Siirtymäjärjestelyt jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden kahdenvälisiä investointisopimuksia varten (keskustelu) 
Puhemies
(EN) Esityslistalla on seuraavana Carl Schlyterin kansainvälisen kaupan valiokunnan puolesta laatima mietintö ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi siirtymäjärjestelyistä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden kahdenvälisiä investointisopimuksia varten
- C7-0172/2010 -.
Carl Schlyter
Arvoisa puhemies, tämän kysymyksen käsittely on ollut monimutkaista. Kahdenvälisiä investointisopimuksia on yli tuhat. Lissabonin sopimuksen mukaan tämä asia kuuluu EU:n toimivaltaan. Miten tämä tilanne pitäisi hoitaa?
Se on osoittautumassa melko hankalaksi. Olemme pitäneet paljon kokouksia ja yrittäneet tuloksetta löytää yhteistä kantaa. Voin aivan yhtä hyvin sanoa sen suoraan. Joudumme äänestämään siitä ja selvittämään parlamentin kannan. Mielestäni meidän olisi mieluummin pitänyt hyväksyä kanta, josta olemme kaikki yksimielisiä, jotta olisimme paremmassa asemassa neuvoston kanssa käynnistettävissä neuvotteluissa. Silloin olisimme voineet puolustaa perustamissopimuksessa määrättyjä parlamentin valtuuksia ja periaatteita. Näin ei käynyt siitä syystä, että tämä on arkaluonteinen aihe etenkin sen osalta, miten menetellä vanhojen sopimusten kanssa. Uusien sopimusten osalta, joita jäsenvaltiot jatkavat ja joita niillä on oikeus tehdä, olisimme ehdottomasti voineet päästä yhteisymmärrykseen toimintalinjasta, jossa sijoittajien oikeudet ja muut oikeudet ovat järkevässä tasapainossa keskenään.
Tätä oli kuitenkin vaikea toteuttaa vanhojen sopimusten osalta, ja olen siksi säilyttänyt valiokunnassa ehdottamamme kompromissit, koska äänestys oli hyvin tasaväkinen. Toivon silti, että meillä on ajantasaisempi näkemys investointisopimuksista kuin meillä oli monien sellaisten vanhojen sopimusten osalta, joissa me investoimme muihin maihin. Nykyisin EU:n jäsenvaltioihin tehdään ainakin yhtä paljon investointeja. Siksi meidän on varmistettava, että politiikassamme on riittävästi liikkumavaraa, ja myös, että investoinnit mukautetaan ympäristöä ja sosiaaliasioita koskevaan kehittyneempään ja nykyaikaisempaan työskentelyyn. Meidän on puolustettava tätä osaa perustamissopimuksesta. Sitä ei voida jättää huomiotta myöskään sijoituspolitiikassa. Kuten totesin, meidän on katsottava, miten huominen äänestys menee.
Toinen tähän liittyvä ongelma on se, että emme voi käyttää perusteluna edes korkeimman mahdollisen sijoittajansuojan tarjoamista. Se ei ole oikea tapa luoda oikeusvarmuutta. Koska uusi kauppapolitiikka on tasapainoisempaa, meillä on myös oltava tasapainoisempi näkemys siitä, mitä korkeimpaan mahdolliseen sijoittajansuojaan kuuluu. Emme varmasti halua EU:ssa tarjota korkeinta mahdollista suojaa vieraan valtion tai jopa diktatuurien omistuksessa oleville yhtiöille ihmisoikeuksien ja ympäristön kustannuksella. Toivon, että pystymme saavuttamaan tällaisen tasapainon. Ajatuksena ei ole, että meidän pitäisi käyttää investointisopimuksia sosiaalisten tavoitteiden saavuttamiseen, mutta ne eivät myöskään saa estää meitä saavuttamasta sosiaalisia ja ympäristöalan tavoitteita. Tämä on kauaskantoinen keskustelu.
Toinen tärkeä keskustelu koskee avoimuutta. Myönnämme, että parlamentille ja EU:lle on annettu uutta toimivaltaa. Vastuu on nyt komissiolla. Siksi sen on myös voitava tutustua asiakirjoihin. Meidän on lisättävä avoimuutta. Monet näistä sopimuksista laadittiin aikana, jolloin riitojenratkaisuun jouduttiin turvautumaan tuskin lainkaan. Nyt riita-asioita ja vireillä olevia menettelyjä on yli 300. Siksi tämä asia on voitava avata lähemmälle tarkastelulle. Täydellinen salassapito ei ole ratkaisu, ja toivon todella, että riippumatta siitä, mitä ajattelemme politiikan ja sijoittamisen kytkemisestä yhteen, voimme päästä avoimuudesta yksimielisyyteen ja puolustaa sitä ja perustamissopimuksessa meille annettua uutta toimivaltaa. Toivon todella, että niin käy. Siksi toivon, että tarkistus 13 saa tukea. Ilman sitä meiltä puuttuu täysin näiden menettelyjen demokraattinen valvonta. Tarvitsemme sitä, jos meidän on määrä säilyttää oikeusvarmuus ja puolustaa sitä.
