3. Burma
Formand
Næste punkt på dagsordenen er fortsættelse af forhandlingen om seks forslag til beslutning om Burmafn.
Zdzisław Zbigniew Podkański
forslagsstiller. - (PL) Hr. formand! Den burmesiske militærjunta har ikke kunnet holde det løfte, som den gav det internationale samfund efter den såkaldte safranrevolution. Situationen for borgerne i landet er heller ikke forbedret. Borgerne gør dog oprør og kræver deres legitime rettigheder. Demokrati og udvikling kan ikke tilintetgøres gennem den brutale undertrykkelse af de omfattende protester i september 2008 eller gennem massefængslinger.
Der skal ske en udvikling i Burma, der er i overensstemmelse med de demokratiske principper, og ytringsfriheden, forsamlings- og mødefriheden, et flerpartisystem og frigivelsen af politiske fanger skal sikres. Burma skal ligeledes skabe et uafhængigt retsvæsen og bekæmpe etnisk udrensning. Burma har brug for hjælp. Der er derfor brug for større engagement fra FN, FN's generalsekretær, Den Internationale Røde Kors Komité, Kommissionen og regeringerne i lande med indflydelse på de burmesiske myndigheder. På vegne af Gruppen Unionen for Nationernes Europa og på vegne af forslagsstillerne vil jeg gerne udtrykke min støtte til denne beslutning, som jeg opfordrer parlamentsmedlemmerne til at stemme for.
Marios Matsakis
forslagsstiller. - (EN) Hr. formand! Dette er Europa-Parlamentets sjette beslutning om Burma på to år. Men det virker som om, den forfærdelige burmesiske militærjunta absolut ikke har taget EU's holdninger til efterretning. I mellemtiden lider den almindelige befolkning i Burma fortsat under undertrykkelse, forfølgelse og fattigdom. Dette er resultatet af en brutal, forældet og skammelig holdning fra det hjerneløse militærregimes side, der styrer dette land. Diktatorerne fortsætter naturligvis med at blive rigere og føre et ødselt liv på bekostning af deres befolknings lidelser.
Det virker som om, beslutninger har begrænset indvirkning på disse militærforbrydere, og efter min mening er hovedårsagen til dette, at lande som Kina, Indien og Rusland fortsat støtter Burma økonomisk og politisk. Efter min opfattelse skal vores fokus nu ikke rettes mod Burma selv, men mod disse andre tre lande. Det skal tydeliggøres for dem, at de bliver nødt til at stoppe deres hjælp til de hjerteløse og tankeløse militærgeneraler i Burma. Ellers vil deres forhold til EU lide alvorligt og uigenkaldeligt skade.
Józef Pinior
forslagsstiller. - (PL) Hr. formand! Burma er nærmest blevet et konstant forhandlingsemne i Parlamentet. Ved hvert Parlamentsmøde i Strasbourg vender vi tilbage til situationen i Burma.
Det kommende ASEM-topmøde udgør en mulighed for EU, der repræsenteres af det franske formandskab, for at tage grundlæggende problemer op til debat med de burmesiske myndigheder. Det første problem er frigivelsen af politiske fanger. Ifølge Amnesty International er der i øjeblikket omkring 2 100 politiske fanger i Burma. Det andet problem er at sætte en stopper for tortur af fanger. Der er en konstant risiko for at blive tortureret i Burma. Det tredje problem er, at den burmesiske hær skal agere professionelt. Hæren skal respektere menneskerettigheder under militære aktioner mod etniske mindretal, i øjeblikket navnlig mod Karen-folket. EU kan ikke tolerere vold og forbrydelser mod menneskeheden.
Endelig skal EU's politikker medføre håndgribelige resultater. Vi bliver nødt til at overveje, om sanktioner har de største konsekvenser for Burmas ledere eller befolkning. Vi bliver nødt til at føre en klog politik. EU skal genoverveje sin sanktionspolitik over for Burma. På den ene side skal vi derfor fastholde, at menneskerettighederne og de demokratiske friheder skal respekteres. På den anden side skal det internationale samfund føre en effektiv politik over for Burma.
Raül Romeva i Rueda
forslagsstiller. - (ES) Hr. formand! Morgendagens ASEM-møde mellem Asien og Europa i Beijing er en god mulighed for de deltagende stats- eller regeringsoverhoveder fra EU for endnu engang at påtale den bekymrende menneskerettighedssituation i Burma.
