Jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikka
Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Herman Schmidin laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0187/2003) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (KOM(2003) 176 - C5-0180/2003 - 2003/0068(CNS)).

Vitorino
. (EN) Arvoisa puhemies, minulla on ilo edustaa tässä keskustelussa komissiota ja etenkin komission jäsentä Diamantopoulouta, joka ei valitettavasti voi olla täällä tänään, koska hän osallistuu parhaillaan sosiaaliasioiden neuvoston kokoukseen Luxemburgissa.
Olemme nyt saavuttaneet viimeisen vaiheen yhteisissä toimissamme, joiden tavoitteena on Euroopan työllisyysstrategian uudistaminen. Kaikki toimielimet ovat tehneet yhteistyötä saavuttaakseen hyvän kompromissin, joka onkin nyt täysin yhdenmukainen Eurooppa-neuvoston päätelmien kanssa. Kompromississa on myös otettu huomioon suurin osa Euroopan parlamentin näkemyksistä, ja se on pitkälti komission alkuperäisen ehdotuksen mukainen, vaikkakaan ei yhtä kunnianhimoinen.
Tavoitteidemme on heijastettava edessämme olevien haasteiden kirjoa. Tavoitteena on oltava ensinnäkin täystyöllisyys. Saavuttaaksemme täystyöllisyyden meidän on luotava jopa 22 miljoonaa työpaikkaa, mikäli 25 jäsenvaltion muodostamassa unionissa aiotaan saavuttaa Lissabonissa asetettu vuotta 2010 koskeva tavoite.
Laadun ja tuottavuuden osalta tämä tarkoittaa, että meidän on luotava paitsi uusia, myös parempia työpaikkoja. Taloudellisen rakenneuudistuksen hallitsemiseksi lähestymistapamme on oltava positiivinen, ja meidän on pysäytettävä tuottavuuden kasvun hidastuminen.
Yhteenkuuluvuuden ja osallisuuden parantamiseksi meidän on torjuttava lisääntyvää sosiaalista eriarvoisuutta ja pysyviä alueellisia eroja. Laajentuneessa unionissa tämä tavoite on luonnollisesti entistä haastavampi. Voimme vastata näihin haasteisiin ainoastaan varmistamalla, että kaikki keskeiset toimijat osallistuvat tiiviisti työllisyysstrategiaa koskeviin toimiin ja että kaikki toimijat työskentelevät yhdessä.
Mitkä ovat uudistuksen päätekijät? Ensinnäkin vakaus. Tämän uudistuksen avulla meidän on vastattava talouskasvumme hidastumista koskeviin lyhyen aikavälin haasteisiin, ja meidän on myös kohdattava rohkeasti uudistuksesta johtuvat pitkän aikavälin haasteet. Vuoteen 2010 saakka ulottuvaa ajanjaksoa varten laaditun vakaamman suuntaviivakokoelman, jota tarkistetaan jakson puolivälissä vuonna 2006, pitäisi auttaa meitä vastaamaan sekä lyhyen että pitkän aikavälin haasteisiin. Periaatteessa näiden suuntaviivojen olisi pysyttävä muuttumattomina ainakin kolmen vuoden ajan.
Olemme esittäneet menestyksekkäästi myös paremmin kohdistettuja, yksinkertaisempia ja tavoitehakuisempia suuntaviivoja, joissa keskitytään tiettyihin keskeisiin prioriteetteihin ja joissa tavoittelemamme tulokset esitetään selkeässä muodossa. Keskittymällä prosessin sijaan tuloksiin korostetaan entistä enemmän sitä, että tavoitteita ja indikaattoreita käytetään edistymisen kriteereinä.
Olemme saaneet parlamentilta huomattavaa tukea tässä asiassa. Vaikka olisimme voineet mennä pidemmällekin, pidän myönteisenä sitä, että meillä on edelleen kohtuullinen määrä ytimekkäitä tavoitteita. Tulosten korostaminen edellyttää myös, että jäsenvaltioille esitettävien suositusten merkitystä lisätään.
Työllisyyden suuntaviivoja ja talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja tehostettaessa on myös tärkeää pitää mielessä ne edut, joita tästä työllisyyspolitiikan koordinoinnin ja talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen uudesta tehostamisesta saadaan. Meidän on varmistettava, että näiden kahden suuntaviivakokoelman samanaikaisuus edistää täydentävyyttä ja johtaa politiikan johdonmukaisempaan koordinointiin Euroopan tasolla.
Siirryn nyt uusiin prioriteetteihin. En aio tarkastella kaikkia suuntaviivoja erikseen vaan viittaan kolmeen pääasialliseen haasteeseen, joita suuntaviivoissa käsitellään.
Ensinnäkin ihmisten ja yritysten sopeutumiskykyä on edistettävä. Sopeutumiskyky edellyttää hyvää joustavuuden ja turvallisuuden välistä tasapainoa työmarkkinoilla. Se edellyttää myös investoimista yrittäjyyteen sekä sitä, että ihmisiä ja yrityksiä autetaan selviämään paremmin taloudellisen rakennemuutoksen vaikutuksista.
Toiseksi: saavuttaaksemme täystyöllisyyden meidän on pohdittava, miten voimme edelleen lisätä työvoiman tarjontaa. Meidän on hyödynnettävä paremmin kaikkien ikäryhmien potentiaali sekä lisättävä naisten ja vanhusten työvoimaosuutta. Meidän on myös integroitava siirtolaiset täysin työmarkkinoille ja muutettava pimeä työ ilmoitetuksi työksi. Parlamentin tuki oli äärimmäisen tärkeää yhteisymmärryksen varmistamiseksi tässä nimenomaisessa kysymyksessä. Annamme nyt ulospäin selkeän viestin siitä, ettemme halua ainoastaan lisätä työllisyyttä vaan myös parantaa sitä.
Kolmanneksi: investoiminen henkilöpääomaan on yhä keskeisempi tekijä, kun pyritään luomaan paitsi uusia, myös parempia työpaikkoja. Se on ratkaisevaa työllisyyden, tuottavuuden ja osallisuuden parantamiseksi. Tämä edellyttää varojen suuntaamista henkilöpääomaan.
Seuraavaksi tarkastelen tämän parlamentin näkemyksiä. Pahoittelen vaikeuksia, joita parlamentilla on ollut aikataulun suhteen. Ymmärrän huolenne ja tiedän, että sekä neuvosto että komissio ovat tehneet kaikkensa ottaakseen näkemyksenne huomioon. Vaikeuksista huolimatta tänään esittelemäni tarkistetut suuntaviivat heijastavat voimakkaasti parlamentin näkemyksiä. Näkemyksenne ovat todellakin antaneet huomattavaa lisäarvoa monille merkittäville aloille.
Tällainen on ensinnäkin viittaus työttömyyden vähentämiseen. Parlamentti teki lujasti töitä saadakseen mukaan viittauksen, joka koskee työttömyyden vähentämisen tarvetta. Omasta mielestänikin on välttämätöntä osoittaa Euroopan kansalaisille, että näiden uudistusten tavoitteena on käydä suoraan käsiksi niihin aloihin, joista ihmiset ovat eniten huolissaan. Olen iloinen voidessani kertoa, että suuntaviivojen ensimmäisissä kappaleissa on nyt edellä mainitun kaltainen viittaus, vaikka parlamentti menikin vaatimuksissaan pidemmälle ehdottaessaan uutta, täystyöllisyyttä koskevaa tavoitetta.
Toinen ala liittyy tasa-arvoa koskevaan neljänteen yleistavoitteeseen. Parlamentin lausunnon ansiosta meillä on nyt vahvempia suuntaviivoja, joissa annetaan sukupuolikysymyksille lisää painoarvoa. Tarkistetussa tekstissä ei mennä niin pitkälle, että siinä olisi mukana neljäs yleistavoite, mutta kahden tärkeän alan osalta suuntaviivoja on tehostettu: Ensinnäkin johdantotekstissä tehdään selväksi, että yhdenvertaiset mahdollisuudet ja sukupuolten tasa-arvo ovat välttämättömiä edettäessä kohti kaikkia kolmea tavoitetta. Toiseksi meillä on nyt eheämpi, täsmällinen suuntaviiva, jossa sukupuolten tasa-arvoa käsitellään sellaisenaan.
Yrittäjyyden prioriteettiaseman korostamisen osalta komissio pitää hyvin myönteisenä parlamentin esittämiä huomautuksia, joiden mukaan yrittäjyyttä koskevien suuntaviivojen soveltamisalaa olisi laajennettava kattamaan kaikkia - eikä ainoastaan perustettavia - pk-yrityksiä koskevat tukitoimet. Tämä ehdotus on otettu huomioon.
Paikallisten ja alueellisten toimijoiden näkyvyyden osalta uusissa ehdotuksissa on otettu paremmin huomioon, miten tärkeää on varmistaa paikallisten ja alueellisten toimijoiden tiivis osallistuminen työllisyysstrategian toteuttamiseen.
Parlamentin vaatimusten mukaisesti meillä on nyt täsmällinen alueellisia eroja koskeva suuntaviiva, jossa tunnustetaan paikallisten ja alueellisten toimijoiden ratkaiseva merkitys pyrittäessä poistamaan näitä eroja.
Hallintotapaa koskevat keskustelut olivat melko hankalia. On ilmeistä, että kysymys on jäsenvaltioille hyvin arkaluontoinen. On kuitenkin tärkeää korostaa, että Euroopan uuden työllisyysstrategian menestys perustuu loppujen lopuksi tehokkaampaan toteutukseen ja parempaan hallintotapaan. Tämä korostuu entisestään, kun otetaan huomioon uusien jäsenvaltioiden tarpeet. Uudet jäsenvaltiot ovat avoimesti tunnustaneet kysymyksen ratkaisevan merkityksen. Myös hallintotapa kuuluu aloihin, joilla pidämme parlamentin voimakasta tukea hyvin myönteisenä. Suuntaviivoissa ilmaistaan nyt selkeästi parlamentaaristen elinten tiiviin osallistumisen merkitys työllisyysstrategian hallinnointia kehitettäessä. Vaikka tämä ei aivan vastaakaan ehdotustanne, jonka mukaan kansallisten parlamenttien olisi hyväksyttävä kansalliset toimintasuunnitelmat, se kuitenkin merkitsee huomattavaa edistymistä paremman hallintotavan kehittämisessä.
Tekstiä tarkistettaessa on otettu huomioon monia toiveitanne, ja uskon sen edustavan nyt kaikkien osapuolten yhteisiä näkemyksiä. Tarkistetuissa suuntaviivoissa esitetään konkreettisia tavoitteita, prioriteetteja ja kohteita, ja niiden avulla tehostetaan strategian toteutusta ja hallinnointia kokonaisuutena. Suuntaviivat muodostavat sellaisenaan erinomaisen perustan kansallisen työllisyyden tukemiselle ja työmarkkinapolitiikoille tulevina vuosina.

Puhemies.
Kiitoksia, arvoisa komission jäsen Vitorino.

Schmid, Herman (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, komission jäsentä Vitorinoa oli ilahduttavaa kuunnella. Työmme voi johtaa käytännöllisiin tuloksiin, jotka ovatkin tarpeen. EU:lla ovat huolenaan taloudellinen stagnaatio ja kasvavat ongelmat työmarkkinoilla. "Oikeaa politiikkaa" koskeva erimielisyys lisääntyy, minkä olemme tässäkin parlamentissa huomanneet. 
Toimiessani esittelijänä suurena tavoitteenani on alusta lähtien ollut saada - vaikeuksista huolimatta - koko parlamentti yhteisen politiikan taakse. Tämän politiikan perustana on ollut Lissabonin strategia, jonka mukaan taloudellinen ja teknologinen kehitys on yhdistettävä toimiin, joilla kehitetään työn, osapuolten välisen yhteistyön ja tuotannon laatua sekä erityisesti heikkoja ryhmiä koskevaa solidaarisuutta. Olemme siksi esittäneet joukon ehdotuksia. Esitän niistä nyt hyvin lyhyen tiivistelmän, koska komission jäsen Vitorino on jo kommentoinut osaa niistä.
Ensinnäkin olemme ehdottaneet tehokkaampaa keskittymistä työttömyyteen. Tämä on tärkeää, sillä ei riitä, että nostamme työllisyysastetta, kuten hyvinä aikoina on tapana tehdä. Se ei ole sama kuin työttömyyden torjuminen. Pitkäaikaistyöttömät pysyvät usein pitkäaikaistyöttöminä siitä huolimatta, että työmarkkinoille pääsy olisi mahdollista. Huomion kiinnittäminen tähän kysymykseen onkin tärkeä uudistustoimenpide.
Toiseksi olemme korostaneet voimakkaasti sitä, että nykyisen kaltaisessa taloudellisessa tilanteessa tarvitaan uusia työpaikkoja ja uusia yrityksiä, mikä edellyttää ilman muuta myös poliittisia aloitteita. Esittelemme nyt yrittäjyyttä ja uusia työpaikkoja koskevan ohjelman, joka on huomattavasti kokonaisvaltaisempi kuin komission suuntaviivoihin sisällyttämä ohjelma. Korostamme samalla edelleen laatua, kestävää kehitystä ja tulevaisuutta koskevaa näkemystä. 
Kolmanneksi keskitymme huomattavasti voimakkaammin tasa-arvokysymykseen kuin komissio omassa ehdotuksessaan. Ennen kaikkea ehdotamme, että tasa-arvo nostetaan yleisten tavoitteiden joukkoon komission ehdottamien kolmen tavoitteen rinnalle. Neuvosto ei ilmeisestikään ole vielä valmis hyväksymän tätä, mutta meidän on silti jatkettava painostusta. Tämä ei ole viimeinen tilaisuutemme.
Neljänneksi olemme esittäneet selkeitä vaatimuksia alueellisten ja paikallisten työllisyysstrategioiden osalta. Olen tyytyväinen, että näihin vaatimuksiin on selvästikin reagoitu, sillä hetken näytti varsin pahalta, kun tämä elementti oli poistettu viimeisestä suuntaviivasta. Nyt se on otettu jälleen mukaan, mikä on tärkeää, sillä ihmiset ja yritykset on saatava liikkeelle ruohonjuuritasolta lähtien, mikäli aiomme luoda Vitorinon mainitsemat 22 miljoonaa työpaikkaa.
Lopuksi olemme päättäneet suositella, että jäsenvaltioiden parlamentit ottaisivat kantaa kansallisiin toimintasuunnitelmiin. Näin suunnitelmat voidaan ankkuroida ja yhdistää paremmin kansallisiin työllisyyspolitiikkoihin. Ongelmana on ollut, että Euroopan työllisyyspolitiikkaa ei ole yhdistetty eikä integroitu kansallisiin politiikkoihin, ja siksi toiminta on ollut tehotonta. Ymmärrän, ettei neuvosto ole vielä valmis tähänkään. Meidän on ehkä käännyttävä jäsenvaltioiden puoleen ja pyydettävä joitakin niistä ottamaan asia vähitellen esille neuvostossa. Näin tehdessään niillä on parlamentin tuki takanaan.
Olemme päässeet sopimukseen myös muista kysymyksistä, mistä voimme mielestäni olla ylpeitä. Teimme valiokunnassa niinkin monta kuin 16 kompromissia ja vähensimme tarkistuksia 160 kappaleesta varsin kohtuulliseen määrään. Olen luonnollisesti pettynyt, mikäli osoittautuu, ettei Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä kaikkien näiden kompromissien jälkeenkään ole täysin tyytyväinen tulokseen. Tietyssä määrin yhteisymmärryksessämme onkin puutteita, mitä haluan kommentoida lyhyesti. 
Ensinnäkin PPE-DE-ryhmä haluaa vahvistaa komission esittämää sanamuotoa maahanmuuton ja maahanmuuttajatyövoiman osalta eikä halua, että kysymystä käsitellään suuntaviivoissa. Aivan, tämä aihe on kuuma peruna joissakin jäsenvaltioissa, mutta sille ei voida mitään. Kaikkia Euroopan maita koskee sama maailmanlaajuinen todellisuus, riippumatta siitä, onko kyse EU:n rajavaltioista tai maahanmuuton suhteen erityisen alttiista maista. Maahanmuutto rajojemme yli lisääntyy, ja meidän on tarkasteltava tätä kysymystä työllisyyspolitiikkaamme käsittelevässä asiakirjassa. Siksi vastustan tarkistusta 62.
Toisena erimielisyyden aiheena on veropolitiikka, johon liittyen on esitetty melkoinen määrä tarkistuksia. Nähdäkseni verotusjärjestelmät ovat luonteeltaan hyvin kansallisia, ja mikäli haluamme ottaa kantaa tähän kysymykseen, meidän on ilmaistava itseämme hyvin yleisellä tasolla. On mahdotonta esittää konkreettisia veropoliittisia ehdotuksia 25 maalle. Vastustan siksi PPE-DE-ryhmän esittämää tarkistusta 66, joka on erittäin radikaali. Tarkistuksessa vaaditaan yleisiä veronkevennyksiä sekä yksittäisille henkilöille että yrityksille kaikissa jäsenvaltioissa, mutta siinä ei puhuta mitään siitä, miten taloudelliseen tilanteeseen olisi suhtauduttava. Kotimaassani Ruotsissa verotuksen keventäminen ei ole lainkaan ajankohtaista, mutta tiedän, että tilanne on erilainen Saksassa ja muissa maissa.
Haluan lopuksi todeta lyhyesti, että liberaalien verotusta koskevat tarkistukset ovat todellakin luonteeltaan aivan erilaisia. Ne ovat mielenkiintoisia mutta hyvin dramaattisia. Niissä ehdotetaan verotuksen painopisteen siirtämistä henkilöverotuksesta kulutus- ja ympäristöverotukseen. Ajatus on mielestäni kiinnostava, mutta emme kyllä voi päättää siitä tämäntyyppisessä asiakirjassa.
Lopuksi totean, että olemme yleisesti ottaen päässeet yhteisymmärrykseen. On hyvin tärkeää, että pystymme sopimaan asiakirjasta, jotta voimme antaa vastauksen neuvostolle, joka odottaa ja kuuntelee, mitä meillä on tänään sanottavanamme.
Mann, Thomas (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, taloudellinen stagnaatio koettelee liian useaa valtiota Euroopan unionissa, ja monilla aloilla uudistukset ovat jääneet toteuttamatta. Ensi vuonna tapahtuva laajentuminen 15 jäsenvaltiosta suunniteltuun 25 jäsenvaltioon asettaa meille uusia haasteita. Lissabonin strategia on kunnianhimoinen strategia, ja sen toimeenpanossa on otettava huomioon nämä realiteetit. Meidän onkin asetettava Euroopan työllisyyspolitiikan suuntaviivoissa uusia prioriteetteja. Kuten komission jäsen Vitorino on jo maininnut, kyse on työllisyysasteen nostamisesta. Kyse on myös tuotteiden arvon lisäämisestä ja tuottavuusasteen nostamisesta sekä erilaisten vero- ja sosiaaliturvajärjestelmien uudistamisesta. Näissä järjestelmissä - jotka ovat itse asiassa jäsenvaltioiden vastuulla, arvoisa jäsen Schmid - on säilytettävä tasapaino joustavuuden ja turvallisuuden välillä. Kyse on niiden ihmisten aktivoimisesta, jotka haluavat tehdä työtä ja pystyvät siihen, sekä paikallisten ja alueellisten sidosryhmien tehokkaammasta osallistumisesta. Viimeiseksi mainittakoon, että kyse on myös päättäväisemmistä toimista harmaan talouden torjumiseksi.
Jäsen Schmid oli valmis hyväksymään monia ryhmäni esittämiä tarkistuksia. Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän varjoesittelijänä kiitän teitä hyvästä yhteistyöstä. Ehdotustemme vaikutus näkyy kompromisseissa, joita tehtiin lopulta 16 kappaletta. Niissä käsiteltyjä kysymyksiä ovat laadukkaiden työpaikkojen luominen opetus- ja koulutusmenetelmien avulla; investointitason nostaminen yrityksissä; elinikäisen oppimisen strategioiden laatiminen asianosaisten tarpeet ja kyvyt huomioon ottaen; tukien poistaminen aloilta, joilla ei ole tulevaisuutta, sekä työpaikkojen luominen alueille, joilla työttömyysaste on korkea.
Joitakin keskeisiä ajatuksiamme on kuitenkin jätetty pois uusien yritysten perustamisen, rahapolitiikan ja verotuksen osalta. Ensinnäkin eräs Euroopan työllisyysstrategian keskeisistä ajatuksista on yritysten perustamisen konkreettinen tukeminen, joka tarkoittaa muutakin kuin hallinnollisten toimien yksinkertaistamista ja informaatioverkostojen saattamista yritysten perustajien ulottuville. Jotta tähän voidaan päästä ja jotta tuloksena olisi uusia työpaikkoja, edullisten lainojen saantia on helpotettava. Tarvitsemmekin luotettavampaa omaa pääomarahoitusta, missä suhteessa Euroopan unioni eroaa merkittävästi Yhdysvalloista. Riittävän likviditeetin avulla voimme varmistaa kilpailukykymme.
Toiseksi emme voi hyväksyä, että jätämme huomiotta vakaussopimuksen, johon talouselämän päättäjien ja kuluttajien luottamus euroalueella perustuu. Sitä ei voida heittää syrjään, vaikka joidenkin jäsenvaltioiden ministerit julkeavatkin neuvotella sitä koskevia poikkeuksia omaa ministerinsalkkuaan varten. Luonnollisena seurauksena tämän tärkeän vakaussopimuksen heikentämisestä olisi yleisön luottamuksen menettäminen ja euron - joka on, Luojan kiitos, vahva valuutta - heikkeneminen.
Kolmanneksi laissa on oltava kannustimia, joiden avulla työllisyys saadaan houkuttelevammaksi työntekijöiden ja työnantajien kannalta. Tämä tarkoittaa työtä koskevan verotaakan keventämistä siinä määrin, että uusien työpaikkojen luominen tulee edullisemmaksi, mikä mahdollistaa nopeasti kasvavan harmaan talouden tehokkaamman torjumisen. Meidän on ylipäänsä pyrittävä keventämään verotaakkaa jäsenvaltioissa, joiden vastuulla verotus nimittäin on, niin paljon, että kansalaisilla on jälleen varaa kulutukseen ja että yrityksissä voidaan viimeinkin taas keskittyä yrittäjyyteen. Toivon kovasti, että eilisiltana vielä kertaalleen käsitellyt Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän tarkistukset hyväksytään täysistunnossa tänään puoliltapäivin. Arvoisa jäsen Schmid, vain siinä tapauksessa voin suositella kollegoilleni PPE-DE-ryhmässä tämän mietinnön tukemista - vain siinä tapauksessa!
Andersson (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan aloittaa kiittämällä jäsen Schmidiä yhteistyöstä, joka oli tätä ehdotusta laadittaessa poikkeuksellisen rakentavaa. Pidän tätä yhteistyötä tärkeänä tekijänä. Työllisyyspolitiikka on ylipäänsä tärkeää. Meillä on nyt uusi kehys, jonka sisällä voimme toimia ja jossa on kyse tehokkaammasta koordinoinnista talouden suuntaviivojen kanssa, ajattelun kohdistamisesta pidemmälle aikavälille ja keskittymisestä enemmän toimeenpanon seurauksiin jäsenvaltioissa. Kannatamme täysin tätä strategiaa. Haluan korostaa, että työllisyysstrategian kannalta on tärkeää asettaa se samalle viivalle talouden suuntaviivojen kanssa, niin että molempien painoarvo on tässä prosessissa yhtä suuri.
Sallinette minun paneutua hetkeksi yleisiin tavoitteisiin. Olemme hylänneet pilarirakenteen. On erityisen tärkeää, että tavoitteenamme on nyt täystyöllisyys. Kuten jäsen Schmid toteaa, on tärkeää myös täydentää työllisyystavoitetta työttömyyttä koskevalla tavoitteella. Vaikka näitä kahta tavoitetta kohti pyrittäisiin yhtä tehokkaasti, edistyminen ei välttämättä ole täysin samanlaista. Saattaakin olla, että työllisyystilanne kohentuu mutta työttömyysaste pysyy siitä huolimatta yhä korkeana.
Toisena tavoitteena on työn laadun parantaminen. Tulevaisuudessa Eurooppa ei kilpaile halvalla työvoimalla vaan niiden tuotteiden ja palvelujen laadulla, joita pystymme tuottamaan. Tähän tarvitsemme hyvin koulutettua työvoimaa. Euroopan kilpailukyvyn parantamiseen tähtäävällä työvoiman kouluttamisella on selkeä yhteys elinikäiseen oppimiseen.
Kolmas tärkeä kysymys on integraatio. Kyse ei ole ainoastaan alueiden välisestä integraatiosta, jonka avulla koko Euroopassa voidaan saavuttaa korkea työllisyysaste - tai täystyöllisyys. Kyse on myös niistä ryhmistä, jotka ovat nykyään suurelta osin työmarkkinoiden ulkopuolella, esimerkiksi vammaisista ja ulkomaalaisista. Tämä on tärkeää.
Tasa-arvokysymyksistä on ollut jo puhetta, ja niitä meidän onkin syytä korostaa. Edellisessä strategiassa niille oli varattu oma pilarinsa. Kansallisten parlamenttien osallistuminen näihin kysymyksiin on tärkeää, samoin kuin yleisten, yhteisten tavoitteiden täydentäminen kansallisilla tavoitteilla.
Tarkastelen seuraavaksi lyhyesti erimielisyyksiä, jotka meidän on ratkaistava valiokunnassa. Meillä on hieman erilaiset näkemykset joustavuudesta ja turvallisuudesta, mutta pääsemme kyllä sopimukseen niistä sekä tarvitsemastamme tasapainosta.
Verotuksen osalta en ole samaa mieltä jäsen Mannin kanssa. Ei tarvitse kuin katsella ympärilleen Euroopan unionissa huomatakseen, että joissakin niistä maista, joissa työttömyysaste on matala ja työllisyysaste korkea, on itse asiassa myös kirein verotus. Tämä osoittaa mielestäni, että verotuskysymys on jonkin verran monitahoisempi kuin mitä jäsen Mannin esittämästä tarkistuksesta voisi päätellä. Työllisyysasteeseen vaikuttavat monet tekijät, ja on liian yksinkertaistettua yleistää, että verojen laskeminen edistää työllisyyttä. Asia ei nimittäin ole näin.
Haluan kuitenkin todeta äänestäväni siten, että parlamentin yksimielisyys säilyy. Kaikkein pahinta olisi, jos emme toisi parlamenttina esiin näkemystämme, kun meillä on nyt siihen mahdollisuus. Aion pitää tämän mielessäni äänestyksessä.

Attwooll (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen Schmidiä hänen tekemästään kovasta työstä ja siitä tavasta, jolla hän on onnistunut muodostamaan kompromisseja poliittisten ryhmien kesken. Hänen mietinnöllään on laaja kannatuksemme.
Tästä huolimatta olemme huolissamme joistakin kysymyksistä. Ensinnäkin katsomme, että sekä varsinaiseen mietintöön että tiettyihin tarkistuksiin on päässyt ennen täysistuntoa mukaan liikaa yksityiskohtia. Toiseksi ihmettelemme joitakin säännöksiä, jotka koskevat lastenhoitoa sekä työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista. Sopivatko säännökset täysin yhteen terveen julkisen talouden kanssa? Kun niissä keskitytään julkiseen sektoriin, eikö niissä samalla unohdeta muut samojen tavoitteiden toimeenpanoon liittyvät välineet, kuten työmarkkinaosapuolet?
Täysistuntotarkistusten osalta katsomme, että tarkistusten 65 ja 66 myötä saatettaisiin lähettää vääränlaisia viestejä vihjaamalla palkkojen alentamisesta, kuten tarkistuksessa 65, ja ehdottamalla samankaltaista lähestymistapaa kaikkiin tilanteisiin, kuten tarkistuksessa 66. Pidämme asianmukaisempana itse esittämäämme tarkistusta 58.

Myönteisenä pidämme viittauksia vammaisiin, ja toivomme, että horisontaalista direktiiviä koskeva ehdotus laaditaan pian. Kannatamme sukupuolten tasa-arvoa koskevaa tavoitetta ja tunnustamme erityisesti tarpeen tukea naisten paluuta työelämään.
Lisään keskusteluun vielä oman erityisen huoleni sukupuolten välillä yhä vallitsevista palkkaeroista ja vaadin sinnikkäitä toimia niiden poistamiseksi.
Lopuksi totean, että olemme täysin samaa mieltä tarpeesta saada kaikki sidosryhmät, myös jäsenvaltioiden parlamentit, osallistumaan toimiin. Joidenkin parlamenttien osalta tämä on jo toteutunut, ja pidämme myönteisenä myös muiden tahojen, kuten European Committee of the Scottish Parliamentin, osallistumista koskevia aloitteita. Tämän pitäisi olla kuitenkin säännönmukaista. Meidän kaikkien on osallistuttava suoraan uusien ja parempien työpaikkojen luomiseen.
Figueiredo (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, eräs sosiaali- ja työllisyyspolitiikkaan vaikuttavista tekijöistä on talouspolitiikka, ja siksi on hyödytöntä käydä keskustelua, jos sillä ei ole yhteyttä talouspolitiikan suuntaviivoihin. Valitettavasti näin on juuri tämän keskustelun kohdalla kaikista esittelijän toimista huolimatta.
Komission keväällä esittämässä ennusteessa arvioidaan, ettei BKT:n kasvu euroalueella ylitä yhtä prosenttia vuonna 2003. Tällä on kielteinen vaikutus työllisyyteen, joka laskee 0,1 prosentilla, ja seurauksena on työttömyyden nousu keskimäärin 8,8 prosenttiin. Tilanteen pitäisi saada meidät huomaamaan yhteisön rahapolitiikkoja koskevat muutostarpeet. Erityisesti meidän on tarkistettava vakaussopimusta, jotta voimme antaa keskeisimmän prioriteettiaseman julkisille investoinneille ja muille työllisyyttä ja sosiaalista osallisuutta edistäville toimille. Ongelmana on vain, että tämän sijasta olemme jälleen kerran esittämässä samoja vanhoja ratkaisuja. Siksi on vaikeaa laatia uskottavia työllisyysstrategioita ja sosiaalista osallisuutta koskevia tavoitteita.
Epäilenkin yhä suuresti tässä mietinnössä ehdotettujen tavoitteiden ja kohteiden tarkoituksenmukaisuutta, kun otetaan huomioon tiedossa olevat neuvoston, komission ja useimpien jäsenvaltioiden hallitusten kannat mahdollisuudesta muuttaa talouden suuntaviivoja tai tarkistaa vakaussopimusta. Muutoksia ja tarkistuksia tarvitaan, jotta voimme lisätä ennen kaikkea laadukasta työllisyyttä, joka puolestaan mahdollistaa ihmisille sosiaalisen osallisuuden. Haluan kuitenkin muistuttaa myös myönteisistä - joskin riittämättömistä - ehdotuksista, joiden tavoitteena on työllisyysstrategian parantaminen.
Haluan painottaa, että kaikkien jäsenvaltioiden on määriteltävä ensinnäkin määrällisesti ilmaistavat kansalliset tavoitteet, jotka sisällytetään uusien suuntaviivojen mukaisesti laadittavaan ensimmäiseen kansalliseen työllisyyssuunnitelmaan. Toiseksi näistä tavoitteista on keskusteltava kansallisissa parlamenteissa. Kolmanneksi kansallisten parlamenttien on ryhdyttävä toimiin parempien tulosten saavuttamiseksi paitsi työpaikkojen luomisen, myös työttömyyden vähentämisen, tasa-arvon ja sosiaalisen osallisuuden suhteen.
Tämänhetkinen tilanne edellyttää kuitenkin paljon enemmän. Meidän on pysäytettävä työttömyyden nopea kasvu, joka aiheutuu julkisen sektorin perustavanlaatuisesta vapauttamisesta ja yksityistämisestä; monikansallisten yritysten rakennemuutoksesta ja uudelleensijoittamisesta; mikroyritysten sekä pienten ja keskisuurten yritysten kasvavista vaikeuksista ja niiden saaman tuen puutteesta; sellaisten raha- ja rajoituspolitiikkojen ylivallan jatkumisesta, jotka rajoittavat julkisia investointeja sekä työntekijöiden ja eläkeläisten ostovoiman kasvua; vaatimusten kohteena olevasta eläkeiän nostamisesta, joka on rangaistus työntekijöille ja jonka avulla ei saada aikaan uusia työpaikkoja nuorille ihmisille. Ongelmana on, että sen paremmin tämän parlamentin enemmistö kuin neuvostokaan ei hyväksy ehdotuksia tilanteen parantamiseksi. Ne päinvastoin vaativat suureksi osaksi toimia, jotka vain pahentavat nykyistä tilannetta, kuten näimme edellisen istuntojakson yhteydessä talouden suuntaviivoista käydyn keskustelun aikana. Samoinhan on käymässä tänäänkin, kun joku yrittää mennä esittelijä Schmidin tavoin hieman pidemmälle. Parannusten vaatiminen työskentelyolosuhteisiin on luonnollisesti myönteinen askel, mutta kovin hyödylliseltä ei vaikuta ehdotus, jonka mukaan työtapaturmien esiintyvyyttä olisi vähennettävä vain yhteensä 15 prosentilla ja riskialttiilla aloilla 25 prosentilla kussakin jäsenvaltiossa vuoteen 2010 mennessä. Tästä ehdotuksesta ei ole hyötyä etenkään Portugalille, jossa työtapaturmien määrä on Euroopan unionin suurin: keskimäärin maassa sattuu yksi kuolemaan johtava työtapaturma päivässä. Näiden tavoitteiden saavuttaminen edellyttää paitsi poliittista sitoutumista, myös huomattavia muutoksia talous- ja rahapolitiikkaan. Näin pitkälle emme ole valitettavasti vielä päässeet.
Lambert (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää ryhmäni puolesta esittelijää siitä suuresta työmäärästä, jonka hän on tehnyt tämän mietinnön hyväksi äärimmäisen lyhyessä ajassa. Pahoittelemme kuitenkin tässä parlamentissa vallitsevaa asianmukaisen koordinoinnin puutetta talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen osalta ja toivomme pystyvämme korjaamaan tilanteen tulevaisuudessa.
Pidämme myönteisenä mietinnössä ja komission ehdotuksissa esiintyvää yleistä pyrkimystä koordinointiin Euroopan unionin muiden strategioiden, kuten sosiaalisen osallisuuden, kanssa. Myös tässä kokonaispaketissa kuitenkin aliarvioidaan yhä selkeästi kestävän kehityksen strategian merkitys.
Olemme tyytyväisiä myös naisten aseman korostamiseen tässä mietinnössä sekä erityisesti komission esittämään vastaukseen, mutta pahoittelemme, ettei asiaa ole enää sisällytetty yleisiin tavoitteisiin. Olemme tyytyväisiä myös työ- ja perhe-elämän tasapainon korostamiseen yhä enemmän. Miehet eivät kuitenkaan voi saavuttaa tätä tasapainoa, ennen kuin naisten kohtelu työpaikoilla on todella tasa-arvoista. Tämä koskee myös tasa-arvoa palkkauksessa. 
Kannatamme tietyssä määrin joitakin työvoimakustannusten osalta tehtyjä huomautuksia, jotka liittyvät työnantajille aiheutuviin kuluihin. Palkkataso on tärkeä kysymys, ja olemme hyvin tietoisia siitä, että joissakin jäsenvaltioissa ja hakijamaissa kansallinen minimipalkkakaan ei takaa köyhyysrajan ylittämistä. Työnantajien on otettava huomioon tämä ulottuvuus eikä tarkasteltava ainoastaan työllisyyden kustannuksia.
Palatakseni vielä koordinointiin muiden politiikan alojen kanssa, meidän olisi otettava tässä suhteessa huomioon myös kauppapolitiikkamme. Työskentelemme parhaillaan sellaisen kauppajärjestelmän luomiseksi, jonka avulla voidaan vähentää tehokkaasti tuotantokustannuksia ja rohkaista yrityksiä vaihtamaan toimipaikkaa niiden etsiessä kilpailuetuja. Siksi meidän on tarkistettava kauppapolitiikkamme tavoitteet sekä näiden tavoitteiden tarkoituksenmukaisuus työllisyyspolitiikan kannalta, sillä emme ole lainkaan vakuuttuneita siitä, että nämä politiikat ovat muotoutumassa samansuuntaisiksi.
Berthu (NI).
Arvoisa puhemies, komission ehdottamat ja parlamentin arvioitaviksi annetut työllisyyspolitiikan suuntaviivat ovat täynnä hurskastelevia yleistyksiä, jotka koskevat yleisen työllisyysasteen sekä naisten ja vanhusten työllisyysasteen nostamista, työn laadun ja tuottavuuden parantamista, sosiaalisen yhteenkuuluvuuden vahvistamista ja työmarkkinoille integroitumisen edistämistä. Kaikki nämä ovat yleistyksiä, jotka olemme kuulleet jo sata kertaa. Ne eivät auta meitä mitenkään, eivätkä ne taatusti auta myöskään jäsenvaltioiden hallituksia.
Koordinoitu työllisyysstrategia olisi saattanut olla hyödyllinen, jos se olisi ollut yksityiskohtaisempi ja jos siinä olisi käsitelty tarkemmin määriteltyjä ongelmia ja vertailtu eri maita keskenään - jos siinä olisi esimerkiksi huomautettu, että euroalueeseen kuuluvissa maissa työllisyysaste lähentelee 9:ää prosenttia, kun taas euroalueen ulkopuolisissa se on 5 prosentin tuntumassa. Eikö tästä seikasta voida todellakaan vetää mitään johtopäätöksiä? Erot ovat hyvin suuria jopa euroalueen sisällä. Jos ei oteta huomioon Luxemburgia, joka muodostaa poikkeuksen, asteikon alapäässä ovat Itävalta 4,2 prosentilla ja Irlanti 4,5 prosentilla ja yläpäässä Ranska 9,3 prosentilla ja Espanja 11,9 prosentilla. Kun otetaan huomioon tämänkaltaiset erot, voimmeko todella laatia yleisesti sovellettavia suuntaviivoja ilman, että sorrumme jälleen epähavainnollisuuteen ja jopa keinotekoisuuteen? Itse painottaisin enemmän avointa koordinointia, monimuotoisuutta ja toimivien käytäntöjen vaihtoa sekä konkreettista keskustelua menestyksekkäiksi osoittautuneista kokeiluista, joita voitaisiin soveltaa uudelleen.

Bushill-Matthews (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, aloitan kiittämällä komissiota alkusanoista, joita hyvin voimakkaasti kannatan. Joustavuuden ja turvallisuuden välistä tasapainoa koskevat kysymykset sekä yrittäjyys ovat hyvin merkittäviä tekijöitä tässä keskustelussa, ja palaan niihin vielä puheenvuoroni lopuksi esittämissäni huomioissa.
Aloitan hyvin lyhyellä tarinalla, joka liittyy Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja jolla on merkitystä myös tämänaamuisen keskustelun kannalta. Toimin aikaisemmin teollisuuden parissa ja muistan tuolta ajalta elävästi erään merkittävän vähittäiskauppiaan, joka menetti markkinaosuuksiaan ja alkoi tästä syystä riitaantua mainostoimistonsa kanssa. Mainostoimistolla oli kauppiaalle hyvin yksinkertainen viesti, jonka mukaan tämä ei käyttänyt tarpeeksi rahaa mainontaan. Viesti oli yksiselitteinen, joten kauppias lisäsi mainontaan käyttämäänsä rahaa. Yrityksen markkinaosuus kuitenkin pieneni entisestään, jolloin mainostoimistosta todettiin, ettei rahaa käytetty edelleenkään tarpeeksi. Lopulta yrityksessä ymmärrettiin irtisanoa mainostoimiston kanssa tehty sopimus.
Tämän tarinan opetus on se, ettei aina riitä, jos ongelmaan tarjotaan yhä uudelleen samaa ratkaisua, sillä joskus tarvittavat ratkaisut ovat hyvin erilaisia. EU:ssa ja tässä parlamentissa kyseinen ongelma on nyt ajankohtainen. Meillä on riittävästi työllisyyttä koskevia suuntaviivoja, ja komission mietintö oli melko hyödyllinen, mutta jäsenvaltiot tietävät jo tarkkaan, mitä niiden on tehtävä. Niiltä vain puuttuu poliittinen tahto tehdä se. En usko olevan kovinkaan suureksi avuksi, jos pyrimme tekemään suuntaviivoista yksityiskohtaisempia ja ohjailevampia. Kannatan joitakin esittelijän huomioita ja kiitän häntä aidosti hänen tekemästään kovasta työstä ja asiaan uhraamistaan ajatuksista sekä etenkin siitä ripeydestä, jolla hän on työnsä tehnyt. Kannatan etenkin hänen verotukseen liittyviä ajatuksiaan. Verotus on kansallinen asia, ja olkoon niin vielä kauan. Jotkin hänen ohjailevimmista ajatuksistaan eivät kuitenkaan vaikuta mielestäni hyödyllisiltä, pikemminkin päinvastoin. Erityisen kyseenalaiselta vaikuttaa ajatus, jonka mukaan yhteistyötä sellaisten työmarkkinaosapuolten kanssa on tiivistettävä, jotka eivät edusta työnantajien tai työntekijöiden enemmistöä.
Lopuksi palaan vielä joustavuutta, turvallisuutta ja yrittäjyyttä koskevaan kysymykseen. Komission jäsen ei siis ole täällä tänään, sillä hän osallistuu parhaillaan toiseen erittäin tärkeään kokoukseen työllisyysneuvostossa, mitä pidän myönteisenä. Toivon mukaan tuossa kokouksessa, jossa muiden aiheiden ohella käsitellään epätyypillisiä työntekijöitä koskevaa direktiiviä, komissio tarttuu tilaisuuteen ja osoittaa haluavansa edistää uudenlaisia toimia eikä samoja vanhoja toimia, joita tähän saakka on edistetty. Toivon myös, että komissio uskoo yrittäjyyteen ja joustavuuteen eikä halua juuttua kiinni menneisyyteen.
Tänään on hyvin tärkeä päivä, ja odotan mainitun kokouksen sujuvan toivomallani tavalla. Pahoittelen joutuessani toteamaan esittelijälle, että niin paljon kuin kannatankin joitakin hänen sanojensa taustalla olevia ajatuksia, emme voi tänään tukea hänen mietintöään kokonaisuutena.
Hughes (PSE).
Arvoisa puhemies, minäkin kiitän esittelijää siitä valtavasta työstä, jonka hän on tehnyt hyvin vaikeissa olosuhteissa toimittaakseen meille tänään tämän mietinnön. Haluan kiittää myös komission jäsentä hänen sanoistaan sekä niistä toimista, joita komissio on toteuttanut hyväksyäkseen parlamentin tarkistukset. Tiedän neuvoston tekevän samoin ja odottavan voidakseen hyväksyä meidän tämänpäiväisen lausuntomme, niin että se voi jatkaa työtään ja hyväksyä työllisyyden suuntaviivapaketin.
Tämä kuitenkin edellyttää, että me hyväksymme tänään käsittelemämme mietinnön. Haluankin vedota tässä asiassa PPE-DE-ryhmään, jolla vaikuttaa olevan pyrkimys hakea revanssia jäsen Mannin laatiman mietinnön hylkäämisestä kevään huippukokouksessa noin kaksi kuukautta sitten. Kyseinen ryhmä on tehnyt selväksi, että se pitää joitakin tarkistuksia keskeisinä ja että mikäli parlamentti hylkää ne tänään, ryhmä äänestää koko työllisyyden suuntaviivapakettia vastaan. Tämä olisi äärimmäisen vahingollinen isku. Olemme jo onnistuneet sotkemaan työllisyyden ja talouspolitiikan suuntaviivoja koskevan tehostetun, koordinoidun prosessin. Toivon, että saamme kokonaisuuden takaisin raiteilleen ja että mainittu ryhmä luopuu tästä uhkapelistä.
Ryhmän jäsenten keskeisimpinä pitämät tarkistukset aiheuttavat meille hieman päänvaivaa. He korostavat merkittävästi esimerkiksi vakaussopimusta koskevaa tarkistusta 64. Tämä on outoa, sillä edes talous- ja raha-asioiden valiokuntaa edustava jäsen García-Margallo y Marfil ei korosta tätä kysymystä vastaavalla tavalla talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja koskevassa mietinnössään.
Tarkistuksessa 66 vaaditaan henkilöiden ja yritysten yleisen verotaakan helpottamista. Monet jäsenet ovatkin jo viitanneet tähän tarkistukseen.
Tämä on perustavanlaatuinen ideologinen kysymys, ja jotkin kollegani pitävät sitä ongelmallisena. PPE-DE -ryhmän jäsenten päätyminen korostamaan tätä kysymystä osoittaa, että he eivät pyri konsensukseen vaan että he ovat päättäneet aiheuttaa ongelmia paketin hyväksymisessä. Tämä yleisen verotaakan helpottamista koskeva tarkistus ei sovi yhteen sen tarkistuksen kanssa, jota ryhmä on esittänyt vakaussopimukseen liittyen, ja se myös liittyy alaan, josta vastuu on jäsenvaltioilla itsellään.
En voi uskoa, että PPE-DE-ryhmä torjuisi koko paketin, mikäli tämä tarkistus hylättäisiin, vaikka jäsen Mann onkin vakuuttanut minulle näin olevan. Toivon, että ryhmä vetäytyy aikeistaan. Kehotan vastahakoisesti kollegoitani pidättymään äänestämästä tarkistusta 66 koskevassa äänestyksessä. Teen näin toivoen, että tarkistus hyväksytään, vaikken itse kannatakaan sitä. Jos PPE-DE-ryhmä kuitenkin menettää tämän tarkistuksen, vetoan siihen jälleen kerran, jotta se vetäytyisi aikeistaan eikä torjuisi tätä pakettia. Se ei yksinkertaisesti kannata.
Viimeinen, hyvin tärkeä huomioni liittyy sosiaalista taloutta käsittelevään tarkistukseen 23. Viime kuussa mainitsin eurooppaosuuskunnan säännöistä käydyn keskustelun yhteydessä, että sosiaalinen talous on hävinnyt työllisyyden suuntaviivapaketista. Toivon, että pystymme ottamaan sen tämän tarkistuksen myötä jälleen mukaan.

Jensen (ELDR).
Arvoisa puhemies, moni puhuja on tänään jo huomauttanut, että työttömyystilanne on kääntynyt useassa maassa huonompaan suuntaan. Tämä on seurausta yleisen taloudellisen tilanteen epäsuotuisuudesta mutta myös siitä, että toimet sopeutumiskyvyn edistämiseksi työmarkkinoilla ovat riittämättömiä. Lisäksi on otettava huomioon, että sopeutumiskykyä koskevat vaatimukset eivät vähene tulevina vuosina. Koulutuksella on tärkeä merkitys tässä prosessissa, ja haluan tässä yhteydessä pyytää, että työllisyyspolitiikka yhdistettäisiin myös EU:n opetusministereiden yhdessä tekemiin aloitteisiin, jotta koulutuksen laatua voitaisiin parantaa avoimen koordinoinnin avulla. Pidemmällä aikavälillä tällä on kilpailukykymme kannalta suuri merkitys. Tätä tilannetta koskeva mietintöhän laaditaan syksyyn mennessä ja siitä keskustellaan keväällä 2004 pidettävässä huippukokouksessa.
Olemme kaikki samaa mieltä yhtäältä siitä, että tavoitteenamme on täystyöllisyys, ja toisaalta siitä, ettei tätä tavoitetta voida saavuttaa ilman perustaltaan tervettä taloutta, tervettä julkista rahoitusta, myönteistä investointi-ilmapiiriä ja hyvää kilpailukykyä. Nämä kaikki ovat keskeisiä tekijöitä, kun tavoitteena on luoda työpaikkoja. Tässä ei ole mitään ristiriitaista, vaikka osa parlamentista niin näyttääkin uskovan.
Mielestäni neuvosto on tehnyt hyvää työtä yksinkertaistaessaan työllisyyden suuntaviivoja. Tämä olikin tarpeen. Monet suuntaviivoista oli kyhätty kasaan ajattelematta, mitä niiden olisi todella sisällettävä. Tämä tarkoittaa yksinkertaisesti sitä, että monen suuntaviivan osalta koko prosessista on tullut vaikeaselkoisempi ja kylmäkiskoisempi. Siksi olisin halunnut parlamentin olevan säästeliäämpi tarkistusten suhteen, vaikka esittelijä onkin tehnyt suuren työn esittääkseen asiat helppotajuisesti. Mitä enemmän suuntaviivoja työllisyyspolitiikkaan ahdetaan, sitä suurempi on riski, että niitä pidetään epäolennaisina. Meidän on keskityttävä tavoitteeseemme: lisää työllisyyttä ja lisää työpaikkoja Eurooppaan.

Bouwman (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluan esittää joitakin lyhyitä huomioita, jotka koskevat jäsen Lambertin puheenvuoroa.
Komission jäsenen Vitorinon osallistuminen tähän istuntoon komission jäsenen Diamantopouloun sijaan johtuu siitä, että komission jäsen Diamantopoulou osallistuu parhaillaan työllisyyttä, sosiaalipolitiikkaa, terveyttä ja kuluttaja-asioita käsittelevän neuvoston kokoukseen. Osallistuminen kyseiseen kokoukseen on hyvä asia tämänpäiväisen äänestyksemme kannalta, ja myös tulevan päätöksenteon kannalta on erittäin myönteistä, että kokouksessa käsitellään kysymyksiä, joista olemme jo päättäneet valiokunnassa ja jotka toivon mukaan hyväksytään tänään. Tältä osin kannatan vetoomusta, jonka jäsen Hughes esitti Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmälle. Haluan myös esittää joitakin vaatimuksia. Ensinnäkin pidän vaatimaamme yleistä valtavirtaistamista hyvin tärkeänä. Sitä voitaisiin itse asiassa laajentaa edelleen, sillä mielestäni koko tasa-arvokysymys - sellaisena kuin se aiemmin esiintyi Euroopan työllisyysstrategiassa - olisi edelleen muotoiltava eräänlaiseksi tavoitteeksi.
Vaadin myös kahden toimintasuunnitelman kehittämistä. Ensimmäinen niistä on työttömyyttä koskeva toimintasuunnitelma. Kaikki tietävät, että ongelmana on lisääntyvä työttömyys ja nopeasti paheneva, pitkäkestoinen taantuma. Tälle asialle on tehtävä jotakin, sillä esimerkiksi työllisyyden edistämistä koskevan pitkän aikavälin strategian ja muilla aloilla sovellettavien lyhyen aikavälin strategioiden välillä ei ole minkäänlaista tasapainoa. Toinen toimintasuunnitelma liittyy työn laadun ja tuottavuuden parantamiseen. Etenkin työorganisaatioiden uudistamista tarvitaan kiireesti. Lopuksi totean, että meidän on mielestäni tärkeää suhtautua hyvin vakavasti paikallisiin ja alueellisiin lähestymistapoihin sekä kansallisten parlamenttien osallistumiseen.

Della Vedova (NI).
Arvoisa puhemies, tunnustan, etten juuri usko tämänkaltaisten asiakirjojen hyödyllisyyteen. Mielestäni myös Lissabonin tavoitteiden osalta on syytä miettiä nykyistä tilannetta. On helppoa olla yhtä mieltä periaatteesta, joka koskee työttömyyden vähentämistä merkittävästi vuoteen 2010 mennessä: voisin haastaa kenet tahansa osoittamaan yhdenkin eurooppalaisen kansalaisen - vasemmiston, oikeiston tai keskustan edustajan - joka olisi valmis äänestämään tätä periaatetta vastaan. On helppoa olla yhtä mieltä myös periaatteesta, jonka mukaan politiikkojen avulla olisi pystyttävä puolittamaan köyhyys vuoteen 2010 mennessä - samalla olisimme yhtä hyvin voineet sanoa "poistamaan köyhyys". Minusta tuntuu, että tällaisista tavoitteista on liiankin helppoa päästä sopimukseen. Ongelmat syntyvät siinä vaiheessa, kun on ryhdyttävä määrittelemään vaihtoehtoja, tekemään päätöksiä tai vaatimaan päätösten täsmällisyyttä, ja näitä ongelmia emme nyt pysty ratkaisemaan. On jo tunnettu tosiasia, että työllisyys lisääntyy talouskasvun myötä. Tämän ovat osoittaneet monet suositukset, joita kannatan täysin ja jotka koskevat työn laatua, miesten ja naisten tasa-arvoa, työpaikkoja ja niin edelleen. Koska työmarkkinoiden ja niihin liittyvien toimien kautta voidaan edistää talouden ja työllisyyden kasvua Euroopassa, meidän on lisättävä huomattavasti joustavuutta ja vapauttamistoimia työllisyyden ja työvoimapalvelusektorin osalta.
Verotuksen suhteen meidän on harkittava eläkejärjestelmien verottamista. Nuoret työntekijät - saksalaiset, italialaiset ja eurooppalaiset ylipäänsä - maksavat työttömyydellään siitä, että ennenaikaisesti eläkkeelle siirtyville työntekijöille myönnetään kohtuuttoman suuria eläkkeitä.

Bastos (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikoissa olisi keskityttävä selkeisiin painopisteisiin ja otettava huomioon vallitseva taloudellinen tilanne, Euroopan unionin laajentumisen asettamat vaatimukset ja Lissabonin strategian tehokkaampi toteuttaminen. Elinikäinen oppiminen, vanhusten työllisyys ja pimeän työn torjuminen ovat kaikki painopisteitä, joita on korostettava, kuten esittelijä perustellusti toteaa. Vaikka mietinnössä hahmotellaan yleisten painopisteiden merkitys, siinä käsitellään tiettyjä kysymyksiä huonommalla menestyksellä. Näitä ovat seuraavat:
Ensinnäkin vakaussopimus. Työllisyysstrategian toteuttaminen on jäsenvaltioiden vastuulla. Niiden on varmistettava, että toimiin on varattu riittävästi taloudellisia resursseja, ja otettava talouspolitiikan suuntaviivojen ja vakaussopimuksen mukaisesti huomioon terveen julkisen rahoituksen tarve. Vakaussopimus on keskeinen väline, jolla taataan julkisen rahoituksen asianmukainen hallinnointi jäsenvaltioissa, kestävä kasvu sekä talous- ja rahaliiton sujuva toiminta. Vakaussopimuksen huomioon ottaminen ja sen määräysten noudattaminen onkin välttämätöntä Euroopan työllisyysstrategian kannalta.
Toiseksi on laadittava tiukat säännöt maahanmuuton suhteesta työpaikkojen luomista koskevaan strategiaan. Maahanmuuttajien työhönoton on tapahduttava valikoidusti. Hallitsemattoman maahanmuuton välttämiseksi on tarkistettava, täyttävätkö henkilöt maahantuloa, oleskelua ja työntekoa koskevat, asiaankuuluvassa laissa määritellyt ehdot. Kansalliset lainsäädännöt ovat jäsenvaltioihin suuntautuvan laittoman maahanmuuton osalta äärimmäisen epäyhtenäisiä. Laiton maahanmuutto on lisääntynyt viime vuosina, ja sitä ovat edistäneet ihmisten liikkuvuus ja maahanmuuttoa helpottavien tahojen toimet. Kunkin jäsenvaltion omaan harkintaan on jätettävä maahanmuuttajilta vaadittujen edellytysten määrittely sekä rekrytoitavien työntekijöiden määrä, jonka on perustuttava työmarkkinoilla vallitsevaan tarpeeseen, väestönkehitykseen ja jäsenvaltion kykyyn integroida maahanmuuttajia. Lisäksi pimeän työn torjuntaan on keskityttävä uudella tarmolla alentamalla työvoimakustannuksia ja helpottamalla uusien työpaikkojen luomista.
Kolmanneksi työttömyyden vähentämisen tai naisten työmarkkinoille osallistumisen kaltaiset tavoitteet on muotoiltava haastaviksi mutta realistisiksi, ja niissä on otettava huomioon jäsenvaltioiden erilaiset lähtökohdat. Näitä tavoitteita on pidettävä pikemminkin otettavina edistysaskelina kuin saavutettavina tasoina. Muutoin saattaa käydä niin, ettei niitä hyväksytä tai että niiden sovittamisessa kansallisiin työllisyyssuunnitelmiin epäonnistutaan.
Lopuksi haluan kiittää komission jäsentä Vitorinoa, joka ilmaisi erittäin osuvasti, miten tärkeää meidän on saavuttaa turvallisuuden ja joustavuuden välinen tasapaino, sillä nämä tekijät ovat Euroopan kilpailukyvyn ja tuottavuuden kannalta keskeisiä.
Ghilardotti (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minäkin haluan kiittää komissiota sen suuntaviivoja koskevasta ehdotuksesta sekä komission jäsentä hänen puheenvuorostaan. Haluan kiittää myös esittelijää, sillä nähdäkseni hän on pyrkinyt ottamaan lyhyessä ajassa huomioon kaikki tässä parlamentissa esiintyvät näkemykset tinkimättä kuitenkaan laadullisista tavoitteista.
Haluan keskittyä joihinkin näkökohtiin. Kun otetaan huomioon taloudellinen tilanne ja Euroopan työllisyysstrategiasta viime vuosina saamamme kokemukset, näyttää siltä, että komissio on jo pyrkinyt määrittelemään ehdotuksissaan täsmällisiä tavoitteita, mikä on mielestäni erityisen merkittävää, sillä nämä tavoitteet ovat yhdenmukaisia niiden suositusten kanssa, jotka komissio on kansallisia työllisyyssuunnitelmia koskevien arvioiden perusteella antanut. Uskonkin, että tästä strategiasta on tulossa yhä täsmällisempi, mutta mikäli yhteisön toimielinten halutaan kannattavan tätä täsmällisiin toimiin tähtäävää suuntausta, tarvitsemme vahvempaa tukea monilta jäsenvaltioilta.
Tältä osin haluan keskittyä muutamaan kysymykseen. Komissio, esittelijä sekä työllisyys- ja sosiaalivaliokunta ovat täsmentäneet tarkasti joitakin komission tiedonannossa esitettyjä näkökohtia, kuten tarvetta investoida laatuun ja palveluihin naisten työllisyyden edistämiseksi. Kaikissa maissa - ja joissakin erityisesti - työllisyystilanne on tässä suhteessa masentava, sillä naisten osalta sekä toimettomuus- että työttömyysaste on korkea. Tilannetta voidaan parantaa järjestämällä naisille koulutusta ja palveluita, jotka ovatkin välttämättömiä, jotta työmarkkinoista saadaan naistyövoiman kannalta edullisia. Valiokunnassa hyväksytyt tarkistukset ovat oikeansuuntaisia. Jäsenvaltioiden tasolla tarvitaan kuitenkin tehokkaampaa kumppanuutta, johon hallitukset, kansalliset parlamentit ja paikallisviranomaiset osallistuvat kullekin kuuluvassa roolissa. Mielestäni nämä ovat konkreettisia tavoitteita. Sen suhteen olemme yksimielisiä, että meidän on joko lisättävä investointiresursseja tai kevennettävä verotusta. Tämä ei kuitenkaan sovi yhteen lineaaristen veroleikkausten kanssa, sillä molempia toimia ei voida toteuttaa yhtä aikaa.
Grönfeldt Bergman (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, perustamissopimuksessa todetaan, että meillä on oltava jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikkaa koskevia suuntaviivoja. Vaikka EU:n suuntaviivojen arvo on mielestäni hyvin kyseenalainen, juuri nyt ei ole tarkoituksenmukaista keskustella niiden olemassaolon perusteista. Siksi keskitynkin komission ehdottamiin suuntaviivoihin sekä ennen kaikkea jäsen Schmidin laatimaan mietintöön siinä muodossa, jossa valiokunta sen on hyväksynyt.
Komission ehdotuksessa on paljon hyvää, vaikka sekin hyvä on liian yksityiskohtaista. Valiokunnassa käydyn keskustelun seurauksena yksityiskohtaisia vaatimuksia ja toimia on lisätty entisestään. Jotta suuntaviivoista olisi ylipäänsä jotakin hyötyä, ne on vakiinnutettava tukevasti asianomaisessa jäsenvaltiossa. Ei ole tarkoituksenmukaista esittää yhä suurempaa määrää toimia ja yksityiskohtaisia tavoitteita siten kuin tässä ehdotuksessa esitetään. Tällä hetkellä unionissa on 15 jäsenvaltiota ja pian 25. Esimerkiksi lastenhoidon tarjoaminen vähintään 33 prosentille alle kolmivuotiaista lapsista on asia, jolla ei mielestäni pitäisi olla mitään tekemistä EU:n suuntaviivojen kanssa.
Sen lisäksi, että käsiteltävänämme oleva mietintö on yleisesti ottaen liian yksityiskohtainen, epäilen suuresti myös sitä, voidaanko mietinnössä esitettyjen ajatusten avulla edistää työllisyyden lisäämistä millään tavalla. Esittelijä toteaa, että vastuu menestyksekkään työllisyyspolitiikan toimeenpanosta on jäsenvaltioilla. Tämä pitää täysin paikkansa, sillä työllisyys ei lisäänny merkittävästi, elleivät jäsenvaltioiden hallitukset ole itse valmiita toteuttamaan toimia työmarkkinoiden uudistamiseksi. Ajattelen ennen kaikkea uudistuksia, joiden avulla helpotetaan henkilöstön työllistämistä mutta myös työntekijöiden vähentämistä. Valitettavasti asia on niin, että uskaltaakseen työllistää uuden henkilön pienen yrityksen johdon on tiedettävä, että se voi tarpeen vaatiessa myös vähentää työntekijöitä. Saksa on hyvä esimerkki siitä, mitä tapahtuu, jos joustamattomia työmarkkinoita ei uudisteta. Työttömyys on lisääntynyt maassa erittäin voimakkaasti, mihin on osittain syynä joustamaton työlainsäädäntö. Tilanne kehittyy sitä pahemmaksi, mitä pidempään työmarkkinoiden uudistamista viivytetään.
Saattaa vaikuttaa erikoiselta, että tämän parlamentin maltillisena ruotsalaisjäsenenä viittaan Yhdistyneen kuningaskunnan valtiovarainministerin hiljattain antamaan lausuntoon, mutta sanat ovat lainaamisen arvoisia. Ministeri totesi, että rakenteelliset uudistukset ovat välttämättömiä Euroopan talouden saamiseksi vauhtiin, että kaupankäyntiä on vapautettava voimakkaammin ja että erityisesti työmarkkinat on vapautettava vähentämällä säännöksiä ja järkeistämällä työvoiman suojelun tasoa. EU:n alueella on tällä hetkellä 13 miljoonaa työtöntä ihmistä. Valtiovarainministeri Brownin mukaan joustavuus ei ole uhka täystyöllisyydelle vaan perusedellytys työllisyyden lisäämiselle.
Suuntaviivojen pitäisikin olla yleisempiä, ja niissä olisi keskityttävä toimiin, jotka yhdessä talouspolitiikan suuntaviivojen kanssa todella edistävät talouskasvua ja näin ollen työllisyyttä, mikä mahdollistaa varojen suuntaamisen esimerkiksi koulutukseen ja terveydenhuoltoon.
Crowley (UEN).
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää esittelijää siitä valtavasta työstä, jonka hän on tehnyt tämän mietinnön parissa. Kun otetaan huomioon käytettävissä olleen ajan lyhyys, hän on valinnut hyvin asianmukaisen ja yhteisymmärrykseen perustuvan lähestymistavan saadakseen parlamentilta lausunnon, joka voidaan esitellä neuvoston kokouksessa. Meillä on perustamissopimuksen perusteella luonnollisesti oikeus tulla kuulluiksi, ja meidän olisikin aina käytettävä hyväksemme tällaiset tilaisuudet esittääksemme ajatuksia, joita me Euroopan unionin kansalaisten edustajina haluamme edistettävän.
Pidän ongelmallisina joitakin mietinnön sisältämiä kohtia ja etenkin niitä, jotka koskevat vakaus- ja kasvusopimukseen liittyviä kysymyksiä. Mielestäni meidän ei tarvitse enää täsmentää komission ajatuksia tässä asiassa. Loppujen lopuksihan meidän tehtävänämme ja tavoitteenamme on luoda ihmisille uusia ja parempia työpaikkoja sekä varmistaa, että lopulliset suuntaviivat ovat paremmin kohdistettuja, että ne ovat joustavia, jolloin niiden avulla voidaan hyödyntää esiin nousevia uusia mahdollisuuksia, ja että ne perustuvat kilpailuhenkeen, jolloin yrityksiä voidaan rohkaista palkkaamaan uusia ihmisiä sen sijaan, että ne siirtäisivät tuotantonsa ulkomaille tai Euroopan unionin ulkopuolelle.
Jos tarkastellaan empiiristä näyttöä, eräs avaintekijöistä uusien työpaikkojen luomisessa on ollut terve julkinen talous ja asianmukainen verotusjärjestelmä. Niillä on varmistettu, että ihmiset ovat saaneet paremman palkkion työstään ja että he ovat myös saaneet pitää suuremman osan rahoistaan itsellään, ilman että heitä olisi rangaistu työnteosta. Tämä ei koske ainoastaan työntekijöitä vaan myös yrityksiä, jotka työllistävät näitä työntekijöitä. Meidän on ylläpidettävä ja vahvistettava myös työmarkkinaneuvottelumallia, jonka avulla teollisuuden eheyttä on niin menestyksekkäästi edistetty. Tänä Euroopan vammaisten teemavuonna meidän on myös otettava huomioon vammaiset, joista noin 70 prosenttia on työttömiä. Uusia innovatiivisia toimia ja tutkimusta on tuettava, jotta vammaiset saadaan integroitua työmarkkinoille.
Suosittelen tätä mietintöä parlamentille ja kiitän parlamenttia esittämieni tarkistusten tukemisesta.

Weiler (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kiitän esittelijää hänen ehdotuksistaan, joita oma ryhmänikin tukee. Meidän mielestämme on tarpeen esittää kunnianhimoisia tavoitteita ja pragmaattisia, täsmennettyjä toimia, uusia ja innovatiivisia lähestymistapoja sekä paikallisia ja alueellisia aloitteita. Kaikkia näitä olettekin sisällyttänyt mietintöönne. Jo pitkään olemme hyväksyneet päätöslauselmia, joissa on vaadittu kansallisten parlamenttien aktiivisempaa osallistumista - ei vain Tanskan ja Skotlannin vaan kaikkien jäsenvaltioiden parlamenttien. Euroopan työllisyyspolitiikan neuvokkuutta osoittaa, että siinä annetaan myös pelivaraa kansallisille tavoitteille ja päätöksenteolle. Arvoisalle ruotsalaisjäsenelle haluan sanoa, että vaikka Saksan työmarkkinat eittämättä ovatkin uudistuksen tarpeessa, irtisanomissuojan poistaminen ei ole auttanut luomaan uusia työpaikkoja missään jäsenvaltiossa.
Haluan kuitenkin todeta kritisoivamme kristillisdemokraatteja kahdesta asiasta. Ensimmäiseen on jo viitattukin, ja se koskee tarkistusta 62. Komissio on ehdottanut, että maahanmuuton myötä markkinoille tulevaa potentiaalista työvoimaa hyödynnettäisiin maahanmuuttopolitiikan mukaisesti. Mielestäni kristillisdemokraattien on syytä kohdata tämä tosiasia sen sijaan, että se viedään järjettömyyksiin jäsenvaltioiden välisten kahdenkeskisten erityisjärjestelyjen avulla konservatiivien vaitiolon vallitessa. Emme voi tukea myöskään kautta linjan tehtäviä veroleikkauksia. Mielestäni onkin valitettavaa, että tätä tarkistusta ollaan nostamassa kaikkein keskeisimmäksi. Eurooppalaiset yrittäjät odottavat jotakin muuta: he odottavat pitkän aikavälin suunnittelun mahdollistavaa turvallisuutta, päteviä työntekijöitä, parasta mahdollista infrastruktuuria, tieteen ja tutkimuksen edistämistä, sääntöjen ja määräysten purkamista sekä investointeja. Tällaisia toimia tarvitaan, eikä niitä saada aikaan kautta linjan tehtävien veroleikkausten avulla.

Koukiadis (PSE).
Arvoisa puhemies, työllisyyden suuntaviivojen hyväksyminen on parlamentin kannalta erityisen tärkeää tänään, kun esiteltävänä on komission tarkistettu ehdotus. Siinä esitetään joukko tavoitteita, jotka muodostavat Euroopan sosiaalisen mallin uudessa taloudessa. Tässä valossa esittelijän mietinnön hyväksyminen täysistunnossa suurella enemmistöllä on paitsi ainoa tapa päästä asiassa eteenpäin, myös velvollisuutemme niitä Euroopan kansalaisia kohtaan, joiden etuja puolustamme.

Komission tekemässä aloitteessa vahvistetaan ensisijainen asema laadukkaalle kilpailulle, joka on sidoksissa työn ja julkisten palvelujen laatuun. PPE-DE-ryhmän tarkistukset johtavat politiikkaan, jolla ei edistetä ainoastaan halvan vaan yhä halvemman ja halvemman työvoiman käyttöä. Tällainen politiikka ei ole tarkoituksenmukaista, sillä se johtaa vähitellen elintason laskuun ja helpottaa sellaisten yritysten selviämistä, joiden tuottavuus on alhainen ja kasvumahdollisuudet heikot, kuten esittelijäkin perustellusti korostaa. Vakaussopimuksella rajoitetaan työmarkkinoihin puuttumista ja julkisia palveluja koskevia uudistuksia, joita ilman ojennamme palvelut yksityiselle sektorille kuin tarjottimella. Sen sijaan, että pidämme kiinni vakaussopimuksen noudattamisesta, meidän onkin vaadittava johdonmukaisesti uusia suuntaviivoja. Meidän on vaadittava maksimaalista koordinointia pienyrityksiä koskevan eurooppalaisen peruskirjan kanssa. Peruskirjassa korostetaan tietoon ja innovaatioon perustuvien yritysten tukemista sekä kannustetaan lähetnämään teollisuuspolitiikkaa Euroopan sosiaalisessa mallissa asetettuihin vaatimuksiin. Tähän mennessä tämä ei ole teollisuuspolitiikassa toteutunut, vaan siinä jätetään huomiotta työllisyyteen liittyvät kysymykset.
Olisi sääli, jos PPE-DE-ryhmä pitäisi kiinni alkuperäisistä valinnoistaan, jotka eivät johda Euroopan talouden valttina olevan laadullisen kilpailukyvyn hyödyntämiseen vaan halvan työvoiman käytön lisääntymiseen.
Lopuksi haluan kiittää komissiota, joka korostaa etenkin kansallisten parlamenttien hyvin läheistä ja entistä aktiivisempaa osallistumista, paikallisyhteisöjen liikekannallepanoa sekä tilanteen edellyttämää erityistä sitoutumista työllisyyden lisäämiseen. Näitä ajatuksia olen itsekin ollut tukemassa. Tällä tavoin pystymme paitsi laajentamaan vastuita työllisyyskysymyksissä, myös edistämään tervettä kilpailua kunkin maan eri alueiden välillä.

Pérez Álvarez (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan aloittaa kiittämällä jäsen Schmidiä erinomaisesta työstä. Kiitän häntä myös pyrkimyksestä luoda yhteistä pohjaa, vaikka emme kaikki olisikaan yhtä mieltä kaikesta.
Lissabonin Eurooppa-neuvosto asetti Euroopan unionille strategisen tavoitteen, jonka mukaan unionista oli tarkoitus tulla markkinoiden dynaamisin ja kilpailukykyisin tietopohjainen talous. Sen oli tarkoitus kyetä ylläpitämään kestävää talouskasvua ja luomaan uusia ja parempia työpaikkoja. Sosiaalisen yhteenkuuluvuuden oli tarkoitus lisääntyä. Euroopan unionin sitoutumista työpaikkojen luomiseen lujitettiin ja vahvistettiin Tukholman ja Barcelonan Eurooppa-neuvostoissa vuosina 2001 ja 2002. Mielestäni tänä aikana, jolloin Euroopan talous on seisahtunut ja laajentuminen lähestyy, on paikallaan kerrata Lissabonissa ja Barcelonassa asetetut tavoitteet, jotka on mukautettava nykyiseen taloudelliseen tilanteeseen sopiviksi.
Euroopan unionin jokaisen kansalaisen oikeus työhön on taattu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 15 artiklassa. Taloudellista toimintaa, työpaikkoja ja suotuisia olosuhteita ei voida erottaa ja käsitellä muista riippumattomina aloina. Siksi haluan keskittyä joihinkin monialaisiin ajatuksiin. Olen tietoinen aikarajoituksista ja aion vain antaa muutaman ehdotuksen. Otan huomioon, että jäsen Bastos on jo korostanut tarvetta noudattaa vakaussopimusta, jatkaa laittoman maahanmuuton torjumista ja varmistaa laillisten maahanmuuttajien integroituminen tarkoituksenmukaisella tavalla.
Mielessäni on tiettyjä ajatuksia, jotka koskevat esimerkiksi sitoutumista uusien ja parempien työpaikkojen luomiseen. Työpaikkojen on oltava sellaisia, ettei joustavuuden ja vakauden tarvitse muodostaa uhkaa työntekijöiden oikeuksille. Toinen ajatukseni liittyy esimerkiksi työtapaturmia koskevien sosiaalisten toimien saattamiseen horisontaalisiksi. Tarkoitan tällä ehkäiseviin toimiin perustuvan kulttuurin kehittämistä ja työtapaturmien torjuntaa. Loppujen lopuksi mietintö sisältää varsin täsmällisiä velvoitteita työpaikoilla tapahtuvien tapaturmien vähentämiseksi. Kolmantena mielessäni ovat tasa-arvoa koskevat toimet. On tärkeää, että asiassa mennään pidemmälle kuin palkkaus ja naisten pääsy työmarkkinoille. Mielestäni on välttämätöntä varmistaa myös se, että työpaikan asettamat vaatimukset voidaan sovittaa perhe-elämän vaatimuksiin. Niin kansallisten parlamenttien, alueellisten edustajakokousten kuin kansallisten ja paikallisten viranomaistenkin on osallistuttava toimiin tämän saavuttamiseksi, sillä niillä on hyvät mahdollisuudet määritellä olemassa olevia tarpeita. Kuten komission jäsen Vitorino totesi, niillä on myös hyvät mahdollisuudet edistää uusien työllistämismahdollisuuksien kartoittamista yhdessä kaikkien asianomaisten kanssa.

Santini (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, aion käyttää puheenvuorooni myös jäsen Andrialle ja jäsen Mantovanille varatun ajan. He ovat pyytäneet minua välittämään pahoittelunsa jouduttuaan jäämään lakkojen ja muiden vakavien asioiden vuoksi Italiaan. Sikäli kuin kykenen, esitän yhteenvedon myös heidän ajatuksistaan.
Euroopan vallanpitäjien ja etenkin Euroopan parlamentin tavoitteena on muokata sosiaalisen markkinatalouden mallia, uudistaa sitä ja tarkistaa sitä vähentämättä kuitenkaan sosiaalista sitoutumista. Työllisyysturvaa tavoiteltaessa perustana ei voida enää pitää saavutettuja etuja vaan ammattitaitoa, kovaa työtä ja elinikäistä oppimista. Palkkojen eriyttämistä on teoriassa puolustettu johdonmukaisesti, mutta käytännössä kysymys on usein sivuutettu. Eriyttäminen on otettava parlamentin todelliseksi tavoitteeksi, ja parlamentin on määriteltävä selkeästi ja päättäväisesti se prosessi, jonka avulla tavoite saavutetaan.
Uudistuksia koskevan sitoutumisen ylläpito on ennen kaikkea aktiivisten osapuolten, toisin sanoen kaikkien sosiaalisten toimijoiden vastuulla. Niiden on sitouduttava vastuuntuntoisesti edistämään koulutusta, innovaatioita ja joustavuutta sekä olemaan rikkomatta lupauksiaan siinä vaiheessa, kun toimenpiteet on toteutettava. Palkkaneuvottelurakennetta koskevalla keskustelulla on lujitettava sekä yritystasoa että palkkojen eriyttämistä: yritystasoa lujitettaessa tuottavuus paranee, jolloin yksittäisiä suoritteita voidaan arvioida. Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi on epäilemättä välttämätöntä sovittaa yhteen kansallisen tason ja yritystason palkkaneuvottelut. Kuten on jo todettu, voidaksemme saada aikaan varmoja työpaikkoja meidän on kuitenkin ennen kaikkea edistettävä investointeja - kehityksen todellista tukipilaria - etenkin niiden hankkeiden osalta, jotka tulevaisuudessa kohdistuvat Keski- ja Itä-Euroopan maihin. Yhteisyritykset ovat toinen tapa antaa vauhtia pk-yrityksille, joiden osuus on - älkäämme unohtako tätä - yli 90 prosenttia Euroopan työpaikkatarjonnasta.
Joustavuutta toteutettaessa on huolehdittava siitä, ettei siitä tule helppo vaihtoehto tietyille yrityksille, jotka haluavat hyödyntää joustavuutta luomalla etenkin nuorille ihmisille suunnattuja epätyypillisiä työpaikkoja, esimerkiksi yhteistyösopimuksia, jotka eivät takaa varmaa tulevaisuutta. Jos käytämme tätä välinettä väärin, tuloksena saattaa olla paitsi sukupolvittain epäluuloisia, epävarmoja työntekijöitä, myös matalasta tulotasosta kärsiviä, köyhiä tulevaisuuden eläkeläisiä. Näitä suuria uudistuksia toteuttaessamme meidän onkin vältettävä antamasta sijaa populismille ja pyrittävä etenemään päättäväisin, käytännöllisin ja realistisin askelin.
Sacrédeus (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää jäsen Schmidiä hänen rakentavasta työstään tämän mietinnön parissa.
Komission jäsenen Vitorinon hyväksi haluan mainita parista tarkistuksesta, joiden muotoilemisessa me kristillisdemokraatit, minä mukaan luettuna, olemme olleet mukana. Kyse on ensinnäkin väestöpoliittisesta haasteesta, joka vahvistettiin Tukholmassa maaliskuussa 2001 erääksi unionin tärkeimmistä tulevaisuuden kysymyksistä. Vuoteen 2050 mennessä Euroopassa arvioidaan olevan 40 miljoonaa eläkeläistä enemmän kuin nykyään - eli toisin sanoen 40 miljoonaa työikäistä vähemmän. Tämä todetaan tarkistuksessa 1 tärkeänä osana jäsen Schmidin mietintöä. Haluan kysyä komission jäsen Vitorinolta, miten hän näkee eläkejärjestelmän kriisin suhteessa taloudelliseen kehitykseen sekä vakavasta väestöpoliittisesta kehityksestä johtuvan kokonaisten alueiden selviytymiskamppailun Euroopan unionissa.
On rohkaisevaa, että tietyt tarkistukset, kuten työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista koskevat tarkistukset 28 ja 38, ovat nyt osa jäsen Schmidin mietintöä. Tämä yhteensovittaminen on äärimmäisen tärkeä kysymys, mutta ei ole hyvä, että tarkistuksessa 43 todetaan työ- ja perhe-elämän yhteensovittamiseen pyrittävän etenkin lastenhoitoa kehittämällä. Kyse olisi oltava pikemminkin lasten oikeudesta viettää enemmän aikaa vanhempiensa kanssa kuin siitä, että meidän olisi välttämättä kehitettävä lastenhoitojärjestelmä, jonka myötä lapsille jää vähemmän aikaa olla vanhempiensa kanssa.
Myös tarkistus 9 on tärkeä. Se koskee tarvetta lujittaa veronmaksamisen etiikkaa, edistää yhtäläisin lähtökohdin käytävää kilpailua yritysten välillä sekä vahvistaa yhteistyötä pimeän työn torjumiseksi.
Sallinette minun kiittää lopuksi tarkistuksesta 60, jossa korostetaan perheiden, perheyritysten ja sukupolvenvaihdosten merkitystä. Jos aiomme ylipäänsä tehdä jotakin pitkäaikaisten työpaikkojen luomiseksi, meidän on ratkaistava perheyritysten sukupolvenvaihdoksia koskeva kysymys.
Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 11.30.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Hernández Mollarin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0172/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin suositukseksi neuvostolle Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisestä sopimuksesta rikosoikeudellisesta yhteistyöstä ja luovutuksesta ((INI)2003/2003).

Hernández Mollar (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, mielestäni totesin parlamentissa 14. toukokuuta käydyssä keskustelussa, mitkä nyt käsiteltävänä olevan sopimuksen ominaisuudet ovat mielestämme myönteisiä ja mitkä kielteisiä.
Uskon, että suositus, jonka esittelen tänään johtamani valiokunnan puolesta, antaa todenmukaisen kuvan näkemyksistämme.
Ensinnäkin on tärkeää, että näillä sopimuksilla voidaan laajentaa perusoikeuksien suojelun soveltamisalaa. Tämän pitäisi olla yhdenmukainen unionin luoman periaatteen kanssa, joka perustuu perustuslakeihimme ja Luxemburgissa ja Strasbourgissa sijaitsevien tuomioistuintemme oikeuskäytäntöön. Euroopan unioni ei voi ottaa neuvottelujen perustaksi standardeja, jotka ovat alhaisempia kuin ne, joita vaadimme itseltämme. Meistä tämä on itsestäänselvyys, emmekä voi suostua luovutukseen tai rikosoikeudelliseen yhteistyöhön, jos se voi johtaa kuolemanrangaistukseen tai epäoikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin. Sotatuomioistuimet ovat eräs esimerkki jälkimmäisestä.
Toiseksi näiden sopimusten ansiosta molemmat osapuolet voivat parantaa asiaa koskevia menettelyjään ja jopa lainsäädäntöään. Eräs tärkeä näkökohta on tietosuojajärjestelmä, joka on määrä toteuttaa molemmin puolin Atlanttia.
Kolmanneksi yhdelläkään kansainvälisellä sopimuksella ei ole merkitystä, ellei vastavuoroisuuslauseketta sovelleta molempiin osapuoliin. Vaadimme siksi, että Guantánamon sotilastukikohdassa vangittuina olevien Euroopan kansalaisten tilanne ratkaistaan lopullisesti. Ryhmäni ei halua, että tilanteen ratkaiseminen asetetaan sopimusten allekirjoittamisen ehdoksi. Haluamme kuitenkin painottaa hyvin voimakkaasti sitä, että tilanne on ratkaistava välittömästi.
Neljänneksi näiden sopimusten myötä olisi myös voitava lujittaa ja tehostaa omaa sisäistä lainsäädäntöämme. Jäsenvaltioiden väliset nykyiset järjestelyt olisikin asetettava etusijalle. Eurooppalainen pidätysmääräys on tästä hyvä esimerkki. Sopimusten ei pitäisi kilpailla muiden asiaa koskevien yleissopimusten, kuten kansainvälisen rikostuomioistuimen perussäännön kanssa.
Viidenneksi neuvoston ja komission on valvottava Yhdysvaltojen kanssa nyt allekirjoitettavan sopimuksen kaltaisia tärkeitä sopimuksia. Tällaisia sopimuksia on valvottava myös parlamentaarisella tasolla sekä Euroopan parlamentin jäsenten että Yhdysvaltojen kongressin jäsenten muodostaman yhteisen komitean välityksellä. On molempien osapuolten edun mukaista perustaa tällainen komitea mahdollisimman pian.
Lopuksi haluaisin tarkastella kaikkein arkaluonteisinta kysymystä, nimittäin menettelyä, josta neuvosto ilmoitti täysistunnossa hiljattain järjestetyssä keskustelussa. Emme ole saaneet myönteistä vastausta pyyntöömme järjestää virallinen kuulemistilaisuus allekirjoittamista koskevien päätösten ja sopimusten ratifioinnin välisenä aikana.
Kyse on ensimmäisistä Euroopan unionin tekemistä kansainvälisistä sopimuksista, jotka perustuvat sekä toiseen että kolmanteen pilariin. Siksi parlamentin säännöllinen kuuleminen on välttämätöntä useista eri syistä.
Yksi syy on se, että hyväksyttäessä kolmannen pilarin mukaisia säädöksiä, kansainvälisiin sopimuksiin luokiteltavat säädökset mukaan luettuina, vakiokäytäntönä on oltava parlamentin kuuleminen.
Eräs toinen syy on se, että kaikissa jäsenvaltioissa sääntönä on, että parlamentti valvoo tämäntyyppisiä sopimuksia. Tällaista valvontaa on siten pidettävä yleisenä periaatteena, ja Euroopan unionin on otettava se huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan mukaisesti.
Näistä syistä katsomme, että parlamentin kuuleminen on ainoa menettely, joka vastaisi kaikilta osin Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja kansanvallan ja oikeusvaltion periaatteita.
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää teille yhden kysymyksen. Nyt kun laadimme uutta eurooppalaista perustuslakia, miten voimme perustella Euroopan kansalaisille sitä, että sopimukset, joilla on välittömiä vaikutuksia heidän ihmisoikeuksiinsa, saattavat tulla voimaan ilman, että ne annetaan Euroopan parlamentin tarkasteltavaksi?
Katsomme, että neuvoston päätös kuulla parlamenttia 24 ja 38 artiklan mukaisten sopimusten ratifioinnista olisi pitkälti sopusoinnussa perustamissopimuksen määräysten kanssa. Se olisi myös täysin asianmukaista toimielimiä koskevan politiikan näkökulmasta, kuten komissio on jo todennut.
Arvoisa puhemies, luotamme siihen, että yleisten asioiden neuvosto muuttaa kantaansa näiden väitteiden valossa. On myös sen ja koko unionin edun mukaista, että se muuttaa näkemystään ja välttää luomasta vakavaa demokratiavajetta.

Vitorino
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin ensimmäiseksi kiittää parlamenttia ja etenkin kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan puheenjohtajaa Hernández Mollaria tästä mietinnöstä, joka koskee hyvin tärkeää ja arkaluontoista aihetta. Olen tyytyväinen siihen, että sopimusluonnosten turvaluokitusta on muutettu ja että Euroopan parlamentille on annettu mahdollisuus tarkastella niitä samaan aikaan jäsenvaltioiden kansallisten parlamenttien kanssa.
On pantava merkille, että 24 ja 38 artiklan mukaisista sopimuksista neuvottelee neuvosto. Komissio ei neuvottele näistä sopimuksista kansainvälisesti. Siksi komissio osallistuu tähän keskusteluun neuvotteluprosessiin liittyvien tehtäviensä mukaisesti, mutta ministerineuvostolla on viimeinen sana.
Haluaisimme antaa tunnustusta puheenjohtajavaltioiden Belgian, Espanjan, Tanskan ja nyt Kreikan toteuttamille toimille näiden sopimusten alkuun saattamiseksi Eurooppa-neuvoston 11. päivän syyskuuta 2001 tapahtumien johdosta tekemän päätöksen seurauksena. Tämän valtuutuksen ja oikeus- ja sisäasioiden neuvoston antamien neuvotteluohjeiden pohjalta komissio panee tyytyväisenä merkille, että tämä kuulemismenettely on määrä saattaa päätökseen hyvissä ajoin, jotta Euroopan unioni ja Amerikan yhdysvallat voivat allekirjoittaa sopimukset tämän kuun lopussa järjestettävässä huippukokouksessa.
Neuvosto antoi puheenjohtajavaltiolle viime vuoden huhtikuussa Yhdysvaltojen kanssa tehtäviä sopimuksia koskevat neuvotteluvaltuudet, joiden mukaisesti komissio on ollut mukana avustamassa neuvotteluja alusta alkaen, joten sillä on erityisen hyvät valmiudet ymmärtää neuvotteluissa ilmenneitä todellisia vaikeuksia.
Käsityksemme mukaan komission tehtävänä oli auttaa saavuttamaan myönteinen tulos. Komissio yhtyy parlamentin suositusluonnoksessaan esittämään näkemykseen siitä, että monet sopimuksessa säädetyt asiat olisivat edellyttäneet pidemmälle meneviä ratkaisuja. Minulla oli mahdollisuus käydä rakentavaa keskustelua useista parlamentin esittämistä huolenaiheista kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa yhdessä Kreikan oikeusministerin kanssa. Kreikan ministeri keskusteli useista näistä huolenaiheista myös täysistunnossa viime kuussa järjestetyssä keskustelussa Euroopan unionin ja USA:n välisistä sopimuksista.
Haluan painottaa sitä, että Yhdysvaltojen edustajat olivat tyytymättömiä useisiin heille hyvin tärkeisiin kohtiin, joita Euroopan unioni vastusti voimakkaasti. Tällaisia kysymyksiä olivat muun muassa Euroopan unionin kansalaisten luovuttaminen ja luovutusta koskevat rajoitukset, jotka liittyvät poliittisiin rikoksiin.
Meidän on nyt tehtävä kokonaisarvio neuvottelujen tuloksesta. Eräs arviointiperuste on unionin tekemän sopimuksen tuoma lisäarvo verrattuna nykytilaan, joka perustuu jäsenvaltioiden ja Amerikan yhdysvaltojen kahdenvälisiin sopimuksiin. Tässä arvioinnissa on otettava asianmukaisesti huomioon se tosiasia, että kyseessä on, kuten puhemies totesi, ensimmäinen Euroopan unionin tekemä sopimus oikeus- ja sisäasioiden alalla, ja siksi se on historiallinen ennakkotapaus.
Niiden kiistämättömien etujen lisäksi, joita Yhdysvaltojen kanssa tehtävillä luovutusta ja rikosoikeudellista yhteistyötä koskevilla sopimuksilla on konkreettisen rikosoikeudellisen yhteistyön ja järjestäytyneen rikollisuuden ja terrorismin torjunnan kannalta, haluaisin painottaa seuraavia näkökohtia ja puuttua samalla joihinkin parlamentin esittämiin vakaviin huolenaiheisiin.
Kuolemanrangaistukselta suojelun osalta luovutussopimusluonnosta voidaan verrata nykyisissä kahdenvälisissä niin jäsenvaltion kuin ehdokasvaltionkin kanssa tehdyissä sopimuksissa oleviin kaikkein jyrkimpiin kuolemanrangaistuksen vastaisiin lausekkeisiin. Tämä tarkoittaa sitä, että muihin kahdenvälisiin sopimuksiin nähden tämä kuolemanrangaistuksen vastustamista koskeva säännös on suojelevampi tarkastellussa Euroopan unionin sopimuksessa kuin useimmissa muissa sopimuksissa. Lisäksi siinä sallitaan vedota kaikkiin jäsenvaltion ja Yhdysvaltojen kahdenvälisessä luovutussopimuksessa vahvistettuihin syihin luovutuksesta kieltäytymiseksi, ja siihen sisältyy mahdollisuus kuulemiseen, mikäli perustuslain periaatteet tai oikeuden lopulliset päätökset, jotka sitovat luovutuspyynnön saanutta jäsenvaltiota, voivat estää luovutuksen täytäntöönpanon. Tällä säännöksellä annetaan merkittävät takeet yhdessä johdanto-osassa esitettyjen yksilön oikeuksia, oikeudenmukaista oikeuskäsittelyä ja puolueetonta tuomioistuinta koskevien erityisten viittausten kanssa.
Korostan, että Euroopan ihmisoikeussopimuksen ja sen pöytäkirjojen on velvoitettava jäsenvaltioita. Nämä sopimusluonnokset eivät saa millään tavoin vaikuttaa näiden kansainvälisten velvoitteiden noudattamiseen.
Olen syvästi vakuuttunut myös siitä, että Eurooppa-valmistelukunta tekee myönteisen päätöksen perusoikeuskirjan sisällyttämisestä tulevaan perustuslakisopimukseen ja antaa sille täten oikeudellisesti sitovan ja perustuslakiin perustuvan aseman.
Mitä tulee luovutussopimusluonnoksen 10 artiklaan ja etenkin tilanteeseen, jossa luovutuspyyntö on ristiriidassa eurooppalaisen pidätysmääräyksen kanssa, keskenään ristiriitaiset pyynnöt vastaanottaneen jäsenvaltion on otettava huomioon useita eri tekijöitä, jotta sen tekemä päätös on suurelta osin tällaisia kilpailevia pyyntöjä koskevien luettelojen mukainen, joista on jo määrätty eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä tehdyssä puitepäätöksessä.
Toimivaltaisen viranomaisen osoittaminen on pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion tehtävä. Tällainen voi olla oikeusviranomainen, ellei kyseessä olevan jäsenvaltion ja Yhdysvaltojen kahdenvälisessä, voimassa olevassa sopimuksessa toimeenpanoviranomaista ole määrätty toimivaltaiseksi viranomaiseksi.
Sopimuksen lopullista sanamuotoa, joka laadittiin vasta hiljattain viime neuvottelukierroksella, on lisäksi parannettu sikäli, että siinä korostetaan nyt entistä voimakkaammin sitä tosiasiaa, että eurooppalaista pidätysmääräystä koskevaa puitepäätöstä voidaan muuttaa Euroopan unionin yhdentyessä edelleen. Tämä voi puolestaan johtaa Yhdysvaltojen kanssa tehtävän sopimuksen mukauttamiseen sen mukaan, miten eurooppalaista pidätysmääräystä koskeva lainsäädäntö todellisuudessa kehittyy.
Lopuksi totean tietosuojasäännöksistä, että Yhdysvaltojen kanssa tehtävän vastavuoroista oikeusapua koskevan sopimusluonnoksen asiaa koskevat säännökset perustuvat kahteen hiljattain hyväksyttyyn Euroopan unionin tekstiin: keskinäisestä oikeusavusta rikosasioissa vuonna 2000 tehtyyn Euroopan unionin yleissopimukseen ja Euroopan neuvoston tietoverkkorikollisuutta koskevaan yleissopimukseen.

