Riiklike energiatõhususe tegevuskavade järelmeetmed ja esimene hinnang (lühiettekanne)
Juhataja
Juhtisite tähelepanu sellele, et me oleme istungisaali pisut hämaramaks muutnud. Tõenäoliselt on seda tehtud energia säästmiseks.
See on ka asjakohane, sest järgmine päevakorrapunkt on lühiettekanne tööstuse, teadusuuringute ja energeetikakomisjoni nimel András Gyürki koostatud raporti põhjal, mis käsitleb riiklike energiatõhususe tegevuskavade järelmeetmeid ja esimest hinnangut.
András Gyürk
Tänan sõna andmise eest, härra juhataja. Lugupeetud volinik, jaanuarikuisel gaasikriisil oli kindlasti üks kasulik tagajärg. See elavdas igas liikmesriigis energiapoliitikat käsitlevat dialoogi.
Ka siin Euroopa Parlamendis on palju arutatud mitmesuguseid transporditeid, ladustusmahu suurendamist ja tuumaenergia rolli tulevikus. Siiski oleme energiatõhususele pööranud liiga vähe tähelepanu. Mul on eriti hea meel selle üle, et riiklikke energiatõhususe tegevuskavasid käsitlev raport andis võimaluse pühendada mõni nädal antud teema arutamisele.
Energiatõhususe tähtsus seisneb selles, et sellega on võimalik saavutada nähtavaid tulemusi kiiremini kui muude vahenditega. Nagu energeetikavolinik Andris Piebalgs hiljuti märkis, võib väljalülitatud seadmeid käsitlevate ELi meetmetega vähendada ooteolekus tekkivaid kulusid sellises ulatuses, mis võrdub Ungari aastase energiatarbimisega.
Ei ole võimalik liialt rõhutada asjaolu, et energiatõhusus võib lahendada kõik energiapoliitika probleemid. Eelkõige võib see aidata piirata Euroopa sõltuvust kolmandate riikide energiast. Lisaks võib energiatõhusus mõjuda soodsalt Euroopa tööstuse konkurentsivõimele ja vähendada survet meie keskkonnale. Tuletagem meelde, et energiatõhususe parandamisega võib vähendada ka meie kõige kaitsetumas olukorras olevate tarbijate koormust.
Loomulikult on liikmesriikide tingimused, potentsiaal ja õigusloomealased algatused suuresti erinevad. Sellest tulenevalt toetame ELi 2006. aasta direktiivi, milles nähakse liikmesriikidele ette kohustus esitada riiklikes tegevuskavades kokkuvõte kavandatavatest energiatõhususe suurendamise meetmetest.
Käesolevas raportis püüdsime teha eelnimetatud tegevuskavade kohta üldisi järeldusi. Samas oli meie eesmärk määratleda vajalikud sammud seoses tulevaste ELi õigusaktidega. Soovin juhtida teie tähelepanu mõnele eriti olulisele raporti punktile.
Esiteks kutsutakse raportis komisjoni üles võtma jõulisemaid meetmeid riiklike energiatõhususe tegevuskavade koostamisega viivitamise vastu. Seekord tuleb põhjalikult kontrollida, kas kavade kõrval on näha liikmesriikides võetud praktilised meetmed. Mitmete riiklike tegevuskavade suur puudus on see, et nad erinevad oluliselt valitsuse poliitikast.
Teiseks tuleb energiatõhususe suurendamiseks eraldatavaid vahendeid suurendada nii riiklikul kui ka ühenduse tasandil. Finantskriisi tõttu saavad vaid üksikud Euroopa kodanikud lubada endale energiatõhususse investeerimist. Seetõttu tuleb energiatõhusust edendavaid projekte viivitamata laiendada. See toob meid ühenduse järgmise seitsme aasta eelarveni, kus tuleb energiatõhusust veelgi rohkem rõhutada; samuti võivad tegelike tulemuste saavutamisele kaasa aidata maksusoodustused.
Kolmandaks püsib Euroopa Liidus jätkuvalt vajadus energiatõhusust reguleerivate õigusaktide järele. Leian, et Euroopa Komisjoni soovitused on selles valdkonnas näidanud kätte õige suuna. Näiteks ehitiste energiatarbimise kohta kehtestatud rangemad normid võivad tuua kaasa märkimisväärse säästu.
