
(1) 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om:
- Rapporten fra Det Europæiske Råd og Kommissionens redegørelse - Det Europæiske Råds møde (Bruxelles, den 12.-13. december 2003);
- Redegørelser fra Rådet og Kommissionen - Stats- og regeringschefernes topmøde om regeringskonferencen (Bruxelles, den 12.-13. december 2003);
- Redegørelse fra Rådets formand - Det italienske formandskabs arbejde.
Først vil jeg gerne benytte lejligheden til at give en kort redegørelse for topmødet og regeringskonferencen i lyset af de spørgsmål, jeg stillede på Parlamentets vegne, så De er informeret om det, der blev sagt, inden vi går videre til vores egentlige debat.
Det skal retfærdigvis siges, at der, hvad angår arbejdsindsatsen på Det Europæiske Råds møde, skete utroligt meget på meget kort tid, og der blev gjort væsentlige fremskridt på en lang række områder. Det er bestemt værd at bemærke, at vi her i Parlamentet i denne forbindelse havde et meget positivt samarbejde med det italienske formandskab på tværs af udvalgene inden for mange forskellige områder.
Efter Parlamentets seneste beslutninger glædede jeg mig i særdeleshed over konklusionerne om EU-transatlantiske relationer, men jeg lagde vægt på, at det netop er i en fase med uddybning af de transatlantiske relationer - hvilket er målet for konklusionerne - at vores oprigtige venskab med USA ikke skal udelukke vores oprigtige bekymringer vedrørende Guantánamo. Jeg udtrykte mig i sådanne vendinger på Parlamentets vegne.
Hvad angår Kyoto-protokollen, gjorde jeg opmærksom på, at der samtidig fandt et FN-sponseret møde sted i Milano. Det kunne se ud til, at Rusland fortsat ikke har besluttet, om man skal undertegne Kyoto-protokollen. Vi europæere har stor interesse i, at russerne undertegner Kyoto-protokollen og dermed gør den gældende. Jeg mener, at Kommissionen og det nye formandskab skal tage klare initiativer til at sikre, at vi, der tror på Kyoto-protokollen, i de kommende måneder forsøger at sikre en tilfredsstillende fastlæggelse gennem en uddybelse af kontakten til Rusland. Jeg fremsatte også dette synspunkt i weekenden.
Med hensyn til regeringskonferencen afholdes der i dag en debat om de mere vidtgående spørgsmål, og jeg ser frem til at blive vejledt af denne debat og vores beslutning. Da jeg talte på regeringskonferencen, nævnte jeg to konkrete problemer af parlamentarisk karakter.
Det første problem vedrører finansieringen af EU og budgetproceduren. Jeg understregede, at Europa-Parlamentet støtter et afbalanceret resultat af konventet, hvad angår de forskellige institutioner og deres rolle i budgetproceduren. Jeg forklarede dem, hvad konventsproceduren var, og hvad dens balance beløb sig til.
Jeg forklarede, at Europa-Parlamentet fuldt og helt afviser Økofins indblanding som værende en upassende, uberettiget og uacceptabel indblanding i budgetprocessen.
Jeg forklarede, at Økofin ikke kun angreb konventets konklusioner, men også budgettraktaten fra 1975, og at det på institutionelt plan faktisk repræsenterede et tilbageskridt.
Jeg påpegede, at Parlamentet i det mellemliggende tidsrum har vist betydelig tilbageholdenhed på udgiftsområdet. Det vil interessere parlamentsmedlemmerne at høre - da det er et produkt af vores kollektive indsats - at vi har 15 års budgeterfaring siden undertegnelsen af den interinstitutionelle aftale med Rådet om finansielle overslag i 1988. Siden da har Rådet med en række diskretionære tillæg lagt diskretionære udgifter på i alt 33 milliarder euro oveni. Under udøvelsen af sine beføjelser har Parlamentet lagt 21 millioner euro til dette beløb. Hvis der er en relativ tendens til at udvide budgettet, findes den i højere grad hos Rådet end hos Parlamentet, og Parlamentet skal ikke gøres til genstand for en formodning om, at det ikke formår at handle ansvarligt, hvis det får et ansvar tildelt.
Det sidste, jeg gjorde for Parlamentet, hvad angår regeringskonferencen og Parlamentet, var at opfordre regeringskonferencen til at sikre sig, at Parlamentet ikke bruges som et eller andet sidsteøjebliks bytteobjekt, hvor antallet af europaparlamentsmedlemmer vil stige, uanset om vi viser os effektive eller ej. Der er ikke tale om en eller anden globaliseret klichékongres for europæiske folkeslag. Vi har seriøse budgetmæssige og lovgivningsmæssige funktioner. Der må være en øvre grænse for vores størrelse, og vi skal respektere de principper, der er fastlagt i konventets arbejde, for at håndtere, hvem der får hvor mange sæder. Det var disse spørgsmål, jeg på Parlamentets vegne tog op på regeringskonferencen.
Endelig, hvad angår resultatet af mødet i sidste weekend, er der ingen tvivl om, at den manglende enighed på regeringskonferencen repræsenterer et tilbageskridt. Et sådant tilbageskridt er imidlertid ikke nødvendigvis en stor ulykke. Det faktum, at det ikke var muligt at skabe enighed sidste weekend, gør ikke en sådan enighed mindre nødvendig. Det viser det uhyre omfang af den udfordring, vi i fællesskab har påtaget os. Skønt de vigtigste aktører var til stede sidste weekend, udeblev fællesskabsfølelsen og viljen til at afslutte sagen. Vi har måttet betale prisen herfor, og vi må undersøge årsagerne til den manglende kompromisvilje hos alle de vigtige aktører.
Sammen med gruppelederne vil jeg gerne overbringe en klar samling af budskaber fra dagens debat til det kommende irske formandskab. Jeg ser frem til denne debat samt til at høre, hvilke budskaber Europa-Parlamentet ønsker at sende til det kommende formandskab vedrørende næste runde.
Jeg vil gerne byde formanden for Rådet, hr. Berlusconi, velkommen denne morgen og fortælle ham og hans kolleger, hr. Frattini, hr. Antonione og hr. Buttiglione, at de er meget velkomne. I hr. Berlusconis nærværelse vil jeg gentage, at vi i formandskabets almindelige arbejde, i udvalgsarbejdet, i det lovgivningsmæssige arbejde samt i kontakten med Parlamentet har haft meget gode og positive forbindelser med det italienske formandskab.
Berlusconi,
    Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil nu gøre rede for det arbejde, som den italienske regering, der har haft formandskabet for såvel Rådet som regeringskonferencen i det halvår, der nu er ved at være forbi, har udført.
Hvad regeringskonferencen angår, har det lige fra begyndelsen været Italiens målsætning, at vi skulle nå til enighed om et dokument af høj kvalitet uden at indgå kompromiser, som kunne forringe det, og at vi således skulle nå frem til et dokument, der giver fremtidens EU mulighed for at fungere og spille en hovedrolle på den internationale scene. Foruden denne målsætning havde vi et ønske om at give det udvidede EU en egentlig forfatning på baggrund af det udkast, som konventet har udarbejdet, inden for den frist, der blev aftalt i Thessaloniki, det vil sige inden valget til Europa-Parlamentet i juni 2004. Det fælles ønske om at afslutte forfatningsforhandlingerne i løbet af de 60 dage, som vi havde til rådighed fra regeringskonferencens begyndelse i Rom, gik som bekendt ikke i opfyldelse. Det er en kendsgerning, som vi skal konstatere stille og roligt uden at gøre det til en dramatisk sag eller komme med gensidige bebrejdelser, men vi skal samtidig være klar over, hvilke skridt der skal tages fra nu af. Målsætningen om ikke at forfalde til kompromiser eller aftaler, som er uforståelige for de europæiske borgere, blev opfyldt til fulde. Det er et princip, som formandskabet har holdt sig til lige siden disse vanskelige forhandlingers start, eftersom det var af den opfattelse, at bidraget fra de nationale parlamenter og EU-institutionerne - og ikke mindst Europa-Parlamentet, sådan som De mindede om, hr. formand - samt den fælles indsats fra formanden, hr. Giscard d'Estaing, og næstformændene, Giuliano Amato og Jean-Luc Dehaene, skulle være det grundlag, som vi opnåede fuldstændig enighed om uden senere at gøre tilbageskridt på de vigtige punkter i det udkast, der blev vedtaget i juli i år.
Ved regeringskonferencens formelle indledning ønskede formandskabet at slå disse begreber fast via Rom-erklæringen, som blev vedtaget af medlemsstaternes, tiltrædelseslandenes og kandidatlandenes stats- og regeringschefer samt parlamentsformand Cox og kommissionsformand Prodi. Vi holdt fast ved denne linje under hele forhandlingen, idet vi forenede ønsket om så vidt muligt at bevare konventets udkast og pligten til at være opmærksom på alle medlemsstaternes legitime krav i forbindelse med de spørgsmål, de anså for at være vigtige.
Vores arbejdsmetode har været klar og gennemskuelig. Vi har til fulde inddraget Europa-Parlamentets repræsentanter i regeringskonferencens arbejde, hvilket var mere, end man gjorde på de tidligere regeringskonferencer, og vi har sørget for den størst mulige offentliggørelse og tilgængelighed af alle de dokumenter, der blev udarbejdet under forhandlingerne.
Takket være dette imponerende, tålmodige og omhyggelige arbejde - jeg vil gerne rette en offentlig tak til alle dem, der har bidraget til det, navnlig udenrigsministeren, Franco Frattini, som sidder her ved siden af mig - lykkedes det os at løse næsten alle de spørgsmål, som regeringskonferencens deltagere rejste, uden at sænke det samlede ambitionsniveau i konventets udkast væsentligt.
I forbindelse med regeringskonferencens indledende drøftelser kunne vi tælle over 80 omstridte spørgsmål, som de forskellige lande var uenige om. Hvad alle disse spørgsmål angår, blev der - med undtagelse af et rent institutionelt spørgsmål - fundet nogle passende mæglingsløsninger. Jeg kan tilføje, at regeringskonferencen på nogle punkter - navnlig når det gælder det helt afgørende forsvarsspørgsmål - supplerede og forbedrede konventets udkast og dermed nåede frem til en definition af et permanent struktureret samarbejde, der er fuldt foreneligt med Atlanterhavssamarbejdet og i tråd med nogle af medlemsstaternes politiske krav.
Dette væsentlige fremskridt kommer til at ske i overensstemmelse med EU's beslutningsprocedurer og med en bred indfaldsvinkel, som giver nogle lande lov til at gå hurtigere frem ud fra en specifik protokol, der indeholder bestemmelserne for den militære kapacitet, der er nødvendig for at deltage i dette permanente strukturerede samarbejde.
Dette punkt lod faktisk til at være meget vanskeligt i starten. Det lykkedes os at nå frem til en aftale, som også var i fuld harmoni med de andre NATO-topmøder, og alle godkendte som bekendt de tre søjler, hvor Rådet kan gribe ind og træffe beslutninger på sit forårsmøde. Den første søjle - bestemmelserne om det strukturerede samarbejdes oprettelse og funktion - skal vedtages af Det Europæiske Råd. Den anden søjle giver de enkelte medlemsstater mulighed for at komme med i samarbejdet på et hvilket som helst tidspunkt, og med den tredje søjle fastlægges det, at det europæiske forsvar - som er nødvendigt for at give Europa styrke og selvstændighed til at være med ved bordet sammen med verdens andre militærmagter - ikke skal stå i modsætningsforhold til NATO, men tværtimod skal samarbejde med NATO, eftersom man også har givet det europæiske forsvar et hovedkvarter i NATO's operative base i Europa.
På regeringskonferencens sidste møde måtte man således koncentrere sin indsats om de vigtige institutionelle spørgsmål, som det - på grund af deres særligt følsomme politiske karakter - ikke var muligt at løse i de tidligere forhandlingsfaser. I den sidste mødeperiode manglede man således stadig at træffe beslutning om Europa-Parlamentets og Kommissionens sammensætning, og der var nogle punkter, der endnu ikke var blevet skabt klarhed omkring med hensyn til den mere omfattende brug af afgørelser med kvalificeret flertal i Rådet. Desuden manglede man ikke mindst at fastlægge beregningsmetoden for disse afgørelser.
Under de sidste bilaterale drøftelser, som formandskabet foretog i hurtigt tempo torsdag, fredag og lørdag - både om dagen og om natten - var det muligt at finde en løsning på nogle af disse problemer, selv om alle de stats- og regeringschefer, som vi talte med, understregede, at de institutionelle rammer for fremtidens EU til sidst skulle vurderes samlet via en generel og altomfattende aftale.
Det var ikke så svært at nå til enighed om Kommissionens sammensætning og det kvalificerede flertal. Hvad parlamentsmedlemmernes antal angår, hr. formand, var der praktisk taget ingen diskussion. Landene med den mindste befolkning anmodede om et parlamentsmedlem mere, så de gik fra fire til fem medlemmer, og alle de andre lande gav deres samtykke.
På trods af alle vores bestræbelser var det til gengæld ikke muligt at nå til enighed om Rådets afgørelser med kvalificeret flertal. Efter at have hørt alle delegationerne foretrak vi således - med alles samtykke - at afslutte en diskussion, der risikerede at udvikle sig til et skænderi, og som i bedste fald kunne have ført til et af de kompromiser efter laveste fællesnævner, som vi lige fra starten havde sagt, at vi ikke ville have. En ægte fiasko ville netop have været en aftale efter laveste fællesnævner, der ikke kunne sikre et velfungerende EU fremover eller dets evne til at spille en afgørende politisk rolle på den internationale scene.
Ved arbejdets afslutning fik det italienske formandskab mange rosende ord med på vejen fra alle kollegerne - hvilket mine medarbejdere og jeg naturligvis glædede os meget over - men jeg må først og fremmest sige til Dem, at jeg mærkede et kraftigt ønske om ikke at miste det forhandlingsgrundlag, der er blevet skabt i de forløbne måneder. Vi kunne faktisk tælle 82 punkter, som vi var enige om. Det var 82 punkter, som tidligere var til debat, og mange af dem lod endda til at være umulige at løse.
På regeringskonferencen nåede man således et forhandlingsresultat, som alle anså for at være vigtigt, og som efter min mening ikke bør tages op igen. Alle de indlæg, der efterfulgte hinanden ved Rådets forhandlingsbord, viste således, at regeringskonferencen i sit kommende arbejde skal fokusere på de punkter - eller rettere det punkt - som man endnu ikke er nået til enighed om. Vi må til gengæld ikke tage indholdet op igen i det store arbejde, som alle medlemsstaternes delegationer har udført for de andre punkters vedkommende.
Ud fra dette værdifulde forhandlingsresultat, som omfatter næsten alle de tidligere stridsspørgsmål, bliver det således muligt at gå videre med forfatningsarbejdet og fuldende det vigtige udkast, som konventet har udarbejdet. Jeg må sige, at vi virkelig var tæt på at nå til enighed. Natten mellem fredag og lørdag så det ud til, at det var muligt at nå til enighed, eftersom der var en betydelig imødekommenhed fra nogle af de landes side, som tidligere lod til at forskanse sig bag bestemte holdninger. Morgenen efter skete der dog et tilbageskridt, og vi besluttede i samråd med alle delegationslederne, at alle havde brug for mere tid. Der var endda nogle, som ønskede at høre deres eget parlament, så i stedet for at tage en forhandling, som blot ville have understreget den manglende uenighed, foretrak vi at slutte med en positiv stemning, hvor alle erklærede sig villige til at fortsætte forhandlingerne, holde fast ved det resultat, som vi var nået til i fællesskab, og fortsætte med det formål at give Europa en forfatning, som virkelig gør det i stand til at fungere, træffe hurtige beslutninger og stå frem på den internationale scene som en politisk gigant og ikke bare en økonomisk gigant.
Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil nu gøre rede for de vigtigste resultater af Det Europæiske Råd, som markerede afslutningen på halvåret med italiensk formandskab. Og det vil jeg gøre med særlig tilfredshed, ikke bare fordi vi har behandlet nogle vigtige spørgsmål, men også fordi de beslutninger, vi har truffet, er resultatet af et intenst stykke arbejde, som alle landene har udført i fællesskab. Der er tale om konkrete resultater, som vedrører de europæiske borgeres direkte interesser, og som styrker det samlede billede af EU. Disse resultater blev mulige som følge af et glimrende samarbejde med Kommissionen - som jeg gerne vil takke - og dem nåede vi med en åben og konstruktiv debat med Parlamentet, som jeg endnu en gang vil rette en tak til.
Jeg vil netop begynde med de økonomiske spørgsmål, som vi behandlede, og som tager sigte på at fremme udviklingen, sætte gang i beskæftigelsen, skabe en bedre konkurrenceevne for den europæiske industri og gennemføre alle aspekter af det indre marked. Det Europæiske Råd i december vedtog først og fremmest formelt det, som vi har kaldt "det europæiske vækstinitiativ", nemlig en foranstaltning, som det italienske formandskab har foreslået, som Økofin-Rådet og Kommissionen har godkendt, og som EIB skal bidrage til. Det er et initiativ, som De kender, og som tager sigte på at fremme et vigtigt investeringsprogram på området for store transeuropæiske infrastrukturer, herunder transportinfrastruktur, store elektricitetsnet og telekommunikationssektoren, men også investeringer i menneskelig kapital, det vil sige investeringer i forskning og udvikling, innovation og teknologi.
Vi havde sat os to målsætninger, nemlig at vi ved at gennemføre disse projekter ville skabe betingelserne for en kvalitativ forbedring af de materielle og immaterielle infrastrukturnet, som skal forbinde det store europæiske marked, ikke mindst med henblik på udvidelsen, men også, at vi ville bidrage til en overordnet stimulering af den økonomiske vækst - og dermed beskæftigelsen - med en passende finansiel støtte. Vi regner med at gøre brug af både offentlig finansiering - fra EU-budgettet og til dels også fra de enkelte medlemsstaters budget - og finansiering fra den private sektor, hvilket også skal ske takket være den afgørende sikkerhedsrolle, som Den Europæiske Investeringsbank kommer til at spille. I den forbindelse vil jeg gerne understrege, at der er tale om den første store økonomipolitiske foranstaltning på europæisk plan, som er blevet besluttet i fuld overensstemmelse med Lissabon-strategien, men også i fuld forenelighed med stabilitetspagten. Vi må ikke glemme, at vi som enkelte stater ikke har nogen mulighed for at føre monetær politik og finanspolitik, efter at den fælles valuta er blevet indført. Vi kan ikke devaluere vores valuta for at støtte vores produktion og vores eksport, og vi kan ikke føre underskudspolitikker - heller ikke på mellemlang sigt - for at overholde Maastricht-kriterierne. Den mulighed og beføjelse, som de enkelte stater ikke længere har, skal således erstattes med andre og højere beføjelser. Desværre har vores EU-bank, nemlig Den Europæiske Centralbank, til opgave at kontrollere prisstigningerne, det vil sige at kontrollere inflationen, og ikke at støtte økonomien, sådan som det f.eks. er tilfældet med den tilsvarende bank i USA, Federal Reserve. Derfor skal Europa have den nødvendige vilje og evne til at intervenere for at støtte økonomien.
Ud fra et andet og mere specifikt synspunkt - men det har ligeledes med styrkelsen af det indre marked og stimuleringen af væksten at gøre - kunne vi desuden konstatere, at der var enighed om at tilpasse TEN, de europæiske transportnet, til den nye situation med et udvidet Europa. I den forbindelse ratificerede Det Europæiske Råd aftalen om at fordoble støtten fra EU-budgettet - vi gik fra de 10 %, der hidtil har været taget højde for, til 20 % - for interventioner på grænseoverskridende strækninger. Det er et vigtigt resultat, når det gælder evnen til at mobilisere privat finansiering til støtte for store infrastrukturarbejder.
Det Europæiske Råd understregede, at det er vigtigt for varernes frie bevægelighed, at man overvinder de vanskeligheder, der skyldes passagerne, de naturlige hindringer og overbelastningen af de vigtigste kommunikationsakser. Vi håber, at Kommissionen på dette grundlag er i stand til i den nærmeste fremtid at vurdere og bestemme omfanget af de negative følgevirkninger, som passagerne og de naturlige hindringer har for et velfungerende fællesmarked. Hvad de store arbejder angår, må jeg sige, at der virkelig er blevet gjort et stort stykke arbejde, eftersom vi så afgjort mangler veje og kommunikationslinjer - både jernbane- og vejlinjer - til de lande, som bliver nye medlemmer af EU den 1. maj. Jeg tror, at det var absolut nødvendigt at ajourføre den plan over store arbejder, der blev udarbejdet for flere år siden, og jeg tror, at det er blevet gjort. Jeg vil præcisere en ting mere, nemlig at der er en såkaldt kvikstartliste, som omfatter en række projekter. Jeg vil dog gerne understrege, at der ikke er tale om en lukket liste, men tværtimod om en åben liste, hvor man kan tilføje alle de projekter, som er klar til at blive gennemført, det vil sige de projekter, hvor man kan gå i gang med udbuddene og med at finde en passende finansiering.
Når det gælder de spørgsmål, der er på Lissabon-dagsordenen, kom vi navnlig ind på beskæftigelsen og konkurrenceevnen, og vi understregede endnu en gang nødvendigheden af at fortsætte med strukturreformerne. Flere medlemsstater har allerede iværksat sådanne reformer, og der er tale om foranstaltninger, hvor man på kort sigt undertiden må bringe ofre, og som har sociale omkostninger, men som er en nødvendig betingelse for at sætte gang i økonomien. Her tænker jeg på arbejdsmarkedet og den sociale sikring.
Hvad beskæftigelsesspørgsmålene angår, vurderede og værdsatte vi rapporten fra den arbejdsgruppe, som Wim Kok stod i spidsen for, og anbefalingerne i denne rapport. Hr. formand, jeg må sige, at hr. Kok virkelig har udført et glimrende stykke arbejde, og det er et arbejde, som han har kunnet udføre på grund af sin erfaring som både fagforeningsleder og regeringschef. Vi skylder ham alle en tak, for han har ikke alene foreslået nogle løsninger på de generelle problemer. Den gruppe, som han stod i spidsen for, har nemlig også undersøgt forholdene i de enkelte lande og har angivet, hvilke foranstaltninger de enkelte lande efter gruppens mening burde træffe. For mit eget lands vedkommende kan jeg sige, at gruppen har tegnet et perfekt billede af det. Rapporten var genstand for det ekstraordinære topmøde, som jeg var formand for dagen før Det Europæiske Råd, og som var et topmøde mellem industri- og arbejdsgiverorganisationerne og fagforeningerne. Det fremgik af dette topmøde, at arbejdsmarkedets parter har et fælles ønske om at fortsætte med gennemførelsen af den europæiske beskæftigelsesstrategi, hvor man skaber større fleksibilitet og gør en større indsats for at udnytte den menneskelige kapital.
Hvad konkurrenceevnen angår, konstaterede Det Europæiske Råd, at der i det forløbne halvår er sket fremskridt, som lever op til - eller næsten lever op til - de europæiske virksomheders og økonomiske aktørers forventninger. I den forbindelse vil jeg gerne præcisere, at jeg havde lejlighed til at deltage i en konference, som Sammenslutningen af Industri- og Arbejdsgiverorganisationer i Europa afholdt i Bruxelles i sidste måned. Denne konference blev afholdt med Swifts kæmpe i tankerne, nemlig kæmpen Gulliver, som blev taget til fange af lilleputterne. Med dette billede ønskede man at fortælle EU's og de enkelte medlemsstaters politiske ledere, at den europæiske økonomi er som en kæmpe, der er spændt fast af de alt for mange bånd og snører, som de mange forordninger, direktiver og love efter virksomhedernes mening udgør, og som forhindrer dem i en fuld konkurrence med de udenlandske økonomier.
Det er noget, som vi i høj grad skal tage hensyn til, da den europæiske økonomi er midt i en vanskelig fase, som jeg frygter bliver endnu vanskeligere, eftersom økonomien er i klemme mellem dels USA's økonomi - som er i kraftig vækst, idet den har fået støtte fra Bush-regeringens tilførsel af 350 milliarder dollars, og som er en økonomi, der ikke mindst stimuleres af de laveste skatter i den vestlige verden - og dels de fjernøstlige landes økonomi, som befinder sig i en næsten fuldstændigt anarkistisk situation, hvor man ikke overholder nogen regler for hverken arbejdstagernes eller miljøets beskyttelse, og hvor der heller ikke er den mindste form for skattekontrol.
De europæiske virksomhedsejere bifaldt således oprettelsen af Rådet (konkurrenceevne), som fra nu af skal undersøge, hvilken indvirkning de foranstaltninger, som EU's myndigheder og institutioner træffer, har på de europæiske virksomheders konkurrenceevne. Det er en holdning, som vi alle burde have, hvis vi ønsker, at den europæiske økonomi stadig skal kunne konkurrere med de andre økonomier.
Jeg vil ligeledes gerne minde om den aftale, som vi indgik for nylig om forslaget til direktiv om overtagelsestilbud. Denne aftale er af stor politisk betydning og sætter punktum for nogle forhandlinger, der har stået på i næsten 15 år. Takket være denne aftale kan vi nu sige, at vi har bidraget til fastlæggelsen af et vigtigt aspekt for det indre markeds gennemførelse. I den forbindelse vil jeg gerne takke den italienske minister Rocco Buttiglione, som var ophavsmanden til denne aftale. Der skal dog stadig gøres en stor indsats for at sikre de virksomheder, der opererer i Europa, et samlet retsgrundlag og en arbejdsmarkedssituation, som reelt kan gøre dem konkurrencedygtige på verdensmarkederne. Det er en vigtig indsats, som skal fortsætte i de kommende måneder, og som konkret skal komme til udtryk på Det Europæiske Råds forårsmøde.
Vi kommer nu til det vigtige sikkerhedsspørgsmål. For at bringe EU-institutionerne stadig tættere på borgernes reelle interesser og behov har det italienske formandskab arbejdet på at forbedre EU-borgernes sikkerhed i bevidstheden om, at det i endnu højere grad end på andre områder er på dette område - som er særligt tæt på vores alle sammens dagligdag - at befolkningen vil vurdere effektiviteten af EU's indsats. Et af de centrale spørgsmål i vores arbejde var udviklingen af fælles strategier for indvandringsstrømmenes forvaltning. Vi sørgede først og fremmest for en yderligere styrkelse af begrebet "de fælles ydre grænser". Det Europæiske Råd noterede sig i den forbindelse, at man var enig om de væsentligste bestanddele i et særligt europæisk grænseforvaltningsagentur. Det blev besluttet at oprette et sådant agentur, og Kommissionen har lovet, at det bliver operativt fra 1. januar 2005.
Det Europæiske Råd noterede sig ligeledes, at der efter forslag fra formandskabet blev vedtaget et særligt program med foranstaltninger for indvandring ad søvejen, hvilket er et konkret tegn på EU's opmærksomhed på et ofte tragisk fænomen, nemlig de illegale indvandreres forsøg på at nå frem til vores kyster. Jeg minder om, at disse forsøg ofte har nogle virkeligt dramatiske konsekvenser. Også i den forbindelse vil vi gerne fortælle Parlamentet om det møde, som fem europæiske middelhavslande holdt med de fem lande på den nordafrikanske kyst, og hvor formandskabet og Kommissionen var til stede. Voksende indvandringsstrømme rejser igennem disse lande - som kalder indvandringsstrømmene for historiske - og det er borgere fra det afrikanske kontinent, der betragter Europa som et paradis på jord. Vores lande rettede hver for sig en bilateral opfordring til disse lande, som sagde ja til et samarbejde, der gør det muligt at kontrollere udrejsen fra deres kyster. Under dette "fem+fem"-møde bad landene os dog om, at vi i højere grad deltager i denne indsats, og de bad os naturligvis også om, at vi påtager os de betydelige økonomiske udgifter, som de må afholde i Europas interesse. Rådet har i den forbindelse opfordret Kommissionen til at undersøge spørgsmålet og foreslå nogle løsninger.
Formandskabet lagde behørig vægt på såvel spørgsmålet om de lovlige indvandreres modtagelse og integration som beskyttelsen af personer, der har brug for international beskyttelse. Vi forventer navnlig, at Kommissionen foretager en undersøgelse af forbindelserne mellem lovlig indvandring og illegal indvandring, og denne undersøgelse skal ligeledes omfatte spørgsmålet om fastlæggelsen af indvandringskvoter på europæisk plan. Vi noterede os under alle omstændigheder de fremskridt, der er blevet gjort på asylområdet, selv om det desværre ikke var muligt - sådan som vi håbede på - at nå til enighed om de to pågældende direktiver om henholdsvis minimumsprocedurebestemmelser og definitionen af flygtningestatus og modtagere af subsidiær beskyttelse.
En effektiv forvaltning af indvandringsstrømmene kan desuden ikke finde sted uden et frugtbart samarbejde med de tredjelande, som indvandrerne kommer fra og rejser igennem. Ud fra dette synspunkt fortsatte vi med den proces, der tager sigte på en fuldstændig medtagelse af indvandringsspørgsmålene i EU's eksterne forbindelser. Vi noterede os, hvordan vurderingsmekanismen for tredjelandenes bekæmpelse af illegal indvandring fungerer. Det er en mekanisme, som man anmodede om på topmødet i Thessaloniki, og som vi på meget kort tid indgik en interinstitutionel aftale med Europa-Parlamentet om via en forordning om et nyt program for teknisk og finansiel bistand til tredjelandene på asyl- og indvandringsområdet. Med dette program tilføres der nye finansielle ressourcer på et vanskeligt område. Det drejer sig om 250 millioner euro i de næste fem år, og det er det første skridt i retning af den betydelige forøgelse af indvandringsmidlerne, som burde finde sted med de kommende finansielle overslag.
Hvad indvandringen angår - men med tydelige aspekter, der har at gøre med borgernes sikkerhed og bekæmpelsen af terrorisme - noterede Det Europæiske Råd sig ligeledes, at man nåede til enighed om indførelsen af biometriske data i visa og opholdstilladelser. Det er planen, at denne nyskabelse også snart skal indføres i EU-borgernes pas.
Man nåede ligeledes nogle væsentlige resultater, når det gælder bekæmpelsen af narkotikamisbrug. Jeg vil især nævne den politiske aftale om rammeafgørelsen om bekæmpelse af narkotikahandel. Denne aftale kom i stand takket være formandskabets tålmodige mæglingsarbejde. Det Europæiske Råd understregede, at en dialog mellem religionerne - et emne, som vi holdt en særlig konference om i Rom i oktober - er et vigtigt instrument til integrationen af Europas indvandrersamfund og mere generelt et vigtigt instrument til at skabe forståelse og samarbejde, når det gælder de internationale forbindelser. Vestens forbindelser til islam og de kristne religioners forbindelser til den muslimske religion er et spørgsmål, der bliver taget op på alle de møder, vi har med Den Arabiske Ligas lande. Det er et spørgsmål, som vi skal beskæftige os meget med, for der er stadig et arabisk mindretal, der betragter udfordringen som noget, der ikke kan undgås. Det værste, som man kan gøre, er at gå i denne retning. Derfor bør vi efter min mening gøre en stor indsats for at få en ægte, kontinuerlig, konstant og ærlig dialog mellem Vesten og de muslimske lande. Jeg minder om, at stats- og regeringscheferne højtideligt gentog, at de er kraftige modstandere af enhver form for ekstremisme og intolerance, at de fordømmer terrorisme og enhver form for vold, og at de klart og utvetydigt fordømmer enhver form for antisemitisme.
Det Europæiske Råd vedtog ligeledes den europæiske sikkerhedsstrategi. Det er et glimrende dokument, som Xavier Solana og hans team har udarbejdet, og som indeholder en analyse af truslerne mod EU's sikkerhed og de måder, de kan tackles på. På dette grundlag burde vi være i stand til at forbedre vores interventionsevne, både når det gælder konfliktforebyggelse og krisestyring. Endelig registrerede Det Europæiske Råd de fremskridt, der er sket med udviklingen af FUSP. Det er stadig vores hovedmålsætning at opnå en større kapacitet, og i den forbindelse er beslutningen om at oprette et europæisk agentur med det specifikke formål at fremme udviklingen og erhvervelsen af ny militærkapacitet særlig vigtig. I den sammenhæng er Det Europæiske Råds beslutning om at godkende det forslag, som formandskabet stillede på baggrund af kontakten med de forskellige partnere og med det formål at styrke EU's planlægningskapacitet på en måde, der er forenelig med NATO's rolle og "Berlin Plus"-aftalerne, af særlig betydning. Denne beslutning er - inden for nogle institutionelle rammer - en positiv afslutning på en sag, som EU's medlemsstater var uenige om indtil for få måneder siden.
Til sidst vil jeg gerne minde om, at man på topmødet i Bruxelles indgik en aftale om placeringen af 10 europæiske agenturer. Dette spørgsmål havde stået åbent i ca. to år. Ud fra den aftale, som det lykkedes at indgå takket være det diplomatiske forberedelsesarbejde i månederne før topmødet, kan vi nu arbejde på en mere afklaret måde med at sikre de operative betingelser for de respektive agenturer, der skal fuldende EU-institutionernes arbejde på forskellige vigtige områder. Det er en vigtig aftale, som det italienske formandskab er stolt af, og som ikke mindst fortjener at blive fremhævet, fordi den blev indgået på nogle betingelser, der bestemt ikke var lette i betragtning af de vanskelige forhandlinger om forfatningstraktaten, der fandt sted samtidig.
Hr. formand, mine damer og herrer, Det Europæiske Råd i Bruxelles blev afholdt nogle få måneder før tiltrædelsestraktatens ikrafttrædelse. Den udvidelse, der finder sted i 2004, tegner i stadig større grad til at blive en absolut succes, hvilket bekræfter rigtigheden af de beslutninger, som stats- og regeringscheferne traf i København i december 2002. Vi har konstateret, at tiltrædelseslandene fortsætter deres indsats for at implementere EU's fuldstændigt. Når vi når fristen den 1. maj 2004, vil de uden tvivl være i stand til at påtage sig det ansvar, som den fulde tiltrædelse medfører. Kommissionens nye strategidokument bekræftede utvetydigt, at Bulgarien og Rumænien har gjort betragtelige fremskridt i retning af tiltrædelsen af EU. Disse to lande er i dag klar til at tage de afgørende skridt, der går forud for tiltrædelsen. Det Europæiske Råd har fastlagt en køreplan for processens gennemførelse og opstillet nogle præcise frister, nemlig 2004 for forhandlingernes afslutning, 2005 for tiltrædelsestraktaternes undertegnelse og endelig januar 2007 for tiltrædelsen af EU. Også Tyrkiet er nået et godt stykke vej med institutionsreformerne og har gjort yderligere fremskridt i retning af overholdelsen af de politiske Københavnskriterier. Vi anerkendte således med rette denne positive udvikling i Det Europæiske Råds konklusioner. Vi har i øvrigt også opmuntret Tyrkiet til at fortsætte i den retning, og vi har stillet nogle forslag i den forbindelse, hvor vi også understreger de områder, der kræver en særlig indsats fra Ankaras side. På mellemlang sigt er målet, at Tyrkiet skal være tilstrækkelig forberedt med henblik på den beslutning, som Det Europæiske Råd skal træffe om et år.
Hr. formand, mine damer og herrer, Det Europæiske Råd lagde også stor vægt på den vigtige udvikling, som har fundet sted i EU's forbindelser med dets partnere, nabolande og resten af verden i de sidste seks måneder. Vi noterede os navnlig, at der er sket betydelige fremskridt, når det gælder om at nå målsætningerne for stabiliserings- og associeringsprocessen i Balkanområdet, og at formandskabet har udført et vigtigt stykke arbejde i den sammenhæng. Vi understregede, at EU er fast besluttet på at støtte de udsigter, som områdets lande har til at komme med i EU, og her skal vi opfordre dem til at styrke deres reformindsats, ikke mindst på de områder, der er væsentlige for integrationen i EU. Lige så stor betydning havde de resultater, som vi opnåede inden for rammerne af Euro-Middelhavs-partnerskabet i det forløbne halvår, navnlig i forbindelse med udenrigsministerkonferencen i Napoli den 2. og 3. december 2003. Jeg vil minde om, at vi ved den lejlighed formaliserede indførelsen af Euro-Middelhavs-parlamentet. Vi blev enige om at oprette fonden for dialog mellem kulturer og civilisationer, og vi besluttede at styrke EIB's Middelhavsfacilitet betydeligt. Alt dette gjorde vi, mens vi venter og håber på oprettelsen af en egentlig Middelhavsbank, hvis kapital også de afrikanske lande kan deltage i.
De transatlantiske forbindelser er stadig et uundværligt holdepunkt i EU's indsats udadtil. Det Europæiske Råd afgav en særlig erklæring af stor politisk betydning om dette spørgsmål. Denne erklæring kommer i øvrigt efter en periode, der vil blive husket som en af de vanskeligste for forbindelserne mellem Europa og USA. En af de vigtigste ting i erklæringen er understregelsen af, at en konstant og ligeværdig dialog mellem EU og USA er nødvendig og vigtig for at kunne imødegå de globale udfordringer med succes. Derfor skal EU styrke samarbejdet med USA, så vi gør det værdifællesskab, som vores historie bygger på, til et arbejdsfællesskab. I den sammenhæng kommer samarbejdet om at bekæmpe terrorismen og udbredelsen af masseødelæggelsesvåben til at spille en central rolle. Endelig vil udviklingen af FUSP og det strategiske partnerskab mellem EU og NATO forbedre det transatlantiske fællesskabs samlede effektivitet.
Vi understregede ligeledes den strategiske betydning af vores forbindelser til Den Russiske Føderation og vigtigheden af, at vi udvikler et omfattende partnerskab med Moskva, nemlig et partnerskab, som kan lette og fremme Ruslands stadig større integration i de europæiske strukturer.
Hr. formand, mine damer og herrer, som afgående formand for EU's Råd kan jeg fortælle Dem, at jeg er fortrøstningsfuld. Jeg kan nemlig forsikre Dem for, at alle landene forsvarede nogle legitime interesser med fornuftige argumenter, og jeg kan ikke mindst forsikre Dem for, at der aldrig var nogen, som benægtede, at den fælles europæiske interesse skulle prioriteres højest. Det er normalt, at der nu bliver en tænkepause, så debatten kan blive uddybet i vores lande og blandt vores befolkninger, men vi er sikre på, at forhandlingerne bliver genoptaget på baggrund af konventets udkast og de resultater, der er opnået ved hjælp af samarbejdet mellem formandskabet og alle medlemsstaterne. I de kommende måneder skal medlemsstaterne hver især give deres bidrag til integrationsprocessen, for det europæiske projekt skal forblive samlet og altomfattende uden at være præget af splittelser og genveje. Forfatningstraktaten er et mål, som vi utvivlsomt når. Med Deres og det fremtidige Parlaments støtte vil de kommende formandskaber så afgjort arbejde i den retning, og det vil de også takket være det arbejde, der allerede er blevet udført, og de resultater, som nu er opnået.
Til sidst, hr. formand, mine damer og herrer, vil jeg gerne takke Dem for Deres store deltagelse som reaktion på min opfordring til et nært samarbejde med regeringskonferencen i alle dens faser. Jeg har givet det irske formandskab teksterne til de aftaler, der allerede er blevet indgået, med mine varmeste ønsker om god arbejdslyst, når det gælder om at skabe det store Europa, som vi alle ønsker. 
Prodi,
    Hr. formand, mine damer og herrer, det halvår, som vi nu går ud af, har været rigt på begivenheder og forslag. Som De husker, nævnte jeg på åbningsmødet den 2. juli i år de 13 lovgivningsforslag for Dem, som Kommissionen ønskede, at vi kunne nå til vejs ende med inden årets udgang. Det glæder mig meget at kunne konstatere, at man takket være det italienske formandskabs indsats er nået til enighed om fem vigtige punkter på denne liste. Her tænker jeg på det ændrede direktiv om GMO'ers sporbarhed og på rammeaftalen med Den Europæiske Rumorganisation, der i høj grad vil fremme udviklingen af vores rumpolitik. Oprettelsen af det fælles europæiske luftrum og bestemmelserne om offentlige kontrakter er andre vigtige resultater, som vi har nået i dette halvår, og som begge bliver formelt vedtaget i begyndelsen af næste år. Endelig er der efterhånden ved at opstå politisk enighed om overtagelsestilbud, som Parlamentet skal behandle i denne mødeperiode.
Det italienske formandskabs arbejde var præget af kontinuitet, og det viste en ansvarsfølelse og stor samarbejdsvilje, som Kommissionen var taknemmelig for. For dette - og for den store indsats, der blev gjort - vil jeg gerne rette en offentlig tak til regeringens politiske ledere og deres medarbejdere, både til dem, der har arbejdet i de forskellige nationale fora i Italien, og til Den Faste Repræsentation i Bruxelles.
Den sidste begivenhed i dette halvår var stats- og regeringschefernes topmøde, som blev afsluttet i Bruxelles i lørdags. Den del, der omhandlede regeringskonferencen, lagde naturligvis beslag på hele befolkningens opmærksomhed, men vi må ikke glemme de andre vigtige spørgsmål, der var på tapetet, og som man fandt en god løsning på.
Det spørgsmål, der ligger mig mest på sinde, er selvfølgelig det europæiske vækstinitiativ, som blev enstemmigt vedtaget af Rådet. Dette initiativ er den mest synlige del af en generel plan, som skal stimulere den europæiske økonomi. De foranstaltninger, som Rådet vedtog, omfatter således en indsats for at forbedre vores konkurrenceevne og fremme beskæftigelsen. Mine damer og herrer, vi skal nu benytte den lejlighed, som den aktuelle opsvingsfase giver til at sætte skub i Lissabon-dagsordenen, der stadig er den bedste vej til en bæredygtig udvikling på hele kontinentet.
Endelig bifalder jeg den aftale, som Rådet indgik om de syv nye europæiske agenturer, der, hvilket jeg gerne vil minde om, skal beskæftige sig med transportsikkerhed - lufttransport, jernbanetransport og søtransport - fødevaresikkerhed, fiskeri, kemi og sygdomskontrol. Jeg vil gerne fremhæve den rolle, som Kommissionen har spillet i de efterhånden fire års arbejde for at opnå dette resultat. Det er en stor tilfredsstillelse, for det er netop de ting, der er sværest, som ender med at blive de bedste. Det var et komplekst arbejde, der foregik stille og roligt, men Kommissionen mistede aldrig troen på, at det ville lykkes os, og aftalen om agenturerne er vigtig af to grunde. Det er den for det første, fordi den skaber en mere fleksibel og effektiv model for EU-organerne, nemlig en model, der bringer EU stadig tættere på de europæiske borgere. Og det er den for det andet, fordi den er et resultat af en overordnet indfaldsvinkel, hvor vi forener de enkelte landes interesser, for hvis ikke de harmoniseres, risikerer de at forsinke eller hindre de fremskridt, der gøres i retning af den fælles interesse.
Jeg vil nu komme ind på det andet vigtige spørgsmål på topmødet i Bruxelles, nemlig den manglende vedtagelse af EU's forfatning. Det er noget, som jeg beklager, og som jeg er skuffet over. Lad os gå to år tilbage i tiden, nemlig til Det Europæiske Råd i Laeken. Hvad lå der bag de historiske konklusioner fra Laeken? Alle var enige om, at det var nødvendigt at give EU nogle mere konsekvente og mere strukturerede institutionelle rammer, og det skulle der gøres noget ved. Medlemsstaterne var dengang enige om tre grundlæggende punkter. For det første skulle vi forbedre EU-institutionernes måde at fungere på som et resultat af den famøse nat i Nice. For det andet skulle vi rationalisere den lovgivningsmæssige og institutionelle lagdeling, der efterhånden havde fundet sted i flere årtier, og som havde gjort EU's politikker og procedurer mindre konsekvente. Og for det tredje skulle vi bringe de europæiske borgere tættere på den europæiske konstruktion.
Den store nyhed i Laeken var oprettelsen af konventet, som er det mest ambitiøse og demokratiske institutionsprojekt i vores historie. Vi brugte flere års arbejde på dette foretagende, og vi samlede 105 repræsentanter for Europas demokratiske organer under samme tag, nemlig nationale parlamenter, medlemsstaternes regeringer og medlemmer af Europa-Parlamentet og af Kommissionen. Konventet gjorde et godt stykke arbejde, og efter 18 måneder forelagde det os et udkast til forfatning, som vi kaldte et godt udgangspunkt for regeringskonferencen.
Desuden slog vi gentagne gange fast, at det kun var nødvendigt at ændre teksten på nogle få punkter, for vi var overbeviste om - og det er vi stadigvæk - at man havde fundet en vanskelig balance for hele det system, som bærer EU oppe og giver det mulighed for at fungere. Konventets arbejde var glimrende på de vigtigste punkter. Her tænker jeg på chartret om grundlæggende rettigheder, metoden for flertalsafgørelser og fordelingen af det politiske ansvar. Jeg tænker ligeledes på udviklingen i Europa-Parlamentets rolle, eftersom forfatningsudkastet endelig giver Europa-Parlamentet større beslutningsbeføjelser, når det gælder EU's budget. For andre spørgsmåls vedkommende - navnlig betingelserne for en reform af forfatningen - var der ikke tid nok. Hvad Kommissionens sammensætning angår, var princippet om en kommissær pr. medlemsstat faktisk allerede medtaget i koncentreret form. Den konkrete fortolkning af dette princip var utilfredsstillende, men det arbejde, som regeringskonferencen udførte bagefter, rettede op på det.
Ligesom ethvert andet udgangspunkt skulle konventets udkast hjælpe os med at gøre fremskridt. Nogle medlemsstater benyttede det dog til at gøre tilbageskridt. Derfor må jeg i dag, mine damer og herrer, give udtryk for min beklagelse og skuffelse. Det europæiske integrationsprojekt gik i stå i sidste uge, og vi er alle sammen gået glip af en vigtig lejlighed. Det får dog ikke dramatiske konsekvenser, hvis ellers vi stædigt fortsætter i den retning, som konventet har angivet. De problemer, der skal løses, er stadig dem, der var medtaget i Laeken-erklæringen, og basisteksten er stadig konventets. Selv om det ikke nytter noget at bebrejde nogen og skyde skylden på den ene eller den anden nationale delegation, vil jeg gerne understrege, at man ikke kan lave om på EU-institutionerne ved at bruge muligheden for at blokere beslutningerne som det eneste parameter. Det er ikke vores opgave, og det er hverken Parlamentets eller Kommissionens opgave. At forhandlingerne gik i stå i Bruxelles betyder, at Rådet som helhed ikke nåede til enighed om et fælles forslag.
En kollektiv løsning på ansvarsfordelingen er dog ikke tilstrækkelig, mine damer og herrer. Vi skal nu forklare borgerne, hvordan de bedst kan tage vare på deres fremtid - alene eller sammen? Hver for sig eller i fællesskab? Svaret giver sig selv, hvis blot man lukker øjnene op. Jeg mener stadig - hvilket er i tråd med Laeken-erklæringen - at vi ikke finder en løsning ved at nedlægge en lang række vetoer, men ved at forene vores interesser og hensigter. Vetoretten er ikke et udtryk for demokratisk vilje, eftersom de demokratiske regler også gælder for EU-institutionerne.
Mine damer og herrer, jeg ved godt, at vi i øjeblikket forsøger at finde en fælles løsning, og jeg er klar over, hvor vanskeligt det er, eftersom der stadig er uenighed om mange væsentlige spørgsmål. Jeg er dog overbevist om, at det ud fra disse forudsætninger vil lykkes os at finde den rigtige løsning, hvis vi er tålmodige og får mere tid. Derfor håber jeg, at de kommende Europæiske Råd vil tage vores forfatning op igen med en realistisk tidsplan, men også med den fælles indfaldsvinkel, som vi måske har mistet i de forløbne måneder.
Vi skal alle udvise mod og opfindsomhed, for det er de kvaliteter, der er nødvendige for at træffe store politiske beslutninger. Det er kun nogle få dage siden, at topmødet i Bruxelles sluttede, og det ville være for tidligt - og måske også for meget forlangt - allerede at foreslå en færdig løsning. Men vi er naturligvis nødt til at tænke over, hvad der er sket, og hvad vi skal gøre fremover. Nogle foreslår en fortrop af pionerstater, som baner vejen for et stærkere samarbejde, og som kan tjene som udgangspunkt for et stærkere og mere integreret EU, der er åbent for alle. Den slags løsninger hører med til den europæiske integrations traditioner, og hvis vi betragter vores historie, dukker de navnlig op på de vanskeligste og mest komplekse tidspunkter. I dag befinder vi os i en af disse dramatiske situationer, og derfor er det nødvendigt, at vi gør os nogle overvejelser, hvor vi udviser mod, ansvarsfølelse og åbenhed over for fremtiden.
Mine damer og herrer, jeg vil slutte min korte tale med en sørgmodig appel. Jeg vil nemlig bede Dem om at bruge Deres politiske dygtighed, langsigtethed og erfaring til gavn for det forenede Europas første forfatning. Jeg ved, at vi er mange her i salen, som mener, at EU er den eneste fornuftige løsning på de historiske og politiske udfordringer. De, som er her på grund af vores medborgeres direkte ønske, kender godt deres holdninger og ved, at folk udmærket er klar over, at Europa ikke er et abstrakt ideal eller en fiks idé, men derimod et nødvendigt element i historien. Vi behøver blot at kigge ud over vores geografiske grænser. Kina, Indien og Amerika betragter os ikke længere som enkelte lande på samme kontinent, men ser i stadig større grad Europa som en helhed. Og vi behøver blot at kigge ud over vores tidsmæssige grænser, for historisk set er hele kontinentets integration den eneste overlevelsesmulighed for nationalstaterne.
Kun Europa gør os stærke nok til at bevare og udvikle vores kultur og de regionale og lokale traditioner, som vi er så stolte af. Hvis ikke vi alle holder fast ved det EU, som vi begyndte at opbygge i det sidste halve århundrede, mister vi vores selvstændighed og vores indflydelse i verden. Det er EU, som mister sin selvstændighed og indflydelse, men det er også og ikke mindst medlemsstaterne og de europæiske borgere, og så er det uundgåeligt, at vi alle får en marginal historisk betydning.
Poettering (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, kære kolleger, på vegne af kollegerne fra Gruppen for Det Europæiske Folkeparti vil jeg gerne sige, at den 13. december 2003 ikke var nogen god dag for Europa. Vi er skuffede - men dér, hvor der er skuffelse, hvor der er skygge, er der også lys. Den 13. december 2003 fik vi meddelelse om, at Karlsprisen fra byen Aachen vil blive overrakt til formanden for Europa-Parlamentet og dermed til Europa-Parlamentet. Det viser, at vi har allierede for et stærkt, demokratisk, handledygtigt Europa. Hr. formand, hjertelig tillykke med denne udmærkelse!
At regeringskonferencen er mislykkedes, må ikke medføre, at forfatningen mislykkes. Og jeg siger på vegne af Gruppen for Det Europæiske Folkeparti, at vi ikke tvivler på det, og vi erklærer bestemt, at vi ønsker en europæisk forfatning og stræber efter en europæisk forfatning så hurtigt som muligt, fordi Europa ellers ikke har nogen fremtid i det 21. århundrede.
Vi ønsker en europæisk forfatning, fordi den i et fællesskab med 450 millioner mennesker og senere måske endnu flere er det eneste grundlag, som vi kan gå i fred på gennem det 21. århundrede. Vi har brug for en forfatning, således at de problemer, som optræder i vores samfund, kan løses på et retligt grundlag. Og vi har brug for en europæisk forfatning, således at vi kan forsvare vores europæiske værdier i verden. Vi tvivler ikke på, at vi ønsker en europæisk forfatning, som er baseret på fællesskabsretten. Vi vil gøre forbitret modstand, hvis der skulle opstå et tilbagefald til det rene samarbejde mellem regeringerne eller til dannelsen af akser på vores kontinent, som blokerer gensidigt for hinanden.
Jeg vil sige tak til det italienske formandskab, rådsformanden, fordi det var muligt at opnå enighed på 82 punkter - som De sagde. Jeg appellerer til alle ansvarlige om, at vi ikke snører denne pakke op igen, men at vi koncentrerer os om de få spørgsmål, der stadig er omstridte. Ingen regering alene har ret i Europa. Vi deltager heller ikke i en placering af skyld, for hvis man begynder på det, vil man meget hurtigt erkende, at næsten alle bærer en stor del af ansvaret for, at det ikke førte til noget resultat i Bruxelles. Derfor kan man ikke kun lægge ansvaret på et eller to, tre lande, men vi har brug for den gode vilje fra alle nu.
Vi har brug for et kompromis. Det har altid kendetegnet Europa, at vi var kompromisegnede. For kompromiset er udtryk for vores gode fælles vilje, det er udtryk for vores tillid til hinanden, og det udtrykker vores vilje til at gå ind i fremtiden sammen. Jeg vil sige følgende med al tydelighed: Hvis en regering mener, at den kan løsrive sig - og jeg siger det meget abstrakt - fra Europas solidaritet og kun repræsentere nationale interesser, og hvis en regering handler sådan i fremtiden, vil den udelukke sig selv fra europæernes solidaritet. Solidaritet er ikke nogen ensrettet gade! Solidaritet er nødvendig for alle, og dermed er det også i national interesse at vise solidaritet, fordi de nationer, der unddrager sig den europæiske solidaritet, i sidste ende ikke længere vil spille nogen rolle.
Vi hører i disse dage overvejelser om Kerneeuropa. Hvordan skal det gå? Kerneeuropa er imidlertid ikke nogen løsning, for de problemer, hvor nogle er enige, er stadig meget forskellige. I spørgsmål om valuta er det en gruppe, i spørgsmål om forsvar er det en anden, i miljøspørgsmål igen en anden. Derfor er Kerneeuropa ikke nogen løsning. Vi skal gå frem i fællesskab, vi skal sammen gå ind i den europæiske fremtid.
Jeg opfordrer alle til at deltage i søgningen efter denne vej. Jeg har hørt bekymrede spørgsmål, endda her til morgen fra en renommeret europæisk journalist. Han spurgte mig, om euroen stadig eksisterer om 10 år. Kære kolleger, lad også os forsvare de resultater, der foreligger, og lad os ikke sætte spørgsmålstegn ved det, vi allerede har opnået i Europa! Vi har helt sikkert brug for et øjeblik nu til at holde inde, til konsolidering. Men jeg siger også, at vi bør tænke på nu, at Europa har brug for et klart grundlag, en forfatning. Vi bør ikke allerede tale om yderligere udvidelser af EU, hvilket ville kunne så mere tvivl om hele konceptet om Europas enhed.
Til sidst vil jeg gerne sige til det italienske formandskab, at jeg gerne vil takke det endnu en gang for dets gode vilje. Vi ved jo, hvor vanskeligt det er i Europa. Men hvis vi ikke har viljen til at arbejde videre nu på grundlag af konventsresultatet, vil Europa virkelig tage skade. Vi vil være i Dublin på torsdag og fredag, og jeg ønsker, at det irske formandskab gør alt, hvad der står i dets magt, for i første omgang at sondere, hvordan de enkelte regeringers holdning er, således at vi opnår et resultat på udenrigsministerniveau, og således at der finder et EU-topmøde sted på det givne tidspunkt for at nå frem til en vedtagelse af den europæiske forfatning. Det er vores fælles ansvar.
Dette er ikke dagen for placering af skyld, men det er dagen, hvor vi i en vanskelig situation skal tænke på Europa og arbejde videre med Europa med tålmodighed, men også med den nødvendige lidenskab. Vores gruppe har en stærk vilje til at opnå, at Europa bliver en succes. Og derfor har vi brug for en europæisk forfatning.
Barón Crespo (PSE ).
   - Hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, mine damer og herrer. Hr. rådsformand, da Deres formandskab startede, sagde De, at det, der lå Dem på sinde, var fodbold i Tokyo, og vi vil gerne fremhæve, at Milan tabte straffesparkskonkurrencen, de spillede ikke engang med i anden runde. Vi har set resultaterne.
Til trods herfor har det italienske formandskab gjort et seriøst og professionelt arbejde - og jeg vil gerne offentligt takke hr. Frattini og hr. Antonione for deres indsats.
Min gruppe beklager resultatet af regeringskonferencen dybt, samt at det ikke var muligt at godkende et charter, og det kan resultere i en eksistentiel krise, hvis vi ikke udarbejder et seriøst politisk svar. Vi mener, at vi skal genoprette fællesskabsånden og træffe fælles beslutninger, forene vores interesser, handle i solidaritet og ikke prøve at blokere beslutningerne. Jeg siger det med særlig følelse, idet Spanien altid har ligget forrest i relation til europæisk integration og nu sakker agterud.
Hr. rådsformand, jeg vil også gerne nævne, at De har udtalt - og jeg mener, at det må være ført til protokols - at 95 % af forfatningen ikke kan forhandles, men er en del af EU's . Det er efter min opfattelse meget væsentligt. Men henblik på løsningen af problemet med de resterende 5 % blev det i Nice slået helt fast, at de metoder, der involverer forhandlinger, som trækker ud til midt på natten, og endeløse diskussioner ikke løser problemet. Derfor, hr. rådsformand, vil jeg gerne stille Dem følgende spørgsmål. Konventet var ikke et resultat af forhandlingerne i Nice, men af forhandlingerne i Laeken. Konventet har udarbejdet denne tekst. Ønsker De at vende tilbage til en åben og demokratisk metode - ved hjælp af konventet - eller mener De, at vi kan løse problemet ved at blive oppe endnu en nat som i nat? Jeg mener, at vi skal have en klar og tydelig angrebsvinkel, og det er derfor også meget vigtigt, at det irske formandskab tager spørgsmålet op.
Det har især slået mig, at De har været meget kritisk med hensyn til den nuværende økonomiske situation, og det er forståeligt. Deres udtalelser berettiger endnu en overvejelse af spørgsmålet om samfundsforvaltning af økonomien. De nævnte Gulliver, og jeg er en stor beundrer af Jonathan Swift, men jeg mener ikke, at det er et godt eksempel. Vi er ikke som Gulliver, men som Italo Calvinos , vi har den ene halvdel, Den Europæiske Centralbank, men vi har ikke den del, der skal være ansvarlig for økonomien. Er De villig til at stille forslag om ændring af forfatningen og reform af stabilitetspagten, der har til formål at styrke Europa? Jeg mener, at det er et vigtigt spørgsmål, som vi skal finde svaret på.
Jeg vil på vegne af min gruppe - og hele Europa-Parlamentet, tror jeg - også nævne, at vi er villige til at fortsætte arbejdet med henblik på at få udarbejdet en forfatning. Vi har allerede de 95 %. Det vigtigste på nuværende tidspunkt er at udarbejde et charter, der er af afgørende betydning for vores fremtid og for udvidelsen.
Watson (ELDR ).
   - Hr. formand, de liberale parlamentsmedlemmer havde forventet sig mere af formandskabet fra et land med en stolt europæisk tradition. På seks korte måneder har formandskabet undermineret stabilitetspagten, udvist foragt for EU's politik over for Rusland og fornærmet Canada.
Rådsformanden har givet os et 40 minutters katalog over resultaterne af hans embedsperiode. Alligevel er det vanskeligt ikke at konkludere, at dette formandskab og regeringskonferencen har været en personlig fiasko for formanden for Det Europæiske Råd. "Papiret" i hr. Berlusconis lomme viste sig at være en -plettet serviet med nogle få dårlige vitser. Formanden var dårligt forberedt til regeringskonferencen. Han ignorerede Parlamentets advarsler om, at manglende kompromisforslag ville føre til denne form for hårdknude. 
Mens amerikanerne gravede Saddam Hussein ud af et hul i Irak under internationalt bifald, gravede vores ledere sig ned i et hul i Bruxelles.
To ting var påkrævet for at få et vellykket topmøde: politisk vilje hos de vigtigste lande samt dygtig diplomatisk ledelse. Vi fik ingen af delene. 
Det var ikke skæbnens bestemmelse, at regeringskonferencen skulle slå fejl - det valgte man. Fem lande forlod en aftale, som alle havde brug for, men som ingen af dem ønskede i tilstrækkelig høj grad.
Det er rigtigt, at en forsinket aftale er bedre end en dårlig aftale. Men problemet med at udskyde en afgørelse ved at sparke den ud i det høje græs er, at man risikerer ikke at finde den igen. I særdeleshed når man står med en overfyldt dagsorden, der omfatter forhandlinger om de kommende finansielle overslag, forhandlinger om Tyrkiets medlemskab samt valgene i Spanien, Storbritannien og Italien.
Så efter et kort rivegilde skal regeringskonferencen genoptage arbejdet og gøre det færdigt under det irske formandskab. Irerne råder over hr. Ahern, der er en af Europas mest garvede forhandlere, samt Europa-Parlamentets formand hr. Cox, hvis glæde ved Charlemagne-prisen vi deler. Det kan måske lade sig gøre at relancere EU. Vores første forfatning fortjener en offentlig debat og tilslutning, hvilket kræver en traktat inden valget til Europa-Parlamentet i juni 2004.
Jeg vil gerne fremhæve De Liberales store bekymring samt vores fornemmelse af, at de store medlemsstaters aktioner kaster EU ud i en krise, der kan bringe Unionens demokratiske natur i fare. 
Topmødets konklusioner er også en skuffelse for os. Der er intet om Guantánamo trods Europa-Parlamentets udtrykkelige krav om, at vores ledere skulle støtte fangernes rettigheder. Med hensyn til Rusland indeholdt konklusionerne skandaløst nok ingen henvisning til de valg, som OSCE kaldte et tilbageskridt i demokratiseringsprocessen. 
Beslutningen om at tage Folkerepublikken Kina med i Galileo-programmet synes at have fremmet drøftelserne om at ophæve Europas forbud mod at sælge våben til verdens eneste tilbageværende kommunistiske diktatur af betydning.
I alle disse spørgsmål har Rådet optrådt, som om det skammer sig over vores værdier - eller også har det fuldstændig ignoreret dem.
På Deres pressekonference efter topmødet, hr. rådsformand, sagde De, at hvis ikke det havde været for regeringskonferencen, ville man have husket Deres formandskab som "det mest glorværdige i de seneste år". Ikke desto mindre er enighed om de fem spørgsmål, som formanden for Kommissionen nævnte, et magert udbytte af et formandskab, hvortil der var stillet så store forhåbninger. Hvis dette var en strålende succes, vil jeg finde det meget fascinerende at høre Deres definition på en fiasko. De opstillede som mål for Deres formandskab at vedtage en forfatning inden jul. De har fejlet ifølge Deres egen målestok.
Wurtz (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, den 3. september i år præsenterede hr. Giscard d'Estaing udkastet til en forfatning for Europa her i Parlamentet. Jeg fremførte i den anledning en skarp kritik af teksten, som efter min og GUE/NGL-Gruppens opfattelse indebærer en konstitutionalisering af den liberale model, eftersom den i forbindelse med retningslinjerne såvel som institutionerne viderefører den mest omstridte del af Maastricht-traktaten. Udkastet vil nu være fastfrosset i flere måneder. Man kunne tro, at vi glæder os over det, men det er absolut ikke tilfældet for mit vedkommende.
For det første fordi dette nederlag ikke påvirker det liberale Europas fremmarch. Den fortsætter ufortrødent af den enkle årsag, at det desværre slet ikke er det, de 25 regeringer er uenige om. Alle, lige fra hr. Berlusconi til den polske premierminister, understregede beredvilligt, at der var konsensus angående praktisk taget alle forfatningsudkastets punkter, undtagen metoden til udregning af kvalificeret flertal i Rådet. Alle de problemer, der er blevet påpeget i den nye debat om forfatningsudkastet, f.eks. for nylig på Det Europæiske Socialforum, er således ikke taget af bordet, og der er følgelig intet at glæde sig over.
Dernæst var der denne bedrøvelige tilkendegivelse af magtbegær og -drømme uden nogen form for meningsudveksling om Unionens politikker, mål og værdier, der klingede som et hult ekko af den tåbelige besværgelse, Nice eller døden, som virkelig udgjorde et lavpunkt, hvad angår politisk sans og ansvarlighed. Dette Europa med lange tænder og korte tanker, som er upåvirket af omgivelsernes forventninger og frustrationer, udgør en ren foræring til alle hånde populister og demagoger. Denne forfejlede optakt til Europas udvidelse kan få katastrofale konsekvenser for alle, der virkelig har ambitioner for Europa - andre ambitioner end dem, der er nedfældet i de nuværende traktater, men ikke desto mindre store ambitioner.
Endvidere giver denne blindgyde fornyet næring til den hårde kernes forældede forhåbninger. De rigeste lande, som er yderst tilfredse med at få anledning til at trække sig ud af spillet, truer med at begrænse bevillingerne til de mindre udviklede lande. En sådan udvikling, som afliver enhver tanke om solidaritet mellem medlemslandene, ville markere afslutningen på enhver form for fællesskab og fremme den liberale drøm om et frihandelsområde.
Vi kan ikke acceptere dette perspektiv. Der er tale om en karikatur af tanken om et forstærket samarbejde mellem nationer, der uden at afvente en umulig enighed mellem de 25 ønsker at gennemføre dels en mere avanceret social model, dels en mere selvstændig og offensiv international politik. Det forudsætter dog, at der findes et virkeligt europæisk politisk projekt i Det Europæiske Råd. For i virkeligheden er det eksisterende projekt ikke tilstrækkeligt vidtrækkende, undtagen måske de meget tvetydige planer vedrørende et europæisk forsvar, som skærpes af Unionens nye strategiske doktrin, der får det til at løbe koldt ned ad ryggen på én, bare man læser om den. Det er problemets kerne.
Det Europæiske Råds forhandlinger og resultater burde overbevise tvivlerne om en ting, nemlig at et projekt, som vores borgere kan genkende sig i og engagere sig i, og som følgelig kræver et grundlæggende brud med de nuværende institutioner og retningslinjer, ikke vil blive skabt og aldrig vil kunne skabes af en samling stats- og regeringschefer. Et konvent vil heller ikke være tilstrækkeligt. Det må nu være op til de borgere, der ønsker det, og de partier, de tilslutter sig, at tage udfordringen op. Det er efter min opfattelse mere end nogensinde tidligere på dette ambitionsniveau, det kommende valg til Europa-Parlamentet bør udspilles.
Frassoni (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hvis vi skal vurdere Deres arbejde som formand for Det Europæiske Råd, behøver vi i dag blot at slå fast, at EU ikke står stærkere og mere samlet end for seks måneder siden, at Deres regerings bidrag til styrkelsen af den samhørighed, der gik tabt under Irak-krisen, var ubetydeligt, og at Deres udtalelser om Tjetjenien, Deres manglende initiativ med hensyn til dødsstraffen og Deres ukritiske støtte til Bushs og Sharons regeringer har mindsket EU's i forvejen ringe troværdighed som aktør på den internationale scene. Vi kunne også nævne, at hr. Tremonti uden videre deltog i Økofin-Rådets forsøg på at ødelægge de aftaler, som konventet var nået frem til på budgetområdet, eller at hr. Lunardi har opført sig skandaløst, eftersom han har presset på for at få EU-støtte til de store arbejder, som hans eget selskab ønsker at opføre.
Men europæerne vil først og fremmest huske Deres formandskab for den manglende aftale om konventets tekst. Og det vil de også, selv om det med Deres tv-stationers hjælp skulle lykkes Dem at overbevise italienerne om, at formandskabet tværtimod var en triumf, fordi De fik agenturet for fødevaresikkerhed placeret i Parma, og fordi De opnåede en - endnu ikke konkret - aftale om finansieringen af et par tunneller og en unødvendig bro.
Det ville naturligvis ikke være retfærdigt af mig at sige, at denne fiasko udelukkende skyldes Deres ufuldstændige forberedelse eller Deres originale "bilaterale skriftemetode" uden plenarforhandling, en metode, som forhindrede alle i at få et præcist billede af, hvad Deres mystiske kompromisforslag gik ud på, og hvem der var for og imod hvad. Under alle omstændigheder er vi af den opfattelse, at den aftale, der tegnede sig, ville have været mere problematisk - det kan De være sikker på - end den aktuelle krise.
Jeg kan også fortælle Dem en anden ting, nemlig at man efter min mening i dag ikke reelt kan sige, at der er fuldstændig enighed om størstedelen af de 82 punkter, som det italienske formandskab har foreslået, og som i øvrigt er uacceptable for en stor dels vedkommende, eftersom de ikke bare udgør et tilbageskridt i forhold til konventet, men også i forhold til Nice. Hvad enten De synes om det eller ej, er konventets tekst den eneste tekst, som er på forhandingsbordet i dag.
Deres svage formandskab og den spanske og polske regering er ikke de eneste, der er ansvarlige for denne krise. Der er mange andre ansvarlige, ikke mindst dem, som sagde nej til et dobbelt flertal i Nice, og som i dag ophøjer sig selv til usandsynlige forkæmpere for det politiske Europa.
Vi tager således den udfordring op, som krisen giver os, eftersom den kunne føre til en bedre forfatning for fremtiden. Man må dog notere sig, at de nye og gamle medlemsstaters regeringer ikke er i stand til at nå en fuldstændig konsensus om en god forfatning for Europa. Det nytter ikke noget, De kan ikke klare det selv! Og det irske formandskab kan ikke gøre det, som Italien ikke var i stand til. Hvis det skal lykkes Dem at give Europa en forfatning, har De brug for os, for borgerne og for parlamenterne. Kun herved kan De undgå, at det projekt, der tager sigte på et forenet og udvidet Europa, hurtigt går i stykker og ender med ødelæggende konflikter om finansielle overslag eller stridigheder om nationale prestige.
Forfatningen er ikke død. Regeringerne er ikke Europas herskere, også fordi det ender med indbyrdes skænderier, når de forsøger at være det. Vi skal genoptage initiativet med det samme og forhindre, at man under påskud af tænkepauser og valgfrister begraver konventets arbejde i en eller anden støvet skuffe. I den forbindelse er vi nødt til at finde nogle allierede i ikke bare de nationale parlamenter, men også blandt de regeringer, som er enige med os i, at vi hurtigst muligt skal ud af krisen og give det europæiske projekt sin tillid og troværdighed tilbage, idet vi også slår fast, at det er nødvendigt at fjerne vetoretten for institutionsreformernes vedkommende.
Desværre ved jeg ikke, hr. Berlusconi, om Italien hører med til denne gruppe i dag. Det håber jeg, at De vil fortælle mig. Men vær opmærksom på, at vi endnu ikke vil affinde os med, at det EU, som lige er blevet forenet, allerede skal splittes igen, eller at tiden er inde til at fastlægge dets hastigheder ud fra en eller anden eliteklubs interesser. Vi tror ikke på to poler eller sekstetter. Målsætningen skal stadig være at sætte gang i det projekt, der tager sigte på et demokratisk og effektivt Europa, som alle kan identificere sig med.
Måske er det rigtigt, at vi var tæt på en aftale i Bruxelles. Hvis det forholder sig sådan, vil vi appellere til det irske formandskab om hurtigt at indkalde et konvent endnu en gang, så vi i dette konvent finder ud af - på en klar og gennemskuelig måde - om det stadig er muligt at indgå en aftale. I modsat fald skal planen være en genoptagelse af forfatningsprocessen efter valget til Europa-Parlamentet.
Muscardini (UEN ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke det italienske formandskab for det arbejde, som det har udført i en situation, der både var vanskelig på grund af de internationale omstændigheder og på grund af de tragedier, der har ramt forskellige europæiske befolkninger, ikke mindst den italienske. Mindet om dem, der faldt for friheden og demokratiet i Irak, vil være fast indprentet i vores politiske arbejde.
Det italienske formandskab mindede om, at de primære samfundsgoder er fredsbevarelse - det vil sige en altomfattende bekæmpelse af terrorisme og splittende kræfter - og opnåelsen af stabil velfærd for vores befolkninger og for alle de lande, hvis befolkninger lever under vanskelige og tragiske forhold, både på grund af sult, fattigdom og manglende udvikling og - sådan som det alt for ofte er tilfældet - på grund af frihedsbegrænsende politiske systemer.
Formandskabet slog fast, at vejen til et stærkere, frit, uafhængigt og solidarisk Europa går gennem et nyt institutionelt forløb, der ikke må være et resultat af kompromiser efter laveste fællesnævner. De europæiske borgere har brug for klarhed og effektivitet, og det er Rådets pligt at sørge for en klar definition af den rolle, som Europa skal spille i international sammenhæng på politisk, økonomisk og kulturelt plan.
Terrorismen kan ikke udelukkende bekæmpes med konventionelle metoder og uden at inddrage borgerne. Markedernes globalisering kræver nye finansielle og økonomiske bestemmelser i stedet for de forældede bestemmelser fra sidste århundrede. Der skal navnlig sættes skub i samarbejdet med de geografiske områder, der er tættest på os, og vi skal udvise ny opmærksomhed over for de lande, som ligner os sprogligt og kulturelt.
Hr. formand, jeg vil gerne sige, at Den Nationale Alliance og jeg personligt som medlem af konventet beklager den manglende aftale om en ny traktat. Vi slår endnu en gang fast, at EU ikke må have A-medlemsstater og B-medlemsstater - eller enkelte eller fælles overherredømmer - og at det ikke må blive et tohovedet uhyre.
En ny traktat er nødvendig, og alle er nødt til at opgive de mentale forbehold, der hindrer den politiske Union. Vi skal holde de løfter, som vi har givet borgerne, og vi er sikre på, at Italien vil give sin fulde støtte til det irske formandskab, så det, der ikke skete i går, kan finde sted hurtigst muligt. Borgerne i EU's 25 medlemsstater ønsker hverken en føderal superstat eller et Europa, der kun er et frihandelsområde.
Abitbol (EDD ).
   - Splittelse om Irak, nederlag i Cancún, ydmygelse i Sverige, forlis for stabilitetspagten, fiasko for forfatningen. 2003 har virkelig været et rædslernes år for Europa!
Nu får vi så ikke en europæisk forfatning, men De kan trøste Dem med, at ikke én borger vil beklage endsige bemærke det, fordi borgerne på ingen måde er knyttet til eller engagerede i Europa! Jeg ved ikke, hvem vi skylder dette "mirakel", hr. Berlusconi, men uanset om det er spanierne, polakkerne eller, som mange rygter her vil vide, franskmændene, tror jeg, de har handlet forstandigt, fordi det nuværende Europa med 25 medlemsstater ikke er tilstrækkeligt modent, og det er forhastet at indføre denne forfatning, som forudsætter politisk og demokratisk modenhed. Så jeg beder Dem, hr. Berlusconi, om, at vi, hvad angår Tyrkiet, tænker os om et århundrede eller to eller mere.
Jeg er personligt overbevist om, at fiaskoen i Bruxelles i lige så høj grad skyldes manglende åbenhed hos de europæiske institutioner, især Kommissionen i Bruxelles, som visse medlemsstaters forsvar af deres legitime interesser. Det er, hvad der sker, hr. Prodi, når Penelope ikke følger Odysseus' formaning om at strikke og i stedet trævler op! Men vi må være fortrøstningsfulde, for selv om vi ikke har fået en europæisk forfatning, har vi vundet over Det Franske Akademi! 
Formanden.
   - Så kan det blive udødeliggjort ligesom forfatningen!
Pannella (NI ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, det Europa, som vi har set, opførte sig på samme måde over for sig selv som det Europa, som vi oplevede under Balkan-krisen og Milosevics barbariske handlinger, nemlig det Europa, der for Mellemøstens vedkommende endnu ikke har en anden holdning end den snæversynede holdning hos de enkelte parter og grupper.
Det er ikke lykkedes os - og det er ikke lykkedes Dem - at blive enige om en forfatning og en forfatningstraktat, for vi ser i øjeblikket en bureaukratisk reaktion og nationalistiske illusioner, der efterhånden også har en nyideologisk indflydelse her i Parlamentet.
Europas Forenede Stater, Spinellis Europa og Rossis Europa - det vil sige det Europa, som de uforsonlige føderalister, liberale og demokrater udtænkte i fængslerne - er ikke her. Men det er heller ikke Schumans Europa eller Adenauers Europa. Hr. Barón Crespo kom med en glimrende bemærkning i den forbindelse. Det er et Europa, der var lidt skuffende for hr. Pasqua, som hos sin ven Chirac i dag dog genfinder den gamle holdning, der i bund og grund er antieuropæisk og antiføderalistisk. Og De, hr. rådsformand, betalte for Deres kompromisillusioner og behandlede Spaniens og Polens små konjunkturelle - men yderst forståelige - egoismer på samme måde, hvorefter De gav efter for det konstante, arrogante og nationalistiske pres fra et Frankrig, der er vant til at være den eneste, som drager fordel af EU. Nu kunne også Frankrig begynde at betale, sådan som vi alle sammen har betalt. Der er ingen tvivl om, hr. rådsformand, at De glemte - og at De ikke havde tilstrækkelig tillid til - dem, som i fængslet og ikke på luksusferie udstak de retningslinjer, som Parlamentet fastlagde i perioden 1982-84. Det skal være vores udgangspunkt, nemlig Parlamentets Europa, og Parlamentet skal først og fremmest frigøre sig. Det er symbolsk, at vi ikke engang er herrer over, hvor, hvornår og hvordan vi holder møde. Vi er tvunget til at være i Strasbourg. Vi skal starte med at være et godt eksempel for europæerne. Som medlemmer af Europa-Parlamentet skal vi beslutte, hvor vi skal have vores mødested, hvor vi drøfter de ting, der vedrører os.
Evans, Jonathan (PPE-DE ).
   - Hr. formand, for det første, har regeringskonferencen været en fiasko? Det er sikkert blot en refleksion af den aktuelle mening på regeringsplan om strukturen og gennemførelsen af en ny EU-forfatning. Den manglende enstemmighed afspejler uenigheder, der er reelle i medlemsstaterne - uenigheder der for let affærdiges, og som man måske for let har affærdiget i denne særlige debat.
For mig er spørgsmålet, hvad vi nu gør. Er det et spørgsmål, hvor vi har en realistisk mulighed for at gøre fremskridt under det irske formandskab? Sverige sagde ved afslutningen på regeringskonferencen, at det er en sag, der sandsynligvis ikke vil komme op i Rådet igen før 2005, og andre har talt om, at den ikke vil vende tilbage før tidligst om to år.
Jeg vil sige til formanden, at han skal glemme meget af det, han har hørt i de seneste indlæg, ikke mindst fra hr. Watson, der er leder af Den Liberale Gruppe. Hr. Watson levede op til sit skinhellige bedste under det, som jeg vil betegne som en række urene slag mod formanden for Rådet. Det vil måske interessere rådsformanden at høre, at mens han i fredags gjorde sit bedste for at skabe enighed på regeringskonferencen, kunne man se hr. Watsons navn på forsiden af aviserne i Murdoc, fordi han i Det Forenede Kongerige argumenterer for en folkeafstemning om resultatet af forhandlingerne om en ny forfatning. Det var blot én dag efter, at alle hans medlemmer havde stemt imod en folkeafstemning her i Parlamentet. Denne inkonsekvens er noget, som vi må affinde os med fra hr. Watsons side.
Det er værd at reflektere over, at formanden for De Europæiske Socialdemokrater, hr. Robin Cook, der er Det Forenede Kongeriges tidligere udenrigsminister, har givet sit bud på den kommende kurs. Han sagde, at vi europæere måske skal bevæge os væk fra denne introspektive forfatningsdebat, da den har taget for megen tid og energi, og at vi skal fokusere på de spørgsmål, der betyder noget for borgerne i EU - job og vækst, miljø, menneskerettigheder og livskvalitet. Han siger, at vi skal komme tættere på de borgere, som vi er valgt til at tjene. Det er ytringer, som han fremkom med i BBC's udsendelse i Det Forenede Kongerige. Det er ikke sikkert, at han siger det samme, når han taler til hr. Barón Crespos gruppe her. Jeg glæder mig imidlertid over det faktum, at hr. Cook har tilsluttet sig den holdning, som jeg har indtaget i næsten alle de forhandlinger, vi har afholdt om dette forfatningsmæssige spørgsmål.
Der er meget i dette forfatningsudkast, som jeg tager afstand fra. Tiden er ikke inde til en revision af dette område. Men vi skal alle forpligte os til muligheden for atter at få føling med det, der er vigtigt for vores vælgere. Og jeg vil blot minde alle om, at vi står over for dem i juni måned næste år.
Napolitano (PSE ).
   - Hr. formand, da jeg lyttede til rådsformandens redegørelse, fik jeg faktisk det indtryk, at regeringskonferencens fiasko blev betragtet som en uvæsentlig detalje i et halvår, der var en triumf for formandskabet.
Sådan forholder det sig ikke. Parlamentets Udvalg om Konstitutionelle Anliggender, som i går aftes holdt møde med talrige repræsentanter for de nationale parlamenter, gav udtryk for en fælles og dyb skuffelse og bekymring samt en fælles vilje til på enhver mulig måde at bidrage til forfatningsprocessens genoptagelse og afslutning. Man kan ikke afdramatisere det, der er sket, og man kan ikke trøste sig med, at Det Europæiske Fællesskab har haft helt andre kriser, som det har været i stand til at overvinde. Denne gang risikerer vi en grundlæggende krise i EU lige før udvidelsen. Denne gang risikerer vi en omfattende krise, hvor de europæiske befolkninger mister tilliden til det forenede Europa.
I går aftes drøftede vi, hvordan vi kan undgå, at forfatningsforløbet går i stå. I mellemtiden står det fast, at da forfatningsprocessen og revisionen af traktaterne ikke længere var regeringernes monopol, men blev overladt til et europæisk organ, hvor der også var repræsentanter til stede for de nationale parlamenter og Europa-Parlamentet - nemlig konventet - foregik arbejdet i en europæisk ånd, og man opnåede en enighed, der byggede på Europas fælles interesser. Da det på regeringskonferencen igen kun var regeringerne, som skulle beskæftige sig med denne proces, gik særinteresser og endda rent nationale prestigespørgsmål forud for de afgørende emner.
Hvad skal vi gøre? For det første er den linje, som De lagde, hr. Berlusconi, stadig gyldig. Forfatningen må ikke blive til ud fra et kompromis efter laveste fællesnævner. Det ville dog være en fordel at slå fast, hvad det italienske formandskab forstod ved "kompromis efter laveste fællesnævner". Hvad var det konkret for et kompromis, som man undgik? En tilbagevenden til Nice og til Nice-traktatens urørlighed, når det gælder beregningsmetoden for flertalsafgørelser? Det ville være hensigtsmæssigt, at det afgående italienske formandskab sagde dette mere klart i stedet for at rose alle regeringskonferencens deltagere. For det andet må vi ikke miste det forhandlingsresultat, vi har opnået i de forløbne måneder. Vi vil dog gerne have kendskab til de løsninger, som man nåede frem til for de 82 punkters vedkommende - og det er nødvendigt at offentliggøre dem - så vi kan se, hvad disse løsninger går ud på. Desuden er det nødvendigt, at vi i højere grad drøfter et spørgsmål, der ikke blev løst, nemlig traktaternes revisionsprocedurer.
Endelig har det irske formandskab fået et yderst begrænset mandat. Vores budskab er - og det var De inde på, hr. Cox - at det irske formandskab skal fortolke dette mandat på en så bred og forpligtende måde som muligt og også tage højde for konventets råd og bidrag i sine høringer. Deres arbejde er færdigt, hr. Berlusconi, men Italien har stadig et ansvar, eftersom det er et af de stiftende lande, der i dette yderst kritiske øjeblik kan spille en afgørende rolle som drivkraft for at sikre integrationsprocessens udvikling.
Duff (ELDR ).
   - Hr. formand, det virkeligt frustrerende ved fiaskoen på regeringskonferencen i Bruxelles var, at hvis man ser bort fra Polen, så var man tættere på at indgå en solid aftale, end de fleste er klar over. En fornuftig mægling vil fortsat kunne sikre et hæderligt resultat af hr. Giscard d'Estaings og konventets indsats.
Det faktum, at regeringskonferencen har fejlet, gør processen og udfaldet af konventet mere attraktivt. Det irske formandskab skal bestemt hurtigt presse på for at forsøge at færdiggøre regeringskonferencen. Hvis det skal lykkes, har formandskabet brug for hjælp, og ingen er bedre i stand til at rådgive end konventet selv, og derfor bør det genindkaldes i januar for at overveje hele den pakke af forslag fra formandskabet, som blev offentliggjort den 9. december.
Premierminister Berlusconi siger, at man er blevet enige om meget, men præcist hvad er man blevet enige om? At EU's finansielle system skal fratage Parlamentet det sidste ord i budgettet? Blev man enige om, at nødbremseklausulen ville standse afstemning med kvalificeret flertal og fælles beslutningstagning inden for området under tredje søjle? Blev man enige om afstemninger med kvalificeret flertal inden for udenrigs- og sikkerhedspolitikken som foreslået af formandskabet? Med hensyn til "passerelleklausulen" vil en blokering fra et enkelt parlament så kunne lamme den? Parlamentet har brug for og ret til at kende svarene på disse konkrete spørgsmål.
Bertinotti (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, efter min mening kan man ikke undgå at se, at vi står over for et nederlag. Problemet er snarere at finde ud af, hvilket nederlag der er tale om. Efter min opfattelse var det den konstruktion, som De valgte, der led et nederlag. Hvem er "De"? Det er det italienske formandskab, konventet om traktaten og regeringskonferencen. De begrænsede den konflikt, som vi ser i hele Europa, til en konflikt om det politiske Europa - nemlig om det skulle være så omfattende som muligt eller kun det nødvendige minimum - det vil sige en konflikt mellem EU-tilhængere og EU-modstandere, hvorved De dækkede over den egentlige konflikt og de dramatiske valg, som Europa skal træffe. De blev således inden for samme reelle model, og De kaldte noget, der ikke er det, for en model, nemlig en konflikt om, hvem der skal træffe beslutningerne, og hvordan de skal træffes. Herved skabte De endnu større afstand mellem borgerne og det politiske Europa. Modellen er nemlig en politisk konstruktions socialmodel, og den har international betydning. De valgte at skabe en forfatning for markedet på et tidspunkt, hvor nyliberalismen er en fiasko, og selv om De foretrækker fred, betragtede De krig som en mulighed i denne forfærdelige tid, hvor verden er plaget af krig og terrorisme.
Det ukritiske syn på Atlanterhavssamarbejdet hindrer ambitionerne om et selvstændigt Europa. De valgte ikke ambitionerne om en model, men slog Dem til tåls med en tilpasning og flydning, der i virkeligheden viste sig at være et grundlag af kviksand, som fremhævede magtkonflikten mellem beføjelser og lande. Derfor gik konstruktionen i opløsning.
Det ville dog være hensigtsmæssigt, at De i det mindste ikke benægtede fiaskoen, sådan som den italienske premierminister gjorde. Formanden for Den Liberale Gruppe brugte dette ord uden omsvøb. Jeg tror også, at kommissionsformand Prodi indrømmede dette, selv om han efter min mening ikke har ret i, at løsningen er at benytte sig af konventets arbejde. Jeg mener faktisk, at resultatet bliver afslutningen på et forkert forløb, som vil kaste Europa ud i en yderligere krise, hvis man fortsætter.
Vi skal således starte forfra, men hvad skal vores udgangspunkt være? Det første udgangspunkt vedrører metoden, nemlig et andet forhold til befolkningerne, bevægelserne og den demokratiske offentlighed i Europa. Det andet udgangspunkt vedrører indholdet. Vi står over for tre uundgåelige spørgsmål, nemlig økonomien, de sociale forhold og den internationale betydning. Det drejer sig ikke kun om gårsdagens fiasko, men også om Maastricht-krisen, som giver et billede af markedernes Europa.
Sådan som formanden sagde, er Europa i klemme mellem USA's politiske forløb og dollaren, der fremmer landets konkurrenceevne, og en aggressiv økonomi som den kinesiske. På dette område er regeringskonferencens løsning bestemt ikke overbevisende, eftersom den er en mellemting mellem en ondskabsfuld keynesianisme og et angreb på arbejdstagernes sociale forhold. Hr. formand, det, der minder om bånd og snører, er i virkeligheden arbejdstagernes og befolkningernes rettigheder. Hvis ikke vi tager udgangspunkt i denne kendsgerning, har Europa ingen fremtid. 
Voggenhuber (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. Berlusconi, formand for Rådet, i begyndelsen af regeringskonferencen underholdt de Deres kolleger med en vittighed, der handlede om, hvordan De kunne gøre befolkningen lykkelig. Som pointe rådede nogen Dem imidlertid til selv at springe ud af helikopteren. Vi er glade for, at De ikke er sprunget. Men vi finder det ikke morsomt, at De i stedet for har smidt Europas forfatning ud.
Der er tre måder at mislykkes på: Man kan mislykkes i forhold til sine modstandere, man kan mislykkes på grund af for høje mål, og man kan selv mislykkes. Regeringskonferencen er mislykkedes i sig selv. Der var ingen modstandere. Konventet støttede Dem med en overvældende konsensus fra store og små, fra Øst og Vest, fra nye medlemslande og gamle, fra parlamenter og regeringer. Modstanderne sad kun i Deres egne rækker.
Er De mislykkedes på grund af høje mål? Nej, De har ikke diskuteret ud over konventets forslag. De er - med 300 ændringsforslag - langt bagud i forhold til konventets forslag, ja, bagud i forhold til Nice-traktaten.
De er mislykkedes i Dem selv. Hvor De blev tilskyndet til at være ansvarlig for Europa, kæmpede De for national egoisme, hvor De blev tilskyndet til at skabe ligevægt mellem institutionerne og et europæisk demokrati, forsøgte De at øge Deres eget magtforspring, hurtigt at opnå fordele for de nationale regeringer. Deres chance var at forsvare den størst mulige fælles konsensus i konventet. Men De forspildte den.
Jeg tror stadig, at der er et håb tilbage. De har forsøgt, hr. rådsformand, regeringerne har forsøgt - de er mislykkedes. Efter et halvmislykket forsøg i Amsterdam, et helt mislykket forsøg i Nice er de nu endelig mislykkedes. Tilbage er kun at appellere til regeringernes fornuft og at få dem til at acceptere konventets udkast, den størst mulige fællesnævner for Europa.
Pasqua (UEN ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, efter alt, hvad jeg har set, siden jeg blev medlem af Europa-Parlamentet, er der intet, der kan overraske mig længere. Det var i det mindste min opfattelse indtil i formiddags, hvor jeg må erkende, at jeg blev overrasket. Dog ikke over resultatet af Det Europæiske Råd i Bruxelles og regeringskonferencens forlis. Jeg har flere gange, bl.a. her i Parlamentet, sagt, at jeg på intet tidspunkt har troet, at stats- og regeringscheferne, som repræsenterer de øverste demokratiske instanser i Unionen, ville være i stand til at godkende konventets forfatningsudkast uden ændringer - hvilket flertallet her i Parlamentet krævede.
Nej, det, der overrasker mig, er reaktionen hos Parlamentets føderalistiske flertal, som ganske fornuftsstridigt lukker øjnene for virkeligheden og nægter at tage sine holdninger op til revision. Jeg har ikke hørt én eneste sige, at de måske havde taget fejl og uden tvivl havde valgt den forkerte vej. Nej, De fastholder Deres standpunkt, som om intet var hændt. I tilgift søger De som stakkels Lysenkos tilhængere efter de skyldige, som skal holdes ansvarlige for dette nederlag. Som alle fanatikere ønsker De, at hovederne skal rulle. Jeg vil opfordre Dem til at besinde Dem og gøre Dem klart, at denne fiasko hverken kan tilskrives det italienske formandskab, som jeg benytter lejligheden til at lykønske med den udmærkede indsats, eller holdningen hos visse medlemsstater, der, som deres folk kræver det, har haft mod til at forsvare deres nationale interesser, men derimod ganske enkelt Deres konvent og dets underlødige forfatningsudkast. Uanset hvilke generøse overvejelser der måtte ligge til grund herfor, var dette udkast forfejlet fra starten, fordi det var i åbenlys modstrid med den politiske virkelighed i Europa, og virkeligheden formes, hvad enten det behager Dem eller ej, af folk og nationer.
Ved at afvise en magtdeling, som tager udgangspunkt i en føderalistisk model, gjorde Spanien og Polen Europa en stor tjeneste, ved højt og klart at sige det, alle andre havde gået rundt og tænkt i flere måneder, nemlig at Jean Monnets gamle Europa nedarvet fra Jalta-konferencen er forældet. De må ikke gennemtvinge en forældet føderalisme. I modsætning til konventets formand er forfatningsudkastet ikke udødeligt, så lad det hvile i fred. Lad os i stedet benytte anledningen til at skabe grundlaget for et nyt Europa, som har genvundet sine naturlige grænser. Lad os opbygge et politisk Europa, som ikke på noget tidspunkt fornægter sin historie, og som tager hensyn til modernitetens krav, samtidig med at det opstiller et ideal om frihed og ikke om ensartethed.
Bonde (EDD )
   - Hr. formand, jeg er glad for, at vi nu får lidt mere tid til at diskutere forfatningen. 99 % er færdigforhandlet. Der mangler kun én meget vigtig linje: Definitionen af kvalificeret flertal. Og så mødet med vælgerne. Hvorfor ikke bruge tiden til at forberede folkeafstemninger i alle lande?
Parallelt med topmødet mødtes European Referendum Campaign i Bruxelles med 100 deltagere fra mange forskellige organisationer. Både Jo Leinen og jeg var blandt talerne.
På vegne af SOS Demokrati og Demokratiernes og Mangfoldighedens Europa vil jeg gerne give tilsagn om at medvirke til et gedigent oplysningsarbejde om forfatningsudkastet. Lad føderalister og euro-realister fremlægge vore forskellige visioner for Europa sammen med læseregnede udgaver af forfatningsteksten. Lad os sammen kræve folkeafstemninger i alle EU-lande under fælles motto: EU Constitution? Ask the people.
I Danmark får vi folkeafstemning, men JuniBevægelsen vil gerne medvirke til at samle underskrifter for folkeafstemning i alle EU-lande. Når vi har folkeafstemning og stemmer Nej i Danmark, får vi en ny folkestemning. I stedet for at give danskere og irere omvalg, er det bedre at spørge i hele EU.
Derfor samler jeg gerne underskrifter med krav om folkeafstemning i hele EU.
Man kan ikke give folk en grundlov uden at spørge dem om lov. 
Speroni (NI ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke hr. Berlusconi for de seks måneders EU-formandskab og ikke mindst for den del af hans tale, hvor han ikke kun fokuserede på konventet, forfatningen og regeringskonferencen, som ikke fik et positivt resultat. Det betyder ikke, at Europa er dødt eller færdigt. Traktaterne bliver ved med at have deres fulde gyldighed, og indtil de bliver erstattet af en ny tekst, bliver de ved med at være gældende.
Jeg satte pris på, at der i formandens tale blev henvist til emner, som er tættere på borgerne, der sikkert ikke er så interesserede i, om beslutningerne bliver truffet med dobbelt flertal, og om Spanien skal have 27 stemmer i stedet for 28 eller den slags ting. Jeg tror, at borgerne er meget interesserede i gennemførelsen af store arbejder, i ikke at skulle holde i kø på motorvejen, i at kunne rejse med højhastighedstog, i, at der lægges særlig vægt på beskæftigelsen, og i, at man - sådan som hr. Berlusconi var inde på - bekæmper de lande, der opererer på det frie marked uden at overholde bestemmelserne om beskyttelsen af miljøet og arbejdstagerne. For præcis 10 år siden sagde jeg akkurat de samme ting her i Parlamentet, og det glæder mig, at rådsformanden mindede om dem.
Det skal tilføjes, at en sådan illoyal konkurrence også kommer til udtryk via forfalskningen af produkter og mærker, og når vi har givet stafetten videre til Irland, skal vi efter min mening også gøre en betydelig indsats på dette område for at beskytte vores industri, vores produkter, vores arbejdstagere og i den sidste ende vores levestandard. Institutionerne er vigtige, og det er reformen af dem også. Men ligesom hr. Berlusconi skal vi også være opmærksomme på de europæiske borgeres forhold. 
Brok (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, i weekenden fik jeg af og til det indtryk, at der i stedet for et møde med historien fandt en diskussion om mødeklausuler sted, og at man ikke nåede frem til et resultat, fordi man måske ikke var sig ansvaret bevidst på alle områder. Nu er jeg meget bekymret for, at alt flyder ud. Når jeg betragter den store tidsmæssige ramme, som strækker sig ind i 2005, frygter jeg, at øjeblikket for konventsteksten herved går tabt.
Jeg mener derfor, at vi skal understrege på to punkter, hvad vi ikke ønsker: Jeg vil ikke have noget Kerneeuropa, men vi bør ved hjælp af konventsteksten hurtigt og endnu en gang forsøge at få en forfatning for Europa i de store linjer og med de 25 stater færdig. Desuden vil jeg ikke have noget kompromis, som ikke skaber større behov for handleevne. Det var den diskussion, det strandede på. Der kan ikke være noget kompromis, hvor vi har mindre gennemsigtighed - jeg vil minde om det lovgivende råd - og mindre demokrati - jeg vil minde om budgetdebatten, om Parlamentets budgetret.
Men trods disse kritikpunkter vil jeg gerne takke det italienske formandskab, fordi det i alle disse uger og måneder har holdt sig meget tæt til konventsteksten og virkelig overholdt sit tilsagn i den forbindelse. Derfor består konventsteksten stadigvæk. Vi skal vække den til live igen nu. Da det er sådan, og da rådsformand Berlusconi har givet udtryk for, at en række kritiske punkter, som blev ytret tidligere, er blevet behandlet positivt i Bruxelles - der var tale om de 82 punkter - ville det være fornuftigt at holde fast i det nu for at bevare øjeblikket. Derfør bør udenrigsministrene efter min mening mødes allerede i januar for at konsolidere det, der er opnået. Jeg mener, at vi dermed vil kunne fastholde øjeblikket, og De, hr. formand, kunne måske komme med impulser i denne retning.
På denne baggrund kan det irske rådsformandskab stille forslag, således at der så hurtigt som muligt kan afholdes et nyt møde for stats- og regeringscheferne, men i den forbindelse skal der planlægges perioder ind, som gør det muligt at lave kompromiser. Dette møde med en løsning skal afholdes før den 1. maj, før udvidelsen finder sted, for den logiske målsætning med dette projekt er at gøre EU egnet til udvidelse.
Jeg vil nævne en anden grund til, at dette møde skal finde sted før den 1. maj: Jeg ved ikke, hvordan regeringscheferne og vi som medlemmer af Europa-Parlamentet skal træde frem for vælgerne den 13. juni, hvis vi befinder os i den aktuelle tilstand til den tid. Derfor - altså for at give vælgerne et perspektiv, således at de ikke tvivler på Europa - skal stats- og regeringscheferne gøre et nyt forsøg på denne baggrund før den 1. maj. Hr. formand, jeg håber, at De i de resterende uger af Deres formandskab vil sætte et sådant projekt i gang sammen med det formandskab, der følger efter.
Hänsch (PSE ).
   - Hr. formand, der udgår en fare for Europa fra topmødet i weekenden. Jeg vil imidlertid gerne have, at vi fortsætter med at være kohærente med os selv. I mange år har vi dømt kompromiserne til at være den laveste fællesnævner. Denne gang ville den laveste fællesnævner have været et "Nice 2" og ødelæggelse af forfatningsudkastet. Derfor siger jeg følgende: Det er bedre, at det er topmødet, der er strandet, end det er udkastet til en forfatning for Europa.
Vi i Europa-Parlamentet vil ikke tillade, at udkastet forsvinder igen i de historiske arkiver. Det bliver på bordet. Det er den første af vores bestræbelser i de kommende måneder og år, og det skal også fortsat være vores bestræbelse ud over det næste valg til Europa-Parlamentet med de nye kolleger her i Europa-Parlamentet! Ja, Europa er i krise, og vi skal se denne krise koldt i øjnene. Vi må ikke hælde sedativet i os. Vi overvinder ikke en krise med stilstand, men derimod med bevægelse.
Hvor ligger faren for Europas fremtid? Den ligger ikke i, at forfatningen kommer et par år senere. Den ligger i en ny spaltning, som viser sig i Europa. Der er på den ene side regeringer, som ønsker at gennemføre deres nationale interesser gennem et stærkere enigt Europa, og på den anden side regeringer, som ønsker at forsvare deres nationale interesser mod et stærkere enigt Europa. Denne kløft må ikke øges. Det er vores vigtigste opgave at overvinde denne kløft.
Endelig blev magtfordelingen i Europa diskuteret på Deres topmøde, og i mellemtiden er verdens magter for længst gået hen over Europa. Det er den fare, som Europa står over for. I Bruxelles kæmpes der indædt om indflydelse, og ude i verden er Europa ved at miste enhver form for indflydelse. Det er den fare, der udgår fra topmødet.
At overvinde modsætningerne mellem de regeringer, som har åbnet sig, er - jeg vover at sige ordet - let. Men at genvinde folks tillid til Europas fremtidsevne er svært. Netop det vil være den opgave, som vi skal løse i de kommende år og årtier. Jeg ønsker os alle sammen held og lykke!
Rutelli (ELDR ).
   - Hr. formand, regeringskonferencens fiasko risikerer rent faktisk at blive en fiasko for Europa, for selv om der er tale om en fantastisk historisk målsætning, er vi godt klar over, at en udvidelse til 25 lande uden flertalsafstemning bliver et mareridt, nemlig mareridtet om et splittet, lammet og magtesløst Europa i en globaliseret verden.
Den status, som hr. Berlusconi gjorde i tre kvarter her i Parlamentet - nemlig at regeringskonferencens succes bestod af 82 punkter "med en enkelt undtagelse" - var så klodset, at den var forstemmende. Desværre forsøgte han endnu en gang at fralægge sig ansvaret for en fiasko i stedet for at udstikke nogle retningslinjer på vegne af en så vigtig stifter af Fællesskabet som Italien.
Kommissionsformand Prodi talte ærligt om fiaskoens omfang og risici, og han pegede på en mulig løsning for fremtiden. Hr. formand, jeg siger ja til et initiativ med pionerstater i et Europa, som bestemt ikke undervurderer vigtigheden af den store Union - der strækker sig fra Portugal til de baltiske lande - men som er klar over, at vi skal gå i retning af en effektiv og demokratisk fællesskabsintegration, der bygger på konventets resultater. Jeg siger således ja til, at man indleder et nyt forløb med de lande, der er enige i konventets resultater, det vil sige et agtværdigt kompromis. Og på denne måde kan alle 25 lande nå målet. Det er en målsætning, som vi kan og skal blive enige om i morgen. 
Kaufmann (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, med fiaskoen i Bruxelles befinder EU sig uden tvivl i en alvorlig politisk krise. Allerede før de nye medlemsstaters tiltrædelse er det udvidede EU mislykkedes første gang. Det er et tilbageskridt for den europæiske integration. Men hvad skyldtes det? På topmødet i Bruxelles stod skabelsen af et demokratisk, socialt og fredeligt Europa ikke i centrum. Der blev snarere sjakret om magt og indflydelse, det nationalstatslige snæversyn sejrede på ny, og det viste sig, at regeringskonferencerne er fuldkommen uegnede til at fremme den europæiske enhed. På topmødet led den europæiske idé alvorlig skade. Den er den egentlige taber.
Men der er også vindere, og blandt vinderne hører f.eks. USA. For USA var det land, der nød godt af beslutningerne fra topmødet om den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik, for her blev våbentroskaben med NATO surret fast, og Europa blev sikkerhedspolitisk sat under USA's værgemål.
Jeg er for en europæisk forfatning, for en moderne, progressiv forfatning. I denne forstand har jeg engageret mig i konventet, men, kære kolleger, det bør gøre politikerne meget betænkelige, at - billedligt talt - ingen gik på gaden og demonstrerede for at forsvare konventsforfatningen. Kun 38 % af alle borgere har hørt om konventet, og kun en brøkdel af dem kender teksten. Bortset fra det ligger det egentlige problem et andet sted: Borgerne er ikke overbevist om, at deres helt specielle sorger og bekymringer står i centrum. Hvor meget ret de har, viser f.eks. den kendsgerning, at hele regeringskonferencen ikke beskæftigede sig en eneste gang med problemet med de indholdsmæssige modsætninger mellem del 3 og del 1 i udkastet, og at to modsatte økonomiske filosofier helt tydeligt skulle forblive i forfatningsteksten, nemlig social markedsøkonomi på den ene side og åben markedsøkonomi med fri konkurrence på den anden side.
På denne måde gør De ikke folk begejstrede for en europæisk forfatning. Jeg håber, at tiden til eftertanke - krisen - bliver betragtet som en chance. Før en offentlig diskussion med borgerne om projekt forfatning, og tag frem for alt den seriøse kritik af konventsudkastet fra det civile samfund alvorligt.
Ortuondo Larrea (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, vi har netop oplevet en enorm fiasko, hvad angår europæisk integration, for stats- og regeringscheferne, der ikke har levet op til deres opgave som statsmænd vedrørende anerkendelse og bevarelse af borgernes kollektive interesser.
Jeg har ofte måttet høre nedsættende kommentarer i Parlamentet til de historiske demokratiske nationalistiske traditioner, der f.eks. hersker i Baskerlandet. Vi ønsker blot at sikre vores identitet og vores kultur, og vi er rede til at dele vores love og politiske kompetencer med de øvrige europæiske lande. I denne forbindelse anmoder vi ikke blot om anerkendelse som en historisk nation, men også om en rolle i den demokratiske beslutningsproces.
Det er ikke os, men visse irriterende regeringsnationalistiske traditioner, der hæmmer Europa, som i tilfældet med hr. Aznar, der kun tænker på, hvordan man kan blokere beslutninger for at pålægge andre egne synspunkter frem for at tænke på, hvordan man kan opbygge et stærkere, mere fremgangsrigt Europa, der er forenet i sin mangfoldighed. Jeg er overbevist om, at EU for at komme videre må holde op med at lade sig dominere af regeringer, det vil sige udøvende organer, og være en ægte føderal Union, hvor borgerne og deres repræsentanter, det vil sige medlemmerne af Parlamentet, fastlægger forfatningen og andre fællesskabslove.
Det er på tide at lægge det mellemstatslige plan bag os og arbejde på at blive en fuldt ud politisk enhed, en super-Union med fælles love for alle kontinentets befolkninger og nationer eller i det mindste for de borgere, der ønsker at opbygge en fælles fremtid baseret på dialog, tillid og forståelse blandt ligestillede. 
Berthu (NI ).
   - Hr. formand, ud over det umiddelbare indtryk har Det Europæiske Råd i Bruxelles været et nederlag af tre årsager. 
For det første hævdede konventet, at det havde skabt konsensus, men det var ikke korrekt. Regeringskonferencen har blot afsløret konventets usandhed.
For det andet var Spaniens og Polens modstand mod metoden til beregning af kvalificeret flertal i virkeligheden begrundet i dybereliggende modsætninger, som deltes af andre stater, der ikke tilkendegav det åbenlyst, nemlig modstanden mod et samlet Europa med en overnational ledelse bestående af en sammenspist elite. Så vi må takke de lande, der har forsvaret Europas virkelige interesser.
For det tredje viste beslutsomheden hos dem, der hagede sig fast i konventets forslag til beregning af kvalificeret flertal, at de ikke ønskede at nå et resultat. Måske fordi de ikke var så overbeviste om, at konventets konklusioner var så rigtige endda. Men måske især fordi de kendte borgernes indstilling og ønskede at udsætte problemet til efter valget til Europa-Parlamentet. I virkeligheden, hr. formand, er det borgerne, der uden at være blevet hørt direkte har blokeret den europæiske forfatning.
Galeote Quecedo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, praktisk talt alle parlamentsgrupperne og - tilsyneladende - alle medlemsstaterne hævder, at de ønsker et nyt retsgrundlag for EU i form af en forfatning. Mange menneskers arbejde i de sidste mange måneder har resulteret i et forslag, som et stort flertal tilsyneladende kan støtte. Ydermere har det italienske formandskabs store indsats i løbet af weekenden givet os mulighed for at tilføje noget meget væsentligt til aftalen, og det er udarbejdelsen af en europæisk forsvarsdoktrin. Dette resultat, som er frugten af forhandlingerne - som hr. Berlusconi har udtalt - skal fremdrages og samles som en godkendt tekst. Men hvad er så årsagen til denne fiasko?
Jeg mener, at fiaskoen er resultatet af forslaget om en institutionel reform, som formanden for konventet fremsatte i sidste øjeblik, som ikke er drøftet i tilstrækkelig grad, og som der bestemt ikke er enighed om inden for konventet. Seks måneder i Bruxelles har tilsyneladende ikke været nok til at udarbejde et kompromis. Det er ikke en stor tragedie. Vi skal huske, at kun én af de fem tidligere regeringskonferencer, hvorunder der blev forhandlet reformer af traktaten, sluttede inden for seks måneder. Det irske formandskab må ganske enkelt fortsætte, hvor det italienske formandskab slap.
Hr. formand, jeg mener, at følgende skal lades ude af betragtning. For det første er det absurd at udsætte forhandlingen til efter de europæiske valg. For det andet mener jeg, at vi skal fokusere på proeuropæiske og ikke antieuropæiske holdninger. For det tredje er det tåbeligt at tale om at opdele Europa, endnu inden udvidelsen har fundet sted, og for det fjerde fører gensidige beskyldninger ikke til noget, undtagen for enkelte personer - som f.eks. formanden for De Europæiske Socialdemokraters Gruppe - der mener, at deres landes regeringer altid bærer skylden, uanset hvad de gør, og hvad der sker. Jeg har ham mistænkt for kun at kende én frase på italiensk, nemlig (det regner - det er regeringens skyld). Han ynder at indtage denne nationale oppositionsholdning i Europa-Parlamentet og bliver derefter overrasket over, at han taber valg efter valg. Det er naturligvis vælgernes skyld.
Vi har under alle omstændigheder alle et ansvar. Hr. formand, regeringskonferencen skal fortsætte, vi skal bidrage til at skabe dialog og finde det engagement, som vi alle stræber efter. Lad os håbe, at vi opnår det inden 13. juni. 
Corbett (PSE ).
   - Hr. formand, det fremgår klart af formiddagens debat samt af gårsdagens diskussion i Udvalget om Konstitutionelle Anliggender, at Parlamentet er delt i to lejre.
De to lejre består af henholdsvis optimister og pessimister. Pessimisterne påpeger, at vi befinder os i en stor krise - nogle taler om den største krise siden forkastelsen af EDC-traktaten i 1954. Optimisterne siger nej, fordi 95 % af forfatningsudkastet ikke er blevet anfægtet og i realiteten er blevet godkendt - skønt jeg gerne vil se den endelige tekst i de artikler, der i realiteten blev godkendt på regeringskonferencen. Der er kun et centralt emne tilbage at drøfte og forhandle på plads. Det drejer sig om afstemningssystemet i en af institutionerne. Det kan fortsat lykkes os. Der var trods alt ingen, der oprindeligt troede på, at vi ville blive færdige inden jul, så der er ingen grund til panik. Det kan alt sammen nås til sin tid. 
Hvilket af disse to synspunkter er rigtigt? Jeg er optimistisk af natur, men jeg er en forsigtig optimist. Vi kan redde denne regeringskonference, men det kræver en fokuseret indsats fra alle - og i særdeleshed fra de medlemsstater, der deltog i regeringskonferencen. Vi skal fokusere på de udestående spørgsmål, der skal besvares, og få dem besvaret hurtigst muligt. Hvis det tager os for lang tid, er der fare for at få genåbnet debatten om praktisk taget alle artikler i forfatningsudkastet. Det må vi frem for alt undgå. Vi skal fokusere på de resterende punkter. Vi skal bede det irske formandskab om at rive de oprindelige planer og den oprindelige tidsplan itu og først og fremmest fokusere på dette.
Det er sandt, at man til en vis grad kan fortsætte som hidtil på baggrund af den gamle forfatning, det vil sige de forskellige traktater, men disse traktater er ikke tilfredsstillende. De skal opdateres og effektiviseres. De skal moderniseres. Vi har brug for den nye forfatning. Det irske formandskab skal ikke blot fortsætte som hidtil. Det skal fokusere på at opnå et resultat på dette område så hurtigt som muligt.
Calò (ELDR ).
   - Hr. formand, på Det Europæiske Råd i Bruxelles for nylig understregede man vigtigheden af de grundlæggende frihedsrettigheder, herunder informationsfriheden. Kan man tvivle på rådsformandens bidrag i den forbindelse? Derfor vil jeg gerne gøre ham - og mine kolleger i Parlamentet - opmærksom på den meget alvorlige skade, som Gasparri-loven om radio- og fjernsynsspredning påfører informationspluralismen.
I Italien er næsten alle offentlige og private kanaler kontrolleret af premierministeren. Også reklamemarkedet er reelt underlagt de selskaber, som han ejer. Man kan med rette tale om et mediestatskup, som skaber et meget farligt fortilfælde for EU-landene. Hvis problemet med den enorme interessekonflikt, der går hårdt ud over demokratiet i Italien, ikke bliver taget op og løst på fællesskabsplan, vil det servile regime, som kvæler det italienske samfund, blive styrket. Hvad nytter det at holde valg, hvis premierministeren kontrollerer størstedelen af medierne?
Jeg henvender mig til Dem, kære kolleger, med bitterhed, bekymring og ængstelse, og jeg vil gerne spørge Dem, hvad Europa-Parlamentet kan gøre for at beskytte informationsfriheden i Italien. Hjælp os! Hjælp Italien med at beskytte det demokrati, som Fællesskabets stiftere kæmpede for. 
Nogueira Román (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, mellem euroskepticismen hos nogle, arrogancen hos andre og stædigheden hos atter andre er staternes regeringer og deres ledere ved at bringe den forfatning i fare, som folkene og borgerne ønsker og behøver. Deres kamp for den simple ret til veto har ikke blot ført til en fiasko for regeringskonferencen i Bruxelles, ligesom det skete for tre år siden i Nice, men har også overskygget forfatningsprojektets positive og negative sider og forhindret en ordentlig debat i det europæiske samfund og i vores stater og nationer. Det har overskygget den store betydning, som en forfatning vil have, de fremskridt, der er sket på det udenrigspolitiske område siden den alvorlige krise omkring Irak, den centrale rolle, som Parlamentet og dermed borgerne har fået, samt de mangler, der kendetegner den sociale og regionale samhørighedspolitik, og den lammelse, der har ramt anerkendelsen af den nationale politiske mangfoldighed, som Europa står for ud over staterne, og som jeg her som medlem fra Galicien og formand for Den Tværpolitiske Gruppe for Nationer uden Stat gerne vil fremhæve.
Hr. formand, jeg vil gerne, da de fleste af os er spanske statsborgere, her konkret give udtryk for, at vi ikke vurderer, om forfatningen er god eller "ond" alt efter, hvilken vetomulighed den tilbyder vores stats regering, og at vi ikke støtter den stædighed, som udvises af den aktuelle premierminister, José Maria Aznar, der alle vegne glimrer ved sin evne til at skabe fjender og gøre alle problemer svære at løse. Vi er mange flere, der ønsker fremskridt for den politiske og sociale Union, der forenes i mangfoldigheden. 
Méndez de Vigo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne ønske tillykke med Charlemagne-prisen. Det er også gode nyheder for Parlamentet, som siden 1984 har ønsket en forfatning, først gennem Spinelli-traktaten, derefter gennem Herman-, Oreja- og Colombo-projekterne, som omfattede forslag om oprettelse af konventet i 1997, og som blev endeligt besluttet efter Nice.
Derfor er der også en lidt nedtrykt stemning i dag. Hermed mener jeg ikke - selv om det går imod filosoffens ord - at denne nedtrykthed er resultatet af en nyttesløs indsats. Konventets indsats har ikke været nyttesløs, idet - og det mener jeg klart - forfatningen er nødvendig for et udvidet Europa, der er ikke noget alternativ.
Da Parlamentet endnu ikke har truffet en afgørelse, må vi beslutte, hvordan vi skal handle i fremtiden. For det første skal vi bruge vores sunde fornuft igen, og der er en række punkter, vi skal undgå. Vi skal ikke tale om en opdeling af Europa eller en opdeling af os selv, proeuropæerne, vi skal heller ikke tale om lande, der har været med til at grundlægge EU, eller om pionerlande eller banebrydende lande, som om man ser skævt til de lande, der ikke er helt så banebrydende, og vi bør heller ikke på nuværende tidspunkt sende skrivelser til formanden for Kommissionen og anmode ham om at mindske budgettet til 1 % af bruttonationalproduktet.
Vi skal bruge vores sunde fornuft. Vi skal konsolidere det forfatningsmæssige . Hr. rådsformand, De har udtalt, at der er foreslået 82 løsningsmodeller. Vil De informere Parlamentet om, hvorvidt det er tilfældet, for hvis det er, bør disse løsningsmodeller konsolideres. Vi skal konsolidere dem under det irske formandskab, og vi skal have løst de udestående institutionelle problemer inden 1. maj 2004, så vi kan afholde valgene den 13. juni og bede de europæiske statsborgere om at stemme for forfatningen. 
Schulz (PSE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, hr. formand for Rådet, det vil undre Dem mindre, hvis jeg ikke spørger efter forfatningsresultaterne. Det har mange kolleger allerede gjort.
Jeg vender tilbage til min redegørelse fra 2. juli, da jeg her i Parlamentet spurgte Dem: "Hvad har De som formand for Rådet tænkt Dem at gøre ved den fremskyndede indførelse af den europæiske arrestordre?" De svarede mig på en mindre charmerende måde ikke den 2. juli. Jeg spurgte igen i september, hvor langt De var kommet med Deres bestræbelser, og jeg kan konstatere i dag, at svaret foreligger. På spørgsmålet, hvad De har tænkt Dem at gøre ved en fremskyndet indførelse af den europæiske arrestordre, lyder svaret "Ikke noget". Der vil ikke være nogen europæisk arrestordre den 1. januar næste år.
Området med frihed, sikkerhed og retfærdighed er et centralt område i europæisk retspolitik, et centralt område i EU's politik - det fremførte De i Deres første erklæring her. Som rådsformand havde De efter min opfattelse den opgave at gennemføre dette centrale område, for med den manglende indførelse af den europæiske arrestordre opstår der fra den 1. januar 2004 en dårligere tilstand ved strafforfølgelse i Europa end indtil den 31. december 2003. Strafforfølgelsen gøres vanskeligere fra den 1. januar 2004, fordi den europæiske arrestordre ikke eksisterer. Hvem der så end vil opnå en fordel på grund af denne omstændighed, hr. rådsformand, ved jeg ikke, men hvem det er til ulempe for, det ved jeg meget vel: borgerne i Europa.
Hvis vi ønsker at skabe dette område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, hvis vi ønsker at skabe større sikkerhed i Europa, hvis vi ønsker at sikre en mere effektiv grænseoverskridende strafforfølgelse, hvis vi ønsker at fremme bekæmpelsen af organiseret kriminalitet effektivt, har vi brug for dette centrale område med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Jeg beklager det meget. I september mente jeg, at De var på rette vej. Jeg må beklageligvis konstatere i dag, at De i sagen om - jeg gentager mig selv - den nødvendige fremskyndede indførelse - det var i juli - af arrestordren desværre ikke bare har undladt at lave Deres lektier, men efter min mening endda også har svigtet fuldstændigt i denne sag.
Fiori (PPE-DE ).
   - Hr. formand, direktivet om offentlige kontrakter, direktivet om det fælles europæiske luftrum, direktivet om overtagelsestilbud, agenturerne, det konkrete arbejde med den økonomiske vækst - tænk blot på beslutningerne om de store arbejder og finansieringsmekanismerne i forbindelse hermed - og den nøje analyse, som det italienske formandskab iværksatte, efterfulgt af konkrete forslag om konkurrenceevnen, der er et spørgsmål, som ligger til grund for en Lissabon-proces, der har svært ved at blive gennemført på den måde, vi ønsker det; de konkrete tiltag, når det gælder indvandringen - der skal finde sted inden for lovens rammer og med strømme, som reguleres af de enkelte landes behov - navnlig agenturet for grænsekontrol; Euro-Middelhavs-parlamentet og fonden for en dialog mellem kulturerne - der skal starte med at vurdere dialogen mellem religionerne, en dialog, som forhåbentlig vil begrænse fundamentalismen, der er terrorismens ophav - og indsatsen i Mellemøsten - hvor man har arbejdet på at skabe en dialog mellem de to parter, og hvor navnlig Italien endnu en gang viste sin vilje vil at oprette et forum - med iværksættelsen af en interventionsplan med et budget på 5 milliarder euro for de næste fem år: det er en ubestridelig liste, som viser, at det italienske formandskab har gjort et godt stykke arbejde.
Der er ingen tvivl om, at vi har et ømt punkt, nemlig at den mekanisme, som skulle give EU en ny formel forfatning, er gået i baglås. Vi skal nu være særligt opmærksomme på den materielle forfatnings alarmsignaler. Vi har brug for tid til at tænke efter, for det umiddelbare resultat bekymrer os naturligvis. Jeg vil ikke nævne hovedpersonerne, men de spørgsmål, som det drejer sig om. Et EU med to hastigheder, en mere omfattende anvendelse af forstærket samarbejde og et EU bestående af koncentriske cirkler, hvor alle er fælles om de samme politikker, men hvor hver gruppe er åben for nye tilslutninger, er ikke det politiske scenario, som et EU med 25 medlemsstater har brug for. Vi må ikke give slip på konventets vigtigste resultat, nemlig den generelle europæiske interesse, som førte til beslutningen om at afskaffe medlemsstaternes vetoret i størstedelen af tilfældene og til forslagene om et gennemsigtigt og troværdigt afstemningssystem. Vi skal gå i gang igen med den generelle europæiske interesse som udgangspunkt, og vi skal arbejde med nye løsninger, som vi finder frem til med vores dygtighed og gode vilje. 
Berès (PSE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, den amerikanske "hypermagt" har netop vundet en dobbelt sejr. Efter at have splittet Europa ved at indlede krigen mod Irak, har USA netop forhindret Europa i at vedtage en forfatning, som er nødvendig for at fungere med 25 medlemsstater, samtidig med at de amerikanske tropper arresterede Saddam Hussein. I det forløbne århundrede var "Atlanterhavsmuren" det første kendte bolværk mod friheden. Siden kom Berlin-muren og Jerusalem-muren. Det er ikke sådan, man skaber fred. Jeg vil sige til dem, der denne weekend har føjet sten til Atlanterhavsmuren, at det ikke er med sådanne mure, man skaber grundlaget for den fred, sikkerhed og stabilitet, som vores kontinent har brug for.
EU har siden 1986 været præget af diskrepans mellem EU-projektets karakter og de institutioner, der skal understøtte det. Hidtil har vi ikke haft ret til at formulere problemet på denne måde. Men udvidelsen ændrer den talmæssige balance og tvinger os til at rejse spørgsmålet om institutionerne uden omsvøb. Stats- og regeringscheferne er ikke i stand til at behandle dette spørgsmål, for så kan de kun vende hjem med dårlig nyheder, og de har ikke den dobbelte legitimitet fra folket og staterne. Konventet havde denne dobbelte legitimitet. Det er derfor, vi er nået frem til et resultat, som De burde have valideret på stats- og regeringschefniveau.
Europas bidrag til stabiliteten i verden vil ikke blive konsolideret gennem den vetoret, som flere har ønsket at indføre i denne weekend. Spørgsmålet er, om alle, der glæder sig over dette nederlag og forestiller sig, at den hårde kerne sørger over, at det ikke bliver muligt at fungere med 25 medlemsstater, og lader denne "Atlanterhavsmur" opstå, kan betragtes som en medvirkende faktor til splittelse og nye brud i Europa. Vi bør værne om det, der skal danne grundlaget for vores videre færd, men vi bør ikke acceptere disse 82 punkter kritikløst. Lad os gennemgå dem enkeltvis og godkende så meget, vi kan.
Hr. formand for Rådet, vi har med Deres formandskab, hvor den nationale egoisme har sejret, vendt ryggen til de forhåbninger, der opstod i forbindelse med konventet. Det mandat, det irske formandskab har fået, står ikke i forhold til udfordringernes omfang. Alle, der ikke vil opgive at skabe betingelserne for stabilitet i Europa, bør påtage sig at fuldføre denne opgave.
Suominen (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det vil være forkert at sige om regeringskonferencen, der har fundet sted i de seneste uger, at den var en fiasko. Tværtimod, det er under det italienske formandskab næsten lykkedes at fastholde konventets grundlæggende idéer og nå til enighed om 22 af de pågældende spørgsmål. Der var enighed om et vigtigt spørgsmål vedrørende den fremtidige sikkerhed, nemlig udviklingen af fælles europæiske grundlæggende forsvarsstrukturer. Da regeringskonferencen erfarede, at den skulle inkludere konventets originale ordlyd vedrørende forholdet mellem de alliancefrie landes position og sikkerhedsgarantierne, fik Finland, Sverige og Østrig også mulighed for at være fuldt ud involveret i sikkerhedssamarbejdet.
En sidegevinst ved topmødet var den måde, hvorpå diskussionen om placeringen af EU-agenturer blev afsluttet, en diskussion der længe havde været en kilde til irritation. Italien kan derfor vende tilfreds hjem og prale af Parma og Prosciutto, og Finland vil derimod overvåge situationen fra Kemikalieagenturet og sikre, at italienerne ikke bruger de forkerte ingredienser i fremstillingen af disse skinker.
Ved diskussionen i Rådet om, hvordan landenes stemmeret skal fordeles, blev alle allerede indgåede aftaler forpurret. Som præsident Chirac selv indrømmede, var det mislykkede topmøde i Nice årsagen. Vi kan ikke tillade os at være forudindtaget og pege fingre af det land, der i øjeblikket har formandskabet, heller ikke engang af Polen eller Spanien. Det er naturligt, at Tyskland ikke kan acceptere den beslutning, der blev truffet i Nice. Det er imidlertid lige så naturligt, at Tyskland ikke kan diktere en løsning, og i stedet skal vi nu indlede drøftelser for at opnå en balance, drøftelser med en afbalanceret holdning til status for de små lande og ikke blot de store lande som f.eks. Spanien og Polen. En del af løsningen må helt klart være afstemning med dobbelt kvalificeret flertal - halvdelen skal være befolkningsbaseret og halvdelen landebaseret - det vil også sikre, at de små lande ikke får noget dikteret af de store lande i fremtiden. Det er dog vigtigt, at forhandlinger om spørgsmål, hvor der allerede er opnået enighed, ikke genåbnes på grund af et skænderi, der ikke er afgjort. Hvis det sker, kan vi virkelig konstatere, at topmødet i Bruxelles og regeringskonferencen har været en fiasko.
Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, i betragtning af forfatningsudkastets mislykkethed er det gået til grunde, at der på topmødet i Bruxelles blev besluttet noget positivt, f.eks. den europæiske sikkerhedsstrategi. Men hvordan skal en sådan strategi gennemføres, hvis der hverken er en fælles politisk vilje til det eller fælles institutioner, f.eks. en europæisk udenrigsminister?
Hr. rådsformand, De har i dag med rette erklæret, at vi befinder os i en meget, meget prekær konkurrencesituation med USA og med Asien, og De har også talt om en næsten lovløs situation i Fjernøsten. Med rette! Hvordan skal vi klare os i denne konkurrence, hvis vi ikke har en fælles vilje og fælles institutioner, hvis vi ikke i fællesskab som europæere sørger for, at f.eks. Kyoto gennemføres samlet? Jeg har allerede hørt mange industrivirksomheder i Europa sige: "Vi kan ikke gennemføre Kyoto alene, så mister vi konkurrenceevne." Det er ikke muligt, hvis der ikke gennemføres et minimum af sociale rettigheder, menneskerettigheder, miljøbeskyttelse, hvis der ikke er dette fælles Forfatningseuropa. At fællesskabet kan opnå noget, har vi set i forbindelse med amerikanernes afkald på ståltold. Dér, hvor Europa handler i fællesskab, optræder i fællesskab, har vi også mulighed for og evner til at gennemføre ting i fællesskab.
Og dermed er jeg absolut enig med hr. Poettering: Vi har brug for en europæisk forfatning som et symbol og et instrument for også at gennemføre dette fællesskab globalt. Derfor mener jeg heller ikke, at det er nogen udvej at skabe et Kerneeuropa nu. I øvrigt er det for det meste ikke kernen, der er det interessante ved frugten, men kødet. Derfor er det ikke nogen udvej at skabe et lille Kerneeuropa. Der skal snarere være et stort, fælles Europa. Hvis nogle få ikke ønsker at være med, skal vi overveje, hvordan vi kommer frem til dette Forfatningseuropa som et Europa, hvor så mange som muligt deltager, og som også er åbent for alle.
Derfor skal følgende budskab fra det italienske og det irske formandskab videregives nu: Vi skal arbejde på at nå frem til et fælles Europa med en fælles forfatning, med så mange medlemslande som muligt. Vi må ikke løbe tør for fantasi, vi må under ingen omstændigheder give afkald på et fælles Europa med en fælles forfatning!
Karas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, Europa er aldrig færdigt! Men projektet skal videreudvikles beslutsomt, fællesskabsorienteret og visionært til en politisk Union. Hvis det ikke sker, mister vi borgernes tillid. Hvis det ikke sker, skaber vi hverken integration eller konsolidering. Hvis det ikke sker, kan vi ikke varetage vores ansvar i verden som kontinent og for kontinentet. I den forbindelse kan der ske fejl. Fejl kan og skal korrigeres. Men der er ikke bare sket fejl. Jeg beklager manglen på en tilstrækkelig seriøs politisk vilje fra de handlende regeringschefers side og dermed manglen på europæiske lederpersonligheder, ja, europæiske statsmænd. Der mangler vilje, mod, følelse, begejstring og dermed troværdighed og tillid.
Vi har altid krisestemning, når Europas fremtid er henvist til Rådets enstemmige godkendelse i stedet for til enigheden mellem fællesskabsinstitutionerne. Det var tilfældet i forbindelse med sanktionerne mod Østrig, det var tilfældet i Irak-krisen, det var tilfældet i forbindelse med stabilitets- og vækstpagten. Vi giver oftere og oftere fællesskabsmålene skylden for nationale problemer. Jeg siger derfor afslutningsvis: Konventet har ikke svigtet, Kommissionen har ikke blokeret, Parlamentet sinker ikke et mere demokratisk, gennemsigtigt og borgernært Europa. Vi siger klart nej til enstemmighed og ja til demokratisk retfærdigt dobbelt flertal, nej til placering af skyld og ja til europæisk medansvar, nej til nationalisering og ja til europæisering af indenrigspolitikken og ratificeringsprocessen, nej til regeringskonferencens metode og ja til konventet, hvor regeringer og parlamenter er repræsenteret, ja til folkets og borgernes EU, nej til et Kerneeuropa mellem regeringer, ja til varetagelse af vores internt europæiske og globale ansvar, nej til reduktion af medlemsbidraget. Vi siger ja til at indkalde konventet efter jul for at drøfte den mislykkede regeringskonference og for at opnå en hurtig gennemførelse af alle konventsresultater og de punkter, hvor der var enighed på regeringskonferencen, og som er mulige på grundlag af den eksisterende lovgivning.
Carnero González (PSE ).
   - Hr. formand, lad os sende et positivt budskab til borgerne - alle de mange mennesker, der har støttet konventets arbejde og det forfatningsudkast, som konventet har udarbejdet. Uanset om man bryder sig om det eller ej, skal Europa have en forfatning i 2004. Ellers skal vi operere med en lappeløsning som Nice-traktaten og gennemføre udvidelsen uden at styrke EU og på et utilfredsstillende grundlag samt drøfte de finansielle overslag i en trykkende politisk atmosfære.
I lyset af indholdet og den måde, hvorpå det er udarbejdet, er konventets forfatningsudkast gavnligt for borgerne, og i dag - efter fiaskoen på topmødet i Bruxelles - kan selv de personer, der har kritiseret visse dele, acceptere forfatningsudkastet som et godt dokument. Konventet har været en succes og regeringskonferencen en fiasko.
Der er bestemte personer, som helt klart har bidraget til Bruxelles-topmødets fiasko, og for undertegnede som spanier betyder det utrolig meget at høre Parlamentets euro-skeptikere prise lederen af Spaniens regering, som er del af det såkaldte "Otte-lande-brev" og det sidste topmøde i Bruxelles. Det er vigtigt at fortsætte forfatningsprocessen, og der skal være udarbejdet en europæisk forfatning i løbet af 2004.
Vi ønsker naturligvis ikke et Europa, der fungerer i forskellige hastigheder, vi ønsker heller ikke pionergrupper. Vi ønsker et politisk forenet Europa, der er uafhængigt, hvad angår eksterne forbindelser, et Europa med kompetencer og ressourcer til at møde de udfordringer, som borgerne stiller, og vi må derfor stærkt opfordre det irske formandskab til at indkalde til en regeringskonference i januar for at samle de 95 %, hvorom der er enighed, og løse de udestående problemer på grundlag af fornuftige forhandlinger og metoder. Hvorfor ikke også inddrage konventet, som har berettigelse? Og Europa-Parlamentet skal naturligvis spille sin historiske rolle som drivkraft, i dette tilfælde som drivkraft for den europæiske forfatning. 
Ferber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, kære kolleger, jeg mener, at vi bør foretage en meget nøgtern analyse af alt det, som fandt sted i sidste weekend. Og måske kommer vi frem til den konklusion, at vi i de seneste år ikke har beskæftiget os særligt seriøst med, om det er muligt at gennemføre en fordybelse og en udvidelse samtidig.
Jeg vil gerne formulere følgende spørgsmål meget tydeligt: Konventet havde stor succes, fordi dette spørgsmål blev kittet til. Fordi der stadig var tale om en fælles interesse her - hos aktørerne - som dog ikke blev repræsenteret af en fælles interesse hos medlemsstaterne. Og for så vidt er det vigtigt at tænke over nu, hvad Fællesskabet med 25 medlemsstater, som vil være sammen i EU fra den 1. maj, virkelig er. Det bør analyseres meget nøgternt.
Hvilke opgaver skal vi løse på europæisk niveau, hvilke instrumenter er nødvendige til løsning af disse opgaver, hvilke procedurer skal anvendes for at kunne løse disse opgaver, og hvilke finansielle rammer har Europa brug for for at kunne løse de opgaver, det får pålagt? Kun hvis vi besvarer disse spørgsmål seriøst, er vi i stand til at drage de rigtige konsekvenser og den rigtige lære af det, der blev afsluttet i sidste weekend. Og det vil sige, at vi også skal stille os selv spørgsmålet, om ikke fordybelsen, nemlig diskussionen om det fælles i et Europa med 25, for øjeblikket er vigtigere end udvidelsen af EU ud over de 25.
Jeg mener først, at vi skal - også det blev allerede fastlagt i København - opfylde det fjerde kriterium fra København. Vi skal koncentrere os om det fælles. Vi skal i det hele taget gøre EU udvidelsesegnet indadtil. Det er den opgave, det gælder om at arbejde på det næste år, med stort engagement, og så vil vi også kunne drage de nødvendige positive konsekvenser af denne krise.
Lage (PSE ).
   - Hr. formand, ærede medlemmer, hr. formand for Rådet, der er ét ord, der udtrykker vores følelser: skuffelse. Skuffede og forvirrede er også Europas borgere, hvis helt overvældende flertal ønsker en europæisk forfatning. Lykkeligvis - og til euroskeptikernes fortvivlelse - er den europæiske forfatning en mobiliserende og folkelig idé.
Det europæiske projekt er den smukkeste idé, som det voldelige 20. århundrede har givet videre til det 21., og i dag står Europa ved et vendepunkt i sin skæbne. Med udvidelsen sker der en grundlæggende ændring, og det er et andet politisk væsen, som vi er ved at skabe. Jeg hengiver mig ikke til politisk ontologi - det er en realitet. En udvidelse uden en forfatning er noget, som vi ikke mere kan forestille os og endnu mindre acceptere. Det må de modvillige stater kunne forstå. Der er desværre nogle få stater, der over for den europæiske tanke stiller op med gamle myter og idéer om storhed eller national tyngde, og som stadig forsvarer det politiske fossil, der slet ikke er så gammelt endda, som Nice-traktaten udgør. Europa skal imidlertid bygges op i en positiv, ikke i en negativ ånd. Visse politiske ledere opfører sig, som om de kun havde rettigheder og ingen pligter i forhold til Unionen. Vi hverken må eller bør fejle i dette afgørende vigtige historiske øjeblik. Europa har hårdt brug for en forfatning, og den er inden for vores rækkevidde. Forfatningen længe leve! 
Morillon (PPE-DE ).
   - Hr. formand, regeringskonferencens skuffende resultat kommer ikke som en overraskelse. Det er en skuffelse, der var ventet, måske, men givet en skuffelse, at resultatet af 105 konventsmedlemmers arbejde i et år er blevet sat på spil i løbet af nogle få timer på grund af nogle ubetydelige betragtninger angående den indbyrdes vægtning af Unionens forskellige medlemslande.
Hvis vi skal lære noget af dette, er det, at vi ikke skal have forhåbninger om, at det europæiske samarbejde vil kunne videreudvikles inden for den mellemstatslige ramme, eftersom statscheferne, som hr. Pasqua ganske rigtigt påpegede det, ikke kan gøre andet end at forsvare de nationale interesser med næb og kløer og på bekostning af den almene interesse.
Jeg forestiller mig ikke, at det irske formandskab vil være i stand til at vende udviklingen i løbet af de kommende uger. Vi må derfor, mine damer og herrer, indstille os på at stille de virkelige spørgsmål, der fortsat er uafklarede, i forbindelse med den kommende kampagne op til valget til Europa-Parlamentet. Der er dog ikke noget, der er så ondt, at det ikke er godt for noget, eftersom det vil skabe større interesse for denne valgkampagne.
Hr. formand for Rådet, De omtalte det generelle spørgsmål om sikkerhed, som De med rette betegnede som Europas borgeres største bekymring. Jeg glæder mig i denne forbindelse over den velvilje, der er kommet til udtryk, men kan ikke lade være med at tænke på det franske ordsprog om, at vejen til helvede er brolagt med gode forsætter. Jeg håber således, at Europa ud over den øjeblikkelige medieeffekt vil indlede en virkelig og ikke blot virtuel indsats for at etablere de instrumenter, der er nødvendige for at opstille mål og gennemføre strategierne på dette område.
Katiforis (PSE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, De har hørt mange kritiske ord, som jeg kan tilslutte mig, men der er ingen grund til, at jeg gentager dem. Jeg vil gerne koncentrere mig om en korrekt udtalelse fra Deres side, da De i forbindelse med statutten for Den Europæiske Centralbank påpegede, at den ikke er så god som statutten for Federal Reserve Bank, da den ud over målet om prisstabilitet ikke indeholder nogen målsætning om at støtte den økonomiske aktivitet. Det har betydning, at De er den første premierminister og den første formand for Det Europæiske Råd, som fremhæver denne mangel i statutten for Den Europæiske Centralbank fra en så officiel talerstol, og det vil jeg gerne takke Dem for.
Jeg håber, det italienske formandskabs forslag bliver vedtaget, så Rådet får mulighed for at ændre statutten for Den Europæiske Centralbank med kvalificeret flertal, og jeg håber, at statutten for Den Europæiske Centralbank snart vil blive ændret i den retning, De har peget på, så Den Europæiske Centralbank endelig kan begynde at begunstige investeringer, også offentlige investeringer, i stedet for hele tiden at forsøge at kvæle dem, som om det var uønskede børn. 
Tajani (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i dag ville vi alle gerne have rost den aftale, som skulle gøre EU's forfatning til virkelighed, men det ville være en alvorlig politisk fejl - som nogle allerede har begået - at sige, at EU er færdigt, at forfølge de ansvarlige og at give op over for de vanskeligheder, som vi er stødt på hen ad vejen. Derfor skal vi fortsætte i konventets ånd og gå ud fra de vigtige resultater, som vi har nået takket være det italienske formandskabs arbejde, og det skal vi med visheden om, at det endelige mål virkelig kan nås. Det skal bemærkes, at 95 % af det, som konventet havde besluttet, blev vedtaget af alle regeringskonferencens deltagere. Det skal ligeledes understreges, at det italienske formandskab holdt de løfter, som det gav her i Parlamentet for seks måneder siden, navnlig når det gjaldt ønsket om ikke at underskrive et dårligt kompromis, som ville være en hån mod konventets arbejde.
Positivt var også forholdet til Europa-Parlamentet, som for første gang endelig spillede en reel hovedrolle i regeringskonferencens arbejde, og som hele tiden blev holdt løbende underrettet om Rådets arbejde. Desuden må man se med positive øjne på de andre beslutninger, som det italienske formandskab traf, og som hr. Fiori nævnte. Arbejdet i de forløbne seks måneder må nemlig ikke vurderes på en overfladisk, bitter og partisk måde eller på en måde, hvor man - hvilket er endnu værre - udelukkende beskæftiger sig med EU-landenes interne anliggender. Når hr. Barón Crespo taler om fællesskabsånden, kaster han med sten, selv om han selv bor i glashus, for han er tilsyneladende kun interesseret i valget i Spanien. Det samme kan siges om hr. Watson, der tit beskæftiger sig med italienske spørgsmål og glemmer de europæiske interesser. Europæiske anliggender lader heller ikke til at være af synderlig interesse for visse italienske parlamentsmedlemmer, der gerne vil være synlige eller hente tabte stemmer, og som benytter Europa-Parlamentet til at tale om italienske anliggender, hvilket de i øvrigt gør på en ikke særligt overbevisende måde.
Jeg vil sige et par ord til hr. Schulz, som endnu en gang rejste spørgsmålet om den europæiske arrestordre. Det italienske formandskab har - hvilket er dets pligt - spurgt alle regeringerne, hvor langt de er nået med de nationale lovgivningsforanstaltninger, der tager sigte på at tilpasse lovgivningen til afgørelsen om den europæiske arrestordre. Formandskabet fik det klare svar, at tre ud af 15 lande vil have truffet de nødvendige foranstaltninger inden udgangen af december. Fire lande gjorde opmærksom på, at de havde brug for 3-4 måneder ekstra, og de resterende otte lande er endnu længere bagud. De beder selvfølgelig ikke, hr. Schulz - for det kan jeg ikke tro - det italienske formandskab eller noget som helst andet formandskab om at blande sig i de nationale parlamenters suveræne beslutninger.
Til sidst vil jeg gerne opfordre til, at vi går i gang med arbejdet og inddrager alle lande, idet vi går bort fra teorien om, at nogle få lande skal fortsætte og de andre lande blive tilbage, og idet vi stræber efter et værdiernes Europa, som heller ikke ønsker at give afkald på sine jødiske og kristne rødder. 
Napoletano (PSE ).
   - På trods af hr. Tajanis konklusioner vil jeg gerne sige til Dem, hr. formand, at De i Deres redegørelser havde en tendens til at bagatellisere regeringskonferencens fiasko. Det er anden gang i løbet af kort tid, at den mellemstatslige metode slår fejl, og denne gang stod vi med et færdigt forslag fra konventet, som der var bred enighed om. Det, som er mest bekymrende, er manglen på perspektiver i den lakoniske meddelelse, hvor opgaven bliver videregivet til det irske formandskab.
I den sammenhæng er der en reel risiko for, at både valget til Europa-Parlamentet og udvidelsen kommer til at finde sted uden en forfatningstraktat, men det tager De Dem tilsyneladende ikke synderligt af. Hvis De ville sige noget om perspektiverne i Deres svar, ville jeg være Dem meget taknemmelig.
Når et halvår afsluttes, er det også tid til at gøre status. Hvad udenrigspolitikken angår, har man ikke gjort noget for at give EU og FN en aktiv politisk rolle. Man var ligeglad med det vigtige Genève-initiativ for fred i Mellemøsten, som De således heller ikke engang nævnte. De løfter, der blev givet her, blev ikke holdt, og det gælder f.eks. gennemførelsen af den europæiske arrestordre og moratoriet for dødsstraf. Vi bifalder vækstinitiativet, men det er ikke tilstrækkeligt, for kun en økonomisk styring af i det mindste euroområdet kan sikre den europæiske økonomis opsving og kvalitet.
Endelig er der informationen, hr. formand. Som De ved, besluttede Europa-Parlamentet netop i det halvår, hvor De havde formandskabet, at se nærmere på mediefriheden og -pluralismen i Europa og navnlig i Italien. Den italienske præsidents henvisning til fornyet parlamentsbehandling af det dårlige og farlige lovforslag, som Deres regering stillede i den forbindelse, og som Deres flertal stemte for, bekræfter disse bekymringer.
Bortset fra den - naturligvis prisværdige - gennemførelse af nogle af de sager, som De og kommissionsformand Prodi nævnte, hvordan vil De så karakterisere dette halvår med italiensk formandskab? 
Berlusconi,
    Hr. formand, jeg vil gerne takke Dem og alle de parlamentsmedlemmer, der talte under forhandlingen, og som generelt gav udtryk for deres skuffelse over, at vi på de 60 dage, som regeringskonferencens formandskab havde til rådighed, ikke nåede det konkrete resultat, som alle faktisk anså for at være et mirakel, og som vi i flere uger havde vidst, at det ikke var muligt at nå.
Jeg mener dog ikke, at denne skuffelse bør give os en pessimistisk holdning til fremtiden. Det nytter ikke noget at bebrejde hinanden, og efter min mening bør man altid bevare optimismen. Jeg har aldrig set en pessimist nå nogen konkrete resultater. Kun optimisme, tillid og vilje kan give positive resultater. Jeg mener heller ikke, at EU bør deles op i et A-hold og et B-hold. Det ville være yderst forkert, for det ville gå ud over den entusiasme, det engagement og det ønske om Europa og om at gøre en fælles indsats, som jeg har kunnet konstatere i de forløbne måneders tætte kontakt til regeringerne - og ikke kun til regeringslederne - i de 10 lande, som gør sig klar til at komme med i EU. De repræsenterer et stort antal europæere, de er unge kræfter med en høj uddannelse, og de udgør et stort marked for os. Derfor bør vi efter min opfattelse gøre alt for, at det gamle Europa får en lille foryngelseskur af bidraget fra det nye Europa, som nu med stor entusiasme - og det vil jeg gerne gentage - belaver sig på at slutte sig til os.
Vi skal styrke og bevare den indsats, som konventet og alle landene gjorde i halvårets sidste del, for vi skal huske, at regeringskonferencen begyndte den 5. oktober og fortsatte indtil 13. december. I den forbindelse vil jeg gerne berolige alle talerne med hensyn til det, der er tilbage af konventets arbejde - som vi hele tiden forsøgte at fremhæve og forbedre - og regeringskonferencens arbejde. Regeringskonferencens endelige beslutninger, som jeg medtog i den afsluttende erklæring, der blev enstemmigt vedtaget af alle medlemmerne, er tydeligvis ikke blevet grundigt behandlet. Derfor vil jeg gerne læse et afsnit op for Dem, der måske virker overflødigt, men som jeg gerne vil understrege, og hvor der står, at det italienske formandskab under sin ledelse af regeringskonferencen så vidt muligt ønskede at bevare konventets udkast, som er et resultat af demokratiske og indgående debatter, og at formandskabet også var åbent over for en konstruktiv undersøgelse af de enkelte medlemsstaters forslag for at tage hensyn til legitime krav.
Det andet punkt er, at dette vanskelige arbejde førte til udarbejdelsen af en tekst, som langt størstedelen af medlemsstaterne var enige i, og som fremover vil blive betragtet som et indiskutabelt forhandlingsresultat, hvilket er et væsentligt fremskridt i retning af en tættere integration af landene og borgerne i et udvidet EU. Det betyder, at de stater, som Rådet består af, enstemmigt har afgivet et politisk løfte om ikke at genoptage de punkter, der ikke var enighed om før, hvilket vil sige næsten alle punkter. Også som svar på parlamentsmedlemmernes spørgsmål vil jeg minde om, at disse punkter er medtaget i det italienske formandskabs forslag, der blev stillet efter topmødet i Napoli, og som er tilgængeligt på det italienske formandskabs hjemmeside sammen med dokumentet om det europæiske forsvar, der udgør den aftale, som blev indgået i Bruxelles på det nye mødes første dag.
Der er tale om et konkret grundlag, som vi skal begynde at arbejde ud fra for at nå til enighed om en metode for flertalsafgørelser - der er hovedpunktet i den aftale, vi skal indgå - så vi får et Europa, der ikke alene er i stand til at træffe korrekte beslutninger, men også hurtige beslutninger, navnlig når det gælder om at tage stilling til internationale spørgsmål.
Kun på denne måde får vi ikke bare et EU, der kan spille en hovedrolle på den internationale scene sammen med andre stormagter og få afgørende betydning for handelens udvikling og velfærdens forbedring - sådan som vi ikke mindst lovede at gøre i millenniumerklæringen - men også et EU, der kan spille en afgørende rolle, når det gælder om at fremme demokratiet og udbrede friheden i hele verden, nemlig et EU, som sammen med de andre vestlige lande har forpligtet sig til at sørge for mad, vand, sundhed og uddannelse til dem, der endnu ikke har disse goder. Det er alle goder, som ikke kan sikres, hvis ikke man sikrer det første gode, som er grundlag for alle de andre, nemlig friheden, der udelukkende kan sikres og bevares ved hjælp af demokratiske regeringsformer.
Dette er efter min mening Vestens pligt, og i Vesten er det Europas pligt. Jeg tror kun, at Europa kan nå dette resultat, hvis det indfører en beslutningsmetode, som ikke er enstemmig, for som vi også så for to dage siden i Bruxelles, kan en beslutning ikke træffes, hvis blot et enkelt land modsætter sig den.
Jeg vil kun svare på et enkelt af de kritikpunkter, man kom med, nemlig at det italienske formandskab ikke havde nogen kompromisløsninger - som dog ikke måtte være et kompromis efter laveste fællesnævner - når det gælder førnævnte metode med flertalsafgørelser. Det italienske formandskab ønskede at foreslå det system, som konventet havde taget højde for, nemlig 50 % af medlemsstaterne og 60 % af befolkningen. Vi forsøgte på alle måder at overbevise landene om dette punkt, men de ville ikke vide af det. Da vi konstaterede, at det var umuligt at nå til enighed, måtte vi - eftersom det var muligt at nå til enighed om alle de andre punkter - ty til midlertidige løsninger, hvor vi foreslog en fastholdelse af Nice-traktaten indtil 2014 og en indførelse af konventets system fra 2015. Nogle lande sagde ja til dette, mens andre lande sagde nej. Vi foreslog så en anden løsning, der var acceptabel for de lande, som tidligere havde haft en mere afvisende holdning, nemlig at vi anvender Nice-traktaten og forsøgsvis lader den gælde i fire år. Ved udgangen af 2008 beslutter vi med en flertalsafgørelse, om Nice-traktaten har fungeret, og om det er hensigtsmæssigt at beholde den - der vil om nødvendigt blive foretaget nogle forbedringer - eller om vi kan gå over til dobbelt flertal, det vil sige medlemsstaterne og befolkningerne, eller skal finde et andet stemmesystem.
Det var ikke muligt at nå til enighed om disse forslag - som hverken var kompromisforslag eller forslag, der var stillet efter laveste fællesnævner, men udelukkende tog sigte på at give Europa en ny forfatningstraktat med det samme - og derfor valgte alle deltagerne at udsætte beslutningen til senere. Vi afslutter således ikke debatten, men bliver ved med at stræbe efter en aftale, som jeg er sikker på, at vi når til om ikke så længe og forhåbentlig under det irske formandskab eller det efterfølgende hollandske formandskab. Derfor har udkastet til forfatning ikke været en fiasko.
Hr. formand, jeg vil slutte af med en optimistisk bemærkning. Alle regeringerne havde et stærkt ønske om at vedtage en forfatningstraktat for Europa, og de følte sig alle ansvarlige for, at der ikke blev truffet en beslutning. Det lykkedes desværre ikke, og eftersom vi ikke var i stand til dette med vores store tålmodighed og vilje - hvor vi lige til det sidste forsøgte at nå til en beslutning - tror jeg ikke, at nogen ville have været i stand til det. Det har alle givet mig ret i. Vi mener dog stadig, at det er muligt at finde en løsning med hensyn til de flertalsafgørelser, som skal erstatte de enstemmige afgørelser, der er blevet truffet i over 50 år, og at alle ønsker at finde en sådan løsning.
Det er ikke noget let spørgsmål, for med flertalsafgørelserne giver medlemsstaterne klart afkald på deres suverænitet på mange områder. Der er således tale om en meget vanskelig fødsel, som de forskellige landes parlamenter skal hjælpe med, og som sandsynligvis også skal være genstand for en folkeafstemning i de forskellige lande. Jeg tror dog, at alle ønsker at gå i denne retning. Regeringskonferencens 60 arbejdsdage har båret frugt. Der er som sagt nogle resultater, som rådsmedlemmerne har afgivet et politisk løfte om at betragte som gyldige resultater, der ikke skal tages op til diskussion igen. Der skal således arbejdes med den nye flertalsafgørelsesmetode, og jeg er overbevist om, at EU til sidst får de institutioner og arbejdsmetoder, som giver det mulighed for at spille en vigtig rolle for velfærdet, freden, friheden og demokratiet til gavn for de europæiske borgere og borgerne i hele verden.
Frassoni (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg har et ret presserende spørgsmål, som jeg gerne vil stille kommissionsformand Prodi, før han skal tale. Vi har netop fået at vide, at fru de Palacio på Rådet (energi) udtalte, at Kyoto-protokollen er død. Kommissionsformand Prodi, nu vil jeg gerne have Dem til at fortælle mig, hvad Kommissionens holdning er i den forbindelse, og om fru de Palacio handlede inden for sit mandat. 
Prodi,
    Kommissær de Palacio gav udtryk for Kommissionens velkendte bekymringer over den manglende vedtagelse af Kyoto-protokollen og således for nødvendigheden af at gøre noget ved denne situation.
Kommissionen ønsker at fortsætte samarbejdet med Rusland og de andre lande, der ikke har ratificeret protokollen, så vi opnår en ratificering. Vi har ikke udbredt noget andet budskab, og jeg kan forsikre Dem for, at også kommissær de Palacio arbejder på Kyoto-protokollens ratificering. Vi er naturligvis dybt bekymrede over, at Rusland tøver og bliver ved med at foreslå alternative strategier.
Mine damer og herrer, hr. formand, hr. formand for Rådet, jeg har en meget kort bemærkning. Jeg vil gerne takke Dem for den forhandling, der har fundet sted, ikke mindst fordi vi snarere så fremad end bebrejdede hinanden fortiden, og fordi forhandlingen i højere grad drejede sig om at finde en løsning på de aktuelle problemer end om at komme med gensidige beskyldninger. Jeg har dog en bemærkning, som efter min mening er yderst vigtig, nemlig at De skal passe på, mine damer og herrer, at De ikke smider alt det forberedende arbejde til regeringskonferencen i Bruxelles væk på nogle få minutter og er for hurtige til at kalde forslag, der endnu ikke er vedtaget, for resultater.
Det er rigtigt, at der tilsyneladende var enighed på mange punkter - navnlig i Napoli - men når det gælder f.eks. rådsformandskaberne, forskningspolitikkerne og utroligt mange andre grundlæggende punkter, var denne enighed reelt ikke til stede. Vi må ikke gøre os nogen illusioner, for det var den ikke! Her tænker jeg især på de mange beslutninger om at gå tilbage til enstemmighed, som ikke bare forværrer konventets tekst, men også Nice-traktaten, for slet ikke at tale om den mindre indflydelsesrige rolle, som man ønsker at give Europa-Parlamentet i budgetprocedurernes vedtagelse, mine damer og herrer.
Det er under alle omstændigheder klart, at det samlede resultat af forhandlingerne og de bilaterale indrømmelser ikke kan ses som en helhed, som alle godkender, heller ikke hvis man går efter en aftale efter laveste fællesnævner. Det er ligeledes klart, at intet er godkendt, så længe det hele ikke er godkendt, og at betingelserne for godkendelsen afhænger af vores fremtid. Derfor må vi ikke smide noget af det store arbejde, der er blevet udført, væk, men skal åbent anerkende de eksisterende problemer. Det er den bedste måde at løse dem på, og derfor skal vi fortsat tage udgangspunkt i konventets tekst.
Mine damer og herrer, dette er det sidste møde inden den femte jul, som vi kan fejre sammen, og det er det nuværende Parlaments og den nuværende Kommissions sidste. Jeg vil slutte af med at ønske Dem og Deres familier en glædelig jul og takke Dem for et godt samarbejde.
Formanden.
   - Jeg takker formanden for Kommissionen for hans gode ønsker, men som De ved, kære kolleger, har vi et par vigtige afstemninger i denne uge inklusive afstemningen om budgettet, så De skal ikke starte ferien for tidligt!
Figueiredo (GUE/NGL ),
   Det er godt, at regeringskonferencen blev en fiasko. Den manglende enighed skyldtes de enorme modsigelser og divergerende interesser mellem de store europæiske magter. Frankrigs og Tysklands maksimalistiske holdninger kunne Spanien og Polen ikke acceptere, fordi de ville miste magt i forhold til Nice. Det er dog indlysende, at de havde mere eller mindre åben støtte fra andre.
Selv om den neoliberale kapitalismes interesser forener højre og socialdemokrater i Europa, er der egeninteresser og internationale alliancer og økonomiske grupper, hvis mål ikke er sammenfaldende med de fransk-tyske interesser. Man kan blot se, hvordan Bush-regeringen fordeler kontrakterne mellem amerikanske og europæiske firmaer i Irak. Krigsbyttet er ikke lige for alle.
Vi vidste, at vi befandt os i et særligt kritisk øjeblik for den europæiske integration, med stadig mere centralistiske beslutninger, en stadig mere aggressiv kapitalisme og en stadig mindre demokratisk og farligt militaristisk kurs.
Vi er klar over, at det forhold, at regeringskonferencen i Bruxelles led fiasko, ikke har løst problemerne. Det har dog heller ikke forværret dem. Det giver nyt håb for den kamp, som vi fortsat må føre for et Europa med større social retfærdighed, udvikling, social og økonomisk samhørighed, fred og samarbejde med alle jordens folk. 
Hudghton (Verts/ALE ),
    I kølvandet på sammenbruddet i regeringskonferencens forhandlinger om det foreslåede udkast til en EU-forfatning glæder jeg mig over det heraf resulterende pusterum. Jeg opfordrer den britiske regering til at udnytte denne pause bedst muligt til at revidere dens holdning på centrale områder, som Skotland bekymrer sig om. Henvisningen til bevarelse af levende marine ressourcer skal fjernes fra listen over enekompetencer. Der er også fortsat behov for tilsagn vedrørende beskyttelse af Skotlands offshore olie- og gasreserver samt for at sikre, at EU ikke overdrages kontrol- og licensbeføjelser.
Eksemplet med de mange små nationer, der uafhængigt forhandler om deres egne vilkår og bestemmelser på regeringskonferencen, understreger behovet for, at Skotland genvinder sin uafhængighed og sikres fuld deltagelses- og stemmeret ved alle internationale forhandlinger.
Maaten (ELDR ),
   Det europæiske topmøde endte i den helt store fiasko, og der er ikke udarbejdet en forfatningstraktat. Det kommer ikke som nogen stor overraskelse, og det er heller ikke en stor katastrofe på nuværende tidspunkt, for Europa kan fortsat fungere på den samme haltende måde som hidtil. Dog er det endnu en kedelig illustration af, at beslutningsprocessen, som omfatter regeringschefer, der skal nå til enighed bag lukkede døre, ikke fungerer. Det er også beklageligt, at regeringerne nu om dage skal bevise deres værd i hjemlandet i et sådant omfang, at resten af Europa forhindres i at handle. Det er efter min gruppes opfattelse af afgørende betydning, at forfatningstraktaten resulterer i én kommissær pr. medlemsstat samt Europa-Parlamentets valg af formand for Kommissionen. Det er disse punkter, som vi forsvarer i Haag og Strasbourg. EU vil være mere effektivt, hvis det er mere demokratisk, og for at opnå det er det helt afgørende, at proceduren med fælles beslutningstagning altid anvendes i Europa-Parlamentet, og at de nationale parlamenters og regeringers rolle styrkes betragteligt.
Farage (EDD ),
   Jeg lykønsker og takker inderligt hr. Berlusconi, hvis seks måneders formandskab for Rådet startede på en meget spektakulær vis her i mødesalen i juli 2003 og endte med fiasko i Bruxelles sidste weekend. Måske har han i virkeligheden medvirket til at afbryde spillet om denne frygtelige forfatning.
Hvis så bare det var tilfældet. Det eneste, EU ikke kan gøre, er at acceptere et NEJ. Det så vi første gang, da danskerne nedlagde veto mod Maastricht. Der vil utvivlsomt blive lagt et enormt pres på de modige polakker og andre for at sikre en undertegningsceremoni den 9. maj 2004.
Hvis ikke det lykkes, vil nogle stater presse på med et EU i to hastigheder til følge.
Der er nogen i mit land, der er tilfredse med livet i vigesporet. Men for mig at se forlænger det blot kvalerne og fastholder vores forkerte kurs.
Indbyggerne i EU siger i stigende grad "lad os gå den modsatte vej".