Coelho (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, tänään tarkasteltavat sopimukset ovat tärkeitä ja myönteisiä sopimuksia, kuten sekä komission jäsen että aiheesta erinomaisen mietinnön kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan puolesta laatinut Hernández Mollar totesivat. Kuten sanottu, Euroopan unioni on nyt ensimmäisen kerran tehnyt luovutusta ja oikeudellista yhteistyötä koskevan sopimuksen kolmannen maan kanssa. Myös Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin entistä tiiviimpään yhteistyöhön on suhtauduttava myönteisesti, sillä näin tehostetaan kansainvälisen rikollisuuden torjuntaa sekä suojataan asianmukaisesti demokraattisia yhteiskuntiamme, yhteisiä arvojamme ja kansalaisiamme.
Yhdyn siihen arvosteluun, jota on esitetty neuvotteluja ympäröivästä salamyhkäisyydestä ja neuvoston pyrkimyksestä luokitella sopimusten teksti luottamukselliseksi ja sulkea siten parlamentti neuvottelujen ulkopuolelle. Tätä asennetta on mahdoton ymmärtää, sillä tarkastelemallamme kysymyksellä on suora vaikutus kansalaisten perusoikeuksiin. Onneksi neuvosto muutti tätä järjetöntä ja käsittämätöntä turvaluokitusta.
Kannatamme yleisesti käsiteltävänä olevia kahta sopimusta, mutta samalla on ensisijaisen tärkeää, että turvaamme tietyt näkökohdat. Ensinnäkin Yhdysvallat ei voi koskaan saada samaa kohtelua eurooppalaista pidätysmääräystä koskevassa kysymyksessä kuin Euroopan unionin jäsenvaltiot, sillä USA ei sovella sen enempää yhteisön oikeutta kuin ihmisoikeusyleissopimusta tai eurooppalaista tietosuojalainsäädäntöäkään. Toiseksi eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanolla tai kansainvälisen rikostuomioistuimen oikeuskäsittelyyn osallistumista koskevilla pyynnöillä olisi oltava etusija Yhdysvaltoihin luovuttamista koskevan pyyntöihin nähden. Kolmanneksi olisi annettava takeet siitä, että syytettyä ei voi luovuttaa Yhdysvaltoihin, jos syytetylle voidaan langettaa kuolemanrangaistus tai jos syytetty on tarkoitus tuomita poikkeus- tai sotatuomioistuimessa. Neljänneksi sopimuksessa olisi viitattava nimenomaisesti Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan 1 kohtaan sekä Euroopan perusoikeuskirjaan. Viidenneksi tarvitsemme tehokkaat ja oikeasuhteiset tietosuojasäännökset, jotta taataan vähintäänkin sama suojelun taso kuin Euroopan neuvoston yleissopimuksessa.
Toivon, että näitä aloja koskevat välttämättömät takeet annetaan, kun sopimukset allekirjoitetaan Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisessä huippukokouksessa 25. kesäkuuta.

Terrón I Cusí (PSE).
Arvoisa puhemies, kyse on todellakin merkittävästä sopimuksesta. Euroopan unioni on nyt neuvotellut ensimmäistä kertaa tämäntyyppisestä sopimuksesta itsenäisesti. Näin on luotu ennakkotapaus. Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan puheenjohtajan esittämät huolenaiheet neuvotteluihin liittyvästä menettelystä ja sopimuksen hyväksymisestä ovat siksi mielestäni täysin perusteltuja, ja yhdyn hänen näkemyksiinsä. Mielestäni Hernández Mollar on tehnyt hyvää työtä. Haluaisin myös onnitella häntä hyvästä esityksestä, siitä mitä hän meille kertoi.
Sisällöstä totean, että mielestäni olisi erittäin järkevää päästä sopimukseen Yhdysvaltojen kanssa. On kuitenkin mahdoton jättää huomiotta järjestelmiemme eroja. Etenkin kuolemarangaistusta on mahdotonta jättää huomiotta. Luovutusta koskeva varauma on siksi täysin selvä asia. Mielestäni oikeudellista yhteistyötä koskeva tilanne ei ole kuitenkaan yhtä selvä, ja siksi 9 artikla on mielestäni riittämätön.
Mielestäni ei ole myöskään järkevää, että jäsenvaltion esittämää pyyntöä ei aseteta kolmannen maan esittämän pyynnön edelle, kuten 10 artiklassa todetaan. Minun on vaikea ymmärtää myös Yhdysvaltojen kantaa kansainväliseen rikostuomioistuimeen. Tämä koskee myös muita Euroopan valtioita. Mielestäni sopimuksen tekstissä olisi tehtävä selväksi, että kansainvälisen rikostuomioistuimen esittämä pyyntö menee kolmannen maan esittämän pyynnön edelle. Olisi naurettavaa, jos näin ei olisi, kun eurooppalainen pidätysmääräys menee jopa jäsenvaltion pyynnön edelle.
Lopuksi haluaisin palata kysymykseen siitä, onko poliittisesti viisasta allekirjoittaa sopimus ilman Guantánamon tukikohtaa koskevan kysymyksen ratkaisemista. Mielestäni se ei olisi järkevää. Siksi kannatan näkemystä, jonka mukaan allekirjoittamisen ehdoksi olisi asetettava ratkaisun löytäminen useita Euroopan kansalaisia koskevaan ongelmaan. Emme itse asiassa tiedä, kuinka monta unionin ja muiden eri puolilla maailmaa sijaisevien maiden kansalaista pidetään vangittuna Guantánamon tukikohdassa. Mielestäni tilannetta on täysin mahdoton hyväksyä.
Toivon hartaasti, että jäsenvaltio ja yhteisön toimielimet käyttävät kaiken vaikutusvaltansa. Habeas corpus on totisesti eräs perusoikeuksista. Se on vahvistettu kaikissa yleissopimuksissa. Poliittisesta näkökulmasta emme yksinkertaisesti voi tehdä erityistä sopimusta sellaisen kolmannen maan kanssa, joka pitää ihmisiä edelleen vangittuina tällaisissa oloissa.

Ludford (ELDR).
Arvoisa puhemies, on ilmeisen järkevää tasoittaa niitä vaikeuksia, jotka liittyvät näiden kahden eri oikeusjärjestelmän väliseen yhteistyöhön rikollisten ja terroristien vangitsemiksi. Lainsäädännön täytäntöönpanon ja tietojenvaihdon alalla eri virastot ovat usein kateellisia toisilleen toimivalta-alueista ja erioikeuksista ja haluttomia jakamaan tietoa, koska tieto on valtaa ja byrokraattisia vaatimuksia on tarkasteltava kriittisesti. On kuitenkin täysin eri asia oikeuttaa oikeussuojan, syytettyjen oikeuksien ja tietosuojaa koskevien huolenaiheiden laiminlyönti terrorismin torjunnan nimissä.
Vastustamme näitä sopimuksia sekä menettelyyn että sisältöön liittyvistä syistä. Kuten muut ovat todenneet, neuvoston tarpeeton salamyhkäisyys on ollut täysin pöyristyttävää. Olen pahoillani, ettei neuvosto ole tänään läsnä. Se ei ole antanut minkäänlaista asianmukaista selvitystä. Ainoa mahdollinen tulkinta on se, että neuvosto haluaa väistää velvollisuuttaan vastata parlamentille toimistaan. Euroopan parlamentin kuulematta jättäminen on häpeällistä, ja tämän demokratiavajeen perusteleminen sillä, että sopimukset kuuluvat pikemminkin ulkopolitiikan kuin oikeuspolitiikan alaan, on hyvin ontuvaa. Toivon hartaasti, että EU:n uudella perustuslakisopimuksella estetään tällaisen toistuminen, sillä teemme tämänkaltaisia sopimuksia myös tulevaisuudessa. Toivon, että Euroopan kansalaiset voisivat ymmärtää, ja jonain päivänä he ymmärtävätkin, että parlamentti tai komissio - yhteisön toimielimet - eivät ole uhka kansalaisten oikeuksille vaan niiden todellinen uhka on neuvoston hallitustenvälisessä salaliitossa röyhkeästi anastama yksinomainen toimivalta.
Toivon, että komission jäsen Vitorino on oikeassa siinä, että johdanto-osalla ja tekstillä varmistetaan, ettei luovutettu Euroopan kansalainen tai asukas saa kuolemanrangaistusta eikä yksikään eurooppalainen päädy Guantánamon tukikohtaan ilman syytteiden lukemista tai ilman oikeudenkäyntiä tai joudu sotatuomioistuimeen, jolla on toimivalta langettaa kuolemanrangaistus ilman valitusoikeutta. Toivon myös, että aika näyttää, etteivät jäsenvaltiot tingi kansainväliseen tuomioistuimeen liittyvissä velvollisuuksissaan, sillä muutoin Euroopan kansalaiset todella raivostuvat. Meidän on ratkaistava Guantánamon tukikohdassa olevien eurooppalaisten häpeällinen tilanne ennen sopimuksen ratifioimista. Luottamukseni neuvostoon ei ole yhtä suuri kuin luottamukseni komission jäseneen Vitorinoon. Olen pahoillani, ettei neuvosto ole tänään läsnä parlamentissa kuulemassa vastalauseitamme.

Buitenweg (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, ryhmäni on syvästi huolestunut sopimuksesta, jonka neuvosto aikoo tehdä Yhdysvaltojen kanssa. Laajentuneen poliisiasioiden ja oikeudellisen yhteistyön seurauksena syntyvät ongelmat selitetään olemattomiksi poliittisista syistä. Yhteistyön paranemisen myötä voimme tietenkin vangita rikolliset entistä tehokkaammin, ja se on hyvä asia. Yhteistyössä on kuitenkin noudatettava epäiltyjen oikeuksia koskevia tiukkoja ehtoja, sillä muuten kansalaisten luottamus viranomaisiin heikkenee. Meidän on varmistettava, ettemme ammu suuria reikiä oikeusvaltioomme villiä länttä miellyttääksemme.
Yhdysvaltojen oikeusjärjestelmää koskevat huolenaiheeni ulottuvat kuolemanrangaistusten ja Guantánamon sotilastukikohdan kaltaisia luonnottomuuksia pidemmälle. Olen huolestunut Yhdysvaltojen järjestelmän perusperiaatteista. Yli 92 prosenttia kaikista tuomioista perustuu syyllisyyden tunnustamista koskeviin sopimuksiin. Tämä tarkoittaa sitä, että yli 92 prosentissa tapauksista todisteita ei tutkita vaan rangaistuksista pikemminkin neuvotellaan epäiltyjen kanssa, jotka pelkäävät järjettömän ankaria tuomioita. Tällainen oikeudenkäynti ei ole oikeudenmukainen, ja olen todellakin tyytyväinen siihen, että päätöslauselmassa viitataan Euroopan ihmisoikeussopimukseen, sillä siinä määrätään oikeudenmukaisesta oikeudenkäynnistä.
Eräs toinen myönteinen näkökohta Hernández Mollarin mietinnössä on se, että siinä korostetaan, että Euroopan kansalaisten luovuttamiselle Yhdysvaltioihin on muitakin vaihtoehtoja, etenkin Euroopan maaperällä tehdyissä rikoksissa. Yhdysvallat yksinkertaisesti toimittaa syytettyä koskevat todisteet EU:n jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, minkä jälkeen voimme syyttää omia kansalaisiamme omien perinteidemme mukaisesti säilyttäen omat takeemme niin, että tuomitut voivat kärsiä tuomionsa lähellä kotiaan. Tällaista menettelytapaa kutsuisin osoituksesi yhdenvertaisten kumppaneiden rakentavasta yhteistyöstä.

Coûteaux (EDD).
Arvoisa puhemies, Hernández Mollarin mietintö on täynnä hyviä aikomuksia ja epäilemättä hyväksymme sen. Se on kuitenkin naiivi omalla hyvin erikoisella tavallaan.
Miten voimme tehdä oikeudellisia sopimuksia - tai edes keskustella oikeudesta - Yhdysvaltojen kaltaisen valtion kanssa, jolla ei ole minkäänlaista käsitystä oikeudesta tai minkäänlaista kunnioitusta oikeutta ja sen nimenomaista tarkoitusta kohtaan? Miten voimme harkita kansalaistemme luovuttamista maahan tai valtioon, joka ei noudata samoja oikeudellisia sopimuksia kuin me tai noudattaa niitä yhä huonommin? Sitä tässä mietinnössä kysytään. Loppujen lopuksi neuvottelemme kuolemanrangaistuksia antavan valtion kanssa, jolle harkitsemme luovuttavamme kansalaisiamme. Tämä valtio ei kunnioita perusihmisoikeuksia, etenkään terrorismin vastaisessa lainsäädännössä; se käsittelee yhä useammat tapaukset sotatuomioistuimissa, joten voimme ehkä nähdä, miten omia kansalaisiamme tuomitaan Yhdysvaltojen sotatuomioistuimessa; sen henkilötietojen luovuttamista koskeva lainsäädäntö on räikeässä ristiriidassa meidän lakiemme kanssa. Kaiken tämän valossa voisimme lopuksi kysyä itseltämme, miksi säädämme lakeja näistä ja monista muista kysymyksistä, jos antaudumme sellaisen valtion käsiin, joka tarkoituksellisesti rikkoo näitä lakeja.
Lopuksi tärkeintä on se, että tämä valtio käyttäytyy alkukantaisten heimojen tapaan. Se ryöstää kansalaisiamme, vangitsee heidät vaivautumatta edes esittämään heille syytteitä (tarkoitan tällä tietenkin Guantánamon sotilastukikohtaa, mutta uskon, että tästä on muitakin esimerkkejä) ja hyvin todennäköisesti sallii joissakin tapauksissa jopa kidutuksen, valitettavasti piilossa uteliaiden toimittajien katseilta.
Kyseinen valtio ei itse asiassa noudata lakia, eikä meidän mielestäni tarvitse kunnioittaa minkäänlaisia laillisia siteitä tai varsinkaan oikeudellisia tai rikosoikeudellisia siteitä sen kanssa. Epäilen kuitenkin, ettei Euroopan unioni kykene omaksumaan asiaan tiukkaa kantaa, sillä se on laukaissut tämän ansan omin käsin ja osoittaa USA:ta kohtaan sellaista passiivisuutta, joka johtaa ennemmin tai myöhemmin unionille tuhoisiin tilanteisiin. Lisään vielä, että näemme jo nyt ensimmäiset merkit tällaisesta tilanteesta.

Santini (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella puheenjohtajaamme Hernández Mollaria hänen ponnisteluistaan tämän tekstin tuomiseksi täysistuntoon. Se ei ole ollut helppo tehtävä. Jos haluamme ymmärtää sopimuksen merkitystä ja etenkin sen soveltamisalaa, meidän on muistettava, miksi tämä aloite pantiin alulle. Se vaikuttimena ei ollut niinkään syyskuun 11. päivän jälkeinen välitön tunnekuohu vaan näiden traagisten tapahtumien jälkeinen kiireinen tarve perustaa verkosto eri puolilla maailmaa toimivien terroristijärjestöjen valvomiseksi ja torjumiseksi. Lainaan parlamentin joulukuussa 2001 hyväksymää päätöslauselmaa, jossa todetaan, että Euroopan unionin allekirjoittamissa oikeudellista ja poliisiasioiden yhteistyötä koskevissa sopimuksissa on noudatettava Euroopan ihmisoikeussopimusta.
Kuten on todettu, ensisijainen huolenaiheemme on se, ettemme voi sallita vankien luovuttamista, jos heitä uhkaa kuolemanrangaistus Yhdysvalloissa. Tätä periaatetta lukuun ottamatta en voi ymmärtää, mitä muita huolenaiheita meillä voisi olla. Mielestämme olisi kohtuutonta edellyttää, että tämän sopimuksen täytäntöönpanon ehdoksi asetetaan, että Guantánamon tukikohdan tilanteelle yritetään tehdä jotain. Voimme vaatia Yhdysvalloilta selvyyttä ja avoimuutta tukikohdan tapahtumissa, mutta emme saa estää tätä sopimusta etenemästä, sillä sen vaikutukset ovat edellä mainittua paljon laaja-alaisemmat, toisin sanoen se on koko maailman, ei ainoastaan USA:n, turvallisuuden mukaista. Siksi äänestimme valiokunnassa Guantánamon tukikohtaa koskevaa tarkistusta vastaan, sillä mielestämme se on erillinen kysymys, jota voidaan tarvittaessa käsitellä erikseen. Väitteestä, jonka mukaan Yhdysvallat on maa, joka ei kunnioita ihmisoikeuksia, voin vain sanoa, etten haluaisi toimia jutussa syyttäjänä. Meidän on muistettava, että Yhdysvallat on ensimmäinen todellinen kansanvalta sivilisaation historiassa. Mielestäni muutamia näkemyksiä on pidettävä ilmeisen puolueellisina.
Sopimus merkitsee valtavaa edistystä paitsi terrorismin myös talousrikosten, kansainvälisen huumausaineiden kaupan, rahanpesun, tietoverkkorikollisuuden ja ihmiskaupan torjunnassa. Nämä voivat vaikuttaa toisistaan riippumattomilta kysymyksiltä, mutta niitä yhdistää itse asiassa kiireinen tarve ryhtyä päättäväisiin, oikea-aikaisiin ja varauksettomiin toimiin.

Evans, Robert J.E. (PSE).
Arvoisa puhemies, komission jäsen Vitorino totesi keskustelun alussa, että kyse on tärkeästä ja arkaluontoisesta säädöksestä. Kukaan ei kiistä sitä. Kukaan ei kieltäisi myöskään sitä, etteikö nykytilanne edellytä tiivistä kansainvälistä yhteistyötä, ideoiden, ajatusten ja tietojen vaihtoa. Toivon kuitenkin, että neuvosto ottaa huomioon käsittelemämme mietinnön, eikä käytä tätä säädöstä jyrätäkseen Euroopan unionin hyväksymät arvot ja käytännöt.
Esittelijä Hernández Mollar sanoi, ettemme voi hyväksyä standardeja, jotka ovat alhaisempia kuin ne, joita vaadimme itseltämme Euroopan unionissa. Jäsen Coûteaux toisti muutama minuutti sitten tämän ajatuksen. Uskon, ettemme puhu vain eurooppalaisista - kyse on myös Yhdysvaltojen kansalaisten perusoikeuksista. Muutamat parlamentin jäsenet ovat hyvin varauksellisia tässä kysymyksessä, ja siksi olemme huolissamme muutamista tämän säädöksen näkökohdista.
Presidentti Bush on luvannut, että Yhdysvallat tulee aina päättäväisesti puolustamaan tasapuolista oikeutta. Jos se on totta, hänen ja muiden on välittömästi lopetettava Yhdysvalloissa tehtävä teloitukset. Yhdysvalloissa tehtyjen lukuisten murhien seurauksena 25 viime vuoden aikana on teloitettu yli 840 ihmistä. Murhiin syyllistyvät tasaväkisesti niin valkoiset kuin mustatkin, ja silti mustia amerikkalaisia on teloitettu noin 15 kertaa enemmän kuin valkoisia. Mustien oikeudenkäynnissä valamiehistö muodostuu usein pelkästään valkoisista, ja siksi meidän olisi suhtauduttava hyvin varauksellisesti Euroopan kansalaisten luovuttamiseen Yhdysvalloille, ja meidän on kyseenalaistettava entistä voimakkaammin amerikkalainen oikeusjärjestelmä, joka sallii tällaisen käytännön.
Toinen näkökohtani liittyy Guantánamon Camp Deltaan, USA:n johtamaan eräänlaiseen vankileiriin, jossa ulkomaalaisia pidetään vangittuina epämääräisen ajan ilman, että heille on luettu syytteitä. Jäsen Santini totesi, että meidän olisi tarkasteltava tätä kysymystä tuonnempana. Hyvä jäsen Santini, teidän PPE-DE -ryhmänne äänesti tätä kohtaa vastaan valiokunnassa, ja te edustatte kristillisdemokraattien ryhmää. Olen tutkinut kaikkia Guantánamon tukikohtaan liittyviä yksityiskohtia, eikä se mielestäni vastaa kristillisiä tai demokraattisia periaatteita. Olen yllättynyt siitä, että äänestitte valiokunnassa tätä kohtaa vastaan. Toivon, että harkitsette asiaa uudelleen, kun äänestätte siitä tänään.

Boogerd-Quaak (ELDR).
Arvoisa puhemies, on vastattava kolmeen peruskysymykseen: tehostetaanko tällä sopimuksella rikollisuuden torjuntaa, vahvistetaanko sillä eurooppalaista oikeudellista aluetta ja tuoko se lisäarvoa syytettyjen takeisiin nähden?
Mielestäni näihin kysymyksiin ei voi vielä vastata myöntävästi, mikä osittain johtuu noudatettavasta menettelystä. Komission jäsen Vitorino totesi, että kyse on ensimmäisestä unionin tekemästä sopimuksesta. Se on eräänlainen virstanpylväs, mutta virstanpylväät edellyttävät erilaista menettelytapaa. Takahuoneessa käytävät keskustelut, salaiset asiakirjat ja Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien vähäinen arvostus eivät ole asioita, joista virstanpylväät on tehty. Eurooppa on tähän yksin syyllinen. Oikeus- ja sisäasioiden neuvosto saa toimistaan arvosanan "hyvin huono". Se turvautuu uskomukseen, jonka mukaan Euroopassa meidän on taisteltava demokraattisten perusoikeuksien, kuten parlamentaarisen valvonnan, puolesta.
Myös sopimuksen sisältö herättää useita kysymyksiä. Siinä ei sinällään ole mitään erikoista, mutta tällaisissa tapauksissa niistä on voitava keskustella. Esimerkiksi kuka päättää lopulta luovuttamisesta: tuomarit vai ulkoministerit? Kuka voidaan luovuttaa? Miten suhtaudumme syyllisyyden tunnustamiseen ankaran tuomion välttämiseksi? Jäsen Buitenweg tarkasteli tätä kysymystä yksityiskohtaisesti. Esimerkiksi hiljattain annetun Homeland Security Act -lain vaikutuksia unionin tai sen elinten toimittamiin tietoihin ei ole arvioitu perusteellisesti. Kansainvälisen rikostuomioistuimen asema on vaarassa. Oikeusapu tai tietojen käyttö muihin tarkoituksiin ovat edelleen epäselviä kysymyksiä.
Myös Guantánamon tukikohtaa koskeva kysymys on edelleen avoin. Useat puhujat - ja etenkin kansalaisvapauksien- ja oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan puheenjohtaja Hernández Mollar - ovat puhuneet viisaasti tästä aiheesta. Tälle kysymykselle on todellakin tehtävä jotakin.
Lyhyesti sanottuna tätä sopimusta ei yksinkertaisesti voi runnoa läpi. Neuvosto aloitti neuvottelut hyvissä ajoin, mutta se on järjestelmällisesti kääntänyt selkänsä niin kansallisille parlamentille kuin Euroopan parlamentillekin, toisin kuin Yhdysvallat, joka sentään kuulee edelleen kongressiaan.
Voidaanko tätä siten pitää virstanpylväänä? Ei vielä.

Krarup (GUE/NGL).
Yhdysvaltojen ja EU:n välisissä sopimuksissa kyse on todellisuudessa tietenkin EU-maiden ja Yhdysvaltojen rikosoikeutta ja rikosoikeudellisia menettelyjä koskevien sääntöjen tai ainakin näiden olennaisten näkökohtien yhdentämisestä. Sopimusten olisi herätettävä vastarintaa kenessä tahansa oikeuteen erikoistuneessa vakavasti otettavassa poliitikossa. Nämä sopimukset edustavat EU:n oikeuspolitiikan nykyistä rappiotilaa. Pohjoismaissa alan asiantuntijat uskoivat, että pohjanoteeraus saavutettiin jo kahdessa puitedirektiivissä, jotka liittyvät eurooppalaiseen pidätysmääräykseen ja terrorismin vastaisiin toimenpiteisiin, mutta asiat ovat nyt jopa entistä huonommalla tolalla. On pantava merkille, että EU:n toimielinten toteuttama ainoa asiantunteva tutkimus näistä oikeuspolitiikan keskeisistä kysymyksistä antaa aihetta vakavaan arvosteluun, sillä EU:n säädökset rikkovat useita rikosoikeuteen ja rikosoikeudelliseen menettelyyn liittyviä perusperiaatteita niiden oikeuksien alalla, jotka ovat keskeinen osa demokraattisia perusarvojamme.
Meitä huolestuttaa niin kutsutun perusoikeuksia käsittelevien riippumattomien EU:n asiantuntijoiden verkoston tämän vuoden maaliskuun 31. päivänä antama kattava kertomus vapauden ja turvallisuuden välisestä tasapainosta, kuten he asian ilmaisevat. Onko kukaan EU-järjestelmän sisällä yhtynyt asiantuntijaryhmän esittämään arvosteluun siitä, että säädöksillä heikennetään oikeusvarmuutta? Ei varmastikaan.
Kuten totesin, näillä sopimuksilla ainoastaan pahennetaan tilannetta. EU:n järjestelmä ja jäsenvaltiot hyväksyvät nyt ensinnäkin jäsenvaltioiden kansalaisten luovuttamisen Yhdysvalloissa tapahtuvaa rikosoikeudellista syyttämistä ja vangitsemista varten, vaikka se on oikeuspoliittisesti banaanivaltio. Monet puhujat ovat viitanneet häpeälliseen tilanteeseen Guantánamon tukikohdassa, jossa EU:n kansalaisia pidetään vangittuina ja kohdellaan kaltoin olosuhteissa, jotka ovat selvästi kansainvälisen oikeuden ja oikeudellisten perusperiaatteiden vastaisia.
On käsittämätöntä, että tällaisen oikeuspolitiikaltaan banaanivaltion tasolla olevan valtion kanssa voidaan tehdä sopimuksia. Lisäksi Amerikan tiedustelupalvelulle on tarkoitus myöhemmin antaa lupa toimia jäsenvaltioissa. Salaisia neuvotteluja on käyty ennalta vuoden ajan, ja kuten neuvosto totesi, neuvoston käymien neuvottelujen suojeleminen on ollut tärkeämpää kuin demokraattinen valvonta. Voimmeko vaipua enää tämän syvemmälle? Viittaan myös mietintöä koskevaan vähemmistöön jääneeseen mielipiteeseen, jota olen ollut mukana esittämässä Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmän / Pohjoismaiden vihreän vasemmiston puolesta.

Maes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen pahoillani, ettei neuvosto ole läsnä, sillä neuvosto on se elin, joka hoitaa neuvottelut, ja se voisi vähintäänkin kuunnella, mitä sanottavaa parlamentilla on. Ei tietenkään ole mitään syytä vastustaa kansainvälisesti järjestäytyneen terrorismin ja kansainvälisesti järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa yhteistyöllä. Parlamentti pohtii nyt kuitenkin sitä, täyttyvätkö ne ehdot, joiden mukaisesti yhteistyötä on määrä harjoittaa, tyydyttävästi?
Mielestäni parlamentti on osoittanut - valiokunnan puheenjohtajan Hernández Mollarin ja useiden muiden kollegoiden välityksellä - ne vähimmäisehdot, jotka ovat parlamentin vaatimuksena ja jotka tosiaankin on täytettävä. Esimerkiksi poikkeus- tai sotatuomioistuinten kanssa ei saa tehdä minkäänlaista yhteistyötä, eikä syytettyä saa luovuttaa, jos häntä uhkaa kuolemanrangaistus. Parlamentteja on kuultava sopimuksentekomenettelystä ja sopimuksen täytäntöönpanon valvomisesta.
Olen kuullut useita kysymyksiä, ja yhdyn niihin täysin, esimerkiksi kysymykseen Yhdysvaltojen harjoittamasta yksipuolisesta ulkopolitiikasta, mikä voi johtaa yksipuolisuuteen myös luovutuksissa ja siihen, että Euroopan valtiot eivät voi odottaa saavansa paljoakaan vastineeksi.

Blokland (EDD).
Arvoisa puhemies, Hernández Mollarin mietinnössä esitetään erinomainen kuvaus Yhdysvaltojen ja EU:n välisten luovutus- ja palautussopimusten sisällöstä. Mietinnössä kannatetaan oikeutetusti näitä kahta sopimusta, mutta päätöslauselmassa on omaksuttu liian kriittinen sävy Yhdysvaltoja kohtaan. On totta, että EU:n jäsenvaltioiden ja USA:n oikeusjärjestelmät ovat erilaisia, mutta myös USA on demokraattinen valtio, jossa ihmisoikeudet on turvattu. Tämän päätöslauselman kuten myös tämän keskustelun henkimä moraalinen ylemmyys on siksi asiatonta.
Lopuksi haluaisin sanoa muutaman sanan demokraattisesta valvonnasta, jota päätöslauselmassa myös arvostellaan. Kaikkien kansallisten parlamenttien on hyväksyttävä sopimukset, ennen kuin ne voidaan ratifioida. Jos sopimusten sisältö on ristiriidassa vaikkapa yksittäisten jäsenvaltioiden ja USA:n voimassa olevien kahdenvälisten sopimusten kanssa tai ihmisoikeussopimusten kanssa, olen varma siitä, että kansalliset parlamentit pystyvät käyttämään demokraattisia oikeuksiaan. Siksi sopimuksia varmasti valvotaan.

Swiebel (PSE).
Arvoisa puhemies, päätöslauselman nykyinen teksti ei voisi enää olla selkeämpi. Euroopan parlamentin viesti on seuraava: sopimusluonnoksia ei saa tehdä ellei neuvosto poista parlamentin vastustamia muutamia perusasioita. Toivon myös, että puheenjohtajavaltio ottaa asianmukaisesti huomioon näitä sopimuksia vastaan esitetyt väitteet, sillä se on loppujen lopuksi velvollinen tekemään niin Euroopan yleissopimuksen nojalla.
Euroopan unioni tekee nyt ensimmäistä kertaa sopimuksen oikeudellisesta yhteistyöstä rikosasioissa kolmannen maan kanssa, mutta se näyttää huonoa esimerkkiä. Tulevaisuudessa neuvoston olisi otettava jäsenvaltioiden edustuslaitokset ja Euroopan parlamentti mukaan neuvotteluihin jo varhaisessa vaiheessa. Sopimusluonnosten tekstiä on pidetty salassa liian pitkään. Sitä ei voi hyväksyä, etenkään koska Yhdysvaltojen harjoittaman rikollisuuden torjunnan varjolla poljetaan perusihmisoikeuksia. Tällä asialla ei ole mitään tekemistä moraalisen ylemmyydentunteen tai amerikkalaisvastaisuuden kanssa. Yhdysvaltojen oikeudenhoito ei anna riittäviä takeita epäiltyjen oikeuksista. Rikosoikeudenkäynneissä yleisesti sovellettavissa neuvottelumenettelyissä syyttömien tuomitseminen tai riittämättömään näyttöön perustuva tuomio ei ole pois suljettua. Yhdysvalloissa 11. syyskuuta jälkeen omaksuttu uusi lainsäädäntö ja uudet menettelyt pahentavat tätä tilannetta entisestään. Jos Euroopan unioni haluaa suhtautua vakavasti omaan oikeussuojaansa, se saa tehdä nämä sopimukset Yhdysvaltojen kanssa vain, jos parlamentin selvän enemmistön vaatimat takeet sisällytetään näihin sopimuksiin.
Neuvoston on tehtävä kotiläksynsä uudelleen, ja se, että neuvostolla on tähän asti ollut vapaus jättää huomiotta vaaleilla valitun edustuslaitoksen näkemykset on osoitus Euroopan demokraattisen järjestelmän heikkoudesta - mutta emme tietenkään ole tyhmiä.

Boumediene-Thiery (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, vaikka nämä oikeudellista ja poliisiasioiden yhteistyötä koskevat sopimukset ovat erityisen tärkeitä, arvojamme on silti kunnioitettava. Haluaisinkin esittää kaksi kysymystä. Kun otetaan huomioon, että Yhdysvalloissa on edelleen käytössä kuolemanrangaistus, ja vaikka tekisimmekin sopimuksen, jolla estettäisiin kuolemanrangaistuksen täytäntöönpano, ongelma on edelleen sama: kuolemanrangaistus on arvojemme vastaista.
Rikoksiin syyllistyneiden USA:n kansalaisten, joita ei voi syyttää kansainvälisessä rikostuomioistuimessa, ja Euroopan kansalaisten, joita ei voi luovuttaa USA:han yhdysvaltalaisen tuomioistuimen oikeudenkäyntiä varten, välillä on hierarkia, ja myös tällainen syrjintä on periaatteidemme vastaista. Guantánamon tukikohdan vankien tapaus on mitä räikein osoitus siitä, että USA ei kunnioita perusoikeuksia, sillä se on saattanut nämä miehet erityistuomioistuinten eteen ja rikkonut vakavasti näiden oikeutta puolustukseen. He kärsivät alentavasta, epäinhimillisestä kohtelusta, joka on vastoin kansainvälistä oikeutta ja yleismaailmallista ihmisoikeuksien julistusta. Voiko unioni tosiaankin hyväksyä syytetyn luovuttamisen USA:han tällaisissa oloissa riippumatta siitä, minkä maan kansalainen hän on?
Mitä takeita meillä lopulta on siitä, että USA todellakin noudattaa unionin kanssa tehtyä sopimusta, sillä se ei noudata kansainvälisiä velvollisuuksiaan, jättää huomiotta kansainvälisen oikeuden ja luulee olevansa lain yläpuolella ja oikeutettu tekemään yksipuolisia päätöksiä, kuten hyökkäyksessä Irakiin?

Sandbæk (EDD).
Arvoisa puhemies, syyskuun 11. päivän tapahtumat olivat traagisia ja täysin anteeksiantamattomia. Kukaan ei toivo niiden toistuvan, mutta olisi lähes yhtä traagista nähdä, miten niiden varjolla rikotaan perusihmisoikeuksia ja oikeusvarmuutta koskevia takeita, joilla meitä EU:n kansalaisia yleensä suojellaan.
Kuten vähemmistöön jääneessä mielipiteessä aivan oikein korostetaan, EU:n ja Yhdysvaltojen väliset sopimukset eivät koske vain kyseenalaisia toimia terrorismin torjumiseksi; sopimukset ovat epäilyttävä perusta luovutukselle ja oikeudelliselle yhteistyölle rikosasioissa yleensä. Sopimusten mukaan Euroopan kansalaiset, joiden väitetään tehneen rikoksen, josta rangaistuksena on vähintään vuoden vankeus, voidaan luovuttaa Yhdysvaltoihin - maahan, jossa on käytössä kuolemanrangaistus, kuten monet ovat huomauttaneet.
Emme voi mitenkään kannattaa näiden kansainvälisten sopimusten taustalla olevaa ajattelutapaa, ja äänestän siksi mietintöä vastaan, mutta haluaisin pyytää teitä kannattamaan Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmän / Pohjoismaiden vihreän vasemmiston esittämiä tarkistuksia.

Alavanos (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa, että on todellakin raivostuttavaa, ettei neuvosto ole läsnä tämänkaltaisessa keskustelussa, etenkin kun otetaan huomioon, että Euroopan parlamentti varoitti neuvostoa ennakkoon edellisessä täysistunnossa. Olisi hyvä, jos komissio ja neuvosto kiinnittäisivät huomiota Euroopan parlamentin etukäteisvaroituksiin, etenkin näin tärkeästä aiheesta. Ehkäpä neuvoston ainoa perustelu poissaololleen olisi se, että sen puheenjohtaja on jossakin lukkojen takana lukemassa Amnesty Internationalin kertomusta vuodelta 2003, jonka mukaan nykypäivänä suurimpia oikeuksiimme kohdistuvia uhkia ovat Yhdysvaltain 11. päivän syyskuuta varjolla toteuttamat yleismaailmalliset toimenpiteet, joilla pyritään heikentämään kansalaisten demokraattisia ja muita oikeuksia ja mitätöimään ne.
Nyt tarkasteltavassa, oikeudellista yhteistyötä ja luovutusta koskeviin sopimuksiin liittyvässä kysymyksessä kyse on siitä, että Yhdysvaltain mallia oikeuksien rajoittamisessa ja eritoten kuolemanrangaistuksessa halutaan viedä muihin maihin. Yhdysvallat vie tätä mallia maihimme, ja puheenjohtajavaltio Kreikan johdolla me häpeämättömästi tuomme sen unioniin näillä sopimuksilla.
Haluaisin pyytää komission jäsentä Vitorinoa esittämään kantansa. Arvoisa komission jäsen, nyt kun olette vielä täällä ettekä ole vielä Naton pääsihteeri, miksi mielestänne sopimuksen 13 artiklassa, jossa viitataan sellaisen henkilön luovutuspyyntöön, jota voi uhata kuolemanrangaistus, käytetään ilmaisua Euroopan unioni " voi evätä" Amerikan yhdysvaltojen luovutuspyynnön ilmaisun "epää" asemesta? Miksi? Voisitteko perustella asian meille niin, että myös ymmärrämme sen.

Vitorino
. Arvoisa puhemies, näissä keskusteluissa komissio on ollut vain amicus curiae'n asemassa, sillä se ei ole ollut neuvotteluosapuoli vaan se on ainoastaan avustanut neuvoston puheenjohtajavaltioita neuvotteluissa. Siksi pyrin selventämään vain muutamia mainittuja kohtia ja esittämään komission näkemyksen näistä kohdista.
Aloitan 13 artiklasta. Pyrin ilmaisemaan itseni selkeästi. USA:n ja EU:n sopimus on kahdenvälinen sopimus, jolla säännellään Euroopan unionin ja Amerikan yhdysvaltojen välistä suhdetta. Sillä ei säännellä Euroopan unionin jäsenvaltioiden välisiä suhteita tai jäsenvaltioiden muiden kansainvälisten oikeusvälineiden mukaisia velvollisuuksia. Kaikki jäsenvaltiot ovat sitoutuneet Euroopan ihmisoikeusyleissopimukseen ja siihen liittyvään erityiseen pöytäkirjaan, jossa kielletään kuolemanrangaistus. Tämä tarkoittaa sitä, että Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksessa vahvistettujen kansainvälisten velvollisuuksiensa mukaisesti jäsenvaltiot kieltäytyvät luovutuksesta, jos sitä voi seurata kuolemanrangaistus.
Tämä ei perustu Euroopan unionin ja Amerikan yhdysvaltojen väliseen velvoitteeseen. Se perustuu suoraan jäsenvaltioiden velvollisuuteen noudattaa Euroopan ihmisoikeusyleissopimusta, sen pöytäkirjaa ja toivoakseni Euroopan unionin perusoikeuskirjaa, jolle annetaan perustuslaillinen asema ja joka on oikeudellisesti sitova, kun se on sisällytetty uuteen perustuslakisopimukseen.
Kansainvälistä rikostuomioistuinta koskevassa kysymyksessä haluaisin kiinnittää huomionne siihen, että sopimuksen 10 artiklaa ei sovelleta kansainväliseen rikostuomioistuimeen, sillä kyseinen tuomioistuin ei ole valtio ja 10 artiklassa säädetään ainoastaan sellaisessa tapauksessa sovellettavista perusteista, jossa kolmas maa - kuten Amerikan yhdysvallat - ja Euroopan unionin jäsenvaltio esittävät samanaikaisesti samaa henkilöä koskevan luovutuspyynnön. Se ei koske kansainvälisen rikostuomioistuimen esittämiä pyyntöjä. Siksi mikään ei estä jäsenvaltioita päättämästä, mitä ne haluavat tehdä kansainvälisen rikostuomioistuimen esittämille pyynnöille Amerikan yhdysvaltojen kanssa tehdystä kahdenvälisestä sopimuksesta riippumatta.
Mitä tulee eurooppalaiseen pidätysmääräykseen sinällään, voin jopa yhtyä parlamentin näkemykseen. Neuvosto ei kuitenkaan valitettavasti hyväksynyt komission ehdotusta eurooppalaisen pidätysmääräyksen ensisijaisuudesta. Siinä ongelma onkin. Emme puhu tänään eurooppalaisen pidätysmääräyksen kattavasta ensisijaisuudesta muihin luovutuspyyntöihin nähden. Sellaista ei ole. Eurooppalaista pidätysmääräystä koskevassa puitepäätöksessä tunnustetaan jo nyt, että jos samasta henkilöstä on annettu sekä eurooppalainen pidätysmääräys että kolmannen maan esittämä luovutuspyyntö, pyyntöjen ensisijaisuudesta päätettäessä on otettava huomioon useita eri seikkoja. Emme näin ollen ole muuttamassa Euroopan unionin oikeusjärjestelmää. Komissio pahoittelee sitä, ettei tätä ensisijaisuutta tunnustettu aiemmin, kun neuvosto hyväksyi eurooppalaisen pidätysmääräyksen. Tällaista ensisijaisuutta ei ole kuitenkaan vahvistettu, eikä Yhdysvaltojen kanssa tehtävillä kahdenvälisillä sopimuksilla voi olla siihen näin ollen mitään vaikutusta.
Halusimme viitata varovasti siihen, että tällaisella kahdenvälisellä sopimuksella ei saisi heikentää tai rajoittaa mahdollisuutta asettaa tulevaisuudessa eurooppalainen pidätysmääräys etusijalle. On olemassa erityinen säännös tämäntyyppisen Yhdysvaltojen kanssa tehtävän kahdenvälisen sopimuksen tarkistamisesta, jos päätämme tunnustaa eurooppalaisen pidätysmääräyksen ensisijaisuuden tulevaisuudessa. Toivon, että teemme näin ennemmin tai myöhemmin.
Lopuksi minun on todettava erityistuomioistuimista, että minusta tärkein kysymys - ja olen aina sanonut tätä parlamentille - ei ole tuomioistuimen luonne, erityistuomioistuimet sinällään eivät ole ongelma - myös muutamilla jäsenvaltioilla on erityistuomioistuimia Euroopan unionissa. Kyse on asianmukaisesta ja oikeudenmukaisesta oikeudenkäynnistä ja takeista, jotta varmistetaan, että syytetty voidaan luovuttaa vain, jos on takeet siitä, että pyynnön esittänyt jäsenvaltio noudattaa asianmukaista ja oikeudenmukaista oikeudenkäyntimenettelyä. Sopimuksissa on kaksi johdanto-osan kappaletta, jotka liittyvät tähän kysymykseen. Ensimmäinen koskee yksilöiden oikeuksien ja oikeusvaltioperiaatteen asianmukaista noudattamista; toinen johdanto-osan kappale koskee takeita ja oikeusjärjestelmiä, joilla luovutetulle henkilölle taataan oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin.
Mikä tärkeintä, kumoamattomuutta koskevan 16 a artiklan 1 kohdan mukaan sopimuksella ei ole vaikutusta voimassa olevan kahdenvälisen luovutussopimuksen mukaisiin perusteisiin, joiden nojalla voidaan kieltäytyä tämän sopimuksen soveltamisalan ulkopuolisesta toimesta, ja artiklan 2 kohdassa vaaditaan järjestämään kuuleminen, jos pyynnön saaneen valtion perustuslain periaatteet voivat estää kyseistä valtiota täyttämästä luovutusta koskevaa velvoitettaan. Minun tulkintani on se, että kaikki pyynnöt, jotka liittyvät syytetyn luovuttamiseen tuomioistuimeen, joka ei kunnioita oikeusturvaa, voi olla peruste tämän kumoamattomuutta koskevan 16 a artiklan soveltamiselle.
Lopuksi toivon vilpittömästi, että tulevassa perustuslakisopimuksessa määrätään erikseen paitsi parlamentin kuulemisesta tämäntyyppisistä sopimuksista, jotka yleistyvät tulevaisuudessa, myös Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen toimivallasta sen varmistamiseksi, että nämä sopimukset vastaavat kaikilta osin Euroopan unionin tulevaa perustuslakisopimusta.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 11.30.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Rouren laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0137/2003) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi kolmansien maiden kansalaisten maahantulon ja oleskelun edellytyksistä opiskelua, ammatillista koulutusta tai vapaaehtoistyötä varten (KOM(2002) 548 - C5-0502/2002 -2002/0242(CNS)). 
Ennen kuin ryhdymme keskustelemaan asiasta, haluaisin pyytää teitä kaikkia pitäytymään tiukasti puheajassanne, koska muuten joudumme vaikeuksiin äänestysajan suhteen.

Vitorino
. (PT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aloittaa onnittelemalla esittelijä Rourea hänen tekemästään työstä ja kiittämällä häntä siitä, miten ihailtavan yhteistyöhaluisesti hän on suhtautunut tämän tärkeän mietinnön valmistelemiseen. 
Tällä tekstillä, joka täydentää kolmea muuta ehdotusta ja joka koskee perheiden yhdistämistä, taloudellisista syistä tapahtuvaa maahantuloa ja maassa pitkään oleskelleita henkilöitä, komissio saattaa päätökseen lainsäädännöllisen työn, jonka tavoitteena on luoda perusta laillista maahantuloa koskevalle yhteiselle politiikalle. Olemme nimittäin päättäneet, että emme aio tehdä ehdotusta, jonka tarkoituksena on kattaa kaikki ne henkilöt, joita ei ole otettu huomioon aikaisemmissa ehdotuksissa. 
Olen hyvilläni siitä, että parlamentti vastasi komissiolle hyväksymällä mietinnön nopeasti. Ehdotuksessa tarkastellaan kolmansien maiden kansalaisten maahantuloa opiskelua varten. Kyse on aivan erityislaatuisesta maahantulosta, koska se on väliaikaista eikä kestä periaatteessa pidempään kuin itse koulutusjaksokaan. Siitä on myös molemminpuolista hyötyä niin lähtövaltioille kuin vastaanottavillekin valtioille puhumattakaan itse maahantulijoista, jotka hyötyvät siitä tietenkin välittömästi. 
Maahantulopolitiikka sisältyy ehdotukseen, mutta sitä pitäisi tarkastella myös koulutukseen liittyvien yhteisön toimien valossa. On selvää, että tavoitteenamme on edistää maahantuloa opiskelua varten ennen kaikkea siten, että korkea-asteen oppilaitoksiin otetaan mahdollisimman paljon kolmansien maiden opiskelijoita. Direktiiviehdotus laadittiin tässä hengessä. Siinä ennakoiduista maahantulon edellytyksistä tehtiin mahdollisimman objektiiviset, jotta hakemukset voidaan käsitellä nopeasti ja helposti. Maahantulon edellytykset muotoiltiin myös selkeästi ja perusteellisesti, jotta jäsenvaltiot voisivat torjua väärinkäytökset. Ehdotus on mielestäni innovatiivinen ja sijoittuu hyvin koulutuksen voimistuvan kansainvälistymisen yhteyteen - varsinkin se, että tunnustetaan opiskelijoiden oikeus muuttaa toiseen jäsenvaltioon jatkamaan opintojaan sen jälkeen, kun heidät on hyväksytty ensin johonkin toiseen Euroopan unionin jäsenvaltioon.
Ehdotus kattaa myös ammatillisen koulutuksen, ja siinä vahvistetaan maahantulon edellytykset palkattomille harjoittelijoille, kuten niille, jotka tulevat työskentelemään johonkin yritykseen. Ehdotuksella täydennetään näin ollen työntekijöiden maahantuloa koskevaa direktiiviehdotusta, joka kattaa palkalliset harjoittelijat. Kansalaisjärjestöjen edustajien kanssa pidettyjen kokouksien jälkeen ehdotukseen sisällytettiin säännöksiä, jotka koskevat Euroopan yhteisöön tulevia keskiasteen oppilaitoksien opiskelijoita ja vapaaehtoisia työntekijöitä. Tarkoituksena on helpottaa keskiasteen oppilaitoksien opiskelijoita koskevien vaihto-ohjelmien toimimista. Se, että opiskelijoita kannustetaan ymmärtämään paikallista kulttuuria ja palaamaan opiskelemaan korkea-asteen oppilaitoksiin, hyödyttää laajalti yhteisöä. Ehdotukseen lisättiin säännös, jolla säädellään vapaaehtoisten työntekijöiden maahantuloa ja jolla suojellaan kyseisiä henkilöitä mahdolliselta oikeudelliselta aukolta. On päivänselvää, että komissio ottaa huomioon myös yleiseen turvallisuuteen liittyvät näkökohdat. Ehdotuksessa on yleistä järjestystä ja turvallisuutta koskeva lauseke, jonka turvin jäsenvaltiot voivat ryhtyä varotoimiin erityisesti terroristien aiheuttamaa uhkaa vastaan.

Roure (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin ikään kuin johdantona kiittää vilpittömästi kaikkien ryhmien varjoesittelijöitä. Yhdessä tekemämme työn ansiosta voimme lähettää voimakkaan viestin tällä erittäin arkaluonteisella alalla. Haluaisin myös kiittää komissiota sen antamasta tuesta, joka oli erittäin tervetullutta. 
On olennaisen tärkeää, että maamme toivottavat ulkomaalaiset opiskelijat tervetulleiksi, ja on yhtä lailla tärkeää, että noudatamme asiassa yhteistä politiikkaa. Näin voimme edistää myönteisesti kolmansien maiden tulevien virkamiesten koulutusta ja lisätä näiden maiden kanssa tehtävää yhteistyötä, jotta voimme vastata opettamisen kansainvälistymisen asettamiin haasteisiin.
Tämän direktiiviehdotuksen avulla on mahdollista saavuttaa merkittävää edistystä, jota voimme kaikki kannattaa. Haluamme huomauttaa, että direktiiviehdotuksessa annetaan viimeinkin oikeusperusta vapaaehtoisia työntekijöitä varten. Haluamme myös huomauttaa, että pystymme tämän välineen avulla kuromaan umpeen etumatkan suhteessa Yhdysvaltoihin, jossa ulkomaisille opiskelijoille tarkoitettuja opinto-ohjelmia tuetaan ja helpotetaan laajalti. Olemme hyväksymässä strategian, jonka tavoitteena on lisätä opetukseen liittyvää yhteistyötä kolmansien maiden kanssa - esimerkiksi "Erasmus World" -ohjelman mukaisesti.
Valiokunnissa pidettyjen äänestyksien ansiosta voitiin esittää muutama selvennys, ja mainitsen nyt joitakin niistä. Edellytämme, että direktiiviin sisällytetään tutkijat, jotka eivät enää opiskele, mutta jotka eivät tee palkallista työtä. Korostamme myös, että halusimme myötävaikuttaa etelästä pohjoiseen tapahtuvan aivovuodon torjumiseen. Kolmansien maiden kansalaisten vastaanottamisen opiskelua varten ei pidä johtaa siihen, että aivovuoto näistä maista lisääntyy. 
Haluamme vastaavasti parantaa menettelyllisiä takeita ja ehdotamme näin ollen, että päätökset maahantuloa koskevista hakemuksista tai niiden uusimisesta on annettava hakijalle tiedoksi nopeammin, eli viimeistään 60 päivän kuluttua 90 päivän sijaan. Ehdotamme myös, että opiskelijoiden oleskelulupiin suhtaudutaan joustavammin. Jos opinto-ohjelma kestää alle vuoden mutta pidempään kuin yhdeksän kuukautta, olisi ikävää, jos opiskelijoille ei myönnettäisi oleskelulupaa vuodeksi, jotta he voisivat tehdä työtä opinto-ohjelmaa edeltävän tai seuraavan kesäloman aikana ja hankkia siten osan oleskeluaan varten tarvitsemistaan varoista tai parantaa vastaanottavan valtion tuntemustaan muutaman viikon ajan. 
Direktiiviehdotuksessa taataan opiskelijoille ja palkattomille harjoittelijoille mahdollisuus tehdä ansiotyötä 10-20 tuntia viikossa. Tämä on olennaisen tärkeä oikeus, koska kolmansien maiden kansalaiset voivat näin hankkia lisää varoja taatakseen itselleen kohtuullisen elintason. Kun on kyse palkattomista harjoittelijoista, olen sitä mieltä, että on hyvin tärkeää, että ammattijärjestöjen edustajat ovat tietoisia palkattomien harjoittelijoiden erityistilanteesta, jotta ammattijärjestöjen edustajat voisivat valvoa direktiivin säännösten noudattamista. On perusteetonta olla myöntämättä tätä mahdollisuutta ensimmäisen vuoden aikana tai peruuttaa se, jos opiskelija ei edisty riittävästi opinnoissaan, koska se johtaisi pimeään työntekoon ja näiden henkilöiden hyväksikäyttämiseen. Jos koulutuslaitoksen lausunnosta käy ilmi, että opiskelija ei edisty riittävästi opinnoissaan, jäsenvaltio voisi kenties alentaa työtuntien määrää, jotta opiskelija voi käyttää opintoihinsa enemmän aikaa. Tästä syystä esitetty tarkistus on mielestäni hyväksyttävä. 
Jotkin jäsenvaltiot ovat huolestuneita siitä, millaisia vaikutuksia opiskelijoille myönnetyillä liikkuvuutta ja työntekoa koskevilla oikeuksilla on. Ymmärrän huolenaiheet, mutta direktiiviehdotuksessa vastataan niihin, erityisesti opiskelijoiden liikkuvuuteen, joka on määritelty selvästi erityisedellytyksineen 7 artiklassa. Niinpä direktiiviehdotusta ei sovelleta niiden opiskelijoiden liikkuvuuteen, jotka haluavat vaihtaa vaihto-opiskelijan aseman maahanmuuttavan työntekijän asemaan. Maahanmuuttavan työntekijän asemaa, joka taataan työskentely- ja oleskeluluvalla, tarkasteltiin Terrón i Cusín mietinnössä, joka hyväksyttiin täysistunnossa viime helmikuussa. On tietysti mahdollista vaihtaa vaihto-opiskelijan asema maahanmuuttavan työntekijän asemaan, mutta se on tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolinen asia. 
Haluamme huomauttaa, että komissio kannattaa jäsenvaltioiden toiveiden mukaisesti samanaikaisesti avointa politiikkaa, joka koskee kolmansien maiden opiskelijoiden vastaanottamista, ja kurinalaista politiikkaa, joka kohdistuu henkilöihin ja verkostoihin, jotka haluavat väärinkäyttää järjestelmää. Hyvät parlamentin jäsenet, olen näin ollen sitä mieltä, että meidän on syytä tarttua tilaisuuteen ja lähettää neuvostolle voimakas viesti, jotta se pyrkisi nopeasti sopimukseen tästä tärkeästä asiasta ja jotta kolmansien maiden kansalaisille voidaan taata jäsenvaltioidemme arvoinen vastaanotto.

Oreja Arburúa (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin kiittää esittelijä Rourea hänen tekemästään kovasta työstä. Haluaisin erityisesti antaa tunnustusta sille, miten tarmokkaasti hän pyrki poliittisten ryhmien väliseen yhteisymmärrykseen. 
Kuten on jo mainittu, tämä komission aloite täydentää muita aloitteita, joissa säännellään maahantuloa työskentelyä, itsenäistä ammatinharjoittamista tai muita tarkoituksia varten. Aloite täydentää myös perheiden yhdistämistä koskevaa direktiiviä. Siten sillä edistetään jäsenvaltioiden tämän alan lainsäädännön lähentämistä, kuten Tampereen Eurooppa-neuvostossa todettiin. 
Opiskelijoilla on mahdollisuus nauttia aina vain laajemmasta liikkuvuudesta. He ovat aina liikkeellä, ja kolmansien maiden opiskelijoiden kanssa tehtävät vaihdot edistävät taatusti kulttuurista rikastumista. Tästä syystä olisi myös hyödyllistä edistää Euroopan unionin opiskelijoiden tutustumista kolmansiin maihin, vaikka se ei olekaan direktiivin tavoitteena. Euroopan kannalta on epäilemättä hyödyllistä, että kolmansien maiden opiskelijat suorittavat täällä osan opinnoistaan. Eurooppa hyötyy, mutta on tärkeää varmistaa, että kyseiset opiskelijat saavat parhaan mahdollisen koulutuksen, jotta he voivat osallistua alkuperämaidensa kehittämiseen hyödyllisellä tavalla. 
Aina kun puhutaan kehitysmaista tapahtuvasta maahantulosta, todetaan, että kasvun ja kehityksen edistäminen on paras tapa torjua laitonta maahantuloa. Tästä syystä samaa mieltä kuin esittelijäkin: Euroopan unionin on taattava vapaa pääsy maahanmuuttajille, jotka haluavat opiskella täällä. On kuitenkin tärkeää, että kyseiset opiskelijat palaavat valmistuttuaan kotimaihinsa. Heidän pitäisi hyödyntää saamiaan tietoja. Meidän ei pidä kuoria kermaa päältä eli anastaa kehitysmaiden kyvykkäimpiä yksilöitä. 
Kun tarkastelemme maahantulon edellytyksiä eli erityisiä säännöksiä, joilla säädellään maahantuloa opiskelua tai vapaaehtoistyötä varten, on otettava huomioon jokaisessa jäsenvaltiossa vallitsevat olosuhteet. Näin todetaan komission ehdotuksessa. On luotava valvontajärjestelmä, jonka avulla voidaan torjua laittoman kaupankäynnin verkostoja ja työpaikoilla tapahtuvaa hyväksikäyttöä. Kannatan näin ollen komission ehdotusta, jonka mukaan jäsenvaltioille annetaan oikeus karkottaa maahanmuuttaja yleiseen järjestykseen liittyvistä syistä tai kieltäytyä uusimasta oleskelulupaa. Maahantuloa opiskelua varten on säädeltävä, jotta "haamuoppilaitoksia" ei syntyisi. Ne voivat johtaa laittoman maahanmuuton verkostoihin. 
On tärkeää varmistaa, että korkea-asteen oppilaitokset tai ammatilliset oppilaitokset ovat oikeudellisesti tunnustettuja. Näiden oppilaitoksien on lisäksi pystyttävä takaamaan opiskelijoilleen laadukas opetus. On myös tärkeää varmistaa, että harjoittelijat saavat käytännön harjoitusta erityisissä oppilaitoksissa tai yrityksissä. On pidettävä huoli siitä, että harjoittelijoiden maahantuloluvista ei tule välinettä, jolla peitellään laitonta työntekoa. Oppilaitoksien laitteiston on samoin oltava asianmukainen. 
Oleskeluluvista on todettava, että on varmasti tarkoituksenmukaista voida uusia oleskelulupa, joka on myönnetty opiskelijavaihtoa varten, kun kaikki edellytykset täyttyvät. Näin opiskelijat voivat opiskella pidempään kuin yhden lukuvuoden samassa oppilaitoksessa. Myönnetty oleskeluaika voisi jopa ylittää opintojen keston, vaikka kuten esittelijä Roure totesi, oleskelulle on kuitenkin asetettava jonkinlainen raja. Ryhmäni esitti tarkistuksen, jonka mukaan oleskelulupa voitaisiin myöntää vuodeksi, jos korkea-asteen opinto-ohjelma kestää yhdeksän kuukautta. Lukuvuosi kestää yleensä niin pitkään. 
Lisäksi on otettava käyttöön varotoimia tai rajoituksia, jotka kohdistuvat opiskelijoihin, jotka eivät edisty riittävästi opinnoissaan. Jos niin ei tehdä, avataan portit sellaisille opiskelijoille, joilla on aikomus vain tehdä työtä. Tämä ei kannustaisi opiskelijoita edistymään opinnoissaan. Tästä syystä ryhmäni esitti myös tarkistuksen, jonka ansiosta jäsenvaltiot voivat rajoittaa opiskelijoiden oikeutta työntekoon, jos he eivät edisty riittävästi opinnoissaan. 
Esittelijä on sisällyttänyt mietintöön useita tarkistuksia, joiden tarkoituksena on varmistaa, että direktiivi kattaa kolmansien maiden kansalaiset, jotka toimivat palkattomina tutkijoina. En vastusta ajatusta. Voisi kuitenkin olla aiheellista laatia erityinen komission aloite asiasta. 
On kuitenkin selvää, että palkatonta tutkimustyötä ja ammatillista koulutusta on tarkasteltava yhtäläisin edellytyksin. 
Coelho (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aloittaa kiittämällä jäsen Rourea hänen tekemästään työstä ja korostamalla sitä, mitä jäsen Oreja Arburúa juuri sanoi, eli on varmistettava, että toimet, jotka olemme juuri hyväksymässä, hyödyttävät kohteitaan ja ettei niitä väärinkäytetä julkeasti. 
Haluaisin myös muistuttaa teille Lissabonin strategiasta, joka hyväksyttiin 24. maaliskuuta 2000 pidetyssä Eurooppa-neuvostossa ja jossa esitettiin haasteet, jotka kohdistuvat unionin uuteen tietopohjaiseen talouteen. Strategiassa mainittiin jo opetukseen, tutkimukseen ja koulutukseen liittyvät tulevaisuuden tarpeet, joita ei pidä rajoittaa unionin maantieteellisten rajojen sisälle. Samanaikaisesti on tarpeen varmistaa, että jokainen näistä aloista herättää kiinnostusta muussa maailmassa Euroopan uskomattoman hienon kulttuuri- ja tiedeperinnön arvon mukaisesti. 
Näin ollen Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden tehtävänä on panna täytäntöön toimia, jotka houkuttelevat kolmansien maiden kansalaisia. Tästä syystä suhtaudumme myönteisesti ehdotukseen, joka on jälleen uusi askel kohti kansallisten lainsäädäntöjen lähentämistä, lainsäädäntöjen, jotka liittyvät kolmansien maiden kansalaisia koskeviin vastaanoton ja oleskelun edellytyksiin. Lopullisena tavoitteena on luoda kattava oikeuskehys, jonka avulla säädellään maahanmuuttajien vastaanottamista sen perusteella, mitkä ovat maahantulon syyt. 
Koulutuksen kansainvälistyminen ja opiskelijoiden lisääntyvä liikkuvuus on korkealaatuisen koulutuksen kehittämistä koskevan tavoitteen mukaista. Tavoite vahvistetaan Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 149 artiklassa. Siinä pyritään edistämään kulttuurien välistä ymmärtämystä, antamaan puhtia Euroopan koulutusjärjestelmille sekä noudattamaan korkealaatuisen opetuksen standardeja. Kaikkien näiden syiden vuoksi olen sitä mieltä, että komission ehdotus on hyvin myönteinen. Se on edistysaskel kohti kolmansien maiden kanssa tehtävän yhteistyön vahvistamista ja korkealaatuisen koulutuksen kehittämistä. Kolmansien maiden kansalaisten maahantulo opiskelua, ammatillista koulutusta tai vapaaehtoistyötä varten on siitä erikoislaatuista, että se on väliaikaista eikä riipu vastaanottavan valtion työllisyysmarkkinoista.

Terrón i Cusí (PSE).
Arvoisa puhemies, olemme kaikki samaa mieltä siitä, että Euroopan tulevaisuutta ei ole milloinkaan edistetty niin vähillä varoilla kuin Erasmus-ohjelman avulla on voitu tehdä. 
Meidän pitäisi pyrkiä tarjoamaan muista valtioista kotoisin oleville nuorille tilaisuus viettää osa opiskeluvuosistaan Euroopassa, koska hyödymme siitä kaikki. Katson kuitenkin, että selvien, yksityiskohtaisten ja yhteisten normien laatiminen on ratkaisevan tärkeää näiden ohjelmien onnistumisen kannalta. Näin vältetään se, että opiskelijat joutuvat vaikeiden ja jopa nöyryyttävien menettelyjen kohteiksi. Kriteerien, joiden perusteella valitaan opiskelupaikka tai ryhdytään tekemään vapaaehtoistyötä, pitäisi aina liittyä kohteen tarkoituksenmukaisuuteen tai laadukkuuteen. Maahantuloon tai asumiseen liittyvien järjestelyjen ei pitäisi vaikuttaa valintaan. 
Tarvitaan selviä sääntöjä ja joustavuutta, jotta opiskelijat voivat ansaita rahaa laillisesti oloissa, jotka ovat järkeviä heidän oleskelunsa kannalta. Tarvitsemme komission ehdotuksen kaltaisia yhteisiä periaatteita. Ehdotus on mielestäni erittäin hyödyllinen. Myönnämme, että on tarpeen asettaa järkeviä rajoituksia. Tarkoituksena on erityisesti varmistaa, että opiskelijat palaavat kotimaihinsa ja hyödyntävät oppimaansa. He voivat myös levittää uusia taitojaan ja lähestymistapoja, jotka ovat kehittyneet kyseisen kokemuksen aikana. Se on todennäköisesti vieläkin tärkeämpää. Sitä ei voida eikä pidä voida saavuttaa vain ankarien säännösten avulla. 
Uskaltaudun ehdottamaan komissiolle, että ehdotus sisällytetään tuleviin avarakatseisiin ja kunnianhimoisiin toimiin, jotka kohdistuvat näiden opiskelijoiden lähtömaihin. Esimerkiksi liikkuvuudelle on annettava tilaa, jotta unioni hyötyy mahdollisimman paljon näiden henkilöiden vastaanottamisesta. 
Luotan siihen, että sellaisia lisävaikeuksia tai -syitä ei enää ilmene, joiden vuoksi neuvosto ei voi hyväksyä ehdotusta tässä yhteydessä. Tarkoitan esimerkiksi Euroopan turvallisuutta uhkaavia tekijöitä. Neuvoston on käsiteltävä ehdotus pikavauhtia. 
Jäsen Rourea on syytä kiittää hänen työstään. Suosittelen tätä hyödyllistä mietintöä parlamentille ja toivon, että jäsenten merkittävä enemmistö tukisi mietintöä. Toivottavasti tähän kerrankin päädytään ja luodaan siten ennakkotapaus.

Stirbois (NI).
Arvoisa puhemies, meille esitettyjen ehdotuksien tavoitteena on lisätä Euroopan unioniin suuntautuvaa maahantuloa. Silmiinpistävin esimerkki tästä on viimeisin mietintö, joka koskee perheiden yhdistämisen oikeutta - Fourtoun mietintö - ja jossa perheen käsitettä oli mahdoton tunnistaa, niin pitkälle sitä oli laajennettu ja vääristelty. 
Komissio haluaa kiihkeästi vastaanottaa koko maailman hädänalaiset ulkomaalaiset Eurooppaan, jonka se haluaisi noudattavan ihmisoikeuksia ja humanistista - etten sanoisi humanitaarista - kutsumusta, ja aikoo tappaa kansakunnat hukuttamalla ja tukehduttamalla ne. 
On kuitenkin syytä panna merkille, että vaikka mietinnössä täydennetään toimia, jotka on jo esitelty ja jotka liittyvät maahantuloon työntekoa ja perheiden yhdistämistä varten, siinä ei noudateta samaa lähestymistapaa. Mietintö koskee opiskelijoita ja koululaisia, jotka haluavat tulla unioniin opiskelua varten. Tässä yhteydessä on kuitenkin vahvistettava, miten pitkään oleskelu saa kestää, miten opiskelijoiden opiskelua voidaan valvoa ja millaisin menettelyin opiskelijoiden oleskeluluvat voidaan jättää uusimatta. 
Vaihdot ja yhteistyö Euroopan ja kolmansien maiden välillä johtavat selvästi lähtövaltion ja vastaanottavan valtion opiskelijoiden henkiseen rikastumiseen. Eikö meidän pitäisi kuitenkin suunnata ponnistelumme siten, että annamme kehitysapua huonommassa asemassa oleviin maihin, jotta ne voivat kouluttaa ja pitää parhaimmistonsa kotimaassa, jolloin voidaan estää aivovuoto, joka on näiden maiden harmiksi usein väistämätön seuraus? 
Tämä edellyttää tietysti todellista yhteistyöpolitiikkaa suhteessa huonommassa asemassa oleviin kolmansiin maihin ja maahanmuuttopolitiikan tosiasiallista muuttamista Brysselissä. Ikävä kyllä, olemme kaukana siitä.

Evans, Robert J. E. (PSE).
Arvoisa puhemies, mietintö on hyvin ajankohtainen. Tiedämme, miten tärkeää on, että kolmansien maiden kansalaiset voivat tulla yhteisöön väliaikaista opiskelua varten, sillä se hyödyttää suuresti niin vastaanottavaa valtiota kuin opiskelijoitakin.
Entistä useammat opiskelijat osallistuvat kansainvälisiin vaihtoihin, ja kysyntä kasvaa kasvamistaan. Kaikki osapuolet varmaankin suhtautuvat tähän myönteisesti edellistä puhujaa lukuun ottamatta. Meidän on todellakin ryhdyttävä toimiin, joiden avulla varmistamme, että Euroopan unioni pysyy osaamiskeskuksena tällä alalla. Kiitän esittelijää mietinnöstä. Siinä luodaan kattavat puitteet kolmansien maiden kansalaisten kannustamiseksi, jotta he hyödyntäisivät jäsenvaltioiden parhaita koulutusjärjestelmiä, mutta siinä ei sorruta kuitenkaan liialliseen määräilyyn ja sääntelyyn. Yhteisistä käytännöistä, joilla pyritään helpottamaan kolmansien maiden kansalaisten liikkuvuutta, voi olla vain hyötyä.
Pelkään kuitenkin, että jotkin ehdotuksen osatekijät aiheuttavat ongelmia omalle maalleni, Yhdistyneelle kuningaskunnalle. Kollegat tietänevät, että Yhdistynyt kuningaskunta ja englannin kieli vetävät magneetin tavoin puoleensa valtavia opiskelijamääriä, eivät pelkästään Euroopan unionin maista vaan koko maailmasta. Vaikka tämä onkin myönteinen ja ymmärrettävä asia, se asettaa tietynlaisia haasteita, joihin sisältyvät täällä tehdyt ehdotukset ja se, miten ne vaikuttavat kansalliseen vähimmäispalkkaukseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Kansallinen vähimmäispalkkaus on yksi suurimmista edistysaskelista, joita Yhdistyneessä kuningaskunnassa on otettu vuoden 1997 jälkeen. Kyseisen periaatteen mukaan työnantajat eivät saa palkata kolmansien maiden kansalaisia, jollei heille makseta työstä vähintään käypää korvausta. Jotkin mietinnön näkökohdat, jotka liittyvät vapaaehtoistyöntekijöihin, horjuttavat valitettavasti Yhdistyneessä kuningaskunnassa noudatettavaa vähimmäispalkkausta. Kyseisen periaatteen tarkoituksena on nimittäin suojella sekä maahantulijoiden että maan kansalaisten oikeuksia ja varmistaa, että vapaaehtoistyöntekijät, joiden palvelussuhdetta ei ole määritelty asianmukaisesti, eivät korvaa kokopäivätoimisia tai osa-aikaisia työntekijöitä. 
Huolenaiheet koskevat erityisesti Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Mietintö on yleisesti ottaen tasapainoinen ja järkevä. Äänestän sen puolesta toivoen, että Yhdistynyt kuningaskunta yhtyy mietinnön kantaan myöhemmin, kuten joissakin muissakin tapauksissa.

Zrihen (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tarkastelen asiaa teknisellä tasolla, mutta saanen myös esittää yleisempiä huomautuksia. Tulevaisuuden Euroopasta on tultava vaihtojen, kohtaamisten ja sekoittumisen maa. Mikä voisi olla tärkeämpää kuin tuntea naapurinsa, heidän kulttuurinsa ja kielensä? Näin ainakin toteamme päivittäin. Olemme rakentaneet 50 vuoden ajan monikulttuurista Eurooppaa, emme yksipuolista Eurooppaa. Eurooppamme, kulttuurien, kielien ja ihmisten sulatusuuni, on toteutunut vapaan liikkuvuuden ja opinto-ohjelmien ansiosta. Haluaisimme myös rakentaa sellaisen Euroopan, joka perustuu tietoon ja elinikäiseen oppimiseen. Tietopohjainen Eurooppa edellyttää kuitenkin erityisesti kolmansien maiden kanssa tehtäviä vaihtoja. Kuten Nobelin palkinnon saanut Octavio Paz niin osuvasti kirjoitti: "Jokainen kulttuuri syntyy sekoittumisesta, kohtaamisista ja vastakkainasetteluista; eristyneisyys päinvastoin tuhoaa kulttuureja." 
Jäsen Rouren erinomaisen mietinnön ansiosta meillä on etuoikeus antaa koko maailman nuorille mahdollisuus tulla tänne vanhaan Eurooppaamme oppimaan kieliä, opiskelemaan, tai täydentämään ja jakamaan tietojaan. Kuten jäsen Roure totesi selvästi, tiedon jakaminen rikastuttaa sekä maahantulijoita että lähtövaltioita ja vastaanottavia valtioita. Takaamalla helpomman ja tasapuolisemman vastaanoton opiskelijoille, tutkijoille ja vapaaehtoistyöntekijöille annamme myös Euroopalle ja kansalaisillemme mahdollisuuden lisätä ja jakaa tietoja ja kokemuksia. Tästä syystä emme voi sulkea oviamme kaikilta näiltä ihmisiltä, jotka haluavat oppia, jakaa ja ymmärtää. Kaikkien ehtojen on täytyttävä, jotta kolmansien maiden kansalaiset voivat tulla Eurooppaan saamaan tietoja tai täydentämään niitä, koska tieto on ainoa asia, joka lisääntyy, kun se jaetaan.

Vitorino
. (PT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tiedän, että olemme myöhässä äänestysajasta, ja puhun sen vuoksi hyvin lyhyesti. Haluan kiittää jäsen Rourea hänen erinomaisesta mietinnöstään. Haluan ilmoittaa, että komissio ei sisällytä mielellään tutkijoita koskevia sääntöjä tähän direktiiviin, koska ensi syksynä aion yhdessä komission jäsenen Busquinin kanssa esittää yleisehdotuksen, joka koskee kolmansien maiden tutkijoita Euroopan unionissa. Komissio tarkastelee lähemmin esittelijän ehdotuksia, jotka liittyvät aivovuotoon, stand-still-lausekkeeseen ja päätöksentekoajan lyhentämiseen 90 päivästä 60 päivään. Kannustan lopuksi parlamenttia pyrkimään laaja-alaiseen yksimielisyyteen työnsaannin edellytyksiä koskevan tarkistuksen 37 hyväksymisestä.

Puhemies.
Kiitos, komission jäsen Vitorino.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 11.30.
Hume (PSE).
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. Pyrkiessäni eilen Strasbourgiin lähdin kotoa klo 6 aamulla, lensin Dubliniin, Lontooseen, Pariisiin ja vihdoin Strasbourgiin, jonne saavuin klo 18. 
Totean, että koska Air France -lentoyhtiö on lopettanut suorat yhteydet Isosta-Britanniasta Strasbourgiin, Isosta-Britanniasta tai Irlannista kotoisin olevien parlamentin jäsenien on erittäin vaikea päästä tänne, paitsi jos he käyttävät kokonaisen päivän matkantekoon. Ehtisin samassa ajassa lentää Yhdysvaltoihin ja takaisin! Tästä syystä parlamentin on tullut aika pohtia, voidaanko suora yhteys Strasbourgiin palauttaa. Jos se ei ole mahdollista, parlamentin on siirryttävä paikkaan, jossa niin voidaan tehdä ja jossa se voi toimia tehokkaammin. 
Puhemies.
Jäsen Hume, arvostan suuresti huomautuksianne, koska samat ongelmat koskevat minuakin. Kaiken kukkuraksi poliisi pysäytti minut tällä viikolla, kun olin juuri hurjastelemassa tänne. 

Sikäli kuin tiedän, Strasbourgin viranomaiset tarkastelevat parhaillaan asiaa. Toivon, että ongelma ratkaistaan pian. Mitä enemmän heitä painostetaan, sitä parempiin tuloksiin käsittääkseni päästään.

Evans, Jonathan (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. Haluaisin kiittää ryhmäni puolesta puhemies Coxia juuri esille tulleen asian yhteydessä. Heti kun suorat yhteydet lopetettiin, hän kirjoitti kirjeen parlamentin nimissä keskusteltuaan Yhdistyneen kuningaskunnan kolmea suurinta ryhmää edustavien johtajien kanssa. Puhemiehen nopea reagointi on vauhdittanut työtä, jota Strasbourgin ja Ranskan viranomaiset tekevät parhaillaan.
Haluan kuitenkin huomauttaa, että tämä istuntomme pidetään päivänä, jolloin Ranskan ilmailuala lakkoilee. Katson ympärilleni istuntosalissa ja huomaan, että monet jäsenet ovat poissa. Demokraattinen legitimiteettimme -viittaan äänestyksiin, joita toimitamme tärkeistä asioista - kyseenalaistuu väkisinkin, jos jäseniä estetään tällaisin toimin osallistumasta demokraattiseen prosessiin. Pyydän teitä tästä syystä pyytämään parlamentin puhemieheltä, että tutkitaan, miten tällaiset hälyttävästi lisääntyneet lakot vaikuttavat jäsenien läsnäoloon täysistunnoissa. Lakkotoimet nimittäin vaikeuttavat suuresti työtämme Euroopan kansojen edustajina.
(Vaihtelevia reaktioita)

Puhemies.
Jäsen Evans, välitän viestinne varmasti parlamentin puhemiehelle. Toivon, että voimme tarkastella asiaa puhemiehistössä.

Wurtz (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, vaikka jäsen Humella on oikeus ottaa esiin käytännön asioita, kuten tarve parantaa lentoyhteyksiä - ja tuen hänen esitystään - pidän myös pöyristyttävänä, että parlamentin jäsen kyseenalaistaa lakko-oikeuden Euroopan unionin maissa. 
Haluaisin huomauttaa, että tällaisia tapauksia ei esiinny vain Ranskassa. Itävallassa ryhdyttiin 13. toukokuuta ensimmäiseen yleislakkoon 50 vuoteen saman asian eli eläkkeiden suojelemisen puolesta. Pidän sitä myönteisenä asiana. Jos haluamme poistaa epäluulon, joka vallitsee Euroopan toimielimien ja kansalaisten välillä, meidän ei pitäisi seurata jäsen Evansin huonoa esimerkkiä. Meidän pitäisi päinvastoin osoittaa solidaarisuutta maanmiehiämme kohtaan.

Puhemies.
Esityslistalla ovat seuraavana äänestykset.
Caroline F. Jacksonin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0178/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi asetuksen (EY) N:o 999/2001 muuttamisesta siirtymätoimenpiteiden täytäntöönpanokauden pidentämiseksi (KOM(2003) 103 - C5-0068/2003 - 2003/0046(COD))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Carlos Westendorp y Cabezan laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0161/2003) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja Chilen tasavallan tiede- ja teknologiayhteistyötä koskevan sopimuksen tekemisestä (KOM(2003) 82 - C5-0067/2003 - 2003/0035(CNS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Horst Schnellhardtin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0149/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi elintarvikehygieniasta ja eräiden ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden tuotantoa ja markkinoille saattamista koskevista terveyssäännöistä annettujen direktiivien kumoamisesta ja direktiivien 89/662/ETY ja 91/67/ETY muuttamisesta (KOM(2000) 438 - C5-0379/2000 - 2000/0182(COD))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
José María Gil-Robles Gil-Delgadon laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0148/2003) luonnoksesta neuvoston päätökseksi tuomioistuimen perussäännön 23 artiklan muuttamisesta sisällyttämällä siihen 12.7.2002 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2002/653/EY tehdyt muutokset, joilla mahdollistetaan kolmansien valtioiden osallistuminen ennakkoratkaisumenettelyyn (6282/2003 - C5-0056/2003 - 2003/0804(CNS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Marcelino Oreja Arburúan laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0166/2003) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi kolmansien maiden kansalaisia koskevien maastapoistamispäätösten vastavuoroisesta tunnustamisesta annetun neuvoston direktiivin 2001/40/EY soveltamisesta aiheutuvan taloudellisen epätasapainon korvaamista koskevista käytännön perusteista ja säännöistä (KOM(2003) 49 - C5-0050/2003 - 2003/0019(CNS)) 
Ennen suositusehdotuksesta toimitettua äänestystä:

Oreja Arburúa (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää parlamenttia tämän direktiiviluonnoksen hylkäämisestä. Päätös noudattelee samaa linjaa kuin parlamentin aiempi päätös hylätä direktiiviluonnos, minkä seurauksena laadittiin nyt käsiteltävänä oleva luonnos.

Schmid, Herman (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, minun on pyydettävä suullista tarkistusta, josta on neuvoteltu ja keskusteltu poliittisten ryhmien kanssa. Kahdessa lauseessa mainittujen määrällisten tavoitteiden sijaan, eli sen sijaan että tavoitteeksi kirjattaisiin esimerkiksi 50 prosenttia, haluamme puhuttavan vain "merkittävästä alentamisesta". Sama on todettu myös äänestyslistassa.

Schmid, Herman (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, kysymys on vakaussopimuksesta. Meillä oli eilen pitkä keskustelu aiheesta eri ryhmien kesken. Ongelma on se, että vakaussopimus ei täysin sido kaikkia jäsenvaltioita. Nyt käsiteltävänä on asiakirja, joka sisältää suuntaviivat 25 jäsenvaltiolle. Näistä 25:stä kuitenkin vain kaksitoista on mukana vakaussopimuksessa. Siksi päätimme selkeyden vuoksi tehdä pienen lisäyksen kyseisen kohdan sanamuotoon. Vakaussopimusta koskevan maininnan jälkeen olisi lisättävä sanat "euroalueen maissa".

Rack (PPE-DE).
 Arvoisa puhemies, tänä aamuna on jo arvosteltu sitä, kuinka lakot pysäyttävät elämän Ranskassa. Vaikka arvostelun lisäksi on esitetty myös myötätunnon ilmauksia, en ymmärrä, kuinka Ranskan lakot voivat olla syynä siihen, että tämän rakennuksen ilmastointi ei toimi. Aamupäivällä rakennuksen aurinkoisen puolen toimistoissa on käytännössä mahdotonta työskennellä.

Mitä istuntosalin tämänhetkiseen lämpötilaan tulee, unionin säännökset tuskin sallivat työntekoa tällaisissa olosuhteissa.
(Suosionosoituksia)

Puhemies.
Pidän huolta siitä, että mainitsemanne asiat saatetaan kvestorikollegion tietoon.

Roure (PSE)
Arvoisa puhemies, haluaisin vain selventää äänestyslistan yhtä kohtaa. Pyytäisin, että äänestäisimme valiokunnan tarkistuksia 21 ja 26 vastaan, jotta voimme tukea Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän esittämää kompromissitarkistusta.

Rothley (PSE)
Arvoisa puhemies, haluan vain selventää yhtä kohtaa saksankielisessä tekstissä. Siinä pitäisi lukea "tulkataan" eikä "käännetään". Termi on korjattava alkuperäisen 12 artiklan kaikkiin kieliversioihin.

Puhemies.
Sihteeristö on tietoinen ongelmasta. Se varmistaa, että tekstissä käytetään oikeaa määritelmää. Kaikki tekstit yhdenmukaistetaan keskenään.
Ennen tarkistuksesta 10 toimitettua äänestystä:

Rothley (PSE)
Arvoisa puhemies, tarkistuksen 6 tultua hyväksyttyä 33 artiklan 1 kohtaan sekä 34 artiklan 1 kohtaan on välttämätöntä tehdä tekninen korjaus. Oletan täysistunnon suostuvan mielellään siihen, että kyseinen tekninen korjaus jää asiasta vastaavan valiokunnan tehtäväksi.

Puhemies.
Käännös- ja lakiosastot varmistavat, että korjaukset tehdään.
Ennen tarkistuksesta 23 toimitettua äänestystä:

Miller (PSE).
Arvoisa puhemies, nimeni on merkitty tarkistukseen 23. En ole allekirjoittanut kyseistä tarkistusta enkä kannata sitä. Äänestän siis sitä vastaan.

Cox (ELDR).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan esittää kiitokseni esittelijälle. Nyt meillä on enemmistö. Parlamentti on ollut asiassa hyvin erimielinen, ja eri ryhmillä on ollut mahdollisuus ilmoittaa itselleen mieluisin ratkaisuvaihtoehto tarjolla olevien joukosta.
Äänestin tänään yhdenmukaisesti ELDR-ryhmän kollegojeni kanssa. Poikkesin listalta vain kerran osoittaakseni tukeni omasta mielestäni parhaalle tarjolla olevalle vaihtoehdolle. Vetoan voimakkaasti kaikkiin parlamentin jäseniin, että kun huomenna äänestämme uudelleen komission lausunnon pohjalta, asettuisimme mahdollisimman yksimielisesti ehdotuksen taakse. Ymmärtääkseni monilla on vahvoja epäilyksiä lopullisen ohjesäännön sisällöstä. Minun ja esittelijän on kuitenkin esiteltävä se muille toimielimille, ja me tarvitsemme tueksemme koko parlamentin painokkaan kannan. Kanta voi olla "kyllä" tai "ei", mutta neuvotteluihin on mahdotonta lähteä, jos kantamme on "kyllä, mutta...".
Pyydän teitä pohtimaan asiaa yön yli, ja kun huomenna kokoonnumme äänestämään ehdotuksesta uudelleen komission lausunnon pohjalta, toivon, että voimme antaa parlamentin neuvottelijoille mahdollisimman laajat ja perusteelliset valtuudet todeta: "Tämä on nyt se, mitä on tarjolla; tämä on ehdotuksemme, ja sen takana on parlamentin suuri enemmistö."
Vetoan teihin: pohtikaa tätä yön yli ja asettukaa kaikki yhdessä parhaan mahdollisen vaihtoehdon taakse, sillä sen pohjalta meidän on sen jälkeen edettävä.
Berthu (NI)
. (FR) Euroopan parlamentti on juuri hylännyt ehdotuksen neuvoston päätökseksi, jonka tavoitteena oli luoda käytännön toimia kolmansien maiden kansalaisten maastapoistamista koskevien jäsenvaltioiden päätösten keskinäisestä tunnustamisesta annetun direktiivin soveltamiseen. Onneksi parlamentilta pyydettiin vain lausuntoa asiasta, ja näin ollen luonnos pääsee lopulta hyväksyntämenettelyyn. Mielestämme ehdotuksen sisältö on täysin perusteltu ja parlamentti yrittää herättää täysin tarpeetonta kiistaa.
Suurin osa parlamentin jäsenistä oli sitä mieltä, että EY:n perustamissopimuksen 63 artiklan 3 kohta ei ole pätevä oikeusperusta: kyseisessä säännöksessä kyllä käsitellään yhteisiä toimia laittomasti maassa oleskelevien palauttamiseksi, mutta se valtuuttaa pikemminkin sisältöä kuin menettelytapoja koskeviin toimenpiteisiin. Tällainen rajanveto on varsin näennäistä, eikä edes oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta voinut kannattaa sitä.
Tässäkin asiassa parlamentti osoittaa, kuten tavallista, siirtolaismyönteisyytensä. Parlamentin mielestä huonoa tässä esityksessä on se, että se saattaisi helpottaa laittomien siirtolaisten palauttamista. Me emme tietenkään voineet kannattaa tällaista esitystä.