Som tidligere påtalt i et brev fra Amnesty International ville det absolut være passende for Rådets formand, Nicolas Sarkozy, som medformand for ASEM at udtrykke Europas dybe bekymring over mere end 2 100 politiske fanger og ligeledes kræve deres øjeblikkelige frigivelse.
Den aktuelle militære offensiv mod Karen-folket i landets østlige egne udgør endnu en kilde til bekymring, idet det drejer sig om den største militæroperation i de sidste 10 år. Operationens direkte mål er civilbefolkningen, og den har medført en intern fordrivelse af 150 000 mennesker. I juni 2006 beviste Amnesty International, at denne form for praksis var en forbrydelse mod menneskeheden.
Derudover vil de grundlæggende politiske problemer på opfordring fra bl.a. Burma Campaign Spanien og Burma Campaign International for første gang blive diskuteret under FN's generalsekretærs planlagte besøg i december. Generalsekretæren har allerede ved to lejligheder for nylig besøgt landet efter cyklonen "Nargis" tidligere på året.
Vi har aldrig nogensinde haft så bred enighed blandt europæere og asiater om at forene kræfterne og lægge pres på regimet for at få det til at frigive alle politiske fanger. Det er grunden til, at det møde, der starter i morgen, er så enormt vigtigt.
Det er en skam, at FN i så lang tid har set bort fra og nogle gange troet på regimets løgne. Dette kan ses ved, at der ikke har kunnet konstateres nogen mærkbar fremgang efter 37 besøg af FN udsendinge.
Derfor vil jeg tilslutte mig dem, der opfordrer både de europæiske stats- og regeringsoverhoveder - herunder naturligvis den spanske premierminister José Luis Rodríguez Zapatero - og FN til at vise, at de reelt støtter en forandring i Burma. Det er derfor vigtigt, at de opfordrer til øjeblikkelig frigivelse af fangerne.
Den givne mulighed fra i morgen skal derfor gribes, og stats- og regeringsoverhovederne skal reagere som forventet.
Jeg er overbevist om, at stats- og regeringsoverhovederne, navnlig præsident Sarkozy, vil være situationen voksen, at de vil være særlig opmærksomme på situationens alvor, og at de vil handle derefter. Hvis EU reelt ønsker at være en troværdig politisk medspiller med en udenrigspolitik, der tager udgangspunkt i respekt for og fremme af menneskerettighederne, og ikke ønsker at give det indtryk, at Unionen udelukkende støtter de økonomiske interesser i store virksomheder såsom Total og Chevron, hvilket ofte er tilfældet, så er dette øjeblikket for EU at bevise det. Det er situationer som disse, at vi kan opnå denne troværdighed.
Mange liv anhænger af disse foranstaltninger.
Colm Burke
forslagsstiller. - (EN) Hr. formand! I morgen er det 13-årsdagen for den uretmæssige fængsling af Aung San Suu Kyi, Burmas mest ansete politiske fange. I Parlamentets længe ventede beslutning fordømmes hendes fortsatte fængsling, og der stilles krav om hendes øjeblikkelige frigivelse.
Aung San Suu Kyis seneste femårige husarrest blev i maj forlænget med endnu et år. Artikel 10, litra b, i den burmesiske lov om beskyttelse af staten fra 1975 fastsætter, at en person, der vurderes som en trussel mod statens suverænitet og sikkerhed og folkets fred, kun kan tilbageholdes i højst fem år. Dette betyder, at forlængelsen af fængslingen er ulovlig. Suu Kyi har i mere end 13 af de sidste 19 år været indespærret i sit hjem i Rangoon.
Det er med beklagelse, at jeg kan konstatere, at antallet af politiske fanger i Burma er steget fra 1 300 til over 2 100 siden safranrevolutionen i september 2007. Militærjuntaen har i denne henseende helt klart ikke holdt deres løfter til det internationale samfund.
Selv om frigivelsen af den erfarne journalist og sekretæren for Den Nationale Liga for Demokrati (NLD), U Win Tin, og seks andre ledere var et skridt i den rigtige retning, skal der træffes yderligere foranstaltninger for at frigive burmesiske politiske dissidenter.
