Det kommende EU-USA-topmøde og Det Transatlantiske Økonomiske Råd - Databeskyttelsesaftale mellem EU og USA (forhandling) 
Formanden
Det næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende:
Redegørelser fra Rådet og Kommissionen om det kommende EU-USA-topmøde og Det Transatlantiske Økonomiske Råd og
Redegørelser fra Rådet og Kommissionen om databeskyttelsesaftalen mellem EU og USA.
Stefaan De Clerck
Hr. formand, fru Reding, hr. kommissær, mine damer og herrer! Som bekendt har forhandlingen om samarbejdet mellem USA og EU nu kørt i nogen tid, og vi modtog navnlig et forslag fra Kommissionen den 28. maj 2010, hvori der blev anmodet om godkendelse af indledningen af forhandlingerne om en aftale mellem EU og USA om beskyttelse af personoplysninger, som er et emne, der tidligere er blevet drøftet adskillige gange, herunder her i Parlamentet.
Samtidig har Kommissionen handlet på baggrund af arbejdet i EU-USA-Kontaktgruppen på Højt Plan om Databeskyttelse og Informationsdeling, der udarbejdede en rapport i 2008, som Parlamentet også havde adgang til. Den databeskyttelse, der drøftes i denne rapport, er naturligvis et emne af afgørende betydning for Europa. Den er en grundlæggende frihedsrettighed, der er knæsat i traktatens artikel 16, og som formandskabet tillægger særlig stor betydning. Formandskabet støtter derfor alle initiativer, der har til formål at forbedre databeskyttelsen i transatlantiske forbindelser og sikre et passende beskyttelsesniveau.
I denne aftale skulle der tages højde for de databeskyttelsesprincipper, der er fastlagt i forskellige dokumenter, nemlig EU's charter om grundlæggende frihedsrettigheder, databeskyttelsesdirektivet fra 1995 og rammeafgørelsen fra 2008. Jeg sagde, at vi bliver nødt til at komme op på et passende databeskyttelsesniveau, og dette skal fortolkes således, at det ikke til enhver tid er ensbetydende med et tilsvarende eller identisk niveau.
Der skal være et højt og passende beskyttelsesniveau for individets rettigheder, men måden, hvorpå disse frihedsrettigheder sikres, kan være forskellig landene imellem. Hver enkelt ordning har sit særpræg, herunder for så vidt angår databeskyttelse, og dette må ikke udgøre et grundlæggende problem. Det, der imidlertid er vigtigt, er, at vi kan sikre, at de borgerrettigheder, der bliver nedfældet i den fremtidige aftale, kan håndhæves, og at de kan håndhæves i forhold til alle de berørte parter.
Hvordan vil USA og EU konkret sikre, at disse rettigheder kan håndhæves? De enkelte parter skal selv træffe beslutning herom. Efter vores mening kan en international aftale også gennemføres på forskellige måder, ligesom de enkelte medlemsstater kan gennemføre et EU-direktiv på forskellige måder. Det, som under alle omstændigheder dog er vigtigt for alle, er slutresultatet, nemlig fastsættelsen af rettigheder, der kan håndhæves i forhold til de berørte parter på begge sider af Atlanterhavet.
Da Rådet er enigt i Parlamentets bekymringer i denne henseende, vil vi i beslutningen om godkendelse af indledningen af forhandlingerne anmode Kommissionen om at fremsende en rapport til Rådet under disse forhandlinger, som især skal omhandle det konkrete spørgsmål om, hvordan man konkret vil sikre, at rettighederne i aftalen kan håndhæves.
Tidligere er der allerede blevet indgået sektoraftaler med særlige databeskyttelsesordninger, som var forskellige fra sektor til sektor, og på nuværende tidspunkt udgør de forskellige bestemmelser i disse ordninger en form for gordisk knude, der virkelig volder de politifolk, der er ansvarlige for at anvende databeskyttelsesbestemmelserne, store problemer, når de skal udføre deres arbejde. Forhandlingerne om disse særlige aftaler er underlagt et kraftigt tidspres. Dette gjaldt for aftalen om passagerlister (PNR) og for programmet til sporing af finansiering af terrorisme (TFTP), og De er bekendt med disse drøftelser. Når det således gælder den kommende, omfattende databeskyttelsesaftale, hvori databeskyttelsesprincipperne skal knæsættes, skal vi forsøge at styre uden om nødvendigheden af at forhandle nye sektoraftaler om og om igen.
På den anden side skal vi også være realistiske og forstå, at en enkelt omfattende aftale med USA om databeskyttelse aldrig vil kunne fjerne alle eventuelle problemer, der måtte opstå fremover. Vi skal derfor være opmærksomme på, at det efterfølgende stadig er muligt at indgå supplerende særlige aftaler.
Der skal således indgås det, der kaldes en "paraplyaftale", som omfatter grundlæggende frihedsrettigheder, men som ikke i sig selv udgør et grundlag for dataoverførsler. Der skal overføres data på grundlag af andre eksisterende eller fremtidige særlige aftaler.
Afslutningsvis ønsker jeg derfor at fremhæve, at formandskabet bestræber sig på at behandle forhandlingsmandatet vedrørende denne omfattende aftale samtidig med de tre mandater til PNR-aftalerne med Australien, Canada og USA, og at vi meget gerne vil drøfte emnet på Rådets kommende møde den 2. og 3. december.
Karel De Gucht
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Fru Baroness Ashton havde ikke mulighed for at være til stede i dag, så jeg vil tale om både EU-USA-topmødet og Det Transatlantiske Økonomiske Råd, der ofte kaldes TEC. Som De ved, afholdes topmødet i Lissabon den 20. november og skal afspejle merværdien i partnerskabet mellem EU og USA samt den fortsatte relevans heraf i det 21. århundrede.
Lad mig benytte lejligheden til at bifalde Parlamentets aktive bidrag til forbindelserne mellem EU og USA og oplyse medlemmerne om vores målsætninger for mødet. EU og USA lider stadig under eftervirkningerne af den økonomiske krise. Drøftelserne på topmødet vil derfor være fokuseret på økonomi og arbejdspladser.
Vi vil indlede mødet med at vurdere de relevante resultater af G20-topmødet og vil drøfte vores respektive bidrag til en bæredygtig og afbalanceret global genopretning. Vi ønsker ligeledes, at det på topmødet skal understreges, at det er nødvendigt at indgå en ambitiøs, omfattende og afbalanceret aftale i WTO om Doha-udviklingsdagsordenen. Vi vil erklære vores fælles hensigt med hensyn til at modstå protektionisme i ind- og udland. Vi vil fokusere på at opnå større økonomiske fordele i forbindelse med den transatlantiske økonomi. Med hensyn til Det Transatlantiske Økonomiske Råd glæder jeg mig meget over de idéer, De har givet udtryk for i beslutningsforslaget.
Jeg ønsker særlig at fremhæve tre elementer, nemlig betydningen af at styrke de strategiske aspekter i Det Transatlantiske Økonomiske Råd, nødvendigheden af, at TEC støtter og fremmer et samarbejde inden for alle områder, der berører lovgivningsmiljøet for virksomheder og forbrugere i EU og USA, samt lovgivernes afgørende rolle som vogtere og aktører i forbindelse med konvergensen af vores strategier.
Lad mig fortælle om nogle af mine egne synspunkter vedrørende forbindelserne mellem EU og USA, og hvorfor jeg mener, at TEC er vigtigt. EU og USA er verdens mest integrerede økonomier. Vi er hinandens største handels- og investeringspartnere, vi har et fælles værdigrundlag og ansvar med hensyn til håndteringen af de globale udfordringer inden for en lang række områder, det være sig innovation eller miljømæssige udfordringer, energiforsyningssikkerhed eller adgang til råstoffer. Selv om vores respektive tilgange til økonomiske og lovgivningsmæssige spørgsmål er forskellige, illustrerer forbrugersikkerheden og databeskyttelsen dette.
Det, der trøster mig, er vores dokumenterede evne til at samarbejde, når tingene spidser til. Vi forenede vores kræfter særdeles effektivt i forbindelse med bekæmpelsen af den økonomiske og finansielle krise, og vores fælles løfte på G20-mødet og i WTO har bidraget til at afværge protektionistiske tiltag. I dag, to år senere, bevæger EU og USA sig nu ind i den næste fase, nemlig fremme af intelligent og bæredygtig vækst og arbejdspladser, samtidig med, at vi står over for alvorlige udfordringer og øget konkurrence fra vækstøkonomier.
Spørgsmålet er, hvordan et øget samarbejde med USA kan hjælpe os med at nå dette mål? Efter min mening bliver både EU og USA nødt til at gentænke og sandsynligvis omdefinere det transatlantiske partnerskab for at tilpasse sig den nye situation. Vi er nødt til at spørge os selv nu, hvordan den transatlantiske markedsplads skal se ud i 2020. Vil EU og USA være førende inden for innovative teknologier, som kan ændre samfundet, som f.eks. elbiler og smart grids? Vil de få heldet med sig i deres fælles bestræbelser på at fremme åbne IKT-netværk og gennemsigtig lovgivning? Vil vores SMV'er opleve fremgang og få adgang til nye markeder gennem beskyttelse af deres ophavsrettigheder? Vil forbrugerne drage fordel af informationsudvekslinger mellem USA og EU vedrørende farlige produkter? Hvordan skal vi håndtere sikkerhedstrusler og terror? Gennem en ensidig, aktiv indsats eller ved at sætte vores lid til mere effektive, indbyrdes aftalte løsninger til fremme af sikker handel? Hvordan skal vi imødegå de økonomiske udfordringer, hvor afsenderen er vækstøkonomierne, inden for områder, som omfatter ophavsrettigheder, adgang til råstoffer eller subsidiering af indenlandske industrivirksomheder? Relanceringen af TEC er et forsøg på at udvikle denne strategiske forbindelse.
Min modpart, den amerikanske medformand for TEC, Michael Froman, og jeg er blevet enige om at sætte en ny kurs. Vi ønsker, at TEC skal være den væsentligste politiske platform for drøftelserne af økonomiske emner, strategiske emner, herunder spørgsmål vedrørende tredjelande, og lovgivningsspørgsmål. I forbindelse med rådgivningen af Kommissionen og de amerikanske myndigheder er lovgiverne, virksomhederne og forbrugerne kommet med yderst vigtige idéer og forslag til mulige transatlantiske løsninger på eksisterende og mulige problemer, og det skal de blive ved med.
Det næste TEC-møde afholdes den 17. december i Washington. På mødet skal der fokuseres på tre hovedemner, nemlig innovation og ny teknologi, opbygning af den transatlantiske markedsplads og opbygning af strategierne for mere miljøvenlige økonomier.
Med hensyn til energipolitikken afholder EU-USA-Energirådet et møde om aftenen i forbindelse med topmødet. Det vil fortsætte sit arbejde med at udvikle rammerne for fælles løsninger på spørgsmålet om energiforsyningssikkerhed. Det er vores hensigt, at topmødet skal anmode Energirådet om at intensivere EU-USA-samarbejdet om udviklingen og iværksættelsen af miljøvenlige teknologier og fremme udvekslingen af forskere, således at disse frit kan deltage i hinandens energiforskningsprogrammer. Dette arbejde understøtter såvel vores indsats med hensyn til klimaændringerne som oprettelsen af nye arbejdspladser.
Vi er opmærksomme på, at borgerne er meget bekymrede over virkningerne af de globale klimaændringer. På topmødet vil vi lægge pres på USA med hensyn til nødvendigheden af, at der på Cancún-konferencen tages betydelige skridt i retning af en omfattende global ramme for håndteringen af klimaændringerne.
Inden for udviklingsområdet er EU og USA verdens førende donorer af bistand. På samme måde som vi gør en indsats for at gennemføre milleniumudviklingsmålene vedrørende fødevaresikkerhed og bistå de fattigste lande med at tilpasse sig klimaændringerne, bliver vi nødt til at samarbejde tæt om samordningen af vores indsats i modtagerlandene, for derigennem at maksimere effektiviteten og virkningerne af vores bistand og undgå overlapninger af indsats.
Med hensyn til sikkerhed bliver vi nødt til at sikre, at der er en god balance mellem de grundlæggende frihedsrettigheder og borgernes sikkerhed i alt vores arbejde, idet vi anerkender, at disse to aspekter supplerer hinanden og er indbyrdes forstærkende. Jeg ved, at Viviane Reding senere i dag vil drøfte dette vigtige emne, herunder aftalen om passagerlisteoplysninger, med Parlamentet. EU og USA skal ligeledes udvide samarbejde med henblik på at håndtere nye trusler mod de globale netværk, som f.eks. cybereffekter og cyberkriminalitet.
Endelig vil vi på den udenrigspolitiske scene lægge vægt på vores fælles strategier og maksimere vores indflydelse. Vi skal støtte fredsprocessen i Mellemøsten med henblik på at opnå en rammeaftale mellem Israel og Den Palæstinensiske Myndighed inden for et år. Med hensyn til Iran har EU gjort sit arbejde med at indføre strengere sanktioner sideløbende med sin kraftige indsats for at engagere sig i Iran.
