Põhiõiguste olukord Euroopa Liidus (2009) ja institutsioonilised aspektid pärast Lissaboni lepingu jõustumist (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on Kinga Gáli kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjoni nimel koostatud raport põhiõiguste olukorra kohta Euroopa Liidus (2009) ja institutsiooniliste aspektide kohta pärast Lissaboni lepingu jõustumist.
Kinga Gál
raportöör. - (HU) Lugupeetud juhataja, kolleegid! Ühenduse volitusi silmas pidades tõi Lissaboni lepingu vastuvõtmine endaga kaasa kujutluse ja idee tugevast Euroopa Liidust. Kodanike jaoks tähendab see tõotust kujutlus ellu viia. Sama kehtib ka põhiõiguste kaitse kohta ning seetõttu käsitletakse käesoleva aasta raportis erinevalt eelmistest aastatest uusi õiguslikke aluseid ning suurendatud ja äsja sisse seatud volitusi ja institutsioone ning võetakse luubi alla seeläbi tekkinud olukord. Raporti eesmärk on pakkuda uut ja põhjalikku käsitust põhiõiguste kaitsest.
Alates 2009. aasta detsembrist on põhiõiguste kaitse toetunud Euroopa Liidus mitmele sambale. Ühelt poolt põhineb see Lissaboni lepingul ja põhiõiguste hartal, mis on nüüd õiguslikult siduv. Hartast on saanud mõõdupuu, mida nii ELi institutsioonid kui ka liikmesriigid järgivad ELi õigustiku loomisel ja kohaldamisel. Ühenduse õigussüsteemi samasuguseks sambaks kujuneb meie ühinemine Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooniga. See protsess on praegu käimas, kuid sarnaseks sambaks jääb ka liikmesriikide enda õigussüsteemis sätestatud inimõiguste tagamise süsteem. Neid õiguslikke aluseid tugevdavad ka ühenduses loodud institutsioonid nii ühenduse kui ka liikmesriigi tasandil. Ühenduse tasandil soovin esile tuua komisjoni, põhiõiguste voliniku rolli, nõukogu töörühma, Euroopa Parlamenti ning ametitest soovin esile tõsta Põhiõiguste Ameti.
Raportiga püütakse tõsta teadlikkust, mis aitaks tagada, et need olemasolevad institutsioonid ja mehhanismid toimiksid tõhusal ja läbipaistval viisil, olgu tegemist otsuste tegemise või õigusloome jälgimisega, andmete kogumise või teabevahetusega, ning et need ei seaks mõnda õigust esikohale ega jätaks samas teisi tähelepanuta. On oluline, et üksikud institutsioonid ei annaks üksnes üksteisele aru, vaid ka reageeriksid üksteise tegevusele ja kommenteeriksid seda. Nad peaksid kasutama ära üksteise tehtavat tööd inimõiguste kaitse alal ning sellele tuginema; nad peaksid oma otsused tegema ühtselt, objektiivselt ja faktide alusel.
Seepärast vaatlesime raportis Euroopa Parlamendi ootusi nimetatud institutsioonide suhtes. Kommenteerisime oktoobris välja antud komisjoni teatist, milles on järgitud samasugust ideed. Üks raporti põhieesmärke on rõhutada, et praegune põhiõiguste struktuuri algus- ja lõpp-punkt peab olema üksikisik, s.t kodanik. See tähendab, et peame pakkuma kodanikele piisavalt teavet, et tagada nende teadlikkus ja arusaamine oma võimalustest ning suutlikkus neid kasutada. Põhiõiguste kaitse süsteem peab olema arusaadav, kättesaadav ja tulemuslikult kasutatav, sest kogu struktuur on väärt ainult nii palju, kui ELi kodanikud end selle suhtes maksma suudavad panna. Nende eesmärkide saavutamisel peavad eelmainitud institutsioonid ja liikmesriigid võtma tasakaalustava rolli, et EL suudaks suurendada kodanike silmis oma usaldusväärsust. Raportis on keskendutud neile valdkondadele, mis ei nõua üksnes kiiret tegutsemist, vaid ka keskmise pikkusega ja pikaajalisi strateegiaid, nagu romade lõimimine, võitlus laste vaesuse vastu ja keelekasutuse probleem vähemuste kogukondades, kui nimetada vaid mõni.
Loodan, et homme vastu võetava raportiga suudame saata kergestimõistetava ja selge sõnumi eelnimetatud institutsioonidele: komisjonile, nõukogule, ametitele, liikmesriikide organitele ja kohtutele, et saaksime süsteemi veelgi tõhusamaks muuta. Selles osas palun homme teie toetust, et Lissaboni lepingu järgsel perioodil, mil alustalad, institutsioonid on juba olemas, suudaksime samas vaimus ka tegutseda.
Viviane Reding
komisjoni asepresident. - Lugupeetud juhataja! Tänane arutelu põhiõiguste olukorra üle Euroopa Liidus on väga tähtis mitte üksnes seepärast, et arutelu toimub kümme aastat pärast harta väljakuulutamist - nimelt oli harta aastapäev käesoleva kuu alguses -, vaid ka seepärast, et tegemist on esimese aruteluga Euroopa Parlamendis, mis on pühendatud teemale, mida Kinga Gál nimetab uueks Lissaboni-järgseks põhiõiguste struktuuriks. Tal on täiesti õigus. Oleme pannud uue alguse inimõiguste ja põhiõiguste mõtestamisele Euroopas. Tahan tänada raportööri ning kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjoni liikmeid nende väärtusliku kaasabi eest, mida nad arutelus on osutanud.
Meil on nüüd õiguslikult siduv harta, mis moodustab osa ELi esmastest õigusaktidest. Nüüd peame hartat praktikas rakendama. Just sel põhjusel võttis komisjon oktoobris vastu teatise põhiõiguste harta rakendamiseks võetava strateegia kohta. Komisjoni põhieesmärk selles valdkonnas on muuta hartas sätestatud õigused kõikide ELis elavate inimeste jaoks võimalikult tõhusaks ning Euroopa Parlamendi liikmetena esindate teie neid inimesi.
Harta peab olema meie teenäitaja ning me peame näitama eeskuju, eeskätt õigust luues. See kehtib nii komisjoni sisemise ettevalmistustöö kui ka vastuvõtmise juures Euroopa Parlamendis ja nõukogus, samuti uute eeskirjade kohaldamisel liikmesriikides.
Põhiõiguste kontrollnimekirja abil, mida hakkavad kasutama kõik komisjoni talitused, on komisjon seadnud sisse uutes õigusakti ettepanekutes sisalduvate põhiõiguste aspektide süsteemse hindamise. Mul on hea meel näha, et Kinga Gáli raportis toetatakse seda meetodit. Raportis rõhutatakse eeskätt, kui oluline on, et Euroopa Parlament ja nõukogu pööraksid tähelepanu harta järgimisele kogu seadusandliku menetluse vältel. Mitte ainult esitatud tekst ei pea hartaga vastavuses olema, vaid arvesse tuleb võtta ka teksti hilisemaid muudatusi. Iga institutsioon peab seega mõtlema, kuidas tagada õigusakti ettepanekutesse tehtavate muudatuste nõuetekohane hindamine. Mulle valmistab heameelt raportis esitatud üleskutse suurendada institutsioonide koostööd.