Myös monet muut maat, kuten esimerkiksi Yhdysvallat, Australia ja Kanada, ovat taipuvaisia aloittamaan sopimusten uusimista koskevat selvittelyt. On hyvä, jos pystymme sopimaan nykyisten riitojenratkaisumekanismien ja oikeudenkäyntimenettelyjen päivittämisestä, sillä ne ovat vanhentuneita; ne on saatettava ajan tasalle ja niiden avoimuutta on lisättävä. Silloin meillä on sijoituspolitiikka tulevaisuutta varten. Sitä - keskustelua itse tulevaisuudesta - käsitellään eri yhteydessä.
Karel De Gucht
Arvoisa puhemies, siirtymäjärjestelyistä kahdenvälisiä investointisopimuksia varten annettu asetus on tärkeä lainsäädäntöaloite. Lissabonin sopimuksella unionille on annettu uutta yksinomaista toimivaltaa suorien ulkomaisten sijoitusten alalla.
Jäsenvaltioiden tekemien yli 1 200 kansainvälisen investointisopimuksen voimassaolon jatkumista ei kyseenalaisteta kansainvälisen oikeuden nojalla Lissabonin sopimuksen voimaantulon jälkeen. EU:n oikeuden mukaan se on kuitenkin ristiriidassa suoria ulkomaisia sijoituksia koskevan uuden yksinomaisen toimivallan kanssa. Samanaikaisesti kyseiset sopimukset tarjoavat ulkomailla toimiville eurooppalaisille sijoittajille arvokkaan oikeussuojan lähteen. Koska Lissabonin sopimuksessa ei määrätä järjestelyistä, jotka selkeyttävät kahdenvälisten investointisopimusten asemaa, meidän on turvattava näistä sopimuksista hyötyvien sijoittajien oikeusvarmuus sallimalla sopimusten pysyminen voimassa.
Vaikka on tärkeää sallia olemassa olevat investointisopimukset, on myös tärkeää ennakoida mahdollisuus toteuttaa yhteistyössä toimia sellaisten tärkeiden kysymysten selvittämiseksi, jotka koskevat sopimusten sisältöä ja niiden vuorovaikutusta EU:n investointipolitiikan kanssa ja joita voi nousta esiin. Meidän on järjestettävä unionin toimia varten asianmukaiset mekanismit, jotta politiikkaa on mahdollista kehittää ja panna täytäntöön EU:n tasolla. Ymmärrän, että komission ehdotuksen osalta tällaiset toimintamahdollisuudet ovat kaikkein vaikein kysymys - parlamentille ja sitäkin enemmän neuvostolle.
Haastavaa onkin löytää tässä asiassa ratkaisu, joka turvaa juuri hahmottelemani periaatteet ja jonka sekä parlamentti että neuvosto voivat hyväksyä. Ymmärrämme, että tässä asiassa toimielinten välillä on vielä huomattavia eroja tasattavana, mutta loppujen lopuksi meidän on löydettävä EU:n ja sen sijoittajien etujen mukainen kompromissi.
Mielestämme kansainvälisen kaupan valiokunnan hyväksymät tarkistukset luovat perustan tällaisen ratkaisun löytämiselle. Niissä säilytetään perusluottamus komission ehdotukseen, mutta pyritään samanaikaisesti mahdolliseen kompromissiin. Panemme tyytyväisinä merkille, että 5 ja 6 artiklan mukaan komissiolle jätettäisiin edelleen valtuudet investointisopimusten tarkasteluun ja lupien peruuttamiseen sopimusten aiheuttaessa merkittäviä ongelmia.
Prosessin keskeisten toimijoiden näkökantojen takia meidän kaikkien on osoitettava jonkinasteista joustavuutta. Komissio on valmis tekemään osuutensa, olemaan joustava ja helpottamaan yhteisymmärryksen saavuttamista parlamentin ja neuvoston välillä, mutta se ei voi tapahtua mihin hintaan tahansa. Kiinnitämme tarkasti huomiota ehdotuksemme perusperiaatteisiin. Kahdenvälisten investointisopimusten olemassaolo on turvattava, mutta samanaikaisesti emme voi ehdoitta antaa hyväksyntäämme sopimuksille, jos ne aiheuttavat merkittäviä ongelmia.
Komissio on parlamentin kanssa täysin samalla kannalla sijoittamista koskevan toimivallan harjoittamisesta pääasiassa EU:n tasolla, ja kannatamme tavoitetta sijoitusneuvottelujen eurooppalaistamisesta. Minun on kuitenkin todettava selvästi, että komissio ei pysty neuvottelemaan kaikkien niiden maiden kanssa, jotka jäsenvaltioilla on tarkoitus saada sijoittajansuojan piiriin. Jäsenvaltiot ovat tehneet investointisopimuksia yli 100 maan kanssa. Sopimusten korvaaminen tapahtuu vähitellen ja kestää vuosia. Siksi on tärkeää luoda tehokas mekanismi, joka antaa jäsenvaltioille valtuudet tietyin edellytyksin jatkaa neuvotteluja kahdenvälisistä investointisopimuksista ja näiden sopimusten tekemistä. Tällaisessa mekanismissa pitäisi ottaa huomioon siihen osallistuvien elinten menettelytavat ja etuoikeudet.