Coelho (PPE-DE)
. (PT) Mielestäni meidän on noudatettava samaa linjaa kuin Euroopan parlamentin aiemmassa kannassa, jonka parlamentti ilmaisi 11. joulukuuta 2000 pitämässään täysistunnossa hylkäämällä vailla oikeusperustaa olevan Ranskan aloitteen, joka sisälsi ehdotuksen direktiiviksi kolmansien maiden kansalaisia koskevien maastapoistamispäätösten vastavuoroisesta tunnustamisesta. Tämän vuoksi katson, että nyt ainoa vaihtoehtoni on vastaavasti hylätä esillä oleva aloite.
Kuten itse direktiivinkään kohdalla, kysymys ei ole ehdotuksen asiasisällöstä tai sen todellisesta poliittisesta sisällöstä, jota itse asiassa pidän varsin hyvänä, koska siinä pyritään luomaan sääntöjä ja sopivia käytännön menetelmiä kyseisen direktiivin täytäntöönpanosta mahdollisesti aiheutuvan taloudellisen epätasapainon korvaamista varten. Toisin sanoen maastapoistamispäätöksen antaneen jäsenvaltion on korvattava päätöksen täytäntöönpanevalle jäsenvaltiolle aiheutuneet todelliset kustannukset täysimääräisinä. Korvausten on kuitenkin pysyttävä kohtuullisina, oltava vertailukelpoisia ja tasapuolisia, ja niiden on katettava matkakustannukset, hallinnolliset kustannukset ja majoituskustannukset.
Koska kuitenkin nyt käsiteltävänämme on direktiivin 2001/40/EY soveltamista koskeva aloite, joka on jo kertaalleen hylätty oikeusperustan puutteen vuoksi, ei nytkään ole loogisesti mahdollista ottaa asiaan muuta kantaa kuin hylätä aloite.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Olen samalla kannalla kuin esittelijä, joka sanoi hyväksyvänsä ehdotuksen sisällön mutta ehdotti kuitenkin ehdotuksen hylkäämistä oikeusperustan puutteiden vuoksi. Direktiiviluonnoksessa ei itse asiassa pyritäkään määrittelemään konkreettisia karkotusperusteita, vaan kysymys on ainoastaan jo voimassa olevien karkotuspäätösten vastavuoroisesta tunnustamisesta. Toisin sanoen se ei kata yhteisön karkotuspäätöksiä, jotka perustuvat Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 63 artiklan nojalla annettuihin säännöksiin. Sen sijaan se kattaa kansallisen lainsäädännön nojalla tehdyt karkotuspäätökset. Direktiivi siis koskee päätösten sovellettavuutta; siinä ei määritellä karkotuslainsäädännön sisältöä. EY:n perustamissopimuksen 63 artiklan 3 kohdassa kuitenkin säädetään vain jälkimmäisestä eikä siinä puhuta mitään kansallisen lainsäädännön nojalla tehtyjen päätösten vastavuoroisesta tunnustamisesta.

Pasqua (UEN)
. (FR) Vuosikertomusten suhteen tällä asiakirjalla ei käytännössä ole paljonkaan arvoa. Se antaa meille kuitenkin mahdollisuuden ylistää tapamme mukaan orjallisesti ja julkisesti oikeudellista federalismia, jossa yhteisön tuomareilla on keskeinen rooli yhteisön perustajien poliittisten näkemysten tunnollisina toteuttajina.
Jätän väliin pakolliset kiitokset komissiolle, en tällä kertaa pahoittele yhteisöjen tuomioistuimen rajoitettua toimivaltaa oikeus- ja sisäasioissa, enkä ryhdy kertaamaan yhteisön perusperiaatteita, jotka ovat todelliset federalistisen ajattelun kymmenen käskyä, joihin EY:n tuomareiden valta perustuu.
Sen sijaan korostan kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin välisen ja niiden jäsenten keskinäisen yhteistyön lisäämisen tarvetta. Samoin haluan huomauttaa, että mietinnössä ei ikävä kyllä pyritä edistämään parlamenttien aitoa osallistumista yhteisön lainsäädännön laatimiseen, vaan ainoastaan lisäämään yhteisön oikeuden soveltamisen valvontaa.
On selvää, että Euroopan parlamentin näkökulmasta kansallisilla parlamenteilla on vain avustava rooli: niiden tehtävänä on kytätä omien hallitustensa toimintaa!
Demokraatit arvostavat tätä?
Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Äänestin tätä mietintöä vastaan, koska mielestäni siinä ei sanota mitään uutta. Se on vain räikeän yksipuolinen yhteenveto yhdestä tavasta tarkastella yhteisön oikeutta. Samalla se ilmentää laajentumispyrkimyksiä, jotka vaikka eivät nekään ole mitään uutta, jaksavat silti hämmästyttää esitystapansa suoraviivaisuudella. Perusteluissaan esittelijä unohtaa täysin yhteisön oikeudellisen väliintulon (niin ylhäältä kuin alhaaltapäin tapahtuvan) perusperiaatteen, eli toissijaisuusperiaatteen. Näin hän osoittaa jäsenvaltioiden laillisille lainsäätäjille niiden alisteisen aseman.
Esittelijän näkemys on pikemminkin sentralistinen kuin federalistinen. Hän alentaa kansalliset lainsäätäjät ja lainsäädännön kestämättömän alisteiseen asemaan siinä uskossa, että yhteisön oikeuden laajamittainen soveltaminen on ihmelääke, joka parantaa kaikki Euroopan ongelmat.
Puhumattakaan siitä valitettavan alisteisesta asemasta, jonka esittelijä soisi kansallisille parlamenteille.
Epäilen vakavasti, ettei tämäntyyppinen tulkinta yhteisön oikeuden soveltamisesta ole erityisen käyttökelpoinen tai hyödyllinen. Se vain kääntää toissijaisuusperiaatteen soveltamisen päälaelleen.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, viime yönä näin unta, että Italian, Ranskan, Saksan ja Portugalin valtionvarainministerit sekä muiden maiden valtionvarainministerit sanoivat minulle: "Näettekö nyt, Fatuzzo? Makrotaloudellista rahoitusapua käsittelevässä Belderin mietinnössä esitetään avun myöntämistä niille valtioille, jotka tarvitsevat rahaa talousarvioonsa. Voiko siis valtiontalouden alijäämä ollakin hyvä asia? Miksi emme tekisi samaa täällä Euroopassa? Mehän voisimme palkita niitä, joiden talous on alijäämäinen ja rangaista niitä valtioita, jotka onnistuvat saamaan taloutensa tasapainoon." Tämän kysymyksen jätän parlamentin pohdittavaksi.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Annoin tukeni tälle mietinnölle, jossa tarkastellaan kolmansille maille myönnettävän Euroopan unionin makrotaloudellisen rahoitusavun taustalla tähän asti vaikuttaneita perusteita. Näin alan lähestymistapaa pyritään muuttamaan entistä järjestelmällisemmäksi sekä ennen kaikkea takaamaan sen demokraattinen legitimiteetti ja yksi sen keskeisistä periaatteista eli vastuunalaisuus. Tosiasia on, että emme useinkaan tiedä mitään siitä, miten makrotaloudellista rahoitusapua käytetään sen jälkeen kun se on siirretty suoraan avunsaajamaan keskuspankin talousarvioon. Sitä paitsi erityisluonteensa vuoksi makrotaloudellisen rahoitusavun pitäisi olla tilapäistä, lyhytaikaista ja kertaluonteista tukea, toisin kuin tällä hetkellä on käytäntö useissa avunsaajamaissa. Mielestäni olisi myös myönteinen ratkaisu, että makrotaloudellisesta rahoitustuesta tehtäisiin jo määritelmänsäkin mukaan poikkeusratkaisu ja muutettaisiin se sopivien tarkastussäännösten avulla eräänlaiseksi kriisinehkäisyjärjestelmäksi. Lisäksi olen esittelijän tavoin sitä mieltä, että päätöksentekoprosessi, seuranta ja arviointi olisi toteutettava mahdollisimman avoimesti - lämpimät kiitokset hänelle tästä lähestymistavasta.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, äänestin Schmidin laatiman työllisyyttä käsittelevän mietinnön puolesta, mutta eläkeläisten puolueen ja eläkeläisten edustajana korostaisin parlamentille - joka kuuntelee aivan yhtä tarkkaavaisesti kaikkien jäsenten äänestysselityksiä, ja kuten kaikki tiedämme ja näemme, erityisesti omaani - että on täysin mahdollista sekä saattaa valtiontalous tasapainoon että korottaa eläkkeitä, jos vain pystymme hallinnoimaan paremmin niitä varoja, joita työntekijät ja kansalaiset työuransa aikana jättävät valtiolle ja jotka on määrä palauttaa heille heidän tultua vanhoiksi. On liikaa tuhlausta, liian monet ovat halukkaita vastaanottamaan rahaa, jota eivät ansaitse. Jos panemme taloutemme järjestykseen, pystymme alentamaan veroja, pienentämään eläkevakuutusmaksuja ja kasvattamaan eläkkeitä.

Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Karlsson ja Sandberg-Fries (EDD)
. (SV) Me ruotsalaiset sosiaalidemokraatit kannatamme ehdotusta työllisyysstrategiasta. Euroopan parlamentin on tärkeää antaa tukensa tälle strategialle.
Ehdotuksessa on monia hyviä piirteitä. Esimerkiksi siinä korostetaan tasa-arvonäkökohtia, vaaditaan parannuksia vammaisten asemaan työmarkkinoilla ja ilmoitetaan täystyöllisyys kaikenkattavaksi tavoitteeksi.
Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän ehdotus perustuu näkemykseen, jonka mukaan yleinen verojen alentaminen edistää työllisyyttä. Tästä emme ole samaa mieltä. Tosiseikat osoittavat, että veroasteen ja työllisyyden välillä ei ole yhteyttä.
Päätimme kuitenkin olla äänestämättä ehdotusta vastaan ja äänestää sen sijaan tyhjää. Syynä on se, että jos PPE-DE-ryhmä ei saa tätä ehdotusta läpi, se äänestää koko mietintöä vastaan. Jos taas koko mietintö kaatuu, se olisi paljon vakavampi asia kuin tämän yksittäisen ehdotuksen läpimeno.
Tästä syystä äänestämme tyhjää tässä kohdassa.

Moraes (PSE)
. (EN) Olen äänestänyt Schmidin mietinnön puolesta, koska mielestäni se tukee ja edistää Euroopan työllisyysstrategian kolmen tärkeimmän tavoitteen saavuttamista, eli täystyöllisyyttä, tuottavuuden lisäämistä sekä syrjäytyneiden ja heikommassa asemassa olevien ryhmien sosiaalisen osallisuuden lisäämistä.
Katson, että mietintöön lisätty neljäs tavoite, eli miesten ja naisten välisen tasa-arvon valtavirtaistaminen, on kiitettävä.
"Avoimeen koordinointimenetelmään" sisältyvien suuntaviivojen täytäntöönpano etenee oikeaan suuntaan, sillä siinä kansalliset parlamentit pääsevät täysipainoisesti osallistumaan keskusteluihin ja kansallisten työllisyyssuunnitelmien hyväksymiseen. Se tekee mietinnöstä merkityksellisen myös oman vaalipiirini kaltaisella alueella, jossa työttömyys on keskittynyt Lontoon pieniin köyhyyspesäkkeisiin, vaikka yleisesti työttömyyttä onkin Yhdistyneessä kuningaskunnassa varsin vähän.

Patakis (GUE/NGL)
. (EL) Joustavuuden ja epätyypillisten työsuhteiden lisääminen työttömyyden tasaamiseksi, yrittäjyys, työssäoloajan pidentäminen väestön ikääntymisen vuoksi sekä kestävät eläkkeet ja elinikäinen oppiminen ovat keskeisiä komission asettamia työllisyyden suuntaviivoja.
Samaan aikaan kannustetaan palkkojen leikkaamista ei vain suhteellisesti vaan myös absoluuttisesti ja palkkauksen yhdistämistä tuottavuuteen, hyvinvointipalvelujen ja sosiaaliturvan leikkauksia sekä ennestäänkin riittämättömien turvallisuusmääräysten laiminlyömistä työpaikoilla.
Työttömyys kasvaa jatkuvasti ja ylittää jo 10 prosenttia, eikä tähän lukuun vielä sisälly piilotyöttömyyttä. Tämä tilanne ja erityisesti pitkäaikaistyöttömien suuri määrä sekä nuorten ja naisten työttömyys ja vaikeudet päästä mukaan työmarkkinoille kärjistävät köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä.
Termi työllisyyspolitiikka on täysin harhaanjohtava. Ehdotettujen toimien tarkoituksena on pohjimmiltaan vähentää suuryritysten vastuuta myöntämällä niille uusia etuoikeuksia. Tämä politiikka merkitsee asteittain pahenevaa työntekijöiden oikeuksien polkemista, jonka tavoitteena on parantaa halvan työvoiman saatavuutta - työvoiman, jolla ei ole minkäänlaista työsuhdeturvaa, vakuutusturvaa tai palkka- ja ammattiyhdistysoikeuksia - sekä kasvattaa voittoja.
Työntekijät eivät vain tuomitse näitä toimia, vaan ovat jo alkaneet joukolla vastustaa monopoleja tukevia valintoja ja kiihdyttää taisteluaan niitä vastaan.

Paulsen ja Olle Schmidt (ELDR)
. (SV) Kannatamme toissijaisuusperiaatetta, jonka mukaan päätökset on tehtävä mahdollisimman lähellä niitä, joita ne koskevat. Siksi pyrimme aktiivisesti ajamaan Euroopan unionille perustuslakia, jossa vastuidenjako olisi selvä kaikille. Kaikille on oltava täysin selvää, että EU:n on hoidettava vain niitä asioita, joiden hoitamiseen sillä on parhaat eväät, eli kansalliset rajat ylittäviä asioita. Kaikki muut asiat olisi käsiteltävä paikallisella, alueellisella tai kansallisella tasolla.
Sosiaalipolitiikka on yksi esimerkki alasta, jolla EU:lla pitäisi olla vain rajoitettu toimivalta, paitsi asioissa, jotka liittyvät kansalaisten vapaaseen liikkuvuuteen EU:n alueella. Jokaisella jäsenvaltiolla olisi oltava täysi vastuu päättää omasta sosiaaliturvajärjestelmästään ja samalla oikeus siihen. Terveydenhuolto sekä lasten ja vanhusten hoito ovat selkeitä esimerkkejä aloista, joilla ei ole suoraan rajat ylittäviä ulottuvuuksia. Sama pätee työmarkkinapolitiikkaan. Se ei kuitenkaan estä jäsenvaltioita tekemästä yhteistyötä ja vaihtamasta keskenään ajatuksia sosiaalialasta.
Samalla haluamme korostaa, että olemme kollegamme Schmidin tavoin sitoutuneet edistämään sosiaalista yhteenkuuluvuutta, integraatiota ja erityisesti tasa-arvoa.

Roure (PSE)
. (FR) Elinikäinen oppiminen, työ ja vanhustenhuolto ovat kaikki hyvin tärkeitä asioita, joita tässä mietinnössä käsitellään. Samoin työllisyysstrategiat ovat tärkeitä. Haluamme lisää työpaikkoja, mutta myös sopivampia työpaikkoja. Keskeistä on köyhyyden torjunta. Emme voi hyväksyä sitä, että edelleenkin osa perheistä elää köyhyysrajan alapuolella. Kysymys on solidaarisuudesta. Tavoitteet, jotka asetamme, on myös oltava mahdollista täyttää.
Meidän on panostettava korkealaatuisiin palveluihin, jotta naiset pystyvät sovittamaan yhteen työ- ja perhe-elämän velvollisuudet. Tarvitsemme tehokkaampaa yhteistyötä jäsenvaltioiden kesken. Voidaksemme edistää naisten osallistumista yhteiskunnalliseen elämään ja työmarkkinoille meidän on laadittava joukko yksityiskohtaisia toimia, joilla voidaan luoda paitsi lastenhoitopalveluja, myös tukea niitä perheitä, joilla on muita huollettavia.
On ehdottoman tärkeää investoida julkisiin palveluihin, jotka vastaavat perheiden ja koko yhteiskunnan tarpeisiin. Samoin on tärkeää saada kaikki asianosaiset mukaan työllisyysstrategian täytäntöönpanoon. Lisäksi korkealaatuiset julkiset palvelut edellyttävät asianmukaista verotusta.

Vachetta (GUE/NGL)
. (FR) Työllisyys- ja sosiaalivaliokunta ehdottaa, että vahvistaisimme luonnoksen neuvoston direktiiviksi, joka sisältäisi Euroopan unionin yleisen työllisyyspolitiikan suuntaviivat vuoteen 2010 asti. Tämä politiikka on osa Lissabonin strategiaa, jonka tavoitteena on tehdä Euroopasta maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva talous, joka pystyy tuottamaan kestävää taloudellista kasvua, luomaan enemmän ja parempia työpaikkoja sekä lisäämään sosiaalista yhteenkuuluvuutta.
Tähän lainsäädäntöpäätöslauselmaan tehdyt tarkistukset parantavat alkuperäistä tekstiä tietyiltä osin, erityisesti sukupuolten väliseen tasa-arvoon sekä ammattitaitoon ja ammatilliseen koulutukseen liittyvien tavoitteiden osalta.
Tarkistuksissa ei kuitenkaan aseteta kyseenalaiseksi varsin liberaalia ajatusta yritysverotuksen alentamisesta ja työmarkkinoiden joustavuudesta. Mikä vielä tärkeämpää, päätöslauselmassa säilyy edelleen tavoitteena keskimääräisen eläkeiän nostaminen yhteisössä viidellä vuodella vuoteen 2010 mennessä, samaan aikaan kun miljoonat ihmiset Ranskassa ja muissa Euroopan maissa osoittavat mieltään tätä ajatusta vastaan ja eläkejärjestelmiensä turvaamisen puolesta.
Tästä syystä en voinut äänestää mietinnön puolesta.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Vaikka en haluakaan vähätellä mietinnön kiistanalaisempien osien merkitystä, yhdyn komission näkemykseen, jota myös esittelijä näytti kannattavan ja jonka mukaan tämäntyyppinen maahanmuutto rikastuttaa molempia osapuolia, niin maahanmuuttajaa itseään kuin hänen lähtömaataan sekä vastaanottajamaata. Se lisää kulttuurien keskinäistä ymmärtämystä, eurooppalaisen koulutuksen dynaamisuutta ja pyrkimystä koulutuksen laadun parantamiseen. Tiedon ja "parhaiden käytäntöjen" vaihdon on toteuduttava yli unionin rajojen. Opiskelijoiden ja tutkijoiden koulutus on tärkeä keino lisätä hyvinvointia, tietoa ja elämänlaatua, mihin unioni on sitoutunut erityisesti erilaisten assosiaatiosopimusten ja kehitysrahastojen kautta. Itse asiassa juuri sen vuoksi, että tämä ehdotus on erityisen tärkeä yksilön henkilökohtaisen kehityksen kannalta - joka toivottavasti hyödyttää myös lähtömaata - jäsenvaltioiden olisi tarkasteltava ehdotusta huolellisesti suhteessa omaan maahanmuuttopolitiikkaansa.
Erityisen kiinnostava on unionin pyrkimys löytää ulkomaalaisille työtä heidän omasta lähtömaastaan sekä säännellä vapaaehtoistyön järjestelmiä.
Loppujen lopuksi äänestin tämän mietinnön puolesta, koska tarkistukset 36 ja 37 hyväksyttiin ja ne tasapainottivat merkittävästi 11 artiklan 1 kohdassa ja 18 artiklan 2 kohdassa säädettyjä järjestelyjä...
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys)

Zimeray (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan tuoda esiin sekä omasta puolestani että kaikkien Ranskan sosialistipuolueen edustajien puolesta kantamme jäsenten ohjesäännön hyväksymistä koskevaan mietintöön. Ohjesääntö on saatava hyväksyttyä mahdollisimman pikaisesti, koska käynnissä oleva laajentumisprosessi on tulossa pian päätökseen. Kannatamme toimenpiteen taustalla olevia periaatteita, vaikka olemmekin eri mieltä tietyistä jäsenten palkan suuruutta ja verotusta koskevista säännöksistä.
Jäsenten kulukorvausjärjestelmää oli määrä selkeyttää, mutta meidän mielestämme ehdotettu teksti ei näytä täysin vastaavan tähän tarpeeseen. Sen vuoksi Ranskan sosialistipuolueen ryhmä halusi muuttaa tekstiä äänestämällä ohjesääntöluonnoksen 7 artiklaan tehdyn tarkistuksen 8 puolesta, jonka se on jättänyt käsiteltäväksi yhdessä muiden poliittisten ryhmien kanssa. Olemme sitä mieltä, että tämän periaatteen järkevä toteuttaminen merkitsee sitä, että palkkausta olisi mukautettava kunkin jäsenvaltion erilaisen elintason mukaan, vaikka muutamia epäoikeudenmukaisia piirteitä olisikin ehkä korjattava. Olemme pahoillamme, että tätä tarkistusta ei hyväksytty.
Nykyisessä tilanteessa Euroopan parlamentin jäsenten palkan korottaminen saattaisi aiheuttaa kielteisiä reaktioita, nyt kun taloudellisen ja poliittisen eliitin ja muun väestön palkkaerojen oikeutusta on alettu yleisemminkin kyseenalaistaa.

Fatuzzo (PPE-DE).
 Arvoisa puhemies, herätessäni tänä aamuna luulin olevani Rothley ja virka-autossani matkalla parlamenttiin ajattelin: "Haluan jättää mietintööni tarkistuksen" - ja puhun siis nyt Rothleyn suulla - "joka takaisi Euroopan parlamentin jäsenille tuomarien palkkaa kaksi kertaa suuremman palkan." Päästyäni perille parlamenttiin katsoin kuitenkin peiliin ja huomasin olevani Fatuzzo. Minulla ei ollut mitään onnistumisen mahdollisuuksia, joten minun oli luovuttava äänestämästä ehdotuksen puolesta: parempi puoletkin tuomarin palkasta kuin ei mitään.

Breyer (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin tehdä seuraavan korjauksen. Halusin itse asiassa äänestää 16 artiklaan tehdyn tarkistuksen 8 puolesta enkä sitä vastaan, koska kannatan tietenkin eritasoisten elinkustannusten huomioon ottamista palkkauksessa.
Varsinaisena äänestysselityksenä haluan todeta, että olen aina kannattanut Euroopan parlamentin jäsenten ohjesääntöä, mutta äänestin kuitenkin Rothleyn laatimaa mietintöä vastaan seuraavista syistä: en voi ymmärtää, miksi emme nytkään ole onnistuneet saamaan todellisia matkakustannuksia avoimesti näkyville ja mukaan kirjanpitoon. Tähän asti avoimuuden puutetta on aina puolusteltu ohjesäännöllä. Nyt me haluamme ohjesääntöä, mutta hylkäämme avoimuuden ja todellisiin kustannuksiin perustuvan kirjanpidon. Minusta se on epärehellistä; emme pysty selittämään sitä kansalaisille, jotka itse voivat työmatkoillaan laskuttaa matkakustannuksista tietenkin vain todellisten kustannusten perusteella. Mielestäni ei myöskään ole oikein, että emme korottaneet eläkeikää. (Suosionosoituksia) Saksassa meillä on juuri käyty keskustelua yleisen eläkeiän nostamisesta, ja mielestäni saman olisi ilman muuta pädettävä myös meihin. Lisäksi olen sitä mieltä, että meidän olisi maksettava samansuuruista veroa kuin valitsijamme, jotta emme antaisi sellaista mielikuvaa, että me täällä laadimme erityisoikeuksia parlamentin jäsenille. Siksi jouduin vastoin alkuperäistä aikomustani äänestämään ohjesääntöä vastaan. Luulen, että parlamentti?
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Raschhofer (NI).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, pohjimmiltaan voin vain yhtyä jäsen Breyerin mielipiteisiin. Jo vuosia olemme painineet Euroopan parlamentin jäsenten palkkaratkaisun kimpussa, ja mielipiteet voivat vaihdella hyvinkin suuresti, erityisesti sen suhteen, onko nykyinen kansallinen järjestelmä parempi kuin kaikkialla EU:ssa sovellettava yhteinen järjestelmä. Yksi asia, mitä uuden ohjesäännön luomisen ei missään tapauksessa pidä saada aikaan, on synnyttää uusia etuoikeuksia ja uusia sääntöjä, joita emme pysty perustelemaan yleisölle. Nyt kun Euroopassa käydään parhaillaan keskustelua mahdollisuuksista eurooppalaisten eläkejärjestelmien turvaamiseksi parhaalla mahdollisella tavalla, ihmiset pitäisivät provosoivana ohjesäännön ja siihen tehdyn tarkistuksen sisältämää ajatusta, jonka mukaan Euroopan parlamentin jäsenet voisivat jäädä eläkkeelle jo 60- tai 63-vuotiaina.
Muuallakin kuin omassa kotimaassani ihmisille kerrotaan nykyään, että heidän pitäisi pysyä työssä kauemmin. Euroopan parlamentissa sen sijaan aiotaan taata poliitikoille mahdollisuus siirtyä varhain eläkkeelle, mikä ei ole lainkaan sosiaalipolitiikan vaatimusten mukaista. En voi enkä aio äänestää Euroopan parlamentin jäsenten ohjesäännön puolesta tässä muodossa.
Sama pätee kiinteämääräisiin kulukorvauksiin. Tulevaisuudessa kaikenlaisten kulukorvausten on perustuttava ainoastaan todellisuudessa toteutuneisiin kuluihin, eikä ylimääräisistä kuluista laskuttaminen saa enää olla mahdollista missään olosuhteissa. On välttämätöntä, että matkakuluja koskevat säännöt ovat avoimia ja ymmärrettäviä.

Wallis (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluan antaa ELDR-ryhmän puolesta äänestysselityksen, joka koskee ratkaisujamme jäsenten ohjesääntöä käsittelevästä Rothleyn mietinnöstä toimitetussa lopullisessa äänestyksessä, jossa suurin osa meistä äänesti tyhjää. Kunnioitamme suuresti puhemies Coxia, ja tämä ryhmä on hänen johdollaan ja myöhemminkin aina ajanut uudistuksia. Joissakin asioissa olemme päässeet kompromisseihin, mutta on joitakin periaatteellisia kysymyksiä, joissa emme suostu kompromisseihin.
Näin ollen olemme äänestäneet tyhjää seuraavissa asioissa: Halusimme uudistuksia nyt, emme joskus myöhemmin, tarkemmin määrittelemättömänä ajankohtana. Halusimme uusista jäsenvaltioista tulevien kollegojemme olevan kanssamme tasa-arvoisia. Jos me itse vaadimme täällä tasa-arvoista kohtelua, miksi heidän pitäisi tyytyä sen vähempään? Halusimme kansallista verotusta, koska halusimme tulla kohdelluiksi tasa-arvoisesti niiden kansalaisten kanssa, joita me täällä edustamme. Halusimme selkeän viestin siitä, että kulut olisi ilmoitettava avoimesti. Nämä asiat eivät saaneet parlamentin enemmistön kannatusta. Nyt kun parlamentti on tehnyt päätöksensä, minua parlamentin jäsenenä surettaa sanoa, että toivon neuvoston pystyvän parempaan kuin me.

Andersen, Bonde, Frahm, Krarup, Sandbæk, Schmid, Herman, Seppänen ja Sjöstedt (GUE/NGL)
. (EN) Euroopan parlamentin jäsenet on valittu jäsenvaltioiden edustajiksi ja heidän tulisi saada samanlaista palkkaa ja maksaa samaan tapaan veroja kuin kansallisten parlamenttien jäsenet.
Euroopan parlamentin jäsenten ja kansallisten parlamenttien jäsenten erilainen kohtelu ei ainakaan mitenkään vahvista näiden kahden välisiä suhteita, ja kohtuuttomat palkankorotukset yhdistettynä EU-verotukseen vieraannuttavat äänestäjiä meistä entisestään.
Tuemme voimakkaasti kaikkia pyrkimyksiä lisätä palkkaus- ja kulukorvausjärjestelmän avoimuutta ja soveltaa siihen asianmukaisia kirjanpitomääräyksiä. Samalla katsomme, että on tekopyhää laatia yritysten hallinnointia koskevia säännöksiä, jos emme itse pysty soveltamaan samoja sääntöjä toimielimeen, jonka toiminta viime kädessä rahoitetaan veronmaksajien rahoilla.
Olemme äänestäneet Rothleyn mietintöä vastaan, koska mietinnössä on pyritty näkemään Euroopan parlamentin jäsenet yksinomaan "eurooppalaisina" ja täysin irrallaan kansallisesta taustastaan. Lisäksi mietinnössä pyritään korottamaan heidän palkkojaan tuntuvasti "putsaamatta" silti kulukorvausjärjestelmää läpikotaisin (ks. 27 artikla).

Andersson, Eriksson, Färm, Hedkvist-Petersen, Karlsson ja Sandberg-Fries, (PSE)
. (SV) Me ruotsalaiset sosiaalidemokraatit haluamme selittää syitä, joiden vuoksi äänestimme Euroopan parlamentin jäsenten ohjesääntöä käsitelleen mietinnön sisältämää päätösluonnosta vastaan.
Emme voi kannattaa ohjesääntöluonnosta, koska esittämämme kansallista verotusta koskeva tarkistus 30 hylättiin. Omasta ja Ruotsin sosiaalidemokraattien puolesta pidämme kansallisen verotuksen säilyttämistä erittäin tärkeänä, koska juuri verotusjärjestelmästä me olemme riippuvaisia ja käytämme sitä hyväksemme. Yhteisen hyvinvointipolitiikkamme rahoittamiseen tarvitaan tuloverotukseen perustuvaa yhteiskunnan rahoitusta. Siksi katsomme, että Euroopan parlamentin jäsenten olisi maksettava kansallista veroa omassa kotimaassaan. Kansalaisten valitsemien poliittisten edustajien on noudatettava samoja sääntöjä kuin kaikkien muidenkin.
Toinen keskeinen kysymys on se, miten matkakulut selvitetään. Olemme vaatineet, että uudet säännöt perustuisivat avoimeen kirjanpitoon, joka olisi helposti julkisesti tutkittavissa. Sen vuoksi olemme ajaneet avointa ja oikeudenmukaista matkakorvausjärjestelmää. Tällä hetkellä matkakulut ja muut kulut korvataan kiinteämääräisinä kertakorvauksina. Me haluamme järjestelmän, jossa korvaukset maksetaan todellisten kulujen perusteella.
Katsomme myös palkkatason herättävän pahennusta, koska uusi taso olisi erittäin korkea.

Berthu (NI)
. (FR) Parlamentti on juuri laatinut Nizzan sopimuksella EY:n perustamissopimukseen lisätyn 190 artiklan 5 kohdan mukaisesti luonnoksen Euroopan parlamentin jäsenten yhteiseksi ohjesäännöksi, joka on määrä jättää neuvostolle päätöksentekoa varten - ei enää yksimielisesti, vaan määräenemmistöllä.
Tekstissä käsitellään useita teknisiä kysymyksiä, jotka oli joka tapauksessa ratkaistava, koska ne liittyvät Euroopan parlamentin oikeuteen säädellä itsenäisesti omaa sisäistä toimintaansa. Mietinnössä mennään kuitenkin vielä paljon pitemmälle ja esitellään ohjesääntö, joka standardoisi Euroopan tasolla kaikki parlamentin jäsenenä toimimiseen liittyvät asiat ja katkaisisi heidän olennaiset yhteytensä omiin kotimaihinsa erityisesti palkkauksessa.
Kuten olemme sata kertaa todenneet, Euroopan parlamentin jäsenten on saatava palkkansa - niin kuin tälläkin hetkellä - oman maansa kansalaisilta, jotka heidät ovat valinneet ja joita heidän pitäisi edustaa.
Parlamentin tämänhetkisessä toiminnassa näkyy epäsuorasti sen pyrkimys luoda Euroopan unionista eräänlainen supervaltio, jossa parlamentin jäsenet edustaisivat koko unionia eivätkä jäsenvaltiota, joka heidät on valinnut. Tämä on perustavanlaatuinen, joskin hyvin salamyhkäisesti eteenpäin viety muutos, josta äänestäjämme eivät taaskaan ole tietoisia. Rehellisyydestä heitä kohtaan kieltäydyimme äänestämästä tämän luonnoksen puolesta.

Corbey (PSE)
. (NL) Arvoisa puhemies, haluan tuoda esiin muutaman seikan, jotka selittävät äänestysratkaisuani jäsenten ohjesääntöä koskevassa asiassa.
Ensinnäkin katson, että palkkojemme pitäisi olla yhdenmukaiset kansallisten parlamenttien jäsenten palkkojen kanssa. Pidän itseäni hollantilaisena poliitikkona enkä EU:n virkamiehenä. Siksi äänestin tarkistusten 5 ja 8 puolesta.
Toiseksi vastustan palkkojemme nettokorostusta vähintään 2 800 eurolla kuukaudessa. Summa kasvaa vielä lisää, jos päätös eurooppalaisesta verotuksesta menee läpi. Näin merkittävää korotusta on mahdotonta hyväksyä - etenkin kun kuulemme kaikkialla korostettavan, kuinka tärkeää palkkamaltti on työllisyyden säilyttämiseksi.

Figueiredo (GUE/NGL)
Euroopan parlamentti käyttää hyväkseen sitä, että Nizzan sopimuksen seurauksena neuvoston päätös Euroopan parlamentin jäsenten ohjesäännöstä on nyt tehtävä määräenemmistöllä eikä enää yksimielisesti, ja pitää jälleen kerran jääräpäisesti kiinni ehdotuksesta, joka sisältää osatekijöitä, joita emme voi hyväksyä.
Yksi tällainen osatekijä on se, että ohjesäännössä määritellään parlamentin jäsenille maksettava kuukausikorvaus, joka on sama kaikille jäsenille riippumatta siitä, mitä maata he edustavat. Euroopan parlamentin jäsenet valitaan kansallisista vaalipiireistä. Näin ollen he ovat, ja heidän on jatkossakin oltava, sidoksissa omiin vaalipiireihinsä. Yhtenäisen kuukausikorvauksen määrääminen sopii federalistiseen näkemykseen edustajantehtävästä, sillä se voidaan nähdä pyrkimyksenä muuttaa nykyisin eri jäsenvaltioita edustavat Euroopan parlamentin jäsenet tulevaisuudessa "eurooppalaisiksi kansanedustajiksi". Tähän näkemykseen emme voi yhtyä.
Lisäksi, kuten olemme korostaneet, sosiaalinen todellisuus EU:n eri jäsenvaltioissa on hyvin erilainen, mistä seuraa väistämättä se, että mikäli säännös toteutetaan, useissa maissa, muun muassa Portugalissa, syntyy valtava epätasapaino ja ristiriita tavallisten työntekijöiden ja julkisen viran haltijoiden palkkauksen välille, mikä olisi täysin käsittämätöntä. Toisin sanoen Euroopan parlamentin jäsenen palkan on perustuttava kansallisen parlamentin jäsenten palkkaan siinä jäsenvaltiossa, joka hänet on valinnut edustajakseen. Näin ollen äänestimme mietintöä vastaan.

Lulling (PPE-DE)
. (DE) Yksi ohjesäännön kiistanalaisimmista piirteistä on jäsenten palkan suuruus, ja pidän tässä asiassa saavuttamaamme sopua hyvänä. Olen työskennellyt miesten ja naisten tasa-arvoiseen kohteluun liittyvien asioiden parissa vuosikymmeniä. Tunnuslauseemme on aina ollut "sama palkka samasta työstä". Kansallisuuden perusteella tapahtuva syrjintä ei ole sen paremmin puolustettavissa kuin sukupuolen perusteella tapahtuvakaan. Juridisesti ottaen myös EY:n perustamissopimuksen 12 artiklassa kielletään syrjintä kansallisuuden perusteella. Vaikka Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on johdonmukaisesti pitäytynyt tässä periaatteessa päätöksissään, ja Euroopan parlamentin jäsenten erityisasema on samalla merkinnyt sitä, että periaatetta ei voida soveltaa täällä.
Palkan suuruus on kiistanalainen asia. Kun verrataan nykyisiä parlamentin jäsenten palkkoja, tanskalainen pitäisi viittäkymmentä prosenttia tuomarin palkasta suurena rahasummana, kun taas muut ihmettelisivät, miksi Euroopan parlamentin jäsenen työ on puolet vähempiarvoista kuin tuomarin. Olipa tilanne mikä tahansa, Euroopan parlamentin jäsenet eivät kuitenkaan itse päätä palkkauksestaan. Ehdotuksen hyväksymisestä päättää neuvosto. Sitä paitsi uutta järjestelmää sovellettaisiin vasta seuraavaan parlamenttiin eli seuraajiimme.
Mitä eläkkeisiin tulee, olen hämmästynyt siitä, että mietintöluonnoksessa ehdotettiin eläkettä maksettavan sen vuoden lopusta lähtien, jolloin Euroopan parlamentin jäsen täyttää 60 vuotta.
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Euroopan parlamentin jäsenten ohjesääntö on jo vuosia ollut aiheena kahdessa täysin erisuuntaisessa keskustelussa. Toisessa, johon itse olen osallistunut, on ollut kysymys siitä, kuinka voimme lopettaa taloudelliset etuoikeudet, jotka saavat äänestäjät näkemään Euroopan parlamentin jäsenet epäilyttävässä valossa. Toisessa pohditaan, kuinka Euroopan parlamentin jäsenyyttä voidaan tehdä entistä houkuttelevammaksi korkeammalla palkalla, alhaisemmalla verotuksella ja paremmalla oikeussuojalla. Olen aina kannattanut kaikkien parlamentin jäsenten yhtenäistä palkkausta, edellyttäen että tämä palkka on merkittävästi pienempi kuin Ranskassa, Englannissa ja etenkin Saksassa ja Italiassa. Tämän yhtenäisen palkan on oltava veronalaista tuloa jäsenen asuinvaltion kansallisessa, alueellisessa ja paikallisessa verotuksessa samaan tapaan kuin kansainvälisten yritysten palveluksessa eri maissa toimivien työntekijöidenkin palkat. Yhtenäisen nettotulotason takaaminen erittäin alhaisen EU-verotuksen avulla on täysin tarpeeton etuoikeus Euroopan parlamentin jäsenille. Lisäksi oikeudellisen koskemattomuuden ainoana tarkoituksena on oltava ilmaisuvapauden takaaminen valituille edustajille, eikä se saa johtaa rankaisemattomuuteen muissa asioissa. EU:n laajentuminen ei saa vaikuttaa poliittiseen monimuotoisuuteen. Se, että kukin jäsenvaltio saa entistä vähemmän paikkoja parlamenttiin, vie pieniltä poliittisilta liikkeiltä mahdollisuuden saada sinne edustajansa. Toisin kuin jotkut muut alankomaalaiset, olen aina nähnyt ohjesäännön keinona tiettyjen päämäärien saavuttamiseksi, en koskaan itse päämääränä. Koska lopullinen asiakirja ajaa juuri päinvastaisia tavoitteita kuin mihin itse olen sitoutunut, minun on mahdotonta antaa sille tukeani.

Miller (PSE)
. (EN) EPLP on huolissaan useista seikoista mietinnössä sen nykyisessä muodossa:
Verotuksen osalta olemme sitä mieltä, että kunkin jäsenvaltion olisi saatava periä veroa oman kansallisen veroprosenttinsa mukaisesti.
Palkkauksesta viisaiden ryhmän raportissa esitettiin malli, jonka suurin osa jäsenvaltioista ja Euroopan parlamentin jäsenistä saattoi hyväksyä, emmekä näe mitään syytä muuttaa perusteettomasti palkkaamme tasolle, joka on vain 50 prosenttia yhteisöjen tuomioistuimen tuomareiden palkasta.
Kulujen osalta olemme vakaasti sitä mieltä, että Euroopan parlamentilla on nyt mahdollisuus oikaista pitkään käytössä olleet kummalliset käytännöt siirtymällä järjestelmään, jossa matkakulut korvataan ainoastaan todellisten kustannusten perusteella.
Mietinnössä esitetty lähestymistapa parlamentin jäsenten koskemattomuuteen edellyttäisi muutoksia primäärioikeuteen, ja meidän mielestämme tämä ei ole oikea mietintö käsitellä kyseistä asiaa.
Lopuksi toteamme täytäntöönpanon aikataulusta, että EPLP ei voi missään olosuhteissa hyväksyä täytäntöönpanon lykkäämistä myöhemmäksi kuin vuoteen 2004. EPLP haluaa, että vuoden 2004 vaalikampanjaa aloitettaessa tämä ongelma on selkeästi ratkaistu. Koska Euroopan parlamentti on juuri puoltanut äänestyksessään täytäntöönpanon lykkäämistä mainittua ajankohtaa myöhemmäksi, emme voi äänestää mietinnön puolesta lopullisessa äänestyksessä.

Pasqua (UEN)
. (FR) Aikana, jolloin Euroopan kansoilla on kohdattavanaan niin monia ongelmia (muun muassa työttömyys, sosiaalisten verkostojen hajoaminen, turvattomuus), en ole lainkaan vakuuttunut siitä, että kansalaiset todella arvostaisivat parlamentin pyrkimystä saada hyväksyttyä Euroopan parlamentin jäsenille yhtenäinen ohjesääntö.
Minun mielestäni se on täysin toissijainen huolenaihe, ja sitä tavoitellaan materialistisista ja ideologisista syistä.
Materialistiseen puoleen tuskin kannattaa paneutua sen tarkemmin, mutta mielestäni on hävytöntä käyttää hyväksi tilaisuutta myöntää Euroopan parlamentin jäsenille koko joukko kohtuuttomia rahallisia etuja ja muita etuoikeuksia.
Ideologisetkin tavoitteet ovat varsin läpinäkyviä: tämän ohjesäännön ensisijaisena tavoitteena on erottaa parlamenttiin valitut edustajat täydellisesti kotimaastaan. Vaikka juridisesti ottaen olemme täällä parlamentissa kukin oman jäsenvaltiomme edustajina, nyt meistä halutaan tehdä jonkin myyttisen eurooppalaisen kansan edustajia - siis juurettomia. Tämä kaikki on loogista seurausta parlamentin aikaisemmista äänestystuloksista, joissa on kannatettu vaalimenettelyn yhtenäistämistä ja kansalliset rajat ylittävän vaalipiirijaon ja eurooppalaisten poliittisten puolueiden sallimista.
Tämä mietintö osoittaa jälleen kerran, että eurofederalismi on täysin irrallaan kadunmiehen todellisuudesta.

Raschhofer (NI)
Jo vuosia olemme painineet Euroopan parlamentin jäsenten palkkaratkaisun kimpussa, ja mielipiteet voivat vaihdella hyvinkin suuresti, erityisesti sen suhteen, onko nykyinen jäsenvaltiokohtainen järjestelmä parempi kuin kaikkialla EU:ssa sovellettava yhteinen järjestelmä. Yksi asia, mitä uuden ohjesäännön luomisen ei missään tapauksessa pidä saada aikaan, on synnyttää uusia etuoikeuksia ja uusia sääntöjä, joita emme pysty perustelemaan yleisölle. Nyt kun Euroopassa käydään parhaillaan keskustelua mahdollisuuksista eurooppalaisten eläkejärjestelmien turvaamiseksi parhaalla mahdollisella tavalla, ihmiset pitäisivät provosoivana ohjesäännön ja siihen tehdyn tarkistuksen sisältämää ajatusta, jonka mukaan Euroopan parlamentin jäsenet voisivat jäädä eläkkeelle jo 60- tai 63-vuotiaina.
Muuallakin kuin omassa kotimaassani ihmisille kerrotaan nykyään, että heidän pitäisi pysyä työssä kauemmin. Euroopan parlamentissa sen sijaan aiotaan taata poliitikoille mahdollisuus siirtyä varhain eläkkeelle, mikä ei ole lainkaan sosiaalipolitiikan vaatimusten mukaista. En voi enkä aio äänestää Euroopan parlamentin jäsenten ohjesäännön puolesta tässä muodossa.
Sama pätee kiinteämääräisiin kulukorvauksiin. Tulevaisuudessa kaikenlaisten kulukorvausten on perustuttava ainoastaan todellisuudessa toteutuneisiin kuluihin eikä ylimääräisistä kuluista laskuttaminen saa enää olla mahdollista missään olosuhteissa. On välttämätöntä, että matkakuluja koskevat säännöt ovat avoimia ja ymmärrettäviä.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Euroopan parlamentin jäsenten ohjesäännön laatimisen perusteet näyttävät ensi näkemältä täysin kiistattomilta: taata jäsenten välinen tasa-arvo ja lisätä avoimuutta kansalaisiin nähden. Esittelijän mukaan nämä tavoitteet voidaan saavuttaa soveltamalla samoja oikeudellisia ja taloudellisia järjestelyjä kaikkiin jäseniin, mikä johtaisi palkkatason yhdenmukaistumiseen ja jäsenten palkan yhteisöverotukseen.
Ohjesäännön hyväksymisellä olisi kuitenkin huomattavia vaikutuksia koko edustajantoimen käsitteeseen, erityisesti parlamentin jäsenen suhteeseen sen jäsenvaltion kansalaisiin, jotka ovat hänet edustajakseen valinneet - mitä esittelijä yksin ei näytä täysin tajunneen. Yhtenäinen eurooppalainen järjestelmä merkitsisi ensinnäkin sitä, että Euroopan parlamentin jäseniin sovellettaisiin erilaisia verotusjärjestelyjä kuin heitä äänestäneisiin kansalaisiin. Toiseksi se merkitsisi sitä, että Euroopan parlamentin jäsenet nähtäisiin jonkinlaisen kuvitteellisen "Euroopan kansan" edustajina, jolloin he eivät enää olisi oman kansansa edustajia ja siten aidosti tasa-arvoisia kansallisten parlamenttien jäsenten kanssa. Samalla se merkitsisi viimeistenkin siteiden katkaisemista heidän omaan kotivaltioonsa ja sen kansalaisiin.
Näin ollen huolimatta siitä, että äänestin joidenkin yksittäisten kohtien puolesta, olen loppujen lopuksi äänestänyt mietintöä vastaan, koska haluan jälleen kerran ottaa asiaan periaatteellisen kannan aikana, jolloin itsevaltaisesti toteutettava toimielinten uudistus, ja Eurooppa-valmistelukunta sen keskipisteessä, näyttää pyrkivän kehittymään hyvin kielteiseen suuntaan ja siinä yhteydessä tasapaino...
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys)

Sacrédeus, Wijkman (PPE-DE)
. (SV) Olemme tänään äänestäneet uutta jäsenten ohjesääntöä käsittelevää Euroopan parlamentin mietintöä vastaan. Tästä huolimatta mietintö hyväksyttiin äänin 294 puolesta, 171 vastaan ja 59 tyhjää.
Ilman matkakorvausjärjestelmää, jossa korvaukset maksetaan todellisten kustannusten perusteella, eikä niin kuin tällä hetkellä kiinteämääräisinä, uusi ohjesääntö ei lisää avoimuutta. Parlamentin puhemiehistö kyllä päätti 29. toukokuuta 2003 tutkia uuden matkakorvausjärjestelmän toteuttamismahdollisuuksia, mutta se ei edelleenkään ratkaise ongelmia. Päätöksen korvausten maksamisesta todellisten kulujen perusteella olisi tultava voimaan automaattisesti samaan aikaan kun uusi jäsenten ohjesääntö pannaan täytäntöön.
Tulevaisuudessa haluaisimme mieluiten nähdä Euroopan parlamentin jäsenten palkkatason asettuvan samalle tasolle kansallisten parlamenttien palkkauksen kanssa.
Koska Euroopan parlamentin jäsenet asuvat jäsenvaltioissa ja edustavat niitä, verokin olisi tulevaisuudessa perittävä kansallisen verotusjärjestelmän mukaisesti, jotta jäsenten verotuksessa voitaisiin ottaa huomioon eri maiden erilaiset elinkustannukset ja sosiaalivakuutusjärjestelmät.

Saint-Josse (EDD)
. (FR) Tultuani valituksi Euroopan parlamenttiin olen kuullut paljon jäsenten ohjesäännöstä. Luulen, että jäsen Rothley ja koko oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta ovat uhranneet paljon aikaa ja vaivaa sen pohtimiseen - liikaa minun mielestäni, sillä olen saanut sen vaikutelman, että kuten eurooppalaisia poliittisia puolueita koskevan ohjesäännön kohdallakin, kysymys on ennen kaikkea rahasta. Nämä eivät ole mitään demokratian suuria läpimurtoja, jotka toisivat Euroopan unionia lähemmäs kansalaisia.
Mikä näiden ehdotusten tarkoitus todellisuudessa on, sillä niissähän muutetaan lainsäädäntöhierarkiassa ylempänä olevia säädöksiä ja ne jäävät siten soveltamiskelvottomiksi?
Mihin pyritään tällaisella standardoinnilla, joka murentaa nykyisten 15 jäsenvaltion valitsemien edustajien, uusien edustajien, vanhojen edustajien ja vuoden kuluttua unioniin liittyvien kymmenen maan edustajien välisiä suhteita?
Monet haluavat ohjesääntöä muutamien jäsenten väärinkäytösten tahriman julkisuuskuvan kirkastamiseksi. Valitettavasti mitään tässä ohjesäännössä ei voida pitää todellisena parannuksena avoimuuden suuntaan.
Tarjoamalla jäsenvaltioiden kansalaisten edustajille kansallisesta lainsäädännöstä poikkeavaa eurooppalaista järjestelmää kuitenkin vain kasvatamme entisestään sitä kuilua, jonka haluaisimme kuroa umpeen.
Tästä syystä olen äänestänyt ohjesääntöluonnosta vastaan.

Walter (PSE)
. (DE) Ilmoitan täten, että olen äänestänyt Euroopan parlamentin jäsenten ohjesääntöä käsittelevää Rothleyn mietintöä vastaan, koska katson olevan välttämätöntä, että mahdollisimman pian saadaan aikaan yhtenäinen ohjesääntö, jossa samat säännöt pätisivät kaikkiin Euroopan parlamentin jäseniin.
Tämä merkitsee samalla sitä, etten voi hyväksyä eri jäsenvaltioista kotoisin olevien jäsenten palkkaeroja. Euroopan parlamentissa, niin kuin muuallakin, täytyy keskipitkällä aikavälillä saavuttaa sama palkka samasta työstä.
Lisäksi olen sitä mieltä, että palkkaus on kiireellisesti saatava avoimeksi. Ei ole hyväksyttävää, että Euroopan parlamentin jäsenet käyttävät matkakulukorvauksia keinona kasvattaa tulojaan.
En kuitenkaan itse aio käyttää hyväkseni kyseisiä säännöksiä. Otin vastaan tehtäväni toistaiseksi voimassa olevien sääntöjen mukaan, ja omalta osaltani katson niiden edelleen velvoittavan minua.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tänä aamuna matkalla parlamenttiin näin unta, että tapasin Brasilian pääministerin Inácio Lulan, joka sanoi minulle: "Fatuzzo, tämä Euroopan parlamentti on aivan uskomaton. Nämä alueelliset vapaakauppa-alueet, joista jäsen Mann on laatinut luonnoksen, ovat uskomattoman hieno ajatus, ja kehotankin teitä äänestämään esityksen puolesta. Teidän eurooppalaisten ensimmäisinä toteuttaman vapaakauppaprosessin laajentaminen on niin tärkeää meille ja koko maailmalle, että olen jo alkanut uneksia, että minusta tulee Mercosurin Romano Prodi." Aloin heti pohtia, onko komission puheenjohtaja Romano Prodi todella oikeasti Romano Prodi, vai onko hän Inácio Lula, joka uskottelee olevansa Prodi? Arvoisa puhemies, kuten tiedätte, se oli vain unta.

Berthu (NI)
. (FR) Äänestimme Mannin mietintöä vastaan, koska siinä vaaditaan Euroopan unionin kauppapolitiikan täydellistä "yhteisöllistämistä", mikä olisi haitallista, kuten totesin eilisessä keskustelussa. Hylkäämme mietinnön myös siinä kannatetun kaupallisen strategian vuoksi, joka meidän mielestämme on virheellinen ainakin kahdessa tärkeässä suhteessa.
Ensinnäkin mietinnössä todetaan aivan selvästi, että kansainvälisen kaupan vapauttamisen tavoitteena on maailmanlaajuinen integraatio, johon sisältyy myös "sääntelyn lähentäminen". Vaikka voimmekin ehkä kannattaa ajatusta kaupan lisäämisestä kaikkien hyödyksi, on myös syytä lisätä - mitä mietinnössä ei tehdä - että jokaisella maalla tai jokaisella alueella on oikeus suojella omaa yhteiskuntamalliaan.
Toiseksi mietinnössä suhtaudutaan aivan liian suopeasti Euroopan unionin kauppapolitiikkaan ja erityisesti sen aggressiiviseen tapaan luoda uusia vapaakauppa-alueita. Tällaiset alueet ovat hyödyllisiä, jos niillä pyritään hallittuun kaupan vapauttamiseen. Todellisuudessa Euroopalla on kuitenkin niin monia ja keskenään niin paljon päällekkäisiä vapaakauppa-alueita, ettei kukaan tiedä, mitkä niiden todelliset vaikutukset ovat, minkä vuoksi emme enää pysty hallitsemaan kauppasuhteitamme.

Boudjenah (GUE/NGL)
. (FR) Kaupallisessa strategiassa näkyy tietynlainen maailmankuva: suositaanko puhdasta kaupan vapauttamista ja pahennetaan siten epätasa-arvoa vai pyritäänkö edistämään todellista kehitystä? Kuten Mannin mietintö jälleen kerran osoittaa, alueellisten vapaakauppa-alueiden luomisen päätarkoituksena on varmistaa EU:lle poliittisesti ja taloudellisesti vakaat suhteet asianomaisiin maihin ("geopoliittiset strategiaedut"), jotta mikään ei pääse estämään tavaroiden, palvelujen ja pääoman loukkaamatonta vapaata liikkuvuutta. Mutta entä kansalaisten perusoikeuksien turvaaminen? Entä kaupan vapauttamisen sosiaalisten, ympäristöön kohdistuvien, kulttuuristen ja taloudellisten vaikutusten arviointi? Entä aito, tasapuolisesti ja kunkin osapuolen erityislaatua kunnioittaen tapahtuva yhteistyö? WTO:n sääntöjen ei pidä antaa sanella EU:n - edelleen etuoikeutettuja - suhteita kumppaneihinsa.
EU ei voi typistää eri maita tai kokonaisia alueita koskevaa politiikkaansa pelkkiin vapaakauppa-alueisiin; siitä on jo liikaakin esimerkkejä esimerkiksi Välimeren alueella. Sen sijaan tarvitaan todellista poliittista vuoropuhelua sekä taloudellista ja sosiaalista yhteistyötä, jota rakennetaan ilman toisen osapuolen alistamista.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Tämän teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietinnön päätavoitteena on käyttää vapaakauppa-alueita ja kahdenvälisiä sopimuksia Troijan hevosena, jolla varmistetaan maailmankaupan vapauttaminen WTO:n ja Dohan asialistan puitteissa, ja mennään ehkä vielä näidenkin tavoitteita pitemmälle ottamalla mukaan poliittisia pyrkimyksiä.
Mietinnöstä voidaan lukea, että "...vaatimus WTO:n jäsenten yksimielisyydestä hidastaa monenvälisiä neuvotteluja, joten maailmanlaajuista kauppajärjestelmää nopealiikkeisemmät WTO:n mukaiset ja sitä täydentävät vapaakauppasopimukset voivat toimia muutoksen ja parannusten käynnistäjinä. Vaikka vapaakauppa-alueissa ei oteta huomioon monenvälisyyteen kuuluvaa syrjimättömyyden periaatetta, ne kannustavat ja täydentävät uusien kauppa-aloitteiden malleja, mikäli ne ovat WTO:n sääntöjen mukaisia ja niitä täydentäviä...". Samalla siinä esitetään EU mallina, jota muiden tulisi seurata. Mitä tällä oikein tarkoitetaan?
Mietinnössä vaaditaan myös, että EU:n toimielimillä tulisi olla yksinomainen toimivalta "kaikilla kaupan aloilla" ja että "määräenemmistöäänestystä ja yhteispäätösmenettelyä olisi sovellettava kaikkiin kauppaa koskeviin kysymyksiin", jolloin Portugalin olisi selvästikin vaikea suojella kansallisia etujaan.
Näin ollen äänestin mietintöä vastaan.

Lucas (Verts/ALE)
. (EN) Tämän mietinnön aihe on erittäin tärkeä. Siksi Verts/ALE-ryhmä oli yksi teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan laatiman alueellista integraatiota ja erityisesti sen mahdollisia vaikutuksia monenväliseen kauppaan ja kestävään kehitykseen käsittelevän valiokunta-aloitteisen mietinnön alullepanijoista.
Lopullisen mietinnön otsikko ja aihe oli kuitenkin huomattavasti vähemmän täsmällinen kuin olimme odottaneet, ja siinä esitetyt päätelmät eroavat merkittävästi omistamme.
Vaikka mietintöön hyväksyttiinkin joitakin tarkistuksia, joissa osa huolenaiheistamme on otettu huomioon, monia jäi myös hyväksymättä, ja yleisesti ottaen mietinnössä tuetaan edelleen kritiikittömästi taloudellisen integraation jatkuvaa tiivistämistä.
Yksi mielestämme tärkeimmistä tarkistuksista olisi ollut se, että vapaakauppa-alueiden täytäntöönpanon ehdoksi olisi asetettu kestävään kehitykseen kohdistuvien vaikutusten perusteellinen etukäteisarviointi, jolla varmistettaisiin, että vapaakauppa-alue ei pahenna kumppaneiden välistä epätasa-arvoa, sekä pakolliset säännöt, joiden tarkoituksena olisi edistää sosiaalista oikeudenmukaisuutta ja kestävyyttä. Koska tätä ja muita vastaavia tarkistuksia ei hyväksytty, meidän oli pakko äänestää tyhjää tämän mietinnön osalta.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Tarkastellessaan viime vuosina tehtyjen kauppasopimusten merkitystä esittelijä korostaa, että niiden vaikuttimena on ollut myös halu edistää poliittista vakautta, mikä tekee niistä kiinteän osan unionin ulkopolitiikkaa.
Vaikka vapaakauppa-alueiden edut ovat kiistattomat, koska WTO ei ole selkiyttänyt tilannetta, näiden alueiden kehittymistä säätelevästä kehyksestä puuttuu oikeusvarmuus. Lisäksi meidän on syytä pitää mielessä, millaisia mahdollisia haittavaikutuksia "yhdenmukaistamisstrategialla" voi olla vähiten kehittyneissä maissa, joiden valmiudet osallistua kauppaneuvotteluihin ovat usein rajalliset, eikä niitä voi venyttää loputtomasti, jos todella haluamme päästä oikeudenmukaiseen lopputulokseen. Vaikka olenkin siis suurista linjoista samaa mieltä, katson kuitenkin, että asiaa varten olisi määriteltävä tarkemmin punnitut ja poliittisesti tasapainoisemmat suuntaviivat, ja siksi aioin äänestää tyhjää lopullisessa äänestyksessä.
Ehdotuksen kohdasta 21 toimitetun äänestyksen tulos sai minut kuitenkin äänestämään mietintöä vastaan. Tällä herkällä alalla on ehdottoman tärkeää pitäytyä Nizzassa yksimielisesti sovitussa päätöksentekomenettelyssä, kuten tarkistuksessa 12 ehdotettiin. Ajamalla jälleen kerran läpi alkuperäisen sanamuodon enemmistö on kuitenkin saanut parlamentin pitämään jääräpäisesti kiinni lähestymistavasta, joka on mielestäni epärealistinen ja mahdoton hyväksyä. Siksi äänestin mietintöä vastaan.

Alyssandrakis (GUE/NGL)
. (EL) Euro-Välimeri-yhteistyötä käsittelevä mietintö kätkee jälleen kerran sisäänsä EU:n ylimielisen suhtautumisen Välimeren maihin.
"Sivistynyt" Eurooppa on valmis opettamaan demokratiaa ja vapaata markkinataloutta "sivistymättömille" naapureilleen. Se on ottanut oikeudekseen arvostella kaikkea erityisesti ihmisoikeuksien alalla, kun kuitenkin samaan aikaan EU:n sisällä on noussut päivänvaloon valtava diktatuurin, sorron ja poliisivaltioiden verkko. Se kylvää omaa versiotaan terrorismista, se sanelee erityislausekkeita assosiaatiosopimuksiin, eikä sillä ole mitään sanottavaa Israelin valtion harjoittamasta terrorismista. Se käyttää hyväkseen taloudellisen ylivaltansa tuomaa mahdollisuutta olla tukematta Pohjois-Afrikan ja Lähi-idän maiden kehitystä, mutta sanella kuitenkin omat ehtonsa kauppaan ja maiden sisäisiin asioihin. Mietinnössä jopa vaaditaan kumppanimaita toteuttamaan politiikkaa, jonka tavoitteena on lähentyminen euroon, ja kiirehditään samalla yksityisen sektorin kehittämistä.
Vaikka toisin väitetään, Euro-Välimeri-suhteet ovat olleet ja ovat edelleen epätasa-arvoiset. Ne ovat olleet ja ovat edelleen keino puuttua Välimeren maiden sisäisiin asioihin ja pyrkiä näin tukemaan EU:n taloudellisia, sotilaallisia ja poliittisia etuja. Tämä politiikka tulee vahvistumaan entisestään, mikäli laajentumisen jälkeen EU:n mielenkiinto alkaa kääntyä enemmän Välimeren maiden suuntaan.
Äänestämällä mietintöä vastaan Kreikan kommunistinen puolue ilmaisee tukensa kansoille ja niiden taistelulle, joka on ainoa tie edistykseen.

Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck ja Wachtmeister (PPE-DE)
. (SV) Me Ruotsin maltilliset tuemme Meda-ohjelman vuosikertomusta 2000 käsittelevää mietintöä. Katsomme kuitenkin, että koska EU:lla on huomattavia ongelmia budjettikehyksensä lukkoon lyömisessä, se ei voi nykyisessä taloudellisessa tilanteessa ottaa kantaakseen tästä toiminnasta aiheutuvia lisäkustannuksia.

Carlotti (PSE)
. (FR) Piétrasantan mietinnön myötä Euroopan parlamentin on ilmaistava mielipiteensä Euroopan ja sen Välimeren alueen kumppaneiden suhteiden nykytilasta.
Mietinnössä selvitetään kumppanuuden keskeisiä taustoja ja annetaan osuvia vastauksia, joita kannatan. Erityisesti olen samaa mieltä tarpeesta korostaa Euro-Välimeri-kumppanuuden poliittista ulottuvuutta, jolla edistetään demokratiaa ja rauhaa, tukea Välimeren maiden kansalaisyhteiskuntaa, seurata systemaattisesti ihmisoikeuksien toteutumista ja perustaa todellinen Euro-Välimeri-alueen parlamentaarinen yleiskokous seuraavassa EuroMed-ministerikokouksessa Napolissa joulukuussa 2003.
Äänestän tämän mietinnön puolesta antaakseni voimakkaan tukeni näiden tavoitteiden sisällyttämiselle Meda-ohjelmaan. Kyseinen ohjelma ei kuitenkaan nykyisin yksin riitä kattamaan EU:n ja sen Välimeren alueen kumppaneiden suhteita.
Tähän mennessä lisäresursseja ei ole saatu (vuonna 2003 Meda-ohjelman alueellisen rahoitussuunnitelman käytössä on 32 miljoonaa euroa ja "Euro-Välimeren alueen sijoitus- ja kumppanuuspankin" käytössä 25 miljoonaa euroa), ja Euroopan taloudellinen panostus toisaalta kymmeneen uuteen jäsenvaltioon ja toisaalta sen sitoutuminen Välimeren alueeseen ovat välillä valtavassa, suorastaan pöyristyttävässä epäsuhdassa keskenään: Itä-Euroopan maille tukea myönnetään 185 euroa henkeä kohden ja Välimeren maille puoli euroa henkeä kohden.
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys)

Ribeiro and Castro (UEN)
. (PT) Äänestin tämän erinomaisen mietinnön puolesta.
Kuten kaikki tietävät, vuonna 1995 Meda-ohjelmaa yksinkertaistettiin ja siihen yhdistettiin joukko erilaisia välineitä. Tämän uudistetun Meda-ohjelman tärkeimpänä tavoitteena on "uudistaa taloudellisia ja yhteiskunnallisia rakenteitaan ja lieventää seurauksia, joita taloudellisesta kehityksestä voi aiheutua yhteiskunnalle ja ympäristölle" Välimeren alueella. Sillä on erityisesti kolme päämäärää: 1. poliittisen vakauden ja demokratian vahvistaminen, 2. vapaakauppa-alueen luominen ja 3. sosiaalisen ja kulttuurisen ulottuvuuden huomioon ottaminen.
Meda-ohjelmasta on näin ollen tullut tärkein osa Euro-Välimeri-kumppanuuteen kuuluvaa taloudellista yhteistyötä (komission hallinnoimien avustusten, joita ei makseta takaisin, tai muiden EIP:n koordinoimien rahoitusvälineiden kautta). Meda 1 -ohjelmassa ja Meda 2 -ohjelman kahden ensimmäisen vuoden aikana saavutetut tulokset osoittavat kuitenkin, että tätä yhteistyömallia olisi jatkettava tai, kuten esittelijä ehdottaa, jopa tiivistettävä merkittävästi samoista syistä, joiden vuoksi vuonna 2000 tätä menestyksekästä ohjelmaa laajennettiin ja jatkettiin vielä viideksi vuodeksi, koska sen katsottiin olevan paras keino saavuttaa peräkkäisten Eurooppa-neuvostojen - Lissabonin (1992), Korfun (1994) ja Essenin (1994) - tavoitteet: vahvistaa EU:n Välimeri-politiikkaa, jotta Välimeren alueesta voisi tulla yhteistyön alue, jolla on mahdollista taata rauha, turvallisuus...
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys)

Berthu (NI)
. (FR) Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen väliset sopimukset rikosoikeudellisesta yhteistyöstä ja luovutuksesta ovat täysin tarpeellisia, erityisesti terrorismin torjunnassa. Ne kuitenkin nostavat ensimmäistä kertaa esiin kysymyksen Nizzan sopimuksella EU:n perussopimukseen sisällytettyjen 38 artiklan ja 24 artiklan tulkinnasta eli Euroopan unionin oikeudesta tehdä kansainvälisiä sopimuksia toisen ja kolmannen pilarin aloilla.
Kyseisten artiklojen laadinnassa ja hyväksymisessä syyllistyttiin törkeään huolimattomuuteen eikä otettu huomioon varoituksia, joita esitin Nizzan sopimusta käsitelleessä vastaraportissani. Seuraukset ovat nyt nähtävissä: kansallisilla parlamenteilla oli aikaisemmin oikeus ratifioida tällaiset kansainväliset sopimukset, mutta nyt ne ovat menettäneet tämän oikeutensa eikä Euroopan parlamenttikaan ole saanut vastaavaa oikeutta.
On totta, että valtiot pyrkivät nyt saattamaan sopimukset kansalliseen tarkasteluun esittämällä "perustuslaillisia varaumia", jotka antavat mahdollisuuden palauttaa sopimukset kansallisten parlamenttien käsittelyyn. Se on kuitenkin kaikkea muuta kuin täydellinen ratkaisu.
Näemme tässä huonosti neuvoteltujen sopimusten tulokset. Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan olisi korjattava asia ja tuotava kansalliset parlamentit takaisin peliin. Valitettavasti se näyttää haluavan edetä täysin vastakkaiseen suuntaan.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Tämä on äärimmäisen tärkeä kysymys, ja sen pitäisi pohjimmiltaan kuulua kunkin yksittäisen valtion toimivaltaan. Juuri tästä syystä minun on mahdotonta hyväksyä, että neuvosto on julkistanut kahden Yhdysvaltain kanssa laaditun sopimusluonnoksen tekstit vain kuukautta ennen kuin ne - tämän alan ensimmäiset EU:n ja kolmannen maan väliset sopimukset - oli määrä allekirjoittaa.
Nämä sopimukset ovat sitäkin merkittävämpiä poliittisesti, koska ne allekirjoitetaan aikana, jolloin maassa toteutetaan "turvallisuustoimia", jotka vaarantavat kansalaisten oikeudet, takuut ja vapaudet, ja samaan aikaan, kun Yhdysvallat pitää vankina satoja ihmisiä Guantánamon sotilastukikohdassaan ilman syytteitä tai oikeudenkäyntejä, tai kun se vaatii muita maita antamaan sen kansalaisille täyden syytesuojan kansainvälisessä rikostuomioistuimessa.
Sopimusten nykyinen sanamuoto nostaa esiin joitakin keskeisiä kysymyksiä, kuten sen, että luovutukset tapahtuisivat maahan, jossa on edelleen kuolemantuomio käytössä ja voimassa lainsäädäntöä, joka "terrorismin vastaisen sodan" nimissä rikkoo kansalaisten perusoikeuksia ja henkilötietojen suojaa, jota sovelletaan taannehtivasti ja josta puuttuu kaikenlainen valvonta, ja erityisesti tarkoitan tässä niin kutsuttujen yhteisten tutkimusryhmien valvontaa.
Vaikka Euroopan parlamentin mietinnössä kritisoidaan joiltakin osin sopimusten sisältöä, siinä kuitenkin kannatetaan niiden yleislinjaa, ja tämän vuoksi olen äänestänyt sitä vastaan.

Korakas (GUE/NGL)
Jo sitä, että ylipäätään keskustelemme tästä aiheesta vain vähän sen jälkeen kun brittiläiset ja amerikkalaiset joukot miehittivät laittomasti Irakin, voidaan pitää provosoivana.
Nyt käsiteltävänä olevan sopimuksen mukaan EU voi luovuttaa jäsenvaltioiden kansalaisia tai heidän henkilötietojaan, ilman minkäänlaisia rajoituksia, Yhdysvaltain tuomioistuinlaitokselle, jonka syyttäjäviranomaiset menettelevät niiden suhteen niin kuin parhaaksi katsovat, täysin demokraattisen valvonnan ulottumattomissa. EU:n ja Yhdysvaltojen yhteiset tutkimusryhmät toimivat EU:ssa ilman minkäänlaista valvontaa, vastoin jäsenvaltioiden perustuslakeja ja kansallista lainsäädäntöä.
Tämä sopimus tehdään EU:n jäsenvaltioiden kansalaisten kustannuksella. Siitä ei seuraa minkäänlaisia muutoksia Yhdysvaltain sisäiseen lainsäädäntöön; se ei poista kuolemanrangaistusta tai Patriot Act -lain syrjiviä säännöksiä, jotka kieltävät muilta kuin Yhdysvaltain kansalaisilta oikeudellisen avun. Se ei aiheuta muutoksia EU:n lainsäädännön kanssa ristiriidassa olevaan Yhdysvaltain osavaltioiden lainsäädäntöön tai lopeta sotavankien epäinhimillistä kohtelua Guantánamossa. Näiden vankien joukossa on myös EU:n kansalaisia.
Vetoamme kansalaisiin, jotta he ryhtyisivät järjestämään joukkomielenosoituksia tätä vaarallista sopimusta vastaan, joka terrorismin torjumisen nimissä laajentaa syytetoimet ruohonjuuritasolla toimivia imperialismin vastaisia liikkeitä vastaan ja edellyttää niiden kannattajien luovuttamista Yhdysvaltoihin, ja ylipäätään kaikkien, joita Yhdysvallat pitää epäilyttävinä. Samoin vetoamme kansalaisiin, että he pyrkisivät estämään Yhdysvaltain syyttäjäviranomaisten valvomattoman toiminnan EU:ssa ja estäisivät maidensa hallituksia ratifioimasta tällaista sopimusta.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Aikaisemmin valtioilla ei ollut tapana luovuttaa omia kansalaisiaan vieraan valtion tuomittavaksi. Nykyään EU toimii kuin yksittäinen valtio, jolla on käytössään useita erilaisia varmistusmenetelmiä, joiden tarkoituksena on estää kansalaisten joutuminen rangaistavaksi sellaisista teoista, jotka ovat sallittuja heidän omassa maassaan. Luovutukset EU:sta muihin ulkopuolisiin maihin menevät vielä tätä pitemmälle ja ovat suorastaan vaarallisia. Tämä pätee erityisesti erilaista rangaistusjärjestelmää käyttäviin maihin, kuten Yhdysvaltoihin, jossa sotavangit teljetään vailla minkäänlaisia oikeuksia vankileireille, jotka eivät kuulu Yhdysvaltain lainsäädännön piiriin ja joilla ei tunnusteta kansainvälisen rikostuomioistuimen tuomiovaltaa. Myös meidän eurooppalaisten kannalta on merkittävää, että Yhdysvalloissa on edelleen voimassa kuolemanrangaistus ja että syyttömien epäiltyjen on tunnustettava syyllisyytensä ennen kuin he voivat neuvotella tuomioidensa lieventämisestä. Euroopassa asuvia ihmisiä on varjeltava joutumasta amerikkalaisen järjestelmän kohteeksi. Kaikille, jotka eivät matkusta sinne omasta vapaasta tahdostaan ja omasta aloitteestaan, on taattava, ettei kukaan voi viedä heitä sinne väkisin. Siksi en anna tukeani luovutusta ja oikeudellista yhteistyötä koskevalle sopimusluonnokselle, josta keskusteltiin oikeus- ja sisäasiain neuvostossa 8. toukokuuta. Kannatan esittelijän yritystä nousta vastustamaan edes sotilastuomioistuimia, Guantánamon tämänhetkisiä tapahtumia ja Euroopan kansalaisiin kohdistuvaa syrjintää, ja yhdyn täysin hänen näkemykseensä siitä, että tulevaisuudessa mahdollisia muutoksia tähän sopimukseen ei pitäisi tehdä normaalin, parlamentaarisen menettelyn ulkopuolella.

Pasqua (UEN)
. (FR) Vaikka tämä sopimus olisi voinut olla todellinen edistysaskel vakavan rikollisuuden ja kansainvälisen terrorismin torjunnassa, tämä parlamentti katsoo, että sen tuen edellytykseksi on asetettava kohtuuttomia ehtoja ja näkökohtia, jotka ovat nöyryyttäviä Yhdysvalloille.
Demokraattisen valvonnan puutetta koskevat varaumat ja vaatimus viittaamisesta Euroopan unionin perusoikeuskirjaan vaikuttavat lähes mielikuvituksellisilta Yhdysvaltoja kohtaan esitettyihin vakaviin syytöksiin nähden.
Onko se jonkinlainen vitsi, kun mietinnössä todetaan, että eräiden Yhdysvaltojen osavaltioiden oikeusjärjestelmät eivät turvaa samantasoisia oikeuksia kuin ne, jotka pyritään turvaamaan EU:n jäsenvaltioille Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen ja EU:n toimilla?
Ja mitä meidän pitäisi ajatella toteamuksesta, että on ristiriitaista sinetöidä sopimus Yhdysvaltojen kanssa samaan aikaan kun useita Euroopan unionin kansalaisia pidetään edelleen vangittuina amerikkalaisessa sotilastukikohdassa Guantánamossa ilman mitään laillista perustaa ja oikeutta tasapuoliseen oikeudenkäyntiin?
Kun haihattelu saavuttaa tällaiset mittasuhteet ja tuottaa näin absurdin lopputuloksen - kuinka terroristit voitaisiin rinnastaa normaalin rikosoikeuden nojalla tuomittuihin tavallisiin vankeihin? - se lähentelee jo typeryyttä.

Ribeiro and Castro (UEN)
. (PT) Olen äänestänyt tätä mietintöä vastaan, koska katson, että esittelijä on ylittänyt Euroopan parlamentille perussopimusten nojalla kuuluvat toimivaltuudet ja pyrkii omilla tulkinnoillaan, joita en voi allekirjoittaa, lisäämään kuulemista edellyttävien asiakirjojen määrää ja laajuutta.
Itse asiassa oma tulkintani Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 21 artiklasta eroaa mietinnössä esitetystä, ja olen sitä mieltä, että yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan "keskeisten näkökohtien ja perusvalintojen" ei pidä ymmärtää tarkoittavan käytännön järjestelyjä ja yksittäisiä valtioita, olivatpa sopimukset kuinka laajoja tahansa ja vastapuoli kuinka merkittävä tahansa.
Olettamus, että nimenomaisen lainsäädännön puuttuminen asettaisi erityisiä velvoitteita neuvostolle ja että tästä oletetusta erityisvelvollisuudesta voitaisiin johtaa yleissääntö, jonka mukaan neuvostolla olisi aina velvollisuus kuulla parlamentin mielipidettä, on selkeästi sellainen tulkinta, johon en voi yhtyä.
Katson, että pyrkimys soveltaa valtiomallia yhteisön tasolla ei vastaa unionin nykytilannetta. Ei ole lainkaan perusteltua pyrkiä antamaan Euroopan parlamentille vastaavanlaisia toimivaltuuksia kuin kansallisilla parlamenteilla.
Erityisesti pahoittelen sitä, että alkuperäinen suositusehdotus on pitänyt korvata varsin aggressiivisilla aloitteilla, jotka eivät millään tavalla edistä suosituksen pohjana olevien EU:n ja Yhdysvaltojen välisten sopimusten allekirjoittamista.

Puhemies.
Äänestysselitykset ovat päättyneet.
(Istunto keskeytettiin klo 13.30 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Cunhan laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0197/2003) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tiettyjen viljelykasvien tuottajien tukijärjestelmistä (KOM(2003) 23 C5-0040/2003 2003/0006(CNS));
Olssonin laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0182/2003) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen annetun asetuksen (EY) N:o 1257/1999 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 2826/2000 kumoamisesta (KOM(2003) 23 C5-0041/2003 2003/0007(CNS));
Souchet'n laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0174/2003) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi viljan yhteisestä markkinajärjestelystä (KOM(2003) 23 C5-0042/2003 2003/0008(CNS));
Souchet'n laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0175/2003) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi kuivatun rehun yhteisestä markkinajärjestelystä markkinointivuosiksi 2004/05-2007/08 (KOM(2003) 23 C5-0044/2003 2003/0010(CNS));
Bautista Ojedan laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0183/2003) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi riisin yhteisestä markkinajärjestelystä (KOM(2003) 23 C5-0043/2003 2003/0009(CNS));
Jegglen laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0177/2003) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi maito- ja maitotuotealan maksun vahvistamisesta (KOM(2003) 23 C5-0046/2003 2003/0012(CNS));
Jegglen laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0181/2003) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (EY) N:o 1255/1999 muuttamisesta (KOM(2003) 23 C5-0045/2003 2003/0011(CNS));
Rodríguez Ramosin laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0189/2003) maatalouden monitoiminnallisuudesta ja YMP:n uudistamisesta (2003/2048(INI)).

Cunha (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, pyrin puhumaan selkeästi, vaikka ääneni ei asiaa autakaan. Tammikuussa komissio esitteli lainsäädäntöehdotuksensa yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) uudesta uudistuksesta. Ehdotuksen tärkeimpinä uudistuksina voidaan joidenkin alojen sopeuttamistoimien ohella pitää tuottajille maksettavan suoran tuen irrottamista tuotantomääristä sekä sen mukauttamista.
Tavoitteena on muuttaa nykyinen tukimuoto tuotantomääristä riippumattomaksi maatilakohtaiseksi tulotueksi. Näin maanviljelijät voisivat saada tämän tukimäärän aina riippumatta siitä, mitä he tulevaisuudessa kasvattavat, ja he voisivat jopa lopettaa viljelyn kokonaan, kunhan huolehtisivat maan pysymisestä hyvässä viljelykunnossa. Mukauttamisella komissio pyrkii alentamaan tukia 19 prosenttia vuoteen 2012 mennessä. Noin kaksi kolmannesta tällä tavoin vapautuneista määrärahoista käytettäisiin tuleviin uudistuksiin, ja noin kolmannes varattaisiin YMP:n toisen pilarin - maaseudun kehittämisen - lujittamiseen. Tukien alentamisen ulkopuolelle jäisivät ainoastaan sellaiset maanviljelijät, jotka saavat vuosittain tukea alle 5 000 euroa.
Täysistunnossa nyt esiteltävänä oleva ehdotus hyväksyttiin maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa suurella enemmistöllä, ja se perustuu esittelijän käsiteltäväksi jättämään kompromissiehdotukseen, josta neuvoteltiin kaikkien poliittisten ryhmien kanssa. Toivon, että Euroopan parlamentti asettuu kannattamaan tätä kompromissiehdotusta, jonka keskeinen sisältö on seuraava:
Ensinnäkin esitämme, että suorat tuet irrotetaan tuotantomääristä ainoastaan osittain ja asteittain ja että tämä toteutetaan yksinomaan peltokasvien viljelyssä ja urospuolisten nautaeläinten kasvatuksessa. Näin ollen kaikki loput palkkiot myönnettäisiin edelleen nykyisen mallin mukaan. Toiseksi esitämme huomattavasti vähäisempää mukauttamista, jonka määrä olisi epäsuotuisilla alueilla vain 6 prosenttia ja muilla alueilla 8 prosenttia, koska näin saadut tulot menevät pääasiassa toisen pilarin lujittamiseen. Mukautuksen ulkopuolelle olisi jätettävä lisäksi maanviljelijät, joiden tulotuki ei ylitä 7 500:aa euroa.
Omaksumalla tämän kannan Euroopan parlamentti välittää poliittisia viestejä. Ensinnäkin se ilmaisee yksiselitteisen tukensa sellaiselle YMP:n uudistukselle, jolla YMP:tä järkeistetään taloudellisesti ja jolla helpotetaan sen täytäntöönpanoa laajentuneessa Euroopan unionissa. Lisäksi sillä autetaan pääsemään umpikujasta, johon Maailman kauppajärjestön neuvotteluissa on ajauduttu.
Toisena viestinä on, että tämänkaltaiset muutokset on toteutettava varovaisesti ja järkevästi. Olemme nimittäin sitä mieltä, että komission esittämä tuotantomääristä täysin riippumaton tukimalli on teoriassa kiinnostava, mutta sen soveltamiseen käytännössä liittyy ongelmia, eikä siinä oteta huomioon Euroopan maatalouden todellisuutta eikä huomattavan epävakaita markkinoita, joilla tarvitaan edelleen rajojen hallinnointia ja suojavälineitä, eikä myöskään Euroopan maatalouden äärimmäisen suurta epäyhtenäisyyttä: maaseutualueiden välillä on valtavia eroja tulotasossa ja kilpailukyvyssä, ja tämän vuoksi tuotantomääristä riippumattoman tulotukijärjestelmän käyttöönotto vaikuttaa eri puolilla Eurooppaa hyvin eri tavoin.
Kolmantena poliittisena viestinä on, että tuotantomääristä riippumattoman tulotukijärjestelmän käyttöönotto saattaa johtaa tuotannosta luopumiseen. Tämä riski on erityisen vakava syrjäisillä epäsuotuisilla alueilla, joiden tuottavuus on alhainen ja kilpailukyky näin ollen heikko. Tämän vuoksi parlamentti on ehdottanut, että näillä alueilla sovellettaisiin vähäisempää mukauttamista, että syrjäisimmät alueet jätettäisiin kokonaan tuotantomääristä riippumattoman tulotukijärjestelmän ulkopuolelle ja että kaikkien näiden heikommassa asemassa olevien alueiden erityistilanne otettaisiin huomioon, jotta näillä maanviljelijöillä on varmasti tulevaisuudessakin mahdollisuus käyttää vaihtoehtoisia tuotantotapoja.
Neljänneksi parlamentti haluaa tuoda esiin, ettei tässä vaiheessa ole perusteltua tehdä päätöstä näin huomattavasta tulotuen vähentämisestä YMP:n tulevien uudistusten rahoittamiseksi, koska näiden uudistusten aiheuttamat kustannukset sen enempää kuin niiden ajankohtakaan eivät vielä ole tiedossa.
Viidenneksi haluan myös korostaa, että parlamentti on sitoutunut osallistumaan YMP:n toisen pilarin lujittamiseen ennen kaikkea rahoittamalla uusia toimia elintarvikkeiden turvallisuuden ja laadun takaamiseksi.
Viimeiseksi totean, että olisi niin ikään hyvä pitää mielessä ehdotus, jonka mukaan tuleva tuotantomääristä riippumaton tulotukijärjestelmä ei vuodesta 2007 alkaen enää perustu aiempiin viitekriteereihin vaan tuosta vuodesta lähtien kahteen pääkriteeriin, jotka ovat kunkin maatilan pinta-ala ja työllisyystilanne. Kokoavasti totean, että näin Euroopan parlamentti edistää osaltaan YMP:n mukauttamista kehittyviin uusiin tarpeisiin ja tilanteisiin vastaamiseksi, mutta tekee sen siten, että vältetään tai ainakin minimoidaan riskit, jotka liittyvät tuotannosta luopumiseen ja työttömyyden kasvuun eikä enää järkytetä vakavasti etenkään epäsuotuisten ja syrjäisimpien alueiden maatalousjärjestelmien tasapainoa. Toivonkin, että lopullisesta päätöksestä vastaava maatalousministereiden neuvosto on samaa mieltä näistä parlamentin esiin tuomista huolenaiheista ja pakottaa komission muuttamaan ehdotustaan meneillään olevissa neuvotteluissa.
Olsson (ELDR)
. (SV) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tulevaisuuden maailmassa on tuskin montakaan yhtä tärkeää asiaa kuin kestävä ja ympäristöä säästävä maatalous. Olen kannattanut alusta alkaen komission jäsenen Fischlerin kaukonäköisiä ajatuksia siitä, miten Euroopan maatalouspolitiikkaa olisi uudistettava. Valitettavasti näiden ajatusten mielekkyys on vähentynyt, ja sama suuntaus jatkuu edelleen. Nähdäkseni presidentti Chiracin ja liittokansleri Schröderin sopimus maatalouspolitiikan kustannusten enimmäis- eikä vähimmäismäärästä oli askel taaksepäin. Valitettavasti minun on todettava, että mielestäni täällä parlamentissa saavuttamamme lopputulos ei paranna ehdotusta vaan päinvastoin heikentää sitä. Pelkään, että ministeritkin muuttavat tavatessaan ehdotusta entistäkin huonommaksi.
Edes Euroopan maanviljelijät eivät näytä ymmärtävän, mikä on heidän oman etunsa mukaista. Vastustus, jonka maatalousuudistusta koskeva komission ehdotus on saanut osakseen maanviljelijöiden, Euroopan parlamentin jäsenten ja maatalousministerien keskuudessa, johtuu epäilemättä siitä, etteivät he halua ottaa huomioon laajempaa asiayhteyttä. En aio puhua yhdenkään mietinnön yksityiskohdista vaan haluan keskittyä puheenvuorossani nimenomaan kokonaiskuvaan.
Olisi muistettava, että valtaosa maailman elintarvikkeista tuotetaan kustannuksin, joita nykyiset alhaiset maailmanmarkkinahinnat eivät kata. Niinpä useimmat teollisuusmaiden maanviljelijät tarvitsevat elintarvikkeiden tuottamiseen tukea, ja kehitysmaiden maanviljelijöille on maksettava enemmän. Teollisuusmaiden maataloustuotannon tuki lisää tuotantoa, ja ylijäämät viedään ulkomaille tukien avulla. Tämä laskee maailmanmarkkinahintoja. Järjestelmiä on muutettava, jos haluamme maailmanmarkkinoiden toimivan moitteettomasti. Maailmanmarkkinahinnat olisi voitava nostaa tasolle, jonka ansiosta useimmat maanviljelijät voisivat tuottaa elintarvikkeita, ja onkin varsin ilmeistä, että kaikista kauppaa vääristävistä tuista on päästävä eroon. EU ei kykene korjaamaan tilannetta yksin, mutta yhdessä Yhdysvaltojen kanssa meidän pitäisi pystyä tekemään paljon tällä alalla. WTO:ssa käytävät neuvottelut ja komission maatalousuudistus ovat tässä yhteydessä askel oikeaan suuntaan.
On kuitenkin muistettava, ettei maailma ole aivan näin yksinkertainen. Vaikka maailmanmarkkinahinnat olisivat oikeudenmukaisia, huomattava osa Euroopan pienimuotoisesta maataloudesta ei siltikään olisi kilpailukykyistä. Meillä on tiukat vaatimukset ympäristönsuojelusta ja eläinten hyvinvoinnista. Vaadimme turvallisia ja laadukkaita elintarvikkeita. Vaadimme työntekijöiden suojelua. Haluamme säilyttää kulttuurimaiseman, luonnon- ja kulttuuriympäristön sekä haluamme kohentaa maaseudun sosiaalioloja. Markkinat voitaisiin teoriassa panna maksamaan kustannukset, joita aiheutuu laadun kaltaisten arvojen huomioon ottamisesta. Vaatimuksemme voitaisiin rahoittaa yhteiskunnan maksamin suorin tuin, ja kun kyseessä olisi erityisesti yhteinen etu, EU:n varoin. Suurista tuista ja romahtaneista maailmanmarkkinahinnoista päästään kohti oikeudenmukaista kauppaa ja hinnoittelua kuitenkin vain muuttamalla nykyisiä tuenjakojärjestelmiä eli ottamalla käyttöön tuotantomääristä riippumaton tulotuki.
Juuri tähän liittyy mietintöni maaseudun kehittämisestä. Komission laatiessa ehdotustaan varoja oli valitettavasti käytettävissä liian vähän. Avuliaiden ja hyväsydämisten kollegojeni ansiosta olen saanut hiukan lisää varoja jäsen Cunhalta ja jonkin verran jäsen Jeggleltä, ja olen siis voinut korottaa maaseudun kehittämiseen osoitettuja varoja vähän. Tämä siksi, että ehdotettu tuotantomääristä riippumaton tulotuki aiheuttaa suurimmat riskit epäsuotuisille alueille, ja nämä riskit on hoidettava mahdollisimman nopeasti. Nähdäkseni parlamentti on tältä osin onnistunut parantamaan tilannetta.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, jos EU:n maataloustukivälineistöä ei hyvissä ajoin uudisteta - eli siirretä varoja sinisestä vihreään laatikkoon, tai miten sen nyt haluaa sanoa - WTO:n neuvotteluissa, jos niissä ylipäänsä päästään mihinkään maailmanlaajuisesti kannatettavaan ratkaisuun - saatetaan riistää meiltä ne keinot, joilla suojelemme Euroopan maataloutta ja sen mallia. Jos näin käy, meillä ei ole mitään, mihin turvautua. Ennaltaehkäisy on hoitoa parempi vaihtoehto. Tämä meidän eurooppalaistenkin olisi tajuttava. Toivonkin, että kun maatalousministerit ensi viikolla kokoontuvat neuvotteluihin, he ymmärtäisivät, että väärä päätös tai päättämättä jättäminen saattaa todellakin aiheuttaa katastrofin maanviljelijöille, maaseudulle ja myös kuluttajille, jotka haluavat laadukkaita eurooppalaisia elintarvikkeita.