Formanden.
   - Jeg vil gerne skildre et øjeblik, som jeg finder betydningsfuldt i dette Parlaments levetid. Det drejer sig om de lange forhandlinger, der siden Det Europæiske Råd i Sevilla har fundet sted mellem Parlamentet, Kommissionen og Rådet om spørgsmålet om bedre lovgivning. På vegne af Parlamentet vil jeg takke fire kolleger fra Parlamentet, der førte an i dette arbejde og ydede væsentlige bidrag - hr. Gargani, hr. Swoboda, fru Frassoni og hr. Clegg.
Takket være lederskabet fra fru de Palacio, der er næstformand i Kommissionen, samt det danske, græske og italienske formandskab kan vi nu undertegne et udkast til en interinstitutionel aftale.
Udfordringen i denne aftale bestod i at forbedre kvaliteten af EU-lovgivningen gennem øget fokus på relevans, gennemsigtighed, koordinering samt effektiv gennemførelse fra medlemsstaternes side. Det, vi skriver under på i dag med et er en aftale om større gennemsigtighed, der blev introduceret af Parlamentet. Det betyder først og fremmest, at Rådet i dets politiske dialog med Parlamentet og dets udvalg i alle faser af lovgivningsproceduren vil indgå i en åben dialog med Parlamentet.
For det andet vil de tre institutioner i fællesskab forsøge at planlægge vores lovgivningsmæssige arbejdsbyrde.
For det tredje skal henvisning til andre instrumenter end EU-lovgivning, hvor det måtte være hensigtsmæssigt - med andre ord den såkaldte - være underlagt parlamentarisk kontrol og fuld gennemsigtighed.
Ifølge denne aftale skal der afholdes offentlige høringer, inden et forslag lanceres. Ifølge aftalen skal der også foretages en konsekvensanalyse af lovgivningsforslag inklusive Europa-Parlamentets ændringsforslag, hvad angår deres indvirkning på beskæftigelse, miljø og konkurrenceevne. Ifølge aftalen skal der også være en effektiv overvågning af medlemsstaternes gennemførelse af EU-lovgivningen samt en effektiv håndhævelse.
Jeg synes, at vores delegation formåede at bringe parlamentarisk kontrol og gennemsigtighed ind i denne proces. Aftalen repræsenterer et vigtigt fremskridt. På vegne af Parlamentet vil jeg sige, at vi som institution fuldt og fast vil anvende denne aftale. Det er et vigtigt fremskridt, der måske foregriber nogle af de områder, der skal med i en kommende forfatning.
Nu vil jeg gerne invitere formanden for Rådet, hr. Frattini, samt formanden for Kommissionen, hr. Prodi, til sammen med mig at deltage i en undertegningsceremoni. Jeg vil også invitere parlamentsmedlemmerne hr. Gargani, hr. Swoboda, fru Frassoni og hr. Clegg til sammen med Kommissionens næstformand fru de Palacio samt hr. Berlusconi at stille op til et familiebillede.

