisia, mutta antamalla myös kannustusta tehtävälle, jota ainakin viime vuosiin asti on suoritettu aina palveluksen ja uhrauksen hengessä. Jos kuitenkin tavoitteena on kansallistaa kaikki uudelleen, on selvää, että tulokset alalla eivät voi kuin johtaa eurooppalaisen julkisen toimen halveksuntaan.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, tilintarkastustuomioistuin on kieltäytynyt kolmannen kerran antamasta myönteistä yleiskattavaa lausumaa komission suorittamien maksujen laillisuudesta ja asianmukaisuudesta. Tämä saa esittelijämme sanomaan, että jos kyseessä olisivat monikansallisen yrityksen hallituksen jäsenet, heidän olisi ollut todennäköisesti pakko erota jo tilintarkastajan esitettyä tällaisia epäilyjä ensimmäisen kerran.
Tällä kertaa, päinvastoin kuin vuosina 1994-1995, talousarvion valvontavaliokunta ehdottaa meidän katsovan, että parlamentin ei ole enää sopivaa osoittaa komissiolle luottamusta. Komissio on ollut virassa nyt kolme vuotta; se ilmoitti jo virkaan astuessaan halunsa toteuttaa tinkimättömiä toimia parantaakseen varainhoitoaan; sillä ei ole enää oikeutta lempeään kohteluun.
Olen ryhmäni puolesta iloinen talousarvion valvontavaliokunnan jäsenten kasvavasta huolestuneisuudesta, mitä tulee yhteisön talouden enemmän kuin huolestuttavaan tilanteeseen, ja hyväksyn mietinnössä esitetyt syyt vastuuvapauden myöntämisen lykkäämisen perustelemiseksi. Miten muutenkaan voitaisiin tehdä, kun muistissa on parlamentin hyväksymät kaksi päätöslauselmaa, joista ensimmäinen koskee MED-ohjelmaa - jossa korostettiin komission tekemiä vakavia säännönvastaisuuksia - ja toinen, paljon tuoreempi päätöslauselma, joka koskee oletettuja petos- ja säännönvastaisuustapauksia matkailun alalla.
Toivon siis - kuten monet puhujat - ettei esittelijän mielenlujuus jäisi vaikutuksettomaksi, ja että jos komissio ei anna konkreettista vastausta päätöslauselmassa esitettyihin vaatimuksiin, epäluottamuslause todella hyväksyttäisiin, etteivät hyvät aikomuksemme katoaisi nopeasti ja etteivät komission muutamat myönteiset sanat riittäisi parlamentin enemmistölle myöntämään komissiolle vastuuvapautta. Toivon sanalla sanoen, että herra Ellesin mietinnössään mainitsemista vahtikoirista - panen muuten merkille, että hän on jo lähtenyt - tulisi pikemminkin vainukoiria kuin villakoiria. Jäsenvaltioiden veronmaksajat olisivat nimittäin edelleenkin niitä, joita huiputettaisiin.
Lopetan, herra puhemies - edeltäjänne myönsi helposti lisäaikaa muille puhujille - sanomalla, mitä Wynnin mietintöön tulee, että armeliaasti säästäisimme EKR: n, sillä se on ainoa, josta komissio lausuu jotakin myönteistä. Sitä ei ole budjetoitu, vaan se on yhä jäsenvaltioiden valvonnassa. Jättäkäämme se sellaiseksi!

Tappin
Arvoisa puhemies, haluaisin tehdä huomioita ensisijaisesti Kellett-Bowmanin erillisvirastoja koskevasta mietinnöstä.
Tämä on tärkeä mietintö sen vuoksi, että se on viimeinen kahta vanhempaa erillisvirastoa eli Dublinin ja Thessalonikin erillisvirastoja käsittelevien mietintöjen sarjassa. Lisäksi sen liitteessä esitetään ne periaatteet, joita sovellamme uudempia erillisvirastoja koskevassa vastuuvapauden myöntämismenettelyssä, jota on esitelty Kellett-Bowmanin mietinnössä, jonka parlamentti on hyväksynyt - ja jonka toivon mukaan myös neuvosto hyväksyy. Tämä antaa parlamentille paitsi budjettivaltaa myös valtaa valvoa menoja, kun ne kerran on hajautettu erillisille virastoille.
Kuten herra Kellett-Bowman huomauttaakin mietinnössään, yksi mietintö on loistava ajatus; aiheita voidaan käsitellä kaikkien virastojen osalta yhdessä ja horisontaalisia kysymyksiä voidaan vertailla virastojen välillä. Voimme käsitellä aiheita ja virastoja voidaan valvoa kunnolla tulevaisuudessa. Voimme myös tarkastella jokaista virastoa erikseen. Tämä on myönteinen ajatus.
Pidän myönteisenä myös herra Kellett-Bowmanin kolmatta huomiota siitä, että itsenäiset valiokunnat olisivat myös mukana, koska ne voivat parhaiten arvioida virastojen työtä sen vuoksi, että ne vastaavat siitä.
Otan nopeasti esille mietinnössä käsitellyt virastot, ensin Dublinin, jonka osalta olen täysin samaa mieltä siitä, mitä herra KellettBowman on mietinnössään todennut. Olen tyytyväinen niihin ponnistuksiin, joita Dublinissa ja Bilbaossa on tehty päällekkäisen työn ja ristiriitojen vähentämiseksi Dublinin ja Bilbaon virastojen välillä. Se ei ole ollut helppoa. Siitä on syytä kiittää molempia johtajia. Herra Kellett-Bowman viittasi yhteisymmärrysmuistioon, joka molempien johtajien on allekirjoitettava. Toivon, että budjettivaliokunta ja talousarvion valvontavaliokunta sekä työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunta saavat jäljennöksen tästä yhteisymmärrysmuistiosta. On tärkeää, että meillä on työasiakirja, jonka perusteella voimme toimia tulevaisuudessa talousarvioon liittyvissä asioissa.
Yksi asia, jonka haluan ottaa esille Dublinin tapauksessa, ei esiinny Dublinia koskevassa budjettikirjanpidossa: rahasummat, jotka eivät kertyneet valuuttakurssitappioiden vuoksi. Otin tämän kysymyksen esille budjettivaliokunnalle tehdyssä työasiakirjassa nro 4 ja kiinnitän nyt jälleen huomionne siihen erityisesti siksi, että Dublin on menettänyt noin miljoona ecua valuuttakurssitappioina vuonna 1996. Ennen kuin yhtenäisvaluutta on käytössä, kaikissa jäsenvaltioissa, joissa on kyseisiä erillisvirastoja, valuuttakurssien heilahtelu on todellinen ongelma. Lähivuosien aikana ongelma saattaa olla vielä vakavampi virastoille niissä maissa, jotka jäävät yhtenäisvaluutan ensimmäisen aallon ulkopuolelle. Kannatan voimakkaasti sellaista mekanismia, jolla korjattaisiin valuuttakurssien heilahtelujen myönteiset ja kielteiset vaikutukset. Jos me lopulta äänestämme jonkin erillisviraston talousarviosta, meidän olisi pyrittävä takaamaan se, että tämä virasto saa äänestämämme talousarvion eikä kärsi tappioita siitä riippumattomien syiden vuoksi.
Olen iloinen siitä, että Thessalonikin henkilöstöongelmissa on edistytty. Komissaari Liikasta on kiittäminen siitä työstä, jonka hän on tämän hyväksi tehnyt.
Toinen kysymys, jonka haluan ottaa esille, koskee rakennuksesta tehtyä ehdotusta. Tässä olemme seitsemän kuukautta aikataulusta jäljessä. Kuten tiedätte, parlamentti joudutti tätä kysymystä siirtämällä maksun varauksiin. Tämä menettely osoittaa, kuinka voimme vaikuttaa asioihin ja aloittaa rakennustyöt, jos pidätämme rahat. Ongelmaa korostaa vielä se, että Alicanten - tavaramerkkitoimisto - ja Espanjan hallituksen välillä allekirjoitettu 24 miljoonan ecun rakennussopimus tehtiin ilman asianmukaista valvontaa tai neuvotteluja parlamentin budjettivaliokunnan kanssa. Tämä asia vaatii seurantaa.
Sen vuoksi haluan yhtyä suositukseen ja lisäksi kehottaa komissiota tiedottamaan meille ehdotuksista, jotka koskevat rakennusasioissa sovellettavia varotoimia.

Bourlanges
Arvoisa puhemies, kolme minuuttia, kolme huomautusta: passitus, henkilöstö, EKR.
Passituksesta on sanottu kaikki. Olette toteuttaneet toimia, tietokonejärjestelmän osalta olette jäljessä, tunnustatte sen.
Haluaisin kiinnittää huomionne yhteen tarkkaan seikkaan: kun parannamme passitusta koskevaa tilannetta, näemme perinteisen tyyppisten salakuljetuksen muotojen kehittyvän uudelleen. Joudumme siinä tekemisiin koko tullijärjestelmäämme koskevien puutteiden kanssa: tiedon puutteen, yhdentymisen puutteen, yhtenäisyyden puutteen, joskus perustelujen puutteen kanssa.
En haluaisi, että yhteisön toimielimet ja jäsenvaltiot olisivat tässä asiassa edelleen muista jäljessä ja että parantaisimme hyvin merkittävästi passitusmenetelmien valvontaa, samanaikaisesti kun huijarit siirtyisivät perinteisempiin rikollisuuden muotoihin, joita vastaan emme olisi yhtä tehokkaita.
Toinen huomautus: henkilöstö. Kehittelen tämän kohdan osalta - rouva Wemheuer viittasi siihen - hieman vastavirtaan kulkevaa ajatusta, nimittäin sitä, että yhteisön toimielinten ja etenkin komission henkilöstövoimavarat ovat todennäköisesti riittämättömät, vaikka tehtävien määrä lisääntyy, Euroopan unionin toimivalta syvenee ja jäsenvaltioiden määrä kasvaa.
Olemme tilanteessa, jossa Euroopan unionia, jossa on pian viisisataa miljoonaa asukasta, hoitaa pääosastoissa noin kymmenen tuhannen henkilön vahvuinen toiminnallinen horisontaalinen henkilöstö. Se on aika naurettavaa! Miten reagoitte? Arasti. Kaavailette hallinnon hajautusta, mutta se kohtaa rajansa syystä, jota kutsuisin hienovaraisesti kansallisten hallintojärjestelmien kasvavaksi epäyhtenäisyydeksi. Kaavailette yksityistämistä ja ulkopuolisten henkilöiden valtuuttamista. Emme periaatteessa vastusta sitä, mutta meillä on tuomioistuimen lailla sellainen tunne, että sitä harjoitetaan liiallisesti ja melko varomattomasti. Ei ole hyväksyttävää, että jotkin varojen suuntaamista ja jakamista koskevat päätökset uskottaisiin ulkopuolisille henkilöille. Kaavailette lopuksi unionin sisäisiä henkilöstösiirtoja. Odotamme, että näytätte kykynne tällä alalla, mutta ymmärrämme niiden rajallisuuden.
Kolmas huomautus: EKR. Esittelijä, herra Wynn, on oikeassa ehdottaessaan vastuuvapauden myöntämistä, vaikka olemmekin hyvin tyytymättömiä Amsterdamin Eurooppa-neuvoston päätelmiin. Vastuuvapauden myöntämistä ei ole tarkoitus käyttää niin, että sillä muutetaan perustamissopimuksen määräyksiä, vaikka Eurooppa-neuvosto ja Amsterdamin sopimuksen allekirjoittaneet valtionpäämiehet osoittivatkin huomattavaa kunnianhimon puutetta.
Oikeudellisia perustoja koskeva ongelma kuitenkin huolestuttaa meitä. Tässä kohdassa olemme hyvin lempeitä teitä kohtaan, mutta se ei varmasti toistu. Jos ette nopeasti löydä sopivia oikeudellisia ratkaisuja korjataksenne tämän jatkuvuuden katkeamisen EKR: stä toiseen, emme voi enää loputtomasti kohdella teitä lempeästi. Tautia, jonka todellisuutta ei paljasteta, tautia, jota siedetään, tämä parlamentti ei voi hyväksyä!
Kiitän teitä kokonaisuudesta. Olen tietenkin samaa mieltä Ellesin mietinnöstä ja muista mietinnöistä.

Virrankoski
Arvoisa puhemies, haluan kiittää kaikkia mietintöjen esittelijöitä, erityisesti herra Ellesiä, rohkeasta ja ennakkoluulottomasta mietinnöstä. Vastuuvapauden lykkääminen on vakava toimenpide. Siihen tulee olla riittävät perusteet, koska muuten parlamentti syyllistyisi epäoikeutettuun toimeen.
Mielestäni herra Elles on esittänyt varsin vakavat perustelut. Passitusjärjestelmän puutteet muodostavat suuren ongelman, koska niistä aiheutuvat menetykset ovat ilmeisesti miljardiluokkaa. On huomattava, että kantamatta jääneet tullit tulevat jäsenmaiden vahingoksi, koska niiden on täydennettävä jäsenmaksunsa bruttokansantulopohjaisella maksulla. Siksi tietojärjestelmän kehittäminen on mitä suurimmissa määrin myös jäsenmaiden etu, mutta komission on kannettava siitä vastuunsa.
EU-ohjelmien hallinnointi on vaikeaa, koska jo maantieteellinen työala on valtava. Siksi se asettaa EU: n virkamiehille erittäin suuria tiedollisia ja moraalisiakin vaatimuksia. Tästä syystä vähin, mitä voidaan vaatia on se, että EU: n sisäinen hallinto on kunnossa. Tämän lisäksi ohjelmien hallinnointiin on kiinnitettävä huomiota.

Seppänen
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti arvostelee mielestäni liian usein komissiota valvonnan puutteesta ja liian harvoin jäsenmaita niiden valvonnan laiminlyönneistä. Monet petokset ovat mahdollisia, kun jäsenvaltioiden tärkein tehtävä näyttää olevan oman nettomaksuosuuden minimoiminen, nettosaajilla taas oman osuuden maksimoiminen. Jos EU antaa rahaa, on kuin rahaa sataisi taivaasta.
Euroopan parlamentin mietintöjen esittelijät painottavat tässä keskustelussa mielestäni liian paljon komission laiminlyöntejä ja vähättelevät kotimaan valvonnan puitteita. Myös parlamentin ja tilintarkastustuomioistuimen yhteydet tuntuvat kovin byrokraattisilta. Ne elävät eri aikaa. Kumpikaan ei elä reaaliaikaa.
Parlamentti on systemaattisesti vaatinut Euroopan kehitysrahastojen sisällyttämistä yleiseen talousarvioon, mutta niin ei ole tapahtunut. Näin ollen vastuuvapaus niiden varojen käytöstä on nyt vain muodollinen, sen sijaan että parlamentti tutkisi yleisen talousarvion hyväksymisen yhteydessä, siis ennalta, varojen käytön tarkoituksenmukaisuutta.
Kun vastuuvapauden myöntämiselle ei ole todellista vaihtoehtoa, nyt voidaan vain siunata komission toiminta. Siihen tarkoitukseen voitaisiin käyttää kumileimasinta, ilman että käynnistetään parlamentin koko byrokratia.

Holm
Arvoisa puhemies, puoluekollegani Müller on jo ottanut esiin ryhmän perusteet vuotta 1996 koskevan vastuuvapauden myöntämisen lykkäämiseen. En sen vuoksi aio toistaa näitä perusteita, vaan haluan nimenomaan korostaa, että komission on saatava keltainen kortti siitä, miten se on hoitanut tiettyjä meille parlamentissa tärkeistä kysymyksistä. Itse ajattelen lähinnä niitä puutteita, jotka liittyvät EU: n varoihin kohdistuneita petoksia vastaan suunnattujen toimien demokraattiseen valvontaan, mikä on tärkeä kysymys, joka on selvitettävä. Tiedän, että komissio työskentelee asian puolesta ja että olemme parlamentissa esittäneet monia asiaan liittyviä näkökantoja.
Mitä tulee Wynnin mietintöön, joka koskee vastuuvapauden myöntämistä Euroopan kehitysrahaston varainhoitovuodelle 1996, V-ryhmä on täysin samaa mieltä Wynnin kanssa siitä, että olemassa oleva menettely on kummallinen, nimittäin se, että Euroopan parlamentin on myönnettävä vastuuvapaus, ilman että sillä on mitään vaikutusvaltaa talousarvioon. Mietinnössä huomautetaan muun muassa siitä merkittävästä asiasta, että seitsemännestä kehitysrahastosta tulleita varoja on ilman mitään oikeudellista perustetta käytetty rahoittamaan toimia, jotka kuuluvat neljännen Lomén sopimuksen alaisuuteen. On itsestään selvää, että nämä varat on maksettava takaisin mahdollisimman pian.
Kellett-Bowmanin mietinnössä, jossa käsitellään muutamia erilliselimiä, ilmenee kaikesta huolimatta, että sekä Dublinissa että Thessalonikissa on pieniä ongelmia, jotka meidän on selvitettävä, muun muassa rahoituksellinen ohjaus Dublinissa ja rakennukset Thessalonikissa.

Tomlinson
Arvoisa puhemies, onnittelen neuvostoa siitä, että se on tänä vuonna kiinnittänyt vakavaa huomiota vastuuvapauteen. Siitä ovat todisteena Ecofin-neuvostossa käydyt poliittiset keskustelut, ministeriedustus talousarvion valvontavaliokunnassa ja ministeriedustus täällä täysistunnossa. Neuvosto ansaitsee kiitoksemme ja onnittelumme näiden kolmen asian johdosta. Se on tehnyt vastuuvapautta koskevasta keskustelusta vakavamman.
Haluaisin neuvostolle osoittamani kiitoksen lisäksi varoittaa tulevia puheenjohtajamaita samoihin virheisiin sortumisesta ja sen seurauksista. Jos ne palaavat entisiin tapoihinsa, parlamentti on tulevia puheenjohtajamaita kohtaan yhtä vihainen kuin se on suosiollinen nykyiselle puheenjohtajamaalle. Siis onnitteluni!
Toinen huomioni liittyy passitukseen. Tästä olisin hyvän ystäväni komissaari Liikasen kanssa hieman eri mieltä. Hän sanoi puheenvuorossaan neuvoston muuttaneen lähestymistapaansa ja toimineen viiden jäsenvaltion kanssa niin kuin muutos olisi ollut suunniteltu. Sitä se ei ole. Se on osoitus epäonnistumisesta. Lähestymistavan muuttaminen ei ollut tietoinen päätös. Kyse oli siitä, että tietokoneistamista koskeva sopimus epäonnistui. Vaikka olen valmis onnittelemaan pääosasto XXI: n pääjohtajaa ja henkilökuntaa, mielestäni emme voi väittää, että kaikki sujui ensin kitkattomasti ja sitten päätimmekin muuttaa lähestymistapaamme. Se muuttui, koska se on epäonnistunut ja passitukseen liittyvät puutteet ovat äärimmäisen vakavat, kuten Ellesin erinomaisen mietinnön 4 kohdasta ja perustelujen 15 kohdasta käy ilmi.
Edistystä on kuitenkin todella tapahtunut. Edistyksen laajuus, tulojen menetykset ja yhteisön tuleva laajentuminen merkitsevät kuitenkin sitä, ettei edistys ole riittävää eikä sitä ole tuettu tarpeeksi.
Kolmanneksi käsittelen tarkastuslausumaa. Keskusteluissa on useasti viitattu tarkastuslausumaan. Tuntuu siltä, että jotkut jäsenet ovat alkaneet epäillä sen hyödyllisyyttä, koska se johtaa aina samaan tulokseen. Toivon meidän jatkossakin arvostavan tarkastuslausumaa. Se on äärimmäisen hyödyllinen väline, jota ei missään nimessä pitäisi vähätellä sen vuoksi, että se johtaa huonoon tulokseen. Meidän on ilman muuta toivottava tulosten paranevan. Koska olemme kuitenkin yhtä mieltä tarkastuslausuman perustana olevista tilastoista, meidän on tyydyttävä tuloksiin.
Neljäs huomioni koskee menettelyjämme. Haluaisin jälleen kerran sanoa, että on erityisen tärkeää tutkia vastuuvapauden myöntämismenettelyjä. Mielestäni käytämme aivan liian paljon aikaa ristiriitaisiin menettelyihin tilintarkastustuomioistuimen ja komission välillä. Liian paljon aikaa kuluu siis hukkaan, keskustelut venyvät liian pitkiksi, tilintarkastusvoimavaroja tuhlataan, joten kun päästään itse vastuuvapauden myöntämismenettelyyn, tiedot ovat jo vanhentuneita.
Toivon, että kaikki toimielimet ponnistelisivat, jotta menettely vastaisi paremmin sen hetken todellisuutta. Tämä tarkoittaa sitä, että meidän on tarkistettava, kuinka kauan käytämme aikaa ristiriitaisiin menettelyihin. Näiden muutamien kommenttien myötä kannatan Ellesin mietintöä ja onnittelen puheenjohtajamaata vielä kerran siitä, että se on tehnyt tästä tärkeästä prosessista poliittisen kysymyksen.

Puhemies
Tässä vaiheessa neuvoston puheenjohtajan rouva Liddellin on poistuttava siirtyäkseen irtaimen omaisuuden arvoa koskevaan kolmikantakokoukseen. Kiitän rouva Liddelliä siitä, että hän oli läsnä.

Fabra Vallés
Arvoisa puhemies, yksi tärkeimmistä syistä, joka on vaikuttanut varainhoitovuotta 1996 koskevaa vastuuvapauden myöntämistä koskevan päätöslauselman laatimiseen liittyy MED-ohjelmiin, ja sen mukaan, mitä olemme täällä kuulleet, ei ainoastaan niihin. Juuri tässä yhteydessä - näihin MED-ohjelmiin liittyen - on ilmennyt kaksi väärinkäsitystä.
Ensimmäinen väärinkäsitys on, että Euroopan parlamentti tai tarkemmin sanottuna talousarvion valvontavaliokunta vastustaisi hajautettua yhteistyötä. Toinen väärinkäsitys on, että Euroopan parlamentti olisi jarruttanut tämän yhteistyön uudelleen käynnistämistä. Haluan kuitenkin korostaa, ettei kumpikaan näistä ole totta. Jo siitä lähtien, kun MED-ohjelmia koskeva päätöslauselma hyväksyttiin 17. heinäkuuta 1997, tai sanotaan jo kahdeksan kuukauden ajan, Euroopan parlamentti on näyttänyt vihreää valoa tämän hajautetun yhteistyön uudelleen käynnistämiselle. Itse asiassa tämä vihreän valon näyttäminen vahvistetaan siinä päätöslauselmassa, josta parlamentti äänestää tämän keskustelun päätteeksi.
Kuinka parlamentti olisi aikonut vastustaa esimerkiksi jäsenvaltioiden ja Välimeren assosioituneiden maiden yliopistojen välistä yhteistyötä? Päinvastoin, Euroopan parlamentti ei vastusta sitä, mutta hallinnossa ilmeni vakava ongelma ja tämä ongelma, jonka tilintarkastustuomioistuin huomasi, sijoittui nimenomaan Brysseliin. Euroopan komissio oli se, joka pysäytti ohjelmat.
Kun hallinnollinen ongelma on ratkaistu, voidaan ohjelmat - tietenkin - käynnistää uudelleen, mutta, ja haluan alleviivata tämän mutta , on tarpeen oppia menneisyydestä; Euroopan komission on tarpeen oppia läksynsä tässä asiassa.
Ensimmäinen kotitehtävä: on tärkeää, että Euroopan komissiolla on tärkeämpi tehtävä näiden hajautettujen ohjelmien hallinnossa. Toinen kotitehtävä: uusien ohjelmien ulkopuolelle on jätettävä ne osapuolet, jotka ovat sitoutuneet yhteisrahoitukseen, mutta eivät ole pitäneet lupaustaan. Kolmas kotitehtävä: havaitut saatavat on perittävä takaisin. Neljäs kotitehtävä: tapahtumien seurauksena syntyneet rahoitustappiot sekä myös vakava luottamuksen menetys edellyttävät kurinpidollisten toimenpiteiden määräämistä, sillä epäilemättä on tapahtunut vakavia laiminlyöntejä. Viides kotitehtävä: Euroopan komission on toimitettava kaikki yksityiskohdat Belgian, Ranskan ja Italian oikeusviranomaisille niiden mahdollisen oikeudellisen relevanssin tutkimista varten.
Ennen kuin lopetan, haluan tehdä selväksi, että en epäile Euroopan komission hyvää tahtoa käynnistää MED-ohjelmat uudelleen. Mutta pelkällä tahdolla ei päästä kokeesta läpi, joten palatkaa syyskuussa ja osoittakaa meille tehneenne ne kotitehtävät, jotka teille juuri annoin - älkääkä katsoko minua noin. Neuvosto on sanonut aivan samaa, vaikka se tekeekin eri johtopäätökset.

Dankert
Arvoisa puhemies, päätöslauselmassa, joka koskee vastuuvapauden lykkäämistä, ei mainittu juurikaan rakennerahastoja paitsi pienten ja keskisuurten yritysten osalta. Mielestäni siihen ei myöskään ollut syytä, koska vuoden 1995 ongelmat olivat aivan samoja kuin vuoden 1996 ongelmat ja koska välillä päätettiin SEM 2000 -järjestelmästä, joka tuo mukanaan parannuksia. Mielestäni uudet komission Agenda 2000: ta koskevat ehdotukset sisältävät pidemmälle meneviä parannuksia, vaikka en usko ongelmien häviävän petosten vastaisessa taistelussa ja vaikka ehdotuksissa ei myöskään määrätä riittävästi siitä, kenen maksettavaksi korko lankeaa ja kuinka korko pitäisi laskea.
Haluaisin keskittyä, herra puhemies, erääseen toiseen asiaan. Täällä on puhuttu melko säännöllisesti siitä haitallisesta tilanteesta, joka on syntynyt pantaessa toimeen passitusjärjestelmän tutkintavaliokunnan suosituksia ja jossa on erityisesti kysymys puutteista, vakavista puutteista tietokoneistamisessa. Haluaisin painottaa juuri sitä. Luin hiljattain, se oli 25. maaliskuuta, hollantilaisesta lehdestä uutta tietoa, mikä oli toisaalta kiinnostavaa mutta toisaalta hyvin hälyttävää. Herra puhemies, olemme pitäneet tutkintavaliokunnan suositusten lähtökohtana sitä, että transitliikenne voi toimia vain, jos Euroopan tulli toimii yhtenä kokonaisuutena. Minun ei tarvinne edes sanoa, että tullihan on olemassa, kunhan se vain toimisi. Kiinnitin huomiota Espanjaa koskevaan artikkeliin. Herra puhemies, luin 25. maaliskuuta samasta lehtiartikkelista, että Espanjan viranomaiset asettavat savukkeiden valmistajat, siis savukkeiden tuottajat, suoraan vastuuseen savukkeiden laittomasta kaupasta. Se on iloinen uutinen, mutta mielestäni sillä tavalla samalla kaadetaan koko järjestelmä ylösalaisin, koska Espanjan viranomaiset näyttävät sanovan, että yritykset tarkoituksellisesti ja varoituksista huolimatta myyvät savukkeita tunnetuille salakuljettajille. Espanjan tulli on kuulemma kerännyt rekisterin salakuljettajista.
Herra puhemies, tämä herättää kysymyksen tällaisen toiminnan laillisuudesta. Jos tullimaksuja ei saada perittyä, on kuitenkin velvollisuus etsiä syyllisiä, mutta vastuu vaarasta jää huolitsijalle. Herra puhemies, vapautetaanko ne nyt vastuusta, vai ovatko valmistajien saamat sakot vastuun täydentämistä? Mielestäni molemmissa tapauksissa on kysymys ennakkotapauksesta Euroopan unionin sisällä. Herra puhemies, tässä yhteydessä olisi myös kiinnostavaa saada tietää, että ovatko komissio ja tulliviranomaiset saaneet tiedon mustasta listasta, kun tiedämme nyt lehtiartikkelin perusteella, että Espanjan tullilla on sellainen. Se tekisi työn hieman helpommaksi.
Kolmas kysymys koskee sitä, miksi amerikkalaiset ja brittiläiset tuottajat eivät ole reagoineet Espanjan viranomaisten pyyntöihin lopettaa tavarantoimitukset tunnetuille salakuljettajille. Yksipuolinen ilmoitus saattaa johtaa merkittäviin muutoksiin kaupankäynnissä. Näin ollen minulla on täysi syy esittää asiasta kysymys komissiolle, ja haluan todeta lopuksi, että jäsenvaltioiden olisi nyt aika ymmärtää, että tällaisiin asioihin täytyy tarttua yhdessä ja komission kanssa. Jos käytetään vain yksittäisiä toimia, tilanne muuttuu vain pahemmaksi aivan kuin tutkintavaliokunta on jo todennut.

Bardong
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, talousarvion valvonnan mylly jauhaa hitaasti ja tuottaa aina samaa katkeraa jauhoa. Nyt on kysymys vuoden 1996 talousarviosta. Vuonna 1997 tilintarkastustuomioistuin esitti meille kertomuksensa. Olemme keskustelleet siitä koko ajan kovasti. Emme kuitenkaan nytkään tee lopullista päätöstä, vaan pidämme tarpeellisena vaatia lykkäystä. Ulkoapäin ponnistuksiamme tarkasteleva ei voi olla niistä kovin innostunut. Toivomme kuitenkin, että juuri lykkäyksen avulla - päätimmehän siitä valiokunnassa yksimielisesti - voimme parantaa tehokkuutta ja painostaa komissiota enemmän. Olen myös varma siitä, että syyskuuhun mennessä tapahtuu jotakin. Tätä keinoa voi kuitenkin varmasti käyttää vain kerran. Tarkoitan, että ratkaisevan painostuksen syntyyn vaikuttaa kysymys, kannattaako tarpeeksi moni vastuuvapauden myöntämisen epäämistä vai ei, kannatetaanko sitä nyt vai toisen kerran joskus myöhemmin? Perusteita on joka tapauksessa kylliksi, jos ajattelemme vaikkapa vain muutamien esiin tuomaa luottamuspulaa, kielteistä tarkastuslausumaa.
Toisaalta komissiohan ei lainkaan kieltäydy antamasta meille tarpeellisia tietoja. Komissio suhtautui täysin rakentavasti moniin huomautuksiin, mutta se ei riitä meille.
Viime vuosina jäsenvaltioiden vastuu on tullut keskusteluissamme esiin yhä selvemmin, sillä nehän käyttävät 80 % EU: n varoista ja ovat siten vastuussa myös valvonnasta. Komissio on vastuussa vain tämän valvonnan valvonnasta. Se kyllä selittää muutamat viivytykset, mutta ei voi selittää niitä kaikkia. Komissiolla säilyy vastuu, jos se ei avoimesti kerro näistä laiminlyönneistä muille eikä ehdota tarpeeksi muutoksia.
Muutoin Euroopan parlamentin talousarvion valvonta on vahvempaa kuin kansallisten parlamenttien. Meidän talousarvion valvontamme vaikutusta voidaan parantaa vain, jos teemme selväksi, ketkä oikeastaan ovat yksitellen vastuussa, ja jos teemme kenties kerrankin rohkean päätöksen!

Kjer Hansen
On valitettavaa, että käymme keskustelua vastuuvapauden myöntämisen lykkäämisestä. Se on valitettavaa, koska meidän olisi pikemminkin käytettävä voimamme yhteisten politiikkojen kehittämiseen kuin komission haukkumiseen. Syitä vastuuvapauden lykkäämiseen on kuitenkin useita, kuten Ellesin loistavasta mietinnöstä käy ilmi. Ongelmanasettelut ovat erittäin tuttuja, ja parlamentin on yksinkertaisesti painostettava komissiota toimintaan. Olen sanonut aikaisemmin, että on mielestäni kiusallista, että yhteisiä varoja käytetään niin huonosti kuin nykyisessä tilanteessa. On häpeällistä, ettei komissio tähän mennessä ole pystynyt toteuttamaan PHARE-alueen ohjelmaa tehokkaammin ja luomaan käytännönläheisiä ja näkyviä tuloksia vastaanottajamaissa.
Haluaisin kuitenkin ilmaista sen, että annan arvoa sille, että olemme saaneet alkuun myönteisen keskustelun ja että komissio on asennoitunut aloittamaan useita toimia, joiden avulla ohjelman tämänhetkiset virheet ja puutteet voidaan korjata. Haluaisin erityisesti allekirjoittaa komission tänään antaman tiedonannon siitä, että PHARE-ohjelmaa koskevassa erityisessä selonteossa esitetyt ehdotukset, nimenomaan hallinnon myöntämisestä vastaanottajavaltiolle itselleen, toteutetaan vuonna 1999. Odotan innostuneena, saavani selvän tiedon siitä, että PHARE-ohjelman hallinto luovutettaisiin jollekin tietylle maalle 1. tammikuuta mennessä. Haluaisin myös saada tietää kyseisen maan nimen ja haluan voimakkaasti vedota komissioon, jotta se, mikäli lakiasioita aiotaan muuttaa, huolehtisi siitä, että asianomaiset ehdotukset tehdään voidaksemme olla varmoja siitä, että kaikki esteet on raivattu pois tieltä voidaksemme toteuttaa todellisen hajauttamisen 1. tammikuuta 1999 mennessä.

Bösch
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, osoitan kiitokseni esittelijä Ellesille, joka mainiossa esityksessään päätyy siihen, että meidän ei toistaiseksi pidä myöntää komissiolle vastuuvapautta varainhoitovuoden 1996 osalta. Kiitoksen ansaitsee myös se, että hän viittaa siihen, että jos Amsterdamin sopimus olisi jo voimassa, meillä ei oikeastaan olisi mitään muuta mahdollisuutta kuin jättää vastuuvapaus kokonaan myöntämättä tälle komissiolle, koska tilintarkastustuomioistuin ei ole jo kolmatta kertaa peräkkäin voinut antaa tarkastuslausumaa.
Hän on sataprosenttisesti oikeassa todetessaan, että valitsemamme menettelytapa ei oikeastaan ole tavallisuudesta poikkeava vaan paluu normaaliin. Kenties me emme eurooppalaisella tasolla ole tähän mennessä toimineet näin, mutta yritämme toimia näin oikeastaan myös tavanomaistaaksemme yhteistoiminnan ja vastuun jakamisen unionissa ja tehdäksemme niistä avoimempia.
On ehkä tyypillinen osoitus siitä, kuinka komissio suhtautuu tähän vastuuvapauden lykkäämiseen, että kuulemme, että komissaarien lehdistöavustajat liittävät tämän parlamenttimme hankkeen lähestyviin Eurooppa-vaaleihin. Hyvät komission rouvat ja herrat, mielestäni juuri tämä näkemys on osoitus siitä ylvästelystä ja ylimielisyydestä, jota eurooppalaiset kansalaiset nimittävät Brysselin byrokratiaksi.
Perustelut, jotka kollega Elles esittää vastuuvapauden lykkäämisen tueksi, eivät sinänsä ole uusia. Komissiolla olisi ollut tämän parlamentin tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksia koskevien käsittelyjen perusteella kylliksi aikaa puuttua ulkopoliittisten ohjelmien puutteisiin, pieniin ja keskisuuriin yrityksiin liittyviin epäkohtiin ja ennen kaikkea niihin asioihin, joita esittelijä meille tänään tarkemmin esittelee.
Haluaisin kuitenkin vielä puuttua siihen - ja olen pahoillani, että erittäin ansioitunut rouva Liddell joutui juuri nyt lähtemään erääseen kokoukseen - miten jäsenvaltiot suhtautuvat mielestäni täysin käsittämättömästi suositukseen komission vastuuvapaudesta. Kysymys on Agenda 2000: sta, jossa sanotaan, että jäsenvaltiot esittävät aina täysin mielettömiä laskelmia nettomaksajataseistaan ja sanovat, että he maksavat vielä enemmän kuin muut. Nähtävästi näitä jäsenvaltioita ei haittaa lainkaan, että komissio ja maatalousasioista vastaava komissaari antavat käyttöön rahoja, vaikka sille ei ole perusteita, vaikka eri jäsenvaltiot eivät noudata aivan yksiselitteisesti 15 jäsenvaltion välisiä sopimuksia ja vaikka mikään muu ei olisi tarpeen kuin se, että komissaari painaisi jarrua ja sanoisi: no niin, hyvä herrasväki, nyt riittää! Ette saa enää penniäkään ennen kuin lopultakin teette sen, mistä jo kerran sovimme.
Niin yksinkertaista se on, vaikka täällä aina käyttäydytään ikään kuin meidän pitäisi muuttaa kymmentätuhatta määräystä. Tarvitsemme komissioon ihmisiä, jotka osoittavat hiukan rohkeutta ja harjoittavat politiikkaa veronmaksajien hyväksi. Raavimme Euroopan parlamenttina jostakin rahaa kokoon pienille ja keskisuurille yrityksille, 150 miljoonaa tänä vuonna, 150 miljoonaa ensi vuonna, jotta pienet ja keskisuuret yritykset voivat luoda työpaikkoja.
Tilintarkastustuomioistuin sanoo, että 80 % näistä onnekkaista yrityksistä ei tiedä ollenkaan sitä, että niitä oikeastaan on onnistanut. Pidän sitä politiikkana, jossa häikäilemättömästi vähät välitetään tämän parlamentin ja Euroopan kansalaisten eduista. Tämän parlamentin pitäisi vihdoin viimein tuoda se esiin tässä muodossa.

Rack
Arvoisa puhemies, tähän mennessä tässä keskustelussa, joka koskee vastuuvapautta varainhoitovuoden 1996 osalta on nähdäkseni osoitettu kaksi asiaa: ensinnäkin unioni ja sen virkamiehet ovat mainettaan parempia. Suurelta osin kaikkien tänään keskusteltavana olevien mietintöjen esittelijät ovat osoittaneet, että paljon siitä, mitä Eurooppa ja Euroopan unionin virkamiehet tekevät, sujuu asianmukaisesti. Mietinnöissä on kuitenkin tuotu esiin myös se, että on erittäin paljon heikkoja kohtia ja epäkohtia, joita ei saa jättää huomiotta. Myös minä haluan lyhyesti ottaa kantaa kolmeen näistä kohdista.
Ensiksikin on häpeällistä, että tutkintavaliokunnan passitusjärjestelmää koskeviin suosituksiin on vastattu sellaisella etanan vauhdilla. Jotenkin se on järjenvastaista. Tietokoneista tulee yhä nopeampia. Puolen vuoden välein markkinoille tulee uusi malli, ja tämän koko järjestelmän tietokoneistaminen etenee aina vain hitaammin.
Toinen kohta: viime päivinä ja viikkoina olemme myös täällä parlamentissa keskustelleet kovasti täysin riittämättömästä varojen käytöstä Keski- ja Itä-Euroopassa, ennen kaikkea PHARE-, TACIS- ja MED-ohjelmien yhteydessä. Juuri jäsenyysneuvottelujen alkaessa tämä täysin riittämätön varojen käyttö ei ole mikään hyvä merkki tulevia vuosia ajatellen.
Kolmas kohta: yksittäistapauksissa, ennen kaikkea BSE: n tutkintavaliokunnan yhteydessä, olemme aina uudelleen todenneet, että tarvitsemme Euroopan unionissa - ja siellä ennen kaikkea komissiossa - kurinpitomääräykset virkamiehiä varten, jolloin komissio ei sitten hämmästyttävän sinnikkäästi toista meille: oikeastaan emme voimassa olevien kurinpitomääräysten perusteella voi tehdä mitään ja siksi emme puutu asiaan lainkaan. Saimme aikoinaan komission puheenjohtajalta lupauksen siitä, että vielä tämä komissio antaa ehdotuksen uudesta kurinpitolaista. Odotamme sitä! Vastuuvapauden lykkääminen täytyy ottaa vakavasti. Haluamme syksyllä nähdä toisenlaisia tuloksia kuin nyt.

Sarlis
Arvoisa puhemies, aluksi pitää ylistää esittelijää. Yhdyn hänen tekemäänsä suositukseen vastuuvapauden myöntämisen lykkäämisestä ja olen samaa mieltä esittelijän mietinnössään esittämistä perusteluista siitä, miksi vastuuvapauden myöntämistä pitäisi lykätä.
Keskityn tässä kahteen kohtaan. Ensimmäinen koskee sitä, mitä mietinnössä kutsutaan neuvoston demokraattisen vastuun puutteeksi. Mitä tämä tarkoittaa? Tai jos haluatte, mikä tässä häiritsee parlamenttia? Herra komissaari, hyvät kollegat, talousarvion valvontavaliokunta ei kykene muodostamaan kantaa, myönteistä tai kielteistä, vastuuvapauden myöntämisestä, sillä komissio ei anna meille välttämättöminä pitämiämme tietoja, joita siltä virallisesti vaadimme, jotta voisimme muodostaa kantamme. Voimassa oleva komission virkamieskuntaa koskeva säännöstö kieltää virkamiehiä antamasta parlamentille tietoja ilman esimiestensä lupaa. Tämä selittää suureksi osaksi saamiemme tietojen niukkuuden, sillä kuten ymmärrätte, hyvät kollegat, emme voi antaa lausuntoa eri komissaarien "ei ollut petosta" - tai "asia tutkittiin, mutta todisteita ei tullut esiin" -tyyppisiä kunniasanalla antamia tietoja talousarvion valvontavaliokunnalle. Näkemykseni on, että asia on hoidettava lisäämällä tätä asiaa koskeva kohta kolmen toimielimen väliseen sopimukseen, kuten meneteltiin myös tutkintavaliokuntien kohdalla, niin kuin kaikki tiedämme. Meidän täytyy avata tämä Gordionin solmu, eli tapa ja menettely, jolla Euroopan parlamentti voi saada tiedot, joita se välttämättä tarvitsee voidakseen päättää talousarvion toteuttamista koskevan vastuuvapauden myöntämisestä komissiolle.
Toinen kohta, jota toistan ties monettako kertaa ja joka koskee Euroopan parlamenttia, on, että meidän täytyy itse mahdollisimman nopeasti tehdä tarvittavia muutoksia talousarvion valvontavaliokunnan toimintaan. Painotan tätä asiaa ja puhun siitä jatkuvasti; meidän täytyy pitää kiirettä, jotta voisimme vastata tämän ajan tarpeisiin, ja kaikki tämä liittyy varmasti kysymykseen UCLAFin autonomiasta. Se on elin, joka on tähän mennessä saavuttanut paljon. UCLAF ei voi olla autonominen, jos sen virkailijat ovat jatkossakin komission virkasäännön alaisia. Jos UCLAF aikoo valvoa komissiota, se ei onnistu niin, että komission virkailijat valvovat komissiota.

Liikanen
Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia tästä keskustelusta. Kommentoin ainoastaan kahta tärkeää menoaluetta, joita täällä on käsitelty, ensin yhteisön ulkopuolisia ohjelmia ja sitten rakennerahastoja ja tarkastuslausumaa.
Yhteisön ulkopuolisista ohjelmista mainitsen vain lyhyesti, että komissio teki syksyllä tärkeän päätöksen yhteisen rakenteen luomisesta kaikille yhteisön ulkopuolisille ohjelmille. Sitä ollaan parhaillaan toteuttamassa ja toivomme saavamme sen pian päätökseen. Tämä tarkoittaa sitä, että PHARE-, TACIS-, MEDA- ja muiden ohjelmien hallinto keskitetään sellaisen yhteisen rakenteen alaisuuteen, joka toivoaksemme yhdenmukaistaa kaikki menettelyt ja julkiset tarjouskilpailut ja yksinkertaistaa tapaa, jolla yhteisön ulkopuolisia ohjelmia hoidetaan. Menettelyjä ja sopimustyyppejä on aivan liian monia. Se on erittäin vaikeaa asiakkaillemme ja myös meille. Jos meillä on yksinkertaiset, avoimet ja yhdenmukaiset menettelyt, valvonta on paljon helpompaa.
Tämä yhteinen rakenne toteutetaan tänä vuonna ja tiedotamme prosessin etenemisestä talousarvion valvontavaliokunnalle. Rouva Kjer Hansen viittasi hajauttamiseen ja keskittämisen purkamiseen, ja voin todeta, että periaatteessa komissio hyväksyy tämän. On tietenkin totta, että on parempi hoitaa ohjelmia lähellä niitä ihmisiä, jotka niihin osallistuvat. Tähän meidän on pyrittävä tehokkuuden parantamiseksi, vaikka tehokkuuden ja valvonnan välinen tasapaino onkin hyvin herkkä. Meidän on sen vuoksi hajautettava ja purettava keskittämistä mahdollisimman nopeasti ja edunsaajamaan ja -viranomaisen on kyettävä järjestämään uudelleen työtapojaan sen mukaisesti. Olen keskustellut tästä paljon kollegojeni kanssa, ja PHARE-ohjelman osalta on selvää, että voimme edetä melko nopeasti joillakin aloilla, ehkä nopeammin kuin itse maiden kanssa.
Mitä tulee tarkastuslausumaan ja rakennerahastoihin, on vihjailtu, ettei ole saatu aikaan paljonkaan. Saanen ehkä lyhyesti mainita, mitä rakennerahastojen osalta on saatu aikaan, sillä olemme viime kuukausien ajan työskennelleet uutterasti tämän kysymyksen parissa. Ensimmäinen tarkastuslausuma tehtiin syksyllä 1995. Se osoitti, että erityisesti rakennerahastoissa ilmeni paljon sääntöjen vastaisuuksia. Sääntöjen vastaisuuksia, ei petoksia. Lisäksi siinä todettiin, että suurin osa näistä sääntöjen vastaisuuksista, ehkä 90 %, ilmeni lopullisen edunsaajan tasolla. Tämä siis oli tilanne syksyllä 1995.
Vuonna 1996 perustimme jäsenvaltioiden valtiovarainministerien henkilökohtaisista edustajista koostuvan ryhmän selvittämään tilannetta. Olimme yhteistyössä tilintarkastustuomioistuimen kanssa ja kysyimme sieltä neuvoa kahdessa pääalueessa. Ensiksikin kelpoisuusehdot olivat epäselviä silloisessa asetuksessa. Siitä ei ollut yksimielisyyttä, mikä kelpuutettiin ja mikä ei. Toiseksi, varainhoitoasetuksia ei periaatteellisesti hyväksytty. Sen vuoksi keskityimme näihin kahteen kysymykseen ja pystyimme saattamaan äärimmäisen pitkän ja hankalan työmme päätökseen vuodessa ja tämän työn perusteella hyväksyimme kaikkia rakennerahastoja koskevat tukikelpoisuusluettelot, jotka tulivat voimaan 1. tammikuuta 1998. Koko prosessiin meni noin puolitoista vuotta.
Lisäksi komissio on todennut, että rahoituksia koskevia korjauksia sovelletaan 1. tammikuuta 1998 alkaen, jotta voitaisiin selventää nykyisen vuodelta 1993 peräisin olevan asetuksen epävarmuuksia ja epäselvyyksiä. Samaan aikaan olemme tietenkin yrittäneet selvittää kuinka voisimme parantaa koko oikeudellista kehystä tämänkaltaisten epäselvyyksien välttämiseksi tulevaisuudessa. Käytimme hyväksemme tarkastuslausumasta saamiamme kokemuksia rakennerahastojen uudistuksen valmistelussa. Uudistuksessa, joka esiteltiin teille useissa valiokunnissa 18. maaliskuuta, on otettu omien tulostemme lisäksi huomioon erittäin monta tilintarkastustuomioistuimen tekemää huomiota. Meidän on keskityttävä enemmän useisiin tavoitteisiin. Aloitteiden määrää on vähennettävä: niitä tulee vain kolme. Sitoumuksia koskevia menettelyjä on yksinkertaistettava. Näin tehdään. Kun ohjelma hyväksytään, ohjelmakaudelle tarkoitetut erät hyväksytään samalla kertaa. Meidän on myös päästävä yhteisymmärrykseen siitä, kuinka rahoitusta koskevat korjaukset tehdään. Uudet asetukset ovat erittäin selkeitä. Jos jokin jäsenvaltio huomaa sääntöjen vastaisuuden, se voi siirtää varat toiseen hankkeeseen, jos sääntöjen vastaisuuden toteaa tilintarkastustuomioistuin tai komissio, varat pidätetään.
Asetuksen rahoittamista koskeva kysymys on äärimmäisen tärkeä, ja toivomme, että nykyinen puheenjohtajamaa ja tulevat puheenjohtajamaat työskentelisivät uutterasti, jotta asetus hyväksyttäisiin hyvissä ajoin ja se tulisi voimaan 1. tammikuuta 2000. Olemme päässeet alulle tässä erittäin vaikeassa rakennerahastojen pitkän aikavälin rahoitusta koskevassa tehtävässä, joten panen erittäin tyytyväisenä merkille puheenjohtajan sanat siitä, että kyseessä on yhteinen ponnistus. Yhteisön hankkeisiin osallistuu kymmeniätuhansia ihmisiä. Mitä me komissiossa teemmekin, emme voi ratkaista joka ainoaa ongelmaa lopullisissa edunsaajamaissa. Meillä on vastuumme, mutta meidän on kannettava se yhdessä. Palaan mielelläni talousarvion valvontavaliokuntaan syksyllä. Olemme puhemiehen ja esittelijän kanssa keskustelleet mahdollisuudesta koota nämä kysymykset yhteen niin, että voisimme ehkä pitää muutaman kokouksen ennen kesää ja viimeistellä asiat syksyllä. Suhtaudumme asiaan avoimesti ja rakentavasti.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Oikeustoimet taloudellisten etujen suojaamiseksi
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Theaton laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A4-0082/98) oikeustoimista unionin taloudellisten etujen turvaamiseksi.

Theato
Arvoisa puhemies, vasta viime täysistunnossa puhuimme herra Bontempin mietinnön yhteydessä unionin taloudellisten etujen turvaamisesta ja jo tänään keskustelemme siitä uudestaan mietintöni pohjalta. Se osoittaa, kuinka tärkeänä parlamentti pitää tätä aihealuetta. Tällä kertaa kysymys on kansallisten oikeus- ja syyttäjäviranomaisten täysin riittämättömästä yhteistyöstä taistelussa sellaista rikollisuutta vastaan, johon liittyvät petokset, lahjonta ja rahanpesu vahingoittavat unionin talousarviota.
Euroopassa, jonka sisämarkkinat ja myös suhteet kolmansiin maihin muuttuvat jatkuvasti, taloudellisia toimijoita haittaavia esteitä poistetaan. Tätä osaavat myös hyvin järjestäytyneet lainrikkojat käyttää hyväkseen, kuten komissaari Gradin selvästi tuo esiin vuotuisessa kertomuksessaan petostentorjunnasta. Kansalliset oikeudelliset rajat ovat kuitenkin vielä voimassa, kun on kyse poliisin suorittamasta etsinnästä ja erityisesti sellaisten petosten laillisesta rankaisemisesta. On vaikea saada veronmaksajat ymmärtämään tätä. Siksi tämän talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön avulla yritetään osoittaa keinoja siihen, että rajoista riippuvan toimivallan ja erilaisten rikosoikeudellisten käytäntöjen välinen ristiriita voidaan asteittain purkaa, mikä tosin alkuvaiheessa tapahtuisi olemassa olevien sopimusten puitteissa ja myöhemmin sitten mahdollisen sopimuksen täydennyksen avulla meidän kuitenkaan vielä esittämättä ehdotuksia teknisistä yksityiskohdista.
Ensiksi herää kysymys, millä jäsenvaltiolla on toimivalta, kun on kysymys unionin talousarvioon kohdistuvista kansainvälisistä rikkomuksista: silläkö, joka toteaa rikkomuksen, vai sillä, jonka toimivaltaan kuuluvalla alueella pidätys tapahtuu vai sillä, jonka kansalaisia tekijä on tai tekijät ovat? Tämän toimivaltaa koskevan ristiriidan lisäksi kansainvälisen virka-avun pyytämiseen liittyvässä yhteistyössä on seuraavia esteitä: esimerkiksi viivyttäminen asian käsittelyä lykkäävien oikeudellisten keinojen avulla, vanhentuneet menettelyt, jotka pakottavat käyttämään diplomaattista tietä, kaksinkertaisen syytemenettelyn periaate, erilaisista todistekriteereistä johtuvat vaikeudet rikossyytteissä ja myös rikosprosessioikeudessa ja se, että muita järjestelmiä ei tunneta. Tapaukset matkailualalla, passitusjärjestelmässä ja talousarvion valvontavaliokunnan ja perusoikeuksia käsittelevän valiokunnan kuuleminen viime huhtikuussa osoittavat sen käytännössä.
Mitä on tehtävissä? Valtioiden väliset sopimukset eivät tehoa. Se, ratifioidaanko heinäkuuhun 1998 mennessä sopimus yhteisön taloudellisten etujen turvaamisesta - lyhyesti PFI - joka on peräisin vuodelta 1995, on erittäin kyseenalaista. Neuvottelut oikeusapua koskevasta sopimuksesta, josta tällä viikolla vielä keskustelemme, muodostuvat erittäin vaikeiksi. Eikö unionin pitäisi ryhtyä toimimaan tässä toissijaisuusperiaatteen mukaisesti? Sillä on jo yksi toimielin, nimittäin komission petostenvastaisen toiminnan koordinointiyksikkö UCLAF, joka voisi toimia jonkinlaisena yhteyselimenä kansallisten tutkintaviranomaisten välillä. Se voisi keskittää asianomaiset tiedot tietopankkiin - sillähän on jo joukko sellaisia tietopankkeja - ja sitten välittää ne eteenpäin kansallisille toimielimille todistusaineistoksi. Se voisi yhteensovittaa kansallisten tutkintaviranomaisten toimintaa ja tukea sitä samoin kuin edistää oikeudellisten toimijoiden koulutuksen parantamista tällä alalla.
Jotta tällainen yhteystehtävä voitaisiin toteuttaa, pitäisi pyrkiä siihen, että UCLAF on komissiosta riippumaton. Kollega Böschin lähiaikoina ilmestyvä mietintö käsittelee tätä tarkemmin. Tässä vain se, että uusi asemaa koskeva määräys olisikin välttämätön, samoin kuin EU: n virkamiesten koskemattomuuden selkeä tulkitseminen. Pidemmällä aikavälillä nämä toimet eivät kuitenkaan riittäisi EU: n varoihin kohdistuvien petosten hallitsemiseksi. Amsterdamin sopimuksen uuden 280 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden ja komission pitäisi tehdä tiivistä yhteistyötä myös rikosoikeuden alalla. Parlamentille ja neuvostolle on annettu mahdollisuus yhteispäätösmenettelyyn. Rikosoikeuden soveltamiseen tässä ei kuitenkaan puututa, mikä merkitsee sitä, että se säilyy jäsenvaltioilla.
Jos toisessa vaiheessa perustettaisiin Eurooppalainen oikeusviranomainen, millainen se sitten olisikaan, kuten komission Corpus Juris -asiakirjassa on ehdotettu ja jota siinä kutsutaan "Euroopan yleisen syyttäjän viraksi" , se olisi tarpeellinen täydentävä toimi eurooppalaisen rikosoikeudellisen alueen luomiseksi; tämä alue olisi vahvistettava sopimuksen avulla. Siinä annettaisiin kaikkia jäsenvaltioita koskevat yhteisön yhtenäiset määräykset yhteisön varoihin kohdistuvista rikkomuksista. Tämä Eurooppalainen oikeusviranomainen nojautuisi UCLAFin tietoihin ja antaisi asianomaisille kansallisille oikeusviranomaisille valtuudet toimia eurooppalaisten valtuuksien käyttäjinä rajoittamatta siinä niiden toimivaltaa tai puuttumatta siihen.
Esitettyjen ongelmien käsittelemiseksi kehotamme komissiota - ja kutsun sydämellisesti teidät mukaan, rouva Gradin - esittämään parlamentille heinäkuuhun mennessä vastauksen kysymykseen, mitä toimia komissio ehdottaa rikosoikeuden yhtenäistämiseksi yhteisön varojen väärinkäytösten osalta, mikäli sopimusta yhteisön taloudellisten etujen turvaamisesta ei yksimielisesti ratifioida tämän vuoden heinäkuuhun mennessä, niin kuin on vaadittu, ja toiseksi tutkimuksen Corpus Juris -asiakirjaa koskevien tietojen yhtenäisyydestä kansallisen lainsäädännön erityispiirteiden kanssa samoin kuin ehdotuksia sen toimeenpanosta. Samalla myös Corpus Juris -asiakirjassa käytetty käsite "Euroopan yleisen syyttäjän virka" on määriteltävä selkeästi, jotta se sopii yhteen yksittäisten jäsenvaltioiden oikeusjärjestysten tutkinta- ja syytteennostamismenettelyyn liittyvien toimivaltojen kanssa - mielessäni on tässä erityisesti anglosaksinen lainsäädäntö.

Tomlinson
Arvoisa puhemies, olen varsin huolissani ja pahoittelen, että minulla ei ennen rouva Theaton puheenvuoroa ollut tilaisuutta sanoa, että talousarvion valvontavaliokunnan mietintöön on tehty oikaisu. Oikaisu koskee juuri sitä kysymystä, josta käytiin ainoa suuri kiista valiokunnassa. Oikaisulla halutaan korvata 7, 9 ja 10 kohdan ilmaisu "European public prosecutor " ilmaisulla "European judicial authority " . Koska olen johdonmukaisesti vastustanut Corpus Juris -asiakirjassa olevien englanninkielisen ilmaisun "European public prosecutor " käyttöä - tämä juuri oli valiokunnassa käyttämäni puheenvuoron ydin - minun on sanottava, että minusta on ällistyttävää, että tällä oikaisulla olemme nyt tehneet mietintöön suuren ja perusteellisen tarkistuksen. Näin ilmaisu tietenkin kuuluu englanniksi, ja pyydän neuvojanne, sillä mielestäni tämä oikaisuna tehty tarkistus on aivan liian merkittävä.

Theato
Kyllä, haluaisin selittää sen lyhyesti. Minulla on saksankielinen teksti ja saksan kielessä " Staatsanwaltschaft " on tietty käsite, jolla on vahva merkityssisältö. Eurooppalaisella tasolla ei ole mitään vastaavaa. Jokaisessa kielessä tällä käsitteellä on oma merkityksensä. Niin monet tahot ovat ottaneet minuun yhteyttä, että olen tukeutunut saksankieliseen tekstiin sellaisena kuin sen myös valiokunnassa esitin. En ole vastuussa käännöksestä. On selvää, että tässä luodaan jotakin sellaista, jota ei vielä ole ja joka ottaa huomioon kansalliset näkökohdat, sanan yleisen käytön, perinteet ja toimivallat. Se, mitä nimeä asiasta käytetään, on loppujen lopuksi toinen kysymys. Siksi pyydänkin, että suunnitelmaa ei sellaisenaan liitetä sanaan, vaan että käsitteen sisältö yksilöidään. Toivon, että rouva Gradinilla on tänään mahdollisuus hiukan selvittää asiaa, sillä tässähän ei pitäisi puuttua kansallisiin asioihin, vaan tämä voisi olla uusi toimielin Eurooppaa varten.
Herra puhemies, haluan kiinnittää huomionne vielä yhteen asiaan. Puhun työjärjestyksestä. En tiedä, miltä puhujalista näyttää, mutta jos tänään käy jo kolmatta kertaa niin, että rouva Gradin joutuu esittämään oman mielipiteensä ja komission mielipiteen parlamentin jäsenten virratessa saliin ja aiheuttaessa melua juuri ennen kuin meidän pitäisi äänestää, se on jo sietämätöntä. Siksi pyydän, että jaatte ajan siten, että rouva Gradin saa tämän parlamentin täyden huomion ja että häntä ei häiritä meluamalla. Olkaa hyvä ja huolehtikaa siitä!

Puhemies
Arvoisa rouva Theato, jos kaikki puhujat noudattavat puheaikoja ei tätä vaaraa ole, mutta niitä on noudatettava tarkasti. Mitä tulee herra Tomlinsoniin, minun täytyy sanoa, että asia on tutkittava. Kysymyksessä on mietintöaloite, joka ei koske meitä - emme ole lainsäädännön alueella - mutta ymmärrän, että kysymys on erittäin arkaluontoinen.

Bösch
Arvoisa puhemies, yritämme auttaa teitä siinä, että myös rouva Gradinilla olisi lopussa riittävästi aikaa. Mielestäni nyt jo aivan tämän keskustelun alussa on käynyt selväksi se, mistä ongelmat tässä yhteydessä johtuvat. Tämä mietintö edistää edelleen tärkeällä tavalla meidän ajattelutapojemme tarkentumista niiden ongelmien osalta, jotka ovat jälleen kerran tulleet selvästi esiin meidän tutkintavaliokuntamme passitusjärjestelmästä tekemien johtopäätösten ja kaikkien niiden asioiden ansiosta, jotka liittyvät petoksiin eurooppalaisessa varainhoidossa; niin kauan kuin meidän on noudatettava 15 valtion kansallisia pelisääntöjä, emme voi toteuttaa sisämarkkinoita täydellisesti.
Mielestäni otamme näinä päivinä puhtaan teknisesti tärkeän askeleen, kun lähetämme tämän Corpus Juris -asiakirjan myös käännettynä kaikille 15 jäsenvaltiolle ja niiden parlamenteille, jotta jäsenvaltioiden parlamenteissa kerrankin mietittäisiin sitä, miten tässä asiassa voidaan toimia järkevästi. Olemme sitten toivottavasti myös kollegoiden huomautusten pohjalta päässeet askeleen eteenpäin. Se on ohjelma, jonka parissa meidän on komission ja jäsenvaltioiden kanssa todennäköisesti tehtävä työtä vielä pitkään. Tässä mielessä puolueryhmämme pitää tätä mietintöä periaatteessa myönteisenä.

Rack
Arvoisa puhemies, sanat ovat ilmeisestikin erittäin tärkeitä, ja sanoilla voidaan ilmaista jotakin tai peitellä jotakin. Ensiksikin haluan tuoda esiin sanan "toissijaisuusperiaate" . Tämä sana aiheuttaa hankaluuksia monille meistä. Osittain se on vaikea lausua, selvästikin vielä vaikeampi ymmärtää. Kun katsotaan sanan merkitystä sanakirjasta, sanaa on selitetty muun muassa siihen tapaan, että kysymyksessä on periaate, jonka mukaan vastuun kantaminen omista asioita on tärkeää, että korkeamman tason pitäisi ryhtyä toimiin, puuttua asioihin vasta toisessa vaiheessa, kun perustaso ei itse kykene hoitamaan asiaa.
Sitten sanakirjassa lukee usein myös, että asiasta on kerrottu jo erilaisissa paavin antamissa sosiaaliasioita käsittelevissä kiertokirjeissä. Kaikki se pitää paikkansa, mutta se ei riitä. Sanalla "toissijaisuusperiaate" on eurooppalaista taustaa vasten vielä kolmas, melkein tärkeämpi merkitys, sanaa nimittäin käytetään väärin lähes aina silloin, kun halutaan esittää verukkeita sille, että ei haluta itse tehdä jotakin ja että halutaan lykätä asioiden hoitamista. Juuri näin meille taas tapahtuu, kun kysymyksessä on Euroopan yleisen syyttäjän virka tai Eurooppalainen oikeusviranomainen. Siitä olemme uskoakseni päässeet yksimielisyyteen talousarvion valvontavaliokunnassa käydyissä keskusteluissa. Siksi meidän pitäisi myös tänään täällä parlamentissa tuoda esiin, että tarvitsemme parempaa kansallisten syyttäjäviranomaisten toiminnan yhteensovittamista silloin ja niissä tapauksissa, kun on kysymys unionin taloudellisia etuja uhkaaviin petoksiin puuttumisesta, niiden estämisestä ja niistä rankaisemisesta.
Aivan liian monilla aloilla huomaamme toistuvasti, että monissa jäsenvaltioissa vain unionin varoihin, vain yhteisön varoihin kohdistuvia väärinkäytöksiä pidetään selvästi pelkkinä pikkurikkeinä, ja että edes kansalliset syyttäjäviranomaiset eivät pidä kiirettä puuttuakseen näihin petoksiin asianmukaisilla rangaistuksilla.
Tässä mietinnössä esitetään vaatimus, että on ehdottomasti välttämätöntä tehostaa ja lisätä huomattavasti UCLAFin toimintaa alalla ja lisäksi vaaditaan uuden toimielimen perustamista, mikä sen nimi sitten olisikin, ja Euroopan yleisen syyttäjän virka on tässä kenties todella väärä termi. Tarvitsemme sellaisen elimen, joka huolehtii siitä, että kansalliset syyttäjäviranomaiset luopuvat välinpitämättömästä asenteestaan, joka niillä on aivan liian usein tähän mennessä ollut, kun on kysymys unionin taloudellisiin etuihin kohdistuvista rikkomuksista. Meidän on sovitettava toimet paremmin yhteen, jotta tällaiseen rikkomukseen todellakin puututaan aina ja jotta se torjutaan mahdollisuuksien mukaan.

Rosado Fernandes
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komissaari, keinot ovat tiedossa; tiedämme kaikki, miten meidän on meneteltävä antaaksemme komissiolle tarvittavat oikeudelliset ja rikosoikeudelliset välineet järjestäytyneen rikollisuuden vastaiseen taisteluun.
Keskustelut, joita olen täällä käynyt jo muutaman vuoden ajan, tuntuvat minusta nyt pelkältä vuodatukselta, joka ei totisesti anna vastausta siihen, miten asia pitäisi ratkaista. Totuus on, että petokset lisääntyvät kaiken aikaa, ja muuan ystäväni on jo verrannut minua sofisteihin, jotka vertailemalla ja panemalla Akhilleuksen ja kilpikonnan juoksemaan kilpaa onnistuivat todistamaan, että tavoite oli aina vain kauempana. Petokset lisääntyvät. Ja on totta, että alan jo uskoa petosten lakanneen olemasta rikos ja muuttuneen kilpailukyvyn lisäämiseen tarkoitetuksi välineeksi, jota jäsenvaltiot käyttävät suojellakseen talouksiaan toisiltaan. Jos nimittäin rahapoliittinen lähentyminen onnistutaan toteuttamaan - monen jäsenvaltion suurin uhrauksin - niin miksei sitten rikollisuuden vastaista toimintaa? Ehdotuksista ei ole puutetta! Me tiedämme kaikki, millä tavoin rikollisuutta vastaan taistellaan: ottamalla käyttöön oikeudellisia välineitä ja rikosoikeudellisia rangaistuksia, jotta ne, jotka ovat mukana järjestäytyneessä rikollisuudessa, eivät selviäisi puhtain paperein. Mikäli noihin toimiin ei ryhdytä ja mikäli budjettivaliokunnassa edelleenkin vastustetaan ehdotuksia rahan käyttämisestä tutkaimiin, joiden avulla voitaisiin fyysisesti tutkia, mitä entisillä rajoillamme tapahtuu, rikollisuus todellakin jatkuu, ja rouva Theaton tavoin minäkin tunnen itseni eräänlaiseksi Don Quijoteksi ja Sancho Panzaksi taistelemassa rikollisuuden tietokoneistettuja tuulimyllyjä vastaan, jotka levittävät rikollisuutta ja petollisuutta kaikkeen siihen, mikä on eurooppalaista.