Souchet (NI)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olen laatinut kaksi mietintöä, ja esittelen ensiksi viljan yhteisen markkinajärjestelyn uudistuksesta laatimani mietinnön, jonka maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta hyväksyi hyvin suurella enemmistöllä, ja esittelen sen jälkeen toisen, kuivatun rehun yhteisestä markkinajärjestelystä laatimani mietinnön, joka hyväksyttiin niin ikään hyvin suurella enemmistöllä. 
Aloitan siis viljan yhteisestä markkinajärjestelystä. Ehdottamassaan uudistuksessa komissio poikkeaa täysin Agenda 2000:n väliarvioinnista ja esittää yhteisen markkinajärjestelyn kaikkien keskeisten osatekijöiden purkamista. Mitä komissio oikeastaan ehdottaa? Ensinnäkin se ehdottaa, että interventiohintoja lasketaan - toden sanoakseni lasketaan lisää - tasolle, joka alittaa tuotantokustannukset. Tällainen lähestymistapa on paitsi epätaloudellinen myös kestämätön. Komissio ehdottaa myös kuukausikorotusten kumoamista sekä rukiin intervention, tärkkelysperunoiden vähimmäishinnan ja viljatärkkelyksen tuotantotuen poistamista.
Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mielestä vanhimman ja vertauskuvallisimman yhteisen markkinajärjestelyn purkaminen tällä tavoin ei osu oikeaan ajankohtaan eikä myöskään ole perusteltua. Esittelijänä ehdotin, että interventiohinnoissa otettaisiin huomioon inflaatio, joka on noussut sitten vuoden 1992 uudistuksen 25,5 prosenttiin, ja tämän vuoksi viljan sisäinen hinta on laskenut todellisuudessa 56 prosenttia. Lienee tarpeetonta muistuttaa, että viljan interventiohinta määrää satojentuhansien maanviljelijöiden tulot.
Valiokuntamme ei halunnut interventiohintoihin uusia alennuksia. Niiden perusteena ei voida käyttää edes maailmanmarkkinahintoja, joiden komissio itsekin arvelee kääntyvän tulevina vuosina nousuun. Valiokuntamme suosittelee, ettei hintoja alenneta lainkaan. Tämä ei edellytä mitään korvauksia, eikä tarvetta tuen vähentämiseen siis ole.
Kuukausikorotuksista totean, että maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta halusi ehdottomasti osoittaa, että niiden tarkoituksena oli kattaa todellisia taloudellisia kustannuksia, nimittäin viljan varastointikustannukset sekä siilojen nykyaikaistaminen ja niiden saattaminen ennen kaikkea turvallisuuden osalta vaatimuksia vastaaviksi, ja että kuukausikorotusten poistaminen vaikuttaisi samoin kuin se, että interventiohintoja alennettaisiin lisää korvauksetta. Yhdenmukaisuuden vuoksi interventiohintoja ja kuukausikorotuksia koskevia komission ehdotuksia oli siis käsiteltävä samalla tavoin.
Rukiin todellisen ylijäämäongelman ratkaisemiseksi ehdotamme, että interventioihin osoitettuja määriä leikataan siten, että rukiin viljely voidaan tulevaisuudessa keskittää alueille, joilla se on viimeinen keino ennen maan jättämistä kesannolle ja joilla rukiin viljelylle ei ole kannattavaa vaihtoehtoa.
Arvoisa komission jäsen, meidän on vaikea ymmärtää, miksi komissio haluaa niin määrätietoisesti lakkauttaa tärkkelyksen ja perunatärkkelyksen tuotantoon sovellettavat järjestelmät, joiden ansiosta Euroopan tuottajat kykenevät kilpailemaan yhtäläisin edellytyksin tuonnin kanssa. Järjestelmän poistaminen on yhteisön ulkopuolisille tärkkelyksen tuottajille lahja, josta Euroopan unioni ei saa mitään vastineeksi. Tämän vuoksi maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan ehdotukset poikkeavat komission esittämistä kielteisesti vaikuttavista toimenpiteistä, jotka eivät mielestämme lupaa vilja-alalle todellisia kehitysnäkymiä.
Siirryn nyt käsittelemään kuivatun rehun yhteistä markkinajärjestelyä. Itse en ole tähän päivään mennessä nähnyt yhtäkään komission ehdotusta, jonka perustelut olisivat yhtä heikot. Toimeenpanovallan käyttäjä - komissio - nojautuu nimittäin tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen vanhentuneeseen huomautukseen ja aikoo yksinkertaisesti lakkauttaa tämän yhteisen markkinajärjestelyn markkinointivuonna 2008-2009 sillä perusteella, että - lainaan tilintarkastustuomioistuimen kertomusta - "rehuntuotannossa käytetään fossiilista polttoainetta kuivatukseen ja joissakin jäsenvaltioissa keinokastelua". Arvoisa komission jäsen, hämmästelen, miten välinpitämättömästi ja kursailematta te voitte asettaa kokonaisen tuotannonalan vaakalaudalle näin heiveröisin perustein. Kyse ei myöskään ole mistään mitättömästä tuotannonalasta: tämä ala tuottaa 15 prosenttia yhteisössä tuotetusta rehuproteiinista, alalla toimii 150 000 tuottajaa, ja peltoalaa on 500 000 hehtaaria. Rehua dehydratoidaan 350 rehunkäsittely- ja pakkauslaitoksessa, joista useimmat ovat maanviljelijöiden omistamia osuuskuntia, ja nämä tarjoavat jopa 15 000 työpaikkaa. Arvoisa komission jäsen, oletteko laskenut, miten paljon varoja maaseudun kehittämiseen tarkoitetusta talousarviosta on annettava käyttöön, jotta voidaan säilyttää maaseudun toimeliaisuus ja työpaikat, jotka tällainen tuotannonalan joudutettu kuolema aiheuttaisi?
Näin ollen maatalousvaliokunnan ei ollut kovinkaan vaikeaa tajuta, että rehun tuen lakkauttaminen olisi täysin vastuutonta, kun huomioon otetaan unionin rehuproteiinivaje. Jos parlamentti hyväksyy maatalousvaliokunnan esittelemän mietinnön, se vahvistaa selkeästi kantansa, jonka se omaksui aiemmin Stevensonin mietinnössä. Siinä komissiota pyydettiin etsimään ja panemaan pikaisesti täytäntöön tarvittavat keinot, jotta voitaisiin korjata tämä erittäin vakava puute ja strateginen riippuvuus, tämä suunnaton kasviproteiinivaje, jonka osuus on yli 75 prosenttia tarpeestamme. Muistaakseni yhdysvaltalaiset ottivat soijan suorat tuet käyttöön epäröimättä ja ilman suuria tunnontuskia Blair House -sopimusten jälkeen, eikä WTO vastustanut tätä. Miksi me emme siis tekisi samoin?
Maatalousvaliokunta on myös sitä mieltä, että pelkkä fossiilisten polttoaineiden kulutuksen pintapuolinen ja mielikuvitukseton tarkastelu ei riitä selvitykseksi kuivarehujen ympäristötaseesta. Arvoisa komission jäsen, jos kaikki fossiilista polttoainetta kuluttava taloudellinen toimeliaisuus kiellettäisiin, teidän olisi tultava Brysseliin jalkaisin.
Sini- eli rehumailaisella (alfalfa), jonka osuus unionin kuivarehutuotannosta on yli 80 prosenttia, on sitä vastoin poikkeuksellisia ominaisuuksia, joista on hyötyä kahdella tärkeällä alalla - maaperän uudistamisessa ja kasvinsuojeluaineiden käytön vähentämisessä. Euroopassa ei myöskään viljellä mitään muuntogeenistä sini- eli rehumailaslajiketta. Tällainen tuotanto varmistaa sini- eli rehumailasesta peräisin olevan rehun täydellisen jäljitettävyyden ja voi korvata tuonnin, joka aiheuttaa lukuisia muuntogeenisiin organismeihin liittyviä ongelmia.
Dehydratoinnista totean, että fossiilisen energian käyttöä on vähennetty viime vuosina jo huomattavasti. Parantamisen varaa on toki edelleen. Tämän vuoksi ehdotamme yhdessä alan edustajien kanssa tehtäväksi "edistymissopimuksia", joiden avulla dehydratointilaitokset voivat sitoutua parantamaan tehokkuuttaan, tuottavuuttaan ja energiatasettaan. Meidän mielestämme on rakentavampaa ottaa tällä alalla käyttöön tukijärjestelmiä ja liittää niihin ympäristöehtoja kuin lakkauttaa alalle myönnettävä tuki kokonaan.
Lopuksi totean, että valiokuntamme mielestä alalla voitaisiin saavuttaa lisää maatalouteen ja ympäristönäkökohtiin liittyvää edistystä. Tämän vuoksi ehdotamme perustettavaksi tutkimusrahastoa, joka rahoitettaisiin alalle myönnettävistä tuista perittävin pienin maksuin. Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, nämä ovat ne myönteiset suuntaviivat, jotka toimeenpanovallan käyttäjän - komission - olisi mielestämme otettava huomioon, jotta tälle erityisen arkaluonteiselle ja strategisesti tärkeälle alalle voitaisiin avata aivan toisenlaiset näkymät sen sijaan, että lakkautetaan aikailematta alan yhteinen markkinajärjestely, jolla on tähän asti turvattu yksi unionin harvoista kasviproteiinin lähteistä.

Bautista Ojeda (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, haluan kiittää maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan jäseniä siitä, että he kannattivat riisiä koskevaa mietintöäni niin suurella enemmistöllä. Haluaisin kiittää heitä myös mietintöön esitetyistä tarkistuksista. Myös tarkistuksista oltiin valiokunnassa varsin yksimielisiä. 
Arvoisa komission jäsen, avoimimmat markkinat myös haavoittuvat helpoimmin. Nyt vaakalaudalla ovat alueet, joilla viljelyä on harjoitettu pitkään ja joiden biodiversiteetti on runsas. Alueita uhkaavat ilmastonmuutos, pitkäaikainen kuivuus sekä huomattava paine, jota kehittäjät ja jopa hallintoelimet kohdistavat kosteikkoihin ja suojelualueisiin.
Lintujen laajimmat ja tärkeimmät elinympäristöt Euroopassa sattuvat sijaitsemaan juuri näillä perinteisillä riisinviljelyalueilla. Meidän vastuullamme on säilyttää nämä elinympäristöt kustannuksista huolimatta.
Komissio on tehnyt ehdotuksen riisin yhteisen markkinajärjestelyn uudistuksesta osana yhteisen maatalouspolitiikan väliarviointia. Ehdotuksessa otetaan huomioon epätasapaino, joka on aiheutunut tuonnin ja kotimaisen tuotannon huomattavasta kasvusta. Tämä yhdessä vientituille asetettujen rajoitusten kanssa on johtanut huomattaviin ylijäämiin. Tilanne hankaloituu vuonna 2006, kun tullimaksuja alennetaan huomattavasti Kaikki paitsi aseet -ohjelman täytäntöönpanon vuoksi.
Komissio myöntää itsekin, että aloitteen kaikkia vaikutuksia on mahdotonta arvioida. Siitä huolimatta se väittää, että interventiovarastot kasvavat kestämättömiksi yhteisön ulkopuolisista maista peräisin olevan tuonnin vuoksi.
Komission ehdottaman yhteisen markkinajärjestelyn uudistuksen taustalla on ajatus intervention lakkauttamisesta. Tämän viljan erityismerkitystä Euroopalle ei tarkastella miltään osin. Olisi myös otettava huomioon, että pieniin riisin kaltaisista viljoista riippuvaisiin aluetalouksiin kohdistuu maailmanlaajuisilla ja vapautuneilla markkinoilla pahempia uhkia kuin koskaan aiemmin.
Riisin markkinajärjestelyä on uudistettava, jotta se voidaan mukauttaa kilpailun sävyttämään nykyiseen markkinaympäristöön. Tästä huolimatta tuottajille on turvattava kohtuulliset tulot. Uudistusten olisi myös oltava sopusoinnussa oikeudenmukaisen kaupan kanssa ja niillä olisi voitava tukea vähiten kehittyneiden maiden etuja. Lisäksi Euroopan unionilla on vastaisuudessakin oltava keskeinen rooli sekä maiseman että sosiaali- ja ympäristöolojen vaalijana.
Mitään näistä näkökohdista ei mainita komission ehdotuksessa. Sama koskee markkinoiden hallinnointia, riisin lajikohtaisia erityistukia ja tuotantomääristä riippumatonta tukea. Jos interventioita ei ole, jos rajoilla ei ole suojaa ja jos tuotteilta vaatimiamme laatua ja turvallisuutta ei turvata, tämä ala häviää kokonaan.
Tällä ehdotuksella komissio itse asiassa sysää kolmannen maailman nälänhädän ratkaisemisen riisintuottajien harteille. Tätä ei ole reilua. Riisin kaltainen vilja vaatii erityisiä ilmasto-oloja, ja sen takia viljely keskittyy tietyille alueille. Jos tällainen yhden lajin viljely näillä alueilla lakkaa, väistämättömiä seurauksia ovat kuivuus, maatalousmaan hoitamatta jääminen ja suolaantuminen.
Mietinnössään maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta asettuu tukemaan komission päätöstä alentaa riisin interventiohinta maailmanmarkkinahintaa vastaavalle tasolle. Toisaalta valiokunta hylkää ehdotuksen yksityisen varastointijärjestelmän perustamisesta silloin, kun riisin hinta putoaa alle tosiasiallisen tukihinnan.
Näin ollen esiin on tullut uusi käsite, tosiasiallinen tukihinta, jota käytetään määriteltäessä tullimaksuja korkeimpien sallittujen hintojen järjestelmän perusteella. Tämän jälkeen hinnat siirretään markkinoiden hallinnointijärjestelmään. Tämä hinta ei sisällä mitään tukea tuottajalle, ja se eroaa tämän vuoksi esimerkiksi interventiohinnasta. Se on pikemminkin näennäinen järjestelmä, jolla käynnistetään uusi epätäsmällinen ja puutteellisesti määritelty toimenpide. Tarkoitan yksityistä varastointia. Se ei toimi. Se ei ole toiminut muillakaan aloilla, ja se vain heikentää tuottajan rahoitusasemaa, joka on joka tapauksessa epävarma, koska tuottajan on vastattava uuden pääoman sitomisesta johtuvista seurauksista sekä huomattavista kustannuksista, joita tuotteen säilyttämisestä aiheutuu.
Haluaisin nyt ottaa kantaa ehdotettuun turvaverkkoon eli 120 euron erityishintaan. Jos hintojen annetaan vakiintua 120 euroon, riisinviljelijät joutuvat vararikkoon. Julkinen interventio on näin ollen säilytettävä sääntelymekanismina, jossa interventiohinnat takaavat kilpailukyvyn ja omavaraisuuden.
Rajoilla tapahtuvasta suojelusta huomautan, että alaa koskevien Marrake?in onnettomien sopimusten noudattamiseksi suunniteltiin kauppajärjestelmä, johon sisältyy korkeimpien sallittujen hintojen järjestelmä. Esikuoritun riisin hinta ei siis ylittäisi 180:tä tai 188:aa prosenttia interventiohinnasta sen mukaan, onko riisi indicaa (lyhytjyväistä) vai japonicaa (pitkäjyväistä).
Tässä hinnassa ei oteta huomioon riisin kuorintakäsittelystä aiheutuvia kustannuksia. Lisäksi kuorintakäsittely johtaa parempaan laatuun, minkä vuoksi yhteisöön tuodaan nykyistä kalliimpaa riisiä alhaisemmin tullimaksuin.
Komissio on pyytänyt 15 jäsenvaltiolta toimivaltuuksia, jotta se voisi neuvotella Maailman kauppajärjestössä nykyisen vaihtelevien tuontitullimaksujen järjestelmän korvaamisesta kiinteiden tullimaksujen järjestelmällä. Asiasta ei kuitenkaan näytä syntyneen sopua.
Maatalousvaliokunta katsoo, että nykytilanteeseen syynä oleva korkeimpien sallittujen hintojen järjestelmä olisi järkevää lakkauttaa. Joissakin mietintöön tehdyissä tarkistuksissa viitataankin tarpeeseen perustaa asianmukaisia valvontamekanismeja sääntöjenvastaisuuksien välttämiseksi. Tarkistukset koskevat yhtäältä tarvetta turvata tuodun riisin alkuperä ja tarvetta välttää sosiaalinen ja ympäristöön kohdistuva polkumyynti. Loput tarkistukset koskevat kolmivaiheisen kaupan kaltaisten sosiaalisten ilmiöiden ehkäisemistä, ja niissä vaaditaan tiukkaa jäljitettävyyttä ja merkintämenettelyjä elintarviketurvan takaamiseksi.
Kaikkien näiden syiden vuoksi maatalousvaliokunta katsoo, että olisi laadittava kiireellisesti mietintö, jossa arvioidaan Kaikki paitsi aseet -aloitteen aiheuttamien tullimaksuja koskevien alennusten vaikutuksia. Tällaisessa mietinnössä on otettava huomioon myös meidän huolenaiheemme samoin kuin yhteisön ulkopuolisten maiden talouksiin liittyvät huolenaiheet.
Arvoisa puhemies, suhtaudun epäillen siihen, sopiiko komission ehdottaman kaltainen tuotantomääristä riippumaton tulotuki riisinviljelyn erityisiin ympäristönäkökohtiin. Olen myös huolissani siitä, että viljelyn lakkaaminen saattaa olla vahingoksi näiden alueiden ympäristölle. Lisäksi tarvitaan rangaistusjärjestelmä, jonka pitäisi olla suhteellinen eikä progressiivinen. Tämä johtuu siitä, että riisintuottajia rangaistaan jo nyt epäoikeudenmukaisesti muihin tuottajiin verrattuna. Lisäksi viitealueiden on oltava peräisin uudistusehdotusta edeltävältä ajalta. Olen samaa mieltä jäsen Cunhan kanssa siitä, että riisin pitäisi olla erityistapaus ja että se pitäisi jättää tuotantomääristä riippumattoman tuen ulkopuolelle.

Jeggle (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kun komissio esitteli meille tämän vuoden alussa lainsäädäntöehdotuksensa Agenda 2000:n välivaiheen tarkistuksesta ja niiden aikataulusta, aikaa oli varsin niukasti. Parlamentin oli tarkoitus ilmaista kantansa viimeistään tällä viikolla. Edessämme ollut tehtävä vaikutti meistä miltei mahdottomalta, ja vain harvat meistä uskalsivat ajatella, että onnistuisimme siinä. Maitoalan maksua sekä maidon ja maitotuotteiden yhteistä markkinajärjestelyä koskevien mietintöjen esittelijänä voin todeta erittäin hyvillä mielin, että olemme onnistuneet ja että olemme tehneet sen yhdessä.
Poliittisten ryhmien rajat ylittävä varhaisvaiheen yhteistyö, jota saimme kokea ennen kaikkea maitoalaa käsiteltäessä, on viimeinkin tuottanut tulosta. Mietintöluonnoksissa saatoin aivan alusta alkaen ottaa huomioon huolenaiheet, joita kollegani Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraattien) ja Euroopan demokraattien ryhmässä sekä muissa poliittisissa ryhmissä esittivät, mikä tarkoitti, että maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta sai käsiteltäväkseen hallittavissa olevan määrän tarkistuksia ja että edessänne olevasta lopputuloksesta tuli yhtenäinen ja johdonmukainen. Täysistunnon käsiteltäväksi jätettyjen tarkistusten pieni määrä on niin ikään osoitus yleisestä sovusta, jota ilmensi myös maatalousvaliokunnan mainio äänestystulos. Kyseessä on erinomainen asiakirja, josta haluaisin esittää lämpimät kiitokseni kaikille niille parlamentin jäsenille, jotka työskentelivät kanssani tämän päämäärän saavuttamiseksi osoittaen hyvää tahtoa, asiantuntemusta ja halukkuutta kompromisseihin. Haluan myös kiittää valiokunnan sihteeristöä, joka tuki minua tehtävässäni arvokkaalla ja aina yhtä luotettavalla tavalla tekemällä taustalla koordinointityötä.
Komissio on esittänyt maitoalan lainsäädäntöpaketin, johon olemme erittäin tyytyväisiä, koska siihen sisältyy muun muassa sellaisia toimenpiteitä kuin maitokiintiöiden säilyttäminen vuoteen 2015 saakka. Saavuttaakseen tavoitteensa, jonka mukaan meijeriala olisi saatettava WTO:n vaatimusten mukaiseksi, komissio tarjoaa kuitenkin keinoja, jotka - kokoavasti tarkasteltuna - ovat erittäin ongelmallisia. Komissio ehdottaa, että hintoja alennetaan lisää, että kiintiöitä korotetaan edelleen ja että otetaan käyttöön tuotantomääristä riippumattomat maitopalkkiot. Mitä seurauksia tällaisista toimenpiteistä olisi? Jos laajamittaiset hinnanalennukset pantaisiin suunnitellusti täytäntöön samanaikaisesti kiintiöiden korotusten kanssa, maitokiintiöjärjestelmä itse asiassa mitätöityisi. Etenkin epäsuotuisten alueiden pienten ja keskikokoisten maaseutumeijereiden olisi käytännössä mahdotonta vastata kilpailupaineisiin, ja kun vielä alan tuet irrotettaisiin tuotantomääristä, maidontuotanto siirtyisi hyvin nopeasti laidun- ja niittymailta sekä epäsuotuisilta alueilta niin sanotuille edullisille alueille. Haitallisia vaikutuksia näiden alueiden rakenteisiin, yhteiskuntaan ja ympäristöön ei voitaisi jättää huomiotta. Komissio pyrkii parantamaan EU:n meijerialan kilpailukykyä ja tehokkuutta mutta mitätöi ehdotuksillaan rakennepolitiikkansa ja maaseudun kehittämispolitiikkansa. On järjetöntä, että yritykset ja työpaikat hävitetään ennen kaikkea epäsuotuisilta ja rakenteellisesti heikoilta alueilta, johtuipa tämä sitten halusta totella WTO:ta ennakolta tai mahdollisista ideologisista syistä, koska tulevaisuudessa nämä työpaikat on korvattava tai ne on luotava uudelleen, ja tämä tehdään hyödyntämällä maaseudun kehittämiseen tähtääviä ohjelmia, mikä vuorostaan aiheuttaa paljon työtä ja kuluttaa huomattavasti julkisia varoja...
Onkin ilmeistä, että tarvitaan asteittainen siirtymävaihe, jotta tällaiset keskenään ristiriitaiset tavoitteet voidaan välttää. Tämän vuoksi olenkin omaksunut maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa toisenlaisen lähestymistavan. Tavoitteenamme on säilyttää kestävä ja kattava maidontuotanto ennen kaikkea laidun- ja niittymailla. On selvää, että jos lypsykarjatalous häviää laidun- ja niittymailta sekä epäsuotuisilta alueilta, maiseman säilyttäminen sellaisena, jona me sen tänään tunnemme, eli arvokkaana rentoutumis- ja lomanviettokohteena, vaatii mittavia julkisia toimenpiteitä. Tämän vuoksi on oikein ja elintärkeää säilyttää maitokiintiöjärjestelmä vuoteen 2015 saakka, ja - koska haluamme toimia luotettavasti - estää se, että Agenda 2000:n yhteydessä tehtyjen päätösten täytäntöönpanoa miltään osin aikaistetaan.
Agenda 2000:n yhteydessä päätetyt hinnanalennukset, joista jotkin on jo pantu täytäntöön, ovat jo antaneet unionille lisää liikkumavaraa WTO:ssa. Tämä liikkumavara oli alun perin tarkoitettu hyödynnettäväksi neuvotteluissa. Jos neuvotteluissa tullaan siihen tulokseen, että uudet hinnanalennukset ovat todellakin tarpeen, mietinnöissäni annetaan viitteitä siitä, millaisia nämä uudet hinnanalennukset voisivat olla.
Jotta meijeri- ja vilja-ala säilyisivät - ainakin joiltakin osin - tasavertaisina, hinnanalennusten johdosta maksettavia korvauksia olisi mielestämme korotettava. Ehdotettu 50 sentin korvaus ei selvästikään ole riittävä.
WTO:ta koskeva perustelu on kiintiöiden korotuksen kannalta merkityksetön, ellei komissio ilmoita tavoitteekseen käyttää näitä toimenpiteitä kohdistaakseen hintoihin uutta painetta. Yksikään komission edustaja ei kuitenkaan ole esittänyt asiaa minulle tämän suuntaisesti, joten kehotamme, että kiintiöitä havittelevia jäsenvaltioita tullaan puolitiehen vastaan ottamalla käyttöön joustava järjestelmä. Tämä tarkoittaa, että kiintiöiden korottaminen hyväksytään edellyttäen, että markkinatilanne otetaan huomioon.
Ehdotamme, että tuotantomääristä riippumaton tuki otetaan käyttöön asteittain. Tällä hetkellä tällaista tukea ei pitäisi olla lainkaan. Maatalousvaliokunta ehdottaa, että asiaa harkitaan uudelleen vuonna 2008, jolloin muilla aloilla on jo saatu kokemuksia tuotantomääristä riippumattomasta tulotuesta, sen kytkemisestä uudelleen tuotantomääriin sekä sen yksinkertaistamisesta. Tuolloin meillä on jonkinlainen käsitys tällaisen tuen vaikutuksista ja seurauksista ja voimme siis muokata välinettä sen mukaan.
On tärkeää, että molemmille maitoalaa koskeville mietinnöille saadaan täysistunnossa yhtä hyvä äänestystulos kuin maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa. Antakaamme yhdessä selkeä viesti neuvostolle ja komissiolle. Kestävällä maankäytöllä voidaan edistää monenlaisia ympäristö-, sosiaali- ja aluepoliittisia tavoitteita. Euroopan unioni on sitoutunut kattavaan ja kestävään maatalouteen, ja monilla Euroopan alueilla meijeriala on maatalouden keskeinen osa.
Rodríguez Ramos (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, viime kesäkuussa komissio esitteli meille YMP:n uudistamista koskevan asiakirjan, jossa määriteltiin tämän uudistuksen tavoitteet: elintarvikkeiden laatu ja turvallisuus, maaseudun kehittämisen lujittaminen ja entistä laajaperäisemmät sekä ympäristön kannalta sopivat tuotantomenetelmät. Kenelläkään ei voi olla mitään näitä tavoitteita vastaan, mutta tänään meidän on sanottava teille, että välineet, joita haluatte käyttää, ovat ensinnäkin vääriä, koska niillä ei voida päästä ehdotettuihin tavoitteisiin. Tätäkin huolestuttavampaa on kuitenkin se, että nämä välineet vievät päinvastaiseen suuntaan.
Komission ehdottaman uudistuksen keskeisiä tekijöitä on tuotantomääristä riippumattoman tulotuki, jolla saattaa olla haitallisia vaikutuksia, jos emme onnistu mukauttamaan sitä. Tuotantomääristä riippumaton tulotuki, jota joillekin aloille ehdotetaan uuden maatalouspolitiikan mallin luomiseksi, ei ole kestävä vaihtoehto, jos tuotantomääristä riippumatonta maatilan tulotukea maksetaan tulevaisuudessakin aiempien viitetietojen perusteella.
Esitetty suora tuki heijastelee markkinavoimia, ja se on sidottu suoraan tuotantomääriin ja tuottoon. Komission itsensä toimittamien tietojen mukaan 5 prosenttia Euroopan maanviljelijöistä sai vuonna 2001 puolet suorista tuista. Te ette voi pyytää, että me hyväksyisimme näin huomattavan epätasapainon tuen jakautumisessa tukeaksemme uuden YMP:n täytäntöönpanoa.
Jos komissio ehdottama tuotantomääristä riippumaton tulotuki otetaan käyttöön rehualalla, 3 prosenttia maatiloista saa 40 prosenttia tuesta. Arvoisa komission jäsen, jos otamme tämän lähtökohdaksemme ja annamme tilanteen jatkua entisellään, muutamme kaiken vain, jotta kaikki voisi säilyä ennallaan.
Haluaisin vielä kerran pyytää teitä muuttamaan tuotantomääristä riippumattoman tulotuen myöntämisperusteita ja käyttämään monitoiminnallisuutta koskevia perusteita todellisen maatilakohtaisen monitoiminnallisen tuen määrittelemiseksi. Maatalouden monitoiminnallisuus tarkoittaa sitä, että maataloudella edistetään väestön pysymistä maaseudulla ja luodaan työpaikkoja. Se auttaa myös suojelemaan ympäristöä, ehkäisemään väestökatoa ja autioitumista.
Tämän vuoksi olisi otettava käyttöön perusteet, jotka koskevat alueellisuutta, maatalouskäytössä olevaa pinta-alaa, syntyneitä työpaikkoja ja maatilan aikaansaamia ympäristöhyötyjä. Vasta tämän jälkeen voidaan puhua todellisesta monitoiminnallisesta tuesta - tuesta, joka on tosiasiallisesti riippumaton tuotannosta mutta tosiasiallisesti riippuvainen tuottajista ja heidän maatiloistaan.
Te itsekin myönnätte, että tämä ehdotettu tuotantomääristä riippumaton tuki aiheuttaa vakavia ongelmia monille pienille ja keskisuurille maatiloille epäsuotuisilla ja heikommin tuottavilla alueilla. Arvoisa komission jäsen, jos tilanne on tämä, teidän on saatava siihen muutos, koska muutoin Euroopan unionin monet pienet ja keskikokoiset maatilat jäävät maatalousjärjestelmän ulkopuolelle.
Toinen uudistuksen keskeisistä osatekijöitä on mukauttaminen. Kesäkuussa osoitin sille suosiotani ja annoin sille tukeni. Lujittakaamme maaseudun kehittämistä merkittävillä mukauttamistoimilla siirtämällä varoja ensimmäisestä toiseen pilariin. Brysselissä 24.-25. lokakuuta pidetyssä talousarvioasioiden neuvoston kokouksessa yhteisön talousarviota päätettiin leikata, ja nyt meille ehdotetaankin, että vain 6 prosenttia mukautusvaroista osoitetaan maaseudun kehittämiseen ja että lopuilla varoilla rahoitetaan ensimmäiseen pilariin kuuluvia alakohtaisia uudistuksia.
Kuten sanotte, on totta, että kyseessä on neuvoston sopimus ja että neuvostolla on näin ollen poliittinen vastuu siitä niiden henkilöiden - kuten kotimaani hallituksen - tavoin, jotka olivat siihen tyytyväisiä ja valehtelivat maanviljelijöille takaavansa riittävät määrärahat vuoteen 2013 saakka. Näin ei käynyt. Kuten olette havainneet, ongelmia syntyy vuonna 2008. Jos todella olette sitä mieltä, että maaseudun kehittämistä olisi lujitettava kestävämmän ja oikeudenmukaisemman YMP:n luomiseksi, kehottaisin teitä kapinoimaan hiukan enemmän ja toimimaan hiukan tarmokkaammin.
Vastustan suoraviivaista mukauttamista, joka tarkoittaisi sitä, että suorien tukien leikkaukset, joiden tarkoituksena on korjata Brysselin sopimukseen sisältyvä määrärahavaje, vaikuttaisivat tasavertaisesti kaikkiin maanviljelijöihin. Vastustan niin ikään mukauttamista, joka on sama riippumatta suotuisten ja epäsuotuisten alueiden välisistä eroista ja jossa ei oteta huomioon maanviljelijöiden tuloja. Vastustan myös sitä, että kohtelu on sama siitä riippumatta, saako maanviljelijä tukea 5 000 euroa vai 50 000 euroa tai enemmän. Arvoisa komission jäsen, tämä ei ole reilua.
Kaikista näistä syistä pyydän teitä osoittamaan joustavuutta ja olemaan karkottamatta pieniä ja keskisuuria maatiloja markkinoilta. Nämä pienet maatilat pitävät elinkelpoisena maaseutuverkoston, joka kattaa yli 80 prosenttia Euroopan maaseudusta. Kaiken kaikkiaan tämä uudistus ei lisää yhteenkuuluvuutta eikä tee maatalouspolitiikasta sosiaalisesti oikeudenmukaisempaa, mitä maatalouspolitiikassa tarvittaisiin kipeästi. Pyytäisinkin teitä harkitsemaan asiaa ja muuttamaan tätä ehdotusta.
Drys
Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, kun Kreikan hallituksesta tuli neuvoston puheenjohtajavaltio 1. tammikuuta 2003, se asetti yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen yhdeksi painopisteekseen. Luonnollisesti yhteistyössä Euroopan komission ja Euroopan parlamentin kanssa käydyt neuvottelut tämän asiakokonaisuuden loppuun viemiseksi olivat siis yksi puheenjohtajavaltio Kreikan päätavoitteista.
Neuvosto keskusteli komission ehdotuksista helmikuussa, maaliskuussa ja huhtikuussa pidetyissä kokouksissaan lähtökohtanaan puheenjohtajavaltion kyselylomake, jossa päähuomio kohdistettiin erityisen tärkeisiin uudistuskysymyksiin. Puheenjohtajavaltio teki tästä menettelystä myönteisiä päätelmiä ja päätti antaa neuvotteluille vauhtia perustamalla korkean tason ryhmän. Ryhmän pääasiallisena tehtävänä oli valmistella ratkaisevaa neuvoston ministerikokousta, joka pidetään kesäkuussa.
Paine sopuun pääsemiseksi kasvoi toukokuun 26.-27. päivänä pidetyssä neuvoston kokouksessa, kun komission jäsen Fischler ja minä tapasimme kaikki ministerit määritelläksemme perusongelmat ja ratkaisuvaihtoehdot sekä päästäksemme vilpittömään kompromissiin. Sekä komission jäsen että minä havaitsimme iloksemme, että ministereiden enemmistö asettui tukemaan esittämäämme aikataulua. Tämä enemmistö oli vakuuttunut siitä, että jos asiakokonaisuuden sisältö saadaan suunniteltua sopivaksi, voimme tehdä päätöksen ennen Kreikan puheenjohtajuuskauden päättymistä eli toisin sanoen neuvoston kesäkuun kokouksessa.
Haluaisin huomauttaa parlamentille, että kolmen osapuolen välisiin neuvotteluihin osallistuivat myös kymmenen uuden jäsenvaltion maatalousministerit. Euroopan parlamentilla on erityisen tärkeä tehtävä tulevan maatalouspolitiikan muotoilussa. Parlamentin marraskuussa 2002 antamasta päätöslauselmasta, jossa käsiteltiin komission tiedonantoa, komissio sai tärkeitä tietoja tulevien lakiehdotustensa suuntaamiseksi.
Euroopan parlamentin lausunto YMP:n uudistamista koskevista komission lainsäädäntöehdotuksista on äärimmäisen tärkeä, ja kaikki osapuolet odottavat sitä erittäin kiinnostuneina. Tässä vaiheessa haluaisinkin kiittää kaikkia esittelijöitä, maatalousvaliokunnan puheenjohtajaa ja tietenkin kaikkia maatalousvaliokunnan jäseniä, jotka onnistuivat saamaan työnsä päätökseen näin lyhyessä ajassa sekä äänestämään komission ehdotuspakettia koskevista ja todella mielenkiintoisista mietinnöistä.
Euroopan parlamentin ja ennen kaikkea maatalousvaliokunnan johdonmukainen toiminta takaa parlamentille mahdollisuuden antaa lausuntonsa Euroopan komission ehdotuksista hyvissä ajoin, minkä ansiosta neuvoston on mahdollista tavoitella rehellistä ja vilpitöntä kompromissia. Tässä kompromississa ei jätetä huomiotta perhetiloihin ja monitoiminnalliseen maatalouteen perustuvaa Euroopan maatalousmallia eikä luonnollisesti myöskään epäsuotuisten alueiden tarpeita, kuten Brysselissä lokakuussa 2002 kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa todettiin.
Haluaisin viitata nyt kokonaishankkeemme tärkeimpiin kysymyksiin. Ensimmäinen niistä on tuotantomääristä riippumaton tuki, joka on eittämättä uudistuksen ydin. Tämä kysymys hankaloittaa yhteisesti hyväksyttävän ratkaisun löytämistä eniten. Lähestymistavat vaihtelevat jäsenvaltioittain, ja tähän mennessä monista yksittäisistä näkökohdista onkin esitetty huomattavia varauksia.
Yksi alustavista kysymyksistä on järjestelmän voimaantulo. Erityisen tärkeä on myös näkemys, jonka jotkut neuvoston jäsenet ovat esittäneet niin kutsutusta tuotantomääristä osittain riippumattomasta tuesta. Vaikka tämänkaltainen lähestymistapa voisi lähtökohtaisesti olla yksi kompromissia edistävistä tekijöistä, meidän on pidettävä mielessä, että tuotantomääristä riippumattomasta tuesta on esitetty monenlaisia, sisällöltään vaihtelevia tulkintoja. Jotkin jäsenvaltiot ovat myös ilmaisseet kannattavansa sitä, että jotkin tuotteet jätettäisiin poikkeuksen nojalla tuotantomääristä riippumattoman tuen ulkopuolelle, kun taas muut jäsenvaltiot ovat ilmaisseet kannattavansa tämän sijaan useampien tuotteiden sisällyttämistä tuotantomääristä riippumattoman tuen soveltamisalaan välttääkseen tuotannonalojen välisen kilpailun. Toivon, että Euroopan parlamentin lausunto tästä ratkaisevasta kysymyksestä auttaa meitä löytämään tyydyttävän ratkaisun.
Toinen kysymys on mukauttaminen. Useimmat jäsenvaltiot ovat esittäneet varauksia siitä, että alle 5 000 euron tuki vapautettaisiin tuen asteittaista alentamista koskevasta velvoitteesta, kun taas toiset toivovat välimaastoon sijoittuvaa asteikkoa, jonka ansiosta suurten ja kilpailukykyisten maatilojen tukia voitaisiin alentaa progressiivisemmin.
Muita kysymyksiä, joista jäsenvaltioilla on eriävät näkemykset, ovat tarve turvata pienet ja keskisuuret tuottajat, sosiaalisen oikeudenmukaisuuden periaatteen soveltaminen ja pyrkimys yksinkertaistaa maatilojen hallinnointia. Emme saa unohtaa, että järjestelyjen tarkoituksena on myös säästää varoja, joita myöhemmin käytetään yhteisten markkinajärjestelyjen tulevien uudistusten rahoittamiseen. Toisin sanoen, koska maatalousvarat on tarkoin määritelty, korotukset ja uudet erivapaudet tai mitkä tahansa vastaavat järjestelyt eivät saa vaarantaa meijerituotteiden, sokerin tai Välimeren tuotteiden tulevien uudistusten rahoitusta eivätkä rahoituksen ylärajaa.
Kolmas kysymys ovat täydentävät ehdot (cross-compliance). Miltei kaikki jäsenvaltiot suhtautuvat tähän toimenpiteeseen periaatteessa myönteisesti. Ongelma on siinä, että hankkeen katsotaan aiheuttavan liikaa hallinnollisia ja taloudellisia kustannuksia, jotka ovat suhteettoman suuret tavoiteltuun päämäärään nähden. Meidän on niin muodoin pyrittävä löytämään tapoja, joilla vaatimukset rajoitetaan aivan välttämättömimpään, ja pyrittävä lisäämään joustavuutta jäsenvaltioissa soveltamalla ehdotettua järjestelmää mahdollisesti asteittain.
Hyvät kuulijat, maaseudun kehittämistä koskevan yhteisön politiikan yhteydessä on ehdotettu monenlaisia toimenpiteitä, joilla pyritään vastaamaan paremmin niihin yhteiskunnan huolenaiheisiin, jotka liittyvät ympäristönsuojeluun, maatalousalaa koskevien yhteisön vaatimusten noudattamiseen, eläinten elinolojen parantamiseen ja elintarvikkeiden aiempaa tiukempiin tarkastusvaatimuksiin. Nämä komission esiin tuomat ajatukset ovat saaneet osakseen runsaasti kannatusta.
Kun uusista toimenpiteistä neuvoteltiin eri vaiheissa, kävi ilmi, että kun yhteisön maatalouden kehittämispolitiikkaa pyritään yksinkertaistamaan, lähtökohdaksi on otettava yhteisen maatalouspolitiikan uudistaminen. Euroopan komission tekemiin ehdotuksiin on tehtävä alakohtaisia parannuksia, jotta neuvosto voi hyväksyä ne kokonaispaketin yhteydessä. Lisäksi yhteisen maatalouspolitiikan uudistamiseen on sisällytettävä erityistoimenpiteitä, jotka on kohdistettu Euroopan maatalouden tulevaisuutta edustaviin nuoriin maanviljelijöihin, ja erityisjärjestelyjä, jotka kohdistetaan sellaisille Euroopan unionin epäsuotuisille, syrjäisille ja heikommassa asemassa oleville alueille, joita tällä hetkellä uhkaa maanviljelystä luopuminen.
Haluaisin nyt puhua yhteisen maatalouspolitiikan uudistamista koskevien ehdotusten talousnäkökohdista. Neuvostossa käydyissä keskusteluissa on keskitytty ehdotettujen markkinatoimenpiteiden ennakoituihin talousvaikutuksiin sekä niihin talousnäkökohtiin, jotka liittyvät uudistusehdotusten tärkeimpiin osatekijöihin, joita ovat sidotut tuet, asteittainen alentaminen ja mukauttaminen. Komission menoennusteet osoittavat, että mukauttamista ja asteittaista alentamista tarvitaan, jotta voidaan turvata Brysselin huippukokouksessa lokakuussa 2002 asetetun rahoituksen ylärajan noudattaminen. Puheenjohtajavaltiona pyrimme varmistamaan, että hyväksytyt ratkaisut pysyvät Euroopan unionin talousarvion yhteydessä päätettyjen rahoituskehysten rajoissa.
Hyvät kuulijat, arvoisa puhemies, neuvosto on hyväksynyt sen, että nykyisen talousympäristön vuoksi yhteisen maatalouspolitiikan sopeuttamisessa on mentävä yksi askel pidemmälle. Meidän kaikkien on myönnettävä, ettei yhteinen maatalouspolitiikka ole koskaan ollut staattista ja että siinä on aina reagoitu muuttuviin olosuhteisiin mukauttamalla senhetkisiä välineitä ja luomalla uusia. Nämä päätökset ovat aina perustuneet yhteisömenetelmään, mikä tarkoittaa yhteisön toimielinten välistä yhteistyötä ja jäsenvaltioiden välisiä kompromisseja neuvostossa.
Olemme nyt tulleet kokonaisprosessissa ratkaisevaan vaiheeseen. Luotan siihen, että pääsemme tulevina viikkoina sopimukseen sen käytännönläheisyyden ja hyvän tahdon ansiosta, jota niin toimielimet kuin jäsenvaltiotkin ovat aina osoittaneet. Hyvät kuulijat, haluan vakuuttaa teille, että neuvosto odottaa Euroopan kansalaisten tavoin erittäin kiinnostuneena Euroopan parlamentin näkemyksiä.

Fischler
. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, hyvät kuulijat, jäsen Bautista Ojedan, jäsen Cunhan, jäsen Jegglen, jäsen Olssonin, jäsen Rodríguez Ramosin ja jäsen Souchet'n mietinnöt sekä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan tekemät ehdotukset ovat nähdäkseni todella vaikuttava osoitus siitä, miten sitoutunut parlamentti on vastaamaan Euroopan maatalouden ja tulevan yhteisen maatalouspolitiikan vaativiin haasteisiin. Siitä haluan antaa teille kaikille mitä lämpimimmät kiitokseni. 
Mielestäni ongelman analyyseista ja yleisten tavoitteiden määrittelystä vallitsee parlamentin, komission ja jäsenvaltioiden kesken varsin laaja yksimielisyys. Tämän yksimielisyyden taustalla on epäilemättä yhteinen nimittäjä, monitoiminnallisen ja kestävän maatalouden malli, jonka säilyttäminen on meille kaikille ensisijainen huolenaihe. Tämä malli on ohjelmamme. Jos yhteisestä maatalouspolitiikasta halutaan kestävää, sitä on ohjattava johdonmukaisesti taloudellisten, sosiaalisten ja ympäristöä koskevien tavoitteiden perusteella.
Kun näitä tavoitteita tarkastellaan tosiasioita vasten, vielä edessä olevan työn laajuus käy ilmi. Maatalouden sosiaalinen tehtävä, yleinen talouskehys, kansainvälisten kauppasuhteiden vakaus, ympäristön vaaliminen, kulttuurimaiseman säilyttäminen ja ennen kaikkea laadukkaiden ja turvallisten elintarvikkeiden tuotanto - kaikki nämä seikat ovat yhdessä haasteita, jotka meidän on voitettava maanviljelijöiden ja Euroopan muiden kansalaisten etujen turvaamiseksi.
Juuri nämä seikat ovat niiden komission ehdotusten taustalla, joista olemme keskustelemassa täällä tänään. Haluamme mukauttaa markkinoiden hallinnointimekanismeja tarjonnan ja kysynnän tuleviin ehtoihin, jotta voimme torjua kriisit ennen niiden syntymistä. Haluamme, että suorat tuet ovat yhteensopivia markkinoiden ja unionin kansainvälisten kauppavelvoitteiden kanssa. Meidän on tarjottava maanviljelijöille perustellut odotukset riittävän suuruisista maksuista ja määriteltävä tukimäärät tapauskohtaisesti aiemmin maksettujen tukimäärien perusteella. Nyky-yhteiskunnan odotuksia ei voida jättää huomiotta; meidän on sidottava suorien tukien saanti perusteisiin, joilla arvioidaan ympäristön ja eläinten suojelua sekä elintarvikkeiden ja työolojen turvallisuutta. Haluamme helpottaa tasaisen tuottavaa maanviljelystä ja säilyttää kulttuurimaiseman mieluummin maanviljelyn kuin minkään muun keinon avulla. Maaseudun kehittämispolitiikan välineisiin haluamme lisätä näkökohtia, joilla turvataan elintarvikkeiden laatu ja eläintensuojelu. Meidän on ryhdyttävä alentamaan tukia, jotta voimme rahoittaa uudet uudistukset, ja mukauttamisella voidaan auttaa viemään maaseudun kehittämispolitiikkaa eteenpäin. Yksi tärkeä seikka on vielä mainitsematta: yhteenkuuluvuuden tarve ei saa unohtua uudistuksia toteutettaessa.
Näistä näkökohdista me olemme kaikki suurelta osin samaa mieltä. En toki tahdo kieltää, etteikö myös erimielisyyksiä - merkittäviäkin - liittyisi tilanteen arviointiin ja asianmukaisten välineiden valintaan. Olen tietenkin tietoinen siitä, ettei sopu ole aivan vielä näköpiirissä. Kuten maatalousasiain neuvoston puheenjohtaja sanoi, tämä on kuitenkin se tie, jota tässä asiassa on edettävä niin parlamentissa kuin maatalousministereiden neuvostossakin.
Kun tarkastelen jäsen Cunhan mietinnön yksittäisiä näkökohtia, minun on myönnettävä, että mietintö sisältää paljon ajattelemisen aihetta, ja kiitän jäsen Cunhaa siitä, että hän tuo uudistustarpeen selkeästi esiin. Suhtaudun itsekin myönteisesti epäsuotuisten alueiden etuuskohteluun, mutta en tahdo sen enempää torjua kuin tukeakaan ajatusta, jonka mukaan etuuskohtelu olisi tarkoituksenmukaisinta toteuttaa ottamalla käyttöön erilaisia mukauttamistasoja.
Lisäksi voidaan esittää järkeviä perusteluja sille, miksi maatilojen tulotukea ei pitäisi maksaa tietyille herkästi haavoittuville tuotannonaloille, kuten emolehmien, lampaiden tai vuohien kasvatukselle. Yksi tärkeimmistä kysymyksistä on maataloustuotannon säilyttäminen huono-osaisilla alueilla.
Meidän on kuitenkin harkittava tällaisen vaihtoehdon haittapuolia, joita ovat esimerkiksi tuotantomääristä riippuvaisen tuen markkinoita vääristävä vaikutus ja rajoitukset, jotka estävät maanviljelijöitä harjoittamasta elinkeinoaan taloudellisesti järkevimmällä tavalla. Järkeviä perusteluja voidaan esittää myös sen ajatuksen tueksi, että hedelmä- ja vihannestarhat olisi suljettava tukikelpoisen maatalousmaan ulkopuolelle, mutta meidän on myös varmistettava, ettemme lopulta mene niin pitkälle, että tuotantomääristä riippumattoman tuen edut vaarantuvat. 
Tarkastellessani Olssonin mietintöä ja maatalousvaliokunnan siihen tekemiä tarkistuksia jäsenten kunnianhimoiset näkemykset maaseutualueiden kehittämisestä herättivät minussa ihailua. Olen jäsen Olssonin kanssa täysin samaa mieltä siitä, että meidän kaikkien olisi pyrittävä välttämään ehdotusten vesittyminen. Ehdotettujen tarkistusten suuri määrä ja myös niiden ulottuvuus saavatkin minut epäileväiseksi. Nähdäkseni asetuksen (EY) N:o 1257/1999 mukaisesti koottuja ohjelmapaketteja ei pitäisi purkaa kokonaan ohjelmakauden ollessa vasta puolivälissä. Myöskään tämänhetkinen budjettikehys ei anna mahdollisuutta perustaviin tukimäärin ja -tasojen muutoksiin. Komission on viime kädessä huolehdittava myös siitä, että paketin johdonmukaisuus säilyy. Sama koskee valtiontukisääntöjä ja rakennerahastoista annettuja asetuksia.
Meidän ei pitäisi unohtaa, että suuri keskustelu rakennepolitiikan tulevaisuudesta on vielä edessämme. Samalla kun komissio esittää tämän vuoden lopulla kolmannen koheesiota käsittelevän kertomuksensa, se tekee ehdotuksia vuoden 2006 jälkeisestä uudesta rakennepolitiikasta.
Tästä pääsenkin markkinasääntelyä koskeviin mietintöihin, ja haluaisin aloittaa vilja- ja tärkkelysalaa koskevasta Souchet'n mietinnöstä.
Viime vuosina saamamme kokemukset ovat opettaneet meille, että Agenda 2000:ssa markkinoiden kehitystä ei otettu riittävästi huomioon. Pitkän aikavälin näkymien tarkastelumme osoittaa hyvin selkeästi, että ellei markkinatukea muuteta lisää, EU:n viljantuottajat eivät löydä tarkoituksenmukaisia markkinoita tuotteilleen. Viime kädessä juuri tämä on merkityksellistä, ja euron valuuttakurssin muutokset suhteessa Yhdysvaltain dollariin vain kärjistävät tätä ongelmaa.
Juuri tästä syystä meidän on valitettavasti alennettava interventiohintoja 5 prosenttia, kuten on suunniteltu, ja lopetettava kuukausikorotukset.
Kuten hyvin tiedämme, asiaan liittyy kuitenkin useita yksittäisiä ongelmia - esimerkiksi rukiin interventiovarastot ovat kasvaneet 5,3 miljoonaan tonniin, mikä on enemmän kuin normaalivuoden sato. Jo nykytilanne on kestämätön, ja se saattaa hyvinkin paheta vielä lisää vuonna 2004 tapahtuvan laajentumisen vuoksi. Ensisijaisena syynä näihin rakenteellisiin ylijäämiin on interventiomekanismi, ja meidän olisikin ratkaistava ongelma ainiaaksi sen sijaan, että - kuten maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta ehdottaa - tyydymme osittaiseen ratkaisuun ja otamme käyttöön jäsenvaltiokohtaiset ohjeelliset enimmäismäärät. Minun nähdäkseni rukiin intervention lakkauttamiselle ei ole vaihtoehtoa.
Taloudellisesta näkökulmasta tärkkelysalan tuotantotukia ei enää tarvitse säilyttää, koska markkinahinnat vastaavat maailmanmarkkinahintoja. Tärkkelysperuna- ja vilja-ala kilpailevat keskenään, joten vilja-alan toimenpiteiden vuoksi vähimmäishinnan asettaminen tärkkelysperunoille vaikuttaa kyseenalaiselta. Lisäksi tuotantomääristä riippuvaisen 50 prosentin suuruisen palkkion säilyttäminen antaa riittävän talouskannustimen tärkkelysperunoiden viljelyyn.
Siirryn nyt kuivatun rehun pariin. Jotta komission kanta ymmärrettäisiin paremmin, haluaisin muistuttaa teitä siitä purevasta kritiikistä, jota näihin sääntöihin on kohdistettu riippumattomissa tutkimuksissa ja tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa haitallisten ympäristövaikutusten tähden. Tarkistukset, joiden tavoitteena on tukea tukisääntöjen avulla tekniikan kehitystä ennen kaikkea energiankulutuksen minimoimiseksi, ovat epäilemättä kiinnostavia, mutta minua askarruttaa se, onko tosiaankin järkevää tehdä jotakin tällaista markkinatukitoimien yhteydessä. Eivätkö tällaiset järjestelmät sopisi paremmin maaseudun kehittämisohjelmien yhteyteen?
Koska riisiala on tärkeä niin yhteiskunnan, talouden kuin ympäristönkin kannalta, en halua asettaa kyseenalaiseksi tarvetta riisin markkinasääntelyyn. Perinpohjaista uudistusta tarvitaan kuitenkin välttämättä, koska muutoin meillä on käsissämme valtavat interventiovarastot, ja sen lisäksi, että nämä varastot rasittavat yhteisön talousarviota, me emme pysty myymään niitä. Olen hyvilläni siitä, että maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta yhtyy tähän näkemykseen periaatteessa ja että se pohjimmiltaan kannattaa niitä komission ehdotuksia, joilla ongelmaan pyritään puuttumaan. Jotkin parlamentin esittämistä tarkistuksista, kuten tuontimäärien korottaminen ja hinnanalennusten johdosta maksettava pakollinen korvaus, saavat täyden tukeni. Muista ehdotuksista totean, että kannatan niissä esittämiänne yleisiä pyrkimyksiä mutta en valitsemaanne sanamuotoa. Olen kuitenkin vakuuttunut siitä, että antamanne opastus on avuksi neuvostossa käytävissä lopullisissa neuvotteluissa.
Tuontisäännöistä on muistettava, että kaikista riisin kiinteiden tullimaksujen muutoksista on neuvoteltava GATT-sopimuksen 28 artiklan mukaisesti. Jotta tämä olisi mahdollista, neuvoston olisi viime kädessä annettava komissiolle valtuudet käydä neuvotteluja asiasta. Nähdäkseni raakariisin tuontitullimaksut olisi lisäksi tarkistettava erikseen. Jos riisin pysyvä interventiomekanismi kuitenkin säilytettäisiin - vaikka tukea maksettaisiin vain 150 euroa tonnilta - se kävisi hyvin kalliiksi. Suhtaudun kuitenkin avoimesti siihen, että kokeillaan vakiomenetelmää, jonka hintataso vastaa ennakoituja markkinaedellytyksiä ja jolla estetään varastojen uusi kasvu.
Tästä pääsenkin jäsen Jegglen laatimiin kahteen viimeiseen mietintöön, joiden aiheena on markkinasääntely. Huomaan, että valiokunnan jäsenet suosittelevat maitokiintiösäännösten voimassaolon jatkamista vuoteen 2015 saakka, mutta suhtautuvat kriittisesti Agenda 2000:n yhteydessä päätettyjen hinnanalennusten aikaistamiseen vuodesta 2005 vuoteen 2004, samoin kuin muihin interventiohintojen alennuksiin ja voin interventiomäärän rajoittamiseen. Olen kuitenkin vakuuttunut, että näitä toimenpiteitä tarvitaan EU:n maitoalan kilpailukyvyn parantamiseksi. Koska EU on maailman suurin meijerituotteiden viejä, sen on myös annettava maailmanmarkkinoiden kehityksen ja WTO:ssa käytävien neuvottelujen vaikuttaa päätöksiinsä.
Maitokiintiön yhden prosentin korotus vuosina 2007 ja 2008 on toinen selvästikin arkaluonteinen aihe. Riippumattomissa tutkimuksissa on osoitettu, että kulutuksen lisääntymisen ansiosta markkinat pystyvät selviytymään tällaisista määrien lisäyksistä. Olenkin vakuuttunut siitä, että ehdotus on järkevä. Jos te kuitenkin haluatte ensin odottaa muutosten tapahtuvan, komissio ei asetu vastustamaan keskustelua aiheesta.
Suhtaudun kuitenkin epäillen ehdotuksiin suurempien tukien myöntämisestä, niiden korottamisesta epäsuotuisilla alueilla, niiden eriyttämisestä laatuvaatimusten perusteella ja hintojen vahvistamisesta työvoima- ja tuotantokustannusten mukaisesti. Sen sijaan suhtaudun avoimesti tarkistuksiin, jotka koskevat tuotteitaan suoraan markkinoivien henkilöiden asemaa ja sitä, miten suuren osan siirretyistä kiintiöistä jäsenvaltiot voisivat ottaa kansallisiin varantoihinsa.
Yhdyn valiokunnan jäsenten yleisnäkemykseen, jonka mukaan maitoala on pidettävä kannattavana ja tuottajien tulot on turvattava. Voin myös vakuuttaa teille, että harkitsen tarkoin kaikkia tekemiänne ehdotuksia.
Tarkastelen lopuksi jäsen Rodríguez Ramosin laatimaa valiokunta-aloitteista mietintöä maatalouden monitoiminnallisuudesta ja YMP:n uudistamisesta. Jäsen Rodríguez Ramos, te totesitte, ettette voi vastustaa uudistustavoitteita miltään osin. Tämä on hienoa. Me kaikkihan haluamme kehittää maaseutuympäristöä nimenomaan epäsuotuisilla alueilla, ja juuri tähän tähdätään kohdentamalla talousarviovaroja, omaksumalla kestävä kehitys ohjaavaksi periaatteeksi ja suorittamalla maanviljelijöille maksuja sosiaalipalveluista. On sanomattakin selvää, että meidän on käytettävä varat tehokkaimmalla tavalla, joka on asianmukaisin tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi, mutta meidän on myös oltava tästä tilivelvollisia veronmaksajille. Käsityksemme maaseudun kehittämisestä ja mukauttamisen hyödyntäminen sen lujittamiseksi ovat konkreettisia askeleita kohti asettamianne tavoitteita. Tämä on enemmän kuin riittävä palkinto maatalouden monitoiminnallisuudesta. Nyt te vaaditte laajamittaista tukivarojen uudelleenjakoa, mihin en voi suostua. En ole vakuuttunut siitä, että järjestelmästä tulisi näin automaattisesti oikeudenmukaisempi, mutta ymmärrän, että meidän on välttämättä otettava koheesiokysymykset erityistarkasteluun. Tämän vuoksi olemme sisällyttäneet tulevaisuudessa saataville asetettavien, maaseudun kehittämiseen osoitettavien lisävarojen kohdentamisperusteisiin koheesionäkökohdan, joka on myös säilytettävä.
Kaiken kaikkiaan haluan kiittää teitä mitä lämpimimmin kaikesta, mitä olette tehneet, ja todeta vielä odottavani tulevia kannanottoja innokkaana. Vastaan mielelläni kysymyksiinne keskustelun päätteeksi.
Herranz García (PPE-DE)
. (ES) Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti keskustelee tänään asiasta, jonka olisi pitänyt olla yksinkertainen tarkistus yhteiseen maatalouspolitiikkaan -, josta on säädetty kaikkien 15 jäsenmaan maaliskuussa 1999 hyväksymässä Agenda 2000 -ohjelmassa. Tästä keskustelusta tulee kuitenkin monitahoisempi, koska Euroopan komissio pyrkii toteuttamaan perusteellisen ja kenties historiansa suurimman yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevan uudistuksen ottamatta kuitenkaan huomioon jäsenvaltioiden ja Euroopan parlamentin mielipidettä asiasta. Lisäksi komissio ehdottaa, että sille myönnettäisiin etuoikeuksia, jotka sille eivät talousarviota koskevissa kysymyksissä kuulu.
Parlamentin on tällä viikolla yhtäältä osoitettava vastuunsa niistä yhteisön maanviljelijöistä, joiden investoinnit edellyttävät vähimmäisvakautta, ja toisaalta sen on yritettävä säilyttää toimivaltansa.
Valmistellessani tätä uudistusta koskevaa budjettivaliokunnan lausuntoa olen saanut samalla tilaisuuden tarkkailla joitakin komission ehdotukseen sisältyneitä kirjanpidollisia ristiriitaisuuksia. Komissio esimerkiksi ehdottaa maitoalan yhteisen markkinajärjestelyn muuttamista, mikä ei tarkoita muuta kuin Agenda 2000:ssa jo hyväksytyn uudistuksen uudistamista. Tämän uudistuksen kustannukset nousisivat vuoteen 2013 mennessä 1 500 miljoonaan euroon. Summa on yhtä suuri kuin komission rahoitusselvityksessään esittämät arviot tuon vuoden budjettialijäämästä. 
Onneksi maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa käydyissä keskusteluissa suurin osa poliittisista ryhmistä on osoittanut vastustavansa tätä uudistusta, jonka suuret kustannukset eivät ole millään tavalla oikeutettuja, koska Agenda 2000:ssa annetut säännökset eivät ole vielä astuneet voimaan.

Haluan lisäksi korostaa, että tänään hyväksyttävällä yhteisen maatalouspolitiikan uudistusta koskevalla päätöksellä on kauaskantoiset seuraukset yli nykyisten rahoitusnäkymien, ja siksi on ryhdyttävä tarvittaviin varotoimenpiteisiin parlamentin budjettivallan vähenemisen estämiseksi.

Jokainen päätös, jonka voidaan katsoa perusteellisesti muuttavan puoliväliin ehtineen Agenda 2000 -ohjelman myötä toteutettavaa yhteistä maatalouspolitiikkaa, olisi tarkistettava seuraavia rahoitusnäkymiä koskevassa kehyksessä, jotta vältytään hyväksymästä hätiköidysti toimia, jotka sitovat meitä vielä vuoden 2006 jälkeen.
Mielestäni tänään ei esimerkiksi ole järkevää vahvistaa ja löydä lopullisesti lukkoon kategoriaan 1 B vuonna 2006 siirrettävien summien prosenttiosuuksia, koska emme ole vielä päättäneet maatalousbudjetin vapaaehtoisista kuluista seuraavalle ohjelmakaudelle. Valtionavun leikkaamisella ja varojen uusien käyttötarkoitusten pimittämisellä herätetään vain tyytymättömyyttä eurooppalaisten maanviljelijöiden keskuudessa. 
Tunnustan, että teksti on parantunut parlamentin käsittelyssä, muttei tarpeeksi. Tärkeää on, että tekstissä ei luvata Euroopan maatalouden ja karjankasvatuksen tasapainoista kehitystä, ja ettei siinä taata alueellista tasapainoa Euroopan maaseutualueiden kesken. Tämän parlamentin ei pitäisi lähettää Euroopan maanviljelijöille tarpeettomia ja masentavia viestejä.

Fiori (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, komission päämäärät ovat kiitettäviä ja aivan ymmärrettäviä makrotalouden kehyksessä, mutta niitä on vaikea tukea. Komissio kannattaa parempaa kilpailukykyä hintojen osalta mutta myös yhteiskunnan vaatimusten kunnioittamista eli panostamista kestävään kehitykseen ja laatuun. Meidän on hyvä miettiä, miten Euroopan maanviljelijät pystyvät vastaamaan yhteiskunnan vaatimuksiin erittäin tiukoista säännöistä, jotka koskevat esimerkiksi tuotantotapoja, takuita ja ruuan turvallisuutta, kun heidät samalla pakotetaan alentamaan hintoja ja pitämään kustannukset alhaisina säilyttääkseen kilpailukykynsä maailmanmarkkinoilla. 
Komissio kannattaa yksinkertaistamista. Mielestäni ehdotuksiin perehtymällä voidaan todeta, että tähän pyritään monimutkaisilla toimenpiteillä, jotka lisäävät byrokratiaa sen sijaan, että ne vähentäisivät sitä. Jo yksi ehdotuksissa esiintyvä seikka - oikeuksien määritteleminen tuotannosta riippumattomien tukien suhteen - riittää osoittamaan, kuinka paljon byrokratia lisää maatiloillemme koituvia kustannuksia. Olen pessimistinen - ja toivon vilpittömästi olevani väärässä - kolmen hyvin yksinkertaisen asian suhteen. Ensinnäkin hintojen alentamista ja tuotannosta riippumattomia tukia koskeva ehdotus johtaa laajamittaiseen tuotannosta luopumiseen monilla alueilla ja aloilla, mikä puolestaan kiihdyttää rakenteellisia muutoksia ja aiheuttaa muuttoaallon maaseudulta kaupunkeihin. Maatiloihin kohdistuvien vaikutusten lisäksi tuotannosta riippumattomat tuet katkaisevat elintarvikeketjun, vaarantavat työpaikkojen olemassaolon ja vaikuttavat kielteisesti maatalouden osuustoimintajärjestöjen toimintaan. Toiseksi Euroopan markkinoihin vaikuttavat suuresti maailman suurimmat viejät, jotka eivät meidän mielestämme todellakaan ole kehitysmaita. Kolmanneksi ne ainoat uudet toimenpiteet, jotka maanviljelijöiden auttamiseksi toteutetaan heidän selviytyäkseen tiukentuvista säännöistä ja laadun turvaamisesta, on maanviljelijöiden itse rahoitettava tukileikkausten muodossa. Tämän vuoksi en tiedä, miten tätä uudistusta voisi kannattaa.
Goepel (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan äänestyksen kohteena olleet noin kahdeksansataa tarkistusta ovat osoittaneet selvästi, miten ristiriitaisia komission ehdotukset Euroopan tulevasta yhteisestä maatalouspolitiikasta ovat. Mielipiteiden kirjo yltää selvästä torjunnasta perusteltuun hyväksyntään. Tästä huolimatta onnistuimme esittämään sellaisen kompromissin, jonka maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta saattoi hyväksyä. Se oli voimannäyte, jollaista ei ole ennen nähty, vaikka on myönnettävä, että se toteutettiin hyvin tiukassa aikataulussa. Tämä kompromissi on, kuten eräs saksalainen viikkolehti asian ilmaisee, varteenotettava välietappi rakennettaessa vuoteen 2013 asti ulottuvaa maatalouspolitiikkaa. 
Lähestyvät neuvottelut maailman kauppajärjestön kanssa, pian toteutuva EU:n laajentuminen ja Agenda 2000 -ohjelman tarkistaminen olivat tekijöitä, jotka asettivat rajoitteita komissiolle, kun se tammikuussa 2003 neuvoston kehotuksesta jätti ehdotuksensa parlamentin käsiteltäväksi. Mikäli mietintöihin, joista täällä parlamentissa nyt äänestämme, on tehty paljon lievennyksiä ja lisäyksiä sekä tiettyjä kohtia poistettu tarpeettomina, niin tämä on lopputarkastuksessa tehty maatalousalan edustajien painostuksesta, ja heitä meidän tehtävämme on edustaa.

Moni kritisoija lähti olettamuksesta, että jos neuvostossa esitetään ehdotuksista vastakkaisia mielipiteitä, maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan ei ole tällä hetkellä mahdollista päästä toimivaan ratkaisuun. Voi olla, että neuvosto salaa toivoi, ettei parlamentti saavuttaisi asiassa päätöstä joko kykenemättömyyttään tai ennen kaikkea ajanpuutteen vuoksi. Tällöin parlamentti voisi neuvoston asemesta jarruttaa maatalousuudistusta, jota kipeästi tarvitsemme. Voin kertoa maatalousministereille, että he ovat väärässä. Olipa torstain äänestyksen tulos mikä tahansa, se ei ole sitova, koska maatalouden osalta ei vielä sovelleta yhteispäätösmenettelyä, vaikka tilanne toivottavasti pian muuttuukin. Tämän äänestyksen tulos on kuitenkin merkkinä ja painostuskeinona neuvostolle, joka tekee lopulliset päätökset ja joka on velvollinen tekemään omat kompromissinsa tämän puheenjohtajuuskauden loppuun mennessä. Olemme parlamentissa tehneet omat kotitehtävämme, ja ryhmäni puolesta voin vain kehottaa neuvostoa toimimaan tämän parlamentin tasapainoisten ehdotusten mukaisesti. 
Garot (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, olemme edenneet yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevan Agenda 2000:n välitarkistuksesta uudistukseen, joka on voimassa vuoteen 2013 saakka eli kymmenen vuoden ajan. Sen vuoksi on tärkeää, että emme tee virheitä suurimmissa päätöksissämme. Arvoisa komission jäsen, tämä mielessänne olette ehdottanut kahdeksi päätavoitteeksi maatalouden monitoiminnallisuutta ja kilpailukykyä, joiden tarkoituksena on lisätä Euroopan unionin liikkumavaraa maailman kauppajärjestön kanssa käytävissä neuvotteluissa.
Tämän vuoksi ryhmäni haluaa kannattaa maatalouden monitoiminnallisuuden edistämistä vastataksemme yhteiskuntamme odotuksiin ja painottaaksemme resurssien riittävyyden, tuille asetettavien ehtojen sekä toisen pilarin vahvistamisen merkitystä. Haluan kuitenkin korostaa, että esittelijä Cunhan ajatuksena on asiaankuuluvasti ollut tuen mukauttaminen sen sijaan, että teidän ehdotuksenne mukaisesti yhdistettäisiin degressio ja mukauttaminen. Tämä on monimutkainen ja hallinnollisesti kömpelö tapa, joka jättäisi liian vähän resursseja maaseutupilarin vahvistamiseksi. 
Seuraavaksi käsittelen kilpailukyvyn parantamista koskevaa tavoitetta, joka mielestänne edellyttää viljan ja maidon hinnan laskemista. Haluan huomauttaa, että monitoiminnallisuuden seurauksena tuotantokustannukset nousevat yleisesti, kun samaan aikaan viljelyksiin suunnatut suorat tuet alenevat kaikissa viidessätoista jäsenvaltiossa. Tässä mielessä teidän ehdotustenne noudattaminen ei olisi lainkaan viisasta, erityisesti koska käsitystä Euroopasta maataloustuotteiden viejänä on mielestäni arvioitava uudelleen, kun otetaan huomioon uudet 450 miljoonan kuluttajan markkinat, jotka me pian muodostamme.
Arvoisa komission jäsen, näette ilmeisesti tuotannosta riippumattoman tuen jonkinlaisena ihmekeinona. Se olisi kuitenkin parempi toteuttaa osissa ja asteittain, jotta unionille taattaisiin paremmat neuvotteluasemat maailman kauppajärjestössä, mutta lisäksi siten, että voimme suorittaa ensimmäinen arvioinnin ennen kuin mahdollisesti etenemme asiassa. Minun ryhmäni, PSE, ehdottaa tarkistusta tuotannosta riippumattomien tukien osuuden nostamiseksi 50 prosenttiin peltokasvien ja urospuolisen karjan osalta siitä lähtien, kun ne otetaan ensimmäisen kerran käyttöön. Tässä ratkaisussa yhdistyvät rohkeus ja varovaisuus, ja pyydän kollegoiltani sille kannatusta.

Lopuksi totean, että koska on oikeutettua jakaa viljelyksille tarkoitetut tuet tarkoituksenmukaisemmin viljelijöiden, sadon ja alueen perusteella, minun ryhmäni kannattaa voimakkaasti Cunhan mietinnössä esitettyä tarkistusta 61. Tässä tarkistuksessa itse asiassa suositellaan monimuotoisten luottojen myöntämistä pinta-alan tai työllisyyden perusteella vuodesta 2007 alkaen.

Arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mielestäni olemme ilman yhteispäätösmenettelyäkin tuoneet tähän keskusteluun kaiken kaikkiaan valaisevia ja perusteltuja mielipiteitä. Sen vuoksi haluan päättää puheenvuoroni kiittämällä jäsen Cunhaa hänen erinomaisesta mietinnöstään, johon tämä keskustelu perustuu, sekä muita esittelijöitä heidän mietinnöistään, jotka sitä yhdenmukaisesti täydensivät.

Olsson (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan ilmaista edustamani Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän mielipiteen. Edellisessä puheenvuorossani esittelijänä puhuin lähinnä omasta puolestani, vaikka ero on sinänsä marginaalinen. Kannatan hajauttamista ja haluan, että asiat tehdään pienessä mittakaavassa, mutta haluan sanoa hyville kollegoilleni, että globalisaatio ulottuu pian maatalouteenkin. Ei auta, että työntää päänsä pensaaseen kuin jänis ja sanoo sitten, ettei nähnyt mitään, eikä halua asioiden muuttuvan. Kun kuuntelen kollegoitani, huomaan, että heistä monet toimivat kuten tuon sanonnan jänis. Mikä oudointa, tässä parlamentissa ihmiset vaikuttavat olevan sitä konservatiivisempia mitä vasemmistolaisempia he ovat. 
Haluan kommentoida arvoisan komission jäsenen näkemystä monitoiminnallisuudesta ja kestävästä kehityksestä. Kuten jotkut ryhmäni jäsenet ovat todenneet, meidän on pitkällä aikavälillä tärkeää purkaa kiireesti maatalouspolitiikkaa koskeva sääntely, mutta nyt lähitulevaisuudessa on erittäin tärkeää taata monitoiminnallisen ja kestävän maatalouden tuki. Tästä olemme samaa mieltä. Yritämme muuttaa järjestelmää siten, että meillä olisi mihin turvautua, koska tässä maailmassa voi tapahtua mitä vain.

Arvoisa puhemies, haluan tietenkin kiittää kaikkia tehdystä työstä. On hienoa, että selvisimme kaikista näistä tarkistuksista maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa. Ryhmäni edustajana haluan myös tuoda julki kannatuksemme jäsen Cunhan mietinnössään esittämälle kompromissille. Kannatamme sitä, koska siinä puolletaan tuotannosta riippumattomia tukia. Tämä on tärkeä asia, ja vaikkemme saisi koko pottia, pääsemme kuitenkin hiukan eteenpäin.

Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, teille haluan sanoa, että mikäli nyt päätämme asiasta, on sääli, ettei meillä ole mahdollisuutta yhteispäätökseen. Olen kuitenkin sitä mieltä, että neuvoston ja sen puheenjohtajan on hyödynnettävä tilaisuutta, ei täysin myöntyä parlamentin kantaan, vaan mentävä vähän pidemmälle. Jos teette niin, se on joka tapauksessa enemmän minun intressieni ja ehkä myös komission intressien mukaista.

Jové Peres (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, poliittinen ryhmämme ei hyväksy komission ehdotusta yhteisen maatalouspolitiikan väliarvioinnista. YMP:tä ei ole ennen uudistettu näin laajassa mittakaavassa, ja kyseessä on lähinnä radikaali laajentumiseen liittyvistä budjettirajoituksista johtuva uudistus, jonka perimmäisenä tarkoituksena on markkinajärjestelyn purkaminen. Uudistus tapahtuu samaan aikaan, kun kauppa vapautuu entisestään ja kilpailu Yhdysvaltojen kanssa kasvaa, mikä johtuu Yhdysvaltojen uuden maatalouslain takaamasta lisääntyneestä tuesta ja riisin kaltaisten tuotteiden tuonnin kasvusta, joka puolestaan johtuu Kaikki paitsi aseet -aloitteen täytäntöönpanosta.

Komission ehdotukset tukien leikkaamisesta ja yhteisten markkinajärjestelyjen uudistuksista edellyttävät kilpailukyvyn parantamista, mikä saavutetaan ainoastaan tehostamalla tuotantoa, joka taas lisää elintarvikkeiden turvallisuus- sekä ympäristöriskejä. Komissio pyrkii ehdotuksellaan parantamaan Euroopan unionin neuvotteluasemia maailman kauppajärjestössä ennakoimalla sille asetettavia vaatimuksia. Kun neuvotteluissa tekee yhden myönnytyksen, on yleensä tehtävä toinenkin. Komission ehdotuksen heikoin kohta on tuotannosta riippumaton tuki. Jos se otetaan käyttöön, maataloustoiminta lakkaa vähiten tuottavilla tiloilla ja alueilla. Markkinahintojen laskiessa ja tukien ollessa tuotannosta riippumattomia pienemmän bruttokatteen tilat eivät kestä korkeita tuotantokustannuksia. Heikommin tuottavilla alueilla maatalouden lisäksi katoaa myös siihen liittyvä elinkeinoelämä, mikä aiheuttaa ennennäkemättömiä taloudellisia, sosiaalisia, ympäristöllisiä ja maansuunnittelullisia ongelmia. Emme voi olettaa maaseudun kehittämiseen myönnettävän tuen kaikkine rajoituksineen korvaavan näitä epäkohtia.
Mielestäni tuotannosta riippumatonta tukea on eettisesti mahdotonta hyväksyä. Sen myötä maksettaisiin korvausta vain maan omistamisesta, ja siksi se johtaisi maanviljelyksen vähenemiseen ja keinotteluun maakaupoissa. Lisäksi tuen myöntäminen sen perusteella, kuinka paljon on keskimäärin saanut tukea viimeisten kolmen vuoden aikana, säilyttäisi maatilojen sekä eri alojen ja alueiden välisen nykyisen epätasa-arvon.

Tuotannosta riippumattomaan tukeen perustuva YMP olisi vastoin yhdenmukaisuuden tavoitetta, koska sen mukaan tukea myönnetään vain aiempien viitetietojen perusteella. Lisäksi sen myötä vähennetään toimintaa luonnonhaitoista kärsivillä alueilla sekä keskitetään toiminta aktiivisimmille maanviljelysalueille. Tämä johtaisi väestökatoon ja elinkeinojen vähenemiseen epäsuotuisilla alueilla. 
Lisäksi tuotannosta riippumaton tuki nostaisi maan hintaa ja lisäisi keinottelua kahtiajakautuneilla markkinoilla tukeen oikeutettujen viljelyksien ja tukea saamattomien viljelyksien välillä. Tällaisessa tilanteessa nuorten maanviljelijöiden on vaikea löytää paikkaansa, mikä aiheuttaa arkaluonteisen kuilun sukupolvien välille. Kulut nousevat ja vain suurimmat tilat menestyvät. Muutos on kuitenkin tervetullut niillä tiloilla, joiden omistajat ovat lähellä eläkeikää ja ymmärtävät, että tukea voi saada supistamalla toiminnan minimitasolle. 
Yhteenvetona totean, että komission ehdotuksen kielteisissä näkökohdissa on pohjimmiltaan kyse taloudellisesta ongelmasta, joka johtuu yrityksestä toteuttaa laajentuminen ilman minkäänlaisia lisämäärärahoja. Komission ehdotus hyödyttäisi elintarviketeollisuutta ja elintarvikkeiden jakelua, joissa voittomarginaalia pystytään kasvattamaan ostamalla raaka-aineet halvemmalla. On erittäin epätodennäköistä, että kuluttajahintoja lasketaan, eli kuluttajille tästä ei ole hyötyä, ja maanviljelijöille ja koko yhteiskunnalle aiheutuvat seuraukset ovat pelkästään kielteisiä.

Emme voi lopettaa maanviljelijöiden suojelemista purkamalla rajoituksia ja pyytämällä heitä tuottamaan korkealaatuista ja turvallista ruokaa ympäristöä kunnioittaen ja maaseudun vireyttä vaalien, jos emme maksa heille siitä riittävää korvausta. Meidän on maksettava asianmukainen korvaus, joka kannustaa heitä jatkamaan toimintaansa lopettamisen sijaan.
Meidän on kohdistettava uudelleen erityyppisille tiloille, aloille ja alueille maksettavat tuet. Yhteiskunta tarvitsee aktiivista maataloutta, jossa on tarpeeksi viljelijöitä ja tiloja, jotta maata voidaan hyödyntää tasapainoisesti. Maatalouden myötä on taattava myös elinkeinoelämän vireys ja kuluttajalle turvalliset tuotteet. 
Meidän mielestämme komission ehdotus valitettavasti vie asioita kuitenkin täysin vastakkaiseen suuntaan.

Auroi (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, välitarkistus on ollut aikamoinen seikkailu, ja on hyvä, että me maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan jäsenet olemme päätyneet kompromissiin, joka nähdäkseni saattaa olla maanviljelijöiden mieleen. 
Halusimme poliittisten suuntaviivojen olevan kaikille selvät, ja siksi teimme mietintöön selkeän johdannon. Vihreiden mielestä tämän kompromissin hyvä puoli on, että se vahvistaa maaseudun kehittämistä. Tänään esitettyjen perusteellisten kommenttien valossa Euroopan viljelijöiden on mahdollista säilyttää monitoiminnallisuuden hyvät puolet, kun maaseudun kehitystä tuetaan, ja heidät siirretään mukauttamisjärjestelmän mukaisesti ensimmäisestä pilarista toiseen pilariin. Tarkoitan erityisesti 12 artiklaa koskevaa tarkistusta 44.
Ehdotetussa mukautuksessa käytetään alueellisia kriteerejä, jotka perustuvat eri prosenttimäärien soveltamiseen ja joissa otetaan huomioon epäsuotuisat alueet. Kuten esittelijä perusteluissaan toteaa, tavoitteena on oltava tuottajajärjestöjen rakenteen lujittaminen. Tämä tarkistus velvoittaa jäsenvaltiot sitoutumaan maatalouden kehittämiseen, koska ne saavat EMOTR:sta myönnettävät tuet täysimääräisinä ainoastaan, jos ne sitoutuvat pakolliseen kansalliseen yhteisrahoitukseen. Olen vakuuttunut siitä, että tämä kannustaa jäsenvaltioita asianmukaisella tavalla rahoittamaan maaseutunsa kehittämiseen liittyviä sosiaalisia sekä ruuan turvallisuuteen ja ympäristönäkökohtiin liittyviä toimintoja. Ranskan esittelemä alueellisen viljelysopimuksen malli oli tältä osin mainio tiennäyttäjä. 
Tulevaisuutta ajatellen on huomattava, että jäsenvaltiot voivat tämän mukauttamisen avulla rahoittaa kansallisen osuutensa nuorten viljelijöiden tuista. Vastaavasti jäsenvaltiot voivat - ja meidän mielestämme niiden pitää - rahoittaa epäsuotuisille tai ympäristörajoitteisille alueille ja maatalouden ympäristöohjelmille maksettavaa vapaehtoista tukea vähentämättä kuitenkaan kunkin jäsenvaltion toisen pilarin hyväksi osoittamaa kokonaissummaa.
Maaseudun kehittämisen vahvistaminen on tämän vuoksi askel oikeaan suuntaan, ja siihen on kaksi erittäin hyvää syytä: ensinnäkin hyvien maanviljelyskäytäntöjen ja laaja-alaisempien käytäntöjen lujittaminen, kuluttajan terveyden vaaliminen, ympäristön ja luonnon monimuotoisuuden turvaaminen sekä sosiaalisen lisäarvon tuottaminen; toiseksi maaseudun suojeleminen WTO:n ajaman aggressiivisen kaupallisen liberalismin hankaluuksilta. Siksi Euroopan maataloudelle ominaiset monimuotoiset yksityiskohdat tai tietylle alueelle ominaisten tuotteiden käyttötavat voidaan silti edelleen rahoittaa toisesta pilarista. Näin suojellaan parhaiten epäsuotuisten alueiden pientuottajia. Lisäksi ekologisesti haavoittuville alueille (6 prosenttia) maksettavaa tukea vähennetään vähemmän kuin muille alueille (8 prosenttia) suunnattujen tukia. 
Jotta toisen pilarin vahvistaminen olisi järkevää, maitokiintiöt on säilytettävä, koska ne ovat osoittautuneet tehokkaiksi kotieläintuotannon turvaamisessa. Meidän on myös suojeltava ja tuettava luonnonvaraisia laidunmaita, mutta sitäkin voimakkaammin meidän on edelleen tuettava rehun tuotantoa ja yleensä terveelle, korkealaatuiselle karjankasvatukselle tarpeellisten valkuaiskasvien - kuten Souchet'n mainitseman alfalfan - tuotantoa sekä säilytettävä tarpeelliset tukiohjelmat. Pitäisi olla mahdollista viljellä valkuaiskasveja kylmilläkin alueilla, sillä Euroopan sato on niiden osalta alijäämäinen. Kasviproteiinin lisääntyminen on eduksi myös viljelymaan laadulle, ympäristölle sekä eläinruuan laadulle.

Tuotannosta riippumaton tuki on arka aihe, ja olimme siitä kahta mieltä: osa kannatti tuen sitomista kokonaan tuotantoon ja osa tuen irrottamista tuotannosta. Uskomme, että kompromissi edetä askel kerrallaan on tapa, jonka kaikki voivat hyväksyä.

Berlato (UEN).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, komission lakiehdotus sisältää sellaisia yhteistä maataloutta koskevia uudistuksia, jotka ovat meidän mielestämme huolestuttavia. Komission ehdottama tuotantomääristä kokonaan riippumaton tuki johtaa tuotannon laajamittaiseen lopettamiseen erityisesti heikommassa asemassa olevilla alueilla tai epäsuotuisimmiksi katsotuilla alueilla, eikä se voi missään tapauksessa yksin täydellisesti vastata tarpeeseen, joka koskee YMP:n tuntuvaa uudistamista, vaikka se antaakin meille enemmän liikkumavaraa WTO-neuvotteluissa. Tuotantomääristä kokonaan riippumaton tuki saattaa pitkällä aikavälillä johtaa markkinoiden hallintamekanismien romuttumiseen.
Mielestämme uudistus on tarpeen, mutta se on toteutettava ottaen tarkasti huomioon perussopimuksissa asetetut tavoitteet sekä laatu-, ympäristönsuojelu- ja ennen kaikkea työllisyysnäkökohdat. Työllisyyden lisäämiseksi jäsenvaltioiden on saatava konkreettinen mahdollisuus pitää työllisyyttä tärkeänä perusteena ensimmäisen pilarin suoria tukia myönnettäessä. Joka tapauksessa viljelyjärjestelmämme säilyttämistä sekä tulevaisuuden maanviljelijöiden turvallisuuden ja arvokkuuden vaalimista on mielestämme pidettävä edelleen prioriteetteina, ja toivomme, että juuri nämä prioriteetit tehoavat WTO-neuvotteluissa eikä päinvastoin.
Tämän vuoksi uskomme, että asteittainen, hyvin kohdistettu tuotannosta riippumaton tuki on mahdollista toteuttaa rajoittamalla muutamien sektorien tukitoimia asteittain. On aivan liian aikaista laajentaa tuotannosta riippumattomia tukia koskemaan eläinten kasvatusta sekä riisin ja durumvehnän viljelyä, kun otetaan huomioon niinkin merkittävä tekijä kuin toimenpiteen lopullinen luonne. Emme voi kannattaa myöskään ehdotettuja tukieroja ja uskomme, että mukauttamisella säästetyt varat on kanavoitava ensisijaisesti maaseudun kehittämistoimiin, joihin kuuluu ainakin laatutoimenpiteille tarkoitettu tuki riippumatta siitä, toteutetaanko toimet epäsuotuisalla vai ei-epäsuotuisalla alueella.
Nämä ovat pääasialliset syyt ryhmämme esittämiin tarkistuksiin, jotka toivon parlamentin hyväksyvän. Olemme esittäneet UEN-ryhmän puolesta myös joukon tarkistuksia, joiden tarkoituksena on ehdottaa pähkinäalalle tasapainoisempaa tukijärjestelmää, jossa huomioitaisiin erilaiset tuotanto-olosuhteet unionin alueella ja jonka avulla tuki voitaisiin jakaa tasapuolisemmin eri jäsenvaltioiden kesken ja taata enemmän hehtaaritukea kuin komission alkuperäisessä ehdotuksessa.
Olemme tyytyväisiä siihen, että uudistuksen myötä otettaisiin käyttöön erillinen karjankasvatussektori, jonka tarkoituksena on säilyttää perinteisiä kasvatustapoja ja niiden käyttämistä kyseisen maan alueella. Kannatamme voimakkaasti kaikkia aidosti tärkeitä tarkistuksia, joilla ryhmämme tekemien tarkistusten tavoin pyritään luomaan erityinen etuusjärjestelmä nuorille viljelijöille ja joiden tavoitteena on helpottaa uusien sukupolvien pääsemistä mukaan tuotantotoimintaan. 
Uskomme, että on tarpeen luopua maitoalan kiintiöjärjestelmästä, ja koska nykyisen kiintiöjärjestelmän käyttöön ottamisesta on 20 vuotta aikaa, nyt on tarkoituksenmukaista siirtyä lopullisesti tavalliseen markkinadynamiikkaan melko lyhyellä aikavälillä. Joka tapauksessa uskomme, että uudistuksen perusperiaatteista periaatteessa saavutettua yhteisymmärrystä voidaan hyvin käyttää perustana tulevassa neuvoston sopimuksessa.