Peame mõistma ka seda, kuidas kohaldatakse hartat siis, kui liikmesriigid ELi õigustikku rakendavad. Soovin veel kord Euroopa Parlamendile öelda, et ma ei karda vajaduse korral rikkumismenetlust algatada.
Raportis tuuakse välja ka Euroopa Liidu ühinemine Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooniga. Euroopa Liidu kiire konventsiooniga ühinemine on komisjoni suur prioriteet. Läbirääkimised on käimas ja edenevad edasi kiirelt ja tulemuslikult. Kui kõik hästi läheb, nagu praegu näib, suudame loodetavasti jõuda lõpliku kokkuleppeni 2011. aasta esimesel poolel. Asjad liiguvad seega kiiresti ja jõudsalt.
Jagan täielikult ka eesmärki tagada sujuv koostöö rahvusvaheliste organisatsioonidega. See on meie jaoks iseenesestmõistetav, igapäevane. Valmistades ette uusi õigusakte, mis võivad mõjutada lapsi, võtab komisjon juba praegu arvesse ÜRO lapse õiguste konventsiooni. Hiljuti oleme arutanud ka puudega inimeste problemaatikat ning on selge, et ka selles valdkonnas kohaldame liikmesriikides ja Euroopa Liidu tasandil ÜRO konventsiooni.
Raportöör kõneles Põhiõiguste Ametist, millel on otsustav roll meie varustamises võrreldavate ja usaldusväärsete andmetega olukorra kohta 27 liikmesriigis neis valdkondades, kus EL võib midagi ära teha. Nende puhul soovime samuti lisaks teooriale teha ka praktilist tööd. Olen näiteks palunud ametil osaleda romadega tegelevas töörühmas. Komisjon pooldab ameti mandaadi laiendamist, et amet saaks pakkuda asjatundlikke nõuandeid ka õigusalase koostöö valdkonnas kriminaalasjade ja politseikoostöö kohta. Selle saavutamiseks võttis komisjon 2. detsembril vastu ettepaneku muuta mitmeaastast finantsraamistikku, milles on loetletud teemavaldkonnad, mille raames amet tohib töötada.
Ent nüüd tahan käsitleda midagi uut, mis minu arvates on täielikus kooskõlas raportööri ideedega. See on Lissaboni lepingu loodud hoog, mida me peame säilitama. Seda silmas pidades avaldab komisjon 2011. aasta kevadel oma esimese aastaaruande harta kohaldamise kohta. Idee on avaldada selline aastaaruanne igal kevadel. Minu arvates oleks see Euroopa Parlamendi jaoks aeg, mil öelda oma sõna ja algatada tõeline arutelu harta praktikas kohaldamise teemal. Valmistades 2011. aasta kevadel ette oma esimest aastaaruannet harta kohaldamise kohta, pööran erilist tähelepanu Euroopa Parlamendi raportile ja parlamendi muule põhiõigustega seotud tegevusele. See ei anna meile üksnes võimalust käsitleda Euroopa Liidust väljaspool kehtivaid inimõigusi, nagu siin parlamendis on tavaks, vaid see võimaldab meil võtta iga aasta arutluse alla ka põhiõigused ja nende kohaldamine Euroopa Liidu eri liikmesriikides. Samuti on meil võimalus näha, kas Euroopa Liidu institutsioonid teevad oma tööd nii nagu vaja.
Simon Busuttil
Lugupeetud juhataja! Tahan kõigepealt tänada Kinga Gáli raporti eest ning eelkõige tähelepanu koondamise eest nii olulisele teemale nagu Euroopa Liidu põhiõiguste harta ja selle rakendamine. Usun, et Kinga Gáli keskendumine sellele teemale on käesoleval aastal ülioluline. Tahan rõhutada, kui tähtis on minu arvates käsitleda inimõigusi jätkuvalt põhiõigustena, sest vahel kardan, et mitte kõik ei tõlgenda põhiõiguste ideed ühtmoodi. Kõigepealt peab olema selge, et inimõigused ei tähenda lähimuspõhimõtte eiramist või liikmesriikide eri väärtuste peal trampimist. Kahjuks püüavad mõned just selle nimel põhiõiguste teemaga manipuleerida. Euroopa Liit peaks laskma liikmesriikidel endal otsustada eetiliste küsimuste üle, nagu eutanaasia ja abort. Teiseks peaksime veenduma, et põhiõigused on tõepoolest põhiõigused ega hõlma muid õigusi, mis on küll olulised, kuid ei ole põhilised ning võivad olla tänapäeva seisukohalt ebarealistlikud. Need oleks näiteks sisserände teemaga haakuvad õigused, mis on küll väga tähtsad, kuid ei kuulu siiski alati põhiõiguste alla. Peame püüdma võtta vastu põhjendatud seisukohad näiteks julgeoleku ja andmekaitse olulisuse kohta. Kokkuvõttes usun, et vajame põhiõigusi, kuid samal ajal peame tagama nende loogilisuse ja realistlikkuse.
Monika Flašíková Beňová
Lugupeetud juhataja, kolleegid! Ka mina tahan tänada raportööri Kinga Gáli, sest minu arvates on tal õnnestunud täita raporti põhieesmärk: määratleda täpselt eri institutsioonide ja mehhanismide rollid põhiõiguste uues, Lissaboni-järgses struktuuris.
Pean raportis käsitletud kolme valdkonda ülimalt oluliseks. Tähtis on, et liidus ei kaitstaks üksnes ELi kodanike või ELi territooriumil viibivate inimeste huve, vaid et EL jõuaks selles valdkonnas ülemaailmsele juhtpositsioonile. Selles osas võib oluline osa olla äsja loodud Euroopa välisteenistusel. Seetõttu soovin paluda komisjonil tagada, et diplomaatilise teenistuse struktuur, ressursid ja tegevus pannakse paika viisil, mis võimaldab Euroopa Liidu diplomaatidel tõhusalt edendada põhiõiguste olukorda ka välismaal.
Teiseks on demokraatia ja inimõigused pärast Lissaboni lepingut Euroopa kodanikualgatuse kaudu uue mõõtme saanud. Ettevõtmisega suurendatakse rolli, mis on ELi kodanikel, kes võivad selle abil käivitada Euroopa Liidu õigusaktide vastuvõtmise. Kolmandaks soovin väljendada rahulolu asjaolu üle, et raportis kutsutakse ELi liikmesriike ja institutsioone üles püüdma kahekordse jõuga tõsta inimeste teadlikkust põhiõigustest.
Lõpetuseks tahan tänada raportööri meie märkustele reageerimise eest ning selle eest, et raporti osa, kus on nimetatud põhiõiguste kaitsmiseks vajalikke tegevusvõimalusi, sisaldab ka meie nõutud selgesõnalisi viiteid vaesusevastasele võitlusele ja sotsiaalsele tõrjutusele.