Kjer Hansen
Arvoisa puhemies, mielestäni Theaton mietintö, jossa käsitellään oikeustoimia unionin taloudellisten etujen turvaamiseksi, on hyvin painava ja tärkeä lisä keskusteltaessa siitä, miten tässä asiassa voitaisiin edistyä. Olemmehan käyttäneet erittäin paljon voimavaroja ja aikaa keskustellaksemme matkailusta ja kauttakulkukuljetuksista, jotka ovat hyviä esimerkkejä siitä, miten tärkeää olisi päästä tuloksiin asiassa. Sehän todistaa myös samalla, miten vaikeaa on päästä eteenpäin, mikäli jäsenvaltioilta puuttuu tarvittava poliittinen tahto päästä asiassa todellisiin ratkaisuihin, kun otetaan huomioon, että saadaan rakennettua ne järjestelmät, joita tarvitaan tehokkaan yhteistyön mahdollistamiseksi.
Rouva Theato tekee muutamia erittäin välttämättömiä aloitteita, mutta minun täytyy sanoa, että mietintö on myös hyvin kunnianhimoinen. Se on kunnianhimoinen, jos ajatellaan, miten vaikeaa on ylipäätään saavuttaa tuloksia tässä asiassa, ja tällä tarkoitan tietenkin vanhoja kunnon ongelmiamme, jotka johtuvat EU: n taloudellisten etujen suojelemiseksi tehdyn sopimuksen puutteellisesta ratifioinnista. Ongelmana on se, että jotkin jäsenvaltiot eivät ole vielä ratifioineet tätä sopimusta.
Asia on vakava ja tärkeä ja haluaisin havainnollistaa sitä pienellä esimerkillä, joka voi olla lattea suuren asiakokonaisuuden yhteydessä, mutta juuri näinä päivinä keskustelemme Tanskassa siitä, miten Tanska menettää miljoonia ja miljoonia kruunuja, koska isät eivät hoida velvollisuuttaan maksaa elatusmaksuja. He muuttavat muihin maihin, ja voidaan vain todeta, ettei Tanskan viranomaisilla ole pienintäkään mahdollisuutta periä puuttuvia summia. Tämä asia koskee siis myös arkipäiväämme, siitä on monia esimerkkejä.
Mielestäni mietintö sisältää jännittäviä ajatuksia kunnollisen yhteistyön järjestämisestä, nopeammasta tietojenvaihdosta, petostenvastaisen toiminnan koordinointiyksikön voimistumisesta ja tästä Eurooppalaisesta oikeusviranomaisesta - vai miksi sitä nyt kutsummekaan. Mielestäni on tärkeää, että saamme lisätietoja ja odotan kesäkuuta, jolloin komissio toivottavasti antaa vastauksen ja esittää syventävää aineistoa, jotta voisimme päästä tässä keskustelussa eteenpäin. Tämä on tärkeä asia. Kiitos mietinnöstä.

Le Gallou
Theaton mietinnössä oikeustoimista unionin taloudellisten etujen turvaamiseksi käsitellään Amsterdamin sopimuksella muutetun Maastrichtin sopimuksen luonteeseen liittyvää perusongelmaa: itsemääräämisoikeuden siirron ongelmaa jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin välillä lainkäytön alalla, etenkin perustamissopimuksen 280 artiklan välityksellä. On totta, että tässä tapauksessa käytetään hyviä perusteluja, kuten Ellesin mietinnössä kieltäytymisestä myöntää vastuuvapautta vuoden 1996 talousarvion osalta korostetaan, mutta näitä hyviä perusteluja käytetään tarkoituksiin, jotka vaikuttavat meistä kyseenalaisilta.
Jos petosten, lahjonnan ja järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa ei nimittäin saavuteta tyydyttävää tulosta, päädymme luonnollisesti, kuten euron osalta, vaatimaan lisää yhdentymistä oikeus- ja rikosasioiden alalla. Yhteyselin kansallisten ja yhteisön oikeusviranomaisten välillä olisi luonnollisesti UCLAF, komission petosten torjuntayksikkö, josta tulisi jossain mielessä Euroopan oikeusviranomainen. Unohdamme kuitenkin sanoa, että komission ratkaisujen tekemistä koskevien laiminlyöntien, vakavien huolimattomuuksien tai tuomittavien toimintahäiriöiden, mitä tulee esimerkiksi syytteiden nostamiseen hullun lehmän tautia tai matkailua koskevissa jutuissa, olisi kuuluttava ainoastaan kansallisten tuomioistuinten tuomiovaltaan.
Itse asiassa on olemassa todellinen lyhyen aikavälin vaara, että lahjomisiin ja järjestäytyneeseen petostoimintaan liittyvien mafiamaisten vääristymien torjumiseksi päädytään, kuten rouva Theato toivoo, vaatimaan Eurooppalaisen oikeusviranomaisen tai eurooppalaisen oikeudellisen elimen perustamista, toistaakseni brittien ja saksalaisten käymää sanastokeskustelua. Sanastokeskustelu ei ole kuitenkaan puolueetonta, se osoittaa hyvin, että on olemassa perusongelma valtioiden kulttuuriin ja vapauteen sekä kansojen vapauteen nähden. Tästä näkökulmasta katsottuna tämä sanastokeskustelu osoittaakin hyvin, missä määrin se menettely, johon meidät halutaan sitoa, on vaarallinen.
Kieltäydymme osaltamme siitä, sillä emme toivo ylimääräistä ylikansallista oikeusviranomaista valtioiden itsemääräämisoikeuden tilalle.

Tomlinson
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa onnittelemalla rouva Theatoa. Hänen mietintönsä on hyödyllinen ja siinä korostetaan selkeästi parlamentin toivomusta vahvistaa petostentorjuntaa ja huonon hallinnon ja eurooppalaisten veronmaksajien rahojen väärinkäytön vastaista taistelua. Siinä suhteessa kaikki ovat yhtä sitoutuneita petostentorjuntaan. Kiitän todella rouva Theatoa hänen vuosia kestäneestä arvokkaasta työstään sekä talousarvion valvontavaliokunnassa että sen puheenjohtajana.
Joidenkin kysymysten osalta minulla on kuitenkin varauksia - ja sanon sen hyvin selkeästi - en rouva Theaton ongelman analyysin, vaan ongelmaan esitetyn ratkaisun osalta. Kuten totesin työjärjestyspuheenvuorossani, varaukseni koskevat 7, 9 ja 10 kohtaa, englanninkielisessä tekstissä käytettyä ilmaisua "European Public Prosecutor " ja mielestäni 280 artiklan väärää tulkintaa ja väärinkäyttöä h ja i kohdissa.
280 artikla mahdollistaa unionin toissijaisuusperiaatteen mukaisen puuttumisen asiaan ensimmäisen pilarin puitteissa. Toissijaisuusperiaatteen mukainen puuttuminen asiaan ei mielestäni kuitenkaan tarkoita sitä, kuten esimerkiksi 7 kohdassa sanotaan, että Eurooppalainen oikeusviranomainen voisi delegoida toimivaltaa kansallisille tutkintaviranomaisille. Tällöin toissijaisuusperiaatetta tulkitaan väärin ja tämän vuoksi olemme viitanneet 280 artiklaan väärin perustein.
Lopuksi sanoisin, että oikaisu vain pahentaa asioita niiden helpottamisen sijasta. On eri asia puhua "European Public Prosecutor " : ista, yhdestä virkamiehestä ja tämän roolista sekä henkilökunnasta, mutta jos ilmaisu muutetaan "European judicial authority " : ksi" , 280 artiklaan liittyvät ongelmat muodostuvat.
Mietinnössä on hyviä ajatuksia, mietinnön analyysi on ansiokas. Tulkintani on, että kestää vielä kauan, ennen kuin ymmärrämme tätä ongelmaa, enkä siksi kannata mietinnön niitä kohtia, joissa viitataan joko "European public prosecutor " " tai "European judicial authority " -viranomaisiin.

Bourlanges
Arvoisa puhemies, kuten näette, rouva Theatolla ei ole silmälaseja, sillä hän ei ole liki- eikä kaukonäköinen. Samoin on hänen mietintönsä laita, joka todistaa laajasta avarakatseisuudesta ja jossa osoitetaan se näköpiiri, jota kohti meidän on loppujen lopuksi pyrittävä, tässä tapauksessa rikosoikeuden yhdenmukaistamiseen Euroopan unionissa sekä itsenäisen oikeudellisen elimen perustamiseen, ilmaisu, joka on luullakseni kirjaimellisesti käännetty saksan kielestä, vaikka se ei ilmennäkään Corpus Juris -asiakirjaa. Äänestämme kuitenkin loppujen lopuksi mietinnöstä emmekä Corpus Juris -asiakirjasta.
Kaiken lisäksi, hyvä rouva, ette tyydy olemaan terävänäköinen, vaan täsmennätte myös määräpäivät lyhyellä, jopa erittäin lyhyellä aikavälillä. Mitkä ne ovat? Teidän mukaanne 280 artikla, vaikka se onkin hyvin huonosti laadittu, sallii älykkään tulkinnan. Tiedämme, että jotkin yhteisön talousarvioon kohdistuvat rikokset ja petokset ovat luonteeltaan monikansallisia, koska ne vetävät mukaan toimijoita ja ne aiheuttavat seurauksia useissa Euroopan unionin maissa. Tiedämme myös, että on mahdotonta reagoida sopivalla tavalla kansallisella tasolla. Yksi ratkaisu olisi olla tekemättä mitään, mihin itse asiassa meitä kehottaa herra Le Gallou, joka näyttää olevan kansallisten tai yhteisön veronmaksajien innokas suojelija, mutta joka tässä nimenomaisessa yhteydessä antaa periksi.
Kukaan ei väitä, ettei yhteisön tasolla pidä tehdä mitään, jos kaikki toiminta on mahdotonta kansallisella tasolla. Te, hyvä rouva, ehdotatte sen sijaan konkreettisia keinoja: itsenäisen oikeudellisen elimen perustamista sekä aseman, toiminnallisten keinojen ja tutkintavallan myöntämistä UCLAFille. Se on ensimmäinen askel oikeaan suuntaan. Mietintönne, hyvä rouva, on maltillinen mietintö, mutta se on, kuten sanotaan, maltillisuudessaan armoton.

De Luca
Arvoisa puhemies, minusta vaikuttaa siltä, että Eurooppa, sellaisena kuin sitä rakennamme, on eräänlainen jättiläinen, jolla on suunnattoman suuret jalat - kehittyvän ja pitkälle menevän talouden moottori - ja valtavan pitkät kädet - petos ja päivä päivältä saaliinhimoisemmaksi tuleva järjestäytynyt rikollisuus. Aivot jättiläisellä ovat kuitenkin joskus hyvin pienet ja poliittinen näkemys varsin vaatimaton eikä sillä valitettavasti ole munuaisia ja maksaa, elimiä, jotka voisivat suodattaa epäpuhtauksia.
Anteeksi tämä kielikuva, mutta minusta tuntuu, että rouva Theato on hyvin konkreettisella tavalla - ja kiitän häntä siitä sitkeydestä, jolla hän jatkaa tämän ongelman käsittelyä - halunnut tuoda esiin näitä tosiasioita.
Kuinka voidaan kuvitella, että voitaisiin päästä eteenpäin tilanteessa, jossa jäsenvaltiot kilpailevat eriarvoisessa asemassa, joka johtuu siitä, että joissakin valtioissa on määritelty yhteisöpetos erillisenä rikoksena ja toisissa ei? Niinpä uskon, ottaakseni uudelleen esille parlamentin jäsenen Bourlangesin käyttämän ilmaisun, että rouva Theato on ollut kauaskatseinen ja konkreettinen ja että korjaus on oikea. Kuinka on mahdollista kuvitella, herra puhemies, eurooppalaista syyttäjäviranomaista ilman konkreettista eurooppalaista oikeusviranomaista?

Hager
Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä mietinnössä esitettyjen näkemysten kanssa siitä, että kansainvälisten petosten torjunnan osalta nykytila on riittämätön. Kuten olen jo toistuvasti tuonut esiin, kannatan jokaista syyttäjäviranomaisten yhteistyötä koskevaa parannusta ja tietenkin myös jo käytettävissä olevien tietojen parasta mahdollista käyttöä. UCLAFin muuttaminen riippumattomaksi yhteistyö- ja tietoyksiköksi epäilemättä palvelisi tavoitetta torjua kansainvälistä rikollisuutta.
Tämän erityisyksikön asema ja toimivalta täytyy kuitenkin määritellä selkeästi ja on pohdittava sen toiminnan turvaamista, on nimittäin turvattava yksikön riippumattomuus. Muutoin eivät kuitenkaan samaa tehtävää hoitavan kansainvälisen rikosoikeustuomioistuimen periaatteet eikä myöskään ne bis in idem -periaate estä tehokasta puuttumista rajat ylittäviin petoksiin, vaan esteenä ovat sellaiset oikeudellisten menettelytapojen valtioiden välisen toiminnan puutteellisuudet, jotka on poistettava.
Emme kannata syyttäjäviranomaista, jolla on Euroopan laajuinen toimivalta, emmekä myöskään rikosoikeuden yhteisöllistämistä, minkä vuoksi emme voi kannattaa mietintöä, jossa esitetään sen suuntaisia ehdotuksia.

Sarlis
Arvoisa puhemies, mietintö on hyvä, sillä se on maltillisten laatima, jos sallitte ilmaisun, se tutkii Euroopan unionissa vallitsevan todellisen tilanteen valossa kysymystä, kuinka Euroopan unionin taloudellisia etuja vahingoitetaan, kuten olemme viime aikoina todenneet. Minun pitää korostaa keskipitkän aikavälin suunnittelua, tai jos haluatte, lyhyen aikavälin, vastakohtana pitkän aikavälin hankkeelle, joka koskee herra Tomlinsonin esiintuomia 7, 9, ja 10 artikloja.
Minun on korostettava, että esitetyllä korjauksella - sillä, miten asiaa käsittelemme, ei ole merkitystä - ratkaistaan tärkeä epäselvä asia. Minun on muistutettava tästä, sillä tämä periaate on välttämätön. Hyvät kollegat, tämä periaate on välttämätön, sillä - puhun käytännön lakimiehenä - komissio ei voi nostaa kannetta mitään jäsenvaltiota vastaan. Yksityinen kansalainen voi nostaa kanteen jäsenvaltiota vastaan ja saada viranomaiset puuttumaan asiaan. Komissiolla ei ole samaa oikeutta vedota kansallisiin viranomaisiin suojellakseen yhteisön etuja ja vaatia asian viemistä oikeuteen silloin, kun on esitetty syytöksiä selkeistä rikoksista. Näin ollen kyseisiä tarkistuksia on tuettava ja pyydän, että herra Tomlinson, joka on niin suuresti auttanut mietinnön valmistumista, katsoisi asiaa myös toisesta näkökulmasta.
Lopuksi haluaisin sanoa, että UCLAF on onnistunut tehtävässään tähän asti. Sen pitää kuitenkin uudistua ja ennen kaikkea ryhtyä käytännön toimiin, jotka antavat sille mahdollisuuden kohdata ongelmat. Yksi näistä toimista on, että sen virkamiehet pitää jättää komission virkasäännön ulkopuolelle.

Gradin
Tämä tapahtui jo kolmannen kerran. Olen hyvin pahoillani, että minun on aina puhuttava tällaisissa oloissa.
Esittelijä, rouva Theato, ja minä olemme molemmat vakuuttuneita siitä, että hyvin toimiva Euroopan oikeudellinen alue on erittäin tärkeä, jos haluamme jatkossa taata kaikille kansalaisillemme vapauden, turvallisuuden ja oikeudenmukaisuuden. Alueen merkitys on entistäkin selvempi nyt, kun unioni on laajentumassa. Neuvottelukonferenssi alkaa tänään - kuten tiedätte - Brysselissä. Euroopan unioniin liittyvät uudet kansalaiset odottavat unionin antavan heille takeet tästä asiasta, kuten myös nykyisten 15 jäsenvaltion kansalaiset.
Theaton mietintö on osa tätä paljon laajempaa pyrkimystä, vaikka siinä käsitelläänkin suoranaisemmin yhteisön taloudellisia etuja. Vapaan, turvallisen ja oikeudenmukaisen alueen toteuttamisessa kannatan asteittaista ja käytännönläheistä lähestymistapaa. Tämä on välttämätöntä, sillä lähtökohtamme on, että jäsenvaltioissamme on 15 erilaista oikeus- ja rangaistusjärjestelmää. Petos voidaan määritellä monella eri tavalla. Hallinnollisten ja rikosoikeudellisten rangaistusten tason vaihtelevuus sekä 15 jäsenvaltion välisen oikeudellisen yhteistyön puutteet lisäävät rikoksia ja lahjontaa yleisestikin ja myös EU: n talousarviota vastaan.
Tähän asti olemme turvautuneet Maastrichtin sopimukseen parhaamme mukaan. Se on johtanut joihinkin hyviin tuloksiin, kuten asetukseen taloudellisten etujen turvaamisesta ja asetukseen paikan päällä tehdyistä tutkimuksista, mutta on selvää, että meidän on laajennettava tätä ymmärrystä myös niiden keskuuteen, jotka hyötyvät työmme tuloksista, tuomalla nämä kysymykset lähelle kansalaisia. Monivuotisissa ohjelmissa on kyse juuri tästä.
Monet ohjelmat ovat parhaillaan käynnissä: oikeudellisen yhteistyön GROTIUS-ohjelma, lasten seksuaalisen hyväksikäytön ja naisilla käytävän kaupan vastainen STOP-ohjelma, naisiin ja lapsiin kohdistuvan väkivallan vastainen DAPHNE-ohjelma, väärennettyjä asiakirjoja koskeva SHERLOCK-ohjelma sekä poliisi- ja tulliyhteistyötä koskeva OISIN-ohjelma. Neuvosto on juuri hyväksynyt kaksi muuta ohjelmaa, rajavalvontaa, muutto- ja turvapaikkakysymyksiä koskevan ODYSSEUS-ohjelman sekä järjestäytyneen rikollisuuden vastaista toimintaa koskevan FALCONE-ohjelman.
Yhdessä nämä ohjelmat ovat vaikuttava alku kyseisten alojen asiantuntijoiden väliselle käytännön yhteistyölle kaikissa jäsenvaltioissamme. Niiden avulla oikeuden eri aloilla työskentelevät voivat yhdessä verrata parhaita käytäntöjä ja oppia arvostamaan ja kunnioittamaan toistensa työtapoja. Corpus Juris -asiakirjan akateeminen valmistelutyö on vielä yksi esimerkki siitä, kuinka voidaan luoda perustaa tuleville aloitteille. Valmistelutyö on tärkeää, jos haluamme onnistua kansalaisia suojelevan oikeudellisen kehyksen parantamisessa.
Unionin talousarvion turvaaminen on minulle erityinen huolenaihe, koska olen vastuussa petostentorjunnasta. On myös kansalaisten edun mukaista, että verotuloja käytetään oikein ja ettei petoksia tehdä. Euroopan unionin talousarvio koskee kaikkia veronmaksajia. He vaativat suojelua petoksia ja lahjontaa vastaan. Ainoa tehokas keino on yhteinen toiminta.
Tämä tunnustettiin täysin Amsterdamissa. Siellä päätettiin, että veronmaksajien rahoja on suojeltava samalla tavalla sekä unionissa että kaikissa jäsenvaltioissa. Saimme siihen myös oikeudellisen välineen: uuden 280 artiklan, jonka mukaan päätöksiin tarvitaan määräenemmistö, mikä tekee päätöksentekomenettelystä paljon tehokkaamman.
Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että unionin taloudellisten etujen yhtäläisen rikosoikeudellisen suojan varmistamiseksi kaikissa jäsenvaltioissa tarvitsemme tehokasta tutkintaviranomaisten ja tuomarien välistä yhteistyötä kaikissa jäsenvaltioissa.
Merkittävää apua on tulevaisuudessa UCLAFin tilapäisestä oikeudellisesta yksiköstä, johon kuuluu oikeusasiantuntijoita kaikista jäsenvaltioista. Näin voidaan sovittaa yhteen kansallisten tutkintaviranomaisten ja tarvittaessa oikeusviranomaisten välistä työtä sekä auttaa heitä. Olemme tehneet tällaisen ehdotuksen komissiolle, mutta kuten olen useaan otteeseen korostanut, tällainen toiminta vaatii inhimillisiä voimavaroja, joten odotan, että Euroopan parlamentti ottaa tässä suhteessa poliittisen vastuun.
Olen myös perustamassa ulkopuoliseen apuun perustuvaa petosten vastaista yksikköä ja toista yksikköä, joka vastaisi lahjonnan vastaisesta taistelusta. Perustan myös tiedusteluryhmän erityisesti tullipetoksia varten. UCLAFissa tehdään myös monia muita parannuksia, erityisesti sen tietokoneyksikössä, mutta näihin kysymyksiin palaan ensi kuussa, jolloin keskustelemme Böschin mietinnöstä.
Mitä tulee UCLAFin hoitamaan rekisteriin tai tietokantaan, haluaisin ilmoittaa, että komissio on jo ehdottanut tällaista rekisteriä taloudellisten etujen suojaamista koskevan sopimuksen lisäpöytäkirjassa, joka annettiin neuvostolle vuonna 1996. Sitä ei kuitenkaan sisällytetty lopulliseen pöytäkirjaan, joten mietin edelleen sitä, mikä olisi paras tapa ottaa tämä asia uudelleen käsiteltäväksi.
UCLAFin tehtävästä oikeusviranomaisten avustajana jäsenvaltioissa määrätään sopimuksen toisessa pöytäkirjassa. Valitettavasti, kuten aikaisemmin todettiin, yksikään jäsenvaltio ei ole vielä ratifioinut yhteisön taloudellisten etujen suojaamista koskevia monia sopimuksia. Tämä on suuri pettymys, kuten monet jäsenet ovat tässä keskustelussa todenneet. Toivon, että tämä kysymys otetaan esille Eurooppa-neuvostossa Cardiffissa. Siinä tapauksessa, että jäsenvaltiot eivät ratifioi näitä sopimuksia, komission on pohdittava vakavasti, kuinka voitaisiin edistyä, ja meillähän on uusi Amsterdamin sopimus, jossa meille annetaan parempia välineitä.
Viittaan erityisesti K.6 artiklaan sisältyviin uusiin kehyspäätöksiin, jotka siirretään 34 artiklaan. Tarkoitan myös toimivampaa 209 artiklan a alakohtaa, josta tulee nyt 280 artikla. Sopimukset tulevat voimaan, kun puolet jäsenvaltioista on ratifioinut ne. Rouva Theato vaatii myös joitakin muutoksia henkilöstösääntöihin. Komissio on jo 18. marraskuuta 1997 antamassaan tiedonannossa ilmaissut myönteisen kantansa tiettyihin mukautuksiin. Kollegani herra Liikanen kommentoi tätä tuolloin.
Haluaisin myös ilmoittaa, että valmistelen yhdessä komissaari de Silguyn kanssa ehdotusta uuden valuutan, euron, suojaamiseksi väärennöksiltä ja väärentämiseltä. Saatte tiedonannon asiasta hyvin pian. Tämä tuokin jälleen mieleeni Corpus Juris -asiakirjan kunnianhimoiset tavoitteet. Kuten tiedätte, näistä tavoitteista on keskusteltu akateemisissa piireissä jo joitakin vuosia. Komissio on sitoutunut tarkastelemaan asian kaikkia puolia. Monet asiantuntijat vertailevat parhaillaan 15 jäsenvaltion oikeusjärjestelmää sellaisilla alueilla kuin todisteiden kerääminen, keskinäinen avunanto ja näytön hyväksyminen. Näin ollen alustavaa työtä on tehty jo paljon ja väliaikaista selontekoa valmistellaan.
Minulla ei ole epäilystäkään siitä, etteivätkö tähän asiakirjaan sisältyvät ajatukset sisältyisi tuleviin keskusteluihin yhtenäisestä Euroopan oikeudellisesta alueesta - tämä tärkeä keskustelu liittyy myös Amsterdamin sopimuksen toimeenpanoon.

Puhemies
Kiitän teitä, arvoisa rouva komissaari, puheenvuorostanne, jonka käytitte lisäksi melko vaikeassa tilanteessa. Näin ollen luulen, että puhemieskonferenssin on tutkittava tämä jo useita kertoja esille tuotu ongelma juuri ennen äänestyksiä järjestettävistä keskusteluista.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.
Siirrymme nyt äänestykseen.

Äänestys
Puhemies
Haluaisin, ennen kuin aloitamme äänestykset, tehdä teille ilmoituksen. Puhemiehistö päätti eilen lähettää onnitteluviestin rouva Nicole Pérylle, entiselle varapuhemiehellemme, joka on juuri nimitetty Ranskan hallituksen jäseneksi.
Olen erityisen iloinen tehdessäni tämän ilmoituksen, koska, kuten tiedätte, tulin rouva Péryn seuraajaksi uskomatta kuitenkaan pystyväni korvaamaan häntä.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, koska kaikki tarkistukset on hyväksytty, haluaisin pyytää komissiota ja komission kautta myös neuvostoa kerrankin harkitsemaan vielä kerran, eikö parlamentin ilmaisemissa toiveissa voitaisi tulla vastaan. Me olimme eilen samaa mieltä asetuksesta nro 1408/71, joka koskee rajaseututyöntekijöitä, joiden on joka tapauksessa saatava hyvät oikeudet. Asia on nyt pysähtynyt yhteisöjen tuomioistuimeen. Kävimme asiasta eilen erittäin hyvän keskustelun, ja minusta vaikuttaa siltä, että komissaari ei aio hyväksyä parlamentin esittämiä tarkistuksia. Lisäksi komissiota pyydettiin eilen huolehtimaan siitä, että meille esitettäisiin katsaus kaikista neuvostoon pysähtyneistä ehdotuksista ja siitä, kuka mitäkin jarruttaa ja miksi.
Olen saanut komissaarin palautteen eilisiltaisten keskustelujen jälkeen, ja palaute oli joka tapauksessa kielteinen. Hän on samaa mieltä sisällöstä. Hän ei ole valmis ottamaan vastaan ehdotuksia. Herra puhemies, tästä syystä pyydän teiltä, että tästä ehdotuksesta ei pidetä lopullista äänestystä ja että mietintö palautetaan komissiolle, koska meillä täytyy kerrankin olla mahdollisuus käydä hyvää keskustelua komission ja neuvoston kanssa.
Olen ymmärtänyt komission puheenjohtajan puheista sen, että neuvosto aikoo käsitellä tätä ehdotusta 6. huhtikuuta IsonBritannian johdolla ja että parlamenttia painostetaan nyt kovasti, jotta lopullinen äänestys kuitenkin pidettäisiin.
Haluan tehdä vetoomuksen kaikkien niiden nimissä, jotka odottavat parannuksia, ja yksin jätettyjen rajaseututyöntekijöiden nimissä. Vetoan heidän nimissään myös neuvostoon, joka on aina valmis hyötymään mutta ei koskaan tekemään mitään ylimääräistä. Pyydän teitä kannattamaan ehdotusta siitä, että asetuksen nro 1408/71 muutoksia ei hyväksyttäisi tällaisinaan eikä missään tapauksessa lopullisessa äänestyksessä.

Hughes
Arvoisa puhemies, olen harvoin eri mieltä rouva Oomen-Ruijtenin kanssa, mutta tänään minun on pakko. Vastustan valiokuntakäsittelyyn palauttamista. Olen tarkastellut parlamentissa eilisiltana käytyä keskustelua. Näin myös jäljennöksen komissaari Flynnin esittelijälle lähettämästä kirjeestä. Minunkin mielestäni on ikävää, ettei tarkistuksia voida hyväksyä tässä vaiheessa, mutta huomautan, että komissio aikoo hyväksyä kaksi tärkeintä tarkistusta, tarkistukset 3 ja 4, koska asetukseen N: o 1408/71 tehdään yleinen tarkistus myöhemmin tänä vuonna.
Toivon esittelijän tuolloin kannattavan näitä tarkistuksia. Myös Anne Van Lanckerin rajatyöntekijöitä koskevan valiokuntaaloitteisen mietinnön yhteydessä neuvoston olisi vastattava erilliseen kysymykseen eri valtuuskuntien asemasta neuvostossa. Esittelijä on tästä täysin tietoinen.
Viimeinen huomioni on, että neuvosto aikoo antaa asetuksen 7. huhtikuuta. Tämä ei suinkaan ole tärkein asia, mutta se on vaikuttanut koko tämän ehdotuksen käsittelyn aikatauluun. Mietinnön palauttaminen valiokuntakäsittelyyn ei hyödyttäisi mitään. Sen vuoksi vastustan sitä.

Crowley
Arvoisa puhemies, myös minä vastustan valiokuntakäsittelyyn palauttamista. Komissio on jo ottanut huomioon ja hyväksynyt sen, mistä olemme tänä aamuna äänestäneet. Se on ilmaissut halukkuutensa tarkastella myös muita alueita. Kuten kollegani herra Hughes on sanonut, asia kuuluu neuvostolle, emmekä me saisi käyttää sitä viivästyttämis- tai pysäyttämistaktiikkana. Äänestäkäämme tästä käsittelemästämme asiasta sotkematta sitä muihin asioihin. Vastustan valiokuntakäsittelyyn palauttamista.

Wolf
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, mielestäni se, että ei ratkaista niitä lainsäädännön aukkokohdista ja puuttuvasta yhdenmukaisuudesta johtuvia ongelmia, joita rajaviranomaiset henkilökohtaisesti joutuvat sietämään, on todella vertaansa vailla oleva skandaali, joka on jatkunut jo vuosia. Meillä on parlamenttina vastuu tehdä todella kaikkemme painostaaksemme mahdollisimman voimakkaasti neuvostoa ja komissiota, joiden ponnistelut tiedän kyllä hyvin. Sen teemme kannattamalla rouva Oomen-Ruijtenin ehdotusta, vaikka se saattaakin ärsyttää puheenjohtajamaata Isoa-Britanniaa. Tässä on kuitenkin kysymys siitä, että edustetaan monien ihmisten etuja eikä puheenjohtajamaan, joka mielellään haluaisi vähemmän ristiriitoja.

Flynn
Arvoisa puhemies, haluaisin komission puolesta vakuuttaa esittelijälle, että komissio tukee voimakkaasti kaikkea sitä, mitä hän on sanonut. Kaksi ensimmäistä tarkistusta, joiden puolesta äänestitte tänä aamuna, ovat jo neuvoston käsiteltävinä ja niistä keskustellaan parhaillaan. Olen melko valmis tukemaan myös kahta muuta tarkistusta ja teen ehdotuksen ennen vuoden loppua. Parlamenttia kehotetaan kuitenkin tänä aamuna äänestämään asetukseen nro 1408/71 vuosittaiseen mukauttamiseen liittyvistä puhtaasti teknisistä tarkistuksista. Toisessa asiassa, joka tietenkin liittyy tähän, vaaditaan yksimielisyyttä, ja pyydän hartaasti, että parlamentti auttaisi neuvoston taivuttelemisessa. Näiden neljän muun asian käsittely on pysähdyksissä, vaikka edistymmekin niissä jonkin verran. Tänä aamuna teitä kuitenkin pyydetään äänestämään asetukseen nro 1408/71 vuosittain tehtävistä teknisistä mukautuksista. Niitä käsitellään sosiaaliasiain neuvostossa 6. huhtikuuta, ja olisi erittäin harmillista, jos parlamentti ei ymmärtäisi, että tämä on hyödyllistä tehdä juuri nyt.
Rouva Oomen-Ruijtenille sanon, että hänen näkemyksensä on otettu huomioon, komissio tukee sitä ja viemme asian kaiken mahdollisen tuen avulla mahdollisimman pitkälle. Siihen vaaditaan kuitenkin neuvoston yksimielisyyttä. Kuten sanoin, asiassa edistytään jonkin verran, ja toivon, että voimme puuttua kahteen huomattavaan tarkistukseen - 3 ja 4 tarkistukseen - ennen vuoden loppua, jolloin kesäkuun loppuun mennessä odottamamme tuomiot on annettu ja koko tämän direktiivin tulkitseminen ymmärretään selvästi.
Vetoan rouva Oomen-Ruijteniin, vaikkakin tunnustan, että komissio tukee hänen näkemystään, että hän taipuisi ja antaisi asian neuvoston käsiteltäväksi, jotta tekniset tarkistukset saataisiin selvitettyä.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, vielä lyhyesti. Minusta näyttää nyt, että komissaari haluaa neuvoston saamien hyötyjen ja haittojen jäävän rajaseututyöntekijöiden kannettaviksi. Kuka tässä parlamentissa uskaltaa äänestää mietinnön palauttamista koskevaa ehdotustani vastaan, koska 6. huhtikuuta on neuvoston kokous Ison-Britannian johdolla? Haluan, että asiasta neuvotellaan teidän ja neuvoston kanssa sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnassa.
(Asia palautettiin asiasta vastaavaan valiokuntaan.)

Müller
Arvoisa puhemies, puolueryhmämme vaatii tarkistusehdotuksessamme jälleenrakentajan viran perustamista Bosnia-Hertsegovinaa varten. Olemme keskusteluissa kaikkien puolueryhmien ja myös komission kanssa pyrkineet yhteisymmärrykseen siitä, että jos luovumme tästä sanasta "jälleenrakentaja" , tarkistusehdotusta kannatetaan, koska siinä pyritään siirtämään sivuun jokin komission pääosastoista. Emme halua rasittaa tätä aloitetta käsitteillä, jotka jättävät epäselväksi sen, kuka on mukana asiassa. Siksi pyydän, että tästä tarkistuksesta äänestetään ilman lisäystä " jälleenrakentajana" .

Giansily
Arvoisa puhemies, ryhmämme tukee rouva Müllerin ehdotusta.
(Puhemies totesi, että suullisen tarkistuksen jättämistä ei vastustettu.)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.) Wynnin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A4-0091/98) vastuuvapauden myöntämisestä komissiolle kuudennen ja seitsemännen Euroopan kehitysrahaston varainhoidosta varainhoitovuonna 1996
(Parlamentti hyväksyi perättäisillä äänestyksillä molemmat päätökset ja päätöslauselman.)
Tomlinson
Arvoisa puhemies, pidän teitä lakimiehenä, joka antaa neuvoja parlamentille ja suojelee etujamme. Valiokunnassa käytiin tärkeä keskustelu eräästä merkittävästä mietinnöstä, ja mielestäni keskustelun tärkein osa koski ilmaisun "European Public Prosecutor " käyttöä. Tästä on keskusteltu puolueryhmissämme. Sen vuoksi olimme erittäin tyytymättömiä, kun saimme täysistunnossa tietää, että 7, 9 ja 10 kohdassa esiintyvä ilmaisu "European Public Prosecutor " oli poistettu oikaisulla ja korvattu ilmaisulla "European judicial authority " , joka itse asiassa tarkoittaa jotain aivan muuta. Mielestäni huonon "European Public Prosecutor " -ilmaisun muuttaminen mielestäni vielä huonommaksi "European judicial authority " -ilmaisuksi, varsinkin kun muuttaminen tehtiin vielä oikaisulla, on parlamentin väärinkäyttämistä, ja odotan päätöstänne tässä asiassa.

Dankert
Arvoisa puhemies, samasta aiheesta. Uskon nimittäin, että valiokunnassa käsitelty "public prosecutor " -ilmaisun korvaaminen "independent judicial authority " -ilmaisulla ei ole ainoastaan kielellinen oikaisu, se muistuttaa vallankaappausta. Mielestäni parlamentin kanslian olisi siis pitänyt kieltäytyä tekemästä sellaista muutosta.

Theato
. (DE) Arvoisat kollegat, olemme keskustelleet tästä ongelmasta aikaisemminkin. Olen pitänyt lähtökohtanani saksankielistä versiota, josta myös valiokunnassa äänestettiin. Koska ei ole olemassa eurooppalaista oikeus-, syyttäjä- eikä tutkintaviranomaista eikä myöskään yleistä syyttäjää, on äärimmäisen vaikeaa löytää tältä osin yhtenäinen käsite, jossa otetaan huomioon kaikki erilaiset kansalliset järjestelmät. Eräässä tutkimuksessa käytettiin tätä käsitettä "Staatsanwaltschaft " , mutta se ei sellaisenaan ole mikään yksiselitteinen käsite. Koska sain kokea erittäin paljon vastustusta saksankielisen käsitteen "Staatsanwaltschaft " vuoksi, olen yrittänyt löytää mietintööni neutraalin ilmaisun ja antaa sitten äänestää myös siitä. Ei kuitenkaan äänestetty erilaisista kieliversioista. Koska minulle sitten jälkikäteen kerrottiin, että käännökset olivat epätarkkoja tai myös virheellisiä, pyysin, että käsite rinnastettaisiin saksankieliseen käännökseen, jota pidin lähtökohtanani.
Haluan kuitenkin vielä kerran tehdä selväksi, että meidän on määriteltävä jotakin, jota ei vielä ole. Olenkin jo aiemmin pyytänyt määritelmää myös komissiolta. Käsitteen täytyy olla niin kattava, että se ottaa poikkeuksetta huomioon jäsenvaltioiden käytännöt eikä loukkaa niitä. Siksi tässä kysymyksessä ongelmana on mielestäni ensi sijassa kielellinen muoto. Olin hiukan hämmästynyt siitä, että puoleeni käännyttiin sitten myöhään eilen illalla. Pyytäisinkin siksi kovasti sitä, että täällä tarkastetaan sisältö eikä tartuta sanaan, joka täytyy vielä ensin määritellä, mitä olenkin pyytänyt.

Puhemies
Kiitos, rouva Theato. Minun on sanottava, että kyse on mielestäni käsitettä pikemminkin kuin käännöstä koskevasta kysymyksestä. Mutta kysyn herra De Lucalta ja herra Bourlangesilta sekä rouva Wemheuerilta heidän mielipidettään. Sitten teemme päätöksen.

De Luca
Arvoisa puhemies, kysymys todellakin - kuten oikein sanoitte - on olemassa eikä se ole pelkästään terminologinen kysymys. Itse asiassa termillä " eurooppalainen syyttäjäviranomainen" on merkitys. Ehkä rouva Theaton tekemä ehdotus " oikeusviranomainen" on kattavampi termi, joka voisi sisältää molemmat käsitteet. Ehkä on olemassa ratkaisu, jota rohkenen ehdottaa parlamentille: ei käytetä termiä " syyttäjäviranomainen" eikä " oikeusviranomainen" , vaan " eurooppalainen oikeudellinen elin" . En tiedä, kuinka tämä ilmaus voidaan kääntää muille kielille tai onko se yhteensopiva. " Elin" on kuitenkin tältä väliltä oleva väljemmin määritelty käsite, joka voisi ratkaista kielellisen ristiriidan, joka muutoin estäisi meitä etenemästä.

Bourlanges
Arvoisa puhemies, keskustelu varsinaisesta asiasta on varmasti käynnissä, mutta me käymme täällä nyt ainoastaan keskustelua menettelystä, ja kyse on siitä, onko käsiteltäväksemme annettu teksti sopusoinnussa sen kanssa, mikä talousarvion valvontavaliokunnassa hyväksyttiin.
Tarkistuksen varauksella uskon, ettei ole epävarmaa, että ensinnäkin teksti, josta äänestimme ja joka on virallinen, on saksankielinen teksti, ja toiseksi, että tämä saksankielinen teksti sisälsi ilmaisun " itsenäinen elin" saksaksi, eikä se sisältänyt ilmaisua " Euroopan oikeusviranomainen" , joka on peräisin toisesta lähteestä, nimittäin komission ehdottamasta Corpus Juris - asiakirjasta.
Uskon siis, että menettelyn kannalta ei ole epäselvyyttä. Äänestimme hyvinkin tekstistä, jossa puhuttiin itsenäisestä oikeudellisesta elimestä. Jos tämän tekstin kanssa olisi oltu ristiriidassa, olisi mielestäni pitänyt esittää tarkistusta muotomääräysten mukaisesti, ja tässä tapauksessa kyseessä olisi juuri käännösvirhe saksankielisen tekstin ja muiden kieliversioiden välillä.
Luulen siis, että on pitäydyttävä äänestystuloksessa, joka perustuu saksankieliseen tekstiin ja joka on virallinen.

Wemheuer
Arvoisa puhemies, olemme puolueryhmissä - tietenkin myös meidän puolueryhmässämme - keskustelleet mietinnöstä ja vieläpä siinä muodossa kuin se oli tiedossamme, ilman oikaisua, ja olemme muodostaneet siitä mielipiteemme. Siksi voimme mielestäni äänestää tekstistä siinä muodossa kuin se oli tiedossamme. Haluan pyytää rouva Theatoa peruuttamaan oikaisunsa, koska se ei selvästikään ole selventänyt asiaa, vaan aiheuttanut sekaannusta. Jos hän ei peruuta sitä, aion kuitenkin puolueryhmäni puolesta esittää mietinnön palauttamista takaisin valiokuntaan.

Green
Arvoisa puhemies, olen täysin samaa mieltä rouva Wemheuerin esittämistä huomioista. Uskomme kuten tekin, ettei tämä ole ainoastaan kieliongelma; kyse on eri käsitteestä, eli jos oikaisua ei voida peruuttaa, toivoisimme, että mietintö palautettaisiin valiokuntakäsittelyyn selvitystä varten.

Puhemies
Hyvät kollegat, meillä on siis ehdotus, joka koskee oikaisua, ja ehdotus asian palauttamisesta valiokuntakäsittelyyn. Alistan siis ehkä ensiksi äänestykseen oikaisua koskevan ehdotuksen tietääkseni, hyväksytäänkö oikaisu vai hylätäänkö se. Rouva Theato, sopiiko teille tällainen menettelytapa?

Theato
. (DE) Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi tarkkaan tietää, järjestättekö vielä kerran äänestyksen valiokuntaan palauttamisesta, jos ette hyväksy oikaisua.
Minun täytyy tarkkaan tietää menettelyn kulku. Onko asia niin? Äänestetäänkö ensin oikaisusta? Jos oikaisu hyväksytään, pidättekö sitten vielä yhden äänestyksen?

Puhemies
Hyvä rouva, äänestämme ensin oikaisusta. Jos oikaisu hyväksytään, äänestämme sen jälkeen mahdollisesti mietinnön palauttamisesta valiokuntakäsittelyyn, jos vaaditte sitä. Tällä hetkellä käsiteltäväkseni on kuitenkin annettu rouva Greenin ehdotus, jonka tarkoituksena on palauttaa mietintö valiokuntakäsittelyyn, jos oikaisua ei hyväksytä. Näinhän asia oli?
(Rouva Green keskeytti puhemiehen.) Anteeksi, rouva Green, asia on päinvastoin. Ilmaisin itseni huonosti. Äänestämme ensin oikaisusta 1 nähdäksemme, hyväksytäänkö se vai ei. Sillä tällä oikaisulla, muistutan teitä, korvataan ranskankielinen ilmaisu " eurooppalainen oikeusviranomainen" ilmaisulla " eurooppalainen oikeudellinen elin" . Meidän on siis, koska muutos koskee koko tekstiä, äänestettävä ensin oikaisusta. Sitten äänestämme mahdollisesti pyynnöstä palauttaa mietintö valiokuntakäsittelyyn.

Green
Arvoisa puhemies, arvostan suuresti sitä, mitä yritätte tehdä, ja olen kanssanne samaa mieltä, mutta emme ole aikaisemmin soveltaneet tällaista menettelyä. Mitä oikaisuun tulee, jos rouva Theato on valmis peruuttamaan sen, se on mielestäni soveliasta ja äänestämme sitten alkuperäisestä tekstistä. Jos hän ei halua peruuttaa oikaisua, meidän olisi mielestäni palautettava mietintö valiokuntakäsittelyyn.

Theato
Kiitän sydämellisesti rouva Greeniä, joka on selvästi edistänyt asian selvittämistä. Olen valmis peruuttamaan oikaisun. Se ei kosketa minua itseäni, haluan tuoda sen selvästi esiin. Haluan kuitenkin todeta, että kaikki kollegat, missä he sitten ovatkaan, jättävät minut nyt tietenkin pulaan, kun he oikaisun peruuttamisen vuoksi äänestäisivät vastaan. Sen haluan tuoda tässä selvästi esiin! Sanon selkeästi, että minulle ei ole pääasia kysymys, mikä tämän sitten joskus toteutuvan elimen nimen pitäisi olla. Minulle on pääasia, että se perustetaan, jotta saamme aikaan taloudellisten etujen suojan!

Tillich
Arvoisa puhemies, äänestystä, jonka nyt haluatte pitää, ei voida hyväksyä. Esittelijä sanoi, että alkuperäinen teksti on saksankielinen. Jos äänestämme nyt, äänestämme kääntäjien työstä emmekä siitä aiheesta, josta tässä on kysymys. Siksi en voi hyväksyä äänestystä, johon aiotte ryhtyä. Meidän pitäisi äänestää saksankielisen tekstin pohjalta.

Puhemies
Hyvät kollegat, panen merkille sen, että esittelijä peruutti oikaisun 1. Äänestämme siis tekstistä ilman oikaisua 1. Olemmehan kaikki tästä samaa mieltä. Jokainen kantakoon vastuunsa. En voi ehdottaa muuta.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Caudron
Haluan onnitella kollegaamme Tom Megahya hänen työnsä vakavuudesta ja hänen mietinnössään laadittujen suositusten asianmukaisuudesta, jotka näyttävät minusta olevan oikeansuuntaisia. Monen kollegan lailla haluan tukea esittelijän esittämiä tarkistuksia. Niinpä yhdyn täysin ajatukseen erottaa toisistaan pysäköintiluvan saaja ja ajoneuvo.
Tiedämme nimittäin miten vaikeaa on toteuttaa toimia, joilla pyritään vammaisten henkilöiden sopeuttamiseen sellaiseen yhteiskuntaan, jossa otetaan yhä vähemmän huomioon ne yksilöt, jotka kykenevät huonoimmin mukautumaan yhä ankarampiin vaatimuksiin. Niinpä toivon, että unionin jäsenvaltiot omaksuvat hyvin nopeasti nämä suositukset.
Tämän mietinnön kautta esitetään jälleen kansalaisten Eurooppaa koskeva kysymys. On nimittäin pakko panna merkille todellisuus, joka etääntyy yhä virallisista juhlapuheista ja pörssi-indikaattoreista, jotka levittävät lukuja, joista yksilöt puuttuvat.
Haluan vielä kerran tuomita täällä nämä rajut hyökkäykset yhteisvastuun ja oikeudenmukaisuuden arvoja vastaan. Euroopan unioni edustaa kehityksen ja sivistyksen mallia ja haluan palauttaa sen mieliin näinä hyvinvointivaltion purkamisen aikoina.
Myönnän, että nämä sanat poikkeavat hieman alkuperäisestä aiheesta, mutta pelkään, että toimet, joilla tähdätään sosiaalisen sääntelyn purkamiseen, koskettavat erityisesti vammaisia. Mielestäni meillä on tällä alalla vielä paljon tekemistä, etenkin mitä tulee työhön pääsyyn ja kaiken sellaisen piilevän syrjinnän torjuntaan, joka koskettaa liian usein vammaisia.

Titley
Vaikka kollegani herra Megahy onkin oikeassa huomauttaessaan, että neuvosto valitsee suosituksen, joka ei sido hallituksia noudattamaan tätä asiaa, pidän hänen ohellaan ehdotuksia EU: ssa käytettävästä vammaisten pysäköintiluvasta myönteisinä.
Olen myös tyytyväinen siihen, että parlamentin erityisehdotukset on otettu huomioon - esimerkiksi se, että olisi tärkeää myöntää vammaiselle kuljettajalle pysäköintilupa, joka koskee kaikkia hänen käyttämiään ajoneuvoja, jolloin vältyttäisiin siltä byrokratialta, joka pysäköintiluvan uusimisesta seuraisi aina ajoneuvon vaihtuessa.
Olen tyytyväinen myös siihen, että vammaisen kuljettajan määritelmä jätetään jäsenvaltioiden tehtäväksi, jolloin määritelmä voi olla niin laaja kuin kukin maa katsoo sopivaksi. Kuten aina, EU: n suuntaviivojen olisi oltava vähimmäistaso, jonka perusteella voimme edetä maiden haluamaan suuntaan. Toivon, että hallitukset tekevät kaikkensa helpottaakseen monien vammaisten kansalaistemme matkustamista, jotta vapaata liikkuvuutta sovellettaisiin tulevaisuudessa kaikkiin eurooppalaisiin.
Wijsenbeekin suositus toiseen käsittelyyn (A4-0116/98)
Langenhagen
Tästä pidetään kiinni, ja herra Kinnock, asiasta vastaava komissaari, on eilen keskustelussa nykyaikaisesta ajopiirturista vahvistanut seuraavaa:
1.Neuvosto on päätöksessään ilmaissut näkemyksensä vain tulevaisuuden mustasta laatikosta (IB-liitteen mukainen laite). Brittiläinen parlamentin jäsen ja sosialistien koordinaattori joutui viimekertaisessa liikenne- ja matkailuvaliokunnan istunnossa kaksi kertaa kysymään siitä komissiolta. Komission edustaja vahvisti, että neuvostolle esitettiin vain IB: tä koskeva ehdotus.2.Uutta mustaa laatikkoa ei ole tähän mennessä vielä tarkemmin määritelty. Tiedämmekö oikeastaan, mistä äänestämme?3.Neuvoston päätös on virheellinen, koska lisälaitteista ei annettu määräyksiä. Neuvosto on neuvotellut tässä liian nopeasti ja väärin saadakseen väkisin aikaan kompromissin. Uskotteko todellakin, että yritykset eivät lisälaitteiden puuttuessa yrittäisi kaikkeaan säilyttääkseen vanhat ajopiirturit millä keinolla tahansa?! Yhteenkasattu piirturi ei varmastikaan paranna mittausten tarkkuutta.4.Kilpailu tehdään Keski- ja Itä-Euroopan valtioille erittäin helpoksi. Näiden valtioiden kanssa sovittiin ylipäänsä ajopiirtureiden käytöstä vasta vuonna 1995. Jos jo eurooppalaisten valtioiden yrityksiltä ja valvontaviranomaisilta puuttuu se koko infrastruktuuri, jonka uusi laite tarvitsee, Adam Riesen mukaan ei voi myöskään olettaa, että meidän kilpailijamme välittäisivät siitä.5.Tietojen valvonnasta ja toimittamisesta yrityksissä ei ole vielä annettu määräyksiä. Sitä ei kai kukaan ole voinut vakavissaan haluta.Päätelmäni tästä sen jälkeen, kun olen neljä vuotta tehnyt työtä tämän asetuksen parissa Euroopan kansanpuolueen esittelijänä liikenne- ja matkailuvaliokunnassa on, että jäsenvaltiot haluavat ensi sijassa säilyttää tähän asti käytetyn manipuloitavan ajopiirturijärjestelmän; syyt ovat valitettavia, mutta selviä.
Komissio on tehnyt 180 asteen käännöksen ja yllättänyt neuvoston. Parlamentti on enemmistöllään tehnyt samoin. Tämä kaikki ei paranna Euroopan parlamentin uskottavuutta.
Myönteistä on, että olemme parlamentin tänään tekemällä päätöksellä panneet liikkeelle teknisen kehityksen. Kielteistä on edelleen se, että se toteutuu valitettavasti vasta pitkän ajan kuluttua tulevaisuudessa eikä nyt. Sillä välin, noin kymmenen vuoden ajan, ajamme laillisuuden rajamailla. Sillä on seurauksensa!

Lindqvist
On tuskin kohtuullista, että EU: n on säänneltävä tieliikennettä niin tarkasti kuin nyt, kun on laadittu määräyksiä tieliikenteen valvontalaitteiden rakenteesta, asennuksesta, käytöstä ja tarkastuksista. Myös komission on hyväksyttävä järjestelmät. Neuvosto menee asiassa vielä pidemmälle ja ehdottaa, että digitaalisten ajopiirtureiden asentaminen tulisi pakolliseksi kaikkiin uusiin ajoneuvoihin 1. heinäkuuta 2000 alkaen.
Ehdotukset vaikuttavat erityisesti pieniin liikennöitsijöihin ja niihin yrityksiin, joilla ei aina ole mahdollisuutta ottaa käyttöön uusia laitteita ilman suuria kuluja. Tällaiset kysymykset on käsiteltävä kansallisella tasolla. Yksityiskohtaisten sääntöjen laatimisen on loputtava EU: n tasolla.

Rovsing
Kaikki Euroopan maat panostavat nykyisin erityisesti siihen, että työrajoitteisille annetaan mahdollisuus liikkua vapaasti. Tärkeä osa tätä politiikkaa on, että vammaiset pääsevät heille varatuille pysäköintipaikoille, jotka on sijoitettu erityisen tarkoituksenmukaisesti. Lupa pysäköidä sellaisille paikoille annetaan erityisen viranomaisen myöntämän henkilöllisyystodistuksen perusteella. Onneksi nämä kansalliset vammaiskortit tunnustetaan useimmissa tapauksissa myös silloin, kun kortin haltija matkustaa muissa EU-maissa. Vammaisia ajatellen olisi kuitenkin paljon käytännöllisempää ja varmempaa laatia yhteinen EU-kortti ja sen vuoksi pidän ehdotettua asetusta myönteisenä aloitteena.
Parlamentti hyväksyi ensimmäisen käsittelynsä yhteydessä monia tarkistusehdotuksia, joiden tavoitteena on parantaa entisestään vammaisten oloja ja on ilahduttavaa huomata, että neuvosto on liittänyt nämä ehdotukset yhteiseen kantaansa. Näiden hyvien tuloksien perusteella tuen kantaa täysin.

Schlechter
Aluksi oli neuvoston asetus nro 548/69 joidenkin sosiaalialan määräysten yhdenmukaistamisesta tieliikenteessä. Tätä asetusta seurasi toinen asetus nro 1463/70, jossa säädettiin valvontalaitteiston käyttöönotosta tieliikenteessä. Kuten monissa muissa tapauksissa, tällä uudistuksella oli aluksi myönteisiä seurauksia työ- ja kilpailuoloihin, mutta ei valitettavasti pitkäksi aikaa.
Uusi sääntely kävi välttämättömäksi. Vuoden 1985 neuvoston direktiivissä nro 3820/85 vahvistettiin ammattikuljettajien ajoja lepoajat ja varmistettiin valvontalaitteistoja koskevien yhteisön määräysten parempi valvonta.
Vuosia kestäneiden käytännön kokemusten jälkeen ilmeni, että asetus nro 3821/85 ei varmistanut riittävää suojaa levyn manipulointia vastaan ja että valvontajärjestelmää oli erittäin vaikea saada aikaan.
Näin ollen komissio ehdotti vuonna 1994 järjestelmää 1, jossa säilytettiin nykyinen elektronisen "mustan laatikon" täydentämä ajopiirturi ja jonka avulla voitiin siirtää vaadittuja tietoja kuljettajan älykorttiin. Euroopan parlamentti hyväksyi tämän ratkaisun varauksin. Vuonna 1995 se toivoi järjestelmää, joka olisi tehokkaampi, luotettavampi ja vähemmän altis petoksille.
On näin ollen hämmästyttävää nähdä esittelijämme perääntyvän, sillä järjestelmä 1a, jota hän meille esittää, on vanhentunut järjestelmä. Siinä ei mennä yhtä pitkälle kuin Euroopan parlamentin vuoden 1995 päätöksessä ja sen enempää komissio kuin neuvostokaan eivät huoli sitä enää.
Yhteisessä kannassa mennään tosin pidemmälle kuin esittelijän suosittelemassa kannassa. Siinä on sovellettu kirjaimellisesti Euroopan parlamentin pyyntöä, jossa pyrittiin ottamaan käyttöön uuden sukupolven valvontalaitteistoja, jotka ovat täysin digitaalisia ja joissa on keskusmuisti.
Tekniikassa tapahtunut edistyminen ja teollisuuden harjoittajien pohdiskelu ovat jo kahden vuoden ajan osoittaneet, että tämä tie (siis Euroopan parlamentin kannattama tie) on oikea ja että näin ollen ei siis ole enää perusteltua kannattaa valintaa, joka muodosti välivaiheen kehityksen ajanmittauslaitteiston 1a ja täysin digitaalisen valvontalaitteiston välillä (yhteistä kantaa koskevien päätelmien teksti).
Olen siis sitä mieltä, että tekemämme päätös on oikea.
Meidän on nyt löydettävä ratkaisuja ongelmiin, joita varmasti ilmenee. Meidän on siten saatettava uusi sääntelymme yhteneväiseksi AETR-sopimuksen kanssa, joka allekirjoitettiin Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja muiden Euroopan maiden välillä ja jonka tavoitteena on yhdenmukaistaa ajoajat ja valvontavälineet, jotta voitaisiin välttää kilpailun vääristyminen Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden liikenteenharjoittajien välillä. Tällaisen muutoksen pitäisi tapahtua samassa määräajassa kuin mistä uudessa sääntelyssä on määrätty. Mitä tulee ajoneuvojen saattamiseen yhdenmukaiseksi sääntelyn kanssa, meidän on löydettävä järkeviä määräaikoja, jotka tyydyttävät asianomaisia.
Jos kaksi vuotta asetuksen voimaantulon jälkeen liikenteeseen asetetut ajoneuvot on varustettava elektronisella ajopiirturilla 1b, samoin on oltava niiden ajoneuvojen osalta, jotka on asetettu liikenteeseen 1. tammikuuta 1996 alkaen, kun niiden varustuksena oleva valvontalaitteisto korvataan. Seitsemän vuotta asetuksen voimaantulon jälkeen kaikki ajoneuvot on varustettava laitteistolla 1b.
Mikään ei mielestäni estä sitä, että teknisen komitean tekemällä myöhemmällä päätöksellä laaditaan yksityiskohtaisesti tekniset vaatimukset. Minusta näyttää kuitenkin oivalliselta, että tässä komiteassa tehdään lopullinen ja kokonainen sopimus ennen uuden asetuksen voimaantuloa. Kaikilla näillä teknisillä parannuksilla ei ole kuitenkaan mitään arvoa, jos tieliikenteeseen sovellettavaa valvontaa ei suoriteta sääntöjen mukaisesti ja yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa.
Lopuksi sanoisin, että tarvitsemme välineen, joka on välttämätön rikkomusten toteamiseksi ja voimassa olevien sääntöjen noudattamisen lujittamiseksi. Uskon, että järjestelmä 1b täyttää nämä ehdot. Mitä jäsenvaltioihin tulee, niiden on pyrittävä tulevaisuudessa siihen, että ne eivät enää käyttäydy eri tavalla sen takia, että voimassa olevia sääntöjä tulkitaan epäyhtenäisesti.
Järjestelmään 1b tehdyt sijoitukset hyväksytään ja valvontatoimet tuottavat toivotun tuloksen sillä ehdolla, että komissio hoitaa myös nämä ongelmat mahdollisimman nopeasti.
Väyrysen mietintö (A4-0008/98)
Väyrynen
Arvoisa puhemies, haluan todellakin antaa suullisen äänestysselityksen sen johdosta, että liberaaliryhmä pidättäytyi lopullisesta äänestyksestä. Tämä johtui siitä, että 4 artiklaa eli kansallisia lentokenttäverkkoja koskevassa äänestyksessä lopputulos oli meidän kannaltamme mahdoton.
Tässä äänestettiin erikseen valiokunnan ehdotuksesta numero 10, jossa oli kysymys 2 kappaleen johdannosta. Siinä äänin 251-243 parlamentti päätti hyväksyä valiokunnan ehdotuksen. Tämä rajoittaa kansallisten lentokenttäverkkojen puitteissa toteutettavan maksujen tasauksen vain kotimaan lentoihin. Kuten komissaari Neil Kinnock eilen täällä parlamentissa totesi, tämä on täysin vastoin direktiivin keskeistä periaatetta eli syrjimättömyyden periaatetta. Maksujen täytyy olla samat kotimaan lennoilla ja unionin sisäisillä lennoilla. Kun tämä avainkohta mietinnössä sai virheellisen muodon, liberaaliryhmä joutui pidättäytymään lopullisesta äänestyksestä.
Lisäksi haluan kertoa, että vastustimme vihreiden tekemää muutosehdotusta 25 sillä perusteella, että omassa muutosehdotuksessamme 26 ja sosialistien jättämässä muutosehdotuksessa 20, oli jo otettu riittävästi huomioon ympäristönäkökohdat.

Ahlqvist, Andersson, Hulthén, Lööw, Theorin ja Waidelich
Suhtaudumme myönteisesti ehdotetun direktiivin perusajatukseen, nimittäin siihen, että avoimuus ja kuuleminen johtaisivat siihen, että maksujärjestelmien erot olisivat mahdollisimman pienet. Euroopan lentoyhtiöt voivat hyötyä lentoasemamaksujen selkeyttämisestä. Pidättäydymme äänestämästä, koska olemme kuitenkin sitä mieltä, ettei ehdotettuja tekstejä voida tulkita niin, että seuraukset voitaisiin arvioida täydellisesti.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, kun yhtenäismarkkinoiden toteutuminen etenee koko ajan, Euroopan unionin on kiinnitettävä huomiota jokaiseen teollisuudenalaan ja varmistettava, ettei kaupan teknisiä esteitä enää esiintyisi näillä aloilla. Juuri tähän neuvoston direktiivillä lentoasemamaksuista pyritään.
Yhtenäismarkkinoiden puitteissa on kohtuutonta, että lentoasemamaksuja peritään epämääräisesti. Aivan kuten kuluttajatkin haluavat tietää, mitä he ovat ostamassa, ennen kuin he maksavat, lentoyhtiöidenkin (jotka todellakin ovat lentoasemapalvelujen kuluttajia) olisi saatava osakseen samanlaista avoimuutta. Lentoasemia olisi vaadittava kertomaan, mihin maksut käytetään. Niiden olisi vastattava myös käyttötasoa. Lentoyhtiöiden ei pitäisi joutua maksamaan samaa summaa pienen paikallisen lentokoneen laskeutumisesta kuin jumbojetin laskeutumisesta mille tahansa lentoasemalle.
Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, ettei lentoasemamaksuja tarvitse yhdenmukaistaa EU: n alueella, koska eri lentoasemien tarpeet vaihtelevat ja tiettyä lentoasemaa käyttävien lentoyhtiöiden olisi katettava kyseisen lentoaseman palvelujen kustannukset.
Näistä syistä kannatan tätä mietintöä.

Eriksson
Olen sitä mieltä, että lentoasemamaksuja koskeva yhteisönoikeus on turha. Eri jäsenvaltioiden tilanteissa on suuria eroja, minkä vuoksi on helpompaa ja oikeudenmukaisempaa, mikäli näitä kysymyksiä ohjataan kansallisella lainsäädännöllä. Sitä paitsi vapauttaminen ja EU: n yhdenmukaistaminen tuntuvat olevan tärkeämpiä tavoitteita kuin yhteinen etu.
Näistä syistä pidättäydyn äänestämästä Väyrysen mietinnöstä lopullisessa äänestyksessä.

Fayot
Tällä mietinnöllä on huomattava merkitys pienehköille lentoasemille ja se voi rajusti vähentää niiden tuloja.
Luxemburg, jolla on ainostaan yksi kaupalliselle liikenteelle avoin lentoasema, on pyrkinyt järkevään kompromissiin lentoasemamaksujen ja ilmailualan yritysten etujen välillä, mutta se on riippuvainen näistä maksuista.
Luxemburgilaiset sosialistit tukevat sen vuoksi Brian Simpsonin (PSE) tarkistusta, jonka mukaan direktiivin 4, 5, 6 ja 7 artiklaa sovellettaisiin vain niihin lentoasemiin, jotka saavat vuosittain tuloja vähintään 2 miljoonasta lentomatkustajasta tai 50 000 rahtitonnista. Komission tekstissä esitettiin vain 250 000 lentomatkustajaa ja 25 000 tonnia rahtia.
Kun Luxemburg on kerännyt direktiivissä esitetyn rajan reilusti ylittävän määrän tuloja rahtitavarasta ja kun tarkastellaan edellä ensin mainittua lukua, sen aseman kautta kulkee 1, 2 miljoonaa lentomatkustajaa eikä direktiivi vastaavan tarkistuksen jälkeen koskisi sitä. Sen ansiosta voimme taata myös tulevaisuudessa lentokentän ylläpidon kohtuulliset kustannukset.
Siten pidämme äärimmäisen valitettavana sitä, että mainittua tarkistusta ei hyväksytty. Olen siksi jättänyt äänestämättä lopullisessa äänestyksessä.

Kestelijn-Sierens
Haluaisin ilmoittaa kannattavani kollega Väyrysen mietintöä.
Minua kiinnostaa ennen kaikkea olisiko mukaan voitu laskea erityiset tunnistettavissa olevat ulkoiset kustannukset, joita lentoliikenne aiheuttaa ympäristölle. Tarkoitan sitä, että korotettujen lentoasemamaksujen periminen on oikeutettua siinä tapauksessa, että on kysymys melua aiheuttavista lentokoneista, yöaikaan tapahtuvista lennoista tai lentokoneista, jotka levittävät erityisen paljon kerosiinista aiheutuvia hajuhaittoja.
Lisämaksu ei ole pelkästään rangaistustoimi tai haittojen aiheuttajien kuriinpanotoimi. Komissio viittaa oikeutetusti siihen, että maksujen eriyttämisen tavoitteena ei saa myöskään olla lisätulojen hankkiminen lentoasemille. Maksujen täytyy kuitenkin toimia hyvityksenä aiheutetuista ympäristövahingoista. Lisätulot täytyy sijoittaa rahastoon, jota käytetään ympäristösijoituksiin itse lentoasemalla tai osarahoitukseen, kun lentokentän ympäristössä joudutaan tekemään haitoista johtuvia ympäristösijoituksia. Schipholin lentoaseman ympäristössä esiintyy tietääkseni juuri tällaisia haittoja.
Jos ympäristöhaittojen korvaamiseen tarkoitettuja lentoasemamaksuja ei käytetä todellisten ympäristövahinkojen ja -haittojen kattamiseen, vaarana on, että tietyt lentoasemat alkavat houkutella epäedullisia lentoja hankkiakseen lisätuloja.
Ottaen huomioon tässä esittämäni kannatin erityisesti 5 artiklaa ja tarkistuksia 11, 25 ja 26.