(1)
Jackson (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. Cox' meddelelse er meget vigtig for medlemmerne af Europa-Parlamentet i en bestemt henseende. Medlemmerne vil have bemærket, at han nævnte tanken om konsekvensanalyser af ændringsforslag fra Europa-Parlamentets medlemmer. Det er en udmærket idé, der træder i kraft i januar 2004. Vi har brug for at vide, hvem der skal foretage sådanne konsekvensanalyser, og hvordan systemet skal fungere.
Jeg vil opfordre formanden til at nedsætte en arbejdsgruppe - der formentlig skal arbejde i julen - med henblik på at få udarbejdet forslag vedrørende systemets funktion. Efter denne storslåede undertegningsceremoni er det op til os at få aftalen til at fungere.
Formanden.
   - Fru Jackson, Parlamentets tjenestegrene har oplyst mig om, at processen gradvist vil blive indført. Der er ikke noget på plads i øjeblikket.
Deres kommentarer vil imidlertid blive videregivet til Parlamentets formand, så han er helt klar over parlamentsmedlemmernes holdning og ønsker. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er afstemningen.
Gollnisch (NI ).
   - Næste punkt på dagsordenen er afstemningen om to anmodninger om ophævelse af parlamentarisk immunitet. Jeg finder det på sin plads, at Parlamentet giver de pågældende medlemmer mulighed for at komme til orde på plenarmødet på samme betingelser som i udvalget. Det forekommer mig, at det ville være en ret naturlig garanti i institutioner, der med rette tillægger forsvarets rettigheder stor betydning, og jeg vil i nærmeste fremtid forelægge det kompetente udvalg et forslag om en sådan ændring af forretningsordenen.
Formanden.
   - Deres ønske ligger bestemt inden for rammerne af forretningsordenen, hr. Gollnisch. Jeg vil imidlertid gerne påpege, at vi har drøftet dette spørgsmål. Nu drejer det sig om afstemningen.
Lulling (PPE-DE ),
   Mine damer og herrer, De må ikke protestere over, at jeg tager ordet nu, for vi viger ikke tilbage for at spilde fem minutter på at tage et billede - hvor princippet om mainstreaming i øvrigt ikke er overholdt, men der var i det mindste en luxembourgsk kontorbetjent - De må således kunne give mig to minutter.