Jeg opfordrer FN's generalsekretær til at presse yderligere på for et andet besøg i Burma i december - uanset de herskende vilkår - med henblik på at appellere for frigivelsen af alle politiske fanger og fuldstændig inddragelse af Den Nationale Liga for Demokrati i forberedelserne til valget i 2010.
Endelig opfordrer jeg lederne ved ASEM-topmødet, som starter i morgen i Kina på 13-årsdagen for tilbageholdelsen af Suu Kyi, til at erkende deres ansvar for den herskende undertrykkelse i et af deres nabolande og til at sætte resolut ind og fordømme den burmesiske militærjuntas fortsatte undertrykkelse af politiske dissidenter.
Esko Seppänen
forslagsstiller. - (FI) Hr. formand, hr. kommissær! Burma respekterer ikke menneskerettighederne eller de civile friheder. Som mange har påpeget, er det ikke første gang, vi har vedtaget en beslutning om den manglende ytringsfrihed, tilbageholdelsen af oplysninger, forbuddet mod forsamlingsfriheden, overtrædelsen af helt grundlæggende retsstatsprincipper og forbuddet mod opposition.
Burmas værste fjende er landets egne ledere, som med hjælp fra hæren og ved brug af våben og vold påtvinger folket en statsmonopolistisk kontrol. I juntaens fængsler sidder der det største antal fanger nogensinde. Juntaen modarbejder ligeledes sit eget folk ved at forhindre international nødhjælp i at nå frem til områder ramt af naturkatastrofer. Det internationale samfund er magtesløse vidner til, at Burmas befolkning dør på grund af deres ledere, som er repressive, men ingenting gør.
I vores udtalelse opfordrer vi indtrængende ASEM-staterne til på deres topmøde at udøve pres på juntaen med henblik på frigivelsen af politiske fanger. Ved at insistere på dette er vi naturligvis en smule naive, fordi vi ved, at Burma ikke er det eneste land i området, hvor menneskerettighederne undergraves. Vores gruppe støtter det fælles beslutningsforslag.
Filip Kaczmarek
for PPE-DE-Gruppen. - (PL) Hr. formand, hr. kommissær! Et år efter den brutale undertrykkelse af de buddhistiske munkes protester er det internationale samfund fortsat splittet i forhold til, hvordan der skal reageres over for et af de mest undertrykkende regimer i verden. USA og Europa indfører strengere sanktioner og udtrykker højrøstet deres vrede mod krænkelserne af menneskerettighederne, hvilket vi også gør i Parlamentet i dag. På den anden side afholder Burmas naboer i området, navnlig ASEAN-landene og Kina, Indien og Rusland, sig fra åbent at kritisere det burmesiske regime under påskud af ikke at ville blande sig i landets interne anliggender. Derfor vil jeg udtrykke min tilslutning til hr. Matsakis udtalelse tidligere. Kommissionen skal være mere tydelig og tage dette spørgsmål op på en mere åben vis i diskussionerne med Kina, Rusland og ASEAN-landene.
Et yderligere problem vedrører FN-foranstaltninger, der har vist sig at være fuldstændig ineffektive. Før den sidste generalforsamling forventedes det, at man ville få et gennembrud i Burma-sagen. Et sådant gennembrud er dog ikke sket. Kommissionen og medlemsstaterne skal gribe resolut ind for at sikre, at der gøres mere på internationalt plan vedrørende Burma-problematikken.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
for PSE-Gruppen. - (PL) Hr. formand! Der er gået mindre end fire måneder siden Europa-Parlamentets sidste beslutning om den dramatiske situation i Burma. Militærregimet, der er ved magten, har ikke holdt sine løfter til det internationale samfund efter oprøret sidste år. Hvis situationen i Burma ikke forbedres, er der en risiko for, at FN's generalsekretær vil aflyse sit besøg i december. Antallet af politiske fanger er steget til 2 000. De tilbageholdes under umenneskelige forhold og har ikke adgang til lægehjælp. Aung San Suu Kyi har været tilbageholdt i 17 år. Hun har både modtaget Nobel- og Sakharovprisen. Det burmesiske regime indskrænker stadig de grundlæggende menneskerettigheder og friheder, herunder adgang til uafhængige informationskilder. Karen-mindretallet bliver forfulgt af myndighederne og har søgt tilflugt i Thailand, hvor Karen-folket lever på fattigdomsgrænsen. Det samme gælder for ofre for orkanen. Regimet tillod ikke humanitær bistand i at nå frem til dem, og således udsatte det tusindvis af dets egne borgere for risikoen for at sulte ihjel.