Theonas
Käsiteltävänä oleva ehdotus direktiiviksi on viimeinen toimista, jotka sisältyvät ilmailuliikenteen vapauttamisen kolmanteen pakettiin. Komissio esittää yhtenäisten sääntöjen laatimista lentoasemamaksuille, jotka perustuisivat niin sanotusti syrjimättömyyden, kustannusvastaavuuden ja avoimuuden periaatteisiin. Ehdotus lähtee liikkeelle kapean rationaalisista ja taloudellisista perusteista ja kohtelee lentoasemia pelkästään taloudellisina yrityksinä unohtaen niiden avainaseman talouden kehityksen ja jatkuvuuden tukemisessa, yhteiskuntapolitiikan harjoittamisessa sekä ympäristönsuojelun, lentoturvallisuuden ja matkustajien ja alan työntekijöiden turvallisuuden tavoitteiden toteuttamisessa.
Tavoitteena ei tietenkään ole lentoasemien tarjoamien palveluiden ja perusrakenteiden parantaminen ja turvallisuuden vahvistaminen, vaan lentoasemia käyttävien lentoyhtiöiden kustannusten vähentäminen ja uusi tuki niille kilpailussa vapautuvista markkinoista. Missään tapauksessa lentoasemien hallintayhtiöiden tai lentoyhtiöiden työntekijät eivät tietenkään voita, koska heidän varalleen on suunniteltu vain työehtosopimusten lakkauttamisia ja heitä kiristetään sulkemisuhalla - kuten Olympic Airways -lentoyhtiön tapauksessa - tavoitteena jälleen kerran yhtiöiden kulujen vähentäminen. Voittajia eivät ole myöskään matkustajat, vaikka he teoreettisesti voisivatkin olla, sillä kokemus osoittaa, että harvainvaltaisissa kilpailuoloissa, joissa markkinat on jaettu, mitkä tahansa vähennykset kustannuksissa johtavat säännönmukaisesti vain voittojen kasvattamiseen.
Tämä direktiivi aiheuttaa päinvastoin ongelmia lentoasemia hallinnoiville, sillä tulojen supistuminen heikentää niiden mahdollisuuksia kehittää ja ajanmukaistaa perusrakenteita, mikä vaarantaa lentojen ja matkustajien turvallisuuden. Tulojen supistuminen ja samanaikainen valtiontukien kieltäminen, joka liittyy tiukan talouspolitiikan ja aluepoliittisten varojen leikkaamisen muovaamaan tukahduttavaan kehykseen, koskettavat välittömästi kaikkein pienimpiä lentoasemia ja sen vuoksi kaikkein kaukaisimpia ja syrjäisimpiä alueita, jotka juuri ovat tuen tarpeessa.
Tämän lähtökohdan perusteella korostamme, että emme kannata komission ehdotusta, joka pyrkii liittämään maksujen suuruuden ja tarjottavien palvelujen ja perusrakenteiden kustannukset. Lentoasemamaksuilla katetaan paitsi keskeisten ja vilkkaiden lentoasemien kulut, myös alueellisten, pienten ja syrjäisten lentoasemien kulut eivätkä ne rajoitetun liikenteen vuoksi pysty kattamaan toimintakuluja, jotka ovat suureksi osaksi kiinteitä eivätkä ne kykene tekemään vaadittavia sijoituksia ajanmukaistamiseen.

Wibe
Tämän mietinnön käsittelyn yhteydessä on erittäin tärkeää painottaa, että kansallisten lentoasemien verkosto on nähtävä yhtenä järjestelmänä. Voittoa tuottavien lentoasemien on saatava tukea niitä järjestelmän lentoasemia, jotka tuottavat tappiota, sillä voittoa tuottavat lentoasemat eivät tuottaisi voittoa, mikäli tappiota tuottavat lentoasemat lakkautettaisiin.
Aparicio Sánchezin mietintö (A4-0071/98)
Cushnahan
Tulevan talous- ja rahaliiton ja yhtenäismarkkinoiden toteutumisen edellä monia matkailun esteitä poistetaan unionin sisällä. Jäljelle jää kysymys: toteutuvatko yhtenäismarkkinat todella myös matkailualalla?
Nykyinen johdonmukaisen ajattelun puute EU: ssa matkailuun liittyvissä kysymyksissä näyttää osoittavan, että vastaus tuohon kysymykseen on selkeä "ei" . Sen vuoksi annan täyden tukeni Aparicio Sánchezin mietinnölle.
Komission on lainsäädäntöä laatiessaan aika alkaa pohtia erikseen sitä, kuinka muutokset vaikuttavat unionin matkailijoihin. Samoin kuin olemme alkaneet pohtia kuluttajien oikeuksia heidän kotimaassaan, meidän olisi korostettava näiden kuluttajien oikeuksia myös heidän ollessaan lomalla. Juuri nämä kuluttajat ovat kaikkein haavoittuvimpia, sillä he ovat usein heille vieraassa kulttuurissa, mahdollisesti pikavierailulla useissa kaupungeissa tuntematta paikallisia sääntöjä.
Pidän myönteisenä sitä, että esittelijä kehottaa komissiota parantamaan avoimuutta lentoyhtiöissä. Kun unionin ilmatilaa ollaan vapauttamassa, meidän olisi otettava huomioon, kuinka vapauttaminen (ja lentoyhtiöiden yleisesti harjoittama valikoiva hintasyrjintä) vaikuttaa unionin matkailijoihin. Yhteisistä menettelykäytännöistä olisi myös tehtävä avoimempia, jotta matkustaja tietäisi, mikä lentoyhtiö häntä kuljettaa, eikä vain sitä, mikä toimisto myy hänelle lipun.
Pidän myös erittäin merkittävänä herra Aparicio Sánchezin kehotusta sääntöjen yhdenmukaistamiseksi hotelli- ja ryhmämatkailualalla. Yhtenäismarkkinoiden todellinen toteutuminen edellyttää, että matkailijoita suojellaan yhtäläisillä laeilla kaikissa jäsenvaltioissa.
Komission on tarkistettava, kuten mietinnössä huomautetaan, suhtautumistaan matkailualaan, sillä matkailijoita koskevat kysymykset on hajautettu komission eri pääosastoihin. Eri politiikkojen välistä yhteistyötä edistämällä EU voi varmasti suojella matkailijoita ja teollisuus voi kasvaa.

Eriksson
Kuluttajan turvallisuuden ja oikeuksien parantaminen on aina tärkeä pyrkimys, vaikka olenkin sitä mieltä, että kaikkein nopeimmin on ratkaistava matkailualan tämänhetkinen ympäristöä rasittavan vaikutuksen ongelma.
Kuluttajien turvallisuuden ja oikeuksien suojaaminen sekä matkailualan kaupallisten sääntöjen parantaminen tapahtuvat parhaiten kansallisella tasolla sekä tehokkuutta että demokratiaa ajatellen. Sen vuoksi olen pidättäytynyt äänestämästä Aparicio Sánchezin mietinnöstä lopullisessa äänestyksessä.

Titley
Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen voidessani osaltani tukea tänään tätä mietintöä, sillä olen samaa mieltä siinä esitetyistä sitoumuksista, joiden tarkoituksena on taata asianmukainen korvaus matkustajille, jotka kärsivät siitä, että lentoyhtiöt tai hotellit tekevät ylivarauksia. Liian monien kovalla työllä hankkima loma on mennyt pilalle näiden ylivarauksien vuoksi, johtuvat ne sitten kyseisten yhtiöiden virheistä tai tahallisesta menettelystä.
Lisäksi mietinnössä huomautetaan aivan syystä, että lentämisen turvallisuuteen on kiinnitettävä enemmän huomiota, sillä ilmassa risteilevien lentokoneiden ja lentomatkustajien määrä kasvaa joka vuosi.
Toivon, että komissio ja neuvosto toimivat esittelijöiden ehdotusten mukaisesti ja takaavat, että tämän seurauksena kuluttajien usko elinvoimaiseen matkailualaan vahvistuu.

Wibe
Mielestäni tämän asian pitäisi jäädä parlamentin toimialueen ulkopuolelle. Mietinnön 11 kohdassa ehdotetaan, että komission on esitettävä parlamentille ja neuvostolle hotellien, muiden majoituskohteiden ja niin edelleen ylivarauksista tehdyn tutkimuksen tulokset. Samalla tavalla 30 kohdassa ehdotetaan komissiota järjestämään joka vuosi tämän parlamentin ja alan yhdistysten kanssa matkailutarjonnan laadunedistämispäiviä.
Matkailuelinkeinolla on luonnollisesti suuri merkitys työllisyydelle EU: n monella alueella, mutta näiden edellä mainittujen ehdotusten esittämisestä täällä parlamentissa tulee helposti järjetöntä. Olen sitä mieltä, että toimivaltamme ei riitä näiden asioiden parissa työskentelyyn.
Ellesin mietintö (A4-0097/98)
Berthu
James Ellesin mietintö unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 1996 osoittaa, että komission asenne alkaa lopulta ärsyttää jopa niitä, jotka olivat alun perin suopeimpia sitä kohtaan: vuodesta toiseen paljastetut petokset toistuvat lakkaamatta, toimielimillä on taipumus suojella vastuussa olevia virkamiehiä tai ainakin antaa sellainen vaikutelma pitämällä sisäiset tutkimukset salaisina, tarmokkaita uudistuksia ei näy. Kolmannen perättäisen kerran tilintarkastustuomioistuin kieltäytyi antamasta myönteistä lausumaa koskevaa "vahvistustaan" yhteisön talousarviosta ja Euroopan parlamentti puolestaan kieltäytyi juuri myöntämästä komissiolle vastuuvapautta.
Tilintarkastustuomioistuimen kertomusten lukeminen on masentavaa. Se kuitenkin osoittaa petosten ja saamattomuuden paljouden selittämättä varsinaisesti, mistä tämä lamaannus on peräisin. Kansakuntien Eurooppa -ryhmä vie analyysin puolestaan pidemmälle kyseenalaistamalla itse joidenkin toimielinten ja eurooppalaisten politiikkojen rakenteen.
Ellesin mietinnössä pannaan esimerkiksi murheellisina merkille, että yli vuosi sen jälkeen, kun Euroopan parlamentin tutkintavaliokunta teki päätelmänsä yhteisön passitusmenettelystä, tämän menettelyn tietokoneistamista, jota esitettiin hyvänä keinona saada menettely luotettavaksi ja toimivaksi, ei ole vieläkään aloitettu. Vielä pahempaa on, että maaliskuuhun 1998 mennessä komissio ei ole edes pystynyt erittelemään yksityiskohtaisesti järjestelmää, joka olisi perustettava, jotta petokset voitaisiin paljastaa paremmin. Onko se sattumaa? Onko Ellesin mietinnön tavoin syytettävä ainoastaan komission saamattomuutta? Aavistamme itse asiassa, että ongelma on paljon syvemmällä: eikö yhteisön passitusmenettelyä olekin tavaroiden saateasiakirjojen poistamisen ja sisäisen rajavalvonnan lakkauttamisen jälkeen aivan yksinkertaisesti mahdotonta hallita?
Eikö saman kysymyksen voikin esittää niiden menettelyjen osalta, jotka koskevat yhteisön aloitteita pk-yritysten hyväksi ja jotka aiheuttavat sellaisen määrärahojen hajoamisen, että komissio ei näytä edes pystyvän osoittamaan, onko niiden tavoitteet saavutettu vai ei?
Voisimme moninkertaistaa esimerkit. Toistuvat petokset eivät kaiken kaikkiaan aseta kyseenalaiseksi ainoastaan hallinnan hölläkätisyyden, vaan myös niiden politiikkojen toteuttamiskelvottomuuden, joista oli alun perin tehty päätös paljon enemmän ideologisessa tarkoituksessa kehittää eurooppalainen ylikansallinen valtio pikemminkin kuin tarkoituksessa tehdä niistä tehokkaita. Lisäksi, nostamalla jo kauan sitten komission jalustalle Euroopan edun kiistattomana puolustajana emme tuskin helpottaneet sen valvontaa ja näemme nyt seuraukset.
Jotta petoksia voitaisiin todella torjua, komissio on pudotettava jalustaltaan ja se on itse asetettava uudelleen valvonnan alaiseksi. On selvää, että vuoden 1996 talousarviota koskevan vastuuvapauden myöntämisen hylkäämisen on johdettava jatkotoimiin. Jos Euroopan parlamentti suhtautuisi itseensä johdonmukaisesti, se hyväksyisi epäluottamuslauseen.
Kellett-Bowmanin mietintö (A4-0092/98)
Papakyriazis
Äänestän Kellett-Bowmanin mietinnön (CEDEFOP) puolesta, mutta esitän siihen vakavan varauksen.
Kannatan esitettyä luonnosta päätöslauselmaksi varauksena kohta 4 , joka ei mielestäni kuulu kyseisen mietinnön puitteisiin.
Sitä paitsi, konkreettisesta kysymyksestä ( "uuden rakennuksen ostaminen CEDEFOPille Thessalonikissa" ) puhutaan omituisen erittelevästi myös esittelijän johdannossa (josta tunnetusti ei äänestetä, vaan siinä on esittelijän henkilökohtaisia näkemyksiä). Tämä maininta on pinnallinen, hajanainen, epäselvä, perusteeton ja siis harhaanjohtava siten, että siitä voi saada täysin väärän käsityksen.
Berliinistä Thessalonikiin muuttamisen yhteydessä kohtaamiensa objektiivisten ja muiden vaikeuksien jälkeen CEDEFOP on nykyään menossa kohti parempaa ja sen luova työ antaa oleellisen panoksen Euroopan unionin tarpeisiin.
Uuden rakennuksen rakentaminen etenee suunnitelmien mukaan, ja se luovutettanee ennen virallista aikataulua (toukokuu 1999).
Työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunta, jonka vastuualueeseen CEDEFOPin politiikka aineellisesti kuuluu, seuraa vastuullisesti kaikkea asiaan liittyvää - kuten ilmoitetaan myös komission asiaan liittyvässä lausunnossa, joka on Kellett-Bowmanin mietinnön liitteenä.
Tämä selvennys tehdään kaikkien PASOK-puolueen Euroopan parlamentin jäsenten puolesta.
Theaton mietintö (A4-0082/98)
Kirsten Jensen ja Blak
Tanskan sosiaalidemokraatit jättävät äänestämättä Theaton mietintöä koskevassa äänestyksessä. Mielestämme mietinnössä pyritään kiiruhtamaan kehityksen edelle, koska mietintö perustuu suurelta osin tilanteeseen, joka syntyisi ainoastaan siinä tapauksessa, että kaikki jäsenvaltiot eivät ratifioisi unionin taloudellisten etujen turvaamista koskevaa sopimusta.
Vaikka sellainen tilanne syntyisikin, ei ole itsestään selvää, että rikosoikeudellinen yhdenmukaistaminen olisi välttämätöntä unionin taloudellisten etujen turvaamiseksi. Tanska haluaa lisäksi jäädä tämän aloitteen ulkopuolelle, koska suhtautumisemme EU: n oikeudelliseen yhteistyöhön on varauksellinen.

Wibe
En tue mietinnössä esitettyä ehdotusta Eurooppalaisen oikeusviranomaisen perustamisesta. Sitä vastoin olen luonnollisesti sitä mieltä, että on hyvä, että kansallisella tasolla suoritetaan tarkkoja tutkimuksia ja tuomitaan EU: n tukiin liittyvien petostapauksien tekijät.
(Istunto keskeytettiin klo 13.10 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Rahoitustuki pk-yrityksille
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Pronkin laatima työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan mietintö (A4-0114/98) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi (EY) innovatiivisille ja työpaikkoja luoville pienille ja keskisuurille yrityksille (pk-yrityksille) tarkoitetuista rahoitustukitoimenpiteistä (KOM(98)0026 - C4-0138/98-98/0024(CNS)).

Pronk
Arvoisa puhemies, meillä on nyt edessämme tärkeä ehdotus, joka on syntynyt sekä Euroopan parlamentin ansiosta että van Velzenin mietinnön ja talousarvioesittelijä Tillichin ehdotuksen ansiosta. Luxemburgin huippukokous on ottanut vastaan nämä ehdotukset. Pk-yritykset ovat työllisyyden moottori. Euroopan unionissa 6, 5 % kaikista sijoituksista käytetään yritysten käynnistämiseen. Yhdysvalloissa 37 % kaikista sijoituksista käytetään yritysten käynnistämiseen. Ehkä tämän vuoksi Yhdysvalloissa onnistutaan joskus paremmin luomaan työpaikkoja. Ehdotus koostuu kolmesta toisiaan täydentävästä aloitteesta. Suunnitelmaan kuuluu, että osaa Tillichin paketista täydennetään, 420 miljoonaa ecua yhteensä 450 miljoonasta ecusta. Ensimmäinen osa, 40 % 420 miljoonasta ecusta, käytetään pk-yritysten riskipääomarahoitukseen ETFkäynnistysohjelman mukaisesti. Tässä yhteydessä haluaisin korostaa, että nimeä pitäisi muuttaa. Ehdotan, että käytettäisiin nimitystä Euro-käynnistysohjelma.
Uutta nimeä tarvitaan ensinnäkin siksi, että ohjelmaa ei sekoitettaisi muihin eurooppalaisiin ohjelmiin. Toiseksi ETF-ohjelman panee toimeen Euroopan investointipankki, kun taas Euro-käynnistysohjelmaa hallinnoi Euroopan investointirahasto. Kolmanneksi alkuperäistä nimeä on hankala markkinoida Euroopan komissiolle. Komission täytyy tehdä jotain tämän aloitteen markkinoimiseksi. Markkinointi ei edisty, jos EIP täytyy yhä pitää mukana toiminnassa. Lisäksi alkuperäinen nimi sanoo hyvin vähän. Euro-käynnistysaloitteen tavoitteena on helpottaa arvokkaiden tekniikkaan keskittyneiden pk-yritysten rahoituspääoman saantia, kun ne aloittavat tai kehittävät toimintaansa. Tällaisilla yrityksillä on runsaasti kasvumahdollisuuksia, mutta niiden on vaikea saada rahoituspääomaa suurten riskien vuoksi. Kuitenkin neljässä jäsenvaltiossa on käytännössä olemassa tällaiset ohjelmat, ja ne toimivat siellä hyvin. Joissain muissa jäsenvaltioissa osoitetaan kovasti kiinnostusta panna alulle ohjelmia, joiden avulla voidaan sijoittaa arvokkaisiin tekniikkaan keskittyviin pk-yrityksiin ja tätä voidaan myös käyttää apuna suunnittelussa. Tällaisella ohjelmalla voidaan kehittää jäsenvaltioiden mahdollisuuksia edelleen koko Euroopan unionin hyväksi.
Toinen järjestelmä koskee eurooppalaisia yhteisyrityksiä. Siihen on käytettävissä 420 miljoonasta ecusta 20 %. Sen tarkoituksena on edistää sitä, että pk-yritykset perustaisivat ylikansallisia yhteisyrityksiä Euroopan unionissa. Rajojen yli toimivien pk-yritysten yhteistyöstä on jo kokemusta Keski- ja Itä-Euroopassa ja kolmannen maailman maissa. Nämä esimerkit luovat toivoa ja luottamusta siihen, että eurooppalaiset yhteisyritykset toimivat. Täytyy kuitenkin huomata, että tässä ei ole kysymys jatkuvasti uusiutuvasta rahastosta, joka maksaa itse itsensä takaisin muutaman vuoden kuluessa. Tämä tapaus on päinvastainen kahteen muuhun aloitteeseen verrattuna.
Kolmas järjestelmä on pk-yritysten takausjärjestelmä. Siihen on käytettävissä 420 miljoonasta ecusta 40 %. Tämä takausjärjestelmä helpottaa aloittavien tai juuri aloittaneiden pk-yritysten rahoituspääoman saantia. Haluan korostaa tämän mietinnön yhteydessä näiden kolmen aloitteen arvioinnin merkitystä. Euroopan parlamentti ei halua lisätä mitään ehtoja komission ehdottamien lisäksi. Muuten voi kestää monta vuotta, ennen kuin ohjelma lähtee kunnolla käyntiin. Hyvää jälkiarviointia kuitenkin tarvitaan. Väliarviointi ja poliittiset päätökset täytyy tehdä ohjelman päättyessä. Myös ohjelman kesto on tärkeä asia. On sovittu, että ohjelma voi kestää kolme vuotta. Niin on luvannut myös Luxemburgin huippukokous. Kolme vuotta ei ole kuitenkaan vähemmän kuin kolme vuotta, kuten 3 % ei ole myöskään vähemmän tai enemmän kuin 3 %. Jos ohjelma alkaa 1. toukokuuta, se voi päättyä vasta 1. toukokuuta 2001 eikä jo 1. tammikuuta 2001. Muuten arviointi on erityisen vaikeaa. Pyydän neuvostoa muuttamaan kantaansa myös tästä asiasta, niin että ohjelma saisi kestää täydet kolme vuotta. Tämä on erityisen tärkeää, koska Euro-käynnistysohjelmassa ja pk-yritysten takausjärjestelmissä käytetään jatkuvasti uusiutuvia rahastoja ja ne voidaan lopettaa kokonaan vasta 16 vuoden kuluttua. Jos kaikki sujuu hyvin, nämä kaksi ohjelmaa eivät ole maksaneet EU: lle 16 vuoden jälkeen mitään ja tämä on loistava tapa parantaa työllisyyttä ja samalla noudattaa tiukkaa budjettikuria. Takausjärjestelmää koskevan aloitteen suuri etu on siinä, että jäsenvaltioiden, joilla ei vielä ole takausjärjestelmää, täytyy perustaa sellainen, ja että muissa jäsenvaltioissa saadaan paremmat mahdollisuudet käsitellä takaushakemuksia, koska takauksilla on usein paljon kysyntää. On myös merkittävää, että kysymys on kansallisista, alueellisista ja paikallisista järjestelmistä. Esimerkiksi kotimaassani kansallinen järjestelmä on kehitetty pisimmälle. Muissa maissa on kehitetty pidemmälle alueellisia järjestelmiä. Tässä asiassa on hyvä ottaa oppia toisiltaan. Haluan vielä mainita, että olen komission kanssa käymieni keskustelujen jälkeen esittänyt muutamia uusia tarkistuksia. Ne ovat tarkistukset 18, 19, 20 ja 21. Tarkistukset 18 ja 20 ovat muodollisia muutoksia. Tarkistuksessa 19 on tehty virhe. Siinä täytyy käyttää englannin kielen sanaa "assessment " eikä "evaluation " . Muutos täytyy tehdä myös muihin kieliversioihin. Tarkistukseen 21 on otettu mukaan osa talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan esittämästä tarkistuksesta, jota ei hyväksytty.
Lopuksi, herra puhemies, haluan kiittää sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnan sihteeristöä sydämellisesti erittäin hyvästä yhteistyöstä tämän vaikean asian parissa. Kiitokset myös muille parlamentin jäsenille ja erityisesti niille kahdelle valiokunnalle, joiden kanssa teimme yhteistyötä. Nämä valiokunnat olivat siis budjettivaliokunta ja talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta. Myös neuvosto ja komissio ovat tehneet kanssamme hyvää yhteistyötä. Olen harvoin ollut mukana näin intensiivisessä toimielinten välisessä yhteistyössä, mutta tässä on myös kysymys Eurooppa-neuvoston tekemästä juhlallisesta lupauksesta, joka meidän täytyy nyt panna toimeen.

Tillich
Arvoisa puhemies, mietintö, jota tänään käsitellään, ja siinä esitetty ehdotus oikeudellisesta perustasta oli todellakin yksi niiden vuoden 1998 talousarviota koskevien neuvotteluiden painopisteistä, joissa olin mukana esittelijänä. Tämä oikeudellista perustaa koskeva ehdotus antanee sysäyksen Euroopan työllisyystilanteen parantumiselle.
Puheenjohtajamaa Luxemburgin kanssa olemme talousarviota koskevien neuvotteluiden aikana pyrkineet yksimielisyyteen, jossa myös Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat toisessa käsittelyssä lopultakin pitäytyneet. Nyt olemme saaneet käsiteltäväksemme komission ehdotuksen oikeudellisesta perustasta. Minun täytyy lausua komissiolle kohteliaisuus siitä, että se on keskeisten asioiden osalta pitänyt kiinni taannoin käydyn neuvottelun tuloksista. Nämä on otettu huomioon komission oikeudellista perustaa koskevassa ehdotuksessa.
Tavoitteena oli ja on hyväksyä ohjelma, mikä edistää nopeaa ja mutkatonta uusien työpaikkojen luomista innovatiivisissa yrityksissä eikä työllisyyttä komission ja jäsenvaltioiden hallintoelimissä. Budjettivaliokunnan komission oikeudellisesta perustasta antamaa ehdotusta koskevat tarkistukset oli myös muotoiltu niin.
Nyt kuitenkin mietinnön sisältöön ja tarkistuksiin, jotka täällä on esitetty. Haluan ensiksi onnitella esittelijää, herra Pronkia, siitä, että hän on nähnyt vaivaa käyttääkseen komission pyynnöstä tämän ehdotuksen osalta nopeampaa menettelyä, minkä vuoksi voimme neuvotella siitä jo tänään. Työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan ensimmäisestä tarkistuksesta haluan kuitenkin sanoa ainakin sen, että se ei yksinkertaisesti ole oikea. Emme ole vuotta 1998 koskevan talousarviomenettelyn kuluessa emmekä päätöksessä vahvistaneet, että tätä ohjelmaa varten annettaisiin 450 miljoonaa ecua kolmeksi vuodeksi. Sitä emme voineet tehdä, koska päätämme talousarviosta vuodeksi kerrallaan. Asia on niin, että olemme tehneet päätöksen 150 miljoonasta ecusta vuodeksi 1998. Neuvoston ja Euroopan parlamentin välisissä neuvotteluissa todettiin, että haluaisimme tästä ohjelmasta kolmivuotisen ja että siihen käytettäisiin yhteensä 450 miljoonaa ecua. Se ei kuitenkaan tarkoita sitä - ja tämä on komission ja neuvoston kanta - että tarvitsemme oikeudellisen perustan jäljelle jäävää 420 miljoonaa ecua varten.
Tarkistuksesta 3 minun täytyy todeta, että tältä osin on todellakin oikein, että myös pienet ja keskisuuret yritykset, jotka toimivat sosiaalipalveluiden ja muun terveydenhuollon alalla, täytyy varmasti ottaa huomioon. Samassa tarkistuksessa kysymys on kuitenkin siitä, että työpaikkojen luomiseen kannustetaan ja se koskee kaikkia yrityksiä ja mukana ovat siten automaattisesti myös sosiaalialalla toimivat yritykset.
Erittäin arveluttavana - siksi onkin ehkä valittu muoto "tarvittaessa" - pidän herra Harrisonin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan tarkistusta 7. Tiedän, ja sen esittelijäkin juuri sanoi, että Euroopassa on huono riskipääomakulttuuri, ja me haluaisimme tämän ohjelman avulla tehdä aloitteen. Siksi meidän pitäisi ensiksikin tehdä työtä niiden yritysten kanssa, jotka meillä jo on, eikä vaikeuttaa prosessia tarjouskilpailulla, vaan ottaa ensiksi mukaan menestyneet. Se vastaisi myös tämän paperin tavoitteita.
Siksi meidän pitäisi mielestäni ponnistella sen eteen, että se, mitä kutsumme riskipääomaksi, annetaan myös niiden yritysten käyttöön, jotka haluavat ottaa riskin, eikä meidän pitäisi estää sitä hallinnollisilla hankaluuksilla.

Harrison
Arvoisa puhemies, valiokunta tukee voimakkaasti komission ehdotuksia avustaa pienyrityksiä parantamalla innovatiivisten ja työpaikkoja luovien pk-yritysten rahoitusmahdollisuuksia. Kannatamme myös Euroopan suurimman pankin - meidän pankkimme, Euroopan investointipankin - sekä Euroopan investointirahaston osallistumista pk-yritysten tukemiseen.
Tiedän, että näitä kysymyksiä johtavassa työllisyys- ja sosiaaliasiainvaliokunnassa kannetaan jonkin verran huolta näille kolmelle ohjelmalle suunnatun rahoituksen määrästä ja ohjelmien soveltamisajankohdasta. Minäkin olen niistä huolissani ja toivon, että kaikki 450 miljoonaa ecua voidaan käyttää ajoissa eikä liian myöhään. Nopeasti kasvavat pk-yritykset ovat kuitenkin kuin yrittäjyyden pikaveneitä Euroopan talouden Geneve-järvellä.
Palatakseni kuitenkin rauhallisemmille vesille, valiokunta otti esille useita sitä askarruttaneita kysymyksiä. Ensinnäkin olisi tuettava yrityksiä, jotka tarjoavat mahdollisuuden vakituiseen työpaikkaan tai synnyttävät uusia työpaikkoja. EIR: ää ei pidä käyttää tavanomaiseen liiketoimintaan sijoittamisen korvikkeena. Toiseksi, olisi keskityttävä erittäin pienten yritysten rahoittamiseen. Ne ovat kuin pieniä tammenterhoja, joista "työpaikkojen metsän" suurimmat tammet ovat versoneet. Lisäksi välittäjänä toimivat rahoituslaitokset olisi valittava suoralla ja avoimella tavalla, tarvittaessa tarjouskilpailujen perusteella. Valiokunnan viimeinen huomio koskee EIP: n toiminnan näkyvyyttä. Vaikka se on erittäin arvostettu, sitä ei tunneta lainkaan EU: n pk-yritysten keskuudessa. Yrityksistä kirjoitetaan minulle yhä ja kysytään, kuinka EIP: n rahoitukseen pääsee käsiksi. Minulle kirjoittaneet henkilöt saattavat esimerkiksi kertoa, että he ovat katsoneet paikallisen pääkatunsa päästä päähän eivätkä pahus vieköön sittenkään löydä EIP: n rakennusta. EIP: n olisi aika tulla esiin tuntemattomuudesta ja kertoa Euroopalle miten se voi auttaa.
Lopuksi haluaisin onnitella herra Pronkia hänen mietintönsä laatimisesta.

Van Velzen, Wim
Arvoisa puhemies, herra Pronk muistutti johdantopuheessaan, että kolmen eri toimielimen välillä on tehty intensiivistä yhteistyötä. Tähän on ollut suuressa määrin syynä se, että Euroopan parlamentti on rahoittanut hanketta runsaasti omasta talousarviostaan. Sen vuoksi myös muiden oli välttämätöntä tehdä kanssamme yhteistyötä. Euroopan parlamentti toimi näin, jotta Luxemburgin työllisyyshuippukokous saisi mahdollisuuden käsitellä ainakin yhtä konkreettista hanketta. Olen vieläkin erityisen tyytyväinen siitä, että olemme loppujen lopuksi ja monien vaikeuksien jälkeen saaneet jotain aikaan.
Koko hankkeen tavoitteena on tietenkin työllisyyden parantaminen. Hyväksyn ajatuksen siitä, että pk-yrityksillä on asiassa erityisen merkittävä tehtävä. Haluan kuitenkin viitata siihen, että on kysymys jonkinlaisesta mainostempusta. Kaikki ajattelevat, että jos perustetaan pienyrityksiä, tilanne on pelastettu, mutta kun katsotaan tilannetta vuoden kuluttua, voidaan ikävä kyllä havaita, että jotain on taas hävinnyt. Tämän vuoksi haluan painottaa tarkistuksissamme esittämäämme pyyntöä, että myös yrittäjien koulutuksesta ja ohjauksesta huolehdittaisiin, koska yrittäjät ansaitsevat sen. Hoidettiinpa asia sitten yrittäjyyden puitteissa, kuten työllisyyshuippukokous sen muotoili, tai tämän hankkeen puitteissa, tärkeintä on huolehtia siitä, että työllisyys todellakin paranee.
Toinen asia, johon haluan viitata, on tarkistus 11, jossa sanotaan, että lopullisessa arvioinnissa täytyy ottaa huomioon luotujen työpaikkojen laatu - esimerkiksi sosiaaliturva ja ammattiyhdistysoikeudet ja niin edelleen - sekä luotujen työpaikkojen tyyppi eli ovatko työsuhteet epätyypillisiä tai kokopäiväisiä. Jos nämä seikat otetaan arvioinnissa huomioon, se tarkoittaa luonnollisesti sitä, että niitä täytyy tarkastella jo hankkeita suunniteltaessa ja hyväksyttäessä. Toivon, että komissio kiinnittää asiaan huomiota jo alusta lähtien. Asian jättäminen täysin jäsenvaltioiden harteille olisi äärimmäisen vaarallinen strategia, koska osassa jäsenvaltioista huonopalkkaiset palvelualan työt ovat tällä hetkellä suositumpi vaihtoehto kuin tasapaino joustavuuden ja turvallisuuden välillä.
Lopuksi haluan mainita, että meille on ollut tässä hankkeessa erityisen tärkeää suhde tai kytkentä siihen, mitä me nimitämme kolmanneksi järjestelmäksi. Tarkoitan tällä niin sanottua sosiaalitaloutta, joka liittyy terveydenhuoltoon ja kulttuuriin ja jolla on mielestäni työllistämisen kannalta valtava vaikutus. Minusta myös komissio on tähän asti vielä aliarvioinut osa-aluetta, ja toivon, että tällaiset hankkeet sisällytettäisiin ehdotukseen, josta keskustelemme. Toivon myös, että ehdotus hyväksytään huomenna, jos komissio on hyväksynyt riittävästi tarkistuksiamme.

Schiedermeier
Arvoisa puhemies, kollega Pronk on tuonut ongelmat ja huolet yksiselitteisesti esiin mietinnössään, joka käsittelee ehdotusta neuvoston päätökseksi innovatiivisille ja työpaikkoja luoville pienille ja keskisuurille yrityksille tarkoitetuista rahoitustukitoimenpiteistä. Haluan kiittää häntä siitä erittäin sydämellisesti ja toivon, että komissio ja neuvosto arvostavat asianmukaisesti hänen ehdotuksiaan. Jo vuosia kaikki Euroopan unionin toimielimet ovat korostaneet pienten ja keskisuurten yritysten merkitystä työllisyydelle.
Kaikki käsiteltävinä olevat luvut osoittavat, että pk-yritykset todellakin ovat ja ne ovat myös tulevaisuudessa työllisyyden kasvun selkäranka. Mitä pienempiä yritykset ovat, sitä menestyksekkäämmin ne yleensä luovat uusia työpaikkoja. Vuodesta 1992 on jatkuvasti valmisteltu ja aloitettu asianmukaisia rahoitusohjelmia. Siinä on varmasti saavutettu menestystä. Siitä huolimatta kuulen toistuvasti arvostelua siitä, herra komissaari, että ohjelmat eivät ole tarpeeksi tehokkaita, koska hakemusten jättämismenettely on juuri pienille ja keskisuurille yrityksille liian monimutkainen, byrokraattinen ja aikaa vievä. Siksi monet pk-yritykset käyttävät kalliimpien konsulttien palveluita. Näitä virheitä ei uusissa ehdotuksissa enää pitäisi tehdä.
Arvostelu siitä, että vieläkään ei ole tehty tähän mennessä toteutetuista toimista arviota, jossa otetaan huomioon jokaisen luodun työpaikan kustannukset, on valitettavasti oikeutettua. Tämä puuttuva avoimuus vaikeuttaa huomattavasti suunniteltujen uusien toimien valmistelua.
Toivon siitä huolimatta, että se, mitä esittelijä nimittää "ETF-käynnistysjärjestelmäksi" , eurooppalainen yhteisyritys ja pk-yritysten takausjärjestelmä onnistuvat erityisesti alle sadan työntekijän yrityksissä. Nimenomaan näillä yrityksillä on ongelmia riskipääoman käyttöönotossa. Tätä parlamentti haluaa helpottaa pk-yritysten takausjärjestelmän avulla ja luoda lisää työpaikkoja. Siksi odotan, että lopullinen varojen määrä on lähempänä parlamentin ehdotusta. Uusien toimien onnistuminen EU: ssa on työttömille tärkeä ja kiireellinen asia. Mitä nopeammin se toteutuu, sen parempi. Tunnuslauseena on oltava: vähemmän byrokratiaa ja sitä vastoin enemmän työpaikkoja. Toivon, että saavutamme tämän tavoitteen nopeasti, mutta en toivo sitä saavutettavan niillä keinoilla, joita kollega van Velzen tarkoittaa, mahdollisimman monien määräysten avulla, joita jälleen annamme yrittäjille; se olisi valitettavaa.

Crowley
Arvoisa puhemies, toivotan komissaarin tervetulleeksi parlamenttiin. Alkajaisiksi haluan onnitella kollegaani Pronkia hänen loistavasta mietinnöstään, jota käsitellään meidän kannaltamme todella sopivaan aikaan. Viime viikolla keskustelimme Brysselissä ehdotuksista, jotka koskivat rakennerahastojen ja Euroopan sosiaalirahastojen alaisten tukijärjestelmien uudistamista erityisesti työpaikkojen luomisen hyväksi, ja totesimme hieman huolestuneina, että työpaikkojen luomiseen ja koulutukseen myönnettyjä varoja on kauttaaltaan vähennetty.
Kuten kollegani ovat jo todenneet, pk-yritysten osuus EU: n työpaikoista on yli 66 %. Irlanti on poikkeustapaus siinä mielessä, että Euroopan unionin perusteet sille, mikä lasketaan pk-yritykseksi, on keskimäärin 250 työntekijää tai sen alle. Suurin osa Irlannin pk-yrityksistä työllistää 80 ihmistä tai sitä vähemmän. Näin ollen meillä on loistava mahdollisuus viestittää ihmisille, jotka ovat valmiita sijoittamaan pääomansa riskipääomaksi, että olemme valmiita tekemään yhteistyötä heidän kanssaan uusien yritysten, uusien työpaikkojen ja erityisesti uuden taloudellisen hyvinvoinnin luomiseksi.
Joihinkin kysymyksiin meidän olisi keskityttyvä aikaisempaa enemmän. Herra van Velzen mainitsikin sen tosiasian, että monet pk-yritykset on jouduttu sulkemaan vuoden sisällä perustamisestaan. Suurin syy tähän on, että niiden rahoitusmahdollisuudet rajoittuvat vain yhden vuoden lainoihin.
Toiseksi, niillä ei ole sellaisia koulutusmahdollisuuksia, joiden avulla ne pysyisivät mukana teknologian kehityksessä ja talouden ennustamisessa sekä pystyisivät täten kilpailemaan tärkeimmillä markkinoilla.
Kiitän herra Pronkia hänen ehdotuksistaan, jotka koskevat pienille yrityksille myönnettävän riskipääoman teknisiä yksityiskohtia, jotta Euroopassa voitaisiin palata johtoasemaan uusien työpaikkojen luomisessa.
Minusta ei lopuksi ole asianmukaista ottaa mukaan kolmatta sektoria. Kuten herra Schiedermeier on todennut, on tärkeää tunnustaa, että voimme suojella työntekijöiden oikeuksia ja sosiaalista asemaa, mutta se ei tarkoita sitä, että meidän olisi lisättävä byrokratiaa ja virkavaltaa.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, edelliset puhujat ovat jo sanoneet tämän. Parlamentin ansiosta oli mahdollista saada nämä varat käyttöön. Ne tulevat mielestäni hyvään tarkoitukseen, kun niitä käytetään pääomaa tarvitsevien aloittavien yritysten tukemiseen käynnistysvaiheessa. On ainutlaatuista, että me saimme tämän aikaan. Mielestäni on todella hyvä, että teemme tämän valinnan. Toisaalta meidän täytyy huolehtia myös siitä, että rahaa ei mene hukkaan, ei tutkimuslaitoksille eikä niille, jotka kanavoivat rahoitusta. Tästä syystä ja siksi, että olemme huolissamme mahdollisista vääristä toimintatavoista, olemme esittäneet tarkistusta tämän ehdotuksen 3 artiklaan. Samasta syystä olemme esittäneet myös tarkistusta 17, koska mielestämme arviota tehdessä täytyy myös tietää, mitä arvioidaan. Tällä hetkellä ei ole selvyyttä toimeenpanokeinoista. Haluaisin kuulla, kuinka komissio suhtautuu tähän tarkistukseen.
Herra Pronk on sanonut, että olemme tehneet tähän asti määrätietoista yhteistyötä ja toimineet yksimielisesti. Ne, jotka ovat tunteneet minut kauemmin, tietävät, että pyrin yleensä tarkastelemaan asioiden järkevyyttä myös keskusteluissa komission ja neuvoston kanssa, ja mielestäni meidän täytyy myös kiinnittää huomiota järkevyyteen ja tarkastella vakavasti toisten esittämiä tarkistuksia.
Herra puhemies, myös herra van Velzen on sanonut, että nuorten yrittäjien ja nuorten aloittavien yrittäjien tukeminen on tärkeää. Mielestäni herra van Velzen sanoo liian helposti, että liian monet aloittavat yrittäjät eivät saa toimintaa käyntiin. Olen hänen kanssaan samaa mieltä tukemisesta, mutta mielestäni aina joudutaan ottamaan riskejä ja huomiota täytyy kiinnittää juuri niihin, jotka saavat toiminnan käyntiin. Näyttää siltä, että USA: ssa juuri he luovat monta kertaa enemmän työpaikkoja kuin muut, joiden kanssa otetaan riski. Sen vuoksi toivon, että voimme tarkastella tätä ohjelmaa tällä myönteisellä tavalla yhdessä.

Ojala
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin onnitella mietinnön laatijaa herra Pronkia siitä, että hän on hyvin lyhyessä ajassa onnistunut tarttumaan asian olennaisiin puoliin ja tekemään komission esitykseen tärkeitä ja hyviä muutoksia. Toivottavasti komissio on valmis hyväksymään ne.
Erityisen tyytyväinen olen siitä, että mietinnössä todetaan, että osa pk-yrityksille tarkoitetusta rahoitusohjelmasta pitäisi suunnata kolmannen sektorin pienten ja keskisuurten yritysten rahoitukseen, erityisesti kansanterveydelle, koulutukselle ja kulttuurille. Tämä lisäys edustaa sellaista laajaa innovaatiokäsitteen tulkintaa, jota nyt tarvitaan. Innovaatiot eivät suinkaan ole vain teknisen alan keksintöjä, vaan ne voivat yhtä hyvin olla uusia tapoja tuottaa palveluita tai hoivaa. Luonnollisesti päävastuu kansalaisten terveydestä ja muusta vastaavasta tulee olla julkisella sektorilla, jota kolmannen sektorin pienyritykset voivat korvata vain siten, että ne täydentävät, eivät täysin korvaa.
Tämän alan pienyritykset ovat usein naisten yrityksiä. Olen tyytyväinen myös siihen, että mietinnössä mainitaan erikseen naisyrittäjille suunnatun tiedotuksen tarve. Naisten yritykset ovat usein hyvin pieniä. Naiset ovat yrittäjinä kokemattomia ja heiltä puuttuu tietoa rahoitusmahdollisuuksista. Naiset toimivat kuitenkin usein hyvin työvoimavaltaisilla palvelualoilla, joten naisten yrityksiin sijoittaminen tuottaa suoraan työpaikkoja.
Kaikkien, niin miesten kuin naistenkin kannalta, olisi hyvä, jos tieto erilaisista EU: n kautta tarjoutuvista rahoitusmahdollisuuksista olisi saatavissa helposti yhdeltä luukulta eikä sitä tarvitsisi etsiä eri viranomaisten kautta. Tämä on hyvin tärkeää.

Ewing
Arvoisa puhemies, muiden tavoin myös minä kiitän herra Pronkia hänen työstään. Olen hämmästynyt yhteisymmärryksen laajuudesta, joka vallitsee tästä tärkeästä kysymyksestä yleensä ottaen kaikissa parlamentin puolueryhmissä. Näytämme kaikki täällä parlamentissa ymmärtävän, että se antaa toivoa sille, että voimme tehdä jotakin tämän kauhean työttömyyden korjaamiseksi. Se on kuin yön pimeydessä loistava tähti.
Olen kotoisin hyvin harvaanasutulta alueelta, joten minun on kysyttävä, mikä on pientä? Useilla kotiseutuni alueilla 50 työntekijän yritys ei olisi pieni vaan suuri. Yhdyn parlamentin jäsenen mielipiteeseen hänen vedotessaan siihen, että kaikkein pienimpiä pkyrityksiä varten olisi oltava omat erityissääntönsä. Jotkut vaalipiirini kaikkein innovatiivisimmista ohjelmista ovat lähteneet käyntiin 5-10 työntekijän turvin, joskus hyvin syrjäisilläkin seuduilla. Jos yritysidea on tarpeeksi hyvä, syrjäisen sijainnin haitat on usein mahdollista voittaa. Skyessa on eräs yritys, jossa pienissä ryhmissä työskentelevät tieteellisesti lahjakkaat ihmiset kehittelevät ruumiin eri osien mittaamiseen tarkoitettuja mittalaitteita, joita käytetään eri tarkoituksiin. Heidän valmistamansa tuote on niin pieni, että sen myyminen ympäri maailmaa ei maksa paljon. Liiketoiminta lähti liikkeelle kahden työntekijän voimin ja nykyään yritys työllistää noin 30 huipputiedemiestä, jotka ovat tyytyväisiä voidessaan asua Skyessa. Usein saattaa käydä niin, että hyvin pienestä alkanut toiminta voi muuttua erittäin tärkeäksi koko yhteisölle. Meillä kaikilla olisi vastaavanlaisia esimerkkejä kerrottavana.
Usein juuri näiden pienten yritysten ongelmana on kapea rahoituspohja ja juuri siihen yritämmekin kiinnittää huomiota. Pidän hyvinä niitä kolmea ohjelmaa, joita herra Pronk niin taitavasti kuvaili. Kuitenkin on kysyttävä, mitä tapahtuu sen jälkeen, kun pieni yritys on alkuvaikeuksien jälkeen pystynyt luomaan muutamia työpaikkoja? Silloin alkavat koettelemukset. Omassa maassani - ja muissakin maissa - ne tekevät hyvin usein konkurssin maksujen viivästymisen takia ja maksujen viivästymistä koskevien lakien puuttumisen vuoksi.
Eräässä hiljattain esitetyssä BBC: n ohjelmassa vihjailtiin, että komissiossa suunnitellaan direktiiviä tästä aiheesta. Toivottavasti näin on. Talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa, jossa työskentelin jonkin aikaa, toivoimme yksimielisesti, että maksujen viivästymisestä annettaisiin lakeja. Maksujen viivästyminen mitätöi kaiken työn, jota yritämme täällä tehdä, ja syyllisiä tähän ovat usein suuret yritykset, paikalliset viranomaiset ja, minun on tunnustettava, jopa Euroopan unionin toimielimet. Ne ovat kaikki syyllisiä siihen, että useat yritykset - jotka alkuvaikeuksien jälkeen ovat onnistuneet luomaan uusia työpaikkoja - ovat joutuneet lopettamaan.
Aikaisemmat ohjelmat toimivat melko hyvin sen jälkeen kun saimme suostuteltua monta pankkia tukemaan Euroopan investointipankin takausjärjestelmää. Emme oikeastaan ole arvioineet toimivuutta kunnolla sen osalta, kuten eräs puhuja totesi, paljonko yksi uusi työpaikka on tullut maksamaan. Olen tiedottanut tästä laajasti vaalipiirissäni Skotlannissa, ja useat ihmiset ovat kirjoittaneet minulle. Itse asiassa ei ole kyllä tehtäväni mainostaa tätä. Useat yritykset eivät yksinkertaisesti saa tietoja EIP: stä, eivätkä edes siitä tärkeästä työstä, jota Euroopan tiedotuskeskukset ovat tehneet. Esimerkiksi Invernessissä on eräs erinomainen tiedotuskeskus, mutta se ei saa tarpeeksi rahaa voidakseen levittää tietoa olemassaolostaan ja siitä, mitä se voi tarjota.
Kannatan tätä mietintöä sen kaikkine ansioineen ja toivon, että se hyväksytään yksimielisesti.

Nicholson
Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin onnitella esittelijää hienosta mietinnöstä. Varmasti kaikkialla Euroopan unionissa on yleisesti tunnustettu tosiasia, että pk-yritykset ovat elintärkeitä taloutemme tulevaisuuden kannalta. Tämä huomioon ottaen kannatan todellakin tätä mietintöä, jossa parlamentin sitoumusten turvin pyritään luomaan pk-yrityksille olot, joissa niiden on mahdollista kehittyä. Tiedämme kaikki, että pienet ja keskisuuret yritykset muodostavat yli 65 % kaikista työpaikoistamme, joten sen vuoksi on oikein, että yrittäessämme löytää keinoja taloutemme vahvistamiseksi ponnistuksemme kohdistuvat ennen kaikkea pk-yritysten auttamiseen alkuvaikeuksien yli.
Tuen ilman muuta avustamiskehotuksia, sillä tilanteeni omassa vaalipiirissäni on jokseenkin samanlainen kuin rouva Ewingin. Monet ehdotukset koskevat alle 50: n, jopa alle 20 työntekijän yrityksiä, ja monet näistä teollisuudenaloista ovat erittäin pieniä yrityksiä, jotka aloittavat hyvin pienimuotoisella toiminnalla, mutta jotka saattavat hyvin nopeasti joutua vaikeuksiin ilman alkuvaiheen tukea.
Maksujen viivästyminen on varmasti yksi suurimmista ongelmista, ja mielestäni meidän onkin varmistettava, että joustavuutta löytyy tarvittaessa ja ettemme lisää virkavaltaisuutta ja byrokratiaa hankaloittamaan pk-yritysten toimintaa.
Eräs niistä ongelmista, jonka olen kansallisiin hallituksiin liittyen todennut ilmaantuvan erityisesti silloin, kun tuki tulee EU: lta, on se, että kaikkiin uusiin ehdotuksiin näyttää liittyvän enemmän byrokratiaa. Luulen, että ellemme vähennä byrokratiaa ja lisää joustavuutta, emme kykene saavuttamaan haluamaamme eli luomaan ihmisille uusia työpaikkoja EU: ssa.
Omassa vaalipiirissäni on erityinen ongelma, joka liittyy Englannin punnan ja Irlannin punnan väliseen eroon. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on tähän päivään asti ollut kykenemätön käymään käsiksi valuutan korkeaan arvoon, joka on maailman yliarvostetuimpia. Englannin punta kaataa useita pieniä yrityksiäni erityisesti rajaseuduilla ja niillä on suuria vaikeuksia.
Nämä ovat haasteita, jotka meidän on mielestäni kohdattava ja jos emme sitä tee, emme mielestäni tee sitä mitä olemme tänne tulleet tekemään, emmekä saavuta pitkällä aikavälillä tavoitteita, joihin pyrimme, eli työpaikkojen luomiseen eurooppalaisille.

Angelilli
Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin onnitella herra Pronkia hänen mietinnöstään. Kuten jo kaikki minua edeltäneet puhujat ovat todenneet, epäilemättä kaikki tutkimukset ja tilastot vahvistavat, että Euroopan työllisyyden tulevaisuus riippuu pienistä yrityksistä, jotka ovat ainoina pystyneet viimeisten kymmenen vuoden aikana luomaan suuren määrän uusia työpaikkoja.
Esimerkiksi Italiassa on 4 miljoonaa pientä yritystä, jotka muodostavat 90 % yrityspääomastamme. Pk-yrityksillä on ollut parhaimmat mahdollisuudet kasvuun ja näin ollen myös työpaikkojen luomiseen, koska ne pystyvät paremmin mukautumaan markkinoiden vaatimuksiin.
Pienten ja keskisuurten yritysten on kuitenkin liian usein pakko ottaa täysin kaikki yritystoiminnan riskit ilman minkäänlaista helpotusta verohelpotusten tai lainan muodossa, sillä valtio suosii ja auttaa tavallisesti vain suuria yrityksiä. Muiden ongelmien ohella nimenomaan rahoituksen löytäminen on todella vaikeaa, paitsi sitten usein täysin järjettömillä pankkikoroilla, mikä luo edellytykset yhä huolestuttavammalle koronkiskontailmiön leviämiselle.
Sen vuoksi en voi kuin täysin yhtyä aloitteen henkeen, joka tukee uusia rahoitustoimia pk-yrityksille. Erityisesti yhdyn sosiaalija työllisyysasiain valiokunnan ilmaisemaan lausuntoon, että on välttämätöntä antaa selvä etusija alle 100 työntekijän yrityksille, tarkistaen kuitenkin huolellisesti ja avoimesti yritysten todelliset kasvumahdollisuudet, koska niiden on siten siis luotava uusia työpaikkoja, joiden täytyy myös olla pysyviä.
Dynaamisimpien pk-yritysten, erityisesti nuorten ja naisten pienyrittäjyyden - ehkä eniten laiminlyötyjen sektoreiden - auttaminen antamalla heidän käyttöönsä enemmän varoja ja rahoitusvälineitä ei merkitsisi pelkästään työllisyyden parantumista, vaan myös teknologisia innovaatioita, kilpailukykyä markkinoilla, ja ennen kaikkea talouden toimijoille parempaa kykyä kohdata pian edessä olevan Euroopan rahaliiton mahdollisuudet ja haasteet.

Ghilardotti
Arvoisa puhemies, kuten edellä puhuneet esittelijä Pronk ja kollegat jo muistuttivat, jo vuosien ajan on yritetty löytää tehokkaita ja toimivia välineitä, tapoja sekä ratkaisuja työllisyyden ongelman selvittämiseksi myönteisin keinoin. Tosiasioiden tarkastelu vahvistaa, että kaikissa unionin valtioissa pienet ja keskisuuret yritykset ovat Euroopan yrityssektorin selkäranka, ja kuten jo edellä muistutettiin, vain niillä on ollut viime vuosien aikana kyky luoda uusia työpaikkoja.
Pienet ja keskisuuret yritykset ovat siis rakenteiltaan kykenevimpiä sopeutumaan nopeisiin muutoksiin, olemaan joustavimpia, mutta niille on myös vaikeinta saada pääomaa markkinoilla ja lainaa helpotetuilla koroilla.
Siispä on välttämätöntä, kuten muuten jo tehdäänkin ja kuten ehdotuksessa ehdotetaan, että yhteisön tasolla ryhdytään juuri edistämään pk-yritysten kasvumahdollisuuksia ja elinvoimaisuutta helpottamalla ja voimistamalla niiden pääoman hankkimista.
Sen vuoksi viime vuonna Luxemburgin ylimääräistä huippukokousta valmisteltaessa Euroopan parlamentti kehotti neuvostoa ottamaan käyttöön laajentavia ja vahvistavia toimia pk-yritysten hyväksi ja ehdotti uutta budjettikohtaa B-55, "työmarkkinat ja teknologinen innovaatio" , jota rahoitettaisiin 450 miljoonalla eculla kolmen vuoden aikana niin, että toimet jaettaisiin kahteen osaan: työmarkkinoiden ja teknologisten innovaatioiden edistämiseen tähtääviin aloitteisiin ja tämä EIP: n ja investointirahaston aikaisemmin suunnittelemien aloitteiden lisäksi.
Erityisesti työmarkkinoiden edistämiseen pyrkivät aloitteet perustuvat komission ehdotukseen, jossa viitataan tarpeeseen edistää paikallisia työllisyyttä edistäviä aloitteita ja jossa yksilöidään myös 17 sektoria, joilla voitaisiin rahoittaa pilottihankkeita ja levittää hyviä käytäntöjä, joista on viime vuosina saatu tyydyttäviä tuloksia työllisyyden alalla. Tarkoitan tässä muun muassa pilottihankkeiden kehittämistä ja edistämistä kolmannen järjestelmän yhteydessä - ei kolmannen sektorin, kuten usein sanotaan tai käännetään väärin - joka työllisyyden luomisen lisäksi on paikallisella tasolla tehokas osallistumisväline ja tarjoaa myönteisiä vastauksia sosiaalisiin, ympäristöllisiin ja kulttuurisiin tarpeisiin. Tässä kohtaa minun on sanottava, että komissio alittaa odotukset ja ehdottaa nyt keskusteltavana olevassa ehdotuksessa 420 miljoonan ecun rahoitusta ja jättää pois juuri ensimmäisen kohdan aloitteen. Se vaikuttaa suoraan sanoen mielestäni ja myös parlamentin mielestä hieman oudolta, puhumattakaan siitä, että se ei ole yhdenmukainen Luxemburgin neuvoston hyväksymien Euroopan parlamentin valintojen ja ohjeiden kanssa.
Siispä on välttämätöntä komission ehdotuksen hyväksymisen lisäksi myös korjata - kuten on ehdottanut esittelijä, jota onnittelen - ehdotusta ja sisällyttää oikeudellista perustaa koskevaan ehdotukseen se, mitä edellä muistutettiin.

Chanterie
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, haluaisin ensin kiittää kollega Pronkia hänen työstään tämän mietinnön hyväksi, jota voidaan pitää uraauurtavana asiakirjana parlamentin toiminnan aikana. Haluaisin tehdä heti alussa selväksi, että kannatan tätä kasvuun ja työllisyyteen tähtäävää aloitetta. Euroopan parlamentti on antanut käyttöön kolme kertaa 150 miljoonaa ecua, ja tämä koko summa on tarkoitettu pääasiassa pienten ja keskisuurten yritysten hyväksi. Euroopan komissio on sanonut meille, että on kysymys alle 250 työntekijän yrityksistä. Parlamenttimme on tukemassa tätä ehdotusta yksimielisesti. Herra puhemies, haluaisin esittää kuitenkin muutamia kriittisiä ajatuksia parlamentille ja Euroopan komissiolle toivoen, että jäisimme seuraamaan koko aloitetta myös kriittisesti.
Ensiksikin, 90 % varoista käytetään niin sanottuihin teknisiin toimiin pienten ja keskisuurten yritysten hyväksi. Tässä on kysymys aloista, jotka työllistävät pääasiassa korkeasti koulutettuja. Tämäntyyppiseen tukeen täytyy yhdistää myös sijoituksia opetukseen ja ammattikoulutukseen, jotta pula teknisen koulutuksen saaneesta henkilöstöstä ei enää uhkaisi pahentua. Lehdissä kirjoitettiin tänään, että Belgian hallitus hakee 5 000: ta tietotekniikan asiantuntijaa ja että pääministeri Blair hakee Isossa-Britanniassa 20 000: ta tietotekniikan asiantuntijaa vuosisadan vaihtumisen aiheuttamien ongelmien ja muiden ongelmien ratkaisemiseksi. Tällaista henkilöstömäärää ei nyt ole markkinoilla. Sen vuoksi tarvitsemme koulutusta ja täydennyskoulutusta.
Toiseksi, olen iloinen tarkistuksesta 3, jolla tämä aloite laajennetaan koskemaan kolmatta sektoria, erityisesti terveydenhoitoa, koulutusta ja kulttuuria. Näillä yhteiskunnan osa-alueilla on suuri merkitys itsessään ja ne voivat tarjota runsaasti työpaikkoja. Näillä osa-alueilla ei ole niinkään kysymys korkeasti koulutetuista, vaan enemmänkin vähemmän koulutetuista. Taistelua rakenteellista työttömyyttä vastaan kannattaa käydä ennen kaikkea näissä ympyröissä.
Lopuksi, herra puhemies, meidän täytyy ennen kaikkea varoa, että emme ole tekemisissä käenmunailmiön kanssa. Alankomaissa puhutaan "liian vähän huomiota saavasta lapsesta" tarkoitettaessa pk-yrityksille annettavia merkittäviä tukia, joista päätettäessä tärkein huolenaihe ei ole työllisyys. Tämän vuoksi selonteko erityisesti työllisyyden parantamisesta on tärkeää.

Gallagher
Arvoisa puhemies, haluaisin antaa tunnustukseni herra Pronkille hänen laatimastaan ja esittelemästään erittäin hienosta mietinnöstä. Olen erityisen tyytyväinen siihen, että pienet ja keskisuuret yritykset ovat nyt Euroopan unionin asialistan kärjessä ja että niiden asema merkittävinä työpaikkojen luojina on tunnustettu unionissa.
Pk-yritykset ovat teollisuuden, kaupan ja palvelualan selkäranka koko unionin alueella, sillä kolmannes kaikista yksityisen sektorin työpaikoista unionissa on yrityksissä, jotka työllistävät alle 10 työntekijää. Koska olen kotoisin Luoteis-Irlannissa sijaitsevalta hyvin syrjäiseltä alueelta ja edustan Connachtin ja Ulsterin vaalipiiriä, jossa on korkea työttömyys ja bruttokansantuote 75 % siitä, mitä se on Euroopassa keskimäärin, voin samastua voimakkaasti alle 10 työntekijän yrityksiin ja arvostan niiden merkitystä. Meidän on luotava pieniin yrityksiin sijoittamiseen kannustava taloudellinen ilmapiiri.
Yrityskulttuurin luominen unioniin on ehdottoman tärkeää. Työpaikkojen luominen ei ole komission eikä ainakaan jäsenvaltioiden hallitusten vastuulla. Niiden vastuulla on kuitenkin luoda sijoituksia ja työllisyyden parantamista kannustava ilmapiiri. Suotuisat taloudelliset olot kilpailun ja työmarkkinoiden joustavuuden kannalta ovat ehdoton edellytys työpaikkojen luomiseksi. Sen vuoksi lopetan toteamalla, että kannatan parlamentin päätöstä 450 miljoonan ecun lisärahoituksen tarjoamisesta ja kannatan myös ehdotusta neuvoston päätökseksi pk-yritysten tukemiseen osallistumisesta.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, suuryritykset ja monikansalliset yhtymät hallitsevat mainontaa. Tämän esilläolon vuoksi ne ovat ankkuroituneet voimakkaasti ihmisten tietoisuuteen. Ajatelkaapa vain esimerkiksi Coca-Colaa: missä tahansa olettekin, jokainen lapsi tietää sen. Taloutemme todellinen tukipilari eivät kuitenkaan ole harvat suuret vaan lukuisat pienet yritykset, pk-yritykset. Niissä on 66 % kaikista EU: n työpaikoista ja ne herättävät huomiota voimakkaan bruttotyöllisyyden lisäyksensä vuoksi. Siksi pidän tervetulleena jokaista aloitetta, jossa suodaan rahoitusapua näille erittäin tehokkaille yrityksille. Pienten yritysten suurimpia ongelmia nimittäin on enimmäkseen vähäinen oman pääoman määrä.
Se, saavutetaanko todellakin tämän ohjelman tavoite luoda lisää työpaikkoja, voidaan osoittaa vasta jälkikäteen tehtävän arvioinnin avulla. Mitä aikaisemmassa vaiheessa tämä arviointi tehdään ja mitä yksityiskohtaisempaa valvonta on, sitä paremmin ohjelmat ja rahoitus voidaan toteuttaa. Siksi kannatan täysin tarkistuksen 10 hyväksymistä.

Waddington
Arvoisa puhemies, tämä mietintö innovatiivisille ja työpaikkoja luoville pk-yrityksille tarkoitetuista rahoitustukitoimenpiteistä sisältää lupauksen siitä, että tarjotaan mahdollisuuksia sellaisen yrittäjyyden tukemiseksi, jolla edistetään kestävän työllisyyden kasvua. Valitettavasti komission ehdotuksessa neuvoston päätökseksi unohdetaan kuitenkin mainita naisyrittäjien mahdollinen asema tässä kehityksessä. Tämän unohtaminen on vakava asia, sillä naiset edustavat ehkä merkittävimpiä voimavaroja tällä alalla. Nykyisissä pk-yrityksissä naisjohtajien osuus on vain 30 %, mutta tilastojen mukaan juuri näillä yrityksillä on suurin mahdollisuus menestyä.
Erinomainen herra Pronk on ystävällisesti ollut samaa mieltä kyseistä alaa koskevista ehdotuksistani. Tarkistuksessa 8 kiinnitetään huomiota siihen, että rahoitustukitoimia koskevaa tietoutta on levitettävä laajasti erityisesti naisyrittäjille, ja tarkistuksessa 11 peräänkuulutetaan sellaisten ohjelmien edistämistä, joissa yhtäläiset mahdollisuudet otetaan huomioon. Toivon, että komissio kuuntelee meitä tässä asiassa ja luo naisille todellisia mahdollisuuksia tämän rahoituksen avulla.

Formentini
Arvoisa puhemies, tarkastelemamme mietintö on varmasti myönteinen asia ja myöskin suunnanmuutos Euroopan yhteisön toiminnassa. Mutta minusta vaikuttaa siltä, että kysymyksessä on vain vesipisara autiomaassa, eli täysin riittämätön toimi etenkin nyt, kun pienten ja keskisuurten yritysten vaikeudet kasvavat rahaliiton astuessa voimaan.
Olemme tilanteessa, jossa tiettyä joustavuutta ei enää sallita ja jossa vaaleilla valitulta parlamentilta puuttuu oikeus harjoittaa demokraattista valvontaa hallitusten ja komission toimiin nähden, mikä tekee asian käsittelyn vielä vaikeammaksi. Sitä vaikeuttaa perusteellinen tyytymättömyys, joka ilmenee käytännössä reaalituotannon maailmassa. Otan esimerkiksi Italian valtion, josta minut on valittu, joka on pannut tilinsä enemmän tai vähemmän kuntoon lisäämällä pieniin ja keskisuuriin yrityksiin kohdistuvaa verotuspainetta ja aikoo edelleen lisätä sitä tulevaisuudessa; tähän Euroopan komission on kiinnitettävä kovasti huomiota.
Epävakautta on: Pohjois-Italiassa eräälle alueelle on keskittynyt pieniä ja keskisuuria yrityksiä, ja siitä tulee varmasti epävakaa juuri näiden politiikkojen takia.
Italian valtio ei ole vielä Euroopassa, ja sepä jo aikoo suunnata varoja Etelä-Italiaan, noudattamalla polittisia palvelusjärjestelmiä, jotka varmasti hyödyttävät suurpääomaa, joka on tappanut pohjoisen teollisuuden ja luo keinotekoisia yrityksiä Etelä-Italiaan, jossa ei ole itsenäistä kasvua, koska mafia tukahduttaa pienimmänkin todellisen yritystoiminnan.
Siispä olisi hyvä, että komissio hylkäisi idylliset tulevaisuudennäkymät ja ymmärtäisi, että Italian valtio aiheuttaa huomattavaa epävakautta, etenkin juuri maan pohjoisosan pienille ja keskisuurille yrittäjille.