 Hr. formand, indførelsen af det indre marked og ophævelsen af kontrollen ved grænserne medførte i 1993, at tolddeklareringerne, der tjente som grundlag for de statistiske data om handelen mellem medlemsstaterne, forsvandt. Behovet for disse data forsvandt imidlertid ikke, og der blev oprettet et system kaldet Intrastat. Systemet kunne have fejret 10-års fødselsdag i år, men hos Eurostat er man ikke oplagt til at feste for øjeblikket.
For at tage højde for udviklingen i de seneste år er en harmonisering af forordningen fra 1991 imidlertid blevet mere påtrængende. Kommissionen har fremlagt et godt forslag, som vi i vid udstrækning kan vedtage. Først og fremmest er både tekst og regler blevet enklere og mere forståelige. Gyldighedsområdet blev præciseret. Det oplever vi ikke altid. Medlemsstaterne får større spillerum i forbindelse med de statistiske data. Endelig fastsættes der også i kommissionsteksten en velkommen aflastning af virksomhederne i henhold til Slim-programmet. Jeg har dog stillet en håndfuld ændringsforslag - i øvrigt i samråd med det italienske rådsformandskab - som er blevet vedtaget enstemmigt.
Først bliver tærskelen for, hvornår man fritages for pligten til levering af informationer, hævet med 1 %, hvilket vil gøre det muligt for tusindvis af små og mellemstore virksomheder at spare omkostninger, uden at det berører kvaliteten af statistikkerne. Et andet ændringsforslag sigter mod, at varer, som kun indføres af og til i et medlemsland, men ikke ændres dér, ikke falder ind under den pågældende bestemmelse. Det ville f.eks. være tilfældet, hvis jeg giftede mig og ville låne min brudekjole ud til det nære udland for at bringe den tilbage igen. Det ville ikke blive registreret statistisk.
Formanden.
   - Mange tak, fru Lulling! De sørger altid for, at Parlamentet følger med. Jeg er sikker på, at vi har et langt bedre kendskab til sagen nu.
Liese (PPE-DE ),
   Hr. formand, kære kolleger, det er nødvendigt med en afklaring i forbindelse med ændringsforslaget: Indholdsmæssigt er jeg personligt for ændringsforslaget, og jeg stemte ligesom det store flertal i Parlamentet også for under førstebehandlingen, men det kunne ikke gennemføres i Rådet. Vi er netop kommet frem til et kompromis med Rådet. Ændringsforslag 38 er ikke en del af kompromiset med Rådet. Vi har i stedet for ændringsforslag 58, som er en del af kompromiset med Rådet.
Jeg mener, at hvis vi vedtager ændringsforslag 58, gør vi det muligt, at direktivet vedtages uden forligsprocedure. Det betyder ikke, at Parlamentet ændrer mening i sagen, hvilket vi har understreget igen og igen ikke bare under førstebehandlingen, men også andre steder. Men i denne procedure bør vi ikke holde fast ved ændringsforslaget.
En spurgte mig: "Hvordan kan man så, hvis man har principper, overhovedet indgå kompromiser i disse vigtige spørgsmål?" Jeg mener, at vi netop i Europa er nødt til at indgå kompromiser i politik for at komme videre. Jeg mener ikke, at vi bør overlade politik til de mennesker, der ikke har nogen principper. Derfor anmoder jeg om at stemme imod ændringsforslag 38 og for ændringsforslag 58.