Neljandaks peavad riikide valitsused võtma endale energiatõhususe lahenduste väljatöötamisel juhtrolli. See peaks kajastuma laiaulatuslikes koolituskampaaniates. Tarbijad hakkavad energiatõhususse investeerima vaid juhul, kui nad on täiesti teadlikud kasust, mida nad sellest saavad.
Lõpetuseks soovin teiega jagada veel üht mõtet. Ma leian, et energiatõhususse ei tohi ka majanduslanguse ajal suhtuda kui millessegi teisejärgulisse. Veelgi enam, energiatõhususe programmide abil võib luua Euroopas sadu tuhandeid töökohti. Massiliste koondamiste aastal ei ole see sugugi kõrvaline asjaolu.
Janez Potočnik
komisjoni liige. - Härra juhataja, mul on hea meel, et saan kõnelda käesoleval Euroopa Parlamendi osaistungjärgul, millel käsitletakse muu hulgas komisjoni hinnangut riiklikele energiatõhususe tegevuskavadele, mis esitati 2008. aasta novembris teise strateegilise energiaülevaate paketis ja varasemas, 2008. aasta jaanuari komisjoni teatises.
Komisjoni üksikasjalikum tehniline hinnang riiklikele energiatõhususe tegevuskavadele esitatakse käesoleva aasta kevadel riiklike energiatõhususe tegevuskavade kohta koostatavas komisjoni dokumendis.
Seepärast soovin kasutada juhust ja tänada raportöör Gyürki tehtud töö eest, samuti tööstuse, teadusuuringute ja energeetikakomisjoni väärtuslike arutelude ja selgituste eest.
Viimastel aastatel on komisjon väga selgelt välja öelnud, et energiatõhusus on Euroopa Liidu energiapoliitika esmatähtis küsimus ja väga oluline alus 2020. aasta 2020 vati eesmärgi saavutamiseks ning selles on riiklikel energiatõhususe tegevuskavadel keskne roll. Nagu teate, on energia lõpptarbimise tõhusust ja energiateenuseid käsitlevas direktiivis sätestatud liikmesriikide kohustus esitada tegevuskavad ja näidata, kuidas nad kavatsevad praktikas riiklikke energiatõhususe eesmärke täita.
Esialgne tähtaeg liikmesriikide tegevuskavade esitamiseks oli 30. juuni 2007, kuid nagu teada, jäid paljud liikmesriigid hiljaks. Viimase riikliku energiatõhususe tegevuskava sai komisjon kätte 2008. aasta juunis.
Praeguse seisuga on komisjon lõpetanud eraldi hinnangute andmise ja saatnud hindamistulemuste kohta kõikidele liikmesriikidele kirjad. Seejärel toimus hulk kahepoolseid kohtumisi ja mitme liikmesriigi kinnitusel soovivad nad ise järgmiste kuude jooksul oma riiklikke energiatõhususe tegevuskavasid parandada. Nagu tööstuse, teadusuuringute ja energeetikakomisjoni liikmed on märkinud, on esimesest riiklike energiatõhususe tegevuskavade koostamisest kujunenud tõeliselt kasulik harjutus. Tõepoolest, paljud liikmesriigid koostasid esimest korda laiahaardelise energiasäästu käsitleva tegevuskava. Suur osa neist tunnistas, et nende jaoks oli tegevuskavade koostamiseks vajalik sektoriülene tegevus väga kasulik.
Energiateenuste direktiivi kohaselt on riiklikel energiatõhususe tegevuskavadel vaid piiratud roll. Siiski on komisjon oma 2008. aasta novembri teatises ja teistes hiljutistes avaldustes julgustanud liikmesriike tegevuskavade osatähtsust suurendama.
Komisjon koostab Euroopa Liidu uue energiasäästu tegevuskava, mis tugevdab ja koondab Euroopa Liidu asjakohaseid meetmeid, aidates sellega ELi liikmesriikidel, ettevõtetel ja kodanikel energiat tasuval viisil säästa.