Lopuksi on syytä korostaa, että olemme saamassa lainsäädäntöprosessin ratkaisevaan vaiheeseen, ja ajasta on tulossa merkittävä tekijä. Sillä on merkitystä, koska mitä kauemmin asetuksen antaminen kestää, sitä kauemmin jatkuu epävakaa tilanne, joka saattaa aiheuttaa sijoittajille oikeudellista epävarmuutta. Toivon, että äänestyksen jälkeen parlamentti ja neuvosto voivat kokoontua yhteen ja saavuttaa aikaisessa vaiheessa yhteisymmärrykseen tästä asiasta. Olemme valmiita tukemaan niitä aktiivisesti tässä pyrkimyksessä.
Paweł Zalewski
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää Carl Schlyteriä, joka pääesittelijänä loi asianmukaiset puitteet enemmistön muodostamiseen tähtäävälle valiokuntatyöskentelylle, jotta voitiin laatia ehdotus, jonka taakse saadaan - ja on saatu - valiokunnan enemmistö. Kuten Carl Schlyter totesi, mitä tahansa huomenna tapahtuukin - äänestystuloksia voi vain arvailla - toivon, että ne kuvastavat valiokunnan tekemää työtä. Yhteisen sijoituspolitiikan laatiminen Euroopan unionille on erittäin tärkeä edistysaskel Euroopan unionin yhdentymisprosessissa. Jos Euroopan unionin yritykset kilpailevat yhdessä samojen toimintapuitteiden ja periaatteiden mukaisesti, saman pitäisi päteä EU:n ulkopuolella: siellä pitäisi olla sama oikeussuojaa koskeva järjestelmä.
Olen samaa mieltä myös komission jäsenen Karel De Guchtin kanssa. Olen hyvin iloinen siitä että hän kannattaa valiokunnan neuvottelemaa ehdotusta, sillä se on todellakin erittäin hyvä kompromissi useiden näkökantojen välillä: kompromissi yhtäältä komission näkökannan ja jäsenvaltioiden esittämien lausuntojen välillä ja toisaalta sijoittajien etujen mukainen kompromissi; ennen kaikkea se kuitenkin tarjoaa hyviä näköaloja unionin tulevalle sijoituspolitiikalle ja hyödyttää koko unionia. On erittäin tärkeää, että olemme perustamassa uutta järjestelmää luomalla aluksi vankan oikeusperustan, joka muodostuu jäsenvaltioiden neuvottelemista nykyisin voimassa olevista sopimuksista, jotta koko Euroopan unionia varten voitiin vihdoin perustaa yhteinen oikeussuojajärjestelmä. On tärkeää, että päätöslauselmasta, josta huomenna äänestetään, päästään nopeasti yhteisymmärrykseen neuvoston kanssa. Tämä on erittäin tärkeää. Toivon, että se tapahtuu tänä vuonna komission aktiivisen panoksen ja tuen avulla.
Monika Flašíková Beňová
S&D-ryhmän puolesta. - (SK) Arvoisat puhemies ja komission jäsen, hyvät kollegat. Globaalitalouden aikakaudella Euroopan unionin yhteinen kauppapolitiikka tuntuu meistä aivan luonnolliselta.
Tässä valossa aloite sijoituspolitiikan yhteensovittamisesta Euroopan unionissa tuntuu aivan yhtä luonnolliselta. Nykyinen järjestelmä, joka tukeutuu jäsenvaltioiden lukuisiin päällekkäisiin ja toisinaan ristiriitaisiin kahdenvälisiin investointisopimuksiin, on korvattava kohtuullisen määräajan kuluessa Euroopan unionin investointisopimuksia koskevilla uusilla puitteilla, jotka ovat EU:n politiikkojen horisontaalisten tavoitteiden mukaiset. Henkilökohtaisesti kannattaisin päähuomion keskittämistä kehityspolitiikkaan. Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että siirtyminen uuteen järjestelmään ei saisi tapahtua yhtäkkiä, vaan ennakolta määrätyn siirtymäkauden kuluessa; oikeudellisen epävarmuuden välttämiseksi siirtymäkauden kesto ja säännöt on vahvistettava etukäteen. Ilman aikarajaa asetuksella sallittaisiin rinnakkaiset, mahdollisesti keskenään ristiriitaiset sijoitusjärjestelyt.
Tarvitaan riittävän pitkä siirtymäaika, jotta parlamentti pitäisi ajallisesti rajoittamatonta EU:n sijoituspolitiikan kaksijakoisuutta mahdottomana, sillä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaan sijoituspolitiikka kuuluu yksinomaan Euroopan unionin toimivaltaan.
Niccolò Rinaldi
Arvoisat puhemies ja komission jäsen, hyvät kollegat, olen kiitollinen Carl Schlyterille erinomaisesta mietinnöstä, jonka hän on laatinut arkaluonteisesta aiheesta, joka edellyttää suunnattomasti tervettä järkeä. Kaikkia investointisopimuksia ei voida korvata eurooppalaisilla sopimuksilla, mutta ei edes komissio voi katsoa läpi sormien sopimuksia, jotka rikkovat EU:n säännöksiä, ja olemme esittelijän kanssa samaa mieltä pääpainon asettamisesta avoimuudelle.