Overordnet set vil topmødet komme til at dække en række emner, der er centrale for den transatlantiske forbindelse. Jeg ser frem til de forhandlinger, der nu vil følge.
Viviane Reding
næstformand i Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Den 26. maj henstillede Kommissionen, at Rådet skulle godkende forhandlinger om EU-USA-databeskyttelsesaftalen og fremsendte et udkast til retningslinjer for forhandlingerne. Denne henstilling til et mandat drøftes nu i Rådet. Jeg ved, at Parlamentet er enigt med mig i, at dette er en enestående mulighed. En mulighed for at opnå et højt beskyttelsesniveau for personlige oplysninger, samtidig med at der tilføres vores transatlantiske partnerskab en ny dynamik.
Udveksling af relevante oplysninger er et afgørende element i et effektivt samarbejde med hensyn til bekæmpelsen af kriminalitet, ikke blot inden for EU's grænser, men ligeledes i USA. Sikkerhedspartnerskabet mellem EU og USA er meget vigtigt. Det er uundværligt, og derfor skal vi give det mulighed for at fungere.
Tidligere har beskyttelsen af personoplysninger været et tilbagevendende spørgsmål. Hver gang udvekslingen af oplysninger på tværs af Atlanterhavet til retshåndhævende formål er blevet drøftet, er spørgsmålet blevet bragt på bane igen. Det er vores opfattelse, at en aftale kan lette forhandlingerne om specifikke fremtidige aftaler, der omfatter udveksling af personoplysninger. En sådan aftale vil ligeledes give os mulighed for at have det samme udgangspunkt og finde tilfredsstillende løsninger med henblik på et fremtidigt samarbejde.
Lad mig gøre det helt klart. Vi har brug for en generel aftale, som udgør en sammenhængende og juridisk bindende ramme for beskyttelsen af personoplysningerne og håndhævelsen af individets rettigheder. Vi ved også, at der for øjeblikket er mange konkrete aftaler om dataudveksling mellem USA og medlemsstaterne og mellem USA og EU. Alle disse aftaler indeholder deres egne ad hoc-regler for databeskyttelse. Dette er ensbetydende med et sammensurium af forskellige beskyttelsesforanstaltninger og bestemmelser om behandling af personoplysninger. Vi står således med en løsning, der er langt fra tilfredsstillende, og som næppe er forsvarlig, da vi har at gøre med en grundlæggende rettighed, og retten til databeskyttelse er en grundlæggende rettighed.
Med Parlamentets støtte er jeg fast besluttet på at sætte en stopper for denne fremgangsmåde med enkeltstående foranstaltninger og at indlede forhandlinger med henblik på at opnå en paraplyaftale, der:
indeholder et sammenhængende og harmoniseret sæt databeskyttelsesstandarder og omfatter grundlæggende principper, som f.eks. proportionalitetsprincippet, minimering af data, mininimumtilbageholdelsesperioder og formålsbegrænsning,
finder anvendelse på alle fremtidige og nuværende aftaler, der omhandler informationsudveksling med retshåndhævende formål,
indeholder alle de nødvendige databeskyttelsesstandarder i overensstemmelse med Unionens databeskyttelsesbestemmelser og omfatter forslag om rettigheder, som kan håndhæves af individer, klageadgang ved de administrative myndigheder og domstolene eller et forbud mod forskelsbehandling,
sikrer en effektiv anvendelse af databeskyttelsesstandarder og uafhængige offentlige myndigheders styring heraf.
Efter min mening forventer både borgerne og erhvervslivet et fælles sæt juridisk bindende databeskyttelsesstandarder, som herefter vil blive anvendt ensartet i hele Unionen samt i det transatlantiske samarbejde i forbindelse med retshåndhævelse. Jeg mener også, at vi bliver nødt til at være ambitiøse.
Jeg er fast besluttet på at efterstræbe mine mål, og jeg er sikker på, at jeg kan regne med Parlamentets støtte for at opnå en god aftale med USA, nemlig en aftale, der vil sikre et højt databeskyttelsesniveau for alle individer og gøre det muligt for os at tilstræbe det nødvendige og vigtige samarbejde med USA med henblik på at forebygge terrorisme og organiseret kriminalitet.
Elmar Brok
Hr. formand, hr. De Clerck, fru Reding, hr. De Gucht, mine damer og herrer! Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) støtter det fælles forslag til beslutning og ønsker at takke de tidligere talere.
Inden EU-USA-topmødet og nu, hvor G20-topmødet finder sted, bliver vi nødt til at forstå, at kun en fælles løsning fra EU har en chance for at blive gennemført på verdensplan i forbindelse med mange spørgsmål, og ikke kun dem af økonomisk art, men ligeledes i spørgsmål vedrørende fred og miljøbeskyttelse. Derfor ønsker vi et tættere samarbejde her, og Parlamentet bestræber sig også på at opnå dette med det nye flertal i den amerikanske Kongres, der spiller en stor rolle i denne forbindelse. Hr. De Gucht er blevet klar over dette i forbindelse med Det Transatlantiske Økonomiske Råd (TEC), fru Reding er blevet klar over det i forbindelse med databeskyttelse, og vi så også i forbindelse med SWIFT, at parlamenterne spiller en vigtig rolle i forbindelse med gennemførelsen heraf. Sammen har Europa og USA, der stadig tegner sig for 60 % af verdens bruttonationalprodukt, en chance for at fastlægge sådanne standarder og finde en positiv løsning på de udfordringer, der udgøres af terrorisme, spørgsmål vedrørende Iran og Mellemøsten, klimaændringer og mange andre emner. Vi bliver nødt til at gøre en passende indsats i denne henseende.
Jeg håber derfor, at vi kan gøre fremskridt inden for disse generelle politiske emneområder, og at der vil blive gjort fremskridt i TEC, som hr. De Gucht har pustet nyt liv i. Jeg håber, at det oprindelige mål kan blive gennemført der, således at vi kan fjerne handelsbarrierer og nå frem til et transatlantisk marked, hvilket kunne generere meget vækst for EU, samtidig med at vi undgår unødvendige omkostninger. Vi håber også, at vi kan gøre fremskridt med hensyn til spørgsmål vedrørende grundlæggende rettigheder, databeskyttelse og tilsvarende emner, fru Reding. Det er nødvendigt at sikre databeskyttelse, men af en lang række årsager bliver vi også nødt til at udveksle data. Det er derfor en rigtig god idé, at vi forsøger at nå til enighed om fælles standarder inden for dette område på trods af vores forskellige juridiske tilgange.
Jeg tillader mig at fremsætte endnu en bemærkning, som denne gang omhandler spørgsmål vedrørende finansmarkederne. Det skal naturligvis siges, at selv om der er blevet vedtaget lovgivning, som skal sikre, at begivenhederne for to år siden ikke kan gentages, har den amerikanske nationalbank nu f.eks. besluttet at sende 600 millioner USD i omløb uden forudgående høring, hvilket indebærer, at der naturligvis er opstået frygt for inflation og andre ting, og handlingen har også skabt nogen turbulens i den globale økonomi. Det vil ikke hjælpe os, hvis kurserne ikke udvikler sig korrekt i forhold til hinanden.
Hannes Swoboda
Hr. formand! Jeg ønsker at rette en meget varm tak til Rådet og Kommissionen for deres indledende bemærkninger. Jeg vil især hæfte mig ved det, som hr. De Gucht sagde, da det skal bemærkes, at USA har gennemgået en forandring siden den 2. november. Det skal ikke forstås på den måde, at samarbejdet med USA var perfekt før, men vi kan frygte, at det nu bliver endnu vanskeligere.
De nævnte protektionisme, hr. De Gucht. Jeg mener, at vi skal samarbejde om at bekæmpe protektionisme. Protektionisme kan være en løsning for et eller andet område på kort sigt, men overordnet set er det ikke en løsning, da resultatet er konkurrerende protektionisme, der så afgjort ikke er i vores interesse. De nævnte energiområdet. I dag har Kommissionen offentliggjort et dokument om energi, nemlig Energi 2020. Selv om jeg kan kritisere nogle aspekter af dette dokument, er tanken bag det på rette vej. Jeg kan imidlertid ikke forestille mig, at USA vil offentliggøre et tilsvarende dokument med tilsvarende retningslinjer. Dette område bliver meget vanskeligt, og især efter den 2. november. De nævnte ligeledes elbiler og spørgsmålet om udvikling af smart grids i samarbejde med USA, og disse forsøg skal vi bestemt gøre. Samtidig bliver vi imidlertid nødt til at fortælle USA, at vi også har andre partnere. Vi kan også forsøge at udvikle tilsvarende tiltag med Kina, Brasilien eller andre lande. Vi er nødt til at give USA et indtryk af, at vi ikke nødvendigvis er afhængige af dem. Vi vil gerne gennemføre tingene med dem, men de er ikke vores eneste partner, særlig ikke når det drejer sig om klimaændringerne. Lad os huske på USA's adfærd og præsident Obamas manglende handleevne, som skyldtes, at lovgivningen endnu ikke var blevet vedtaget. Med det nuværende flertal i Kongressen er lovgivningen ikke engang planlagt, og vi må derfor antage, at tingene bliver langt vanskeligere, medmindre det lykkes os at gøre fremskridt inden for disse områder med lande som Kina, Indien eller Brasilien. Vi bliver nødt til at anerkende dette klart.
Min reaktion på hr. Broks bemærkninger er, at der oprindelig var en stor forskel, men at forskellen nu er mindre. Vi er helt enige i, at det absolut er rigtigt og af afgørende betydning, at USA vender tilbage til at bringe balance i sit budget. Det har jeg intet imod, tværtimod. Det er godt, hvis USA forsøger at skabe nye arbejdspladser igen. Det er godt for USA, og det er godt for os. Det bliver imidlertid nødt til at blive gjort på en koordineret måde. Amerikanerne er derfor nødt til at vænne sig til at acceptere et øget globalt samarbejde inden for dette område også, og særlig et samarbejde med Europa.
Sarah Ludford
for ALDE-Gruppen. - (EN) Hr. formand! De transatlantiske forbindelser er de vigtigste. Ikke blot tegner vi os fortsat for halvdelen af den globale økonomi, men vores demokratier er også drivkræfterne bag opretholdelsen af menneskerettighederne og retsstatsprincippet. Nogle gange virker det imidlertid, som om vi enten tager hinanden for givet eller lader vores familieskærmydsler skygge for vores altovervejende fælles interesser.
Derfor insisteres der i vores fælles beslutning på betydningen af et strategisk partnerskab, hvori der lægges vægt på samordning og samarbejde i forbindelse med håndteringen af de globale udfordringer og regionale problemstillinger, og hvori lovgiverne er fuldgyldige og seriøse medspillere. Dette strategiske partnerskab skal bygge på økonomisk og politisk frihed.
Jeg glæder mig over, at medlemmerne gentager vores stadige krav om en målsætning om et frit transatlantisk marked inden 2015. Dette indebærer, at vi skal spore vores ambitioner ind på en fjernelse af handels- og lovgivningsmæssige barrierer. En meget stor og voksende del af de transatlantiske forbindelser omhandler spørgsmål vedrørende domstolene, retshåndhævelse og menneskerettigheder. Det plejede at være ad hoc, men nu er det virkelig et af de centrale elementer. Jo mere vi forankrer vores partnerskab i en indbyrdes respekt for vores fælles værdier, jo stærkere kan vi handle med henblik på at lade disse værdier genlyde i verden generelt.
I denne forbindelse sammenfatter forhenværende præsident George Bushs fornyede retfærdiggørelse af water boarding, altså fingeret drukning, som uomtvisteligt udgør tortur, alt, der gik galt i de katastrofale otte år, som hans præsidentperiode varede, og som gjorde den vestlige verden til både et mindre frit og et mindre sikkert sted. Det er et krav, at den udbredte dokumentation, der er ved at dukke frem om britiske og amerikanske soldaters tydelige mishandling af irakiske fanger, skal gøres til genstand for en undersøgelse på højeste plan, herunder på det kommende topmøde og i uafhængige undersøgelser.
Fru næstformand Redings indlæg om databeskyttelsesaftalen glædede mig meget. Det er virkelig af afgørende betydning, at denne såkaldte "paraplyaftale" bliver indgået, da vi for øjeblikket udfører brandslukning i forbindelse med hver enkelt dataudvekslingsaftale. Hvis der blot forelå en aftale, altså en ramme, inden for hvilken vi kunne behandle de enkelte anmodninger om dataudveksling, ville dette være utrolig værdifuldt, fordi en så stor del af vores opmærksomhed og genvordigheder har omhandlet dette punkt. Målet helliger den store indsats, dette kræver.
Reinhard Bütikofer
Hr. formand, mine damer og herrer! Valget den 2. november er et relativ betydningsfuldt vendepunkt i nyere amerikansk historie, og man får indtryk af, at USA nu er stoppet op for at få pusten igen. I denne situation er det desto mere vigtigt at sende et signal om vores pålidelige samarbejde og at fastlægge tydelige prioriteringer for vores fremtidige samarbejde.