Oma raportis nõudsite komisjonilt tungivalt ettepanekut siduvate energiasäästu eesmärkide kohta. Teatavasti ei ole praegune eesmärk säästa 2020. aastal 20% primaarenergiast kohustuslik. Komisjon leiab siiski, et kliima- ja energiapaketi ning teises strateegilises energiaülevaates sisalduvate ettepanekutega suudame need 20% kokku hoida.
Härra Gyürki raport näitas õigustatult ka seda, et rahalist toetust tuleb suurendada. Energiasäästuga seotud finantsküsimusi on komisjon käsitlenud 26. novembri 2008. aasta Euroopa majanduse elavdamise kavas ja ta on nendega tegelnud ka teiste kooskõlastatud meetmete kaudu, mille eesmärk on luua töökohti, sageli väikestes ja keskmise suurusega ettevõtetes, sest investeeringud energiatõhususse - eelkõige ehitistes - on enamasti seotud väikesemahuliste renoveerimisprojektidega.
Lõpetuseks soovin meelde tuletada, et praeguse komisjoni volituste ajal on Euroopa Liidu juhid energiatõhususe edendamisele tõeliselt palju tähelepanu pööranud. Energiatõhususse ja asjakohastesse uutesse tehnoloogiatesse tehtavate investeeringute suurendamine aitab tagada säästva arengu ja ka varustuskindluse. Energiatõhususe ulatuslik mõju ulatub energiapoliitikast palju kaugemale. See mõjutab positiivselt tervet Euroopa Liidu majandust - tõhususe suurendamine võimaldab luua uusi töökohti, soodustab majanduskasvu ja parandab konkurentsivõimet. Nagu te väga õigesti mainisite, on see just see, mida me peaksime praegusel raskel ja keerulisel ajal tegema.
Juhataja
Päevakorrapunkti käsitlus on lõppenud.
Hääletus toimub neljapäeval, 19. veebruaril 2009.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 142)
Šarūnas Birutis  
On selge, et nafta hinnad langevad, kuid kui praegune majanduskriis on möödas, hakkavad hinnad jälle tõusma. Seetõttu lubage mul teile meenutada, et ELi energiaallikaid ja varustusteid tuleb mitmekesistada, eelkõige selleks, et vähendada negatiivset mõju, mis võib tuleneda tulevastest naftakriisidest.
ELi liikmesriikide, eriti ELi "energiasaarte” sõltuvus imporditavast energiast ja olemasolev infrastruktuur on erinev. Kas me saame rääkida ühtsest energiaturust, kui näiteks Balti riigid, sealhulgas Leedu, on energiasaared? Terav probleem on ka Euroopa suutmatus suhelda energiatarnijatega ühtselt positsioonilt. Paberil loome küll auahnet Euroopa energiapoliitikat, kuid praktikas annab jätkuvalt tooni kahepoolne energiapoliitika. Lugupeetud kolleegid, energiasektori politiseerimine ei aita stabiilsusele kaasa. Me saame olukorda muuta mitmekesisuse ja solidaarsuse kaudu ning me peamegi püüdma seda teha. Me peame tekitama puuduolevad energiaühendused ja looma sedalaadi kriisidele reageerimiseks ELi kooskõlastussüsteemi. On oluline, et energiatarnetest kõige rohkem sõltuvatel liikmesriikidel oleksid piisavad energiavarud. Me ei tohi tegelda ainuüksi lühiajalist varustuskindlust tagavate meetmetega, vaid peame kaaluma ka pikaajalisi väljavaateid. Euroopa omakorda peab mitmekesistama energiaallikaid ja parandama varustuskindlust.
Cristian Silviu Buşoi  
Praegusel ajal, mil meie ees seisavad tõelised katsumused seoses Euroopa Liidu energiavarustusega ja me peame järjekindlamalt astuma samme süsinikdioksiidi heitkoguste vähendamiseks, on energiatõhusus eriti tähtis. Toetan energiatõhususe probleemide lahendamist kooskõlas teiste ELi poliitiliste meetmetega, eelkõige paketiga, mis käsitleb võitlust kliimamuutustega, ning energiaallikate mitmekesistamist.