Ihanneratkaisu olisi lauseke, joka kumoaa automaattisesti nykyisin voimassa olevat 1 200 sopimusta. Valitettavasti se kuitenkin aiheuttaisi oikeudellista epävarmuutta sijoittajille ja kenties liikaa työtä komissiolle. Kansainvälisen kaupan valiokunnassa esittämillämme tarkistuksilla onnistuttiin ensinnäkin varmistamaan, että komission toimivalta otetaan täysimääräisesti huomioon, ja toiseksi toteamaan oikeusvarmuuden turvaaminen välttämättömäksi.
Jotkin niistä tarkistuksista, joista huomenna äänestämme täysistunnossa, voivat nyt muuttaa tätä kompromissia ja tasapainoa, ja kehotan kollegoitani sekä esittelijää ja erityisesti varjoesittelijöitä ehdottamaan tasapainoista ja kaikkien kannalta hyväksyttävää toimenpidettä.
Helmut Scholz
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisat puhemies ja komission jäsen Karel De Gucht, hyvät kollegat, minäkin haluan kiittää esittelijä Carl Schlyteriä hänen ahkeruudestaan ja yrityksestään löytää Euroopan parlamentin hengen mukaisesti kaikkien osapuolten kannalta tyydyttävä kompromissi, sekä parhaan ratkaisun etsimisestä ja sen kehittämisestä yhteistyön pohjalta. Tämä ei ole yksinkertainen asia.
Siihen kuuluvat kansainväliseen kauppapolitiikkaan kytkeytyvä Euroopan unionin yhteinen sijoituspolitiikka sekä kaikki niiden mukanaan tuomat vaikutukset EU:n ja jäsenvaltioiden sosiaali-, talous- ja työllisyyspoliittiseen tilanteeseen sekä yhtäältä rahoituskonsernien, suuryritysten ja muiden yritysten etujen ja toisaalta ammattijärjestöjen ja työntekijöiden etujen arviointi.
Siksi on tärkeää, että tällainen sopimus tehtäisiin demokraattiselta pohjalta ja että kansalaiset säilyttäisivät luottamuksensa parlamentin valvontatehtävään. Tästä syystä toivon huomisen äänestyksen osoittavan, että kompromissi, johon on pyritty, saa parlamentin tuen.
William  Dartmouth
Arvoisa puhemies, Lissabonin sopimuksen soveltamisalaa on tavallisesti pidetty perustuslain kaltaisena; tässä meillä on kuitenkin esimerkki siitä, miten Lissabonin sopimus vaikuttaa - ja nimenomaan kielteisesti - jäsenvaltioiden kauppaan. Tiedän, että keskustelemme siirtymäjärjestelyistä, mutta tärkeää on se, että Lissabonin sopimuksella jäsenvaltioilta on evätty oikeus neuvotella kahdenvälisistä investointisopimuksista.
Joskus tulevaisuudessa - vielä ei tiedetä, milloin - kahdenväliset investointisopimukset siirtyvät komission toimivaltaan. Lissabonin sopimuksen takia investointisopimuksista voi tulla komission poliittisten tavoitteiden välikappale, eikä vain komission: voimme olla täysin varmoja, että vihreiden ryhmä yrittää edistää poliittista ohjelmaansa, minkä olemme kerta toisensa jälkeen havainneet kauppasopimuksissa. Täydellinen vihreiden toimintaohjelma yritetään lisätä jokaiseen investointisopimukseen.
Vihreät ovat eteviä poliitikkoja - ja totean tämän ihailevasti. Usein he onnistuvat, minkä seurauksena investoinnit ja siten myös kauppa lamaantuvat ja vaikeutuvat kaikissa jäsenvaltioissa. Sen sijaan EU:n ulkopuoliset maat eivät joudu vihreiden järjestämän enttien hyökkäyksen kohteeksi, jos muistatte nuo hahmot teoksesta "Taru sormusten herrasta". Tämä kaikki on hyvin, hyvin masentavaa.
Daniel Caspary
(DE) Arvoisa puhemies, investointien turvallisuus sekä EU:ssa että sen ulkopuolella on ratkaisevan tärkeää sekä Euroopan että sen asianomaisten kumppanimaiden talouskehitykselle. Ainoa tapa turvata nykyiset työpaikat tai lisätä työllisyyttä on turvata investoinnit.
Siksi pidän tärkeänä kahta asiaa. Ensinnäkin yli tuhat jo olemassa olevaa sopimusta on säilytettävä. Ei ole järkevää syöstä sijoittajia, jäsenvaltioita ja muita toimijoita oikeudelliseen epävarmuuteen.
Toisella huomautuksellani on meille erityisen suuri merkitys: tulevaisuudessa tarvitsemme monia yleiseurooppalaisia sopimuksia, joita sovelletaan kaikkiin 27 jäsenvaltioon ja näiden jäsenvaltioiden sijoittajiin, jos aiomme vakiinnuttaa myös sijoittajansuojan yhdenmukaisen tason EU:n sisämarkkinoilla.