Renate Weber
fraktsiooni ALDE nimel. - Lugupeetud juhataja! Homme pärastlõunal on meil võimalus vahetada mõtteid inimõiguste olukorra üle maailmas, kuid täna hommikul keskendume nende õiguste hetkeseisule Euroopa Liidus. Minu arvates on õige arutada kõigepealt olukorda Euroopa Liidus ning seejärel maailmas, sest enne teiste kritiseerimist peaksime enda asjad korda seadma. Kui tahame, et meid tõepoolest tõsiselt võetaks, ei tohi me pigistada silma kinni inimõiguste rikkumiste suhtes, mis leiavad aset meie enda territooriumil.
Resolutsioonis, mille eest ma raportööri Kinga Gáli tunnustan, keskendutakse ELi poliitika edasistele suundumustele inimõiguste kaitse ja edendamise valdkonnas pärast Lissaboni lepingu jõustumist. Selles ei ole käsitletud üksnes seda, kes mille eest vastutab, vaid keskendutud ka teemadele, mis peaksid edaspidi meie tähelepanu keskmes olema.
Tahan tuua esile kahte aspekti. Mul oli hea meel näha, kui suurt toetust leidis kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjonis teatud külmutusmehhanism, millega komisjon võib blokeerida riikide vaieldavad poliitikameetmed või otsused, kuni ta on ametlikult otsustanud, kas algatada rikkumismenetlus. Usun, et niisugune mehhanism pakub lisaväärtust tõsiseltvõetavama Euroopa Liidu põhiõiguste poliitika väljakujundamisel. Seetõttu loodan, et seda mehhanismi toetab homsel hääletusel kogu Euroopa Parlament.
Teine aspekt on seotud Euroopa Parlamendi õiguse ja kohustusega analüüsida järjepidevalt inimõiguste olukorda liikmesriikides ja avaldada kriitiliselt oma seisukohti, mis hõlmab vajadusel ka nimede väljatoomist ja oma hukkamõistu avalikku väljendamist.
Hélène Flautre
Lugupeetud juhataja! Tegemist on väga hea raportiga, mis on esimene pärast Lissaboni lepingut. Tahan kõigepealt tänada Kinga Gáli tema raske töö, avatuse ja viljaka koostöö eest. Soovin võtta uuesti vaatluse alla neli raportis käsitletud sõnumit.
Esimene on seotud meie nõudega komisjonile, kes peaks tema käsutuses olevate uute vahendite ja põhiõiguste harta jõustamise osas oma ülesannet täitma. Romade olukord on kahjuks esimene praktiline juhtum ning üksnes vaba liikumise direktiivile tuginedes on komisjon selles asjas vaid pool tööd ära teinud.
Komisjon on hoidnud kõrvale põhiõiguste harta artiklil 21 põhinevast diskrimineerimiskeelust, kuid ta ei saa käituda nii ükskõikselt edaspidi, kui Euroopa Liit ratifitseerib Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni, ning mul on hea meel näha, et liit on võtnud ülesandeks see lõpule viia.
Raporti lisaväärtus seisneb ka rõhus, mis on pandud vajadusele avastada hoiatussüsteemi abil varakult võimalikud rikkumised. Süsteem võimaldab muu hulgas peatada meetmed, mida kahtlustatakse eelnimetatud rikkumiste põhjustamises, selleks ajaks, kui viiakse läbi kiirendatud menetlus meetmete ja põhiõiguste vahelise vastavuse kindlakstegemiseks.
Tahan toonitada ka vajadust seada sisse ennetussüsteem, mis põhineks näiteks ÜRO nõukogus toimival üldise korrapärase läbivaatamise mehhanismil.
Rõhutaksin veel kord, et kaheldamatult on vajalik sisemiste ja välimiste protsesside sidusus, nagu te juba mainisite, lugupeetud Viviane Reding. Sellega seoses kujutab ELi tagasivõtulepingutele allakirjutamine endast tõelist proovikivi.
Toetame neid lepinguid pimesi, samas kui nende elluviimise tegelikud tingimused otsustatakse ühiskomiteedes, millest Euroopa Parlament on välja jäetud.
Konrad Szymański
Lugupeetud juhataja! Nüüd, kui põhiõiguste harta on Euroopa Liidus õiguslikult siduv, on meil kaks inimõiguste kaitse süsteemi, mis pakuvad teatud määral teineteisele konkurentsi. Üks neist süsteemidest põhineb põhiõiguste hartal ja Euroopa Kohtu praktikal ning teine Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonil ja Euroopa Inimõiguste Kohtu praktikal. Minu arvates on Kinga Gáli raportis esitatud põhiküsimus ühtsuse tagamine nende süsteemide vahel nii sisus kui ka institutsioonilistes aspektides.
Põhiõiguste hartat ei tohi tõlgendada viisil, mis lubaks eeldada, et Euroopa Liidul on uued volitused. Artikkel 51 märgib seda väga selgelt, kuid minu arvates tuleks meenutada kõigile ja eelkõige Euroopa Parlamendi liikmetele, et perekonnaõigust, kriminaalõigust ja sündimata isiku õiguslikku kaitset ei saa reguleerida ELi tasandil ei otseselt ega ühegi kohtu või tribunali meetmete abil. Inimõiguste kaitsmise vahendite politiseerimine toob kaasa ainult ühe - usalduse kaotuse rahvusvahelise kohtusüsteemi vastu.
Marie-Christine Vergiat
fraktsiooni GUE/NGL nimel. - (FR) Lugupeetud juhataja! Tahan omakorda tänada meie raportööri tema kuulamisvalmiduse ja töö eest, samuti tänada kõiki variraportööre, kes on selle raporti sisukusele kaasa aidanud.
Meie jaoks on raport oluline, sest selles tehakse järeldused ühe harva positiivse tagajärje kohta, mis kaasneb Lissaboni lepingu rakendamisega, kui lepingut on tulemuslikult rakendatud. Põhiõiguste tulemuslik kehtestamine Euroopa Liidus on liidu tuleviku jaoks tõepoolest väga tähtis, kui mitte kriitiline küsimus. Ilukõnelemisest aga siinkohal ei piisa.
Alusleping, põhiõiguste harta ja peatne ühinemine Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooniga annab meile selles vallas uued vahendid ning võimaldab Euroopa Liidul ja liikmesriikidel jõuda uuele tasemele.
Paljud ütlevad, et inimõigused on osa Euroopa Liidu põhiväärtustest, kuid vaid mõned tunnustavad nende tõelist universaalsust ja jagamatust. Jagamatus tähendab, et kõik inimõigused, mis on sätestatud hartas ja ka Euroopa konventsioonis ning kõikides Euroopa ja rahvusvahelistes konventsioonides, mis lähtuvad inimõiguste ülddeklaratsioonist, on samaväärsed, hoolimata nende olemusest.
Kodaniku- ja poliitilised õigused ei ole ülemad majanduslikest ja sotsiaalsetest õigustest. Õigus elada väärikalt on täpselt sama oluline kui näiteks usuvabadus.
Universaalsus tähendab, et inimõigused kehtivad samamoodi kõigi suhtes, hoolimata isiku kodakondsusest või õiguslikust seisundist. Sellegipoolest teame, et näiteks õigust haridusele ja õigust perekonnaelule rikutakse pidevalt peaaegu igas liikmesriigis. Seda iseloomustab kahjuks romade olukord. Niisiis on vajalik, et komisjon teeks otsuse rikkumismenetluse algatamiseks ning toimiks samasuguse rangusega nagu majandusküsimuste puhul.