Jeg takker hr. De Gucht for at have taget punktet om Det Transatlantiske Økonomiske Råd (TEC) op i sine indledende bemærkninger og for det, De sagde om dette emne. Vi bliver nødt til at puste nyt liv i TEC. Indtil videre har TEC gjort meget lidt, men vi har stadig lov at håbe. Jeg er også enig i og støtter de to aspekter, som kommissæren nævnte, dvs. både det bilaterale samarbejde med henblik på en standardisering og regulering af teknologier med lav CO2-udledning, som f.eks., men ikke udelukkende, det strategiske aspekt. Vi håber, at dette er et skridt fremad.
Det er beklageligt, at klimapolitikken ikke vil blive drøftet på det halvanden time lange møde i Portugal. Ikke desto mindre er det vigtigt, at vores repræsentanter, hr. formand Barroso og hr. formand Van Rompuy, gør det klart på mødet, at Europa ikke vil holde sig tilbage eller trækkes ned som følge af dette. Fokuseringen på udviklingspolitikken er et godt element, og fra et europæisk synspunkt ville det ligeledes være godt, hvis vi kunne søge at opnå ikke blot ethvert samarbejde, men derimod et kvalificeret samarbejde, ved at fremhæve årtusindudviklingsmålene og klimapolitikken.
I lyset af det forhold, at formandskabet nu er blevet svækket, og at der er nye isolationistiske tendenser i USA, vil det afslutningsvis være vigtigt, at Europa uafhængigt tager initiativet på internationalt plan, som f.eks. i Mellemøsten, for så vidt angår palæstinenserne, Syrien eller Libanon. Vi bør gøre det helt klart for USA, at vi er indstillet på at gøre dette, og at vi ønsker at påtage os dette ansvar.
Timothy Kirkhope
Hr. formand! Intet bilateralt forhold er vigtigere for os end forholdet med USA. Vi står over for et usikkert århundrede, der vil være kendetegnet ved et grundlæggende skift i den globale økonomiske magtbalance væk fra de liberale demokratier i Europa og Nordamerika til stater, der endnu ikke alle deler vores engagement i retsstatsprincippet, demokratiet og menneskerettighederne.
Så længe jeg sidder i Parlamentet, vil jeg naturligvis kæmpe for enhed mellem de nordatlantiske demokratier, når det gælder om at fremme en fælles vision for fremtiden. Eksempelvis bør vi, når vi forfølger vores fælles mål for sikkerhed, samarbejde maksimalt for at undgå unødvendige problemer.
Jeg bifalder derfor det arbejde, der udføres i forbindelse med rammeaftalen om databeskyttelse og PNR-aftalerne, men jeg maner til forsigtighed i lyset af de potentielt alvorlige konsekvenser af anvendelsen med tilbagevirkende kraft af ny lovgivning på eksisterende domme, både i EU og i USA.
Vi skal også erkende, at EU ikke har retlig kompetence i forhold til nationale regeringers egne forhandlinger med tredjelande. Jeg håber i høj grad, at vi inden for dette spørgsmål, som i forbindelse med mange spørgsmål af fælles interesse, kan finde en praktisk og acceptabel løsning.
Takis Hadjigeorgiou
Hr. formand! Vi mener, at samarbejde ikke bør udelukke uafhængighed. Vi mener, at EU bør lære at udvise selvrespekt. Vi mener, at et godt samarbejde forudsætter respekt for den anden parts uafhængighed. Vi mener, at dialogen og forbindelserne mellem EU og USA bør finde sted i en ånd af gensidig forståelse og uafhængighed.
Af de meget alvorlige spørgsmål, som jeg ønskede at kommentere, vil jeg derfor fremhæve følgende som spørgsmål, der primært er vores ansvar, nemlig behovet for at lægge pres på Israel for at få løst det palæstinensiske spørgsmål og på Tyrkiet for at få løst det cypriotiske spørgsmål, det presserende behov for at ophæve dødsstraffen i USA, den kendsgerning, at præsident Obama har brudt sit løfte om at lukke Guantánamo-basen, behovet for at beskytte - og jeg bruger dette ord bevidst - personoplysninger og endelig det enorme spørgsmål om klimaændringer. Vi skal overbevise USA om at stå ved sit ansvar.
Fiorello Provera
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne henvise til en del af kommissær De Guchts indlæg om internationalt udviklingssamarbejde. Vi ved, hvor vigtigt det er for at nå millenniumudviklingsmålene. En nedbringelse af ulighederne mellem rige og fattige lande er ikke blot et moralsk krav, men bidrager også til at fjerne årsagerne til internationale konflikter og tvister og forbedrer livskvaliteten i store dele af verden.
Anbefalingen i beslutningsforslaget om, at industrialiserede lande skal afsætte 0,7 % af bruttonationalproduktet til dette formål inden 2015, kan derfor støttes, men det er afgørende, at der træffes yderligere foranstaltninger, hvis bistanden skal være effektiv. Der er brug for samordning mellem Europa og USA inden for bistandspolitikken, hvis vi skal undgå overlapning mellem tiltag i de forskellige geografiske områder. Bedste praksis for gennemførelse af planerne skal defineres på en bedre måde, og den skal respektere modtagerlandenes behov, ikke donorlandenes. God forvaltningspraksis i lande, der nyder godt af bistandspolitikken, er afgørende for at øge bistandens effektivitet og undgå spredning af vigtige ressourcer som følge af korruption, manglende evner og mangel på ansvarsfølelse.
Det sidste punkt, jeg skal bemærke, er sammenhængen mellem udviklingssamarbejdspolitikken og handelspolitikken. Det giver f.eks. inden for landbrug og fiskeri ingen mening at finansiere økonomiske udviklingsplaner med den ene hånd og lukke døren for produkter fra udviklingslandene med den anden. Dohaaftalen vil være et væsentligt fremskridt på dette vigtige område.
Andreas Mölzer
(DE) Hr. formand! De kommende måneder vil vise konsekvenserne af svækkelsen af præsident Obama i hans eget land som følge af hans partis relativt ringe resultat i det seneste valg til den amerikanske Kongres. Jeg tænker f.eks. på, hvorvidt protektionistiske tendenser vil øge og påvirke handelspolitikken og den økonomiske politik, eller om præsident Obama i højere grad vil rette sin opmærksomhed mod udenrigsanliggender såsom konflikten i Iran, Mellemøsten eller Afghanistan. Vi må se.
For Europa og især for EU bør det kun have begrænset interesse, da EU skal være i stand til at definere sine egne prioriteter og mål og sine egne interesser. Det gælder især inden for global politik, hvor EU's tilstedeværelse er minimal. Man kan blot tænke på konflikten i Mellemøsten, hvor vi ikke engang har plads ved forhandlingsbordet. Som alle ved, har vi tendens til i forbindelse med alle vigtige spørgsmål - uanset om det drejer sig om Iran, Afghanistan eller Mellemøsten - at følge USA uden at give udtryk for vores egne visioner. På områder, hvor øget samarbejde med USA ville være hensigtsmæssigt - f.eks. når det gælder om at løse Cypernproblemet, hvor USA kunne øve indflydelse på sin allierede Tyrkiet - sker der meget lidt. Selv om præsident Obama lader til at være mere interesseret i Stillehavsområdet end i Atlanterhavsområdet, er vi fra vores perspektiv nødt til i højere grad at fokusere på Østeuropa og Mellemøsten.
Der er uden tvivl også brug for øget samarbejde eller samordning med USA, når det gælder Det Transatlantiske Økonomiske Råd. Der er ingen tvivl om, at Vesten - med andre ord Europa og USA - bør bevare sin position som global leder inden for forskning, innovation og udvikling. Endelig må vi ikke glemme, at bedre databeskyttelse og opretholdelse af borgerrettighederne også bør spille en væsentlig rolle i forbindelse med topmødet.
Ioannis Kasoulides
(EN) Hr. formand! Verdens tyngdepunkt flytter sig stille og roligt fra vest mod øst med fremkomsten af nye globale magter som Kina og Indien. I denne nye sammenhæng, hvor EU forbliver den største handelsmagt i verden, og USA fortsat er EU's vigtigste handelspartner, er vores samarbejde meget mere end det. Det er en hjørnesten i det internationale system, da det er baseret på fælles værdier, historiske forbindelser og strategiske interesser, hvilket ikke altid er tilfældet for andre strategiske partnerskaber.
Fra at være en alliance født af nødvendighed under den kolde krig har det transatlantiske partnerskab udviklet sig til en alliance, vi har tilvalgt. Fremkomsten af en multipolær verden skaber behov for en ny definition af samarbejdsmetoder mellem de to parter om alle eksisterende bilaterale og globale spørgsmål.
Vi gentager Rådets konklusioner fra september 2010, hvori det opfordrer til fornyet dynamik i de transatlantiske forbindelser og fornyede overvejelser om metoder til at skabe et reelt partnerskab, der er baseret på vores respektive styrker og særlige kendetegn. Det transatlantiske partnerskab bør fokusere på at maksimere de potentielle fordele ved vores økonomiske forbindelser med styrkelsen af Det Transatlantiske Økonomiske Råd. Ensidige foranstaltninger såsom de kvantitative lempelser fra den amerikanske centralbanks (Federal Reserve) side er lige så bekymrende som deprecieringen af den kinesiske renminbi.
Stavros Lambrinidis
(EL) Hr. formand! USA's stigende interesse for Parlamentet i kølvandet på afvisningen af den oprindelige SWIFT-aftale er nu døet noget ud. Det betyder imidlertid ikke, at vi er tilbage til "business as usual". Tværtimod. Parlamentets styrkede kompetence inden for økonomi, energi, terrorbekæmpelse og grundlæggende rettigheder er ikke "business as usual". Den nuværende følelse i USA af, at Parlamentet har indflydelse, som vi kan takke hr. Kennard, den amerikanske ambassadør i Bruxelles, for, er ikke "business as usual". Den kendsgerning, at vi har afgørende forhandlinger foran os om spørgsmål, som dem fru Reding har rejst, og hvor Parlamentet støtter Kommissionen, som kommissæren ønskede, er ikke "business as usual". Og det er den kendsgerning, at Parlamentet har åbnet et forbindelseskontor med den amerikanske Kongres heller ikke.
Det er måske godt, at det indledende postyr har lagt sig, da vi nu uforstyrret kan udvikle et stærkt langsigtet forhold mellem Parlamentet og den amerikanske Kongres under anvendelse af de nye strukturer, der bliver oprettet.
Alexander Alvaro
(DE) Hr. formand, hr. De Clerck, hr. De Gucht, fru Reding! Vi har allerede hørt nok om, hvor vigtige de transatlantiske forbindelser er. Jeg tror ikke, at nogen her sætter spørgsmålstegn ved det. USA er en af vores vigtigste handelspartnere og en af vores vigtigste allierede, og som tysker er jeg fuldt ud klar over, at det, som USA har gjort for os, er noget, der aldrig kan gengældes. Ikke desto mindre skal det også siges, at man ikke kan forhandle ansigt til ansigt, hvis man konstant bukker.
Hvis EU ønsker et fornuftigt, respektfuldt forhold med USA, er det på tide, at vi udviser viljefasthed, når det gælder vores position. Fru Reding har igen bevist, at hun er den rette kvinde på den rette post til at gøre det. Hun nævnte grundlæggende principper i den europæiske lovgivning om databeskyttelse, og efter min mening må vi ikke gøre indrømmelser på det område i forbindelse med en databeskyttelsesaftale mellem EU og USA. Vi må ikke gå efter laveste fællesnævner på området, når der er tale om en aftale, der først og fremmest skal beskytte vores borgere. Denne beskyttelse - beskyttelsen af personoplysninger og privatlivets fred - er fastlagt på mange måder i artikler i chartret om grundlæggende rettigheder, den europæiske menneskerettighedskonvention og Lissabontraktaten. Formålet med en databeskyttelsesaftale mellem EU og USA må være at erkende det, at opretholde og ikke udvande de foranstaltninger, som vi har truffet og gennemført i EU. Jeg taler her om de rettigheder, som kommissæren nævnte vedrørende adgang til data, sletning og rettelse af data, formålsbegrænsning, proportionalitet, princippet om undgåelse af data og minimering af data.
Samtidig skal vi, når vi forhandler om en sådan aftale, naturligvis også sikre, at det ikke sker i et tomrum. Det vil få konsekvenser for direktivet om beskyttelse af personoplysninger, der snart skal revideres, for direktivet om databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation og for udvekslingen af PNR-data, som fru in 't Veld forhandler om. Alt dette skal ses i sammenhæng. Jeg mener, at det, når fru Redings mandat forhandles på plads i Rådet den 2. og 3. december, kan forventes, at Parlamentet vil stå bag hende. Jeg ønsker hende held og lykke og al mulig succes. Vi står bag hende.