Tästä syystä olen erittäin kiitollinen kollegoilleni - Carl Schlyterille sekä Paweł Zalewskille, Robert Sturdylle ja Niccolò Rinaldille - koska heidän pyrkimyksensä laajan yhteisymmärryksen löytämiseksi ovat onnistuneet. Mielestäni olisi hyvä, jos muut ryhmät harkitsisivat tätä asiaa uudelleen ja myöntäisivät, että käsiteltäväksi jätetty kompromissi on oikeastaan erittäin hyvä ratkaisu, jolla yritetään vastata kaikkien tarpeisiin.
Oman ryhmäni puolesta haluan jälleen kerran todeta selvästi, että tavoitteenamme on sijoittajien, työntekijöiden ja jäsenvaltioiden kannalta hyvä ratkaisu. Yritämme käydä pikaisia neuvotteluja neuvoston kanssa, jotta tätä asiaa ei lykätä loputtomiin, vaan siihen löydetään pian ratkaisu.
Ryhmien välisten erimielisyyksien takia oma ryhmäni puoltaa ensimmäisen käsittelyn päättämistä tällä viikolla. Lopuksi lisäisin vielä, että olisimme erittäin halukkaita löytämään nopean ratkaisun toisessa käsittelyssä - ja olisimme hyvin kiitollisia, jos tämä olisi mahdollista - toisin sanoen ehdottaisimme, että tavanomaisen menettelyn noudattamisen sijasta meidän pitäisi niin kutsutusti yrittää päästä sopimukseen toisen käsittelyn varhaisessa vaiheessa.
Haluan kiittää toistamiseen kaikkia mukanaolijoita. Hyväksymällä tämän lainsäädäntöprosessin kansainvälisen kaupan valiokunta osoittaa mielestäni, että pystymme käsittelemään monimutkaisia kysymyksiä ja mutkikkaita asiakokonaisuuksia järkevässä aikataulussa.
George Sabin Cutaş
(RO) Arvoisa puhemies, vuodesta 2009 alkaen kauppapolitiikka on kuulunut Euroopan unionin yksinomaiseen toimivaltaan, ja nyt meidän on löydettävä yhteinen nimittäjä suurelle osalle ulkomaisia investointeja koskevaa politiikkaa.
Siksi tarvitaan siirtymäkausi, jonka aikana jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden kahdenvälisiin investointisopimuksiin liittyvä toimivalta siirretään EU:n tasolle. Tässä tilanteessa katson, että kahdenvälisiä investointisopimuksia koskevan tarkistus- ja tarkastelumenettelyn käyttöönotto EU:n tasolla on parempi ratkaisu kuin muodollinen hallitustenvälinen järjestely. Yhteisten etujen turvaamiseksi muutosten toteuttaminen on annettava Euroopan komission eikä jäsenvaltioiden tehtäväksi.
Siksi EU:n toimeenpanovallan käyttäjän on turvattava sekä sijoittajien oikeusvarmuus, joka kärsii siirtymäkaudesta, että yhtäläiset investointiedellytykset kaikkien Euroopan unionin jäsenvaltioiden yrityksille.
Bastiaan Belder
(NL) Arvoisa puhemies, kotijäsenvaltioni Alankomaat on käynyt kauppaa vuosisatojen ajan, ja komission jäsenen pitäisi kunnioittaa sitä, sillä olemme muodostaneet yhden maan tekemällä yhteistyötä. Alankomaiden kaupankäyntiyhteisö kuuluu maailmanlaajuisesti merkittävimpiin sijoittajiin. Alankomaat on todellakin tehnyt 98 kahdenvälistä investointisopimusta, joiden sijoittajansuoja on erittäin korkea.
Ehdotettu lupajärjestelmä antaa komissiolle liian laajan toimivallan luvan peruuttamiseen nykyisiltä investointisopimuksilta, joista tulee liian epävarmoja. Uhka siitä, että jäsenvaltiot saattaisivat joutua purkamaan nykyiset kahdenväliset investointisopimuksensa komission aloitteesta ennen kuin EU tekee uuden sopimuksen, jossa on vastaavan tasoinen sijoittajansuoja, on kohtuuton. Luvat pitäisi peruuttaa vasta sitten, kun EU on neuvotellut uuden sopimuksen, jonka sijoittajansuoja on samantasoinen.
Godelieve Quisthoudt-Rowohl
(DE) Arvoisa puhemies, haluan käsitellä hyvin lyhyesti neljää seikkaa. Ensimmäinen on se, että tämän hankkeen nimissä pitäisi taata hyvin laaja sijoittajansuoja ja sijoitusturva niille sijoittajille, jotka haluavat investoida EU:hun, sekä niille EU:n sijoittajille, jotka haluavat investoida muihin maihin. Molempien ryhmien on voitava luottaa nykyisten sopimusten tarjoamaan tukeen.
Toiseksi: vaikka meidän pitäisi olla erittäin kiitollisia esittelijälle hänen todella kattavasta työstään, meidän pitäisi yrittää välttää kauppasopimusten ahtamista liian täyteen. Minun on oltava eri mieltä esittelijän kanssa, sillä tämä on varsin tavanomainen ristiriitojen ratkaisumenettely valiokunta- tai parlamenttitasolla, eikä kaikkea voida mukauttaa kompromisseihin. Siksi haluan kiittää esittelijää reilusta yhteistyöstä kanssamme. Odottakaamme huomisia äänestystuloksia.