De Silguy
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, Pronkin mietintö seuraa mainitsemaanne aloitetta "kasvu ja työllisyys" , jonka parlamentti teki irrottamalla tarpeelliset varat vuoden 1998 talousarviomenettelyssä. Tämä Euroopan parlamentin antama hyvin selvä poliittinen merkki myötävaikutti suuresti viime marraskuussa Luxemburgissa pidetyn työllisyyttä käsitelleen Eurooppa-neuvoston onnistumiseen. Niinpä komissio saattoi tältä pohjalta esitellä 21. tammikuuta lainsäädäntöehdotuksensa ja se on tyytyväinen ja kiitollinen teille siitä, miten nopeasti valiokuntanne käsitteli asiaa.
Työllisyyden haastetta vastaan ei ole ihmeratkaisua, ei ole yksinkertaista ratkaisua. Komission suosittelema strategia perustuu terveen makrotaloudellisen politiikan harjoittamiseen yhteisön tasolla ja kansallisten talouspolitiikkojen ja työllisyyspolitiikkojen välisen yhteensovittamisen vahvistamiseen. "Kasvu ja työllisyys" -aloitteessa yritetään näissä puitteissa kehittää erityistoimia työpaikkoja luovien pienten ja keskisuurten yritysten hyväksi, herra Chanterie ja rouva Ghilardotti huomauttivat siitä äsken. Mitään alaa ei suljeta pois, kaikki alat hyväksytään. Pk-yritykset ovat työpaikkojen synnyttäjiä Euroopassa. Palautan mieliinne, että Yhdysvalloissa arvioidaan, että 3 % yrityksistä - niistä, jotka työskentelevät pääasiassa bioteknologia- ja televiestintäteollisuudessa, johtavilla aloilla - ovat luoneet 80 % työpaikoista tässä maassa.
Komissio on siis valinnut kestävien työpaikkojen luomisen kannalta tehokkaimmat menettelytavat, ja niissä tähdätään etenkin taloudellisten rasitteiden keventämiseen, joiden kanssa pk-yritykset joutuvat tekemisiin.
Vastaamalla kysymyksiinne palaan lyhyesti näihin kolmeen ohjelmaan, jotka ovat rinnakkaisia, mutta toisiaan täydentäviä.
Ensiksi Euroopan teknologian rahoitusjärjestelmään (ETF) kuuluvasta "ETF-käynnistysohjelmasta" , joka on Euroopan investointirahaston hallinnoima riskipääomaohjelma. EIR kerää sijoituksia erityisiin riskipääomarahastoihin. Ehdotetulla järjestelmällä vahvistetaan Euroopan teknologian rahoitusjärjestelmää (ETF), jota EIP jo toteuttaa, mutta jota käytetään juuri siellä, missä EIP ei voi toimia. Tämä uusi järjestelmä suosii sitä riskipääomamarkkinoiden osaa, jolla rahoitetaan pienten ja keskisuurten yritysten perustamista tai käynnistämistä, yritysten, joiden rahoitus on suurinta ja uskaliainta.
Sanoisin, että tämä Euroopan teknologian perustamisjärjestelmä - englanniksi "ETF Start up " - on aloite työpaikkojen luomiseksi, ei siis sen enempää, olipa pk-yrityksen ala tai luonne mikä tahansa - rouva Ewing, vastaan tätä kohtaa koskevaan kysymykseenne - ja pienimpien, naisten perustamien tai hallinnoimien yritysten osalta ei ole tietenkään mitään rajoitetta tai rajaa.
Panemme kuitenkin merkille, että viimeaikaisista ponnisteluista huolimatta riskipääoman käyttö on yhä hyvin pientä Euroopan maissa, etenkin mitä käynnistämistä koskevaan riskipääomaan tulee. Juuri sen vuoksi teimme tämän ehdotuksen.
Miksi ei ole mahdollista vaihtaa nimeä? Koska se on EIP: n luonnosta täydentävä aloite, mistä johtuu markkinointi eli siis mainostaminen ja tiedottaminen, jotka on suunnattu tähän aloitteeseen. Huomautitte äsken, herra Harrison, että pk-yrityksistä on erityisen vaikea tietää, milloin ne ovat olemassa, joten olemme siis huolehtineet siitä, että markkinointi on tehokasta. Siksi se on aloite, joka liitetään EIP: n aloitteeseen ja jolla EIP: n aloite toteutetaan. Lisäksi oli mielestämme turhaa lisätä vielä termi "euro" , jotta aloitteen nimeksi tulisi "europerustamisjärjestelmä" ( "euro Start up" ) , sillä termi ei lisännyt siihen juurikaan mitään.
Tämä siis ensimmäisen aloitteen osalta, josta halusin puhua vastauksena huomautuksiinne.
Toisen aloitteen eli Euroopan yhteisyritystä koskevan järjestelmän osalta, jota parlamentin jäsenet toivat vähemmän esille, sanoisin, että sillä tuetaan ylikansallisten pk-yritysten perustamista unionin sisällä, jotta niille voitaisiin antaa mahdollisuus tarttua paremmin niihin tilaisuuksiin, joita etenkin yhtenäismarkkinat tarjoavat. Tässä ohjelmassa suunnitellaan tuen myöntämistä, jonka enimmäismäärä on 100 000 ecua hanketta kohti niihin menoihin, jotka on käytetty markkinatutkimuksiin ja yritysohjelmien laatimiseen, sekä tukea, joka voi kattaa jopa 10 % kiinteän pääoman muodostamisesta. Tämä järjestelmä nojautuu pilottialoitteeseen, jonka komissio oli hyväksynyt vuonna 1997. Lisään, että samankaltainen ohjelma - nimittäin Joint Venture Programme - on tarkoitettu Itä-Euroopan maille ja se on jo osoittanut kykynsä luoda uutta toimintaa ja työpaikkoja.
Kolmannesta ja viimeisestä järjestelmästä, Euroopan investointirahaston hallinnoimasta takausjärjestelmästä pk-yrityksiä varten. Tällä järjestelmällä on tarkoitus lisätä pienten tai vastaperustettujen yritysten lainansaantimahdollisuuksia jakamalla riskit olemassa olevien takausjärjestelmien kanssa. Komissio luottaa tällaisen välineen kannustavaan vaikutukseen, jolla lisätään todellisia määrärahavoimavaroja asianomaisten pienten ja keskisuurten yritysten osalta.
Nämä kolme järjestelmää voisivat kokonaisuutena merkitä 9-10 miljardin ecun suuruisia lisäsijoituksia Euroopassa, ja ne perustetaan nopeasti. Komissio on tältä osin hyväksynyt pyyntönne arvioida nopeasti ja perinpohjaisesti näiden toimien tehokkuutta. Herra Pronk, lisäehtoja ei ole. Noudatamme tietenkin kantaanne, jotta sopimus kestäisi täydet kolme vuotta, ja herra Schiedermeierille sanoisin, että pyrimme todellakin tällä ehdotuksella saamaan aikaan enemmän avoimuutta ja mahdollisuuksia.
Komissio on jo asettanut joitakin asioita riskipääomaohjelman käyttöön. Tämä ohjelma on rajallinen, mutta sillä parannetaan merkittävästi pk-yritysten omien varojen tai omien näennäisvarojen saatavuutta. Tämän sanottuani ei riitä, että niille annetaan nyt se, mikä niiltä kipeästi puuttuu. On hyödynnettävä kaikkia yhtenäismarkkinoiden tarjoamia etuja. Tältä osin toimielimiin ja sääntelyyn liittyvät esteet, markkinoiden ja verotuksen pirstoutuminen sekä mittavien Euroopan pääomamarkkinoiden kehittymisen esteet jatkuvat, ja niihin on myös käytävä käsiksi.
En usko, että "kasvua ja työllisyyttä" koskeva aloite riittäisi yksinään. Siksi komissio perustaa, vieläpä tänä iltapäivänä, vuoden 1998 Cardiffin Eurooppa-neuvostoa silmällä pitäen riskipääomaa käsittelevän erityiskomission, jonka osasta tulee siis pelkästään täydentävä.
Lopuksi, sallittehan minun yhtyä onnitteluihin, jotka osoitettiin herra Pronkille tämän asian osalta, ja sanoa teille, että se on erittäin hyvä esimerkki onnistuneesta toimielinten välisestä yhteistyöstä. Tästä voin sanoa teille, että komissio voi omaksua, joskus joidenkin kirjoitusasuun liittyvien muutosten jälkeen, useimmat esittelijänne tarkistukset. Se ei kuitenkaan voi hyväksyä tarkistuksia, jotka koskevat - kuten äsken ilmoitin - toiminnan nimityksen muuttamista eikä niitä, jotka saavat aikaan syrjintää tuensaajayritysten välillä. Rouva Ojala ja herra Wim van Velzen, kaikki yritykset hyväksytään, sillä jokainen työpaikka kelpaa luotavaksi. Toisin sanoen tarkistuksen 3 toista osaa, tarkistuksia 4, 5, 6, tarkistuksen 11 toista osaa ja tarkistusta 15 ei voida hyväksyä. Rouva Boogerd-Quaakille vastaan sen sijaan, että voimme hyväksyä tarkistukset 16 ja 17 sekä tarkistukset 8 ja 10, jotka rouva Raschhofer luullakseni toi esille.
Viimeinen sana talousarvion osalta vastauksena rouva Ghilardottille. Komission ehdoton kanta on se, joka löytyy ehdotuksen rahoitusta koskevasta kohdasta, eli se että pk-yrityksille myönnettävän rahoitustuen suuruus on 420 miljoonaa ecua. Tämä summa on kirjattu kahteen budjettikohtaan B 5-510 ja B 5-511, ja näistä kahdesta kohdasta toinen vastaa pk-yrityksiä koskevaa teknologiajärjestelmää ja toinen Euroopan yhteisyritysjärjestelmää.

Chanterie
Arvoisa puhemies, haluaisin vain kysyä herra komissaarilta - jota kiitän hänen vastauksistaan - ymmärsinkö oikein, ettei tarkistuksiin 3, 4, 5, 6 ja 11 suostuta?

De Silguy
Tarkistuksen 3 toiseen osaan, tarkistuksiin 5 ja 6 sekä tarkistuksen 11 toiseen osaan ei suostuta.

Van Velzen, Wim
Voisitteko selvittää minulle aivan tarkasti, mitä tarkoitatte, kun sanotte, että ei tarkistuksen 3 toista osaa, koska kysymys on omasta tarkistuksestamme. Haluaisin sanoa, että tämän hankkeen kokonaisuuteen kuului se, että mukaan haluttiin ottaa pienten ja keskisuurten yritysten lisäksi innovatiivisuus työmarkkinoilla ja toiminta kolmannella sektorilla. Olemme lisänneet tarkistuksen 3 juuri sen vuoksi, että sillä saadaan palautettua sopimuksen alkuperäinen luonne. Haluaisin huomauttaa, että tässä keskustelussa ei ole kysymys reunahuomautuksista. Jos teillä on ongelmia tarkistuksen 3 kanssa, teillä on ongelmia myös alkuperäisestä sopimuksesta tekemämme tulkinnan kanssa. Sillä tavalla teette erityisen vaikeaksi sen, että tämä parlamentti voisi hyväksyä tämän ehdotuksen. Neuvon teitä olemaan erityisen varovaisia tarkistuksen 3 suhteen.

De Silguy
Nopeasti, arvoisa puhemies; tarkistuksen 3 osalta on ehdotettu lauseen lisäämistä 1 kohtaan. Sanon sen englanniksi:
" to stimulate job-creation by facilitating and strengthening"
Voimme suostua siihen.
2 kohtaan:
" A part of the Programme should be devoted to the financing of SMEs in the third system, in particular in sectors such as public health, education and culture."
emme voi suostua tarkistukseen, koska, sanoin sen äsken, ohjelmasta ei suljeta kokonaisuudessaan mitään alaa pois. Ei voida siis mainita tai eritellä sitä ja sitä alaa. Se kattaa kaikki toimialat. Ei ole syytä mainita niistä yhtä tai kahta erikseen.
3 kohtaan:
" In the implementation of the programme, priority shall be given to small enterprises with up to 100 employees."
voimme suostua tarkistukseen, vaikka ajatus sisältyykin jo tarkistukseen 2. Asia sanotaan nyt hieman moneen kertaan, mutta voimme suostua tarkistukseen.

Pronk
Ymmärsin komissaarin sanoneen, että komissio on sitä mieltä, että se komission ehdotus nykyisessä muodossaan tekee mahdolliseksi antaa rahoitusta tässä kappaleessa mainituille kohteille, joiden hän ei halua olevan osa oikeudellista perustaa. Ymmärsinkö oikein?

De Silguy
Kyllä, ohjelma kattaa sen.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Sosiaalisen kehityksen maailman huippukokouksen seuranta
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Schörlingin laatima työllisyys- ja sosiaaliasian valiokunnan mietintö (A4-0105/98) sosiaalisen kehityksen maailman huippukokouksen seurannasta Euroopan unionissa (KOM(96)0724 - C4-0142/97).

Schörling
Arvoisa puhemies, aivan kuten sanoitte, tässä mietinnössä käsitellään komission tiedonantoa Kööpenhaminassa 1995 pidetystä sosiaalisen kehityksen maailman huippukokouksesta, jolloin 117 valtiota ja EU: ta edustavat valtion ja hallituksen päämiehet allekirjoittivat Kööpenhaminan julistuksen. Sen myötä he olivat yhtä mieltä siitä, että yhteistyötä olisi tehtävä ennen kaikkea köyhyyden poistamiseksi, työllisyyden parantamiseksi ja turvallisen ja oikeudenmukaisen yhteiskunnan edistämiseksi.
YK: n talous- ja sosiaalineuvostolla on reilun kuukauden kuluttua toukokuussa kokous New Yorkissa, missä Kööpenhaminan kokouksen toteuttamisesta ja seurannasta keskustellaan. Sen vuoksi on erittäin tärkeää, että Euroopan parlamentilla on tämän mietinnön avulla mahdollisuus tuoda esille omat näkökantansa ennen tätä kokousta. Kuten tiedämme, uusi yleiskokous kokoontuu keskustelemaan näistä asioista vuonna 2000. Silloin on aika näyttää, mitä on tehty niiden asioiden noudattamiseksi, joista aikanaan sovittiin. Pidän sen vuoksi tätä komission tiedonantoa myönteisenä ja mielestäni on hyvä, että meillä on ollut tilaisuus keskustella asiasta valiokunnassa myös komission läsnä ollessa. Haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää kollegojani työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnassa hyvästä yhteistyöstä ja arvokkaista näkökannoista. Samalla pahoittelen sitä, että kehitys- ja yhteistyövaliokunnan lausunto tuli valitettavasti hieman liian myöhään, jotta olisin voinut ottaa lausunnon huomioon. Uskon kuitenkin, että mietinnöstä löytyy suurin osa tämän valiokunnan näkökannoista.
Haluan lisäksi sanoa, että jäsenvaltioilla on ensi kädessä päävastuu sitoumuksien toteuttamisesta. EU: n politiikalla ja EU: lla kansainvälisenä toimijana on kuitenkin itsestään selvästi aivan erityinen vastuu. Se voi liittyä sisämarkkinoiden aiheuttamiin kielteisiin ympäristöllisiin ja sosiaalisiin vaikutuksiin. Se voi esimerkiksi liittyä EMUn työllisyysvaikutuksiin ja julkisen sektorin leikkauksiin, taloudelliseen lähentymiseen, mutta ei mihinkään sosiaalisiin kriteereihin, ja se voi myös liittyä EU: n asemaan toimia tuen antajana.
Lukiessani Kööpenhaminan julistukseen sisältyviä sitoumuksia olen vähintäänkin hämmästynyt siitä, että komissio kirjoittaa jo ensimmäisen sivun yhteenvedossa, että sekä kansallisella että yhteisön tasolla on toteutettu Kööpenhaminan julistuksen sitoumuksia vastaavaa politiikkaa. Näin ollen minun on kysyttävä: kuinka sosiaalisista ja ympäristöllisistä ongelmista selvitään, jos todellisuutta katsotaan toinen silmä kiinni? Kun ajatellaan sitä, kuinka paljon työttömiä ja köyhiä EU: ssa nykyään on, pilaillaan mielestäni hieman, kun sanotaan, että on onnistuttu hyvin. Sitä paitsi julistuksessa ei ole riviäkään siitä köyhyysohjelmasta, jota neuvostossa ei vielä ole hyväksytty.
Kaipaan lisäksi komission laatimaa strategiaa, jolla voitaisiin kannustaa ja vaatia Kööpenhaminan julistuksen allekirjoittajia asettamaan sosiaaliselle kehitykselle todella konkreettiset tavoitteet sekä saamaan kansalaiset osallistumaan toimia ja niiden painopisteitä koskevien päätösten tekemiseen. On hyvä, että tällainen otsikko on olemassa, mutta valitettavasti vain kahdeksalla rivillä käsitellään juuri tätä tärkeää keskustelun laajentamista ja kansalaisten osallistumista. Kansalaisten osallistuminen on jollakin tavalla olennaista, mikäli politiikan halutaan onnistuvan; kyseessä ei ole vain onnistuminen EU: n tasolla, vaan luonnollisesti myös kansainvälisellä tasolla. Kehitysmaissa on kumppanuuden, maan kansan kanssa tehtävän yhteistyön, toteuduttava aivan toisella tavalla. Meidän on korvattava vanha antaja-vastaanottaja-ajattelu sillä, että ryhdymme yhteistyössä ratkaisemaan maailman tulevaisuuteen liittyviä kysymyksiä.
Kööpenhaminan kokouksen tuloksista aiheutti pettymyksen se, ettei köyhiin maihin kohdistuvien velkahelpotusten välttämättömyyttä painotettu tarpeeksi ja ettei onnistuttu löytämään talousmarkkinoihin ja maailmankauppaan liittyvää suhtautumistapaa. Rikkaiden maiden on joskus tehtävä aloite sen kehityssuunnan pysäyttämiseksi, joka kasvattaa rikkaiden ja köyhien maiden välistä kuilua entisestään. Viime vuosien aikana maailman yhteenlaskettu tuki on laskenut nykyisien aikojen alhaisimmalle tasolle. Sen vuoksi pidän niin tärkeänä sitä, että me todellakin äänestämme 14 kohdan puolesta, jossa käsitellään maailmanlaajuista veroa kansainväliselle valuuttakeinottelulle, jota Nobelin palkinnon saaja James Tobin on ehdottanut, siis sitä, että kerätyt verorahat menisivät aina sellaiselle rahastolle, jonka toiminnasta YK: n talous- ja sosiaalineuvosto vastaisi. Minusta meidän on aika myöntää tällaisen rahaston tarpeellisuus ja että meidän on vielä kerran tämän parlamentin taholta toistettava, että rikkaan maailman on nyt todella otettava suuri askel tällä tiellä.

Schmidbauer
Arvoisa puhemies, rouva Schörling on esitellyt erinomaisen mietinnön. Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puolesta kannatan sitä, sillä komission asiakirjassa, joka koskee sosiaalisen kehityksen maailman huippukokouksen seurantaa Euroopan unionissa, on ilmiselviä aukkoja. Komissio väittää - rouva Schörling on myös vahvistanut sen - että EU: n ja EU: n jäsenvaltioiden politiikka on aina ollut yhtenevä Kööpenhaminassa esitettyjen sitoumusten kanssa. Myös ehdotukset aloitteista EU: n sisällä ovat sitten myös jääneet vastaavasti niukoiksi.
On varmastikin oikein, että EU kannattaa kamppailua työttömyyttä vastaan, sosiaalista integraatiota myönteisessä mielessä ja köyhyyden torjumista filosofiana. Mutta mitä tulee tekoihin, ei ole olemassa muuta kuin epämääräisiä julkilausumia. Vaadimme, että taistelu köyhyyttä ja syrjäytymistä vastaan on asetettava EU: ssa ehdottomasti tärkeimmäksi tavoitteeksi. Siksi meidän on Euroopan sosiaalirahaston sallimissa rajoissa ryhdyttävä toimiin. Jo vuosia ohjelma köyhyyden torjumiseksi on ollut jäissä, koska Saksan hallitus vastustaa EU-aloitetta.
Tämä saksalainen vastarinta täytyy murtaa. Vaadimme komissiota määrittelemään sosiaalisen syrjäytymisen Amsterdamin sopimuksessa olevan uuden artiklan pohjalta, mikä merkitsee sitä, että tarvitsemme oikeudellisten välineiden määritelmän voidaksemme ryhtyä Amsterdamin sopimuksen ratifioimisen jälkeen toimiin pitkäaikaistyöttömien, köyhien, vammaisten ja ikääntyvien ihmisten hyväksi.
Painopisteitä kansainvälisellä tasolla on käsitelty komission ehdotuksessa huomattavasti seikkaperäisemmin. EU: n politiikka kehitysyhteistyön alalla on nyt todellakin suunnattu köyhyyden torjumiseen. Olemme toistuvasti vahvistaneet vaatimuksemme ohjelmista velkataakan vähentämiseksi, siitä, että 0, 7 % kansallisten talouksien bruttokansantuotteesta annettaisiin kehitysyhteistyöhön ja että noudatettaisiin ILOn perustavia työoikeudellisia ehtoja samoin kuin erilaisia YK: n sopimuksia ihmisoikeuksien ja lasten suojelemiseksi.
Olemme jo myös Kööpenhaminan huippukokousta koskevan parlamentin päätöslauselman avulla esittäneet sellaista painostusta, että on otettava käyttöön maailmanlaajuinen vero valuuttakeinottelulle, niin sanottu Tobinin vero. Sitä kautta kerättyjen varojen käyttäminen köyhimpien maiden velkataakan vähentämistä tukevan rahaston hyväksi on varmasti erittäin järkevä asia. Puolueryhmäni ei sen vuoksi voi kannattaa Euroopan kansanpuolueen tarkistusta 10, sillä meidän mielestämme tämä vero pitäisi kantaa.

Pronk
Arvoisa puhemies, toimin nyt rouva Glasen sijaisena. Hän on käsitellyt tätä asiaa meidän puolueryhmässämme ja valmistellut sitä työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnassa, mutta hän ei valitettavasti voi olla paikalla sairauden vuoksi.
Herra puhemies, meillä on käsiteltävänä hyvä Euroopan komission tiedonanto. Haluaisin kiittää sydämellisesti täällä paikalla myös olevaa komissaari Flynniä, ja olen oikeastaan sitä mieltä, että tiedonannon sisältö on itsessään oikein hyvä ja että siinä pyritään ratkaisemaan joitakin niistä asioista, jotka ovat tulleet Euroopan unionin käsiteltäviksi. Herra puhemies, rouva Schörlingin mietinnössä on myös joitakin välttämättömiä ja myös tärkeitä täydennyksiä. Haluan esittelijänä kiittää myös rouva Schörlingiä siitä, mitä hän on kirjoittanut.
Herra puhemies, siihen kaikki sitten päättyykin. Olisin oikeastaan toivonut, että olisimme jääneet lähemmäksi sitä, mitä komissio tiedonannossaan kirjoitti, ja että emme olisi menneet liian pitkälle, koska nyt joudumme kummalliseen tilanteeseen. Rouva Schörling on Ruotsin edustaja, mutta hän edustaa itse suhteellisen kriittistä kantaa Euroopan unionia vastaan. Siihen hänellä on luonnollisesti oikeus, mutta hänen kantansa mukaan Ruotsin on pysyttävä mahdollisimman riippumattomana. Myös tähän hänellä on täysi oikeus. Mutta nyt joudumme kummalliseen tilanteeseen siten, että sisällytämme tähän mietintöön Tonguen tekstin hyvin pitkälle keskitetyistä ja yhdenmukaisista toimenpiteistä, jotka murentavat jäsenvaltioiden oikeutta päättää itse omalla tavallaan verotuskäytännöistä. Herra puhemies, jos ymmärrätte tämän asian, niin minäkin ymmärrän sen. Tuskin tätä voidaan näin ymmärtää. Kahta asiaa ei voida tehdä samaan aikaan. Ei ole mahdollista samaan aikaan taistella Euroopan unionia vastaan ja ehdottaa kaikenlaisia toimenpiteitä, jotka johtavat pelkästään liian pitkälle menevään yhdenmukaistamiseen. Se on meille suuri ongelma tässä mietinnössä. Olen kuullut, että sosialistiryhmän on jonkin verran helpompi ohittaa tämä asia kuin meidän, mutta me emme voi missään tapauksessa hyväksyä tätä. Herra puhemies, jos me jostain syystä joudumme myös tässä asiassa alakynteen, emme voi kannattaa tätä mietintöä mainitsemistani syystä. Olemme myös esittäneet tarkistuksia pariin muuhun asiaan mietinnön parantamiseksi. Mutta Tonguen teksti, herra puhemies, siitä ei kannata edes keskustella. Meidän on tosiaan tehtävä täyskäännös. Oikeastaan rouva Schörling hänen taustaansa ajatellen on jo tehnyt niin esitellessään täällä ehdotuksensa.

Lindqvist
Arvoisa puhemies, yksi tärkeimmistä tehtävistämme kansallisella, eurooppalaisella ja kansainvälisellä tasolla on köyhyyden ja syrjäytymisen estäminen sekä sosiaalisen, taloudellisen ja kestävän ekologisen kehityksen luominen. Se meidän on tehtävä EU: n tasolla yhdessä jäsenvaltioidemme kanssa, jotka niin ikään tukevat Kööpenhaminan julistuksen kymmenen sitoumuksen toteuttamista.
Parlamenttikin tukee tätä ja pitää myönteisenä komission tiedonantoa maailman huippukokouksen vaatimusten yksityiskohtaisemmasta ja käytännöllisemmästä toteuttamisesta. Se tapahtuu kuitenkin liian hitaasti ja vaatimukset ovat liian heikkoja. Mielestäni esittelijä tekee mietinnössään erittäin onnistuneesti yhteenvedon pitemmälle menevästä ehdotuksesta. Köyhyyttä vastaan on taisteltava yhdistelemällä toimia. Yksittäinen toimihan ei yksin estä köyhyyttä, vaan siihen vaaditaan useita toimia, esimerkiksi kauppaa, tukia, solidarisuuteen panostamista, myönteistä taloudellista kehitystä, työllistämisohjelmaa, yritysten määrän lisäämistä, ansiotyötä ja perhe-elämää samoin ehdoin. Nyt olemme asettaneet kolme toimea etusijalle niin kansallisella kuin EU: n tasollakin. Ensiksi kaupan sekä alennetut tullit ja maksut; tässä yhteydessä EU: lla on erityinen vastuu. Toiseksi yhteisjärjestelyn, kuten 20: 20-aloitteen kehitysapurahasta yhdistettynä vastaanottajavaltioiden sosiaalisiin perusohjelmiin. Kolmanneksi kansainvälisen kaupan sosiaaliset ja eettiset säännöt tai määräykset, muun muassa Maailman kauppajärjestön säännöt.
Liberaaliryhmä tukee pääasiallisesti tätä mietintöä. Ryhmän enemmistö vastustaa kuitenkin Tobinin veroa ja haluaa vähentää 17 kohdan eettisiin säännöksiin kohdistuvia viittauksia, toisin sanoen ryhmämme tukee tarkistusehdotuksia 9 ja 10. Minun ei omalta osaltani ole vaikea hyväksyä Tobinin veroa ja uskon, että molemmat esittelijän esittämistä vaatimuksista ovat kokeilemisen arvoisia, jotta päästäisiin hieman pitemmälle solidaarisuuden vatimuksissa ja köyhyyden postamisessa maailmasta.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, Yhdistyneiden kansakuntien inhimillistä kehitystä koskevan kertomuksen viimeisimmässä tutkimuksessa annetaan köyhyyden määritelmä, jonka mukaan se on sitä, että evätään siedettävään elämään tarvittavat mahdollisuudet ja vaihtoehdot. Raportissa sanotaan myös, että 1, 3 miljardilla näissä olosuhteissa elävistä ihmisistä on päivittäin käytettävissä vähemmän kuin yksi dollari; yksi miljardi heistä on lukutaidottomia ja yli miljardilla ei ole juomakelpoista vettä. Mielestämme sen lisäksi, että tilanne ei viime vuosina ole parantunut, se ei ole edes vakiintunut: se on entistä pahempi.
Samassa Yhdistyneiden kansakuntien kertomuksessa todetaan, että jos vuonna 1960 20 %: lla maailman köyhimmästä väestöstä oli 2, 4 %: n osuus maailman taloudesta, on tuo osuus tänä päivänä 1, 1 %; ja jos vuonna 1960 rikkaimman 20 %: n ja köyhimmän 20 %: n kokonaistulot olivat suhteessa 30: 1, ovat ne nykyisin suhteessa 78: 1. Näin ollen tämä tilanne ei parane eikä edes vakiinnu: se pahenee.
Tämän vuoksi olemme täysin samaa mieltä Schörlingin mietinnöstä, myös kiistellystä Tobinin verosta; olemme ennen kaikkea samaa mieltä siitä, että kaikkien maiden on noudatettava Yhdistyneiden kansakuntien päätöslauselmaa, jossa pyydetään antamaan kehitysyhteistyölle 0, 7 % BKT: stä. Euroopassa vain neljä maata noudattaa tätä päätöslauselmaa.
Viime vuosina maiden lahjoitukset eivät ole ainoastaan lakanneet kasvamasta, vaan pienenevät. Tänä vuonna lahjoitusten määrä on keskimäärin 0, 27 %. Jotta Kööpenhaminan huippukokouksen seuranta olisi asianmukaista, kaikkien niiden maiden, jotka eivät noudata tätä päätöslauselmaa, olisi päätettävä sen noudattamisesta.
YK: n kertomuksessa on eräs erittäin kiinnostava lause: " talouden maailmanlaajuistuminen etenee todella nopeasti ilman karttaa ja kompassia ja se suosii ainoastaan maailman erittäin rikasta vähemmistöä" . On tehtävä päätöksiä, samanlaisia kuin neljännen köyhyyden vastaisen ohjelman hyväksyminen - josta emme tiedä missä se vaiheessa se on, ja odotamme sen käsittelyn etenemistä; on tehtävä päätöksiä, jotta 0, 7 %: n osuudesta tulisi ehdoton määräys; on tehtävä päätöksiä kaikkein köyhimpien maiden velkojen anteeksi antamiseksi, ja on tietenkin harkittava, että otetaan käyttöön Tobinin vero, joka hillitsisi valuuttakeinottelua. Pidättämällä ainoastaan 0, 5 % valuuttakeinottelusta voitaisiin kaikkein köyhimpien maiden velat antaa anteeksi.
Ymmärrämme, että vasemmiston on vaikea hyväksyä tätä ehdotusta, mutta ellei kaikkia näitä päätöksiä tehdä, olisimme täällä vain puhumassa ja puhumassa, emmekä onnistuisi etenemään köyhyyden poistamisessa. Kymmenen vuoden päästä olisimme taas täällä ja jatkaisimme keskustelua köyhyydestä ja puhuisimme taas miljardeista ihmisistä, jotka elävät edelleen tässä tilanteessa.

Wolf
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, sosiaalinen oikeudenmukaisuus, jos ymmärrän asian oikein, on kristillisen sosiaaliopin keskeinen käsite. Mielestäni Platon on täysin oikeassa siinä, että mitään yhteisöä ei voi rakentaa ilman oikeudenmukaisuutta. Olemme tällä hetkellä tilanteessa, jossa korostuu maailmanlaajuistuminen, meillä on maailmanyhteisö, vaikkakaan emme ehkä aina käsittele ja pohdi sitä huolellisesti.
On epäkristillistä - eikä se ole myöskään järkevää - että tilanteeseen suhtaudutaan sanomalla, että maailmanmarkkinat kyllä säätelevät tilannetta, teknologinen kehitys ja säännöstelyn purkaminen, jotka todella tapahtuvat, kyllä ratkaisevat ongelmat jollakin tavalla. Siksi voin oikeastaan vain ihmetellä, että oikeisto tässä parlamentissa sanoo: ei, emme voi missään tapauksessa tehdä niin, etenkin, kun haluan palauttaa mieliin sen, että me parlamenttina jo ennen Kööpenhaminan kokousta päätimme enemmistön äänin tehdä juuri niin, vaatia tätä. Kysymys on siitä, onnistummeko käyttämään YK: n huippukokouksen prosessia hyväksi todella puuttuaksemme sokeaan maailmanlaajuistumiseen ja ideologiseen maailmanlaajuistumisuskoon, onnistummeko todella suuntaamaan kehitystä kohti sosiaalista oikeudenmukaisuutta, ekologisesti kestävää kehitystä ja myös demokraattista yhteistä päätöksentekoa niidenkin hyväksi, jotka asuvat köyhissä maissa.
Kööpenhaminassa tehdyt sitoumukset täytyy toteuttaa. Siltä osin komissio on toiminut täysin myönteisesti, mutta rouva Schörling on mielestäni oikeutetusti selvittänyt, että vielä on jonkin verran tehtävää. Tässä mielessä haluamme tukea komissiota täysin tunnustaen työn, jota se tekee, mutta tuoden esiin myös halun edistää ja kehittää sitä työtä, sillä kysymys on päätöksestä, joka koskee tämän planeetan tulevaisuutta.

Papakyriazis
Arvoisa puhemies, rakkaat kollegat, minulla on tunne, että tämä keskustelutilaisuus on eräänlainen koe Euroopan unionille. Uskoakseni puhumme joka päivä maailmanlaajuistumisesta, maailman yhteisöstä, puhumme maailmankylästä, ja vihdoinkin meidän pitäisi tiedostaa, ilmoittaa ja osoittaa, mitä tällä tarkoitamme. Onko siis solidaarisuuden maailmanlaajuistuminen tämän käsitteen ulkopuolella? Ehkäpä meidän, Euroopan unionin, pitäisi painottaa tätä puolta. Maailmanlaajuistumisen moniin ulottuvuuksiin kuuluu myös solidaarisuuden maailmanlaajuistuminen. Mielestäni tämän huippukokouksen yhteydessä käytävä suuri keskustelu, joka ravistelee maailmaa - en puhu suuria sanoja, vaan tarkoitan tätä kirjaimellisesti - antaa Euroopan unionille mahdollisuuden ottaa vastuullinen kanta, vaatia - aivan oikeutetusti - omaa paikkaansa maailman yhteisössä ja julistaa omalla esimerkillään, mihin se pystyy, mitä se tekee ja mitä se on toteuttamassa. Minäkin puhun asiasta, jolla meidät arvioidaan, neljännestä ohjelmasta köyhyyden torjumiseksi. En usko, että tämä ohjelma poistaa köyhyyttä. Se on kuitenkin esimerkki ja osoitus, jolla näytämme ensin itsellemme ja sitten maailman yhteisölle, mitä Euroopan unioni sanoo ja tekee, ja uskon myös, että muille vastaaville esimerkeille, kuten Schörlingin hienossa mietinnössä mainitut esimerkit meidän Euroopan mallistamme, täytyy erityisesti antaa tämä painotus. Herra komissaari, herra Flynn, mielestäni Euroopan unionilla on todellakin nyt tämä mahdollisuus, ja parlamentti antaa sille tukensa. Haluan myös toivoa, että Euroopan parlamentti antaa huomenna yksimielisesti ilman pikkusieluisuutta ja laskelmointia Euroopan unionille sen tuen, jota se tarvitsee tällä historiallisella hetkellä.

Amadeo
Arvoisa puhemies, olemme sitä mieltä, että taloudellinen ja sosiaalinen kehitys ei ole abstrakti käsite, vaan se olisi lisättävä rauhan, turvallisuuden ja ympäristönsuojelun peruskäsitteisiin, eikä vähiten ihmisoikeuksien kunnioittamisen käsitteeseen. Sen lisäksi, että Luxemburgin työllisyyshuippukokouksessa yritettiin puuttua talouden maailmanlaajuistumisen seurauksiin, siellä myös painotettiin sellaisten sopivien politiikkojen kehittämistä, jotka auttaisivat myös yhteiskunnallisen syrjäytymisen ja siitä seurauksena olevan köyhyyden vastaisessa taistelussa.
Tuemme komission ehdotusta, jossa se toivoo jäsenvaltioiden allekirjoittavan Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksen siirtotyöläisten ja heidän perheidensä tilanteesta, mutta muistutamme kuitenkin, että myös unionin sisällä yhteisömaiden siirtotyöläiset ovat vielä vailla täysiä perusoikeuksia - jotka ovat unionin " ylpeydenaihe" - ja kohtaavat elämässään todellista syrjintää, johon on puututtava: viittaan maailman yli viiteen miljoonaan italialaiseen työntekijään, jotka eivät voi vielä käyttää perusoikeuttaan äänestää.

Burenstam Linder
Arvoisa puhemies, köyhyyttä vastaan voidaan taistella ennen kaikkea taloudellisen kasvun, nousevien reaalipalkkojen ja kasvavien verokantojen avulla. Taloudellinen kasvu perustuu tekniseen kehitykseen, erityisesti siksi, että se säästää voimavaroja ja antaa siten uusia mahdollisuuksia myös lisätä ympäristöterveyden parantamista.
Ainakin ne ympäristöpuolueen jäsenet, jotka pitävät taloudellista kasvua moitittavana ja teknistä kehitystä uhkana, voivat ainoastaan antautua sille ajatukselle, jonka mukaan köyhyys voidaan hävittää julistusten, konferenssien, päätöslauselmien ja sopimusten avulla. Tämä käsitys leimaa Schörlingin mietintöä. Mietinnössä ei puhuta sanallakaan siitä, että taloudellinen kasvu on talouden kohentumisen edellytys. Esittelijän pyrkimykset ovat kiitettäviä, mutta tällainen tapa lähestyä ongelmaa on vaarallinen, erityisesti sen vuoksi, että se herättää ihmisissä toiveita, jotka murskautuvat epäaitoihin sitoumuksiin ja lausuntoihin, jotka eivät johda mihinkään.
14 kohdassa Schörling kehottaa komissiota ottamaan käyttöön maailmanlaajuisen veron kansainväliselle valuuttakeinottelulle. On hämmästyttävää, että henkilö, joka edustaa puoluetta, jossa ollaan sitä mieltä, että oman maan olisi erottava Euroopan unionista, tekee ehdotuksen, jonka mukaan EU: n olisi otettava käyttöön niinkin jättiläismäinen ja byrokraattinen projekti kuin mitä kaikkia valuuttatransaktioita koskeva vero olisi. Se, että tunnettu taloustieteilijä on aikaisemmin puhunut tällaisesta järjestelmästä, ei takaa sitä, että ajatus olisi poliittisesti järkevä muun kuin sellaisen henkilön mielestä, joka kunnioittaa liikaa todellisuuteen kohdistuvaa kehittynyttä teoreetikoiden leikkiä.
Esitys on myös esimerkki yhteisestä rahapolitiikasta, jota esittelijä muissa yhteyksissä vastustaa. Jos suhtautuu kielteisesti valuuttakauppaan, on tuettava voimakkaasti EMUa, sillä kun tämä rahaliitto luodaan 1. tammikuuta 1999, yhdentoista jäsenvaltion välinen mahdollisuus käydä valuuttakauppaa katoaa. Koska Schörling vastustaa EMUa, ei tätä ajatusta kuitenkaan mainita mietinnössä.

Pailler
Arvoisa puhemies, olisin halunnut, että meille olisi annettu myös todiste siitä, että rahaliitto antaisi meille todella sen, minkä kaikki muut sitoumukset ovat antaneet.
Kööpenhaminan sosiaalisen kehityksen huippukokous päättyi maaliskuussa 1995 kymmenen sitoumuksen hyväksymiseen, ja niissä ensisijaisiksi tavoitteiksi vahvistettiin köyhyyden vastainen toiminta, täystyöllisyyden tukeminen ja sosiaalinen yhdentyminen. Allekirjoituksen muste yhteisen julkilausuman alareunassa oli tuskin kuivunut, kun OECD-maat jo aloittivat neuvottelut MAI-sopimuksesta, joka on täysin ristiriidassa Kööpenhaminan sitoumusten kanssa. MAI-sopimusneuvottelijat eivät neuvottelujen salamyhkäisyydessä, joka teki heistä sokeita ja kuuroja kaikkien muiden paitsi monikansallisten yritysten huolille, nimittäin ottaneet huomioon niitä oikeudellisia, poliittisia ja moraalisia sitoumuksia, joihin he ovat suostuneet YK: n tai ILOn kaltaisissa yhteyksissä. Euroopan parlamentti nöyryytti heitä juuri kunnolla.
Kööpenhaminan huippukokousta jatkaen on kyseenalaistettava nykyistä taloudellista ja sosiaalista järjestelyä koskevan järjestelmän raskaat pyrkimykset ja otettava käsittelyyn kaikki ihmisten toimintaan kohdistuva rahoitusmarkkinoiden ylivalta, joka ei ole juurikaan tätä toimintaa edistänyt. Näin juuri muuten sanottiin mietinnössä, joka koski päätöslauselmaa ihmisoikeuksien kunnioittamisesta, joka hyväksyttiin täällä 17. helmikuuta ja jossa oltiin sitä mieltä, että köyhyys ja työttömyys loukkaavat hyvinkin ihmisoikeuksia.
Kannatamme myös Tobinin veroon liittyvää periaatetta ja olemme iloisia, että rouva Schörling osoittaa päättäväisyyttä, toisin kuin PPE-ryhmän kollegamme. Olemme vaatineet sitä useaan otteeseen ryhmän sisällä. Jäsenvaltioiden hallituksilla on tällä hetkellä parempaakin tekemistä kuin käydä salaisia neuvotteluja, joiden tavoitteena on tyydyttää joidenkin sijoittajien edut. Heidän on pantava täytäntöön, kuten he ovat sitoutuneet niin tekemään, Kööpenhaminan sosiaalisen kehityksen huippukokouksen päätökset toteuttamalla tehokkaita toimia, joilla torjutaan työttömyyttä ja köyhyyttä. Ja se, hyvä herra, arvioidaan luvuin!

Lannoye
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi, kuten monet kollegat, ilmaista kaiken ihailuni Schörlingin mietintöä kohtaan, jota ryhmäni tukee yksimielisesti, kunhan tietenkin Tobinin vero vain hyväksytään. Kuulen PPE-ryhmän esittävän vastalauseita, ja haluaisin todellakin tietää, suhtautuuko PPE-ryhmä yhtä epäröivästi sellaisia kansainvälisiä instituutioita kohtaan, jotka toimivat varsinkin valuutta-alalla, kuten Kansainvälinen valuuttarahasto. Näyttää siltä, että konservatiivit suhtautuvat paljon vähemmän epäröivästi näitä viimeksi mainittuja kohtaan.
Sallittehan minun tehdä huomautuksen, joka vaikuttaa minusta olennaiselta. Kööpenhaminan huippukokous on tärkeä huippukokous, jossa päädyttiin kymmeneen täysin myönteiseen sitoumukseen, jotka Euroopan unionin jäsenvaltiot ja Euroopan unioni allekirjoittivat. Kyse on kuitenkin jälleen kerran velvoitteista, jotka eivät ole sitovia. Vaikka me talouden tai kaupan alalla joudummekin noudattamaan sitovia velvoitteita - ajattelen Maailman kauppajärjestöä, joka on ainoa maailmanlaajuinen instituutio, jolla on ylikansallista valtaa ja jossa riita-asiat voidaan sovitella valtioiden ja Euroopan unionin yläpuolella - samoin ei ole kuitenkaan asian laita sosiaalisella tai ympäristön alalla.
Nämä velvoitteet johtavat säännöllisiin selontekoihin ja lupauksiin, mutta saavutukset eivät ole ollenkaan velvoitteiden mittaisia. On tärkeää taistella tätä epätasapainoa vastaan, ja mielestäni Euroopan komission ja Euroopan unionin kuuluu ehdottomasti käydä tämän ongelman kimppuun ja toimia, jotta rinnakkain kaupan alalla toimivien instituutioiden kanssa muut ylikansalliset instituutiot puuttuvat myös asiaan ympäristön ja sosiaaliasioiden alalla.
Mutta mitä tekevät komissio ja Euroopan unioni? Ne neuvottelevat sijoituksia koskevan monenvälisen sopimuksen, joka on täsmälleen tämän lähestymistavan vastakohta, joka toimii Maailman kauppajärjestön tavoin ja joka vahvistaa edelleen sellaista politiikkaa, jolla pyritään riistämään jäsenvaltioilta toimintakeinot sosiaalisella alalla. Tällainen on jakomielistä käytöstä. Saimme tuskin hyväksyttyä tätä koskevan kriittisen päätöslauselman, kun herra Brittan ja hänen kollegansa jo ilmoittivat voitonriemuisesti, että he olivat valmiit neuvottelemaan Yhdysvaltojen kanssa uuden sopimuksen, joka on jälleen kerran samansuuntainen. Luulen, että tämä riittää ja että parlamenttina meillä on oltava ylpeyttä osoittaa olevamme vaativampia sellaista komissiota kohtaan, joka ei noudata ollenkaan sitä, mitä me sille sanomme.

Flynn
Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin kiittää esittelijää rouva Schörlingiä ja kaikkia häntä avustaneita kollegoja. Pidämme myönteisenä parlamentin päätöslauselmaa Kööpenhaminan julistuksen ja toimintaohjelman seurannasta, sillä siinä tunnistetaan useita konkreettisia ensisijaisia kysymyksiä Euroopan unionin tasolla ja kansainvälisesti. Komissio on hyvin pitkälle huolissaan samoista asioista. Kööpenhaminan huippukokous antoi hallituksille, yhteisölle, kansalaisjärjestöille, YK: n elimille ja monille muille voimakkaan kimmokkeen kehittää ja vahvistaa niiden sosiaaliseen ja inhimilliseen kehitykseen liittyviä toimia. Paljon on vielä tietenkin tekemättä, mutta Kööpenhaminan huippukokouksesta alkaen on pantu käyntiin useita toimia, joista pitäisi kertoa myös täällä.
Sallikaa minun nyt tehdä muutamia erityisiä huomioita erityisesti 2 ja 4 kohdasta, jotka koskevat ihmiskeskeistä lähtökohtaa ja ympäristöä. Minun pitäisi muistuttaa parlamenttia siitä, että komissio on kehitysyhteistyössään ottanut käyttöön ihmiskeskeisen ja ympäristötietoisen lähtökohdan jo ennen Kööpenhaminan julistuksia. Jo neuvoston vuonna 1992 antamassa asetuksessa Aasian ja Latinalaisen Amerikan kanssa käytävästä yhteistyöstä todettiin, että yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteena on inhimillinen kehitys ja että inhimillinen kehitys sisältyy kaikkiin toiminta-alueisiin. Samassa asetuksessa todettiin ympäristöasioista, että ympäristönsuojelu, luonnonvarat ja kestävä kehitys ovat ensisijaisia tavoitteita pitkällä aikavälillä. Näitä ponnistuksia, jotka julistuksessa vahvistetaan, on näin ollen jatkettu.
Kaikki edellä mainitut seikat ovat ehdottomasti Maastrichtin sopimuksen 130 u artiklan mukaisia, sillä siinä korostetaan kestävää taloudellista ja sosiaalista kehitystä, köyhyyden torjuntaa kehitysmaissa sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamista. Lisäksi komissio on sitoutunut toteuttamaan 2000-luvun kehitysyhteistyöstrategiaa, joka esiteltiin ja hyväksyttiin OECD: n kehitysapukomiteassa vuonna 1996, ja siinä korostetaan nimenomaisesti ihmisläheistä kehitystä. Haluaisin viitata köyhyyden vastaista taistelua koskevaan 5 kohtaan, sillä lähes kaikki puhujat ovat ottaneet sen tänään esille. Olemme samaa mieltä siitä, että köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunnan olisi oltava Euroopan unionin tärkeimpiä tehtäviä, sillä ne ovat edelleen vakava ongelma monelle Euroopan kansalaiselle.
Euroopan unionin ainoa väline työmarkkinoilta syrjäytymisen vastaisessa taistelussa on rakennerahastojen rahoittama yhteisön Integra-työllisyysaloite. Integran tavoitteena on edistää toimenpiteitä, joilla pyritään parantamaan työmarkkinoille pääsyä ja työelämästä syrjäytyneiden työllistymistä. Kahden, vuosina 1995 ja 1997 suoritetun valintavaiheen jälkeen valittiin 1600 Integrahanketta. Käsiteltäväksi otettujen uusia rakennerahastoja koskevien ehdotusten yksi päätavoitteista on torjua ja ennaltaehkäistä työttömyyttä ja syrjäytymistä. Olisi viitattava mietinnön 6 kohtaan, joka koskee oikeudellisia välineitä köyhyyden ja syrjäytymisen vastaisessa taistelussa.
Sitten kun Amsterdamin sopimus on ratifioitu, se toimii uutena oikeudellisena perustana syrjäytymisen torjumiseen liittyville toimille, millä voidaan täydentää nykyisiä työmarkkinapainotteisia toimia. Komissio aikoo keskustella siitä, kuinka kaikki asiaan liittyvät toimijat, erityisesti kansalaisjärjestöt, voisivat parhaansa mukaan hyötyä Amsterdamin sopimuksesta. Rouva Schmidbauer piti tätä ensisijaisen tärkeänä ja olen koko sydämestäni samaa mieltä huomioista, joita hän tuossa yhteydessä esitti. Komissio on aktiivisesti mukana myös Kehitysapukomitean (DAC) toiminnassa vahvistaakseen lahjoittajamaiden välistä yhteensovittamista ja johdonmukaisuutta sekä YK: n talous- ja sosiaalineuvoston (ECOSOC) ja muiden monenvälisten järjestöjen ja elinten työtä.
Mietinnössä viitataan myös velkataakan keventämiseen. Sitä käsitellään mietinnön 12 kohdassa ja komissio on tukenut voimakkaasti vuonna 1996 aloitettua Maailmanpankin ja Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) aloitetta erittäin velkaantuneiden köyhien maiden auttamiseksi sekä ehdottanut uusia yhteisöllisiä toimenpiteitä näiden maiden velkojen vähentämiseksi.
Erityisesti juuri Aasian talouskriisin vuoksi komissio on huolissaan kriisin mahdollisista rahoitusmarkkinoita horjuttavista vaikutuksista ja sen aikaansaamista vahingoista, joten komissio uskoo, että sellaiset ehdotukset kuten Tobinin ehdottama vero valuuttakeinottelulle ovat tutkimisen arvoisia. Panin merkille, että rouva Schörling, herra Pronk, herra Lindqvist ja monet muut olivat eri mieltä tästä asiasta. Erimielisyyksiä siis on. Tärkeintä kuitenkin on se, että kannattaa tutkia, mitä se pitää sisällään. Työntekijöiden perusoikeuksien osalta komissio pitää erityisen tärkeänä sitä, että niitä sovellettaisiin maailmanlaajuisesti.
Uskomme vakaasti, että yleinen tuki kaupan asteittaiselle vapauttamiselle vaarantuu, jos emme onnistu vastaamaan tätä tärkeää kysymystä koskeviin yleisiin huoliin. Uusi yleinen tullietuusjärjestelmä (GSP) -ohjelmamme tarjoaa 1. tammikuuta 1998 alkaen erityisiä kannustusjärjestelmiä ylimääräisten etuuskohtelujen muodossa maille, jotka toteuttavat työntekijöiden perusoikeuksia.
Komissio hyväksyi 29. lokakuuta 1997 ehdotuksen, että GSP: hen sisällytetään sosiaalinen lauseke Kansainvälisen työjärjestön (ILO) lapsityövoimaa, yhdistymisvapautta, järjestäytymisoikeutta ja yhteistä kaupankäyntiä koskevien yleissopimusten mukaisesti sekä ympäristölauseke Kansainvälisen trooppisen puun kauppajärjestön (ITTO) määrittelemästä trooppisten metsien kestävästä hoidosta, jotta voitaisiin varmistaa, että nämä erityiset kannustusjärjestelmät toimivat tehokkaasti. Asetusehdotuksessa säädetään valvontamenetelmien soveltamisesta.
Lopuksi komissio tukee täysin ILOn nykyistä ehdotusta laatia julistus työntekijöiden perusoikeuksista, sekä sitä, että on tarpeen kehittää menetelmiä näiden oikeuksien takaamiseksi. Viimeinen huomautukseni koskee kansalaisjärjetöjen välistä yhteistyötä. Komissio arvostaa suuresti kansalaisjärjestöjen ja kansalaisten voimin toimivien järjestöjen osuutta kehitysyhteistyössä ja on parhaillaan toteuttamassa tuki- ja yhteistyöohjelmaa.
Herra Wolf ja herra Amadeo tekivät tärkeän huomautuksen sosiaalisesta oikeudenmukaisuudesta eli siitä, että sitä tarvitaan EU: n lisäksi myös maailmantaloudessa. Olen kaikesta samaa mieltä ja kuten herra Wolf tietää, olen jo usean vuoden ajan sanonut, että kyse ei ole ainoastaan taloudellisesta kehityksestä. Taloudelliseen kehitykseen on liitettävä ja rinnastettava myös sosiaalinen ulottuvuus. Se on tärkeää unionille, mutta lähes yhtä tärkeää tulevaisuuden maailmantaloudessa.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Laaja-alaiset valtiontuet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Berèsin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0100/98) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan soveltamisesta tiettyjen valtion laaja-alaisen tuen muotoihin (KOM(97)0396 - C4-0512/97-97/0203 (CNS)).

Berès
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, komission ehdotus, josta meitä kuullaan yhdessä käsittelyssä, koskee asetusta, jonka avulla komissio voi antaa asetuksia, jossa ennakkoilmoitusvelvollisuudesta vapautetaan tietyt valtion laajaalaisen tuen muodot, jotka ovat 83 % kaikista Euroopassa annetuista valtion tuista.
Tämä on ensimmäinen todella merkittävä kerta, kun perustamissopimuksen 94 artiklaa käytetään hyväksi. Tämän työvälineen avulla komissio, jolla on paljon kokemusta tällä alalla, voi vapauttaa tietyt tuet ilmoitusmenettelystä. Komission ajatuksena on saada tällä alalla aikaan samankaltainen menettely kuin yrityskeskittymien valvonnassa sovellettava menettely, joka perustuu tarkistettavissa oleviin interventiokynnyksiin, ulkopuolisten tutkintaan osallistumiseen ja neuvoa-antavan komitean perustamiseen.
Hyväksymme täysin komission lähestymistavan, ja komissio aikoo näin keskittää huomionsa niihin valtiontukitapauksiin, jotka todella edellyttävät tarkastelua, ja nopeuttaa sellaisen tuen antamista, jonka myöntäminen ei ole kiistanalaista. Tällainen lähestymistapa on välttämätöntä varsinkin, kun 11 jäsenvaltiota ottaa käyttöön euron, mikä lisää kilpailua niiden alueiden välillä, joissa vilpilliset käytännöt saattavat edistää yritysten siirtymistä muualle.
Tässä asetuksessa on kyse tuesta, jota annetaan pk-yritysten - ala, jolla nopeasti myönnetty tuki on tehokkaampaa - tutkimuksen ja kehittämisen, ympäristönsuojelun sekä työllistämisen ja koulutuksen hyväksi. Tämän viimeksi mainitun alan osalta poikkeusmekanismilla olisi mielestämme suosittava Luxemburgin Eurooppa-neuvoston päätelmien parasta mahdollista toteuttamista.
Tähän luetteloon olisi meistä lisättävä paikalliset julkiset palvelut, joilla on ainoastaan vähäinen vaikutus kilpailupolitiikkaan mutta voimakas vaikutus unionin taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta.
Komission ehdotuksessa määrätään myös, että komissio voi antaa asetuksen, jolla tietyn kynnyksen alittava tuki voidaan vapauttaa ilmoitusvelvollisuudesta. Kyse on itse asiassa oikeudellisen perustan antamisesta jo pitkään jatkuneelle käytännölle. Voimme olla siitä ainoastaan tyytyväisiä, samalla kun tunnustamme, että tämän asetuksen vaikutus vaihtelee jäsenvaltioiden käytännön mukaan.
Esittelijänne haluaisi kuitenkin tehdä neljä yleisluonteista huomautusta. Ensimmäinen koskee komission asiakirjassa noudattamaa yleislinjaa, jonka tavoitteena on valtion tuen eriyttämätön vähentäminen Euroopan unionissa. Tällainen ennakkokanta saattaa muodostaa esteen kahden perustavoitteen saavuttamiselle eli teollisuuspolitiikan lujittamiselle ja julkisten varojen tehokkaammalle käyttämiselle. Eikö tällä alalla olisi toisin sanoen käytettävä pikemminkin kvalitatiivista eikä komission ehdottamaa tiukasti kvantitatiivista lähestymistapaa?
Unionin on harkittava tukia koskevaa myönteistä lähestymistapaa, olivatpa ne valtion tai unionin tukia, jotka voivat olla tehokkaita ja perusteltuja innovatiivisen teollisuuspolitiikan työvälineitä, tekemällä etenkin selvityksen Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksen mukaisesti käytetyistä tuista. Unionin lähestymistapaa, joka koskee valtion tukia talouspolitiikan välineenä, on kehitettävä ja selvitettävä. Arvioitaessa näiden tukien yhteensoveltuvuutta sisämarkkinasääntöjen kanssa on otettava huomioon yhteisön politiikkojen yleiset tavoitteet, jotka koskevat teollisuusyritystemme kilpailukykyä ja unionin taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta, mutta on otettava huomioon myös tärkeimpien kilpailijoidemme käytäntö maailmanmarkkinoilla.
Toinen huomautus: meidän on varottava erehtymästä tavoitteesta, mitä tulee valvontatapaan, jota toteutamme näiden tukien osalta. Komission ehdotus voi herättää kahdentyyppisiä reaktioita. Komissio vaatii lisää valtaa tai komissio suostuu kodifioimaan vallan, joka sillä jo on. Meidän on ilmiselvästi noudatettava tätä jälkimmäistä lähestymistapaa. Emme anna komissiolle avointa valtakirjaa, vaan toimivallan suorittaa jälkikäteisvalvontaa. Tämän sanottuani meidän on tämän valvonnan toteuttamista koskevissa yksityiskohtaisissa säännöissä varottava tekemästä julkaisemista koskevia ehtoja liian raskaiksi, sen uhalla, että hankaloitamme valvontaa ja edistämme, yritysten oikeusturvan kustannuksella, riitaoikeudenkäyntien moninkertaistumista. Olisi paradoksaalista päätyä näiden ensinäkemältä ongelmattomien tukien osalta sellaiseen tiedottamisvelvollisuuteen, joka olisi suurempi kuin se, joka koskee merkittävämpiä tukia.
Kolmas huomautus, joka koskee komission ehdotusten merkitystä suhteessa perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskeviin yksityiskohtaisiin sääntöihin. Saamme tilaisuuden palata tähän asiaan, kun käsittelemme tässä parlamentissa tukien myöntämismenettelyä.
Viimeinen huomautus, herra puhemies, parlamentin asemasta valtuuttamisasetusten täytäntöönpanossa, joita komissio tulee ehdottamaan. Vaadimme tarkistuksissamme, että meidät otetaan tähän menettelyyn mukaan. Luulen, että se on tärkeää, ja toivon, että komissio suostuu ehdotuksiimme. Vaadimme myös tämän poikkeusasetuksen suurempaa mukautettavuutta ja toivomme tämän asetuksen tarkistamista kolmen vuoden eikä vasta viiden vuoden kuluttua.

Wibe
Arvoisa puhemies, haluan ensimmäiseksi kiittää esittelijää aivan erinomaisesta mietinnöstä; olen kaikista ehdotuksista ja johtopäätöksistä samaa mieltä hänen kanssaan. Haluan erityisesti painottaa yhtä tarkistusehdotusta, joka ei saanut enemmistön kannatusta talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa, nimittäin tarkistusehdotusta 11, jossa ehdotetaan, että ryhmäpoikkeus on myönnettävä myös paikallisille ja julkisille yrityksille. Mielestäni asian korostaminen on välttämätöntä. Voin mainita, että meillä on ympäri Ruotsia useita yrityksiä, jotka työllistävät työrajoitteisia ihmisiä. Luulen, että Ruotsissa on 30 0-40 000 tällaista yritystä, jotka myyvät tuotteitaan vapailla markkinoilla ja kilpailevat siis tavallisten yritysten kanssa mutta joita tuetaan melkein koko palkanmaksun osalla. Onhan selvää, että nämä yritykset saavat erittäin suurta julkista tukea, mutta samalla on kuitenkin selvää, että ne tekevät tavattoman suuren sosiaalisen sijoituksen. Mielestäni olisi erittäin tärkeää, että esitykseen saataisiin mukaan, että tällaiset yritykset kuuluvat siihen ryhmään, jolle myönnetään poikkeuksia.
Samassa tarkistusehdotuksessa 11 esittelijä poistaa kaksi komission ehdottamaa luokkaa, nimittäin vientituet ja -luotot. Olen sitä mieltä, että esittelijän ehdotus on hyvä, koska voidaan epäillä, että vientituet ja -luotot ovat todella sellaista tukea, joka kuuluu 92 artiklan piiriin, ja että ne liittyisivät tähän asiayhteyteen.
Tämän jälkeen haluan vielä sanoa muutaman sanan siitä, että esittelijä ja minä olemme eri mieltä yhdestä kohdasta, nimittäin suhtautumistavasta valtion tukeen yleensä. Olen sitä mieltä, että tämä parlamentti suhtautuu asiaan usein niin, että valtion tuki tarkoittaa vain sitä, että jokin maa tavallaan varastaa työpaikkoja, mutta sehän on vain yksi puoli asiasta. Mikäli USA esimerkiksi tukisi autovientiään Eurooppaan, se tarkoittaisi erityisesti sitä, että Eurooppa saisi halvempia autoja USA: sta, toisin sanoen että eurooppalaiset kuluttajat hyötyisivät siitä. Tässä suhteessa ei ole mitään eroa sillä, maksetaanko valtion tukea vai laskettaisiinko esimerkiksi USA: ssa autoteollisuudessa työskentelevien palkkaa. Tilanne on samanlainen myös muilla aloilla, jos Espanjassa esimerkiksi halutaan tukea viininvientiä Ruotsiin, ruotsalaiset kuluttajathan saavat ainoastaan halvempaa viiniä. Minusta siitä ei olisi mitään suurta haittaa.
Esittelijä huomauttaa, että valtion tuki on 1, 7 % yhteisön BKT: stä. Se voi kuulostaa suurelta määrältä, mutta silloin on otettava huomioon, että yhteiskuntataloudelliset kulut, jotka liittyvät näihin tukiin, ovat ehkä kymmenesosa tai sadasosa tästä summasta ja muodostavat siis noin prosentin kymmenesosan tai sadasosan. Haluaisin siis, että suhtautuisimme hieman joustavammin valtion tukeen. Pääasia kuitenkin on, että tämä on aivan erinomainen mietintö, ja toivon, että suuri enemmistö hyväksyy tämän huomenna.

Areitio Toledo
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Berèsiä hänen mietinnöstään. Komissiolla on merkittävä vastuu julkisten tukien valvonnassa. Tänään meillä on pöydällä komission ehdotus asetukseksi, jolla etsitään komission voimavarojen puutteen vuoksi käytännöllisempää tapaa valvoa näitä tukia soveltamalla ryhmäpoikkeusta ja siirtämällä tukien valvonta jäsenvaltioille.
Talousasioita käsittelevä valiokunta on ottanut asiaan selkeän kannan. Olemme samaa mieltä komission lähestymistavasta, mutta on oltava hyvin varovaisia: emme saa unohtaa, että juuri jäsenvaltiot myöntävät tukia ja jos valvontavalta siirretään niille, niin se on sama kuin - suokaa anteeksi ilmaisuni - laskisi ketun vartioimaan kanatarhaa.
Tämän vuoksi me olemme samaa mieltä käytännöllisestä lähestymistavasta, olemme samaa mieltä komission ehdottamien tukea saavien ryhmien luettelosta - meidän ryhmämme ei halua jatkaa eikä lyhentää sitä, kuten esittelijä ehdottaa - mutta olemme tehneet muutamia huomautuksia, jotka talousasioita käsittelevä valiokunta on ottanut huomioon.
Ensimmäinen on se, että tuotannot on mahdollista yhdistää, minkä seurauksena antamalla pieniä tukia yritysten ryhmälle voisi lopullisen tuotteen lisäarvoon sisältyä kohtuuton määrä tukia. Tukea voidaan antaa esimerkiksi tutkimusalalle, sen jälkeen toiselle saman tuotteen valmistukseen osallistuvalle yritykselle, ja näin käydään koko ketju läpi. Integroitua tuotantoa on valvottava, sillä päinvastaisessa tapauksessa joudumme vakaviin ongelmiin, jotka johtuvat tuotteelle annetuista sen lopulliseen lisäarvoon nähden erittäin suurista tuista. Tämän vuoksi talousasioita käsittelevä valiokunta on ottanut mukaan yhden minun itseni esittämän tarkistuksen ja mielestäni Euroopan komission pitää harkita sitä.
Toinen huomautus koskee sitä, että tämä menettely, tämä uusi lähestymistapa edellyttää, että jäsenvaltiot valvovat tukia yleisellä tasolla. Mikäli joudumme luopumaan yksittäisten tukien tarkasta valvonnasta, on valvottava yleisemmin valtion antamaa kokonaistukea varten laadittua talousarviota. Tämä teoria, jonka parlamentti jo hyväksyi kilpailupolitiikkaa koskevassa yleiskertomuksessa, on entistäkin tärkeämpi, mikäli liitymme rahaliittoon. Emme voi lakata valvomasta niitä summia, joita tietyssä talousarviossa määrätään julkisiin tukiin, jotka muodostavat kokonaisuudessaan yli 1 % BKT: sta. Tämä tulee tapahtumaan, tämä voi tapahtua. Jo nykyisin valtioiden väliset erot ovat erittäin suuria; ja jos komissio ei ole ota rahaliitossa huomioon sitä riskiä, että jokainen jäsenvaltio määrää suuren osan talousarviostaan, tai merkittävän osan talousarviostaan yritystensä tukemiseen, joudumme rahaliitossa kilpailuongelmiin.