Buttiglione,
   Jeg tager ordet for at takke Parlamentet og navnlig ordføreren, hr. Lehne, og alle udvalgsmedlemmerne for dette vigtige afstemningsresultat, der endelig giver os en EU-lovgivning om overtagelsestilbud. Vi har forsøgt at nå dette resultat i de sidste 15 år, og det lykkedes os til sidst. Det er et vigtigt skridt for at harmonisere markederne og øge effektiviteten. Det er resultatet af et stort stykke arbejde, og derfor vil jeg gerne give udtryk for formandskabets tilfredshed.

Vitorino,
    Jeg formodes at sige følgende: Jeg beklager afstemningsresultatet.
Jeg har noteret mig den holdning, der udtrykkes af et flertal af medlemmerne. I henhold til aftalerne mellem Parlamentet og Kommissionen vil jeg tage sagen op i kommissærkollegiet for nøje at overveje Kommissionens forslag under disse omstændigheder. 
Når tiden er inde, vil Kommissionen på passende vis informere Parlamentet om resultatet af disse overvejelser. Hav en god frokostpause!
Formanden.
   - Hr. kommissær, jeg kan kun antage, at det er ensbetydende med, at De ikke trækker forslaget tilbage.
(1)
 - Afstemningen er afsluttet.

Ribeiro e Castro (UEN ),
    Som det ofte har været fremført i denne sag, må der ske en omhyggelig forenkling af fællesskabslovgivningen, så den bliver mere tilgængelig og forståelig for borgerne.
Det er endnu mere relevant, hvad angår samhørighedsfonden, der involverer diverse både institutionelle og private aktører. Kun en forenkling af bureaukratiet, som er direkte forbundet med lovgivningsteksternes forståelighed, vil på en hensigtsmæssig måde kunne tjene de formål, som disse redskaber har.
Fællesskabsrettens klarhed og gennemsigtighed afhænger følgelig også af, hvorledes den så hyppigt ændrede lovgivning kodificeres, hvilket i dette tilfælde har forudsat en konsolidering på alle EU's officielle sprog. Jeg bifalder og støtter fuldt og helt det foreliggende kodificeringsforslag. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Mælk er et strategisk produkt for Azorernes økonomi, for de økonomiske aktiviteter og den beskæftigelse, som den skaber, idet det udgør 80 % af det regionale bruttolandbrugsprodukt og 25 % af Portugals samlede mælkeproduktion og sikrer indkomsten for ca. 1.000 højproduktive producenter.
Siden produktionsåret 1999/2000 har produktionen ligget på 500.000 t og er endog kommet op på ca. 523.000 t i 2002/2003, hvilket - hvis det ikke havde været for de opnåede undtagelser - ville have betydet, at der skulle betales tillægsafgifter for at have overskredet kvoterne, og at mange producenter ville være gået fallit.
I betragtning af Azorernes særlige forhold må de have deres mælkekvote øget, også fordi der ikke findes andre realistiske alternativer i denne fjerntliggende region.
Den aftale, som Rådet (landbrug) indgik i Luxembourg den 26. juni 2003, opfylder fortsat ikke Azorernes behov. Den ekstra kvote på 50.000 t fra 2005/2006 til 2014/2015 og undtagelsen fra tillægsafgiftstærskelen på 23.000 t er ikke nok. Det ville være mere rimeligt at gøre denne undtagelse til en kvote uden tidsbegrænsning. Den portugisiske regering har selv anerkendt, at der er behov for at øge kvoten med 100.000 t, men den har desværre accepteret væsentlig mindre. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg har stemt for denne betænkning, fordi jeg mener, at der må tages hensyn til de særlige forhold og behov, der kendetegner denne så smukke portugisiske øregion, Den Autonome Region Azorerne, hvor mælkesektoren spiller en helt afgørende rolle.
Jeg mener, at stabiliseringen af mælkemarkedet og mælkeprodukterne bør foregå uden at hindre, at de azoriske producenter får en rimelig frist til at tilpasse sig de begrænsninger, som reguleringsinstrumenterne pålægger, og med respekt for traditioner og livsmåde i sammenhæng med en forståelse for de særlige vanskeligheder, der følger af beliggenheden i den yderste periferi.
Da jeg kender Azorernes forhold, finder jeg det afgørende, at regionen tildeles en ekstra kvote, og at undtagelsesordningen forlænges, idet jeg også mener, at EU i samvirke med de regionale myndigheder bør fremme udvikling og igangsættelse af alternative realistiske produktioner, herunder andre måder at udnytte landbrugsjorden på, så den ikke forlades eller bliver til ødemark, og til gavn for den så ofte proklamerede, men sjældent gennemførte økonomiske og sociale samhørighed.
Uden en sådan indsats vil arbejdsløshed, kulturtab og (e)migration som følge af den eventuelle nedgang inden for mælkesektoren kunne true Azorerne, som det skete ikke mindst under "appelsinkrisen", der ramte øgruppen hårdt i 1800-tallet. 