Mathieu (EDD).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minulla on vain kaksi minuuttia puheaikaa, joten menen suoraan asiaan. Arvoisa komission jäsen Fischler, ymmärtänette varmaan, että kaksi minuuttia on todella lyhyt aika kertoa kaikki, mitä mieltä olen ehdotuksestanne, jonka perusteella yhteinen maatalouspolitiikka uudistetaan täydellisesti.
Mitä voimme sanoa tuotantomääristä riippumattomista tuista, joita esitätte? Jopa Yhdysvallat on hylännyt tämän vaihtoehdon, missä olisi meille ajattelemisen aihetta. Olipa kyse kokonaan tai osittain tuotantomääristä riippumattomista tuista ja olipa tukien määrä kiinteä tai aleneva, niistä aiheutuu ensiksikin erimielisyyksiä maanviljelijöiden ja kansalaisten välille, ja toiseksi ne lisäävät hallinnollista taakkaa, puhumattakaan esittämistänne tilintarkastuksista. Kolmanneksi ne lisäävät maata koskevaa keinottelua. Mitä on tapahtumassa oikeuksien siirrolle? Olen esittänyt teille saman kysymyksen kolmesti, ettekä vieläkään ole vastannut. Tänään minua kenties onnistaa.
Mitä voimme sanoa paitsi nuorille myös nykyisille maanviljelijöille, kun tulevaisuusnäkymiä ei ole? Mitä voimme sanoa vaikenemisestanne yhteisön etuuskohtelua ja rajasuojelua koskevissa asioissa? Mitä voimme sanoa ehdotustenne vaikutuksia koskevan tiedon puuttumisesta? Tutkimukset aloitettiin hyvin myöhäisessä vaiheessa. Mitä voimme sanoa niistä tiedonjyvistä, joita olette tarjonneet välialueista ja epäsuotuisista alueista? Mitä voimme sanoa ympäristöehdollisuudesta ja näistä 38 direktiivistä, joista osa on jäsenvaltioiden toimivallan alaisia? Mitä voimme sanoa 1 200 käsiteltäväksi jätetystä tarkistuksesta? Ne ovat osoitus siitä, ettei ehdotuksenne ole ollut kenenkään mieleen esittelijöiden hyväntahtoisuudesta huolimatta. Haluankin tänään kehua esittelijöitä heidän hyväntahtoisuudestaan.
Arvoisa komission jäsen, ehdotuksenne saa maanviljelijät epätoivon valtaan. Ette ole ottaneet heidän pyyntöjään kuuleviin korviinne. He eivät tarvitse sosiaalityöntekijää, vaan he ovat miehiä ja naisia, jotka haluavat vain saada kohtuullisen elannon vastineeksi työstään ja tuotannostaan.
Martinez (NI).
 Arvoisa komission jäsen Fischler, olette erittäin lahjakas, sillä olette onnistunut paketoimaan uudistuksen täydellisesti. Käytätte termiä "väliarviointi", vaikka tosiasiassa kyse on väliselvitystilasta. Perustelette väliarviointia yleisillä ja sanoisinpa jopa populistisilla kliseillä, kuten eläinten hyvinvoinnilla, vankalla kestävällä kehityksellä, elintarvikkeiden laadulla ja ympäristönsuojelulla. Todellisuudessa maaseudun kehitys ei ole kestävää, sillä nuoret eivät näillä keinoin asetu maaseuduille. Laadun osalta kyse on maailmanlaajuisten elintarvikkeiden laadusta, ja niiden hintoihin on mukauduttava.
Esitätte vuotta 2004 koskevan yhteisen maatalouspolitiikan rakenteen aivan yhtä taitavasti. Tuotantomääristä riippumattomien tukien perusteella esittelette sen uutena mallina. Maanviljelijöiden tulot erotettiin kuitenkin jo vuonna 1992 maataloushinnoista, ja nyt suorat tuet aiotaan erottaa maataloustuotannosta. Tiivistetysti uudistus tarkoittaa sitä, että tukea maksetaan sirpin terästä ja jopa sen varresta. Entä kuinka kauan näitä kokonaan tai osittain tuotantomääristä riippumattomia, mukautettuja, valvottuja, tarkastuksiin perustuvia ja ympäristöehdollistettuja tukia aiotaan maksaa? Tässä asiassa olette jopa ilmiömäisen, machiavellilaisen lahjakas.
Yhteisellä maatalouspolitiikalla on nyt ikää 40 vuotta. Tavoitteenamme on jatkaa sitä vielä 10 vuotta, noin vuosiin 2013-2014 asti, ja ennusteet päättyvät vuoteen 2013. YMP:n rahoitus on järjestetty vain vuoteen 2012 asti. Maitokiintiöt lakkautetaan vuosien 2013 ja 2014 tienoilla. Maanviljelijät, jotka ovat nyt 50vuotiaita, ovat vuonna 2012 suureksi osaksi eläkkeellä. Heidän tilanteensa on siis turvattu 10 vuodeksi eteenpäin, ja jos näin on, heille maksetaan tukia 10 vuoden ajan, toisin kuin nuorille maanviljelijöille. Vanhoilla maanviljelijöillä ei ole siis mitään syytä vastustaa uudistusta, ja jos he eivät vastusta sitä, maaseudulla ei synny myöskään levottomuuksia. Jos maaseudulla ei synny levottomuuksia, Ranskalla, joka on merkittävin uudistuksen vastustaja, ei ole mitään syytä olla tukematta uudistusta. Jopa Yhdysvallat hyväksyy uudistuksen yhdessä unionin viidentoista maan kanssa Cancunissa, sillä se merkitsee armonaikaa. Lisäksi pakollisia ja ei-pakollisia menoja ei eritellä enää edes Euroopan perustuslaillisessa sopimuksessa. Parlamentilla on tämän ansiosta lopullinen sananvalta maatalousmenoista, ja täällä enemmistö kannattaa ultraliberalismia, mikä tarkoittaa, että vuoteen 2013 mennessä enemmistö poistaa suorat tuet, olipa kyse tuotantomääristä riippumattomista tuista, tuotantomääristä osittain riippumattomista tuista, mukautetuista tuista tai mukauttamattomista tuista. Eurooppalaiset maanviljelijät katoavat siis kokonaan, sillä he toimivat markkinoilla, jossa varoja syydetään Yhdysvaltojen maanviljelijöille.
Arvoisa komission jäsen, jäljelle jää maatalouden peri-itävaltalainen irvikuva. Arvoisa komission jäsen, siksi olettekin mies paikallaan tähän työhön, olette kuin maanviljelijäkeisarinna Sissi.

Drys
Arvoisa puhemies, kiitos, että huomioitte pyyntöni, ja kiitos kaikille Euroopan parlamentin jäsenille. Kuten tiedätte, lennonjohtajat ovat parhaillaan lakossa, ja lentokone, jolla minun on palattava Ateenaan, ei voi nousta ilmaan klo 17.30 jälkeen. Yritän vastata muutamalla sanalla jäsenten, esittelijöiden ja puhemiesten esittämiin huomioihin, jotka olivat kaikki erittäin osuvia.
Voin vakuuttaa, että ehdotuksenne ovat todella herättäneet kiinnostukseni, ja otan ne huomioon kompromissiehdotuksessa, jonka esitämme 11.-12. kesäkuuta Luxemburgissa kokoontuvalle maatalousasioita käsittelevälle ministerineuvostolle.
Erityisesti minua kiinnostivat tarkat ehdotukset, jotka koskivat tuotantomääristä täydellisesti riippumattomista tuista erityisesti pienille ja keskisuurille tiloille aiheutuvia seurauksia, sekä tietenkin seuraukset, joita täydellisesti tuotantomääristä riippumattomista tuista koituisi syrjäisille ja epäsuotuisilla alueilla sijaitseville maatiloille. Siksi arvelenkin, että neuvosto on erityisen kiinnostunut näistä ehdotuksista.
Voitte olla varmoja, että otan mukauttamisen yhteydessä vakavasti huomioon jäsen Cunhan ehdottaman rajan, joka on aavistuksen komission ehdottamaa rajaa korkeampi, mutta myös tästä asiasta keskustellaan varmasti maatalousasioita käsittelevässä ministerineuvostossa.
Käsittelen lopuksi täydentäviä ehtoja. Luulen, että kaikki ministerit haluavat tukien maksuun lisää avoimuutta. Heidän mielestään eurooppalaisten veronmaksajien rahoja on käytettävä viisaasti maatilojen kehittämiseen sekä laatutuotteiden ja terveellisten tuotteiden valmistamiseen Euroopan kansalaisille ja tietenkin asiakkaillemme. Tämän vuoksi haluamme maksumenettelyjen olevan mahdollisimman yksinkertaisia.
Arvoisa puhemies, haluan kiittää teitä jälleen saamastani arvokkaasta kohtelusta. Puheenjohtajavaltio tekee varmasti kaikkensa, jotta 11.-12. kesäkuuta kokoontuvassa maatalousasioita käsittelevässä ministerineuvostossa laaditaan rehellinen ja aito kompromissiehdotus, joka koskee uutta dynaamista ja tehokasta eurooppalaista maatalouspolitiikkaa.

Puhemies.
Kiitos, arvoisa neuvoston puheenjohtaja. Kolleganne varmastikin toimittavat teille lyhyet selostukset kannanotoista, joita keskustelussa esitetään poissa ollessanne.

Schierhuber (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, voin vakuuttaa jäsen Martinezille, että olen erittäin ylpeä Itävallan maatalouspolitiikasta ja siitä, miten maatalous on kehittynyt Itävallassa ja mitä maanviljelijät ja muut maaseutualueilla asuvat ovat saaneet aikaan.
Haluan aluksi kiittää erittäin lämpimästi kaikkia esittelijöitä heidän tekemästään työstä. Lisäksi haluan kiittää lämpimästi kaikkia parlamentin ja myös komission jäseniä. Ilman heitä näistä kompromisseista, joihin maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta suhtautui yllättävän myönteisesti, ei olisi päästy yhteisymmärrykseen näin lyhyessä ajassa.
Tiedämme kaikki, kuinka tiivis yhteys maaseutualueilla ja niillä asuvilla ja työskentelevillä ihmisillä on maatalouteen. Tiedämme myös, että maaseutualueet ovat teollistuneessa yhteiskunnassamme rentoutumispaikkoja ja että ne edistävät kulttuurin ja luonnon monimuotoisuutta. Maaseudun kehittämisellä on siis tarkoitettava muutakin kuin elintarvikkeiden tuotannon varmistamista, sillä eurooppalaisen maatalouspolitiikan malli, jossa keskitytään kattavan ja monitoiminnallisen maatalouden harjoittamiseen, asettaa meille paljon vaatimuksia.
Ensimmäinen pilari, jolla hallinnoidaan markkinajärjestelyjä ja tuotetaan tuotantokannustimia, on tiiviisti sidoksissa toiseen pilariin, johon kuuluvat maatalouden rakenteisiin ja maaseudun kehittämiseen liittyvät toimet. On siis äärimmäisen tärkeää, että nämä kaksi välinettä pidetään jatkuvasti tasapainossa ja sopusoinnussa keskenään ja ettei niitä sovelleta haitallisesti.
Maaseutualueita koskevista tavoitteista ja varoista voidaan päättää keskitetysti, mutta vaikutusten on oltava alueellisia. Euroopan maaseutualueet ovat keskenään todella erilaisia, ja niiden ominaisuudet, edut ja myös ongelmat ovat erilaisia. Sen vuoksi monille alueille on tärkeää, että maaseudun kehittämisohjelma mukautetaan siihen alueeseen, johon sitä sovelletaan. Lisäksi alueiden on oltava täysin motivoituneita ja osallisia kehittämisessä.
Vaikka komission ehdotus ja mietintö ovat molemmat tärkeitä askelia oikeaan suuntaan, mielestäni toista pilaria on vahvistettava vielä enemmän, jotta maaseutualueiden kehittäminen olisi kestävää. En keksi mitään järkevää selitystä sille, miksi mietinnössä ehdotetaan, että objektiiviset kriteerit on määriteltävä uudelleen; mielestäni määritelmä on jo täysin riittävä. Yhdennetyssä maaseudun kehittämisessä ei saada keskittyä ainoastaan maatalouden rakenteisiin, sillä maaseutualueiden ylläpito ja toiminta edellyttävät toimivaa infrastruktuuria. Varojen jakamisessa on myös oltava äärimmäisen tarkkoja, sillä tuettaessa muiden, uudempien liikealojen infrastruktuureja on varmistettava, että EMOTR:n varoja myönnetään ainoastaan maanviljelijöille.
Lopuksi haluan todeta, että laaja-alaisella ja kestävällä maataloudella varmistetaan, että tuotantotoiminta jatkuu kaikilla alueilla. Esimerkiksi yksi itävaltalainen maanviljelijä turvaa kolme työpaikkaa niin tuotantoketjun ylä- kuin alapäässäkin. Tiedämme myös, ettei maatalous ole laajentumisen kaltainen rasite EU:n talousarviovaroille, sillä aluepolitiikkaan tarvitaan varoja sitäkin enemmän.
(Pidättyviä suosionosoituksia)

Kindermann (PSE).
Arvoisa puhemies, käsittelen pääasiassa jäsen Cunhan mietintöä. Muista mietinnöistä mainitsen vain rukiin interventiojärjestelmän, jota komissio ehdottaa poistettavaksi ilman korvaavaa järjestelmää. Kannatan interventiojärjestelmää, jota valiokunta ehdottaa Souchet'n mietinnössä. Mahdollisuus korvauksiin on säilytettävä jatkossa sellaisilla erityisalueilla, joiden taloudelliset vaihtoehdot ovat luonnonolosuhteiden vuoksi rajalliset.
Käsittelen seuraavaksi kuitenkin jäsen Cunhan mietintöä, jolle annan täyden tukeni. Siihen sisältyy näkökohtia, joita sosiaalidemokraatit ovat toistuvasti peräänkuuluttaneet, kuten tuen mukauttaminen ja täydentävien ehtojen edellytys sekä eläinten suojelun näkökohdat. Johdannosta, joka lisättiin 1 artiklan eteen, käyvät ilmi parlamentin ensisijaiset tavoitteet: turvattu maatalouden tulotaso sekä ympäristönsuojelun ja maaseutualueiden työllisyyden tukeminen.
Mielestäni on tärkeää, että parlamentti puoltaa vahvasti tukien erottamista tuotantomääristä. Tekstissä, josta valiokunta on äänestänyt, ajatus kuitenkin esitetään edelleen hyvin varovaisesti ja epäselvästi. Tässä asiassa meidän on ilmaistava selvästi, mitä haluamme. Siksi Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä onkin jättänyt käsiteltäväksi tarkistuksia, joiden mukaan tukien erottaminen tuotantomääristä aloitettaisiin vuonna 2005, jolloin tämä koskisi 50 prosenttia tuista, ja komission annettua tiedonantonsa vuonna 2007 määrää nostettaisiin asteittain ja soveltamisalaa laajennettaisiin muille aloille. Soveltamisalan laajentaminen on erittäin tärkeää, sillä kompromissiehdotusten mukaan tukien osittaista erottamista tuotantomääristä sovelletaan ainoastaan kahdella alalla. Vaikka tuotantomääristä riippumattomiin tukiin onkin suhtauduttava myönteisesti, on ajateltava pitkällä aikavälillä. Toivon, että Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän esittämät tarkistukset 126 ja 127 hyväksytään, sillä niiden ansiosta parlamentin viesti neuvostolle on paljon vahvempi.
Lopuksi käsittelen toista tärkeää näkökohtaa eli uusiutuvia raaka-aineita. Ne ovat erinomainen vaihtoehto monien alueiden maanviljelijöille, ja lisäksi niistä on hyötyä ympäristölle. Olisin erittäin tyytyväinen, jos kesantomaita voitaisiin käyttää tarkistuksemme - toisin kuin komission ehdotuksen - ansiosta edelleenkin uusiutuvien raaka-aineiden viljelyyn.
Pesälä (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, käsissämme on suuri uudistus, joka on tällä hetkellä väistämätön. Valiokuntamme on valmistellut hyvässä yhteistyön hengessä suuren määrän tarkistuksia komission esitykseen. Näillä tarkistuksilla uudistuksesta hiotaan sellainen, että se on viljelijän kannalta hyvä.
Kun modulaation alaraja nostetaan 7500 euroon ja epäsuotuisia alueita kohdellaan erityisen varovaisesti, unionissa maatalous voi jatkua myös heikoimmilla alueilla: pohjoisessa, etelässä ja vuoristoissa. Epäsuotuisat olosuhteet tulee ottaa huomioon maaseudun kehittämisvaroja jaettaessa; siksi ryhmäni on jättänyt tarkistuksen, joka esittää jakoperusteisiin uudeksi kriteeriksi LFA-alueiden määrää. Maidon tuotannossa meidän ei pidä kiirehtiä asioiden edelle, jos markkinatilanne ei sitä vaadi. Täytyy muistaa, että maidon tuotanto on erityisen tärkeää juuri epäsuotuisilla alueilla, ja noilla alueilla hinnan alennukset voivat vaarantaa vakavasti tuotantomotivaatiota.
Arvoisa komission jäsen, Suomessa rukiilla on aivan erityinen asema. Siellä käytetään hyvin korkealaatuista ruista terveysvaikutteisten elintarvikkeiden tuotantoon. Tällaiset erityisolosuhteet tulisi komissionkin ottaa huomioon. Meille ruis ei ole keskitasoista rehuksi käytettävää viljaa, vaan jokapäiväinen maukas aamiainen ja perinteisen ruokakulttuurimme raaka-aine.

Fiebiger (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, esittelijät ja maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan jäsenet ovat joutuneet tekemään kovasti työtä saadakseen muutettua komission ehdotukset maatalouspolitiikan uudistamisesta myönteisemmiksi, sillä ehdotukset ovat huonosti suunniteltuja ja kohtuuttomia. Tarkoitan etenkin ehdotuksia, jotka koskevat viljalajien yhdistelmiä, kuivattua rehua, maitoalaa sekä sitä, että suorien tukien asteittaista vähentämistä ja täydellistä tuotantomääristä erottamista kannatetaan vähemmän. Etenkin laajentumisen kannalta on hyvä, että valiokunnan enemmistö kannattaa ruista koskevaa ehdotustani, jonka mukaan alueille, joilla ruis on ainoa viljelykasvi, voitaisiin sallia rukiin interventiojärjestelmä tietyksi ajanjaksoksi.
Kaiken kaikkiaan olen tyytymätön etenkin siihen, ettei ajanpuutteen vuoksi liukuhihnamaisesti toteutetussa äänestyksessä saatu ratkaisevaa tulosta. Mielestäni on myös väärin, että enemmistö pysyy horjumattomasti solidaarisena komissiolle tuotantomääristä riippumattomien tukien ja täydellisen vapauttamisen osalta. Haluan tehdä selväksi, että en kannata alkukantaista taloudellista riippumattomuutta vaan maatalouspolitiikkaa, jonka ensisijaisena tavoitteena ovat vakiinnuttamista lisäävät sisämarkkinat. Vientituotteiksi olisi luokiteltava ainoastaan valmiita maataloustuotteita, ja tuonnissa olisi sovellettava erityistä ulkoista suojelua, joka ei haittaa kehitysmaita eikä myöskään estä halpojen tuotteiden pääsyä markkinoille suurista maataloustuotteiden vientimaista, jotka eivät ole monitoiminnallisia, kuten Yhdysvalloista ja Cairns-ryhmän maista. Ilman näitä ehtoja Euroopan unionissa ei voida harjoittaa kestävää, maailmanlaajuista ja maataloutta. Tämän on oltava kaikille selvä asia.
Lopuksi haluan mainita kaksi tärkeää seikkaa, jotka myös edellyttävät jäsen Cunhan mietinnön hylkäämistä. Ensinnäkin vastustan sitä, että mukauttamisesta saatuja varoja käytetään ikään kuin toisena koheesiorahastona. Näitä varoja on käytettävä jokaisessa jäsenvaltiossa maaseudun kehittämiseen. Toiseksi katson, että on väärin panna tuotantomääristä riippumattomat tuet ennenaikaisesti täytäntöön. Siksi onkin ilmiselvää, että alueelliset pinta-alatuet ovat huomattavasti progressiivisempia. Jäsen Cunhan ehdotusta on lähes mahdotonta toteuttaa.

Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, parlamentti on osoittanut, että se haluaa kantaa vastuunsa. Toivottavasti valmistelukunta hyväksyy yhteisen päätöksen muodon ja sisällön, ja toivottavasti neuvoston käsittelyyn ei päädy liian monia poikkeusehdotuksia. Ymmärtäisin kyllä, jos kaikkia päätöksiä koskevat poikkeukset päätyisivät komissioon, mutta parlamentin on osallistuttava kaikkiin päätöksiin.
Käsiteltävänämme olevan asian käsittely ei ole aina ollut helppoa. Tarkastelu on ollut moitteetonta ja uusia näkökohtia on löydetty. Niitä on myös sisällytetty johdantoon, mutta niiden täytäntöönpano on ollut jokseenkin vaikeaa.
Vaadimme esimerkiksi tilintarkastusjärjestelmän osalta, että aloitetaan liiketaloudellinen neuvontakäytäntö. Tämän on käsitetty tarkoittavan sitä, että haluamme vähentää yritysten vaikutusvaltaa. Tarkastellaanpa myös päteviä ulkopuolisia suojatoimenpiteitä, joilla monitoiminnallisuus olisi turvattava. Komissio toi tätä näkökohtaa liian vähän esiin. Ratkaiseva virhe on tehty myös eriytetyn mukauttamisen yhteydessä ja toisen pilarin uudistamisessa ensinnäkin siksi, että varoja siirretään liian vähän, ja toiseksi koska tuotantomääristä riippumattomia tukia ei selvästikään ole tarkoitettu toiseen pilariin, joka näin ollen toimii eräänlaisena tasapainottavana välineenä vaikeuksissa oleville tai riskiryhmään kuuluville maatalouden aloille. Tuotantomääristä riippumattomia tukia koskevat ehdotukset - joita käsittelen myöhemmin - olisi pitänyt tehdä välittömästi. Tarkoituksena ei ole tukea esimerkiksi ruisalaa kokonaisuudessaan vaan tiettyjä lajikkeita tietyillä alueilla, ja juuri näin voi tapahtua toisessa pilarissa.
Intervention ja vientitukien poistamista ei ehdotettu lainkaan. Maitoalaa koskeva ehdotus on vanha tuttu, ja rukiin osalta olette osoittaneet, kuinka säälimätöntä uudistaminen voi olla. Kummatkin ehdotukset ovat vaikeatajuisia. Kyse on yhtenäisestä siirtymisestä määrättyyn aikatauluun ja määrällisiin rajoituksiin, mutta hinnanalennuksia ei pitäisi enää harkita.
Myös tuotantomääristä riippumattomia tukia koskeva kysymys on monimutkainen. Monet eivät ymmärrä näitä tukia, mutta useat ymmärtävät, ja he hyödyntävät niitä omiin tarkoituksiinsa. Tukien osalta heikensitte jälleen kerran mahdollisuutta lisätä hinnoittelun vapautta, kun annoitte periksi tärkkelysperunan tuottajien sanoessa: "sitten meiltä loppuvat raaka-aineet". Siitä, miksi raaka-aineet loppuvat, olisi pitänyt keskustella perusteellisemmin, ja syitä olisi pitänyt kyseenalaistaa voimakkaammin. Miksi maitoteollisuus pelkää, että tietyt alueet putoavat kelkasta, jos maitotuet erotetaan tuotantomääristä? Jos kaikki ovat nyt sitä mieltä, että näiden epäsuotuisten alueiden maidontuotantoa on suojeltava - ja näinkö on nyt tehty? - varat säilyvät ennallaan. Jos tästä olisi kerrottu avoimemmin, näiden tuotannonalojen etuja ajavilla yhteisöillä olisi ollut vähemmän mahdollisuuksia aiheuttaa vaikeuksia.
Lopuksi totean että toinen pilari on asetettava avainasemaan maatalousuudistuksessa. Tässäkin asiassa komission ehdotus on erittäin hillitty ja varovainen. Luultavasti ajattelitte, ettei varoja ole riittävästi ja etteivät välineet ole valmiina. Kyse on kuitenkin jälleen komission laiminlyönnistä. Toivottavasti parlamentti ja komissio keskustelevat asiasta syksyllä, jotta toisen pilarin sisältöä voidaan todella muokata. Sen jälkeen meidän on tehtävä selväksi, että toinen pilari on ja että sen täytyy olla olennainen tekijä tuotantomääristä riippumattomien tukien yhteydessä.

Hyland (UEN).
Arvoisa puhemies, komission ehdotukset yhteisen maatalouspolitiikan väliarvioinnista ovat synnyttäneet todella hankalan keskustelun. Käsiteltäväksi jätetyt 1 200 tarkistusta ovat osoituksena siitä, että parlamentin maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa vallitsee syviä erimielisyyksiä. Komission ennenaikaiset ja maitotuotannon kannalta tarpeettomat uudistusehdotukset ovat saaneet maanviljelijät tuntemaan olonsa turvattomaksi ja epävarmaksi.
Ensisijaiseksi tavoitteeksi on asetettava maanviljelijöiden luottamuksen palauttaminen politiikkaan sekä yhteisen maatalouspolitiikan eheyden turvaaminen, sillä ilman sitä EU:n maatalous ei selviydy. Käytettävissäni oleva aika ei riitä ehdotusten arviointiin, ja voin vain todeta, että nykytilanne ei voi jatkua. Perimmäisenä tavoitteena on oltava vakaa voittomarginaali maanviljelijöille, ja olipa WTO-neuvottelujen lopputulos mikä tahansa, meidän on varmistettava niissä maanviljelijöiden edut.
Vaikka tuotantomääristä riippumattomasta tuesta ollaan jossain määrin pääsemässä yhteisymmärrykseen, suhtaudun varauksellisesti EU:n kaupallisesti suunnatun maatalouspolitiikan seurauksiin pitkällä aikavälillä. Toistan jälleen kysymyksen: mitä tapahtuu tuotantomääristä riippumattomiin tukiin siirtymisen jälkeen, jos arvioitu markkinahintojen nousu ei toteudukaan?

Andersen (EDD).
Arvoisa puhemies, EU syrjii maataloustuillaan kehitysmaita, EU:n jäsenyyteen valmistautuvia maita, ympäristöä ja ekologisia arvoja. Suurille tehotiloille myönnetään eniten tukea, ja sen vuoksi ympäristö tuhoutuu ja eläinten hyvinvointi heikkenee. Kesantojärjestelmän myötä tuetaan reuna-alueiden viljelyä ja maksetaan maanviljelijöille tyhjästä. Kuluttaja maksaa kahdesti: ensin verojen välityksellä tuesta ja toiseksi jokapäiväisistä hyödykkeistä, joiden hintaa on keinotekoisesti nostettu. EU:n maataloustukien uudistusta tarvitaan siis nyt kipeämmin kuin koskaan aiemmin.
JuniBevaegelsenin (Kesäkuun liike) mielestä ainoa oikea tapa edistää tilannetta on lakkauttaa syrjintä ja luoda yhtäläiset olosuhteet vähentämällä maataloustukia. Tavoitteena on oltava tukien poistaminen kokonaan.
Tukia on vähennettävä siten, että sekä perinteisille tiloille että luomutiloille luodaan tasapuoliset olosuhteet. Nämä voidaan luoda asettamalla ehdoksi, että korkeintaan 70 prosenttia tuesta maksetaan todellisen pinta-alan perusteella. Tämä tavoite on mahdollista saavuttaa, jos poistetaan valkuaiskasveille maksettava korkeampi tuki ja tuetaan laajaperäistämistä asettamalla enimmäismääräksi 0,5 eläintä hehtaarilla. Tämä tarkoittaa sitä, että kesannoinnista maksettavista tuista ja lisätoimenpiteistä voidaan myös luopua. Tukien vähennysten avulla on lopetettava keinotekoinen rakennekehitys, jonka mukaan suurille tehotiloille myönnetään eniten tukia. Tämä voidaan toteuttaa suhteuttamalla tuet 150 hehtaarin ja 75 eläimen enimmäismääriin. Eläinten olosuhteiden on myös parannuttava tukien vähentämisen ansiosta. Tähän päästään poistamalla asteittain tuet, joita myönnetään karsinavasikoista saatavalle rasvattomalle maitojauheelle ja kauhistuttavalle kolmansiin maihin suuntautuvalle elävien eläinten viennille. Kehitysmaiden olosuhteita voidaan parantaa poistamalla asteittain sokerituet ja suorat vientituet.
Lopuksi totean, että EU-maat on asetettava samalle viivalle. Sen sijaan, että vuonna 2013 uusille jäsenvaltioille myönnettäisiin vuonna 100 prosenttia nykyistä enemmän tukea, nykyisille jäsenvaltioille on myönnettävä tuolloin 25 prosenttia nykyistä vähemmän tukea.

Della Vedova (NI).
Arvoisa komission jäsen, olette oikeassa todetessanne, että keskustelemme yhteisen maatalouspolitiikan pitkään odotetusta uudistamisesta, mutta ehdottamanne uudistus ei ole tarpeidemme mukainen, ja yhä vähemmän se on sitä, jos sen vaikutuksia vähennetään, kuten parlamentti vaikuttaa haluavan. Ehdottamassanne uudistuksessa ei käsitellä keskeisintä yhteiseen maatalouspolitiikkaan liittyvää kysymystä eli sitä pöyristyttävää tosiasiaa, että Euroopan unioni sitoo nykyään ja aikoo jatkossakin sitoa puolet talousarviostaan tukiin ja maatalouden suojeluun turvatakseen alan, jonka osuus Euroopan unionin BKT:sta on kaksi prosenttia. Puhumme jatkuvasti Lissabonin tavoitteista ja Euroopan unionin muuttamisesta maailman kilpailukykyisimmäksi tietoon perustuvaksi taloudeksi vuoteen 2010 mennessä. Miten voimme kuvitella saavuttavamme tämän tavoitteen, jos puolet talousarviostamme käytetään maataloustuotannon suojeluun ja tukemiseen?
Yhteisen maatalouspolitiikan uudistusta ei voida tehdä sen perusteella, mikä on maanviljelijöiden edun mukaista. On keskityttävä Euroopan unionin etuihin ja kaikkien kansalaisten ja kuluttajien etuihin. He maksavat 70 prosenttia enemmän maidosta kuin mitä he maksaisivat avoimilla markkinoilla, joilla ei myönnetä tukia. He maksavat 220 prosenttia enemmän lihasta, samalla kun heidän argentiinalaiset serkkunsa kuolevat nälkään ja jos eivät kuole, kärsivät taloudellisesta lamasta, koska estämme heitä viemästä lihaa Eurooppaan. Kansalaiset ja kuluttajat maksavat 90 prosenttia enemmän sokerista, kun samaan aikaan Mosambikin talouden elpyminen on mahdotonta eurooppalaisen protektionismin vuoksi.
Uusi-Seelanti on paljonpuhuva esimerkki, vaikka se onkin pieni maa. Kun tuet ja maatalouden suojelu oli täydellisesti lopetettu, maatalouden osuus BKT:sta lisääntyi ja etenkin nuorten maanviljelijöiden työllisyys lisääntyi ja laatu parani. Vaikka puhuisimme ympäristön sekä reuna-alueiden ja vuoristoalueiden suojelusta, kyse on jostain aivan muusta, jos kaikesta huolimatta haluamme, että edelleen puolet yhteisön talousarviosta ohjataan eurooppalaisten maataloustuotteiden tuotannon ja viennin turvaamiseen ja tukemiseen. Torjumme mahdollisuuden, jonka ansiosta voisimme päästä yhteisymmärrykseen merkittävistä WTO:n kauppasopimuksista, ja ennen kaikkea aiheutamme edelleenkin harmia Euroopan kansalaisille, kuluttajille ja veronmaksajille. Se on totuus, ja siksi asialistalle onkin otettava mahdollisimman pian uudistus, jonka myötä yhteinen maatalouspolitiikka puretaan osiin.

Mayer, Xaver (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, esitän ensin lyhyen yleiskommentin. Tässä vaiheessa haluaisin kiittää erityisesti valiokunnan sihteeristöä, jäseniä ja parlamenttiryhmien jäseniä. Kaikilla on ollut valtava kiire. Erityisesti haluan kiittää ranskalaista kollegaamme jäsen Soucheta, joka esitteli sekä viljaa että kuivattua rehua koskevan mietinnön. Mietinnöt olivat järkeviä ja käytännön kannalta tasapainoisia. Ennen kaikkea kiitän häntä todella loistavasta ja avoimesta yhteistyöstä sekä ryhmien välisestä tiiviistä koordinoinnista, johon hän pyrki heti alun alkaen. Näin ei aina voida sanoa parlamentin toiminnasta. Parlamentin jäsenet pitävät itseään - meidän olisi todellakin tiedostettava tämä - kansalaisten valitsemina edustajina, ja meillä on tarkempi ja selkeämpi käsitys yksittäisistä työolosuhteista kuin muilla - selkeämpi kuin jopa komissiolla.
Seuraavaksi käsittelen lyhyesti jäsen Souchet'n mietintöä vilja-alasta. Ehdotettu interventiohintojen alentaminen on mielestämme tarpeetonta. Kymmenen vuotta jatkuneen alentamisen jälkeen interventiohinta on lähes maailmanmarkkinahintojen tasolla. Myös kuukausittaisilla lisämaksuilla - arvoisa komission jäsen, tiedän sanoneeni "kyllä, mutta" - edesautetaan tasaista jakautumista vuositasolla.
Tänään on esitetty luonnollisesti useita rukiin tuotannon tilannetta koskevia ehdotuksia - kiitos niistä. Tarkistukseen 28 - mainitsen erityisesti tämän tarkistuksen - sisältyy myös toimenpide, jolla rajoitetaan ylijäämää. Sen ansiosta kulutus voi lisääntyä useilla tasoilla ja rukiin viljely voidaan rajoittaa tiettyjen alueiden tiloille, mikä on, kuten jäsen Fiebiger jo huomautti, yleisesti ottaen keskeistä tässä asiassa.
Perunatärkkelysalaa säännellään luonnollisesti vilja-alan yhteisellä markkinajärjestelyllä, ja odotamme, että sen tuotantotuki säilytetään kokonaisuudessaan. Vilja-alalla siirrytään kuitenkin tuotantomääristä riippumattomiin tukiin tai asteittain tuotantomääristä osittain riippumattomiin tukiin.
Arvoisa komission jäsen, mielestäni kuivattua rehua koskevassa mietinnössä esitetty ehdotus, jonka mukaan kuivattua rehua koskeva sääntely poistetaan täysin, on järjetön. Maanviljelijöiden kuivatuskasvit ovat arvokas tuki monille laidunalueillemme, ja ne lisäävät merkittävästi kivennäisainepitoisen kuivarehun tarjontaa.
Kuten jäsen Goepel jo huomautti, olemme kaikki huomanneet vaaran, joka liittyy siihen, että uudistuskeskustelu liitetään liian tiiviisti WTO-asioihin ja myös laajentuneen EU:n tulevaan rakenteeseen. Tosiasiassa tämä keskustelu ja tällainen päättely on välttämätöntä. Olemme osoittaneet kantavamme vastuumme yhteisestä päätöksenteosta.
Lavarra (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin totean aluksi, ettei ollut lainkaan varmaa, että asiassa päästään täysistuntoäänestykseen. Olemme täällä, koska maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevä parlamentin valiokunta teki järkevän päätöksen. Valiokunta on osoittanut olevansa erittäin sitoutunut asiaan, ja se on omaksunut menettelytavan, jonka ansiosta tuhannenkin tarkistuksen käsittely on mahdollista ja ehdotuksille voidaan löytää oikea tasapaino. Toivottavasti tämä tehokkuus saa siunauksen huomisessa parlamentin istunnossa, sillä olen varma, että juuri sen ansiosta komission jäsen ja neuvosto kiinnittävät jatkossa enemmän huomiota parlamentin työhön.
Mietinnöt ovat mielestäni erittäin tasapainoisia, etenkin jäsen Cunhan mietintö. Olemme korostaneet uudistuksen tarpeellisuutta, ja niille, jotka vastustavat uudistusta erilaisin perustein, sanon, että yhteisen maatalouspolitiikan suojelua ei edistetä uudistusta estämällä - viime kädessä sen myötä viedään yhteiseltä maatalouspolitiikalta yhteiskunnallinen legitiimiys. Siksi olemmekin pyrkineet esittämään hyödyllisiä tarkistuksia, joilla estetään mahdolliset tuotantomääristä riippumattomat tuet, jotka muuttuisivat tukitoimenpiteiksi tai joiden vuoksi luovuttaisiin tuotannosta. Oikea tapa edetä on valita tuotantomääristä osittain riippumattomat tuet.
Lopuksi haluaisin kiinnittää puheenjohtajavaltion ja komission jäsenen huomion päätökseen, jonka olemme esittäneet durumvehnätuen säilyttämiseksi ennallaan. Toivon myös, että erityistä huomiota kiinnitetään päättyviin yhteisiin markkinajärjestelyihin sekä öljyyn, tupakkaan, hedelmiin ja vihanneksiin. On vältettävä tilanne, jossa säästöt, joita saavutamme joitakin aloja koskevilla päätöksillä, käytetään hyväksi vain tietyillä aloilla eli toisin sanoen ainoastaan maidon- ja sokerintuotannossa. Näin vältytään pahentamasta tuottajamaiden välistä epätasapainoa.

Mulder (ELDR).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää kaikkia esittelijöitä. Kannatan suurelta osin komission ehdotuksia tuotantomääristä riippumattomista tuista, mutta koska poikkeus aina vahvistaa säännön, haluaisin mainita kaksi poikkeusta.
Sellaisille maataloustuotteille, joille ei ole aiemmin myönnetty tukea, kuten vihannekset, hedelmät, kukat ja niin edelleen, pitäisi nyt myöntää epäsuoria tukia. Sen vuoksi katson, että asetuksessa olisi säädettävä poikkeustapauksesta. Perunatärkkelykseen olisi sovellettava toista poikkeusta. Mielestäni komission ehdotus, jonka mukaan 50 prosenttia tuista olisi tuotantomääristä riippumatonta, on riittämätön. Määrä olisi jätettävä 75 prosenttiin, sillä muutoin syntyy sosiaalisia seurauksia, joita ei voida hyväksyä.
Minäkin kannatan sitä, että tukien maksaminen muutetaan riippuvaiseksi ympäristövaatimusten noudattamisesta, mutta mitä nämä vaatimukset ovat? Ne ovat todellakin hämärän peitossa. Jos kaikki jäsenvaltiot noudattaisivat nitraattidirektiiviä, maatalouspolitiikka muuttuisi erittäin yksinkertaiseksi, mutta koska 15 jäsenvaltiosta 13 valtiota ei noudata ympäristövaatimuksia, meidän on säädettävä selkeämmät parametrit.
Kolmas huomautukseni koskee yleisesti talousarviota. En tiedä, millaisia kustannuksia aiheutuu näistä mietinnöistä, joista kohta äänestämme, mutta nykyisten ehdotusten perusteella talousarvio on jo erittäin tiukka. Mitä komissio tekee sitten, kun sille esitellään sokeria, vihanneksia, hedelmiä, oliiveja ja tupakkaa koskevat uudistusehdotukset? Onko silloin odotettavissa lisää vähennyksiä ja uusia degressionormeja? Tämän kysymyksen haluan esittää komissiolle.

Patakis (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, komission äskettäisissä ehdotuksissa yhteisen maatalouspolitiikan uudistamiseksi ei ainoastaan suositella korjaavaa väliarviointia vaan annetaan armonisku pienille ja keskisuurille maatiloille. Lisäksi ne aiheuttavat maataloustuotteiden laadun ja kilpailukyvyn heikentymistä sekä ympäristön tuhoutumista.
Yhteisön viljelypolitiikka mukautetaan niin kutsuttujen maailmanlaajuisten markkinoiden ehtoihin ankarin ja väkivaltaisin toimenpitein, joita ei kumota yhdessäkään käsiteltävänä olevassa mietinnössä. Paremminkin niissä kiillotetaan toimenpiteiden tuhoisaa periaatetta yksittäisiä asioita koskevin tarkistuksin. Maanviljelijät muutetaan, kuten komission jäsen Fischler tahtoo ja sanoo, tuottajista liikemiehiksi. Toisin sanoen he ovat markkinalakien, maahantuojien ja elintarviketeollisuuden monikansallisten yhtiöiden armoilla.
Jos tuet erotetaan tuotantomääristä, jos tuottajille maksetaan suoraa tulotukea, jos tuet mukautetaan ja niitä vähennetään asteittain yli 5 000 euroa jokaisen maatilan osalta ja jos tukien myöntämisen ehdoksi asetetaan ympäristönormien tarkka noudattaminen, nykyiselläänkin katastrofaalinen yhteinen maatalouspolitiikka muuttuu maatiloja lopettavaksi välineeksi. Tällöin maaseudun tuotantovalikoima muuttuu radikaalisti.
Jäsen Cunha ehdottaa lääkkeeksi esimerkiksi tuotantomääristä osittain riippumattomien tukien järjestelmää eli asteittaisesti käyttöön otettavia tuotantomääristä riippumattomia tukia yleisen soveltamisen sijaan. Ensimmäisenä vuonna järjestelmä ei koskisi kaikkia tuotteita vaan ainoastaan muutamia. Jäsen Cunhan ehdotuksilla ei poisteta yhtäkään edellä mainituista käytännöistä, ja keskipitkällä aikavälillä niiden vaikutukset maaseudun talouteen ovat yhtä katastrofaaliset. Yhteistä maatalouspolitiikka koskevan uudistuksen tavoitteena on siirtää maataloudesta säästettävät varat muille politiikan aloille - EMU:lle, YUTP:lle ja muille - sekä viedä maanviljelys markkinoille puhtaan kilpailun ehdoilla ilman yhteiskuntaan, kehitykseen tai ympäristöön liittyviä perusteita, kuten WHO:n mekanismit ja USA:n painostus edellyttävät.
Ympäristönsuojeluun viitataan toistuvasti kaikkialla, ja sitä käytetään tekosyynä maataloustuotannon vähentämiselle. Tyypillinen esimerkki tällaisesta tekopyhyydestä on se, kuinka Yhdysvaltojen painostus geenimuunneltujen organismien laskemiseksi markkinoille ja niiden käyttämiseksi tehoaa, vaikka niistä ympäristölle ja kansanterveydelle koituvia haitallisia seurauksia ei tunnetakaan. Paljon puhuttu maatalouden monitoiminnallisuus ja toiseen pilariin siirrettävät varat oletettua maatalouden kehittämistä varten ovat vain todella huonoja tekosyitä salata tavoitteet, jotka koskevat maatalouden marginalisointia sekä maatalouden yhteiskunnallisen ja ympäristöllisen aseman muuttamista.
Jos nämä ehdotukset pannaan täytäntöön, maaseudun talouden kehittämiselle ei jää lainkaan pelivaraa, tilojen mukauttaminen osoittautuu välttämättömäksi, pienimuotoinen viljelytoiminta loppuu, vuokraviljelijöiden määrä kasvaa niin uusissa kuin nykyisissäkin jäsenvaltioissa, monikansallisten yhtiöiden voitot lisääntyvät ja kehitysmaiden ja niiden kansalaisten ryöstäminen lisääntyy ja vakiintuu.
Parlamentin mietinnöillä ei selkiytetä rakennetta eikä vältetä komission katastrofaalista politiikkaa, vaan päinvastoin niillä heitetään öljyä tuleen. Maanviljelijät taistelevat sen puolesta, että maanviljelyn vastaisia uudistuksia ei kaunisteltaisi vaan että ne hylättäisiin. Siksi meidän on äänestettävä näitä ehdotuksia vastaan. Asetumme maanviljelijöiden kannalle ja tuemme heitä toimintansa puolustamisessa, sillä se on ainoa tapa turvata heidän olemassaolonsa ja suojella tuotteiden laatua, kuluttajia ja ympäristöä.

Wyn, Eurig (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, täällä parlamentissa on keskusteltu usein ja yksityiskohtaisesti YMP:sta. Toivon, että saamme tällä kertaa aikaan todellisia tuloksia, ja varmasti koko maatalousyhteisö yhtyy tähän toiveeseen.
Olen kotoisin Walesista, jossa joidenkin, erityisesti epäsuotuisten alueiden maanviljelijöiden - joita Walesin maanviljelijöistä on 80 prosenttia - vuositulot jäävät vain jopa 6 000 euroon. Näin käy siis aikana, jona suuret valintamyymälät, joihin maanviljelijöiden tuotteet lähetetään, ilmoittavat kaikkien aikojen parhaista tuloksista. Tällainen tilanne ei voi jatkua.
Mietintöihin tehdyt lukuisat tarkistukset ovat osoitus siitä, kuinka ristiriitaisia mielipiteitä tämä tunteisiin vetoava aihe herättää. Meidän on vältettävä tilannetta, jossa harvat suuret jäsenvaltiot sanelevat eurooppalaisen maatalouden tulevaisuuden välittämättä päätöstensä edustavuudesta ja demokraattisuudesta. Euroopan unionin pienempien alueiden ja kansojen ongelmat liittyvät nuorten lähtöön maaseutukunnista, pieniin perheviljelmiin ja epäsuotuisiin alueisiin, ja myös nämä tahot olisi otettava mukaan näihin tärkeisiin päätöksiin.
Komissio olisi voinut tehdä rohkeammankin ehdotuksen, mutta nyt vallitsee yleinen suuntaus kohti tuotantomääristä osittain riippumattomia tukia. Komissio olisi voinut vähintäänkin laatia jäsenvaltioille ja etenkin niiden kansoille ja alueille menettelyn, jonka mukaan tukea myönnettäisiin kohdennettuihin ensisijaisiin kansallisiin kohteisiin jäsenvaltiokohtaisista määrärahoista. Tämän vuoksi on ratkaisevaa, kuten muut jäsenvaltiot ovat jo todenneet, että alueet ovat demokraattisesti edustettuina ministerineuvostossa ja että maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta osallistuu yhteispäätösmenettelyyn.
Mielestäni nykyisen eläinpalkkiojärjestelmän ja tuotannosta riippumattoman tuen yhdistämisessä on ongelmallista se, että toimintaympäristö muuttuisi epäreiluksi monille aloille, paperisota lisääntyisi ja toimijat, jotka pyrkivät kohdentamaan toimintaansa markkinoilla, kohtaisivat uusia esteitä. Jos tämä tarkoittaa sitä, että ihmiset joutuvat luopumaan epäsuotuisimmilla alueilla pienistä perhetiloista etsiäkseen töitä, näiden maaseutuyhteisöjen perusta on vaarassa romuttua. Komissio varmastikin haluaa välttyä tällaiselta tulevaisuudenkuvalta.
Keskusteltuani aiheesta laajalti walesilaisten maanviljelijöiden kanssa voin todeta, että he epäilyksettä toivovat yksinkertaisia ja tiiviimmin markkinatilanteisiin sopeutettuja menettelytapoja, joiden avulla tilat voidaan muuttaa jälleen tuottaviksi.

Van Dam (EDD).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, jos välineellä ei osuta tavoitteeseen, välinettä on säädettävä, mutta myös tavoite on asetettava oikein. Komission jäsen Fischler ehdottaa, että tuet erotetaan tuotantomääristä. Hän on luopunut eurooppalaisen maatalouden mallin puolustamisesta WTO:ssa ennen kuin neuvotteluja on edes käynnistetty. Hän on mennyt liian pitkälle. Tuotantomääristä täysin riippumattomilla tuilla saatetaan hyvinkin edistää kaupan vapauttamista, mutta Euroopan maatalouspolitiikkaa niillä ei edistetä. Tuotantomääristä riippumattomat tuet ovat osoittautuneet muilla mantereilla epäonnistuneiksi välineiksi. Onko meidän toistettava sama virhe?
Jäsen Cunha tekee aivan oikein huomauttaessaan, kuinka suuresti taloudellinen teoria, joka on luultavasti hyvin rationaalista, ja käytännön toteutus, johon liittyy suuria riskejä, eroavat toisistaan. Eurooppalaiset maanviljelijät eivät saa jälleen joutua Brysselin pöydillä kaavailtujen talouskokeilujen uhreiksi. Tuotantomääristä riippumattomien tukien käyttöönotto ei onnistu alueilla, joilla ei ole vakiintuneita sisämarkkinoita. Komission suunnitelmiin ei sisälly minkäänlaisia toimenpiteitä vakauden vahvistamiseksi. Esimerkkeinä voitaisiin mainita rajoilla tapahtuva suojelu maailmanmarkkinahintojen rajuja vaihteluja vastaan ja tuotannon sääntely sisämarkkinoilla.
Olisin toki itsekin tyytyväinen, jos interventiomenettelyt ja vientituet lopetettaisiin, mutta sitä ei kuitenkaan pidä toteuttaa alentamalla hintoja rakenteellisesti vaan rajoittamalla tuotantoa. Maaseutualueita koskevassa politiikassa korostetaan Euroopan unionin maatalouden monitoiminnallisuutta. Siksi huomattava osa ehdotetusta mukauttamisesta olisi suunnattava toisen pilarin vahvistamiseen. Kuten esittämästäni tarkistuksesta käy selvästi ilmi, on reilua, että säästöjä tekevät jäsenvaltiot voivat käyttää rahat omien maaseutualueidensa kehittämiseen.

Souchet (NI).
Arvoisa puhemies, jäsen Cunhan mietinnössä tuetaan - vaikkakin lukuisin varauksin - Euroopan komission ehdottamaa tuotantomääristä riippumattomien tukien järjestelmää, ja näin ollen mietintö ohjaa meitä väärään suuntaan. Miksi? Mietintö on askel väärään suuntaan, koska maanviljelijöiden tulot ja tuotanto erotettaisiin tuotantomääristä riippumattomien tukien vuoksi jyrkästi toisistaan, ja näin ollen suorat maksut muuttuisivat tuloiksi. Nämä määrätyn suuruiset tulot olisivat sidoksissa pinta-alaan, ja ne muodostaisivat eräänlaisen negatiivisen veron, jota olisi vaikea perustella kansalaisille ja veronmaksajille. Tuotantomääristä riippumattomat tuet nostaisivat maan hintaa sopimattomalla ja epätaloudellisella tavalla, ja nuorten olisi yhä vaikeampi siirtyä maanviljelijöiksi ja vakiinnuttaa asemaansa.
Tuotantomääristä riippumattomien tukien käyttöönotto vaikuttaisi haitallisesti myös viljelykasvien sijoittamiseen alueellisesti ja kannustaisi maankäytön suunnittelun sijasta toiminnan siirtämiseen.
Tuotantomääristä riippumattomien tukien tavoitteeksi ilmoitetaan neuvotteluasemamme parantaminen WTO:ssa, mutta on vaikea ymmärtää, kuinka vaikutusvaltamme voisi lisääntyä, jos ilmoitamme uudistuksesta jo ennen neuvotteluja.
Valtiontukien ja tuotantomäärien yhteyden täydellinen poistaminen tarkoittaa sitä, että luovumme kaikesta markkinoiden ohjaamisesta ja valvontatoimenpiteistä, jotka ovat kaikkien yhteisten markkinajärjestelyjemme perustana.
Siksi meidän onkin luovuttava hullusta ja turhasta suunnitelmasta, jonka mukaan tuet muutettaisiin tuotantomääristä riippumattomaksi. Tukien erottaminen täydellisesti tuotantomääristä olisi täydellinen virhe ja tukien erottaminen osittain tuotantomääristä olisi osittainen virhe. Tukien erottaminen osittain tuotantomääristä olisi käsittämätön kompromissiratkaisu, eikä se olisi järjestelmänä kestävä. Yhteinen maatalouspolitiikka, jota on yksinkertaistettava mitä pikimmin, muuttuisi yhä monimutkaisemmaksi. Osittain tuotantomääristä erotetuista tuista muodostuisi uusi, tuotantomääristä erottamisen astetta koskeva osoitin. Monet pyrkisivät varmistamaan, että se siirtyy kohti täydellisesti tuotantomääristä riippumattomia tukia. Tällöin vahingoitettaisiin maataloutta, itsenäisyyttämme ja elintarvikkeiden turvallisuutta.

Ayuso González (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tuotantomääristä riippumattomat tuet ja mukauttaminen ovat uudistuksen keskeisiä osatekijöitä. Näillä toimenpiteillä voidaan vaikuttaa todella merkittävästi epäsuotuisten alueiden kehitykseen, ja se huolestuttaa meitä. Tutkimusten mukaan omassa maassani viljelykäytöstä poistettaisiin puolitoista miljoonaa hehtaaria maata, ja puolet tästä sijaitsee omalla kotiseudullani Castilla-La Manchassa, joka on yksi Euroopan unionin vähiten tuottavista alueista.
Päätös tuotantomääristä täysin riippumattomista tuista vaikuttaa minusta hätiköidyltä etenkin, jos tarkastellaan Yhdysvaltojen muodostamaa ennakkotapausta. Yhdysvallat toteutti vastaavan toimenpiteen vuonna 1996, minkä seurauksena Yhdysvallat maksaa miljardeja dollareita hätäapua maanviljelijöiden menetysten lievittämiseksi.
Euroopan komissio ei myöskään ole vielä selvittänyt parlamentille, miten komission suunnittelema tullijärjestelmä toimisi. Tekosyynä käytetään WTO-neuvotteluja, mutta maltillisemmat, osittain tuotantomääristä riippumattomat tuet riittäisivät liikkumavaran takaamiseksi neuvotteluihin.
Olemme samaa mieltä siitä, että maaseudun kehittämistä on lisättävä, mutta eurooppalaiset maanviljelijät eivät koskaan tule ymmärtämään leikkauksia, joilla ei edistetä tuota kehittämistä. Siksi on luovuttava komission ehdotuksesta, jonka mukaan tukia vähennetään, jotta voidaan tyydyttää muita taloudellisia tarpeita. Ei ole myöskään järkevää tehdä tänään päätöksiä sellaisten laskelmien ja arvioiden perusteella, jotka saattavat muuttua muutaman vuoden kuluessa.
Riisialasta on todettava, että se häviää eniten tässä uudistuksessa. Tuotanto komission ehdottamalla 50 prosentin interventiohinnalla ilman täyttä korvausta sekä Kaikki paitsi aseet -sopimus seurauksineen asettavat yhteisön tuotannon vaakalaudalle. Vaikka meidän on tuettava sitoumuksia, jotka Euroopan unioni on tehnyt näille maille, monien Euroopan maiden kannalta on välttämätöntä myös löytää asiaan ratkaisu.
Nykyiseen riisin yhteiseen markkinajärjestelyyn sisältyy järjettömiä osia, joihin kuuluu etenkin taatun enimmäispinta-alan ylittymistä koskeva rankaisujärjestelmä. Riisialalla rangaistukset ovat äärettömän kovia: rangaistuksen määrä voi olla jopa 50 prosenttia, vaikka ylitys olisikin vain 8 prosenttia. Vilja-alalla rangaistukset suhteutetaan ylitykseen.
Uskon, että riisialalla toivotaan parlamentin, komission ja neuvoston ratkaisevan rangaistuksia koskevan asian ja laativan sellaisen tuen, jolla korvataan kokonaisuudessaan takuuhinnan aleneminen, ja nämä toiveet on otettava huomioon.
Toistan antavani täyden tukeni jäsen Bautistan mietinnölle, jossa myös Euroopan unionin ministerineuvostoa kehotetaan hyväksymään komission ehdotus, jonka mukaan WTO:ssa olisi sovittava kiinteästä tullista. Lisäksi haluan luonnollisestikin kiittää kaikkia esittelijöitä, jotka ovat osallistuneet mietintöjen laadintaan.

Kinnock (PSE).
Arvoisa puhemies, en ole maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan jäsen, ja mielestäni on erikoista, ettei keskustelussa ole puututtu lähes lainkaan siihen, millaisia seurauksia ehdotuksista aiheutuu kehitysmaiden tuottajille ja markkinoille. Puheenvuoroni saattaakin vaikuttaa jokseenkin irrallisesta tänä iltapäivänä kuultuihin puheisiin verrattuna.
Miten voi olla, että tätä tärkeää kysymystä, joka on Cancunissakin avainasemassa, ja sen seurauksia kehitysmaissa on käsitelty niin vähän? Kehitysyhteistyövaliokunnan ja yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen jäsenenä voin tietenkin vahvistaa unionin maatalouspolitiikan olevan tällä hetkellä täysin ristiriidassa EU:n julistaman kehitysmaita koskevan maaseudun kehittämispolitiikan kanssa. Keskustelussa olisi ja on tarpeen käsitellä sitä, miten uudistukset vaikuttavat EU:n julistamiin köyhyyden poistamista koskeviin tavoitteisiin ja kehitysmaita koskeviin kestävän kehityksen tavoitteisiin. Köyhien maiden tappiot maataloustuotteiden viennin menetysten vuoksi ovat vuosittain noin 50 miljardia Yhdysvaltain dollaria.
G8-maat antoivat tänään vaisun lausunnon kaupasta ja uudistuksista. Odotimme vähintäänkin vientitukien lykkäämistä ja sellaisten unionin sisäisten tukien lopettamista, jotka ovat minun ja monen muunkin mielestä vain piilotukia. Meidän on arvioitava, mikä on parasta eurooppalaisten maanviljelijöiden ja tuottajien kannalta. Sen lisäksi meidän on viimeinkin oltava - tai ainakin näytettävä olevamme - valmiita ottamaan keskusteluissa huomioon omaa maanosaamme huomattavasti köyhemmissä maanosissa asuvat ihmiset. Kehotan maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokuntaa ja muitakin, jotka todellakin välittävät Euroopan kansalaisista ja maanviljelijöistä, avartamaan suhtautumistaan maailman maatalouteen.

Procacci (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Fischler, arvoisat neuvoston edustajat, hyvät parlamentin jäsenet, kiitän aluksi esittelijöitä erinomaisesta työstä. Korostan, että yhteisen maatalouspolitiikan väliarviointia voidaan kaiken kaikkiaan vain kannattaa, jos otetaan huomioon vuoteen 2013 saakka asettamamme rahoitusrajoitteet ja etenkin laajentumisesta aiheutuvat uudet haasteet. Huolenaiheita on kuitenkin useita. Ensiksikään emme tunne kaikkia aloja koskevia ehdotuksia, eikä meillä ole yleiskuvaa tilanteesta. Toiseksi komissio voi soveltaa järjestelmää niin kuin se haluaa, kunhan tuotantomääristä riippumattomien tukien periaate on hyväksytty. Meidän on ennen kaikkea yritettävä rauhoitella maanviljelijöitämme. Sen vuoksi pyydänkin neuvostoa sääntelemään tätä järjestelmää mahdollisimman ankarasti ja suojelemaan erilaisia tuotannonaloja sekä ennen kaikkea maanviljelijöiden tuloja.
Toinen asia, joka komission ehdotuksessa huolestuttaa minua suuresti, on työllisyyden edistäminen. Heinäkuussa annetussa ehdotuksessa mainittiin työyksikön peruste. Myöhemmin se poistettiin, ja olemme yrittäneet palauttaa sen tarkistuksilla, sillä katsomme sen olevan välttämätön. Tällä päätöksellä voidaan osittain poistaa se vaara, että tuotantotukien muuttamisella tulotuiksi ei edistetäkään työntekoa pelloilla. Meidän on siis tehtävä kaikkemme näiden uudistusten ja laadun eteen, sillä laatuun panostamalla edistämme maataloutemme kilpailukykyä markkinoilla.

Figueiredo (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, komission ehdotukset eivät ole maanviljelyn etujen mukaisia. Ehdotuksista voi aiheutua vakavia seurauksia perhetiloille sekä pienille ja keskisuurille tiloille, jos joitakin niissä esitettyjä peruslähtökohtia ei muuteta. Sen sijaan, että korjattaisiin nykyistä tukien jakautumisen epätasapainoa maiden, tuotantoalueiden ja tuottajien välillä tai että kiinnitettäisiin erityistä huomiota maiden - esimerkiksi Portugalin - erityispiirteisiin, pyrkimyksenä on periaatteessa varmistaa, että yhteisön talousarvio jäädytetään laajentumisprosessin yhteydessä, sekä edistää maatalousalan maailmanlaajuista vapauttamista tulevia WTO-neuvotteluja silmällä pitäen.
Toimien olennaisena tavoitteena on määrätä tuki viime vuosien perusteella laadittujen aiempien viitetietojen mukaisesti ja varmistaa tukien riippumattomuus tuotantomääristä. Tästä hyötyvät ensisijaisesti suurtuottajat ja maat, joissa maanviljely on kehittyneintä. Kehityksestä jälkeen jääneiden pienten tilojen ja perhetilojen tilanne säilyy ennallaan. Näin ollen toimilla sekä nopeutetaan tuotannon ja maan keskittämistä että muutetaan pysyväksi tilanne, jossa tuet määräytyvät epätasaisesti. Portugali kärsii tästä valtavasti. Lisäksi toimilla edistetään asumista muualla kuin tilalla ja viljelysmailla keinottelua markkinoilla. Toimilla muodostetaan epäreilua kilpailua tukikelpoisten tuotantomenetelmien ja sellaisten tuotantomenetelmien välille, jotka eivät oikeuta tukeen, sekä esteitä etenkin nuorten alalle siirtymiselle.
Emme hyväksy, että tuotantoa tukevista toimista siirrytään sosiaaliavustuksiin. Haluamme aivan erilaista yhteisen maatalouspolitiikan uudistusta, ja olemme harmissamme siitä, ettei tällaista uudistusta tehty, vaikka se olisi ollut väliarvioinnin ansiosta mahdollista. Jotkut maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan hyväksymistä tarkistuksista ovat tervetulleita, mutta useimmat eivät. Kaikkein huolestuttavin on jäsen Cunhan mietintö, joka on vaarallisen samankaltainen kuin komission jäsenen Fischlerin ehdotus. Itse asiassa mietinnössä ei ensinnäkään esitetä todellista ehdotusta mukauttamisesta, ja lisäksi siinä hyväksytään, että jotkut viljelykasveja ja nautaeläimiä koskevat maksut muutetaan tuotantomääristä riippumattomiksi tuiksi. Markkinoiden sääntelyvälineitä on lisättävä, jotta varmistetaan oikeudenmukaiset hinnat, joilla turvataan maataloustuotannon korvaukset. Yhteisön etuuskohtelun periaatteesta on pidettävä kiinni sisämarkkinoiden suojelemiseksi sekä kuluttajien turvallisuuden ja elintarvikkeita koskevan riippumattomuuden edistämiseksi. Samalla on otettava huomioon Portugalin olosuhteet ja erityispiirteet. Aiomme jatkaa toimia näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, käytän puheaikani esittääkseni toiveen, että yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksessa ei tällä kertaa unohdettaisi unionin alueita, joiden ilmasto- ja ympäristöolosuhteet sekä maanviljelyperinteet sopivat erinomaisesti monitoiminnallisen maaseudun kehittämiseen. Näillä alueilla maanviljelyä harjoitetaan pienillä ja keskisuurilla perhetiloilla, joilla toiminta perustuu maaomaisuuteen ja laidunmaihin, ja niiden maidontuotantokyky on hyvä. Liittyessään yhteisöön alueilla ei ollut tarvittavia maitokiintiöitä, joten ne ovat kokeneet kymmeniä tuhansia tiloja hävittäneen malthusilaisen uudistuksen. Nykyään alueille ei myönnetä käytännöllisesti katsoen lainkaan tuotantotukia, mikä tarkoittaa sitä, ettei niille myönnettäisi myöskään tuotantomääristä riippumattomia tukia.
Kyseiset alueet sijaitsevat valtioissa, joissa vallitsee valtava vaje maidon kulutuksen ja tuotannon välillä. Tarkoitan Galiciaa, mutta kyse ei ole ainoastaan minun kotimaastani. Kyse on maista, joiden maitokiintiötä on korotettava, maista, jotka voisivat turvata sisämarkkinansa vaikuttamatta tuotannon tasapainoon Euroopassa. Toivottavasti näitä alueita ei jälleen kerran unohdeta yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksessa.

Daul (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, teitä pyydetään tänään ilmaisemaan mielipiteenne useista maatalouspolitiikan väliarviointia koskevista mietinnöistä. En aio käsitellä mietintöjä. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan puheenjohtajana en voi kuitenkaan sivuuttaa kommentteja, etten sanoisi jopa kritiikkiä, jota jotkut teistä ovat halukkaita esittämään menettelystä, jolla nämä erilaiset mietinnöt hyväksyttiin.
Valitettavasti aikaa oli vähän, ja minä jos kukaan olen pahoillani siitä. Neuvoston puheenjohtajan tavoitteena oli saada parlamentin lausunto asiasta kesäkuun loppuun mennessä. Meille annettiin todella vähän aikaa. Päätimme kuitenkin vastata tähän haasteeseen, jotta ei voitaisi sanoa, että periaate, jonka mukaan Euroopan parlamenttia on kuultava, ainoastaan hidastaa keskustelujen etenemistä.
Tosiasiassa, kun unionin toimielinten kehittämistä koskevassa keskustelussa käsitellään parhaillaan parlamentin toimivaltaa, kuulemismenettelyn viivästyminen olisi voitu tulkita siten, että parlamentin jäsenet eivät kykene käsittelemään asioita avoimesti tai antamaan lausuntoaan osoitetussa määräajassa.
Siksi maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta valitsi menettelyn, jonka ansiosta saatoimme noudattaa asian pikaista etenemistä toivovan neuvoston puheenjohtajan asettamaa aikataulua sekä kunnioittaa maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan jäsenten sananvapautta ja oikeutta esittää tarkistuksia. Tässä onnistuttiin valiokunnan henkilöstön loistavan työn ja myös koordinaattoreiden ansiosta.
Arvoisa puhemies, mielestäni oli välttämätöntä selittää, miksi noudatimme tilanteen kiireellisyyden edellyttämää työmenetelmää ja nopeutimme työntekoa kunnioittaen kuitenkin samalla jäsenten sananvapautta.
Mielestäni tuloksena on kompromissi, johon vaikutti maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan jäsenten halu säilyttää tärkeimmät yhteisen maatalouspolitiikan mukaisesti annetut maatalousmarkkinoiden hallinnointia koskevat säädökset, ja sen ansiosta voidaan myös siirtyä kohti maatalouspolitiikkaa, jossa yleinen etu otetaan entistä tarkemmin huomioon.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, teidän on nyt tehtävä oikeat päätökset, jotta maanviljelijäperheille varmistetaan hyvä tulotaso ja tulevaisuus.

Campos (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ilmoitan aluksi olevani erittäin pettynyt tähän yhteisen maatalouspolitiikan uudistukseen ja haastan komission jäsenen tutkimaan, kolkuttavatko hänen omaatuntoaan vääryys ja syrjintä, joita politiikastanne aiheutuu maanviljelijöille, tai toimet, joilla tuette maaseudun autioitumista ja heikennätte koko unionin uskottavuutta.
Tarkastellaanpa näitä vääryyksiä: Arvoisa komission jäsen, olette vastuussa noin seitsemästä miljoonasta yhteisön maanviljelijästä. Heistä vain kolme ja puoli miljoonaa on oikeutettu suoriin tukiin - vain kolme ja puoli miljoonaa. Näistä kolmesta ja puolesta miljoonasta maanviljelijästä 52 prosenttia saa vain 4,5 prosenttia tuista. Eikö tämä ole tämä ole valtava vääryys? Portugalissa sata maanviljelijää - sata suurinta - saa enemmän tukia kuin 60 prosenttia maan viljelijöistä saa. Haastan teidät tutkimaan omaatuntoanne tämän vääryyden osalta.
Seuraavaksi totean, että komission jäsenen politiikka on syrjivää. Kahdelle tuotannonalalle - vilja-alalle ja nautaeläinalalle - joiden tuotannon osuus yhteisön tuotannosta on yhteensä 21 prosenttia, myönnetään 60 prosenttia tuista. Siis 20 prosentille tuotannosta myönnetään 60 prosenttia kaikesta tukimäärästä. Arvoisa komission jäsen, tätä voidaan sanoa syrjinnäksi! Entistä syrjivämmäksi politiikan tekee se, että nämä kaksi tuotannonalaa ovat eniten vastuussa maaseudun autioitumisesta. Arvoisa komission jäsen, koska ette ole vastustaneet tätä politiikkaa, olette vaikuttaneet osaltanne siihen, että työttömyys on lisääntynyt valtavasti kautta unionin, sillä tästä politiikasta hyötyvät ainoastaan sellaiset tahot, jotka aiheuttavat työttömyyttä, eivätkä tuotannonalat, joilta todella löytyy ihmisille töitä.
Kolmas kommenttini koskee uskottavuutemme romuttumista. Toimielinten tehtävänä on suojella heikoimpia. Arvoisa komission jäsen, olen ollut mukana politiikassa yhtä kauan kuin te, ja toimielinten perusvelvollisuus todellakin on suojella yhteiskunnan heikoimpia jäseniä. Silti te suojelette ainoastaan vahvimpia. Arvoisa komission jäsen, miksi olette poistaneet ylärajan? Jopa Yhdysvallat, jossa on kaksisataa kertaa suurempia yrityksiä, on asettanut ylärajaksi 350 000 euroa. Ehdotukseenne sisältyi alun perin yläraja, mutta poistitte sen, koska se oli mielestänne kohtuuton ja koska raja ei saisi ylittää 100 000:ta euroa. Teidät ja tämä parlamentti kuvataan historiankirjoissa äärettömän epäreiluina ja syrjivinä sekä poliittisen prosessin uskottavuuden turmelijoina.
Böge (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kuluneen vuoden aikana oli tärkeää säilyttää luottamus Agenda 2000 -ohjelmaan. Tänään käsittelemme yhteisen maatalouspolitiikan kehittämisestä edelleen vuoden 2006 jälkeen, ja keskustelussa on otettava huomioon maailmankaupan lait sekä hakijamaiden asianmukainen osallistuminen. Korostaisin sitä, että nyt on aika tehdä vakava ja kestävä päätös yhteisen maatalouspolitiikan tulevaisuudesta. Arvoisa komission jäsen, asiaan vaikuttaa kuitenkin myös maataloutta koskevien päätösten ja maailmankauppaa koskevien keskustelujen päällekkäisyys. Niiden yhdistäminen onnistuu ainoastaan, jos komissio noudattaa koko WTO-neuvottelupakettia tarkasti ja estää kaikenlaisen vesittymisen.
Tämän perusteella haluaisin todeta, että jäsen Kinnockin huomiot maatalouspolitiikan arvioinnista kuulostavat 20 vuotta sitten harjoitetun maatalouspolitiikan arvioinnilta. Jos kehitysyhteistyöpolitiikka saadaan tasapainoon ja jos kaikki teollisuusmaat saadaan noudattamaan sitä, meillä ei ole mitään syytä piiloutua muiden taakse.
Arvoisa komission jäsen, olette aina aivan oikeutetusti sanonut, että ainoastaan taloudellisesti terveet yritykset ovat kestäviä pitkällä aikavälillä. Kestävyyden käsitettä ei tarvitse jatkuvasti päivittää. Sille annetaan riittävä ja kansainvälinen määrittely ja esittely Agenda 21:ssa. Tänään meidän on siis oikeastaan tarkoitus muokata uudelleen komission ehdotukset ja tehdä niistä - mikäli mahdollista - nykyistä käytännöllisempiä ja helposti käsiteltäviä. Samalla meidän on tarkoitus tehdä ehdotuksiin välttämättömät muutokset, mutta muutokset eivät saa olla liian vaativia yritysten tai kansalaisten kannalta. Ottaen huomioon nimetyt 38 direktiiviä ja jäsenvaltioiden mahdollisuudet panna ne hallinnollisesti täytäntöön pyydän lisätoimia vastoinkäymisten välttämiseksi, jotta Euroopan maatalouspolitiikan yksinkertaistamisprosessissa voidaan noudattaa täydellisesti syrjimättömyyden periaatetta.

Fruteau (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, voiko Euroopan unioni edelleen suhtautua välinpitämättömästi toiveisiin, joita viime vuosien elintarvikekriisien ankarasti koettelema yhteiskunta on esittänyt? Onko oikein myöntää 80 prosenttia maataloustuista 20 prosentille maanviljelijöistä? Eikö Euroopan todellakaan tarvitse - nyt kun unioniin ollaan liittämässä 10 uutta valtiota - tarkastella syvällisesti politiikkaansa, jonka osuus talousarviosta on käytännössä lähes puolet?
Arvoisa komission jäsen, olitte oikeassa todetessanne, että kehitys on tärkeämpää kuin nykytilanne ja että ennakointi on tärkeämpää kuin ajanpeluu. Uudistuksenne on rohkea, sillä puollatte tuotantomääristä riippumattomien tukien käyttöönottoa ja näin ollen tuotantoon liittyvien kannusteiden lopettamista. Uudistus on kunnianhimoinen siltä osin, että pyritte lisäämään Euroopan maatalouden monitoiminnallisuutta. Uudistus on merkityksellinen tulevien WTO-neuvottelujen ja unionin lähestyvän laajentumisen kannalta. Pelkään kuitenkin, että uudistus on myös epäreilu, sillä sen ainoana perustana on Euroopan manneralueen tilanne ja koska siinä ei oteta riittävästi huomioon alueellisten olosuhteiden moninaisuutta, joka vaikuttaa etenkin syrjäisimpien alueiden tuotantoon. Nämä alueet eivät ole vielä saavuttaneet yhteisen maatalouspolitiikan alkuperäistä tavoitetta eli maataloudellista omavaraisuutta. Niiden markkinat eivät ole suinkaan yltäkylläisiä, ja ne tarvitsevat kannustimia tilojensa kehittämiseen.
Jos ehdotettuja toimenpiteitä toteutettaisiin automaattisesti syrjäisimmillä alueilla, niistä olisi kiistatta haittaa viime vuosina nähdylle dynaamisuudelle. Tarkoitus ei ole eristää syrjäisimpiä alueita, vaan kyse on yksinkertaisesti siitä, että meidän on otettava huomioon niiden erityispiirteet. Oikeusperusta on jo olemassa 299 artiklan 2 kohdassa, ja nyt tarvitaan poliittista tahtoa. Parlamentin maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta on kantanut vastuunsa antamalla 21. toukokuuta tarkistuksen, jonka minä jätin käsiteltäväksi tavoitteenani varmistaa, ettei uudistusta toteuteta syrjäisimmillä alueilla automaattisesti ja järjestelmällisesti. Nyt on komission ja neuvoston vuoro kantaa vastuunsa.
Menneisyyden tapahtumista on otettava tietenkin opiksi, ja maatalouspolitiikkaamme on mukautettava 2000-luvun haasteisiin. Sitä ei kuitenkaan voida hyväksyä, että yleisten periaatteiden vuoksi uudistus merkitsee unionin heikoimmassa asemassa olevien maanviljelijöiden toiminnan loppumista.

Sturdy (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minua hieman huolestuttaa se, että olen tarkastellut jokseenkin erilaista asiakirjaa kuin muut parlamentin jäsenet. Olen komission jäsenen kanssa hyvin samaa mieltä tuotantomääristä riippumattomista tuista ja kannatan vahvasti niiden käyttöönottoa. On tärkeää pitää järjestelmä yksinkertaisena, välttää tuotantomääristä osittain riippumattomia tukia ja vähentää paperisotaa. Valitkaamme tuotantomääristä täysin riippumattomat tuet. Silloin rahoitus kerrankin päätyy maanviljelijälle. Tähän ajatukseen komission jäsenen periaatteetkin perustunevat.
Yhteisessä maatalouspolitiikassa on ollut aina yhtenä ongelmana se, että rahoitus on päätynyt monikansallisille yhtiöille, kuten valintamyymälöille, eikä oikeastaan lainkaan maanviljelijöille. Minun on vahvistettava todeksi jäsen Kinnockin toteamus, että köyhimmät ihmiset eivät saa rahoitusta. Yhdistyneessä kuningaskunnassa äskettäin kuullun lausunnon perusteella kävi selväksi, että Yhdistyneen kuningaskunnan maanviljelijät kuuluvat tulotasonsa perusteella käytännöllisesti katsoen alhaisimpaan luokkaan: he sijoittuvat kolmanneksi huonoimmalle sijalle. Toivokaamme siis, että rahoitusta myönnetään niille, jotka sitä tarvitsevat.
Minulla on yksi kysymys neuvostolle. Onko uudistuksen taustalla laajentuminen vai WTO? Älkää solmiko liittoa Yhdysvaltojen kanssa, sillä Yhdysvaltojen uusi maatalouslaki on todellakin Euroopan unionin periaatteiden vastainen. Yhdysvallat ei ole millään tavoin kiinnostunut tai huolestunut EU:sta.
Komission jäsenelle esitän kolme lyhyttä kysymystä, ja toivon komission jäsenen vastaavan niihin joko tänään tai ainakin joskus myöhemmin. Kysymykseni liittyvät ongelmiin, jotka koskevat komission tiedonannossa käytettyä viiteajanjaksoa eli vuotta 2002. Jos kansallisen varannon osuus tilojen yhden tulotuen, kuten lisäavustusten, kokonaismäärärahoista nostetaan yhdestä prosentista kolmeen prosenttiin, mistä varat saadaan? Hedelmä- ja vihannesalan ongelmat ovat vaikeita. Mistä saamme rahoitusta esimerkiksi tärkkelysperunalle? Komission jäsen käsitteli asiaa lyhyesti. Toivottavasti hän voi vahvistaa sanansa.
Lopuksi mainitsen tietäväni komission jäsenen muuttaneen kantaansa kesantomaiden biopolttoaineista. Toivottavasti hän pysyy kannassaan ja harkitsee vielä uudelleen kesantomaiden biopolttoaineita.

Izquierdo Rojo (PSE).
Arvoisa puhemies, komission ehdotukset tuotantomääristä täysin riippumattomista tuista ja tukien mukauttamisesta ovat kohtalokkaita monille aloille ja alueille. Tuotantomääristä täysin riippumattomien tukien käyttöönotosta ja tukien mukauttamisesta voi aiheutua esimerkiksi Andalusialle ja muillekin Espanjan alueille suuria vahinkoja. Asteittaisuus tarkoittaa puolestaan sitä, että varoja siirretään Välimeren alueen maataloudelta manneralueen maataloudelle. Sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta saatamme joutua ojasta allikkoon.
Arvoisa komission jäsen, yhteisellä maatalouspolitiikalla on tuotettu pöyristyttävän suuria maataloustuloja muutamille ihmisille, eikä kyse ole aina välttämättä edes maanviljelijöistä. Tällaiset yhteiskunnan kannalta haitalliset vaikutukset olisi pitänyt poistaa uudistuksessa. Näin ei ole suinkaan tehty, vaan esitetyillä ehdotuksilla tästä yhteiskunnallisesta epätasapainosta tehdään pysyvä, ja lisäksi, arvoisa puhemies, näissä ehdotuksissa on unohdettu maanviljelijöinä toimivat naiset ja työssä käyvät maanviljelijät, joilla on suuri vaikutus Euroopan maatalouteen.
Arvoisa komission jäsen, puhuessanne epäsuotuisimmista alueista sanotte kyllä, kyllä, kyllä, mutta ehdotuksistanne kaikuu ei, ei, ei. Epäsuotuisimpiin alueisiin on kiinnitettävä erityistä huomiota, jotta voidaan selvittää, miten tuotantomääristä täysin riippumattomien tukien käyttöönotto vaikuttaa niihin.
Jos tällöin ei sovelleta markkinoita ja maataloustuotteiden jakelua edistävää aktiivista politiikkaa, passiivisuudesta ja satojen menettämisestä aiheutuu hirvittäviä vahinkoja.
Arvoisa komission jäsen, ehdotan, että tutkitte tukien mukauttamisen yhteydessä, mitä alueelliset vahvuudet saattavat tarkoittaa niissä jäsenvaltioissa, joissa maatalous on yksi vahvuuksista.
Lopuksi käsittelen uudistukseen liittyviä kysymyksiä "miten?" ja "milloin?". Kysymykseen "miten?" voidaan vastata neuvottelujen osalta, että Espanja uhkaa jäädä eristyksiin ja häviölle, sillä sen maatalousministeri on vahvasti torjunnan kannalla. Hänen olisi korjattava tämä vakava neuvotteluvirhe.
Kysymyksen "milloin?" osalta voidaan todeta, että asiassa on edetty jokseenkin hätäisesti, ja jos jatkamme yhtä kiireisellä aikataululla, saamme pian laatia uuden uudistuksen.

Santini (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, vaikka uudistusehdotukset olisivat kuinka kattavia tahansa, ne eivät koskaan täytä Euroopan erilaisten viljelyjärjestelmien vaatimuksia. Siksi olikin väistämätöntä, että keskustelu muodostuisi kiivaaksi ja muuttaisi luonnettaan parlamentin jäsenten esittämien erilaisten näkökulmien mukaan.
Siirryn heti käsittelemään asiaa, joka minua kiinnostaa. Olen kotoisin vuoristoalueelta, ja haluan välittää tähän keskusteluun vuoristoalueilla asuvien ja työskentelevien ihmisten mielipiteet. Tuemme siirtymistä markkinakeskeisyydestä, toisin sanoen tuotantokeskeisyydestä, tilakeskeisyyteen, ja tuemme myös ehdotusta, jonka mukaan mukauttamisen ansiosta kertyneet säästöt ohjataan maaseudun kehittämiseen. Vaikka olemme nähneet lukuisia esimerkkitapauksia haluttomuudesta ratkoa vuoristoalueita koskevia ongelmia ja vaikka vuoristoalueita ei mainita lainkaan tässä uudistuksessa, tulevaisuus näyttää valoisalta. Vihdoinkin - ensimmäistä kertaa - suhtaudutaan vakavasti monille epäsuotuisille reuna-alueille välttämättömään monitoiminnallisuuteen. Monitoiminnallista maataloutta on harjoitettu aina vuoristoalueilla, joilla maanviljelijöiden on ensisijaisen toimintansa lisäksi valvottava metsätalouden kehittämistä ja vesistöjä, huolehdittava eläinten terveydestä ja suojeltava ympäristöä maatalouden ja matkailun etujen mukaisesti.
Tämä tarkoittaa myös, että on varmistettava mahdollisimman huolellisesti sellaisten alueelle tyypillisten tuotteiden ja kapean alan tuotteiden laadukkuus, jotka ovat jo jonkin aikaa menestyneet erittäin hyvin ja olleet tuottavia markkinoilla. Näin voitaisiin saada yksi jos toinenkin nuori maanviljelijä jäämään vuoristoalueille. Tämä ei kuitenkaan riitä. Monitoiminnallinen maatalous tuo alueelle lisäarvoa, ja siksi olisi oikein maksaa siitä asianmukaisesti. Heinän niittämisestä myönnettävät naurettavat tuet eivät riitä. Vuoristoalueilla työskenteleville ja siellä yleishyödyllisiä palveluja tarjoaville henkilöille on järjestettävä kunnolliset ja vakiintuneet lisätulot. Muutoin jo alkanut joukkolähtö jatkuu, mistä on välttämättömänä seurauksena vuoristoalueiden autioituminen.

Kreissl-Dörfler (PSE).
Arvoisa komission jäsen, arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen tyytyväinen maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan esittämiin mietintöihin, vaikkakaan ehdotukset eivät varmasti ole kaikkien alueiden osalta riittäviä. Olen kokenut saman suu- ja sorkkatautia koskeneen mietinnön yhteydessä, joten haluan kiittää myös valiokunnan jäseniä erittäin raskaasta työstä. Useat asiat, joista on neuvoteltu, ovat kuitenkin vielä toteuttamatta. Myös monet komission jäsenen Fischlerin ehdotuksista, jotka ovat mielestäni oikean suuntaisia ja joita kannatan suurelta osin, on valitettavasti pantu täytäntöön puutteellisesti joillakin alueilla. Komission jäsen tietää tämän varsin hyvin. Meidän on lopetettava tämä kaiken hajottaminen ja alituinen uudelleenselvittäminen, sillä voimme neuvotella loppujen lopuksi vain kokonaisuudesta. Maailman kauppajärjestö tietenkin edellyttää, että noudatamme tiettyjä sääntöjä. Jos mietitään, mitkä hallitukset osallistuivat vuosina 1986-1999 Marrake?in kierroksen ja Uruguayn kierroksen neuvotteluihin ja mitkä hallitukset allekirjoittivat sopimukset vuoden 1993 tai 1994 lopulla, havaitaan, että poisjääneitä oli monilla alueilla.
Vaikka olenkin kotoisin Etelä-Baijerista, olen tietenkin sitä mieltä, että on väärin nostaa maitokiintiöitä. Monia muitakin interventiohintoja on tarkistettava - myös rukiin interventiohintaa - sillä kaikkea ei voida hävittää kerralla tai yhdessä päivässä. Se ei onnistu. Lisäksi haluan tehdä selväksi sen, että kannatan Euroopan unionin yhtenäisyyttä ja varojen siirtämistä vähävaraisemmille alueille ja maille niiden kehittymisen edistämiseksi. En kuitenkaan ymmärrä, miksi esimerkiksi varat, jotka vähennetään useilta muita arvostetummilta toimilta, olisi annettava komissiolle, jotta se voi jakaa ne muille toimille. Varat olisi käytettävä kokonaisuudessaan toissijaisuusperiaatteen mukaisesti näiden kahden pilarin toimiin alueilla, joilta ne ovat peräisin. Muutoin, jos suoraan sanotaan, monet joutuvat tosiasiassa kahdesti maksajan osaan.
Komission jäsenen Fischlerin ehdottamat uudistukset ovat välttämättömiä, ja ne olisivat välttämättömiä myös ilman kymmentä liittymiseen valmistautuvaa maata ja ilman Maailman kauppajärjestöä, sillä kukaan parlamentin jäsenistä ei voi tosissaan väittää, että järjestelmä olisi nykyisellään oikeudenmukainen. Se ei ole oikeudenmukainen. Tuotantomääristä riippumattomien tukien käyttöönotolla mitä erilaisimmilla alueilla lisätään oikeudenmukaisuutta, ja kuten kaikki tiedämme, jonain päivänä käyttöönotto on kokonaisvaltaista; se on vain ajan kysymys. Mitään ei edistetä sillä, että kaikki ajattelevat vain omaa aluettaan ja toteavat, että siellä ja siellä ei pitäisi tehdä mitään. Niin ei ongelmaa ratkaista.
Vielä muutama sana kehitysmaista. Olen todella tyytyväinen, että ne on vähitellen otettu huomioon. Kaikki paitsi aseet -aloitteella ei tapeta ketään eikä se maksa mitään. On kuitenkin tutkittava, mitkä maat yrittävät myydä vähäistä tuotantoaan, koska tarvitsevat muita ratkaisevan tärkeitä hyödykkeitä. Asiaa on tutkittava. Euroopan unioni on vuosikymmeniä polkenut ylituotantonsa hinnat maailmanmarkkinoiden tasolle ja pakottanut kehitysmaat ostamaan niitä, jolloin monet kehitysmaiden maanviljelijät ovat menettäneet toimeentulonsa. Tätäkin asiaa olisi hieman pohdittava.

Maat (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, ryhmäni mielestä komission jäsen jää historiaan tuotantomääristä riippumattomia tukia kannattaneena komission jäsenenä. Jos haluamme varmistaa onnistuneet WTO-neuvottelut, meidän on valittava kahdesta vaihtoehdosta, ja tällöin valitsemme mieluummin tuotantomääristä riippumattomat tuet kuin hinnanalennukset. Jos neuvosto ja komissio ovat kuunnelleet tarkasti, ne ovat huomanneet, että tämä on joka tapauksessa parlamentin noudattama suuntaus.
CDA:n (kristillisdemokraatit) edustajat Euroopan parlamentissa ovat olleet tyytyväisiä voidessaan edistää kompromissiratkaisun syntymistä jäsen Cunhan mietinnön osalta. Mietintöön sisältyy useita näkökohtia, jotka kiinnostavat meitä, ja olemme korostaneet niitä tarkistuksilla. Ensin mainittakoon kesantomaat. Katsomme, että vuoroviljelyyn on myönnettävä mahdollisuus ja että päätösvalta pitäisi olla maanviljelijällä sen sijaan, että päätös tehtäisiin pysyvästi kymmenen vuoden ajaksi. Toiseksi viljelyksellä, jolle myönnetään tuotantomääristä riippumatonta tukea ja jolla voidaan mahdollisesti kasvattaa muitakin tuotteita, ei saa missään tapauksessa kasvattaa vapaita tuotteita kuten syötäväksi tarkoitettuja perunoita ja vihanneksia. CDA on jättänyt käsiteltäväksi tässä tarkoituksessa tarkistuksen, jonka Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä on hyväksynyt.
Kolmas kommenttimme on hieman kiistanalaisempi. Olemme tyytyväisiä siihen, että tiloilla, joihin sovelletaan tuotantomääristä riippumattomia tukia, tuen mukauttamisesta vapautetun tukiosuuden määrä nostetaan tilakohtaisesti 5 000 eurosta 7 500 euroon, mutta summa on mielestämme liian pieni. Euroopan kristillisdemokraattien on tarkoitus suojella perheasioita, ja enimmäismäärä olisi mielestämme nostettava 10 000 euroon tai 15 000 euroon. Tosiasiassa CDA:n jäsenet ovat jättäneet yhdessä brittikollegojensa kanssa käsiteltäväksi tarkistuksen, jossa summaksi esitetään 10 000:ta euroa. Espanjan edustajat ovat jättäneet käsiteltäväksi tarkistuksen, jossa summaksi esitetään 15 000:ta euroa. Kannatamme kumpaakin tarkistusta.
Maitoalaan liittyvien uudistusten osalta tuemme jäsen Jegglen mietintöä, ja osaksi CDA:n esittämän tarkistuksen perusteella kannatamme huomattavasti suppeampaa tuotantomääristä riippumattomien tukien käyttöönottoa ja muutosta. Katsomme, että ensin on saavutettava viiden prosentin taso, odotettava WTO-sopimusta ja mahdollisesti pantava Berliinin sopimus kokonaisuudessaan täytäntöön. Kaikkien maitoalan uudistusta kannustavien - tarkoitan erityisesti jäsen Kinnockia - olisi ymmärrettävä, että Euroopan unioni on menettänyt vuoden 1983 jälkeen viisi prosenttia maailmanmarkkinoista, mutta tämä tuotanto ole hyödyttänyt kehitysmaita vaan toisia rikkaita maita. Jos ei mietitä seurauksia ja sanotaan, että Euroopan maitopolitiikkaa on purettava entisestään, kyse on kateederisosialismista. Se on halpamaista kateederisosialismia. Kannatan kaikenlaista kehitysyhteistyötä koskevaa keskustelua, jos keskustelua käydään niiden sopimusten perusteella, jotka Eurooppa on tehnyt 48 köyhimmän maan kanssa. Ennen keskusteluja on myös tarkasteltava Euroopan maanviljelijöille ja kehitysmaiden maanviljelijöille koituvia seurauksia. Jos näin ei tehdä, Euroopan maanviljelijät ovat helppoa saalista kehitysyhteistyötä koskevissa keskusteluissa. Parlamentin jäsenenä kieltäydyn osallistumasta tällaiseen toimintaan.

Folias (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa myös arvoisa ministeri ja neuvoston puheenjohtaja, mutta valitettavasti hän ei ole paikalla.
Kiitän aluksi kaikkia esittelijöitä, jotka ovat käsitelleet tätä tämänpäiväisen keskustelun aiheena olevaa erittäin tärkeää asiaa. Ensisijaisesti kiitän jäsen Cunhaa pääteoksesta, josta en ole lainkaan kateellinen. En haluaisi olla hänen asemassaan, mutta onnittelen häntä kuitenkin työn tuloksesta.
Haluan välittää teille Kreikan maanviljelijöiden huolestuneisuuden ja epävarmuuden siltä osin, että Välimeren alueen tuotteita ei mainita yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksessa. Maanviljelijät ovat huolestuneita myös siitä, mitä on odotettavissa seuraavassa vaiheessa, kun toisella neuvottelukierroksella neuvottelemme Välimeren alueen tuotteista Maailman kauppajärjestön Cancunin kierroksen jälkeen. Olemme huolestuneita. Toivottavasti huolemme osoittautuu turhaksi, mutta kunnes toisin osoitetaan, olemme huolissamme.
Katsomme, että 5 000 euron raja on todella alhainen. Sitä on nostettava huomattavasti, jos todella haluamme, että tuotantoa kehitetään ja kaikkia niitä edellytyksiä valvotaan, joita tarvitsemme maatalousalan tulevaisuusnäkymien parantumiseksi.
Lisäksi haluan todeta olevani vakuuttunut, että epäsuotuisten saarialueiden, joita on erityisesti Kreikassa, ja vuoristoalueiden kaikkialla Euroopan unionissa on saatava erityiskohtelu. On varmistettava, että ihmiset jäävät kyliinsä ja maatiloilleen eivätkä muuta työttömiksi kaupunkilaisiksi.
Suhtaudun myönteisesti suunnitelmaan, jonka mukaan maataloustuotannosta tehdään liiketoimintaa. Haluaisin kuitenkin nähdä, kuinka maanviljelijät muutetaan liikemiehiksi.
Lopuksi totean, että suhtaudumme selvästi kaikki myönteisesti Euroopan unionin laajentumiseen 10 uudella jäsenvaltiolla, mutta haluaisin, ettei laajentumista maksateta ainoastaan maanviljelijöillä.