Garosci
Arvoisa puhemies, meidän on tänään päätettävä, kuinka valtion tukia tulevaisuudessa suunnataan, kuinka alueiden ja kategorioiden vaikutus huomioidaan ja minkälaista valvontaa ja minkälaisia poikkeuksia käytetään. Kuten tiedämme, kilpailun vääristyminen on näkyvin valtion tukiin liittyvistä epäkohdista, mutta se ei ole ainoa. Riittää, kun ajattelee julkisia menoja tai valtion tuen saamiseen tottuneiden yritysten kilpailukyvyn menettämisestä koituvia kuluja, kun niiden tukia leikataan tai tuet loppuvat kokonaan.
Markkinoiden kansainvälistyessä ja euron tullessa ilmestyy aivan uusia näkymiä. Lähitulevaisuudessa Euroopan unioni tukee, myös taloudellisesti, uusien valtioiden liittymistä. Agenda 2000 velvoittaa meitä lisäksi suosimaan laadullisia valintoja määrällisten sijasta; enää ei ole siis tukia, joita ei olisi suunnattu ja jotka eivät olisi tulosta hankkeista ja ohjelmista, jotka perustuvat todellisiin tarpeisiin ja vastaaviin mahdollisuuksiin.
On selvää, että emme halua väittää, että kaikki valtion tuet tuottaisivat ei-toivottuja tuloksia, ja mietinnön laatija, jota kiitämme tehdystä työstä, tuokin tämän selvästi esille. Tuet voivat itse asiassa hyödyttää teollisuuspolitiikkaa siellä, missä sitä on ja missä sitä harjoitetaan oikein, mutta niitä ei kuitenkaan pidä enää suunnata pelkästään suurisuuntaiseen toimintaan ja vain teollisuussektorille. Ennen kaikkea on huomioitava pienet ja keskisuuret yritykset sekä uudet alat: matkailu, kauppa, palvelut, käsityöala, ympäristö, tutkimus ja kehitys ovat kiinteästi yhteydessä toisiinsa, kuten espanjalainen kollega muistutti.
Uskomme, että komissio, kilpailua valvova elin, päätyy keskipitkällä aikavälillä tasapainoisen kasvun kannalta hyödyllisiin päätöksiin ja toimiin. Tätä tavoitetta silmällä pitäen kehotamme sitä tarkastelemaan uudelleen aiemmin mainitsemiamme yritystoiminnan aloja ja ulottuvuuksia. Taloudellisen ja sosiaalisen kasvun tulevaisuus on väistämättä pienten ja keskisuurten yritysten käsissä. Tämä on pakko ottaa huomioon valtion tuissa.

Riis-Jørgensen
Arvoisa puhemies, valtion tukihan on poikkeus vapaasta ja tasa-arvoisesta kilpailusta. Sen vuoksi on tärkeää, että valtion tuen säännöt pidetään voimassa ja erityisesti että toiminta on avointa, jotta kolmas osapuoli, siis kilpailijat, voivat nähdä, kuinka paljon valtion tukea maksetaan. Sen vuoksi liberaaliryhmästä on ollut ilahduttavaa, että talousja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta on tukenut meitä vaatimuksessa, jonka mukaan nämä tukiosuudet julkaistaisiin. Sen vuoksi toivon myös, että komissio voi tukea valiokunnan tarkistusehdotuksia 4 ja 5, joissa painotamme vaatimusta eri tukiosuuksien julkaisemisesta ja erityisesti tarkistusehdotusta 5, jossa toivomme, että komissio julkaisee yksittäisten jäsenvaltioiden tukiosuudet Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä varmistaakseen, että suhteellisen tavalliset toimialat pääsevät käsiksi näihin tietoihin.
Lopuksi voin liberaaliryhmän puolesta sanoa, ettei liberaaliryhmä voi tukea tarkistusehdotusta 11, josta esittelijä puheessaan mainitsi, emmekä voi myöskään tukea tarkistusehdotusta, jota sosiaalidemokraattisen ryhmän jäsen Wibe suositteli. Odotan kuitenkin kiinnostuneena komissaarin vastausta avoimuutta käsittelevään kysymykseen.

Hautala
Arvoisa puhemies, voin yhtyä komission näkemyksiin siitä, että toisaalta valtion tukia todellakin täytyy julkistaa laajemmin ja kontrolloida paremmin, mutta toisaalta komissiolle täytyy antaa mahdollisuus keskittyä tärkeimpiin, todella isoihin tapauksiin, jolloin tällaisia ryhmäpoikkeuksia voidaan hyvinkin harkita. Mutta tämänhän ei pidä tarkoittaa sitä, etteikö tällä alalla tulisi vallita täysi avoimuus, sen takia että valtion tuilla on suuri kilpailua vääristävä merkitys. Niitä tulisi tarkastella myös yhdessä Euroopan unionin varsinaisten rakennerahastojen tuen kanssa, koska tällä hetkellä on äärimmäisen vaikeaa saada tietoa siitä, mitä yksittäisiä projekteja tuetaan joko valtion tuilla tai Euroopan unionin rakennerahastojen varoilla.
Kysymys on siinä mielessä hyvin vakava, että nyt käydään ankaraa taistelua niukoista julkisista voimavaroista ja täytyisi varmistaa kaikin keinoin, että unionin perustarkoitusperät toteutuvat julkisessa tuessa. Voin siis hyvin suuressa määrin tukea esittelijää, kun hän haluaa lisätä valtion tukien avoimuutta. Itse asiassa mielestäni jokaisessa jäsenmaassa pitäisi olla keskus, josta jokainen kansalainen saisi tiedot myös yksittäisten projektien saamista tuista, eikä tosiaan vain valtion tuista, vaan myös rakennerahastojen tuista.
Tällä on laajakantoinen merkitys myös yritysten uudelleensijoittumiselle. Kuten tiedämme monet yritykset ovat oppineet kilpailuttamaan jäsenmaita ja alueita, ja tällä on tavattoman epäedullinen kokonaisvaikutus julkiseen talouteen.

McCarthy
Arvoisa puhemies, toivon, että ääneni kestää. Sallinette minun sanoa, että olen ymmärtänyt tämän mietinnön ytimeksi sen, että meidän olisi varmistuttava siitä, että ehkäisemme kilpailun vääristymistä pyrkiessämme reilujen pelisääntöjen toteuttamiseen. Arvostan kovasti rouva Berèsin mietinnön eteen tekemää työtä, mutta kyse on avoimuudesta.
Saanen ottaa esille erään kysymyksen, josta keskustelin kanssanne komissiossa. Aluepoliittisessa valiokunnassa olemme hyvin huolissamme hyväksymänne asiakirjan eli rakennepolitiikkojen ja kilpailun yhteneväisyyttä koskevan tiedonantoluonnoksen sisällön avoimuuden puutteesta. Ymmärtääkseni komissaari Van Miert on jo allekirjoittanut sopimuksen komissaari WulfMathiesin kanssa siitä, että näiden kahden alueen yhteneväisyys todella varmistetaan ja kysyn vain milloin tämä asiakirja toimitetaan parlamentille. Mielestäni meillä on oikeus tarkastella rakennerahastoja koskevia kysymyksiä ja ymmärtääkseni olette kirjoittanut myös jäsenvaltioille. Haluaisin tietää, mikä on oikeudellinen perustanne sille, että kyselette jäsenvaltioiden mielipiteitä näistä kysymyksistä. Eikö ole niin, että te määrittelette etukäteen jäsenvaltioiden painopisteitä siitä, mihin ne haluavat käyttää rakennerahastoista saatuja varoja ja valtion tukea EY: n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla? Miksi on sitten niin, että me parlamentissa emme käsittele asiaa? Haluan tietää, kuinka joustavia jäsenvaltioiden osalta ollaan niiden puolustaessa omia valtion tukiin liittyviä kansallisia etuoikeuksiaan ja voitteko te laillisesti vaikuttaa näihin valintoihin. Vai haluatteko te saada aikaan vain vapaaehtoisen sopimuksen jäsenvaltioiden kanssa?
Lopuksi haluaisin sanoa komissiolle, että rehellisesti sanottuna en näe tässä mitään logiikkaa. Uskon, että rakennerahastojen tavoitteet ovat valtion tukiin nähden aivan erilaiset, ja tarkoitan erityisesti maaseutualueita. Omassa vaalipiirissäni Peakin alueella haluamme tuskin houkutella Siemensiä ympäristöherkälle alueellemme, jonne haluaisimme perustaa pieniä yrityksiä. Tällaisille alueille emme itse asiassa halua houkutella valtion tukia. Haluan sen vuoksi, että erotatte nämä kaksi aluetta toisistaan ja annatte jäsenvaltioiden päättää itse, mitä aloja ne pitävät etusijalla valtion tukeen nähden.

Carlsson
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, valtion tuki on pääsyy sisämarkkinoiden vääristymiin. Kyse ei ole vain siitä, että julkisten varojen käyttö jäsenvaltioissa on kallis ja tehoton tapa, vaan se myös viivästyttää välttämätöntä rakennemuutosta, joka ei koske ainoastaan yksittäisiä alueita, vaan myös koko EU: ta.
On aivan selvää, että useat jäsenvaltiot rikkovat nykyään valtion tukia koskevia sääntöjä tai käyttäytyvät niiden osalta erittäin epäilyttävästi. Komissio yrittää nyt olemassa olevien edellytyksien pohjalta, toisin sanoen puutteellisista voimavaroista huolimatta, tällä tavalla tehostaa ja seurata sääntöjen noudattamista.
Haluan onnitella Berèsiä mietinnöstä, joka lisää mahdollisuuksia parempaan valtion tukien noudattamiseen ja valvontaan, koska se mahdollistaa tarkkailun ja lisääntyneen avoimuuden. Tämä on uskottavuuskysymys, erityisesti suhteessa kolmansiin osapuoliin, toisin sanoen yrityksiin ja niiden työntekijöihin, joita epäterve kilpailuhaitta koskee.
Haluan varoittaa Wiben houkuttelevasta sävystä hänen esittäessään, että tarkistusehdotuksen 11 paikalliset julkiset palvelut ovat hyväksyttäviä. Kunnilla ja alueilla on nykyään monia erilaisia mahdollisuuksia ja ne hyödyntävät järjestelmää, mikä aiheuttaa sen, että saamme enemmän monopoleja ja pienentyneen kilpailuriskin. Mielestäni on oikein hyvä, että saimme kyseisen tarkistusehdotuksen poistettua talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa.
Komission uskottavuus edellyttää nyt, että valtion tukien valvontaa tiukennetaan, mistä teollisuudessa keskustellaan hyvin vilkkaasti. Koska kukaan muu ei voi valvoa, että noudatamme samoin ehdoin tapahtuvan kilpailun periaatetta, olen sitä mieltä, että komission on huolehdittava siitä, että se hyväksyy ne tarkistusehdotukset, jotka ovat tulleet tämän mietinnön myötä. Muuten on vaikea todeta, että noudatamme vaatimuksia, jotka EU-järjestelmälle asetetaan oikeutetusti.

Alavanos
Arvoisa puhemies, mielestäni käsittelemme erittäin mielenkiintoista ja hyvin laajaa kysymystä.
Uskon, että asiasta vallitsee yhteisymmärrys huolimatta eri puhujien huomautuksista, että toisaalta yksityiset tuet tietenkin vääristävät kilpailua ja toisaalta kukaan ei voi tarttua kynään ja pyyhkiä niitä kokonaan pois. Itse perustamissopimuksen 92 ja 93 artikloissa asetetaan tiettyjä rajoja, joiden puitteissa kyseiset tuet ovat voimassa.
Luulen, että näissä puitteissa komission ehdotus liikkuu kohti tiettyjen poikkeuksien hyväksymistä ja uusien toimintatapojen kehittämistä, missä mielestäni pitää korostaa ja alleviivata neljää perusasiaa:
Ensiksikään meidän ei pidä rakentaa uutta byrokraattista ja monimutkaista järjestelmää, joka voi olla huonompi kuin edellinen.-Toiseksi tällaisia ongelmia ei voida ratkaista vain komission asetuksella ilman valtioiden ja tuottajatahojen osallistumista.-Kolmanneksi kriteereiden tulee olla laadullisia eikä vain määrällisiä.-Neljänneksi on otettava huomioon pienten ja keskisuurten yritysten suuri merkitys.
Van Miert
. (FR) Haluaisin ensin pyytää anteeksi, etenkin rouva Berèsiltä. Komission oli käsiteltävä melko monimutkaista ja merkittävää kohtaa, jonka tutkiminen kesti hieman kauemmin kuin oli arveltu. Rouva Berès tietää, miten paljon tämä ongelma minua kiinnostaa ja että olen aina valmis tapaamaan häntä sekä muita Euroopan parlamentin kollegoja, jotta keskusteluja voitaisiin jatkaa ehdotuksesta ja siihen liittyvistä seikoista. Esitän anteeksipyyntöni rouva Berèsille, ja käytän tilaisuutta hyväkseni onnitellakseni häntä, koska tiedän, että hän tehnyt paljon työtä tämän mietinnön eteen muiden kollegojen kanssa muodostaakseen mielipiteen, joka perustuu todellisuuteen ja saatuun kokemukseen.
Jossakin vaiheessa pantiin merkille, että käsiteltävinä olevista tukitapauksista, joita on tällä hetkellä noin kuusisataa vuodessa, kolmannes, ehkä enemmänkin, koska ne oli velvollisuus ilmoittaa, on itse asiassa rutiinitapauksia. Oliko mahdollista ottaa käyttöön toinen järjestelmä, joka olisi omiaan poistamaan rutiinitapaukset, jotka edellyttävät yksiköiltämme paljon ponnisteluja, vaikka 95-98 % niistä ei aiheutakaan ongelmia? Kukaan ei ole tietämätön siitä, että " valtion tukea" koskeva toiminta kilpailupolitiikassa kärsii nimittäin vakavasta henkilöresurssipulasta hoidettaessa tapauksia, joita on yhä enemmän ja jotka ovat myös yhä monimutkaisempia.
Näin ollen meidän oli keskitettävä ponnistelumme merkittävimpiin tapauksiin ja yritettävä poistaa rutiini, mikä automaattisesti antaisi myös mahdollisuuden päästä eroon osasta byrokratiaa. Näin syntyi ajatus ehdottaa 94 artiklan nojalla ratkaisua, jonka tarkoituksena on laatia ehdotuksia ryhmäpoikkeusasetuksiksi niitä tukitapauksia varten, joista on jo käytettävissä paljon kokemusta, esimerkiksi tietyillä aloilla kuten pk-yritysten alalla, jossa säännöt tunnetaan melko hyvin ja jossa yleensä ei ole ongelmia tai niitä on hyvin vähän. Samoin on ympäristön, tutkimuksen ja kehittämisen alalla. Sanalla sanoen joillakin aloilla, joilla on riittävän tarkat säännöt ja riittävän laaja järjestys niin, ettei yksittäistapauksista tarvitse enää ilmoittaa.
Pelisääntöjä on tietenkin noudatettava. Jottei väärinkäsitystä olisi, komissio sitä paitsi varmistaa tietenkin edelleenkin, että niitä noudatetaan, etenkin valitustapauksissa. Se tutkii jokaisen yrityksen tai toisen viranomaisen jättämän valituksen, vaikka se ylittäisikin meitä askarruttavien asetusten puitteet. Joidenkin välineiden luominen ei merkitse sitä, etteikö järjestystä enää olisi, etteikö valvontaa enää olisi. Päinvastoin on väärin väittää, että ne johtavat hölläkätisempään politiikkaan tässä asiassa. Tavoitteena on voida keskittyä enemmän merkittävimpiin tapauksiin.
Tämä näyttää minusta olevan tämän valtuutusasetuksen olemassaolon oikeutus. Olen tyytyväinen siihen, että ehdotuksemme on otettu hyvin vastaan neuvostossa ja että hyväksymisprosessi on oikealla tiellä.
Sen lisäksi, hyvät naiset ja herrat, luulin ymmärtäneeni, että jotkin parlamentin jäsenet - ja he eivät ole sitä paitsi ainoita - ilmaisivat joitakin epäilyksiä ja että he pohtivat, saattaisiko tämä järjestelmä haitata välttämätöntä avoimuutta sen jälkeen, kun järjestelmällinen ilmoittaminen kumottiin. Sanoin jo, että komissio reagoisi vähäisimpäänkin epäilykseen.
Olen osaltani sitä mieltä, että laadittu järjestelmä, etenkin vuosittaiset selonteot, jotka jäsenvaltoiden on meille toimitettava, takaa tulevaisuudessa yhtä hyvin kuin nytkin, ehkäpä paremminkin, välttämättömän avoimuuden.
Siirryn nyt käsittelemään muita esiin tuotuja huolenaiheita. Jotkut teistä tarkastelivat muita aiheita, jotka poikkeavat hieman tutkittavana olevan ehdotuksen piiristä. Haluaisin vastata nopeasti sille edustajalle, joka käytti puheenvuoron yhtäläisyydestä valtiontukipolitiikan, etenkin kansallisen tason aluetukia koskevien määräysten, ja rakennepolitiikan välillä, eli haluaisin vastata kollegani Wulf-Mathiesin tekemään ehdotukseen. Olemme mahdollisuuksien rajoissa pyrkineet luomaan yhtäläisyyden, mikä ei ole itsestään selvää. Kuten tiedätte, koko joukko alueita, esimerkiksi tavoitteen 5 b alueet, jotka kuuluvat rakennerahastojen piiriin, eivät kuulu aluetuen ja kansallisen tuen piiriin. Yhtäläisyyttä ei siis välttämättä ole näiden kahden välillä.
Aluetuen saajia kuvaava kartoitus käsittää noin 47 % Euroopan unionin väestöstä, kun rakennerahastojen piiriin kuuluu 51 %. Tosiasioiden kanssa ei ole ollenkaan yhtäläisyyttä. Yhteisön rahastojen piiriin kuuluvilla alueilla kysellään, miksi ne eivät voi saada jäsenvaltion myöntämää aluetukea. Ongelma on todellinen.
Rouva Wulf-Mathies ja minä olemme yrittäneet toimia siten, että yhtäläisyyttä lisättäisiin selvästi tulevan järjestelmän osalta eli kaudeksi 2000-2006. Yhtäläisyyttä henkeä kohden ei ehkä vielä saada aikaan, sillä tarvitaan hieman liikkumavaraa, jotta erityistilanteet voitaisiin yrittää ottaa huomioon. Tämä on valitettavaa, mutta ehkä ei ole mahdollista tehdä toisin. Tavoitteenamme on joka tapauksessa saada nämä kaksi aluetta vastaamaan suurelta osin toisiaan.
En tiedä, vastasinko käytettyyn puheenvuoroon. Olen joka tapauksessa valmis keskustelemaan tästä suoraan teidän kanssanne. Toivon, että vastasin useimpiin huomautuksiin. Vielä kerran erittäin suuri kiitos rouva Berèsille ja kaikille niille, jotka avustivat tämän mietinnön laatimista, sekä tietenkin tänään puheenvuoron käyttäneille.

McCarthy
Arvoisa puhemies, työjärjestystä koskeva puheenvuoro. En kysynyt politiikasta. Kysyin, milloin aiotte kuulla parlamenttia. Tiedän, että ainoastaan komissiolla on toimivaltaa kilpailupolitiikkaan liittyvissä kysymyksissä, mutta mielestäni olemme kulkeutumassa alueelle, jolla parlamentilla on sanottavansa siitä, onko kaikissa tapauksissa välttämätöntä, että kartoitukset ovat täysin yhtenäiset. Haluaisimme, että tässä joustettaisiin jonkin verran. Haluaisin sen vuoksi tietää, milloin aiotte kuulla parlamenttia ja jos aiotte painostaa tässä, mikä on se oikeudellinen perusta, jonka perusteella komissio vaatii, että valtion tukien ja rakennerahastojen tukien saajat olisivat yhtenäisiä tukikelpoisuudeltaan?

Van Miert
Nyt ymmärrän, mitä tarkalleen ottaen halusitte kysyä. Ensinnäkin olen aina valmis keskustelemaan parlamentin kanssa tästä asiasta, vaikka se kuuluukin yksinomaan komission toimivallan piiriin. Kuten tiedätte, komissio on EY: n perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan perusteella vastuussa valtion tuista, ellemme sitten tee ehdotusta, kuten tänään teemme, 94 artiklan perusteella, jolloin neuvosto tekee päätöksen. Kuten olen jo todennut, komissio on jo tehnyt päätöksen aluetukien osalta, sillä se kuuluu komission vastuualueeseen. Olen kuitenkin mielelläni parlamentin tai kyseisiä asioita käsittelevien valiokuntien käytettävissä keskustellakseni tästä asiasta ja selittääkseni, miksi pidämme tärkeänä, että rakennerahastojen ja aluetukien alueet ovat yhtenäiset. Kaikki riippuu teistä. Jos haluatte kutsua minut valiokunnan kokoukseen, osallistun siihen mielelläni.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Laivanrakennuspolitiikka
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Sindalin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0101/98) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi (EY) laivanrakennusteollisuudelle myönnettävää tukea koskevista uusista säännöistä (KOM(97)0469 - C4-0527/97-97/0249(CNS)) ja komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle " Euroopan yhteisön uusi laivanrakennuspolitiikka" (KOM(97=0470 - C4-0548).

Sindal
Arvoisa puhemies, saanen aloittaa onnittelemalla aikaisempaa esittelijää kilpailupolitiikkaa koskevasta yhteiskeskustelusta. Kun nyt aloitamme yksityiskohtaisemman keskustelun laivanrakennuksesta, tiemme erkanevat, sillä yhteiskeskustelussa on hyvin helppo olla yksimielinen. Siitä olemme Van Miertille velkaa suuren kiitoksen. Tiedonanto on erinomainen mutta heti, kun siirrymme yksityiskohtiin, tiemme erkanevat. Asiaa, josta tänään keskustelemme, leimaavat tunteet ja historia.
Kaikille läsnä oleville on selvää, miksi tämä asetus on tänään käsiteltävänä kuulemistilaisuudessa. OECD-sopimuksesta puuttuu ainoastaan USA: n allekirjoitus. Nyt tehdään uusi yritys uuden asetuksen avulla - joka on järjestyksessään kenties kahdeksas. Keskustelu ja ongelmat ovat osittain EU: n sisäisiä ja osittain ulkoisia, toisin sanoen ne koskevat EU: n kantaa maailmanlaajuiseen kilpailutilanteeseen. Minulle tämän keskustelun keskeisiä osia ovat se, että vastaisuudessa ei sisäisesti toteuteta politiikkaa, joka vääristää EU: n telakoiden kilpailua, ja se, että toteutetaan sellaista tukipolitiikkaa, joka ei aiheuta sosiaalisia vääristymisiä missään jäsenvaltiossa ja millään alueella, kuten juuri olemme kuulleet.
Perustavana kantana on oltava, että EU hyötyisi eniten siitä, että OECD-sopimus astuisi voimaan. OECD-sopimus antaa parhaat mahdollisuudet sille, että yhteisön telakat voivat kilpailla samoilla ehdoilla. Koska näin ei ole, hyödymme eniten mahdollisimman rajallisesta tukipolitiikasta. Meidän on pyrittävä siihen, että kaikilla on samat mahdollisuudet, ja vältettävä se, että jotkut jäävät kilpailussa tappiolle vain sen vuoksi, että heillä ei ole oikeutta saada tukea. Uuden tukipolitiikan on oltava sellainen, että vältetään luova kirjanpito ja tukijärjestelyillä keinottelu. Siihen tukia ei ole tarkoitettu. Uuden tukipolitiikan on kuitenkin luotava työpaikkoja EU: ssa. Työttömyys on tämän päivän suurin ongelma ja käsitykseni mukaan telakoille maksettava aluetuki ei ole - tai sen ei pidä olla - osa EU: n sosiaalipolitiikkaa. Olisi naiivia uskoa, että se loisi lisää työpaikkoja. Se olisi pikemminkin rahojen hukkaan heittämistä.
Mikäli työpaikkoja siirretään alueelta toiselle, päädytään siihen, että osa väestöstä pitää toimintaa epäoikeudenmukaisena. Vielä pahempaa on, jos työpaikkoja siirretään EU: n ulkopuolelle. Sen vuoksi meidän kannaltamme on tärkeää aikana, jolloin Euroopan väestö keskustelee luottamuksesta ja uskosta eurooppalaiseen projektiin, ettei toteuteta tukipolitiikkaa, joka loukkaa kansan oikeustajua antamalla toisille paremmat mahdollisuudet kuin toisille. On harjoitettava sellaista politiikkaa, joka takaa kaikille samat mahdollisuudet.
Nykyään tarvitsemme kauaskantoista ja kaukonäköistä työllisyyspolitiikkaa. Uusi tukipolitiikka, jota kannatan, herra Van Miert, ei saa muodostua verukkeeksi. Meidän on pyrittävä välttämään niin suuren tuen antamista, että telakkateollisuudessa lopetetaan itsenäinen ajattelu. Suuren tuen saaminen voi olla mukavaa lyhyellä aikavälillä, mutta pitkällä aikavälillä se saattaa tehdä Euroopan telakkateollisuudesta maailmanmarkkinoiden häviäjän.
Sallikaa minun painottaa neljää asiaa komission alustuksesta. Ensiksi puhutaan kehityksestä, innovaatiosta ja niin edelleen. Tätä tuen. Tämä on uskomattoman hyvä asia. Sitä tietä meidän on kuljettava. Toiseksi en ole tyytyväinen aluetukeen. Se ei ole mielestäni avointa ja se on kilpailua vääristävää. Jos aluetuesta päästään yhteisymmärrykseen, on selvitettävä, onko tämän tuen suuruutta muutettava. Kolmanneksi pohdimme sitä, miten valvonta suoritetaan. Kysymys on kiusallinen. Historia kuitenkin osoittaa, että meidän on velvoitettava itsemme seuraamaan toinen toisiamme. Neljäs asia on Kaukoidän tilanne ja se erittäin suuri tuki, jota sinne maksetaan. Se ei saa johtaa siihen, että esimerkiksi korealaisten telakoiden markkina-asema muuttuu hallitsevammaksi kuin nykyään.
Herra puhemies, herra komissaari, haluan lopuksi sanoa, että asiasta vastaavilta valiokunnilta saadut kolme lausuntoa ja talousja soisaalikomitean lausunto osoittavat kaikki siihen suuntaan, että meidän on mietittävä hyvin tarkkaan, ennen kuin tämä suunnitelma toteutetaan muutoksitta.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, Sindalin mietinnön tarkoituksena on uudistaa eurooppalaisen laivanrakennusteollisuuden monisäikeistä tukiverkkoa, siten että EU: sta tulee aikaisempaa kilpailukykyisempi kolmansien maiden telakkateollisuuteen nähden.
Nykyisen tukipolitiikan merkittävin osa on ollut laivanrakennuksen toimintatuki, mikä on itse asiassa vääristänyt kilpailua yhtenäismarkkinoilla. Ajatus tukien poistamisesta, joka Sindalin mietinnössä esitetään, on siis oikea. EU-politiikan lopullisena tavoitteena on oltava, että telakkateollisuus selviytyy ilman valtion tukea markkinoiden ehdoilla.
Euroopan yhteisön tehtävänä on taata jäsenmaille keskenään tasavertaiset kilpailuedellytykset, edistää tutkimusta ja kehittämistä laivanrakennusalalla ja kannustaa teollisuusyhteistyötä. EU-maiden telakoiden keskinäisiä kilpailuolosuhteita ei saa vääristää maakohtaisin toisistaan poikkeavin tukitoimenpitein. Toivon, että komissiokin ymmärtää tämän.
Laivanrakennusteollisuus työllistää noin 130 000 työntekijää EU: n alueella. Näiden työpaikkojen turvaaminen on tärkeää. Tällä hetkellä EU-maiden osuus laivanrakennusteollisuuden maailmanmarkkinoista on 20 prosentin luokkaa. Viime vuosina tehdyistä parannuksista huolimatta monien telakoiden kilpailukyky ja tuottavuus ovat edelleen puutteellisia suhteessa tärkeimpiin kilpailijoihin Japanissa ja Etelä-Koreassa. Lisäksi uusia laivanrakennusmaita on alkanut ilmestyä maailmanmarkkinoille. Näiden halvan työvoiman maiden markkinaosuus on EU: n tavoin 20 prosentin luokkaa.
EU-mailla on käytössään huomattava tutkimuskapasiteetti. Eurooppalaisten telakoiden olisi Japanin mallin mukaisesti keskitettävä voimavaroja tutkimukseen ja kehittämiseen, tavoitteena parantaa muun muassa suunnittelu- ja tuotantoprosesseja sekä kehittää turvallisia ja tehokkaita aluksia. Laivanrakennusteollisuuden kehittäminen liittyy läheisesti muiden tekniikan alojen kehittämiseen. Erityisesti tieto- ja tietoliikennetekniikan hyödyntäminen pitäisi nähdä tärkeänä osana kehitettäessä modernia laivanrakennusta.

Ilaskivi
Arvoisa puhemies, kun me nyt käsittelemme kollega Sindalin erinomaista mietintöä telakkatuista, haluankin kohdistaa ensin huomiota ennen muuta käsittelytapoihin ja europarlamentarismiin yleensä. Miksikö? Kun talousvaliokunta käsitteli omaa mietintöään, oli se hyvän tavan mukaan pyytänyt lausunnot eräiltä muilta, taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta niiden joukossa. Mutta mitä tapahtui? Talousvaliokunta suoritti äänestyksensä aamupäivällä ja lausuntoa antavista valiokunnista ainakin taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta vasta saman päivän iltapäivällä eli jälkikäteen. Tiedossani ei ole, kiirehtikö talousvaliokunta aikataulun laadinnassa liikaa vai oliko taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta, joka tuotti kaksi lausuntoa, myöhässä. Omani oli kyllä valmis äänestettäväksi jo edellisellä kokousviikolla.
Kysymykseni onkin, mitä mieltä on pyytää lausuntoja, ellei niitä voida odottaa ja ottaa huomioon. Tässä on pohdittavaa, jotta parlamenttityö olisi tarkoituksenmukaista.
Mutta ei tässä vielä kaikki. Kun me täysistunnossa huomenna äänestämme mietinnöstä, on COREPER jo viime viikon torstaina aloittanut oman käsittelynsä. Se kyllä jatkuu edelleen ja COREPERin kanta tulee aikanaan myös neuvoston käsittelyyn, mutta kysymys on sama kuin edelläkin: eikö parlamentin mietinnön tulisi olla valmiina COREPERin alkaessa oman työnsä? Muutoin tässäkin yhteydessä syntyy käsitys, että kukin päättää omastaan kuulematta muita.
Tilanne on kiusallinen itse parlamentarismia ajatellen, varsinkin kun se on toistunut ja toistuu ilmeisesti myös tulevaisuudessa. Toivoisin, että puhemiehistö puuttuisi asiaan vakavasti. Kysymyksessä on Euroopan parlamentin arvovalta ja sen työn uskottavuus.
Mitä itse asiaan tulee, totean lyhyesti, että telakkatukien jatkaminen on tullut tiensä päähän. Tästä näkökulmasta komission ehdotus ja Sindalin mietintö ovat paikallaan. Nyt kun Aasian keskeiset laivanrakennusmaat ovat talouskriisien kourissa ja niiden valuuttojen devalvoituminen on parantanut niiden viennin kilpailukykyä, on mitä otollisin hetki ryhtyä globaalisiin toimenpiteisiin tuen lopettamiseksi. USA: n on puolestaan hyväksyttävä OECD-sopimus. Asianosaisten elinten on asetettava Aasian finanssituen ehdoksi telakkatukien lopettaminen. Euroopan maiden on ryhdistäydyttävä ja todettava, ettei puujalkateollisuutta voida ikuisuuksiin ylläpitää.

Kaklamanis
Arvoisa puhemies, laatimani liikenne- ja matkailuvaliokunnan lausunto koski vain komission neuvostolle ja Euroopan parlamentille antamaa tiedonantoa. Liikennevaliokunnalta ei milloinkaan pyydetty lausuntoa neuvoston ehdotuksesta asetukseksi, jota varten kollegani herra Sindalin mietintö on pääasiassa laadittu.
Näin ollen minäkin allekirjoitan sen, mitä aiemmin puhunut kollega sanoi: mistä syystä meiltä pyydettiin lausuntoa? On nimittäin käynyt selväksi, että tuskin mitään siitä on otettu huomioon herra Sindalin mietinnössä. Tämä ei tietenkään tarkoita, etteikö ryhmäni olisi samaa mieltä monista herra Sindalin mietinnön kohdista. Samalla kuitenkin olemme hyvin huolissamme tästä menettelystä, joka ei ainakaan minun kolmen europarlamentaarikkovuoden aikanani ole ollut tavallista.
Samalla kuulin kaikkien kollegoiden sekä esittelijän puhuvan terveydestä ja kilpailukyvystä, telakoiden valtiontukien lopettamisesta ja talouden maailmanlaajuistumisesta. Kuulkaa, hyvät kollegat, nuo ovat kaikki oikeita asioita, mutta meidän ei pidä muistaa talouden maailmanlaajuistumista vain silloin, kun Amerikka, Japani tai Korea vaativat sitä.
Euroopan unionin velvollisuus on hoitaa ensin omat asiansa, ja komissio ja herra Sindalin mietintö toimivat aivan oikein tässä asiassa. Ennen kaikkea Euroopan unionin velvollisuus on pitää huolta, että Euroopan telakkateollisuus selviytyy ja säilyy jatkossa, ja jos mahdollista, vahvistaa, että työpaikat säilyvät, ja ennen kaikkea, että tulevaisuus on parempi kuin mitä on tähän asti ollut.
Lopuksi, herra puhemies, haluaisin kysyä herra komissaarilta sekä kollegaltani herra Sindalilta, mitkä ovat euron vaikutukset 1.1.1999 lähtien Euroopan telakkateollisuudelle. Onko sillä vaikutuksia vai ei? Jos on, niin mitä? Ovatko ne myönteisiä vai kielteisiä?

Sainjon
Arvoisa puhemies, taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta hyväksyi 18. maaliskuuta äänten enemmistöllä lausuntoluonnokseni, jossa ehdotettiin joitakin tarkistuksia laivanrakennusteollisuudelle myönnettävää tukea koskevaan komission asetukseen. Taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta toivoo ainoastaan, että Kaakkois-Aasian tilanne ja valuuttakriisi sekä niiden seuraukset eurooppalaisille telakoille otetaan huomioon.
Minun on sanottava hyvin suoraan, että en ymmärrä komission nykyistä asennetta, sillä se ei ole tietämätön Kaakkois-Aasian maiden ja etenkään Etelä-Korean valuuttatilanteesta. Komissio haluaa itsepintaisesti ilmoittaa jo nyt, että toimintatuki lopetetaan 31. joulukuuta 2000. Minusta näyttää siltä, että viisauden ja terveen järjen pitäisi saada komissio ottamaan hieman etäisyyttä ja suorittamaan ensin, kuten ehdotin, tutkimuksen sen varmistamiseksi, ettei Kaakkois-Aasian kriisillä ole seurauksia Euroopan laivanrakennusteollisuudelle.
Komissio toimii ikään kuin jokin armeija ilmoittaisi jossakin taistelussa, että, olipa taistelun lopputulos mikä tahansa, se tulee häviämään ja antautumaan tiettynä päivänä tiettyyn kellonaikaan. Se on täysin epäjohdonmukaista. Siksi taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta puolustaa ajatusta, että tällainen tutkimus toteutetaan vuoden 1999 loppuun mennessä ja että, jos todetaan, ettei mitään eteläkorealaisten yrityskeskittymien harjoittamaa valuutan polkumyynnin vaaraa ole jäljellä, silloin tehdään päätös toimintatuen lakkauttamisesta. Poliittisen kunniallisuuden olisi kuitenkin velvoitettava meitä odottamaan tämän tutkimuksen lopputulosta ennen kuin mitään päätöksiä tehdään. Siksi vaadin ryhmäni puolesta erillistä äänestystä johdanto-osan 10 kappaleesta.
Palautan mieliin, että taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta vieraili useilla telakoilla, esimerkiksi Saint-Nazairessa tai äskettäin Genovassa. Kuulemme yritysjohtajilta ja ammattiyhdistyksiltä kaikkialla samanlaisia huolenaiheita. Vaikka he sanovatkin olevansa valmiita suostumaan tulevaisuudessa toimintatuen lakkauttamiseen, he vaativat, että Euroopan unionilla on käytössään puolustava kauppapolitiikka. Näin ei ole kuitenkaan asian laita tällä hetkellä.
Herra puhemies, kajoamme tässä erittäin arkaluonteiseen aiheeseen, ja nyt jos koskaan on oltava varovainen. Onko minun muistutettava tässä siitä, että vuodesta 1970 lähtien 200 000 työpaikkaa on lakkautettu tällä alalla. En tietenkään tarkoita sitä, että huonosti menestyviä liikeyrityksiä tuettaisiin keinotekoisesti, sillä olen vakuuttunut, että kun kilpailu on rehellistä, Euroopan laivanrakennusteollisuus voi olla täysin kilpailukykyinen usealla alalla. Pakko on kuitenkin todeta, että joka kerta, kun jokin eurooppalainen telakka selviää poikkeustuen turvin pulasta, komissio pakottaa välittömästi vähentämään tuotantokapasiteettia lisää, mikä merkitsee jälleen sitä, että työpaikkoja menetetään.
Jokainen tietää tällä hetkellä, että Etelä-Korean laivanrakennusteollisuus, jonka tuotantokapasiteetti on saavuttanut saman tason kuin Euroopan unionissa, saa jatkuvaa tukea Kansainväliseltä valuuttarahastolta. Mutta mitä Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot tekevät pakottaakseen Etelä-Korean vähentämään vastineeksi tuotantokapasiteettiaan?
Sir Leon Brittan on sitoutunut siihen, että Etelä-Korealle myönnettäviä tukia ei käytetä vararikossa olevien telakoiden pelastamiseksi, mutta haluaisin, että komissio sanoo minulle, mitä keinoja sillä on käytössään valvoakseen kaikkea tätä. Sisällytetäänkö tämä ongelma Korean kanssa tehtävän yhteistyösopimuksen puitteisiin? Odotan uteliaana komission vastauksia. Tiedän, että Kansainvälisessä valuuttarahastossa ei ole varsinaisia komission eikä Euroopan unionin edustajia, vaan sananvalta on kansallisilla hallituksilla. Tämä syy saa minut tuomitsemaan eri valtioiden ja valtiovarainministereiden logiikan, sillä he suostuvat myöntämään useiden miljardien ecujen suuruisia lainoja Etelä-Korean rahoitusjärjestelmän tukemiseksi, mutta varsinkin tukeakseen eurooppalaisia pankkeja, joilla on sitoumuksia tässä maassa, ja kaikki tämä ilman, että mitenkään valvottaisiin sitä, miten tämä raha jaetaan.
Vielä kerran, teollisuuspolitiikka uhrataan finanssipolitiikan hyväksi.
Jäljellä on vielä yksi ongelma: aluetuet. On normaalia, että joillakin unionin kovaosaisilla alueilla on käytössään erilaisia tukia. Kun komission asetuksessa on yleishenkenä toimintatuen rajoittaminen, silloin on kuitenkin vietävä tämä logiikka loppuun saakka tai laadittava sellainen strategia, jossa suljetaan automaattisesti pois kaikki se, mikä koskee teollisuusaloja, koska jos sanotaan, että jotkin telakat voisivat kaikessa rauhassa nauttia tuista aluetukien varjolla samaan aikaan, kun toisten on tultava toimeen ilman niitä, silloin kilpailua vääristetään. Tuen siis täysin herra Sindalin esittämää tarkistusta 29.
Olemme tällä hetkellä tienristeyksessä. Joko maailman tärkein kauppamahti pysyy merenkulkumahtina tai sitten se tulee riippuvaiseksi muista maista tavaroidensa kuljettamiseksi ja se muuttuu nopeasti savijaloilla seisovaksi jättiläiseksi.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Sainjon.
Hyvät parlamentin jäsenet, herra Sainjonin puheenvuoron myötä keskeytämme keskustelun herra Sindalin mietinnöstä. Keskustelu jatkuu klo 21.00.

Kyselytunti (komissio)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komissiolle osoitetut kysymykset (B4-0272/98).
Sitä ennen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kuitenkin lukea teille puhemiehistön suosituksia sisältävän tiedonannon. Harmikseni herra Wijsenbeek ei kuule tätä, sillä nämä suositukset parantavat työmme toimivuutta. Toisin sanoen, puhemiehistö teki 9. maaliskuuta 1998 pitämässään kokouksessa nykyisen kyselytuntimenettelyn mahdollisimman suuren ajankohtaisuuden ja poliittisen mielenkiinnon takaamiseksi seuraavat päätökset:
Ensimmäiseksi: kysymysten jättämistä koskevan määräajan noudattaminen. Kunkin kyselytunnin kysymykset on jätettävä yksinomaan kunkin istuntojakson kysymysten jättämiselle varattuna aikana. Asiasta vastaavia yksiköitä pyydetään olemaan enää hyväksymättä kyselytunnin kysymysten jättämistä etukäteen. Jäseniä pyydetään huomioimaan, että kunkin kyselytunnin kysymysten jättämistä koskeva määräaika alkaa edellisen istuntojakson kysymysten jättämistä koskevan määräajan päättyessä ja päättyy torstaina klo 13.00 kunkin istuntojakson alusviikkoa edeltävällä viikolla.
Toiseksi: lisäkysymykset. Puhemiehistö pyytää, että istunnon puhemies hyväksyisi lisäkysymysten esittämistä koskevia pyyntöjä vasta pääkysymyksen käsittelyn jälkeen. Jäseniä pyydetään huomioimaan, että istunnon puhemiehen toimivaltaan kuuluu päättää lisäkysymysten käsiteltäväksi ottamisesta; lisäkysymysten on oltava suorassa yhteydessä pääkysymykseen.
Kolmanneksi: käsiteltäväksi ottaminen. Puhemiehistö suosittaa asiasta vastaaville yksiköille työjärjestyksen liitteessä II vahvistettujen, käsiteltäväksi ottamista koskevien kriteerien tiukempaa soveltamista. Tältä osin puhemiehistö pyytää jäseniä erityisesti noudattamaan kysymystekstin enimmäispituutta koskevia määräyksiä ja laatimaan ainoastaan yhden kysymyksen tekstiä kohden.
Hyvät jäsenet, nämä suositukset toimitetaan teille kaikille suoraan. Mutta tänään aloitamme teidän avustuksellanne sopeutumisen näihin puhemiehistön antamiin suosituksiin.
Herra McMahonilla on työjärjestyspuheenvuoro.

McMahon
Arvoisa puhemies, työjärjestystä koskeva puheenvuoro. Kyse on samasta asiasta. Minulla on jäljennös asiakirjasta, johon viittaatte ja olen aivan ihmeissäni siitä. Se on mielestäni loukkaus parlamentaarista demokratiaa kohtaan. Olen ollut parlamentin jäsen 14 vuotta ja olen kiinnittänyt paljon huomiota kyselytuntiin. Tiedän, että meillä on ollut ongelmia ja että olemme tehneet muutoksia. Muistan, kun kerran aikaisemmin yritimme muuttaa sitä: rouva Dury esitteli työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevän valiokunnan laajan mietinnön ja parlamentin jäsenet väittelivät ja keskustelivat siitä paljon.
Puhemiehistö näyttää turvautuvan tässä ylhäältä alaspäin -määräilyyn, mikä on hyvin epädemokraattista. Kysymyksiin vastaavien komissaarien nimien julkistamisen eräs hyvä puoli on siinä, että jos jäsenet haluaisivat esittää esimerkiksi ympäristöä koskevan kysymyksen, he voisivat antaa sen komissaarin käsiteltäväksi hyvissä ajoin ennen kysymyksen esittämistä, koska he tietävät, että he saisivat tällöin suoran ja viisaan vastauksen ympäristöasioista vastaavalta komissaarilta. Silloin he eivät varmastikaan saisi vastausta joltain muulta komissaarilta, jolle olisi vain annettu asiakirja ja joka ei tuntisi asiasisältöä, jolloin hänen antamansa vastaus olisi täysin epätyydyttävä ja epätarkka. Olisi paljon hyödyllisempää, jos tietäisitte etukäteen, kuka komissaari vastaa juuri teidän kysymyksiinne. Pidän tätä erittäin taantumuksellisena askeleena. Tästä ei ole keskusteltu poliittisissa ryhmissä tai jäsenten kesken ja olen erittäin loukkaantunut siitä puhemiehistön määräilevästä ja omavaltaisesta lähestymistavasta, jonka se on omaksunut. Aion ottaa tämän asian esille omassa puolueryhmässäni ja kehotan muita jäseniä tekemään samoin.

Puhemies
Herra McMahon, olkaa hyvä ja kuunnelkaa minua. Tiedän, että te osaatte espanjaa, mutta haluaisin, että kuuntelisitte minua omalla kielellänne käyttäen hyväksi käännösyksiköitämme, sillä minun on sanottava, että juuri lukemani teksti ei aiheuta kyselytuntiin mitään sellaisia komissaareja koskevia muutoksia, joihin viittasitte. Pyrimme ainoastaan saamaan aikaan tiettyä järjestystä, toisin sanoen, ettei kysymyksiä jätetä reilusti etuajassa, vaan työjärjestyksemme määräämän ajan sisällä.
Toiseksi pyrimme siihen, ettei istunnon puhemies joudu tilanteeseen, jossa häneltä on pyydetty jo ennen istunnon alkua suuri määrä lisäkysymyksiä, eikä täällä paikalla oleville lisäkysymystä pyytäville parlamentin jäsenille voida sitä antaa, koska joku muu on pyytänyt sitä jo etukäteen. Tällä tarkoitetaan sitä, että tästä lähtien puheenvuoroa voi pyytää sen jälkeen, kun pääkysymys on alkanut. Kyse on siis pienistä säännöistä, herra McMahon, joilla pyritään parantamaan työskentelyämme. Jos huomaamme käytännössä, ettei työskentelymme parane, tarkistamme niitä. Takaan sen teille. Vien asian heti puhemiehistön käsiteltäväksi, mutta nyt pyytäisin teitä, ettemme aloittaisi keskustelua tästä aiheesta, sillä toistan vielä, että nämä ovat sääntöjä, joiden tarkoitus on parantaa meidän työskentelyämme. Elleivät ne auta meitä työskentelemään paremmin, muutamme niitä taas. Takaan sen teille. Aloittakaamme kuitenkin noudattamalla niitä alustavasti, eikä kyse ole mistään diktatuurista, herra McMahon, vaan puhemiehistön velvollisuudesta yrittää järjestää täysistunnon työt parhaalla mahdollisella tavalla. Minulta on pyydetty useita työjärjestyspuheenvuoroja, mutta minun on sanottava teille, että kaikki nämä työjärjestyspuheenvuoroja koskevat pyynnöt vähentävät komissiolle osoitettuja kysymyksiä varten varattua aikaa.
Herra Crowleylla on työjärjestyspuheenvuoro.

Crowley
Arvoisa puhemies, kaipaisin neuvojanne. Herra McMahonin tavoin myös minä olen vastaanottanut saman ilmoituksen ja olen hänen kanssaan täysin samaa mieltä. Työjärjestyksen liitteessä II sanotaan, että puhemies päättää, voidaanko lisäkysymystä ottaa käsiteltäväksi ja sen täytyy välittömästi liittyä pääkysymykseen. Euroopan kansalaisten poliittisina edustajina meidän on tietenkin saatava päättää, liittyykö jokin asia itse kysymykseen vai kyseiseen komissaariin vai pitäisikö nuhdella komissaaria tai neuvoston puheenjohtajaa silloin kun he kieltäytyvät vastaamasta kysymykseen suoraan, jolloin meidän on yritettävä toisenlaista taktiikkaa asian selvittämiseksi. Pyydän, että käyttäisitte harkintaanne tätä näkökantaa tulkitessanne ja että antaisitte meille selviä ohjeita siitä, mitä vapauksia meille sallitaan.

Puhemies
Herra Crowley, tulette huomaamaan työn edistyessä, kuinka pitkälle tulen teidät päästämään. Minun on kuitenkin huomautettava teille, että työjärjestyksemme liitteessä II sanotaan: "Puhemies päättää, voidaanko lisäkysymykset ottaa käsiteltäväksi, ja rajoittaa niiden määrää niin, että jokainen kysymyksen esittänyt saa kysymykseensä vastauksen" . Toisin sanoen kyse ei ole siitä, että puhemiehelle annettaisiin uusi valta, vaan siitä, että puhemiehellä muistutetaan olevan tällainen valta. Herra Crowley, te olette varmaan voinut huomata, että koska tämä määräys on olemassa, puhemies on toiminut jatkuvasti sillä joustavuudella ja luonnollisuudella, jota tällainen vilkas kyselytunti vaatii. Näin ollen mitään uutta ei esitetä, vaan kaikki on jo olemassa.
Herra Wijsenbeekillä on työjärjestyspuheenvuoro.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, olette maininnut, että minä olen tehnyt aloitteen tämän kyselytunnin rakenteen muuttamisesta. Haluan viitata siihen, herra puhemies, että olen laatinut työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevälle valiokunnalle mietinnön, jonka kyseinen valiokunta jo neljä kuukautta sitten hyväksyi ja jota puhemiehistö ei suostu ottamaan käsiteltäväksi täysistunnossa. Sen perusteella kollegoideni Crowleyn ja McMahonin vastalauseita olisi voitu edes käsitellä ryhmäkokouksissa ja täysistunnossa. Puhemiehistö käyttää nyt väärin minun mietintöäni ehdottaessaan yksinvaltaisesti uusia sääntöjä tavanomaisen demokraattisen menettelyn sijasta. Olemme kuitenkin samaa mieltä yhdestä asiasta. Jos katselemme nyt ympärillemme, näemme, että olemme onnistuneet latistamaan täysin Euroopan parlamentin kyselytunnin. Kyselytunti on suurimmassa osassa maailman parlamentteja istuntoviikon kohokohta, jolloin käydään vilkkaita keskusteluja. Meitä on täällä paikalla kourallinen edustajia, ja komissaarit ja ministerit latelevat meille etukäteen kirjoitettuja vastauksia eivätkä kykene käymään kanssamme keskustelua. Minun ehdotukseni mukaan, herra puhemies, kysymyksiä pitäisi käsitellä sattumanvaraisessa järjestyksessä, jotta kuusi kuukautta sitten jätetty kysymys ei olisi ensimmäisenä vuorossa ja jotta kaikilla olisi yhtäläiset mahdollisuudet päästä vuoroon. Toiseksi pitäisi käydä aitoa keskustelua, jossa lyhyisiin kysymyksiin annettaisiin lyhyitä vastauksia. Jos olisitte niin ystävällinen, että antaisitte mietintöni käsiteltäväksi täysistunnossa, me voisimme riviedustajina myös osallistua keskusteluun. Meidän ei tarvitse antaa joidenkin varapuhemiesten, jotka luulevat tietävänsä kaiken paremmin kuin me, laatia itsellemme sääntöjä.

Puhemies
Herra Wijsenbeek, kun ystävällisesti ja hyväntahtoisesti nimitin teidät, tein sen siksi, että tiedän teidän olevan korkea auktoriteetti työjärjestysasioissa. Ajattelin heti, että korkeana työjärjestysauktoriteettina huomaisitte, ettei mikään lukemistani määräyksistä muuta työjärjestystä. Itse asiassa puhemiehistöllä on joitakin työjärjestystä muuttavia ehdotuksia, mutta puhemiehistö toimittaa nämä ehdotukset työjärjestystä käsittelevälle valiokunnalle, missä te, herra Wijsenbeek, voitte laajentaa asian käsittelyä, kertoa näkemyksenne ja puolustaa kantaanne.
Mutta hyvät jäsenet, puhemiehistö ei ylitä toimivaltuuksiaan näillä yksinkertaisilla tänään täällä luetuilla ehdotuksilla. Se liikkuu vain ja ainoastaan toimivaltansa alueella, joka on työjärjestyksen soveltaminen, eikä näissä ehdotuksissa ole mitään, joka ei kuuluisi työjärjestyksemme piiriin. Joitakin muutosehdotuksia kyllä tehtiin, kuten esimerkiksi herra von Habsburgin esittämä ehdotus siitä, että neuvoston kyselytunnilla olisi mahdollista esittää kaksi lisäkysymystä. Tämä edellyttäisi kuitenkin työjärjestyksen muuttamista, ja sen vuoksi olemme toimittaneet sen työjärjestystä käsittelevälle valiokunnalle.
Tämän vuoksi, hyvät jäsenet - korostan vielä - kun olemme kaikki lukeneet tämän paperin huolellisesti, huomaamme, ettei työjärjestystä eikä meidän suhteitamme komissioon eikä komissaareihin muuteta millään tavalla, ja että pyrimme ainoastaan katsomaan, voisimmeko käyttää ajan paremmin hyödyksemme. Olen pannut merkille, että mikä tahansa tässä salissa tehty muutos vaikeuttaa ajan hyödyksikäyttöä, sillä muutoksen aikaansaama varautuneisuus on ällistyttävän suurta. Pyydän teitä lukemaan paperin huolellisesti. Miettikää, kuinka voimme hyödyntää tämän paperin sisältöä ja seuraavalla kyselytunnilla kuuntelen mielelläni teidän mielipiteitänne uudelleen, sen jälkeen kun olemme kokeilleet tätä tänään ja kun te ja minä olemme pohtineet asiaa.
Tämän jälkeen, hyvät jäsenet, ehdotan, että siirrymme ensimmäiseen kysymykseen, sillä rouva Concepció Ferrer, joka on laatinut kysymyksen pienten ja keskisuurten yritysten tukemisesta, on ollut kärsimätön jo jonkun aikaa. Toivotan herra de Silguyn tervetulleeksi ja kiitän häntä siitä, että hän kuunteli hetkisen meidän omaa keskusteluamme, ja pyydän häntä käyttämään puheenvuoron vastatakseen rouva Concepció Ferrerin kysymykseen.

Puhemies
Kysymys nro 41 Concepció Ferrer (H-0301/98):
Aihe: Pieniä ja keskisuuria yrityksiä tukeva politiikka
Tilintarkastustuomioistuimen tekemän tutkimuksen tuloksien mukaan 33: sta pk-yrityksenä pidetystä yrityksestä vain 11 vastasi luokitustaan ja loput kaksi kolmasosaa tutkituista yrityksistä kuului konsortioihin. Yksi pienyrityksenä pidetty yritys osoittautui 2000 työntekijän yritykseksi.
Eikö komissio katso, että tällaisten tulosten valossa pk-yrityksen käsite pitäisi uudistaa, jotta se mukautettaisiin todellisuuteen?

De Silguy
Arvoisa puhemies, olen oppinut paljon, olen saanut paljon opetusta ja kiitän teitä siitä, että annoitte minulle mahdollisuuden osallistua keskusteluunne.
Komissio soveltaa pk-yritysten määrittelemiseksi jäsenvaltioille, Euroopan investointipankille ja Euroopan investointirahastolle 3. huhtikuuta 1996 annetun suosituksen mukaista määritelmää. Tämän uuden määritelmän mukaan, jossa pyritään laittamaan hieman järjestystä kuvailemaanne tilanteeseen, yrityksessä on oltava vähemmän kuin 250 työntekijää voidakseen tulla luokitelluksi pk-yritykseksi ja sen liikevaihto ei saa ylittää 40 miljoonaa ecua tai sen kokonaistase ei saa ylittää 27 miljoonaa ecua. Tullakseen luokitelluksi "pieneksi" yrityksellä on oltava vähemmän kuin 50 työntekijää ja sen vuosittainen liikevaihto ei saa ylittää 7 miljoonaa ecua tai sen vuositase ei saa ylittää 5 miljoonaa ecua.
Sen lisäksi pienten ja keskisuurten yritysten on oltava tosiasiallisesti itsenäisiä eli toinen yritys ei saa hallita niitä 25 %: n edestä tai enemmän. Liikevaihdon tai taseen kynnystä tarkistetaan säännöllisesti, normaalisti joka neljäs vuosi, jotta voitaisiin ottaa huomioon Euroopan taloudelliset muutokset.
Tämän sanottuani, joissakin tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen erityisohjelmissa sekä neljännessä puiteohjelmassa vuosiksi 1994-1998 on käytetty muita erilaisia pk-yrityksen määritelmiä. Mutta vuosiksi 1998-2000 laaditun viidennen puiteohjelman toteuttamiseksi komissio ehdottaa, että uutta määritelmää, jonka juuri palautin teille mieliin, sovellettaisiin poikkeusta vastaan, joka mahdollistaa niiden yritysten mukaan lukemisen, joilla on jopa 500 työntekijää.
Tämän uuden määritelmän eri ehtoihin kuuluu itsenäisyyden vaatimus, ja komissio on tietoinen siitä, että tätä ehtoa ei aina valitettavasti ole noudatettu. Kuten panette merkille, hyvä rouva, mitä tulee tietokantoihin, jotka koskevat tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen ohjelmaan osallistujia, tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksessa osoitetaan, että sen suorittamaan tilintarkastukseen valituista 33 yhtiöstä 11 ei täyttänyt itsenäisyyden ehtoa ja yhdellä oli jopa yli 2 000 työntekijää.
Olipa miten tahansa, komissio haluaa rauhoittaa teitä ja rauhoittaa parlamenttia: näiden kantojen laatua ja luotettavuutta parannetaan ja ajankohtaistetaan jatkuvasti. Tämä parantaminen jatkuu, etenkin ottamalla vaiheittain käyttöön rahoituksellista ja oikeudellista elinkelpoisuutta koskeva valvonta, joka koskee myös emoyhtiöitä. Jatkamme myös parantamista tarkistamalla asiakirjatodisteiden perusteella niitä ehtoja, joita sovelletaan pk-yrityksiin. Komissio tulee varmasti vaatimaan vielä, että tulevaisuudessa pk-yritysten määrittelyehtoja noudatetaan tinkimättä.

Ferrer
Haluan ennen kaikkea kiittää herra komissaaria hänen selityksistään. Ne olivat selityksiä, jotka toisaalta olivat mielestäni välttämättömiä. Ne ovat erittäin hyödyllisiä, sillä tänä aamuna, kun hyväksyimme Ellesin mietinnön, painotimme sitä, että pienille ja keskisuurille yrityksille annettavien tukien järjestelmässä on monia aukkoja, koska kaikkia saatavilla olevia tukia ei ole käytetty. Jos näin ei tuhlata varoja, niin ainakin tuhlataan mahdollisuuksia pienten ja keskisuurten yritysten tilanteen parantamiseksi, ja ennen kaikkea niiden ponnistelumahdollisuuksia uusien työpaikkojen luomiseksi.
Pyytäisin herra komissaarilta, että komissio hänen sanojensa mukaisesti olisi erittäin tarkkaavainen ja muuttaisi todeksi sen, mistä hän puhui.

De Silguy
Arvoisa puhemies, olen täysin samaa mieltä. Panin tarkasti merkille rouva Ferrerin toiveen ja olen hänen kanssaan samaa mieltä varsinkin, kun komissiolle on tärkeää voida kohdistaa nämä toimet varta vasten yrityksiin, sen uhalla, että näemme tukien hajoavan ja siis tehokkuuden katoavan. Voin siis vakuuttaa teille, että komissio on analyysistanne samaa mieltä ja toimii sen suuntaisesti.

Ewing
Pyytäisin komissaaria nykyisen tilanteen huomioon ottaen tarkastelemaan tiettyjä alueita, joissa viidenkymmenen työntekijän yritys on erittäin suuri ja noin kymmenen työntekijän yritys lasketaan pieneksi. Sellaisilla alueilla, kuten vaalipiirissäni Skotlannin ylämaassa ja saarialueella (Highlands and Islands), odotetaan usein juuri näiden yritysten synnyttävän työpaikkoja. Olisiko mahdollista, että komissio suhtautuisi entistäkin myönteisemmin erittäin pieniin yrityksiin?

De Silguy
Arvoisa puhemies, tämä kysymys on yhä hankala, koska yhtäältä on otettava huomioon se, että meillä on välttämättä oltava suurin piirtein yhdenmukaistettu lähestymistapa Euroopan tasolla tehokkuuteen pyrkimiseksi, ja toisaalta on otettava huomioon erityistilanteet. Vastaan rouva Ewingille, että jäsenvaltiot ovat panneet alulle joustavampia käytäntöjä kuin me. Otamme kuitenkin käyttöön joustavuutta, koska olemme vahvistaneet kynnykset erittäin pieniä yrityksiä varten, joissa on vähemmän kuin 10 henkilöä, kynnykset, jotka on aivan oikein mukautettava mainitsemienne saarten tilanteeseen. Sanoisin jopa, että joissakin jäsenvaltioissa joustavuus on vieläkin suurempaa, koska kynnykset vastaavat maksimirajoja ja työntekijöiden määrää koskevaa ehtoa voidaan soveltaa yksinään viittaamatta liikevaihtoon tai taseeseen. Tämä on siis sen suuntaista kuin näytätte toivovan.

Crowley
Haluan kiittää komissaaria hänen vastauksestaan. Minulla on hänelle vain kaksi hyvin lyhyttä kysymystä tästä asiasta. Ensinnäkin voisiko hän taata meille täällä parlamentissa, että tätä tilintarkastustuomioistuimen tutkimusta ei käytetä hyväksi siten, että yritettäisiin vähentää pk-yrityksille osoitetun tuen määrää eikä varsinkaan työpaikkojen luomiseen tarkoitettuja varoja? Toiseksi olen saattanut tulkita väärin sen mitä hän totesi alkuperäisessä vastauksessaan, mutta olenko ymmärtänyt oikein, että pk-yritysten ja erittäin pienten yritysten määritelmien perusteita päivitetään ja arvioidaan joka vuosi?

De Silguy
Voin vastata hyvin nopeasti myöntävästi molempiin herra Crowleyn esittämiin kysymyksiin. Mitä tarkemmin ottaen jälkimmäiseen kysymykseen tulee, muistutan siitä, että olemme määränneet, että ehdot saatetaan ajan tasalle vähintään joka neljäs vuosi, ja tarvittaessa nopeamminkin, taloudellisten tietojen kehityksen mukaan.

Puhemies
Kysymys nro 42 Nikitas Kaklamanis (H-0314/98):
Aihe: Tuetun oliiviöljyn määrän lisääminen
Komission jäsenen Fischlerin tiedetään sanoneen äskettäisellä vierailullaan Espanjassa, että EU: n tukeman oliiviöljyn tuotannon enimmäismäärä korotetaan 300 000 tonniin Espanjan ja Kreikan osalta.
Toteutuuko tällainen oliiviöljyn tuotannon enimmäismäärän korotus todella, ja kuinka tämä määrä jaetaan Kreikan ja Espanjan kesken?

De Silguy
Arvoisa puhemies, komissio tarkasteli 19. maaliskuuta rinnakkain Agenda 2000: n valmistelun kanssa oliiviöljyn yhteisen markkinajärjestelyn uudistustyötä. Komissio on tältä osin ottanut laajalti huomioon Euroopan parlamentin tekemät huomautukset. Yhteisen markkinajärjestelyn pitäisi tulla voimaan satovuosista 2001-2002 alkaen. Sillä välin ja poistaakseen nykyisen YMJ: n hoitoa koskevia vaikeuksia komissio ehdotti kiireellisiä muutoksia nykyjärjestelmään. Näistä muutoksista sekä huomioon otettavista seikoista alan uudistusehdotukseksi käydään piakkoin erityiskeskustelu parlamentissa, ja kollegani Franz Fischler vastaa täsmälleen kaikkiin tätä aihetta koskeviin kysymyksiinne.
Voin sanoa teille tällä hetkellä, että on muun muassa ehdotettu taatun enimmäismäärän kasvattamista 212 400 tonnilla ja että muutosten osalta on ehdotettu tämän kasvun jakamista tuottajajäsenvaltioissa kansallisesti taattujen määrien kesken. Uusi 1 562 400 tonnin taattu enimmäismäärä jakaantuu näiden jäsenvaltioiden kesken seuraavasti: Espanja 625 210 tonnia, Ranska 3 065 tonnia, Kreikka 389 038 tonnia, Italia 501 172 tonnia ja Portugali 43 915 tonnia. Taatun enimmäismäärän kasvattamista perustellaan yhteisön markkinoiden imukyvyn kehittymisellä. Siinä otetaan huomioon hiljattain Espanjassa ja Portugalissa toteutettujen uusien istutusten mahdollisuudet, ja se vastaa myös niitä säästöjä, joita tehtiin yhteisön talousarvioon pientuottajia koskevan järjestelmän ja kulutustuen lakkauttamisella.

Kaklamanis
Paljon kiitoksia, herra komissaari, minun pitäisi ilmeisesti tyytyä kuulemaani vastaukseen, mutta koska meillä täällä ei ole käsillä kaikkia mainitsemianne lukuja, ymmärsinkö siis lopulta oikein, että se, mitä esitin kysymyksessäni, pitää paikkansa? Minua eivät nimittäin niinkään kiinnosta luvut - mitä sanoitte, pitänee paikkansa, niin uskon - vaan onko niin, että tähän asti Espanjan ja Kreikan kohdalla voimassa olleita on lisätty 300 000: lla, kyllä vai ei? Kuulin kyllä luvut, mutta en tiedä, mitä ne aiemmin olivat. Eli ovatko ne samat vai suuremmat?

De Silguy
Arvoisa puhemies, vaikka en ole tietojeni perusteella oliiviöljyn asiantuntija, nykyinen enimmäismäärä on koko Euroopan unionin osalta 1 350 000 tonnia. Se nostetaan 1 562 000 tonniin. Näin ollen tätä määrää nostetaan ja se jaetaan eri jäsenvaltioiden kesken, jotka näkevät määriensä kasvavan ja jaettavan yhteisen maatalouspolitiikan alalla tavallisesti käytettyjen perusteiden mukaisesti. Etenkin yksi niistä koskee kansallista keskituotantoa kolmen vuoden aikana viimeisten viiden vuoden ajanjaksolta, kun huomioon ei oteta jokaisen jäsenvaltion parasta ja huonointa vuotta.
Näin ollen sovelletaan tavanmukaisia perusteita, jotka ovat perinteisiä jakoperusteita. Teille lähetetään kaikki tekniset yksityiskohdat, jos ette ole niitä jo saaneet, jotka osoittavat, että tämä taatun enimmäismäärän kasvu jaetaan suhteellisesti eri jäsenvaltioissa tavanomaisten perusteiden mukaisesti.