Jan Philipp Albrecht
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Den planlagte aftale er i tråd med det langvarige ønske fra Parlamentets side om endelig at oprette bindende minimumsstandarder og juridiske rettigheder med USA, for så vidt angår databeskyttelse. Hensigten er at lukke hullerne i den retlige beskyttelse og opnå højere standarder for databeskyttelse for EU-borgerne. Tæt samarbejde med vores amerikanske partnere er nødvendigt og fornuftigt. Det må imidlertid ikke føre til, at de europæiske borgeres forfatningssikrede rettigheder undermineres.
Kommissionens foreslåede forhandlingsmandat for en sådan aftale er fornuftigt og peger i den rigtige retning. Som ordfører for Parlamentet er det en fornøjelse for mig at benytte denne lejlighed til at forsikre Kommissionen om, at forslaget har bred opbakning i alle grupper i Parlamentet. Fra vores synspunkt er det nu i høj grad nødvendigt, at Rådet også accepterer forslaget, så forhandlingerne kan indledes så hurtigt som muligt.
Jeg er ikke i tvivl om, at det ikke vil være nemt i detaljer at overbevise vores partner på den anden side af Atlanten om vores bekymringer. Jeg er imidlertid overbevist om, at USA bygger på principperne om frihed, demokrati og grundlæggende rettigheder og deler vores respekt for borgerrettigheder i forhold til statslige myndigheder. Det er derfor ikke umuligt eller et spørgsmål, der nødvendigvis vil give anledning til konflikter. Der er nærmere en realistisk mulighed for begge sider af Atlanten til at finde fælles fodslag og danne grobund for endnu tættere samarbejde.
Jeg vil imidlertid gerne afslutte mit indlæg med at nævne endnu et aspekt, der er særlig vigtigt for os i Parlamentet, nemlig at vi, når det er lykkes os at skabe ensartede rammer i EU, vil opnå vores borgeres tillid, når det gælder transatlantisk databeskyttelse. Det er derfor meget vigtigt, at databeskyttelsesaftalen med USA udgør en ramme for alle aftaler, som EU og medlemsstaterne indgår med USA. Jeg ser således frem til mit arbejde som ordfører i forbindelse med databeskyttelsesaftalen med USA og til at arbejde tæt sammen med mine kolleger i Parlamentet, Kommissionen, Rådet og den amerikanske Kongres og regering.
Geoffrey Van Orden
(EN) Hr. formand! Jeg var i USA under midtvejsvalget og var vidne til en del af det politiske jordskred, der fandt sted. Europæerne kan lære af det, både i deres hjemlande og i EU. Borgerne både i USA og Europa ønsker færre offentlige indgreb i deres liv samt kontrol med underskud og nedskæringer i offentlige udgifter, og for os bør det betyde et mindre EU-budget.
Når det gælder forsvaret, minder den nylige britiske forsvars- og sikkerhedsrevision os om, at Det Forenede Kongeriges vigtigste forsvars- og sikkerhedsforbindelser er med USA. Det bør også gælde alle andre europæiske lande. Jeg håber meget, at NATO's nye strategiske koncept vil demonstrere et fornyet engagement i alliancen, der binder USA til Europas sikkerhed. Vi må ikke tillade forstyrrelsen af EU's forsvarsambitioner at udvande eller underminere det. Vi kan ikke tillade overlapninger og forstyrrelser, navnlig på et tidspunkt, hvor der skæres ned på forsvarsbudgetterne.
Det kommende NATO-topmøde den 19. november er en god mulighed for de 21 NATO-allierede, der også er EU-medlemsstater, til at vise deres engagement i den nye virkelighed.
Ilda Figueiredo
(PT) Hr. formand! Det er på tide at opfordre USA til arbejde hen imod en fredelig løsning på konflikter, standse militær besættelse og krig - det være sig i Irak, Afghanistan eller Mellemøsten - standse embargoen mod Cuba, holde op med at støtte Israels aggressive politikker, som er ansvarlige for den humanitære krise i Gaza og de besatte palæstinensiske områder, og arbejde hen imod atomnedrustning.
Det skal gøres klart, at kampen mod terrorisme ikke må føres i strid med international ret eller på bekostning af respekten for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder. Samarbejde er afgørende for at nedbringe fattigdom og gøre en ende på skattely og spekulative kapitaloverførsler.
Topmødet falder sammen med NATO-topmødet i Lissabon, hvor der skal arbejdes på en revision af NATO's strategi, og hvor USA søger et tilsagn fra sine allierede i EU om en global militær optrapning med henblik på at sikre udnyttelsen af ressourcer, markedskontrol og politisk dominans gennem trusler om anvendelse af militær styrke, hvilket øger farerne for og truslerne mod befolkningen. Vi vil derfor gerne vise vores solidaritet med kampen i fredsbevægelsen, med arbejdstagernes kamp og med de mange organisationer, der opbygger "Yes to peace, no to NATO"kampagnen, herunder den demonstration, der vil blive afholdt i Lissabon den 20. november.
Bastiaan Belder
(NL) Hr. formand! Tyrkiets strategiske betydning for de transatlantiske forbindelser er indlysende. Derfor er jeg meget spændt på at høre Rådets holdning til den nye "røde bog" i det tyrkiske sikkerhedsråd. Denne nyskabelse er en logisk følge af den tyrkiske udenrigsministers strategi.
Mit første spørgsmål til Rådet med det kommende transatlantiske topmøde i tankerne er, hvorvidt Rådet deler frygten for, at den nuværende tyrkiske udenrigspolitik styrker revisionistiske kræfter i regionen - hovedsagelig Den Islamiske Republik Iran - og således reelt underminerer stabiliteten i Mellemøsten.
Mit andet spørgsmål går på, om Rådet har til hensigt at rejse spørgsmålet om den røde bog på det transatlantiske topmøde, når man tænker på, at Tyrkiets position er afgørende for EU som kandidatland og også som NATO-partner.
Andrew Henry William Brons
(EN) Hr. formand! På dagsordenen for mødet i Det Transatlantiske Råd i december vil være fjernelsen af handelsbarrierer, som er et helligt mål blandt globalister, der i højere grad bygger på tro end fornuft. Økonomiske teoretikere holder aldrig op med at fortælle os, at international handel gør verden som helhed rigere. De er mere tilbageholdende med at fortælle os, hvorvidt alle borgere i alle lande har gavn heraf.
De problemer, som den udviklede verden står over for, er ikke for mange handelsbarrierer, men derimod for få. Det vil sige for få barrierer imod produkter fra vækstlande som Kina med deres lave lønninger, uforholdsmæssigt undervurderede valutaer og kunstigt forarmede hjemmemarkeder. Det betyder, at kinesiske varer, der allerede er billige på grund af lave lønninger, kunstigt bliver endnu billigere på grund af landets valutas lave værdi. Det forarmede hjemmemarked betyder, at der er minimal efterspørgsel efter forbrugerimport og endda utilstrækkelig efterspørgsel efter kinesiske varer, hvilket gør Kina fuldt ud afhængigt af eksporthandel.
Europa reagerer på denne trussel ved at sige, at EU vil blive mere konkurrencedygtigt, eventuelt gennem forskning og udvikling. Det kunne være en mulighed, hvis Kina respekterede internationale intellektuelle ejendomsrettigheder. Men så snart der er sket nye forbedringer i Vesten, kopierer Kina kynisk og uden skam produktet og producerer det til en meget lavere pris. Jobskabelse på begge sider af Atlanten vil være på dagsordenen for topmødet mellem EU og USA. Det kan vi ikke gøre os forhåbning om, hvis vi fortsat støtter globalismen.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Hr. formand! Forbindelserne mellem EU og USA er, som det allerede er blevet nævnt, baseret på principper, idéer, en delt historie og en delt passion for frihed. Disse værdier kan imidlertid risikere at blive udvandet med retorik og passivitet, hvis vi ikke gør ord til handling. Et af de mest troværdige stykker arbejde, der er gjort her i Parlamentet, for så vidt angår status for de transatlantiske forbindelser siden præsidentvalget, er betænkningen af min kollega, hr. Millán Mon. Betænkningen er omfattet af det fælles beslutningsforslag, som vi skal stemme om i morgen, og indeholder en række specifikke initiativer, der stadig er fuldt ud relevante, til etablering af et reelt partnerskab, som vi er nødt til at arbejde på.
Her har der været tale om betydningen af økonomiske forbindelser og handelsforbindelser, og 15 EU-medlemsstater alene investerer mere i Texas, end Japan investerer i de 50 amerikanske stater.
Vi er nødt til at give topmødemekanismerne fornyet drivkraft, oprette en europæisk-amerikansk forsamling og, hvad der er vigtigst, oprette en koordinations- og høringsmekanisme for globale spørgsmål og de vigtigste områder i verden - Mellemøsten, Iran, Afghanistan - og forbindelserne med vækstlandene.
Under præsident Obamas nylige besøg i Mellemøsten hørte vi ham sige, at USA opfattede sit vigtigste partnerskab som det mellem USA og Indien. Det mindede mig om et af de grundlæggende aspekter i hr. Millán Mons betænkning, hvor han huskede, at præsident Obama i Berlin havde sagt, at Europa var USA's vigtigste strategiske allierede. Det kommende topmøde mellem EU og USA vil være en glimrende lejlighed til at præcisere dette spørgsmål og til klart at definere, hvad det strategiske partnerskab reelt indebærer. Vi kunne starte med at opfordre USA til at støtte EU i Unionens opfordring til en institutionel tilstedeværelse f.eks. i FN's Generalforsamling, som er baseret på de nye procedurer i henhold til Lissabontraktaten.
Adrian Severin
(EN) Hr. formand! For ikke så længe siden vedtog Parlamentet en beslutning om de nye muligheder for udvikling af transatlantiske forbindelser, efter at Barack Obamas blev valgt som præsident i USA. Det kommende topmøde mellem EU og USA vil finde sted i en lidt anden sammenhæng. Det betyder imidlertid ikke, at der ikke er muligheder. Situationen er blot en smule mere kompliceret.
Jeg mener derfor, at vi står over for nogle udfordringer i forbindelse med forberedelsen af dette møde. Jeg håber, at vi kan overtale vores amerikanske allierede til at fortsætte deres multilaterale tilgang til internationale forbindelser og vise denne multilaterale ånd i den praktiske tilgang til deres forbindelser med EU. Vi skal insistere på udviklingen af den civile dimension af fredshåndhævelsen og de fredsbevarende missioner samt af kriseledelse og genopretningstiltag efter krisen.
Det er også vigtigt at forsøge at samordne vores politikker for udviklingsbistand med henblik på at sikre øget effektivitet. For så vidt angår ikkespredning, bør vi ikke kun bevare vores kapacitet til at samarbejde, men også agere klogt. En del af denne proces er ratificeringen af den nye START-traktat, der stadig mangler at blive godkendt af USA's Kongres. Vi håber, at de nye realiteter i Kongressen ikke vil begrænse mulighederne for at stemme for denne traktat.
USA har annonceret og allerede påbegyndt en omarbejdning af forbindelserne med Rusland. Jeg mener, at denne omarbejdning er meget vigtig for os, og den er også vigtig, når vi ser fremad, for en trilateral dialog mellem Rusland, USA og EU om de vigtigste internationale spørgsmål. Frem for alt håber jeg, at vi under dette topmøde kan styrke USA's europæiske partnerskabsinstinkt. Vi har brug for en funktionel mekanisme for permanent kommunikation, høring og samordning med vores amerikanske allierede.
Marietje Schaake
(EN) Hr. formand! For at være en troværdig partner og agere som en global partner skal vi tale med én stemme. Præsident Obama og hans regering har med rette gjort opmærksom på det, og det er nødvendigt, at vi kan kritisere hinanden på en sådan ærlig måde. Det er nødvendigt at sikre troværdige transatlantiske forbindelser, der er kendetegnet ved komplementaritet og samordning.
Hvordan kan vi samarbejde om at forsvare menneskerettighederne, retsstatsprincippet og demokratiet i verden, når Hillary Clinton holder en tale om en vision for global internetfrihed, mens USA insisterer på at holde indholdet i forhandlingerne om ACTA hemmeligt, hvilket fører til massive bekymringer om internetfrihed? Det er modstridende og underminerer vores troværdighed. Hvorfor skal vi gennem lækkede dokumenter opdage, at tortur blev udøvet og tolereret i Irak? Vi opfordrer til en uafhængig undersøgelse.
Hvorfor kunne Kommissionen ikke besvare mit spørgsmål om anmodninger fra den amerikanske regering om strafferetlige foranstaltninger imod Wikileaks? Mener den, at de transatlantiske forbindelser er vigtigere end forespørgsler fra medlemmerne af Parlamentet? Hvorfor presser USA europæiske virksomheder til at indføre sanktioner ud over dem, EU har indført over for Iran? USA bør respektere EU's uafhængighed og komplementære rolle.
Både i EU og USA skal vi arbejde på en gennemsigtig måde, respektere hinandens uafhængighed og muliggøre demokratisk kontrol af vores handlinger. Er det ikke det, der adskiller os - USA og EU - fra andre, navnlig for så vidt angår grundlæggende frihedsrettigheder og menneskerettigheder?
