ÜRO rassismiteemalise konverentsi kokkuvõte (DURBAN II - Genf) (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on nõukogu ja komisjoni avaldused ÜRO rassismiteemalise konverentsi (DURBAN II - Genf) kokkuvõtte kohta.
Jan Kohout
nõukogu eesistuja. -
Proua juhataja, tahaksin kõigepealt tänada teid võimaluse eest teha kokkuvõte Durbani järelkonverentsi kohta, mida paljud täna siin viibivad parlamendiliikmed on tähelepanelikult jälginud, nagu ma tean.
Konverentsi ettevalmistused olid erakordselt keerukad ja üsna paljudel riikidel oli nende ettevalmistuste suhtes tõsiseid kahtlusi, arvestades 2001. aastal juhtunut. Tundes muret, et konverentsi võidakse kasutada platvormina vihkamise ja kõige äärmuslikuma sallimatuse väljendamiseks, otsustasid mitu liikmesriiki, sealhulgas minu kodumaa, konverentsil osalemisest loobuda. Selle mure põhjendatust kinnitas ühe ÜRO liikme esindaja sõnavõtt kohe konverentsi alguses. Meie arvates oli see sõnavõtt täiesti vastuvõetamatu ning lisaks ka otseselt vastuolus konverentsi sisu ja eesmärgiga.
On kahetsusväärne, kuigi ilmselt paratamatu, et uudiste pealkirjades jäid domineerima see juhtum ning kõigi Euroopa Liidu liikmesriikide ja muude ÜRO liikmete esindajate lahkumine saalist, mis varjutasid konverentsi lõppdokumendi üksmeelset vastuvõtmist. Sellele vaatamata leian, et Euroopa Liidu väga konstruktiivne ja tugev panus konverentsi ettevalmistustesse väärib täielikku tunnustust. Euroopa Liit etendas eriti tähtsat rolli lõppdokumendi koostamisel. Vaatamata neile tähelepanu kõrvale juhtinud sündmustele, millele ma viitasin, on asjaolu, et lõppdokument sisaldab Euroopa Liidu kõiki põhiseisukohti, märkimisväärne saavutus.
Lõppdokument järgib täielikult olemasolevat inimõiguste raamistikku, eriti sõnavabaduse suhtes, ja on kooskõlas paljude meie nõudmistega, näiteks vajadusega vältida igasuguseid viiteid teatud uskude halvustamisele ja hoiduda Iisraeli eraldi väljatoomisest. Lisaks säilis dokumendi tekstis lõik holokausti mäletamise kohta.
Nüüd tuleb meil mõelda, millised on selle konverentsi ja lõppdokumendi tagajärjed Euroopa Liidu jaoks. Eelkõige on meil vaja paika panna see, kuidas me toetame võetud kohustuste elluviimist. Nõukogu on jätkuvalt väga mures rassismi ja ksenofoobia pärast; meie arvates kuuluvad need nähtused inimõiguste vallas suurimate lahendamist vajavate probleemide hulka.
Ma tean, et Euroopa Parlament jagab täielikult seda muret ja et te olete olulisel määral kaasa aidanud suure osa õigusraamistiku ja praktiliste vahendite väljatöötamisele, mis aitavad nende nuhtluste vastu võidelda. Võitlus rassismi ja ksenofoobiaga on pidev protsess, mis nõuab nii poliitilist tahet kui ka praktilisi meetmeid, sealhulgas hariduse valdkonnas. Samuti on jätkuvalt vaja tõhustada dialoogi ja suurendada vastastikust mõistmist ning edendada sallivust.
Kuigi on märke, et Euroopa Liidu diskrimineerimisvastastel õigusaktidel on positiivne mõju, on kogu maailmas nende nähtuste vastu võitlemisel tehtavad edusammud kahjuks aeglased. Tegelikult on tendents paljudes riikides koguni negatiivne. Me oleme kuulnud juhtumitest, mis annavad tunnistust sellest, et praeguse majanduskriisi tõttu on rassistlik ja ksenofoobne sallimatus kogu maailmas hakanud süvenema. Majanduskriisi taustal on tugev rassismivastane poliitika olulisem kui kunagi varem. Nii Euroopas kui ka mujal maailmas on plahvatuslikult kasvanud vägivaldsed rünnakud, mille sihtmärgiks on migrandid, põgenikud ja varjupaigataotlejad ning ka vähemused, näiteks romid.