Vi skal kræve af de burmesiske myndigheder, at de ophæver alle restriktioner på levering af humanitær bistand, og at de genopretter de grundlæggende friheder i landet. Der skal gøres en stor indsats for at sikre, at FN's generalsekretærs besøg i Burma bliver gennemført, og at Den Nationale Liga for Demokrati bliver inddraget i forberedelserne til valget i 2010. Kina og Indien skal udøve politisk og økonomisk pres på det burmesiske regime ved at nægte den burmesiske hær støtte. Det internationale samfund skal indføre økonomiske sanktioner og ligeledes fastfryse regeringsmedlemmers og tilknyttede personers aktiver.
Kathy Sinnott
Hr. formand! Burma er et land, der er dybt præget af korruption. I lyset af at der er 2 000 politiske fanger, at myndighederne forhindrer adgangen til frie medier, og at der i stort omfang gøres brug af slaver i industrien, har landets befolkning brug for reel hjælp.
På trods af at FN's udsendinge i løbet af de sidste 20 år har gennemført mere end 37 besøg, og at Parlamentet har vedtaget seks beslutninger, har militærjuntaen ikke gennemført en eneste reform. Jeg er enig med Marios Matsaki i, at det ikke er tilstrækkeligt at rette kritik mod Burma. Vi skal ligeledes rette kritik mod Burmas støtter og væsentligste støtte, nemlig Kina, som er Burmas mest magtfulde økonomiske og militære allierede. Alligevel var det en smilende Nicolas Sarkozy, der repræsenterede Rådet ved denne sommers OL. Lagde han pres på Kinas topledere, som stod ved siden af ham, vedrørende burmeserne, sudaneserne, Tibets befolkning og Kinas egne forfulgte borgere?
Jeg vil ligeledes nævne misbruget af bistandsmidler, som sendes til Burma, fordi vi stadig forsøger at nå ud til Burmas almindelige befolkning. Disse varer gives ofte til den burmesiske regerings yndlinge, der videresælger dem til en højere pris.
Paulo Casaca
(PT) Hr. formand, hr. kommissær! I morgen er 13-årsdagen for den uretmæssige fængsling af den burmesiske leder Aung San Suu Kyi. Dette er således et godt tidspunkt for EU og formanden for Rådet, som er i Beijing ved det asiatisk-europæiske topmøde, for helt formelt at erklære, at situationen i Burma er uacceptabel, at udøve det nødvendige pres på navnlig Kina, som det tidligere er blevet foreslået af en række parlamentsmedlemmer, at følge navnlig USA's eksempel fra 2003 og stoppe importen af tøj, der er produceret under uværdige slavevilkår. Derudover skal der iværksættes sanktioner, som er fuldstændig klare og ensartede. Hvis dette kunne realiseres, vil jeg tro, at vi endelig ville kunne se ændringer i Burmas situation.
Peter Skinner
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne takke kommissæren for at lytte til os. Sammen med kolleger såsom Glenys Kinnock har jeg længe set den dag i møde, hvor beslutninger om menneskerettighederne i Burma og andre steder ikke længere behøver tages op her i Parlamentet, men vi er til stadighed nødt til at vende tilbage til emnet.
Jeg kan kun udtrykke min enighed med de kolleger i Parlamentet, som, når vi ser de forsøg, der gang på gang bliver gjort for at skabe forandring i Burma, ikke ser andet end fiasko. Vi bliver nødt til at udstille de lande, som hjælper og støtter dette korrupte regime gennem handel. Vi har nævnt navnene på en række af disse lande og burde gøre mere på europæisk plan for at sikre, at blottelsen af dem medfører reel forandring. Der er behov for at se forandringer i Burma, der fører til forenings- og forsamlingsfrihed, frigivelse af samvittighedsfanger og fuldstændig overgang til et flerpartidemokrati. Vi har bekæmpet juntaer i Europa. Nu skal verden også bekæmpe juntaen i Burma.