Eva Lichtenberger
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! I forbindelse med den transatlantiske dialog er der meget, der forener os - jeg taler om grundlæggende værdier, de grundlæggende frihedsrettigheder og demokratiet - men der er også ting, der deler os, navnlig hvordan disse rettigheder anvendes og konkretiseres, når det gælder transatlantiske forbindelser. Denne modsætning kommer især tydeligt til udtryk igen og igen, når det gælder sikkerhedsspørgsmål. Databeskyttelse er en kilde til konstante misforståelser. Det har vi vidst længe. Rammeaftalen - hvis det lykkes os at indgå en meget fornuftig aftale - vil være et stort fremskridt. Vi skal finde en løsning, der også gør det muligt for borgere på begge sider af Atlanten at udøve deres rettigheder i forhold til den anden partner.
Et andet vigtigt område, hvor vores principper er ens, men vores tilgang afviger betydeligt, er klimaændringer. Jeg vil derfor meget gerne have dette emne på dagsordenen og have det drøftet på en tydelig måde. Vi må ikke tillade EU at anvende den transatlantiske dialog til at svække sine egne løfter og tilsagn.
Mirosław Piotrowski
(PL) Hr. formand! Et af de grundlæggende principper for samarbejde i EU er den frie bevægelighed for personer. I sin egenskab af en enhed, der er anerkendt i henhold til folkeretten, efterstræber den reformerede Union ligebehandling af alle borgere, herunder frihed til at rejse i hele verden. Mens vi venter på topmødet mellem EU og USA, skal det gentages, at ud af 27 medlemsstater er fire, herunder Polen, stadig underkastet en restriktiv visumordning.
Under topmødet bør spørgsmålet om ligebehandling af EU-medlemsstaterne i visumfritagelsesprogrammet prioriteres. Det vil være den første prøve på effektiviteten hos formanden for Det Europæiske Råd, hr. Van Rompuy. Vi vil også finde ud af, om drøftelserne med præsident Barack Obama behandles som begyndelsen på en specifik dialog, eller om de viser sig at være et høflighedsmøde i forbindelse med det NATO-topmøde, der skal afholdes. Hvis vi anlægger en hård linje i forbindelse med visumspørgsmålet, vil det vise sig, om USA behandler EU seriøst som en enhed, der er anerkendt i henhold til folkeretten.
Marietta Giannakou
(EL) Hr. formand! Vi støtter de politiske gruppers fælles beslutningsforslag. Vi er selvfølgelig nødt til at drøfte spørgsmålet inden topmødet mellem EU og USA og inden G20-topmødet. USA er vores naturlige allierede. En alliance indebærer dog lighed, og der kan derfor kun reelt være tale om en alliance, hvis EU og USA er på lige fod.
Vi har brug for tættere, institutionaliseret samarbejde, hovedsagelig med henblik på at fremme globalt demokrati og menneskerettigheder, et samfund med viden og videnskab, global sikkerhed og stabilitet og udveksling af data, og det skal ske på lige og gensidige vilkår, som fru Reding sagde. Inden for disse rammer er global narkotikasmugling og den trussel, den udgør for den internationale politik, sikkerhed og stabilitet, blevet overset.
Vi skal også samarbejde om indsatsen for kriseledelse og konfliktløsning og udvikling af tredjelande. Men selv om Europa grundlæggende støtter udviklingen af tredjelande, gør USA det ikke. Hvis vi ønsker en reel balance, skal udviklings- og sikkerhedsspørgsmål opdeles mellem USA og EU inden for rammerne af generelle internationale foranstaltninger.
Knut Fleckenstein
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil blot komme med tre korte bemærkninger, også på vegne af visse af mine kolleger fra Transport- og Turismeudvalget. Der er tale om kritiske spørgsmål, som jeg vil opfordre Kommissionens repræsentanter til at rejse i forbindelse med deres drøftelser.
Det første er, at selv om den allerede er indført, er Travel Promotion-afgiften en uacceptabel unilateral afgørelse fra den amerikanske regerings side. Vi håber, at kommissionsmedlemmerne kan overtale den til at genoverveje spørgsmålet.
For det andet er udelukkelsen af Rumænien, Polen, Bulgarien og Cypern fra visumfritagelsesprogrammet noget, som Parlamentet ikke kan støtte, og som efter vores mening ikke må kunne fortsætte.
For det tredje bifalder vi den fælles indsats for at udvikle internationale sikkerhedsstandarder og intelligente sikkerhedskoncepter, men unilaterale bestemmelser såsom obligatorisk scanning af containere er ikke en løsning, da de er ensidige og ude af proportioner. Fordelene står ikke mål med omkostningerne, og det er urimeligt at forvente sådanne foranstaltninger af europæiske havne og virksomheder.
Vladko Todorov Panayotov
(BG) Hr. kommissær, mine damer og herrer! Siden præsident Obama kom til magten, er forbindelserne mellem EU og USA gået ind i en ny tid med stabilt samarbejde. Topmødet i Cancún, som starter om 14 dage, vil være en god mulighed for USA og EU til at indtage samme standpunkt og føre de andre lande mod en varig, bindende aftale om bekæmpelse af globale klimaændringer.
Tid er afgørende. Kyoto udløber om to år, men vi har brug for sikkerhed og tid til at tilpasse os. Vi skal sende et klart signal til udviklingslandene ved at give mulighed for samarbejde inden for overførsel af teknologi og hensigtsmæssig finansiel støtte.
Jeg er sikker på, som den kinesiske ambassadør også understregede under mødet med os i dag, at USA, EU og Kina vil påtage sig deres ansvar, når de sætter sig ved forhandlingsbordet, og vil føre an i indsatsen for at opnå en ny aftale, der garanterer de kommende generationers sikkerhed.
Godelieve Quisthoudt-Rowohl
(DE) Hr. formand! USA og EU er Vestens skæbnebestemte partnere. Adgangen til tredjelandes markeder er et fælles anliggende og i både EU's og USA's interesse, navnlig da den økonomiske genopretning fra den finansielle krise sandsynligvis vil starte i vækstlande som Brasilien, Indien og Kina, hvor der stadig findes betydelige og diskriminerende handelsbarrierer og ikketoldmæssige barrierer.
Vi er overbeviste om, at Det Transatlantiske Økonomiske Råd ikke blot kan, men også skal spille en vigtig rolle i at fremme en fælles tilgang fra EU's og USA's side til deres handelsforbindelser med tredjelande. Vi opfordrer Det Transatlantiske Økonomiske Råd til at arbejde på at sikre, at USA og EU i højere grad vælger en fælles tilgang til og en fælles strategi for nye frihandelsaftaler, selv om jeg ved, at det ikke kommer til at foregå uden problemer. Erhvervslivet kræver med rette en sådan harmonisering mellem USA og EU straks i forbindelse med G8 og G20 samt i forbindelse med WTO-forhandlinger. Derudover - og jeg er overbevist om, at USA deler dette ønske - ønsker vi, at Dohaudviklingsrunden afsluttes hurtigst muligt. Det vil imidlertid være nødvendigt for os ikke blot at stille nye væsentlige forslag, men også at vækstøkonomierne bevæger sig imod os. Også her ville en fælles strategi fra USA og EU være gavnlig for begge sider.
Jeg vil henvende mig direkte til kommissær De Gucht og sige, at når det gælder samarbejde, ville det være godt, hvis Kommissionen og Parlamentet kunne lære noget af den måde, hvorpå Washington samarbejder inden for handelspolitik.
Corina Creţu
(RO) Hr. formand! Jeg mener, at et af de spørgsmål, der skal drøftes som led i den transatlantiske dialog under det kommende bilaterale topmøde mellem EU og USA, skal være ophævelsen af visumkravene for de fire EU-medlemsstater, hvis borgere stadig underkastes denne rejsebegrænsning. Det drejer sig om Rumænien, Bulgarien, Polen og Cypern.
Jeg beklager den manglende fleksibilitet fra USA's side i betragtning af de konsekvente fremskridt, der er sket i disse lande, særlig siden deres tiltrædelse af EU. Jeg mener, at EU's repræsentanter i højere grad og mere effektivt bør modsætte sig det tekniske detaljerytteri vedrørende deltagelsen i visumfritagelsesprogrammet. Det er EU's pligt som helhed mere aktivt og på en klarere måde at vise solidaritet med alle medlemsstaternes borgere.
Jeg vil også gerne understrege behovet for samarbejde om udviklingsbistand og humanitær bistand på et tidspunkt, hvor forbindelserne mellem USA og EU har enorm betydning i det nuværende økonomiske og geostrategiske klima.
Marielle De Sarnez
(FR) Hr. formand! Ingen i Parlamentet kan for alvor garantere, at foranstaltninger truffet på begge sider af Atlanten vil forhindre en kommende finanskrise. Spørgsmålet skal derfor sættes på dagsordenen igen, og vi skal træffe yderligere foranstaltninger, for så vidt angår overvågning, bankers egenkapital, forbud mod visse finansielle produkter og kampen mod skattely.
Min anden pointe er, at alle kan se, at vi er fuldstændig indbyrdes afhængige, når det gælder finans, økonomi og valuta. Derfor er en hvilken som helst beslutning, der træffes unilateralt uden at høre den anden part, et skridt i den forkerte retning. Jeg tænker naturligvis på Den Europæiske Udviklingsfonds tiltag for et par dage siden. Vi er nødt til at sikre fremskridt med henblik på eksempelvis at reformere det internationale valutasystem.
Vi er også nødt til sammen at træffe foranstaltninger med henblik på at gøre internationale institutioner mere afbalancerede, mere gennemsigtige og mere demokratiske. Hvis vi ønsker, at Europas stemme skal blive hørt inden for de vigtige spørgsmål, skal EU virkelig tage initiativ og tale med én stemme. Det er bl.a. det, vi vil demonstrere om nogle få timer på G20-topmødet. Det håber jeg i hvert fald.
Francisco José Millán Mon
(ES) Hr. formand! Unionens vigtigste strategiske partnerskab er partnerskabet med USA. Vi skal opretholde en løbende dialog om bilaterale spørgsmål og om globale spørgsmål og forsøge at sikre en så samordnet indsats som muligt. Efter min mening er det hovedbudskabet i den beslutning, som vi skal stemme om i morgen.
Jeg beklager derfor, at det planlagte topmøde i maj ikke blev afholdt. Derudover fandt jeg begrundelsen på daværende tidspunkt, nemlig at der ikke var nogen dagsorden, absurd. Der er altid en dagsorden mellem to partnere, der er så vigtige, og som er kastet ud i en global økonomisk krise, og når der er udfordringer som terrorisme, klimaændringer, energisikkerhed eller spredning af atomvåben.
Derudover er der store regionale konflikter, f.eks. fredsprocessen i Mellemøsten, Irans atomprogram eller Afghanistan, der efter min mening fortjener en samordnet indsats fra USA og EU.
Jeg håber, at det kommende Lissabontopmøde vil blive en succes. Der er mange spørgsmål, der skal håndteres. Nogle af dem har jeg allerede nævnt. Derudover ændrer verden sig. Asien er på vej fremad. Tænk blot på betydningen af Kina eller Indien, som præsident Obama lige har besøgt. Der tales endda om en post-vestlig verden.
I forbindelse med den skiftende verdensorden har vi brug for tættere samarbejde mellem Europa og USA. Vi har mange fælles interesser, idealer og værdier. Vi vil være stærkere, hvis vi samarbejder.
Lissabontraktaten har også etableret nye organer, der skal styrke Unionens rolle på den internationale scene. Vi bør derfor også forbedre vores mekanismer for dialog og samordning med USA. Den beslutning, der blev vedtaget af Parlamentet i marts sidste år, indeholder mange idéer til, hvordan de institutionelle mekanismer for dialog mellem EU og USA kan styrkes.
Til sidst vil jeg sige, at jeg beklager, at Rådets repræsentant kun henviste til udveksling af data. Han kom her ikke for at tale om topmødet, som vi intet hørte om. Desværre nævnte Kommissionen kun topmødet meget kort. Hvem kom her reelt for at tale om topmødet?
Wolfgang Kreissl-Dörfler
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! International terrorisme er utvivlsomt noget, vi må bekæmpe i fællesskab, det kan der ikke være nogen diskussion om. Men vi må bekæmpe det med udgangspunkt i vores fælles værdier og retsstatsprincippet, ikke de meget individuelle fortolkninger af loven, som den tidligere amerikanske præsident George W. Bush for tiden slår til lyd for i sin bog og i talkshows. Det nævner jeg også i lyset af de nye flertal i den amerikanske Kongres.
For os er den afgørende ting, at vi fremmer graden af databeskyttelse, at vi respekterer borgernes rettigheder, for der er én ting, der også skal gøres klart, nemlig at frihedens melodi ikke kan spilles på et voldens instrument. Vi kan ikke fortælle folk i andre lande, hvad vi forventer os af retsstatsprincippet, hvis vi ikke i fællesskab overholder samme standarder og handler i overensstemmelse dermed.