Euroopa Liidul on olemas tugevad õigusaktid, mis käsitlevad võitlust rassismi ja ksenofoobia vastu. Kumbki neist nähtustest on vastuolus põhimõtetega, millele Euroopa Liit on rajatud. Euroopa Liit on korduvalt sobimatuks tunnistanud ja hukka mõistnud igasugused rassismiilmingud ning teeb seda ka edaspidi. Aluslepingutest tulenevate volituste piires jätkab Euroopa Liit võitlust rassismi ja ksenofoobiaga nii liidusiseselt kui ka meie välistegevuse raames.
Liidusiseselt oleme me võtnud vastu õigusaktid, mis keelavad rassilisel või etnilisel päritolul põhineva otsese ja kaudse diskrimineerimise tööl, hariduse saamisel ning kaupadele ja teenustele juurdepääsu osas. Õigusaktidega on keelatud diskrimineerimine ka muudel alustel, sealhulgas usutunnistuse, vanuse, seksuaalse sättumuse ja puude tõttu, eriti töökohal. Samuti on Euroopa Liidus vastu võetud õigusakt, millega keelustatakse viha õhutamine telekanalites ning kuulutatakse karistatavaks "vägivallale või vihkamisele avalik kihutamine isikute rühma või rühma liikme vastu, keda määratletakse rassilise kuuluvuse, nahavärvi, usutunnistuse, sünnipära või rahvuse või etnilise päritolu alusel”. Samas õigusaktis käsitletakse kuritegudena genotsiidi, inimsusevastaste kuritegude ja sõjakuritegude avalikku õigustamist, eitamist ja mitteoluliseks tunnistamist.
Oma välissuhetes tõstatab Euroopa Liit regulaarselt rassismi ja ksenofoobia küsimusi poliitiliste õiguste ja inimõiguste teemal peetavas kahepoolses dialoogis kolmandate riikidega, näiteks Venemaa ja Hiinaga. Me oleme seisnud hea ka selle eest, et rassism ja ksenofoobia kaasataks süvalaiendamise teel meie koostööstrateegiatesse, näiteks Euroopa naabruspoliitika tegevuskavadesse. Palju tehakse ära mitmesuguste mitmepoolsete foorumite raames. OSCE raames kooskõlastavad Euroopa Liidu liikmesriigid oma tegevust, et tagada OSCE 56 liikmesriigi poolt kõnealuses valdkonnas võetud kohustuste järgimine ja rakendamine. Seda tehakse ka Euroopa Nõukogu ja laiemalt ÜRO tegevuse raames.
Need näited demonstreerivad meie kollektiivset pühendumist selle küsimusega tegelemisele nii liidusiseselt kui ka laiemalt, koostöös meie partneritega kogu maailmas. Durbani järelkonverents oli osa neist laiematest jõupingutustest. Konverentsi läbiviimine ei olnud lihtne ja üsna selgelt rikkusid seda need, kes tahtsid konverentsi tulemusi kallutada, pidades silmas omaenda kitsaid poliitilisi eesmärke. Kuid kõigele vaatamata peaksime me rahul olema asjaoluga, et lõppude lõpuks juhiti konverentsil tähelepanu jätkuvale vajadusele võidelda rassismi ja ksenofoobia vastu ning meie ja väga paljude teiste kohustusele need nähtused välja juurida.
Jacques Barrot
komisjoni asepresident. - (FR) Proua juhataja, daamid ja härrad, mul on hea meel võimaluse üle selles arutelus osaleda. Euroopa Komisjon jälgis tähelepanelikult Durbani konverentsi ettevalmistusi ja püüdlusi saavutada Euroopa Liidu ühisseisukoht sellel konverentsil osalemise suhtes.
Me võtsime arvesse Euroopa Parlamendi üleskutset, et Euroopa Liit peaks aktiivselt osalema Durbani konverentsi tulemuste läbivaatamisel, mis sisaldus ÜRO inimõiguste nõukogu arengut ja eriti Euroopa Liidu rolli käsitlevas resolutsioonis, mille te võtsite vastu 19. jaanuaril.