Doyle (PPE-DE).
Käsiteltävänämme on kaksi väliarviointiin liittyvää kysymystä. Ensimmäinen liittyy ehdotuksen yksityiskohtiin ja toinen ajoitukseen. Tuotannosta riippumaton tuki on uudistuksessa keskeisellä sijalla, ja se tarkoittaa jo itsessään melkoista mullistusta. Vaikka siihen liittyy riskejä ja hyötynäkökohtia, olen vahvasti sitä mieltä, että tuotantomääristä osittain riippumattomien tukien käyttöönottoon liittyy paljon enemmän riskejä, jos sääntelyä ei vähennetä. Suhtautukaamme varoen erilaisiin tuotannosta riippumattoman tuen malleihin! Jopa kollegamme Cunhan ehdotuksesta on esitettävä terve varoituksen sana, sillä sen mukaan tuotantomääristä riippumaton tuki koskisi kotimaassani Irlannissa urospuolisia nautaeläimiä mutta ei emolehmiä. Tästä seuraisi vasikoiden hintojen romahdus. Suhtautukaamme varoen ehdotuksiin, jotka koskevat tuotantomääristä osittain riippumattomia tukia.
Markkinasuuntautuneisuutta on lisättävä sääntelyn aiheuttaman taakan keventämiseksi ja WTO-neuvottelujen hyödyntämiseksi. En kuitenkaan ole vakuuttunut tästä toisesta kysymyksestä, vaikka komission jäsen onkin monesti vakuutellut, että olemme pelanneet korttimme oikein WTO:ssa. Tarkastellaanpa edellistä GATT-neuvottelukierrosta: EU vaihtoi maatalouteen liittyvät oikeutemme periaatteessa muihin aloihin, jotka eivät liity maatalouteen. Lupasimme markkinoille pääsyn, ja EU piti lupauksensa, mutta emme saaneet sitä vastaan minkäänlaisia markkinatakuita. Tosiasiassa Yhdysvallat on antanut syyskuun 11:nnen tapahtumien seurauksena enemmän kansallisia tukia kuin vuosikymmeniin, ja samaan aikaan EU on vähentänyt tuotantoaan. WTO-neuvotteluissa Yhdysvallat sitten ilmoittaa selkeästi haluavansa lisää lupauksia. Kuluttajat, olkaa varuillanne! Yhdysvaltalaiset eivät ole sanoneet mitään, kuten ei Harbinsonkaan, mikä saisi minut vakuuttuneeksi siitä, että hyödymme paljastamalla korttimme. Itse asiassa viesti on selvästi päinvastainen. Millä todennäköisyydellä tuontitulleja ollaan edelleen alentamassa noin 36 prosentilla eikä 60 prosentilla, kuten on ehdotettu? Ei kovinkaan suurella. Päätöstä ei ole vielä tehty, ja olemme ottamassa ennen Cancunin konferenssia melkoisen riskin Euroopan talouspolitiikan kannalta ratkaisevan tärkeässä asiassa eli yhteisessä maatalouspolitiikassa.
Komission jäsenen ehdotusten ajoitus on vaarallinen ja joidenkin mielestä uhkarohkea. Ehdotusta, jonka mukaan mukautusraja olisi 5 000 euroa, ei voida hyväksyä, vaikka luvattaisiin, että investointeja maaseudun kehittämiseksi lisätään. Jos otetaan köyhiltä ja annetaan toisille, toimitaan päinvastoin kuin Robin Hood, ja tällainen toiminta on parhaassakin tapauksessa järjetöntä. Tukien asteittainen alentaminen uuden maitoalan yhteisen markkinajärjestelyn luomiseksi eli tuotantomääristä riippumattomien tukien käyttöön ottamiseksi maitoalalla vaikuttaa - ainakin Irlannin osalta - järjettömältä, kun otetaan huomioon väliarvioinnin taustalla olevat tuotantomääristä riippumattomat tuet.
Jokaisella maalla on luettelo omista erityistapauksistaan. Ne voivat koskea nuoria maanviljelijöitä, tauteja, maanviljelijöiden varhaiseläkkeitä, seuraajan oikeuksia ja henkilöitä, joiden investoinnit viiteajanjaksolla ovat olleet mittavia. Heistä on pidettävä huolta. Meillä on velvollisuus huolehtia kehitysmaiden maanviljelijöistä, joille voimme antaa ja annammekin vapauksia maailmanlaajuisesti, mutta eurooppalaisina lainsäätäjinä meidän ensisijaisena velvollisuutenamme on huolehtia omista maanviljelijöistämme ja EU:n - maailman suurimman maataloustuottajan ja talousalueen - maatalouden kestävyydestä.
Keppelhoff-Wiechert (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tänään on monessa puheenvuorossa käsitelty EU:n maatalouspolitiikan rahoittamista. Mielestäni viime vuosien yleistilanne on suosinut enemmän kuluttajia kuin maanviljelijöitä. En koskaan väsy muistuttamaan, että Euroopan unionin kansalaisten ruokaan käyttämä rahamäärä on jatkuvasti laskenut viime vuosikymmenien aikana. Luvut osoittavat, että ne, jotka kymmeniä vuosia sitten kuluttivat 40 prosenttia tuloistaan ruokaan, kuluttavat siihen nyt keskimäärin 14 prosenttia. Elintarvikkeiden arvostus on siis noussut, ja EU:n tuella viljelijät tuottavat elintarvikkeita ja huolehtivat maaseudusta ehkä jopa kunnallisia tiloja edullisemmin. 
Ajatukseni eurooppalaisesta maatalousmallista on pysynyt samanlaisena jo vuosia. Haluaisin Euroopan unionin alueella toimivien viljelijöiden jatkavan yhteistä tehtäväänsä korkealaatuisten tuotteiden tuottajina ja kulttuurimaiseman hoitajina ja säilyttäjinä. Siksi meidän mielestäni pitäisi nyt todellakin käydä keskustelua yhteisestä maatalouspolitiikasta varmistaaksemme, että tuo tehtävä saadaan pitkällä aikavälillä suoritettua vaikeassakin ympäristössä, ei vain Saksassa vaan kaikkialla Euroopassa.
Arvoisa komission jäsen, tänään on keskusteltu paljon teidän ehdotuksistanne, mutta mikäli oikein ymmärsin, olette kenties valmis kompromissiin parin tuotannosta riippumattomia tukia koskevan kohdan osalta. Puolueeni maanviljelijät vaativat selkeämpää eroa viljelytuotannon ja karjankasvatuksen välille. Sen vuoksi pidän erittäin tärkeänä yhteisen maatalouspolitiikan jatkuvaa ja johdonmukaista kehittämistä sekä maitoa koskevan määriin perustuvan markkinapolitiikan kehittämistä.

Arvoisa komission jäsen, olen vakuuttunut siitä, että päätös olisi saatava aikaan nyt, kuten aina itse sanotte. Mietinnöt ovat saatavilla ja odotan kiinnostuneena, mihin tulokseen neuvosto niiden suhteen päätyy. Meidän on hyödynnettävä tämä neuvottelumahdollisuus. Haluan lopuksi kannustaa teitä noudattamaan ehdotuksiamme. Yhdessä toimimalla pääsemme maatalouden kannalta parhaisiin tuloksiin, ja esimerkiksi minä haluan olla teidän puolellanne.

En voi kuvitella, mitä mielenkiintoa teillä olisi ryhtyä johonkin sopimattomaan toimintaan. 
(Suosionosoituksia)

Parish (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kiitän komissiota radikaaleista ehdotuksista tuotantomääristä riippumattoman tuen osalta. Pelkäänpä, että parlamentin esittämät ehdotukset ovat aivan liian varovaisia, ja mielestäni meidän olisi siirryttävä tuotantomääristä riippumattomiin tukiin. Jos siirrymme tuotantomääristä osittain riippumattomiin tukiin, on toimittava alakohtaisesti eli ei siten, että jokaisella alalla jotkin tuet olisivat tuotantomääristä riippumattomia. Hyvä jäsen Cunha, tiedätte minun pitävän ehdotusta tältä osin järjettömänä.
Maanviljelijät tarvitsevat selkeän suunnan toiminnalleen. Ministerineuvoston on tehtävä päätös, jotta maanviljelijät voivat suunnitella tulevaisuuttaan. Emme halua, että luodaan tuotantomääristä täysin riippumattomiin tukiin perustuva sekamelska. Epäsuotuisten alueiden edunvalvontaan on omat keinonsa eikä siihen tarvitse käyttää tuotantotukia. Komission jäsenen ehdottama tuotantomääristä riippumattomien tukien järjestelmä auttaa meitä WTO-neuvottelukierroksella. Lisäksi se helpottaa laajentumista. Ollaksemme rehellisiä, useiden jäsenyyteen valmistautuvien maiden olisi vaikea toteuttaa samanlaista tuotantomäärään perustuvaa tukijärjestelmää kuin se, jota me sovellamme. Mitä järkeä on pyytää niitä toteuttamaan järjestelmiä, jotka vuoden tai kahden kuluttua muutetaan kokonaan?
Meidän on myönnettävä, että 25 jäsenvaltion maatalouspolitiikka on erilaista kuin nykyisten 15 jäsenvaltion maatalouspolitiikka. Siksi meidän on toimittava varovasti.
Euroopan on pystyttävä myös WTO-neuvottelukierroksella pitämään puolensa ja kohdattava rohkeasti sekä Yhdysvallat että kehitysmaat. Meidän on tuettava omia maanviljelijöitämme mutta ei kehitysmaiden kanssa käytävän kaupan kustannuksella. Täällä esitetyt ehdotukset auttavat meitä tukemaan eurooppalaista maataloutta ja eurooppalaisia maanviljelijöitä sekä arvostamaan eurooppalaisia veronmaksajia, jotka toisinaan unohdetaan.

Fischler
. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hyvät kollegat, haluan aluksi kiittää teitä kaikkia puheenvuoroistanne, jotka osin kriittisinäkin olivat rakentavia ja asianmukaisia. Haluan myös vakuuttaa kaikille, jotka vaativat Euroopan parlamentille yhteispäätösmenettelyä maataloutta koskevissa asioissa, että saatte siinä asiassa komission täyden tuen ja kaiken henkilökohtaisen tukeni.

Jokainen Euroopan politiikassa mukana oleva tietää, että kompromisseja tarvitaan yhteisten etujen ajamisessa ja yhteisessä päätöksenteossa. Kompromissien on kuitenkin oltava hyvin perusteltuja, ja nämä perusteet on säilytettävä, koska ne muodostavat uudistuksen sisällön. Komissio ei voi eikä halua poiketa tästä periaatteesta.

Komission tekemien ehdotusten hyväksymistä on kuitenkin käsitelty viimeaikaisissa eri aiheista käydyissä keskusteluissa. Tällaisia ehdotuksia ovat esimerkiksi tuen saamiselle asetettavien täydentävien ehtojen sisällyttäminen tärkeimpiin säännöksiin tarkoituksena hallinnon yksinkertaistaminen; täydentäviä ehtoja koskevien tukien maltillinen lisääminen siltä osin kuin jäsenvaltioissa on jäljellä määrärahoja; valmisteluajan pidentäminen perustettaessa hallinnollisten neuvontapalveluja, jotka aluksi olisivat vapaaehtoisia ja jotka myöhemmin muutettaisiin pakollisiksi; joustavampien maksuaikojen asettaminen jäsenvaltioiden suorien tukien ennakkomaksujen suorittamiseen; joustavuuden lisääminen vaikeissa ja ongelmallisissa tilanteissa laskemalla ja myöntämällä yhdenmukainen palkkio sekä antamalla jäsenvaltioille mahdollisuus lopettaa tiettyjen hedelmien viljely tukeen oikeutetulla alueella; kesannointialan säilyttäminen ja mahdollisuus vuoroviljelykasvien kasvattamiseen kyseisellä alalla kesannoinnin aikana; maitopalkkioiden tuotantomäärästä irrottamisen lykkääminen hallinnoinnin helpottamiseksi; sekä maatalouden ympäristötoimiin tarkoitetun rahoitustuen määrän joustavuuden lisääminen ja tukisummien tilapäinen nostaminen alueilla, joilla on erityisiä ympäristörajoituksia. Joistakin muista aiheista on käytävä vielä enemmän keskustelua, jotta ratkaisuihin päästään. Puheenjohtajavaltio ryhtyy varmasti toimiin yhdessä komission kanssa heti ensi viikolla pidettävässä neuvoston kokouksessa.
Eräs keskustelun kohteena olevista aiheista on suorien tukien irrottaminen tuotantomääristä, joka on monitahoinen toimenpide. Sen toteuttamiseksi on varmasti monia mahdollisuuksia, mutta erityisen tärkeää on saavuttaa tuotannosta riippumattomille tuille asetetut päätavoitteet. Näitä tavoitteita ovat tukipolitiikan yksinkertaistaminen, järjettömien menekinedistämistoimien välttäminen, markkinasuuntautuneen yrittäjähenkisen kaupan vahvistaminen ja kaupan vääristymisen välttäminen. Etenkään meidän ei tulisi unohtaa, että tuotannosta riippumaton tuki tarkoittaa, että tukea myönnettäessä viljelijöiden taskuihin jää kaksi kertaa enemmän rahaa kuin ennen. OECD osoitti tämän jälleen hiljattain.

Muita tärkeitä aiheita, joista yhä tarvitaan avointa keskustelua, ovat muun muassa uloimpien reuna-alueiden ja merentakaisten alueiden kohtelu. Tässäkin on tärkeää vaalia perusperiaatteita. Tämä tarkoittaa, että sekä näiden alueiden erityispiirteet että POSEI-asetuksissa esitetyt tavoitteet on otettava huomioon. Haluan myös välittää eri tahoilta tulleen toiveen vielä kohdennetummin toteutettavasta yhteisen maatalouspolitiikan kahden pilarin vahvistamisesta. Tuskin yllätytte, että otan mielelläni vastaan ideoita siitä, miten näitä kahta pilaria voidaan vahvistaa jopa suunniteltua voimakkaammin.

Palatkaamme vielä kerran lyhyesti kysymykseen tukien sitomisesta tuotantoon, koska hyvin monet täällä ovat puhuneet tuotannosta osittain riippumattomista tuista. Mielestä ajatus tukien irrottamisesta tuotantomääristä asteittain pitkällä aikavälillä tai tietyn prosenttiosuuden irrottaminen tuotannosta riippumattomaksi kunkin tuen osalta on ongelmallinen. Tällaiset osittain tuotannosta riippumattomien tukien yhdistelmät merkitsevät loppujen lopuksi sitä, että olemassa olevan järjestelmän huonot puolet jäävät ennalleen eikä uuden järjestelmän etuja oteta huomioon. Meidän on sen vuoksi oltava hyvin varovaisia tässä asiassa. Nykyisen järjestelmän erityinen epäkohta on se, ettei maanviljelijöillä ole vapautta päättää tilojaan koskevista asioista. Toinen epäkohta on se, että maanviljelijöiden menot kasvavat lisääntyneen ja monimutkaisemman byrokratian vuoksi ja erityisesti se, että heiltä evätään yrittämisen vapaus.

Nostan vielä lopuksi esiin kysymyksen interventiohinnoista, joita jotkut teistä ovat voimakkaasti kritisoineet kysyen, miksi edes haluamme tai tarvitsemme markkinoita tasapainottavaa välinettä tulevien kymmenen vuoden aikana. Pääasiallinen syy siihen on se, että vertailtaessa Agenda 2000:n pohjana käytettyjä markkinaennusteita niihin ennusteisiin, joita samat instituutit, esimerkiksi Fabri, nyt julkaisevat, aiemmista hyvin positiivisista odotuksista on jouduttu tinkimään huomattavasti. Esimerkiksi vehnän osalta tuotanto on laskenut 14 prosenttia, ohran 10 prosenttia, maissin 16 prosenttia, voin 37 prosenttia ja rasvattoman maitojauheen osalta yli 30 prosenttia.
Miten sitten pystymme laskemaan interventiohintoja 5 prosentilla? Se onnistuu vain, koska olimme huomattavasti varovaisempia nämä ennusteet saadessamme ja voimme siksi nyt edetä maltillisemmin. Toimimattomuus sen sijaan järkyttäisi markkinoiden tasapainoa, mikä loisi paineita laskea hintoja. 
Viimeinen huomioni koskee Välimeren alueen tuotteita. Haluan korostaa, että kun päätös tehdään ensi viikolla neuvostossa, me aiomme yhdessä komission kanssa painostaa maatalousneuvostoa antamaan julistuksen, jossa kaikille Välimeren alueen tuotteille taattaisiin tasa-arvoiset mahdollisuudet myös uuden järjestelmän aikana.

Puhemies.
Paljon kiitoksia, komission jäsen Fischler.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana kyselytunti (B5-0097/2003). Komissiolle esitetään seuraavat kysymykset.
Pahoittelen sitä, että kyselytunti osuu esityslistallamme aina tai lähes aina sellaiseen kohtaan, että se joudutaan aloittamaan myöhässä. Aloitamme tänään 30 minuuttia myöhässä, minkä vuoksi meidän on suoriuduttava siitä mahdollisimman nopeasti. Luotan kaikkien jäsenten yhteistyöhön.
Osa I
Puhemies.
Kysymyksen nro 22 esittäjä on Stavros Xarchakos. Kysymyksen laatijan sijaisena on Folias (H-0317/03).

Aihe: Toimet vaarallisen SARS-viruksen torjumiseksi
Tappava SARS-virus on herättänyt aiheellisesti levottomuutta kaikkialla maailmassa. Mitä välittömästi toimeenpantavia toimia virukselta suojautumiseksi komissio on ehdottanut jäsenvaltioille?

Byrne
. Komissio on omaksunut ennakoivan ja johtavan roolin SARS-epidemian (vakava äkillinen hengitystieoireyhtymä) leviämisen estämisessä. Kuten neuvosto on todennut SARSista äskettäin 6. toukokuuta 2003, asiasta on huolehdittu EU:ssa päätöksen N:o 2119/1998/EY mukaisesti yhteisöön perustetun tartuntatautien epidemiologisen seurannan ja valvonnan verkoston avulla. Verkosto on ollut hyvin tehokas perusta nopealle tiedonvaihdolle EU:ssa ja koordinoidulle toiminnalle, johon EFTA- ja ehdokasmaat ovat osallistuneet täysimääräisesti yhteistyössä Maailman terveysjärjestön (WHO) kanssa.
SARSia käsittelevässä ylimääräisessä istunnossaan neuvosto hyväksyi yleisesti suuntaviivat, jotka komissio on kehittänyt verkoston komitean avustuksella. Vaikka terveyden suojelemista koskevien toimenpiteiden soveltaminen on jäsenvaltioiden viranomaisten tehtävä, välittömien ja tulevien toimien osalta pyritään huolehtimaan ensisijaisesti seuraavista asioista: kaikkien SARS-epäilyjä herättävien tapausten nopea havaitseminen tehokkaan valvonnan avulla, kaikkien infektioriskin alaisten henkilöiden suojeleminen eristämällä SARS-potilaat tehokkaasti sairaaloissa ja toteuttamalla tarvittavat toimenpiteet hoitohenkilöstön suojelemiseksi sekä erityisen huomion kiinnittäminen SARSin leviämiseen merkittävästi vaikuttaneeseen lentomatkailuun. Lentomatkailussa toteutettavia varotoimenpiteitä ovat etenkin epidemia-alueilta poistuvien matkustajien seulonta standardoitujen testien avulla, matkustajien opastaminen koneessa ja tehokkaan tiedotuksen järjestäminen epidemia-alueilta saapuville yhteisön maahantulopaikoissa. Lisäksi leviämistä voidaan estää lisäämällä ammattihenkilöstölle ja yleisölle suuntautuvaa tiedottamista sekä huolehtimalla oikein ajoitetusta ja täsmällisestä tiedottamisesta ja tietojen jakamisesta yhdessä muiden maiden, erityisesti ETA- ja EFTA-maiden, hakijamaiden ja ehdokasmaiden sekä Maailman terveysjärjestön kanssa. Yhteistyötä olisi lisäksi kehitettävä muiden kumppanien, kuten lentoyhtiöiden sekä massatapahtumia järjestävien tahojen, kanssa.
Neuvosto pani merkille myös komission aikomuksen esittää ehdotus eurooppalaisen tautientorjuntakeskuksen perustamiseksi.

Folias (PPE-DE).
Kiitän komission jäsentä parlamentin jäsenen Xarchakosin puolesta, joka oli estynyt saapumasta paikalle pakottavien esteiden vuoksi.

Puhemies.
Kysymyksen nro 23 esittäjä Lennart Sacrédeus (H-0314/03):

Aihe: Ihmisoikeusloukkaukset Kuubassa
Tämä vuoden maaliskuussa Kuubassa vangittiin 78 opposition jäsentä. Huhtikuussa järjestettiin pikaoikeudenkäynnit ilman asianmukaista puolustusta ja ilman puolueettomien henkilöiden läsnäoloa, joiden seurauksena syytetyille langetettiin 15 ja 28 vuoden vankeusrangaistukset. Vangitut suorittavat nyt rangaistustaan epäinhimillisissä olosuhteissa eritysselleissä tai yhdessä piintyneiden rikollisten kanssa usein niin kaukana kotoaan, että perheenjäsenten tapaaminen on mahdotonta. Nämä olosuhteet loukkaavat selvästi ihmisoikeuksia.
Kun otetaan huomioon, että komissio on hiljattain avannut toimiston Havannassa ja että Cotonoun sopimus sisältää ihmisoikeuksia koskevia säännöksiä, mitä komissio aikoo tehdä varmistaakseen poliittisten vankien vapauttamisen Kuubassa? Mitä komissio tekee sen eteen, että kuubalaisten vankien kohtelua parannettaisiin ja että heidät siirrettäisiin lähemmäksi kotejaan? Mitä komissio aikoo tehdä vankien ja heidän omaistensa tukemiseksi? 
Osa 2
Komission jäsenelle Montille osoitettu kysymys
Byrne
. Euroopan unioni on reagoinut toisinajattelijoihin kohdistuneisiin viimeaikaisiin laajoihin pidätyksiin, epäoikeudenmukaisiin oikeudenkäynteihin ja toisinajattelijoille langetettuihin mielivaltaisiin ja kohtuuttomiin tuomioihin nopeasti, ankarasti ja peräänantamattomasti. Se on reagoinut samalla tavalla myös samoin kuin kuubalaisen lautan kaappauksesta tuomittujen kolmen Kuuban kansalaisen teloitukseen. Komissio on antanut täyden ja aktiivisen tukensa toimille, joilla kyseisiin käytäntöihin on puututtu.
Komissio on yhdessä jäsenvaltioiden kanssa tuominnut tällaiset pidätykset jyrkästi 26. maaliskuuta 2003 julkaistussa julkilausumassa, jonka jälkeen EU otti virallisesti yhteyttä Kuuban viranomaisiin Havannassa suostutellakseen nämä vapauttamaan vangit välittömästi.
EU otti toisen kerran virallisesti yhteyttä Havannan viranomaisiin 18. huhtikuuta ulkoministerin 14. huhtikuuta antaman lausunnon jälkeen. Lisätoimista, muun muassa korkean tason vierailujen rajoittamisesta, on sovittu äskettäin. Komissio päätti 30. huhtikuuta lykätä Cotonoun sopimukseen liittymistä koskevan Kuuban hakemuksen tutkimista ja ilmoitti samalla, että nämä viimeaikaiset tapahtumat eivät kannusta yhteistyöhön Euroopan unionin ja Kuuban välillä. Kuuban viranomaiset päättivät 16. toukokuuta vetää hakemuksensa takaisin.
Komissio on huolissaan vankien kohtelusta ja katsoo, että Kuuban viranomaisten olisi kutsuttava Kansainvälinen Punainen Risti varmistamaan, että vankeja kohdellaan inhimillisesti.

Sacrédeus (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsentä Byrneä hänen vastauksestaan. Noin 60 niistä 75 henkilöstä, jotka on tuomittu ja vangittu Kuubassa pikaoikeudenkäyntien jälkeen, on tuomittu yli 20 vuodeksi vankeuteen. He kokevat henkensä uhatuksi. Näin ankaria tuomioita ei Kuubassa ole annettu moniin vuosikymmeniin ennen tätä.
Jatkokysymykseni komission jäsenelle on, kuinka voimme jatkaa vastatoimiamme käytännön politiikan avulla. Voimmeko toimia kansainvälisen yhteisön - YK:n - alaisuudessa ja yrittää taivutella Punaisen Ristin ryhtymään toimenpiteisiin? Voimmeko toimia kirkkojen välityksellä tai jollain muulla tavalla? Voimmeko painostaa Kuuban hallintoa määräämällä erilaisia pakotteita? Olemme huolissamme ihmisistä, jotka ovat joutuneet maksamaan demokratiasta hyvin suuren hinnan.

Byrne
. Kuten olen jo todennut, komissio katsoo, että Kansainvälinen Punainen Risti on kutsuttava tutkimaan tilannetta ja raportoimaan siitä. Lisäksi EU:n uutta virallista yhteydenottoa, jonka on tarkoitus tapahtua kesäkuun alussa, laaditaan parhaillaan, mutta tekstistä ei ole vielä päästy sopimukseen. Lyhyesti sanottuna komissio tarkkailee tilannetta ja pyrkii vaikuttamaan siihen painostuksen avulla.

Alyssandrakis (GUE/NGL).
Arvoisa komission jäsen, Euroopan unionin ihmisoikeusaktivisteiksi kutsumat henkilöt ovat ainoastaan Amerikan yhdysvaltojen agentteja, kuten kuubalaisissa tuomioistuimissa on osoitettu. Lisäksi amerikkalaiset ovat itse myöntäneet tarjoavansa heille kymmeniä miljoonia dollareita sisäisen opposition luomiseksi Kuubassa. Mikäpä maa ei suojautuisi ulkopuolista vehkeilyä vastaan?
Arvoisa komission jäsen, haluan teidän ottavan kantaa Casonin ja hänen virastonsa toimiin Kuubassa. Haluaisin teidän ottavan kantaa myös Bushin 20. toukokuuta välittämään viestiin, jossa hän lupasi Kuuballe vapauden, ja siihen, ettei Yhdysvallat rangaissut kaappareita, jotka pakottivat lentokoneet Kuubaan.
Lopuksi kysyisin, mitä mieltä olette siitä, että Yhdysvallat pitää vangittuina viittä kuubalaista isänmaanystävää, jotka ovat tuskin nähneet 80:aa prosenttia syytteestä, koska sen katsotaan olevan luottamuksellinen?

Byrne
. Keskustelemme täällä tänä iltana Kuubassa tapahtuneista hyvin vakavista ihmisoikeusrikkomuksista. Riippumatta siitä, mihin asioihin viittaatte ja riippumatta siitä, voidaanko ne osoittaa tosiksi, ne eivät riitä perusteeksi todetuille ja tunnustetuille ihmisoikeusrikkomuksille. Kyseisiin rikkomuksiin sisältyvät muun muassa kolmen henkilön teloitukset, jotka tapahtuivat hyvin lyhyiden oikeudenkäyntien jälkeen olosuhteissa, joita kansainvälinen yhteisö yleisesti ja komissio erityisesti pitävät erittäin epätyydyttävinä.

Puhemies.
Koska kysymyksen esittäjä ei ole paikalla, kysymys nro 24 jätetään väliin.

Puhemies.
Kysymyksen nro 25 esittäjä Ward Beysen (H-0315/03):

Aihe: Rinnakkaiskauppa
Onko komissio tietoinen, että lääkeaineiden laillinen rinnakkaiskauppa on jatkuvan uhan alla EU:ssa? Rinnakkaiskaupan avulla jäsenvaltiot ja potilaat säästävät miljoonia euroja vuodessa?
Onko komissio harkinnut 82 artiklan käyttämistä oikeusperustana sen varmistamiseksi, että lääkeaineiden valmistajat toimivat yhteismarkkinasäännösten mukaisesti?

Monti
. (IT) Parlamentin jäsenen esittämä kysymys on kiistatta sekä kiinnostava että erittäin ajankohtainen. Kysymys on kiinnostava, koska lääkkeiden rinnakkaiskaupan esteet ovat jo jonkin aikaa huolestuttaneet komissiota, joka on aikaisemmin valmistellut monia tämän alan tapauksia oikeuskäsittelyä varten ja aikoo tehdä niin tulevaisuudessakin. Monia kilpailualaa koskevia tapauksia tutkitaan parhaillaan sekä lääkelaboratorioiden että kantelijoiden pyynnöstä. Kuten jo totesin, aihe on lisäksi hyvin ajankohtainen.
Kuten tiedätte, komissio voi toimia kahden eri säädöksen - 81 ja 82 artiklan - nojalla. EY-tuomioistuimen julkisasiamies Tizzano esitti 81 artiklaan liittyvän ratkaisuehdotuksen vain muutama päivä sitten. Tämä Bayerin oikeustapaus koskee yhtiön erääseen tuotteeseen liittyvää rinnakkaiskauppaa. Kyseisessä tapauksessa ja siitä annetussa julkisasiamiehen ratkaisuehdotuksessa on kyse hyvin erityisestä oikeuskäytännöstä, enkä aio tarkastella niitä yksityiskohtaisesti. Ratkaisuehdotuksessa ei kuitenkaan yhdytä komission näkemykseen asiasta. Tuomioistuimen tuomio annetaan muutaman kuukauden kuluttua, mutta se ei missään tapauksessa vaikuta komission muihin Bayerin tapauksessa käsitellyistä asioista poikkeaviin päätöksiin, kuten komission 8. toukokuuta 2001 tekemään päätökseen Glaxo-yhtiön käyttämästä kaksoishintajärjestelmästä.
Komissio toimii parhaillaan juuri perustamissopimuksen 82 artiklan mukaisesti. Tämä herättää kuitenkin joukon uusia kysymyksiä, erityisesti markkinoiden ja väärinkäytön määrittelyn osalta. Lisäksi Kreikan kilpailukomitea, joka on kilpailusta vastaava Kreikan viranomainen, esitti yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksen viime helmikuussa. Kyseisen ennakkoratkaisukysymyksen avulla pyritään selvittämään, missä määrin sitä, että tuotteita tukkukauppiaalle toimittava määräävässä asemassa oleva lääkeyhtiö pyrkii lopettamaan rinnakkaiskaupan, voidaan pitää EY:n perustamissopimuksen 82 artiklassa tarkoitettuna väärinkäyttönä. Komissiota pyydetään tavanomaiseen tapaan ilmaisemaan kantansa yhteisöjen tuomioistuimelle lähiviikkoina, mutta tuomioistuimella on monta kuukautta aikaa antaa tuomionsa.
Beysen (NI).
Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsentä hänen seikkaperäisestä vastauksestaan tähän todellakin hyvin ajankohtaiseen ja erittäin huolestuttavaan ongelmaan, kuten komission jäsen varsin perustellusti korosti.
Mielestäni 82 artikla on todellakin ainoa oikeusperusta, jonka varassa voimme toimia, ja toivon, että tilanne selkiytyy lähitulevaisuudessa, koska merkittävät lääkealan fuusiot johtavat lähes aina valtaviin työvoiman supistuksiin. Lisäksi nykykäytäntö on kuluttajille hyvin vahingollinen. Tämän vuoksi toivon mahdollisimman pikaista ja yksityiskohtaista vastausta teille esitettyyn kysymykseen.

Monti
. Minunkin mielestäni aihe on hyvin tärkeä ja kiireellinen. Kuvailen tämänhetkistä tilannetta lyhyesti.
Kuten totesin, pyrimme tällä hetkellä ensisijaisesti saattamaan päätökseen yhteisöjen tuomioistuimelle annettavan lausuntomme, joka koskee Kreikan ennakkoratkaisupyyntöä. Tämä on tarkoitus tehdä kesäkuun puoliväliin mennessä; komission käsiteltäviksi on annettu yhteensä noin 30 asiaa koskevaa tapausta. Ymmärrätte varmasti, etten voi ilmoittaa täsmällisiä päivämääriä. Perustamissopimuksen 82 artiklan mukainen arviointi on parhaillaan käynnissä. Voitte olettaa komission antavan joko myönteisen tai kielteisen kantansa toimituskiintiöjärjestelmistä tämän vuoden loppuun mennessä.

Rübig (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Internet on vaikuttanut lääkealaan siten, että olemme kokeneet äskettäin täysin uudenlaisen ilmiön: lääkkeitä myydään kaikkialla Euroopassa Internetin välityksellä. Lääkkeisiin sovelletaan kuitenkin edelleen alueellisia rajoituksia. Kuinka arvioitte tämän alan kehittyvän tulevaisuudessa?

Monti
. Lisääntyvästä Internet-kaupasta aiheutuva ongelma vaikuttaa sisämarkkinoihin ja kilpailuun. Se on viranomaisille myönteinen haaste, kun otetaan huomioon edut, joita kuluttajille voi olla Internetin käytön lisääntymisestä, ja kun otetaan lisäksi huomioon jatkuva tarve taata yhteisön oikeusjärjestelmän pääperiaatteiden noudattaminen liiketoimien hoitoon käytetystä tekniikasta riippumatta.

Puhemies.
Arvoisa komission jäsen Monti, kiitän teitä lämpimästi yhteistyöstänne parlamentin kanssa tänä iltapäivänä. Seuraavien 20 minuutin ajan käsittelemme komission jäsenelle Redingille esitettäviä kysymyksiä.
Kysymykset komission jäsenelle Redingille
 Puhemies.
Kysymyksen nro 26 esittäjä Bernd Posselt (H-0301/03):

Aihe: Vähemmistökielet
Miten komissio valmistautuu Euroopan unionin itälaajentumiseen vähemmistökielten vaalimisen ja tukemisen osalta? Miten komissio suhtautuu kielivähemmistöihin, joiden puhumat kielet ovat joissakin muissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa enemmistökieliä?

Reding
Vastauksena parlamentin jäsenelle Posseltille haluan sanoa, että Euroopan komissio on käyttänyt Euroopan neuvoston alueellisia kieliä ja vähemmistökieliä koskevassa eurooppalaisessa peruskirjassa käyttämää vähemmistökielien ja alueellisten kielten määritelmää. Alueellisella kielellä tai vähemmistökielellä tarkoitetaan määritelmän mukaisesti ?kieltä, jota perinteisesti käytetään jonkin valtion tietyllä alueella ja jota käyttävät kyseisen valtion kansalaiset ovat lukumäärältään pienempi väestöryhmä kuin valtion muu väestö, ja joka poikkeaa valtion virallisesta kielestä tai kielistä?. Tämän määritelmän piiriin kuuluvat monet sellaiset kielet, jotka ovat vähemmistökieliä jossain maassa mutta enemmistökieliä jossain muussa maassa.
Vähemmistökielten ja alueellisten kielten aseman edistämiseksi unionissa komissio rahoittaa Euroopan vähemmistökielten toimistoa ja Mercator-tutkimuskeskuksia. Niiden vuosien 2003-2004 toimintaohjelma sisältää toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on tiedottaa unionin tuleville jäsenille kyseisiä alueita koskevasta eurooppalaisesta politiikasta. Aiheen käsittelemiseksi järjestetään kokouksia, muun muassa Bolzanon konferenssi 26.-27. toukokuuta. Tässä konferenssissa käsiteltiin kielellisen monimuotoisuuden tukemisen parhaita käytäntöjä laajentuneessa Euroopassa.
Myös Euroopan vähemmistökielten toimisto on alkanut valmistella kielellisiä vähemmistöjä edustavien kansallisten komiteoiden, jotka muistuttavat nykyisiin 15 jäsenvaltioon jo perustettuja vastaavia komiteoita, perustamista uusissa jäsenvaltioissa. Todettakoon, että tulevilla jäsenillä on jo samat vähemmistökieliä ja alueellisia kieliä koskevat mahdollisuudet saada nykyisten ohjelmien mukaista rahoitusta aloitteille kuin 15 jäsenvaltiolla. Jotkin alan ohjelmista - Sokrates ja Leonardo da Vinci - ovat avoinna myös kaikille ehdokasvaltioille. Lisäksi Euroopan unionin kielivähemmistöjen tuottamis- ja uusiutumiskykyä koskeva Euromosaic-tutkimus ulotetaan uusiin jäsenvaltioihin.
Uudet jäsenvaltiot on kutsuttu osallistumaan julkisiin kuulemistilaisuuksiin, jotka komissio on käynnistänyt osana kielellistä monimuotoisuutta ja kielten oppimista koskevan toimintasuunnitelman valmisteluja; kyseinen toimintasuunnitelma esitetään neuvostolle ja parlamentille heinäkuussa Leonardo-, Sokrates- ja nuoriso-ohjelmien uuden sukupolven erittelyn yhteydessä. Näihin kuulemisiin ovat voineet osallistua kaikki kielivähemmistöt, myös ne, joiden kieli on enemmistökieli laajentuneen unionin jossain muussa jäsenvaltiossa.

Posselt (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aivan ensimmäiseksi kiitän hyvin yksityiskohtaisesta, erinomaisesta ja konkreettisesta vastauksestanne, ja samalla esitän lisäkysymyksen. En tiedä, voitteko vastata siihen suoraan, tai olisiko se mahdollista tehdä kirjallisesti tämän kyselytunnin jälkeen.
Jäsenvaltiot tukevat ehdokasmaiden vähemmistöjä. Kyseisiä maita koskevan sopimuksen mukaisesti Saksa tukee Puolan ja T?ekin tasavallan saksankielisiä vähemmistöjä. Näissä maissa on liikkeellä huhuja, joiden mukaan ainakin osa jonkin toisen jäsenvaltion myöntämästä tuesta olisi Euroopan unioniin liittymisen jälkeen laiton. En voi todella ymmärtää sitä, ja halusin tämän vuoksi kysyä siitä erityisesti, koska tämä kysymys huolestuttaa ihmisiä kovasti tällä hetkellä. Onko mahdollista, etteivät jäsenvaltiot voi tukea muiden jäsenvaltioiden vähemmistökieliä EU:ssa laillisesti?

Reding
. (DE) Arvoisa puhemies, voin taata jäsen Posseltille, ettei Euroopan unioni puutu hankkeisiin, jotka toissijaisuusperiaatteen mukaisesti kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan. Tämän vuoksi en voi lainkaan ymmärtää, mistä tämä keskustelu on saanut alkunsa, sillä jos jokin jäsenvaltio haluaa auttaa jotain muuta jäsenvaltiota tai kolmatta valtiota jollakin tavalla ja haluaa toteuttaa kulttuurihankkeita kyseisessä jäsenvaltiossa, se on jäsenvaltion oma asia, eikä unioni saa sekaantua siihen. Olen päinvastoin iloinen siitä, että jäsenvaltiot järjestävät monia kulttuurihankkeita naapurimaissaan.

Evans, Robert J.E. (PSE).
Olin hyvin kiinnostunut komission jäsenen vastauksesta ja hänen kieliä koskevasta määritelmästään, joka tunnetaan parlamentissa hyvin. Tuen täysin ajatusta tuen myöntämisestä vähemmistökielille, ja olen monien kollegojeni tavoin perehtynyt koulutusohjelmiin ja Euroopan vähemmistökielten toimiston työhön. Kuten komission jäsen tietää, kielivähemmistöjen sopeutumista voidaan edistää kunnioittamalla niiden jäsenten kieltä, niihin kuuluvia henkilöitä ja heidän kulttuuriaan ja tapojaan.
Tämän vuoksi pyydän komission jäsentä ainakin harkitsemaan tuen myöntämistä määritelmän uudelleenmuotoilemiseksi mahdollisesti tutkimuksen tai kyselyn avulla ja myös muiden sellaisten kielten sisällyttämiseksi siihen, jotka eivät välttämättä ole alkuperältään eurooppalaisia mutta joita monet ihmiset yhä puhuvat ja ymmärtävät. Tällaisia monissa EU:n valtioissa ymmärrettyjä kieliä ovat muun muassa urdu, hindi, bengali ja tamili vain muutamia mainitakseni.
Ymmärrän, että tämä on varsin suurisuuntainen ehdotus, mutta jos emme ainakin harkitse tätä, pelkään, että annamme monille etnisille vähemmistöille eripuraa aiheuttavan viestin integraation kannalta hyvin tärkeänä ajankohtana. Itse asiassa osoitamme, että joissain tapauksissa muutaman sadan ihmisen puhumat kielet - kannatan tuen myöntämistä niille - ovat EU:lle tärkeämpiä kuin jotkin muut kielet, joita puhuvat sadat tuhannet henkilöt. Kysynkin, onko komission jäsen valmis harkitsemaan asiaa?

Reding
. Vastaan parlamentin jäsenelle, että kaikessa kieliin liittyvässä toiminnassaan yhteisö pyrkii sisällyttämään, eikä sulkemaan pois kieliä. Emme ole täsmällisesti määritelleet sisällytettäviä kieliä, koska haluamme sisällyttää toimintaohjelmaan kaikki laajentuneessa unionissa puhutut kielet; minun on tarkoitus esittää toimintaohjelma tämän vuoden heinäkuussa. Hyvä parlamentin jäsen Evans, sitten selviää, voimmeko sisällyttää siihen mainitsemanne kaltaiset siirtolaisten puhumat kielet. Niitä ei missään tapauksessa suljeta pois missään asiakirjoissamme.

Ebner (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, siltä osin kuin on kyse muiden kuin virallisten kielten, toisin sanoen alueellisten kielten, vähemmistökielten ja lisäksi juuri esiin otettujen siirtolaisten kielten, oppimista koskevasta kysymyksestä, nämä alat - toisaalta viralliset kielet, alueelliset kielet ja vähemmistökielet ja toisaalta siirtolaisten kielet - olisi mielestäni todellakin pidettävä erillään.
Pyydän komission jäsentä kertomaan meille mielipiteensä aiheesta sekä Euroopan kielten teemavuoden yhteydessä käynnistetystä, hyvin selkeästi määritellystä ohjelmasta. Kun otetaan huomioon myös, että käytettävissä oleva rahoitus on rajallinen ja että komission jäsen tarvitsee paljon enemmän varoja tätä toiminta-alaa varten kuin hänellä on tällä hetkellä käytettävissään, jonkinlainen tärkeysjärjestys on mielestäni välttämätön.

Reding
. (DE) Arvoisa puhemies, parlamentin jäsen on tietenkin aivan oikeassa: meillä ei ole koskaan tarpeeksi rahaa tehdä kaikkea. Euroopan kielten teemavuoden aikana käsiteltiin kuitenkin virallisten kielten asemaa, ja lisäksi alueella tosiasiallisesti puhuttujen kielten mahdollisuuksia saada rahoitusta helpotettiin, mikäli järjestöt tai kansalaiset sitä haluavat. Meidän on seurattava valppaasti, kuinka koulumme vaikuttavat asiaan ja mitä yhteiskunnassa yleensä tapahtuu. Kouluissamme äidinkieli on väistämättä virallinen kieli, ensimmäinen kieli. Olen aina pyytänyt, että meidän olisi pyrittävä opettamaan kahta vierasta kieltä peruskielen lisäksi, ja valtion ja hallituksen päämiehemme ovat hyväksyneet tämän vaatimuksen. Tämä on tärkeää. Toinen tärkeä asia on monikulttuurisuuden ja kulttuurisen monimuotoisuuden kunnioittaminen yhteiskunnassamme, ja olen todellakin sitä mieltä, että joillakin alueilla myös siirtolaisten puhumat kielet ovat osa tätä kulttuuriympäristöä. Tämä tosiseikka on otettava huomioon suoritettaessa tutkimuksia, muun muassa kielellistä monimuotoisuutta koskevia tieteellisiä tutkimuksia. Mielestäni perinteisten kielten tukeminen ja monikielisyyden edistäminen kouluissamme olisi kuitenkin asetettava edelleen etusijalle.

Puhemies.
Kysymyksen nro 27 esittäjä Joan Vallvé (H-0306/03):

Aihe: Väkivalta jalkapallostadionilla
Neuvosto teki 25. huhtikuuta 2002 päätöksen turvallisuudesta kansainvälisten jalkapallo-ottelujen yhteydessä (2002/348/YOS

Reding
Vastaukseksi parlamentin jäsenen Vallvén kysymykseen komission on todettava, ettei se anna lausuntoja kysymyksistä, jotka eivät kuulu sen toimivaltaan.
Euroopan unionilla ei ole ainakaan vielä suoraa toimivaltaa urheilutapahtumien järjestämistä koskevissa kysymyksissä; kysymys on valmistelukunnan tarkasteltavana.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on useissa yhteyksissä muistuttanut, että urheilujärjestöillä on huomattava vapaus päättää kilpailujen järjestämiseen liittyvistä käytännön järjestelyistä.
Kuten Vallvé mainitsi kysymyksessään, jalkapallo-ottelujen turvallisuuden kansainvälisesti merkityksellistä kysymystä koskeva Euroopan unionin virallinen kanta esitetään 25. huhtikuuta 2002 tehdyssä neuvoston päätöksessä. Kyseinen asiakirja ei sisällä viittauksia kysymyksessä esiin otettuun aiheeseen.

Vallvé (ELDR).
Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsentä hänen vastauksestaan ja hänen urheilun tulevaisuutta Euroopan unionissa koskevasta erittelystään. Kuten tiedätte, Euroopan unioni sisältää kansallisvaltioita, mutta myös monikansallisia valtioita.
Joillain kansoilla saattaa olla kansallisia joukkueita osassa viimeksi mainituista valtioista, kuten asia on Skotlannin ja Walesin tapauksessa. Katalonian tapauksessa näin ei kuitenkaan ole. Haluaisimme kansallisen joukkueemme osallistuvan tulevaisuudessa virallisiin kilpailuihin.
Arvoisa komission jäsen, kiitämme teitä tämän vuoksi vastauksestanne. Luotamme siihen, että pyrkimyksessään tunnustaa kulttuuriset identiteetit kaikkialla Euroopassa Euroopan unionin on tulevaisuudessa annettava näiden kulttuurien ilmaista itseään urheilun avulla.

Reding
Arvoisa puhemies, parlamentin jäsen Vallvé tietää hyvin, että unionin kulttuurinen monimuotoisuus ja sen kaikille eurooppalaisille tarjoama rikkaus on minulle hyvin tärkeä asia. Katalonia ja sen kieli, historia ja hieno kulttuuri ovat tietenkin osa tätä kulttuurisen monimuotoisuuden perinnettä.
Pelkäänpä, etten voi sanoa urheilusta enempää kuin jo sanoin, koska Vallvén esittämien kysymysten ratkaiseminen kuuluu urheilujärjestöille, joiden itsenäisyyden unioni tunnustaa tuomioistuimensa välityksellä.

Moraes (PSE).
Vaikka minulla ei ole läsnä valokuvaajaa, kuten Vallvélla, haluan tuoda esiin erään vakavan näkökohdan, joka koskee väkivaltaa jalkapallo-otteluissa. Voisiko komission jäsen kertoa minulle, mikä on viimeisin kanta jalkapallo-otteluissa esiintyvää järjestäytynyttä rasistista väkivaltaa koskevaan kysymykseen?
Kotimaallani Englannilla on pian jalkapallo-ottelu erästä ehdokasmaata vastaan, ja se on vaarassa tulla hylätyksi kyseisestä kilpailusta faniensa rasistisen käytöksen vuoksi. Vaikka tämän asian käsitteleminen kuuluu Euroopan jalkapalloliitolle (UEFA) eikä ole välittömästi komission toimivaltaan kuuluva asia, haluan kysyä rasistisen väkivallan lisääntymisestä kansallisissa ja alueellisissa jalkapallo-otteluissa ja siitä, että kyseinen väkivalta on järjestäytynyttä ja että äärioikeisto on siitä vastuussa usein, vaikkakaan ei aina. Voisiko komissio ainakin antaa lausunnon väkivallan lisääntymisestä, koska kuten edellinen puhuja totesi, urheilu on Euroopan unionin eri maiden kulttuurin ja tapojen ilmentymä. Tältä osin olen erittäin huolestunut ehdokasmaiden tilanteesta, joissa jalkapallo-otteluissa ilmenevän rasismin voidaan odottaa lisääntyvän.

Reding
. Parlamentin jäsen on oikeassa. On järkyttävää nähdä, kuinka urheilu, jonka pitäisi olla ilon ilmaus, vääristyy muita ihmisiä torjuvaksi käyttäytymiseksi. Tämän vuoksi komissio päätti Euroopan parlamentin avustuksella tehdä vuodesta 2004 Euroopan liikuntakasvatuksen teemavuoden.
Haluaisimme keskustella aiheesta kouluissa, kerhoissa ja yhteiskunnassa laajasti sekä puhua urheilun todellisista arvoista, joita ovat reilu peli, tunnustuksen antaminen toiselle ja käden ojentaminen nyrkkiin puristamisen sijaan.
Haluaisin kaikkien eurooppalaisten, Euroopan parlamentin jäsenet mukaan luettuina, sitoutuvan huolehtimaan kyseisenä vuonna siitä, että tämä viesti saavuttaa jäsenvaltioidemme ja laajentuneen Euroopan nuoret.

Mayol i Raynal (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsentä hänen jäsen Vallvélle antamastaan vastauksesta. Arvoisa komission jäsen, ymmärrän viestinne, mutta haluan ilmaista tukeni myös Vallvén kansallisia joukkueita koskevalle pyynnölle.
Kulttuurisen monimuotoisuuden osalta parlamentti on antanut useita päätöslauselmia. Pidän tärkeänä erityisesti vuoden 1989 päätöslauselmaa, jossa tunnustetaan katalaanin kielen tietynlainen erityisasema verrattuna muihin vähemmistökieliin ja jossa komissiota kehotetaan julkaisemaan joukko tärkeitä asiakirjoja katalaanin kielellä.
Edeltäjäni Gorka Knörr, jonka sijaisena toimin tässä tehtävässä, koska hän on nykyisin baskien parlamentin varapuhemies, otti esille baskikysymyksen. Miksi katalaanilla on osittain tunnustetun kielen asema, ja miksi baskille ei ole myönnetty sellaista asemaa?
Tämän vuoksi haluan juuri nyt, kun Espanjan viranomaiset ovat lopettaneet ainoan baskinkielisen sanomalehden Egunkarian, kysyä teiltä syytä tähän baskin ja katalaanin eriarvoiseen asemaan.

Puhemies.
Arvoisa komission jäsen, tämä kysymys ei täydennä jalkapallostadioneilla esiintyvää väkivaltaa koskevaa kysymystä eikä liity siihen millään tavoin.

Puhemies.
Kysymyksen nro 28 esittäjä Theresa Zabell (H-0328/03):

Aihe: Urheilua koskeva artikla tulevassa perussopimuksessa
Voiko Euroopan komissio kertoa minulle, mitä se on tehnyt sisällyttääkseen seuraavaan EU:n perussopimukseen urheilua koskevan artiklan?
Dopingin vastustamista koskevat uutiset ovat kerta kerralta huolestuttavampia, ja urheilija päivä päivältä suojattomampi. Voiko Euroopan komissio kertoa minulle uudesta kansainvälisestä säännöstöstä ja antaa mielipiteensä siitä?

Reding
Jopa politiikassa on toisinaan hyviä uutisia, ja mielestäni tämä on esimerkki sellaisesta ainakin, kun asiaa tarkastellaan tulevaisuuden valmistelukunnan työn kannalta. Komissio harkitsee itse asiassa parhaillaan yhteisön toimivallan laajentamista urheiluun laatiessaan luonnosta Euroopan unionin perustuslaiksi. Valmistelukunnan puheenjohtajiston esittämän ehdotuksen jälkeen, joka koski tällaisen toimivallan käyttöönottoa osana kannustavia toimenpiteitä, komissio esitti edustajiensa Barnierin ja Vitorinon välityksellä aloitteen artiklaluonnoksen esittämisestä valmistelukunnalle; minun ja yksikköni osuus aloitteen laatimisessa oli merkittävä.
Tämänhetkisessä muodossaan perustuslakisopimusluonnos sisältää komission luonnoksen periaatteet, ja siinä urheilua koskeva toimivalta liitetään perustamissopimuksen III osan luvussa V tarkoitettuihin aloihin, joilla unioni voi toteuttaa koordinoivia, täydentäviä tai kannustavia toimia. Tällaisia aloja ovat yleissivistävä koulutus, ammatillinen koulutus, nuoriso ja - tämän lisäyksen jälkeen - urheilu. Kyseisen artiklan 1 ja 2 kohta koskevat nimenomaan urheilua, ja olen hyvin iloinen tästä ehdotuksesta, koska tällä artiklalla unioni kannustaa urheilun koulutuksellista ja sosiaalista tehtävää ilman jäsenvaltioiden lakien ja asetusten yhdenmukaistamista. Jos tämä uusi artikla sisällytetään lopulliseen sopimukseen, se tarjoaa näin ollen ratkaisun myös edellä esitettyihin kysymyksiin.
Kysymyksen toinen osa koskee uutta kansainvälistä dopingin vastaista säännöstöä. Kuten tiedätte, komissio suhtautuu myönteisesti kaikkiin pyrkimyksiin torjua dopingia. Ei ole kuitenkaan olemassa mitään yksittäistä tai ihmeellistä ratkaisua, jonka avulla voisimme ratkaista tämän ongelman. Kansainvälinen dopingin vastainen säännöstö auttaa kyseisen vitsauksen torjumisessa, mutta sen lisäksi tarvitaan myös muita toimenpiteitä.
Säännöstö on ennaltaehkäisevä väline, jonka kohteena on huippu-urheilu. On kuitenkin tärkeää olla tietoinen siitä, että dopingin torjunnan olisi katettava myös muu kuin ammatillinen urheilu ja että sen olisi sisällettävä muun muassa ennaltaehkäisy, koulutus ja tutkimus. Komissio haluaa korostaa sitä, etteivät säännöstön kattamat kysymykset kuulu suoraan sen toimivaltaan, mutta se seuraa ja tarkkailee alan kehitystä hyvin tiiviisti.
Jäsenvaltiot tukevat säännöstöä, ja komissio, jolla ei ole virallista kantaa tähän hallitustenväliseen kysymykseen, keskittyy sen sijaan tehostamaan koulutuksen, ennaltaehkäisyn ja urheilijoiden lisäravinteita koskevan lainsäädännön aloilla toteuttamiaan toimia. Olemme näin ollen pyrkineet tietynlaiseen täydentävyyteen auttamalla jäsenvaltioita pääsemään yhteisymmärrykseen. Ennen Kööpenhaminan laajaa doping-kokousta komissio lisäksi järjesti Brysselissä urheiluministerien kokouksen, jonka tarkoituksena oli auttaa Eurooppaa puhumaan yhdellä yhteisellä äänellä. Näissä tapauksissa puhujina ovat kuitenkin ministerit, eikä komissio.

Zabell (PPE-DE).
Arvoisa komission jäsen, kiitän vastauksestanne. Onnittelen teitä tekemästänne hyvästä työstä, koska mielestäni urheilun sisällyttäminen EU:n seuraavaan perussopimukseen on hyvin tärkeää. Tämä tehtävä vaikutti jossain vaiheessa hyvin vaikealta, mutta kaikesta päätellen siinä onnistutaan.
Antamanne tiedot rauhoittavat minua. Kansainväliset urheilujärjestöt esittivät minulle joitakin ehdotuksia, jotka eivät todellakaan saaneet minua kovin vakuuttuneeksi siitä, että urheilu sisällytetään tulevaan sopimukseen. Tämä johtui muun muassa siitä, että kyseiset ehdotukset olivat melko vaikeita, minkä vuoksi oli pelättävissä, ettei niiden avulla saavutettaisi loppujen lopuksi mitään.
Dopingin torjumisen osalta minusta tuntuu siltä, että Maailman antidopingtoimiston perustamisesta lähtien alan valvonta on jopa entistä vähäisempää. Kuulisin mielelläni komission jäsenen mielipiteen asiasta ja siitä, katsooko hän, että dopingin torjuntaa Euroopan - ja jos mahdollista koko maailman - tasolla on tehostettava.

Reding
Parlamentin jäsen, kuten minäkin, pitää myönteisenä sitä, että valmistelukunnan jäsenet ovat viisaasti sisällyttäneet urheilun sopimusluonnokseen ja ottaneet siten huomioon unionin ja parlamentin aiheesta vuosien aikana esittämät näkemykset. Olemme puhuneet urheilun sosiaalisesta ja koulutuksellisista ulottuvuuksista vuosien ajan. Sopimusluonnokseen on nyt sisällytetty juuri nämä ulottuvuudet eikä eräiden urheilujärjestöjen liiallisia vaatimuksia, mistä olen iloinen. Valmistelukunnan jäsenten viisaus on näin ollen vienyt voiton eräiden urheilujärjestöjen vaatimuksista.
Kiitän kaikkia urheilijoita ja kaikkia urheilujärjestöjä sekä Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtajaa, jotka ovat auttaneet meitä vuosien ajan pyrkimyksissämme saada tämä artikla sisällytetyksi sopimukseen. Kiitän myös valmistelukunnan jäseniä, Euroopan parlamentin jäseniä ja kaikkia jäsenvaltioiden poliitikkoja, jotka ovat edistäneet näitä pyrkimyksiä.
Maailman antidopingtoimisto WADA aiheuttaa eräitä pieniä ongelmia muun muassa sen vuoksi, ettei se eivätkä näin ollen myöskään sen ehdotukset perustu kansainväliseen oikeuteen. Toimisto on yksityisoikeudellinen elin, mikä ei helpota asioita lainkaan.
En osaa sanoa, ovatko tarkastukset vähentyneet aikaisemmasta. Huhutaan, että tarkastuksia on liian paljon ja että kaikki suorittavat päällekkäisiä ja ristiriitaisia tarkastuksia ja että olisi parempi keskittää ne ja toimia johdonmukaisesti ja jäsenvaltioiden lakien mukaisesti.
Monia ongelmia on vielä ratkaistava, ennen kuin lopulliseen ratkaisuun päästään. Maailman antidopingtoimiston säännöstö ei riitä. Jäsenvaltioiden lainsäädäntöjä on muutettava tai mukautettava. Kuvitelkaamme tilannetta, jossa urheilijalle määrätään kahden vuoden kilpailukielto ja että hän valittaa siitä kansallisessa tuomioistuimessa. Mitä jos tällöin käy ilmi, ettei kyseisen valtion lainsäädäntö ole sopusoinnussa Maailman antidopingtoimiston säännöstön kanssa? Urheilija vapautettaisiin kilpailukiellosta, ja näin syntyvä tilanne olisi entistäkin epäselvempi ja epävarmempi.
Mielestäni meidän on lopultakin pyrittävä päättäväisesti saavuttamaan tasapaino, uudistettava jäsenvaltioiden dopinglainsäädäntö ja saatava unioni takaamaan, että se on sitoutunut täydentäviin toimiin, joita ovat koulutus ja ennaltaehkäisevät toimenpiteet.

Ebner (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minulle oli ilo kuulla, että komission jäsen on ryhtynyt asiassa toimenpiteisiin ja kiitän häntä siitä. Minulla on eräs varsin yksityiskohtainen koskeva dopingista: dopingtapauksissa tulee toistuvasti esiin, etteivät urheilijat ole tienneet tuotteiden sisällöstä. Eräs melko yksinkertainen - vaikkakaan ei vaikutuksiltaan täysin vedenpitävä - toimenpide olisi pakkausten varustaminen dopingtuotteita koskevilla merkinnöillä ja sisällön ja dopingin vaarojen osoittaminen mahdollisesti myös pakkaukseen merkittävällä punaisella pisteellä tai punaisella viivalla. Voisiko komission jäsen ryhtyä tämänsuuntaisiin toimenpiteisiin?

Reding
. (DE) Arvoisa puhemies, parlamentin jäsen Ebner on oikeassa. Olemme vastuussa lääkevalmisteiden tuotemerkinnöistä. Olen jo puhunut kollegalleni Byrnelle tavoista, joilla voimme merkitä lääkkeet estääksemme tällaisten aineiden pääsyn elimistöön sattumalta, vaikka tällaista ei tapahdu täysin sattumalta, kuten tiedämme. Tiedämme kuitenkin myös, etteivät ainoastaan lääkevalmisteet aiheuta ongelmia, vaan myös elintarvikkeiden lisäaineet, minkä vuoksi koko tämä aihe on melko monitahoinen. Mikäli kuitenkin haluamme valvoa dopingia Euroopassa, tarvitsemme kattavan luettelon kyseisistä lääkkeistä ja lisäaineista, ja luetteloa on tämän jälkeen jaettava - yhteistyössä urheilujärjestöjen kanssa - urheilijoille itselleen. Tämän vuoksi katson, että tiedon jakaminen sekä urheilulääkäreille että urheilijoille on äärimmäisen tärkeää.
Haluan kuitenkin huomauttaa myös, ettei ongelmamme koske yksinomaan ammattiurheilijoita. Suoritimme muun muassa liikuntakeskuksia koskevan tutkimuksen, joka osoitti, että jopa teini-ikäiset - ensisijaisesti 15-17-vuotiaat nuoret miehet - käyttävät kiellettyjä aineita, koska ovat nähneet vanhempien miesten tekevän niin ja koska kyseiset aineet ovat vapaasti saatavilla joissakin näistä liikuntakeskuksista. Kyseessä on siis selvästi kansanterveydellinen ongelma, ja olen sitä mieltä, että sen ratkaisemiseksi tarvitaan tähänastista tehokkaampia poliittisia toimia.

Flemming (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, sain tänään tietää, että Ranska on kieltänyt rugbyn. Se ei ole ongelma minulle. Kysyn kuitenkin: onko nyrkkeily mielestänne urheilulaji, jota on kannustettava, ja edistääkö nyrkkeily erityisesti nuorten moraalia ja eettisiä arvoja?

Reding
. (DE) Arvoisa puhemies, minullakin on lempiurheilulajini, eikä nyrkkeily todellakaan kuulu niihin. Onko Ranska kieltänyt rugbyn? Se oli minulle uutta. Minun on tarkistettava tämä tieto ja selvitettävä, miksi Ranska on tehnyt niin ja mitä tekijöitä päätöksen taustalla on. Muilta osin urheilu on mielestäni hauskaa, ja tätä olisi korostettava Euroopan liikuntakasvatuksen teemavuotena. Urheilu saattaa ihmiset yhteen yksilöinä ja kansoina, ja sen avulla on etsittävä ratkaisuja sosiaalisiin ongelmiin. Sen ei pitäisi itsessään olla sosiaalinen ongelma.

Puhemies.
Arvoisa komission jäsen, kiitän teitä hyvin paljon yhteistyöstänne.
Kysymykset komission jäsenelle Diamantopouloulle
 Puhemies.
Kysymyksen nro 29 esittäjä Alexandros Alavanos (H-0293/03):

Aihe: Neuvoston direktiivin 1999/70/EY täytäntöönpano Kreikassa
Direktiivi 1999/70/EY

Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, Kreikka on todellakin saattanut direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöään ja ilmoittanut soveltamissäännöksistä komissiolle aivan äskettäin. Komissio arvioi soveltamista parhaillaan ja tekee asiaa koskevan päätöksen tutkittuaan asiakirja-aineiston huolellisesti. On kuitenkin täysin selvää, että jäsenvaltioiden on direktiivin lausekkeen 5 mukaisesti otettava käyttöön lainsäädäntökehys määräaikaisten työsopimusten väärinkäytösten estämiseksi.
Direktiivissä jäsenvaltioille annetaan joukko vaihtoehtoja lausekkeen soveltamiseksi. Niiden on toteutettava vähintään yksi seuraavista toimenpiteistä: perustellut syyt määräaikaisen työsopimuksen uudistamista varten, sopimusten enimmäiskokonaiskesto ja uudistamisten lukumäärä. Presidentin asetuksen pikainen silmäily osoittaa, että 5 artiklassa säädetään edellä mainituista seikoista ja että siinä nimenomaisesti säädetään, että määräaikaisten työsopimusten uudistaminen on sallittua perustelluista syistä. Lisäksi siinä annetaan esimerkkejä tällaisista syistä. Jäsenvaltiot määrittävät tietenkin itse, mitä 'perustelluilla syillä' tarkoitetaan. Toteutettavien toimenpiteiden on kuitenkin oltava riittäviä ehkäistäkseen väärinkäytön. Esimerkiksi väitettä, jonka mukaan työskentely julkisella sektorilla on sinänsä perusteltu syy rajoittamattomille peräkkäisille määräaikaisille työsopimuksille, ei voida hyväksyä. Perusteltujen syiden on liityttävä kohteen luonteeseen.
Kuten jo totesin, komissio aikoo arvioida soveltamissäännösten täytäntöönpanoa ja ryhtyä tarvittaviin toimenpiteisiin kyseisen arvioinnin perusteella.

Alavanos (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvostan komission jäsenen vastausta ja ymmärrän hänen kantansa, kun otetaan huomioon, että hän on itse kreikkalainen.
Kuten hän ymmärsi, kysymys ei koske perusteltuja syitä ja täytäntöönpanoperusteita, vaan soveltamisalaa. Panin merkille sen, mitä hän sanoi julkisesta sektorista. Kysyn häneltä kuitenkin, milloin komissio arvioi saattaneensa päätökseen arvioinnin, joka koskee direktiivin soveltamisalaa sekä sellaisia julkista sektoria ja tiettyjä aloja koskevia poikkeuksia, joita ei mielestäni voida pitää hyväksyttävinä?
Kreikassa vallitsee lainsäädännöllinen kaaos. Patrasin ja Larissan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimet sekä Kreetan muutoksenhakutuomioistuin ovat antaneet jo tuomioita, joissa sovelletaan direktiiviä, eikä presidentin asetusta. Tiedustelen komission jäseneltä, voiko hän arvioida, milloin saamme komissiolta tämän lausunnon.

Diamantopoulou
Yritämme esittää sen mahdollisimman pian. Riittää, kun kerron, että saimme sen käsiteltäväksi vasta 10 päivää sitten. Oikeudelliset menettelyt samoin kuin sisäiset komiteamenettelyt vaativat aikansa. Luotan siihen, että voimme esittää arviointimme ennen kesää.

Puhemies.
Kysymyksen nro 30 esittäjä Paul Rübig (H-0302/03):

Aihe: Eurooppalainen eläkeläiskortti
Tämän päivän eläkeläiset ovat aktiivisia, dynaamisia ja matkustavat mielellään paitsi kotimaassaan myös muualla Euroopassa. Tästä syystä olisi järkevää ottaa käyttöön eurooppalainen eläkeläiskortti. Kyseisellä kortilla eläkeläiset saisivat alennuksia muun muassa julkisissa laitoksissa, museoissa, erilaisissa tapahtumissa jne. vieraillessaan. Näin tuettaisiin ja edistettäisiin liikkuvuutta sekä vaikutettaisiin samalla myönteisesti kansalaisten asennoitumiseen Euroopan unionia kohtaan. Yhtenäistäminen tällä alalla edistäisi jäsenvaltioiden välistä yhteydenpitoa ja tiedonkulkua.
Pitääkö komissio tällaisen Euroopan laajuisen eläkeläiskortin käyttöönottoa mahdollisena tai tarpeellisena?

Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, komissio antoi useita vuosia sitten - vuonna 1989 - yli 60-vuotiaille eurooppalaisille tarkoitetun eläkeläiskortin käyttöönottoa koskevan suosituksen, joka oli osoitettu jäsenvaltioille. Komission silloinen suositus koski eläkeläisten mahdollisuutta hyötyä kaikista sellaisista mahdollisuuksista, jotka jäsenvaltiot tarjosivat omille eläkeläisilleen. Tällaisia mahdollisuuksia ovat muun muassa museot ja kulttuuritoiminta sekä ilmainen tuettu liikenne.
Kortin käyttöönoton tekniset esteet osoittautuivat tietenkin melko merkittäviksi. Tähän mennessä on tehty kolme kustannus-hyötyanalyysiä, joissa kuvataan nykyisiä järjestelmiä ja niiden rajoituksia sekä monissa jäsenvaltioissa esiintyviä esteitä. Viimeisintä analyysiä koskeva lopullinen kertomus toimitettiin jäsenvaltioiden edustajista koostuvalle ikääntyviä kansalaisia koskevaa politiikkaa käsittelevälle yhteysryhmälle ja ikäihmisten järjestöjen liitolle.
Mikään jäsenvaltio ja mikään liiton ikääntyvien kansalaisten yleiseurooppalainen järjestö, jolle lopullinen tutkimus esitettiin, ei kannattanut korttisuunnitelmaa tai kertomuksessa esitettyjä ehdotuksia. Tämän vuoksi komissio katsoo, ettei eläkeläiskortin käyttöönotto Euroopan unionissa ole toteutettavissa oleva idea.

Rübig (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä jäsen Flemming, hyvät kollegat, eläkeläiskortin olisi todellakin oltava myös Euroopan eläkeläisten valtavan ostovoiman symboli. Olemme kaikki tietoisia eläkeuudistuksia koskevista tämänhetkisistä lakoista. Parhaiden toimintatapojen malli soveltuisi mielestäni tähänkin. Meidän olisi osoitettava, millaisten parhaiden toimintatapojen mukaisten uudistusten avulla tavoite on saavutettu parhaiten. Tämän vuoksi kysyn teiltä, onko komissiolla minkäänlaista käsitystä siitä, kuinka eläkeläisten ostovoimaa voidaan edistää tulevaisuudessa parhaiden toimintatapojen ja esikuvien avulla?

Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, ei ole helppoa vastata juuri nyt kysymykseen, voidaanko eläkeläisten osuutta ostovoimasta nostaa joidenkin yleisten toimintatapojen avulla. He ovat kuluttajia. Tiedämme, että hyvin huomattava osa Euroopan väestöstä on eläkeläisiä ja hyvin toimeentulevia eläkeläisiä. Nämä ihmiset liikkuvat todellakin Euroopassa ja osallistuvat kuluttamiseen, mutta kysymys oli hyvin täsmällinen ja koski kortin tarvetta. Se on mukava idea. Olen kanssanne samaa mieltä siitä, että tällainen kortti helpottaisi eläkeläisten liikkuvuutta entisestään, mutta sille on saatava hyväksyntä niiltä, joiden on pantava idea täytäntöön, samoin kuin niiltä, jotka kortista hyötyvät. Juuri tällä hetkellä jäsenvaltiot tai eläkeläisjärjestöt eivät ole osoittaneet siihen kiinnostusta. Jos kiinnostusta ilmenee, toimimme tietenkin sen mukaisesti, mutta mielestäni komissio ei voi tällä hetkellä tehdä mitään.

Flemming (PPE-DE).
Arvoisa komission jäsen, Eurooppa ikääntyy, ja toivon, että myös te kaikki saavutatte pitkän iän. Minä olen jo päässyt tavoitteeseen: olen jo 70-vuotias. Olen myös hyvin ylpeä siitä, että Euroopan unioni on ainoana maailmassa kieltänyt ikään perustuvan syrjinnän perustuslakiin rinnastettavassa sopimuksessaan - Amsterdamin sopimuksen 13 artiklassa. Kieltoa ei ole kuitenkaan sisällytetty enää perustuslakisopimusluonnokseen. Tiedustelen teiltä, voidaanko asiaan mitenkään vaikuttaa vielä tässä vaiheessa tämän Euroopassa tällä hetkellä voimassa olevan syrjintäkiellon sisällyttämiseksi myös uuteen perustuslakiin?

Diamantopoulou
Ikäsyrjintää koskevan kohdan sanamuoto säilytetään ennallaan sekä tulevaisuutta käsittelevälle valmistelukunnalle parhaillaan esitettävänä olevassa tekstissä että perusoikeuskirjassa. Sanamuoto on täsmälleen sama kuin 13 artiklassa. Se ei ole muuttunut. Se on osa perusoikeuskirjaa, ja siinä viitataan ikään, rotuun, uskontoon ja sukupuoleen. Niitä aloja, joihin syrjinnän yhteydessä viitataan, ei ole muutettu mitenkään.

 Puhemies.
Kysymyksen nro 31 esittäjä Michl Ebner (H-0304/03):

Aihe: Nuorisotyöttömyys
Nuorisotyöttömyys on vakava ongelma, jota käsitellään asianmukaisesti Euroopan unionissa, mutta johon täytyy 10 uuden jäsenen liittymisen myötä kiinnittää yhä enemmän huomiota. Nykyisiin EU-valtioihin saapunee uusista jäsenvaltioista suuri joukko nuoria työnhakijoita, minkä seurauksena maiden työttömyysprosentti nousee.
Onko EU varautunut työnhakijoiden aaltoon? Onko se suunnitellut konkreettisia hankkeita? Millaista tukea komissio antaa ja mitkä ovat sen tavoitteet?

Diamantopoulou
Euroopan komissio on luonnollisestikin analysoinut nuorisotyöttömyyden tulevaisuudennäkymiä ja sitä koskevia erityisongelmia laajentuneessa Euroopassa.
Ensinnäkin herää pelko maahanmuuttoaalloista. Yleensä muuttajina ovat nuorimmat työntekijät. Suorittamamme tutkimukset osoittavat, että liikkuvuus 10 tulevasta jäsenvaltiosta nykyiseen 15 jäsenvaltion EU:hun jää suhteellisen vähäiseksi. Muuton arvioidaan olevan voimakkainta ensimmäisinä vuosina, jolloin muuttajien määrä on 250 000 ihmistä vuodessa. Puolet heistä on työvoimaa, mutta työvoiman liikkuvuus alkaa vähentyä vuosikymmenen loppua kohti ja laskee alle 100 000 henkeen.
Nämä tutkimukset perustuvat tietenkin aina merkittäviltä osin ennusteisiin. Ne ovat kuitenkin melko luotettavia, mikäli otetaan huomioon, että niissä on otettu huomioon kussakin jäsenvaltiossa vallitsevat olosuhteet.
Aikaisemmat kokemukset Euroopan laajentumisesta ja maahanmuuttoilmiötä koskevat tutkimukset osoittavat, että uusista jäsenvaltioista saapuvat nuoret siirtotyöläiset muuttavat yleensä oman maansa varakkaammille alueille, suuriin kaupunkeihin, joissa työttömyysluvut ovat suhteellisen matalia ja joissa työnsaantimahdollisuudet ovat suhteellisen hyvät. Näiden maiden nuoret siirtyvät yleensä mieluummin kotimaansa muita kehittyneempiin kaupunkeihin ja kotimaansa muita kehittyneemmille alueille kuin johonkin muuhun maahan. Tämä siis tuli esiin maahanmuuttovirtoja koskevasta tutkimuksesta.
Toinen seikka koskee työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevia siirtymäjärjestelyjä, joista on päätetty Euroopan tasolla. Kuten tiedätte, työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta kahden ensimmäisen vuoden aikana on tehty sopimus. Liittymisen jälkeen kukin jäsenvaltio voi päättää vapaasta liikkuvuudesta, mutta voi myös lykätä sitä viidellä vuodella. Tämä on niin sanottu ?5+2?-sääntö.
Kolmas seikka koskee työllisyysstrategiaa eli sellaisten toimintatapojen noudattamista, joilla on lisäarvoa Euroopan unionille. Tältä osin meidän on todettava, että Euroopan komissio on ollut yhteistyössä kunkin ehdokasvaltion kanssa kolmen vuoden ajan. Pyrimme ensisijaisesti tukemaan valtiokohtaisten toimintasuunnitelmien luomista työttömyyden torjumiseksi. Koulunkäynnin keskeyttäminen on vakava ongelma monissa näistä maista ja näiden toimien tarkoituksena on määrätietoisesti laskea koulunsa keskeyttävien lukumäärää. Myös henkilöresursseihin investoimista pyritään lisäämään optimaalisesti seuraavan kauden rakennerahastojen myötä.
Vastaukseni jakautuu siis kolmeen perusosaan. Ensimmäisen osan muodostavat maahanmuuttovirrat ja ilmiön tutkiminen sekä mahdolliset ennusteet. Toinen osa on Euroopan tasolla laadittu institutionaalinen kehys, ja kolmas on työllisyyspolitiikan noudattaminen.

Ebner (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin, että jälkimmäistä osaa valaisevista huomautuksistanne käsitellään perustellummin, erityisesti siltä osin, kuin ne koskivat rakennerahastojen käyttöä koulutuksen alalla. Otitte erityisesti esiin kysymyksen koulunsa keskeyttävistä. Mielestäni olisi hyvin tärkeää, että Euroopan unioni keskittyisi erityisesti koulutukseen, jotta ehdokasmaiden nuoret voivat hyötyä soveltuvista työmahdollisuuksista kotimaassaan. Olisi myös psykologisesti ja näiden maiden perusasennoitumisen kannalta tärkeää, että nuoret ymmärtävät mahdollisuutensa Euroopassa ja että Eurooppa antaa heille mahdollisuuksia. Tämän vuoksi kysynkin, tarjoavatko rakennerahastot rahoitukselliset edellytykset erityisten toimien toteuttamiselle.

Diamantopoulou
Hyvä parlamentin jäsen Ebner, seuraavan kauden rakennerahastoja koskeva ensimmäinen keskustelukierros on parhaillaan käynnissä. Keskustelu koskee myös sitä, mille aloille EU:n rahastojen varoja olisi suunnattava, ja mitkä olisivat rahoitettavien alojen ensisijaisia kohteita. Laajasti yksimielisiä ollaan siitä, että henkilöresurssit ovat hyvin keskeinen painopistealue. Ilman henkilöresursseihin kohdistuvia merkittäviä investointeja rahastojen käyttöönotto on ongelmallista jopa hankkeiden ja yrityksille annettavan tuen osalta. Tämän vuoksi keskusteluissa pyritään suuressa määrin korostamaan sitä, että ehdokasvaltioiden on - kuten ne jo tekevätkin - luotava rakenteet, joiden avulla ne voivat rahoittaa työllisyysstrategian, koulutusjärjestelmiensä infrastruktuurit ja tarvittavat uudistukset, jotka kaikki ovat hyvin tärkeitä niiden kehittymisen kannalta. Minusta tuntuu, ettei nykyinen sopimus takaa merkittäviä varoja uusille maille.

Bushill-Matthews (PPE-DE).
Kuten komission jäsen tietää, hän teki minut ja toivottavasti monet muutkin tänään hyvin ?iloisiksi?. Tarkoitan Luxemburgin neuvoston tämänpäiväistä työtä ja epätyypillisiä työntekijöitä koskevaa direktiiviä, jonka osalta ei ole edistytty. Asia on todellakin hyvin tärkeä nuorison työllistymismahdollisuuksien kannalta. Monet nuoret ja nuoret opiskelijat joutuvat olemaan tilapäisissä työsuhteissa lukukausien välillä, ja he ovat tämän vuoksi yhtä ?iloisia? kuin minä tämänpäiväisestä pysähdyksestä.
Kysyn komission jäseneltä, aikooko hän todella harkita tämän direktiivin lopullista hautaamista, eikä vain siitä luopumista tilapäisesti? Pyydän häntä ainoastaan harkitsemaan, enkä siis sitoutumaan. Mikäli näin on, tämä ?ilahduttaa? sekä minua että monia nuoria.

Diamantopoulou
. Hyvä parlamentin jäsen Bushill-Matthews, hyväksyttekö nimityksen ?hurmaava provokaattori??

On totta, ettemme edistyneet tänään kovin paljon. Kuten tiedätte, vuokratyöntekijöitä koskeva direktiivi on kuitenkin hyvin vaikea ja monisäikeinen kysymys. Direktiivissä pyritään ensisijaisesti löytämään tasapaino joustavuuden ja turvallisuuden välillä.
En ole lainkaan valmis heittämään hyvästejä. Kuten totesin tämänpäiväisessä lehdistötilaisuudessa, kyse on tilapäisestä eikä lopullisesta luopumisesta. Tämän vuoksi direktiiviä koskevien neuvottelujen voidaan odottaa jatkuvan.

Lage (PSE).
Arvoisa puhemies, osallistun tähän hyvin kiinnostavaan keskusteluun toteamalla, että hyväksyn komission jäsenen antamat vastaukset. Mielestäni nuorten työttömyysongelma Euroopassa ei ole kuitenkaan asian ydin, koska jos pystymme parantamaan Euroopan taloudellista kasvua, tarjoamme työtä ja tarvitsemme paljon nuoria. Tämän vuoksi unioniin liittyvien valtioiden nuoret, jotka pystyvät kilpailemaan viidentoista nykyisen jäsenvaltion työmarkkinoilla, ovat etu, eivätkä ongelma. Niille maille, joista he lähtevät, saattaa tosin aiheutua ongelmia. Lyhyesti sanottuna taloudellinen kasvu on ratkaisevassa asemassa siinä, kuinka paljon nuoria maa voi ottaa vastaan, ja kaikkien on suhtauduttava vakavasti kasvuun ja taloudelliseen kehitykseen. Nuoret maahanmuuttajat ovat aina etu. Parlamentin jäsen Bushill-Matthews on hyvin selvillä siitä, että nuoret portugalilaiset ja portugalilaiset maahanmuuttajat ovat vaikuttaneet merkittävästi hänen maansa Luxemburgin tilanteeseen ja sen nykyiseen merkittävään vaurauteen.

Diamantopoulou
Olen täysin samaa mieltä kanssanne, minun tarvitsee ainoastaan esittää teille joitakin lukuja. Täystyöllisyyttä vuoteen 2010 mennessä koskevan tavoitteen saavuttamiseksi meidän on luotava 22 miljoonaa työpaikkaa 25 uudelle valtiolle, jotta työttömyys voi laskea 3,5-4 prosenttiin kaikkialla Euroopassa. Onko tämä toteutettavissa? Kuten täysin perustellusti totesitte, nopea kasvu ja sovittujen uudistusten toteuttaminen voivat johtaa 5 miljoonan työpaikan luomiseen yksinomaan 15 jäsenvaltiossa neljän vuoden kuluessa. Näin ollen kasvu ja uudistukset yhdessä voivat johtaa haluttuun tulokseen.
Toinen huomautukseni on, että tilanne on arvatenkin ongelmallinen niille maille, joista maahanmuuttajat tulevat. Aivoviennin vuoksi kyseiset maat menettävät henkilöresursseja - monet parhaassa iässä olevista älykkäimmistä ja ahkerimmista työntekijöistään - ja on hyvin tärkeää, että kyseiset maat voivat säilyttää henkilöresurssinsa. Tämän vuoksi meidän on etenkin rakennerahastojen välityksellä investoitava henkilöresursseihin, erityisesti tämänikäisiin henkilöihin.

 Puhemies.
Kysymyksen nro 32 esittäjä Roy Perry (H-0316/03):

Aihe: Saavutettuja oikeuksia koskevan direktiivin sovletaminen väärin brittiläisiin lehtoreihin
Yhdistynyt kuningaskunta on todennut kirjeessään komissiolle, että se ei kuulu saavutettuja oikeuksia koskevan direktiivin 77/187/ETY

Diamantopoulou
. Voin vakuuttaa teille, että komissio on täysin tietoinen direktiivin 77/187/ETY oletettua väärää soveltamista koskevassa valituksessa tarkoitettujen kysymysten tärkeydestä ja vakavuudesta täydennyskoulutusta tarjoavien Englannin ja Walesin korkeakoulujen siirryttyä yksityisen sektorin alaisuuteen 1990-luvulla.
Tilanne on johtanut komission yksiköiden kanssa vuodesta 1996 käytyyn kirjeenvaihtoon, joka jatkuu edelleen. Parlamentin jäsen on varmaan tietoinen siitä, että komission oikeudellinen arvio poikkeaa valittajien esittämästä arviosta. Saamiemme tietojen mukaan Yhdistynyt kuningaskunta on jo saattanut direktiivin 77/187/ETY asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä. Tämän vuoksi väärää soveltamista koskevat riidat ovat periaatteessa kansallisten tuomioistuinten asia. Komission yksiköt ovat korostaneet useissa yhteyksissä vuosien mittaan, että kansalliset tuomioistuimet muodostavat asianmukaisen oikeudellisen ympäristön tässä tarkastellussa tapauksessa esiin tulleiden kysymysten käsittelemiselle.
Huomautettakoon tässä yhteydessä, että kansallisille tuomioistuimille on todellakin esitetty valituksia, mutta ne eivät ole tuottaneet tulosta.
Mitä tulee Yhdistyneen kuningaskunnan työehtosopimusten oikeudelliseen sitovuuteen, haluan huomauttaa, että asian käsittelyyn vaikuttaa myös Englannin lainsäädännön tulkinta, joka edellyttää usein tosiasioiden arviointia. Direktiivissä ja sen 3 artiklan 2 kohdassa jäsenvaltiota ei velvoiteta muuttamaan työehtosopimusten oikeudellista luonnetta. Vaikka työehtosopimukset eivät yleisesti ottaen ole oikeudellisesti sitovia Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ne voivat silti olla oikeudellisesti sitovia, jos ne sisällytetään työsopimukseen, jolloin niistä tulee osa sopimusehtoja.
Riippumatta siitä, onko asia näin, tämä on usein monitahoinen kysymys, joka edellyttää tosiasioiden arvioimista. Employment Appeal Tribunalin (työasioita käsittelevä muutoksenhakutuomioistuin) valituksen tekijää koskevassa asiassa antamasta ratkaisusta poiketen eräs äskettäinen tuomio koski tällaista terveydenhuoltopalveluista vastaavaan kansalliseen viranomaiseen sovellettavaa sitovaa työehtosopimusta. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin totesi tuomiossaan nimenomaisesti, että on kansallisten tuomioistuinten tehtävä määrittää tarvittaessa, ovatko työehtosopimuksesta seuraavat edut sitovia myös luovutuksen jälkeen ja sitovatko ne siten 3 artiklan 2 kohdan mukaan myös luovutuksensaajaa.
Näin ollen työehtosopimus, joka ei ole täytäntöönpanokelpoinen ennen luovutusta, ei ole täytäntöönpanokelpoinen luovutuksen jälkeenkään.

Perry (PPE-DE).
Kiitän teitä siitä, että tämä kysymys voitiin ottaa käsiteltäväksi. Olen kiinnostunut kuulemaan, mitä sanottavaa komission jäsenellä on aiheesta, mutta hän tietää erittäin hyvin, ettei hänen vastauksensa rauhoita Yhdistyneen kuningaskunnan monia lehtoreita, jotka olettivat, että heille taattaisiin aikaisempien työsuhteidensa edut. He otaksuivat, että saavutettuja oikeuksia koskeva direktiivi tarjoaisi jonkinlaisen suojan heidän oikeuksilleen. Niiden, jotka päättivät käyttää kyseisiä oikeuksia, palkat ja mahdollisuudet urakehitykseen on kuitenkin jäädytetty kymmeneksi vuodeksi, samalla kun he ovat menettäneet eläkeoikeutensa.
Aikooko komission jäsen kertoa tänään iltapäivällä näkemyksensä siitä, ovatko kyseiset henkilöt oikeassa päätellessään, että saavutettuja oikeuksia koskeva direktiivi - jonka he uskoivat takaavan heidän oikeutensa - on ollut täysin turha osa EU:n lainsäädännössä?

Diamantopoulou
. Kuten oikein hyvin tiedätte, nämä ovat kaksi erillistä asiaa: ensimmäinen on direktiivin saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä ja miten sitä arvioidaan, ja toinen on täytäntöönpano. Aiheesta on useiden vuosien aikana kertynyt tuhansien sivujen kirjeenvaihto. Direktiivin saattamisesta hyväksyttävästi osaksi kansallista lainsäädäntöä on tehty oikeudellinen päätös, eikä Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen kanssa ole tältä osin ongelmia.
Toisen ongelman eli täytäntöönpanon osalta todettakoon, että sen asianmukaisuudesta päättäminen on kansallisten tuomioistuinten tehtävä. Kansalliset tuomioistuimet ovat tehneet asiaa koskevan päätöksen, minkä vuoksi komissio ei voi puuttua asiaan tämän enempää.

Howitt (PSE).
Kiitän komission jäsentä siitä, mitä hän sanoi Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen valmiudesta noudattaa lainsäädäntöä. Minuun on otettu yhteyttä samankaltaisissa tapauksissa, erityisesti kysymyksissä, jotka koskevat eläkeoikeuksien osittaista poissulkemista saavutettuja oikeuksia koskevan direktiivin soveltamisalasta. Näin oli muun muassa eräässä tapauksessa, joka koski erästä vaalipiiriini kuuluvaan Boreham Woodiin sijoittautunutta yritystä. Kysynkin, voiko komission jäsen tulevaisuudessa ottaa opiksi tapauksesta, jonka minä ja kollegani otimme esille direktiivin tarkistamiseksi tulevaisuudessa, vaikka vaikuttaa siltä, etteivät lisätoimet ole mahdollisia nykyisten sääntöjen perusteella.

Diamantopoulou
. Ei, direktiiviä koskevia muutoksia ei ole valmisteilla.

Puhemies.
Kiitän teitä lämpimästi, komission jäsen Diamantopoulou.
Koska komissiolle esitettäviin kysymyksiin käytettävissä oleva aika on kulunut umpeen, kysymyksiin Nro 33-55 vastataan kirjallisesti.