Patakis (GUE/NGL ),
    Vi har stemt imod Daul-betænkningen om at fjerne 3 % fra tilskuddet til råtobak i 2004 for at finansiere Fællesskabets tobaksfond, fordi denne tilbageholdelse af støtte vil reducere de fattige tobaksproducenters i forvejen beskedne indtægt endnu mere, især i Grækenland, med det formål at fremme forskning i, hvordan man får tobaksproducenterne til at søge andre afgrøder eller erhverv. Kort sagt vil man have tobaksproducenterne til at give op og oven i købet betale for det.
Forslaget om en EF-tobaksfond går i samme retning som den forestående reform af forordningen, som tager sigte på at skære ned på tobaksproduktionen, til der ikke er mere tilbage. Dette ville imidlertid være en katastrofe for de tobaksproducerende lande som f.eks. Grækenland, da der ikke kan dyrkes andre afgrøder på de marker, hvor der dyrkes tobak, fordi de især ligger i ufrugtbare bjergegne og udgør næsten den eneste beskæftigelses- og overlevelsesmulighed for indbyggerne.
I 2005, hvor den nye reform af den fælles landbrugspolitik træder i kraft, vil der være samlet enorme summer i fonden, og de vil blive brugt til at vildlede og udrydde tobaksproducenterne … med deres egne penge, samtidig med at man vil støtte de amerikanske multinationale tobaksvirksomheder, der leverer 70 % af den tobak, som forbruges i EU.
EU's hykleri og kynisme har nået uanede højder til fordel for et ufølsomt angreb på tobak og ikke en ansvarlig antirygningskampagne, som vi kan tilslutte os. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg bifalder fornyelsen af aftalen om samarbejde inden for videnskab og teknologi mellem Det Europæiske Fællesskab og Amerikas Forenede Staters regering, der blev vedtaget ved beslutning i Rådet den 13. oktober 1998, og som trådte i kraft den 14. oktober 1998.
Da jeg er bevidst om den arv og de fælles værdier, der forbinder os, har jeg påpeget betydningen af det transatlantiske forhold og af det nødvendige i, at EU opretholder og styrker partnerskabet med USA. Denne aftale, hvis gennemførelse viser klare gensidige fordele på det videnskabelige og teknologiske område, er endnu et skridt i den retning.
I håbet om, at denne aftale vil indebære endnu større fordele for begge parter, hvilket er overmåde sandsynligt, især hvis der bliver større offentlighed om og kendskab til den, har jeg selvfølgelig stemt for denne betænkning. 

Coelho (PPE-DE ),
    Jeg støtter dette forslag og ordføreren, Hubert Pirkers, arbejde, og jeg takker Rådet, der har taget hensyn til de fleste af de forslag, som Europa-Parlamentet stillede ved førstebehandlingen.
Dette initiativ har til formål at ændre direktiv 92/109 til en forordning, så lovgivningen kan forenkles, og så den bliver lettere at gennemføre på en ensartet og samtidig måde. Det bliver endnu mere relevant med EU's udvidelse, da det ellers vil betyde, at hver enkelt ændring, der indføres i dette direktiv eller i dets bilag skal følges af gennemførelsesforanstaltninger i 25 medlemsstater.
Sigtet er således en harmoniseret overvågning af handelen med narkotikaprækursorer og at hindre, at de udnyttes til ulovlig produktion af rusmidler. Sigtet er endvidere at fremme lovlig handel med prækursorer på det indre marked, anvendt til legale og legitime formål som f.eks. fremstilling af lægemidler.
Stillet over for den øgede produktion af og handel med syntetiske narkotika er det afgørende, at der sker en effektiv og grundig overvågning af fremstilling og markedsføring af disse stoffer, der kan udbyttes til hemmelig fremstilling af rusmidler og psykotrope stoffer. Parallelt hertil fordres et tæt samarbejde mellem myndighederne og de økonomiske operatører i den kemiske industri. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Stillet over for det øgede forbrug af syntetiske narkotika mener jeg, at de foreslåede foranstaltninger udgør et vigtigt skridt hen imod en smidig og effektiv overvågning af de mangeartede typer prækursorer, der cirkulerer inden for EU i store mængder, og hvis ulovlige anvendelse hermed lader sig forebygge.
Den anbefalede forenkling af lovgivningen, der søger at lukke hullerne i den nuværende ordning, vil kunne fremme bedre betingelser for overvågning og kontrol og er derfor et fremskridt i narkotikabekæmpelsen.
Da disse stoffer ikke kun anvendes til ulovlig fremstilling af rusmidler, men også til lovlige formål, må der ligeledes sikres et tæt samarbejde mellem industrien og de offentlige myndigheder.
Jeg har stemt for, fordi jeg mener, at der er sket en klar forbedring fra første- til andenbehandlingen, som til fulde afspejles i den enstemmige tilslutning, som sidstnævnte fik ved afstemningen i udvalget. 

Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck og Wachtmeister (PPE-DE ),
    Vi moderate mener ikke, at kulturpolitik hører hjemme på EU-niveau. Kultur er en del af vores samfund, som fungerer bedst uden politisk indblanding.
Vi stemmer derfor imod denne betænkning.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Kultur 2000-programmet blev oprettet for at tilvejebringe et enhedsinstrument for finansiering og planlægning af samarbejdet på det kulturelle område i EU og er trådt i stedet for de daværende sektorprogrammer, nemlig Raphael, Ariane og Kalejdoskop. Det har rådet over ca. 167 millioner euro og slutter den 31. december 2004. Det nye rammeprogram på kulturområdet forventes først at starte i begyndelsen af 2007. Kommissionen ønsker derfor at forlænge det nuværende program til 2005 og 2006 for at sikre kontinuiteten i de aktioner, der er sat i gang, hvilket vi finder positivt, hvorfor vi stemmer for dette forslag.
Vi mener dog, at det beløb, der afsættes til dette enhedsinstrument er klart utilstrækkeligt i forhold til kultursamarbejdets behov. Beløbet for 2005 og 2006, på ca. 67 millioner euro, er særlig lavt på grund af udvidelsen.
En evaluering af det nuværende programs resultater er blevet uomgængelig, da der, som Kommissionen indrømmer, må foretages nogle ændringer. Der må f.eks. ydes større støtte til bevarelse og restaurering af kulturarv af europæisk interesse, og som ifølge UNESCO tilhører verdenskulturarven, lokale sammenslutningers og institutioners kultursamarbejde må inddrages og støttes i højere grad, og der må ydes større støtte til de lokale sammenslutningers anskaffelse af kulturudstyr. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Vi bør støtte Kommissionens forslag om at forlænge Kultur 2000-programmet, der samler tre tidligere programmer vedrørende kulturelt samarbejde, nemlig Raphael, Ariane og Kalejdoskop, og har tilvejebragt et enhedsinstrument for finansiering og planlægning af samarbejdet på det kulturelle område.
Dette rammeprogram sigter på etablering af et fælles kulturområde ved at fremme den kulturelle dialog og det historiske kendskab, kreativiteten og kulturformidlingen samt bevægeligheden for kunstnere og deres værker, den europæiske kulturarv, de nye kulturelle udtryksformer samt kulturens socioøkonomiske rolle.
Med tanke på den af alle ønskede konsolidering af det europæiske projekt fremhæver jeg nytten af denne interkulturelle dialog og behovet for at opretholde, fremme og udbrede medlemsstaternes kulturelle mangfoldighed, der er en af EU's største rigdomme.
Når vi gennemfører kultursamarbejdet, må vi således afvise enhedstankegang, kulturel "monolog" og især enhver historisk revisionisme i lyset af utopiske projekter.
Jeg har stemt for denne betænkning. 

Berthu (NI ),
    I anledning af afstemningen om meddelelse af decharge for konventets budget skal jeg erindre om, at denne instans til trods for føderalisternes lovprisninger er ansvarlig for den endelige blokering af Det Europæiske Råd i Bruxelles om en forfatning for Europa.
Først og fremmest afspejlede konventets sammensætning overhovedet ikke den europæiske opinion, fordi tilhængerne af suverænitet praktisk taget ikke var repræsenterede. Gisela Stuart, som er britisk repræsentant og medlem af præsidiet, gjorde således for nylig gældende, at der var tale om en "selvudvalgt elite".
Konventets konklusioner tog på ingen måde udgangspunkt i en konsensus. De blev tværtimod fjernstyret af de europæiske institutioner. De lande, hvis repræsentanter ikke var enige, blev marginaliseret i henhold til Valéry Giscard d'Estaings vurdering om, at konsensus er mindre end enstemmighed, men mere end flertallet.
Der er her i Parlamentet opstået et mikroklima eller en form for smittende euro-entusiasme, styret af føderalisterne, som har fået mange parlamentsmedlemmer til at glemme de nationale holdninger og interesser, hvilket har hævnet sig siden hen.
Endelig var det for ambitiøst at ville omskrive traktaterne fuldstændigt, eftersom det til sidst fremgik, at en lang række problemer ikke var blevet behandlet korrekt. 

Bordes, Cauquil og Laguiller (GUE/NGL ),
    Betænkningen omhandler proceduren for vedtagelse af undtagelsesforanstaltninger i forbindelse med udarbejdelsen af en fælles merværdibeskatningsordning.
Hvis de europæiske institutioner virkelig ønskede at tilgodese befolkningsflertallets interesser, ville de indføre ensartede bestemmelser om afskaffelse af momsen, hvilket samtidig ville forenkle proceduren.
Men de europæiske institutioner er i lighed med medlemsstaterne især interesserede i at lette beskatningen af de private virksomheder og de privilegerede klasser og lade befolkningen, herunder de fattige, bære hovedvægten. Den indirekte beskatning, herunder momsen, tjener dette formål. Den er særlig uretfærdig, fordi den ikke er proportional med indtægten og derfor rammer de fattige hårdere end de rige. 
Vi har selvsagt stemt imod betænkningen. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Det tilsyneladende formål med dette direktivforslag er at undgå dobbeltbeskatning af udbytter, især ved at sikre, at de beskattede udbytter, der udloddes som udbytte af et datterselskab til dets moderselskab, ikke dobbeltbeskattes. Hensigten er dog at løse det problem, at de multinationale koncerner er "ringere stillet" end de nationale koncerner, hvorved et krav fra "erhvervslivet" imødekommes.
Forslagets grundlag er således at udvide direktivets anvendelsesområde til flere typer selskaber og nedsætte tærskelen for, at et selskab kan betragtes som moderselskab og et andet som datterselskab fra 25 % til 10 %, med henblik på at sikre f.eks. fritagelse for kildeskat. Ordføreren, der foretrak, at der slet ikke var nogen tærskel, foreslår en tærskel på 5 %, lavere end Kommissionens forslag.
Det afgørende punkt er derfor ikke så meget dobbeltbeskatningen, men at fremskaffe de lovlige midler til, at de multinationale koncerner kan få deres skattefordele, så de kan benytte grænseoverskridende skattefritagelse og -nedsættelse til rent faktisk at mindske beskatningen af deres udbytter, hvorved de "legale" muligheder for skatteunddragelse øges, hvilket ikke er acceptabelt. Portugal er et af de tre lande, hvor tærskelen er på 25 %, hvorfor dette direktiv vil fremprovokere en ændring af ordningen for de nationale koncerner. 

Alavanos (GUE/NGL ),
    Forslaget til et direktiv om høje kvalitets- og sikkerhedsstandarder for humane væv og celler dækker et stort hul i EF-lovgivningen med hensyn til kvalitet og sikkerhed på højt niveau for væv og celler til transplantation eller anden anvendelse, som må defineres meget præcist. Endvidere giver det et sammenligneligt kvalitets- og sikkerhedsniveau i alle medlemsstaterne. Ud fra holdningerne i min gruppe, GUE/NGL-Gruppen, har jeg stemt imod blok 1, 3 og 4 af ændringsforslagene og ændringsforslag 38 og stemt for blok 2 og ændringsforslag 58. Europa-Parlamentet bør ikke indsnævre direktivets anvendelsesområde på grund af en konservativ holdning, men sikre et højt sikkerheds- og kvalitetsniveau. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Betænkningens centrale ærinde er at forbyde handel med levende celler og væv for at hindre, at det menneskelige legeme og dele heraf kommercialiseres, og for at sikre, at udtagning af humane væv og celler sker på et nonprofitgrundlag.
Det sikres således, at der doneres, at doneringen er frivillig og vederlagsfri (ligesom ved transplantation) og ikke må ske mod betaling. Dette betyder kamp mod ulovlig handel og de store interesser, som de sundhedsrelaterede industrigrupper også har i disse væv og celler.
Vi må bekæmpe kommercialiseringen af livet, hvorfor gennemsigtige kriterier og regler er nødvendige, men uden samtidig at bringe den videnskabelige forskning med terapeutiske formål i fare. Jeg har derfor ligesom min gruppe stemt for det stillede kompromisforslag. 
Meijer (GUE/NGL ),
    Ophævelsen af sæddonorers anonymitet er det mindst kontroversielle punkt i dette forslag. Behandling af defekter og skader i det menneskelige legeme ved hjælp af væv og celler er derimod et følsomt emne. Der er helt korrekt stærk modstand imod at undfange børn for ved hjælp af abort at skaffe fostre, der kan levere menneskeligt reparationsmateriale, og en lige så berettiget aversion imod kommerciel udnyttelse, hvor personer sælger materiale fra egne kroppe for at tjene penge, sådan som det længe har været tilfældet med bloddonorer i USA. Jeg støtter regler, der har til formål at forhindre, at der kan distribueres materiale fra mennesker på denne måde, men jeg støtter ikke forsøg på at stramme op på reglerne, således at forskning i f.eks. stamceller forbydes. Hvis det viser sig, at defekter og skader i det menneskelige legeme kan afhjælpes ved hjælp af stamceller, er det kortsigtet at udelukke dette alternativ på forhånd. Det samme gælder for organtransplantation, hvortil der vil blive udarbejdet en separat ordning. Jeg respekterer den opfattelse, at man ikke skal forsøge at forbedre Guds skabninger, men hvis vi konsekvent følger denne linje, vil der være elementer i den eksisterende sundhedspleje, der bliver ulovlige. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Det kan ikke lade sig gøre at fastsætte standarder for kvalitet og sikkerhed på et så følsomt område som humane væv og celler, hvor der frem for alt må sikres et højt niveau af sundhedsbeskyttelse uden samtidig at definere standarder af etisk karakter.
Der burde ikke være tvivl om, at der er et uomgængeligt behov for etiske standarder, hvortil - som ordføreren så udmærket redegør for i sin begrundelse - kommer, at mange af de ændringsforslag, der berører etiske overvejelser, netop har til formål at sikre et minimumsniveau af sundhedsbeskyttelse.
Jeg tror derfor ikke, at bestemte ændringsforslag, som f.eks. forslag om, at donation af humane væv og celler skal være frivillig og vederlagsfri, og at dele af det menneskelige legeme ikke må kommercialiseres, krænker traktatens artikel 152.
Hvis den fælles holdning ikke tager hensyn til disse væsentlige elementer, som Europa-Parlamentets førstebehandling har trukket frem, vil den blive meget vanskelig at acceptere. Da jeg mener, at det drejer sig om et særdeles vigtigt direktiv, har jeg støttet det opnåede kompromis, som også UEN-Gruppen støtter, og selv om det ikke er en perfekt tekst for det pågældene område, fastsætter den dog en fornuftig sundhedsbeskyttelsestærskel og har en balance, der er bedre end ingenting. 
Zrihen (PSE ),
    Jeg stemte for betænkningen og glæder mig over, at et stort flertal i Parlamentet gjorde det samme. Takket være de kompromiser, vi forhandlede os frem til med Rådet og Kommissionen, er alt klart til, at dette direktiv om fastsættelse af standarder for kvaliteten og sikkerheden ved donation, udtagning, testning, behandling, præservering, opbevaring og distribution af humane væv og celler hurtigt kan vedtages og iværksættes. Det er en udmærket nyhed i forhold til bekæmpelsen af en række uhelbredelige sygdomme, som i stadig højere grad kan behandles ved hjælp af transplantation af celler og humane væv, hvilket giver mange mennesker fornyet håb. Disse behandlingsmetoder og den lægevidenskabelige forskning bør selvsagt kun finde sted inden for rammerne af en gennemskuelig og streng lovgivning, der skal have til formål at mindske de forskellige risici og sikre overholdelsen af de etiske principper. I denne forbindelse er det opnåede resultat ganske tilfredsstillende. Princippet om, at donationer skal være frivillige og vederlagsfri, fastholdes således. Også forbuddet mod handel med menneskekroppen opretholdes for at undgå, at den bliver en simpel kilde til berigelse. 

Fatuzzo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, der er for mange parlamentsmedlemmer i salen. Jeg er ikke vant til at afgive stemmeforklaring, når der er så mange parlamentsmedlemmer til stede. Hvis De vil have det, vil jeg med glæde vente, til alle har forladt salen. Ellers vil jeg gå i gang med min stemmeforklaring. 
Formanden.
   - Hr. Fatuzzo, ifølge Parlamentets dagsorden skal jeg nu give Dem ordet. Det kunne se ud til, at De har et større publikum nu, end De måske tidligere har haft! 
Fatuzzo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg stemte for hr. Lehnes forslag om overtagelsestilbud, men jeg tænkte på de pensionerede og ikke-pensionerede opsparere, som - når det gælder argentinske obligationer - desværre ikke blev beskyttet mod store tab af deres opsparing og investeringer i argentinske obligationer.
Dette gjorde utroligt mange pensionister, arbejdstagere og borgere fattige, og jeg håber, at EU griber ind, så der ikke opstår lignende situationer, og så man gør noget ved de problemer, som rammer borgerne i alle de europæiske lande, der stolede på deres regeringers kontrol. 
Arvidsson, Cederschiöld, Stenmarck og Wachtmeister (PPE-DE ),
   Ejendomsretten er en grundlæggende forudsætning for markedsøkonomien. Den grundlæggende forudsætning for den kontrol, som vil finde sted på grundlag af direktivet om overtagelsestilbud, skal være respekten for ejendomsretten. I Sverige har vi i mange år haft et velfungerende system med en opdeling i A- og B-aktier. Den kontrol, som vil finde sted, skal give mulighed for at bevare dette system. 
Berthu (NI ),
    Efter flere års drøftelser om harmonisering af lovgivningen om overtagelsestilbud i Europa er vi endelig nået til den eneste fornuftige konklusion, som er, at det er bedst ikke at søge at harmonisere de vanskeligste områder og give medlemsstaterne frihed til at vælge den ordning, der passer bedst til deres økonomiske og kulturelle forhold. Hvor har vi spildt megen tid for at nå dertil.
Vi støtter især kompromiset om foranstaltninger til beskyttelse mod fjendtlige overtagelsestilbud, ifølge hvilket visse medlemsstater kan give bestyrelserne en manøvremargin, mens andre udelukkende overlader spørgsmålet til aktionærernes generalforsamling. Vi må håbe, at dette foreløbige kompromis bliver gennemført, fordi det reelt indvarsler en mere pragmatisk indstilling med mindre ensretning af det europæiske marked, hvilket vi finder positivt.
Vi beklager dog, at dette kompromis ikke omfatter spørgsmålet om eller aktier, hvortil der er knyttet særrettigheder, som visse stater bruger til at beskytte de almene interesser inden for store privatiserede virksomheder, især mod risikoen for udenlandsk kontrol. Kommissionen og Domstolen kæmper indædt mod dette system, men det fungerer som en beskyttelse og burde i højere grad gøres lovligt. 
Bordes, Cauquil og Laguiller (GUE/NGL ),
    Visse parlamentsmedlemmer ønsker, at man i tilfælde af overtagelsestilbud sikrer en bedre information af virksomhedens ansatte, end det foreskrives i direktivet. Det er sådan set udmærket, men hvorfor indeholder et af disse ændringsforslag samtidig en accept af fortrolighedskravet, som i virkeligheden betyder, at informationerne vil blive forbeholdt visse personalerepræsentanter og ikke må videregives til samtlige arbejdstagere?
Selv om disse ændringer blev vedtaget, ville de ikke beskytte arbejdstagerne mod de katastrofale følger, børsopkøb kan få, især i form af masseafskedigelser under påskud af omstruktureringer.
De europæiske myndigheder bestræber sig på at gøre dette systems jungle lidt mere ensartet som her i forbindelse med overtagelsestilbud. Men de er fuldstændig ligeglade med, at stadig flere mennesker år efter år, med eller uden overtagelsestilbud, bliver afskediget, fordi nedskæringer i antallet af ansatte og følgelig lønomkostningerne er et af kapitalejernes midler til at få børskurserne på deres aktier til at stige.
Kun et forbud mod masseafskedigelser vil kunne beskytte arbejdstagerne mod overtagelsestilbudenes katastrofale følger for deres ansættelse. Vi har stemt imod betænkningen. 
Lulling (PPE-DE ),
    Vi har diskuteret overtagelsesdirektivet i mere end 10 år. Som bekendt kunne den første version heraf ikke overvinde den sidste barriere her i Parlamentet for to og et halvt år siden. Jeg er glad for, at en vedtagelse af denne vigtige tekst nu endelig er inden for rækkevidde takket være det forhandlingsarbejde, der er blevet ydet i Rådet og af vores ordfører Klaus-Heiner Lehne.
Det portugisisk-italienske kompromis, som man er nået frem til i Rådet, og som blev vedtaget i Rets- og Økonomiudvalget, forekommer mig at være det bedst mulige resultat i betragtning af den komplicerede situation. At fastlægge anvendelsen af artikel 9 og 11 som mål i hele Europa, men at give medlemsstaterne mulighed for ikke at skulle forpligte deres virksomheder hertil er naturligvis ikke ideelt, men det eneste mulige kompromis. Alternativet ville være ikke noget direktiv overhovedet, hvilket ingen imidlertid ønsker. Et lille skridt i den rigtige retning er altid bedre end i årevis at træde på samme sted. Jeg er af den opfattelse, at medlemsstaterne på nogle få områder af stor strategisk betydning skal have særlige rettigheder, som de kan udøve ved eventuelle overtagelser. Den foreliggende betænkning omfatter denne mulighed indirekte, hvis medlemsstaterne bruger den førnævnte ret. Det fortrinsvis skandinaviske problem med værdipapirer med multiple stemmerettigheder er også blevet løst, uden at det vigtige , som garanterer lige muligheder for alle virksomheder, er blevet truet.
Manders (ELDR ),
   Selv om jeg har stemt for direktivet, har jeg store problemer med det, og jeg har været fristet til at stemme imod.
Et par af punkterne, f.eks. obligatorisk tilbud for at beskytte mindretalsaktionærer, er dog en lille forbedring.
Efter års politisk tovtrækkeri har lovforslaget udviklet sig til et tyndt kompromis. Termen "direktiv" er faktisk dårligt nok berettiget, "tom skal" er langt mere passende. Direktivets oprindelige målsætning, nemlig at skabe ensartede betingelser for overtagelser i hele EU, er helt forsvundet. Da det er op til medlemsstaterne selv at beslutte, hvorvidt de ønsker at omsætte direktivet til national lovgivning, vil forsvarsmekanismer i EU fortsat udgøre en hindring for den frie bevægelse af kapital. Som følge heraf udnyttes det indre markeds meget påkrævede dynamik ikke fuldt ud.
Det faktum, at Rådet og Parlamentet har accepteret dette forslag, viser endnu en gang, at nationale interesser vejer tungere end en forøgelse af EU's konkurrenceevne som helhed. Det er endnu en smertelig afsløring af Europas magtesløshed.
Jeg har fra starten været tilhænger af en gennembrudsregel. Kun en gennemført gennembrudsregel garanterer et retfærdigt indre marked for overtagelser, der er af afgørende betydning for optimering af EU's konkurrenceposition sammenlignet med resten af verden. Det er også holdningen hos medlemmerne af folkepartiet for frihed og demokrati (VVD) i Nederlandene. 
McCarthy (PSE ),
    Labour-medlemmerne i Europa-Parlamentet er skuffede over, at yderligere ændringsforslag om en styrkelse af direktivets bestemmelser vedrørende information og høring blev stemt ned af et lille flertal anført af PPE og De Liberale. Labour-medlemmerne støttede ændringsforslag, der ville give arbejdstagere mere omfattende rettigheder til information og høring under tilbudsprocessen.
Ikke desto mindre accepterede vi, at dette direktiv repræsenterer en forbedring for arbejdstagerne, hvad angår information og høring, sammenlignet med direktivet fra juli 2001.
Artikel 6, 9 og 13 repræsenterer en forbedring af arbejdstagernes rettigheder. Ganske vist stod der i Kommissionens oprindelige forslag, at bestemmelserne i direktivet om information og høring var fastsat med forbehold af overtagelsesdirektivet, men nu er det eksplicit, at overtagelsesdirektivet er med forbehold af direktivet om information og høring.
For Labour-medlemmerne i Europa-Parlamentet handler det om en politisk vurdering. Er det bedre ikke at have noget direktiv og fortsætte et ureguleret marked for overtagelser uden offentliggørelse af eller gennemsigtighed i virksomhedsstrukturer og med ringe eller slet ingen garanti for arbejdstagernes ret til information og høring, eller er det bedre at stemme for et direktiv, der kan resultere i væsentlige fremskridt, hvad angår indførelse af en åben og gennemsigtig ramme for overtagelser med tilhørende nye standarder, der skal sikre både arbejdstagernes og investorernes rettigheder? Vi stemte for det sidste.
Meijer (GUE/NGL ),
    Før i tiden startede man virksomheder med henblik på, at de skulle blive ved med at eksistere. Trods interessekonflikter var iværksættere og ansatte enige om, at deres virksomheder skulle give arbejdspladser til de næste generationer. Iværksætteren, som havde grundlagt virksomheden, så det som sit livsværk. Han troede på sit produkt og sit bidrag til fremskridtene for den by eller region, hvor han kom fra. For de ansatte var virksomheden det sted, der gav dem en indkomst og bragte dem og deres kolleger sammen. Mere indflydelse og bedre løn lå stadig ude i fremtiden. I dag er virksomheder handelsvarer. De købes, lukkes eller plyndres for at frigive kapital til aktiviteter, der giver mere overskud for ejerne. Anonyme internationale kræfter forpurrer hurtigt alle faste regler. Selskabsretten kan tjene meget forskellige formål, og et af disse formål er at beskytte de ansatte og deres faste levevilkår, og et andet er at forbedre mulighederne for handel i virksomheder for at opnå maksimalt udbytte for aktionærerne. Disse to formål er ikke særlig forenelige. Derfor har de personer, som hævder, at selve indførelsen af et direktiv om overtagelsestilbud er vigtigere end direktivets indhold, ikke ret. Som i 2001 stemmer jeg endnu en gang for alt, hvad der bidrager til et direktiv som det tidligere forslag, og imod alt, hvad der kan resultere i et direktiv som et af de senere. 
Queiró (UEN ),
    Jeg deltog i Forligsudvalgets møde den 4. juli 2001, hvor aftalen mellem Europa-Parlamentet og Rådet blev forkastet. Dengang var det afgørende punkt, om bestyrelserne for selskaber, der var genstand for overtagelsestilbud, skulle afstå fra defensive foranstaltninger over for det tilbydende selskab.
I dag har Europa-Parlamentet dybest set vedtaget en række regler på dette område, der fastsætter, at medlemsstaterne og selskaberne får mulighed for - men ikke pligt til - at gøre disse defensive foranstaltninger ulovlige, såfremt de ikke er blevet formelt vedtaget på aktionærgeneralforsamlinger.
Denne nye formulering, der skal beskytte mindretalsaktionærer i tilfælde af overtagelsestilbud, og som løser dette spørgsmål, der er så vigtigt både selskabsretligt og for det internationale økonomiske og finansielle liv, gør, at jeg støtter denne betænkning. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Det foreliggende forslag har til formål at integrere de europæiske markeder, harmonisere vilkårene for virksomhedsomstruktureringer, styrke retssikkerheden i forbindelse med grænseoverskridende overtagelsestilbud for alle involverede parter og sikre beskyttelsen af minoritetsaktionærer i forbindelse med sådanne operationer, hvorved de defensive strukturer og mekanismer gøres mere gennemsigtige.
Det er det tredje forslag til direktiv, og jeg har givet det min støtte, fordi vi er nået til vejs ende efter en lang række forhindringer og ophedede debatter inden for rammerne af institutionelt samarbejde og høring, som jeg bifalder.
En styrkelse af det indre marked og af Europas konkurrenceevne - især i forhold til USA - forudsætter gradvise forbedringer af egne finansielle tjenesteydelser, der kan skabe et sundt konkurrenceklima mellem de europæiske operatører inden for rammer kendetegnet ved ligeværdighed, gennemsigtighed og bæredygtig vækst.
Jeg mener derudover, at den største hindring for vedtagelsen af dette direktiv i 1989 og 1996 - overtagelsestilbuddenes beskæftigelsesmæssige konsekvenser og sociale følgevirkninger - fortsat må stå i centrum af de lovgivningsmæssige tiltag. Kun på den måde giver EU's bestræbelser for at forfægte "virksomhedernes sociale ansvar" mening, og kun på den måde kan vi indfri målene om en dynamisk og konkurrencedygtig økonomi, der kan skabe mere og bedre beskæftigelse og større social samhørighed. 
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Jeg har valgt at stemme imod betænkningen og forslaget til direktiv, som imidlertid blev vedtaget med 325 stemmer mod 221 stemmer og 7, der undlod at stemme.
En vis harmonisering af EU-landenes regler for de finansielle markeder kan være nødvendig for at støtte det indre marked og dermed væksten. Direktivet om overtagelsestilbud går dog i den forkerte retning.
Hvis direktivet vedtages, fortsætter det svenske system med A- og B-aktier i en undtagelsessituation. En kontrol af direktivet skal ske efter fem år med en tydelig risiko for, at der igen stilles spørgsmålstegn ved det svenske system, og at det afskaffes definitivt.
Systemet med A- og B-aktier er åbent, ikke-diskriminerende og bygger på frit indgåede købsaftaler. Der findes ikke noget belæg for påstanden om, at systemet med differentierede stemmeværdier hæmmer virksomhedsopkøb. En mere principiel indvending er, at man ikke på EU-niveau skal træffe beslutning om ejerformer, sætte spørgsmålstegn ved ejendomsretten eller hindre et langsigtet ejeransvar i en virksomhed.
Desuden har jeg stemt for ændringsforslag, som har til formål at give ansatte i virksomheder mulighed for at give deres mening til kende om overtagelsestilbud, idet virksomhedens ledelse hører de ansattes repræsentanter.
Zrihen (PSE ),
    Jeg stemte imod direktivet efter afvisningen af tre afgørende ændringsforslag, der vedrørte fuldstændig og rettidig information af arbejdstagerne i både det bydende og det omhandlede selskab i forbindelse med overtagelsestilbud. Det er blevet anført, at denne information allerede sikres gennem andre direktiver, og at det derfor er unødvendigt at behandle dette spørgsmål i nærværende direktiv. Det er også kommissær Bolkesteins holdning. Jeg er ikke overbevist om, at det er korrekt. I givet fald er det vanskeligt at forstå, hvorfor indføjelsen af minimale bestemmelser om arbejdsmarkedsdialog i dette direktiv møder en så omfattende modstand. Derimod er jeg fuldstændig enig med hr. Bolkestein i, at direktivet med den ordlyd, der er vedtaget med tilslutning fra Rådet og Kommissionen, ikke er et socialt direktiv, men derimod klart et asocialt direktiv. Efter over 15 års debat må jeg som Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg med beklagelse konstatere, at hverken Rådet, Kommissionen eller Parlamentets flertal har tilegnet sig den enkle og indlysende kendsgerning, at arbejdstagerne er lige så vigtige som aktionærerne, og at de i særdeleshed har krav på at blive informeret og hørt om sammenlægninger. Det er en sørgelig udvikling for den europæiske sociale model! 

Fatuzzo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, denne betænkning drejer sig om merværdiafgift på frimærker. Jeg havde et syn, nemlig at vi var i 2013, at jeg stadig var medlem af Europa-Parlamentet, og at hr. Schmidt havde udarbejdet endnu en betænkning om frimærker. I fremtiden - jeg taler, som om vi befandt os i 2017 - var der dog stadig færre europæiske borgere, som brugte frimærker og almindelig post, og derfor tog man i det direktiv, som hr. Schmidt foreslog, højde for støtte til dem, der skrev breve, ved at betale for frankeringen af deres korrespondance. Det, som jeg ønsker at sige, hr. formand, er at frimærker og post er ved at blive så sjældent, at brevene bliver antikviteter på samme måde som veteranbiler.
Det var min sidste stemmeforklaring for i dag eller rettere for hele 2003. Tak og velbekomme! 
Formanden.
   - Tak, hr. Fatuzzo. Jeg tror, at De har bragt Parlamentet til tavshed med Deres bemærkninger.
Alavanos (GUE/NGL ),
    Jeg kan ikke gå med til, at vi af hensyn til konkurrencen mellem offentlige og private tjenester i postsektoren forårsager en forøgelse af borgernes udgifter til posttjenester og fuldstændig benægter de offentlige posttjenesters almennyttige karakter. Derfor har jeg, sammen med resten af GUE/NGL-Gruppen, stemt imod Gruppen for Det Europæiske Folkepartis ændringsforslag herom og imod hele forslaget som sådan. 
Attwooll, Clegg, Davies, Duff, Huhne, Lynne, Newton Dunn, Nicholson of Winterbourne, Wallis og Watson (ELDR ),
    Delegationen af Liberale Demokrater stemte ikke sammen med resten af Den Liberale Gruppe om Schmidt-betænkningen. Vi stemte imod ændringsforslag 1 til 13 og forslaget, da vi ønskede det trukket tilbage i dets nuværende form. Det gjorde vi, fordi vi mener, at moms på postydelser - i særdeleshed hvad angår befordringspligten for pakker under to kilo - bør overlades til de nationale regeringer i henhold til subsidiaritetsprincippet. Vi er imidlertid åbne for at overveje fremtidige forslag, der har til formål at skabe øget konkurrence.
Bordes, Cauquil og Laguiller (GUE/NGL ),
    Betænkningen omhandler udelukkende den konkurrenceforvridning, der kan risikere at skade de private virksomheder, der invaderer postsektoren, men ikke de eventuelle skadelige følger for brugerne og de ansatte.
De europæiske stater har i over et århundrede drevet offentlige posttjenester, der fungerede nogenlunde tilfredsstillende, indtil man begyndte at erstatte kriterierne om offentlig tjeneste med kriterierne om rentabilitet. Den offentlig sektor, herunder posttjenesten, var i mange år et af de sikreste parametre i en beregning af, hvor udviklet og endda civiliseret et land var.
Det er netop fordi posttjenesterne i et vist omfang har været skånet for konkurrence og profitrytteri, at de har været i stand til at opfylde deres funktion. Det er netop fordi deres eksistensberettigelse ikke var at skabe profit, men at tjene alle, at de betjente de mest afsidesliggende landsbyer og dækkede hele landet med et tætmasket net af postkontorer. Det er dette fremskridt, nationalstaterne såvel som de europæiske institutioner er i færd med at nedbryde systematisk.
Vi er absolut modstandere af denne nedbrydning af de offentlige tjenester, som udgør et tilbageskridt og en social uretfærdighed.
Til denne grundlæggende begrundelse for at stemme imod betænkningen føjer sig en anden, nemlig at vi er imod momsen og følgelig imod anvendelsen heraf såvel som den forhøjelse af priserne, den indebærer, og som især rammer de laveste indtægtsgrupper. 
Esclopé (EDD ),
    Jeg kan på baggrund af den aktuelle situation i Europa og navnlig de forskellige problemer angående beskatning, især indirekte beskatning, ikke acceptere kommissionsforslaget om at ophæve momsfritagelsen for posttjenesterne. I betragtning af at det sjette direktiv fra 1977 stadig ikke er ajourført, at problemet med at tilnærme momssatserne fortsat ikke er løst, og at den igangværende liberalisering af postsektoren stadig ikke har været genstand for en konsekvensevaluering, står jeg uforstående over for, hvordan man kan fremsætte et sådant forslag. Uanset om sektoren skal være momspligtig eller ej, er det vanskeligt at tro, at det er muligt at skabe en sund konkurrence til gavn for brugerne i medlemsstaterne, når Kommissionen foreslår en frivillig reduceret sats for de traditionelle posttjenester, eftersom det blot vil sætte fokus på de tekniske problemer, som er forbundet med momsens forskellige vægt og de uensartede satser i medlemsstaterne. Kommissionen griber endnu en gang tingene forkert an, når den forsøger at overbevise os ved hjælp af selvsuggestion, men vi lader os ikke så let forlede og afviser denne tekst.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Dette forslag fra Kommissionen har til formål at afskaffe den momsfritagelse for postydelser, som har eksisteret siden vedtagelsen af det sjette momsdirektiv i 1977. Kommissionen søger dermed at nå to mål, nemlig dels at videreføre processen med at indføre et enhedsmomssystem, dels at fremme den igangværende liberalisering af postsektoren inden for EU, som fastlagt i direktiv 2002/39/EF. Denne gradvise liberalisering - som jeg afviser, fordi den bringer en almen, offentlig tjeneste i fare - vil sammen med afskaffelsen af momsfritagelsen, der tvinger de offentlige operatører til at opkræve fuld moms, betyde, at ydelserne stiger i pris ikke mindst for private, og vil tilskynde til anvendelse af underleverandører.
Jeg er derfor enig med Europa-Parlamentets Udvalg om Økonomi og Valutaspørgsmål, der foreslår at forkaste Kommissionens forslag, selv om det ikke er ordførerens holdning. Jeg glæder mig således over, at man har forkastet de ændringsforslag, som ordføreren har stillet med støtte fra sin gruppe og fra PPE-Gruppen med henblik på et kompromis, der kunne muliggøre vedtagelsen af dette direktivforslag. 
Hudghton (Verts/ALE ),
    Jeg opponerede imod Kommissionens forslag om en harmonisering af momsen mellem det statslige postvæsen som f.eks. Royal Mail og private posttjenester. Kommissionens dårlige timing gik ikke ubemærket hen i Skotland, idet debatten fandt sted i årets vel nok travleste uge for postvæsenet i hele Europa, og jeg er glad for, at den fik den øretæve, den fortjente.
Det antages ofte med rette og hævdes, at mange af os nu har adgang til e-mail og andre former for kommunikationsteknologi, og at prisen på frimærker er irrelevant. Mange pensionister og lavindkomsthusholdninger er imidlertid fortsat afhængige af pålidelige og prismæssigt overkommelige posttjenester. Det vil ramme deres pengepung hårdest, hvis der lægges moms på frimærkerne.
Jeg vil opfordre Kommissionen til at tænke over dette og skrinlægge forslaget.
Formanden.
   - Stemmeforklaringerne er afsluttet.