Nagu te teate, otsustasid viis liikmesriiki sellel konverentsil mitte osaleda. Komisjon otsustas kinnitada oma osalemise vaatlejana, kuna jagas enamiku liikmesriikide seisukohta, et Euroopa Liidu põhiseisukohad leidsid konverentsi lõppdokumendis kajastamist.
Vastu võetud lõppdokument, mis on kompromissi tulemus, ei ole ideaalne, kuid see ei sisalda antisemiitlikku laimu ega halvusta ühtki konkreetset riiki ega piirkonda ega ühtki religiooni.
Lõppdokumendi üksmeelne vastuvõtmine Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 182 liikmesriigi poolt kinnitab rahvusvahelise üldsuse pühendumist võitlusele rassismi ja diskrimineerimise vastu. See on vastus mõningate isikute kahetsusväärsetele katsetele kasutada konverentsi antisemiitlike meeleolude õhutamiseks - katsetele, millele Euroopa Komisjon jõuliselt reageeris.
Igal juhul ei vähenda järelkonverentsil aset leidnud sündmused mingil moel komisjoni pikaajalist eesmärki teha kõik endast olenev võitluses igasuguste rassismi- ja ksenofoobiailmingute vastu. Komisjon on kindlalt otsustanud jätkata poliitikat, mis on suunatud võitlusele rassismi, ksenofoobia ja antisemitismiga - nii liidusiseselt kui ka väljaspool Euroopa Liitu - kõigi talle aluslepingutega antud volituste piires.
Proua juhataja, daamid ja härrad, ma pean ütlema, et ma kavatsen isiklikult väga tähelepanelikult jälgida rassismi ja ksenofoobiat käsitleva raamotsuse rakendamist liikmesriikides. Ma jälgin isiklikult selle raamotsuse ülevõtmist ja rõhutan, et edaspidi hakatakse ka meie põhiõiguste ameti kaudu jälgima kõiki neid nähtusi, mis nõuavad meilt suurt meelekindlust.
Me võime tõepoolest loota, et ÜRO järgmist rassismiteemalist konverentsi ei rüveta enam vastuvõetamatud sõnavõtud, mille näol on tegemist kõige ehtsama viha ja rassismi õhutamisega. Samuti lubab konverentsil saavutatud kompromiss meil loota veidi helgemat tulevikku.
Charles Tannock
fraktsiooni PPE-DE nimel. - Proua juhataja, Iraani president Ahmadinejad väitis hiljuti Genfis toimunud ÜRO rassismiteemalisel konverentsil, et Iisrael on rassistlik riik. Tekib kiusatus nimetada teda avalikku tähelepanu püüdlevaks populistlikuks demagoogiks ja tema sõnavõtust mitte välja teha, kuid minevikus on president Ahmadinejad esinenud skandaalse üleskutsega pühkida Iisrael maailmakaardilt, ja kahtlemata oleks Iisrael tuumarelva, mida Ahmadinejad nii väga soovib ehitada, esimene sihtmärk. Seepärast peaksime me president Ahmadinejadi sõnavõtu puhul arvesse võtma tema lepitamatut vaenulikkust juudiriigi vastu, mis on minu arvates täiesti mõistetavalt Euroopa Liidu liitlane ja tugev partner.
Mis puudutab rassismisüüdistust, siis raske oleks leida etniliselt mitmekesisemat ja vähem rassistlikku riiki kui Iisrael, mille ühiskonda kuuluvad araablased, armeenlased, druusid ja teised vähemused. Ma mäletan veel väga selgesti Etioopia juutide toimetamist Iisraeli 1980ndatel aastatel.
Iisraeli viib muidugi endiselt ellu avatud sisserändepoliitikat, mille aluseks on Iisraeli kui kogu maailma juutide kodu idee, kuid me peaksime arvesse võtma ka Iisraeli araablaste seisundit Iisraeli ühiskonnas. Neil on demokraatlikud õigused ja elatustase, mida Araabia riigid oma kodanikele harva võimaldavad. Ma kahtlustan, et tegelikult püüab Ahmadinejad juhtida tähelepanu kõrvale kohutavalt ja lausa jälestusväärselt inimõigustealaselt olukorralt Iraani Islamivabariigis.