Bouteflika
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hyvät naiset ja herrat, haluan luvallanne aivan ensiksi kiittää puhemies Pat Coxia hänen ystävällisestä kutsustaan, tavasta, jolla valtuuskuntani ja minut on otettu vastaan, ja niistä sanoista, joilla hän kuvasi minua ja Algerian kansaa. Tämä osoittaa, että meidän ja Euroopan kansan välillä on vahvat suhteet.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, teille puhuessani Algerian kansa ponnistelee edelleen tuhoisan, vastikään paljon surua aiheuttaneen maanjäristyksen seurausten korjaamiseksi, katastrofin aiheuttamien haavojen ja traumojen hoitamiseksi, raunioiden korjaamiseksi sekä elämän palauttamiseksi tuhoutuneisiin kaupunkeihin ja kyliin. Haluan ilmaista syvän kiitollisuutemme Euroopan parlamentin meille osoittamasta solidaarisuudesta ja myötätunnosta sekä kaikesta siitä avusta, jota Euroopan valtiot toimittivat välittömästi katastrofialueille.
Spontaani solidaarisuus on lohduttanut suuresti Algerian kansaa, ja haluankin ilmaista täällä Algerian ja paljon kärsineiden perheiden puolesta jälleen syvän kiitollisuutemme kaikille niille, jotka ovat olleet tukenamme tässä hirvittävässä koettelemuksessa.
Arvoisa puhemies, Algeria ja Euroopan unioni allekirjoittivat 22. huhtikuuta 2002 juhlallisesti assosiaatiosopimuksen Valenciassa Espanjassa ja sinetöivät siten uuden ja kestävän suhteen tulevaa solidaarisuutta ja yhteistyötä varten.
Sopimuksella muodostetaan aito taloudellinen yhdysside Algerian ja Euroopan yhteisön välille, ja se kuvastaa meidän ja eurooppalaisten kumppaneidemme määrätietoista tahtoa perustaa suhteemme vastavuoroisen kunnioituksen, yhteisen hyvinvoinnin ja ystävyyden perusarvioihin.
Valenciassa tekemämme yhteinen sitoumus antaa laajat mahdollisuudet syventää Algerian ja Euroopan unionin välistä poliittista vuoropuhelua, jonka avulla edistämme toiveidemme mukaista kattavaa kumppanuutta.
Saattoi olla enne, että Rooman sopimuksen allekirjoitti Ranska, jolla oli täysimääräinen ja yksinomainen määräysvalta Algeriassa, jossa käytiin tuolloin jo kolmatta vuotta kansallista vapaussotaa ja joka oli kuitenkin yhä jaettu kolmeen Ranskan departementtiin. Oliko tuolloin yhtäkään sellaista Rooman sopimuksen allekirjoittanutta valtiota, joka olisi osoittanut hyvää makua ja jolla olisi ollut henkistä voimaa tehdä sopimukseen varauksia miehitetyn ja kansallisesta vapaudestaan taistelevan maamme hyväksi?
Sitoumus on yhtäpitävä maani määrätietoisen, Euroopan kanssa tehtävän etuoikeutetun yhteistyön edistämistavoitteen kanssa. Tästä on osoituksena Algerian ottama riski, kun se muodosti Eurooppaan 1960-luvun alusta lähtien tärkeimmät energiamarkkinansa. Algeria sitoutui näin ollen jo hyvin varhain - Italian ja Espanjan kautta johdettujen kaasujohtojen rakentamisen yhteydessä - Euroopan kanssa tehtävään pitkän aikavälin yhteistyöhön ilmaisten tällä tavoin luottavansa laajasti Euroopan yhdentymiseen ja Euroopan mantereen kanssa tehtävän yhteistyön tulevaisuuden mahdollisuuksiin.
Kaikki tämä osoittaa, että maani on pitänyt poliittisen vuoropuhelun ja Euroopan unionin kanssa solmitun taloudellisen kumppanuuden edistämistä aina hyvin tärkeänä, ja voin olla erittäin tyytyväinen siihen, että allekirjoittamallamme assosiaatiosopimuksella vahvistetaan tätä vakaumustamme edelleen.
Olemme käyneet Euroopan unionin kanssa perinteisesti säännöllistä poliittista vuoropuhelua, joka on ollut vilkasta ja rakentavaa ja jolle on ollut ominaista puolueiden ja parlamenttien valtuuskuntien useat vastavuoroiset vierailut, jotka ovat osaltaan auttaneet muodostamaan keskinäisen yhteisymmärryksen, joka perustuu molemminpuoliseen haluun tuntea toinen paremmin, jotta voitaisiin tehdä aiempaa parempaa yhteistyötä.
Arvoisa puhemies, tänä kansainvälisten suhteiden levottomana aikana Euroopan unionin ja Välimeren alue kohtaa suuria ja hyvin erilaisia haasteita, jotka saattavat lisätä epävakautta ja syventää Välimeren pohjois- ja etelärannikon välisten suhteiden säröjä. Eräs 1900-luvun huomattava johtaja sanoi kerran, että Välimeren etelärannikko on Euroopan arka paikka. Juuri tähän tilanteeseen puuttuaksemme ja suojautuaksemme ennakolta tällaisia vaaroja vastaan, käynnistimme seitsemän vuotta sitten uraa uurtavan Barcelonan prosessin, johon kaikkien Välimerta ympäröivien valtioiden oli tarkoitus liittyä.
Barcelonan prosessi on Algerialle paitsi tärkeä strateginen viitekehys sekä keskeinen poliittisen vuoropuhelun ja yhteistyön foorumi myös tärkeä väline Välimeren alueen vakauden ja turvallisuuden edistämiseksi. Tavoitteidensa ja suunniteltujen toimien vuoksi prosessi on herättänyt suuria toiveita Välimeren etelärannikon kansoissa.
Näillä toiveilla on nyt entistäkin suurempi merkitys, kun Euroopan unionin laajentuminen Itä-Eurooppaan uhkaa kääntää Euroopan valtioiden huomion etelästä itään, jolloin Barcelonan prosessin suurin huomio siirtyy toisaalle.
Itse olen edelleen vakuuttunut siitä, että Euroopan laajentumisen pitäisi toimia kallisarvoisen poliittisen inspiraation lähteenä, jotta voitaisiin löytää ennakkoluulottomia yhteistyövaihtoehtoja Euroopan ja Välimeren eteläpuolella sijaitsevien valtioiden välille ja hillitä perusteltuja pelkoja siitä, että Eurooppa on vaarassa "vieraantua" eteläisistä naapurivaltioistaan. Tässä kaikessa on kyse tasapainosta, ja olen varma, että Euroopan unioni osaa sovittaa yhteen erilaiset tarpeensa, jotka - ja tätä ei pidä unohtaa - vaikuttavat myös Euroopan mantereen vakauteen ja turvallisuuteen.
On nimittäin niin, että maani on joutunut osallistumaan täysin vastoin omaa tahtoaan kahteen maailmansotaan, joita käytiin pääasiassa Euroopassa, ja että Sedanin taistelun jälkeen Algeria on osallistunut kaikkiin Ranskan sotiin. Euro-Välimeri-hanke, johon olemme epäröimättä ryhtyneet, ilmentää kaikkien osapuolten täysimääräistä sitoutumista Barcelonan julistuksessa esitettyjen tavoitteiden saavuttamiseen. Tähän liittyvissä toimissamme on otettava huomioon kaikkien mukana olevien tahojen edut, ja näillä toimilla on vastattava moniin erilaisiin huolenaiheisiin. Toimiemme on näin ollen oltava kattavia, tasapainoisia ja moniulotteisia.
Arvoisa puhemies, uuden maailmanlaajuistumisaallon puhkeaminen oli synnyttänyt meissä toivon siitä, että kasvu ja kehitys tapahtuisivat samassa tahdissa. Eteläiset valtiot olivat tehneet lukuisia uhrauksia, usein pakosta, liittyäkseen maailman talouden kehitykseen, ja tähän uuteen tilanteeseen mukautuminen on usein edellyttänyt tuskallisia mukautuksia ja aiheuttanut raskaita sosiaalisia vaikutuksia.
Nyt on tunnustettava, että tulevaisuutta koskeneet lupaukset ovat toteutuneet tähän mennessä ainoastaan varakkaissa valtioissa. Rikkaiden ja köyhien maiden välinen kuilu kasvaa kasvamistaan. Se on tämän päivän kurjuuden, väkivallan ja suvaitsemattomuuden lähde, johon liittyy myös muita sosiaalisia ongelmia, kuten maaltapako ja muuttovirrat.
Euro-Välimeri-vapaakauppa-alueen perustamisen yhteydessä meidän on tehtävä melko lyhyessä ajassa perinpohjaisia muutoksia talous- ja yhteiskuntajärjestelmäämme. Se on merkittävä haaste ja se aiheuttaa suuria mullistuksia yhteiskunta- ja talouselämämme rakenteisiin.
Meillä ei ole toivoa näiden muutosten onnistumisesta, ellei assosiaatiosopimuksessa anneta viime vuosikymmenellä toteutettujen uudistusten koettelemalle Algerian taloudelle mahdollisuutta liittyä asteittain ja sopusointuisesti maailmantalouteen sekä saada siten lisäarvoa ja vahvistaa maahan kohdistuvaa luottamusta erityisesti niin, että eurooppalaisten sijoitusten määrä Algeriassa lisääntyy.
Mainitsemistani vaikeuksista huolimatta Algeria on aloittanut laajan talouden elvytysohjelman, jonka nelivuotiskaudelle se on osoittanut seitsemän miljardia dollaria.
Tämä ei kuitenkaan luultavasti riitä, kun otetaan huomioon meneillään olevien uudistusten laajuus. Euroopan unionin tuki, erityisesti kestävä sitoumus jatkaa sijoitusten tekemistä Algeriaan, on ehdottoman tärkeää juuri tässä vaiheessa.
Valitettavasti Euro-Välimeri-kumppanuudelle MEDA-ohjelmasta myönnetyt taloudelliset tukitoimenpiteet eivät yllä lähelläkään asetettuja tavoitteita. Tästä ovat osoituksena Algerialle MEDA:n kahdenvälisen ohjelman ensimmäisen ja erityisesti toisen osan yhteydessä myönnetyt talousarviomäärärahat.
Arvoisa puhemies, kaksitoista viime vuotta ovat olleet kauhistuttavaa painajaista Algerian kansalle, joka on joutunut paitsi kärsimään erityisen julman terrorismin väkivallasta myös selviämään luonnonkatastrofeista, monivuotisista kuivuuskausista, tulvista ja useista maanjäristyksistä, joista viimeisin runteli Algerin aluetta. Vaikka kahden viimeisimmän luonnonkatastrofin yhteydessä on osoitettu spontaanisti ja anteliaasti kansainvälistä solidaarisuutta, Algerian kansa on kuitenkin kokenut tulleensa hylätyksi oman onnensa nojaan koko sinä aikana, jona se joutui kärsimään vallan väärinkäytöstä, hävityksestä ja, mikä törkeintä, sellaisten terroristien tekemistä joukkoteurastuksista, jotka väittivät toimivansa uskonnollisin perustein. Kesti kauan ennen kuin kehittynyt maailma ymmärsi sen uhan, joka sisältyi tähän ilmiöön, joka käytti väärin ideologista arvokkuutta ja joka julisti olevansa demokratian puolella vakuuttaakseen Euroopan unionin oikeudestaan tuhota Algerian yhteiskunta.
Lisäksi nämä terroristijärjestöt ovat löytäneet turvapaikan ja saanet vapauden toimia myös joissakin Euroopan pääkaupungeissa, joissa Algerian joukkomurhat yhä kyseenalaistettiin ja niiden todellisuutta epäiltiin, mikä osoitti täydellistä tietämättömyyttä maan sisäisestä tilanteesta ja uhista, joita siitä aiheutui muulle maailmalle. Vasta Yhdysvaltoihin 11. syyskuuta 2001 tehtyjen terrori-iskujen jälkeen maailman näkemys muuttui ja terrorismia voitiin alkaa pitää kansainvälisenä vitsauksena, jota vastaan oli aloitettava armoton kansainvälinen taistelu. Uskon voivani todeta, että tuolloin myös Algerian tilanne ymmärrettiin paremmin ja Algerian kansan kärsimille uhrauksille myönnettiin viimein niiden ansaitsema arvo.
Terrorismi uhkaa sivistyneen ihmiskunnan perustaa. On ensisijaisen tärkeää, että nihilistinen terrorismi kitketään lopullisesti. On välttämätöntä puuttua perinpohjaisesti paitsi terrorismin ilmentymiin myös sen syihin, juuriin ja kaikkeen, mikä sitä ruokkii. Maailmassamme ei voida milloinkaan rakentaa mitään vakaata tai kestävää, jollemme pyri päättäväisesti ja ensisijaisesti tähän tavoitteeseen. Kurjuus kuitenkin synnyttää väkivaltaa, ja jollei köyhyyttä vastaan taistella, se kääntyy kaikkia vastaan. Siinä tapauksessa emme voi koskaan täysimääräisesti nauttia turvallisen ja rauhanomaisen maailman onnesta.
Kahdentoista vuoden taistelun jälkeen turvallisuustilanteemme on parantunut huomattavasti, mutta turva- ja suojelutoimia on edelleen jatkettava toisinaan ilmenevien yksittäisten väkivaltaisuuksien vuoksi. Kansallisen yksimielisyyden ja sovinnon politiikka, jota olen soveltanut virkakauteni alusta lähtien, on hillinnyt voimakkaasti sosiaalisia jännitteitä, sen ansiosta terrorismiin liittyvää väkivaltaa on nyt vähemmän kuin koskaan. Väkivalta ei enää nykyään muodosta estettä taloudellisen toiminnan uudelleen aloittamiselle tai talouskasvulle, eikä se myöskään estä kansallisten tai ulkomaisten sijoitusten tekoa.
Myös poliittinen elämä on päässyt jälleen raiteilleen ja viime vuonna siinä elettiin tärkeitä hetkiä, kun järjestettiin parlamenttivaalit ja paikallisvaalit - joille molemmille oli ominaista kristallinkirkas ja täysimääräinen avoimuus - ja perustuslakia muutettiin, mikä mahdollisti amazighin kielen tunnustamisen kansalliskieleksi. Nämä demokratian edistysaskeleet vahvistivat entisestään tahtoamme perustaa oikeusvaltio, jossa kunnioitetaan demokratian sääntöjä ja poliittista moninaisuutta.
Algerian hallitus on edelleen vakuuttunut siitä, että syventämällä demokratiaprosessia ja vauhdittamalla talous- ja yhteiskuntauudistuksia voidaan mahdollistaa sellaisen kansalaisyhteiskunnan synty ja vahvistuminen, joka kykenee edistämään Algerian yhteiskunnan elpymistä siten, että kaikkien oikeuksia ja velvollisuuksia kunnioitetaan. Tässä yhteydessä hallituksen yleisessä lähestymistavassa näytetään suosivan järjestelmällisesti vuoropuhelua, yhteistyötä ja sitä, että näistä tehdään paitsi politiikkaa ja yhteiskuntaelämää säätelevä väline myös tehokas keino edistää tarvittavaa poliittista ja yhteiskunnallista yksimielisyyttä.
Tässä vuoropuheluun perustuvassa lähestymistavassa taloudelliset ja yhteiskunnalliset ongelmat sekä niistä välittömästi seuraavat lukuisat sosiaaliset vaatimukset ovat erityisessä asemassa niiden valtavien rajoitteiden vuoksi, jotka rasittavat kansallista taloutta, joka on muuttumassa ja avautumassa täysimääräiseksi markkinataloudeksi. Ei ole lainkaan helppoa siirtyä suunnitelmataloudesta vapaaseen talouteen, ja yhtä vaikeaa on siirtyä keskusjohtoisesta politiikasta avoimeen demokratiaan. On eritoten niin, että pakolla ei voida luoda markkinataloutta eikä demokratiaa.
Toisaalta oikeusvaltion vakiinnuttaminen tapahtuu myös koulutuksen, valtion rakenteiden ja oikeusjärjestelmän uudistukseen sitoutumalla. Tähän liittyvällä rikoslainsäädännön ja oikeudenkäyntimenettelyn tarkistamisella, johon Algeria on ryhtynyt, pyritään lisäämään takeita oikeuslaitoksen riippumattomuudesta ja lehdistön vapaudesta, joihin olemme erityisen sitoutuneita, ja toivomme samalla voivamme vahvistaa tällä tavoin näiden alojen ammattietiikkaa.
Algeriassa liika valtiojohtoisuus johtaa tuuliajolle. Valtion rappeutuminen sen sijaan johtaa katastrofiin ja anarkiaan.
Ihmisoikeuskysymys kuuluu ensisijaisiin huolenaiheisiimme. Se on osa toimiamme, joilla pyrimme vakiinnuttamaan oikeusvaltion. Olemme tietoisia tämän alan puutteistamme, mutta tiedämme kaikki, että ihmisoikeuksien noudattaminen koko yhteiskunnassa on pitkän oppimisen tulos, joka johtaa todelliseen ihmisoikeuksien kulttuuriin. Suhtaudumme tähän asiaan erittäin vakavasti ja peräänantamattomasti. Ihmisoikeuksien edistämisen ja suojelun kansallisen neuvoa-antavan komitean perustaminen on vastaus tähän merkittävään huoleen ja osoitus tahdostamme edetä tällä alalla.
Assosiaatiosopimus, joka liittää meidät nyt Euroopan yhteisöön, antaa meille mahdollisuuden moninkertaistaa yhteydenpitomme Euroopan valtioihin ja vastavuoroiset vierailumme, ja olen vakuuttunut siitä, että tämän ansiosta myös meidän demokratiamme piirteet vahvistuvat ja avaudumme paremmin ihmisoikeuksia noudattavalle kulttuurille.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, onko tämä oikea paikka ja oikea aika? Mielestäni se on, ja sanon tämän vilpittömin mielin. Tuskallisin tuntein tuon näin ollen jälleen esiin niiden ihmisten muiston, jotka ovat joutuneet maatamme kohdanneen kriisin uhreiksi, ja vakuutan teidän edessänne, että koko Algerian kansa tuntee myötätuntoa uhrien perheille näiden kokeman tuskan vuoksi. Myös kansainvälinen yhteisö on osoittanut myötätuntonsa ja esittänyt osanottonsa uhreille.
Pyysin heti useita Algerian alueita (wilaya) ravistelleen hirvittävän maanjäristyksen jälkeen Algerian viranomaisilta, että kaikki siviili- ja sotilasresurssit otetaan välittömästi käyttöön tämän kansallisen katastrofin lievittämiseksi.
Algerian valtioneuvosto teki heti seuraavana tarvittavia hätätilapäätöksiä, jotka hallitus pani välittömästi täytäntöön. Tämän perusteella kansallisarmeija, turvallisuusjoukot, väestönsuojelu, lääkintähenkilöstö ja terveydenhuoltoalan henkilöstö, Algerian sähkö- ja kaasuyhtiö Sonelgaz, vesilaitokset ja muut suuret julkiset laitokset ottivat - äkillisessä velvollisuuden tunnossaan - käyttöön kaiken henkilöstönsä ja aineelliset resurssinsa ja yhdistivät voimansa kohdatakseen kriisin ja korjatakseen traagisen tilanteen, johon maa oli äkillisesti joutunut.
Haluan ilmaista teidän edessänne kiitollisuuteni erityisesti sen suurenmoisen kansallisen solidaarisuuden johdosta, jota ilmeni spontaanisti kaikkialla maassa, kaikkien kansalaisten taholta ja erityisesti niiden nuorten taholta, jotka antoivat koko kansan tuen hädässä olleille lähimmäisilleen.
Haluan lisäksi korostaa kansainvälisen solidaarisuuden laajuutta, joka on osoituksena siitä arvostuksesta, jota Algeria nykyään saa ulkomailla, ja siitä kunnioituksesta, jota tunnetaan Algerian kansaa kohtaan. Kaikki maat, pienet ja suuret, vauraat ja vähemmän vauraat, joille osoitan kiitokseni, ovat puhelinsoittojen ja surunvalitteluviestien ja minulle osoittamansa myötätunnon lisäksi ilmaisseet valmiutensa tarjota kaikenlaista maamme tarvitsemaa aineellista apua ja osoittaneet vilpitöntä ja ystävällistä solidaarisuuttaan sellaisten käytännön toimien avulla, joita Algerian kansa arvostaa suuresti.
Haluan tässä yhteydessä osoittaa erityistä kunnioitustani kumppanimaidemme erikoistuneelle pelastushenkilöstölle. Nämä ystävämaat ovat Algerian kansallisarmeijan, väestönsuojelun ja lääkintähenkilöstön ohella tehneet erinomaista ja merkittävää työtä ja ovat antaneet meille paljon arvostamaamme apua näinä vaikeina aikoina. Useimmat viestimet tukivat merkittävällä tavalla tätä ainutlaatuista kansallisen ja kansainvälisen tason solidaarisuutta ja tekivät kaikkensa varmistaakseen tässä yhteydessä todellisen julkisen palvelun antamalla viestintä- ja tiedotusvälineet katastrofin uhrien perheiden käyttöön.
Minun on korostettava, että valtio teki näissä surullisissa olosuhteissa velvollisuutensa, hallitus kantoi vastuunsa, laitokset ja julkiset palvelut tekivät tehtävänsä ja valtion siviili- ja sotilasviranomaiset, paikallisyhteisöt sekä julkiset virastot ja yritykset tekivät kaiken vaadittavan. Olen henkilökohtaisesti valvonut tarkoin, että uhrien avustustoimenpiteet sujuvat moitteettomasti ja että kaikki tässä yhteydessä päätetyt toimet pannaan täytäntöön. Lisäksi olen varmistanut, että maan kaikki hallintoelimet ovat edelleen toimissa mukana.
Lopuksi haluan kääntyä niiden kärsimään joutuneiden ihmisten puoleen, jotka ovat kohdanneet tämän järkyttävän koettelemuksen esimerkillisellä rohkeudella ja arvokkuudella, ja haluan sanoa heille täältä parlamentista - teidän ollessa todistajinani - että otamme vastuun maanjäristysalueiden jälleenrakentamisesta. Algerian kansa on osoittanut jälleen kerran, ettei solidaarisuus ole sille pelkästään tarpeeton sana ja että se löytää itsestään voiman ja valmiudet voittaa tämän uuden koettelemuksen.

Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Afrikka suuntaa katseensa Eurooppaan ja etsii ulospääsyä alikehittyneisyyden tilastaan ja yrittää Euroopan mantereen tapaan saavuttaa yhtenäisyyden pystyäkseen sovittamaan toimiaan paremmin yhteen ja käyttämään paremmin voimavarojaan. Tämän kunnianhimoisen yrityksen on tarkoitus perustua laajaan talousohjelmaan, jota kutsutaan nyt NEPAD-kumppanuudeksi ja jonka Afrikan johtajat ovat jälleen kerran esitelleet G8-valtioiden päämiehille Evianissa pidetyssä kokouksessa. Puhun tästä kysymyksestä siksi, että tiedän eurooppalaisten olevan kiinnostuneita kaikista Afrikkaan liittyvistä asioista ja että he ovat aina tunteneet sympatiaa afrikkalaisia kohtaan näiden pyrkiessä osallistumaan maailman kehitykseen.
Kehitys, jota on kutsuttu "rauhan uudeksi nimeksi", on pitkän aikaa kohdannut Afrikassa enemmän itsekkäitä ja sitkeitä vastavoimia kuin kansallisvaltioiden vastavuoroiseen riippuvuuteen perustuvasta dynaamisesta lähestymistavasta kumpuavaa innokkuutta.
Kehitysmaiden niin sanotut kadotetut vuosikymmenet ovat seuranneet toinen toistaan; köyhyyden kirjo, nälkä ja pandemiat eivät ole vieläkään hävinneet Afrikasta.
Afrikan valtiot ovat oppineet paljon vastoinkäymisistään ja virheistään taloudellisten ja yhteiskunnallisten valintojen ja erityisen rajoittavien rakenneuudistusohjelmien täytäntöönpanon yhteydessä. Afrikan tosiasiallisen yhdentymisen haaste on näin ollen lukuisten arvokkaiden kokemusten tulos. Tätä haastetta pidetään aikaa vievänä yrityksenä, monitahoisena ja moniulotteisena hankkeena, jota tuetaan ulkomaailman kanssa tehtävällä yhteistyöllä. Tähän haasteeseen on mahdollista vastata, koska Afrikka on ennakkoluulottomalla tavalla käynyt läpi ajattelutapojen vallankumouksen varmistaakseen demokratian, rauhan ja vaurauden tulevaisuudessa. Afrikan yhtenäisyysjärjestön Algerin huippukokouksessa tehty päätös poliittisten järjestelmien perustuslainvastaisten muutosten pätemättömiksi julistamista ja hylkäämistä koskevasta afrikkalaisesta käytännöstä oli historiallinen ja merkittävä virstanpylväs Afrikan kehityksessä. Afrikan kehittämiseksi perustetussa uudessa kumppanuudessa (NEPAD) määritellään samansuuntaisesti uudet toimintatavat, jotka perustuvat nimenomaisesti afrikkalaisten toimiin, joita leimaa vastuullisuus ja solidaarisuus ja joihin kuuluu muun muassa vertaisarviointi, jonka mukaisesti kukin Afrikan valtionpäämies toimittaa maan sisäisiä toimia koskevat päätöksensä kollegoillensa kiihkotonta ja perinpohjaista arviointia varten. Afrikan unionin toimielinrakenteessa on puolestaan tehty järjestelyjä, joilla pyritään varmistamaan, että kansallisten hallitusten demokraattinen luonne ja toiminta ovat suojassa mahdollisilta iskuilta tai häirinnältä siten, että yhteisessä afrikkalaisessa toiminnassa noudatetaan sääntöjä, joita kenelläkään ei ole lupa rikkoa.
Tässä yhteydessä on elintärkeää, että maailmanlaajuistumisen avulla luodaan aidot mahdollisuudet etelän maiden kehitykselle edistämällä uusia kumppanuusmuotoja, joiden avulla voidaan aloittaa kestävä kasvu ja kestävä kehitys. Tältä kannalta katsottuna maailmanlaajuistumisen, joka supistaa merkittävästi tilan ja ajan käsitettä, on inhimillistyttävä ja demokratisoiduttava, sillä jos kaikkien toimijoiden oikeudenmukaista osallistumista nykyhistorian suuriin muutoksiin ei suosita, maailmanlaajuistumiseen sisältyy vaara siitä, että väkivaltaiset sekä kansallisvaltioiden että kansainvälisen yhteisön yhtenäisyyttä vastustavat voimat saavat vapaat kädet toimia.
Syyskuun 11. päivän 2001 traagiset tapahtumat, jotka saivat kauhun huippuunsa, osoittivat todeksi sen, että tämän päivän ja huomisen maailmassa ei ole täydellistä turvallisuuden ja hyvinvoinnin tyyssijaa, niin kauan kuin elinympäristö on haavoittuva, sekasortoinen ja hätää kärsivä.
Kun kansainvälisessä keskustelussa salataan perustellut huolenaiheet, jotta vallitsevaa tilannetta voitaisiin edelleen pitää oikeutettuna, kun voimasuhteiden logiikka on yhteisymmärrystä tärkeämpää ja kun järjen ääni tukahdutetaan tai siitä ei välitetä kansainvälisellä tasolla, ääriliikkeet löytävät hedelmällisen ja ehtymättömän maaperän niistä epäoikeudenmukaisuuksista, pettymyksistä ja turhautumisista, joita ihmiset päivittäin kokevat.
Pohjimmiltaan vastaus väkivallan ilmiöön on kansainvälisten suhteiden järkevä sääntely ja ihmisoikeuksien edistäminen jakamattomina ja universaalisina kaikkialla maailmassa. Tämä edellyttää, että kansainvälinen yhteisö hylkää ikivanhat käytäntönsä ja on avoin uusille näkymille pyrkiessään kohti ihmissuvulle parempaa tulevaisuutta. Se edellyttää myös, että Afrikka saa oikeutetun osansa maailmantalouden kasvun hyödyistä ja että se voi hyödyntää pääomavirtoja ja tekniikoita, joista sillä on nyt huutava pula. Tällä tavoin Afrikka voi ottaa ensisijaisen vastuun omasta kehityksestään ja parantaa omalta osaltaan uuden kansainvälisen yhteisön tasapainoa.
Haluamme uskoa, että Evianin kokouksessa selkeytettiin tätä viestiä ja että G8-maat vahvistivat uskonsa Afrikan elpymiseen ja uudistivat määrätietoisen sitoumuksensa tukea Afrikkaa kaikin mahdollisin tavoin kaikkien parhaaksi katsottujen yhteisten etujen mukaisesti.
Algeria oli mukana perustamassa NEPAD-kumppanuutta, ja Algerian toiminta Afrikan politiikassa kuvastaa sen merkittävää asemaa vastuun kantamisessa maanosamme ongelmista ja niiden ratkaisemisessa.
Afrikassa hahmottuu uusi dynamiikka niin konfliktien ratkaisemisen, demokratiaprosessin syventämisen, hallinnon parantamisen kuin hallintoelinten valmiuksien vahvistamisenkin alalla. Kehityksessä otetaan lisäksi aiempaa selkeämmin huomioon inhimillinen ulottuvuus.
Suppeammalla tasolla toimimme muiden Pohjois-Afrikan kumppaneiden kanssa elvyttääksemme Maghrebin arabiunionia, jonka puheenjohtaja Algeria tällä hetkellä on. Uskon henkilökohtaisesti Maghrebin arabiunionin tulevaisuuteen. Olen panostanut sen uudistamiseen terveeltä ja vakaalta perustalta, enkä ole luopunut toivosta sen suhteen, että voisimme pian kokoontua huippukokoukseen, jossa voitaisiin aloittaa uudelleen alueellinen yhteistyö. Algeria on edelleen sitoutunut tähän tavoitteeseen, jonka saavuttaminen ei voi olla riippuvainen Länsi-Saharan kysymyksen ratkaisusta, jossa on ehdottomasti kyse kansainvälisen oikeuden soveltamisesta ja Yhdistyneiden Kansakuntien esittämän ratkaisun täytäntöönpanosta. Annamme tälle ratkaisulle edelleen kaiken tukemme. YK:n asema on tässä asiassa keskeinen, ja itsemääräämisestä on väistämättä järjestettävä kansanäänestys.
Lähi-idän herkän ja paljon kärsineen alueen äskettäiset tapahtumat muodostavat meille kaikille valtaisan haasteen, koska ne uhkaavat vakavasti alueen vakautta ja turvallisuutta sekä maailmanrauhaa.
Palestiinan kansalta on riistetty perusluonteisimmatkin oikeudet ja se joutuu edelleen kärsimään julman, liian kauan kestäneen miehityksen aiheuttamasta tuskasta. Palestiinan kansa on joutunut maksamaan kalliin hinnan Israelin tinkimättömyydestä ja Israelin järjestelmällisestä jääräpäisyydestä tämän vastustaessa kaikkia rauhanaloitteita, joista viimeisimpään, "tiekarttaan", se esitti jopa neljätoista laajaa varausta, mikä mitätöi asiakirjan - jo alkujaan melko vaatimattoman - sisällön.
Kansainvälisen yhteisön ja erityisesti YK:n turvallisuusneuvoston on korkea aika ryhdistäytyä ja antaa oikeutta Palestiinan kansan oikeutetuille vaatimuksille saada lopulta itsenäinen valtio... (suosionosoituksia) ...jotta alueen kaikkien kansojen oikeuksia elää rauhassa ja turvassa kunnioitetaan. Toivomme, että Israelin tinkimättömyys, jota ei voida hyväksyä, ja sen toistamat vaatimukset eivät johda siihen, että viimeisin kiistan ratkaisuyritys, kvartetin "tiekartta", epäonnistuu, vaikka sen sisältö onkin suppea.
On myös aika vetää Israelin joukot Syyrian ja Libanonin alueilta ja palauttaa ne legitiimeille hallitsijoilleen.
Arabimaailma on hyvin huolissaan myös Irakin tilanteesta. Algeria on aina pitänyt tässä kysymyksessä tärkeänä lain ja kansainvälisen oikeuden tiukkaa noudattamista. Algeria katsoo nyt, että Irakin poliittinen vakaus saavutetaan palauttamalla maan itsemääräämisoikeus... (suosionosoituksia) ...ja että Yhdistyneiden Kansakuntien edustaman kansainvälisen yhteisön on oltava tehokkaasti mukana koko Irakin poliittisen elämän elvyttämisessä ja maan jälleenrakentamisen prosessissa.
(Suosionosoituksia)
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen yrittänyt kuvata teille Algerian tilannetta ja joitakin niin kansallisia kuin kansainvälisiäkin asioita, jotka huolestuttavat meitä. Olen yrittänyt selvittää teille Algerian todellisuutta, jota Euroopan parlamentin jäsenet voivat tietenkin arvioida itsekin vierailemalla maassamme, jonne he ovat aina tervetulleita, sillä otamme heidät mielellämme vieraiksemme ja kuuntelemme mielellämme heidän huomautuksiaan ja neuvojaan. Tällainen vastavuoroisuus, joka perustuu paitsi molemminpuoliseen luottamukseen myös aiemmin muodostettuun kumppanuuteen, on nyt entistäkin tärkeämpää, kun meitä yhdistää solidaarisuuttamme vahvistava assosiaatiosopimus.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan vielä kerran kiittää teitä valtuuskuntaani ja minua kohtaan osoittamastanne vieraanvaraisuudesta sekä siitä, että olette kuunnelleet tarkkaavaisina puhettani.
Sanon luvallanne tältä puhujankorokkeelta, että myös Algeria perustuu saavutettuun menestykseen tai vastoinkäymisistä opittuihin asioihin. Toivon niityt viheriöivät ja hedelmätarhat ovat kukkien peitossa jälleen pian, kun algerialaiset tekevät kansallisen sovinnon. Vastatuulet ja kansalliset ristiriidat voitetaan ilman muuta Jumalan armosta ja Algerian sinnikkään kansan ansiosta, sillä kansa on karaistunut kärsimyksissään teräksen vahvaksi. Tämä kaikki tapahtuu yhä enenevässä määrin keskinäisten riippuvuussuhteiden varaan perustuvassa ja entistä solidaarisemmassa maailmassa kansainvälisen yhteisön tarjoaman avun ja tuen ansiosta.
(Voimakkaita suosionosoituksia)

Puhemies. -
Arvoisa presidentti, kiitän teitä Euroopan parlamenttiin tekemästänne virallisesta vierailusta. Kuten jo korostin, tämä vierailu on ainutkertainen ja näin ollen ensimmäinen laatuaan. Kiitän teitä kiehtovasta puheestanne, joka kosketti meitä kaikkia ja jota kuuntelimme hyvin kiinnostuneesti.
Hyvät kollegat, juhlaistuntomme on päättynyt.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0154/2003) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi muuntogeenisten organismien valtioiden rajat ylittävistä siirroista (15546/1/2002 C5-0081/2003 2002/0046(COD)) (Esittelijä: Jonas Sjöstedt).

Sjöstedt (GUE/NGL)
. (SV) Kiitos, arvoisa puhemies. Cartagenan pöytäkirjasta vuonna 2000 saavutettu neuvottelutulos oli merkittävä saavutus Euroopan unionille. Se oli saavutus myös kaikille meille, jotka haluamme, että vapaakauppaa harjoitetaan ympäristöseikat huomioon ottaen ja kuluttajia kunnioittaen. Pöytäkirjassa selvennetään muuntogeenisten tuotteiden maailmankauppaa koskevat edellytykset. Tähän mennessä sen on ratifioinut 49 valtiota. Tarvitaan enää yhden valtion ratifiointi, niin pöytäkirja tulee voimaan.
Nyt käsiteltävänä olevassa asetusehdotuksessa annetaan EU:n säännöt muuntogeenisten organismien viennille. Antamalla säännöt Euroopan unioni täyttää Cartagenan pöytäkirjassa asetetut vaatimukset. Uudet säännöt tulevat juuri oikeaan aikaan, ja niitä voidaan kenties käyttää mallina ja innoituksen antajana valtioissa, jotka parhaillaan valmistelevat omaa lainsäädäntöään. Komission esittämään ehdotukseen verrattuna huomenna hyväksyttäväksi suunnitellut säännöt ovat hiukan tiukemmat ja selvemmät. Ne vastaavat tarkemmin pöytäkirjan sisältöä, ja niissä asetetaan joillain aloilla pöytäkirjaakin tiukempia ehtoja.
Parlamentissa on keskitytty tiukentamaan ehdotusta eräillä keskeisillä aloilla. Olemme varmistaneet, etteivät säännöt ja määritelmät ole väljempiä kuin pöytäkirjassa määrätään ja että tuontivaltion nimenomainen suostumus tarvitaan ennen tuontia. Tämä ilmaistaan asetusehdotuksessa nyt ehdottoman selkeästi säätämällä, että vaikka tuonnin kohteena oleva valtio jättäisi ilmoittamatta päätöksestään, tämän ei katsota tarkoittavan "hiljaista suostumusta" tuontiin. Tuontimaan lainsäädäntöä on aina noudatettava. Ehdotuksessa tehdään selväksi, ettei Euroopan unionista voi viedä mitään sellaista, mikä ei ole sallittu sen alueella, ja että viestinnän on oltava avointa ja yleisölle on annettava tietoa tapahtuneesta viennistä. Ehdotuksesta käy selvästi ilmi myös se, että vastuu on jaettava selkeästi niin, että viennistä ilmoittaa nimenomaan varsinainen viejä.
Kaiken kaikkiaan nyt hyväksyttävänä oleva teksti merkitsee, että Euroopan parlamentti on saanut läpi noin 80 prosenttia ensimmäisessä käsittelyssä esittämistään muutoksista. Olemme keskustelleet ehdotuksesta myös neuvoston kanssa. Pysyvien edustajien komitea on jo hyväksynyt tekstin, joka meidän on tarkoitus hyväksyä huomenna. Tällä tavoin voimme välttää sovittelun, ja lainsäädäntö on valmis, kun pöytäkirja tulee maailmanlaajuisesti voimaan. Tämän on mahdollistanut neuvoston ja parlamentin merkittävä yksimielisyys asiasta. Myös poliittisissa ryhmissä on ollut selkeä halu päästä kompromissiin ja toimia nopeasti. Tämän pohjana on ollut rakentava yhteistyö varjoesittelijöiden kanssa, joita haluan kiittää yhdessä ja erikseen. Yhteistyö on ollut tiivistä myös puheenjohtajavaltioiden Tanskan ja sittemmin Kreikan kanssa. Nekin ansaitsevat kiitoksen, samoin komission ympäristöasioiden pääosaston vastuuhenkilöt, jotka ovat olleet erittäin suureksi avuksi.
Hyväksymällä nämä säännöt osoitamme, että ympäristöseikat ja kehitysmaiden lainsäädännön kunnioitus ovat olennaisia käsitteitä EU:n näkemyksessä muuntogeenisten tuotteiden maailmanlaajuisesta kaupasta. Säännöt ovat aiheelliset juuri nyt, kun Yhdysvallat vaatii näiden asioiden ratkaisemista Maailman kauppajärjestössä. Olemme äskettäin saaneet esimerkkejä siitä, kuinka kyseinen valtio on polkumyynyt muuntogeenisiä elintarvikkeita maihin, jotka eivät salli niitä omassa kansallisessa lainsäädännössään. Tämä osoittaa erittäin selkeästi, kuinka tärkeää EU:n kannalta on antaa nimenomaan nyt säännöt, jotka ovat osoituksena näitä monimutkaisia ja kiistanalaisia kysymyksiä koskevasta vastuuntuntoisemmasta ja uskottavammasta pitkän aikavälin lähestymistavasta.

Wallström
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi kiittää esittelijä Sjöstedtiä ruotsiksi hänen erinomaisesta työstään tässä hyvin monimutkaisessa asiassa. Asia on hyvin tärkeä paitsi meille eurooppalaisille myös muulle maailmalle, ennen muuta kehitysmaille.

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, tänään käsiteltävänä oleva ehdotus liittyy siihen, että Euroopan yhteisö ratifioi jokin aika sitten Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirjan. Tämän Yhdistyneiden Kansakuntien sopimuksen yleisenä tarkoituksena on, kuten juuri kuulimme, määritellä yhteiset säännöt, joita noudatetaan muuntogeenisten organismien rajat ylittävissä siirroissa luonnon monimuotoisuuden ja ihmisten terveyden suojelemiseksi koko maailmassa.
Euroopan unionin on täytettävä kansainväliset velvoitteensa, mikä tarkoittaa bioturvallisuuspöytäkirjan määräysten sisällyttämistä omaan lainsäädäntöömme. Se on tänään käsiteltävänä olevan ehdotuksen tarkoitus.
Komissio on jo esittänyt varauksia eräistä menettelyn poliittisista seikoista erityisesti siksi, että ensimmäisessä käsittelyssä hyväksytty yhteinen kanta on bioturvallisuuspöytäkirjan määräyksiä selvästi rajoittavampi huomattavan monissa kohdin. Varauksistaan huolimatta komissio on halukas yhteistyöhön tänään käsiteltävän, kompromissitarkistukset sisältävän tekstin pohjalta, jotta meillä olisi paremmat mahdollisuudet päästä asiasta sopimukseen toisessa käsittelyssä. Näin ollen komissio ei kompromissin hengessä vastusta tätä kokonaisuutta. Sen kanta on kuitenkin edelleen, että pöytäkirjan määräyksiä olisi ollut parempi noudattaa tarkemmin, jottei yhteisön viejiin kohdistu kohtuutonta taakkaa.
Tästä huolimatta komissio katsoo, että asiassa on edettävä nopeasti, jotta täytäntöönpanolainsäädäntö voidaan antaa ennen pöytäkirjan voimaantuloa, joka tapahtuu pian. Kuten jäsen Sjöstedt totesi, 49 valtiota on jo ratifioinut sen. Pöytäkirjan voimaan tulemiseksi tarvitaan 50 ratifiointiasiakirjaa.
Haluaisin korostaa, että Euroopan unioni on ollut tärkeä toimija näissä kansainvälisissä neuvotteluissa alusta alkaen. Tämä on painunut elävästi mieleeni, koska neuvotteluihin osallistuminen oli ensimmäinen tehtäväni komission uutena jäsenenä. Meidän on annettava selkeä merkki siitä, että aiomme täyttää velvoitteemme ja panna pöytäkirjan täysimääräisesti täytäntöön heti, kun se tulee voimaan, eli todennäköisesti lähikuukausien aikana.
Komissio voi tukea niitä tarkistuksia, jotka on esitetty parlamentin hyväksyttäväksi osana kompromissia. Tämä kokonaisuus käsittää tarkistukset 19-26. Haluaisin lyhyesti kommentoida muutamia kokonaisuuteen kuuluvia tarkistuksia komission kannan esille tuomiseksi.
Tarkistuksessa 19 tunnustetaan tarve noudattaa tuonnin osapuolen tai ulkopuolisen bioturvallisuutta koskevaa sääntelykehystä pöytäkirjan mukaisesti. Tämä on yhdenmukaista komission kansainvälisillä foorumeilla useasti esiin tuoman kannan kanssa, jonka mukaan maiden oikeutta vapaaseen tietoiseen valintaan on kunnioitettava muuntogeenisten organismien osalta. Näin ollen komissio voi hyväksyä tarkistuksen 19.
Se voi hyväksyä tarkistukset 24-26, jotka koskevat yleisön parempaa tiedonsaantia muuntogeenisten organismien rajat ylittävistä siirroista, sillä ne ovat yhdenmukaisia ympäristötiedon saatavuutta koskevan yhteisön säädöskehyksen sekä geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön annetun direktiivin 2001/18/EY kanssa.
Tarkistuksissa 21 ja 22 säädetään velvoitteesta, jonka mukaan viejien olisi odotettava etukäteen annettavaa kirjallista suostumusta ennen muuntogeenisten organismien vientiä. Komissio katsoo, että tämä säännös on bioturvallisuuspöytäkirjaa rajoittavampi. Se on myös ainoa kokonaisuuteen kuuluva tarkistus, jonka suhteen komissio on ollut erittäin epäileväinen. Komissio voi kuitenkin suostua kumpaankin tarkistukseen osana yleistä kompromissia.
Päätelmänä haluaisin todeta, että parlamentti on työskennellyt ripeästi ja avoimesti tiiviissä yhteistyössä komission ja neuvoston kanssa. Haluan siis vielä kerran kiittää esittelijä Sjöstedtiä hänen työstään.

Sommer (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minäkin haluaisin aluksi kiittää lämpimästi esittelijäämme jäsen Sjöstedtiä myönteisestä ja reilusta yhteistyöstä. Osoitan kiitokseni samassa määrin myös komissiolle, edeltävälle puheenjohtajavaltiolle Tanskalle ja erityisesti nykyiselle puheenjohtajavaltiolle Kreikalle, joka on paneutunut asiaan erittäin tiiviisti pyrkiessään kompromissiin parlamentin ja neuvoston välillä.
Haluamme kaikki välttää sovittelumenettelyn tämän mietinnön yhteydessä, käsitelläänhän siinä bioturvallisuutta ja luonnon monimuotoisuuden suojelua koskevan Cartagenan pöytäkirjan saattamista osaksi yhteisön lainsäädäntöä, mikä on kaikille tärkeä aihe. Euroopan unioni oli todellakin keskeisessä asemassa neuvoteltaessa Cartagenan pöytäkirjasta. Siksikin pöytäkirja on erittäin tärkeä saattaa osaksi yhteisön lainsäädäntöä nopeasti juuri nyt ja lähettää näin selvä poliittinen viesti siitä, että sitoumuksemme pysyy.
Käsiteltävänä olevan luonnoksen ensisijaisena tarkoituksena on löytää tähän asti kateissa ollut ratkaisu elävien geenimuunnettujen organismien vientiin Euroopan unionista kolmansiin maihin. Tällöin toteuttamiskelpoisuuden on oltava ehdoton edellytys. Meidän on saatava aikaan järkevä lainsäädäntö, jota voidaan käytännössä soveltaa. Tämän vuoksi olen iloinen siitä, ettei neuvosto ole sisällyttänyt asetukseen moniakaan ensimmäisessä käsittelyssä ehdotetuista tarkistuksista, esimerkiksi apuaineiden käyttöä. Kyseisten tarkistusten tarkoituksena oli vaikuttaa vireillä oleviin lainsäädäntöprosesseihin tämän Cartagenan pöytäkirjan täytäntöönpanoa koskevan mietinnön avulla. "Vireillä olevilla lainsäädäntöprosesseilla" tarkoitan lainsäädäntöä muuntogeenisistä elintarvikkeista ja rehuista, niiden merkinnästä ja jäljitettävyydestä. Niistä keskusteltiin ja äänestettiin valiokunnan toisessa käsittelyssä juuri kaksi viikkoa sitten. Äänestys oli erittäin tiukka: mielipiteet erosivat suuresti ja nähtäväksi jää, kuinka täysistunnossa toimitettavassa heinäkuisessa äänestyksessä loppujen lopuksi käy. On näin ollen täysin väärin yrittää ennakoida tulosta.
Myös ympäristövastuuasetuksesta äänestettiin vastikään ensimmäisessä käsittelyssä. Tästä asiasta ei varmaankaan saada lopullista päästöstä lähiaikoina. Tämän vuoksi vastuukysymysten mainitseminen muuntogeenisten organismien jäljitettävyyden ja apuaineiden yhteydessä oli ehdottomasti torjuttava tässä valtioiden rajat ylittäviä siirtoja koskevassa mietinnössä. Nämä asiat eivät liity millään tavalla Cartagenan pöytäkirjan saattamiseen osaksi yhteisön lainsäädäntöä. Niitä koskevia ensimmäisessä käsittelyssä tehtyjä tarkistuksia ei siis ole otettu tähän toiseen käsittelyyn.
Olen tyytyväinen, että neuvosto on päättänyt hyväksyä periaatteessa tarkistukseni, jotka koskevat poikkeuksia ilmoitus- ja tiedotusjärjestelmästä kauttakulkuliikenteessä ja suljetuissa järjestelmissä olevien muuntogeenisten organismien osalta. Näitä poikkeuksia todella tarvitaan, sillä niillä varmistetaan tutkimustoiminnan esteettömyys. Neuvosto on lisäksi tehnyt selväksi, että Cartagenan pöytäkirjassa määrättyä niin sanottua tosiasioihin perustuvaa ennakkosuostumusmenettelyä olisi sovellettava ainoastaan ensimmäisiin siirtoihin. Käänteisesti näin myönnetään poikkeus kolmansiin maihin vietäviä muuntogeenisiä organismeja koskevasta tiedotusmenettelystä, jos kyseinen kolmas valtio on antanut suostumuksensa jo jollekin muulle valtiolle saman muuntogeenisen organismin tuontiin. Nämä poikkeussäännökset ovat välttämättömiä, koska sekä tosiasioihin perustuva ennakkosuostumusmenettely että viimeksi mainitussa tapauksessa kyseeseen tuleva tiedotusmenettely eivät sinällään lisää turvallisuutta vaan ainoastaan haittaavat valtioiden rajat ylittäviä siirtoja tarpeettomasti.
Näkemykseni on, että käsiteltävänä oleva mietintö on kaikkine kompromisseineen, joita olemme siihen tehneet, hyvä ja toteuttamiskelpoinen, ja pyydänkin kaikkia teitä äänestämään kompromissitarkistusten puolesta. Näin jatkamme oikealla tiellä ja vältämme pitkällisen sovitteluprosessin.

Lund (PSE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan lausua suuret kiitokset jäsen Sjöstedtille hänen merkittävästä työstään Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirjan täytäntöön panemiseksi Euroopassa. Jäsen Sjöstedt on osoittanut melkoista avoimuutta ja erittäin suurta tuloshakuisuutta, mutta katson myös komission ja neuvoston panoksen - sekä Tanskan että Kreikan puheenjohtajakaudella - erittäin myönteiseksi, joten pystymme välttämään tässä vaiheessa keskustelun pitkittymisen sovitteluvaliokunnassa.
Saatamme nyt voimaan korkean suojelun tason muuntogeenisten organismien vientiä Euroopan unionista koskevien sääntöjen avulla. Kehitysmaiden suoja on mielestäni erityisen hyvä. Ne pystyvät tekemään todellisia valintoja muuntogeenisten tuotteiden tuonnin suhteen, vaikka niiden voidaankin olettaa joutuvan varsin aggressiivisen markkinoinnin kohteeksi teollisuusmaiden taholta.
Suurin osa parlamentin tarkistuksista on hyväksytty, minkä ansiosta pystymme panemaan Cartagenan pöytäkirjan täytäntöön ilman, että sen sanamuotoa heikennetään poliittisista syistä. Pöytäkirjan sanamuotoa on jopa tiukennettu eräiltä osin. Tämä tarkoittaa muun muassa sitä, ettei muuntogeenisiä organismeja voida viedä maahan, joka ei ole antanut tähän nimenomaista suostumustaan, ja sitä pidän kaikkein tärkeimpänä seikkana. Pelkkä vastauksen antamatta jättäminen ei siis riitä, sitä ei voida tulkita hiljaiseksi suostumukseksi. Vaaditaan nimenomainen suostumus, ja tämä on mielestäni ollut aivan ratkaiseva asia näissä neuvotteluissa.
Käsitykseni on, että tämä tulos on merkittävä lisä monitahoiseen yleiseen lainsäädäntöön, joka meillä on pian voimassa muuntogeenisten organismien osalta ja jonka tarkoituksena on suojella ihmisten terveyden lisäksi ennen kaikkea luonnon monimuotoisuutta, vaikka kyky manipuloida luonnon tuotteita geneettisesti on antanut tähän mahdollisuuden. Tämä on joka tapauksessa rakentava panos kokonaistilanteeseen.

Evans, Jillian (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin kiittää esittelijää hänen loistavasta työstään, sillä sen ansiosta me olemme päässeet yksimielisyyteen toisessa käsittelyssä. Kun muuntogeenisistä organismeista nykyisin keskustellaan kiivaasti Euroopan lisäksi kaikkialla maailmassa, on ehdottoman tärkeää, että pääsemme yhteisymmärrykseen ainakin joistain asetuksen kohdista.
Mietinnön tärkeimpiin kohtiin kuuluvat vaatimus siitä, että tuontimaan on annettava nimenomainen kirjallinen suostumus ennen kuin muuntogeenisiä organismeja voidaan siirtää, komissiota koskeva velvoite saattaa vienti-ilmoitukset yleisön saataville sekä jäsenvaltioita koskeva vaatimus estää muuntogeenisten organismien tahattomat siirrot valtioiden rajojen yli. Viimeksi mainittu koskee merkittävintä tämänhetkistä keskustelunaihetta eli rinnakkaista käyttöä.
Mietinnössä käsitellään muuntogeenisten organismien vientiä EU:n ulkopuolisiin maihin koskevan Cartagenan pöytäkirjan täytäntöönpanoa. Kuten täällä jo todettiin, pöytäkirja tulee voimaan, kun 50 valtiota on ratifioinut sen. Olen iloinen kuultuani komission jäseneltä, että 49 valtiota on Euroopan unionin lisäksi jo ratifioinut pöytäkirjan. Koska kahdeksan jäsenvaltiota on odottanut tämän asetuksen antamista, huominen myönteinen äänestystulos saattaa voimaan Cartagenan pöytäkirjan lähes välittömästi. Tällä on huomattava vaikutus erityisesti köyhimpiin maihin, joilla on silloin mahdollisuus päättää, hyväksyvätkö ne muuntogeeniset organismit vai eivät. Nimenomaan tämän valinnan me haluamme sallia kaikille ihmisille, myös niille, jotka ovat pakostakin riippuvaisia avusta.

Flemming (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen erittäin iloinen siitä, että neuvosto, komissio ja parlamentti ovat saaneet vahvistettua yhteisen kannan tässä asiassa. Olisi ollut erittäin valitettavaa, jollei yksimielisyyteen olisi päästy näin tärkeästä aiheesta.
Kuten jäsen Lund jo mainitsi, neuvosto oli alun perin yksimielinen siitä, että viejillä on oltava tuontimaan hyväksyntä ennen ensimmäistä rajat ylittävää siirtoa. Neuvosto ja parlamentti tulivat komissiota puoliväliin vastaan päättämällä kannattaa vaatimusta, jonka mukaan hyväksyntä on annettava ennalta kirjallisesti ennen muuntogeenisen organismin ensimmäistä siirtoa rajan yli.
Parlamentti, neuvosto ja valiokunta pääsivät yksimielisyyteen myös viejien ilmoitusasiakirjoista. Viejän on pidettävä vähintään viiden vuoden ajan kirjaa ilmoituksista ja tuontimaan toimivaltaisen viranomaisen lähettämistä vastaanottoilmoituksista. Se on lisäksi velvollinen lähettämään kopiot näistä asiakirjoista sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, josta muuntogeeninen organismi on viety, sekä komissiolle. Komissio julkistaa tämän jälkeen asiakirjat ympäristötiedon saatavuutta koskevien yhteisön säännösten mukaisesti.
Tämä neuvoston, Euroopan parlamentin ja komission välinen uusi yksimielisyys antaa uskoakseni yleisölle mahdollisuuden saada aina tietoa kaikista tapahtumista. Olen ilman muuta vakuuttunut säännösten tehokkuudesta. Toivon hartaasti, että tämän uuden yhteisön asetuksen avulla pystytään hälventämään valtaosa siitä epäluottamuksesta, jota suurella yleisöllä on muuntogeenisiä organismeja kohtaan.

Bowe (PSE).
Arvoisa puhemies, kaikkien muiden tavoin minäkin suhtaudun tähän mietintöön myönteisesti. Meidän ei pidä aliarvioida sen edistysaskeleen merkitystä, jonka huomenna otamme äänestäessämme mietinnöstä parlamentissa. Sen ansiosta kaikki EU:n maat täyttävät Cartagenan pöytäkirjan vaatimukset ja voivat jatkossa ratifioida pöytäkirjan. Ratifiointien ansiosta pöytäkirja tulee voimaan. Tämän jälkeen yhä useammat maailman maat ratifioivat sen nopeasti, jotta ne varmasti voivat olla läsnä ensi huhtikuussa järjestettävässä ensimmäisessä sopimuspuolten konferenssissa, jossa Cartagenan pöytäkirja pannaan käytännössä täytäntöön kansainvälisenä kauppajärjestelmänä.
Tämä on minusta myönteinen asia ja oiva edistysaskel. Se osoittaa, miten uusi geenimuunteluteknologia voidaan ottaa käyttöön. Voimme valvoa sitä, käyttää sitä, saattaa tuotteet markkinoille ja antaa ihmisille valinnan mahdollisuuden riippumatta siitä, missä päin maailmaa he elävät tai ovatko he rikkaita vai köyhiä.
Mietintö on mielestäni myönteinen, koska se viitoittaa meille tien tulevaisuuteen. Vain yksi EU:n lainsäädännön osa on vielä pantava täytäntöön ennen kuin voimme valvoa ja käyttää muuntogeenisiä organismeja asianmukaisesti. Tämä osa on pakkausmerkintälainsäädännön avulla toteuttava jäljitettävyys, minkä toivottavasti saamme parlamentin käsittelyyn ensi kuussa.
Tämä on käytännönläheinen ja järkevä tapa edetä. Tällä tavoin voimme käyttää ja soveltaa uutta teknologiaa kaikkien hyödyksi. Toivon, että opimme jotain siitä, mitä huomenna täällä tapahtuu, ja hyödynnämme oppia käsitellessämme asiaa koskevaa muuta lainsäädäntöä ensi kuussa.

Breyer (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan osoittaa lämpimät kiitokseni esittelijälle. Asetus on suuri saavutus. Se tarkoittaa, että kahdeksan jäsenvaltiota, joiden on vielä ratifioitava pöytäkirja, voivat nyt aloittaa prosessin. Näin pöytäkirja tulee voimaan varsin pian. Samalla alkaa uusi aikakausi kansainvälisen ympäristölainsäädännön alalla; geeniteknologiaa koskevan kansainvälisen lainsäädännön aika.
Bioturvallisuuspöytäkirja on ensimmäinen kansainvälinen yleissopimus, jolla säännellään geeniteknologiaa. Sääntely tapahtuu nimeltä mainiten ja yksinomaisesti. Voidaan vain toivoa, että puheet loppuvat vihdoinkin siitä, että muuntogeenisten ja tavanomaisesti jalostettujen organismien välillä olisi jotain eroa.
Tämä parlamentti on merkittävästi parannellut käsiteltävänä olevaa asetusta eri tavoin. Usein tämä on tapahtunut esimerkillisessä yhteistyössä neuvoston kanssa. Monilta keskeisiltä kohdiltaan asetus on paljon varsinaisia bioturvallisuuspöytäkirjan vaatimuksia rajoittavampi. Kaikkien ryhmien tuki saavutetulle kompromissille on näin ollen rohkaiseva ja lupaava merkki tulevien ympäristösopimusten täytäntöönpanon kannalta.
Scheele (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minulla on nyt edessäni erittäin vaikea ja etten sanoisi mahdoton tehtävä todeta asiasta jotain uutta, mitä ei olisi vielä sanottu. Kaikki on jo sanottu, vaikka kaikki eivät olekaan vielä olleet äänessä. Seuraan siis muiden viitoittamaa tietä ja kiitän lämpimästi esittelijää hyvästä työstä ja myönteisestä yhteistoiminnasta. Haluaisin onnitella häntä paitsi erinomaisesta sisällöstä myös hänen neuvotteluissa osoittamastaan suuresta vastaanottavaisuudesta, jonka ansiosta olemme päässeet kompromissiin parlamentin ryhmien ja Euroopan unionin toimielinten kesken. Tämä on mielestäni ehdottoman ratkaiseva seikka.
Täällä on tänään toistettu moneen kertaan, että Cartagenan pöytäkirjan pikainen voimaantulo on luonnollisesti kaikille tärkeää. En voi silti jättää hyödyntämättä tätä tilaisuutta ilmaistakseni erittäin syvän pahoitteluni siitä, että muuntogeenisten organismien suurin viejä eli Yhdysvallat jälleen kerran jää sääntelyn ulkopuolelle näin keskeisessä asiassa, jonka yhteydessä maailmanlaajuinen monenvälinen sääntely on olennaisen tärkeää. Vastassamme on merkittävä poliittinen haaste: meidän on vakuutettava Yhdysvaltain virkaveljemme siitä, että tällainen sääntely on tarpeen.
Yhteinen kanta on myös suuri menestys. Sisällöstä voidaan todeta, että neuvosto kannatti liki 70-prosenttisesti parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä hyväksymää kantaa. Erityisesti muuntogeenisiä elintarvikkeita ja rehuja koskevan mietinnön esittelijän ominaisuudessa panen erittäin tyytyväisenä merkille, että kyseessä on selvästi eräänlaisen perinteen alku, kun neuvosto yleisesti noudattaa parlamentin kantaa. Toivon huomisesta äänestyksestä merkittävää askelta matkalla kohti Cartagenan pöytäkirjan ratifiointia.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna keskiviikkona klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana De Roon laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0151/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/32/EY muuttamisesta meriliikenteessä käytettävien polttoaineiden rikkipitoisuuden osalta [KOM(2002) 595 - C5-0558/2002 - 2002/0259(COD)]

Wallström
. (EN) Ensimmäiseksi haluan kiittää esittelijä de Roota hänen laatimastaan mietinnöstä, jossa käsitellään komission ehdotusta meriliikenteen polttoaineiden rikkipitoisuudesta. Tiedän, että hän aloitti esittelijänä vasta maaliskuun loppupuolella, joten haluan kiittää häntä tehokkuudesta ja samalla kehottaa neuvostoa seuraamaan hänen esimerkkiään.
Komission ehdotuksen tarkoituksena on alusten rikkidioksidi- ja hiukkaspäästöjen vähentäminen. Ne ovat suoraan yhteydessä meriliikenteessä käytettävien polttoaineiden rikkipitoisuuteen, joka on tällä hetkellä keskimäärin 2,7 prosenttia tai 27 000 ppm (parts per million, tilavuuden miljoonasosaa). Vertailun vuoksi todettakoon, että tieliikenteessä käytettävien polttoaineiden uusi rikkipitoisuusraja on 10 ppm. Näin ollen ehdotamme meriliikenteessä käytettäville polttoaineille kahta uutta rikkipitoisuusrajaa: 1,5 prosentin rajaa kaikille aluksille kansainvälisesti sovitulla rikkipäästöjen valvonta-alueella eli Itämerellä, Pohjanmerellä ja Englannin kanaalissa, samaa 1,5 prosentin rajaa satamiin tai satamista muualle liikennöiville matkustaja-aluksille kaikkialla Euroopan unionissa ja 0,2 prosentin rajaa EU:n satamissa laiturissa oleville aluksille.
Näillä rajoilla saavutetaan merkittäviä päästövähennyksiä, joiden tavoitteena on vähentää happamoitumista Pohjois-Euroopassa ja parantaa paikallista ilman laatua satamissa ja rannikkoalueilla. Ihmisten terveydelle koituviin etuihin kuuluvat muun muassa 2 000 elinvuotta, jotka säästetään vuosittain paremman ilmanlaadun ansiosta.
Ehdotus on kustannustehokas, sillä hyödyt ovat yli kaksinkertaiset kustannuksiin nähden. Ehdotus on myös käytännöllinen ja toimiva, ja siinä on huolehdittu siitä, että säännönmukaista polttoainetta on alusten saatavilla, ne voivat käyttää sitä turvallisesti ja hanke on toteutettavissa tehokkaasti satamissa. Verrattoman tärkeää on, kun otetaan huomioon, että merenkulku on maailmanlaajuista toimintaa, että ehdotuksen keskeinen osa on Kansainvälisen merenkulkujärjestön laatiman ilman pilaantumista koskevan yleissopimuksen eli Marpol-sopimuksen liitteessä VI vahvistettujen kansainvälisesti sovittujen sääntöjen mukainen.
Ehdotusta laatiessaan komissio teki tiiviisti yhteistyötä merenkulkualan ja kansalaisjärjestöjen sidosryhmien kanssa varmistaakseen sen, että lopputulos on ympäristön kannalta kunnianhimoinen sekä toimiva niin poliittisesti kuin käytännössä. Tarkastelemme parlamentin tarkistuksia sama tavoite mielessämme.

De Roo (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi kiittää varjoesittelijöitä: jäsen Goodwilliä kristillisdemokraattien ryhmästä, jäsen Langenia sosiaalidemokraattien ryhmästä ja jäsen Thorsia liberaalien ryhmästä. Yhteispelimme sujui oikein hyvin.
Meriliikenteessä käytettävät polttoaineet saattaa kuulostaa aiheena tekniseltä ja ikävältä, mutta asia on hyvin tärkeä sekä happamoitumisen että kansanterveyden kannalta. Vuonna 2010 merillä purjehtivat alukset aiheuttavat lähes yhtä suuret rikkipäästöt kuin maalla sijaitsevat lähteet yhteensä. Tämä johtuu siitä, että olemme jo tehneet varsin paljon maalla sijaitsevien lähteiden osalta. Mieleen tulevat tehtaiden ja voimalaitosten suuret savupiiput, mutta myös autot. Parin vuoden kuluttua luku on lähellä 10 ppm:ää, kun taas merillä purjehtivien alusten osalta luku on 27 000 ppm. Tämä on lähes 3 000 kertaa enemmän kuin autojen päästöt.
Happamoituminen on edelleen suuri ongelma. Esimerkiksi kotimaassani Alankomaissa vain 10 prosenttia ympäristöstä on suojassa happamoitumiselta, mikä tarkoittaa, että ulkopuolelle jää 90 prosenttia. Nummia muuttuu edelleen nurmialueiksi, ja herkkiä ekosysteemejä uhkaa edelleen tuhoutuminen. Tämän vuoksi olen erittäin tyytyväinen päästyäni kaikkien poliittisten ryhmien kanssa sellaiseen kompromissiin, joka on Euroopan komission ehdotusta paljon edistyksellisempi. Ehdotamme siis, että otetaan käyttöön 0,5 prosentin pitoisuusraja kahdessa vaiheessa. Vain näin voimme tosissamme puuttua happamoitumisongelmaan.
Kansanterveys on toinen syy, jonka vuoksi haluamme mennä näin pitkälle. Merillä purjehtivat alukset päästävät veteen syöpää aiheuttavia mustia hiukkasia, joita tuuli kuljettaa 50-100 kilometrin, jopa satojen kilometrien päähän, ja tätä seikkaa komissio ei ole ottanut huomioon. Tämän vuoksi katsomme, että ehdotus rikkipitoisuuden alentamisesta 1,5 prosenttiin on liian maltillinen. Kehotankin komission jäsentä Wallströmiä paneutumaan tähän asiaan ja hyväksymään Euroopan parlamentin ehdotuksen. Tällä tavoin puhdistamme nämä merillä purjehtivat alukset yhdellä kertaa emmekä tyydy puolinaisiin toimenpiteisiin.
Kuinka saavutamme tämän 0,5 prosentin kynnyksen? Tavoite on todellakin kunnianhimoinen. Öljynjalostamot pystyvät alentamaan rikkipitoisuuden 3 prosentista 1,5 prosenttiin ilman kohtuuttomia kustannuksia. Pitoisuuden lisäalentaminen 0,5 prosenttiin on teknisesti mahdollista, mutta se maksaa tietenkin kolme kertaa enemmän, ja viime kädessä laivanvarustajien on maksettava nämä ylimääräiset kustannukset. Kuten komission jäsen äsken totesi, varustamoalalla vallitsee kireä kilpailu. Tämän vuoksi on erityisen mieluisaa, että P&O:n kaltainen yritys on jo asennuttanut yhteen suurista laivalautoistaan esipuhdistimen, jonka kustannukset olivat ainoastaan 1,5 miljoonaa euroa. Laite vähentää rikkipäästöjä 95 prosenttia, syöpää aiheuttavia hiukkasia 80 prosenttia ja typen oksidien päästöjä 10-20 prosenttia. Sitä kutsutaan nimellä ekoäänenvaimennin, sillä se vähentää huomattavasti myös melua.
Mielestäni esipuhdistustekniikka toimii oikein hyvin. Norjassa oli jo vuonna 1988 yhdessä aluksessa vastaava laitteisto, joka oli ensimmäinen laatuaan. Olemme lisänneet parlamentin tarkistuksiin kuitenkin lausekkeen, jonka mukaan ensin on tehtävä testi järjestelmän moitteettoman toiminnan varmistamiseksi. Kun se on sujunut hyvin, haluamme näyttää vihreää valoa myös päästökauppajärjestelmälle, jotta yhtiöt voivat asennuttaa tällaisen uuden järjestelmän aluksiinsa pikemminkin yksi toisensa jälkeen kuin kaikki yhtä aikaa. Jos kaikki alukset olisi varustettava samaan aikaan tai jos kaikkien osalta meriliikenteessä käytettävien polttoöljyjen pitoisuusraja laskettaisiin 0,5 prosenttiin, toimenpide olisi paljon kalliimpi. Tällainen päästökauppajärjestelmä on halvempi. Lyhyesti sanottuna luonnonsuojelu ja talouselämä kulkevat käsi kädessä. Arvoisa komission jäsen Wallström, tämän vuoksi kehotan teitä harkitsemaan asiaa uudelleen ja tukemaan parlamenttia pitoisuusrajan laskemiseksi 0,5 prosenttiin.
Viimeinen peruste, jonka vuoksi on tärkeää ryhtyä toimiin näiden hiukkasten vähentämiseksi, on se, että monien ilmastontutkijoiden mukaan näillä hiukkasilla on myös haitallisia ilmastovaikutuksia. Kaikki merillä purjehtivat alukset aiheuttavat yhteensä 20 prosenttia näistä hiukkaspäästöistä. Tämä seikka olisi myös otettava huomioon. Tämä on kolmas syy, jonka vuoksi rajan on oltava tiukempi kuin 1,5 prosenttia, eli 0,5 prosenttia.

Lange (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, teollisuusvaliokunnassa käymissämme keskusteluissa painotimme erityisesti useita teknisiä vaihtoehtoja, joita on olemassa meriliikenteessä käytettävien polttoaineiden rikkipitoisuuden vähentämiseksi. Tältä osin tarkastelimme aluksi tällaisen vähentämisen todellista vaikutusta. Voimme havainnollistaa tätä varsin käytännönläheisesti. Jos käydään missä tahansa Euroopan unionin satamassa - otetaan esimerkiksi vaikkapa Hampuri - ja istuudutaan satamalaiturille, toisella puolella nähdään Euro 4 -normin täyttäviä linja-autoja, jotka eivät tällä hetkellä aiheuta juuri lainkaan hiukkaspäästöjä, ja toisella puolella on laivoja - ehkäpä matkustajalauttoja - joista voimme suorastaan nähdä hiukkasia pääsevän veteen. Teknisesti ottaen jokin on tässä selvästi hakoteillä. On näin ollen tarkoituksenmukaista tehostaa merenkulun alalla toteutettavia toimenpiteitä. Esimerkiksi Hampurissa nykyään 80 prosenttia rikkidioksidipäästöistä ja noin 20 prosenttia hiukkaspäästöistä aiheutuu merenkulusta, vaikka merillä kulkee tietenkin paljon vähemmän aluksia kuin teillä henkilöautoja ja tavarankuljetusajoneuvoja.
Kun otamme huomioon, että aluksia korvataan uusilla aluksilla verraten harvoin ja moottorit ovat pitkä-ikäisiä tuotteita, diesel-moottoreiden pakokaasutekniikalla on lyhyellä aikavälillä vaikeaa saavuttaa kovinkaan paljon. Näin ollen keskitymme tekniikkaan, jolla vähennetään meriliikenteessä käytettävien polttoaineiden rikkipitoisuutta. Tällä on välitön vaikutus, ja esittelijä de Roo on jo antanut meille luvut: tällaiset polttoaineet sisältävät tavallisesti 2,7 prosenttia rikkiä, kun taas autojen polttoaineet sisältävät 0,0001 prosenttia rikkiä. Tässä asiassa on selvästi erittäin paljon saavutettavissa.
Meidän on sovittava siitä, minkä suuruinen vähennys on saavutettava. Tavoitteena on asettaa meriliikenteessä käytettäville polttoaineille 0,5 prosentin rikkipitoisuusraja, jotta rikkidioksidi- ja hiukkaspäästöt todella vähenevät.
Keskustelimme kauan siitä, kuinka voimme järkevästi saavuttaa tämän tavoitteen, ja lopulta valitsimme tämän kaksivaiheisen lähestymistavan, johon sisältyy kehitysmahdollisuuksia. Arvoisa komission jäsen, minäkin pyydän teitä kannattamaan tätä kaksivaiheista lähestymistapaa, jotta voimme lopulta saavuttaa 0,5 prosentin pitoisuusrajan. Tätä tukee - kuten huomaatte - parlamenttimme suuri enemmistö.
Tietenkin olisi parempi, jos voisimme tässä asiassa edetä kansainvälisen yksimielisyyden pohjalta, koska aluksiin ei luonnollisestikaan oteta polttoainetta ainoastaan Euroopan unionissa. Marpol-sopimus on kuitenkin sinänsä hankala väline, kuten komission jäsen tietää, ja se jättää vain vähän liikkumavaraa. Mielestäni - ja neuvottelut muista ympäristön ja turvallisuuden kannalta merkittävistä asioista osoittavat sen - jos Euroopan unioni ottaa tässä asiassa ohjat käsiinsä, Marpolkin alkaa kehittyä. Jos siis tällä tavoin pyrimme 0,5 prosentin pitoisuusrajaan, katson, että se antaa meille mahdollisuuden saavuttaa järeämpiä kansainvälisiä sopimuksia tästä pitoisuusrajasta.
Meidän näkökulmastamme tehtävänä ei ole pelkästään tietystä tekniikasta päättäminen. Jos on mahdollista vähentää rikkidioksidi- ja hiukkaspäästöjä muutoin kuin alentamalla rikkipitoisuutta, siihen on luonnollisesti suhtauduttava myönteisesti. Tavoitteena on päästöjen vähentäminen. Meidän tehtävänämme ei ole päättää siitä, kuinka se on tehtävä. Tältä osin kannatan myös vaihtoehtoiseen tekniikkaan perehtymistä, ja jos arvioinnin yhteydessä tulokset todetaan hyviksi, myös niiden toteuttamista. Olemme näin ollen tässä asiassa raivanneet tietä myös vaihtoehtoiselle tekniikalle.
Kustannuskysymys oli teollisuusvaliokunnassa luonnollisesti vahvasti esillä. Matalarikkinen polttoaine on tietenkin kalliimpaa. Itämerellä karttunut kokemus kuitenkin osoittaa, että matalarikkisen polttoaineen hyvänä puolena on kunnossapitotyön vähentyminen ja parempi polttoainetehokkuus, jolloin matalarikkisen polttoaineen käytöstä aiheutuvia lisäkustannuksia tasoittavat jossain määrin kustannussäästöt. Näin ollen katson, että on sekä ympäristön että talouselämän edun mukaista, että tavoitteena on 0,5 prosentin pitoisuusraja. Katson, että tämä on oikea tie, joten kulkekaamme sitä yhdessä.

Goodwill (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kuten jäsen Lange on edellä todennut, olemme edistyneet valtavasti maantieajoneuvojen päästöjen vähentämisessä käyttämällä parempaa tekniikkaa, katalysaattoreita ja laihaa polttoaineseosta käyttäviä moottoreita sekä toimittamalla parempilaatuista polttoainetta, Euro 4 -normien mukaista 10 ppm:n diesel-polttoainetta.
Samanaikaisesti meidän on ratkaistava, mitä tehdään öljynjalostamoiden jäännösaineelle, koska poistamme rikin maantieajoneuvoissa käytettävästä polttoaineesta, jossa on alun perin rikkiä 26 000 ppm. Niinpä me luonnollisesti viemme sen kehitysmaihin. Prestige-alus oli kuljettamassa korkearikkistä raskasta polttoöljyä Virosta Singaporeen, mutta lopuista suuri osa käytetään merenkulussa, mikä aiheuttaa merillä samaa pilaantumista, jonka estimme maalla.
Olemme tehneet Marpol-yleissopimuksen liitteen VI mukaisen kansainvälisen sopimuksen rikkipitoisuuden vähentämisestä 1,5 prosenttiin herkillä merialueilla Englannin kanaalissa, Pohjanmerellä ja Itämerellä. Pelkästään tämä pieni edistysaskel maksaa vuosittain miljardi euroa, ja maksajia ovat viime kädessä kuluttajat, jotka ostavat meritse toimitettuja tavaroita.
Tämän toteuttaminen on helppoa käyttämällä matalarikkistä jalostamatonta öljyä tai sekoittamista. Vaihe 2 esittelijä de Roon ehdottamana maksaa enemmän, ja sen kustannukset on arvioitava huolellisesti ennen kuin menemme pitemmälle. On tietenkin toinen lähestymistapa, ja siinä ei keskitytä pelkästään polttoaineeseen, kuten autojen osalta, vaan vähentämistekniikan, niin sanottujen "meri-ilma-esipuhdistusmenetelmien", hyödyntämiseen, ja olen tyytyväinen siihen, että kompromissiin sisältyy säännös tämän uuden tekniikan testaamisesta.
Keskustelua käydessämme kahdelle P&O:n omistamalle, Doverin ja Calaisin reitillä - joka on merkittävä vanhan ja uuden Euroopan välinen yhteys - liikennöivälle lautalle tehdään Saksassa merkittäviä muutoksia. Toiseen niistä, Pride of Kent -alukseen, asennetaan muunnin, ekoäänenvaimennin, ja sen sisaralukseen, Pride of Canterbury -alukseen, ei tehdä muutoksia, mutta sitä on valmisteltu myöhempää muuttamista varten. Luotan siihen, että näistä kokeiluista ilmenee, että tämän tekniikan käyttämisen hyödyt ovat paljon suuremmat kuin se, mistä direktiivissä säädetään, koska rikkidioksidipäästöt vähenevät 95 prosenttia verrattuna 40 prosentin vähennykseen, joka on saavutettavissa polttoaineen käytöllä. Tämä on suuri parannus Marpol-yleissopimuksen liitteeseen VI, ja lisähyötynä on hiukkasten vähentyminen 80 prosenttia ja typpioksidin aiheuttaman pilaantumisen merkittävä vähentyminen.
On syytä pohtia jäsen Thorsin mainitsemia ympäristönäkökohtia, erityisesti tietyillä satama-alueilla harjoitettavan laimean rikkihapon mereen päästämisen seurauksia ja myös sitä, miten pääsemme eroon varastoidusta lietteestä ympäristöä säästävällä tavalla.
Haluan kiittää esittelijä de Roota ja tietenkin jäsen Hautalaa, joka pani tämän mietinnön alulle, sekä muita esittelijöitä rakentavasta tavasta, jonka ansiosta parlamentissa päästiin neuvotteluratkaisuun.

Thors (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, en tavallisesti kiitä niitä, jotka ovat kanssani esittelijöitä, mutta tällä kertaa haluan kiittää esittelijä de Roota sekä kaikkia kollegoitani heidän rakentavasta yhteistyöstään. Olemme työskennelleet avoimesti ja rakentavasti.
Olen edennyt siltä pohjalta, että todella haluamme parantaa rannikkovaltioiden ympäristön tilaa. Kun tällä hetkellä tarkastelemme komission ehdotusta ja Marpol-yleissopimuksen liitettä VI, huomaamme, että saamieni tietojen mukaan sen olisi kohta tultava voimaan, koska 47,57 prosenttia maailman koko laivastosta on liittynyt siihen. Minun on kuitenkin sanottava, että on häpeällistä, että varsin monet EU-maat, muun muassa parhaiten tuntemani maa, eivät ole ratifioineet sitä. Katson kuitenkin Marpolin esimerkin osoittavan, että komission ehdotus ei kenties ollutkaan niin kunnianhimoinen kuin olimme toivoneet ja meidän on jatkettava eteenpäin.
Kokoontuessamme yhteen päättämään merenkulkua koskevasta toimenpiteestä voimme tällä hetkellä saavuttaa varsin paljon kansainvälisesti, kuten myös jäsen Lange totesi. EU-valtioilla ja ehdokasvaltioilla on yhteensä niin suuri laivasto, että saamme usein omat sääntömme saatetuksi voimaan IMO:ssa. Näin ollen arvioin myös direktiiviä ja tekemiämme parannuksia tällä perusteella. Näin meidän on tehtävä yhteistyötä.
Olemme keskustelleet varsin paljon uusista vähennysmenetelmistä. Tästähän jäsen Goodwill kertoi minun olleen huolestunut. Itse asiassa haluan komission tarkastelevan rehellisesti ja laajasti tulevia ympäristövaikutuksia. On mahdollista, että menetelmät soveltuvat hyvin ympäristön yhteen osaan ja huonosti toiseen osaan. Tarvitsemme laajapohjaisia eri ekosysteemien ja eri vesityyppien seurantajärjestelmiä. On tarkasteltava juuri kokonaisvaikutuksia.
Lopuksi haluan todeta ryhmämme pyytävän tarkistuksista 20 ja 21 erillistä äänestystä kaikkien mahdollisten epäselvyyksien välttämiseksi. Ryhmämme aikoo myös äänestää niitä vastaan, koska emme katso niiden olevan toteutuskelpoisia.

Moreira da Silva (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitän aluksi esittelijä de Roota erinomaisesta mietinnöstä ja siitä, että hän pystyi löytämään varjoesittelijöiden kanssa sovitteluratkaisun. Totean aivan ensimmäiseksi, että Euroopan ympäristökeskuksen tietojen mukaan meidän on rikkidioksidipäästöjä vähentääksemme keskityttävä merenkulkuun. Merenkulkuun keskittyminen ilmastonmuutoksen ongelman ratkaisemisessa ei saa kuitenkaan tapahtua rikkidioksidipäästöjen aiheuttaman happamoitumisen kustannuksella. Näin ollen en voi hyväksyä sitä, että maalla tehtyjä toimia rikkidioksidipäästöjen vähentämiseksi ei ole toteutettu myös merellä, ja olen sen vuoksi tyytyväinen komission erinomaiseen aloitteeseen, vaikka sen olisi mielestäni oltava kunnianhimoisempi.
Aivan ensiksi todettakoon, että rikkipitoisuuden ylärajan olisi oltava alempi, ja annan siten täyden tukeni 0,5 prosentin raja-arvolle. Toiseksi alueita olisi laajennettava, jotta muiden alueiden rikkidioksidipäästöt saataisiin vähenemään alle Marpol-yleissopimuksessa määrätyn tason, ja näin ollen on ratkaisevan tärkeää, että komissio ponnistelee sen hyväksi, että Marpol-yleissopimuksessa nämä päästövähennykset ulotetaan koskemaan Välimerta, Atlantin koillisosaa ja Mustaamerta. Kolmanneksi pidän tärkeänä, että niitä toimia, joita toteutamme ilmastonmuutoksen alalla Kioton pöytäkirjan noudattamisesta aiheutuvien taloudellisten kustannusten vähentämiseksi, voidaan soveltaa myös happamoitumisongelmaan. Jos aiomme onnistua siinä, että Euroopalle Kioton pöytäkirjan noudattamisesta aiheutuvat kustannukset vähenevät 1,3 miljardia, olisi otettava käyttöön myös rikkidioksidin osalta vastaava päästökauppajärjestelmä, jotta näiden tavoitteiden saavuttamisesta aiheutuvia kustannuksia voidaan vähentää vielä enemmän.

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, komissio on harkinnut ehdotettuja tarkistuksia huolellisesti. Voimme hyväksyä niistä kolme neljäsosaa täysin, osittain tai periaatteessa. Useimmat ovat hyödyllisiä selvennyksiä ja parantavat ehdotuksen laatua, kuten monet puhujat ovat tänä iltana todenneet.
Ne tarkistukset, joita emme voi hyväksyä tai jotka voimme hyväksyä vain osittain, liittyvät kolmeen keskeiseen seikkaan.
Ensimmäinen ja merkityksellisin asia koskee ehdotusta meriliikenteessä käytettyjen polttoaineiden tiukempien rikkipitoisuusrajojen ulottamisesta koskemaan merialueita laajemmin. Mietinnössä ehdotetaan vaiheittaista lähestymistapaa: aloitetaan komission ehdotuksessa asetetusta 1,5 prosentin pitoisuusrajasta ja toisessa vaiheessa siirrytään tiukempaan 0,5 prosentin pitoisuusrajaan. Lisäksi loppuvaiheissa laajennetaan ne alueet, joilla alusten on noudatettava näitä rajoja, koskemaan kaikkia yksinomaisia talousvyöhykkeitä ja aluemeriä koko Euroopan unionissa.
Tarkistus 20 on tämän kanssa ristiriidassa, ja se on vielä jyrkempi, koska siinä ehdotetaan, että laiturissa oleville aluksille asetettu 0,2 prosentin rikkipitoisuusraja olisi laajennettava koskemaan kaikkia 12 meripeninkulman päähän ulottuvia EU:n jäsenvaltioiden aluevesiä.
Meidän mielestämme nämä uudet ja laajennetut pitoisuusrajat ovat ennenaikaisia. En epäile, etteikö niillä saavutettaisi ympäristöetuja. Niiden määrää ei ole arvioitu, eikä myöskään kustannuksia, jotka voisivat olla merkittävät. Taloustieteen tavanomaisten sääntöjen vastaisesti mitä enemmän rikkipitoisuudeltaan alhaista polttoainetta edellytetään, sitä kalliimpaa se on. Tämä johtuu siitä, että jalostamoiden on investoitava yhä enemmän rikinpoistotekniikkaan kapasiteetin nostamiseksi.
Ehdotetuissa uusissa vaiheissa laajennetaan myös kansainvälisesti sovittua 1,5 prosentin rikkipäästöjen valvonta-aluetta Itämerellä, Pohjanmerellä ja Englannin kanaalissa, mutta jäsenvaltiot voivat halutessaan ehdottaa uusia rikkipäästöjen valvonta-alueita Kansainvälisessä merenkulkujärjestössä ja neuvotella siellä tiukemmista rajoista näille alueille.
Merenkulku on maailmanlaajuista toimintaa. Kun otetaan huomioon, että tämä kansainvälinen toimintamekanismi on olemassa, katsomme, että sitä olisi käytettävä ensisijaisesti. Jos tiukemmat päästörajat osoittautuvat kuitenkin tarpeellisiksi eikä kansainvälistä ratkaisua löydy, ehdotukseen sisältyvä tarkistuslauseke antaa komissiolle oikeuden ryhtyä toimiin EU:ssa myöhempänä ajankohtana.
Toinen asia koskee päästöoikeuksien siirtojärjestelmää tai kauppaa. Ajatus tavanomaisten ilman epäpuhtauksien päästöoikeuksien kaupasta ei ole tällä hetkellä täysin selkiytynyt EU:ssa, ei edes maalla sijaitsevien, paikallaan pysyvien päästölähteiden osalta. Meritse kulkevien, liikkuvien päästölähteiden alusten osalta ajatus on mielestämme myös jokseenkin ennenaikainen.
Kauppa ei ole sallittua Marpol-yleissopimuksen liitteen VI nojalla. Toinen huolenaihe on se, että alusten ilman epäpuhtauksien päästöillä on alueellisia tai paikallisia vaikutuksia, joiden huomioon ottamiseen päästökauppajärjestelyt saattavat olla liian kehittymättömiä.
On verraten vaikeaa nähdä, kuinka järjestelmää hallinnoitaisiin ja toteutettaisiin ja kuka siitä vastaisi. Harkitsemme kuitenkin aktiivisesti päästökauppaa ja muita taloudellisia keinoja asetuksen mahdollisina täydentäjinä tulevaisuudessa.
Tästä syystä voimme hyväksyä periaatteessa tarkistuksen 44, jossa kehotetaan komissiota harkitsemaan useita taloudellisia välineitä ja raportoimaan niistä parlamentille ja neuvostolle.
Viimeinen asia koskee komissioon kohdistuvia vaatimuksia. Tarkistuksissa 32 ja 44 ehdotetaan direktiivin täytäntöönpanoa käsittelevän komission vuoden 2010 kertomuksen aikaistamista. Niissä myös vaaditaan komissiota esittämään kertomuksessa uusia ehdotuksia polttoaineiden rikkipitoisuusrajojen tarkistamisesta tai taloudellisten välineiden käyttöönottamisesta. Komission mielestä olisi liian aikaista raportoida direktiivin täytäntöönpanosta vuonna 2007 tai 2008, kun otetaan huomioon, että jotkin ehdotetuista polttoaineiden rikkipitoisuusrajoista tulevat voimaan vasta 2008.
Olemme myös sitä mieltä, että on ennenaikaista määrätä tarkasti kertomuksen sisältöä ja edellyttää sen täydentämistä lainsäädäntöehdotuksilla. Vaikka voimme hyväksyä periaatteessa tarkistukset 30 ja 34, katsomme, että nekin ovat liikaa komission toimintaa ohjaavia. Tiedättehän, kuinka herkkänahkaisia olemme näissä asioissa. Joka tapauksessa ehdottaisimme toisenlaista sanamuotoa.
Lopuksi muutama sana pakokaasujen puhdistuksen tarjoamista mahdollisuuksista. Tämänpäiväisessä mietinnössä ehdotetut tiukemmat polttoaineiden rikkipitoisuusrajat liittyvät pakokaasujen puhdistustekniikan tai esipuhdistuksen mahdolliseen käyttöön vaihtoehtoisena tapana, jolla vaatimukset voidaan täyttää. Tämä on Marpol-yleissopimuksen nojalla sallittua, ja jos siitä ei aiheudu vahingollisia päästöjä suljettuihin vesiin, komission ehdotukseen sisältyy jo esipuhdistuksen tulevaisuudessa mahdollistava tarkistuslauseke. Tekniikkaan näyttää sisältyvän potentiaalisia hyötyjä, koska sillä voidaan vähentää rikkidioksidipäästöjä, typen oksideja ja hiukkasia. Se voi myös tulla halvemmaksi kuin EU:n merillä usein liikennöivien alusten polttoaineiden vaihtaminen. Toisaalta on hyvin tärkeää osoittaa, että tekniikka ei aiheuta vahinkoa meriympäristölle, jotta emme vaihda yhtä ympäristöongelmaa toiseen ympäristöongelmaan, mitä te myös tähdensitte.
Merellä suoritettavien testien onnistumisesta riippuu, katsommeko, että esipuhdistusta voidaan tosiaan pitää rikkipitoisuudeltaan alhaisten polttoaineiden vaihtoehtona, eikä pelkästään ehdotetun toisen vaiheen 0,5 prosentin pitoisuusrajan osalta. Niinpä olemme tyytyväisiä parlamentin ehdotuksiin uudesta esipuhdistusta koskevasta tekstistä.
Haluaisin jakaa kirjallisena listan, jossa on yhteenveto komission kannasta kaikkiin esitettyihin tarkistuksiin.

Puhemies.
Kiitoksia, komission jäsen Wallström.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna keskiviikkona klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista kalatalousvaliokunnan mietinnöistä:
Hudghtonin laatima mietintö (A5-0168/2003) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi kalavarojen säilyttämisestä nuorten meren eliöiden suojelemiseksi toteutettavien teknisten toimenpiteiden avulla [KOM(2002) 672 - C5-0026/2003 - 2002/0275(CNS)];
Stevensonin laatima mietintö (A5-0165/2003) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi tiettyjä yhteisön kalastusalueita ja kalavaroja koskevan pyyntiponnistuksen hallinnoinnista sekä asetuksen N:o 2847/93 muuttamisesta [KOM(2002) 739 - C5-0030/2003 - 2002/0295(CNS)];
Favan laatima mietintö (A5-0162/2003) komission tiedonannosta Euroopan parlamentille ja neuvostolle: Toimintasuunnitelma, jolla pyritään tasapainottamaan EU:n kalastusalan rakenneuudistuksesta aiheutuvia sosiaalisia, taloudellisia ja alueellisia seurauksia [KOM(2002) 600 - C5-0073/2003 - 2003/2039(INI)].