(2)
Patakis (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, ved indledningen af plenarmødet i går ville jeg stille et forslag og bad derfor om ordet, men det fik jeg ikke, da der ikke var tid. Jeg vil gerne stille dette forslag nu. Kan det lade sig gøre?
Formanden
   - Jeg er bange for, at jeg ikke kan give Dem ordet, hr. Patakis, da De ikke oprindeligt skulle have haft ordet, og i overensstemmelse med forretningsordenen kan jeg ikke give Dem det nu. 
Patakis (GUE/NGL ).
   - Når De ikke ved det nu, kan De så sige mig, om jeg kan få mulighed for at udtale mig på dette møde og hvornår? 
Formanden.
   - Jeg vil videregive Deres anmodning, hr. Patakis, og jeg er sikker på, at vi kan finde en udvej, så De kan få ordet. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0473/2003) af Mulder og Gill for Budgetudvalget om forslag til Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2004, modificeret af Rådet (alle sektioner)
(11357/2003 - C5-0600/2003 - 2003/2001(BUD) - 2003/2002(BUD)) 
og om ændringsskrivelse nr. 1/2004 (14837/2003 - C5-0570/2003), 2/2004 (14838/2003 - C5-0571/2003) og 3/2004 (14837/2003 - C5-0570/2003), 14838/2003 - C5-0571/2003, 14839/2003 - C5-0572/2003)
til forslag til Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2004; 
Sektion I - Europa-Parlamentet; 
Sektion II - Rådet; 
Sektion III - Kommissionen; 
Sektion IV - Domstolen; 
Sektion V - Revisionsretten; 
Sektion VI - Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg; 
Sektion VII - Regionsudvalget; 
Sektion VIII(A) - Den Europæiske Ombudsmand; 
Sektion VIII(B) - Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse.
Mulder (ELDR ),
   Hr. formand, der er sket betydelige fremskridt, siden vi sidst drøftede budgettet i Parlamentet, især efter samrådsmødet mellem Rådet, Kommissionen og Parlamentet den 24. november. Der er endelig indgået en aftale om finansieringen af genopbygningen af Irak. Der tages 95 millioner euro fra fleksibilitetsinstrumentet i budgettet for 2004 og 65 millioner euro fra udgiftsområde 4. At det er udgiftsområde 4 betyder, at der skal skæres i andre budgetposter, og at budgetposterne, som nogle grupper vægter meget, har mistet noget af deres betydning. Jeg bifalder imidlertid, at der er opnået enighed.
Der er enighed om stigningen i betalingsbevillinger: 2,3 % sammenlignet med budgettet for 2003. Det betyder, at vi i 2004 - uanset om det drejer sig om 15 eller 25 medlemsstater - formentlig vil bruge 0,98 % af den anslåede BNI. Jeg er ikke sikker på, hvorvidt alle er klar over det, men det er den laveste procentsats siden 1990, og hvad dette angår, opfylder vi fuldt ud de målsætninger, vi fastsatte i begyndelsen af året i direktiverne for 2004-budgettet, nemlig at udarbejde et forslag til et økonomisk budget.
Der er endvidere indgået aftale om den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Der kan sendes en politimission til Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien. Vi håber også på bedre formidling af oplysninger til Parlamentet som følge af denne aftale, da det er af stor betydning for os.
Hr. Böge og hr. Colom i Naval fortjener stor ros for aftalen om programmer, der skal godkendes ved fælles beslutningstagning, især programmerne efter udvidelsen. Det er efter min opfattelse noget af en bedrift, for det vil i fremtiden forenkle beslutningstagning og budgettering betydeligt. Fru Dührkop Dührkop og ordførerne for de forskellige særlige udvalg fortjener også stor ros for den aftale, der er indgået om tilskud.
Endelig er der resultatet af det seneste forligsmøde. Vi sparer ikke blot omkring en milliard euro på landbrugsudgifter, men Ministerrådet har også vedtaget Parlamentets prioriteter vedrørende landbruget.
Udvidelsen var det vigtigste punkt i 2004-budgettet, og det glæder mig derfor meget at kunne meddele, at Parlamentet har accepteret størstedelen af de nye stillinger, som Kommissionen ønsker at oprette. Vi vil sætte 25 stillinger i reserve. Vi ønsker, at Kommissionen skal opfylde visse andre betingelser, men jeg mener, at Kommissionen har fået de fleste af de stillinger, som den har anmodet om.
Der er endvidere taget et vigtigt initiativ på området for små og mellemstore virksomheder. Økonomien i de nye og gamle medlemslande kan efter vores opfattelse styrkes ved at øge mulighederne for små og mellemstore virksomheder. Det er via dette budget også lykkedes os at sikre, at der er langt bedre kreditmuligheder.
Med hensyn til agenturer skulle Parlamentet med ikrafttrædelsen af den nye finansforordning også opnå bedre indsigt i personalepolitikken i agenturerne. 2004 er stadig et overgangsår, men i løbet af de næste par år vil Parlamentet fokusere langt mere på dette.
Hvad angår reserverne, vil disse ifølge resultatet - i det mindste af stemmerne i Budgetudvalget - blive opretholdt for ngo'erne, Eurostat og Afghanistan.
I starten af året meddelte Parlamentet sin støtte til et budget for 25 medlemsstater. Vi skal i denne uge stemme om et budget for 15 medlemsstater. Det grundlæggende arbejde er dog udført, og det er udført tilfredsstillende, så vi på grundlag af de aftaler, der blev indgået i København, og Parlamentets førstebehandling kan fremlægge et sundt budget med ændringer eller godkende et for de 10 nye medlemsstater.
Med hensyn til 2005-budgettet vil det med en reduktion af de finansielle overslag være betydelig mere kompliceret end 2004-budgettet. Jeg vil derfor ønske hr. Garriga Polledo og min efterfølger al mulig held og lykke.
Endelig har vi i Parlamentet haft et fremragende sekretariat for Budgetudvalget, der med sin store effektivitet er årsagen til, at Parlamentets arbejde overhovedet har kunnet gennemføres. Jeg vil gerne udtrykke min store taknemmelighed i denne forbindelse. Jeg vil endvidere gerne takke alle gruppekoordinatorerne. Samarbejdet har efter min opfattelse været fremragende, og det er jeg taknemmelig for. Samarbejdet med det italienske formandskab har også været en succes, og det takker jeg også for. Endelig vil især jeg gerne takke to personer, den første er formanden for Budgetudvalget. Jeg har sat stor pris på ham i årevis, men jeg har nu også set ham i aktion på tæt hold. Jeg nærer stor beundring for den måde, hvorpå han har håndteret situationen, og det takker jeg for. Til slut skylder jeg også mine personlige assistenter tak, især hr. Marko van Workum.
Gill (PSE ),
   Hr. formand, dette budget for de øvrige institutioner lægger et fundament af sten for den forestående udvidelse. Det vil udruste alle de forskellige komponenter, der tilsammen udgør Den Europæiske Union, til at klare denne historiske udfordring, i det mindste på det administrative område. Det har været mit mål at sikre EU en sikker landing, når vi næste år når op på 25 medlemsstater, samt at skabe en balance mellem de nødvendige stigninger i ressourcerne, samtidig med at EU's skatteborgere får fuld valuta for pengene.
Tidligere på året opgav jeg mine vigtigste prioriteter. Jeg vil nu sammenfatte fire af disse. For det første forberedelsen af udvidelsens sidste faser. Det glæder mig, at vi kunne finjustere de oprindelige forudsigelser fra generalsekretariatet for udvidelse. Man må imidlertid erkende, at budgetstigningerne for nogle af de enkelte institutioner i nogle tilfælde er helt oppe på 50 % eller mere. Det vil i bund og grund ændre disse organisationers funktion, hvorfor jeg vil mane til forsigtighed. Det er helt afgørende, at denne ændring forvaltes omhyggeligt, og at man har effektive ændringshåndteringsstrategier på plads for at undgå kaos.
For det andet advokering for en mere omfattende reform. Alle institutionerne skal moderniseres, hvis de skal leve op til fremtidens udfordringer. Vi skal ikke undervurdere omfanget af udfordringen ved at få 25 lande til at samarbejde. Sidste weekends drøftelser viser, at andre institutioner også har noget at lære. Selvtilfredshed vil føre til hårdknude.
For det tredje stræben efter større åbenhed, gennemsigtighed og oplysningspligt. Alle elementer af EU skal gøres mere brugervenlige. Vi skal gøre større brug af ny teknologi, rationalisere flere processer og fokusere på internettet som et kommunikationsværktøj for at opfylde målet om at komme tættere på borgerne og kommunikere mere effektivt med EU's befolkning. Vi har sået frøene, og vi er selvfølgelig nødt til at arbejde videre med dette.
For det fjerde en lettelse af presset på loftet for udgiftsområde 5. Det har vi gjort ved i år at foretage en forhåndstildeling vedrørende bygningerne til Domstolen. Jeg mener, at Parlamentets politik med forhåndstildeling af udgifterne vedrørende ejendomme er blevet retfærdiggjort, da der nu ligger et enormt pres på udgiftsområde 5. Denne politik har været medvirkende til at mindske presset i år og næste år. Det giver derfor mening at gentage denne politik for andre institutioner.
Jeg er glad for at kunne meddele, at jeg har haft stort held til at forfølge nogle af disse mål. Men der har også været skuffelser hen ad vejen. Hvis jeg skal starte med succesoplevelserne, så har vi gjort fremskridt på alle de områder, jeg netop har nævnt. Dette budget giver fuld valuta for pengene. Vi kan bryste os af, at det er lykkedes os at finansiere udvidelsen uden at bryde loftet for udgiftsområde 5. Budgettet kompletterer derfor i alt væsentligt budgetplanlægningen vedrørende udvidelsen, hvilket er godt for den europæiske skatteborger.
Jeg går hastigt videre til skuffelserne. Vi kunne have forventet os større stordriftsfordele i lyset af den foreslåede udvidelse. Jeg beklager imidlertid mest af alt, at vi ikke for alvor er begyndt at indføre aktivitetsbaserede budgetopstillinger i de øvrige institutioner. I lyset af førnævnte pres på udgiftsområde 5 er det en uudnyttet mulighed for de resterende år af dette finansielle overslag. I 2005 og 2006 bliver det langt vanskeligere at prioritere og sikre effektive rammer for den finansielle beslutningstagning.
Under denne proces har jeg lært, at vi har brug for bedre budgetplanlægning og forbedrede planlægningsprocesser. Der er en ubarmhjertig regelmæssighed i sidsteøjebliksanmodninger til uforudsete udgifter. I sidste måned skulle vi finde 77 millioner euro ekstra til EU's personale samt yderligere 24 millioner euro til Rådets . Jeg er forbløffet og overrasket over, at vi fortsat får anmodninger i denne størrelsesorden på dette sene tidspunkt. Reformhastigheden skal sættes i vejret. Vi skal strømline processen for at forbedre kvaliteten i udgiftsprocessen og fokusere mere på vores kerneområder og gennemføre en øget rationalisering af vores processer.
Tidligere på året besøgte jeg Rigsdagen og Forbundsdagen, og disse besøg var meget oplysende for mig. De viste mig en opnåelig grad af decentralisering i beslutningsprocessen samt en opnåelig grad af gennemsigtighed i beslutningstagningskæden og budgetplanlægningsprocessen. Men vi skal også tage fat på nogle af de vanskelige problemer, hvilket klart fremgår af min beslutning under førstebehandlingen. Alle institutioner skal således undersøge og reformere rejsegodtgørelsessystemet. Det er ikke kun en opgave for Parlamentet men også for to udvalg samt ethvert andet organ, der regelmæssigt refunderer udgifter. Det er absolut nødvendigt, at dette spørgsmål tages op hurtigst muligt, så vi kan genvinde borgernes tillid og respekt.
Der er en række andre områder, som jeg gerne ville ind på, men jeg kan se, at jeg er ved at løbe tør for tid, så jeg vil blot takke alle mine kolleger for Deres samarbejde og støtte samt for at have gjort denne betænkning til det, den er. Jeg vil rette en særlig tak til Budgetudvalgets sekretariat og i særdeleshed Walter Masur for deres uforbeholdne støtte og store indsats for at gøre dette budget til det, det er. Jeg vil også lykønske min medordfører hr. Mulder med, at han i sit budget har fundet løsninger, der kan accepteres af alle. Endelig vil jeg takke formanden hr. Wynn, koordinatoren hr. Walter samt vores egen gruppes sekretariat.
Schreyer,
    Hr. formand, kære parlamentsmedlemmer, med budgettet for 2004 er cirklens kvadratur lykkedes. Det er det første budget for en Union med 25 medlemsstater, et historisk budget. Budgettet for 2004 har helt klart udvidelsens profil. Det har helt klart også profil af Europas voksende betydning på det udenrigspolitiske område. Desuden giver oprettelsen af et fælles område med frihed, sikkerhed og retfærdighed også en bedre profil i budgettet. Samtidig er det lykkedes at bringe udgifterne ned på et historisk lavt niveau. Udgiftsvoluminen udgør 99,7 milliarder euro, det svarer til 0,98 % af den udvidede Unions økonomiske ydelse. Dette resultat, den historiske udvidelse på den ene side og begrænsningen af udgifterne på den anden side, denne cirklens kvadratur er, som man ved, ikke noget mirakel, men resultatet af kølige beregninger.
Parlamentet vil på torsdag vedtage budgettet for EU 15, med i alt 99 milliarder euro til forpligtelsesbevillinger og 95 milliarder euro til udgifter. Dette betyder en tilbagegang på 2,8 % i sammenligning med det løbende budgetforslag. Samtidig har vi allerede opnået politisk enighed om tillægsbudgettet, hvor midlerne til udvidelsesstaterne fastsættes formelt til marts næste år, nemlig 11 milliarder euro til forpligtelser og 5 milliarder euro til udgifter. Budgettet for 2004 vil alt i alt have en vækst på kun 2,3 milliarder euro og dermed være 11 millarder euro lavere end anslået i den finansielle planlægning i agenda 2000 for næste år.
I alle europæiske institutioner vil den nationale sammensætning af medarbejdere ændre sig næste år, fordi ansættelsen af tjenestemænd fra de nye medlemsstater kan begynde fra 1. maj. Antallet af stillinger vil f.eks. vokse med 286 i Rådet, med 355 i Parlamentet og med 133 i Revisionsretten.
På vegne af Kommissionen takker jeg budgetmyndigheden for, at Kommissionens stillingskrav også er blevet anerkendt. Min tak gælder især Parlamentet for dets indsats for de 780 nye stillinger i Kommissionen. Jeg vil også gerne takke for, at De har holdt reserverne på et lavt niveau, for integrationen af de nye medarbejdere, rekrutteringsprocessen, men naturligvis især løsningen af opgaverne, som er forbundet med udvidelsen, vil være en udfordring for alle institutioner.
I denne budgetprocedure har vi også fastsat tallene for de nye medlemsstater for alle flerårige støtteprogrammer, fra støtte til forskning over miljøprogrammer til de transeuropæiske netværk. For støtten til forskning - for blot at nævne nogle tal - vil der næste år stå i alt 4,8 milliarder euro til rådighed, heraf alene 500 millioner til de nye medlemsstater. Der vil stå 138 millioner euro til rådighed til nedlæggelse af atomkraftværker i udvidelsesstaterne og i alt mere end 770 millioner til støtte til de transeuropæiske netværk. Det er foranstaltninger, som er væsentlige for, at fordelene ved det store indre marked også kan udnyttes.
EU tager i stigende grad ansvar i verden. Dette afspejles tydeligt i det europæiske budget. Jeg bifalder i høj grad, at det i budgetproceduren er lykkedes alle deltagere at sikre Unionens handleevne i forbindelse med opgaverne i Irak, i forbindelse med ansvaret i Afghanistan og i forbindelse med samarbejdet på Balkan. Hvad angår foranstaltningerne i Irak, har man opnået enighed om at udnytte fleksibilitetsinstrumentet med 95 millioner. Vi vil altså inden slutningen af 2004 kunne anvende i alt 200 millioner euro. Jeg mener også, at der efter tilfangetagelsen af Saddam Hussein er bedre betingelser for at hjælpe folk i Irak med alle kræfter.
Der er fastsat 83 millioner euro til Afghanistan i budgettet. Jeg anmoder hermed Parlamentet om at overveje reserverne endnu en gang, for Kommissionen vil foreslå et vidtgående program for at skabe ro og orden igen og for at støtte kampen mod narkotika i Afghanistan. I betragtning af at Loya Jirga holder møde i Afghanistan i dette øjeblik, er det vigtige signaler, vi kan sende med vedtagelsen af budgettet.
Hvad angår den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, er der afsat midler næste år, som også gør det muligt at finansiere den fælles politimission i Bosnien og den fælles aktion i Makedonien. Midlerne til programmerne for Middelhavsområdet øges også væsentligt.
Hvordan ser budgetudviklingen ud i de kommende år? For 2005 og 2006 vil spillerummet i virkeligheden være meget lille. Vi har beslutningerne for de nye medlemsstater, fastlæggelsen af beløbene i de flerårige programmer og fastlæggelsen af Agenda 2000. Sådan som det er fastsat her, vil udgifterne til den udvidede Union stige i de næste to år og i den forbindelse blive inden for de rammer, der er fastlagt, nemlig 1,06 %. For tiden efter 2007 vil Kommissionen præsentere sin meddelelse i januar. Så begynder forhandlingen om prioriteringerne og den finansielle ramme. Jeg vil gerne endnu en gang understrege noget selvfølgeligt her: Den, der træffer beslutninger, må også regne med, at regningerne for disse beslutninger indløber. Jeg mener, at vi alle skal arbejde i fællesskab på realistiske forslag.
Jeg vil gerne komme ind på diskussionen om forfatningen med et par ord. Det er skuffende, at den nye forfatning ikke kunne vedtages før udvidelsen. Men jeg vil også nævne, at der fra nogle sider har været gjort forsøg på at begrænse Parlamentets budgetret igen. Kommissionen har tilbagevist dette meget skarpt. Jeg vil gerne gøre én ting klart med min erfaring fra de forløbne fire år: Den, der påstår, at Europa-Parlamentet ikke omgås sine budgetrettigheder ansvarsfuldt, har simpelthen ikke ret. Hvert budget, som vi har vedtaget, og især budgettet for 2004, beviser det modsatte.
Budgetområdet er et fremragende eksempel på excellent samarbejde mellem institutionerne. Jeg vil gerne nævne det meget fine samarbejde med det italienske rådsformandskab og rådsformanden hr. Magri. Jeg vil også gerne udtrykke min respekt for hovedordføreren hr. Mulder. De er ganske enkelt en fremragende kender af materien og har forberedt budgettet for 2003 med beslutsomhed. Fru Gill, jeg vil gerne takke Dem for Deres diplomati på det vanskelige område i forbindelse med forhandlingen om personalestillinger. Hr. Böge, hr. Colom i Naval, De har med stor pragmatisme klaret opgaven at forhandle med alle fagudvalg i Parlamentet om harmoniseringen af de flerårige programmer, og fru Dührkop Dührkop har klaret opgaven at skabe konsensus i forbindelse med tilskudsprogrammerne til institutionerne, hvilket er lidt af en Herkules-opgave. Det hele var kun muligt, fordi Budgetudvalgets formand, Terry Wynn, ledte det så fremragende. De har i alle årene sørget for, at Budgetudvalgets arbejde var hurtigt, fagligt korrekt, kompetent og solidt og på en sådan måde, at det simpelthen var sjovt at samarbejde med udvalget.
Vi kan sige, at økonomerne har lavet deres lektier vedrørende udvidelsen med bravour, og at de i slutningen af lovgivningsperioden har skabt et virkeligt mesterstykke. Mange tak for det gode samarbejde! 
Garriga Polledo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, repræsentanter for Rådet, mine damer og herrer, i min kapacitet som budgetordfører for Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater vil jeg gerne takke de forskellige ordførere, der har været involveret i budgetproceduren for 2004, samt kommissæren, fru Schreyer, og hendes tjenestegrene for deres fantastiske samarbejde, samt hr. Magri, der - som allerede nævnt - har gjort et stort brobygningsarbejde inden for Rådet - som altid er meget vanskeligt - for at kunne udarbejde dette budgetforslag.
Jeg vil også gerne lykønske formanden for Budgetudvalget, hr. Wynn - der vil få ordet bagefter - og med hvem jeg har haft fem uforglemmelige år, hvorunder han har udvist stor politiske dygtighed og vigtigst af alt store menneskelige kvaliteter.
Jeg vil endvidere gerne anerkende det store arbejde, som den almindelige ordfører, hr. Mulder, har udført, både fordi jeg som koordinator for min gruppe har fulgt hans arbejde tæt, og fordi jeg skal træde i hans fodspor som ordfører for 2005, og jeg håber af hele mit hjerte, at jeg i december 2004 vil have samme følelse af at have udført mit arbejde tilfredsstillende, som hr. Mulder må have lige nu. Jeg ved, at der ligger et vanskeligt arbejde foran mig, som han nævnte tidligere, men det er jo det, Parlamentets arbejde handler om.
Vores gruppe kan tilslutte os det fremlagte budgetforslag i sin helhed, og vi giver afkald på opdeling af afstemningen af to årsager. For det første fordi hr. Mulders budgetforslag er afbalanceret som følge af forhandling og medtager de politiske gruppers væsentligste punkter, og endvidere fordi min gruppe gav ham vores støtte i starten af proceduren, og det ønsker vi at understrege, og for det andet fordi vi ønsker at sende et budskab om enhed fra Parlamentet til Ministerrådet, der er parat til unilateralt at reducere Parlamentets indflydelse på budgettet som fastsat i konventets tekst, der dog endnu ikke er godkendt.
I budgetforslaget for 2004 er der taget højde for vores politiske gruppes største betænkeligheder. Disse omfatter opretholdelse af det betalingsniveau, der er nødvendigt for at opfylde kravene til udvidelsen og absorptionen af uindfriede forpligtelser. Alt dette skal indgå, samtidig med at man udviser den nødvendige strenghed i forbindelse med den samlede stigning i udgifter.
Endvidere er der i forslaget taget højde for behovet for større parlamentarisk kontrol af specialiserede agenturer, og ydermere er beløbet til de økonomiske pakker for de programmer, der skal godkendes ved fælles beslutningstagning indtil 2006, garanteret ved en aftale mellem institutionerne. I budgetforslaget er der også taget højde for Parlamentets løfte om at bidrage aktivt til genopbygningen af Irak uden præjudice for geografiske linjer, der er de politiske gruppers traditionelle prioritet.
Rådet har endelig accepteret anvendelse af fleksibilitetsinstrumentet - med langt mindre end Parlamentet anmodede om, men til gengæld med langt mere end Rådet ønskede at anvende, hvilket var ingenting.
Endvidere fastholder Rådet sit pres for at gennemføre en reform af Kommissionen ved hjælp af kompromiset blandt de politiske grupper, som giver Kommissionen mulighed for at oprette 272 nye stillinger for at kunne gennemføre udvidelsen, men som holder et bestemt antal i reserve, indtil Parlamentet modtager de anmodede oplysninger om udviklingen af menneskelige ressourcer.
Vores opgave er nu at involvere Parlamentet mere og mere i lovgivnings- og budgetprocedurerne. Vi ønsker at drøfte Kommissionens årlige strategi i dette forum med tilstrækkelig tid til, at vores budgetmæssige retningslinjer kan medtages og behandles i det foreløbige forslag. Vi skal huske, at EU's budget er mere end en regnskabsøvelse i at balancere udgifter og indtægter. Det er det politiske udtryk for et ønske om at skabe et stærkere Europa ved hjælp af fællesskabsprogrammer. Det vil kræve autoritet og effektivitet i forbindelse med udgifterne, men vi må aldrig glemme - og især ikke efter maj måned - at det også vil kræve stor generøsitet. 
Wynn (PSE ).
   - Hr. formand, efter de foregående fire taleres indlæg er der ikke meget tilbage at sige om budgettet for 2004. Jeg vil derfor koncentrere mig om nogle få andre ting. For det første vil jeg ligesom flere andre takke det italienske formandskab for dets samarbejdsvilje i forbindelse med udarbejdelsen af dette budget. Det er rart at se hr. Ionta blandt os i dag - han har for nylig været indlagt på hospitalet - og jeg håber, at han vil ønske god bedring til hr. Magri, der også har været indlagt. Vi ønsker ham alt muligt godt, og vi er kede af, at han ikke er til stede i dag. Men det er vigtigt at understrege, at italienernes samarbejde har hjulpet os i denne proces, sådan som vi også har oplevet med de tidligere budgetter under finsk, fransk, belgisk og dansk formandskab - skønt det var noget sindsoprivende, da vi under det finske formandskab trådte ind i mødesalen med to forskellige afstemningslister den sidste dag. Men selv da var det højdramatisk!
Mange har takket mig, men jeg vil gerne gøre gengæld, for det er sandsynligvis den sidste budgetforhandling, jeg kommer til at deltage i som formand. Der bliver et tillægs- og ændringsbudget næste år, men dette er min sidste budgetforhandling som formand for den overordnede proces. Jeg har høstet stor ros for min indsats, men det var aldrig lykkedes mig uden hjælp fra de rette mennesker. Hr. Mulder har allerede takket sekretariatet. Det gjorde han ret i, da vi har et glimrende sekretariat i Budgetudvalget - ikke mindst Alfredo de Feo, der er en fremragende holdleder. Jeg har tre gode næstformænd, der støtter mig. Jeg har nogle glimrende udvalgsmedlemmer, der er meget engagerede og tager deres opgaver alvorligt. Men det gode ved det hele er, at det er et fremragende hold af koordinatorer - i særdeleshed hr. Walter - der gør tilværelsen så let for mig. Jeg siger dette, fordi jeg var koordinator i fem år, mens jeg har været formand i fire et halvt år, og fordi jeg ved, hvilket job der er det hårdeste. Det er ikke formandsposten. Det er skønt at være formand, men koordinatorerne får aldrig den tak, de fortjener. Alle koordinatorerne i Budgetudvalget har ydet en storslået indsats. Som De kan se i forbindelse med afstemningen om dette budget på torsdag, vil det sandsynligvis være det letteste budget, vi nogensinde har stemt om.
Når det så er sagt, vil jeg gerne komme ind på et emne, som fru Schreyer også nævnte, nemlig fremtiden og det, som Økofin foreslog. I de seneste 15 år, hvor jeg har været involveret i Budgetudvalget, har vi her i Parlamentet altid vist, hvor seriøst vi tager budgettet. Vi er ikke ødsle, vi er ikke uøkonomiske, vi gør ikke bare ting som følge af en pludselig indskydelse. Som hr. Garriga Polledo sagde, er der politiske aspekter i en stor del af dette budget, og der er ikke blot tale om regnskabsposteringer. Men hvis Økofins forslag var blevet vedtaget - hvilket fortsat kan ske engang i fremtiden - havde det været en katastrofe for Parlamentet, og det ville have ført til kaos. Det, som vi har brug for mellem budgetmyndighedens to parter, er en mere realistisk tilgang til forligsproceduren hos begge parter. Vi skal begynde at stole på hinanden. I de seneste fire et halvt år har vi forsøgt at opbygge denne tillid mellem vores to institutioner. Men indtil vi når til et punkt, hvor vi stoler på hinanden, vil der altid være mistro fra Rådet, der ønsker at fjerne vores beføjelser, og vi vil altid nære mistro til Rådet og føle, at hvis det gør det, så skal vi hente dem tilbage på den ene eller den anden måde. Vi kunne have levet med det, som konventet foreslog. Vi ønsker at sikre os, at systemet fremover tilføres mere stabilitet og realisme, og samtidig ønsker vi at vise, at vi tager vores stilling meget alvorligt.
Det har været skønt at være formand for Budgetudvalget. Jeg har fortsat to formandskaber tilbage. Først er der det irske formandskab i seks måneder, og derefter vil jeg i trilogen og under budgetsamrådet i juli også være engageret i det hollandske formandskab. Jeg har haft et skønt embede. Jeg er taknemmelig over at have bestridt det, og jeg håber blot, at Europa-Parlamentet fremover vil have værdigheden, beføjelserne og evnerne til at tjene EU's befolkning på samme måde, som vi har tjent den i de seneste fem år.
Virrankoski (ELDR ).
   - Hr. formand, jeg vil starte med at lykønske budgetordførerne, fru Gill og hr. Mulder, og takke dem for deres fremragende arbejde. Jeg vil ligeledes takke fru Schreyer og det italienske formandskab for deres store samarbejdsvilje. Jeg vil især gerne udtrykke min taknemmelighed over for formanden for udvalget, Terence Wynn, for hans rolle som leder og mægler og hans konstruktive samarbejde med koordinatorerne for de politiske grupper.
Næste års budget blev udarbejdet for 25 medlemsstater i henhold til min gruppes ønske. I denne uge vedtager vi et budget for 15 medlemsstater, men tallene for et udvidet EU er også fastsat rent politisk og vil blive vedtaget i næste års ændringsbudget. Det vil styrke budgettets pålidelighed som grundlag for EU's arbejde for det pågældende år.
Der er udvist budgetdisciplin. Betalingsbevillingerne for de 15 medlemsstater er nede på 2,9 % for i år, og de samlede betalinger for et udvidet EU er kun 2,3 % højere end i dette års budget. Som følge heraf er det ønske, der blev udtrykt lige inden den regeringskonference, der blev afholdt af medlemsstaterne for at begrænse Parlamentets nuværende indflydelse på budgettet, uforståeligt.
Med hensyn til detaljerne bør det nævnes, at Det Europæiske Liberale og Demokratiske Partis Gruppe støttede ordførerens prioritetsområder, der stort set alle blev vedtaget - modtag mine hjerteligste lykønskninger. Min gruppe støttede også Kommissionens forslag om at øge antallet af ansatte tilstrækkeligt for at dække behovet efter udvidelsen. Trods Rådets indvendinger blev det vedtaget.
Det mest problematiske spørgsmål var endnu en gang udgiftsområde 4, "foranstaltninger udadtil". Min gruppe støttede deltagelsen i genopbygningen af Irak. Under forligsproceduren lykkedes det Parlamentet at presse 95 millioner euro ud af fleksibilitetsinstrumentet. Det var muligt at finansiere resten ved at flytte rundt på bevillingerne inden for det pågældende udgiftsområde.
Det glæder os, at vores gruppes andre prioriteter inden for dette udgiftsområde er taget i betragtning, f.eks. den nordlige dimension, tiltag til styrkelse af menneskerettighederne og demokratiet og bekæmpelse af fattigdomsrelaterede sygdomme som f.eks. malaria og aids.
Vores gruppe har altid været skeptisk, hvad angår øremærkningen af midler til forskellige særlige organisationer - budgetposterne A-30. Vi har altid haft den holdning, at der ikke har været nogen stor berettigelse for at gøre det, og at det minder om pengegaver til jul. Nu er de dog udfaset. EU's fremgangsmåde med hensyn til ydelse af tilskud er gradvist ved at ændre sig til en fremgangsmåde, der er baseret på anvendelse og gennemsigtighed i medfør af finansforordningen. Det er i denne sammenhæng værd at nævne, at det lykkedes Parlamentet at beskytte finansieringen af Info-Points og Carrefours i landdistrikterne næste år, når deres status skal klarlægges. Men hvis ikke Parlamentet havde grebet ind, ville det have været noget rod.
Næste års budgetforslag afspejler i sidste ende det ansvar, som Parlamentet føler i sin rolle som budgetmyndighed. 
Seppänen (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, fru kommissær, EU's budgetforslag for næste år står stadig i skyggen af visse store begivenheder. Disse har ikke desto mindre virkning på EU-budgettet.
Man kommer først og fremmest til at tænke på USA's angreb på Irak, der var ulovligt i forhold til international ret, idet angrebet blev gennemført uden mandat fra FN. På donorkonferencen i Madrid bidrog EU med 200 millioner euro som støtte til USA i genopbygningen af Irak efter krigen. På den måde og ved anvendelse af midler, der tilhører os alle, ønsker visse store medlemsstater, der ikke deltog i oliekrigen, at normalisere deres bilaterale forbindelser med USA.
Hvis en medlemsstat ønsker at støtte Irak med penge, bør pengene komme fra landet selv. Det ville have været tilfældet, hvis fleksibilitetsinstrumentet, som det kaldes, var blevet anvendt, og EU's udgifter var steget med et tilsvarende beløb. Det ville ikke have medført fravigelse af finansdisciplin, idet det samlede EU-budget for næste år er det laveste i næsten 20 år, hvad angår bruttonationalproduktet. Det betyder, at EU ikke skal følge samme Keynes-politik om gæld som Tyskland og Frankrig, der ikke stiller samme krav til sig selv med hensyn til disciplin i henhold til stabilitets- og vækstpagten, som de stiller til andre.
Det fungerer i øjeblikket således, at fleksibilitetsinstrumentet kun anvendes delvist, og at noget af støtten til Irak tages fra andre budgetposter. På denne måde betales genopbygningen af Irak af andre begunstigede, der således frarøves tilsvarende beløb. Vores gruppe kan ikke støtte det faktum, at ødelæggelsen som følge af USA's krig i det fattige, men olierige Irak, betales af andre fattige mennesker, nemlig fattige i Asien, Latinamerika og Middelhavslandene.
EU's forfatning blev ikke vedtaget i sidste weekend i Bruxelles. Det vil ikke have nogen reel virkning på næste års budget, men det kan have en stor virkning på fremtidige budgetter, når forhandlingerne starter om de økonomiske rammer for perioden 2007-2013. Det bør bemærkes, at Tysklands og Frankrigs politiske elite slår de fortsatte forhandlinger om forfatningen og drøftelserne om de økonomiske rammer sammen. Det forekommer at være en trussel for de EU-kandidatlande, der fastholder deres forfatningsrettigheder, og som ikke er modtagere af EU's budgetmidler.
Det er tydeligt, at Spanien og Polen i henhold til Nice-traktaten har for stor vægt i EU, men EU-budgettet bør ikke anvendes til at lægge politisk pres på disse lande. Hvis landene imidlertid skal behandles således, skal det samme gælde for andre lande, med anvendelse af samme kriterier. Vi skal med hensyn til budgettet lægge pres på Det Forenede Kongerige, hvis nettobidrag vi - borgerne i de øvrige lande - betaler to tredjedele af. Der er ikke noget bæredygtigt grundlag for sådanne nedsættelser af bidrag. På nøjagtig samme måde som vi ønsker at få Spanien og Polen til at gennemføre andres ønsker, bør Storbritannien også betale sin del af EU's omkostninger på samme grundlag, som kræves af andre.
Hvad angår Parlamentets eget budget har vores gruppe en kritisk indstilling til forslagene om at anvende Parlamentets midler til at støtte politiske partier på europæisk plan, det vil sige partiernes partier. Økonomisk støtte til disse partier vil betyde svækket demokrati hos de nationale regeringer og en overførsel af magten til overnationalt plan.
Jeg vil gerne takke budgetordføreren og de forskellige gruppekoordinatorer for deres fremragende samarbejde, selv om jeg har fremsat nogle synspunkter, der afviger fra den generelle fremgangsmåde. 
Buitenweg (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, ordførerne hr. Mulder og fru Gill har arbejdet hårdt i det seneste år for at præsentere et budgetforslag, der afspejler Europa-Parlamentets prioriteringer, og som samtidig passer ind i de finansielle overslags stramme rammer.
Det lykkedes dem, og jeg vil takke dem begge mange gange for deres indsats, deres arbejde samt deres gode holdånd og behagelige samarbejde, som jeg har nydt godt af.
Trods et godt forberedende arbejde kom budgetforhandlingerne i fare i sidste uge, da det på regeringskonferencen kom frem, at en række regeringschefer havde fået nok af parlamentarisk demokrati og truede med at fjerne de budgetrettigheder, som Parlamentet har haft i over 30 år. De synes, at Parlamentet har for megen magt, og at det undertiden misbruger den til at gennemtrumfe sine synspunkter på andre områder, hvor det ikke har nogen myndighed. Det er selvfølgelig en lidt mærkelig begrundelse. Hvis vi har parlamentariske rettigheder, kan vi udnytte dem - også på en måde, der ikke passer regeringscheferne.
Jeg tvivler ikke på legitimiteten af Parlamentets beslutninger, men jeg finder dem ikke altid lige fornuftige. Min gruppe nærer specielt modvilje mod det faktum, at et flertal i Europa-Parlamentet ved enhver given lejlighed ønsker at opføre midler under reserven for at markere en politisk pointe. Medlemmerne af Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater er eksperter i denne øvelse. Derfor er nogle af de midler, der var afsat til genopbygningen af Afghanistan, blevet opført under reserven, og de vil først blive frigivet, når Kommissionen har truffet foranstaltninger vedrørende den omfattende narkotikahandel. Ligesom Dem har jeg naturligvis stor tillid til Kommissionen, men det forekommer mig at være en lidt for ambitiøs målsætning for vores tjenestemænd i Bruxelles.
Der har imidlertid givet point i medierne. "De er imod narkotika". Glimrende! Det betyder imidlertid, at der er færre penge til Afghanistan, eller agter Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater på et senere tidspunkt at frigive disse midler, uden at der er truffet en eneste foranstaltning imod narkotikahandelen?
En del af støtten til de ikke-statslige organisationer opføres også under reserven. Et flertal af de tilstedeværende europaparlamentsmedlemmer ville gerne have lidt flere oplysninger fra Kommissionen om, hvordan disse penge er givet ud i de foregående år, og det er selvfølgelig fint. Det vil jeg også gerne. En reserve fungerer imidlertid ikke blot som en stor stok, den kræver også ofre. Den giver en masse administration og dermed administrationsomkostninger, fordi Kommissionen kun kan tildele støtte op til det beløb, der nævnes i budgetposten. Kommissionen vil derfor være nødt til enten at forsinke procedurerne for tildeling af støtte og vente, indtil alle pengene er blevet frigivet - blot for derefter at blive kritiseret af Parlamentet for ikke at bruge pengene hurtigt nok - eller også at køre proceduren to gange med alt det deraf følgende bureaukrati, og vi er selvfølgelig stærke modstandere af dette bureaukrati.
Det samme problem gør sig gældende i forbindelse med ansættelse af personale. En lille del af de nye stillinger, som Kommissionen har brug for til sikring af en problemfri udvidelse, opføres nu under reserven. Jeg kan udmærket forestille mig grundene hertil. Parlamentet ønsker flere oplysninger om foranstaltningerne i forbindelse med Kommissionens reformproces. Det er en god idé og noget, som vi skal anmode om eller ligefrem forlange af Kommissionen, og hvis ikke den leverer sådanne oplysninger, skal vi have modet til at træffe de nødvendige politiske beslutninger. Det er ikke et hensigtsmæssigt reaktionsmønster at forstyrre personalerekrutteringen i forbindelse med udvidelsen.
Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance er i princippet ikke imod brugen af reserveinstrumentet, hvis det tjener et formål. Vi foreslog faktisk selv, at nogle af midlerne til KEDO skulle opføres under reserven, da Nordkorea ikke overholdt alle betingelserne under dette kerneenergiprogram. Vi har også stemt for visse andre reserver, på betingelse af at de tjente et klart mål, der kunne nås inden for en fastsat tidsfrist. Reserveinstrumentet anvendes imidlertid for skødesløst nogle gange. Vi skal bestemt ikke forhindre Kommissionen i at fungere korrekt - specielt fordi det også kan ramme tredjeparter. Vi har bedt om delt afstemning for en række reserver, og jeg håber, at grupperne vil genoverveje, om de blot stiller pengene til rådighed under budgetposten og efterfølgende dømmer Kommissionen på dens handlinger.
Turchi (UEN ).
   - Hr. formand, også jeg vil gerne takke, og det vil jeg ikke, fordi det er jul, men netop fordi det er rigtigt at anerkende, hvor nyttigt det har været at have en formand som Terry Wynn, selv om alle disse smukke ord lyder som en slags "saliggørelse" af Terry, der tværtimod er et levende, sympatisk og også meget pragmatisk menneske.
Jeg vil gerne takke alle mine kolleger i Parlamentet og koordinatorerne for det hårde arbejde, der er blevet udført i disse år. Samtidig vil jeg gerne takke generalsekretariatet og ikke mindst italieneren hr. de Feo og alle hans medarbejdere. En tak også til kommissæren, selv om vi havde nogle heftige meningsudvekslinger i udvalget. Unge mennesker som mig vil jo gerne have en revolution, men i den sidste ende kan det ikke lade sig gøre, og så forsøger vi alligevel at give et bidrag. Jeg vil ligeledes gerne takke generaldirektoratet - under hr. Romeros dygtige ledelse - og dets medarbejdere.
Jeg vil gerne sige, at ordførerne har gjort et stort og kompetent stykke arbejde i forbindelse med dette budget. Jeg understreger, at jeg er enig i forslaget om at opføre de administrative udgifter i reserven, og det skal ikke mindst ske med det formål at skabe arbejdspladser, for vi har brug for mere information. Jeg opfordrer til, at vi ikke blot i år, men også i de kommende år sætter midler af til Info-Pointene, som det først lykkedes os at redde i Forligsudvalget.
Hvad TEN angår, vil jeg gerne rette en offentlig tak til alle for den støtte, som dette program har fået, selv om jeg ikke er enig i den kritik, som man rettede mod hr. Lunardi her til morgen, og som måske delvist skyldes misundelse fra visse politiske gruppers side. Når det gælder min betænkning, er det arbejde, som vi i denne periode har udført sammen med det italienske formandskab, noget helt specielt, og det vil jeg gerne understrege.
Endelig vil jeg gerne takke for støtten til det ændringsforslag om handicapcentrene, der bliver stillet under budgetafstemningen, og som efter min mening er en nødvendighed. 
Van Dam (EDD ).
   - Hr. formand, fru kommissær, stort set alle begræder det såkaldte sammenbrud på sidste uges topmøde i Bruxelles. Det positive ved resultatet er, at vi under forhandlingerne ikke behøver bekymre os om truslen om, at Rådet vil røre ved Parlamentets indflydelse på budgettet.
Samtidig skal Parlamentet indse, at det primært er medlemsstaterne, der bidrager med pengene til finansiering af EU's politik. Ifølge en gammel demokratisk regel kan den, der betaler, som minimum deltage i beslutningstagningen. Vi træffer tilmed de endelige afgørelser vedrørende skatteydernes penge. De har ret til garantier for, at deres penge bliver brugt fornuftigt.
Ordføreren hr. Mulder har fremlagt et beskedent budget, som jeg vil rose ham for. Rådet, Kommissionen og Parlamentet er ansvarlige for en effektiv budgetforvaltning. Det er et vigtigt område, hvor Kommissionen har begået store brølere, samtidig med at den ikke har formået at leve op til sine emfatiske løfter fra 1999. Der er fortsat behov for reformer for at forbedre forvaltningen og gennemsigtigheden. Der skal også ydes en stor intern indsats for at skabe en organisationskultur, hvor det er naturligt at tage et ansvar og aflægge beretning.
Jeg kan godt lide ændringsforslaget fra hr. Mulder, fru Gill og hr. Garriga Polledo, men de er vel ikke så naive at tro, at Kommissionens reformer kan afsluttes næste forår? Jeg vil snarere sige, at de kun lige for alvor er startet.
En stor kilde til bekymring er de enormt store udestående beløb til strukturfondene. De beløber sig til hele 92 milliarder euro, hvilket næsten svarer til et helt årsbudget! En nøje anvendelse af n+2-reglen er et første nødvendigt skridt på vejen til at løse dette problem. Samtidig skal politikken blive langt mere sammenhængende. Jeg vil derfor foreslå, at strukturfondspolitikken koncentreres om mål 1, der kun omfatter de fattigste regioner. Andre former for strukturpolitik - særligt dem der gavner de rigere regioner - forstyrrer ofte arbejdskraftmobiliteten eller skaber konkurrencefordrejning. Ofte sker der også det, at de nationale eller regionale myndigheder fremsætter de mindst effektive projekter til fællesskabsstøtte.
Eksportrestitutioner er meget udsatte for svig. Restitutionerne til levende kvæg bør helt afskaffes - i særdeleshed når der er tale om eksport til lande, der er fritaget for EU's importafgifter. Så beder man formeligt om bedragerikarruseller. Kan kommissæren i dag love os, at hun inden længe vil stille et forslag om dette emne? 
Generelt set skal EU lade nærhedsprincippet spille en langt større rolle i udenrigspolitikken. Det er et faktum, at medlemsstaterne alligevel fortsat fører deres egen udenrigspolitik. På internationalt plan er de vigtige aktører. EU bør have koordinering, gensidig harmonisering og nødhjælpsfinansiering som mål. Støtte til genopbygningen af Irak og Afghanistan sømmer sig langt bedre for EU end andre former for udenrigspolitik. Derfor er jeg skuffet over, at mange af parlamentsmedlemmerne ikke er villige til at afsætte betydeligt flere penge til genopbygningen af Irak. Nu hvor det nærmer sig tæppefald for diktatoren Saddam Hussein, vil det være mere hensigtsmæssigt end nogensinde tidligere.
Jeg finder det uheldigt, at EU-budgettet bruges til at støtte europæiske tænketanke og organisationer, der fremmer den europæiske idé. Vi bør ikke beskæftige os med at pålægge borgerne en ensidig holdning. Det handler desuden om private sammenslutninger, der ikke tjener nogen almen interesse, men som i bedste fald fjerner EU endnu længere fra offentligheden.
Elles (PPE-DE ).
   - Hr. formand, ligesom de øvrige talere vil jeg også takke deltagerne i denne budgetproces og i særdeleshed ordførerne, nu hvor vi kommer til vejs ende med budgettet for 2004. Som andre allerede har sagt, bliver det trist at have et Budgetudvalg uden hr. Terry Wynn som formand med hans retfærdighed, humor og goodwill. Men hvem ved, hvem der bliver formand for dette udvalg? Hvis Europa-Parlamentets største gruppe besluttede at have Budgetudvalget som sit primære udvalg, så ville det ikke naturligt tilfalde PSE, hvis den ikke var den største gruppe. Men det ligger alt sammen ud i fremtiden, og vi skal ikke hengive os til al for megen spekulation. I stedet skal vi glæde os over, at vi har haft en god formand, der har stået i spidsen for vores udvalg i denne periode i Parlamentet.
Jeg vil gerne holde mig til tre emner. Det første er spørgsmålet om reformen af Kommissionen. I denne debat har jeg hørt, at vi ikke skal have reserver og i særdeleshed ikke en reserve til Kommissionens stillinger i den nuværende fase, fordi Kommissionen gerne vil have alle disse stillinger i forbindelse med udvidelsen. Det forstår vi udmærket, men vi synes, at et beskedent antal - 25 ud af ca. 270 stillinger - skal placeres der, fordi vi ønsker klarhed over, hvilke resultater der er skabt under reformprocessen, samt over, hvad der fortsat mangler at blive gjort.
I sidste måned gav formanden for Kommissionen, hr. Prodi, her i mødesalen udtryk for, at der med den seneste tids hændelser - f.eks. Eurostat-affæren - har vist sig mangler i informationsstrømmen eller ansvarligheden her og der. Inden den 15. februar 2004 vil vi gerne se et dokument, der henviser til sådanne punkter, som et uformelt supplement til det dokument, vi modtog fra Kommissionen for nogle få uger siden.
For det andet vil jeg gerne komme ind på et særligt aspekt af dette budget, nemlig den eksterne finansiering. Fru Buitenweg har kritiseret os for som gruppe at have bedt om at få overført visse midler til reserven. Sammenlignet med mange tidligere år har vi i år været ekstraordinært beskedne med hensyn til at overføre midler til reserven, fordi vi ønsker at se nogle indikationer på, at der i Afghanistan gøres en indsats for at forsøge at løse de overordentligt store problemer med narkotikaproduktion. 70 % af de stoffer, der kommer til Europa, stammer fra Afghanistan.
Fru Buitenweg, jeg kan se, at De støtter mig her i mødesalen. Måske kunne jeg under disse omstændigheder omtale Dem som et æresmedlem af vores gruppe! Vi overvejer at frigive pengene, så snart reserverne frigives. Vi har et brev fra kommissær Patten - De kan spørge hr. Garriga Polledo - hvori der står, at der er ved at ske fremskridt, og derfor har en overførsel af penge til reserven faktisk haft en vis effekt på dette område.
Som nogle medlemmer har nævnt, er der på det seneste sket ændringer i Irak, hvilket naturligvis vil ændre finansieringens karakter i 2004. Min gruppe ser frem til, at kommissær Patten fremlægger dokumentet vedrørende finansieringen af Irak på mellemlang sigt. Vi mener, at der udmærket kunne blive behov for yderligere finansiering til dette formål ud af 2004-budgettet. Fleksibilitetsinstrumentet er allerede i brug, men det er for 2003-2004, og derfor vil der blive nogle midler tilbage, hvis der bliver andre sager, som vi skal finansiere i Irak eller andre steder.
Min grundlæggende politiske pointe i denne forbindelse - og jeg tror, at det er et synspunkt, der vækker genklang i alle dele af Parlamentet - er den, at vi ikke fortsat kan finansiere udenrigspolitikken blot ved at stole på goodwill, når vi anvender fleksibilitetsinstrumentet. Når vi kommer til det næste finansielle overslag, skal vi have klare prioriteringer og en idé om, hvordan vi skal få dem gennemført. I 1999 var nogle af medlemmerne af Europa-Parlamentet i tvivl om, hvorvidt vi havde tilstrækkelige midler under kategori 4 til ekstern finansiering. Det har vist sig, at vi har forvaltet det korrekt, og når disse forhandlinger indledes i 2004 med dokumentet fra Kommissionen vedrørende finansielle overslag, skal vi være sikre på, at vi råder over de nødvendige midler til at få opfyldt vores ambitioner. 
Jeg tror, at det bliver et stort debatemne i forbindelse med næste års valg. Der kommer en ny Kommission og et nyt Parlament. Hvad skal rammerne være for vores finansielle overslag for i hvert fald de fem år fra 2007 og fremad? På forsiden af dagens udgave af kan vi se, at mindst seks medlemsstater ikke ønsker at overskride 1 % af BNP. Vores besked som gruppe er den, at regeringerne skal afholde sig fra at tilmelde sig aktioner, som de ikke ønsker at finansiere, fordi det vil gøre det umuligt at køre dette budget.
Afslutningsvis vil jeg sige, at når vi kommer til de finansielle overslag, så skal vi være meget realistiske og konsekvente, men først og fremmest skal vi sørge for, at vi også har de fornødne midler til at føre vores ambitioner ud i livet.
Walter (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, jeg vil gerne her i begyndelsen, ligesom alle andre gruppeordførere, takke de to ordførere hjerteligt for dette år. Jan Mulder og Neena Gill har leveret et fremragende stykke arbejde. Jeg vil også endnu en gang henvende mig til formanden for Budgetudvalget og takke ham meget udtrykkeligt for samarbejdet i de seneste år. Han har ganske vist sagt, at han ikke længere vil være formand for udvalget, men han vil stadig være repræsenteret i næste Parlament, og hans visdom og klogskab vil stå til rådighed for os, medmindre briterne er så tåbelige ikke at genvælge ham. Men det kan jeg ikke forestille mig om briterne. De vil med sikkerhed genvælge ham, og så vil vi have ham hos os igen.
Europa bygges af dem, der ønsker at opbygge og have medansvar. Det er efter min mening vigtigt at sige for nærværende. For at opnå det har man brug for meget stor tålmodighed, når man lytter, og meget store bestræbelser for at forstå hinanden. For kun på den måde, når det sker, når man lytter til hinanden, og når man forstår hinanden, kan man opbygge ting ordentligt. De europæiske borgere kan stole på Europa-Parlamentet i denne henseende. Dér, hvor andre forårsager turbulens, har vi vist solidaritet, dér, hvor andre nærer mistro, vover vi demokrati og tiltror hinanden noget, hvor der fremkaldes angst, giver vi perspektiver, hvor andre spiller højt spil om magten, søger vi kompromiser. Resultatet er et budget som det, der ligger foran os nu. Det er økonomisk, solidt og fremtidsorienteret.
Ja, det er økonomisk, stik imod den gængse opfattelse. I morges sagde parlamentsformanden under forhandlingen, at beløbene ved de forhøjelser, som Rådet i de senere år har ansøgt om, udgør 33 milliarder. Den forhøjelse, som Parlamentet har ansøgt om, udgør 21 milliarder. Vi er altså betydeligt mere seriøse på dette område og trods de bebrejdelser, som der altid gives udtryk for, nogle, der ikke altid kræver forhøjelser.
Budgettet for 2004 vil i forbindelse med forpligtelserne, hvad angår EU 15, blive reduceret med 0,26 % og i forbindelse med betalingerne endda med 3 %. Selv om man tager de nye lande med, reduceres personalet i forhold til befolkningstallet fra 0,8 pr. 10.000 indbyggere til 0,7 pr. 10.000 indbyggere. I sammenligning hermed arbejder der ifølge OECD ca. 388 ansatte pr. 10.000 indbyggere i Spanien. Med denne personalestyrke former vi EU yderligere.
Vi er altså meget økonomiske, vi er også solide. Vi ønsker, at pengene gives ordentligt ud, og derfor kontrollerer vi opgaverne via Budgetkontroludvalget, men også i forbindelse med udarbejdelsen af budgetforslaget. Derfor opbygger vi reserver på forskellige områder. Vi har opbygget forholdsvis få reserver i år. De reserver, vi har opbygget, er forbundet med konkrete betingelser. Vi opløser disse reserver så hurtigt som muligt, så snart vi ved, at de tilsvarende ting er blevet gjort. Blind tillid ville være overdrevet. For stor mistillid ville være lammende. For så vidt går vi den gyldne middelvej. Som socialdemokrater forsøger vi at arbejde med ordinære og meget begrænsede reserver.
Vi er også fremtidsorienterede i dette budget. Derfor kan vi sige i PSE-Gruppen, at vi er meget, meget tilfredse med resultatet. Det, vi har opnået, er, at vi fremover ønsker at beskæftige os med momssvig i Europa via OLAF. Her skal finansielle ressourcer, som kan genereres, også genereres. Vi vil også næste år, ligesom i de forløbne år, støtte små og mellemstore virksomheder, fordi de er rygraden i den europæiske økonomi.
Vi ønsker at forberede den demografiske ændring, for der vil komme til at leve færre mennesker overalt i Europa. I Spanien og i Italien falder befolkningstallene allerede for øjeblikket. I Tyskland er det tilfældet fra næste år. Det vil få konsekvenser for vores samliv. Hvordan skal vi udforme strukturfondene, i betragtning af at der i fremtiden vil leve 15 % færre mennesker i Europa? Det skal der findes et svar på - ikke først når problemet er der - vi skal derimod forberede os nu.
Vi vil i forbindelse med udgiftsområde 4, foranstaltninger udadtil, delvis konsolidere det, der allerede eksisterer. Men vi vil også mestre de nye udfordringer. Vi vil stille tilstrækkelige midler til rådighed for Irak, som virkelig også kan anvendes. På trods af det vil vi fortsat stille 168 millioner til rådighed for Afghanistan, og på Balkan vil vi fortsat deltage i finansieringen. Men det, vi har brug for, er ikke bare en kurerende, afsluttende hjælp, men vi skal også arbejde fremadskuende. Derfor er vi glade for, at vi kunne udvide det forebyggende middel for menneskerettigheder og demokrati i verden til bekæmpelse af ABC-våben og landminer.
Jeg vil takke alle hjerteligt, også kommissæren. Jeg mener, at vi har et meget fint budget foran os. Vi vil naturligvis godkende det. 