Ajakirjanikud, kes julgevad režiimi kritiseerida, pannakse Iraanis vangi, kuid Iisraelis on vaba ajakirjandus. Iraanis hukatakse - sealhulgas kividega surnuksloopimise teel - abielurikkujaid, homoseksuaale ja noorukeid, samas kui Iisraelis on homoseksuaalid täielikult seaduse kaitse all. Iraan kiusatakse pidevalt taga vähemusi, näiteks kristlasi ja bahaisid, kuid Iisraelis väärtustatakse vähemusi ja kaitstakse nende õigusi.
Kuid kõigile neile asitõenditele vaatamata eelistaksid paljud Euroopa Parlamendi liikmed pigem kritiseerida meie demokraatlikku liitlast Iisraeli, kui taunida Teherani barbaarset ja potentsiaalselt katastroofilist režiimi.
Iisrael peaks teadma, et tal on Euroopa Parlamendis sõpru - nagu mina -, kes peavad kalliks inimõigusi ega aktsepteeri fanatismi. Ausalt öeldes on minu arvates häbiväärne, et Euroopa Liidu liikmesriigid saatsid oma delegatsioonid Durbani järelkonverentsile, teades väga hästi, et sinna tuleb ka president Ahmadinejad ja esineb nende pööraste avaldustega.
Ana Maria Gomes
On neid, kelle arvates oli Durbani järelkonverents edukas. Tõepoolest, lõppdokumendis on esindatud need viis põhiseisukohta, mille esitas Euroopa Liit, ja see dokument peegeldab tõelist ülemaailmset konsensust, erinevalt eelmistest versioonidest, millele järgnesid arvukad tulised vaidlused.
Kuid kahjuks ei jää mitte see dokument nende inimeste mällu, kes erinevatest maailmanurkadest Genfi kokku tulid. Ennekõike jäävad neile meelde ja haarasid ka maailma tähelepanu need sügavad vastuolud, mis rassismivastasele võitlusele kui ülemaailmse tähtsusega küsimusele pühendatud konverentsiga seoses lahvatasid.
Taas kord ilmnes, kui habras on Euroopa ühtsus sellistes poliitilistes küsimustes, mis tekitavad äärmiselt vastandlikke seisukohti, nagu näitas ka see konverents.
Miski poleks olnud sümboolselt tähendusrikkam kui kõikide Euroopa Liidu liikmesriikide kollektiivne lahkumine konverentsisaalist vastuseks provokatiivsetele ja vastuvõetamatutele üleskutsetele, mille esitas Iraani president, kes vaatamata Washingtoni toonimuutusele tahab järjekindlalt oma riiki läänele vastandada. Kahjuks ei olnud mõned Euroopa riigid isegi konverentsisaalis esindatud, et nad saanuks väljendada oma rahulolematust kõnega, mille ainus eesmärk - nagu rõhutas ÜRO peasekretär - seisnes süüdistamises, lõhestamises ja koguni ässitamises.
Liit tähendab tugevust, kuid oma killustunud esindatusega näitas Euroopa Liit oma nõrkust. Võitlus rassismiga ja viha õhutamisega president Ahmadinejadi ja teiste poolt väärinuks paremaid jõupingutusi.
Sophia in 't Veld
fraktsiooni ALDE nimel. - Proua juhataja, tahaksin kõigepealt teha ühe üldise märkuse. Riigid ei ole rassistlikud: inimesed on rassistlikud. Ma olen kindel, et Iraanis on palju inimesi, kes ei jaga oma presidendi vaateid, ning oma nõrkuse, vaikimise, killustatuse ja puuduliku esindatusega lasi Euroopa minu arvates tegelikult kaotsi võimaluse rääkida nende iraanlaste nimel ja jättis poodiumi rassistlikeks avaldusteks sellistele inimestele nagu härra Ahmadinejad.
Mina isiklikult olin konverentsi boikoteerimise vastu, kuid veelgi hullem oli minu arvates ühtse Euroopa strateegia puudumine. Miks oli Euroopa killustunud? Miks? Tahaksin nõukogult selgitust Euroopa strateegia puudumise kohta - ja ma esitasin ka sellekohase muudatusettepaneku härra Obiols i Germà raporti juurde, mida me hiljem arutama hakkame. Miks ei suuda 27 Euroopa riiki strateegias kokku leppida? Lissaboni lepingu jõustudes - ja nõukogu on seda toetanud - peavad 27 riiki hakkama tegema suuremaid jõupingutusi ühises strateegias kokkuleppimiseks.