Universaalsus viitab ka sellele, et inimõigustel on samasugune väärtus kõikjal maailmas. See tähendab, et oma välispoliitilistes ja partnerluslepingutes peab Euroopa Liit inimõigustele andma samasuguse tähtsuse nagu ta annab majanduslikele või diplomaatilistele küsimustele. Nii ei ole see näiteks Tuneesia, Liibüa ja Colombia puhul ning ma võiksin siia lisada veel nii mõnedki riigid. Niisiis on tegemist tõesti kriitilise küsimusega: kaalul on Euroopa Liidu usaldusväärsus ja liidu välispoliitika tulevik.
Krisztina Morvai
(HU) Lugupeetud juhataja! Ungarlase ja naispoliitikuna olen uhke, et see oli ungarlannast parlamendiliige, Kinga Gál, kes tõsist tööd tehes koostas väga olulise dokumendi inimõiguste parema maksmapaneku kohta ning esitas selle Euroopa Liidule. Selle eest avaldan talle tänu.
Minu arvates ei tooda aga piisavalt esile traditsioonilisi kodaniku- ja poliitilisi vabadusi ning vaevalt leidub siin keegi, kes saaks meist, ungarlastest, rohkem rõhutada, et inimõiguste osas ei seisne probleemid Euroopa Liidus üksnes vähemuste diskrimineerimises või romade integratsioonis, vaid sõna- ja kogunemisvabaduses, ning miski ei tõenda seda paremini kui olukord Ungaris aastatel 2002-2010. Ungari Parlamendi inimõiguste komisjon võttis hiljuti vastu väga põhjaliku ja üksikasjaliku aruande, milles näidatakse kohtuotsuste, ombudsmani aruannete ja muude vahenditega, et Ungari sotsialistlikud valitsused säilitasid aastail 2002-2010 oma võimu inimõiguste jämeda ja järjepideva rikkumise abil. Ühest küljest küsin raportöörilt, kas see konkreetne Ungari aruanne esitatakse praeguses olukorras lõpuks Euroopa Liidule ning kas Euroopa Liit uurib seda, sest see näitaks tõesti elutruult, et inimõiguste valdkonnas on toimunud mõningad muutused. Teisalt: kui me võime üldse rääkida suuremast võimalusest inimõigused Euroopa Liidus maksma panna, siis kuidas võiksime paremini hoida ära selliseid juhtumeid nagu 2006. aastal Ungaris, kui inimeste vastu lasti käiku kummikuulid, eriti kui LIBE komisjoni aseesimees on jätkuvalt inimene, kes kuulus tollal valitsusse, mis laskis inimesi kummikuulidega tulistada.
Salvatore Iacolino
(IT) Lugupeetud juhataja, volinik, kolleegid! Raporti, mille raportöör Kinga Gál on niivõrd osavalt koostanud ning milles kirjeldatakse põhiõiguste rakendamisega seotud olukorda täpselt ja üksikasjalikult, võib ainult heaks kiita
Tahan tõsta esile mõned rakendamise endaga seotud väiksemad aspektid. Tänu nüüd siduvale põhiõiguste hartale ja Lissaboni pöördumatule protsessile lähtub heaolu ja isiku toetamine kahtlemata tõeliselt jagatud väärtustest, mida saavutatud tulemused on reaalselt näidanud.
Seepärast peame meeles pidama Lissaboni lepingut, Stockholmi programmi ja selliseid aluspõhimõtteid nagu solidaarsus, lõimitus ja võitlus organiseeritud kuritegevuse ja terrorismi vastu. Peame meeles pidama, et lähimuspõhimõte ei saa ilmselgelt piirata põhiõiguste rakendamist Euroopas.
Mõne päeva pärast kiidame heaks uue toimiku ja uue määruse, mis käsitleb õigusloomega seotud algatust kodanike heaks, inimkaubanduse vastu. Need toimikud on omavahel seotud ja moodustavad kindlasti ajakohastatud õigusliku tugiraamistiku. Kõikidel meetmetel on selge eesmärk: väärtustada inimväärikust.
Lugupeetud juhataja! Lõpetuseks ütlen, et volitusi sooritada kontrolle ja kehtestada tegelikke sanktsioone tuleb praktiliselt rakendada 2013. aastal, mis on kodakondsuse Euroopa aasta. See võiks kindlasti olla oluline kriteerium meetme tähenduse tõelisel hindamisel.
Michael Cashman
Lugupeetud juhataja! Lissaboni-eelsel ja Lissaboni-järgsel ajal ei ole meil eriti millegi üle põhjust uhkust tunda. Euroopas võid sa naisena endiselt diskrimineerimise ohvriks langeda. Oleme siin parlamendis kuulnud täna öeldavat, et naine ei saa oma keha üle otsustada. Inimest võidakse diskrimineerida vanuse, puude, religiooni, veendumuste ja seksuaalse sättumuse alusel. Kaupade ja teenuste pakkumise osas ei ole nõukogu direktiiviga seoses mingit edenemist näha. Kui olete samasoolisega paarisuhtes, partnerlussuhtes või abielus, võib liikmesriik teid lähimuspõhimõtte ettekirjutuse kohaselt diskrimineerida. Sel pinnal edendate ebavõrdsust.
Elame kahetasandilises Euroopas, kus mõned inimesed on võrdsemad kui teised. Istume siin ega tee midagi, nähes ise, kuidas tõuseb võõraviha, rassism, antisemitism, homofoobia ja transfoobia ning jah, vaadakem, mis toimub romadega.
Kas me ei ole Teisest maailmasõjast mitte midagi õppinud? Kas me ei ole midagi õppinud 1930ndaist, kui pöörasime selja ega teinud midagi meist erinevate inimeste aitamiseks? Kas me ei näe, et religiooni, sündsat religiooni kasutatakse vabandusena just lesbide, geide, bi- ja transseksuaalide suuremal diskrimineerimisel. Kas me ei näe, et teise õiguse vähendamine tähendab lõpuks meie enda õiguste vähendamist? Meil ei ole millegi üle põhjust uhke olla.
Daniël van der Stoep
(NL) Lugupeetud juhataja! On ilmselge, et Lissaboni lepingus vaadeldakse põhiõigusi teistsuguse nurga alt kui me harjunud oleme. Esmapõhjus on muidugi Euroopa Liidu ühinemine Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooniga, mis on tekitanud veidra olukorra, kus kohtud teineteisega konkureerivad. Sellegipoolest on endiselt ebaselge, missuguse pöörde asjad selles küsimuses võtavad. Kardan, et ELi ühinemine kõnealuse konventsiooniga on tekitanud õigusliku miinivälja. Kas volinik võiks seda kommenteerida?
Mu teine punkt on seotud põhiõiguste harta kestva mõjuga Euroopa õigustikule. Mul on konkreetne küsimus volinikule kohtuotsuse kohta, mille tegi 9. novembril 2011 Euroopa Kohus. See puudutab Volkeri ja Hartmut Eiferti liidetud kohtuasja viitenumbrite C 92/09 ja C 93/09 all. Lühidalt öeldes on kohtuasjades vastamisi õigus eraelu puutumatusele ja avalik õigus pääseda ligi teabele Euroopa Liidu rahastamisvoogude kohta.