Colino Salamanca
Haluaisin vain muistuttaa komissaaria kahdesta asiasta:
Ensimmäiseksi te mainitsitte viisi markkinointivuotta, joihin taatun enimmäismäärän muutos perustuu. Näistä markkinointivuosista vahvin ja heikoin jätetään huomiotta. Espanjassa vuodet 1992-93, 1993-94 ja 1994-95 olivat kuitenkin todellisuudessa kolme markkinointivuotta, jolloin kuivuustilanne oli katastrofaalinen. Tämä merkitsee sitä, että jos Espanjan tilanne perustuu näihin tietoihin, meitä rangaistaan Espanjalle annettavaa summaa määrättäessä.
Toinen erittäin tärkeä asia on se, että nämä tiedot, jotka eivät Espanjan kohdalla vastaa todellisuutta, vaikuttavat myös koko Euroopalle taattuun enimmäismäärään. Olisi tarpeen, että komissio panisi tämän merkille ja voisi korjata nämä tiedot jossain vaiheessa, jopa neuvoston käsittelyvaiheen aikana. Ellei komissio tee tätä, rangaistaan koko Euroopan ja erityisesti Espanjan tuotantoa.

De Silguy
Panin tarkasti merkille huomautuksenne. Se palauttaa mieleeni keskustelun, joka käytiin valiokunnassa, kun ehdotusta valmisteltiin. Kyse oli siitä, että yritettiin sekä saavuttaa useita tavoitteita, jotka voivat vaikuttaa ristiriitaisilta, että tarkastella siihen aikaan Espanjassa vallinneen kuivuuden aiheuttamaa ongelmaa.
Asia on nyt neuvoston käsissä, mainitsemanne huomautus on tarkasti näitä neuvotteluja johtavan herra Fischlerin mielessä. Komission kuuluu kuitenkin tehdä sellainen ehdotus, jolla on hyväksyttyjen ehtojen kannalta puolueeton ja perinteinen perusta. Neuvotteluja käydään nyt neuvostossa, enkä epäile, että kaikkia näkökantoja kuullaan ja puolustetaan.

Camisón Asensio
Arvoisa komissaari, kuultuani teitä haluaisin tietää onko komissio todellakin tietoinen siitä vahingosta, jota parhaillaan aiheutetaan Espanjan työllisyystasolle. Jos komissio aikoo itsepintaisesti - kuten näen asian olevan - olla nostamatta taattua enimmäismäärää oleellisesti, ovat sen vaikutukset työllisyydelle kohtalokkaat. Totuus on nimittäin se, että täällä mainitun kuivuusongelman lisäksi Espanjan viimeisin tuotantomäärä oli 947 000 tonnia. Tämä määrä on todella kaukana Espanjalle määrätystä enimmäismäärästä. Ellei tätä erotusta korvata tuilla, seurauksena on varmasti työttömyyden lisääntyminen Espanjassa, juuri siinä maassa, jossa on koko unionin korkein työttömyysaste.
On turha saarnata työllisyydestä Luxemburgin Eurooppa-neuvostossa, jos toisaalla heitetään työpäiviä yli laidan ja jos Espanjan oliivitarhojen yllä roikkuva uhka viimein toteutuu.

De Silguy
Arvoisa puhemies, annan saman vastauksen kuin aikaisemminkin: juuri tästä aiheesta neuvotellaan parhaillaan. Selitin teille komission ehdotuksen perusteet. Selitin teille myös, että komissio ehdottaa taatun enimmäismäärän kohottamista nykymäärään verrattuna. Tiedän, että tämä aiheuttaa joillekin maille ongelmia talouden kannalta ja ongelmia myös oliiviöljyn kaupaksi saamisen määrän kannalta, mitä ei pidä jättää huomioon ottamatta.
Uskon kuitenkin, että kaikki nämä seikat ovat neuvottelijoiden mielessä. Teitte oikein korostaessanne niitä. Ne kuuluvat nyt neuvottelujen piiriin, jotka on määrä käydä neuvostossa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra de Silguy.
Rouva Izquierdo Rojolla on työjärjestyspuheenvuoro. Anteeksi, mitä työjärjestyksen artiklaa työjärjestyspuheenvuoronne koskee?

Izquierdo Rojo
Arvoisa puhemies, haluaisin ilmoittaa, että yleisölehterille on saapunut Granadasta asti...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Rouva Izquierdo Rojo, tuo ei ole työjärjestyspuheenvuoro. Pyydän ystävällisesti, että istuudutte paikallenne ja annatte minun jatkaa työtäni, kuten asiaan kuuluu, seuraavalla kysymyksellä.

Puhemies
Kysymys nro 43 Phillip Whitehead (H-0321/98/rev. 1):
Aihe: Kuluttajat ja euro
Aikooko komissio pitää kiinni siitä kannasta, että kaikkien pakollisten pankkikulujen tulisi olla ilmaisia? Jos aikoo, miten tämä periaate toteutetaan?
Ìihin mennessä komission mielestä tästä asiasta pitää päättää, kun otetaan huomioon yhteispäätöksen vaatima aika?
Voiko komissio kertoa tarkemmin ammatinharjoittajien ja kuluttajien välisten menettelysääntöjen kehittämisen aikataulusta?
Mikä tulee olemaan euro-seurantakeskusten rooli ja mihin ne sijoitetaan?

De Silguy
Arvoisa puhemies, komission mielestä tällä hetkellä voimassa olevien euroa koskevien asetusten nojalla pankeilla ei ole oikeudellista valtuutusta periä maksuja siitä pakollisesta valuutan muuntamisesta, joka liittyy euron käyttöönottoon. Ei siis ole näin ollen tarpeen hyväksyä uusia lainsäädäntötoimia tällä alalla. Komissio on kuitenkin myös sitä mieltä, että pehmeästi ja ristiriidattomasti tapahtuvan euron käyttöönoton helpottamiseksi pankkien olisi tehtävä enemmän kuin niiden lakisääteiset vähimmäisvelvoitteet edellyttävät.
Selventääkseen täysin kantansa euroon muuntamisen pankkikuluista komissio esittää kahden viikon päästä - siis hyvin pian - suosituksen muodossa menettelyperiaatteet, jotka sisältävät sekä oikeudellisesti sitovat määräykset että sellaiset lisämääräykset, joita komissio pitää toivottavina. Nämä suositukset lähetetään hallituksille, eri yhdistyksille, järjestöille, kuluttajayhdistyksille ja ammatinharjoittajille, ja parlamentti saa niistä tietenkin tiedon.
Lisään, että turvautuminen suositukseen edustaa keskitietä sääntelyn antamisen ja markkinavoimien vapaan toiminnan välillä ja että tämä tie on tehokkain tapa saavuttaa asetettu tavoite. Suosituksen täytäntöönpanemiseksi asianosaisten hyväksymien menettelyohjeiden antaminen on sopivin keino. Luullakseni edistymistä on tällä tiellä sitä paitsi saavutettu jo jokin aika sitten. Mutta jos nämä vapaaehtoiset toimenpiteet osoittautuisivat tehottomiksi, lainsäädäntötoimien toteuttamista voitaisiin kuitenkin harkita tilanteen selventämiseksi.
Toiseksi mitä tulee kaksoishinnoitteluun, joka otettiin Whiteheadin tekemässä kysymyksessä esille, sanoisin, että komissio on tässäkin asiassa sitä mieltä, että Euroopan tasolla annettavalla sitovalla asetuksella tehtävä kaksoishinnoitteluun pakottaminen ei ole sopiva keino varmistaa sellaista kaksoishinnoittelua, joka vastaa sekä kuluttajien tarpeisiin että pitää euroon siirtymisen kustannukset mahdollisimman pieninä. Myös tässä tapauksessa komissio antaa suosituksen, noin kahden viikon päästä, ja ehdottaa näin menettelyperiaatteita tuodakseen selvyyttä ja varmuutta, jotka ovat tarpeen kaikille niille, joita kaksoishinnoittelu koskee. Jos käytäntö osoittaa, ettei tämä vapaaehtoinen lähestymistapa ole tyydyttävä tai että se on tehoton, näitä menettelyperiaatteita koskevan sääntelyn antamista voitaisiin harkita, eikä ainakaan Emma Bonino väitä minulle vastaan.
Kolmas huomautus: 26. helmikuuta järjestetty pyöreän pöydän keskustelu osoitti, että ne edistysaskeleet, jotka on saavutettu euron käyttöönoton käytännön valmistelussa, ovat suurelta osin peräisin kuluttajajärjestöjen ja ammatillisten järjestöjen liikkeelle lähdöstä sekä jatkuvan vuoropuhelun perustamisesta kaikkien asianosaisten välille. Tätä vuoropuhelua käydään pääasiassa kansallisella tasolla, joka on se taso, jossa neuvottelujen on johdettava näiden menettelysääntöjen määrittelyyn ja laatimiseen suositustemme perusteella, ja nämä neuvottelut ovat jo nyt edistyneet hyvin. Kuluttajien ja ammatinharjoittajien väliset neuvottelut voidaan myös aloittaa Euroopan tasolla. Näin on sitä paitsi jo tehty, ja yhtenä tavoitteena on "euroa" koskevan merkin luominen vähittäiskauppiaita varten, jotka merkitsevät hintansa euroina ja jotka ottavat maksut vastaan tänä valuuttana. On toivottavaa, että nämä neuvottelut voitaisiin saattaa päätökseen mahdollisimman nopeasti ja tyydyttävällä tavalla. Se vahvistaisi käyttäjien ja kuluttajien luottamusta euroon siirtymisen prosessissa.
Lopuksi viimeinen Whiteheadin kysymyksessä mainittu kohta: kansallisia, alueellisia ja paikallisia seurantakeskuksia koskeva ongelma. Tällaisten seurantakeskusten perustaminen on nimittäin uskoakseni hyvä asia, sillä se on keino, jolla jäsenvaltiot voisivat levittää tietoa eurosta, ja myös keino, jolla ne voisivat valvoa näiden vapaaehtoisten sopimusten noudattamista mainitsemieni menettelyohjeiden mukaisesti. Euroopan tasolla voitaisiin myös kuvitella, että näistä seurantakeskuksista tehtäisiin paikkoja, joissa jäsenvaltioiden välisestä kehityksestä vaihdettaisiin epävirallisesti tietoja. Jäsenvaltioiden on luullakseni määriteltävä muoto, tehtävä ja tarkat toiminnalliset menettelyt näiden seurantakeskusten perustamiseksi kansallisten käytäntöjen ja olemassa olevien oikeudellisten määräysten perusteella.

Whitehead
Kiitos, että sallitte minun ottaa kantaa kysymykseen. Olen myös tyytyväinen siitä, että komissaari Bonino on mukana kuulemassa kollegansa vastauksen. Voisinko esittää kaksi lyhyttä kysymystä? Ensinnäkin kuinka kauan komissio aikoo jatkaa komissaari de Silguyn juuri äsken kuvaamien menettelyyn liittyvien suositusten antamista ennen kuin se päättää, ovatko ne tehokkaita vai eivät ja onko sen annettava toimikauteen liittyviä määräyksiä, kun otetaan huomioon yhteispäätöksen tekemiseen tarvittava aika ja määräaika vuoteen 2002 mennessä, mikä tarkoittaa sitä, että meidän on tehtävä tästä joitakin päätöksiä hyvissä ajoin ennen vuotta 2002?
Toiseksi kysyisin pankkikuluista eli mikä on pankkien vastaus toistaiseksi? Kuinka komissio itse aikoo varmistaa sopimusten jatkumisen siirryttäessä kansallisista valuutoista euroon?

De Silguy
Arvoisa puhemies, puhun tästä kohdasta hyvin täsmällisesti. Komissio antaa suosituksensa noin kahden viikon kuluttua, toivottavasti noin 15. huhtikuuta. Nämä suositukset lähetetään hallituksille toivoen, että ne voitaisiin liittää 2. toukokuuta kokoontuvan Eurooppa-neuvoston päätelmiin, jotta niille voitaisiin antaa merkittävää poliittista voimaa. Nämä suositukset lähetetään eri ammatillisille järjestöille ja kuluttajajärjestöille, ja neuvona on työskennellä yhdessä menettelysääntöjen laatimiseksi.
On toimittava ongelmien mukaan. On kiireellisempää käsitellä pankkikuluja, sillä joitakin kysymyksiä nousee esiin tältä osin heti 1. tammikuuta 1999 alkaen, mikä edellyttää toimimista nopeammin. Kaksoishinnoittelua koskevien kysymysten osalta meillä on hieman enemmän aikaa. Ei siis pidä vahvistaa tarkkoja päivämääriä. Olemme kuitenkin asettaneet itsellemme päivämäärän syksyksi 1998, jolloin tapaamme pankkiyhteisön edustajat, mikä antaa meille mahdollisuuden arvioida tätä pankkiasiaa koskevaa tilannetta.
Voin sanoa teille, että neuvottelut ja reaktiot ovat pikemminkin myönteiset, koska pankkiyhteisö oli lähettänyt ennen 26. helmikuuta järjestettyä pyöreän pöydän keskustelua Emma Boninolle kirjeen, josta sain muuten kopion ja joka osoittaa heidän valmiutensa työskennellä tämän suuntaisesti. Olemme tällä hetkellä pikemminkin rohkaisevassa prosessissa, jonka toiminta perustuu neuvotteluun. Arvioimme sen jälkeen tulokset. Mitä sopimusten jatkuvuuteen tulee, kaikki käytettävissämme olevat merkit antavat ymmärtää, että nykyinen sääntely on riittävä ja tyydyttävä tämän oikeudellisen velvoitteen täyttämiseksi.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra de Silguy.
Hyvät parlamentin jäsenet, komissiolle osoitettujen kysymysten ensimmäistä osaa varten varattu aika päättyi. Kysymykseen nro 44 vastataan sen vuoksi kirjallisesti.

Puhemies
Kysymys nro 45 Marialiese Flemming (H-0227/98):
Aihe: Eläinkuljetukset
Neuvosto antoi heinäkuussa 1995 direktiivin 95/29/EY eläinten suojelemisesta kuljetuksen aikana. Samalla neuvosto pyysi komissiota käyttämään enemmän eläinlääkintätarkastajia valvomaan näiden uusien sääntöjen noudattamista.
Elintarvike- ja eläinlääkintätoimistolla on käytettävissään enemmän resursseja. Voisiko komission jäsen kertoa, kuinka monta tarkastajaa valvoo tällä hetkellä eläinkuljetuksia ja millaisia suunnitelmia on tarkastajien määrän lisäämiseksi kahteentoista, jota neuvosto pitää välttämättömänä vähimmäismääränä?

Bonino
Arvoisa puhemies, kuten parlamentin jäsen Flemming tietää, elintarvike- ja eläinlääketieteellisellä virastolla on laaja vastuu yhteisön lainsäädännön toteuttamisen valvonnassa eläinlääketieteen, elintarvikkeiden ja kasvien osalta. Tällä hetkellä elintarvike- ja eläinlääketieteellisellä virastolla on 46 tarkastajaa. Osa eläinlääketieteellisiin tarkastuksiin käytettävistä voimavaroista on jo erityisesti suunnattu eläinten hyvinvointia koskeviin tarkastuksiin, joihin parlamentin jäsen viittaa; kaiken kaikkiaan tämä toiminta on kuitenkin edelleen vain pieni osa koko tarkastustoiminnasta.
Komissio pyrkii tällä hetkellä lisäämään viraston käytettävissä olevan ulkopuolisen henkilökunnan määrää, jotta kaikki tehtävät voidaan suorittaa. Kuitenkin tehtävien jako ja henkilökunnan koulutus vaativat väistämättä aikaa.
Komissio on toki tietoinen eläinten hyvinvoinnin tärkeydestä, ja tämä näkökohta otetaan asiaankuuluvalla tavalla huomioon tehtäessä tulevia päätöksiä, jotka koskevat viraston tehtävien suorittamiseksi tarvittavien tarpeellisten resurssien myöntämistä.
Ilmoitamme lisäksi parlamentin jäsenelle, että virasto ottaa juuri käyttöön järjestelmän tehtävien tärkeysjärjestyksen määrittämiseksi siten, että tehtäviin liittyvät ohjelmat perustuvat ennen kaikkea virastolle osoitettujen tarkastus- ja valvontapyyntöjen tasapuoliseen arviointiin.
Komissio voi ainoastaan sanoa, että ainakin kerran kaikissa jäsenvaltiossa on tehty eläinten hyvinvointia koskeva tarkastus, ja nämä tarkastukset eivät ole lähimainkaan tyydyttäviä. Valitettavasti nykyään henkilökunnan ja inhimillisten voimavarojen kohdalla on niin, että vain kaksi 46 tarkastajasta toimii tällä sektorilla. Sen vuoksi komissio katsoo, että sen on määriteltävä asioiden tärkeysjärjestys, niin kuin sen velvollisuus muuten onkin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva Bonino.
Anteeksi, rouva Flemming, annan teille puheenvuoron, mutta rouva Jensen on pyytänyt minulta työjärjestyspuheenvuoroa ja työjärjestys velvoittaa minut antamaan hänelle sen. Rouva Jensen, teillä on aikaa yksi minuutti.

Lis Jensen
Luulin jo, ettei puhemies näe tänne. Pyysin puheenvuoroa, koska olen luonnollisesti sitä mieltä, ettei ole oikein, etten saa vastausta kysymykseeni. Kun nyt ryhdyn puhumaan työjärjestyksestä, haluan varmistua siitä, että vastaus kohdistetaan minulle. Nimeni ei ole Kirsten Jensen. Nimeni on Lis Jensen. Haluaisin pyytää, että hallinto muuttaa tämän, kun saan kirjallisen vastauksen. En voi moittia hallintoa virheestä, jonka se on tehnyt, koska puolet tanskalaisista ovat todellakin Jensennimisiä, mutta mielestäni on väärin, etten voi saada vastausta täällä tänään, koska juuri saartoasetus on asia, josta Tanskassa keskustelemme kiivaasti, erityisesti ennen 28. toukokuuta pidettävää kansanäänestystä. Mielestäni tämä on erittäin väärin ja osoittaa joustamattomuutta puhemiehen taholta.

Puhemies
Rouva Lis Jensen, olen pahoillani, ettei kysymykseenne voitu vastata, mutta minä en siirrä kellon viisareita. Kello määrää toimintaani samoin kuin teitä ja muita parlamentin jäseniä. Ja mitä teidän nimeenne tulee, panin huomautuksenne muistiin, mutta minun on sanottava, että parlamentin yksiköt olivat tehneet korjauksen jo aikaisemmin. Rauhoitan siis teitä. Jos minä olisin antanut teille puheenvuoron, olisin antanut sen rouva Lis Jensenille.
Herra McMahon, teillä on työjärjestyspuheenvuoro.

McMahon
Jatkan samasta asiasta: hallinto-osasto ei ole tehnyt töppäystä vain siinä, että arvoisan parlamentin jäsenen nimi oli väärin, vaan myös siinä, että todellisuudessa kaupan rajoittamista koskeva kysymys kuuluu herra Montille, sillä hän on tuonut listan komission eteen ja on täällä vastaamassa kysymyksiin, joten en ymmärrä, miksi asia oli otettu käsittelyyn väärässä kohdassa. Toiseksi miksi ette voinut antaa lupaa vastata tähän kysymykseen sitten, kun herra Monti myöhemmin vastaa kysymyksiin?

Puhemies
Herra McMahon, hyvät jäsenet, varoitan teitä, että se aika, jonka kulutamme työjärjestyspuheenvuoroihin, vähennetään siitä ajasta, joka on varattu komissiolle osoitetuille kysymyksille. Teillä on oikeutenne, mutta minullakin on velvollisuus muistuttaa teitä tästä. Lisäksi minun on sanottava teille kaikille, että kyselytunti on kirjattu työjärjestykseen, ja kun kello näyttää, että aika on päättynyt, on puhemiehen velvollisuus siirtyä kyselytunnin toiseen osaan, eikä hän voi muuttaa sitä, mikä on ennalta määrätty.
Pyydän rouva Boninolta anteeksi, koska keskeytimme lisäksi mielenkiintoisen pohdiskelun, jota ehdotitte meille. Pyydän anteeksi myös rouva Flemmingiltä, mutta ymmärtäkää, että toimin työjärjestyksen määräysten mukaisesti. Teillä on puheenvuoro lisäkysymystä varten.

Flemming
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komissaari, olen varma, että molemmat minua edeltäneet puhujat ovat yhtä paljon kiinnostuneita eläinten hyvinvoinnista kuin minä ja että heidän työjärjestystä koskeva kysymyksensä ei osoita välinpitämättömyyttä eläinten hyvinvointia kohtaan. Direktiivi 95/29, joka koskee eläinkuljetuksia, sisältää myös erilaisia hyötyeläinten ruokintaa, vettä ja lepotaukoja koskevia määräyksiä, ja nämä määräykset astuivat voimaan 1. tammikuuta 1998. Lisäksi kaikki jäsenvaltiot ovat velvollisia järjestämään viranomaisten hyväksymiä pysähtymispaikkoja, jotka ovat direktiivin vaatimusten mukaisia. Haluan nyt kysyä teiltä, rouva komissaari: voiko komissio juuri nyt ilmoittaa, kuinka monta tällaista pysähtymispaikkaa on tähän mennessä todella jo perustettu, ja valvovatko eläinlääkinnälliset valvontaviranomaiset - teillähän on niitä 46, kuten olen yllätyksekseni saanut tietää - todella myös näiden paikkojen sääntöjen mukaista ylläpitoa, mikä on osa niiden tehtävää?

Bonino
Arvoisa puhemies, kuten arvoisalle jäsenelle totesin, jokaisessa jäsenvaltiossa on tehty tarkastuksia ainakin kerran, ja vastaukset ovat käytettävissä. Olemme huomanneet, että jotkin 1. tammikuuta 1998 toteutetun direktiivin sisältämistä määräyksistä ovat täysin epätyydyttäviä. Seuraavissa paikoissa on ilmennyt ongelmia: kansallisesti tärkeillä karjamarkkinoilla, rajavalvonta-asemilla, satamissa, joissa eläimet siirretään rekoista laivoihin, teurastamoilla ja niin edelleen. Voin antaa yksityiskohtaisempia tietoja kirjallisesti.
Haluaisin sanoa arvoisalle jäsenelle, että minulla on kaksi tarkastajaa 46: sta. Kiireellisiä kysymyksiä ovat BSE-tauti ja klassinen sikarutto sekä lihanjalostuslaitosten puutteellinen hygienia. Lisäksi on olemassa muista direktiiveistä peräisin olevia oikeudellisia velvoitteita, esimerkiksi silloin kuin kolmannet maat pyytävät lupaa viedä kalateollisuuden tuotteita tai tuoretta kalaa Euroopan unionin maihin. Voin saattaa kirjallisesti jäsenten tietoon kaikki eläinten hyvinvoinnin hyväksi määräämämme velvoitteet ja kiireellistä toimintaa vaativat kysymykset, sen, mitä olemme saaneet selville ja sen, miksi komissio itse ei ole tyytyväinen tilanteeseen.

Elliott
Olen tyytyväinen voidessani todeta, ettei komissaari ole tyytyväinen nykyiseen tilanteeseen, ja olen kiitollinen hänelle siitä, että hän on ollut parlamentille niin rehellinen ja avoin nykyisen tilanteen epätyydyttävän luonteen osalta. Haluaisin esittää hänelle vielä yhden näkökohdan. Eläinlääkintätarkastajien toinen tehtävä on valvoa elävän karjan kuljetusta kolmansiin maihin vientikorvausohjelman alaisuudessa. Voisiko komissaari kertoa, mitä valvontavelvollisuuksiin liittyviä ohjeita tarkastajille on annettu siitä, kun eläimet saapuvat kolmansiin maihin? Voitaisiinko tässä nähdä minkäänlaista yhteistyön mahdollisuutta niiden eläinsuojelujärjestöjen kanssa, jotka tähän asti ovat ilmeisesti ainoat, jotka ovat paljastaneet eläinkaupan julmuuden? Tämä on vakava kysymys, ja joitakin komission ongelmia voitaisiin helpottaa, jos tällä alueella toimivien eläinsuojelujärjestöjen kanssa tehtäisiin tiiviimpää yhteistyötä, sillä ne auttaisivat varmasti hyvin mielellään.

Bonino
Arvoisa puhemies, tällaiseen käytäntöön me juuri pyrimmekin epävirallisella tasolla. Kuten voitte kuvitella, komissio voi toimia jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa vain virallisten suhteiden kautta. Tämän lisäksi monet kolmannet maat - jopa järjestöt, joihin viittasitte - eivät ole kovin vahvoja. Näin ollen meillä on kaksi ongelmaa: ensinnäkin eläinsuojelujärjestöt eivät ole kovin vahvoja ja toiseksi ainoastaan jäsenvaltiot ovat meidän muodollisia yhteistyökumppaneitamme.
Siitä huolimatta toivon, että Euroopan unionin eläinten hyvinvoinnista vastaavat järjestöt pyrkisivät läheisempään yhteistyöhön kolmansien maiden vastaavien järjestöjen kanssa siten, että voisimme luoda toisenlaisia yhteydenpitotapoja niiden kanssa, joille lakien täytäntöönpano kuuluu.

Von Habsburg
Arvoisa puhemies, rouva Bonino, haluan esittää teille yhden kysymyksen, johon tosin jo suurelta osin olette vastannut: millainen tilanne on Keski- ja Itä-Euroopan maissa, aivan erityisesti Puolassa, jossa todellakin on vielä erittäin huonot olosuhteet? Käykö komissio näiden maiden kanssa suoria neuvotteluja saavuttaakseen sen, että nämä maat todella takaavat, että sitä, mitä ne kuljettavat, myös kohdellaan siten kuin me haluamme kohdeltavan? Jos se ei nimittäin toimi siellä alussa, se ei sitten mahdollisesti toimi meilläkään.

Bonino
Arvoisa puhemies, olen jo osittain vastannut tähän kysymykseen. Yhteisön säännöstön mukaisesti laajemmassa neuvottelu- ja laajentumisprosessissa tämän määräyksen noudattamisesta on tietenkin pidettävä huolta. Siihen on tietenkin vielä pitkä matka, joten meidän on keksittävä nopeampi tapa varmistaa, että direktiivi pannaan täytäntöön.

Puhemies
Kysymys nro 46 Robin Teverson (H-0281/98):
Aihe: Neljäs monivuotinen ohjausohjelma: puomitroolarin puomin pituus
Komissio on myöntänyt Alankomaille jonkin verran liikkumavaraa neljännen monivuotisen ohjausohjelman täytäntöönpanosuunnitelmiin, jotta tehtäisiin oikeutta muuttuneille kansallisille säännöille. Vuoden 1986 säännössä edellytettiin puomin enimmäispituuden vähentämistä. Neljännessä monivuotisessa ohjausohjelmassa on etusijalla se, että jäsenvaltiot, mm. Alankomaat, jotka eivät saavuttaneet kolmannen monivuotisen ohjausohjelman tavoitteita, poistavat edellisen ohjelman tavoitteiden saavuttamiseen liittyvät puutteet vuoden 1998 loppuun mennessä. Jos näiden muuttuneiden sääntöjen suhteen tehdään myönnytyksiä, Alankomaiden monivuotisen ohjausohjelman asema paranee merkittävästi.
Tarkoittako tämä sitä, että komission mielestä tekniset toimenpiteet kalakantojen säilyttämiseksi katsotaan osaksi neljännen monivuotisen ohjausohjelman täyttämistä, ja ovatko muut jäsenvaltiot saaneet vastaavanlaista hyvitystä kansallisten säilyttämistoimien perusteella?

Bonino
Arvoisa puhemies, kysymys on kovin tekninen, mutta luulen, että sillä on enemmän poliittinen kuin tekninen tarkoitus. Luulen, että herra Teverson halusi tietää, onko monivuotisessa ohjausohjelmassa (MAGP) otettava huomioon tekniset toimenpiteet. Minun on esitettävä asia hyvin selkeästi. Laivojen puomien enimmäispituuden vähentäminen vähentää pikemminkin tehokkuutta kuin lisää selektiivisyyttä ja näin ollen sitä ei pidetä teknisenä toimenpiteenä. Voin vakuuttaa, että teknisiä toimenpiteitä ei voida laskea mukaan neljännen monivuotisen ohjausohjelman tavoitteiden saavuttamiseksi, sillä niiden vaikutuksia kalastustoimintaan pidetään MAGP: n vaikutusten lisänä. Alankomaiden laivastossa ei saatu vastinetta kapasiteetin nousulle, vaikka puomin enimmäispituutta vähennettiin. Siellä hyväksyttiin, että puomin enimmäispituuden vähentäminen johti laivan tehokkuuden alenemiseen. Samalla kuitenkin todettiin, että edellisen MAGP: n aikana kalastustoiminta oli lisääntynyt, mikä kompensoi mahdollisen tehokkuuden alenemisen. Toivon, että esitin asian selkeästi.
Koska tämä kompensoiva vaikutus oltiin tunnistettu ja laskettu, puomin enimmäispituuden väheneminen otettiin huomioon siten, että määriteltiin uudelleen asianmukainen kalastustoiminnan perustaso MAGP: lle tälle osalle Alankomaiden kalastuslaivastoa. Neljännessä monivuotisessa ohjausohjelmassa ei todettu selvää nousua kalastustoiminnan kasvussa. Yksikään jäsenvaltio ei sen vuoksi ole hyötynyt kompensoivista toimenpiteistä MAGP: n yhteydessä.
Ymmärtääksemme se vähensi tehokkuutta, mutta koska he lisäsivät kalastustoimintaa, tulos oli sama. Sen vuoksi kyse ei ollut kompensaatiosta, ja teknisiä toimenpiteitä ei voida ottaa huomioon MAGP-ohjelmien laskelmissa.

Teverson
Kiitän komissaaria vastauksesta ja vaikka kysymys onkin tekninen, kuten hän totesi, MAGP: n vaatimusten täyttäminen on pikemminkin tulkintakysymys. Ymmärsin - vaikka en välttämättä ole tästä kysymyksestä samaa mieltä - että jos tekniset toimenpiteet merkitsevät selektiivisyyttä, niitä ei voi käyttää MAGP: n tavoitteita vastaan. Tämä on jo tiedossa.
Kuitenkin hänen vastauksestaan saa jotenkin sellaisen kuvan, että vaikka kyse onkin vastakompensaatiosta, teknisluontoisilla toimenpiteillä, vaikka ne eivät vähennäkään tehokkuutta, voisi olla ja siis onkin vaikutusta kalastustoimintaan, jolloin niiden voitaisiin tulkita edistävän MAGP: n tavoitteita. Näin minusta näyttää tapahtuneen. Komissaari mainitsi, että Alankomaiden laivastossa tehtiin vaihtokauppa, kun puomin enimmäispituutta vähennettiin ja tuotantoa lisättiin, mikä sisältyy MAGP: n tavoitteisiin. Tämä näyttää tarkoittavan sitä, että voimme käyttää tehokkuuden vähentämiskeinoja tai fyysisiä keinoja MAGP: n tavoitteiden saavuttamiseksi. Olenko oikeassa?

Bonino
Arvoisa puhemies, ehkä en vastannut selvästi. Minun täytyy vahvistaa, että MAGP: ssä lasketaan kolme asiaa, joiden ensisijaisena tarkoituksena on ylituotannon vähentäminen. Nämä kolme laskuissa huomioon otettavaa elementtiä ovat toiminta, laivan vetoisuus ja teho.
Erityistapausta johon viittasitte, ei otettu laskuissa huomioon, sillä kyse oli hyvityksestä. Toimintaa on joka tapauksessa vähennettävä. Tämä johtuu siitä, mitä jo sanoin. He lyhensivät puomin enimmäispituutta, mutta lisäsivät toimintaa. Meidän mielestämme toimi oli tuomittu epäonnistumaan. Me pyysimme, että he vähentävät toimintaa. Ymmärsittekö nyt? Tekniset toimenpiteet ovat lisänä mutta niitä ei lasketa mukaan neljänteen monivuotiseen ohjausohjelmaan.

Puhemies
Kysymys nro 47 Carmen Fraga Estévez (H-0286/98):
Aihe: Argentiinan uusi kalastuslaki
Argentiinan tasavalta hyväksyi 12. tammikuuta 1998 uuden kalastuslain, joka tulee voimaan kolmen kuukauden kuluttua kyseisestä päivämäärästä. Useiden lain artiklojen nojalla (4 ja sitä seuraavat artiklat) Argentiina pitää oikeutenaan säännellä kalastustoimia yksinomaisen talousalueensa ulkopuolella, mikä rikkoo räikeästi yleistä kansainvälistä oikeutta ja Yhdistyneiden kansakuntien merioikeudesta tekemää yleissopimusta vastaan. Tämä on uusi vakava ennakkotapaus sen jälkeen kun Kanada hyväksyi vuonna 1994 kalastuslain ja teki uuden ehdotuksen kalastuslaiksi, jota parhaillaan käsitellään parlamentissa.
Mihin juridisiin tai muunlaisiin toimenpiteisiin komissio aikoo ryhtyä ottaen huomioon, että kyseinen laki on vaaraksi kansainväliselle oikeusjärjestykselle ja riippumattomien valtioiden laillisille toimille kansainvälisillä vesialueilla?

Bonino
Arvoisa puhemies, komission ja Argentiinan viranomaisten välisissä viimeaikaisissa, sekä ennen että jälkeen tämän maan uuden kalastuslain hyväksymistä pidetyissä kokouksissa komissio on tuonut esille asiat, jotka mainittiin parlamentin jäsenen kysymyksessä hyvin huolestuttavina.
Komissio on lisäksi ilmaissut huolensa siitä, että jotkin uuden lain määräykset, erityisesti ne, joiden mukaan Argentiinan viranomaiset voivat ryhtyä toimiin talousalueensa lähivesillä olevien vaeltavien kalakantojen osalta, ovat vastoin kansainvälistä oikeutta, ja komissio on painottanut, että ne ovat erityisesti vastoin Yhdistyneiden kansakuntien merioikeudesta tekemää yleissopimusta.
Komission mukaan kansainvälisiin vesiin sovellettavia säilyttämistoimenpiteitä, kuten uudessa laissa edellytettäviä, voidaan noudattaa vain alueellisten ja kansainvälisten järjestöjen puitteissa. Kuten arvoisa jäsen tietää, Argentiinan uusi kalastuslaki on nyt neuvoston käsittelyssä, mutta sen yhteydessä komissio on saanut mandaatin neuvotella lopuksi alueellisen konferenssin tai alueellisen vyöhykkeen luomisesta Etelä-Atlantille, koska tällaisia ehdotettuja säilyttämistoimenpiteitä ei voida soveltaa yhdensuuntaisesti.
Tämä on komission virallinen kanta Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimukseen.

Fraga Estévez
Kiitän rouva komissaaria hänen selityksistään, mutta haluaisin tehdä kaksi tarkennusta.
Tämä kalastuslakiaihe liittyy kuuluisaan lakiin vesialueiden peruslinjoista, jota jo aikanaan vastustettiin. Kuten tiedätte, tämä laki rikkoo Yhdistyneiden kansakuntien merioikeudesta tekemää yleissopimusta. Pari kuukautta sitten Argentiina on tehnyt muutoksen, ja haluaisin tietää, onko tämä muutos Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksen mukainen vai ei.
Toinen kysymykseni liittyy teidän mainitsemaanne aiheeseen, SAFOon (Etelä-Atlantin kalastusjärjestö). Herra Provan, joka on täällä paikalla, laati aikanaan tätä koskevan mietinnön, ja minä haluaisin tietää, missä vaiheessa tämä projekti on ja mikä on Argentiinan kanta; sillä käsittääkseni maa osoittaa kalastuslailla vastustavansa tätä kansainvälistä SAFO-järjestöä.

Bonino
Arvoisa puhemies, mitä tulee alueen rajaamiseen, komissio tutkii parhaillaan ensimmäisiä Argentiinan toimittamia alueen rajaamista koskevia asiakirjoja. Kuitenkin on sovittu, että kaikista muutoksista, hyväksyipä komissio ne tai ei, on ilmoitettava Yhdistyneille kansakunnille. Joissain tapaukissa tai ainakin yhdessä hyvin tuntemassamme tapauksessa tätä ilmoitusta ei kuitenkaan annettu.
Siispä voin sanoa ensimmäiseen kysymykseen vain, että komissio tutkii uutta rajausta ja pystyy uskoakseni pian antamaan vastauksen kysymykseen eli siihen, onko rajaus asianmukainen vai ei.
Mitä tulee toiseen kysymykseen, neuvosto on juuri antanut neuvottelumandaatin ja tutkimme argentiinalaisten todellisia tarkoitusperiä, jotta pystymme määrittelemään, kuinka uusi kalastuslaki voisi mahtua uuden mandaatin puitteisiin. Lopuksi minun on sanottava, että olemme tehneet töitä vuoden ajan saadaksemme tämän neuvottelumandaatin, koska ajatus on elokuulta 1995. Uskon, että nyt on hetki, jolloin Argentiinan viranomaisten todellinen halukkuus ja valmius on testattava.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva Bonino.
Hyvät parlamentin jäsenet, rouva Fragan kysymyksen myötä on tämän kyselytunnin osalle varattu aika päättynyt. Näin ollen kysymyksiin nro 48-52 vastataan kirjallisesti.
Hyvät jäsenet, ette useinkaan pysty olemaan ilmehtimättä, mutta - sanoin tämän aikaisemmin - kello on se, joka määrää, en minä.

Puhemies
Lis Jensen on ottanut nimiinsä Jens-Peter Bonden kysymyksen nro 53 (H-0276/98):
Aihe: Sosiaalidirektiivien täytäntöönpano jäsenvaltioissa
Takaako komissio, että jäsenvaltiot voivat panna sosiaalidirektiivit täytäntöön kollektiivisopimuksina myös aloilla, joilla järjestäytyminen on alle 50 %.

Flynn
Arvoisa puhemies, sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen 2 artiklan 4 kohdassa määrätään, että jäsenvaltiot voivat yhteisestä pyynnöstään hoitaa hallinto- ja työvoimakysymykset panemalla täytäntöön sopimuksen yhteydessä hyväksytyt direktiivit. Tällaisessa tapauksessa jäsenvaltion on taattava, että ennen sitä päivää, jona direktiivi on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä EY: n perustamissopimuksen 189 artiklan mukaisesti, hallinnossa ja työvoimakysymyksissä on otettu käyttöön sopimuksen mukaiset tarvittavat toimet. Tämä tehdään sopusoinnussa kansallisen lainsäädännön ja käytännön kanssa ja asianomaisen jäsenvaltion on ryhdyttävä kaikkiin vaadittaviin toimiin, jotta se minä hetkenä tahansa on valmis takaamaan direktiivin vaatimat tulokset.
Tämä säännös on samankaltainen kuin monien muiden aikaisempien direktiivien säännökset sosiaalialalla, ja lisäksi tämä periaate oli tunnustettu jo Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä ennen EY: n perustamissopimuksen sosiaalisen pöytäkirjan hyväksymistä.
Antaakseni erään myönteisen esimerkin siitä, kuinka työmarkkinaosapuolet ovat tehneet yhteistyötä direktiivien toteuttamiseksi, haluaisin mainita arvoisalle parlamentin jäsenelle sopimuksesta, jonka Tanskan työmarkkinaosapuolten järjestöt tekivät täytäntöönpanoon liittyvistä toimista.

Lis Jensen
Haluaisin tehdä komissaari Flynnille vielä havainnoillisemman kysymyksen, johon toivon hänen vastaavan jo antamansa vastauksen pohjalta. Tanskalaisessa kauppakorkeakoulussa on tehty tutkimus, jonka mukaan yksityisillä työmarkkinoilla 50-60 %: lla on kollektiivisopimus. Kysymys on yhtä lailla siitä, mikä on siinä tilanteessa sen jäljelle jäävän osan asema, joka ei kuulu työmarkkinaosapuolten välisen kollektiivisopimuksen piiriin. Miten voidaan varmistua siitä, että täytäntöönpano toteutuu näiden jäljelle jäävien osalta?

Flynn
Arvoisa puhemies, valitettavasti vastaus ei ole kovin suora. Sen ilmoituksen mukaan, jonka eräässä erityisessä tilanteessa Tanskan viranomaisilta saimme, työaikadirektiivi on pantu täytäntöön sekä lakisääteisillä määräyksillä että kollektiivisopimuksilla. Komission yksiköissä ollaan parhaillaan tutkimassa täytäntöönpanoon liittyviä toimia, jotka liittyvät direktiivin yksityiskohtaiseen täytäntöönpanoon molempien otsikoiden osalta. Kyse on siis globaalista täytäntöönpanokertomuksesta. Me emme voi tehdä sitä vielä, sillä vielä kuuden jäsenvaltion on ilmoitettava meille täytäntöönpanotoimistaan. Komissio voi jatkaa toimiaan heti tiedot saatuaan. Tämän vuoksi olemme myöhässä tässä asiassa.

Krarup
Tämähän valaisi asiaa. Kysymyksellä tarkoitetaan nimenomaan juuri työaikaa koskevaa direktiiviä, sillä kuten komissaari huomauttaa, tilanne on sellainen, että Tanskan hallitus on ilmoittanut, että suhteellisen suuri osa yksityisten palveluksessa olevista ei kuulu minkään sopimuksen piiriin ja työaikoja koskeva direktiivi ei täten koske noin 40 %: a yksityisten palveluksessa olevista työntekijöistä. Komissio on saanut asiasta tiedon ja huolimatta siitä, että aivan kuten komissaari ilmoitti, pitää luonnollisesti paikkansa, ettei ilmoitusta ole saatu useilta muilta mailta, komissio voi kuitenkin ottaa kantaa kysymykseen ja vahvistaa, ettei täytäntöönpanoaste siis ole riittävä. Tällä kysymyksellä on suuri periaatteellinen merkitys Tanskassa, jossa useat meistä ovat sitä mieltä, että olisi oikein, että työmarkkinoiden tilannetta säänneltäisiin kollektiivisopimusten kautta, mutta toisaalta olemme sitä mieltä, ettei saavutettu toteuttamisaste voi olla riittävä, kun Tanskan hallitus on ilmoittanut, että noin 40 % yksityisten palveluksessa olevista ei kuulu minkään sopimuksen piiriin, eikä heitä siten koske mikään sopimus. Haluaisin, että komissaari vahvistaisi, ettei tämä täytäntöönpano ole riittävä.

Flynn
Arvoisa puhemies, mielestäni on korostettava sitä, että eri direktiiveillä on joskus eri tarkoitukset. Näin ollen jotkut niistä liittyvät ainoastaan työmarkkinaosapuolten toimivaltuuksiin, kun taas toisilla pelkästään säädetään, ja ne kuuluvat viranomaisten toimivaltuuksiin. Toisin sanoen jonkin tietyn direktiivin soveltamiskohteen arvioinnissa on oltava hyvin varovainen. Emme voi tehdä päätöksiä ennen kuin meillä on kaikki toteuttamiseen liittyvät tiedot käytettävissämme. Valitettavasti meillä ei ole vielä kaikkia tietoja, mutta haluan uskoa, että jos jäsenvaltiot noudattavat pyyntöjämme ja toimittavat haluamamme tiedot, saamme täytäntöönpanokertomuksen valmiiksi ensi vuoden alkuun mennessä, jolloin voimme antaa täydellisen vastauksen peruskysymykseen, jonka otitte esille.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Flynn.
Kysymys nro 54 jää käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole paikalla.
Kysymys nro 55 Brian Simpson (H-0296/98):
Aihe: Star Alliance
Kuuluuko ilmailualan nykyinen Star Alliance -sopimus eurooppalaisen yritysneuvoston direktiivien soveltamisalan piiriin?
Mikäli näin on, mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä? Mikäli se ei ryhdy toimiin, miksi ei?

Flynn
Arvoisa puhemies, Star Alliance -sopimus on ensisijaisesti markkinointijärjestelmä, jossa liiton jäsenet ovat päässeet sopimukseen siitä, että liittoon kuuluvien kumppaneiden palveluja edistetään menettelysopimusten avulla. Samankaltaisten menettelyjen soveltaminen antaa lentoyhtiölle mahdollisuuden markkinoida lentoyhtiökumppanin operoiman lennon istumapaikkoja. Liitto ei edellytä minkäänlaisia omistajavaihdoksia tai liiton jäsenten välistä valvontaa. Ne jatkavat toimintaansa itsenäisinä yhtiöinä. Sen vuoksi liittoon ei sovelleta yritysneuvostoa koskevaa direktiiviä.
Jotkin tai kaikki liittoon kuuluvat lentoyhtiöt voivat itse soveltaa eurooppalaista yritysneuvostoa koskevaa direktiiviä, jos ne täyttävät asianmukaiset vaatimukset. Siinä tapauksessa direktiivissä mainittu tiedottamisen ja konsultointijärjestelmien kehittäminen kuuluu jokaiselle yhtiölle ja sen työntekijöille erikseen.
Komissiolla ei ole valtaa eikä halua puuttua siihen, kuinka asianomaiset osapuolet määrittelevät nämä järjestelmät tai soveltavat niitä tietyissä tilanteissa yritysneuvostoa koskevan direktiivin puitteissa.

Simpson
Haluaisin vielä lisäyksenomaisesti kysyä komissaarilta, sanoiko hän, että jos tämä Star Alliance -sopimus alkaa pohjimmiltaan heikentää työolosuhteita ja sopimuksia juuri tämän liiton sisällä, niin komissio ei puuttuisi asiaan? Olen erityisen huolissani Star Alliance -sopimuksen Kaukoidän jäsenistä, joiden palkka- ja palveluedut näyttävät olevan heikommat kuin heidän EU-kumppaneidensa.

Flynn
Arvoisa puhemies, tässä vaiheessa Star Alliance -sopimus käsittää ainoastaan usein matkustavia henkilöitä koskevien ohjelmien yhdistämisen - kuten luultavasti tiedätte - eli joidenkin odotustilojen ja lähtöselvitysjärjestelyjen yhteiskäytön sekä aikataulujen paremman yhteensovittamisen. Sopimus ei ole sitova eikä se missään tapauksessa kuulu asetuksen 397/87 soveltamisalaan, joka koskee EU: n ulkopuolista kansainvälistä liikennettä. Jos asiaan tulee muutoksia, haluatte ehkä palata kysymykseen myöhempänä ajankohtana.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Flynn.
Kysymys nro 56 jää käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole paikalla.
Kysymys nro 57 Bernd Posselt (H-0319/98):
Aihe: Perheen merkityksen lujittaminen
Millaisia toimenpiteitä komissio ehdottaa EU: n viimeisimmän väestöpoliittisen kertomuksen ja siinä esitettyjen erittäin huolestuttavien tosiasioiden perusteella, jotta ydinperheen merkitystä tehokkaan sosiaalipolitiikan perustana voitaisiin lujittaa? Saako komissio tässä asiassa riittävästi tukea neuvostolta ja jäsenvaltioilta?

Flynn
Arvoisa puhemies, komissio on tietoinen nykyisestä väestönkehityksen suunnasta ja siitä, mitä se kertoo perherakenteiden muutoksista. Komission toimivalta perhepolitiikassa on kuitenkin rajallinen. Toimintamme perustuu syyskuussa vuonna 1989 kokoontuneen perheasioita käsittelevän neuvoston johtopäätöksiin. Komissio on siitä lähtien edistänyt aktiivisesti perhekysymyksiin liittyvien tietojen vaihtoa, valvonut toimia, joita jäsenvaltiot ovat toteuttaneet perheasioissa, sekä tukenut taloudellisesti perheystävällisten aloitteiden edistämistä.
Jäsenvaltioiden välinen tietojen vaihto tapahtuu perheasioista vastaavista johtavista kansallisista virkamiehistä muodostuvan ryhmän avulla, ja se kokoontuu useita kertoja vuodessa komission kutsusta. Seuraava kokous pidetään 16. ja 17. huhtikuuta. Jäsenvaltioiden perheasioissa toteuttamien toimenpiteiden valvontaa johtaa Euroopan kansallisten perhepolitiikkojen seurantakeskus, jonka komissio perusti vuonna 1989. Myös työssäkäyvien perheiden eurooppalainen verkosto, jonka komissio perusti vuonna 1994, on sitoutunut edistämään perheystävällistä työllisyyspolitiikkaa. Perheystävälliseen politiikkaan liittyvät innovatiiviset hankkeet, tutkimukset ja verkostot ovat saaneet tukea rakennerahastoilta pääasiassa NOW-aloitteen puitteissa sekä yhtäläisiin mahdollisuuksiin liittyviltä toimintaohjelmilta.
Työllisyyspolitiikan osalta kaikki jäsenvaltiot ovat tunnustaneet, että naisten osallistumista työmarkkinoille on merkittävästi lisättävä ja vuoden 1998 työllisyyttä koskevissa suuntaviivoissa todetaan, että jäsenvaltioiden olisi sovellettava yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevaa päätöstään siten, että työssäkäyvien naisten osuus nousisi. Samalla on tunnustettu selkeästi, että näihin tavoitteisiin on liityttävä sellaisen perheystävällisen politiikan toteuttaminen, jonka seurauksena on mahdollistä yhdistää työ- ja perhe-elämä ja palata helpommin työelämään.
Haluaisin viitata raskaana olevista työntekijöistä vuonna 1992 annettuun direktiiviin, vanhempainlomista vuonna 1996 annettuun direktiiviin sekä erityisesti osa-aikatyöstä vuonna 1997 annettuun direktiiviin. Nämä perhe- ja työelämän yhdistämistä koskevat direktiivit ovat oikeudellisen kehyksen tärkeimmät pilarit Euroopan tasolla. Parlamentti on tukenut erityisesti budjettikohdan B34108 eli perheiden ja lasten hyväksi toteutettaviin toimiin osoitettujen määrärahojen säilyttämistä. Vaikka tämän budjettikohdan määrärahat ovat vaatimattomat, komissio voi sen perusteella osallistua perheystävällisten käytäntöjen ja toimenpiteiden edistämisen sekä jäsenvaltioiden väliseen vertailevan tutkimuksen rahoitukseen. Komissio laatii budjettikehyksen rajoissa väestöntutkimusanalyyseja kuten väestökertomuksen, jonka perusteella on mahdollista tutkia väestönkehityksen ja muuttuvien perhemallien yhteyksiä.
Lopuksi komissio aikoo jatkaa väestönkehityksen suuntauksia koskevia analyyseja ja syventää keskustelua niiden vaikutuksista. Itävallan puheenjohtajakaudella järjestetään laaja Euroopan väestömuutoksen symposiumi. Järjestämme sen tämän vuoden jälkipuoliskolla.

Posselt
Arvoisa herra komissaari, kiitos seikkaperäisestä vastauksestanne. Haluan esittää vain kaksi lisäkysymystä. Olette puhunut ennen kaikkea työssäkäyvistä naisista. Haluan kysyä: onko tutkimuksia ja ohjelmia - ennen kaikkea kuitenkin tutkimuksia - joissa käsitellään niiden naisten ja miesten taloudellista tukemista - kyseessä ovat kuitenkin ennen kaikkea naiset - jotka ovat päättäneet omistautua kokonaan lasten kasvatukselle? Toiseksi: onko myös ohjelmia ja tutkimuksia, joissa käsitellään vanhuudenturvajärjestelmää tätä henkilöryhmää varten?

Flynn
Arvoisa puhemies, lyhyesti sanottuna tämän asian eteen on tehty jonkin verran työtä. Suurimmaksi osaksi sitä ovat tehneet kansalliset viranomaiset, vaikka heidän ja komission toiminnassa on havaittavissa jonkin verran yhteneväisyyttä. Ehkä asiaa olisi syytä käsitellä laajemmin ja syventää esittämiänne huomioita.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Flynn.
Herra Posseltin kysymyksen myötä on tälle kyselytunnin osalle varattu aika päättynyt. Sen vuoksi kysymyksiin nro 58-62 vastataan kirjallisesti.

Puhemies
Kysymys nro 63 Mark Watts (H-0033/98):
Aihe: Verotonta myyntiä koskevien lupien ehdotettu poistaminen vuonna 1999
Onko komissio tietoinen siitä, että vuonna 1999 tapahtuvaa verottoman myynnin poistamista koskeva ehdotus johtaa Yhdistyneen kuningaskunnan Kentissä arviolta 9 000 työpaikan menettämiseen ja kaikkialla EU: ssa yhteensä 140 000 työpaikan menettämiseen?
Aikooko se näiden riippumattomien ennusteiden valossa vähintäänkin toteuttaa kiireellisesti täydellisen tutkimuksen, jossa tarkastellaan verottoman myynnin lopettamisen sosiaalisia ja taloudellisia vaikutuksia? Voiko se myös täsmentää ehdotuksiaan, jotka koskevat poistamisen vaikutusten lieventämistä?

Monti
Arvoisa puhemies, viime kuukausien aikana minulla on ollut lukuisissa tilaisuuksissa mahdollisuus ilmaista komission kanta verottomasta myynnistä yhteisön alueella. Erityisesti olen voinut täsmentää tätä kantaa 29. lokakuuta 1997 pidetyssä kuulemistilaisuudessa ja marraskuun 1997 istunnossa. Tänään siis käytän parlamentin jäsenen Wattsin minulle tarjoamaa tilaisuutta vahvistaakseni, että kanta ei ole muuttunut.
Neuvoston jo vuonna 1991 sopima määräaika, johon mennessä kaikkien verottoman myynnin sektoriin kuuluvien on alettava noudattaa yhtenäismarkkinoiden vaatimuksia, on ollut poikkeuksellinen toimenpide. Tällä yksimielisellä päätöksellä otettiin huomioon taloudelliset huolenaiheet, jotka tietyt edustajat toivat tuolloin esille.
Koska asiat olivat niin, komissio sanoi lisäksi hyvin selvästi, että se ei aio suorittaa tutkimusta sosioekonomisista seurauksista, joita saattaisi koitua neuvoston sopimasta siirtymäajan päättymisestä ja antoi siten neuvoston päätökselle lopullisen luonteen.

Watts
Kiitän komissaaria hänen vastauksestaan, mutta valitettavasti hän ei kuitenkaan ottanut esille sitä erityistä kysymystä, joka koskee ehdotuksia parantaa verottoman myynnin poistamisen aiheuttamia seurauksia ja jota käsiteltiin kuulemistilaisuudessa, johon hän aikaisemmin viittasi. Ehkä hän voisi vastata juuri tähän erityiseen kysymykseen.
Toiseksi, mitä tulee verottoman myynnin poistamisen valmisteluun, hän voisi käydä vaalipiirissäni ja puhua P&O Stena-yhtiölle ja ehdottaa, ketkä henkilökunnasta erotetaan ja mitkä laivat otetaan pois käytöstä. Se auttaisi meitä paljon.
Kolmanneksi herra Monti voisi tutkimuksen osalta vahvistaa sen, että jos Ecofin-neuvosto hyväksyy tutkimuksen toukokuussa, kuten on hyvin mahdollista, hän panee tämän päätöksen innostuneesti täytäntöön.

Monti
Arvoisa puhemies, jos saan aloittaa vastaamalla viimeiseen huomautukseen, niin minulla on täysi syy uskoa, ettei Ecofin-neuvosto pyydä komissiota tekemään tutkimusta. Itse asiassa tämä kysymys on tullut Ecofin-neuvostossa esille kaksi kertaa, marraskuussa vuonna 1996 ja uudelleen maaliskuussa 1998, ja kuten Ecofin-neuvoston puheenjohtaja herra Gordon Brown hiljattain julkisesti totesi, ei ole mitään näyttöä siitä, että Ecofin-neuvostossa oltaisiin yksimielisiä siitä, että vuonna 1991 yksimielisesti tehtyjä päätöksiä tarkasteltaisiin uudelleen.
Kahden muun kysymyksen osalta voin todeta, että jos vertaamme niitä ratkaisuja ja ongelmia, joita asianomaiset ryhmät tuovat ajoittain esiin, niihin ratkaisuihin, joita sovelletaan joihinkin muihin ammattiryhmiin, joita sisämarkkinalainsäädäntö koskee, niin esimerkiksi tullin huolitsijat saivat alan vaihtoa varten noin 30 miljoonaa ecua. Noin 6, 5 miljardin ecun vuosittainen summa seitsemän vuoden siirtymäkaudella ei mielestäni vaikuta, jos saan sanoa, kovin epäedulliselta kohtelulta.
Lopuksi, olen todennut useaan otteeseen, että vaikka komissio ei todellakaan suunnittele ehdottavansa neuvostolle, että vuonna 1991 tehtyä päätöstä pitäisi harkita uudelleen, niin siinä tapauksessa, että voidaan osoittaa, että joillakin alueilla tai kulkureiteillä on syntynyt ongelmia verottoman myynnin poistamisen vuoksi, jäsenvaltiot voivat avoimesti harkita valtion tuen muotoja, joita jäsenvaltioiden olisi tietenkin ehdotettava yhteisön sääntöjen mukaisesti.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Monti.
Hyvät parlamentin jäsenet, kello on seitsemän illalla, ja meidän pitäisi päättää kyselytunti, mutta koska olemme menettäneet muutamia minuutteja työjärjestyspuheenvuorojen vuoksi, olen pyytänyt parlamentin yksiköitä jatkamaan jalomielisesti kyselytuntia kymmenellä minuutilla. Näin ollen päätämme kyselytunnin klo 19.10. Nyt, herra Monti, tähän kysymykseen on kaksi lisäkysymystä. Ensimmäinen on herra Corbettin, jolla on aikaa yksi minuutti.

Corbett
Onko komissaari samaa mieltä siitä, että tutkimuksesta saattaisi olla hyötyä muissa tarkoituksissa kuin siinä, jota varten sitä on vaadittu, voisimme nimittäin esimerkiksi sen perusteella vakuuttaa ihmisille, että jotkin hurjimmista väitteistä, jotka koskevat verottoman myynnin poistamisen aiheuttamia työpaikkojen menetyksiä, ovatkin ehkä liioiteltuja? Tutkimus varmasti selventäisi tätä seikkaa. Sen avulla voitaisiin ehkä myös tunnistaa alueet, joilla ilmenee niitä erityisiä vaikeuksia, jotka komissaari mainitsi edelliseen kysymykseen antamassaan vastauksessa.
Vaikka olen hänen kanssaan täysin samaa mieltä siitä, että on hyvin epätodennäköistä, että neuvosto, vaikka komissio sellaisen ehdotuksen esittäisikin, kumoaisi päätöksen, jonka se on useita vuosia sitten tehnyt, ja myöntäisi tupakka- ja alkoholiteollisuudelle verottoman myynnin osalta pidemmän siirtymäajan - verotonta myyntiä sovellettaisiin siinä tapauksessa kansainvälisiin matkustajiin, mikä tuntuu järjettömältä - niin mielestäni tutkimuksesta olisi kuitenkin tämän keskustelun syventämisen kannalta hyötyä.

Monti
Tutkimuksen tekemisellä voisi olla kielteisiä vaikutuksia. Uskon vakaasti niin, sillä se saattaisi herättää vääriä odotuksia ja viivästyttää entisestään sopeuttamistoimia, joita saatetaan hyvinkin tarvita. Sopeuttamistoimille annettiin itse asiassa paljon aikaa, ja olisi aika paradoksaalista ja vahingollista, jos aloittaisimme tutkimuksen nyt, kun veroton myynti poistetaan EU: n sisäisillä matkoilla alle 15 kuukauden kuluttua. Jäsenvaltioiden tehtävänä on ilmoittaa komissiolle, jos ne katsovat tutkimusten tai muiden käytettävissä olevien tietojen perusteella, että asiaan on erityisesti puututtava.
Lopuksi sanoisin, ettei tarvita tutkimusta, jotta voitaisiin ymmärtää se, minkä kansalaiset ovat jo alkaneet ymmärtää, eli että veroton myynti on itse asiassa piiloteltua, takautuvaa valtion myöntämää tukea, joka edistää alkoholin ja tupakan liiallista kulutusta. Se on takautuvaa siinä mielessä, että se on siirtynyt tavalliselle veronmaksajalle, joka harvoin tulee ajatelleeksi, että hän tukee muiden verotonta kulutusta. Se on regressiivinen sen vuoksi, että ne, jotka hyötyvät verottomasta myynnistä, ovat yleensä paremmassa asemassa kuin tavalliset veronmaksajat; ja mitä suurimmassa määrin se pitää keinotekoisesti yllä alkoholinja tupakankulutusta tavalla, joka ei ole avoin.

McMahon
Viimeiseen komissaarin vastaukseen viitatakseni, voisiko komissaari sulkea komission verottomia tuotteita myyvän kaupan henkilökunnalta, johon hän itsekin kuuluu? Vakavasti ottaen kysymykseni kuuluu: kuinka Euroopan kansalaiset voivat luottaa komissioon, kun komissaari Scrivener lupasi jo vuonna 1991, että tutkimus tehdään? Koska komissio on pettänyt lupauksensa, uskotaanko Euroopan unionissa komission rehellisyyteen, oikeudenmukaisuuteen ja päättäväisyyteen kuunnella Euroopan kansalaisten valitsemia edustajia?

Monti
Arvoisa puhemies, ymmärrän herra McMahonin kysymyksen, mutta haluaisin sanoa, että komissio ja neuvosto lupasivat komission vuonna 1991 tekemän ehdotuksen mukaisesti paljon muutakin kuin tutkimuksen. Komissio myönsi yli seitsemän vuoden siirtymäajan, mikä on sopeutumisen kannalta aika pitkä aika. Uskallan tuskin käsitellä kysymystä siitä, kuinka paljon Euroopan kansalaiset luottavat komissioon, mutta olen varma, että heidän luottamuksensa komissioon tuskin kasvaisi, jos se ehdottaisi, että takautuvaa piilotukea jatkettaisiin Euroopassa tavallisten veronmaksajien kustannuksella, minkä seurauksena tuettaisiin sellaisia kulutusmuotoja, joita yhteisön politiikat pyrkivät nimenomaan rajoittamaan.

Puhemies
Kysymys nro 64 Bernie Malone (H-0228/98):
Aihe: Tullivapaan myynnin lakkauttaminen vuonna 1999
Pääosaston XXI pääjohtaja Michel Vanden Abeele huomautti äskettäin eräälle äänestäjälleni lähettämässään kirjeessä, että komission liberalisointipolitiikka yhtenäismarkkinoilla on edistänyt lisääntynyttä kilpailua, jota edulliset kuljetusyritykset tuovat markkinoille.
Symonds Travers Morganin tekemässä riippumattomassa tutkimuksessa on osoitettu, että vero- ja tullivapaan myynnin lakkauttaminen vahingoittaa lentoliikenteen muutoin terveitä yhtenäismarkkinoita, vähentää 20 prosentilla niiden reittien määrää, joilla voitaisiin muutoin odottaa edullisten lentoyhtiöiden mukaantuloa vuoteen 2003 mennessä, vähentää odotettavissa olevaa matkustajamäärää 5 miljoonalla sekä aiheuttaa huomattavia työpaikkojen menetyksiä.
Kuinka komissio sovittaa yhteen julkisesti tunnustamansa huolen edullisten kuljetusyritysten kilpailukykyisestä osallistumisesta yhtenäismarkkinoihin sen kanssa, että se samalla jatkaa sinnikkäästi lainsäädäntötyötä, joka lamauttaa selvästi näiden edullisten kuljetusyhtiöiden toiminnan ja aiheuttaa noin 3000 työpaikan menetyksen?

Monti
Arvoisa puhemies, lentoliikennealan laajentuminen on varmasti lisännyt alennus-lentoja, ja kuten kaikkiin muihin, näihin lentoihin voi vaikuttaa verovapaan myynnin lakkauttaminen 1. heinäkuuta 1999.
Tästä myynnistä koituva verotuksellinen etu on kaikin tavoin suhteellisen vähäinen, jos sitä vertaa muihin lukuihin. Itse asiassa on syytä painottaa sitä näkökohtaa, että matkustajalentoliikenteessä on tapahtunut noin 7 %: n kasvu, ja tämän kasvun ei voida varmasti katsoa johtuvan verovapaasta myynnistä, vaan muista syistä, kuten lentoliikenteen vapauttamisesta huhtikuun ensimmäisestä päivästä 1997 lähtien. Sen vuoksi on oletettava, että matkustajalentoliikenteen kasvu vielä jatkuu ja että se voisi kompensoida suurelta osin verovapaan myynnin lakkauttamisesta aiheutuvia tappioita. Toisin sanoen haluamme hyötyä ja hyödymme yhteismarkkinoiden luomisesta, tässä tapauksessa lentoliikenteen alalla, eikä voida ajatella, että hyödytään yhtenäismarkkinoista, mutta säilytetään verovapaan myynnin kaltaiset vanhat rakenteet, jotka eivät sovi ollenkaan yhteen yhtenäismarkkinoiden kanssa. Lisäksi on muistettava, että tällä hetkellä lentoliikenne hyötyy erittäin suotuisasta verojärjestelmästä, johon verrattuna verovapaan myynnin etu on marginaalinen.
Itse asiassa kaikki lentokoneet ja niiden laitteisto on vapautettu alv: stä, eikä yhteisön sisäistä matkustajaliikennettä vielä veroteta. Tämän lisäksi vielä lentokoneessa tehtävät ostokset ovat tällä hetkellä verovapaita, ja toisin kuin muissa liikennevälineissä, lentokoneiden polttoaineella ja kerosiinilla ei ole alv: tä eikä tuontiveroa. Lopuksi, komissio on tietoinen siitä, että lentoliikenne kasvaa liikennemuodoista nopeimmin, ja sille verovapaan myynnin merkitys on hyvin marginaalinen. Sen vuoksi kaikki alan uudelleenjärjestelyt on nähtävä niiden strategioiden puitteissa, joilla pyritään saamaan aikaan yhä suurempi tehokkuus ja voitto eikä verovapaan myynnin seurauksena.