Men det glæder mig meget, at præsident Obama er et frisk pust for USA, selv om hans position nok ser ud til at være blevet svækket noget i den senere tid. Én ting er tydelig, og det er, at vi vil stå sammen med dem, der forsvarer retsstatsprincippet.
Mario Mauro
(IT) (Mikrofonen var slukket i begyndelsen af indlægget) ... som verdens nye magtcentre bevæger sig, er det transatlantiske område efter min mening stadig det mest udviklede og effektive økonomiske område i verden.
Det er sandt, at der er udbredt - og på mange måde forståeligt - hastværk for at indgå en handelsaftale med lande som f.eks. Kina. Men efter min mening må vi ikke glemme, at det eksisterende forhold mellem Europa og USA i meget lang tid har været den forbindelse, som vi mere end nogen anden må sørge for at værne om og beskytte næsten nidkært.
Denne betragtning er resultatet af både Europas og USA's historier. Det demonstreres faktisk af den fælles kærlighed til demokrati, fred, rettigheder og markedsøkonomien. Fremskyndelse af en styrkelse af den transatlantiske økonomiske integration er uundværlig med henblik på at fremme global udvikling baseret på en kombination af værdier, hvis erklærede mål er at nå en acceptabel levestandard for alle mennesker i verden efter en retfærdig og effektiv multilateral politik, der bidrager til etableringen af en mere demokratisk global struktur, som derfor er mere fri.
Derfor appellerer jeg til dem, der styrer EU's udenrigspolitik. Gennem årene har vi bemærket, hvordan den amerikanske ledelses evner - uanset hvem der var præsident - altid har spillet en enorm rolle i globale, transatlantiske beslutninger. Tiden er inde til, at vi også tager hånd om situationen. Vi får styrke fra 500 mio. menneskers vilje og fra en ny og mere robust institutionel struktur, der skal give os evnen til at opgive fristelsen til at gemme os bag den amerikanske kæmpe og i stedet tage vores folks skæbne i egne hænder og måske bede vores venner i USA om at sige, hvad deres holdning til et enkelt sæde til EU i FN er.
Ioan Enciu
(RO) Hr. formand! Jeg hilser med tilfredshed databeskyttelsesaftalen mellem EU og USA, som vi må støtte for at styrke samarbejdet om bekæmpelse af kriminalitet og terrorisme. Som Parlamentet har udtalt ved adskillige lejligheder, rejser USA's mangel på en databeskyttelseslovgivning, der er kompatibel med den europæiske lovgivning, alvorlig tvivl om, hvilken beskyttelse europæere faktisk vil nyde i USA.
I den forbindelse vil jeg gerne spørge Kommissionen og Rådet, hvilke garantier der faktisk gives i praksis vedrørende europæeres ret til at lægge sag an og klage administrativt og proportionaliteten i forhold til de forskellige amerikanske myndigheder og agenturer, der behandler og har adgang til data og sidst, men ikke mindst hvordan det kan garanteres, at en uafhængig myndighed kan føre tilsyn med hele processen.
Nuno Melo
(PT) Hr. formand! Verden befinder sig i en vanskelig tid. I sådanne vanskelige tider burde vi ikke være i tvivl om, hvem der er vores allierede, og hvem der er vores fjende. USA er en af Europas centrale allierede. Kampen mod terrorismen udkæmpes i global målestok mod parter, der end ikke har et ansigt, både inden for og uden for vores fælles område, og denne kamp har til formål at sikre civilisationens værdier, som vi ønsker at forsvare.
Men disse værdier, som vi ønsker at forsvare, har en forrang, som også betyder, at vi i Parlamentet, Kommissionen og Rådet kan og bør forlange klare regler for databeskyttelse, beskyttelsen af personlige rettigheder og retten til privatlivets fred. Forebyggelse, efterforskning og retsforfølgning af forbrydelser må ikke finde sted, hvis prisen er, at individuelle rettigheder tilsidesættes eller krænkes. Hverken Europa eller USA ville tillade, at det skete. Idet vi endnu en gang understreger den afgørende vigtighed af transatlantiske relationer og godt samarbejde på alle niveauer mellem Europa og USA, bør vi støtte forhandlingerne om en fremtidig global aftale, der udstikker regler, beskytter rettigheder og gensidigt undlader at forlange mindre af USA, end vi også er indstillede på at gå med til i forhold til USA i lyset af dette fælles mål.
Edit Herczog
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne hilse Det Transatlantiske Økonomiske Råd den 15. december velkommen, især dets drøftelse af innovation, den digitale dagsorden og energiteknologier. I de sidste par år har vi set, hvor vanskeligt det er at harmonisere eksisterende lovgivning og endda tilgange til modererede industrier og tjenesteydelser. Derfor er dette en fantastisk lejlighed til at forme vores lovgivning på disse nye områder, hvor der endnu ikke findes nogen lovgivning. Disse nye områder er netop, hvad vi taler om. Ligesom aldrende samfund eller klimaforandringer kræver nye udfordringer yderligere udvikling af lovgivningen for de mulighedsskabende teknologier.
Til sidst vil jeg sige til kommissæren, at det er på høje tid at snakke om energisikkerhed og overveje Det Transatlantiske Energiråd for fremtiden. Jeg ønsker Dem held og lykke med mødet den 15. december.
Laima Liucija Andrikien
(EN) Hr. formand! Dagsordenen mellem EU og USA er så fuld som nogensinde, og begge parter burde benytte sig af lejligheden til at arbejde for fælles holdninger til spørgsmål som finansiel regulering, klimaforandringer, styrkelsen af handelsforbindelserne, spredning af kernevåben og kampen mod terrorisme. Men det økonomiske opsving må stå øverst på dagsordenen.
De transatlantiske økonomiske forbindelser er afgørende for den globale velstand, idet den bilaterale samhandel mellem vores to økonomier repræsenterer en værdi på næsten 4,3 billioner USD. Vores økonomiske partnerskab er en primær drivkraft for den globale økonomiske velstand og repræsenterer det største, mest integrerede og længstvarende økonomiske forhold i verden. Tilsammen udgør vores økonomier halvdelen af den globale økonomi. Derfor er vi nødt til at udtænke fælles strategier for de fortsatte initiativer, vi skal iværksætte for at sikre en stabil genopretning efter krisen, herunder regulering af finansmarkederne, stimuluspakker og strategier til bekæmpelse af valutamanipulation mod andre store globale økonomier.
På den anden side bør vi genoverveje, om det er en god idé at afholde halvårlige topmøder mellem EU og USA. Præsident Obamas beslutning om ikke at deltage ved det foregående topmøde i Madrid tidligere på året afslørede den overdrevne EU-synergi. Ved at insistere på hyppige halvårlige topmøder risikerer vi at undergrave værdien af dem i en sådan grad, at de bliver irrelevante.
Françoise Castex
(FR) Hr. formand, kommissærer! Jeg vil gerne vende tilbage til den aftale vedrørende bekæmpelse af forfalskning, der forhandles om i øjeblikket, især med USA. Aftalen rejser nogle spørgsmål, også for USA og især blandt embedsmændene fra det amerikanske patentkontor. Desuden har 75 amerikanske juraprofessorer for nylig sendt et brev til præsident Obama. De mener, at handelsaftalen vedrørende bekæmpelse af forfalskning (ACTA), som er en simpel "executive agreement", ville være i strid med den amerikanske forfatning.
Mens Parlamentet, som De ved, skal til at vedtage en beslutning om ACTA-aftalen, og den stadig er årsag til betydelig uro og er langt fra at finde enstemmig støtte blandt vores medborgere, tror jeg, at det ville være nyttigt for os at få et meget klart svar fra de amerikanske forhandlere på to punkter. Kan USA ratificere ACTA? Er ACTA efter deres mening en bindende eller en frivillig aftale? En aftale vedrørende bekæmpelse af forfalskning, der ikke omfatter Kina, Indien og Brasilien, og som ikke bliver gennemført af USA, ville lide under en alvorlig mangel på troværdighed.
Tunne Kelam
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne takke kommissær De Gucht og kommissær Reding for deres intense, men realistiske tilgang til topmødet mellem EU og USA. Jeg synes, tiden er inde til at erkende, at USA ikke kan opnå nogen af sine strategiske mål uden Europa. Ligeledes kan EU ikke spille sin tilsigtede rolle som global aktør uden tæt samarbejde med Amerika. Paradokset er, at globaliseringen og ikkevestlige magters fremgang giver USA og EU flere, ikke færre grunde til at intensivere deres samarbejde. Samtidig kan vi se, at den transatlantiske kløft bliver bredere, ikke snævrere.
Europa spiller en mindre rolle i USA's aktuelle planer og bekymringer. Derfor er det afgørende at erkende, at der er begrænset tid og lejlighed til at styrke det gensidige partnerskab. USA og EU vil formentlig have en chance i løbet af de næste 10 år for at opstille en international dagsorden for en værdibaseret og stabil verden, men på betingelse af at de handler i fællesskab.
Første skridt må være at fuldføre det transatlantiske frihandelsområde, som Parlamentet har talt for i flere år, og derved overvinde intern splittelse i Europa og gå imod protektionisme.
Simon Busuttil
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne tale om den overordnede rammeaftale om databeskyttelse, som fru Reding har indledt forhandlinger om. Stort set hver uge hører vi om et nyt terrorangreb eller forsøg på angreb, og det er tydeligvis til skade for borgernes velbefindende. Vi har brug for et effektivt værktøj til at bekæmpe terrorisme med. Det er ét indlysende område, hvor vi kan samarbejde med vores venner på den anden side af Atlanten. Der er tydeligvis akut behov for denne rammeaftale om databeskyttelse. De har vores støtte til aftalen, fru Reding!
Vi ønsker naturligvis ikke kun denne aftale for at bekæmpe terrorisme, men også fordi vi er bekymret over databeskyttelsen. Vi ønsker, at De beskytter vores borgeres privatliv og især nødvendigheds- og proportionalitetsprincippet. Dette er ikke et nulsumsspil. Vi tror ikke, at man skal vælge mellem sikkerhed og privatliv. Vi tror, at vi faktisk kan beskytte begge dele.
Jeg håber, at fru Reding vil tage fat på disse drøftelser med en følelse af at være blevet styrket af Parlamentets støtte og med ro i sjælen vel vidende, at vi støtter hendes forsøg på at sikre en aftale, der er god for vores borgere, og som sikrer både vores sikkerhed og vores privatliv.
Danuta Jazłowiecka
(PL) Hr. formand! For to år siden, da Barack Obama blev valgt til præsident i USA, virkede det, som om forbindelserne mellem Europa og Amerika ville blive normaliseret efter hans forgængers vanskelige embedsperiode. Det virkede som om, at den tid, hvor Washington handlede egenhændigt på den internationale scene, var ved at rinde ud. Vi troede alle, at USA og EU i skyggen af en enorm krise ville samarbejde om at forsøge at ændre verden for at sikre økonomisk sikkerhed.
I dag ved vi, at det var et forfængeligt håb. Efter klimatopmødet i København og efter den måde, hvorpå hr. Obama ignorerede det spanske formandskab, har amerikanerne igen ydmyget os og resten af verden ved at træffe en egenhændig beslutning om at trykke penge. Trods utallige løfter til repræsentanterne for europæiske regeringer har de truffet denne beslutning uden på nogen måde at tage os med på råd. De handler i deres egen særlige interesse og har besluttet sig for foranstaltninger, der vil være til skade for den europæiske økonomi.
Det kommende topmøde mellem EU og USA bør benyttes til at give udtryk for vores misbilligelse og til at appellere om, at vi bliver behandlet som partnere. Samarbejde er ikke kun i vores interesse, også i Washingtons, især i lyset af den nye geopolitiske verdensorden, der er ved at udvikle sig.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Hr. formand! Forbindelserne mellem EU og USA er forbindelser mellem to stormagter, men på trods heraf kan jeg ofte ikke lade være med at synes, at en form for snæversynet selvoptagethed tilsidesætter pragmatisme.
Men der er nogle meget vigtige emner til diskussion, og vi må løse disse vigtige emner sammen med vores amerikanske partner.
Topmødet til november vil blive det første møde mellem USA og EU siden Lissabontraktatens ikrafttræden. I lyset af at EU og USA repræsenterer halvdelen af verdens økonomi, vil økonomien blive et meget vigtigt emne. I en tid præget af en alvorlig krise er det nødvendigt at koordinere makroøkonomisk politik, indgå en aftale om reguleringen af finanssektoren og forsøge at lukke skattely og lignende.
Det er nødvendigt at fokusere på konkrete problemer og undlade at gøre en ting på bekostning af en anden, med andre ord de to partnere på bekostning af resten af verden, men i stedet handle på en måde, der er passende for to ansvarlige, førende globale magter.
Ud over topmødet mellem EU og USA til november udgør mødet i Det Transatlantiske Økonomiske Råd til december også en platform for ansvarlige og pragmatiske politikker.