Kohus otsustas, et õigus eraelu puutumatusele kaalub üles üldise Euroopa Liidu läbipaistvuse. Niisugune kohtuotsus oli minu jaoks suur üllatus ja tahaksin väga teada voliniku seisukohta selles küsimuses, kui pidada silmas hartaga tagatud põhiõiguste püsivat mõju praegustele ja tulevastele ELi õigusaktidele.
Milan Zver
(SL) Lugupeetud juhataja! Kõigepealt tahan tunnustada oma kolleegi Kinga Gáli hea raporti eest. On tõsi, et inimõiguste kaitsel on Euroopa Liit uues olukorras. Mulle näib, et vabaduse mõiste laieneb ja see on hea. Raport on üsna ajakohane ja uudne: selles on juttu isegi kolmanda põlvkonna inimõigustest ja muust sellisest.
Inimõiguste ja vabaduste kaitsmine hõlmab aga ka mineviku vigade parandamist.
Raportis on ehk toonitatud paljusid nn kolmanda põlvkonna õigusi, kuid unustatud mõned küsimused, nagu totalitaarse režiimi konfiskeeritud vara tagastamine omanikele või paljude 1945. aastal Kesk- ja Ida-Euroopas julmalt tapetud ja ajutistesse haudadesse pandud inimeste väärikas matmine.
Seetõttu esindame meie poliitiliste otsusetegijate põlvkonda, mis vastutab nende minevikuvigade heastamise eest. Alles siis saame puhta südametunnistusega rääkida uutest, nn kolmanda põlvkonna inimõigustest ja vabadustest praegu ja tulevikus.
Kinga Göncz
(HU) Lugupeetud juhataja, volinik! Lissaboni lepinguga on ka põhiõiguste harta muutunud õiguslikult siduvaks ning see on loonud võimaluse käivitada hartast üleastumise puhul rikkumismenetlus. Mõnes liikmesriigis on kriisiolukorras tekkinud sotsiaalsed pinged toonud kaasa demokraatlike õiguste piiramise, mitte nende edendamise. Need on toonud kaasa piirangud ajakirjandusvabadusele, õigusele streikida, sotsiaalsest dialoogist hoidumise ja selle piiramise, suurema diskrimineerimise ning õigusriigi ja õiguskindluse aluste raputamise. Komisjon on aluslepingute järelevalvajana kohustatud neile märkidele tähelepanu pöörama. Usume, et põhiõiguste voliniku funktsioonide sisseseadmine on oluline samm ning palume Viviane Redingil jälgida korrapäraselt liikmesriike ja juhtida tähelepanu juhtumitele, kus põhiõigusi ja demokraatia põhimõtteid on rikutud, eesmärgiga tagada, et neist kinnipidamine ei kehti ainult ühinemist ootavatele kandidaatriikidele, vaid ka hiljem. Suutmatus seda teha kahjustaks ELi usaldusväärsust.
Monica Luisa Macovei
(RO) Lugupeetud juhataja! Lubage mul kõigepealt Kinga Gáli tema raporti eest tunnustada.
Meil on praegu paigas ühenduse väärtused ja põhimõtted, mida kajastab keeruline inimõiguste kaitse süsteem, mis hõlmab põhiõiguste hartat - kõige edumeelsemat inimõigusi käsitlevate eeskirjade kogu piirkondlikul tasandil. Liikmesriigid peavad ELi õigusakte kohaldades harta sätetest kinni pidama. Hartat võivad otse kohaldada liikmesriikide kohtud ning see paneb neile suure vastutuse.
Teiseks on meil Euroopa konventsioon ja Strasbourgi kohtu praktika. Need tagavad üksikud õigused liikmesriikides. Euroopa Liidu ühinemine konventsiooniga tagab, et Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioon kehtib ka meetmete puhul, mida EL võtab institutsioonina, ning ELi õigusakte kohaldava liikmesriigi võetavate meetmete puhul. Kindlasti peame jälgima hoolikalt Strasbourgi kohtu reformi ja selle mõju menetluste lühendamisele.
Kolmandaks on liikmesriikides riigitasandil kohustus ja võimalus rakendada otse põhiõigusi tagavaid sätteid, kohaldada neid oma riikides nende enda institutsioonide tehtud otsuste kaudu.
Seega on olemas nii õiguslikud kui ka institutsioonilised mehhanismid. Olulisim märksõna on rakendamine, mis peab ohvrite jaoks olema kiire ja tõhus. Teine märksõna on kooskõlastatus institutsioonide vahel, kes arutavad õiguste rikkumiste üle ja määravad hüvitise.
Joanna Senyszyn
(PL) Lugupeetud juhataja! Põhiõiguste harta liitmine ELi õigustikuga ei laienda ELi pädevuste ulatust ja on kooskõlas lähimuspõhimõttega, sest harta on ELi poliitika lahutamatu osa. Seepärast kutsun veel kord Poola ametiasutusi üles täitma oma kohustusi ja võtma põhiõiguste harta vastu. Poola loobumisel hartast ei ole mingit sisulist põhjendust. See on poliitiline otsus, mis heidab mu koduriigile halba varju ja kahjustab Poola kodanike huve.
Harta vastuvõtmine on eriti oluline Poola peatse eesistumisperioodi valguses. Kõikidel eurooplastel peavad olema võrdsed õigused, hoolimata nende elukohast ja sellest, mil määral on nende koduriik vaimulikkonna võimuses. Kahjuks ei saa isegi Poola Konstitutsiooniline Tribunal sellest alati aru. Minu arvates on eriliselt tähtis austada naiste kui ainsa diskrimineeritava enamuse õigusi. Seepärast nõuan veel kord, et võetaks vastu Euroopa Liidu direktiiv naistevastase vägivalla kohta, sealhulgas seksuaalse ja reproduktiivsusega seotud vägivalla kohta, mida teatud liikmesriikides sisemaine õigus täielikult toetab.
Ádám Kósa
(HU) Lugupeetud juhataja! Paljud parlamendiliikmed on juba juhtinud tähelepanu raporti tulevikku suunatusele. Viimaks on meil raport, milles on koondatud inimõigustega seotud eri küsimused, eelistamata üht valdkonda teise arvelt. Mulle valmistab erilist heameelt see, et raportis on konkreetselt rõhutatud diskrimineerimiskeeldu ja võrdseid võimalusi. Raporti aluseks on põhiõiguste harta ja sellega seostub minu sõnavõtu põhisõnum. Harta jõustamine ja sellest kinnipidamine võib õnnestuda ainult siis, kui Euroopa Liidu ühiskond tunnistab, et kõik inimesed on võrdsed ning et seda võrdõiguslikkust võib saavutada ainult võrdse kohtlemise teel. Kui keegi satub tahtmatult ükskõik mis aspektist ebasoodsasse olukorda, tuleb teda asjakohaselt ja piisaval määral aidata, et temast saaks võrdväärtuslik isik, võrdväärtuslik kodanik. Tee selle eesmärgini on raske ja nõuab kannatlikku tööd. Kinga Gáli raport on sel teel oluline teetähis. Tänan teda selle olulise töö eest.