Mis puudutab usu halvustamise küsimust, siis mind paneb väga muretsema asjaolu, et üks ÜRO organ võib võtta vastu otsuse, milles nõutakse uskude halvustamise või solvamise täielikku keelustamist. Ma saan aru, et lõppresolutsioonis oli see seisukoht nõrgemalt esitatud, kuid ma pean sellegipoolest murettekitavaks, et ÜRO võib millegi sellisega välja tulla. Kuid ma näen irooniat ka selles, et Euroopa Parlamendis on uske endiselt väga raske isegi kritiseerida - mitte solvata, vaid kritiseerida; eriti käib see ühe peamise Euroopas levinud usu kohta, ning ma esitasin koos kolleeg Cappatoga härra Obiols i Germà raporti juurde veel ühe muudatusettepaneku, milles kritiseeritakse Vatikani seisukohta kondoomide kasutamise suhtes AIDSi vastu võitlemisel. Ja jällegi paluksin ma nõukogul selgitada, mida on tehtud Euroopa ühise strateegia saavutamiseks.
Laima Liucija Andrikien
Proua juhataja, mina tahaksin veel kord toonitada, et Durbani järelkonverentsi lõppdokument võeti vastu üksmeelselt. Dokumendi tekst ei ole küll ideaalne, peegeldades keeruliste läbirääkimiste tulemust, kuid mis puudutab Euroopa Liidu positsiooni, siis minu arvates on oluline jätkata arutelusid uue dokumendi üle ja selliste sageli vaieldud küsimuste üle nagu rassiline diskrimineerimine, ksenofoobia, häbimärgistamine ning stereotüüpidest lähtumine inimeste usutunnistuse või veendumuste põhjal.
Edasised arutelud ei peaks põhinema vastandumisel, kuid sellegipoolest tuleb jõuliselt reageerida vastuvõetamatutele avaldustele ja püüetele kasutada Durbani protsessi rassistliku ideoloogia väljendamiseks. Ma olen veendunud, et kui Euroopa Liidul puudub tugev seisukoht inimõiguste kaitse ning rassismi ja ksenofoobia vastu võitlemise suhtes, võib Durbani protsess võtta vale suuna.
Hélène Flautre
(FR) Proua juhataja, on ilmselgelt kahetsusväärne, et Durbani konverentsi keskmes ei olnud rassismi ja diskrimineerimise ohvrid. Selle põhjuseks oli muidugi konverentsi skandaalne "kaaperdamine" Iraani presidendi poolt; kahetsusväärselt kujunes sellest lõks, millesse langesid mitmed Euroopa Liidu liikmesriigid. Selles ongi probleem.
Mina isiklikult tahaksin tänada neid Euroopa Liidu liikmesriike, kes kõigele vaatamata olid ja on kõnealusele teemale jätkuvalt pühendunud; meil on järeldused, mis on täiesti korralikud, ehkki võib-olla mitte ideaalsed. Ma sooviksin ka, et eesistujariigi esindaja räägiks, mida liikmesriigid tegid või jätsid tegemata selleks, et Euroopa Liit ei paistaks sel konverentsil eriti haletsusväärselt organiseerimatuna.
Jan Kohout
nõukogu eesistuja. - Proua juhataja, Euroopa Liit oli täielikult kaasatud konverentsile eelnenud tegevusse ja aitas aktiivselt kaasa lõppdokumendi koostamisele, et see oleks võimalikult hästi tasakaalus ja et selles peetaks kinni olemasolevatest inimõiguste normidest, eriti seoses sõnavabadusega.
Samuti õnnestus Euroopa Liidul tagada, et dokumendi tekstis ei toodaks eraldi välja Iisraeli. Suuresti tänu Euroopa Liidu ühtsetele jõupingutustele koostati lõpuks tekst, milles järgiti meie põhiseisukohti, ja seda sõltumata sellest, et mõned Euroopa Liidu liikmesriigid otsustasid konverentsile oma esindajaid mitte saata.