Malone
Syytin komissaaria siitä, että hän oli parlamentin kuulemistilaisuudessa jääräpäinen ja ylimielinen. Tänään minun on sanottava teille, hyvä komissaari, ettei teillä ole mielestäni minkäänlaista kosketusta ihmisiin. Vastasitte minulle, että lentomatkustajien verotuksellinen hyöty on hyvin pieni. Irlannissa hiljattain tehty tutkimus, jonka ammattiliittojärjestö SIPTU ja IBEC, joka edustaa kaupallisia etuja, julkaisivat eilen, osoittaa selvästi, että keskivertomatkustajan lentolipun hinta nousee 15-17 puntaa. Tavalliselle matkustajalle se on paljon.
Samassa äänestäjäni saamassa kirjeessä osastonne totesi, että komissio voi toteuttaa monia erilaisia toimenpiteitä minkä tahansa työpaikkoihin kohdistuvan uhkan torjumiseksi. Voisitteko ystävällisesti määritellä nämä toimenpiteet ja laatia niiden kokonaiskustannuksia koskevan arvion ja täsmentää, kuinka niitä voitaisiin soveltaa sekä laatia ne kriteerit, joiden perusteella näitä vielä määrittelemättömiä toimenpiteitä toteutettaisiin? Kun otetaan huomioon, mitä liikenneministerimme Mary O'Rourke on saanut liikenneneuvostossa aikaan, teidän pitäisi suhtautua optimistisemmin Ecofin-neuvoston tuloksiin. Koska tavalliset kansalaiset ovat painostaneet eri jäsenvaltioita, komission on vain myönnettävä, että tätä asiaa koskeva tutkimus on tehtävä.

Monti
Arvoisa puhemies, kiitän rouva Malonea hänen lisäkysymyksestään. En ole niinkään varma siitä, ettei komissiolla olisi kosketusta ihmisiin. Komission näkökanta on tietenkin erilainen kuin verovapaata myyntiä kannattavien painostusryhmien käsitykset, mutta viime aikoina - sanoisinko - avarakatseisemat edustukselliset toimielimet ovat kuitenkin esittäneet myös lukuisia kannanottoja, joista viimeisin
COFACE, Euroopan yhteisön perhejärjestöjen konfederaatio. COFACE panee merkille, että nykyjärjestelmällä ei ole kuluttajille juuri mitään hyötyä. Ainoastaan pienellä osalla heistä on nimittäin mahdollisuus tehdä säännöllisesti hankintoja verovapaata myyntiä harjoittavista kaupoista. Sen lisäksi, lukuun ottamatta ehkä tupakkatuotteita, edut hintojen kannalta ovat usein ainoastaan näennäisiä, koska verovapaudesta syntyvää kilpailuvalttia ei aina siirretä loppukuluttajan hyväksi.
(EN) Ja siinä mielessä, että nykyinen verovapaan myynnin järjestelmä sisältää sellaisen tukiin liittyvän elementin, jonka ansiosta kuljetusmaksut voivat olla halvempia kuin ne olisivat muuten, tämä on paras todiste siitä, että nykyiseen verovapaan myynnin järjestelmään sisältyy takautuvaa piilotukea, josta jo mainitsin. Kuljetuskysymysten osalta, kuten kollegani komissaari Kinnock totesi hiljattain vastauksessaan yhteen tätä kysymystä koskevaan kirjeeseen, minkään jäsenvaltion kohdalla ei ole mahdollista se, että niitä tuettaisiin jatkamalla verovapaata myyntiä. Hän jatkoi sanoen, että jäsenvaltiot voivat yhteisön lainsäädännön nojalla noudattaa laillisten julkisten palvelujen tavoitteita sellaisissa tapauksissa, joissa mikään taloudellinen toimija ei kykenisi saavuttamaan näitä tavoitteita ilman valtion tukea. Tämä tapaus liittyi yhteisön suuntaviivoihin, jotka koskevat valtion tukia merikuljetuksen alalla. Uskon, että tämä koskee myös muuta kuljetusta.
Lopuksi haluan korostaa, että komissio ei todellakaan suhtaudu välinpitämättömästi niihin ongelmiin, joita verovapaan myynnin lakkauttaminen saattaa aiheuttaa EU: n sisäiselle liikenteelle, mutta komissio pitää kiinni siitä, että kaikkien sellaisten ongelmien ratkaisemiseksi on käytettävä asianmukaisia välineitä, mutta kuitenkin niin, ettei enää aloiteta asian käsittelyä uudelleen, mikä, kuten olen monta kertaa painottanut, tarkoittaa yksinkertaisesti sitä, että tavalliset kansalaiset joutuvat kärsimään siitä.

Banotti
Arvoisa komissaari, näyttää siltä, että te vastustatte verovapaan myynnin säilyttämistä. On aika mielenkiintoista, että keskelle Brysselin lentokenttää rakennetaan täysin uutta verovapaata myymälää. Ihmettelenpä, miksi?
Kunnioitan pyyntöänne, ja ymmärtääkseni komissio valmistelee Yhdysvaltojen lentokentillä harjoitettavaa kaupallista ja vähittäismyyntiin liittyvää toimintaa koskevaa kertomusta. Minun on hyvin vaikea ymmärtää sitä, sillä komissio on jatkuvasti kieltäytynyt tekemästä vastaavanlaista arviota EU: n lentokentistä. Voisitteko sen vuoksi toimittaa Yhdysvaltojen lentokenttiä koskevan tutkimuksen myös meille?
Esitän kysymyksen herra Cushnahanin puolesta, sillä hän joutui valitettavasti lähtemään. Olisin kiitollinen, jos saisin vastauksen tähän lisäkysymykseen.

Monti
Arvoisa puhemies, sellaista tutkimusta ei ole tehty. Komissio tarkastelee Euroopan ja muun maailman tilannetta. Olemme kiinnostuneita Yhdysvaltojen lentokenttien ostoskeskuksista, vaikka Yhdysvaltojen kotimaan lennoilla ei tietenkään ole verovapaata myyntiä. Me voimme tarkastella niitä ilman tutkimuksiakin, sillä ne ovat rohkaisevia esimerkkejä mainitulle verovapaan myynnin elinkeinolle Euroopassa. Vaikka verovapaa myynti Euroopassa lakkaa, kaikilla lentoasemilla ja muissa kulkuneuvoissa on varteenotettavia asiakkaita, joten kysyntä on huomattava. Kuluttajajärjestöjen tutkimukset ovat osoittaneet, että monien tavaroiden osalta verovapaat hinnat eivät ole enää edullisimpia. Potentiaaliset ja pysyvät markkinat ovat olemassa ilman verovapaata myyntiäkin. Minulla ei ole tässä asiassa oma lehmä ojassa. Minulla ei ole mitään verovapaata myyntiä vastaan, mutta velvollisuuteni on pyrkiä toteuttamaan yhtenäismarkkinoita. Koska teemme parlamentin tuella kovasti töitä veroparatiisien poistamiseksi ja työllisyyden parantamiseksi Euroopassa, ei olisi mielestäni järkevää vastustaa veroparatiiseja ja ehdottaa samanaikaisesti - tai edes harkita - sitä, että rajoitettua verovapaata myyntiä jatkettaisiin sellaisissa paikoissa, jotka liittyvät erityisiin kuljetusmuotoihin yhtenäismarkkinoilla.

Puhemies
Pajon kiitoksia, herra Monti.
Kysymyksiin 65-106 vastataan kirjallisesti, koska kyselytuntiin varattu aika on päättynyt.
Julistan kyselytunnin päättyneeksi.
Rouva Hardstaffilla on työjärjestyspuheenvuoro.

Hardstaff
Pyytäisin teitä kiinnittämään huomiota siihen tapaan, jonka mukaisesti kysymykset on järjestetty listalle. Esimerkiksi tämän istunnon ensimmäisessä osassa kaikki kysymykset merkittiin käsiteltäväksi oman kysymykseni jälkeen, jota käsitellään paljon myöhemmin. Näin tapahtui, vaikka kysymykseni oli itse asiassa merkitty käsiteltäväksi jo helmikuun alussa, mutta se hävisi. Sama koskee neuvostolle esitettäviä kysymyksiä: ainakin yhdeksän kysymystä, joita oli tarkoitus käsitellä oman kysymykseni jälkeen, ovat nyt kysymykseni edellä. Luulen, että moni jäsen pahoittelee tätä, ja pyytäisin, että tämä asia selvitettäisiin niin, että kysymykset olisivat siinä järjestyksessä kuin ne on annettu ja että oikeudenmukaisuus toteutuisi.
Paljon kiitoksia.

Puhemies
Rouva Hardstaff, pyydän tutkimaan esittämänne asian. Sanon teille kuitenkin joka tapauksessa etukäteen sen, että parlamentin puhemies valitsee viisi ensimmäistä kysymystä tietyn tärkeysjärjestyksen mukaan, toisin sanoen, tässä sovelletaan tiettyä valinnan vapautta. Muiden kysymysten on noudatettava tiettyä järjestystä aina kun ne liittyvät niiden komissaarien vastuualueeseen, jotka ovat mukana kyselytunnilla. Joka tapauksessa, rouva Hardstaff, tutkin asian ja ilmoitan siitä teille ajallaan.
(Istunto keskeytettiin klo 19.22 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Laivanrakennuspolitiikka (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelun jatkaminen Sindalin mietinnöstä (A4-0101/98) laivanrakennusteollisuudelle myönnettävästä tuesta ja uudesta laivanrakennusteollisuutta koskevasta politiikasta.

Glante
Arvoisa puhemies, arvoisa herra komissaari, arvoisat kollegat, kello 21: n jälkeen on jo melkein halukas tervehtimään kaikkia henkilökohtaisesti. Puhun Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puolesta, joskaan en halua peitellä sitä, että olen tietenkin myös Saksan itäiseltä puolelta kotoisin oleva parlamentin jäsen ja muistelen vielä kiitollisena sitä äänestystä tässä parlamentissa ja niitä komission ehdotuksia, joiden tavoitteena oli puuttua uudelleen itäsaksalaisten telakoiden laiminlyömiin ongelmiin, ja sen vuoksi haluankin ilmaista mielipiteeni ehdotuksesta melko varovaisesti. Mielestäni komission ehdotus on erittäin hyvä. Elämme aikana, jolloin meidän on mietittävä sitä, voidaanko teollisuuspolitiikkaa ohjailla yksinomaan tukien avulla. Siitä huolimatta olen ilmoittanut myös puolueryhmässäni, että minun - ja siihen puuttuvat vielä myös minun jälkeeni esiintyvät puhujat - on vaikea hyväksyä joitakin tämän parlamentin ja valiokunnan tarkistuksia.
Periaatteessa on sanottava, että eurooppalaisten telakoiden tuottavuus on viime vuosina kasvanut. Samalla täytyy tietenkin myös sanoa, että tämä on tapahtunut lukuisten sulkemisten, lakkauttamisten ja kapasiteetinpurkamistoimien takia. Valitettavasti OECD: n sopimusta ei allekirjoitettu eikä ratifioitu, mistä monet jäsenvaltiot - sellaisen vaikutelman olen saanut - eivät ole ollenkaan vihaisia.
Kun tarkastellaan Aasian kriisiä ja sikäläisten valuuttojen arvon alentumista, Euroopan laivanrakennusteollisuus joutuu yhä kovemman paineen alle. Se pitää kestää, ja komissio on esittänyt ehdotuksia, jotka vähentävät tukien kattavuutta ja määrää, kuitenkin maltillisesti. Sikäli se on reaktio tavoitteeseen ottaa edistysaskelia tuotannossa.
Muutamia tarkistuksia minun on vaikea hyväksyä. Konkreettisesti minun osaltani on kysymys siitä, että niitä telakoita, jotka sijaitsevat niin sanotuilla tavoitteen 1 alueilla, ei pitäisi asettaa huonompaan asemaan kuin muita tavoitteen 1 alueen teollisuudenaloja. Työskentelemme kuumeisesti tämän asian parissa. Yhdellekään tavoitteen 1 alueelle ei ole mikään kunnianosoitus, että sitä nimitetään alikehittyneeksi alueeksi, mutta tarvitaan vielä jonkin verran apua ja joitakin määräyksiä, jotta selviämme tilanteesta. Sikäli pidän esitettyä ehdotusta hyvänä. Kollegoiden pitäisi kriittisesti tutkia tarkistukset, joita valiokunnat ja kollegat täällä esittävät. Pyydän siksi kuitenkin miettimään sitä, että meillä itäisessä Saksassa telakkateollisuudella on vielä joitakin vaikeuksia, ja kollegani García Arias tuo varmasti vielä esiin myös Espanjan teollisuuden.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, arvoisa herra komissaari, arvoisat kollegat, hyvät naiset ja herrat, toivomme edelleen teidän kanssanne, herra komissaari, että OECD: n sopimus vuodelta 1994 sittenkin astuu voimaan. Vetoamme myös komissioon ja jäsenvaltioihin, että ne vielä kerran yrittäisivät painostaa USA: ta, jotta tämä sopimus ratifioidaan. Ja siinä tapauksessa, että onnistuisimme siinä, meillä on kuitenkin vielä yksi uusi vaikeus. Meidän täytyy oikeastaan sitten vaatia myös sitä, että uudet laivanrakentajavaltiot, kuten Kiinan kansantasavalta tai Puola, liittyvät OECD: n sopimukseen, sillä siitä ei ole mitään hyötyä, että vain osa valtioista on mukana OECD: n sopimuksessa ja että Kiinan kansantasavalta ja Puola harjoittavat sitten omaa laivanrakennuspolitiikkaansa.
Todennäköisesti me kaikki joudumme kuitenkin nyt yhdessä toteamaan, että se mahdollisuus, että OECD: n sopimus astuu voimaan, näyttää erittäin pieneltä, ja on myös pikemminkin kyseenalaista, että uudet laivanrakentajavaltiot ryhtyisivät noudattamaan verrattavissa olevia määräyksiä. Siksi me tarvitsemme, kuten komissio ehdottaa, uuden laivanrakennuspolitiikan. Korostan kuitenkin sitä, että tarvitsemme sekä sisäisen että ulkoisen laivanrakennuspolitiikan. Olen itse kotoisin telakkakaupungista. Tapahtuu aivan viimeisen kerran, niin kuin komissio sanoo, että laivanrakennusteollisuutta varten on erityismääräys viideksi vuodeksi. Sen jälkeen laivanrakennusteollisuus ei enää voi pyytää vielä viittä vuotta ja vielä kerran viittä vuotta, se ei ajan mittaan käy.
On oikein ehdottaa nyt vielä kerran erityismääräystä. Me olemme samaa mieltä siitä, että sopimuskohtaisista toimintatuista pitäisi luopua 31. joulukuuta 2000 mennessä, vaikka vielä yritettäisiinkin muuttaa suunnitelmia muutamien tämän parlamentin esittämien tarkistusten avulla, joissa vedotaan aina uusiin tutkimuksiin. Tiedämme, mikä tilanne on, herra komissaari, emme tarvitse uusia tutkimuksia siitä.
Kun tarkastelemme laivanrakennusohjelmaa, on edelleen rakenneuudistus- ja sulkemistukia, innovaatioon tarkoitettuja investointitukia ja ympäristönsuojelutukia, siis tarpeeksi tukia, joita voi käyttää viiden vuoden aikana. Ja hyvät aikaisemmat puhujat, teidän ei Mecklenburgissa nyt todellakaan tarvitse millään tavalla valittaa siitä, että saatte liian vähän tukea. Sanon teille ja myös espanjalaisille kollegoilleni - ja olen aivan vakavissani - että on muutoksen aika. Sen vuoksi kannatammekin herra Sindalin alkuperäistä ehdotusta - ja toivon, että Niels voi kuunnella eikä anna naisellisen viehätysvoiman suunnata huomiotaan toisaalle, Niels, kuuntele! - me kristillisdemokraatit siis kannatamme hänen ehdotustaan, että 7 artikla poistetaan, herra komissaari.
Enää ei saa olla olemassa porsaanreikää, joka mahdollistaa ylimääräiset tuet sillä perusteella, että on alueellisia vaikeuksia. Me päätämme sektorikohtaisesta politiikasta, eikä Euroopan yhteisössä saa syntyä uutta kilpailun vääristymistä. Sitä me arvostamme kovasti, ja toivon, että tämän parlamentin enemmistö antaa sille tukensa huomenna.
Herra komissaari, mielestäni tarvitsemme myös selkeän ulkoisen laivanrakennuspolitiikan, koska emme valitettavasti voi perustaa toimintaamme sen varaan, että muut maat luopuvat tukien myöntämisestä. Nykyään olemme yksimielisiä - ja toivon, että komissaari sanoo meille siitä jotakin - koko parlamentti on sitä mieltä, että jos eurooppalaiset valtiot auttavat Aasian maita nyt niiden kamppaillessa talouskriisissä, nämä valtiot eivät saa käyttää sitä väärin hyväkseen hankkiakseen omille telakoilleen uusia etuja, joita meillä ei ole, kuolettamalla telakoidensa velkoja ja käyttämällä muita protektionistisia toimia, sen jälkeen kun meidän veronmaksajamme periaatteessa ovat kantaneet kortensa kekoon, jotta sikäläinen talouskriisi saataisiin hallintaan. Se ei voi olla oikein. Meidän on kuitenkin myös mietittävä sitä - herra komissaari, olisin erittäin kiinnostunut kuulemaan teiltä jotakin siitä - emmekö myös hiukan vahvistaisi asemaamme WTO: n tai unionin kauppapoliittisten välineiden avulla, voisimmeko täyttää ammusvarastoamme, koska ajan mittaan emme voi sallia sitä, että muiden valtioiden epäreilut tavat kilpailla tuhoavat meidän telakkamme. Mielestäni tarvitsemme unionin ulkopolitiikassa, herra puhemies, siihen pyrin, uuden toimintasuunnitelman, ja toivon, että herra komissaari sanoo meille jotakin asiasta.

Parodi
Arvoisa puhemies, arvoisat komissaarit, arvoisat kollegat, esitän joitakin ajatuksia. 1970-luvun vaikean tilanteen ja vaikeiden uudelleenjärjestelyjen jälkeen minusta vaikuttaa nyt siltä, että Euroopan laivanrakennusteollisuuden, jonka osuus on nyt noin 21 % maailman telakkatyöstä, kuvitellaan ensi näkemältä sijoittuvan hyvin maailmanlaajuisesti. Todellisuudessa näkemykseni mukaan tilanne ei ole niin loistava kuin ensi näkemältä voisi vaikuttaa, ja tämä on selvää niille, jotka asuvat telakkakaupungeissa.
Vaikka Euroopan telakkateollisuus tekee uutta tuloaan kysynnän kasvaessa voimakkaasti ja ainakin muutaman vuoden työllisyyden ollessa turvattuna, jos tarkastellaan alan todellisia lukuja ja keskipitkän aikavälin ennusteita huomaamme itse asiassa, että alalle on ominaista ylitarjonta ja ylituotanto, joka johtuu erityisesti korealaisten vastuuttomasta telakoiden kapasiteetin kaksinkertaistamisesta viimeisten neljän tai viiden vuoden aikana niin, että Korea pystyy valmistamaan laivoja yksin enemmän kuin eurooppalaiset telakat yhteensä.
Se, että tarjonta ylittää kysynnän, käy selvästi ilmi siitä, että uusien alusten hinnat ovat kaikilla sektoreilla laskeneet tai parhaimmassa tapauksessa pysyneet ennallaan. Laiva maksaa nykydollareissa saman verran kuin seitsemän tai kahdeksan vuotta sitten.
Tämän rakenteellisen epätasapainon lisäksi tulee valuuttakriisi, joka on kohdannut monia Aasian maita, etenkin Etelä-Koreaa. Korean wonin 50 %: n devalvaatio on johtanut tilanteeseen, jolla voi olla erityisen vakavia seurauksia yhteisön telakoille ja Euroopan työllisyydelle. Itse asiassa on laskettu, että korealaiset voisivat alentaa laivojensa hintoja 30 %: iin saakka säilyttäen muuttumattomina nykyiset sisäiset rahoitusmarginaalinsa.
Näin ollen minusta on välttämätöntä, että Euroopan unioni toimii sellaisen politiikan puolesta, joka sallii eurooppalaisen laivanrakennusteollisuuden, jota arvostetaan kaikkialla maailmassa korkeatasoisen teknologian ansiosta, kilpailla samanlaisin asein muiden maiden teollisuudessa tasapuolisessa ja avoimessa kilpailutilanteessa, jossa kaikilla on samat säännöt ja jossa ei ole jäsenvaltioiden kilpailua vääristäviä toimia.
Komission on siksi ennen kuin OECD-sopimus astuu voimaan ja ennen tuista päättämistä selvitettävä vuonna 1999 alan tilanne ja tulevaisuudennäkymät ja toteutettava tarvittaessa ajoissa sopivia toimia alan pelastamiseksi, jotta Euroopan laivanrakennusteollisuus voisi taistella uhkia vastaan, jotka saattavat uhata sen olemassaoloa.
Lopuksi, on tarkoituksenmukaista, että Kansainvälisen valuuttarahaston Korealle myöntämän lainan ehdoksi asetetaan neuvotteluissa, että Korea pyrkii rajoittamaan laivatuotantoaan ja toimimaan tasapuolisessa ja avoimessa kilpailutilanteessa.

Riis-Jørgensen
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, keskustelemme laivanrakennuspolitiikasta, joka saattaa kuumentaa tunteita, koska meillä kaikilla on mielipide asiasta. Tilanne muistuttaa maatalouspolitiikkaa: jos paikalla on viisi maanviljelijää, mielipiteitä on seitsemän. Mielestäni on tärkeää, että valmistaudutaan siihen, että työmme tavoitteena on OECD: n sopimuksen hyväksyminen. Tiedän myös, että teemme Euroopassa valtavasti työtä sen eteen. Niin kauan kuin sitä ei hyväksytä, pidän myönteisenä komission ehdotusta OECD: n sopimukseen johtavaan siirtymäkauteen liittyvien sääntöjen laatimisesta. Meidän on muistettava, että telakoille maksettava valtion tuki on poikkeus, ja meidän on huolehdittava siitä, että myönnämme niin vähän tukia, että ne voidaan hyväksyä, ja kuitenkin niin paljon, että voimme niiden avulla asettaa telakkamme kilpailumielessä samalle viivalle Euroopan ulkopuolisten telakoiden kanssa. Meidän on pyrittävä tällaiseen tasapainoon.
Sen lisäksi meidän on katsottava, noudattaako komission ehdotus sitä. Kyllä se sitä noudattaa. Olen useista kohdista samaa mieltä komission kanssa. 1 kohta on tärkeä liberaaliryhmälle, toisin sanoen se, että sääntöjen noudattamista valvotaan. Se on äärettömän tärkeää. 2 kohta lähtee siitä, että tukien myöntämisen tarkoituksen on oltava avoin, ja voimme jälleen viitata siihen mietintöön, josta keskustelimme iltapäivällä - Berèsin mietintöön - jolloin myös käsittelimme kysymystä avoimuudesta. Se on erittäin tärkeä tekijä valtion tuen yhteydessä.
On olemassa kolmaskin kohta, joka niin ikään on tärkeä liberaaliryhmälle. Tämä kysymys liittyy mahdollisuuteen yhdistää eri tukiohjelmia niin, että tuen enimmäismäärästä saataisiin hyvin suuri. Ajattelen siis, että meidän on vältettävä antamasta mahdollisuutta paikallisalueiden telakoiden tukemiseen. Sen vuoksi haluaisin, että tukisimme tarkistusehdotusta 29, jotta välttyisimme epätasa-arvoiselta kilpailulta Euroopassa niin, että telakoita ei tulevaisuudessa sijoitettaisi sellaisille alueille, jotka voivat saada aluetukea.

Theonas
Arvoisa puhemies, komission uusi telakkateollisuutta koskeva politiikka ei olekaan kovin uutta. Se perustuu nykyisin tunnettuihin lähtökohtiin, joilla on ollut dramaattiset seuraukset eurooppalaiselle laivanrakennusteollisuudelle.
Komissio esittää lisää rajoituksia Euroopan telakkateollisuuden tuotantokyvylle ja tämän seurauksena katastrofaalista työpaikkojen menetystä, tukiaisten täydellistä poistamista vuonna 2000, mutta sallii kuitenkin lopettamistuet ja helpottaa tuotannon keskittämistä jäljelle jääviin vahvoihin telakoihin. Kaikki tämä siitä huolimatta, että lähivuosiksi ennustetaan kysynnän kasvua ja että Euroopan unionin kansainväliset kilpailijat lisäävät jatkuvasti tuotantokykyään ja ryhtyvät tukitoimenpiteisiin.
Tällainen politiikka merkitsee esim. Kreikan kaltaisille maille, että niiden täytyy hylätä ja myydä pois strategisesti tärkeä tuotantohaara, joka on jo kärsinyt korvaamattomia vahinkoja, joilla on mittaamattomat seuraukset maan yhteiskuntarakenteelle ja taloudelle.
Euroopan unioni ei ole oppinut mitään politiikkansa dramaattisista seurauksista saati sitten Yhdysvaltojen taipumuksesta varata itselleen oikeus käyttää maan sisäisessä liikenteessä vain kotimaassa valmistettuja laivoja. Valitettavasti myös esittelijä esittää tukien lisärajoitusten, kilpailun äärimmäisen kiristämisen ja itse asiassa alan jatkuvan alasajon suuntaa.
Kumpi on loppujen lopuksi meille tärkeämpää, kilpailu vai telakkateollisuuden ja työpaikkojen säilyttäminen? Emme voi hyväksyä näitä ehdotuksia, joiden täytäntöönpano veisi päätökseen katastrofin, joka alkoi kauan sitten. Päinvastoin, vaadimme komissiota ryhtymään tarpeen tullen eurooppalaisen teollisuuden tukitoimenpiteisiin OECD: n sopimuksesta piittaamatta, jotta voisimme vastata kolmansien maiden tuhoisaan ja vääristyneeseen kilpailuun, tekemään konkreettisia aloitteita kansainvälisellä tasolla vanhentuneen laivakannan uusimiseksi - välttämätön edellytys merenkulun turvallisuudelle ja telakkateollisuuden elvyttämiselle - ja että satamavaltio saisi valvoa laivoja ja kieltää satamaan pääsyn laivoilta, joilla on alhainen vaatimustaso, jotta ne voitaisiin vetää pois liikenteestä ja voitaisiin vastata alan verotukselliseen ja yhteiskunnalliseen polkumyyntiin.

Schroedter
Arvoisa puhemies, toteamme, että nämä tukitoimenpiteet ovat välttämättömiä, jotta luotaisiin tasapainoa taisteluun maailmamarkkinoilla. Ne voidaan hyväksyä kuitenkin vain silloin, jos sellaisten tukien myöntäminen on myös avointa. Komission on meidän mielestämme luotava sitä varten omat valvontamääräykset. Voidaan todeta, että laivanrakennusteollisuudessa on maailmanlaajuisesti ylikapasiteettia. Siksi olisi järjetöntä tukea jo sellaista olemassa olevaa kapasiteettia. Olisi paljon järkevämpää tukea tämän alan innovatiivisia projekteja, tukea vahvemmin tutkimus- ja kehittämistyötä ja siten luoda todelliset tulevaisuuden markkinat laivanrakennusteollisuudelle.
Haluan antaa esimerkin yhdestä erittäin köyhästä alueesta Sachsen-Anhaltin alueelta, jossa pienellä telakalla, Rosslaussa Elben rannalla, ei ollut mitään mahdollisuuksia uusiin tilauksiin: tällä telakalla syntyi ratkaiseva innovaatio, nimittäin idea sellaisten alusten rakentamisesta, jotka kulkevat matalassa vedessä, näitä aluksia käytettäessä jokia ei enää tarvitsisi ruopata. Ympäristön ansiosta saadaan työpaikkoja, sen voin vain todeta, ja siellä se onnistui! Kysymys on tulevaisuuden markkinoista, joita koko Eurooppa kipeästi tarvitsee, joita on palveltava, jotka ovat myös maailmanlaajuisesti mielenkiintoinen asia ja samalla ne voivat luoda työpaikkoja, jotka oli jo kirjattu menetetyiksi.

Buffetaut
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, minkälaisessa yhteydessä tarkastelemme Sindalin mietintöä?
Kuten kollegamme André Sainjon lausunnossaan korostaa, OECD: n sopimus, jonka tavoitteena oli lakkauttaa suorat tuet laivanrakennusteollisuudelle, syntyi kuolleena. Se on sitä todellakin, koska Yhdysvaltain kongressi ei ole sitä ratifioinut, mikä ei ole sattuma, koska Yhdysvaltain viranomaiset tukevat epäröimättä laivatelakoitaan.
Samanaikaisesti Etelä-Korea, joka on joutunut tuntemiimme talousvaikeuksiin, valmistautuu kehittymään vieläkin pelottavammaksi kilpailijaksi. Tämän kuun Challenges-lehdessä korostetaan kuitenkin, että rahoituskriisi on väliaikainen. Maan pitäisi piakkoin saada elvytettyä toimintansa Kansainvälisen valuuttarahaston myöntämien varojen ansiosta. Telakoilla tehdään rajusti töitä jälkeenjääneisyyden kiinni saamiseksi, ja myyntiedustajat kulkevat taas maailmaa ristiin rastiin tehdäkseen japanilaisten ja eurooppalaisten elämän hankalaksi.
Komissio näyttää tässä yhteydessä haluavan itsepintaisesti lakkauttaa suorat tuet Euroopassa pysyen kummallisesti sillä OECD: n linjalla, jota tämä kannatti käytäessä neuvotteluja sopimuksesta, joka kuitenkin epäonnistui. Tämä kanta on sitä paitsi hämmästyttävä varsinkin, kun Kansainvälisen valuuttarahaston myöntämä tuki saattaa loppujen lopuksi rajoittua Japanin, Yhdysvaltain ja Euroopan maksamaksi avustukseksi uskaliaan talouspolitiikan aloittamiseksi. Yhdymme siis täysin kollegamme André Sainjonin esittämiin yleisiin huomautuksiin ja taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan ehdottamiin tarkistuksiin. Olemme nimittäin sitä mieltä, että on hyvin vaarallista sitoutua sellaiseen päivämäärään, jolloin tuet hylätään keinotekoisesti analysoimatta markkinatilannetta ja sitä, onko kilpailun vastaisia käytäntöjä olemassa vai ei. Kannatamme samoin sellaisten aluetukien lakkauttamista, jotka saattavat aiheuttaa kilpailun vääristymiä, joita on mahdoton hyväksyä.
Yhteenvetona komissio näyttää jälleen kerran osoittavan joko oudon herkkäuskoista vapaakauppa-ajattelua tai pelottavaa ideologista sokeutumista. Teollisuuspolitiikka ja kauppapolitiikka edellyttävät päinvastoin todellisuudentajua ja tosiasioihin perustumista.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kiitän kollega Sindalia ansiokkaan mietinnön tekemisestä. Yhdyn pääsanomaan siinä, että telakkateollisuuden on viisasta selviytyä pitkällä aikavälillä ilman valtion tukea.
Sindalin mietinnöstä on kasvamassa eteläisiä ja pohjoisia Euroopan valtioita kiusallisesti erottava asiakirja. Monet toverimme esimerkiksi Espanjasta ovat olleet kovin huolissaan mahdollisista tukien leikkauksista, ja sitä on syytä ymmärtää. Me olemme Pohjoismaissa kuitenkin tehneet jo telakkatukien leikkauksia ja huomanneet, että telakat pärjäävät jopa paremmin valtiontukileikkauksien jälkeen. Olemme menettäneet telakoita, mutta elinvoimaisia on jäänyt jäljelle, ja ne ovat kilpailukykyisiä. Tähänastinen tukipolitiikka on nimittäin myös vinouttanut alaa.
Yhdyn kollega Sindalin näkemykseen, että OECD-sopimuksen pikainen voimaantulo on erityisen tärkeä laivojen maailmanmarkkinoiden normalisoitumiselle. Komissio on arviossaan kuitenkin hieman turhan optimistinen. Yhdysvallat ei näet ole vaikuttanut halukkaalta ratifioimaan sopimusta. Komission tulisikin painostaa Yhdysvaltoja tarmokkaammin, sillä mikäli sopimusta ei ratifioida, meidän täytyy luoda jälleen uusi laivanrakennusdirektiivi vanhan direktiivin 7 päättyessä jo tämän vuoden lopussa.
Tämänhetkinen telakkateollisuuden tukiviidakko on aiheuttanut sen, että eurooppalaisten telakoiden välille on syntynyt epätasaarvoiset kilpailuehdot. EU: n tavoitteena on näin ollen syytä olla yhtäläisten ehtojen takaaminen telakkateollisuudelle niin EUmaissa kuin maailmanlaajuisesti. Tässä meidän on tietysti varauduttava halpatuotantomaiden kilpailuun.
Alueittain ja maittain toisistaan poikkeavat tuet, kuten aluetuki ja rakennemuutostuki, asettavat tällä hetkellä eurooppalaiset telakat keskenään eriarvoiseen asemaan. Esitin itse tähän mietintöön muutosehdotusta, jossa ehdotin erilaisten tukimuotojen ja tukien päällekkäisyyksien ehkäisyä vuosina 1999-2000. Komission tekstissä ei näet eritelty tukivuosia tarpeeksi perusteellisesti ja se saattaakin tulevaisuudessa aiheuttaa tukien päällekkäisyyksiä niiden leikkaamisen sijaan. Muutosehdotukseni ei saanut kuitenkaan vastakaikua edes omassa ryhmässäni, joten en katsonut viisaaksi tuoda sitä tänne saliin.
Lähden siitä, että modernit alukset sisältävät paljon älyä. Ne siis vaativat paljon kehitystä. Ne ovat huipputekniikan tuotteita ja siihen meidän eurooppalaisten tulee panostaa.
Laivanrakennussopimuksia tehtäessä on ensisijaisesti huolehdittava siitä, että yhteisössä taataan laivanrakennusteollisuudelle kohtuulliset ja yhdenmukaiset kilpailuehdot. EU-politiikan lopullisena tavoitteena olisi oltava se, että telakkateollisuus selviytyy pitkällä aikavälillä ilman valtion tukea. Se olisi myös OECD-sopimuksen mukaista.

Pomés Ruiz
Arvoisa puhemies, laivanrakennus on ollut kauan kolmansien maiden - Etelä-Korean, Kiinan ja muiden maiden - asettaman voimakkaan kaupallisen paineen alaisena. Nämä maat hankaloittavat huomattavasti markkinoita muun muassa sen vuoksi, että Kansainvälinen valuuttarahasto on sallinut passiivisesti niiden valuuttojen devalvoinnin.
Toisaalta on jo olemassa konsensuksen tuloksena syntynyt OECD: ssä hyväksytty kehys markkinoiden uudelleenjärjestelylle, joka on sovelias, vaikka johdonmukaisesti ajateltuna Yhdysvaltojen ja myös Kiinan olisi pitänyt allekirjoittaa se. Mutta kehykseksi se on hyvä.
Näin ollen me espanjalaiset kansanpuolueen edustajat olemme sitä mieltä, että meidän on vastustettava kaikkea sääntelyä, joka mahdollistaa suoraan tai epäsuorasti nykyisen telakoille maksettavien tukien vähentämisen. Sitoutuminen toimintatuen lakkauttamiseen vuodesta 2000 lähtien ei ole mielestämme vastuuntuntoista toimintaa nykyisessä markkinatilanteessa.
Suhtaudumme kriittisesti myös niihin Sindalin mietinnössä esitettyihin viittauksiin, joilla vastustetaan alueellisia tukia, joita telakoiden on nyt mahdollisuus saada. Kaikki tietävät, että jos telakka suljetaan lama-alueella, jossa on korkea työttömyysaste, työntekijöille aiheutuu paljon enemmän vahinkoa kuin jos telakka suljetaan pohjoisen vauraissa korkean työllisyyden maissa. Lisäksi Maastrichtin sopimuksessa määrätään, että taloudellisen yhteenkuuluvuuden periaatteen on oltava kaikkien unionin politiikkojen lähtökohtana.
Muun muassa nämä väittämät saavat meidät vastustamaan Sindalin mietintöä. Emme voi tukea aiottua laivanrakennusteollisuuden tukien vähentämistä, varsinkaan siinä kansainvälisessä viitekehyksessä, jota juuri selitimme. OECD: n sopimuksen täytyy olla se kehys, jonka sisällä tukia tulevaisuudessa säännellään. Sitä paitsi joka kerta, kun eurooppalaisella telakalla on menetetty työpaikka, on Etelä-Koreassa luotu uusi. Nyt ei ole oikea aika sitoutua minkäänlaisiin tukien vähennyksiin, ellei sitä tehdä OECD: n sopimuksen puitteissa, joka on hyvä, hyvä Euroopalle ja kaikille telakoille. Sen vuoksi meidän ei ole järkevää olla sen vaativampia kuin laadittu kehyskään, ja äänestämme mahdollista seitsemännen direktiivin tiukentamista vastaan. Mielestämme on erittäin hyvä jatkaa sen voimassaoloa.

Girão Pereira
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komissaari, parlamentti on usein korostanut laivanrakennusmarkkinoiden normalisoinnin elintärkeää merkitystä, ja juuri se on OECD: n sopimuksen lopullinen tavoite.
Yhdymme tähän kantaan ja olemme sitä mieltä, että Euroopan unionin ei pidä esittää sellaisia ehdotuksia, jotka voivat vaarantaa sopimuksen ratifioinnin. Pikemminkin päinvastoin: on pyrittävä siihen, että sopimus tulisi voimaan. Koska tuo tavoite on kuitenkin mahdoton saavuttaa, mikä johtuu ennen kaikkea Yhdysvaltojen protektionistisista toimista, voimme olla tyytyväisiä komission ehdotuksesta seitsemännen direktiivin voimassaolon jatkamiseksi ja uuden laivanrakennuspolitiikan määrittämiseksi.
Haluaisimme kuitenkin tuoda esiin kaksi huomautusta näistä ehdotuksista: ensimmäinen koskee päätöstä lopettaa toimintatuet 31. joulukuuta 2000. Tuo päätös voi osoittautua epätarkoituksenmukaiseksi ja ennenaikaiseksi, etenkin jos esimerkiksi polkumyyntikäytännöstä ja Kaukoidän kriisistä johtuvat kilpailuehtojen vääristymät pahenevat entisestään. Ennen kuin tuet päätetään lopettaa, yhteisön telakoiden tilanne on tutkittava niin perusteellisesti kuin mahdollista.
Toinen, hyvin nopea huomautus liittyy uuden oikeudellisen kehyksen tarkkaan noudattamiseen, soveltamiseen ja valvontaan. Asetuksen on omalta osaltaan pyrittävä vaikuttamaan siihen, etteivät eurooppalaisten telakoiden jo nyt huonommat kilpailuedellytykset korostu entisestään. Niiden, jotka toimivat laivanrakennusalalla, kuulee usein sanovan, että pelisäännöt ovat epäreiluja, mikä johtuu monessa tapauksessa siitä, että paikalliset tuet ja avustukset vääristävät kilpailusääntöjä. Uskomme, että komissiolla on tässä asiassa tärkeä sana sanottavanaan.

Moreau
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin laivatelakoiden työvoima on 20 vuodessa vähentynyt 280 000 työntekijästä alle 80 000 työntekijään.
Ranskassa työntekijämäärä on pudonnut 32 000: sta alle 5 000: een, ja useita telakoita on suljettu. Tätä jo järkyttävän huonoa tilannetta olisi vielä pahennettu, jos heinäkuussa 1994 tehty OECD: n sopimus olisi pantu täytäntöön, koska sillä pyritään lakkauttamaan tuet säilyttämällä samanaikaisesti Yhdysvaltain protektionistinen lainsäädäntö, joka on peräisin Jonesin laista, ja varaamalla amerikkalaisille laivanrakentajille kabotaasialusten rakentamisen yksinoikeus.
Komission asetusehdotuksessa, jossa pyritään kieltämään toimintatuet 31. joulukuuta 2000 alkaen, ennakoidaan OECD: n sopimusta, jota Yhdysvallat ei ole vieläkään ratifioinut.
Ryhmämme ei kannata OECD: n sopimuksen ennenaikaista täytäntöönpanoa eikä tukien hylkäämistä koskevan päivämäärän vahvistamista. Sitä paitsi olisi välttämätöntä neuvotella OECD: n sopimus uudelleen ottamalla huomioon maailmanmarkkinoiden kehitys ja aivan erityisesti Aasian kriisi, joka saattaa voimistaa Kaukoidän laivanrakentajien harjoittamaa polkumyyntikäytäntöä.
Vaadimme päinvastoin kuin on suunniteltu, että toteutetaan toimia yhteisömaiden merenkulkutoiminnan ja laivanrakennusteollisuuden elvyttämiseksi korjaamalla kansainvälisellä tasolla vallitsevat vilpilliset kilpailuolosuhteet, säilyttämällä valtiontukijärjestelmä ja perustamalla laivanrakennusteollisuutta koskeva yhteisön etuuskohtelu, jotta eurooppalaisilla telakoilla rakennettujen laivojen hankintaa voitaisiin edistää.

Blokland
Arvoisa puhemies, laivanrakennusteollisuus on maailmanlaajuista teollisuutta, ja sellaisena sitä pitäisi myös käsitellä eikä alueellisesta tai kansallisesta näkökulmasta. Maailmanmarkkinat ovat tässä asiassa oleelliset markkinat. Komission ehdotuksessa ei oteta näitä asioita riittävällä tavalla huomioon. Lisäksi ehdotuksessa vastustetaan tehtyjä sopimuksia laivanrakennusteollisuudelle myönnettävien tukien purkamisesta rajoittamalla kapasiteettia.
Kyseistä teollisuudenalaa on saneerattu jo vuosien ajan. Ehdotus lisää riskiä siitä, että kapasiteettia lisätään pikku hiljaa viranomaisten tuella. Tämä tekisi kertaheitolla tyhjiksi kaikki saneerauksella saavutetut tulokset.
Tämä komission asiakirja ei ole sopusoinnussa eurooppalaisen kilpailupolitiikan kanssa. Se on jopa räikeästi ristiriidassa sisämarkkinoiden periaatteiden kanssa, koska jokin telakka voi saada tukea noin 3-9 % ja jokin toinen 60 tai 70 %. Aluetukea koskeva 7 artikla pitäisi sen vuoksi poistaa. Myös rakenneuudistustuki on täysin tarpeeton. Euroopan komissio kuristaa ehdotuksillaan hengiltä parhaat eurooppalaiset telakat, kun taas huonommat telakat pidetään keinotekoisesti hengissä. Ernst and Youngin konsulttien suorittama tutkimus vahvistaa näitä päätelmiä.
Eurooppalaisen laivanrakennusteollisuuden strateginen merkitys on kiistaton. Me haluamme jatkossakin rakentaa omat laivamme, vaikka meidän olisi pakko ulkoisten syiden vuoksi antaa telakoille tukea. Emme saa kuitenkaan antaa epämääräisten järjestelyjen aiheuttaa kaaosta Euroopan unionissa emmekä tuhlata vastuuttomasti verorahoja. Laivanrakennusteollisuus ei varmasti hyödy siitä. Lopullisen tavoitteen on vieläkin syytä olla se, että kaikki viranomaisten myöntämät tukijärjestelyt puretaan, jotta jokainen telakka saisi menestyä ansionsa mukaan.

Pérez Royo
Arvoisa puhemies, mietinnössä laivanrakennusteollisuudelle myönnettävästä tuesta, josta tänä iltana keskustelemme, viitataan erittäin tärkeisiin näkökohtiin Euroopan unionin, erityisesti joidenkin alueiden, kuten esimerkiksi Andalusian kannalta, pääasiallisesti Cádizin ja Sevillan provinssien osalta, joissa ainoa olemassa oleva - joskin suurin vaikeuksin - raskaan teollisuuden muoto on juuri laivanrakennusteollisuus.
Telakka-ala on kriisissä, kuten te hyvät jäsenet hyvin tiedätte. Lisäksi se on erittäin altis kilpailulle, varsinkin Aasian laivanrakennusteollisuuden kanssa, kuten täällä on tänä iltana useaan otteeseen korostettu. Vain Etelä-Korealla on suurempi tuotantokapasiteetti ja todellinen tuotanto kuin yhteisöllä kokonaisuudessaan. Kilpailukyky, joka toisaalta vahvistuu, kuten täällä on myös tänä iltana korostettu, Korean wonin Aasian valuuttakurssihäiriöistä johtuvan devalvoitumisen vuoksi.
Tämän vuoksi on tärkeää vaatia komissiolta painostuskeinoja, jotta Yhdysvaltojen kongressi ratifioisi lopultakin OECD: n sopimuksen laivanrakennusalan kilpailuehdoista. Eikä ainoastaan OECD: n sopimuksen alueella. On olemassa myös Maailman kauppajärjestö, jossa komission on saatava äänensä kuuluviin, jotta maailmanmarkkinoille saataisiin oikeudenmukaiset kilpailuehdot.
Komissio ehdottaa asetuksessaan, että toimintatuet lopetetaan 31. joulukuuta vuonna 2000, mutta saman asetuksen johdantoosassa on suojalauseke tämän mahdollisuuden varalta. Siinä sanotaan tarkalleen ottaen näin: "Vuotta ennen edellä mainittua päivämäärää - 31. joulukuuta 2000 - yhteisö tarkastelee markkinatilannetta ja arvioi, vaikuttavatko kilpailua estävät käytännöt Euroopan telakoihin; jos siinä tai myöhäisemmässä vaiheessa todetaan toimialan kärsivän suurta vahinkoa käytettäessä sellaisia epärehellisen kilpailun käytäntöjä kuin haitallista hinnoittelua, yhteisö harkitsee asian vaatimien toimenpiteiden toteuttamista" .
Herra komissaari, me siis pelkäämme todella, että jos tämä tutkimus tehdään, tullaan siihen tulokseen, että maailman markkinoilla todellakin sovelletaan laittomia kilpailutoimia, ja siinä tapauksessa toivomme, että komissio on tilanteen tasalla ja esittää asianmukaisia toimia tämän erittäin vakavan ongelman ratkaisemiseksi. Tämän vuoksi meitä kummastutti se, että tätä johdantoosan viittausta ei kuitenkaan tuoda esille asetuksen artiklaosassa. Sen vuoksi kannatamme vahvasti sitä, että tämä suojalauseke, johon viittasin, liitetään virallisesti asetuksen artiklaosaan.
Kannatamme myös sitä, että asetukseen jätetään 7 artikla, josta useat puhujat ovat tänä iltana puhuneet kilpailua vääristävänä artiklana. Asia ei kuitenkaan ole ollenkaan näin. Kyseessä on artikla, joka perustuu aluepolitiikan periaatteisiin, minkä vuoksi voitaisiin sanoa, että vaikkei sitä mainitakaan erityisesti asetuksen artiklaosassa, voitaisiin aluepolitiikkaan perustuvia tukia edelleen käyttää.
Lopuksi, herra puhemies, kuuntelin tarkkaavaisesti kansanpuolueen ryhmää edustavaa maanmiestäni herra Pomés Ruizia, joka puhui erittäin selkeästi tästä asetuksesta. Jäljellä on vain yksi asia, joka minun on sanottava: kansanpuolue, johon herra Pomés Ruiz kuuluu, kuuluu tällä hetkellä unionin neuvostoon. Me espanjalaiset toivomme, että Espanjan teollisuusasiainministeriöllä on neuvostossa tästä asiasta yhtä luja kanta kuin se, joka täällä on tänä iltana tuotu esille.

Alavanos
Arvoisa puhemies, haluan sanoa, että jos keskustelemme tänään tästä asiasta, keskustelemme siitä taas Yhdysvaltojen varjon alla tilanteessa, jonka on syntynyt USA: n kieltäydyttyä vahvistamasta sopimusta telakkateollisuutta koskevasta politiikasta.
Tässä mielessä luulen, että Euroopan unionilta puuttuu aloitteellisuutta, ja tällä tasolla tapahtuva valtiontukien säilyttäminen ei liity kokonaisvaltaiseen pitkän aikavälin politiikkaan vaan ajankohtaiseen kansainväliseen tilanteeseen.
Haluan korostaa kahta seikkaa:
Ensiksi Euroopan unionin tulee neuvotella uudestaan kansainvälisellä tasolla sopimuksesta, jolla torjuttaisiin polkumyynti, joka liittyy Itä-Aasian viimeaikaiseen kehitykseen sekä myös Yhdysvaltain harjoittamaan protektionismiin.-Toiseksi Euroopan unionin tulee vahvistaa kriteeriensä ja väliintulojensa alueellisuutta. On surullista, jos Kreikan telakat kuolevat ja laivanrakennus keskittyy pelkästään Euroopan unionin pohjoisille alueille samaan aikaan kun paitsi Kreikalla, myös Italialla ja muilla itäisen Välimeren mailla on mahdollisuus saada tukikohta Venäjältä, Ukrainasta tai muusta maasta.
Torres Couto
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olemme täällä tänään keskustelemassa uuden yhteisön oikeudellisen kehyksen luomisesta Euroopan laivanrakennusteollisuudelle myönnettävälle tuelle.
Kyse on nyt siitä, tunnustetaanko unionin perustamissopimukseen kirjatut periaatteet takaamalla yhteisön laivanrakennusteollisuudelle kohtuulliset ja yhdenmukaiset kilpailuehdot, jotta ala voisi myöhemmin selviytyä ilman valtion tukia, markkinoiden ehdoilla ja markkinasääntöjä noudattaen.
Tästä koskevan OECD: n sopimuksen, jonka Euroopan unioni, Japani, Etelä-Korea, Norja ja Yhdysvallat solmivat vuonna 1994 ja jonka oli määrä tulla voimaan 1. tammikuuta 1996, voidaan sanoa olevan tänään kuollut kirjain, koska Amerikan kongressi ei ole ratifioinut sitä amerikkalaisten telakoiden jatkuvan painostuksen takia.
Kongressin kanta on nähtävä sen tosiseikan valossa, että Amerikan viranomaiset tahtovat lisätä Philadelphiaan avattavan telakan tukemiseen varattujen miljoonien dollareiden suuruiseen summaan vielä uuden tuen, jonka välityksellä merivoimat voivat avoimesti rahoittaa siviililaivanrakennusteollisuutta.
Herra puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, meidän on nykyään myönnettävä, että laivanrakennus on todellakin maailmanlaajuinen teollisuudenala. Euroopan laivanrakennusteollisuudella on siksi oltava samat edellytykset kuin kansainvälisillä kilpailijoillaan. Sen vuoksi on toimittava siten, että samoja sääntöjä, jotka ovat voimassa Euroopan unionin sisällä, aletaan soveltaa myös maailmanlaajuisesti, jolloin kilpailun vääristyminen voidaan välttää. On välttämätöntä ottaa käyttöön politiikka, joka nykyisten ja myöhemmin luotavien kauppapoliittisten välineiden avulla pyrkii siihen, että kansainväliset laivanrakennusmarkkinat toimivat yhdenmukaisin ehdoin ilman kilpailuvääristymiä ja ilman minkäänlaista polkumyyntiä.
Amerikan protektionistiset järjestelyt, Kiinan täydellinen vapaus olla hyväksymättä tämänkaltaisia sitoumuksia sekä japanilaisen ja eteläkorealaisen laivanrakennusteollisuuden vertikaalisen ja horisontaalisen yhdentymisen mahdollistamat ristikkäiset tukimekanismit vaarantavat tuon yhdenmukaistumistavoitteen.
Etelä-Korean 25 %: n markkinaosuus ja voimakkaat laajentumispyrkimykset sekä wonin devalvoituminen yli 50 %: lla on aiheuttanut ja aiheuttaa edelleenkin valtaisaa haittaa maailmanmarkkinoille. Korealaisten telakkatyöläisten lukumäärä kasvoi viime vuosikymmenellä saman verran kuin työpaikkoja menetettiin esimerkiksi minun maani laivanrakennus- ja korjaustelakoilla.
On siis viipymättä pakotettava sellaiset maat kuin Etelä-Korea muuttamaan noudattamaansa varomatonta teollisuuspolitiikkaa ja purkamaan ylituotantonsa. Seitsemännen direktiivin voimassaoloa on sen vuoksi jatkettava. Komission on lopetettava tuet 31. joulukuuta 2000, jos tuolloin todetaan, ettei ala kärsi kilpailun vastaisista toimista. Muussa tapauksessa tukia on jatkettava ainakin 31. joulukuuta 2003 saakka, jolloin nykyinen asetus umpeutuu.

García Arias
Arvoisa puhemies, olen iloinen siitä, että paikalla ovat ne kaksi komissaaria, jotka hoitavat tätä asiaa teollisuus- ja kilpailupolitiikan osalta. Aiheen kansainvälisen merkityksen vuoksi olisi ollut toivottavaa, että myös herra Brittan olisi ollut paikalla.
En aio toistaa sitä, minkä kaikki ovat sanoneet kansainvälisestä tilanteesta. Haluan esittää komissaareille seuraavan kysymyksen: mikä on muuttunut maailmantilanteessa ja aiheuttanut tämän suunnanmuutoksen yhteisön laivanrakennusalan suojelustrategiassa? Tähän asti halusimme lykätä direktiivin voimaantuloa ja odottaa nähdäksemme mitä kansainvälisen sopimuksen suhteen tapahtuu; sitä paitsi Aasian kriisi on syntynyt ja täällä juuri mainittuja ilmiöitä havaitaan parhaillaan tapahtuvan. Komissio tietää jo, kuten me kaikki olemme tiedotusvälineistä kuulleet, että eurooppalaiset yritykset ovat menettäneet sopimuksia tai hävinneet kilpailuja kansainvälisellä tasolla, koska on selvää, että näiden devalvointien, tämän ylituotannon ja mahdollisesti myös Kansainvälisen valuuttarahaston tuista eroavien epäsuorien tukien vaikutukset alkavat näkyä.
Mitä on siis tapahtunut, jotta meidän on muutettava strategiaamme? Onko se Pohjoismaiden mukaantulo? Niin voi päätellä sen perusteella, mitä täällä parlamentin keskuudessa kuulemme. Onko tämä se kansainvälinen muutos, joka on tapahtunut? Tässä keskustelussa parlamentin kanta on se, että ettei näille direktiiveille aseteta lykkäyspäivämäärää, siitä hetkestä lähtien, kun määräämme jonkun päivämäärän, sovellamme ja harjoitamme yksipuolista politiikkaa. Nyt meillä on tässä asetus, joka merkitsee Euroopan unionin yksipuolista aseista riisumista.
Herra puhemies, haluaisin sanoa kaksi asiaa sen pohjalta, mitä olemme täällä kuulleet. Menen hiukan pitemmälle siinä, mitä kollega Pérez Royo sanoi ja mitä Espanjan kansanpuolue on julistanut. Minä haluaisin, että ministeri sanoisi julkisesti, että hän puolustaa tätä kantaa teollisuusasioiden neuvostossa. Mielestäni on erittäin mielenkiintoisa tietää sekä espanjalaisten telakoiden että alueiden kannalta, että tätä kantaa puolustetaan, sillä kuulemamme mukaan asia ei näytä olevan niin. En kuitenkaan halua syventyä siihen enempää tähän aikaan illasta. Olisi parempi, jos paikalla olevat kaksi komissaaria - kunpa herra Brittankin olisi täällä - sanoisivat meille, mikä muutos on saanut aikaan sen, että meillä on nyt ehdotus, joka riisuu meidät aseista yksipuolisesti.

Caudron
Arvoisa puhemies, arvoisat komissaarit, arvoisat kollegat, kiitettyäni ja onniteltuani, niin kuin täällä tapana on, kollegaani Sindalia ja lausunnon valmistelijoita sekä kahta komissaaria heidän läsnäolostaan, haluan aloittaa puheenvuoroni laivanrakennusteollisuudelle myönnettävien tukien tulevaisuudesta kolmella toteamuksella.
Ensimmäinen toteamus: joka kerta, kun kuluneen viiden vuoden aikana yksi työpaikka on tuhottu Euroopan laivanrakennusteollisuudessa, on yksi työpaikka luotu Korean laivanrakennusteollisuudessa, eli uhrauksemme ovat siis olleet täysin turhia. Toinen toteamus: Korean hallitseva asema ei johdu alhaisista palkoista eikä teollisuuden järjestelyistä, vaan yrityskeskittymien antamista ristikkäisistä takuista, joita Korean hallitus on tukenut, mikä tekee pääomasta tarpeetonta. Kolmas toteamus, Euroopassa jokainen tuki, joka myönnetään vaikeuksissa olevalle telakalle, pakottaa Euroopan komission sulkemaan kapasiteetteja. Koreassa, Japanissa tai Yhdysvalloissa tilanne ei tietenkään ole tällainen.
Tästä kaikesta seuraa neljä asiaa. Ensiksikin Eurooppa on ottanut noudatettavakseen sääntöjä, joita sen kilpailijat eivät halua ottaa noudattavakseen. Toiseksi kymmeniä tuhansia työpaikkoja on tuhottu, mistä on seurannut kaikenlaisia sosiaalisia vaikeuksia ja kurjuutta. Kolmanneksi Eurooppa on menettänyt laajoja markkinaosuuksia. Neljänneksi, päinvastoin kuin on tapahtunut muilla teollisuuden aloilla, etenkin terästeollisuudessa, mikään ei takaa, että se, mitä tuotantokapasiteetistamme on jäljellä, kestää.
Hyvät kollegat, muutama kuukausi sitten kävimme melkein pohjalla tällä alalla, koska seitsemännen direktiivin mukaiset tuet olivat lähellä kadota OECD: n sopimuksen nimissä, sopimuksen, jota kilpailijamme eivät olleet ratifioineet. Kerrankin osasimme kaikki yhdessä sanoa "ei" . Nyt meille ehdotetaan, että Euroopan unioni ottaa yksipuolisesti noudatettavakseen ratifioimattomassa OECD: n sopimuksessa määrätyt periaatteet. Ja tämän osalta sanon uudelleen, että meidän olisi perustettava kantamme enemmän tosiasioihin. Jos toteamme vuonna 2000, että markkinoita on tervehdytetty riittävästi voidaksemme tulla toimeen ilman sopimuskohtaista toimintatukea, olisin varmasti niiden lakkauttamisen kannalla. Mutta kuka pystyy tällä hetkellä sanomaan niin? Komissiokin tunnustaa sopivien toimien välttämättömyyden voimatta kuitenkaan sanoa meille, millaisten toimien. Armoa siis, älkäämme sulkeko ovia. Jos meidän on kuitenkin ne suljettava, säilyttäkäämme niiden avaimet ja tutkikaamme sillä välin juuri markkinoiden kehitystä, ennen kuin vahvistamme määräaikoja ja toteutamme lopullisia toimia. Laivanrakennus ei ole muiden kaltainen teollisuudenala. Siksi vaadin parlamenttia olemaan varovainen ja pyydän komissiota kannattamaan niitä tarkistuksia, jotka toivottavasti hyväksytään ja jotka jättävät meille vuoden 2000 loppuun riittävästi liikkumavaraa. Lakatkaamme kerta kaikkiaan olemasta masokisteja, herra puhemies, niin tällä alalla kuin monella muullakin.

Van Miert
Arvoisa puhemies, kuuntelemalla kaikki puheenvuorot, joita oli tällä kertaa monta, käsitätte hyvin, jos kuuntelitte toisianne, ne vaikeudet, joiden edessä olemme, koska perustelut kulkevat todellakin laidasta laitaan. Jotkut haluavat lakkauttaa tuet välittömästi, etenkin toimintatuen, ja useat hallitukset kannattavat tätä näkökantaa vielä nykyäänkin, kun taas toiset haluaisivat tukien voivan jatkua, ja samoista syistä kuin jo 15 vuoden ajan.
Kaikki näyttävät unohtavan, että laivanrakennusteollisuus on ainoa teollisuuden ala, sanon todellakin ainoa, joka on jo hyvin kauan saanut toimintatukea. Niin ei ole enää terästeollisuuden laita, niin ei ole enää monen muun alan laita, vaan se on ainoa, joka saa sitä yhä. Jos tarkastelemme vuosien 1990-1995 lukuja, tiedättekö, että Euroopan unionissa on valtiontukien osalta kulutettu yli 5 miljardia ecua toimintatuen ja yli 3 miljardia ecua rakenneuudistuksen maksamiseen eli yhteensä 8 miljardia ecua. Joten ne, jotka väittävät, että tämän alan on annettu joutua tuuliajolle, erehtyvät täysin.
Näistä toisinaan valtavista tuista huolimatta olen saanut tietooni tapauksia, joissa julkisviranomainen maksoi kolmanneksen, ja jopa enemmänkin, laivoista - no, kun sanon julkisviranomainen, tarkoitan tietysti veronmaksajia - usein pystyäkseen kilpailemaan jopa unionin sisäisten telakoiden kanssa. Joskus tuen määrä oli enemmän kuin kolmannes. Sellainen oli tilanne. Joten tämä kysymys on ollut todellakin esillä jo usean vuoden ajan: voidaanko näin jatkaa? Yhä useammat hallitukset sanovat "ei" .
Ratkaisua on maailmanlaajuisesti yritetty löytää OECD: n sopimuksen välityksellä, emmekä me ole antaneet periksi yksipuolisesti. Olemme yrittäneet saada aikaan sellaisen sopimuksen, jota kaikki noudattaisivat, ja kunhan tämä sopimus vain ratifioitaisiin, olisimme valmiit todellakin tekemään välittömästi lopun seitsemännestä direktiivistä. Valitettavasti amerikkalaiset eivät ole ratifioineet sopimusta. Eipä silti, että amerikkalaiset kilpailisivat suuresti kanssamme, sillä tiedossani ei ole amerikkalaisia laivoja, jotka aiheuttaisivat juurikaan vaivaa laivatelakoillemme. Amerikkalaiset ovat kyllä protektionisteja, mutta maailmanlaajuisen kilpailun kannalta ongelma ei todellisuudessa ole siinä. Meidän ongelmamme on se, että koska laivoista tulee yhä pidemmälle kehitettyjä, meidän on toimittava niin, että pysymme teknologisen kehityksen ja nykyaikaisten laivojen kehityksen kärjessä.
Palaan kohta Korean tilanteeseen, mutta luulen, että on hyödyllistä palauttaa mieliin koko asiayhteys. Sanon vielä kerran, että yhä useammat hallitukset eivät enää pysty tai eivät enää halua jatkaa toimintatuen myöntämistä. Luulin ajoittain ymmärtäväni puheenvuoroista, että tuen myöntäminen ei enää tule kyseeseen. Se ei ole totta, sillä OECD: n sopimuksessakin määrättiin yhä tuen myöntämisestä tutkimukselle ja kehittämiselle, ympäristölle, sosiaalisille tukitoimenpiteille sekä viennin rahoitukselle. OECD: n sopimus mahdollisti tämän jatkamisen.
Ehdotuksemme mahdollistaa enemmän: siinä tarjotaan tukea yritysten rakenneuudistukselle ja innovaatiotukea. Se on kyllä uutta, mutta niin tehtäisiin juuri siksi, että on yritettävä innovoida enemmän kilpailukyvyn säilyttämiseksi. Näin ollen en ymmärrä, miksi meitä arvostellaan tällaisen sisällyttämisestä ehdotukseemme. Siinä on tulevaisuus. Teimme niin autoteollisuuden osalta, miksi emme tekisi niin laivanrakennusteollisuuden osalta?
Siirtykäämme hyvin kiistanalaiseen kohtaan varsinkin teidän keskuudessanne, nimittäin investointitukeen alueille, jotka ovat siihen kelpoisia. Järjestelmämme logiikka on seuraavanlainen. Ottakaamme esimerkiksi autoteollisuuden supistaminen, herra Jarzembowski. Tukea voidaan myöntää alueille, jotka ovat siihen kelpoisia, näiden alueiden haittojen tasaamiseksi verrattuna alueisiin, jotka eivät ole siihen kelpoisia. Saksin maakunnassa voidaan näin myöntää paljon tukea, kuten tiedätte. Ei niin paljon kuin herra Biedenkopf haluaisi, mutta kuitenkin aikamoinen määrä. Muualla ei sen sijaan voida myöntää mitään, ei edes Vilwordessa, ei lanttiakaan. Tällainen on aluepolitiikkamme logiikka. Haluatteko säilyttää tällaisen politiikan, kyllä vai ei? Komissio haluaa.
Väitteenne on kohdallaan, kun pitäisi tietää, voidaanko sama tuen voimakkuus, joka on hyväksyttävissä tukeen kelpoisilla alueilla, olivatpa ne A- tai C-alueita, hyväksyä myös laivanrakennusteollisuuden logiikassa. Muistutin juuri autoteollisuuden tapauksesta, jossa on mahdollista ainoastaan investointituen myöntäminen haittojen tasaamiseksi. Olen kuitenkin valmis, ja korostan sitä, tutkimaan ministerineuvoston kanssa sitä, kuinka aluetukea voitaisiin rajoittaa, ehkäpä jopa yhdistämällä se joihinkin muihin toimiin. Meidän on kuitenkin mielestäni periaatteessa säilytettävä aluepolitiikan kannalta kokonaisvaltainen lähestymistapa.
Näitä investointeja ei tietenkään pidä käyttää kapasiteetin kasvattamiseksi. Niitä voidaan käyttää sen nykyaikaistamiseksi ja tuottavuuden lisäämiseksi, muttei kapasiteetin kasvattamiseksi. Minusta tässä logiikassa tämän säännön säilyttäminen näyttää olevan puolustettavissa. Jää nähtäväksi, mitä ministerineuvosto päättää. En ole varma, seuraako se tätä logiikkaa, mutta pysyn sillä kannalla, että se on hyvä. Se on johdonmukainen sen kanssa, mitä komissio tekee Euroopan unionissa aluepolitiikan osalta.
Nyt Korean tilanteesta. Muita huomioita on tietysti esitetty paljon, mutta aikani on rajallinen, ja minun on luonnollisesti puhuttava Korean kysymyksestä. Martin Bangemann on sitä paitsi täällä, ja hän voi puhua enemmän hänen vastuullaan tehdystä selonteosta, jonka pyrkimyksenä on edistää laivanrakennusteollisuutemme nykyaikaistamista. Kuka voi nimittäin hetkeäkään ajatella, ettei komissio ole tästä huolissaan? Se haluaisi kuitenkin, että tämä ala voisi puolustaa itseään mahdollisimman paljon omin voimin saamalla tietenkin tukea tutkimukseen ja kehittämiseen ja myös ympäristöön. Kaikki nämä välineet ovat yhä käytettävissä, mutta olisi päästävä jonkin ajanjakson kuluttua siihen, että toimintatuki lakkautetaan, eli vuoden 2000 loppuun mennessä, kuten olemme ehdottaneet. Tämänkin osalta jää nähtäväksi, mitä neuvosto päättää.
Martin ja minä olimme kuitenkin jo ennen kuin Korean kriisi edes alkoi sisällyttäneet ehdotukseemme lausekkeen, jossa sanottiin, että jos jossakin päin maailmaa jossakin teollisuusmaassa tapahtuisi jotakin sellaista, mikä aiheuttaisi hyökkäävää laivatelakoitamme polkevaa politiikkaa, komissio varaisi itselleen oikeuden palata asiaan. Sitouduimme vuotta ennen toimintatuen päättymistä palaamaan tähän kysymykseen tehdäksemme tilannearvion teille ja ministerineuvostolle, jotta voisimme nähdä, onko syytä toteuttaa uusia toimia vai kehittää politiikkamme muita puolia. Tämä ovi ei ole siis ollut raollaan vasta Aasian tilanteen ilmaantumisesta alkaen, vaan se oli raollaan jo sitä ennen, koska näin oli sovittu. Tässä mielessä minulla ei ole minkäänlaisia vaikeuksia hyväksyä joitakin tehtyjä ehdotuksia, jotta voitaisiin tutkia hyvin tarkasti, Martinin, komission ja neuvoston lailla, Etelä-Korean tapahtumien seuraukset, valtion, jonka käymä kilpailu on todellakin hyvin merkittävää.
Päinvastoin kuin monet teistä sanoivat, kriisi antaa meille mahdollisuuden puuttua asiaan. Ennen sitä emme käytännöllisesti katsoen voineet tehdä niin. Korealaiset eivät ennen kriisiä suostuneet kapasiteetin vähennyksiin. Nyt kriisin myötä ja Kansainvälisen valuuttarahaston tukitoiminnan myötä meillä on myös sanamme sanottavana. Jos varotoimiin on ryhdytty, niiden noudattaminen on tietenkin taattava. Nyt on niin, että 7. toukokuuta kokoontuvan teollisuusasioiden neuvoston kokouksen jälkeisenä päivänä pidetään korkean tason tapaaminen Korean ja Euroopan unionin välillä, ja uskokaa minua, arvioimme sen pohjalta tilanteen. Laivanrakennusteollisuuden alalla ilmenevän ongelman ohella Etelä-Korea ja jotkin muut maat ovat nimittäin paljon perinpohjaisemmassa kriisissä, joka koskettaa myös niiden teollisia rakenteita ja valtavaa tukijärjestelmää. Joten juuri kun nämä maat ovat kriisissä, emme kai kuitenkaan rupea noudattamaan Etelä-Korean mallia jäljittelevää politiikkaa.
Käyttäkäämme tilaisuutta hyväksemme yrittääksemme toimia toisin, koska emme pystyneet tekemään niin OECD: n sopimuksen yhteydessä, jossa ei määrätty Korean sitoumuksesta vähentää kapasiteettiaan. Päinvastoin Etelä-Korea jatkoi sen kasvattamista. Nyt meillä on ainakin mahdollisuus sanoa korealaisille, että haluamme keskustella vakavasti tästä asiasta.
Euroopan unioni ei ole sitä paitsi ainoa, jonka on toimittava, vaan myös jäsenvaltioilla on toimintamahdollisuuksia Kansainvälisen valuuttarahaston välityksellä. Mielestäni on pikemminkin onni, että voimme keskustella nyt vakavasti korealaisten kanssa ja arvioida tilanteen uudelleen ennen vallinneen tilanteen asemesta. Sitoudun siis vielä kerran komission puolesta palaamaan asioiden tähän näkökulmaan, kuten muihinkin, vuotta ennen järjestelmän loppumista, eli vuotta ennen toimintatuen lakkaamista.
Konkreettisesti tämä tarkoittaa sitä, että jatkamme keskustelua keskenämme, mutta on löydettävä ratkaisu jatkoa varten, koska seitsemännen direktiivin voimassaoloaika päättyy vuoden lopulla. Viime kerralla pystyimme jatkamaan sitä, mutta ainoastaan rajalliseksi ajaksi, ja löytämään juuri ja juuri määräenemmistön sitä varten. Nyt se ei kuitenkaan ole enää mahdollista. Päätöksen estävä määrävähemmistö nousee varmasti vastustamaan tämän järjestelmän jatkamista. On siis löydettävä toinen tie, toinen politiikka, ja uskon itsepintaisesti, että vaikka tästä tai tuosta seikasta on mahdollista keskustella, ja komissio on itsekin valmis harkitsemaan joitakin muutoksia, ainoastaan tämänsuuntainen sopiminen on mahdollista ministerineuvostossa.
No niin, hyvät naiset ja herrat, lopetan puheeni. Puhuin hieman pitkästi, mutta tiedän, minkälaista kiinnostusta tunnette tätä alaa kohtaan, joka pysyy hyvin merkittävänä, ja katsomalla joitakin teistä voin välittömästi nähdä takananne laivatelakan tai keskustelun aiheena olevan alueen. Ymmärrän sen, koska hyvin monilla näistä alueista jo on vaikeuksia. Laivatelakoiden vaikeuksista puhuminen koskettaa tuhansia ihmisiä, ja näemme takana olevan murhenäytelmän. Ymmärrän siis täysin, mitä sanoitte, mutta toisaalta ehdotuksemme on mielestäni melko tasapainoinen ja siinä pyritään toimimaan myös niin, että meillä olisi ensi vuosituhannellakin sellainen laivanrakennusteollisuus, joka olisi kilpailukykyinen ja joka olisi hyvin merkittävä ei ainoastaan Euroopan tasolla vaan myös maailmanlaajuisesti.