Anna Záborská
(SK) Lugupeetud juhataja! Tahan juhtida tähelepanu ühele ohukohale. Diskrimineerimisega võitlemise eri vormide kombineerimine võib tuua kaasa diskrimineerimise. Sellest kõneldi ka eelmisel nädalal Viinis toimunud OSCE kohtumisel.
See on paradoksaalne, kuid kui diskrimineerimisvastasest poliitikast saab ideoloogia, hakkavad inimesed diskrimineerima. Näeme, kuidas diskrimineerimise tegelik mõiste ületab oma määratluse piire. Kui Euroopa Liidus on selles valdkonnas tõsiseid puudujääke, on vaja taastada sõna diskrimineerimine algne tähendus, sest seda ei mõista enam ei inimõiguste aktivistid ega vahel isegi meie enda ELi Põhiõiguste Amet. Seetõttu nõuan kõnealuse institutsiooni demokraatlikku kontrolli. Vastasel juhul võib sellest saada isegi rahaliselt kulukas koorem, mis ei kahanda üksnes Euroopa Komisjoni mainet, vaid kaudselt kogu Euroopa Liidu mainet.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Lugupeetud juhataja! Raportöör on teinud suurepärast tööd. Siiski, kui kasutada tuntud Ungari ütlust, võib öelda, et kuni seda ellu ei viida, on sellest sama palju kasu, kui kärvanud hobusel raudadest. Ma ei näe Euroopa Komisjonis poliitilist tahet kõnealuseid õigusi maksma panna ja liikmesriikide suhtes rikkumismenetlusi algatada. Viviane Redingit usaldan ma väga. Temal on rohkem söakust kui kõikidel meesvolinikel kokku ning ta julges astuda vastu Nicolas Sarkozyle, isegi kui härra Barroso oli pikalt püüdnud teda veenda sellest loobuma. Eelseisval perioodil ootavad teda ees suured katsumused, sest ELi eesistujakohustusi täitma asuv Ungari valitsus rikub põhiõigusi tõsiselt. Valitsus piirab meediavabadust, kaotab ametiühingute õigused riigiteenistujatega seoses ega suuda kolme miljoni kodaniku erapensionite sääste ära võttes kaitsta eraomandit. Selline valitsus rikub põhiõigusi ning teil, lugupeetud Viviane Reding, peab olema julgust rikkumismenetlust algatada.
Sonia Alfano
(IT) Lugupeetud juhataja! Hoolimata Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonist, põhiõiguste hartast, Euroopa Liidu lepingu artiklitest 6 ja 7 ning liikmesriikide põhiseadustest, toimuvad Euroopa Liidus ja liikmesriikides iga päev jätkuvalt tõsised inimõiguste rikkumised.
Minu koduriigis Itaalias valitseb kord, mille raames rikutakse pressivabadust, poliitilised parteid osalevad valimistel võltsitud allkirju esitades, riigisaladus katab vägivaldseid rünnakuid (kaasa arvatud maffiarünnakuid), meie peaminister, kes loodetavasti ei jää enam kauaks võimule, teenib kasumit rahvusvahelisest koostööst selliste riikidega nagu Venemaa ja Liibüa, mida kinnitas ka WikiLeaks. Euroopa Liit ei saa selle kõige ees silma kinni pigistada.
Neil põhjustel toetan ma raportit, mis sisaldab paljusid neist muudatusettepanekutest, mida ma esitasin ja mis kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjonis heaks kiideti. Nende seast tahan välja tuua punktid 20 ja 40, milles nõutakse inimõiguste rikkumiste jälgimist ja karistamist ning seda, et enne seaduslikuks muutumist külmutataks potentsiaalsed inimõigusi rikkuvad sisemaised seadusandlikud ettepanekud, kuni EL need heaks kiidab.
Toetasin ka stiimulit rakendada Euroopa Liidu lepingu artikleid 6 ja 7, mille kaudu tegeleda inimõiguste rikkumisega ja toetada Põhiõiguste Ameti mandaati.
Raportis on hulk rõõmustavaid viiteid vähemustele, õigustele, lesbidele, geidele, bi- ja transseksuaalidele, immigrantidele ja varjupaigataotlejatele, pressivabadusele ja sotsiaalsetele õigustele. Seetõttu kutsun oma kolleege siin parlamendis hääletama raporti poolt.
Ilda Figueiredo
(PT) Lugupeetud juhataja! Teame kõik, et Euroopa Liidu maades eksisteerivad ikka veel mitmed diskrimineerimisvormid, mis mõjutavad eri elanikerühmi ja kultuurilisi vähemusi. Me ei tohi aga unustada üldist naiste diskrimineerimist: naiste diskrimineerimist on ELi liikmesriikides jätkuvalt suuremal või vähemal määral tunda paljudes valdkondades. Naistöötajatel on raskem tööle saada, oma karjääri edendada ning nad kannatavad jätkuvalt madala palga ja muude diskrimineerimisvormide tõttu, mis neid alati mõjutavad. Sugudevaheline palgaerinevus ELis on umbes 18%. Seetõttu on vaja sellise diskrimineerimise vastu võitlemiseks võtta kiireloomulisi meetmeid.
Franz Obermayr
(DE) Lugupeetud juhataja! ELi ühinemine Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooniga kätkeb ka ohtu, et Euroopa Inimõiguste Kohus võib hinnata kõiki ELi õigusakte; Euroopa Kohtu kohtunikud on juba selle sammu eest hoiatanud.
Kahtlen sügavalt, kas Euroopa Inimõiguste Kohus langetab alati erapooletuid ja asjakohaseid otsuseid. Selle president on ise tunnistanud, et uurib varjupaigataotlejate kohtuasju muudest asjadest tähelepanelikumalt. Teatud kaebuste esitajate eeliskohtlemine ei sobi kokku erapooletu kohtuniku tööga. Praegu püüab inimõiguste kohus peatada Dublini konventsiooni ja hoida ära deporteerimised Austriast Kreekasse. Miks? Kas Kreeka on ohtlik koht? Kas tahame tõesti sõltuda kohtust, kes tahab keelustada risti klassiruumis? Rist sümboliseerib kristlust, mis on üks Euroopa alustalasid ja meie põhiväärtusi.
Kui Euroopa Inimõiguste Kohus ilmselgelt selliseid inimõigusi ei austa, ei pea ma võimalikuks teda tunnustada kui heakskiidetud ja asjakohast otsuseid tegevat organit.
Alajos Mészáros
(HU) Lugupeetud juhataja! Euroopa Liit on põhiõiguste edendamise eesmärgil alati olnud valmis kritiseerima oma piiridest väljapoole jäävaid riike. Omaenda liikmesriikide puhul on ta aga pärast nende liiduga ühinemist sageli võimetu olnud. Nii ei tohiks see enam kaua kesta, sest praegu ei seo meid ühte ainult majanduslikud põhimõtted. Kinga Gáli aruandes on esitatud kõige kiireloomulisemad ja olulisemad sammud liidusisese põhiõiguste kaitse arendamisel. Vajame tõhusat süsteemi õiguste kaitsmiseks ning tänu Lissaboni lepingule suudame nüüd ühe sellise luua. Kodanike põhiõiguste rikkumised ei saa jääda tagajärgedeta. Peame suutma rikkumiste toimepanijad vastutusele võtta nii liikmesriigi kui ka Euroopa Liidu tasandil.