Malcolm Harbour
(EN) Hr. formand! Det glæder mig meget, at jeg fangede Deres blik, for jeg ønsker især at takke kommissær De Gucht for, hvad jeg troede var en meget vigtig nyorientering af Det Transatlantiske Økonomiske Råd. Jeg var i Washington i juli på vegne af formanden for Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse. Jeg besøgte ham efterfølgende for at sige, at vi er nødt til at hæve barren for det Økonomiske Råd og se på de langsigtede strategiske teknologiske spørgsmål, som vi begge arbejder på, og især arbejde på grundlag af standarder, som mit udvalg har arbejdet hårdt på de sidste par måneder.
Vi burde skabe fælles standarder for fremtidige teknologier, ikke skabe nye handelsbarrierer ved at arbejde hver for sig. Som han sagde i sin udtalelse, vil det hjælpe os til at udnytte fælles forskningsprogrammer og forretningsmuligheder og styrke vores konkurrenceevne med vores partnere i USA.
Jeg synes, at denne del af Deres erklæring i dag er meget vigtig. Jeg beklager, at så få af mine kolleger har talt om det - jeg ved, at fru Herczog gjorde - men jeg håber, at vi kan samarbejde om at videreføre det. Det skuffer mig, at Elmar Brok er gået, for jeg ville gerne sige til ham, at denne nye orientering betyder, at vi får brug for nye mennesker til at arbejde i hans Transatlantiske Dialog mellem Lovgivere, for vi har nye udfordringer at leve op til.
Franz Obermayr
(DE) Hr. formand! Jeg henviser til aftalen om databeskyttelse og vil gerne påpege, at alle eksisterende aftaler ganske afgjort skal overholde europæiske databeskyttelsesstandarder. Det gælder ikke kun for aftalen om videregivelse af bankdata, men også i forbindelse med passagerlisteoplysninger. Kommissionen kan ikke fravige dette standpunkt, når den forhandler med USA om aftalen om databeskyttelse. Vi kan ikke tillade, at EU's standarder skal tilpasses USA's. Vi har brug for ensartet beskyttelse i stedet for den metode med at gøre det bid for bid, der har været anvendt indtil nu, og hver ny individuel aftale om dataudveksling skal indeholde principper såsom formålsbegrænsning, minimale opbevaringsperioder og effektiv klageadgang for EU-borgere i forhold til databehandling.
Vi må ikke under nogen omstændigheder tillade, at EU bliver ved med at nærme sig det i stigende grad groteske amerikanske profileringssystem eller sender EU-borgeres personlige oplysninger til USA. Desuden ville en aftale uden passende garantier ikke have en chance for at slippe igennem EU-Domstolen.
Seán Kelly
(EN) Hr. formand! Som medlem af EU-US-delegationen er jeg særlig interesseret i det kommende topmøde, og jeg ser frem til at tage til USA til december som en del af delegationen. Man kan roligt sige, at USA er vores naturlige allierede, og derfor vil jeg bestride den påstand, der fremkom her til aften, om at verden er et mindre sikkert sted på grund af amerikanske politikker og ikke mere sikkert. Hvis vi skal pege fingre, burde vi se på lande uden frihed, uden demokrati, lande, der huser terrorister, før vi peger fingre ad Amerika.
Når det er sagt, er det vigtigt, at vi betragter os som amerikanernes ligemænd i forhold til yderligere møder og topmøder, for det vil de respektere. Især i København så vi, at vi blev betragtet som svæklinge - hvilket nogle mente. Det må ikke ske igen, især i forhold til emner som kvantitative lettelser. Vi er nødt til at hævde os, så vores stemme bliver hørt.
Mario Pirillo
(IT) Hr. formand, kommissærer, hr. og fru formand for Rådet, mine damer og herrer! Forbindelserne mellem EU og USA må baseres på maksimal garanti for sikkerhed, hvis vores samarbejde skal lykkes. Vi må udrydde alle problemerne her i EU. Visumkrav for borgere i fire lande blandt de 27 medlemsstater er en alvorlig begrænsning af friheden. I sidste uge tog en delegation fra Parlamentet dette problem op med de canadiske myndigheder, og det lader til, at de vil påtage sig at gøre noget ved det.
Samhandel med USA er vigtig, fordi det styrker euroen og sætter EU i stand til at konkurrere med de store kinesiske, japanske og indiske markeder, og vi bemærkede også en påpasselig holdning i Canada over for det amerikanske og mexicanske marked. Vores samspil med USA om klimaforandringer, bæredygtig energi og det globale marked er en god start på drøftelserne.
Angelika Werthmann
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil tale om aftalen om databeskyttelse. Efter indgåelsen af en aftale om databeskyttelse er der for mig ingen tvivl om, at de eksisterende aftaler mellem USA og EU skal kigges efter og opdateres i overensstemmelse med denne nye rammeaftale. Det er det reelle formål med den aftale, vi arbejder hen imod. Som jeg ser det, opstår der risiko for juridisk usikkerhed, hvis vi ikke gør det. Vores højeste prioritet må trods alt være at beskytte vores borgere.
Karel De Gucht
Hr. formand! Lad mig først besvare nogle af de specifikke spørgsmål, der er blevet stillet. Jeg vil starte med klimaforandringerne. Det nye flertal i det amerikanske Repræsentanternes Hus vil formentlig begrænse præsident Obamas handlemuligheder endnu mere. Vi er nødt til at sikre, at USA ikke bakker ud af sine tilsagn fra København, og vi må opmuntre dem til at bidrage til et vellykket resultat af COP 16-mødet i Cancún.
I mellemtiden kan vi opnå fremskridt på konkrete områder såsom hurtig startfinansiering, reducering af udledninger fra skovrydning og fremme af tilpasning til klimaforandringerne for fattige lande og udviklingslande. Der kan ske fremskridt på disse områder uden amerikansk national lovgivning, og det samme gælder biologisk forskning inden for rene teknologier.
Der var også et spørgsmål om det amerikanske visumfritagelsesprogram og om, at et antal EU-medlemsstater - Bulgarien, Cypern, Polen og Rumænien - stadig ikke har adgang til programmet. Vi lægger stor vægt på, at de kommer med, og vi vil fortsat arbejde sammen med vores amerikanske kolleger om at få afklaret dette spørgsmål.
I forbindelse med indførelsen af ESTA-gebyret for rejsende under visumfritagelsesprogrammet har Kommissionen gentagne gange givet udtryk for bekymring over, at disse nye krav ikke er i overensstemmelse med det amerikanske tilsagn om at fremme transatlantisk mobilitet, og at de udgør en ekstra byrde for europæiske borgere, der rejser til USA. Vi er nødt til at sikre, at arbejdet på sikkerhedsrelaterede spørgsmål såsom passagerlisteoplysninger går hånd i hånd med at fremme transatlantiske rejser for legitime rejsende.
Hvad angår spørgsmålet om Wikileaks-dokumenterne, kan vi ikke kommentere på oplysningerne i de lækkede dokumenter i øjeblikket. Men rent principielt går EU stærkt ind for at overholde det absolutte forbud mod tortur og grusom, umenneskelig eller nedværdigende behandling. Det er alt, vi kan sige på nuværende tidspunkt.
Fru Quisthoudt spurgte til muligheden for en frihandelsaftale med USA. Det er ikke noget, vi overvejer i øjeblikket, for i forhold til samhandelen mellem EU og USA viser en tidligere undersøgelse fra GD for Handel, at ikketoldmæssige barrierer fortsat udgør den største hindring for samhandelen mellem EU og USA, og den konkluderer, at EU's og USA's BNP ville vokse med omkring 160 mia. EUR og eksporten med henholdsvis 2,1 % og 6,1 %, hvis halvdelen af de ikketoldmæssige foranstaltninger og forskelle i bestemmelser blev fjernet. Faktisk er der ikke længere særlig mange toldsatser mellem USA og EU. Når det er sagt, er det ofte meget vanskeligt at fjerne eksisterende barrierer, men det er præcis derfor, vi i TEC skubber på for tidligt samarbejde og opstrømssamarbejde, f.eks. inden vi vedtager bestemmelser på vigtige områder, især nye markeder og nye teknologier.
Hvad angår TEC, og hvad dets dagsorden kan blive, arbejder vi i øjeblikket sammen med vores amerikanske kolleger om at afslutte den endelige dagsorden for næste TEC-møde, idet vi tager bidragene fra rådgiverne i betragtning. De hovedtemaer, vi ser på, er innovation og nye teknologier og strategier for at gøre vores økonomier grønnere og opbygge den transatlantiske markedsplads. Inden for disse temaer vil vi have lejlighed til at drøfte en lang række spørgsmål, der omfatter e-sundhed, interoperabilitet mellem elektroniske sundhedsjournaler, sikker handel, gensidig anerkendelse af autoriserede handelsstandarder og den overordnede tilgang til regulering, innovationspartnerskabet og udveksling af oplysninger om sikkerhed for forbrugerprodukter. Vi vil også drøfte fælles responser på økonomiske udfordringer. Endvidere vil jeg diskutere standarder i slutningen af november, som Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse spurgte til. Jeg mener, den præcise dato er den 29. november.
Sidste spørgsmål handlede om fuldstændig scanning af indgående containerfragt. Vi er bekymret over det amerikanske krav om, at alle skibscontainere til USA fra juli 2012 skal scannes, inden de lastes på et fartøj i en fremmed havn. Vi mener ikke, det er påvist, at dette krav vil medføre sikkerhedsmæssige fordele, og vi mener, det vil udgøre en hindring for samhandelen. Derfor forventer Kommissionen ikke, at der indføres fuldstændig scanning i europæiske havne. Den amerikanske minister for national sikkerhed, Janet Napolitano, har offentliggjort planer om at skubbe den nuværende deadline i juli 2012 for indførelse af fuldstændig scanning med yderligere to år. Kommissionen håber, at denne udsættelse vil medføre, at den amerikanske Kongres tager politikken op til fornyet overvejelse til fordel for en risikobaseret tilgang til forsyningskædesikkerhed.
De primære udfordringer for EU det kommende år tyder på mange synergier og muligheder for samarbejde med USA i forhold til at håndtere den økonomiske krise, styring, genskabe vækst og arbejdspladser ved at fremskynde reformer, opbygge et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed og tage vores tørn på den globale scene. En række vigtige opgaver ligger foran os, når vi ser frem mod det kommende topmøde mellem EU og USA og videre frem. Et af dem er at opbygge et mere åbent og udadskuende forhold mellem EU og USA, der tager højde for hele spektret af de forbindelser, som både EU og USA er ved at opbygge til nye stormagter som Kina, Indien, Rusland og Brasilien.
På det økonomiske område drejer drøftelserne sig om arbejdspladser og vækst. Vi vil sammenligne noter om resultaterne af G20, især finans- og bankreformer og behovet for at indgå en global handelsaftale, og kigge efter merværdi mellem EU og USA der. Samtidig skal vi fokusere mere på at realisere det fulde potentiale af det transatlantiske marked. Mit mål vil være at flytte TEC's fokus til en transatlantisk dagsorden for arbejdspladser, vækst og innovation. Med støtte fra ledere fra EU og det amerikanske Senat vil jeg gå efter at opnå fremskridt på det område under det kommende TEC-møde den 17. december.
Viviane Reding
Fru formand! Efter min kollega Karel De Guchts bemærkninger om den overordnede aftale og forbindelserne med USA vil jeg koncentrere mig om den kommende paraplyaftale om databeskyttelse. Det står fuldstændig fast, at vi er nødt til at dele data for at bekæmpe terrorisme og organiseret kriminalitet, og samtidig er vi nødt til at beskytte borgernes ret til databeskyttelse. Forhandlingerne vil gå ud på at forsøge at opnå begge dele og skabe balance mellem de to ting.
Som jeg allerede har fortalt, fremlægger Kommissionen den 26. maj et forslag til forhandlingsmandat. Vi afventer nu Rådets godkendelse af mandatet, forhåbentlig i begyndelsen af december, så vi kan begynde de egentlige forhandlinger. Jeg er fuldstændig enig med det, der er blevet sagt her i Parlamentet. Vi er nødt til at koncentrere os om retssikkerheden i en paraplyaftale i stedet for - og her citerer jeg et medlem af Parlamentet - at slukke brande i forbindelse med hver enkelt aftale om datadeling.
Hvis det lykkes os, Europas Forenede Stater, at definere fælles standarder, vil de fælles standarder før eller siden blive globale standarder. Vi er nødt til at vise, at de standarder er baseret på vores værdier i forhold til retfærdighed, grundlæggende rettigheder og retten til gensidighed, som alle skal fremgå højt og tydeligt af den transatlantiske dagsorden.
Spørgsmålet om enkeltpersoners rettigheder i sådan en aftale har også været oppe. Det, Kommissionen har fremlagt, ville betyde følgende for vores europæiske borgere og for borgerne i USA: retsgyldige rettigheder for enkeltpersoner, f.eks. retten til aktindsigt i persondata, der er blevet indsamlet om dem, og retten til at berigtige og slette disse data, adgang til at klage og til retlig prøvelse uanset personens nationalitet og bopæl samt kompensation for eventuelle skader.