Tuleks ka lisada, et riigid, kes konverentsil ei osalenud, ei takistanud Euroopa Liitu kui sellist konverentsil sõna võtmast. Eesistujariik kooskõlastas jätkuvalt Euroopa Liidu osalemist, sealhulgas kõikide Euroopa Liidu liikmesriikide nimel kahe avalduse koostamist, mille esitas Rootsi kui tulevane eesistujariik. Lõplik avaldus esitati 22 liikmesriigi nimel.
Nüüd, mil konverents on toimunud, analüüsib Euroopa Liit, kuidas me Durbani eesmärke edaspidi toetame. Asjaolu, et viis liikmesriiki 27st otsustas lõpuks konverentsil mitte osaleda, ei sea iseenesest mingil juhul kahtluse alla Euroopa Liidu pühendumust edasisele võitlusele rassismi ja diskrimineerimise vastu. Meil on sel teemal olemas tugevad õigusaktid, millele me edaspidigi tugineme. Siin märgiti õigesti - ja ma võtan seda teatud mõttes kriitikana -, et konverentsiks tehtud ettevalmistuste lõppedes ei õnnestunud meil tegelikult ühist seisukohta kujundada. Kuna ühisele arusaamale ei jõutud, siis ei töötatud enne konverentsi välja ka Euroopa Liidu ühtset seisukohta. Üksmeelselt otsustati, et liikmesriigid esindavad konverentsil iseennast, nii et delegatsioonid lahkusid konverentsiruumist, esindades vastavate riikide seisukohta.
Kordan, et ministrid arutasid seda küsimust on viimasel istungil ja toimunust tehakse järeldused. Me peame toimunu üle järele mõtlema ja selle juurde tagasi tulema, sest Euroopa Liit ei esinenud sel konverentsil kuigi "kangelaslikult". Seda tuleb tunnistada.
Jacques Barrot
komisjoni asepresident. - (FR) Ma olen kõikidele sõnavõtjatele tänulik. Eelmisel esmaspäeval sai volinik Ferrero-Waldner kirja ÜRO Inimõiguste Ülemkomissarilt proua Pillaylt, mis saadeti ka kõikidele Euroopa Liidu välisministritele.
Oma kirjas meenutas proua Pillay seda, mida ta rääkis Brüsselis 8. oktoobril toimunud konverentsil, mille korraldas Euroopa Parlament ja mis oli pühendatud inimõiguslaste kaitsmisele. Proua Pillay arvates on oluline taastada teatav seisukohtade ühtsus inimõiguste kaitse ja edendamise vallas kogu maailmas, eriti seoses võitlusega rassismi vastu. Ta kutsub kõiki ÜRO liikmesriike üles liituma ÜRO rassismivastase programmi elluviimisega, eriti kuna sellele osutatakse ka Durbani konverentsi lõppdokumendis.
Ma arvan, et Euroopa Liit peab mõtlema, kuidas sellele üleskutsele vastata. Igal juhul on Euroopa Liidus võetud vastu aktiivse rassismivastase võitluse poliitika. Euroopa Liit peab säilitama valvsuse ja pühendumuse, et rahvusvahelised jõupingutused selles valdkonnas annaksid silmnähtavaid tulemusi. Mina isiklikult jagan siin täna väljendatud arvamust, et kui Euroopal oleks olnud oma strateegia ja ta ei oleks tegutsenud organiseerimatult, oleks tal kindlasti olnud reaalne võimalus väljendada ühehäälselt oma vastuseisu vastuvõetamatute avalduste suhtes. Õppigem sellest. Olen eesistujariigi esindajale tänulik tema arvamuse eest, et toimunu peaks olema meile õppetunniks ja et me peame suutma tõhustada oma väljapoole suunatud inimõigustepoliitikat ja seega ka Euroopa tegevust mitmepoolsetes organites; loodetavasti aitab meid selles Lissaboni lepingu ratifitseerimine. Ma võin vaid ühineda mitme parlamendiliikme sõnavõtuga selles küsimuses ja ma olen neile parlamendiliikmetele tänulik. Veel kord - toimunu peab panema meid järele mõtlema, et me tulevikus valmistaksime ette tulemuslikumaid strateegiaid.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