Võin vaid nõustuda Viviane Redingiga selles, et komisjon peaks kasutama oma õigust algatada kõikidel põhjendatud juhtudel rikkumismenetlused. Olemasolevatele menetlustele blokeeriva mõjuga menetluse lisamine võib pakkuda tõhusat vahendit, millega kaitsta õigusi liikmesriikide põhiõigusi rikkuvate meetmete eest. Jah, me peame kaitsma puudega inimesi, peame kaotama diskrimineerimise ja viimase, kuid mitte vähemtähtsana peame kaitsma Euroopa keelelist mitmekesisust.
Vilija Blinkevičiūt
(LT) Lugupeetud juhataja! Inimõiguste küsimust tuleb käsitleda Euroopa Liidu tasandil ja ka liikmesriigid peavad ise võtma vastutuse oma kodanike põhiõiguste tagamise eest. Euroopa Liidu tasandil on näiteks väga oluline töötada välja Euroopa Liidu strateegia lapse õiguste kohta, sest mitte kõik liikmesriigid ei suuda tagada laste õiguste kaitset riigi tasandil. Seetõttu on vaja kujundada välja praktilised meetmed laste väärkohtlemise, seksuaalse ekspluateerimise ja lastepornograafia vastu.
Teine prioriteet on puudega inimesed, keda nende sotsiaalses, professionaalses ja kultuurilises elus endiselt diskrimineeritakse. Seepärast peame looma konkreetsed ELi õigusaktid puudega inimeste õiguste kohta ja töötama välja puudega inimesi käsitleva ELi strateegia.
Tahan rõhutada, et võitlus inimkaubanduse, eriti naiste ja lastega seotud inimkaubanduse vastu on endiselt suur probleem ja tegemist on ühe raskeima inimõiguste rikkumisega.
Väga tähtis on võidelda vaesuse ja sotsiaalse tõrjutusega, eeskätt seoses eakatega, kes on kriisi ajal kõige rohkem kannatanud.
Viviane Reding
komisjoni asepresident. - (FR) Lugupeetud juhataja! Tahan tänada kõiki parlamendikomisjoni liikmeid, kes töötasid koos raportööri Kinga Gáliga nende valdkondade kallal, ning neid parlamendiliikmeid, kes võtsid täna siin sõna ja näitasid sellega, et põhiõigused on väga tähtsad. Võin vaid toetada seda, mida mitu parlamendiliiget on juba öelnud: et oleksime usaldusväärsed ja võiksime rääkida põhiõigustest väljaspool Euroopa Liitu, on meil ülim aeg hakata pöörama tähelepanu põhiõigustele Euroopa Liidu sees. See probleem on mõnevõrra unarusse jäetud, kuid edaspidi asjad muutuvad.
Minu arvates võimaldab harta kohaldamist käsitlev komisjoni aastaaruanne, milles selgitatakse kõiki konkreetsete diskrimineerimisvormide kohta tehtavaid tähelepanekuid, meil tõesti iga aasta arutada, mis on valesti, ja neid vigu parandada.
Parandada kuidas? Olemas on idee luua nn külmutamismehhanism, nagu raportöör seda nimetas. Selle ennetussüsteemi abil sekkuksime liikmesriigis meetme võtmisesse kuni selle rakendamiseni. Olen palunud oma ekspertidel seda analüüsida ning kõnealusest mehhanismist tingitud institutsioonilised aspektid on väga keerukad. Kuigi me peame analüüsi jätkama ja vaatama, mis tegelikult toimub, tundub mulle praegu, et mehhanismil puudub õiguslik alus ja selle käivitamiseks oleks vaja muuta aluslepingut. Mõte on ahvatlev. Me püüame jätkuvalt otsida mehhanismi, mida võiks kasutada aluslepingut muutmata, et saaksime tegeleda kõige pakilisemate probleemidega.
Sellegipoolest tahan juhtida teie tähelepanu faktile, et harta ei ole absoluutses mõistes kehtiv - see on üldine väärarvamus. Harta kehtib ainult siis, kui liikmesriigid rakendavad Euroopa Liidu eeskirju, näiteks kui nõukogu ja Euroopa Parlamendi vahel otsustatud ELi direktiiv integreeritakse Euroopa Liidu õigustikku. Sellisel juhul hartat kohaldatakse, kuid alati see nii ei ole. Absoluutses mõistes, see tähendab kõikidel muudel juhtudel, kuulub pädevus riiklikele kohtutele.
Kui Euroopa Liidust saab Euroopa Nõukogu konventsiooni liige, tekib lisamõõde, mida peame arvestama, ning see on seotud meie õiguste poliitika juhtimisega. Minu jaoks näib see olevat ülioluline. Lisaks kõikidele konkreetsetele esitatud küsimustele - ja ma vastan eraldi parlamendiliikmetele, kes neid esitasid, - on peamine küsimus minu arvates põhjapanev.
Väljaspool ELi tasandit, meie liikmesriikides, valitsustes ei ole harta tähtsust veel täielikult mõistetud. Seega on meil teadlikkuse tõstmiseks veel nii mõndagi teha, et õiguste kultuur, meie väärtuste poliitika juurduks kõikjal Euroopas, nii et kui õigusaktid on vastu võetud, kui õigust kohaldatakse, küsiksid inimesed igal pool endalt, kas see on kooskõlas väärtustega, milles oleme kokku leppinud. See tähendab, et meie kui poliitilised juhid peame endalt töö käigus peaaegu süsteemselt küsima, kes meie tegevus on kooskõlas põhiõigustega, milles oleme kokku leppinud.
Minu jaoks on see kõige olulisem. Õigupoolest võin öelda, et komisjon teeb täna otsuse selle kohta, kas loobuda välisriigi kohtuotsuse tunnustamise menetlusest; teisisõnu tehakse ettepanek muuta kohtuotsused kehtivaks kõikjal Euroopa Liidus. See on oluline otsus ja seda uut õigusakti ettepanekut tehes keskendusime esimest korda põhiõiguste austamisele. Me ei teinud lihtsalt majanduslikku analüüsi ega uurinud mõju turule, uurisime ka väärtustele avaldatavat mõju.
Nagu näete, liigume järk-järgult uue poliitika poole ning minu arvates peame omavahel - komisjoni, nõukogu ja parlamendi vahel - tagama, et harta kohaldamist käsitlevast aastaaruandest, mille ma komisjoni nimel esitan ja mida Euroopa Parlament arvustab või mille ta heaks kiidab, saab suur tõehetk ja võimalus asjadele lähem pilk heita. Oluline on näidata ka välismaailmale, oma valijatele, et harta on elus. See ei ole üksnes tekst, vaid ette nähtud praktiliseks ellurakendamiseks. Ja kui seda ellu ei rakendata, ütlevad inimeste valitud esindajad seda kõvasti ja selgelt.