Kolmanneksi olen tyytyväinen Karel De Guchtin toteamukseen, että komissio ei kyseenalaistanut olemassa olevia sopimuksia. Se ei tarkoita, etteikö EU:n pitäisi nopeasti tehdä uusia sopimuksia nyt, kun unionia on uudistettu Lissabonin sopimuksen mukaisesti. Jos Karel De Gucht kuitenkin katsoo asian olevan näin, hän on varmasti samaa mieltä myös olemassa olevien sopimusten tarkasteluvälineen merkittävästä heikentämisestä, josta äänestimme tarkistuksen yhteydessä, ja luvan peruuttamiseen johtavien syiden rajaamisesta neljään selkeään perusteeseen.
Tästä pääsenkin viimeiseen näkökohtaani: näissä keskusteluissa ja valiokuntatyöskentelyn aikana on tehty varsin selväksi, että tässä ovat vaakalaudalla erilaiset edut riippuen siitä, miten monta kahdenvälistä sopimusta kukin maa on tehnyt. Siksi on hyvä asia, että siirtymäkausi on selvästi määritelty tässä direktiivissä.
John Bufton
(EN) Arvoisa puhemies, maailman noin 2 500 kahdenvälisestä investointisopimuksesta 1 500 koskee EU:n jäsenvaltioita. Ulkomaankauppa ja ulkomaiset investoinnit ovat olennaisen tärkeitä talouden elpymiselle. Minua epäilyttää, luottavatko monet ulkomaiset markkinat EU:n kanssa tehtyihin kauppapaketteihin heikentyvän euron takia ja komission möhlittyä yrityksensä pelastaa kolmen EU:n jäsenvaltion taloudet. Miten EU:n yksinomainen toimivalta kahdenvälisten sijoitusten alalla vaikuttaa jäsenvaltioihin?
Yhdistyneen kuningaskunnan kauppa EU:n kanssa on alijäämäistä, ja se on riippuvainen kolmansien maiden kanssa käytävistä neuvotteluista, joista monet ovat jatkuneet vuosia ja liittyvät brittiläiseen kansainyhteisöön.
Minua kauhistuttaa, että EU pyrkii ottamaan käyttöön välineen esittääkseen kansallisia paketteja unionitasolla määräenemmistöäänestyksessä ja heikentää samalla yksittäisten jäsenvaltioiden kykyä saada tai säilyttää etuja, jotka saattavat merkittävästi tukea niiden kansantaloutta. Haluan kysyä komissiolta, tunnustaako se todella kansainvälisen oikeuden pacta sunt servanda -periaatteen.
Georgios Papastamkos
(EL) Arvoisa puhemies, ulkomaisia investointeja koskevan yhteisen politiikan, jolla turvataan kaikkien eurooppalaisten sijoittajien yhdenvertainen kohtelu, toteuttaminen on erittäin tärkeä toimenpide. Siihen saakka kunnes investointisopimusten tekeminen unionitasolla on mahdollista, on kuitenkin vältettävä oikeudellinen tyhjiö - Daniel Casparyn mainitsema oikeudellinen epävarmuus - ja eurooppalaisilla sijoittajilla on oltava välttämätön lainmukainen suoja. Huomauttaisin, että unionin jäsenvaltioiden lainsäädäntö yhdessä lainsäädännön yhdenmukaistamisen kanssa antaa kolmansien maiden sijoittajien tarvitsemat täydet takeet. Jos toisaalta aiotaan turvata korkea sijoittajansuojan taso kolmansiin maihin investoiville eurooppalaisille, unionin yksittäisten jäsenvaltioiden tekemien nykyisten kahdenvälisten sopimusten on pysyttävä voimassa.
Päätöslauselmaluonnoksessa ei mielestäni millään tavalla turvata välttämätöntä lainsuojaa. Tarkoitan erityisesti kohtia, jotka liittyvät seuraaviin: ensinnäkin se, että komissio voi harkintansa mukaan peruuttaa luvat, jotka koskevat olemassa olevien sopimusten säilyttämistä, tai hyväksyä uusia neuvotteluja nykyisten sopimusten muuttamista taikka uusien tekemistä varten; toiseksi säännös, joka koskee oikeudellisen kehyksen uudelleentarkastelua viiden vuoden kuluessa ja kolmanneksi uusien sopimusten toimeenpanoa koskevat äärimmäisen aikaa vievät menettelyt. Kansainvälisen kaupan valiokunnan hyväksymät tarkistukset ovat minun nähdäkseni oikeansuuntainen toimenpide. Toistan, että tavoitteena pitäisi olla olemassa olevien kahdenvälisten sopimusten säilyttäminen ja uusien kahdenvälisten sopimusten toimeenpanoa ja soveltamista koskevan menettelyn yksinkertaistaminen.
Elena Băsescu
(RO) Arvoisa puhemies, jäsenvaltioiden sijoituspolitiikat on yhdenmukaistettava EU:n tasolla osana yhteistä kauppapolitiikkaa. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kahdenväliset investointisopimukset ovat unionin kehityspolitiikkojen mukaisia. Komission on asteittain korvattava olemassa olevat sopimukset uusilla sopimuksilla, jotka tarjoavat parhaan investointien suojausjärjestelmän. Suorien ulkomaisten investointien riskialttiudesta johtuen siirtymäkaudella on turvattava oikeusvarmuuden korkea taso.