Olen kindlal veendumusel, et teadus- ja arendustegevust tuleb toetada, sest see võib aidata märkimisväärselt kaasa energiatõhususe suurendamisele. Komisjon ja liikmesriikide valitsused peaksid energiatõhususe suurendamise projekte rohkem toetama, sõltumata sellest, kas kavandatakse investeerimist ühistranspordi energiatõhususe maksimaalseks suurendamiseks, ehitiste soojustamist või muud sellist. Arvan, et riiklikke ressursse tulekski kasutada pigem energiatõhususe suurendamiseks kui energiahinna subsideerimiseks, sest nimetatud projektid aitavad samas ka tarbijaid, kelle olukord energiahindade tõustes halveneb.
Seepärast kutsun liikmesriike üles koostama tõhusaid ja realistlikke tegevuskavasid, et anda kodanikele energiatõhususe kohta võimalikult palju teavet, ning tegema parimate tavade levitamiseks koostööd. Samuti nõuan komisjonilt tungivalt riiklike asutuste toetamist, eelkõige tehnilise abi andmise kaudu.
Daniel Petru Funeriu  
Ehitiste energiatõhusus on eriti suur probleem riikides, kus on hulk kommunismiajastul ehitatud ebakvaliteetseid hooneid.
Soovin kasutada võimalust ning paluda komisjonil näha ette rahastamisvahendid ja tõhus kord selliste hoonete küttesüsteemide remondiks, arvestades eesmärki suurendada ELi energiatõhusust 2020. aastaks 20% võrra.
Iosif Matula  
Energiatõhusus on üks Euroopa Liidu peamisi eesmärke, mille saavutamine tähistab suurt sammu säästva arengu poole. Seetõttu on lisaks liikmesriikide energiatarbimise tõhusamaks muutmise pingutustele vaja kooskõlastatud tegevust ka ühenduse tasandil, sest see võimaldab saavutada paremaid tulemusi.
Üks viis energiatõhusust suurendada on ehitiste soojustamine. Ühe uuringu kohaselt saab ühenduse tasandil vähendada energiakadu ligikaudu 27%, mis tähendab ühtlasi kodanike kanda jäävate kulude vähenemist.
Kohalikele kogukondadele, kes kavandavad elamute küttesüsteemide remonti, valmistab muret ka keeruline kord, mida tuleb järgida. Seega tuleb edaspidi võetavate meetmete puhul kaaluda selle korra lihtsustamist. Energiatõhususe suurendamisel ehitiste soojustamise teel peab arvestama ka ebasoodsas olukorras olevaid ühiskonnarühmi, tugevdades nii Euroopa solidaarsuspõhimõtet.
Anni Podimata  
Riiklike tegevuskavade esimesel hindamisel saadud kogemused näitavad, et ELis ei ole olud tegelikult veel nii küpsed, et võimaldaksid energiatõhususe edendamiseks meetmeid võtta. Üks esimeste riiklike energiatõhususe tegevuskavade nõrku kohti - lisaks sellele, et mõningad liikmesriigid, sealhulgas Kreeka, viivitasid nende esitamisega väga pikalt - on asjaolu, et auahnete kavade kõrval ei ole esitatud selgeid praktilisi ja lisaväärtust loovaid ettepanekuid, vaatamata sellele, et Euroopa Komisjoni poolt hiljuti avaldatud arvud näitavad, et kui saavutataks 20% energiasääst, kasutaks Euroopa Liit umbes 400 miljoni tonni naftaekvivalendi võrra vähem primaarenergiat ja CO2 heitkogused väheneksid ligikaudu 860 miljonit tonni.
Järelikult ei ole täielikult mõistetud energiatõhususe edendamise potentsiaali, eriti praeguse majanduslanguse olukorras. Seetõttu peaks Euroopa Liit käsitlema energiatõhususe küsimusi viivitamata kõigis oma valdkondlikes tegevuskavades koos selgete ettepanekute ja toetusmeetmetega ning suurendama selles vallas antavat ühenduse abi. Pärast kliimamuutuste paketi vastuvõtmist on energiatõhusus muutunud võtmeküsimuseks, mis saab tagada energiajulgeoleku ja kasvuhoonegaaside heitkoguste vähenemise ning kosutada Euroopa majandust.