Effektiv anvendelse af disse rettigheder skulle garanteres gennem overvågning og kontrol af databeskyttelsesstandarderne af uafhængige offentlige myndigheder, og i denne forbindelse skulle der også være en bestemmelse om forbud mod forskelsbehandling for at sikre, at alle persondata er beskyttet uanset personens nationalitet og bopæl, under hensyntagen til, at vi er nødt til konstant at opretholde en balance mellem rettigheder og sikkerhed og til, i hvert fald efter min mening, at forhindre forskelsbehandling på grund af race.
Kommissionen vil bestemt få brug for Parlamentets hjælp til at forhindre det. Jeg har hørt, at De ønsker at etablere eller allerede har etableret specifikke ny bilaterale forbindelser mellem Parlamentet og den amerikanske Kongres. Det tror jeg også, vil blive meget vigtigt for at styrke forståelsen af sådanne databeskyttelsesaftaler på begge sider af Atlanten, så her kunne De være til stor hjælp under forhandlingerne.
Stefaan De Clerck
Fru formand! Jeg kan gøre det kort, for jeg er naturligvis enig med kommissær Redings bemærkninger, nemlig at det har været en god forhandling, og at næste trin finder sted den 2. og 3. december. Rådet håber bestemt at kunne have færdigbehandlet mandatet til den tid, så Kommissionen langt om længe vil kunne indlede debatten for alvor, og forhandlingerne virkelig kan begynde.
Det er en mulighed for at forbedre samarbejdet mellem EU og USA, for at finde en balance mellem sikkerhed og privatliv, for at forene et fragmenteret emneområde og bestemt for at omsætte et udtrykkeligt ønske fra Parlamentet til en robust rammeaftale.
Jeg går ud fra, at dagens forhandling har udrustet Rådet, så det kan godkende Kommissionens forhandlingsmandat, og forventer, at Kommissionen også melder tilbage med passende mellemrum, og at forhandlingen om de specifikke detaljer, om de retsgyldige aspekter af rettighederne, fortsat udvikler sig på en sådan måde, at der meldes tilbage. Derfor håber jeg, at Kommissionen vil opnå gode resultater på kort sigt - forhåbentlig efter mødet i Rådet den 2. og 3. december.
Formanden
Jeg har modtaget fire beslutningsforslag, der er fremsat i henhold til forretningsordenens artikel 110, stk. 2.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag den 11. november 2010.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Elena Băsescu
EU og USA udgør det største handelspartnerskab, der repræsenterer halvdelen af den globale økonomi. På den anden side må begge partnere samarbejde tættere om at fremme vækst og beskæftigelse i deres egne økonomier, især eftersom 30 mio. arbejdspladser er forsvundet i hele verden i de senere år som følge af den økonomiske krise. I den forbindelse er Det Transatlantiske Økonomiske Råd fortsat den mest egnede mekanisme til at opnå målsætningen om at etablere et forenet transatlantisk marked inden 2015. Jeg mener, at visumordningen, der påvirker alle medlemsstater, er et vigtigt emne, der må tages op under Lissabontopmødet. Eftersom fri bevægelighed er en meget værdsat rettighed i EU, må Kommissionen fortsætte den politiske og tekniske dialog om de opnåede fremskridt og om fremtidige fremgangsmåder.
Jeg vil gerne nævne, at den rumænske regering for nylig har godkendt en lovramme for etablering af et nationalt visuminformationssystem, der fremmer udveksling af data med andre medlemsstater i forbindelse med visumansøgninger. Dette it-system vil forbedre kontrollen ved Rumæniens grænser og EU's ydre grænser. Det er et nødvendigt skridt med henblik på optagelse i Schengenområdet.
Carlos Coelho
Underskrivelsen af en udvidet aftale med USA om databeskyttelse er afgørende og presserende. Den vil forhindre, at disse sager behandles af medlemsstaterne på basis af individuelle, bilaterale aftaler. Jeg er udmærket klar over de vanskeligheder, der er uløseligt forbundet med underskrivelsen af denne aftale, eftersom der er temmelig store forskelle på tilgangen til databeskyttelse på hver side af Atlanten. I EU er retten til beskyttelse af persondata udtrykkeligt fastlagt i både artikel 8 i chartret om grundlæggende rettigheder og i Lissabontraktatens artikel 16. I USA findes der ingen generel lov om beskyttelse af privatlivets fred, ligesom der ikke er nogen udtrykkelig henvisning til en grundlæggende ret til privatlivets fred i landets forfatning. Der er meget, der skal gøres i forhold til adgang til og berigtigelse af data, gensidighed, retlig beskyttelse og uafhængigt tilsyn. Derfor opfordrer jeg Rådet til at vedtage forhandlingsmandatet for denne aftale hurtigst muligt for at få sat skub på forhandlingerne og opnå det fremskridt, der er så presserende, samt den deraf følgende gennemførelse af resultaterne heraf i de respektive lovkomplekser hurtigst muligt.
Kinga Gál
Jeg vil gerne starte med at gratulere ordføreren med det fremragende stykke arbejde, han har gjort. Det sætter betænkningen i et særligt lys, at den vedtages aftenen før revisionskonferencen i Astana. Det sender et signal til beslutningstagerne i Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa (OSCE). Jeg bemærker med glæde, at i kraft af mine ændringsforslag er der blevet skrevet henvisninger til beskyttelse af nationale minoriteter ind i betænkningen, hvilket er en organisk del af OSCE's overordnede sikkerhedskoncept og humane dimension, samt at det er lykkedes betænkningen at henlede opmærksomheden på den rolle, som OSCE's højkommissær for nationale mindretal spiller. Højkommissærens opgave og ansvar er særlig vigtigt i forhold til at fremme nationale mindretals fredelige sameksistens og forhindre potentielle mindretals- og etniske konflikter. Det er også vigtigt at fremhæve højkommissærens rolle for at sikre, at de involverede parter tillægger embedsmandens forslag og holdninger tilstrækkelig betydning i lyset af de manglende metoder til håndhævelse.
Eija-Riitta Korhola
I årevis har en af de væsentlige målestokke til at vurdere forbindelserne mellem EU og USA været klimapolitikken. Det er med henvisning hertil, at opfattelsen af USA som en ensidig aktør, der går enegang, er blevet styrket. Men tiden er inde til at revidere denne opfattelse.
Det er sandt, at USA lagde afstand til klimapolitikkens frontlinje, da landet nægtede at ratificere Kyotoprotokollen. Ikke desto mindre har tiden vist, at hele aftalen er ineffektiv og den forkerte måde at løse det komplekse problem, som klimaforandringerne er. Ved at investere i robuste partnerskaber inden for teknologi og udvikling af ren energi har myndigheder med ansvar for store udledninger valgt en sti, der er langt mere lovende, og som har åbnet nye horisonter.
Tiden er nu inde til, at EU indser, hvad der er ved at ske. USA har ikke tænkt sig at indlade sig på nogen emissionshandelsordning. For ikke så længe siden sagde præsident Obama, at det vigtigste var at gøre det rette, hvilket naturligvis er nyttigt, uanset hvad vi end mener om klimaforandringerne. Disse nyttige handlinger omfatter investeringer i ren energi og forbedret energiuafhængighed. Om emissionshandelsordninger sagde hr. Obama, at det var et middel, ikke et mål, og at der var andre måder at barbere den ged på.
Er Europa nu klimapolitikkens bussemand, som ikke forstår situationen og lærer af sine fejl? Vi tager arbejde i udlandet og hæver energipriserne, vi gør alt på den hårde måde i stedet for at handle fornuftigt. Vi skulle forhindre forurening på samme måde, som vi også skulle investere i ren energi og fokusere på energiuafhængighed og skovrejsning. Derimod fortjener emissionshandel ikke vores støtte. Det blev markedsført over for os som en måde at forberede en international ordning på, men den blev aldrig til noget. Hvorfor bliver vi ved med at plage vores borgere med den ved at berøve dem beskæftigelse og levebrød?
Jiří Maštálka
Det forestående topmøde mellem EU og USA vil bestemt bekræfte den ekstraordinære vigtighed af forbindelserne mellem disse to parter. Globaliseringens konstante udvikling betyder, at både EU og USA må forfølge en åben politik, og at vi ikke kan tillade, at det transatlantiske partnerskabs strategiske vigtighed mindskes. Derfor er det vigtigt at gribe sådanne forhandlinger an med størst mulig åbenhed, hvilket er en afgørende forudsætning for de kommende møders operationelle karakter. Tre emner har domineret de sidste par dage, og dem bør EU's forhandlere koncentrere sig om. Det er de forskellige strategier, som EU og USA griber den aktuelle globale økonomiske krise an med, de forskellige politiske tilgange til at gøre noget ved planetens ugunstige økologiske situation og klimaforandringerne samt sikkerhedsspørgsmål. USA's centralbanks egenhændige beslutninger om at købe amerikanske statsobligationer til en værdi af 600 mia. USD, som blev truffet uden at tage EU med på råd, vil svække Europas økonomiske position. Derfor er det afgørende, at EU tydeligt erklærer sin støtte til at lede efter andre globale valutaer end den amerikanske dollar. Det er vigtigt, at EU insisterer på sin rolle som pioner inden for grøn teknologi og lovgivning og i henhold hertil lægger pres på både den amerikanske regering og Kongres. Jeg mener, det er nødvendigt under det kommende topmøde at opfordre EU's ledere til at sende et klart signal til Washington om vores støtte til præsident Obamas indsats i forhold til global atomnedrustning og ratificering af den nye START-aftale, som blev underskrevet af den russiske og den amerikanske præsident i Prag i år.
Justas Vincas Paleckis
Siden præsident Obama sejrede ved valget for to år siden, har EU's og USA's standpunkter nærmet sig hinanden i væsentlig grad, især i forhold til nedrustning, bekæmpelse af klimaforandringerne og nedkøling af internationale konflikter. Det har stor værdi, og denne linje må fortsættes. Desværre er der stadig ting, der mangler at blive gennemført for at opfylde fælles transatlantiske mål. En stor del af det amerikanske samfund er imod indgreb til bekæmpelse af klimaforandringerne. Et ambitiøst lovforslag om at begrænse udledningen af drivhusgasser bliver stadig holdt tilbage i Senatet. Der sker ingen fremskridt i spørgsmålet om afskaffelse af dødsstraffen, hvilket er vigtigt for EU. Topmødet mellem EU og USA vil finde sted næste måned i Lissabon. Jeg håber, at EU vil kunne overbevise sin partner USA om at fortsætte fremskridtene hen imod de omtalte fælles mål. Det er også vigtigt i stigende grad at inddrage Rusland i den transatlantiske dialog.
Debora Serracchiani
Efterhånden som udvekslingen af data mellem EU og USA bliver stadig mere nødvendig og hyppig på grund af kampen mod terrorisme og organiseret kriminalitet, må der også etableres et overordnet, fælles lovgrundlag for at beskytte persondata. Dette grundlag må sikre beskyttelse, der svarer til den, som europæiske borgere nyder inden for EU's grænser. Derfor peger Kommissionens forhandlingsmandat i den rigtige retning. Hvad angår anvendelsesområdet, må lovgrundlaget også gælde eksisterende bilaterale aftaler. Jeg håber, at Rådet vedtager mandatet i sin foreliggende form, og at Parlamentet informeres fuldt og straks om alle udviklinger i forhandlingerne i lyset af, at Parlamentet vil have sidste ord i forhold til den kommende aftale.
Czesław Adam Siekierski
Det kommende topmøde mellem EU og USA bliver det første topmøde efter Lissabontraktatens ikrafttræden, og et af traktatens mål var at gøre det muligt for EU at koncentrere sig mere om forbindelserne med tredjelande. Det kommende topmøde vil give os lejlighed til at skitsere en ramme for transatlantisk samarbejde gennem de næste par år. I lyset af EU's og USA's position i verden og fælles værdier såsom retsstatsprincippet, demokrati og menneskerettigheder, spiller de en central rolle i forhold til at tackle det 21. århundredes udfordringer. Vi har brug for et konstruktivt og styrket samarbejde på områder som overvindelse af den økonomiske og finansielle krise, kampen mod terrorisme, global stabilitet, fred i Mellemøsten, ikkespredning af atomvåben, udviklingsbistand og klimaforandringerne. Det næste klimatopmøde i Cancún nærmer sig. Jeg håber, at USA vil udvise større engagement i forhold til fælles forpligtelser i kampen mod klimaforandringerne. Som væsentlige aktører på den internationale arena bør vi gå foran som et godt eksempel for andre lande. Den økologiske katastrofe i Den Mexicanske Golf for nylig viste tydeligt, at katastrofer ikke respekterer grænser, og konsekvenserne af dem kan mærkes over hele verden, i sidste ende også af vores borgere. Det er indlysende, at det, der er brug for, er samarbejde på globalt plan. På baggrund af sidste uges valg er det værd at bemærke, at dette valg kan blive udgangspunktet for nye, tættere forbindelser mellem Parlamentet og Kongressen. Tættere dialog vil være til fordel for begge parter.