Tässä suhteessa olen tyytyväinen komission ja esittelijän valitsemaan lähestymistapaan, joka perustuu rinnakkaiseloon. On välttämätöntä, että kahdenväliset sopimukset pysyvät voimassa ja että jäsenvaltiot voivat päättää neuvotteluja ja aloittaa uusia. Lopuksi totean kannattavani aikataulun laatimista, jossa asetetaan määräaika siirtymiselle jäsenvaltioiden kahdenvälisistä sopimuksista EU:n kansainvälisiin sopimuksiin.
Jaroslav Paška
(SK) Arvoisat puhemies ja komission jäsen, EU:n jäsenvaltioiden rajat ylittävien investointien suojaamisesta on tullut äärimmäisen monitahoinen ja arkaluonteinen kysymys Lissabonin sopimuksen hyväksymisen seurauksena.
Jäsenvaltioiden erilaisten, usein ristiriitaisten sääntelyjärjestelmien mukaisesti tekemät yli 1 200 kahdenvälistä investointisopimusta on siirrettävä täysin Euroopan unionin alaisuuteen heikentämättä asianosaisten osapuolten oikeuksia. Ainoa mahdollisuus selviytyä oikeudellisesta pysähtyneisyydestä, jonka jäsenvaltioiden toimivallan siirtäminen Euroopan unionille aiheuttaa, näyttäisi olevan periaate, joka sallii molempien sopimusryhmien rinnakkaiselon siirtymäkauden ajan, jotta jäsenvaltiot voivat neuvotella olemassa olevista kahdenvälisistä sopimuksista tai saattaa keskeneräisiä sopimuksia koskevat neuvottelut päätökseen EU:n sijoituspolitiikan mukaisesti.
Siltikin komission ja jäsenvaltioiden välillä on ylläpidettävä asianmukaista yhteistyötä koko tämän prosessin ajan, jotta sijoittajien ja sopimuspuolten oikeusvarmuus ei missään tapauksessa heikkene.
Karel De Gucht
Arvoisa puhemies, haluan ainoastaan käsitellä useiden parlamentin jäsenten esiin nostamaa kysymystä yhteensopivuudesta unionin politiikkojen kanssa. Tavoitteenamme on joustavuus ja hyvän kompromissin saavuttaminen siirtymäsäädöksestä.
Nämä tarkistukset menevät jopa komission alkuperäistä asetusehdotusta pidemmälle, sillä ne laajentavat huomattavasti tarkastelun soveltamisalaa ja peruuttamismenettelyjä, jotka ovat jo nyt suuri huolenaihe jäsenvaltioille ja monille parlamentin jäsenille. Näitä uusia perusteita, jotka liittyvät ristiriitoihin unionin vahvistamien toimintalinjojen tai perustamissopimuksen 21 artiklassa määrättyjen unionin yleisperiaatteiden kanssa, voidaan pitää suostumuksena kaikenlaisiin lisäedellytyksiin, joita olemassa olevien investointisopimusten pitäisi täyttää. Uskoakseni jäsenvaltiot olisivat vahvasti tällaista lähestymistapaa vastaan, koska se lisäisi huomattavasti näistä sopimuksista hyötyvien sijoittajien oikeudellista epävarmuutta.
Käsitelläkseni vielä tämän menettelyn seuraavia vaiheita katson, että huominen äänestys on merkittävä signaali kaikille tämän prosessin sidosryhmille ja erityisesti myös neuvostolle lainsäädäntöprosessin osalta. Huomisesta äänestystuloksesta keskustellaan ministereiden kanssa ensi perjantain julkisessa keskustelussa. Ensi perjantaina pidetään ulkoasiainneuvoston kaupan alan kokous, ja tämä on yksi keskustelunaiheistamme.
Toivon - ja olen luottavainen - että antamanne äänet luovat perustan sopimukselle. Käsittääkseni huomenna äänestetään tarkistuksista ja koko mietinnöstä, mutta kuten muun muassa Daniel Caspary on todennut, toivon ettei tämä estä meitä pääsemästä sopimukseen toisen käsittelyn varhaisessa vaiheessa.
Carl Schlyter
Arvoisa puhemies, haluan kiittää kaikkia keskusteluun osallistuneita. Se on ollut vaikea. Jotkut Godelieve Quisthoudt-Rowohlin ja muiden jäsenten esiin tuomat kohdat liittyvät turvallisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen. Juuri siitä me kaikki olemme yksimielisiä: investointien on oltava oikeudenmukaisia, ihmisiä on kohdeltava oikeudenmukaisesti ja turvallisuustason on oltava kohtuullinen. Samalla emme voi ylisuojella heitä kuin hemmoteltuja pikkulapsia. Toisinaan tämä muistuttaa miinakenttää: toisinaan osumme miinaan ja tietomme lisääntyy. Toisaalta riskien on oltava kohtuullisen ennustettavia, ja meidän on pystyttävä ymmärtämään ottamamme riskit. Jos olemme ylisuojelevia, pitäydymme vanhoissa teollisuudenaloissamme ja jäämme paitsi tarvitsemaamme muutosta ja uudistuksia, koska emme uskalla tehdä uusia päätöksiä. Se olisi valitettavaa. Siksi en täysin ymmärrä kritiikkiä, jota komission jäsen on esittänyt joistakin kompromisseista, jotka on jätetty toistamiseen käsiteltäväksi parlamentissa, sillä meidän lähtökohtamme on perustamissopimus, ja juuri teidän tehtävänne on tulkita, miten sitä sovelletaan. Tiedämme varsin hyvin, että ette voi tarkastella joka ikistä sopimusta ja kysyä kaikkea, vaan ainoastaan selvittää vakavat rikkomukset.