Zbigniew Zaleski
(PL) Hr. formand! Hvis der kun er et enkelt individ, der taler myndighederne imod, vil dette næppe blive hørt. Hvis alle medlemmer af Parlamentet hæver deres stemmer og får tilslutning fra parlamentsmedlemmer i andre lande, vil borgerne i lande med undertrykkelse forstå, at det kan betale sig at fortælle sandheden og modarbejde sådanne regimer. De vil forstå, at deres indsats eventuelt vil føre resultater med sig, og deres moral vil blive styrket. Ikke desto mindre er det ligeledes tilfældet, at der ud over ord er behov for specifikke foranstaltninger for at vise juntaen, at det ikke kan betale sig at fortsætte undertrykkelsen til den bitre ende på grund af konsekvenserne for nationen og for myndighederne selv. Derfor skal der træffes to målrettede foranstaltninger, og disse skal gennemføres fuldt ud. Jeg er overbevist om, at sandheden vil komme frem, og at borgerne, i og med at flere forkynder sandheden i Burma, vil blive stærkere.
Gerard Batten
(EN) Hr. formand! Tidligere på året så vi, at Burmas regering ikke formåede at håndtere konsekvenserne af en naturkatastrofe i landet. I betragtning af de summer, der bliver brugt af militæret på dets egen opretholdelse, og det faste greb, militæret har om det nationale liv, ville man ligeledes forvente, at militæret ville være i stand til at reagere på befolkningens behov i en humanitær krise. Militæret reagerede dog ikke, fordi det ikke har nogen reel funktion ud over at sikre sin egen fremtid og faste greb om magten.
I lyset af det, jeg tidligere har sagt om Congo, spørger jeg mig selv, hvor mange medlemmer af militærjuntaen der mon har bankkonti i vestlige banker og tager på shoppingture til London, Paris og Rom. En direkte vej til at vise støtte til den burmesiske befolkning ville være, at de demokratiske lande nægtede dem adgang til Vesten, indtil menneskerettigheder og demokrati er sikret i Burma.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Hr. formand! Jeg har fulgt denne debat meget intenst og vil gerne henlede opmærksomheden på to idéer. Jeg mener, at Marios Matsakis med rette understregede, at løsningen på problemet i Burma ligger i Moskva og navnlig i Beijing og Delhi. Der skal ikke kun lægges et øget pres på Burma, men ligeledes på de andre lande. For det andet er Jósef Piniors betragtning meget vigtig, og jeg er fuldstændig enig med ham i, at vi skal holde øje med, i hvilken grad presset på Burma og sanktionerne mod Burma påvirker juntaen, og i hvilken grad den almindelige befolkning bliver påvirket heraf. Jeg vil gerne opfordre Kommissionen til at undersøge, hvordan alle disse foranstaltninger vil påvirke juntaens handlinger negativt, og hvordan de vil påvirke befolkningen. For mig at se skal Burma opfordres til på alle mulige måder at åbne op for resten af verden. Først da kan landet slå ind på demokratiets vej.
Marios Matsakis
(EN) Hr. formand! Idet vi nærmer os afslutningen af denne mødeperiodes debat om menneskerettigheder her i Strasbourg, skal det nævnes, at situation begynder at ligne sig selv, idet meget få trofaste og målbevidste kolleger stadig er til stede sammen med Kommissionens repræsentanter - vi er taknemmelige for, at Kommissionen altid har repræsentanter til stede ved disse debatter - men der er naturligvis ingen deltagelse fra repræsentanter fra Rådet. Vi skal alle bare være taknemmelige for, at taget ikke er styrtet ned over os. Lad os håbe, at dette aldrig vil ske!
Andris Piebalgs
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Jeg vil starte med at minde Dem om, at Kommissionens reaktion på cyklonen i maj 2008 var hurtig og kraftig. Vi gav humanitær bistand og fødevarehjælp og gennemførte i samarbejde med EU-medlemsstaterne mekanismen til civilbeskyttelse.
Vi glæder os over ASEAN's aktive rolle i koordineringen af de internationale bestræbelser. Kommissionen finansierede størstedelen af behovsvurderingen, der blev gennemført i samarbejde mellem ASEAN, FN og regeringen. Den humanitære nødhjælp er ikke forbi, men vi vil nu ligeledes se på genopbygningsforanstaltninger. Det mest bemærkelsesværdige under denne periode har været den solidaritet, der er blevet udvist blandt borgere, lokale ngo'er og Myanmar Røde Kors. Dette viser med tydelighed, at det ikke er en mulighed at give op i forhold til civilsamfundet.