Just selle peame me viima ellu kahe-kolme aasta jooksul enne järgmisi valimisi. Usun, et suudame selle eesmärgi järk-järgult saavutada ning esimese sedasorti katse teeme kevadel. Siis loome traditsiooni Euroopa Parlamendis, nii et kui käsitlete kolmapäeviti või neljapäeviti inimõigusi liidust väljaspool, ei saaks keegi enam kunagi öelda: "Te ei ole enda asjugi korda seadnud". Tehkem seda koos!
Kinga Gál
raportöör. - (HU) Lugupeetud juhataja! Head kolleegid, tänan teid julgustavate ja toetavate sõnade eest. Eriti tahan tänada Viviane Redingit tema avatuse ja koostöö eest, mida oleme nüüd juba mõnda aega teinud, ning selgesõnaliste ja konkreetsete vastuste ja sõnumite eest. Usun, et variraportööride ja parlamendi kolleegide seisukohad on kõik raportis sees ning et jõutud on vastuvõetavatele kompromissidele. Seetõttu ei saa ma võtta vastu muudatusettepanekuid, mis on nüüd uuesti täiskogule esitatud, sest minu arvates on raport oma praegusel kujul sobiv. Tahan juhtida tähelepanu sellele, et üldise põhiõiguste kaitsmise süsteemi puhul ei tohi me nii-öelda last koos pesuveega ära visata. Me peame alati arvestama konkreetsete faktidega ja püüdma täna arutluse all olevad ootused millekski käegakatsutavaks muuta.
Seepärast on mul hea meel, et homsel täiskogu istungil võime kuulda konkreetseid fakte inimkaubanduse vastu võitlemise teemal, kus ohvrikaitse valdkonnas nähakse eriline kaitse ette lapsohvritele. See võetakse nüüd arutluse alla ka seoses kodanikualgatuse vahendi vastuvõtmisega, mille tulemusena võime tõesti kõnelda kodanike Euroopast, sest need Euroopa Liidu kodanikud saavad võimaluse mõjutada seadusandlikku menetlust. Pean aga sümboolseks ka asjaolu, et homme arutame raportit, milles käsitletakse inimõiguste olukorda maailmas, ja võtame selle raporti vastu. On tervitatav, et eesistujariik Ungari seab oma prioriteedid paika samas vaimus ja asetab rõhu kodanikele lähedal seisvale ELile. Tahan siiski kolleegidele meenutada, et eelkõige siin, Euroopa Parlamendis peaksime vältima topeltstandardite kasutamist. Ütlen seda oma kolleegidele, kes aitasid vahest aastaid - siinkohal pöördun oma Ungari sotsialistidest kolleegide poole - kaasa kõige rängematele inimõiguste rikkumistele ning kes arvustavad nüüd alusetute süüdistuste abil teisi üksnes selleks, et võita tagasi valijate usaldus, mille nad just nende inimõiguste rikkumiste tõttu võisid kaotada. Tänan kõiki koostöö ja abi eest.
Michael Cashman
Lugupeetud juhataja! Pean lükkama ümber solvangu, mille Kinga Gál tegi sotsialistide aadressil, öeldes, et nad on inimõigusi rikkunud. Ei saa esitada selliseid väiteid, olemata täiesti konkreetne ja esitamata hädavajalikku faktidel põhinevat tõendusmaterjali.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 149)
Alexander Mirsky
kirjalikult. - Tahan väljendada oma siirast tänu raportöörile Kinga Gálile tema püüdluste eest avada Euroopa Liidus toimuvate inimõiguste rikkumiste probleemi. Kuidas saame me süüdistada või õpetada kedagi EList väljaspool, kui meie enda ühenduses rikutakse korrapäraselt seadust? Seni ei ole ELi liikmesriik Läti rakendanud Euroopa Parlamendi 11. märtsi 2004. aasta resolutsiooni, milles Euroopa Parlament "soovitab Läti ametivõimudel näha ette võimalus lubada pikaajalistest elanikest mittekodanikel osaleda kohaliku omavalitsuse valimistel". 335 000-l (15%) Läti alalisel elanikul puuduvad põhiõigused, kuid see ei valmista kellelegi muret. Euroopa Parlament võib arutada kõikjal mujal, kuid mitte tema enda territooriumil toimuvaid inimõiguste rikkumise juhtumeid. Hääletasin Kinga Gáli ettevõtmise poolt. Pakun oma täielikku toetust ja avaldan 335 000 inimese tänu.
Kristiina Ojuland
kirjalikult. - Tahan kasutada võimalust tänada raportööri sellise olulise küsimuse valgustamise eest. Lissaboni lepingus on määratletud uuesti pädevused ja kohustused mitmes valdkonnas ning nende hulgas on põhiõiguste harta muudetud õiguslikult siduvaks. Euroopa Parlament on toiminud põhiõiguste valvekoerana ja Lissaboni leping on seda fakti tugevdanud. Toetan vägagi ideed Euroopa Parlamendi rolli tõhustamisest seadusandlike ettepanekute ja muudatusettepanekute süsteemse käsituse juures. Kui arvustame inimõiguste rikkumist mujal maailmas, peame sama kontrollivad olema ka Euroopa Liidu piirides asetleidva suhtes. Ei ole mingit põhjust ülemäära rõõmustada, sest liiga sageli oleme saanud teateid liikmesriikides esineva rassismi, ksenofoobia, seksismi ja muude diskrimineerimisvormide kohta. Eesseisev töö on endiselt tohutu, kuid olen enam kui kindel, et pidev töö põhiõiguste kaitsmise nimel ELis aitab meil võitu saavutada.
Csaba Sógor
kirjalikult. - (HU) Euroopa Liit kui riikide ühendus, mis on alati taganud inimõiguste kõrgetasemelise kaitse, tõstab alati häält mujal maailmas toimuvate tõsiste rikkumiste korral. Euroopa Parlament mõistab tavaliselt kiiduväärse ühtsusega hukka tavad, mis väljendavad täielikku hoolimatust inimõiguste universaalsete aluspõhimõtete suhtes, ükskõik kus need esinevad. Palju harvemini vastame samasuguse otsusekindlusega ELi piirides toimuvatele rikkumistele, kuigi see oleks kõige tõhusam viis saata välja sõnum kõikidele maailma riikidele, kes inimõigusi ei austa. Parimad tulemused saavutaksime ühise ELi tasandi tegevusega, väljendades omaenda piirkonnas inimõiguste ja põhivabaduste maksmapaneku osas oma rahulolematust sama kindlalt ja vastuvaidlematult. Väga harva pärime üksteiselt aru nende ideaalide kohta, mis on euroopaliku vaimsuse lahutamatu osa ning mis on tänu põhiõiguste hartale aasta aega õiguslikult siduvad olnud. Juhul kui me nii teemegi, jätame asjakohaste sanktsioonide puudumise tõttu võimetu ja jõuetu mulje. See omakorda mõjutab paratamatult kolmandate riikide kohta tehtava kriitika jõudu ja usaldusväärsust ning välispoliitilisi jõupingutusi, mida teeme inimõiguste ja demokraatia edendamiseks. Ma ei usu, et Euroopa Liit võib neist edaspidi loobuda.