Sindal
Herra Van Miert, nyt teidän on kuunneltava tarkasti. Kiitos vastauksestanne, kiitos tämäniltaisesta hyvästä puheenvuorosta. Tämä on kuulemismenettely, ja luulen, että juuri tämän prosessin avulla voidaan valaista niitä ongelmia, jotka sekä komissio että Euroopan väestö joutuvat kohtaamaan, ja luulen, että me kaikki ymmärrämme toisiamme. Odotamme kuitenkin kiinnostuneina, että komissio ja neuvosto päätyvät johonkin käyttökelpoiseen ratkaisuun. Se oli asiani.
Halusin puheenvuoron oikeastaan sen arvostelun vuoksi, jota muutamat jäsenet esittivät ennen taukoa siitä, että tämän menettelyn seurauksena lausunnot niiltä eri valiokunnilta, joilta lausuntoa on pyydetty, eivät saavu vastaavalle valiokunnalle ajoissa ja ettei niitä sen vuoksi kuulla. Haluan tämän ehdotuksen esittelijänä sanoa, että olen yrittänyt saada asiaa hieman edistymään, mutta brittipuheenjohtajisto haluaisi saada asian ratkaistuksi toukokuussa eikä komissio toivo asian lykkääntymistä. Sanon tämän pöytäkirjaa ajatellen. Meidän on nyt opeteltava asettamaan asiat tärkeysjärjestykseen. Tämä on vastaus kahdelle kollegalleni, jotka arvostelivat asiaa iltapäivällä.

Van Miert
Arvoisa puhemies, haluan ainoastaan korjata anteeksiantamattoman laiminlyönnin. En edes onnitellut herra Sindalia hänen erinomaisesta mietinnöstään. Soimaan itseäni tästä kovasti, koska tiedän, miten paljon hän teki töitä, ja toivon, että tämä unohdus on nyt korjattu.
Halusin niin kovasti vastata nopeasti asiasisältöä koskeviin huomautuksiin, että unohdin onnitella teitä, mutta teen sen, uskottehan, kaikesta sydämestä ja antaumuksellisesti.

Puhemies
Yhdymme onnitteluihinne, herra komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Matkustajien kuljettamisessa käytettävät ajoneuvot
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Murphyn laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0113/98) matkustajien kuljetuksessa käytettäviä, kuljettajan istuimen lisäksi enemmän kuin kahdeksan istuinta käsittäviä ajoneuvoja koskevista erityissäännöksistä sekä neuvoston direktiivin 70/156/ETY muuttamisesta (COM(97)0276 - C4-0545/97-97/0176(COD)).
Tervehdin herra Bangemannia, joka liittyi seuraamme edellisen keskustelun aikana.

Murphy
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä parlamentin yksiköitä niiden avusta tämän hyvin monimutkaisen asiakirjan kanssa, komissiota sen antamasta avusta ja etenkin Euroopan linja-autoalan toimijoita ja kaikkia linja-autoa käyttäviä matkustajia Euroopassa niiden merkittävästä avusta tämän mietinnön laatimisessa.
Parlamentti on kuitenkin jälleen sortumassa tavanomaiseen virheeseensä. Vietimme koko tämän aamun ruotimalla talousarvioasioita. Se on tärkeää meille, mutta keskustelemme tänä iltana täällä parlamentissa laivanrakennuksesta ja linjaautoista, jotka ovat Euroopan kansalaisille hyvin tärkeitä asioita. Tiedän kyllä, mistä mietinnöistä äänestäjäni Wolverhamptonin ja Dudleyn kaltaisissa kaupungeissa haluaisivat meidän keskustelevan tiedotusvälineiden eikä muutaman tulkin tai muutaman meidän kaltaisemme sitkeän jäsenen edessä.
Kannatan komission ehdotuksia. Ne ovat tärkeä askel kohti yhtenäismarkkinoiden toteutumista. Ne suojelevat ajoneuvoja koskevia kansallisia ja alueellisia toiveita, ja tässä suhteessa, Yhdistyneen kuningaskunnan näkökulmasta katsottuna, olen tyytyväinen siihen, että perinteisiä kaksikerroksisia linja-autojamme - ja Lontoon Routemaster-linja-autoja - ei Euroopan taholta uhkaa mikään. Totean tämän tyytyväisenä.
Mikä on myös hyvin tärkeää, kannatan pakollista säännöstä vammaisten pääsystä luokan I ajoneuvoihin. Tämä on hyvin tärkeää. Esittelijänä olen puhunut laajalti monille eturyhmille, kuten puheeni alussa totesin. Kaikki eivät tule olemaan tyytyväisiä ehdotuksiini, mutta voin vakuuttaa teille, että tein parhaani ottaakseni huomioon kaikki heidän päätoiveensa realistisella, teknisellä ja kustannustehokkuutta korostavalla tavalla.
Haluaisin kiinnittää komission huomion joihinkin mietintöni avainkohtiin ja pyytää sen tukea. Ensinnäkin olemme laajentamassa yhtenäismarkkinoita. Pyytäisin kuitenkin, että sen sijaan, että soveltaisimme poikkeusta niihin ajoneuvoihin, jotka eivät ole yleisiä koko Euroopan unionin alueella, kuten kaksikerroksiset linja-autot tai keskikokoiset linja-autot - joita käytetään vain joissain Euroopan unionin osissa, mielestäni meidän pitäisi antaa tyyppihyväksyntä niille kaikille, mikäli ne ovat turvallisia eivätkä aiheuta vaaraa kansalaisille. Meidän pitäisi antaa niille tyyppihyväksyntä. Kenenkään ei todellakaan tarvitse käyttää niitä, mutta miksi pitäisimme niitä omana ryhmänään? Mikseivät markkinat toteutuisi kaikkien linja-autojen osalta? Kehottaisin komissiota tässä suhteessa tarkastelemaan tarkistuksiani 4, 5, 28, 29 ja 41.
Toiseksi meidän pitäisi ulottaa ajoneuvoihin pääsyyn liittyvät säännökset myös luokan II ajoneuvoihin. Komissio laatii parhaillaan tutkimusta, jossa tarkastellaan luokan II ajoneuvoihin helppopääsyisyyden teknisiä mahdollisuuksia. Arvelen, että komission tutkimuksessa kannatetaan näihin ajoneuvoihin pääsyyn liittyviä pakollisia säännöksiä, ennen kuin neuvosto on edes hyväksynyt ensimmäistä yhteistä kantaansa. Meidän olisi parlamentissa tarkasteltava luokan I ja II ajoneuvoja, sillä se on teknisesti mahdollista. Olen nähnyt nämä ajoneuvot, olen matkustanut niillä. Meidän olisi lisäksi aloitettava tutkimus luokan III ajoneuvoista, linja-autoista ja luokan A ajoneuvoista ja pienoislinja-autoista.
Parlamentin tärkein haaste on hyväksyä se, että velvollisuutemme on parantaa helppopääsyisyyttä niin paljon kuin se on teknisesti ja taloudellisesti mahdollista. PPE-ryhmän kollegoilleni totean: pyydän teitä ottamaan vastaan tämän haasteen; se mitä sanon, on järkevää ja mahdollista saavuttaa. En esitä mitään yliluonnollisia ajatuksia. PPE- ja UPE-ryhmille toteaisin: pyydän, että hyväksyisimme tämän ensimmäisessä käsittelyssä; tunnustelkaamme tilannetta. Uskon, että toiseen käsittelyyn mennessä komissio tukee meitä luokan II ajoneuvojen osalta.
En haluaisi jättää hyvää tilaisuutta käyttämättä. Tiedän itse, kuinka hankalaa on päästä linja-autoon sisään ja sieltä ulos, vaikka vamma olisikin pieni. Nilkkani murtui pari vuotta sitten. On mahdotonta päästä sisään sellaiseen ajoneuvoon, jossa on korkeat askelmat, tai sieltä ulos. Eräs ystäväni kertoi minulle Wolverhamptonin linja-autoasemalla olleesta naisesta, jonka lapsi oli rattaissa. Hänen oli päästettävä ohi monta ajoneuvoa, ennen kuin paikalle tuli oikea matalalattialinja-auto, johon hän saattoi nousta.
Sanomani tänä iltana on: tarttukaamme tilaisuuteen laajentaa yhtenäismarkkinoita, ulottaa ajoneuvoihin pääsyyn liittyvät säännökset luokasta I luokkaan II vaatimiemme teknisten tarkistusten monilla eri palasilla.
Mietintöni on herättänyt paljon hälyä talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa. Se on johtunut suureksi osaksi monista väärinkäsityksistä. Mitä minuun tulee, tämä on tärkeä osa yhtenäismarkkinoiden lainsäädäntöä; se on tärkeä mietintö Euroopan kansalaisille. Voin kuitenkin ennen kaikkea vakuuttaa teille, että se on teknisesti mahdollista, epäilemättä taloudellisesti mahdollista ja varmasti mahdollista saavuttaa. Mielestäni se on hyvä vastaus komission hyvään ehdotukseen. Pyydän parlamenttia tukemaan sitä.

Schmidbauer
Arvoisa puhemies, arvoisa herra komissaari, direktiivin erityissäännöksistä, jotka koskevat kuljettajan istuimen lisäksi enemmän kuin kahdeksan istuinta käsittäviä ajoneuvoja - niitähän ovat tunnetusti linja-autot - pitäisi sisämarkkinoiden rajoissa yhdenmukaistaa tyyppihyväksyntäjärjestelmä ja samalla parantaa turvallisuutta. Kokonaisuudessaan mietintö on erittäin tekninen, siitä huolimatta näillä teknisillä yksityiskohdilla on huomattavia vaikutuksia ihmisten elämään. Komissio on ilahduttavasti ottanut huomioon liikuntaesteisten henkilöiden mahdollisuudet päästä näihin ajoneuvoihin, mutta ongelmat piilevätkin yksityiskohdissa. Siksi olen lausunnossani viitannut lähinnä näihin ongelmiin. Kiitän esittelijää siitä, että hän on ottanut liikenne- ja matkailuvaliokunnan lausunnon suurelta osin mukaan mietintöönsä.
Komissio käsittelee ehdotuksissaan helppopääsyisyyttä vain sellaisten pyörätuolia käyttävien henkilöiden kannalta, jotka voivat käyttää käsivarsiaan tavallisesti. Haluamme, että käsite "liikuntaesteiset henkilöt" ulotetaan koskemaan kaikkien vammautuneiden henkilöiden lisäksi myös iäkkäitä henkilöitä ja niitä, joilla on jonkin erityisen tilanteen vuoksi vaikeuksia nousta ajoneuvoon, esimerkiksi matkustajia, joilla on mukanaan raskas kantamus, lastenvaunut, polkupyörä, tai myös raskaana olevia naisia. Tämä uusi käsitteen määritelmä vaatii lukuisia teknisiä tarkistuksia, joiden kuitenkin pitäisi tehdä julkisten liikennevälineiden käyttö kansalaisille mahdolliseksi tai helpommaksi.
Toinen perustava tarkistus, jota ehdotan, on antaa määräys, joka koskee liikuntaesteisten henkilöiden helppopääsyisyyttä kaikkiin ajoneuvotyyppeihin. Emme halua, että tämä helppopääsyisyys koskee vain lähiliikenteen linja-autoja vaan myös linja-autoja kaukoliikenteessä. Vähintäänkin ajoneuvon oven luona pitäisi olla käytettävissä ajoneuvoon pääsyä helpottava laite. Meille ei riitä, että komissio lupaa esittää seuraavaksi tätä aihetta koskevan ehdotuksen, koska se ei nyt halua päättää siitä, mikä olisi paras tekninen ratkaisu.
Olemme odottaneet tätä direktiiviä vuosikausia ja toistuvasti vaatineet sitovaa ratkaisua rakenteesta, joka ei hankaloita ajoneuvoon pääsyä. Emme halua enää, että meitä vain rauhoitellaan.
Julistuksissa, jotka eivät ole sitovia, vaaditaan toistuvasti vammaisten integraatiota. Hyväksymällä tarkistuksen me säilytämme mahdollisuuden aloittaa integraation toteuttaminen ainakin liikennealalla. Väestöstä noin 10 %: lla on jokin vamma. Suurella osalla näistä ihmisistä on vaikeuksia liikkua kadulla. He ovat riippuvaisia julkisista liikennevälineistä. Oman rajoitetun liikuntakyvyn vuoksi heille on tärkeää kyetä liikkumaan muuten, voida elää itsenäistä elämää. Julkisesta liikenteestä täytyy poistaa esteet, jotka haittaavat tämän ryhmän ihmisiä, jotta he voivat kulkea työpaikoilleen ja myös osallistua vapaa-ajan harrastuksiin, päästä lomakohteisiin ja hoitaa perhe- ja sosiaalisia suhteitaan.
Vammaisten lisäksi EU: ssa on noin 100 miljoonaa iäkästä ihmistä, ja tämä lukuhan - sen näemme väestönkehitystä kuvaavista tilastoista - suurenee vielä. Nimenomaan iäkkäät ihmiset ovat erityisen riippuvaisia julkisista liikennevälineistä. Arvioidaan, että noin 50 %: lla näistä henkilöistä ei ole käytössään omaa autoa. Heille kaikille julkisten liikennevälineiden käyttö on tehtävä mahdolliseksi ja helpommaksi. Se merkitsee sitä, että vältetään heitä muuten uhkaava eristyminen. Myös taloudellisia näkökohtia ajatellen on järkevää investoida ylimääräisiä kuluja esteiden poistamiseen. Väite, että se olisi liian kallista, on yksinkertaisesti väärä. Se ei uusimpien laskelmien mukaan ole edes 10 %: a investoinneista. Sitä vastoin saadaan enemmän uusia käyttäjiä, kun haittaavien esteiden poistamisen ansiosta yhä useammat voivat käyttää liikennevälineitä.
Vetoan kaikkiin kollegoihin, että mietinnössä esitettyjä tarkistuksia kannatetaan, jotta integraatio olisi kaikkien nähtävissä ja koettavissa.

Billingham
Arvoisa puhemies, myös minä onnittelen mietinnöstä ja yhdyn sen hyväksyjiin sekä ylistän Simon Murphyä siitä, miten uutterasti ja järkevästi hän laati tämän ehdotuksen. Arvostan myös komissaarin osuutta tässä asiassa. Mietinnön sisältämät yksityiskohdat, kuten on jo todettu, ovat tulosta siitä, että kaikkia asiaan liittyviä keskeisiä elimiä on kuultu laajasti. Mietinnön ovat hyväksyneet monet eri tahot: ajoneuvojen valmistajat ja ajoneuvoteollisuus, ammattiliittojen edustajat sekä kuluttajat ja vammaisryhmät.
Kun mietintöä käsiteltiin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa, se, miten yksityiskohtaisesti Simon Murphy oli tutkinut asiaa, kävi selväksi meille kaikille. Kyse on ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi, joka on myönteinen askel kohti yhtenäismarkkinoiden toteutumista, ja samalla se muodostaa kehyksen rakentamista koskevien standardien yhdenmukaistamiseksi kaikissa jäsenvaltioissa, mikä jo itsessään synnyttää ja edistää niiden välistä kaupankäyntiä.
Vaikka nämä näkökohdat ovat tärkeitä, pääsyy siihen, miksi Euroopan kansalaiset kannattavat Murphyn mietintöä, on se, että siinä aivan oikein korostetaan kaikkien turvallisuutta ja pääsyä kulkuvälineisiin. Linja-autoon pääsy ja sieltä poistuminen aiheuttavat eniten onnettomuuksia erityisesti heikoimmassa asemassa oleville. Sen lisäksi, että mietinnössä suositellaan matalalattialinja-autoja, jotka itse asiassa niiaavat ja helpottavat linja-autoon pääsyä, siihen sisältyy myös monia muita turvallisuusnäkökohtia. Kaikilla näillä ehdotuksilla pyritään tekemään linja-autolla matkustaminen turvallisemmaksi ja vaarattomammaksi.
Haluaisin vielä kerran korostaa, että tätä direktiiviä sovelletaan vain uusiin linja-autoihin, eikä se uhkaa kaksikerroksisia linjaautoja tai Routemaster-linja-autoja. Äänestämme huomenna täällä parlamentissa ja toivon, että säilytämme sellaisenaan Murphyn mietinnön, jonka tarkoitus on auttaa liikuntaesteisiä, vammaisia, vanhuksia, pieniä lapsia, lasten ja rattaiden kanssa liikkuvia vanhempia sekä - uskallanko sanoa, hyvä komissaari - tulevia virkeitä isovanhempia, jotka lähitulevaisuudessa voivat hyötyä tästä mietinnöstä ja olla siitä kiitollisia.
Lopuksi, mikä ei ole yllättävää, minun tarvitsee tuskin muistuttaa komissaaria siitä, että hyvin samankaltaisia liikennemuotoja on jo vaalipiirissäni Northamptonshiressä ja Blabyssä, missä linja-autoja on käytetty menestyksekkäästi Murphyn mietinnön suositusten mukaisesti: matalalattialinja-autot niiaavat, jotta ihmiset pääsevät sisään ja ulos, ja ovat jo tuttu näky paikallisliikenteessämme ja kovasti käyttäjien suosiossa. Murphyn mietintö on loistava ja se valmistaa tietä kohti parempaa ja turvallisempaa julkista liikennettä tulevaisuudessa. Parlamentin kannattaisi antaa sille täysi ja selkeä tuki huomenna, ja uskon, että se tekee niin.

Wibe
Arvoisa puhemies, haluan aivan ensimmäiseksi sanoa, että Murphyn työ on tehnyt minuun syvän vaikutuksen. Hän käsittelee erittäin monimutkaista direktiiviä, mutta hän näyttää hallitsevan sen pienintä yksityiskohtaa myöten. Arvostan myös esittelijän selkeää tarkistusehdotuksiin liittyvää päälinjaa, jonka tarkoituksena on helpottaa liikuntaesteisten pääsyä julkisiin ajoneuvoihin.
Haluan kuitenkin kysyä, onko tällaista direktiiviä todella käsiteltävä parlamentissa näin yksityiskohtaisesti. Kyseessähän on erittäin monimutkainen direktiivi, jossa on valtava määrä taulukoita ja kaavoja, joita muiden kuin asiantuntijoiden on erittäin vaikea ymmärtää. Paras tapa mahdollisten vastaavien mietintöjen kohdalla olisi, että tulevaisuudessa laaditaan periaatelausunto ja yksityiskohtien laatiminen annetaan sitten asiantuntijoiden tehtäväksi. Voin olla väärässä, mutta antakaa minun harrastelijana ottaa esiin muutamia kohtia, jotka hämmästyttävät minua jonkin verran. Tällainen on esimerkiksi Murphyn mietinnön tarkistusehdotus 54. Siinä sanotaan, että linja-auton määräpaikan osoittavan tekstin olisi oltava valkoinen tai keltainen mustalla pohjalla ja vähintään 12 cm korkea. On mahdollista, että tämä on luettavuuden kannalta paras ratkaisu juuri tällä hetkellä, mutta on hyvin mahdollista, että tekniikka kehittyy huomenna niin, että paras teksti näkövammaisia ajatellen olisi musta teksti valkoisella pohjalla. Eikö olisi parempi sanoa, että on käytettävä parasta mahdollista tekniikkaa?
Samassa tarkistusehdotuksessa sanotaan myös, että määräpaikka olisi ilmoitettava nauhalta tulevalla kuulutuksella sekä linjaauton sisä- että ulkopuolella linja-auton pysähtyessä linja-autopysäkeillä ja niin edelleen. Ymmärrän kuulutuksen linja-auton sisällä, mutta onko määräpaikka todellakin ilmoitettava kaiuttimen kautta myös linja-auton ulkopuolella? Se johtaisi uskoakseni hirvittävään meteliin useissa kaupungeissa, joissa on paljon linja-autoja. Sitä paitsi tarkistusehdotuksessa sanotaan, että äänen on tultava nauhalta. Ruotsissa on linja-autoja, jotka saattavat kulkea 300-400 kilometrin matkan ja jotka pysähtyvät ehkä kolme kertaa matkan aikana, koska välimatkat kylien ja kaupunkien välillä ovat niin suuret. Silloin on ehkä yksinkertaisempaa, että kuljettaja toimii niin kuin nykyäänkin, toisin sanoen sanoo, että nyt saavumme Burträskiin tai mitä hän nyt sitten sanookaan.
Toinen asia, joka ei liity mihinkään tarkistusehdotukseen mutta joka sisältyy itse direktiiviin ja joka otetaan esille tarkistusehdotuksessa 87, koskee sitä, että kun linja-autoissa on pyörätuolihissi, niissä on oltava kolme vilkkuvaa valoa ja äänilaite, joka antaa äänimerkkejä, kun hissi on käytössä. Nykyajan tekniikan avulla emme voi kauko-ohjata kyseisiä pyörätuolihissejä kuljettajanpaikalta, koska se on liian vaarallista. Kuljettaja joutuu siis menemään ulos ja asettumaan pyörätuolin viereen, kun se nostetaan ylös. Ihmettelenkin toistamiseen, onko välttämätöntä ottaa käyttöön vaatimus äänimerkistä pyörätuolia nostettaessa. Valo voi olla tarpeen, mutta äänimerkki on ehkä hieman turha.
Kuten aiemmin sanoin, olen harrastelija näissä teknisissä asioissa; nämä ovat vain sivuhuomautuksia. Haluan palata lähtökohtaani, joka oli, että Murphy on tehnyt aivan erinomaista työtä, kun otamme huomioon aineiston vaikeuden.

Howitt
Arvoisa puhemies, siitä on nyt kaksi vuotta, kun hyväksyimme parlamentissa hissidirektiivin, josta muodostui ennakkotapaus sille, että Euroopan yhtenäismarkkinoiden lainsäädäntöä voidaan ja täytyy käyttää vammaisten helppopääsyisyyden mahdollistamiseksi. Ennakkotapaus sisällytettiin sittemmin Amsterdamin sopimuksen, Euroopan unionista tehdyn sopimusluonnoksen, sopimuksiin. Tänään olemme seuraavan haasteen edessä, kun käsittelemme linja-autodirektiiviä ja myös kysymystä, josta on kampanjoitu eniten Euroopan 35 miljoonan vammaisen keskuudessa - oikeutta helppopääsyiseen julkiseen liikenteeseen.
Onnittelen Simon Murphyä tästä mietinnöstä ja hänen esittämistään tarkistuksista. Nämä ovat tärkeitä tarkistuksia, joita kaikkien tässä parlamentissa olisi tuettava. Tarkistuksilla taataan se, että vammaisen määritelmä ei koske vain pyörätuolin käyttäjiä vaan myös kaikkia vammaisia, mukaan lukien sokeat ja kuurot, ja, kuten kollegani rouva Schmidbauer totesi, raskaana olevat naiset, lasten kanssa matkustavat vanhemmat, raskaita ostoslaukkuja kuljettavat, vanhukset ja muut ihmiset. Monet ihmiset hyötyvät tästä tarkistuksesta.
Pyydän kannatusta tarkistuksille, joissa tunnustetaan erityisesti sokeiden ja heikkonäköisten tarpeet, esimerkiksi linja-autojen sisävalaistus ja erottuvat värit sekä kuurojen tiedontarpeita varten visuaaliset apuvälineet. Kannatan Simon Murphyn tarkistusta säännöksen ulottamisesta luokan I linja-autoista myös luokan II linja-autoihin, jotta vammaiset pääsisivät myös kaksikerroksisiin linja-autoihin ja matkailulinja-autoihin. Vaikka komissio tänä iltana vastustaisikin tämän direktiivin ulottamista paikallisliikenteeseen, sen olisi annettava meille etukäteen selkeä lupaus siitä, että se toteuttaa aloittamansa tutkimuksen. Toivon, että komissaari vastaa suoraan tähän kysymykseen tänä iltana.
Pyydän parlamenttia kannattamaan tarkistuksiamme alimman askelman alentamisesta 24 senttimetriin tai ajoneuvoon pääsyä helpottavasta laitteesta. Nämä ovat ainoat standardit, joilla todella varmistetaan vammaisten pääsy kulkuvälineisiin. Loppujen lopuksi tämähän olisi johdonmukaista matalalattialinja-autoja koskevan tutkimuksen tulosten kanssa, jotka juuri komissio julkisti jo vuonna 1995. Vetoaisin parlamentin oikeistoon, Euroopan kansanpuolueen ryhmään, jotta se tukisi kanssamme tarkistusta, mutta odotan turhaan sen läsnäoloa täällä tänä iltana ja sen osallistumista tähän keskusteluun.
Sen sijaan lähetän yksinkertaisen viestin Euroopan vammaisille. Tämä ehdotus on viivästynyt Brysselissä, koska on käyty pitkään taistelua sen takaamiseksi, että vammaisilla olisi vuodesta 2001 lähtien täydet oikeudet päästä kaupunkiemme ja suurkaupunkiemme kaikkiin uusiin linja-autoihin. Se on hyvin merkittävä voitto ja suosittelen sitä parlamentille tänä iltana.

Rübig
Arvoisa puhemies, monia vuosia sitten Euroopan yhteisö antoi yhtenäiset Euroopan laajuiset standardit hinausajoneuvojen ja traktorien istuimista. Sähköliittimestä ei ole vieläkään tehty ratkaisua. Olemme keränneet monia kokemuksia standardoinnista, ja jo monista standardeista meitä on myös kovasti rangaistu, esimerkiksi banaanien kaarevuudesta.
Tänään keskustelemme matkustajien kuljetuksessa käytettävien ajoneuvojen yhdenmukaistamisesta. Se on erittäin tärkeä ala. Kiitän tällä paikalla esittelijää, herra Murphya, hänen vaikuttavasta työpanoksestaan ja ymmärtämyksestään annettuja yksityiskohtia koskevia ratkaisuja kohtaan. Euroopan kansanpuolueen ryhmä tukee käsiteltävänä olevaa tulosta suurelta osin, ennen kaikkea niiltä osin, missä liikuntaesteiset henkilöt otetaan huomioon.
Olen valiokunnassa itse ehdottanut, että vammaisten määritelmää tarkennettaisiin ja laajennettaisiin. Kannatamme ajoneuvoon nousua helpottavien laitteiden käytön soveltamista myös luokkaan II kuuluvissa ajoneuvoissa, kädensijoja, ramppeja tai hissejä, matkatavaratelineitä ja määräpaikkaa osoittavia näyttötauluja, jotta linja-autojen käyttö voitaisiin tehdä myös vammaisille mahdolliseksi ja käytännölliseksi.
Epäilyksemme kohdistuvat kuitenkin toisaalle. Nyt emme enää laadi määräyksiä traktorin istuimista. Euroopan parlamentti on suunnittelemassa täydellistä linja-autoa. On annettu yli 100 tarkistusta teknisistä yksityiskohdista. Niissä puhutaan ulkoreunojen pyöristyksistä vähintään 2, 5-5 mm: n säteellä, sisäänvedettävistä apuaskelmista, erottuvista reunuksista ja jopa automaateista, joista saa kuumia juomia, sekä keittolaitteista.
Meidän pitää mielestämme kuitenkin erottaa poliittiset tavoitteet ja tekniset kysymykset standardoinnista. Viimeksi mainittua asiaa pitäisi käsitellä asianomaisissa asiantuntijaryhmissä standardoinnista vastaavissa laitoksissa - esimerkkinä CEN - siis asiantuntijoiden, jotka rakentavat tai käyttävät linja-autoja, pitäisi käsitellä sitä. Siksi olemmekin vakuuttuneita siitä, että on keskusteltava muutamista tärkeistä poliittisista kohdista. Myös tällä alalla pitäisi kerran toteuttaa SLIM-aloite, joka keskittyisi keskeisiin poliittisiin näkökohtiin.
Mielestämme ennen kaikkea liitteessä 7 esitetyt ehdotukset, jotka koskevat ajoneuvojen turvallisuutta tai helppopääsyisyyttä vammaisten kannalta ja jotka ovat laajempia kuin komission ehdotukset, ovat järkeviä. Keskustelu pitäisi kuitenkin ennen kaikkea käydä siellä, minne se järkevästi ajatellen kuuluu, nimittäin teknisessä komiteassa. Se on myös syy siihen, miksi Euroopan kansanpuolueen ryhmä esittää huomenna ehdotuksen palauttamista asiasta vastaavaan valiokuntaan. Mielestämme meidän olisi esitettävä selvästi vähemmän näkemyksiä, mutta niiden pitäisi olla sitäkin tarkempia ja niiden pitäisi edelleen edistää asianmukaista standardointia tällä alalla.

Koch
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, jos keskustelemme tänään uudesta linja-autoja koskevasta direktiivistä, joka sisältää määräyksiä liikuntaesteisten henkilöiden kuljettamisesta, meidän pitäisi nimenomaan myös juuri vastikään käydyn keskustelun perusteella, joka koski tieliikenneturvallisuutta - kaiken kaikkiaan vuosittain 1, 6 miljoonaa ihmistä kärsii onnettomuuksien aiheuttamista pysyvistä vahingoista - olla tietoisia siitä, että me voimme jo huomenna kuulua tuohon joukkoon ja meidän olisi opittava selviytymään elämästä vammaisena.
Nykyään Euroopan unionissa on noin 37 miljoonaa vammaista. Kuitenkaan he eivät ole ainoita ihmisiä, joilla on usein ongelmia julkisten liikennevälineiden käytössä. Ajatelkaammepa kaikkia näitä ihmisiä: iäkästä henkilöä, jonka on vaikea liikkua, pikkulapsia tai ihmisiä, joiden tilanne on tavallisuudesta poikkeava, esimerkiksi raskaana olevaa naista tai henkilöä, jolla on mukanaan paljon kantamuksia tai lastenvaunut. Siksi pidän käsitteen "liikuntaesteiset henkilöt" sisällön laajentamista perusteltuna ja tervetulleena.
Niinpä tuen tämän direktiivin sosiaalista tavoitetta. Vaikka siinä otetaan huomioon oikea näkökulma, nimittäin turvallisuusnäkökulma, tietyt siinä esitetyt yksityiskohtia koskevat määräykset menevät kuitenkin liian pitkälle. Emme saa vapauttaa yrityksiä kantamasta vastuuta omasta toiminnastaan, etsimästä itse parhaita ratkaisuja. Sellaiset ratkaisut voisivat olla teknisiä mutta myös logistiikkaan liittyviä. Linja-autojen valmistajat osoittavat nykyään jo kyllä sen, että niillä on suorituskykyä, kun on kysymys turvallisuudesta.
Kannatan aina erittäin mielelläni sitä, että vaaditaan tasa-arvoisia mahdollisuuksia liikuntaesteisille henkilöille. Järjettömät ja liioitellut määräykset yksityiskohdista kuitenkin hylkään. Emme saa siirtää Euroopan standardointikomitean, talouselämän emmekä toissijaisuusperiaatteen hengessä kuntienkaan tehtäviä EU: n komission toimivallan alaisuuteen. Niinpä pidän täysin liioiteltuina vaatimuksia, joissa esitetään 4 metriä pitkiä ramppeja linja-autojen sisään- ja uloskäynteihin.
Poliittiset vaatimukset ja tavoitteet kehottaa linja-autojen valmistajia ja linja-autoliikennöitsijöitä etsimään samassa määrin innovatiivisia ratkaisuja vaikuttavat minusta sopivammilta keinoilta kuin jäykät eurooppalaiset standardit, jotka ovat voimassa Suomesta Sisiliaan silloin, kun halutaan tehdä jotakin heikossa asemassa olevien hyväksi. Vaikka vammaisten ongelmat kaikkialla Euroopan unionissa ovat samankaltaisia, jäsenvaltioiden täytyy saada ottaa huomioon ilmastolliset, alueelliset, perinteistä johtuvat ja muut erityiset ehdot, kun ne ponnistelevat luodakseen vammaisille todellisen paikan yhteiskunnassa.

Bangemann
Arvoisa puhemies, en halua tehdä samaa erehdystä kuin ystäväni Karel Van Miert, ja siksi heti aluksi kiitän sydämellisesti herra Murphyä hänen työstään. Keskustelussa on jo sanottu se, että tämä mietintö on hankala, koska siinä käsitellään melkoista joukkoa teknisiä kysymyksiä ja täytyy yrittää päästä monessa suhteessa kompromisseihin. Siksi haluan erityisesti käsitellä kysymyksiä, jotka osoitettiin komissiolle ja joiden perusteella on ilmeistä, että vaaditaan jotakin enemmän tai toisin.
Ensiksi haluan viitata siihen, että tätä direktiiviä voi lähestyä kahdesta eri näkökulmasta. Ensimmäinen ehdotus on luoda sisämarkkinat tyyppihyväksyntämenettelyn avulla. Siihen tarvitsemme tarkkoja määräyksiä, sillä vain sellaiset tarkat määräykset voivat johtaa siihen, että tyyppi hyväksytään. Sellaiseen tyyppihyväksyntäjärjestelmään ei voi jättää epätarkkuuksia. Tarvitsemme teknisten määräysten yhdenmukaistamista yhteisön tasolla. Kun on kysymys sellaisesta yrityksestä, tiettyä monimutkaisuutta ei aina voi välttää. Olen aivan varma siitä, että meidän ehdotustamme käsitellään lehdistössä jälleen esimerkkinä byrokraattisesta liioittelusta. Jos hyväksyisimme kaikki tarkistukset - tietääkseni niitä on 120 - asettaisimme itsemme vielä enemmän tähän vaaraan. Minun on myönnettävä, että muutamat puhujat ovat siinä oikeassa. Sellaista tarkentamista ja yksityiskohtiin puuttumista voi tietenkin myös liioitella ja silloin ei saavuteta sitä, mihin oikeastaan pyrittiin. Tässä tietty valmius tehdä kompromisseja on välttämätön.
Sitten haluamme kuitenkin myös ratkaista turvallisuutta koskevan ongelman. Emme halua vain pyrkiä saavuttamaan mahdollisimman korkeaa ajoneuvojen turvallisuuden tasoa yleensä, vaan haluamme tarjota myös vammaisille - miten tämä käsite sitten määritelläänkin - siis henkilöille, jotka ovat liikuntaesteisiä, mahdollisuuden ajoneuvojen turvalliseen käyttöön. Ne ovat tavoitteemme.
Kun nyt katsotaan tarkistuksia, ne voidaan jakaa karkeasti kolmeen ryhmään: ensiksikin ovat tarkistukset, joissa on korjattu komission virheitä tai ehdotettu parempia teknisiä ratkaisuja. Se on, kuten aina, erittäin toivottavaa, ja olemme iloisia, että voimme täällä poikkeuksetta hyväksyä kaikki nämä 22 tarkistusta. En lue nyt ääneen tarkistusten numeroita. Ne ovat meillä tässä. Jos teitä kiinnostaa, voitte jälkikäteen katsoa niitä. Sitten meillä on ryhmä, jossa on otettu huomioon tarkistukset tai täydennykset ehdotettuihin teknisiin vaatimuksiin, ja kolmas ryhmä, jossa ehdotetaan perustavia tarkistuksia muutamiin arkaluonteisiin kohtiin. Siinä on kysymys esimerkiksi komission ehdottomasta poikkeusjärjestelystä, joka koskee erikoislaatuista tilannetta Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa. Haluan kiittää brittiläisiä kollegoita, jotka ovat kehuneet meitä siitä, että olemme ottaneet tämän poikkeustilanteen huomioon - mikä muuten oli niiden odotusten vastaista, joita tunnetussa ja niin vakavamielisessä brittiläisessä lehdistössä tuotiin esille, siinä julkaistiin jo varoituksia, joiden mukaan yritämme kieltää brittiherkun fish and chips ja lisäksi vielä kaksikerroksiset bussit. Sitä emme ole tehneet. Toivon, että meitä kehutaan tässä lehdistössä asiaankuuluvasti.
Kiinnitän kuitenkin huomion siihen, että se on myös kompromissi kansallisten perinteiden ja turvallisuutta koskevien vaatimusten välillä, vaikka tietenkin hyvin ymmärränkin brittiläisten kollegoiden ilon. Sen myöntää kyllä jokainen, että sellainen kaksikerroksinen bussi tuskin on kaikkein turvallisin linja-auto, ja on myös selvää, että esimerkiksi vammaisten on erittäin vaikea päästä tämän tyyppiseen linja-autoon.
Sen perusteella on selvää, että kaikkien näiden ongelmien osalta aina noudatetaan yhtenäistä linjaa, josta syntyy kompromissi. Olemme aina tehneet niin. Emme ole menneet niin pitkälle kuin herra Murphy vaati, että hyväksymme sen tietyssä mielessä yhtenä tyyppinä. Siksi olemme myös suunnitelleet sitä mahdollisuutta, että muut jäsenvaltiot eivät hyväksy tätä yhdessä jäsenvaltiossa hyväksyttyä linja-autotyyppiä omassa valtiossaan, koska niissähän ei ole tätä perinnettä. Haluaisimme edelleen pitää sitä poikkeusjärjestelynä.
Sitten meillä on vielä kaksi tarkistusta, jotka voimme hyväksyä osittain ja kaksi sisällön osalta. Se, mitä emme voi hyväksyä - ja haluan sanoa sen tässä selvästi - ovat muut tekniset tarkistukset tai muiden ajoneuvoluokkien laajentaminen, sillä olemme sitä mieltä, että se, mitä olemme saaneet täällä aikaan, voi - toivottavasti - mennä neuvostossa läpi. Emme ole siitä aivan varmoja, mikä merkitsee, että puhumme asiasta vielä keskenämme täällä. Ymmärrän täysin, jos parlamentti sanoo: ei, me haluamme ensin selvittää toista kantaa, mutta emme halua hyväksyä tätä kantaa. Sen, onko tämän ehdotuksen hylkääminen erittäin viisasta, jätän tämän parlamentin harkintakyvyn varaan, ja luottamukseni siihen on tietenkin rajaton. Haluan kuitenkin huomauttaa, että olemme päässeet jo erittäin pitkälle ja siihen on kulunut paljon aikaa. Se on myös tuotu esiin. Jos sitten komission ehdotus muutoksineen, jotka me voimme hyväksyä, hyväksytään ilman liian suuria lisäyksiä, pääsemme myös eteenpäin.
Turvallisuusnäkökulmaan: myös tässä olemme tehneet kompromissin, sillä lähiliikenteen linja-autojen, joihin nouseminen ja joista poistuminen nopeasti on välttämätöntä, jotta linja-autojen käyttäminen ylipäänsä on järkevää, ja muiden linja-autojen välillä on oltava ero. Lähiliikenteen linja-autot pysähtyvät jatkuvasti, minkä vuoksi kysymys ajoneuvoon nousemisesta on tietenkin niiden osalta paljon olennaisempi kuin esimerkiksi sellaisen bussin osalta, joka liikennöi pitkiä matkoja ja jossa on etupäässä istumapaikkoja ja joka ei pysähdy usein. Nouseminen tällaiseen bussiin ja siitä poistuminen saa tietenkin viedä enemmän aikaa.
Haluamme kuitenkin tutkia myös tätä luokkaa. Voin vakuuttaa, että olemme jo ryhtyneet näihin tutkimuksiin, niin että voimme mahdollisesti puuttua myös näihin pidemmälle meneviin vaatimuksiin. Pyydän kuitenkin ymmärtämään sen, että meille on ollut tärkeä se tavoite, että ei rasitettaisi varsinkaan julkisesta linja-autoliikenteestä huolehtivia liikennöitsijöitä kohtuuttomasti liioitelluilla vaatimuksilla. Ei pidä jättää ottamatta huomioon sitä, että tässä ei ole kysymys yksityisyrityksiä koskevista säännöistä vaan kaupungeista ja kunnista, joiden täytyy tulla toimeen julkisilla varoilla, ja siksi ne eivät voi välttää kustannuspaineita. Olemme vakuuttuneita siitä, että olemme tämän moniportaisen suunnitelman avulla ehdottaneet ratkaisua, joka on hyväksyttävissä.
Lähdemme siitä, että on realistista määrätä liikuntaesteisten henkilöiden mahdollisuudesta käyttää ajoneuvoja kaikkien luokkaan I kuuluvien ajoneuvojen osalta siitä hetkestä, kun direktiivi astuu voimaan. Ilman yhdenmukaistettuja määräyksiä sisämarkkinoilla vallitsee akuutti vaaratilanne, sillä muutamat jäsenvaltiot ovat jo alkaneet suunnitella omia määräyksiään.
Mitä tulee muihin ajoneuvoluokkiin, me, kuten jo mainittiin, esitämme tämän jo käynnissä olevan tutkimuksen pohjalta Euroopan parlamentille ja neuvostolle niin pian kuin mahdollista ehdotuksen myös direktiivin muutoksesta, jossa käsitellään ajoneuvoluokkaan II kuuluvia lähi- ja kaukoliikenteessä käytettäviä ajoneuvoja koskevia teknisiä vaatimuksia. Se on kantamme. Tiedän, että se ei vastaa kaikkia vaatimuksia, joita täällä on ilmaistu.
En tiedä, mitä parlamentti huomenna päättää. Olemme tässä kuitenkin ensimmäisessä vaiheessa, ja meidän täytyy tehdä niin kuin oikeastaan aina teemme. Jos uskotte, että teidän täytyy enemmistöäänin valita eteenpäin annettava kanta, voitte kyllä hyvin tehdä sen, mutta älkää ampuko pianisteja. Me nimittäin olemme niitä. Meidän täytyy soittaa tämä melodia neuvostolle ja sitten toivoa suosionosoituksia. Toivon kuitenkin, että voimme sitten myöhemmän menettelyn kuluessa saada aikaan parannuksia, jotka ehkä myös enemmän noudattavat teidän ajatuksianne. Komissioon sen ei kuitenkaan pitäisi raueta.

Murphy
Arvoisa puhemies, kiitän komissaaria hänen huomioistaan ja panin erityisesti merkille hänen kaksikerroksisia linja-autoja koskevat huomionsa, joiden mukaan ne eivät olisi yhtä turvallisia tai helppopääsyisiä. Jos hänellä on pari tuntia aikaa, hän voisi tulla kanssani Birminghamiin, missä on Euroopan vilkkain linja-autoreitti, ja matkustaa sitten kanssani kaksikerroksisella matalalattialinja-autolla, joita Euroopassa on tällä hetkellä käytössä vain kaksi ja jotka täyttävät vähintäänkin nämä standardit. Joten jos teillä on pari tuntia aikaa, vien teidät matkalle West Midlandsiin.

Bangemann
Totta kai otan kutsunne vastaan. Tarkoitin vain, että jos tilanne on sellainen kuin sanotte, miksi te pyydätte poikkeusta näihin linja-autoille? Miksei niihin voitaisi soveltaa yleisiä sääntöjä?

Murphy
Arvoisa puhemies, siinä tapauksessa minun on oikaistava asia. Ehdotusteni mukaan poikkeus itse asiassa poistettaisiin ja näitä ajoneuvoja kohdeltaisiin aivan samoin kuin muitakin, sillä uskon, että ne ovat yhtä turvallisia ja varmoja matkustajille kuin mitkä tahansa muutkin ajoneuvot.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Tavarakauppa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Lullingin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0102/98) ehdotuksista Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi
I.Jäsenvaltioiden välisen tavarakaupan tilastoista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N: o 3330/91 muuttamisesta (KOM(97)0252 - C4-0248/97-97/1055(COD), II.Jäsenvaltioiden välisen tavarakaupan tilastoista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N: o 3330/91 muuttamisesta tuotenimikkeistön alalla (KOM(97)0275 - C4-0257/97-97/0162(COD)).
Lulling
 - (FR) Arvoisa puhemies, tiedämme kaikki täällä, että tilastot ovat tietynlaisessa epäsuosiossa, etenkin niiden keskuudessa, joiden on toimitettava tietoja.
Yhtenäismarkkinoiden voimaantulon ja rajavalvonnan poistamisen seurauksena vuonna 1993 luovuttiin vastaavista ALV- ja tilastoilmoituksista, joiden luotettavuudesta olivat vastanneet tulliviranomaiset.
Intrastat luotiin. Sen ensimmäisenä tavoitteena on varmistaa pienemmin kustannuksin kaikkien toimijoiden osalta, eli kansallisten ja yhteisön hallintoyritysten osalta, luotettavat ja ajan tasalla olevat tilastot yhteisön sisäisestä tavarakaupasta. Yritykset, varsinkaan pk-yritykset, eivät olleet ihastuneita asiaan. Intrastatin toimeenpano antoi aiheen pohtia sitä, miten yksinkertaistaa tilastotietojen toimittajien tehtävää ja miten vähentää heidän kustannuksiaan, sillä hallinnollisten velvoitteiden suhteelliset kustannukset kasvavat sitä mukaa kun yrityksen koko pienenee.
Luotettavuuden osalta on valitettavasti todettava, ettei Intrastatin toiminta ole viiden vuoden olemassaolon jälkeen tyydyttävää siitä huolimatta, että vuosittaiset kokonaiskustannukset, niiden 450 000 ilmoituksia tekevän yrityksen osalta, arvioidaan 500 miljoonaksi ecuksi, joihin tulee lisäksi 100 miljoonaa kansallisten tietojen kerääjien tietojen hyödyntämisen osalta. Tätä riittämätöntä luotettavuutta voidaan havainnollistaa sillä, jota teknikkojen ammattikielessä kutsutaan "peilitilastoiksi" , joissa tuodaan esiin tulosten suuri epäjohdonmukaisuus.
Niinpä tässä simulaatiotoimituksessa, jossa on kyse jokaiseen jäsenvaltioon saapuneen tavaramäärän korvaamisesta neljäntoista muun jäsenvaltion tavaralähetysten yhteismäärällä, pantiin esimerkiksi merkille, että vuoden 1996 osalta tuonnin määrää on Saksan kohdalla korotettava 19 miljardilla eculla ja Ranskan kohdalla 11 miljardilla eculla. Saksan osalta tämä tarkoittaa sitä, että sen kauppataseen ylijäämä jää nollaan, ja Ranskan osalta sitä, että sen vaje pahenee 7 miljardista ecusta 18 miljardiin ecuun.
Herra puhemies, käsiteltäväksemme on annettu kaksi ehdotusta, jotka ovat peräisin SLIM-aloitteesta. Valitettavasti ne eivät edusta kaikkia SLIM-aloitteen valmistelijoiden ehdotuksia, mikä on hämmästyttävää, varsinkin kun komissio ja neuvosto olivat antaneet niille hyvän vastaanoton. Vieläkin hämmästyttävämpää on, että jäsenvaltiot eivät näytä olevan edes valmiita noudattamaan näitä ehdotuksia, joita on lievennetty SLIM-aloitteen tuloksiin verrattuna. Koko mietintöni laatimisen ajan teollisuuden suurten keskusliittojen eturyhmät taivuttelivat minua, koska ne pelkäävät, että nimikkeistön alalla ehdotettu pieni yksinkertaistaminen saa ne menettämään tietoja, joita ne pitävät välttämättöminä kauppapolitiikkansa kannalta ja joita ne pystyvät hankkimaan itselleen vain kalliiden tutkimusten avulla.
Halusin tuoda esille nämä eri toimijoiden toisistaan poikkeavat ja jopa vastakkaiset intressit, eli yhtäältä pk-yrityksillä, jotka ovat kiinnostuneita ilmoitusvelvollisuuden merkittävästä keventämisestä, ja toisaalta tilastotietojen käyttäjillä, jotka ovat kiinnostuneita siitä, että heidän käytettäväkseen annetaan yksityiskohtaisia ja laadukkaita tietoja yhteisön sisäisestä tavarakaupasta.
Koska asiat kuitenkin ovat tällä mallilla ja järjestettyäni valiokunnassa tätä mielipiteiden vastakkaisuutta koskevan kuulemisen, ehdotin tarkistuksia, joiden tavoitteena oli sovittaa yhteen osapuolten edut, tarkistuksia, jotka talousasioita käsittelevä valiokunta hyväksyi, herra komissaari, kokonaisuutena ja yksimielisesti.
Haluaisimme ehdottomasti välttää sen, että näissä asetuksissa päädytään vähäisempään yksinkertaistamiseen kuin komission alkuperäisessä ehdotuksessa. Suhtaudumme sen sijaan ymmärtäväisesti keskusliittoja ja teollisuusyrityksiä kohtaan, jotka pelkäävät, että nimikkeistön yksinkertaistaminen johtaa sellaiseen tilastojen köyhtymiseen, että niiden avulla ei voida enää analysoida markkinoita.
Tiedätte, että olen hyvin kiinnostunut viininviljelystä, herra Martin. Lyhentämällä nimikkeistön koodeja kahdeksannumeroisista kuusinumeroisiksi ei tosiaankaan saataisi enää yksityiskohtaisia ja välttämättömiä tietoja, nimittäin viinin, puna- tai valkoviinin, luonteesta tai alkuperäalueesta. Se, mikä on tärkeää tämän tuotteen osalta, ei ole muiden osalta tärkeää. Siten esimerkiksi, kun kyse on keskipakopumpuista, ei ole ehdottoman välttämätöntä tietää, onko ne tarkoitettu ilma-aluksiin, onko kyse uppo-, yksivai monikammiopumpuista jne.
Ehdotamme teille siis, että rajoitamme ilmoitusvelvollisuutta poistamalla asiaankuulumattomat tiedot, esimerkiksi kuljetusmuodon ja vapaaehtoiset tiedot, että rajoitamme niiden pk-yritysten määrää, joiden on toimitettava yksityiskohtaisia tilastotietoja, että yksinkertaistamme yhdistetyn nimikkeistön käyttöä samalla, kun säilytämme yhteisen nimikkeistön yhteisön sisäisen tavarakaupan ja kolmansien maiden kanssa käytävän tavarakaupan osalta, että perustamme kumppanuuden kansallisten hallintojen ja tilastotietojen toimittajien ja käyttäjien Euroopan tasolla olevien edustajien kanssa ja että säilytämme tämän kumppanuuden puitteissa riittävän tiedottamisajan voidaksemme vastata joidenkin alojen erityistarpeisiin, kuten kuvaamani viinintuotannon alan.
Tunnustamme luonnollisesti välttämättömyyden säilyttää yhteisön sisäistä tavarakauppaa koskevan tiedon tason ja teemme aluepoliittisen valiokunnan mieliksi. Tiedämme, että tämä kaikki ei ole todellista järjestelmän uudistamista. Se on ensimmäinen askel, herra puhemies, ensimmäinen toimikokonaisuus, joka on toteutettava odotettaessa perinpohjaisempaa yksinkertaistamista.

Martin, Philippe-Armand
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, yhtenäismarkkinoiden voimaantulo mullisti kaikkien Euroopan unionin jäsenvaltioiden yritysten ja hallintojen osalta hallintokäytännöt, jotka koskevat jäsenvaltioiden välistä tavarakauppaa. ALV- ja tilastoilmoituksia, joista tulliviranomaiset huolehtivat aikaisemmin, muutettiin. Tiedonsaannin tarpeet eivät kuitenkaan sitä myötä kadonneet.
Kollegamme Astrid Lulling täsmentää tässä mietinnössä, että on välttämätöntä, että tiedot ovat luotettavia. Tiettyyn jäsenvaltioon toisesta jäsenvaltiosta tuotujen tavaroiden määrän pitäisi tavallisesti vastata jälkimmäisestä jäsenvaltiosta kyseiseen jäsenvaltioon vietyjen tuotteiden määrää. Todellisuudessa erotus on yhteensä noin 4, 6 %. Jos laskettaessa käytetään eri lukuja, Ranskan kauppataseen 6, 4 miljardin ecun alijäämä olisi yli kaksinkertainen. Koska on kuitenkin välttämätöntä yksinkertaistaa yritysten hallinnollisia velvoitteita, komissio esittää meille kaksi ehdotusta, joiden avulla näitä ilmoituksia voidaan yksinkertaistaa.
Tämän tavoitteen osalta emme voi muuta kuin antaa tunnustuksen komission aloitteelle. Esittelijän ehdottamat tarkistukset ovat kaikki tämänsuuntaisia, enkä voi muuta kuin hyväksyä ne. Useiden kollegojeni lailla halusin kuitenkin jättää lisätarkistuksen. Nimikkeistön muuttaminen ei nimittäin saa vähentää tietoa, joka on välttämätöntä sekä yrityksille että ammatillisille järjestöille. Siirtyminen nimikkeistön kahdeksannumeroisista koodeista kuusinumeroisiin koodeihin voi aiheuttaa jonkin olennaisen seikan poistamisen. Viinin tapauksessa, josta rouva Lulling äsken muistutti, ei olisi enää mahdollista erottaa toisistaan Bordeaux'n ja Bourgognen alueen viinejä, paikallisia pöytäviinejä, samppanjaa ja niin edelleen koskevaa yhteisön sisäistä kauppaa jäsenvaltiosta toiseen. Tarkistukseni tarkoitus on siis pyytää komissiota valvomaan, etteivät nämä muutokset aiheuta tätä tietojen menetystä.

Gasòliba I Böhm
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, ensimmäiseksi haluaisin liberaaliryhmän puolesta onnitella rouva Lullingia hänen jatkuvasta työstään tilastojen parissa, joka on vähän kiitosta saavaa työtä, kuten tiedämme. Kuitenkin meidän, jotka seuraamme hänen ponnisteluaan, on annettava hänelle tunnustusta tästä ponnistelusta, koska se vastaa siihen selkeään tarpeeseen, joka muodostuu Euroopan unionin vähitellen omaksumasta uudesta talous- ja rahapolitiikan ulottuvuudesta.
Jotta toiminnan, talous- ja valuuttapolitiikan suuntaviivat voidaan määritellä oikein, on välttämätöntä, kuten muiden tilastoja koskevien mietintöjen kohdalla on tullut esiin, että saatavilla on luotettavaa tietoa.
Rouva Lullingin mietintö, jota talousasioita käsittelevä valiokunta tukee yksimielisesti Lullingin komission ehdotuksiin tekemillä tarkistuksilla, on vastaus tilanteeseen, jota hän osaa tasapainottaa täydellisesti, toisin sanoen, keventämällä pienten ja keskisuurten yritysten ylimääräistä taakkaa, säilyttämällä tarvittavien lukujen luotettavuus siten, ettei asianmukaista tietoa menetetä, ja säilyttämällä toisenlaista tällä hetkellä olemassa olevaa tietoa, johon hän mietinnössään myös viittaa: tilastojen alueelliseen ulottuvuuteen liittyen. Toisin sanoen, kun puhumme esimerkiksi viinialasta, on otettava huomioon Euroopan unionin erilaiset viininviljelyalueet - minä voisin lisätä aikaisemmin mainittuihin esimerkiksi Penedésin - ja se, että näiden alueiden tuntemus Euroopan unionin sisällä käytävästä tavarakaupasta on epäilemättä erittäin arvokasta, ei ainoastaan unionin kaupallisen toiminnan riittävän lujittamisen, vaan myös yritysten kaupallisten strategioiden luomisen kannalta.
Toistan siis, että me tuemme rouva Lullingin esittämiä tarkistuksia ja haluan onnitella häntä uudelleen hänen tekemänsä työn johdosta.

De Silguy
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, aivan ensimmäiseksi annan tunnustuksen sille, että jäseniä on läsnä näinkin myöhään, ja onnittelen rouva Lullingia hänen erinomaisesta mietinnöstään, joka on jatkoa SLIMaloitteelle, jossa pyritään yksinkertaistamaan sisämarkkinoiden lainsäädäntöä.
Komissio antoi tämän aloitteen mukaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle käsiteltäväksi kesäkuussa 1997 kaksi asetusehdotusta yksinkertaistaakseen yhteisön sisäisen kaupan tilastojärjestelmää Intrastatia koskevaa perussääntelyä. Olen samaa mieltä rouva Lullingin kanssa hänen suosittelemastaan parannuksesta. Olen samaa mieltä myös herra Martinin kanssa. Valitettavasti panemme usein merkille, että tilastot eivät vastaa toisiaan, kun niitä verrataan keskenään. Tämän ehdotuksen tavoitteena ei ole kuitenkaan korjata merkille pantua puutetta. Pyrimme parhaillaan parantamaan järjestelmiämme, mutta mainitsemanne puutteen korjaamiseksi meillä on oltava vastauksia. Kaikki jäsenvaltiot eivät kuitenkaan vastaa. Vastausten on lisäksi oltava luotettavia eikä ainoastaan osittaisia.
Älkäämme siis sekoittako asioita. Tässä on kyse yksinkertaistamisesta. Parannus, joka on syytä tehdä ja jonka me yritämme tehdä, ei kuulu tämän asetusehdotuksen piiriin. Tämä ehdotus jakaantuu sitä paitsi kahteen osaan: ensimmäisessä ehdotuksessa pyritään vähentämään kerättyjen tietojen määrää, ja toisessa ehdotuksessa yksinkertaistetaan kauppatavaroiden luokittelemiseksi käytetyn tuotenimikkeistön soveltamista. Palautan mieliinne, että tässä nimikkeistössä on tällä hetkellä yli kymmenen tuhatta koodia.
Intrastat-järjestelmän perustaminen vuonna 1993 oli jo antanut mahdollisuuden vapauttaa ilmoitusvelvollisuudesta lähes 60 % kaikista yhteisön sisäisen kaupan toimijoista tilastollisten kynnysarvojen käytön ansiosta. Muistutan teille, että ennen vuotta 1993, eli ennen yhtenäismarkkinoita, jokainen yhteisön sisäinen tavaroiden liikkuminen oli hallinnollisten muodollisuuksien, etenkin ALV-ilmoituksen, alainen. Tilastojärjestelmä perustui näihin ALV-ilmoituksiin, mikä on äärimmäisen raskasta, etenkin pkyrityksille ja jopa erittäin pienille yrityksille.
Näiden kahden ehdotuksen tavoitteena, joita tänään tarkastelette, on keventää lisää näitä hallinnollisia rajoitteita, jotta yritysten ilmoitusvelvollisuutta saataisiin edelleen vähennettyä. Tämä yksinkertaistaminen kuuluu lyhyen aikavälin prosessiin, johon kuuluvat myös kaksi muuta komission asetusta, jotka on jo hyväksytty ja joissa pyritään yksinkertaistamaan ilmoitusta tavaroiden nettomäärästä ja niiden tilastollisesta arvosta.
Ehdotukset ovat jatkoa - vastaan näin joihinkin huolenaiheisiinne - komission sitoumukselle SLIM-aloitteen puitteissa, ja ne edustavat ensimmäisiä konkreettisia lainsäädäntötoimia sisämarkkinoita koskevan lainsäädännön yksinkertaistamiseksi. Mutta niissä vastataan myös lukuisiin yritysten valituksiin, jotka koskevat niiden liiallista velvollisuutta ilmoittaa tilastoista, ja etenkin tuotteiden luokitteluvaikeuksiin tuotenimikkeistön mukaan.
Voin sanoa teille, että vieläpä tänä iltana ennen istuntoon saapumista, ja vaikka sillä ei ole mitään tekemistä keskustelunaiheemme kanssa, sain jälleen puhelun eräältä teollisuudenharjoittajalta, joka valitti katkerana tätä tilastojärjestelmää sillä perusteella, että se aiheuttaa velvoitteita, jotka ovat hänen mielestään liiallisia. Komissio oli siis ehdotustensa myötä tilanteessa, jossa se etsii oikeaa tasapainoa yhtäältä kauppatilastojen toimittajien etujen ja toisaalta niiden käyttäjien etujen välillä. Kuten rouva Lulling sanoo, nämä edut ovat usein vastakkaiset, ja ne tulivat hyvin selvästi esille käymissämme neuvotteluissa etenkin eurooppalaisten keskusjärjestöjen ja kansallisten hallintojen edustajien kanssa.
Komissio pitää hyvin tärkeänä, että SLIM-aloitteen puitteissa saadaan aikaan konkreettisia lainsäädäntötoimia. Niinpä se on tyytyväinen parlamentin antamasta tuesta komission kahdelle ehdotukselle.
Voin sanoa, että komissio pystyy hyväksymään kaikki esittelijänne esittämät tarkistukset. Se ei voi hyväksyä herra Martinin esittämää tarkistusta 9, mikä ei johdu asiasisällöstä, vaan siitä, että se ylittää nimikkeistöä koskevan ongelman, jota asetusehdotuksessa käsitellään. Tarkistuksen henki välittyy sitä paitsi muista aikaisemmista tarkistuksista, jotka komissio voi hyväksyä. Esittelijänne tarkistusten joukossa on kuitenkin yksi, jota komissio ei voi hyväksyä. Kyse on tarkistuksesta 2, joka koskee 4 kohdan b alakohtaa osassa A1. Komissio kannattaa, kuten tekin, "toimitusehtoja" koskevan tiedon poistamista, mutta tätä poistoa ei voida tehdä välittömästi. Kansalliset tilastokeskukset käyttävät tällä hetkellä tätä tietoa laskeakseen tilastollisen arvon kauppavaihdolle, johon rouva Lulling äsken viittasi. Ennen tiedon poistamista on laadittava uusi laskentamenetelmä, jotta kaikki lukuja koskevat ongelmat voitaisiin ehkäistä, etenkin maksutaseen osalta.
Kyse on siis siirtymäkauden käyttöön ottamisesta, jotta saisimme jäsenvaltioiden tavoin mahdollisuuden mukauttaa tilastojärjestelmät.
Joka tapauksessa ja lopuksi, herra puhemies, rouva esittelijä, hyvät naiset ja herrat, komissio on kanssanne samaa mieltä. On syytä keskittyä pk-yrityksiä koskevaan yksinkertaistamiseen ottamalla käyttöön kynnysarvot joidenkin tietojen keräämiseksi.
Kiitos huomiostanne.

Puhemies
Kiitos, herra komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 23.00.)