Følgende problemer skal tages op:
For det første skal vi reducere den burmesiske befolknings isolation. Civilsamfundet skal styrkes. Kommissionen er medvært for en konference om civilsamfundets rolle i Myanmar i Bruxelles, som finder sted den 29. oktober.
For det andet skal vi holde alle kommunikationskanaler med regeringen åbne. Ved ASEM-topmødet, som finder sted i Beijing den 26. oktober, forventes kommissionsformand Barroso at tage ordet. Derudover har Kommissionen oprettet arbejdsforbindelser til fagministerierne inden for sundhed, uddannelse og indkomstmuligheder.
For det tredje skal vi bevare og styrke FN's rolle som drivkraft. Der findes ikke noget alternativ til FN's generalsekretærs og FN's særlige rådgivers, Ibrahim Gambari, mellemkomst. Kommissionen støtter på det kraftigste indsatsen fra FN's særlige rapportør for menneskerettigheder i Myanmar, Tomás Ojea Quintana.
National genforening kræver også omfattende dialog. Denne kan ikke finde sted, når de politiske parter er fængslede eller i husarrest. Vi opfordrer fortsat til at frigive alle dem, der bliver tilbageholdt af politiske grunde. Kommissionen støtter ligeledes Den Internationale Arbejdsorganisations, ILO, indsats for at afskaffe tvangsarbejde, der bliver brugt til militære og infrastrukturmæssige programmer.
Kommissionen gør brug af alle sine kanaler for at udtrykke bekymring over tvangsarbejde og manglende respekt for de grundlæggende friheder. Myanmars befolkning fortjener vores opmærksomhed og hjælp, og Kommissionen vil fortsat gøre, hvad der står i dens magt.
Formand
Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Sebastian Valentin Bodu  
Europa-Parlamentet skal stå sammen i fordømmelsen af forbrydelser mod menneskeheden i Myanmar, hvor situationen har udviklet sig på tragisk vis. Respekterede ikkestatslige organisationer angiver, at omkring 70 000 civile i et forsøg på at flygte fra militærjuntaens systematiske krænkelser er blevet tvunget til at forlade deres hjem i løbet af de sidste seks måneder.
Myanmar har været et militærdiktatur i ca. 50 år, og vi fordømmer, at landets befolkning i det sidste halve århundrede ikke har kunnet føre et almindeligt liv.
I lyset af graden af forfølgelse, tortur, straffearbejde, beslaglæggelse af landområder og begrænsninger af den frie bevægelighed i Myanmar kan myndighederne sagtens anklages for forbrydelser mod menneskeheden.
Som medlem af EU, en institution, som respekterer menneskerettighederne som sit grundlæggende princip, mener jeg, at det er nødvendigt at gøre myndighederne i Myanmar officielt opmærksom på, at respekt for menneskerettigheder er grundlæggende for et lands økonomiske velstand. Frigivelsen af de politiske fanger i Myanmar begyndende med modtageren af Nobels fredspris, Aung San Suu Kyi, ville være en meget symbolsk handling fra landets myndigheders side. Dette ville vise, at de er åbne for en international dialog og ikke agter at blive fuldstændig isoleret fra resten af verden.
Jules Maaten  
skriftlig. - (NL) Ved det kommende ASEM-topmøde den 24. oktober 2008 i Beijing vil den burmesiske oppositionsleder og modtager af Nobels fredspris Aung San Suu Kyi have været holdt fanget i nøjagtig 13 år. FN's generalsekretær Ban Ki-Moon har meddelt, at han agter at besøge Burma i december, men har oplyst, at dette besøg udelukkende vil finde sted, hvis der sker alvorlige fremskridt med hensyn til den politiske situation og menneskerettighedssituationen i Burma. Hvis dette ikke sker, vil han blive nødsaget til at udsætte sit besøg. Det kommende ASEM-topmøde er en perfekt mulighed for at lægge et kraftigt pres på Burma med henblik på at få landet til omgående at opfylde FN's krav og således fremskynde Ban Ki-Moons besøg.