Hudghton (Verts/ALE)
Komission edustajan esitellessä ensimmäisen kerran tätä kertomusta kalatalousvaliokunnalle hän totesi aiheen olevan niin tekninen (jopa rutiinitehtävä), että saattaisimme jopa pitää sitä ikävystyttävänä. Olen asiasta eri mieltä.
Teknisten toimenpiteiden kehittäminen ja toteuttaminen nuorten kalojen suojelemiseksi ja säilyttämiseksi on kalastusalalle pitkällä aikavälillä ratkaisevan tärkeää, kuten myös kestävän kalatalouden saavuttamiseksi.
Jos tekniset toimenpiteet epäonnistuvat tai jos katsotaan, että niitä sovelletaan epätasapuolisesti eri kalastusvaltioiden tai tietyn alueen kalastustyyppien kesken, perimmäistä tavoitetta ei saavuteta.
Juuri tämän ehdotuksen ajoittaminen kalastusasioiden neuvoston joulukuun kokouksen ja siellä tehtyjen YKP:n uudistamista ja turskakannan välivaiheen elvytystoimia koskevien päätösten jälkeen tarjoaa komissiolle ja neuvostolle tilaisuuden saada takaisin tällä hetkellä pahasti kadoksissa olevaa uskottavuuttaan - luonnollisesti Skotlannin ja Irlannin kaltaisten pohjoisten kalastusvaltioiden keskuudessa.
Valiokunnan hyväksymiin tarkistuksiin - joita toivon koko parlamentin huomenna tukevan - sisältyy kaksi tarkistusta, joilla vain korjataan komission tekstin epätarkkoja viittauksia.
Muista tarkistuksista mainitsen tarkistuksen 2, jolla pyritään varmistamaan, että neuvostolla on mahdollisuus vaikuttaa yksityiskohtaisiin sääntöihin niiden edellytysten osalta, jotka koskevat silmäkokojen yhdistelmien toteuttamista. Komission jäsen tietää tämän asian aiheuttaneen merkittäviä ongelmia nykyisessä asetuksessa. Se, että komissio yksipuolisesti laatii uudestaan näin tärkeät säännöt, tuskin auttaa palauttamaan luottamusta tähän prosessiin.
Tarkistuksessa 4 puututaan yhteen - mielestäni - kestämättömään epäkohtaan, nimittäin säännökseen, jonka mukaan pienimpiä silmäkokoja esimerkiksi pikkutuulenkalan teollisessa kalastuksessa käyttävät kalastajat voivat pitää alamittaiset kalat. Perustelua siitä, että on jotenkin hyväksyttävää tuoda maihin alamittaista kalaa, jos sitä ei myydä elintarvikkeeksi, on täysin mahdoton selittää valkokala-alan toimijoille, jotka käyttävät suurimpia silmäkokoja ja ovat joutuneet kärsimään kiintiöidensä ja merelläolopäiviensä huomattavista vähennyksistä.
Ryhmäni on esittänyt uudelleen useita valiokunnassa hylättyjä tarkistuksia. Toivon huomenna täyttä tukea niiden sisällyttämiselle. Ehdotettu alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien perustaminen, josta sovittiin, vaikkakin vesitetyssä muodossa, osana uudistettua YKP:tä, tarjoaa ihanteelliset puitteet sidosryhmien mukaantulolle ja olemassa olevan asiantuntemuksen hyödyntämiselle. Jollei näille toimikunnille anneta mielekästä tehtävää, niitä aletaan pian pitää hyödyttöminä keskustelukerhoina.
Jos teknisille toimenpiteille halutaan vastaavasti kalastajien tuki ja heidän halutaan toteuttavan niitä, on olennaista, että he hyväksyvät sen, että tietyt toimenpiteet ovat tarkoituksenmukaisia. Nähdäkseni tämä ehdotus tarjoaa ihanteellisen tilaisuuden saavuttaa nämä kaksi arvokasta päämäärää: asiantuntijoiden mielekkään osallistumisen alueellisiin neuvoa-antaviin toimikuntiin ja siten suuremman todennäköisyyden sille, että tekniset toimenpiteet ovat tehokkaita ja tarkoituksenmukaisia tietyllä kalastusalueella.
Muut tarkistukset koskevat jäsenvaltioiden mahdollisuutta ryhtyä toimiin omien laivastojensa osalta tavalla, joka ylittää EU:n asetuksessa edellytetyn vähimmäistason.
Tekniset toimenpiteet nykyisessä muodossaan sisältävät tämän säännöksen. On mielestäni epäilyttävää, että tämä säännös on jollakin tapaa kadonnut uudesta ehdotuksesta ilman asianmukaista selitystä. On selvää, että jos säilyttäminen on tavoitteena ja teknisiä toimenpiteitä käytetään, yksittäisille jäsenvaltioille pitäisi olla mahdollista pyrkiä saavuttamaan lisähyötyjä, jos ne katsovat sen tarpeelliseksi. Tätä säännöstä jäsenvaltioiden olisi myös voitava soveltaa omiin laivastoihinsa muilla kuin yhteisön vesialueilla.
Tällä hetkellä EU:n kalatalouden hallinnoinnissa haasteena on selviytyä jollakin tapaa pahasta luottamuspulasta. Luonnollisesti Skotlannissa vallitsee tällainen luottamuspula, joka on saanut oman poliittisen puolueeni, SNP:n, joka on Eurooppa-myönteinen puolue, ryhtymään kampanjoihin YKP:n romuttamiseksi sen nykyisessä muodossa.
Tällä viikolla Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentissa jätetään käsiteltäväksi ehdotus, jossa vaaditaan Yhdistyneen kuningaskunnan irtautumista YKP:stä.
Ellei jyrkkää asennemuutosta tapahdu, tällaisia tyytymättömyydestä tähän prosessiin kumpuavia mielenosoituksia ilmenee jatkossakin. Toivon, että komissio voi hyväksyä sen, että sen pitää muuttaa "me tiedämme parhaiten" -asenteeksi tulkittua asennetta, joka voi aiheuttaa tällaista närää.
Nykyistä ehdotusta, jossa ei edes kertaakaan mainita alueellisia neuvoa-antavia toimikuntia, ei voida hyväksyä. Toivon, että tämä poisjättö voidaan oikaista. Toivon, että parlamentti tukee huomenna kaikkia tarkistuksia. Toivon, että myös komissio hyväksyy sen, että on syytä muuttaa toimintatapoja, ja parempaan suuntaan.

Stevenson (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, olemme varsin tietoisia täällä parlamentissa siitä, että useat tuhannet kalastajat, kalankäsittelijät ja aputyöntekijät ovat suurissa vaikeuksissa neuvoston viime joulukuussa hyväksymien turskakantojen elvyttämistä koskevien ehdotusten vuoksi. Valkokalalaivasto Irlannissa ja etenkin Yhdistyneessä kuningaskunnassa on joutunut kärsimään eniten, koska sen on täytynyt pitää alukset satamassa joka kuukausi puolet ajasta ja sen kiintiöitä on leikattu yli puolella niinäkin päivinä, joina se voi kalastaa. Näitä väliaikaisia toimenpiteitä on toteutettu 1. helmikuuta lähtien, eikä toistaiseksi penniäkään ole herunut korvaukseksi kenellekään niistä, joihin leikkaukset ovat kohdistuneet.
Oli hyödyllistä havaita, että komission jäsen Fischler katsoi itsekin tarpeelliseksi kehottaa jäsenvaltioita kantamaan vastuunsa ja hakemaan tukea kalatalouden budjetista. Hän sanoi, että vuoteen 2006 ulottuvan talousarvion 3,7 miljardin euron määrärahoista ainoastaan 3 prosenttia oli varattu sosiaalis-taloudellista tukea varten siitä huolimatta, että monet kalastajat ovat ilmiselvästi suurissa vaikeuksissa. Itse asiassa Yhdistyneen kuningaskunnan osalta luku on 0 prosenttia, mikä on häpeällistä Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen kannalta. Se, ettei hallitus ole kyennyt hakemaan tätä tukea tai itse asiassa esittämään ehdotuksia hätäavusta, joka katetaan Euroopan parlamentin suuren enemmistön maaliskuussa hyväksymistä 150 miljoonan euron rahavaroista, tarkoittaa kalastusalamme ilmiselvää pettämistä sen ollessa avun tarpeessa.
Ei ihme, että yli 230 Yhdistyneen kuningaskunnan kalastajaa on hakenut alustensa romuttamista. Näin laajamittainen kapasiteetin purku ynnä ne 20 prosenttia kalastajista, jotka romuttivat aluksensa viime vuonna, saattaa kuitenkin pudottaa Yhdistyneen kuningaskunnan valkokalalaivaston koon alle kriittisen määrän, joka tarvitaan ylläpitämään satamatyöntekijöitä, apuhenkilöstöä ja kalankäsittelijöitä, joita jäljelle jäävät kalastajat tarvitsevat. Jos nämä menetetään, koko ala romahtaa.
Tätä taustaa vasten minun on ilmaistava olevani hämmästynyt komission kannasta Irish Boxiin. On mielestäni tavattoman ristiriitaista, että komissio voi tukea näin järeää järjestelyä turskakantojen ja muiden valkokalakantojen elvyttämiseksi ja toisaalta samaan aikaan vaatia Irish Boxin tosiasiallista purkamista.
Irish Box on yksi tärkeimmistä Euroopan merien kasvu- ja kutualueista. Se on säilyttämisen kannalta elintärkeä voimavara, kuten useissa tieteellisissä tutkimuksissa on osoitettu, ja silti komissio näyttää olevan valmis hyväksymään väitteen, jonka mukaan rajoitettu pääsy tälle alueelle aiheuttaa jostakin syystä syrjintää. Puhukaamme asioista niin kuin ovat. Tietenkin pääsy Irish Boxiin on rajoitettu. Senhän vuoksi se on suojelualue. Irlannin, Yhdistyneen kuningaskunnan, Ranskan ja Espanjan laivastot ovat kuitenkin kalastaneet Irish Boxissa vuosien ajan.
Olen varsin tietoinen siitä, että espanjalaiset ystävämme ovat tyytymättömiä nykyisiin järjestelyihin, jotka rajoittavat pääsyn ainoastaan 40 espanjalaiselle troolarille. On kuitenkin syytä huomata, että ne kaikki 40 espanjalaista troolaria, jotka pyytävät kalaa tällä alueella, ovat kaikki massiivisia, yli 25-metrisiä aluksia ja usein kaksi kertaa suurempia kuin paikalliset irlantilaiset alukset. Ongelma on, että juuri Irish Boxin eteläpuolella odottaa malttamattomana sisäänpääsyä vielä 120 muuta massiivista espanjalaista troolaria, mutta en näe satoja kreikkalaisia tai italialaisia troolareita vaatimassa pääsyä Irish Boxiin!
On myös syytä huomata, että sama ehdotus neuvoston asetukseksi läntisistä merialueista repisi auki 200 meripeninkulman yksinomaisen talousvyöhykkeen Azorien ympärillä. Kyseessä on jälleen kerran erittäin herkkä alue, joka on taannut toimeentulon monille sukupolville paikallisia portugalilaisia kalastajia, jotka uhmaavat Atlantin rajuja puhureita usein pienissä puisissa avoveneissään. Se, että nämä vesialueet avattaisiin Espanjasta tai muualta tuleville jättiläismäisille troolareille, olisi katastrofi sekä kalakantojen säilyttämiselle että työpaikkojen säilymiselle Azorien haavoittuvassa laivastossa. Emme voi sallia tällaisen tapahtuvan.
Tuen espanjalaisia kollegoitani monin tavoin. Olen tehnyt kovasti työtä Prestige-säiliöaluksen aiheuttamien vahinkojen korvaamiseksi. Olen tukenut kansainvälisiä kolmansien maiden kanssa tehtäviä sopimuksia, jotka ovat sangen hyödyllisiä ja tärkeitä Andalusian ja Galician laivastoille. En voi kuitenkaan seurata toimettomana vierestä, kun keskeiset säilyttämisalueet Azorien ja Irish Boxin ympärillä tuhotaan pelkästään siksi, että espanjalaiset ystävämme ja ainoastaan espanjalaiset ystävämme haluavat pyytää lisää kalaa näiltä vesialueilta.
Tämän väitteen hyväksyminen olisi ikävä yllätys säilyttämispolitiikalle. Meidän tehtävämme parlamentin jäseninä ja minun tehtäväni kalatalousvaliokunnan puheenjohtajana on huolehtia siitä, että kalakantojen annetaan elpyä. Siksi kehotan parlamenttia hyväksymään UEN-ryhmän ja muiden Stevensonin mietintöön esittämät tarkistukset sekä erityisesti tukemaan tarkistusta 20, jossa vaaditaan Irish Boxin säilyttämistä kymmenen vuoden ajan ja jakson loppuun ajoittuvaa kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) ja tieteellis-teknis-taloudellisen kalatalouskomitean (STECF) arviointia siitä, onko rajoitetun pääsyn politiikasta ollut hyötyä turskakantojen elvyttämissuunnitelman tavoitteiden saavuttamisessa uhanalaisten valkokalakantojen palauttamiseksi ennalleen.

Fava (PSE)
Arvoisa komission jäsen, katson monien kollegojen tavoin, että kalastuksella ja etenkin pienimuotoisella kalastuksella on sekä sosiaalinen että kulttuurinen tehtävä ja lisäksi taloudellinen tehtävä, kun otetaan huomioon, että sillä voidaan vaikuttaa sosiaalisiin ja taloudellisiin koheesioprosesseihin etenkin eristyneimmillä syrjäisimmillä alueilla. Olemme siksi tyytyväisiä komission toimintasuunnitelmaan, jolla pyritään rajoittamaan kalastusalan uudistuksen kielteisiä sosiaalisia vaikutuksia, ja kannatamme sitä, että näitä kielteisiä vaikutuksia lievitetään korvausohjelman avulla.
Komission ehdotuksessa on kuitenkin monia huolestuttavia seikkoja, esimerkiksi se, että annetut viitetiedot ovat vanhentuneita ja koskevat vuotta 2000. Siitä on kulunut nyt kolme vuotta, ja komissio itsekin myöntää, että arvio on pitkälti teoreettinen. Käyttöön otettavasta mallista on syytä keskustella vakavasti ja yksityiskohtaisesti: valitaanko teollinen kalastus tarkoittaen, että on vähän suuria, uudenaikaisia taloudellisia aluksia, vai pienimuotoinen kalastus tarkoittaen, että on paljon pieniä ja keskisuuria aluksia, jotka voivat olla vähemmän kannattavia, mutta varmasti työllistävät enemmän. Lopuksi todettakoon, että tarvitaan ajan tasalle saatettu versio komission toimintasuunnitelmasta, joka olisi ollut osittain syytä saattaa ajan tasalle joulukuussa 2002 pidetyn kalastusasioiden neuvoston päätelmien mukaisesti.
Arvoisa komission jäsen, lisäksi joiltakin osin ehdotus ei ole lainkaan uskottava. Esimerkiksi Välimeri sivuutetaan täysin. Komissio ei ota huomioon sen erityisluonnetta, vaan ottaa huomioon ainoastaan tietyt Pohjanmeren ja Itämeren alueet. Tämä tarkoittaa kulttuurista epätasapuolisuutta, joka aiheutuu Euroopan yhdentymisprosessissa havaittavasta perinteisestä kaukonäöstä: Eurooppamme on edelleen pelkästään pohjoiseen suuntautunut. Tämä oli tilanne vuosikausien ajan, kun yhteistä maatalouspolitiikkaa kehitettiin, ja tällä hetkellä yhteisen kalastuspolitiikan osalta tilanne on myös tämä. Tällainen on kuitenkin vaarallista ennen kaikkea siksi, että olemme Välimeren vapaakauppa-alueen vuonna 2010 tapahtuvan käyttöönoton kynnyksellä. Tällöin Välimerestä tulee merkittävä sosiaalisen, taloudellisen, inhimillisen ja poliittisen vaihdon alue, mihin meidän on valmistauduttava.
Toinen keskeinen asia liittyy työpaikkojen menetykseen. Komissio näyttää ennustavan 12 000 työpaikan katoavan, ja ne olisi hankittava takaisin neljän vuoden kuluessa. Pidämme ennustetta optimistisena sikäli, että siinä aliarvioidaan uudistuksen vaikutus, eikä oteta huomioon lähialoihin, telakoihin ja kalanjalostusteollisuuteen kohdistuvia vaikutuksia. Euroopan kalanjalostusteollisuus työllistää yksinään arviolta vähintään 100 000 henkeä. Komission arviossa jätetään ennen kaikkea huomiotta se, että on epätodennäköistä, että voitaisiin kouluttaa uudelleen kalastusalalla työskentelevien henkilöiden kaltaisia henkilöitä, jotka erityisesti joillakin Euroopan alueella ovat heikosti koulutettuja ja työskentelevät alueilla, joilla työttömyysaste on erittäin korkea. Jos katsomme, että voimme pelastaa heidät ja kouluttaa heidät uudelleen muihin ammatteihin, petämme itseämme, erityisesti Espanjan, Kreikan, Italian ja Portugalin tapauksessa. Monissa maissa ei ole myöskään sosiaalisia tukia, ja vaarana on, että kalastajista tulee ?ylijäämätyöntekijöitä?, turhia kansalaisia, ja toinen asiaan liittyvä vaara on monien unionin osien sosiaalinen, kulttuurinen ja taloudellinen autioituminen.
Meidän on kohdistettava tuki pienimuotoiseen kalastukseen, koska sen parissa työskentelee tällä hetkellä puolet alalla työskentelevistä kalastajista, ja heidän käytössään on 75 prosenttia kalastusaluksista. On totta, että saaliit ovat hyvin pieniä, mutta työllisyyden näkökulmasta pienimuotoisella kalastuksella on elintärkeä tehtävä. Komissio myöntää, että pienimuotoiselle kalastukselle annetuista talouskannustimista ei ole ollut juurikaan hyötyä ja että tarvitaan lisätoimenpiteitä, vaikka ne vievätkin oman aikansa, ja lisäksi komissio puhuu ainoastaan pitkän aikavälin näköaloista.
Nämä näkökohdat herättävät kysymyksen siitä, mitä voimavaroja käytetään uudistuksen sosiaalis- taloudellisten seurausten lieventämiseen. Vastustamme rakennerahastojen uudelleenohjelmointia, sillä katsomme, että nämä varat olisi mieluummin varattava muita painopisteitä varten. Se, että 80 prosenttia asianomaisista alueista on tavoitteen 1 ja 2 alueita, tarkoittaa, että tällä hetkellä rakennerahaston varoja tarvitaan ja ne ovat ratkaisevan tärkeitä sellaisia painopisteitä varten, joita ei saa sekoittaa tähän päätöslauselmaan sisältyvään suunnitelmaan. Meidän mielestämme on perustettava tapauskohtaisen tuen rahasto, ja se voisi olla jopa tilapäinen rahasto elvytyssuunnitelmien toteuttamiseksi.
Lopuksi vielä eräs naisiin liittyvä seikka. Se, että 22 prosenttia työvoimasta on naisia, ei käy lainkaan ilmi komission toimintasuunnitelmasta. Kaiken kaikkiaan tuemme pitkän aikavälin ratkaisuja, mutta katsomme, että olisi tarkoituksenmukaista laatia toimintasuunnitelma joiltakin osin uudelleen ja analysoida uudistuksen sosiaalis-taloudellisia vaikutuksia tarkemmin.

Fischler
. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi kiittää teitä, esittelijät Hudghton, Stevenson ja Fava, ehdotuksiamme koskevista mietinnöistänne. Käsittelen ensimmäiseksi esittelijä Hudghtonin mietintöä.
Kuten tiedätte, komission ehdotus kattaa merkittäviltä osin teknisistä toimenpiteistä annetun asetuksen. Sanoitte, että asia on epäkiinnostava ehdotuksen teknisyyden vuoksi. Kyllä, mutta vaihtoehtoa ei ole: teknisiä toimenpiteitä käsittelevän ehdotuksen on oltava hyvin tekninen. Lisäksi turska- ja kummeliturskakantoihin liittyvien ongelmien vuoksi on annettu useita komission ja neuvoston asetuksia, joilla korvataan tai muutetaan teknisistä toimenpiteistä annettua asetusta. Yksi ehdotuksemme päätavoitteista on näin ollen näiden moniin erillisiin asetuksiin sisältyvien säännösten kokoaminen yhdeksi asetukseksi, ja siten niiden hallittavuuden huomattava parantaminen.
Hyödynsimme tätä ehdotusta kuitenkin myös ottaaksemme käyttöön useita uusia keinoja. Tähän liittyy kolme asiaa: ensinnäkin haluamme yhdenmukaistaa säännökset, jotka koskevat yksittäisiä kalalajeja, joita pyydetään kaikilla yhteisön vesialueilla Koillis-Atlantilla käyttäen eri silmäkokoluokkaan kuuluvia vedettäviä verkkoja. Haluamme välttää tulevaisuudessa sellaisen tilanteen, jossa kalastusalukseen, joka on kalastanut esimerkiksi Biskajanlahdella ja haluaa seuraavaksi jatkaa kalastusta Irlannin eteläpuolella, sovelletaan eri pyyntiedellytyksiä. Yhdenmukaistaminen laajennetaan koskemaan myös Skagerrakin ja Kattegatin vesialueita, joilla sovelletaan nykyään eri säännöksiä. Toiseksi sääntöjä olisi sovellettava myös alle 12-metrisiin aluksiin nuorten kummeliturskien suojelemiseksi paremmin. Kolmanneksi haluamme muuttaa säännöksiä, jotka koskevat saaliiden lajittelua poisheitettyjen kalojen määrien vähentämiseksi. Ehdotamme myös sitä, että komission asetuksissa asetetaan yksityiskohtaisia sääntöjä esimerkiksi saaliiden prosentuaalisesta jakautumisesta, jos kalastusaluksessa käytetään kahteen eri silmäkokoluokkaan kuuluvia vedettäviä verkkoja, tai mitoista ja seisovien verkkojen vedessäoloajoista.
Arvoisa esittelijä Hudghton, vastaan kysymykseenne alueellisista neuvoa-antavista toimikunnista: kuten tiedätte, olemme ottaneet nämä alueelliset neuvoa-antavat toimikunnat jälleen mukaan uudistukseen, ja ne sisältyvät myös perusasetukseen. Tässä perusasetuksessa säädetään, että alueellisia neuvoa-antavia toimikuntia voidaan kuulla. Emme voi muuttaa toissijaisessa asetuksessa yleisesti velvoittavaksi sitä, mikä on perusasetuksessa säädetty mahdollisuudeksi. Tällaiselle on oikeudellisia esteitä. Voin kuitenkin kertoa teille, että on mitä suurimmassa määrin komission etujen mukaista varmistaa, että alueellisia neuvoa-antavia toimikuntia kuullaan mahdollisimman paljon.
Seuraavaksi todettakoon, että tekniset toimenpiteet eivät varmasti enää itsessään riitä - senhän me kaikki tiedämme - kalastusalan kestävän kehityksen saavuttamiseen. Yli vuosikymmenen ajan tiedemiehet ovat näin ollen vaatineet myös pyyntiponnistuksen hallinnointia siten, että voidaan harjoittaa kestävää säilyttämispolitiikkaa. Juuri tähän pyrimme läntisiä vesialueita koskevalla ehdotuksellamme, jota käsitellään Stevensonin mietinnössä. Kuten tiedätte, espanjalaisten ja portugalilaisten alusten pääsystä Irish Boxiin ja pääsystä Portugalin rannikkovesille annetut erityissäännökset menettivät oikeusperustansa 1. tammikuuta 2003. Koska asiaa koskevissa asetuksissa vuodelta 1995 ei kuitenkaan asetettu läntisiä merialueita koskevaa aikarajaa, meidän on poistettava tässä asiassa ilmenevä oikeudellinen epävarmuus.
Näin ollen ehdotamme uutta asetusta, jolla korvataan olemassa olevat asetukset ja johon sisältyvät seuraavat säännökset. Haluamme rajoittaa kaikkien jäsenvaltioiden pyyntiponnistusta läntisten vesialueiden ICES-suuralueella siten, ettei mitään jäsenvaltiota syrjitä. Ehdotamme pyyntiponnistuksen määrittelyä siten, että otetaan huomioon kalastusmahdollisuuksien vähentyminen vuodesta 1995 lähtien ja vuosien 1998-2002 todellinen pyyntiponnistus. Haluamme rajoittaa myös pelagisten lajien pyyntiponnistusta ja haluamme lisärajoituksia koskemaan pääsyä syrjäisimpien alueiden vesialueille.
En katso, että kenenkään olisi tässä asiassa luotava uhkakuvia ja huolestuttava espanjalaisen armadan saapumisesta. Kuten olemme viime kuukausina huomanneet, tästä ei todellakaan ole kyse. Emme saa unohtaa, että tavoitteena on pyyntiponnistuksen rajoittaminen yleensä, ja tältä osin merkitystä on suhteellisella vakaudella. Ei ole näin ollen asianmukaista toimia, ikään kuin espanjalaiset kalastusalukset olisivat kalastamassa vedet tyhjiksi.
Haluan tehdä yhden asian selväksi: käsittelemämme ehdotus perustuu yksinomaan tieteelliseen aineistoon, mitä ei voida sanoa aiemmasta Irish Boxin asemasta.
Seuraavaksi puhun lyhyesti esittelijä Favan mietinnöstä, jossa käsitellään toimintasuunnitelmaa, jolla pyritään tasapainottamaan EU:n kalastusalan rakenneuudistuksesta aiheutuvia sosiaalisia, taloudellisia ja alueellisia seurauksia. Olemme pyrkineet jäsenvaltioita kuullen arvioimaan mahdollisia työpaikkojen menetyksiä ja rahoitusvarojen tarvetta sosiaalisten ja taloudellisten vaikutusten lievittämiseksi. Olemme pitäneet jäsenvaltioissa kokouksia - yhden viime syyskuussa ja toisen huhtikuussa - ja olemme myös kuulleet kalastusalaa ja sidosryhmiä tammikuussa. Arvoisa esittelijä Fava, mietintöönne sisältyy 15 suositusta, joita voin laajasti ottaen tukea, koska niissä noudatetaan yhteisen kalastuspolitiikan yleisiä suuntaviivoja ja niillä tuetaan toimintasuunnitelmamme pitkän aikavälin tavoitteita.
Tämä on alustava esittely, ja vastaan tietenkin lopuksi mielihyvin kysymyksiinne.

Dührkop Dührkop (PSE)
. (ES) Arvoisa puhemies, puhun budjettivaliokunnan puolesta kalastusalaan liittyvistä kysymyksistä, ja ensimmäiseksi minun on kiitettävä erinomaisesta työstä esittelijä Favaa, jonka mietintöä aion pääasiassa kommentoida.
Haluaisin tähdentää, että yhteinen kalastuspolitiikka rahoitetaan lähes kokonaan unionin talousarviosta. Sen osuus ei kuitenkaan ole edes yhtä prosenttia koko talousarviosta, ja se rahoitetaan kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineen (KOR) avulla sekä aluekehitysrahastosta ja sosiaalirahastosta.
Toimintasuunnitelman tarkoituksena on lievittää säilyttämis- ja suojelutoimista kalastajille ja kalastusalalle aiheutuvia lyhyen aikavälin seurauksia siten, että KOR ohjelmoidaan uudelleen sosiaalisten toimenpiteiden osalta ja kaikki nykyinen tuki arvioidaan uudelleen, mutta suunnitelmaan sisältyy myös mahdollisuus vapauttaa lisämäärärahoja.
Haluan kiittää esittelijää ja kalatalousvaliokuntaa, joka on sisällyttänyt päätöslauselmaan seuraavat budjettivaliokunnan esittämät kohdat.
Ensimmäisessä kohdassa korostetaan sitä, ettei ole todennäköistä, että niillä muutoksilla, jotka neuvosto teki YKP:n uudistamista koskevaan komission pakettiin ja jotka se hyväksyi 16.-22. joulukuuta 2002 pitämässään kokouksessa, helpotetaan uudistuksen soveltamista tai KOR:stä saatavan 611 miljoonan euron suunniteltua uudelleenohjelmointia.
Toisessa kohdassa tähdennetään sitä, että rahoitusnäkymien otsakkeessa 2 kalataloutta ja kalastuksesta riippuvaisia alueita varten käytettävät rahoitusvarat ovat kaudella 2000-2006 arviolta 28 miljardia euroa.
Kolmannessa kohdassa korostetaan sitä, että EU:n lisärahoitusta voidaan myöntää vain sellaisiin kalastusalaa koskeviin toimiin, joilla korvataan menetyksiä sillä edellytyksellä, että rahoitus sopii yhteen rahoitusnäkymien otsakkeen 2 enimmäismäärän kanssa, tai käyttämällä 6. toukokuuta 1999 tehdyn toimielinten sopimuksen kohdassa 24 määrättyä joustovälinettä.

Miguélez Ramos (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää esittelijöitä Favaa, Stevensonia ja Hudghtonia kolmesta tänä iltana käsittelemästämme mietinnöstä, ja haluan myös sanoa heistä viimeksi mainitulle, esittelijä Hudghtonille, että olen samaa mieltä monista hänen puheenvuorossaan esittämistä huomioista. Haluan myös tuomita komission ylimielisyyden, koska se tekee päätöksiä kalastusalan selän takana, sekä tutkijoiden ja kalastajien välisen puutteellisen tiedonkulun, ja olen esittelijä Hudghtonin kanssa samaa mieltä siitä, että mikään näistä seikoista ei edistä Euroopan uskottavuutta kansalaistemme silmissä.
Tähän keskusteluun varattu aika on rajallinen, ja näissä kolmessa mietinnössä käsitellyt asiat ovat hyvin tärkeitä. Kommentoin kutakin mietintöä vain lyhyesti. Katson, että näistä kolmesta mietinnöstä käy ilmi varsinkin tällaisessa yhteiskeskustelussa se, kuinka ristiriitaisesti komissio esittää YKP:tä koskevat ehdotuksensa.
Esittelijä Favan mietintö toimintasuunnitelmasta, jolla pyritään tasapainottamaan EU:n kalastusalan rakenneuudistuksesta aiheutuvia sosiaalisia, taloudellisia ja alueellisia seurauksia, osoittaa sen tarpeellisuuden, että yhteisö varaa erityisesti työttömyyteen liittyvien, YKP:n uudistamisesta kalastuksesta riippuvaisilla alueilla aiheutuvien menetysten korjaamiseen riittävästi rahavaroja ilman kohtuuttomia epävarmuustekijöitä.
Kalatalousvaliokunta pyytää lisärahoitusta tämän uudistuksen vaikutusten lievittämiseen. Komission on varmistettava, että näiden alueiden sosiaalinen ja taloudellinen rakenne säilyy. Tulee halvemmaksi tukea olemassa olevan sosiaalisen ja taloudellisen rakenteen säilymistä kuin seurata sivusta sen katoamista ja yrittää sen jälkeen kehittää muuta korvaavaa taloudellista toimintaa, joka olisi näille alueille - ja olen asiasta samaa mieltä esittelijä Stevensonin kanssa - erittäin vaikeaa, sillä ne ovat syrjäisiä ja niillä on puutteita ammatillisen koulutuksen, uuden tekniikan, infrastruktuurin ja markkinoille pääsyn osa-alueilla.
Komission jäsen on hyvin tietoinen siitä, että jokainen työpaikka laivalla luo 4-5 työpaikkaa maalla, ja näin ollen kalastuksen häviäminen aiheuttaisi suurta tuhoa näiden alueiden sosiaaliselle ja taloudelliselle rakenteelle.
Tiettyjä alueita ja kalavaroja koskevan pyyntiponnistuksen hallinnointia käsittelevästä mietinnöstä olen sitä mieltä, että meidän parlamentin jäsenten on päätöslauselmia laatiessamme otettava tosiasiat huomioon, ja tosiasia on, että Espanjan ja Portugalin liittymistä seurannut siirtymäkausi on päättynyt. YKP:hen liittyy jo ennestään kylliksi poikkeuksia ilman, että palautetaan ja tehdään pysyviksi sellaisia poikkeuksia, jotka olivat aikanaan pelkästään siirtymäjärjestelyjä. Arvoisa esittelijä Stevenson, tämä poikkeus, jonka aika on ohi, ei ole suosionosoitus, joka vaihdetaan toiseen. Jos joku on saanut teidät uskomaan niin, olen hyvin pahoillani, koska soveltaminen on päättynyt. Ongelmana on oikeusperusta, ja se on rauennut, eikä sitä vaihdeta toiseen. Te autoitte meitä Marokon kanssa ja me autamme teitä niin paljon kuin vain voimme, mutta poikkeuksen aika on ohi.
Lopuksi toteaisin ryhmäni kannattavan komission ehdotusta nuorten eliöiden suojelemisesta. Oikeiden ja tehokkaiden teknisten toimenpiteiden olisi oltava perustana pyrittäessä tasapainoon laivaston ja kalavarojen välillä. Joidenkuiden tahtoma liiallinen kalojen heittäminen pois on vastoin taloudellisia ja sosiaalisia tavoitteita, ja voisi saattaa meidät parissa vuodessa tilanteeseen, jossa kalojen määrä on saatu riittävälle tasolle, mutta jossa meillä ei olisi laivoja eikä kalastajia pyytämään kaloja. Erityisesti Irish Boxista totean, että mielestäni vuosien 1998-2002 käyttäminen kalastuksen mittana on aivan liian vähän. Tätä on syytä hävetä.
Neuvoa-antavista toimikunnista sanottakoon, että kannatan tätä toimenpidettä, mutta rehellisesti sanottuna haluaisin komission selventävän, voivatko kaikki jäsenvaltiot tällä hetkellä yhdenvertaisesti käyttää tätä uutta mahdollisuutta. Haluan tietää, olemmeko me kaikki yhdenvertaisessa asemassa, sillä jos näin ei ole, syntyy uusi epätasapuolisuuden, epäyhdenvertaisen kohtelun ja epäoikeudenmukaisuuden lähde, ja kotimaani kalastusalan edustajat ovat kertoneet minulle, ettemme kaikki ole yhdenvertaisessa asemassa.
Vermeer (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisat esittelijät, haluan lausua kiitokset osallistumisestanne ja vaivannäöstänne, vaikka voinkin kuvitella, ettei esittelijä Stevenson ole aivan tyytyväinen siihen, että hänen nimensä on yhdistetty tähän mietintöön. Tähän on omat syynsä.
Hudghtonin mietinnöstä haluan todeta, että tulevaisuudessa on ratkaisevan tärkeää todella huolehtia alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien osallistumisesta, jotta voidaan saavuttaa sopiva yhdistelmä tiedettä ja käytännön tietoa sekä pitää tämä tietämys mahdollisimman kiinteässä yhteydessä kalastukseen ja hyödyntää sitä, jolloin saamme tietoa ja aihetta voidaan lähestyä eurooppalaisemmasta näkökulmasta.
Haluan esittää joitakin huomioita Favan mietinnöstä. Ajat ovat tietenkin vaikeat. Ankaria leikkauksia on toteutettava, kuten kalastusasioiden neuvostossa joulukuussa 2002 päätettiin. Laaditulla suunnitelmalla pyritään lievittämään tarpeellisen ja välttämättömän rakenneuudistuksen sosiaalisia ja taloudellisia vaikutuksia. Tilanne on erityisen ikävä ja valitettava niille ihmisille, jotka joutuvat siitä kärsimään. Pidän varsin tärkeänä, että suunnitelma toteutetaan mahdollisimman tehokkaasti, ja sitä olisi tuettava tarvittavilla rahavaroilla. Mielestäni on tärkeää, että alalla voidaan omakohtaisesti osallistua niihin suunnitelmiin, joita tarvitaan uusien mahdollisuuksien tarjoamiseen näille ihmisille. Raha ei sinänsä voi olla rakenteellinen, pitkäaikainen ratkaisu. Viime vuosina on jatkuvasti myönnetty tukia vaikeuksiin joutuneelle pienimuotoiselle kalastusalalle, mutta rahat eivät ole luoneet toimivaa pienimuotoisen kalastuksen alaa. Näin ollen, jos rahaa myönnetään, tarkoituksena olisi oltava, että ala voi viime kädessä auttaa itse itseään ja ottaa tulevaisuutensa omiin käsiinsä. Olen jo aiemmin esittänyt tähän tähtääviä tarkistuksia. Ratkaisevassa asemassa ovat rakennemuutos ja vaihtoehtojen tarjoaminen.
Myös jäsenvaltioilla on merkittävä tehtävä, koska ne eivät pelkästään jaa tukea, vaan myös muuttavat politiikkaansa, asettavat uusia tehtäviä ja luovat yhteiskunnassa uusia mahdollisuuksia tälle alalle. Mielestäni meidän olisikin otettava oppia näistä kokemuksista, ja toivon, että voimme edelleen harjoittaa tasapainoista politiikkaa.

Figueiredo (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, ehdotukseen Atlantin vesialueiden hallinnoinnista annettavaksi asetukseksi kohdistui merkittävä takaisku edellisessä kalastusasioiden neuvostossa, kun nykyinen unionin puheenjohtajavaltio esitti kompromissiehdotuksensa. Tässä ehdotuksessa pyritään poistamaan jäsenvaltioiden välisen syrjimättömyyden nimissä ja sillä varjolla, että Portugalin ja Espanjan täyttä integroitumista yhteiseen kalastuspolitiikkaan edeltänyt siirtymäkausi on päättynyt, näiden maiden kalastusalueiden väliset jaot sekä vaikeuttamaan pyyntiponnistuksen valvontatoimiin ryhtymistä ja kyseenalaistamaan Portugalin vesialueiden kalavarojen kestävyydestä annetut takeet. Ehdotus tarkoittaa pääsyn sallimista espanjalaisille aluksille 12-200 meripeninkulman päässä yksinomaiselta talousvyöhykkeeltä sijaitsevalle alueelle, jolloin syntyy valtava rajaton kalastusalue. Kun otetaan huomioon Espanjan laivaston koko, tällä olisi tuhoisia seurauksia kalavaroille ja vakavia vaikutuksia portugalilaisille kalastajille, ja lisäksi sillä tehtäisiin tyhjiksi Portugalin kalavarojen säilyttämiseksi toteuttamat toimenpiteet.
Tämän vuoksi on tärkeää säilyttää jako ICES:n tilastollisiin kalastuksen suuralueisiin IX ja X ja CECAF-alueisiin. Tätä ei voida nimittää valtioiden väliseksi syrjinnäksi. Syrjintää on se, että erilaisia ja yksittäisiä tilanteita pidetään samanlaisina, mistä on kyse Portugalin kalastuksen tapauksessa. Näin ollen on otettava huomioon erityisjärjestelyt, jotka koskevat Portugalin alusten pääsyä Espanjan vesialueille ja Espanjan alusten pääsyä Portugalin vesialueille päättymisajankohtaa asettamatta.
Lopuksi haluan vielä ottaa esiin syrjäisimpien alueiden erityistilanteen ja tarpeen säilyttää nykyiset poikkeukset, jotka koskevat pääsyä näiden alueiden yksinomaisille talousvyöhykkeille, kuten mietinnössä esitetään.

McKenna (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, puhun ensin teknisistä toimenpiteistä. Vuodesta 1985 lähtien asetukseen teknisistä toimenpiteistä on sisältynyt säännös, jonka mukaan jäsenvaltiot voivat määrätä ankarampia toimenpiteitä omille kalastajilleen EU:n vesialueilla. Jäsenvaltiot eivät voi toimia näin muita kalastajia vaan ainoastaan omia kalastajiaan kohtaan. Nyt komissio on ehdottanut tämän säännöksen poistamista tarkistetusta asetuksesta. Olemme ottaneet tämän kysymyksen esiin kalatalousvaliokunnassa useita kertoja, ja komissio sanoo tämän säännöksen olevan tarpeeton, sillä uuden perusasetuksen artiklan 10 nojalla jäsenvaltiot voivat määrätä omille aluksilleen ankarampia toimenpiteitä.
Oikeus on rajoitettu koskemaan jäsenvaltioiden omia vesialueita, tai ainakin niin komissio totesi tammikuussa, kun se lähestulkoon pakotti Ruotsin hyödyntämään Itämeren ja Pohjanmeren huvenneita turskakantoja. Jos tämä säännös siis poistetaan teknisten toimenpiteiden asetuksesta, kuten komissio ehdottaa, jäsenvaltiot eivät sen jälkeen voi määrätä ankarammista toimenpiteistä omien aluevesiensä ulkopuolisilla vesialueilla. Haluaisin kuulla komission kertovan, miksi se vastustaa tätä nyt, kun lähes 20 vuotta on kulunut? Eikö se ole takaisku pyrkimyksille tehdä jäsenvaltioista vastuullisempia ja sille, että jos ne ovat vastuullisia, niiden annetaan myös olla sellaisina?
Tässä asiassa on paljon tekopyhyyttä. Haluaisin pyytää teitä tukemaan esittelijä Hudghtonin tarkistuksia, jotka itse asiassa palauttaisivat asetuksen sellaiseksi kuin hän alun perin halusi.
Irish Boxista sanoisin, ettei ole lainkaan järkevää avata tätä tärkeää kasvu- ja kutualuetta ja lisätä sinne pääsevien alusten määrää. Jos komissio on johdonmukainen pyrkiessään omaksumaan ekologisemman ja kestävämmän lähestymistavan kalastukseen, sen ei pidä missään nimessä ryhtyä moiseen.
Parlamentissamme ollaan tekopyhiä myös kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) suhteen, koska turskakantojen osalta edes komissio ei menisi niin pitkälle kuin ICES haluaisi. Näin ollen jotkut haluavat hyväksyä ICES:n neuvot vain, jos ne ovat itselle mieluisia.
Ette voi sallia sitä, mitä Irish Boxille on tapahtumassa. Se on kertakaikkinen takaisku säilyttämiselle ja kestävälle kalastukselle, eikä sille ole oikeutusta. Haluaisimme, että huomisessa äänestyksessä tarkistuksemme saisi tukea.

Ó Neachtain (UEN).
Arvoisa puhemies, Irish Box on biologisesti herkkä alue. Se ei ole poliittinen asia. Olen pahoillani, että komissio on alusta alkaen valinnut poliittisen näkökulman. Mielestäni komission tapa suhtautua tähän ongelmaan tarkoittaa, että se kieltää vastuunsa kalakantojen säilyttämisestä ja kestävyydestä, ja lisäksi se on varma tapa luoda konflikti.
Viime aikoina on raportoitu Irish Boxissa Espanjan ja Irlannin kalastajien välillä tapahtuneista vihamielisyyksistä sekä pyydysten tuhoamisesta. Tätä on pidettävä uutena ja huolestuttavana käänteenä. Irish Boxia on vakava huolenaihe paitsi kalastajille, myös Irlannin kansalaisille yleisesti. Irlannissa katsotaan, että yksi suurista jäsenvaltioista käyttää ikään kuin vahvemman oikeutta ajaakseen tahtonsa läpi Irlannin tai Portugalin kaltaisen pienen kansakunnan vahingoksi. Irlantilaiset pohtivatkin sitä, onko tämä esimakua siitä, mikä odottaa pientä kansakuntaa valmistelukunnan jälkeisessä Euroopassa.
Olen samaa mieltä irlantilaisten kanssa. Rohkenen toistaa ja korostaa, että Irish Boxin nimellä tunnettu alue on kalaisa pyyntialue, jolla on runsaasti nuoria kaloja ja kutualueita. On ratkaisevan tärkeää, että EU rajoittaa tämän alueen pyyntiponnistusta. On elintärkeää, että Irish Box säilytetään biologisesti herkkänä alueena.
On uskomatonta, ettei komissio pysty osoittamaan tiettyä tieteellistä selvitystä, jota se on käyttänyt tämän ehdotuksen valmistelussa. On lisäksi uskomatonta, että komissio jätti ehdotuksesta pois kaikki viittaukset Irish Boxin biologiseen herkkyyteen. Meidän on kysyttävä, miksi? Rohkenen muistuttaa komissiota siitä, että neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1275/94 tunnustetaan erityisesti Irish Boxin biologinen herkkyys, ja silti komissio rikkoi tämän jatkumon.
Komission tarkistetussa ehdotuksessa, josta puhutaan diplomaattisesti neuvoston kompromissina - josta meitä ei kuulla - Irish Boxin biologinen herkkyys on taas mukana. Nyt eivät ole uhattuna pelkästään Irlannin vaan myös Portugalin vesialueet. Huomenna on Shetlandin vesialueiden vuoro. Vain luoja tietää, kenen vuoro on sen jälkeen.
Tiedän, että parlamentti suhtautuu vakavasti kalakantojen säilyttämiseen. Tiedän, että se suhtautuu vakavasti kalakantojen kestävyyteen. Siksi olen jättänyt täysistunnon käsiteltäviksi tarkistuksia, jotka koskevat kumpaakin näistä seikoista.
Ei ole liioittelua sanoa, että Irlannin koko kalastusalan tulevaisuus ja Irlannin rannikkoyhteisöjen säilyminen voi olla teidän tukenne varassa. Pyydän teitä tukemaan tarkistuksiani täysistunnossa.

Paisley (NI).
Arvoisa puhemies, ne Irlannin kalastajat sekä pohjoisessa että etelässä, joiden omat vesialueet ovat Irlanninmerellä, seuraavat tällä hetkellä tyrmistyneinä sitä, mitä heidän elinkeinolleen on tapahtumassa. Ei ole epäilystäkään siitä, että Irish Boxin asia on äärimmäisen tärkeä. Kaikki heidän tekemänsä uhraukset olivat kiistan kohteena aiemmin, mutta nyt kaikki nuo uhraukset ovat osoittautuneet turhiksi, koska komissio on nyt omaksumassa eri linjan ja sanoo, että Irish Box joutaa mennä.
Parlamentille on koittanut hetki kohdata se tosiasia, että Pohjois-Irlannin ja Etelä-Irlannin kalastajat ovat ensimmäisen kerran historiansa aikana liittyneet yhteen kohdatakseen tämän ongelman. Ongelma on vakava, ja se on saanut Euroopan parlamentille suopeat henkilöt kääntymään parlamenttiamme vastaan. Tämä on vakava asia, ja luotan siihen, että tänä iltana komission jäsen ottaa sen sydämenasiakseen.
Kalastajat odottavat nykyisen kiintiöjärjestelmän perusteellista uudelleenarviointia, he odottavat rajoituspolitiikan uudelleenarviointia, he odottavat yhteisen kalastuspolitiikan suunnan uudelleenarviointia, he odottavat, että arvioidaan uudelleen, mikä on paras tapa saada turskakannat ja muutkin kalakannat kunnolla elpymään. Nämä ongelmat on kohdattava, niitä ei voida lakaista maton alle. Vetoan komission jäseneen, jotta hän tulisi Irlantiin, sekä Pohjois- että Etelä-Irlantiin, kuulemaan kalastajia itseään ja toimimaan heidän puolestaan sekä tämän alan puolesta.
Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, olen pettynyt tähän keskusteluun, koska se on lähinnä kinastelua kansallisista eduista, ja kuulen varsin vähän puhetta Euroopasta ja sitäkin enemmän kalavarojen säilyttämisen puolustelua täysin kunkin asianosaisen oman edun näkökulmasta.
Mielestäni komissiolle kuuluu merkittävä tehtävä eurooppalaisten etujen puolustajana. Jokainen ajaa omaa etuaan, ja sellaistahan emme halua.
Haluan kiittää kolmea tai pikemminkin neljää esittelijää. Haluan kiittää jäsen Ó Neachtainia, koska hän laati mietinnön - tällä hetkellä Struan Stevensonin nimi on asiakirjassa vain puheenjohtajana huolimatta siitä, että täysistunnossa käsiteltäväksi jätetyt tarkistukset ovat UEN-ryhmän esittämiä, vaikka niitä ovat allekirjoittaneet myös kansallisia etuja ajavat jäsenet.
En aio puhua esittelijä Favan mietinnöstä, koska me kaikki aiomme hyväksyä sen, ja ymmärtääkseni siitä ei juuri ole erimielisyyttä. Esittelijöiden Hudghtonin ja Stevensonin mietinnöistä haluaisin kertoa sen, että kannatan sitä, mikä on käynyt ilmi kalatalousvaliokunnassa, joka on asiaan perehtynyt ja toimivaltainen valiokuntamme. Se, mitä sen jälkeen on ilmennyt täysistunnon politikoinnin yhteydessä, on aivan toinen asia.
Tuemme Hudghtonin mietintöä. Tarkoitan tällä vain sitä, että alueellisia neuvoa-antavia toimikuntia koskevassa asiassa olen hänen kanssaan samaa mieltä siitä, että ne ovat neuvoa-antavia. Meidän on kuunneltava alueita, meidän on kuunneltava aloja. Olemme kertoneet tämän parlamentissa, ja se on kerrottu neuvostossa, mutta tietenkin viimeinen sana kuuluu sen jälkeen parlamentille ja neuvostolle, koska kuulemiset ovat pakollisia, mutta on olemassa yhteinen politiikka ja yhteiset eurooppalaiset toimielimet, joiden on tehtävä nämä päätökset sen jälkeen, kun alojen edustajia on kuultu kaikilla alueilla.
Stevensonin mietinnöstä todettakoon, että on olemassa kaksi perusperiaatetta: ensinnäkin kalavarojen säilyttäminen ja toiseksi jäsenvaltioiden yhdenvertaisuus. Nämä kaksi periaatetta komission on hyväksyttävä. Noudatamme säilyttämistoimenpiteitä tiukasti. Haluamme aidosti kestävää kalastuspolitiikkaa ja vastuullista kalastusta sekä kaikkia tarpeellisia toimenpiteitä, joihin kuuluvat kalastuskiellot. Jos jotkin alueet ovat lisääntymisalueita, joilla on nuoria kaloja ja istutuskaloja, siellä ei saa kalastaa, kukaan ei saa kalastaa. Tällä tavalla luodaan terveitä biologisia kieltoja. Tämä on tehtävä täysin selväksi. Näiden herkkien alueiden on siten oltava herkkiä alueita. Tätä on kuitenkin tasapainotettava toisella periaatteella, eli sillä, että tarvitaan yhteisön periaatetta, jonka mukaan yhtäkään jäsenvaltiota ei syrjitä kansalaisuuden vuoksi, ja siksi kaikki nämä säilyttämistoimenpiteet on toteutettava niin, että ne kohdistuvat kaikkiin eivätkä ole joillekin edullisia ja muille vahingollisia: tällainen olisi yhteisön vastainen toimenpide, ja se saatettaisiin tuomioistuinten, tässä tapauksessa yhteisöjen tuomioistuimen, käsiteltäväksi.
Toivon, että tämä ei ole tarpeen, jotta jäsenvaltiot, joiden osalta 17 vuoden siirtymäkausi - pisin siirtymäkausi Euroopan unionin historiassa - on tosiasiallisesti päättynyt ja joiden oikeuksia on rajoitettu näiden 17 vuoden ajan, voivat nyt liittyä mukaan samoin ehdoin. Säilyttämistoimenpiteiden on siten koskettava kaikkia. Kuten komission jäsen tietää, käytettävissä on toimenpiteitä, jotka koostuvat suurimpien sallittujen saaliiden (TAC), kalastuspäivien ja laivastojen kapasiteetin rajoittamisesta, ja nämä kaikki toimenpiteet ovat valikoivia teknisiä toimenpiteitä. Toimenpiteitä on monia, mutta on selvää, että niitä on sovellettava tasapuolisesti kaikkiin.
Arvoisa komission jäsen, on syrjivää, että viiteajanjaksona on aiottu käyttää vuosia 1998-2002, jolloin kahden maan - Espanjan ja Portugalin - oikeuksia oli kavennettu tai rajoitettu. Näille maille ehdot eivät siis ole samat, jos otamme viiteajanjaksoksi mainitun ajanjakson.
Vastustamme luonnollisesti niitä tarkistuksia, jotka UEN-ryhmä ja Verts/ALE-ryhmä aikovat huomenna esittää, koska katsomme, että kalavarat voidaan säilyttää muutenkin kuin syrjimällä joitakin valtioita.
Arvoisa komission jäsen, lisäksi haluaisin teidän selventävän, emmekö keskustelekaan täällä ensimmäisestä tekemästänne ehdotuksesta, vaan siitä ehdotuksesta, joka on jo esillä neuvostossa ja josta vallitsee yhteisymmärrys, kuten jotkin jäsenet ovat todenneet. Jos asia on näin, pyydän, että parlamenttiamme kuullaan uudelleen, ja jos sitä ei aiota kuulla, aiomme käyttää kaikkia parlamentille kuuluvia oikeuksia, jotta sitä kuullaan.
Tässä parlamentissa tehtyjä poliittisia päätöksiä on joka tapauksessa noudatettava, mutta väitän, että tämänpäiväinen keskustelu täällä on ollut - kalastuksen kannalta valitettavaa - kinastelua kansallisista eduista, ja tätä en olisi halunnut Euroopan parlamentin jäsenenä todistaa. Myöskään komissiolla ei ole sitä johtavaa roolia, joka sillä olisi oltava puhuttaessa kalavarojen säilyttämisestä Euroopan herkillä alueilla siten, että toimet kohdistuvat kaikkiin jäsenvaltioihin tasapuolisesti.

Stihler (PSE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kertoa tukevani sitä, mitä on jo todettu alueellisia neuvoa-antavia toimikuntia koskevasta ajatuksesta. Toimikunnat ovat olennaisia vuoropuhelun luomiseksi kaikkien asianomaisten alojen kesken. Haluaisin kuitenkin keskittyä siihen, mitä tällä hetkellä kutsutaan "Stevensonin mietinnöksi".
Haluan kiittää jäsen Ó Neachtainia kaikesta työstä, mitä hän on tehnyt tämän alun perin hänen mietintönsä hyväksi. Olen pahoillani, että hänen täytyi poistaa nimensä mietinnöstä, mutta ymmärrän myös sen, ettei hänellä ollut valinnanvaraa.
Neuvoston ehdotuksessa pyritään toteuttamaan uusi pyyntiponnistusjärjestelmä Atlantin vesialueiden osalta ja tiettyjä yhteisön kalastusalueita ja kalavaroja koskeva pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmä. Ehdotus vaikuttaa hallinnointivälineeltä, jolla varmistetaan, ettei pyyntiponnistus kasva, mutta toisaalta Espanjan alusten pääsystä Irish Boxina tunnetulle alueelle on muodostunut todellinen huolenaihe.
Asian ydin on kysymys pääsystä Irish Boxiin - joka on 50 meripeninkulman päässä Irlannin rannikosta oleva vesialue. Tämä alue on merkittävä kutualue, ja siellä on runsaasti nuoria kaloja. Tämä biologisesti herkkä alue ansaitsee tulla suojelluksi. On näin ollen elintärkeää, että EU rajoittaa pyyntiponnistusta Irish Boxissa, jotta tulevat sukupolvet voivat nauttia kestävästä kalataloudesta.
Irish Boxin alue tunnustettiin erityisesti biologisesti herkäksi alueeksi. Kuitenkin sen asemesta, että mietinnössä sovellettaisiin kestävän kehityksen politiikkaa, sillä avattaisiin tämä herkkä alue liikakalastukselle. Kuten Irish Examiner -lehden artikkeleissa on todettu, kalastajat ovat huolestuneita ensisijaisesti siitä, että kalakannat hupenevat olemattomiin, jos Espanjan laivastolle myönnetään rajoittamaton pääsy Irish Boxiin. Jopa Irlannin meriasioista vastaava ministeri ilmaisi turhautumisensa siitä, ettei hän saanut Euroopan komissiota kertomaan kantaansa Irish Boxin oikeudellisesta asemasta. Ymmärrän, että tämän asian tiimoilta on hiljattain ilmennyt yhteydenpitoa ja että käsiteltäväksi on jätetty alustava kompromissi, vaikka Irlannin ja Espanjan ministerit ovatkin täysin päinvastaisella kannalla.
Minäkin olen irlantilaisten kollegojeni tavoin huolestunut siitä, että se, mitä jäsen Ó Neachtain totesi Irish Examiner -lehdessä, toteutuu, ja että huomataan, että nämäkin vesialueet on kalastettu hetkessä täysin tyhjiksi. Siksi pyytäisin kollegoja tunnustamaan, että tällaiset alueet ovat tärkeitä tieteellisesti herkiksi osoitetuilla alueilla. Ymmärrän, että kyse ei ole pelkästään pohjoinen vastaan etelä -asetelmasta. Myös portugalilaiset kollegani ymmärtävät näiden alueiden herkkyyden, erityisesti Azoreiden osalta. Jos suhtaudumme yhteiseen kalastuspolitiikkaan todella vakavasti, nämä alueet ovat mielestäni tärkeä hallinnointiväline, kun tunnustetaan biologisesti herkät alueet. Tässä ei ole kyse syrjinnästä. Ei missään nimessä. Kyse on kestävän kalatalouden turvaamisesta tuleville sukupolville.
Toivon, että kollegat tukevat esitettyjä tarkistuksia, erityisesti tarkistusta 20, ja varmistavat, että jäsen Ó Neachtainin näkemys kuvastuu tästä mietinnöstä.
Attwooll (ELDR).
Arvoisa puhemies, sitoutuminen kestävyyteen saa meidätkin tukemaan täysin Stevensonin mietintöön esitettyjä tarkistuksia 20 - 30. Meidän on huolehdittava Irish Boxin kaltaisten kasvu- ja kutualueiden asianmukaisesta suojelusta. Kestävyys edellyttää myös teknisten toimenpiteiden käyttöä siten kuin Hudghtonin mietinnössä esitetään, mutta kaikkein tehokkaimpia ne ovat, kun kalastuksen harjoittajat antavat niille täyden tukensa. Kalastajista voikin tulla alalla pioneereja, kuten tapahtui Skotlannissa neliösilmäisen paneelin tapauksessa. Näin ollen tuemme täysin alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien osallistumista teknisistä toimenpiteistä tehtäviin päätöksiin ja toivomme näiden toimikuntien nopeaa perustamista.
Lopuksi toteaisin Favan mietinnöstä ja kalastusalan kestävyydestä, että kapasiteetin purkaminen voi olla hyvä asia merten kalavarojen kannalta, mutta jos laivastot supistetaan liian pieniksi, ala ei yksinkertaisesti pysy elinkelpoisena. Vaikka vähennykset olisivat vain maltillisia, vaikutukset yhteisöihin ovat ankarat. Apua tarvitaan kiireellisesti. Juuri tänään saimme kuulla komission ilmoittaneen, että se, mikä vaikuttaa ehdottoman järkevältä järjestelyltä Skotlannissa kiintiöiden osalta, ei ole yhteismarkkinoiden sääntöjen mukainen.
Kuinkahan monta iskua kalastusyhteisöjen on vielä otettava vastaan ennen kuin usko eurooppalaiseen hankkeeseen on lopullisesti kadonnut? Kun näemme, mitä heille tapahtuu, epäilyksemme saattavat hiipiä meistä jopa kaikkein sitoutuneimpien mieliin. Toimikaamme luonnonvaroja ja alaa koskevan kestävyysperiaatteen mukaisesti ottaen huomioon myös yhteisöt. Jos emme näin tee, saatamme olla joka suhteessa liian myöhässä.
Gorostiaga Atxalandabaso (NI).
Arvoisa puhemies, nämä kolme mietintöä ovat yhtenäisiä yhdessä asiassa. Eri syistä yhdessäkään niistä ei suhtauduta myönteisesti kalatalousalaa koskeviin komission ehdotuksiin. Yleisesti ottaen komission ehdotukset noudattavat perinteistä kaavaa, jossa jätetään huomiotta kalastajien tietämyksestä ja kokemuksesta saatavat hyödyt. Sen seurauksena luottamus komission kykyyn harjoittaa onnistunutta yhteisön kalastuspolitiikkaa on alimmillaan.
Esittelijä Fava mainitsi komission myöntäneen, että pienimuotoista kalastusta suosivat tukitoimet eivät ole onnistuneet ja ettei pienimuotoisen kalastuksen suojelemiseksi ole suunnitteilla välittömiä toimia siitä huolimatta, että se työllistää 44 prosenttia kaikista Euroopan unionin kalastajista.
Alkuperäiset neuvoa-antavat toimikunnat, joita esitettiin yhteistä kalastuspolitiikkaa käsittelevässä vihreässä kirjassa, ovat jääneet jokseenkin paitsioon, vaikka tällaisten alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien tarve on suurempi kuin koskaan ennen, sillä ne ovat esimerkkinä jäsenvaltioiden hallitusten politiikasta poikkeavasta lähestymistavasta. Tältä osin voin varmaankin kertoa teille valaisevan esimerkin viime päiviltä. Biskajanlahden koko kalastuslaivasto on pysynyt tämän viikon satamassa, koska yleiset kalastumahdollisuudet ovat heikentyneet merkittävästi Prestige-aluksen aiheuttaman saastumisen vuoksi. Espanjan viranomaiset lupasivat tieteellisen selvityksen Prestige-hylyn aiheuttamista seurauksista. Toistaiseksi ei ole laadittu kalastusalueita koskevaa suoraa tieteellistä tai biologista selvitystä. Kuten Espanjan viranomaiset väittävät: "que no se puede establecer una relación causal entre el vertido del 'Prestige' y la escasez de capturas".
On melkoinen pettymys ja valitettava asia, että komissio jättää ehdotuksissaan huomiotta sen, mitä komission jäsen Fischler totesi kalastajille puhuessaan Lontoossa: "pääsette täysimääräisesti mukaan kalatalouden hallinnointiprosessiin". Oikeastaan aika erinomainen viesti.

Cunha (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tämä on aika hankala keskustelu, johon meidän on suhtauduttava demokraattisesti ja osoittaen hienotunteisuutta kaikkia asianosaisia kohtaan. Olemme kaikki samaa mieltä siitä, että merten kalavarojen hyödyntämisessä on luonnollisesti noudatettava tieteellisiin kriteereihin perustuvaa kestävyyden periaatetta, ja lisäksi on sovellettava syrjintäkiellon periaatetta, vaikka tämä periaate on asianmukaisesti yhdistettävä yhtä lailla tärkeään suhteellisen vakauden periaatteeseen, jolla sitä on täydennettävä.
Haluan kiittää niitä kollegoja, jotka yhdessä jäsen Figueiredon kanssa äänestivät Azoreiden alueen vesialueelle pääsyä koskevan tarkistukseni puolesta. Itse asiassa, kuten on jo todettu, alueen tila on äärimmäisen herkkä, ja sen ekologinen tasapaino on hyvin monimutkainen, ja on oltava tavattoman varovaisia päästettäessä aluksia näille vesialueille, koska kalat ovat keskittyneet pienenpieneen osaan näitä vesialueita keskelle avomerta.
Toiseksi haluan tukea myös komission tässä kertomusehdotuksessaan ilmaisemaa aikomusta erityisjärjestelyjen jatkamisesta Portugalin ja Espanjan välisille vesialueille pääsyn osalta. Tästä päätettiin itse asiassa vuonna 1995 kummankin maan yhteisellä sopimuksella, ja sitä tukivat sekä komissio että neuvosto. Toivomme, että nämä järjestelyt voivat jatkua, koska ne ovat paras tapa säilyttää kalastus vastuullisena ja ilmapiiri rauhanomaisena kummankin maan kalastusyhteisöjen välillä.

Casaca (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa kalatalousvaliokunnan puheenjohtaja ja hyvä ystävä Struan Stevenson, hyvät kollegat, puhun teille hetkellä, joka on erityisen vaikea Azoreiden alueen autonomiselle alueelle, kuten on jo todettu. Tilanne on kuitenkin vaikea myös kaikille niille, jotka uskovat kestävään kehitykseen ja siihen, että on syytä luopua kalavarojen jatkuvasta liiallisesta hyödyntämisestä ja kalalajien hävittämisestä. Näillä toimilla meriämme ja niiden mukana kalastusyhteisöjämme ollaan ajamassa katastrofin partaalle.
Sekä komission alkuperäisessä läntisiä vesialueita koskevassa ehdotuksessa että Stevensonin mietinnössä pyritään säilyttämään Portugalin läntisten vesialueiden kalavarojen suojelua koskeva nykyinen lainsäädäntö ja lujittamaan sitä. Kuten jäsen Figueiredo jo totesi, saimme kuitenkin äsken suureksi hämmästykseksemme havaita, että neuvostossa kaavaillaan kaiken nykyisen suojelun purkamista. Neuvoston kehottaa nykyisellä kannallaan läntisten vesialueiden ryöstämiseen ja hävittämiseen, mikä on täysin ristiriidassa tieteellisten selvitysten kanssa, sillä niissä todetaan, että on ehdottaman tarpeellista pikemminkin rajoittaa kuin laajentaa pääsyä näille vesialueille. Nykyisessä kannassa ei oteta huomioon kalastusyhteisöjen kantoja ja etuja, ja jos nykyinen kanta hyväksytään, se johtaa väistämättä ennennäkemättömään katastrofiin.
Arvoisa komission jäsen, haluan muistuttaa teitä vastauksestanne, jonka annoitte parlamentaariseen kysymykseeni nykyisten asetusten pätevyydestä. Arvoisa komission jäsen, vastasitte tuolloin kysymykseen nro 26, että komissiolla on selkeä käsitys asetusten N:o 685 ja N:o 2027 pätevyydestä ja että asetuksissa vahvistettuja sääntöjä sovelletaan edelleen, jollei yhteisön lainsäätäjä muuta tai kumoa niitä. Juuri äsken totesitte täällä täysin päinvastaista! Minun on mahdoton ymmärtää, kuinka mielipiteenne voi muuttua täysin vain kolmessa kuukaudessa! Haluan myös täsmentää seuraavaa: Portugalin ja Espanjan liittymistä Euroopan yhteisöihin koskeneet säännöt raukesivat vuonna 1995. Emme ole siirtymävaiheessa! Uudet asetukset annettiin kaikkien yhteisestä sopimuksesta vuonna 1995 sen jälkeen sovellettavaksi! Tämän haluatte nyt romuttaa ja kyseenalaistaa tuhotaksenne Portugalin vesialueet. Tätä ei voida mitenkään hyväksyä. Lisäksi haluan todeta lopuksi, että täysin eri tilanteessa olevien välinen yhdenvertaisuus on pötypuhetta, eikä suinkaan yhdenvertaisuutta. Haluamme yhdenvertaisuutta samassa tilanteessa olevien välille, emmekä näennäistä yhdenvertaisuutta, johon ainoastaan verhotaan politiikka, jolla kalavaramme tuhotaan. Juuri tästä syystä haluan tukea esittelijää ja vetoan kaikkiin jäseniin, jotta he äänestäisivät huomenna tähän mietintöön tehdyn tarkistuksen 20 puolesta.
Lisi (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan keskittyä Favan mietintöön ja sen jälkeen kommentoida lyhyesti tätä sangen jännittävää keskustelua Irish Boxista.
Arvoisa komission jäsen, haluisin teidän selventävän muutamia esittelijä Favan mietinnön kohtia, jos vain mahdollista, koska olette sanonut tukevanne sisällöllisesti mietintöön sisältyviä ehdotuksia. Favan mietinnössä - jolle annamme huomenna tukemme - todetaan, että tiedot, joihin ehdotuksenne perustuvat, eivät ole ajanmukaisia, ja ne eivät siten ole erityisen luotettavia: arvio 12 000 menetetystä työpaikasta on liian alhainen ja työvoiman suunniteltu uudelleenkouluttaminen on lähes mahdotonta, jos otetaan huomioon asianomaisen väestön koulutustaso. Esittelijä Fava on tuonut kaiken tämän esiin myös tänään, ja silti te sanotte olevanne sisällöllisesti samaa mieltä. Minun on vaikea ymmärtää, kuinka voitte tukea mietintöä, kun otetaan huomioon tehdyt ehdotukset.
Lisäksi budjettivaliokunta tähdentää sitä, että rahaa ei ole riittävästi ja että on olemassa sellaisia rajoituksia, jotka sulkevat pois lisärahoituksen. Jos te siis mielikuvitustanne käyttäen pystytte keksimään jotakin, olemme siitä aidosti iloisia. Ehdotankin budjettiongelmien osalta - ja odotan malttamattomana mielipidettänne - että jäsenvaltioiden vastuuta laajennetaan taas - aiomme vaatia tätä toisessa mietinnössä - jotta ne voivat soveltaa esimerkiksi de minimis -sääntöä myös kalataloudessa. Tehän tunnette hyvin tämän säännön, koska se on käytössä myös maataloudessa.
Toisesta esillä olevasta asiasta tunnustettakoon, että olen hieman pettynyt keskusteluun. Kohtuuttoman nationalistiset äänenpainot saavat minut aidosti sille kannalle, ettei ole mieltä harjoittaa yhteistä kalastuspolitiikkaa. Keskustelemmepa sitten Portugalin, Irlannin tai Espanjan vesialueista, on selvää, että tällaiset asenteet rajoittavat keskustelun näköaloja. Näinä aidosti vaikeina aikoina - tarkoitan kalastajien ja heidän perheidensä vakavia ongelmia - ainoa varma kiinnekohta on laki. Lakia noudattamalla pystymme sovittamaan yhteen ympäristön kestävän kehityksen sekä oikeudet, perussopimukset ja muut sopimukset. Se on ainoa turvamme, jotta emme taantuisi kansalliseen politikointiin, ja ainoa takeemme siitä, että pystymme soveltamaan yhteistä politiikkaa tällä alalla.

Pérez Álvarez (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, aion puhua lähes yksinomaan Irish Boxin säilyttämisestä, sillä se on kysymys, jossa näkyy mielipiteiden jakautuminen selvästi kahteen leiriin. Tästä huolimatta parlamentin kalastusvaliokunnassa on onnistuttu laatimaan mietintö, jossa mielestäni selvästi yhdistyvät eri osapuolten edut, koska siinä vastataan enemmistön haluun suojella herkkiä alueita vastuuttomalta kalastukselta ja toisaalta pidetään kiinni siitä, että on tarpeen poistaa kaikki yhteisön laivastoihin kohdistuva syrjintä, olipa kyseessä mikä tahansa jäsenvaltio.
Irish Boxin säilyttäminen ei ole perusteltua tieteellisestä näkökulmasta eikä oikeudellisesta näkökulmasta. Kyse on poliittisesta myönnytyksestä, joka annettiin yhdelle maalle 18 vuotta sitten sopimuksen saavuttamiseksi Espanjan ja Portugalin liittymisestä Euroopan unioniin.
Kalastusalueelle pääsyn rajoittamista ei voida jatkaa loputtomiin varsinkaan, jos se kohdistuu tiettyyn laivastoon. Useista tuomioista ilmenee selvästi, että yhteisön lainsäädännössä säädetyissä yhdenvertaista kohtelua koskevissa säännöissä kielletään kansalaisuuteen perustuva ilmeinen syrjintä, ja lisäksi siinä kielletään kaikki peitelty syrjintä, joka aiheutuu sellaisten eri kriteerien soveltamisesta, joilla on käytännössä sama vaikutus.
Siirtymäkausi Espanjan liittymiselle Euroopan unioniin päättyi joulukuussa 2002, ja tämän vuoden tammikuusta alkaen on määrä poistaa kaikki rajoitukset.
Tieteellisestä näkökulmasta kaikki kalavarojen säilyttämistoimet ovat perusteltuja, elleivät ne ole syrjiviä. Irish Boxin tapauksessa jotkut ajavat sellaisia toimenpiteitä, jotka ovat vielä tiukempia kuin äskettäin käynnistetyt toimet turskakantojen suojelemiseksi, vaikka tämän lajin tilannetta ei voikaan verrata Irish Boxin merikrotin, kummeliturskan tai lasikampelan tilanteeseen.
Espanjan ja Portugalin liittymistä Euroopan unioniin koskevasta liittymisasiakirjasta käy selvästi ilmi, että on päätetty poistaa kaikki yhteisön vesialueille pääsyn rajoitukset joulukuussa 2002. Oikeudellisesti, eli kun perusteena käytetään säädöshierarkiaa - jonka kaikki oikeudellisesta asiantuntijasta niihin, jotka eivät ole lakiin perehtyneitä, ymmärtävät - asetuksilla N:o 94 ja 95 ei voida korvata liittymisasiakirjaa.
Kaikkia herkkinä pidettyjä kalastusalueita on poikkeuksetta suojeltava ja kohdeltava samalla tavalla teknisten toimenpiteiden, muun muassa kieltojen avulla, mutta ilman syrjintää. Arvoisa puhemies, ne meistä, jotka äänestävät huomenna tarkistusta 20 vastaan, haluavat kestäviä kalavaroja, mutta myös kaikkien maiden yhdenvertaisuutta ja sitä, että ketään ei syrjitä, ja me valitsemme Euroopan.

Doyle (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, huomautukseni koskevat ainoastaan Stevensonin mietintöä. Muut kaksi mietintöä eivät ole mielestäni ongelmallisia.
Komission jäsen pakottaa kotimaassamme pankit ratkaisemaan hänen ongelmansa EU:n vesialueiden liiallisista tonnimääristä siten, että irlantilainen kalastuslaivastomme ajetaan vararikkoon. Onnistutte siinä kyllä, mutta kyseenalaistan vakavissani sen, onko tämä sellainen menetelmä, jota meidän olisi tässä vaiheessa edes harkittava.
Jos vähennämme pyyntiponnistusta siinä määrin, että kalastajat eivät pysty maksamaan ymmärrettäviä maksujaan, heillä ei ole tulevaisuutta. Totta, te saavutatte mahdollisesti päämääränne, mutta minkä hinnan tämä tärkein elinkeinoala saa siitä maksaa?
Palaan takaisin Irish Boxin kysymykseen. Kyllä, arvoisa komission jäsen, ei ole tarvetta maalata kuvaa Espanjan Armadan paluusta. Irish Boxissa on 40 espanjalaista tehdasalusta parhaillaankin. Niillä on tällä hetkellä lupa olla siellä. Kyse on siitä, olisiko tälle biologisesti herkälle alueelle päästettävä näiden 40 aluksen lisäksi, jotka jo ovat siellä, vielä 120 alusta lisää eli kolme tai neljä kertaa nykyiseen verrattuna. Espanjan laivastoa ei syrjitä. Se on siellä jo nyt, kuten ranskalaiset, belgialaiset ja irlantilaiset. Tämänhetkisessä vahvuudessaan espanjalaisalukset kiskovat Irish Boxista kuitenkin enemmän kalaa kuin, mihin Irlanti pyyntiponnistuksessaan itse kaiken kaikkiaan pystyy. Järjestelmässä on jotakin vikaa, jos se sallii tällaisen toiminnan Irlannin rannikon tuntumassa. Eivätkö ne olekaan tässä mielessä vesialueitamme? Myönnän, että jo nimi Irish Box sinänsä herättää tunteita, mutta tässä asiassa on oltava tasapuolisia.
Jos tukeudumme keskusteluissamme tiedemiestemme neuvoihin, kansainväliseen merentutkimusneuvostoon (ICES) ja muihin, jotka korostavat sitä, että säilyttämisen tähden meidän on rajoitettava pyyntiponnistusta tällä alueella, näillä erittäin herkillä kutu- ja kasvualueilla. Jos noudatamme tätä linjaa, meidän on oltava ehdottoman johdonmukaisia ja rajoitettava pyyntoponnistusta kautta linjan. Emme voi sanoa ranskalaisille, belgialaisille, ja irlantilaisille "ei, teidän on rajoitettava pyyntiänne", ja samalla sanoa espanjalaisille tosiasiassa "te voitte lisätä pyyntinne nelinkertaiseksi". Tämä ei ole tasapuolista. Tällä ei tarkoiteta espanjalaisten syrjimistä. Jos hyväksymme tieteellisen perusteen, noudattakaamme myös tieteellistä tarkkuutta ja olkaamme johdonmukaisia ja kaikilta osin tasapuolisia.

Fischler
. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ensinnäkin paljon kiitoksia kaikista puheenvuoroistanne tässä keskustelussa. Olen seurannut huomioitanne tarkasti ja haluan kommentoida yksittäisiä tarkistuksia, joita on ehdotettu.
Aloitan Hudghtonin mietinnöstä. Tarkistuksissa 1 ja 3 kiinnitätte huomion ehdotuksemme viiteaineiston virheisiin. Kiitoksia siitä, että huomasitte asian. Tietenkin korjaamme nämä virheet. Tarkistuksesta 2 todettakoon, että meistä on parempi, että useampaan kuin yhteen silmäkokoluokkaan kuuluvien vedettävien verkkojen yhdistelmien käyttöä koskevista säännöksistä säädetään yhdessä komission asetuksessa, sillä näin meillä on enemmän mahdollisuuksia keskustella jäsenvaltioiden asiantuntijoiden kanssa ja kuulla heitä teknisistä seikoista. Tarkistus 4 koskee teollista kalastusta, jonka yhteydessä kiistatta pyydetään sivusaaliina alamittaisia kaloja ja muita lajeja, mikä on totta. Muistutan teitä kuitenkin tässä yhteydessä siitä, että tällä kalastuksen alalla sallitaan enintään 5 prosentin suuruiset sivusaaliit, ja pääasiassa ICESin suorittamien valvontatoimien yhteydessä on käynyt ilmi, että sivusaaliit alittavat käytännössä selvästi 5 prosentin rajan.
Alueellisia neuvoa-antavia toimikuntia koskevat tarkistukset 5, 8 ja 10 ovat nähdäkseni tässä yhteydessä tarpeettomia, kuten olen jo tähdentänyt. Uudessa puiteasetuksessa todetaan jo, että näitä alueellisia toimikuntia kuullaan, kun ehdotukseen sisältyy alueellinen näkökulma.
Tarkistukset 6 ja 7 ovat tarpeettomia, koska niiden sisältö on jo otettu yhteistä kalastuspolitiikkaa koskevaan uuteen puiteasetukseen. Voin hyväksyä tarkistuksen 9 sikäli, että hyväksyn viittauksen uuteen puiteasetukseen.
Viimeiseksi tämän mietinnön osalta vielä seuraava täsmennys, koska jäsen Varela Suanzes-Carpegna kysyi, viittasinko ensimmäiseen vai toiseen komission ehdotukseen: on vain yksi komission ehdotus. Lisäksi on ehdotusta koskeva kertomus ja oma julkilausumani. Tarkoitatte kenties epävirallista asiakirjaa, jonka puheenjohtajavaltio Kreikka esitti keskustelun pohjaksi, mutta joka ei ole komission ehdotus.
Voin seuraavaksi varmaankin käsitellä Stevensonin mietintöä. Ehdotukset koskevat läntisiä vesialueita. Hyväksyn mielihyvin tarkistukset 2-5, koska ne ovat täysin ehdotukseemme sisältyvien tavoitteiden mukaisia. En voi kuitenkaan hyväksyä tarkistusta 6, koska sillä kumottaisiin johdanto-osan perustelukappale, jossa esitetään ehdottamamme asetuksen taustalla oleva perusajatus, nimittäin se, ettei pyyntiponnistuksen kokonaismäärä lisäänny läntisillä vesialueilla ja että pyyntiponnistus lasketaan tähän asti näillä kalastusalueilla tosiasiallisesti toteutuneen pyyntiponnistuksen perusteella. Kannatan tarkistusta 10 periaatteessa, vaikka tällaisen tekstin oikea paikka on perustelukappaleissa, eikä asetuksen artiklaosassa. En pidä tarkistusta 17 tarpeellisena, koska turvaamme muilla ehdotuksen säännöksillä pyyntiponnistuksen valvonnan. Järjestelmään tehtäviä muutoksia koskevan lausekkeen sisällyttäminen voidaan kuitenkin hyväksyä, joten tuen tarkistusta 19. Valitettavasti minun on hylättävä tarkistukset 20-29. Haluan tehdä selväksi tässä vaiheessa, että Irish Box kuuluu menneisyyteen. Paluuta takaisin ei ole. Vapaa pääsy 12 meripeninkulman ulkopuolella oleville vesialueille on yhteisen kalastuspolitiikan perusperiaate. Sitä voidaan rajoittaa, jos kalakantojen säilyttämiseen liittyvät toimet sitä edellyttävät. Tällaisia rajoituksia on kuitenkin sovellettava tasapuolisesti ja kaikkiin jäsenvaltioihin ilman syrjintää.
Tarkistus 30 koskee suhteellista vakautta. Tämä periaate sisältyy jo yhteistä kalastuspolitiikkaa koskevaan uuteen puiteasetukseen, eikä sitä ole sen vuoksi tarpeen toistaa tässä. Syrjäisimpien alueiden osalta voin hyväksyä tarkistukset 8 ja 13 siltä osin, että turvataksemme paikallisten kalastajien edut paremmin meidän olisi rajoitettava myös muiden kalojen kuin tonnikalan ja niiden lähilajien kalastamista. Tätä ei kuitenkaan välttämättä tarvitse soveltaa koko 200 meripeninkulman alueeseen. Asiaa olisi tutkittava tarkemmin.
Pelagisten lajien osalta minun on valitettavasti hylättävä tarkistukset 11, 12, 14, 15, 16 ja 18. Jos käytännön ongelmia ilmenee sen vuoksi, että kalakantoja vaeltaa eri ICES-alueelta tai -suuralueelta toiselle, suurimman sallitun pyyntiponnistuksen määräytymisalueita voidaan laajentaa ongelmitta kattamaan useita suuralueita tai koko läntinen vesialue suuralueittain tapahtuvan määräytymisen asemesta. Emme kuitenkaan voi ratkaista tällaisia mahdollisia ongelmia poistamalla pelagiset lajit kokonaan asetuksesta.
Hyväksyn kuitenkin mielihyvin tarkistuksenne 1, joka koskee yhteisestä kalastuspolitiikasta annetun uuden puitesopimuksen muuttamista viittauskohteeksi. Sama koskee myös tarkistusta 7, joka liittyy tieteellisiin ja biologisiin tutkimuksiin, ja tarkistusta 9 satelliittivalvontajärjestelmistä.
Tästä siirrynkin seuraavaksi Favan mietintöön, jossa käsitellään toimintasuunnitelmaamme sosiaalisten vaikutusten lievittämisestä. Mitä tulee päätöslauselman kohtaan 11 työn laatunäkökohtien sekä työterveyden ja työturvallisuuden sisällyttämisestä, tähdennän sitä, että nämä tavoitteet on jo otettu huomioon yhteisessä kalastuspolitiikassa. Tuen mielelläni päätöslauselmanne kohtaa 5 siltä osin, että voimme aina ajantasaistaa toimintasuunnitelman, kun jäsenvaltiot toimittavat tietoa sosiaalisista ja taloudellisista vaikutuksista minkä tahansa tulevan kalakantojen elvytyssuunnitelman tai monivuotisen hallintasuunnitelman osalta. Olemme jo täyttäneet kohdassa 13 esitetyt pyynnöt jäsenvaltioiden ja kalatalousalan kuulemisesta. Kohtien 7, 8 ja 9 osalta rohkenen kertoa muistuttaneeni jäsenvaltioita 26. toukokuuta pidetyssä kalastusasioiden neuvostossa siitä, että niiden olisi toimitettava komissiolle 15. kesäkuuta mennessä tarkka selvitys lisärahoituksesta, jota tarvitaan turskakantojen elvytyssuunnitelman sosiaalisten ja taloudellisten vaikutusten lievittämiseksi. Toistaiseksi ainoastaan Yhdistynyt kuningaskunta on toimittanut tarkemmat tiedot, mutta se on ilmoittanut pyrkivänsä kattamaan ylimääräisen kustannustarpeen kansallisista varoista. Mikään muu maa ei ole kuitenkaan vielä toimittanut tietoja.
Olen myös pyytänyt, että meille toimitettaisiin tietoja siitä, haluavatko jäsenvaltiot tarkistaa alkuperäisen kokonaissuunnitelmansa sosiaalisille ja taloudellisille toimenpiteille annettavan tuen lisäämiseksi, ja kuinka ne haluavat, että tämä tehdään. Jos emme saa tätä tietoa jäsenvaltioilta, meidän kaikkien - komission lisäksi myös parlamentin - on vaikeaa noudattaa Euroopan parlamentin tämänvuotista päätöslauselmaa. Emme myöskään pysty vakuuttamaan budjettiviranomaisia siitä, että on tarpeen löytää joustovälineen avulla 150 miljoonaa euroa lisärahoitusta valkokala-alan kriisin lievittämiseksi, jos näitä pyyntöjä ei jäsenvaltioista toimiteta.

Hudghton (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, haluan pyytää selvennystä alueellisia neuvoa-antavia toimikuntia koskeneisiin komission jäsenen huomioihin. Aiemmassa lausunnossaan hän kertoi, että näiden toimikuntien perustamisesta säädetään perusasetuksessa ja että niitä voidaan kuulla, mutta yleistä velvoitetta ei ole, ja näin ollen oikeudellisia esteitä on olemassa. Nyt hän on kertonut, että alueellisia neuvoa-antavia toimikuntia kuullaan, kun ehdotuksessa on alueellinen näkökohta.
Kenen etuoikeutena ylipäänsä on päättää, milloin ja mistä asiasta alueellisia neuvoa-antavia toimikuntia kuullaan. Erityisesti haluan kysyä, hyväksyykö hän sen, että pyrittäessä mielekkäisiin teknisiin toimenpiteisiin ne on laadittava alueiden tarpeiden mukaisiksi, ja siten alueellinen näkökohta on olemassa: joten kuullaanko alueellisia neuvoa-antavia toimikuntia tästä teknisiä toimenpiteitä koskevasta mietinnöstä vai ei?

Casaca (PSE).
Arvoisa puhemies, olen hyvin kiitollinen, mutta katson, että komission jäsenen olisi kerrottava meille totuus: onko totuus se, mitä hän totesi kysymykseen 26 antamassaan vastauksessa - eli asetukset ovat voimassa - vai se, minkä hän äsken totesi, eli asetukset eivät ole enää voimassa? Komission jäsenen on selvitettävä tilanne ja sanottava, kumpi on totta: hänen aiempi lausuntonsa vai hänen äsken antamansa lausunto.

Fischler
. (DE) Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan vastata esittelijä Hudghtonin kysymykseen alueellisista neuvoa-antavista toimikunnista. Se, onko mielekästä ja tarpeellista kuulla tällaista toimikuntaa, määräytyy kunkin tilanteen perusteella. Merkillepantavaa on seuraava: perusasetukseen sisältyy mahdollisuus kuulla alueellisia neuvoa-antavia toimikuntia, ja siksi tätä mahdollisuutta ei voida muuttaa pakolliseksi kuulemiseksi toissijaisessa säännöksessä. Voin kuitenkin komission puolesta ehdottomasti luvata teille, että aiomme aina automaattisesti kuulla asianomaista neuvoa-antavaa toimikuntaa, jos sellainen löytyy, kun merellistä aluetta koskevaan ehdotukseen sisältyy alueellinen näkökulma. Loppujen lopuksi on oman etumme mukaista saada mahdollisimman paljon selkeää ja yksityiskohtaista tietoa teknisten toimenpiteiden järkevästä käytöstä.
Seuraavaksi jäsen Casacan huomautus: kyllä, tietenkin se, mikä annettiin vastaukseksi kysymykseen, pätee edelleen. Teidän on kuitenkin otettava huomioon eräs seikka: sanoitte, että liittymissopimuksen määräys pysyy automaattisesti voimassa. Ehkä tätä ei käännetty aivan oikein. Tietenkään määräystä ei voida soveltaa, koska tämä liittymissopimuksen määräys on jo rauennut, kuten hyvin tiedetään. Tällä hetkellä tilanne on tarkasti ottaen seuraava: komission oikeudellisen yksikön mukaan oikeusperusta on rauennut, mutta myös asetuksen kyseisen säännöksen kumoaminen edellyttää lainsäädäntöä. Sen voimassaolo ei lakkaa itsestään. Neuvoston oikeudellisessa yksikössä on kuitenkin esitetty sellainen näkemys, että oikeusperustan raukeamisen vuoksi myös tämä asetuksen säännös menettää oikeusvaikutuksensa. Tässä asiassa on näin ollen kaksi ristiriitaista oikeudellista kantaa. Kuten loogista on, ilmoitin teille vastauksessani komission oikeudellisen kannan.

Puhemies.
Kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna, keskiviikkona klo 12.00.

Krarup ja Schröder, Ilka (GUE/NGL)
. (EN) Kannatamme esittelijän ehdotusta aloitteen hylkäämisestä. Meillä on kuitenkin siihen hyvin erilaiset syyt.
Mielestämme jäsenvaltioiden toteuttamat karkotukset ja maastapoistamiset ovat väärin. Niissä ei oteta huomioon perimmäisiä syitä, jotka ovat ajaneet ihmiset omasta kotimaastaan, ja usein ne merkitsevät ihmisten lähettämistä maihin, joissa murhat, kidutukset ja epäinhimillinen kohtelu eivät ole vain uhka vaan katkeraa todellisuutta. Ei myöskään ole mikään salaisuus, että karkotusten toteutuksen aikana edelleen kuolee ihmisiä turvallisuushenkilöstön toiminnan vuoksi. Karkotukset ja maastapoistamiset toteutetaan usein raa'asti, epäinhimillisesti ja epäoikeudenmukaisesti.
Kaiken tämän lisäksi EU:n turvapaikkamenettelyt ovat usein törkeän epäoikeudenmukaisia ja summittaisia, mikä merkitsee samalla sitä, että hakemusten hyväksymisprosentti vaihtelee merkittävästi eri jäsenvaltioiden välillä.
Niin kauan kuin tällainen tilanne jatkuu ja niin kauan kuin kapitalistisen hyväksikäytön aiheuttama totaalinen kurjuus, sodat ja väkivaltaiset konfliktit ja ihmisoikeuksien loukkaukset jatkuvat, ketään ei pidä karkottaa Euroopasta, ja tällöin ei tarvita myöskään maastapoistamispäätösten vastavuoroista tunnustamista. 
Kaikkien näiden syiden vuoksi vaadimme maastapoistamisten täydellistä lopettamista, kaikkien maastapoistamista vangittuna odottavien ihmisten välitöntä vapauttamista ja pysyvää oleskelulupaa kaikille laittomille siirtolaisille.