On myös hyvä, että olemme yksimielisiä 5 ja 6 artiklan säilyttämisestä. Olisi valitettavaa, jos komission ainoa keino sopimuksen kyseenalaistamiseksi olisi saattaa asia Euroopan unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi. Jos sopimus asetetaan kyseenalaiseksi ja unionin tuomioistuin toteaa sopimuksen mitättömäksi, sadoista sopimuksista tulisi yhtäkkiä mitättömiä varoittamatta. Tällaisella menettelyllä ei varmastikaan lisättäisi oikeusvarmuutta. On tärkeää säilyttää 5 ja 6 artikla.
Olen Daniel Casparyn kanssa täysin samaa mieltä siitä, että meidän olisi käytävä neuvottelut nopeasti. Huomisesta äänestystuloksesta riippumatta on tärkeää käydä neuvottelut nopeasti. Olen jo keskustellut puheenjohtajavaltio Unkarin edustajan kanssa, joka on ilmaissut valmiutensa ja halukkuutensa käsitellä tätä asiaa heti äänestyksen jälkeen. Se pitää myös mahdollisena päätöksen tekemistä ensimmäisessä käsittelyssä, mutta se ei vaikuta todennäköiseltä tässä tapauksessa.
Mielestäni William (The Earl of) Dartmouthin ei tarvitse olla huolissaan siitä, että Vihreiden ryhmä ottaisi haltuunsa sijoituspolitiikan. Monet vaikuttajat haluavat säilyttää sen täsmälleen samanlaisena kuin se on ollut viimeiset 50 vuotta. Vaikka ihailettekin poliittista kykyämme ajaa ehdotuksia läpi, pyytäisin, että ette kuitenkaan liioittelisi sitä. Omasta puolestani ihailen kaunopuheisuuttanne. Sen avulla voitaisiin kenties ajaa läpi vielä enemmän vihreää politiikkaa.
Kuten olen jo todennut, meidän on äänestettävä tällä viikolla ja odotettava tuloksia. Haluan kiittää kaikkia mukanaolijoita ja myös puheenjohtajavaltio Unkarin edustajaa, jonka olen tavannut muutamaan otteeseen.
Puhemies
(EN) Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tiistaina 10. toukokuuta 2011.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 149 artikla)
Andreas Mölzer
kirjallinen. - (DE) Sekä WTO:ssa että OECD:ssä on yritetty ottaa käyttöön suoria ulkomaisia investointeja koskevia kattavia monikansallisia säädöksiä, joita sovellettaisiin kaikkiin toimialoihin. Kahdenvälisten investointisopimusten tarjoamalla lainsuojalla on merkitystä sen varmistamisessa, että yrityksiä rohkaistaan tekemään ulkomaisia investointeja, jotka saattavat maksaa miljoonia. EU on sekä suorien ulkomaisten investointien tekijä että kohde. Nähtäväksi jää, pystytäänkö Euroopan unionissa voimassa olevien reilun 200 kahdenvälisen investointisopimuksen yhteensovittamistoimilla vihdoinkin ratkaisemaan ongelma, jossa kansainvälisen oikeuden nojalla annetut kahdenvälisiä investointisopimuksia koskevat sitovat sovittelutuomiot, joihin sisältyy jäsenvaltioiden sitoumuksia sijoittajia kohtaan, johtavat perussopimuksen määräysten rikkomisesta johtuvaan menettelyyn. Suorat investoinnit eivät todellakaan ole sellainen ihmelääke kuin väitettiin esimerkiksi Keski- ja Itä-Euroopan taloudellisen siirtymävaiheen aikana. Vaikka suorien ulkomaisten investointimahdollisuuksien parempi ennustettavuus onkin EU:n sijoittajien kannalta myönteinen asia, sijoituspolitiikan mahdollisia kielteisiä näkökohtia, kuten esimerkiksi irtisanomisten pelkoa paikallisväestön keskuudessa sekä ulkoistamisesta ja tuotannon siirroista johtuvia palkanalennuksia, ei pitäisi lakaista maton alle. Samoin kehitysmaille on tehtävä selväksi, että suorat ulkomaiset investoinnit voivat parantaa elintasoa ainoastaan, jos institutionaaliset perusedellytykset kuten selkeät omistusoikeudet, oikeusjärjestelmän riippumattomuus ja poliittisen järjestelmän vakaus, täyttyvät. Mielestäni tähän näennäishumanitaariseen kehitysapuun liittyy epärehellisyyttä.