Jensen (ELDR ).
   - Hr. formand, fru kommissær, hr. rådsrepræsentant, budgettet for 2004 er på mange måder et kompliceret budget, fordi udvidelsen kommer et stykke inde i året, og når det er lykkedes så fint at få budgettet på plads, skyldes det jo det gode samarbejde mellem institutionerne og selvfølgelig en fantastisk indsats fra ordførerne, fra koordinatorerne og fra vores formand, Terry Wynn, der i sandhed er en samarbejdets mand. Det bør æres og påskønnes og ikke mødes med angreb på Parlamentets budgetmyndighed.
Jeg vil særlig fremhæve tre ting ved dette budget for 2004. For det første fik vi udvidelsen på plads. For det andet fandt vi de 200 millioner EUR til Irak. Det er nu, de mangler pengene. På længere sigt er Irak jo et ressourcestærkt land, der selv kan finansiere sin genopbygning. For det tredje vil jeg nævne en mindre, men ikke desto mindre vigtig ting i de kommende år. I dette budget blev der især sat fokus på de decentrale agenturer, og vi kan da sende en venlig hilsen til sidste uges topmøde, hvor der dog var noget, der blev besluttet. Det lykkedes langt om længe at få fastlagt hjemstedet for en hel række af agenturer, efter at det på adskillige topmøder ikke var lykkedes at få truffet beslutning herom. Og det var da på tide.
Der bliver for tiden oprettet en lind strøm af nye agenturer, og det gode ved disse decentrale enheder er, at de sikrer fokus på et område, de sikrer ekspertise, og de sikrer armslængdeprincippet i forvaltningen. Men problemet er, at de mange agenturer kan føre til for store udgifter til administration, både fordi vi får små enheder, som er dyre at administrere, og fordi vi bruger aktionsbevillingerne til disse agenturer. Derfor er det godt, at Parlamentet med dette budget har understreget, at vi vil have kontrol med udviklingen af agenturerne i fremtiden, og at vi vil have gennemsigtighed. 
Hyland (UEN ).
   - Hr. formand, først vil jeg gerne komplimentere ordførerne og i særdeleshed hr. Mulder, og jeg vil begrænse mine korte kommentarer til landbrugsbudgettet.
De aktuelle tal i de foreslåede landbrugsudgifter beløber sig til over 40 milliarder euro for et udvidet EU med 25 medlemsstater næste år. Det er enormt mange offentlige midler. Jeg er klar over, at mange kritiserer EU's fælles landbrugspolitik, der fortsat tegner sig for mere end halvdelen af det årlige budget. Jeg har vedholdende forsvaret denne politik, og jeg mener, at det har været en af de mest vellykkede fælles politikker, som Fællesskabet har ført, siden det blev grundlagt. Fra starten har den fælles landbrugspolitik handlet om meget mere end produkter og markeder. Dengang som nu handler den om mennesker og fællesskaber. Det er noget, som kritikerne af den fælles landbrugspolitik synes at glemme. Den anden søjle handler om at genopbygge landbosamfund og genskabe balancen mellem by og land.
Kritikerne har heller ikke bemærket - eller vælger at ignorere - den række af betydelige reformer, som den fælles landbrugspolitik har gennemgået i det seneste årti med dette års Luxembourg-aftale som kulminationen. Jeg glæder mig meget over den retning, som den fælles landbrugspolitik har bevæget sig i. Fremtiden ligger i det alsidige landbrug, der opfylder sociale, miljømæssige og forbrugermæssige behov.
Landbrugerne tvivler fortsat på kontinuiteten i budgetstøtten til familiebrug. I mange henseender er det unødvendig spild af energi. Med budgetstabilitet frem til 2013 vil jeg foreslå, at de bruger tiden indtil da til at omlægge deres produktionsmetoder og til at blive mere effektive og udnytte mulighederne i den seneste reform til at imødegå fremtidens udfordringer.
Dover (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hvis vi ser tilbage på de første forberedelser af disse budgetter, ønskede de øvrige institutioner i flere tilfælde enorme stigninger i deres budgetter. Jeg erkender, at der er tale om en udvidelse fra 15 til 25 lande og fra 11 til 20 sprog, men jeg var lykkelig, da Ministerrådet skar ned i de enorme stigninger, som Domstolen, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget bad om.
Hvad angår Parlamentets budget, stod vi fra starten over for den kendsgerning, at der kunne have været en statut for Europa-Parlamentets medlemmer. På tværs af alle partier var der enighed om, at det sandsynligvis havde betydet en stigning i Parlamentets budget på dusinvis af millioner euro. Det er ikke mit job at sige her og nu, om det er godt eller skidt at have en statut, men jeg må påpege, at den kan føre til en yderligere stigning, hvis den gennemføres.
Vi har finansiering til politiske partier, der starter midt i det nye år efter de europæiske valg i juni. Her har vi atter reserveret tilstrækkelige midler på budgettet, hvilket er helt rimeligt og korrekt. Vi vil have ordentlige arbejdsordninger, der er helt reelle, og som er underlagt en ordentlig kontrolproces, men det er et punkt, som vi fortsat mangler at færdiggøre detaljerne for.
Hvis vi skuer fremad med hensyn til sprog, ser jeg gerne, at der generelt set bliver tale om at bruge færre sprog. Jeg ved, at det i forbindelse med udvidelsen er ret og rimeligt at give alle de nye lande mulighed for at bruge deres modersmål, men vi bør rationalisere brugen af sprog i de kommende år. Det håber jeg, at alle er indstillet på.
Der er et uafsluttet punkt - om Parlamentet skal have en sygeforsikringsordning for tidligere medlemmer. Det glæder mig meget, at der for et par uger siden blev bestilt en rapport. Så vidt jeg forstår, bliver resultaterne offentliggjort i næste måned. Det vil give os mulighed for at se, om det er en god og fornuftig ting for tidligere medlemmer, der bliver syge. De skal have siddet i to hele valgperioder - 10 år. Jeg mener, at det er noget, som Parlamentet skal se på for at rette op på skævheden mellem os - der som medlemmer af Europa-Parlamentet rejser utroligt meget, og som dermed udsættes for sundhedsrisici - og de ansatte i de øvrige institutioner.
Vi har i dag hørt tale om de samlede omkostninger ved EU for skatteborgerne i Europa. Jeg er overbevist om, at har helt ret, som fru Elles påpegede. Det må indrømmes, at vi kan bruge mere end 1,24 % af bruttonationalproduktet fra alle landene på EU's budget. Det glæder mig overmåde, at det er lykkedes os at sænke den procentsats i de fire år, jeg har været her i Parlamentet, så at vi selv med udvidelsen nu befinder os lige under 1 % af bruttonationalproduktet. Det er et enormt kompliment til alle de involverede parter - kommissæren selv, Kommissionens personale, formanden for Budgetudvalget, Ministerrådet. Alle fortjener ros herfor. Jeg ser derfor gerne, at vi fortsat giver EU's skatteborgere fuld valuta for pengene i de kommende år. De ønsker at få de faktiske udgifter til EU reduceret. På denne måde vil de se, at vi er lydhøre over for deres ønsker.
Dührkop Dührkop (PSE ).
   - Hr. formand, jeg taler som ordfører for udtalelsen fra Budgetudvalget om de tidligere A-30-budgetposter. Det er en række budgetposter, der finansierede støtte fra de bevillinger, der er medtaget i Del A i Kommissionens budget.
Jeg vil gerne understrege, at det med den nye finansforordnings ikrafttræden blev nødvendigt at tilpasse støtten til reglerne i den nye forordning. For det første skulle udgifterne under A-posterne omklassificeres som driftsbevillinger i stedet for administrative bevillinger, og for det andet skulle der i henhold til finansforordningens artikel 49 etableres et retsgrundlag, der gør det muligt at gennemføre disse bevillinger.
I overensstemmelse med denne artikel 49 stillede Kommissionen i starten af sommeren 2003 syv forslag i form af et flerårigt EF-handlingsprogram med henblik på at sikre dets ikrafttrædelse i 2004, så de subventionerede organisationer kunne fortsætte deres aktiviteter.
I de seneste måneder har hovedordføreren og ordførerne for udvalgenes udtalelser samarbejdet om til alle tider at bevare en fælles holdning til de syv forslag med Rådet.
Nu vil jeg gerne fokusere på resultatet af samrådet den 24. november, hvor de vigtigste punkter var programmernes varighed, det finansielle bidrag samt først og fremmest spørgsmålet om præallokering eller øremærkning, hvilket utvivlsomt er den største hindring.
Inden da vil jeg imidlertid udtrykke min dybeste taknemmelighed over for alle ordførerne for de involverede udvalg samt hovedordføreren hr. Mulder.
Den første forhindring var programmernes varighed. Europa-Parlamentet anmodede om, at alle programmer skulle have samme varighed frem til 2006, hvor de nuværende finansielle overslag udløber. Rådet accepterede denne anmodning.
For det andet mener jeg, at vi med hensyn til det finansielle bidrag kan være godt tilfredse, da det for de syv programmer i alt er lykkedes os at vride 23,1 millioner euro mere ud i forhold til det beløb, som Rådet foreslog. Vi med erfaring her fra Parlamentet ved, hvor vanskeligt det nogle gange er at få noget ud af Rådet, uanset hvor ubetydeligt det måtte være.
For det tredje indeholder aftalen med hensyn til præallokering - som jeg kaldte det vanskeligste emne - bestemmelser om, at tilskudsmodtagerne skal medtages i de grundlæggende retsakter og i særdeleshed i borgerskabs- og kulturprogrammerne for 2004 og 2005 og med bevillinger inden for budgetposterne, ikke i reserve - som vedtaget under førstebehandlingen - men med samme mængde. Det betyder, at de subventionerede organisationer med hensyn til genforhandlingen af programmerne efter 2006 - det vil sige genforhandlingen i 2005 om de nye programmer i 2007 - vil have tid til at tilpasse sig og forberede sig på licitationsordningen som fastsat i forordningen.
Endelig mener jeg, at vi alle kan glæde os over dette resultat, fordi vi på denne måde ikke blot har orden i huset, men fordi vi også kan garantere, at de værdifulde aktiviteter hos de forskellige organisationer, der nyder godt af disse programmer, ikke bringes i fare eller afbrydes.
Van Hecke (ELDR ).
   - Hr. formand, jeg vil atter lykønske hr. Mulder med resultatet af alle hans anstrengelser: et velafbalanceret budget, der afspejler den størst mulige enighed i Parlamentet. Ikke desto mindre sidder jeg som budgetordfører for Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik tilbage med en noget ubehagelig følelse. Det er trods alt blevet en tilbagevendende begivenhed under de årlige budgetforhandlinger, at der på det udenrigspolitiske område gives alle mulige former for nye løfter, hvorfor der skal skæres andre steder, hvilket jeg beklager. Hvordan kan EU være en troværdig og effektiv aktør på verdensscenen, hvis vi får Latinamerika og Afrika til at betale for Iraks genopbygning? EU's medlemsstater afgiver ofte store løfter, men så snart der skal betales, har man en tendens til at glemme løfterne igen. Derfor er jeg glad for, at Budgetudvalget har støttet mit vigtigste ændringsforslag, hvori det klart foreskrives, at fremtidige forpligtelser kun kan finansieres, hvis de ledsages af nye ekstra finansielle ressourcer.
Kommissær Schreyer bemærkede med rette, at udgifternes omfang fortsat ligger under det lovbestemt loft på 1,24 % af EU's BNP, så jeg finder det meget bemærkelsesværdigt, at Budgetudvalget accepterede forslaget om at reservere en betydelig del af EU's budgetmargen, nemlig 16,5 milliarder euro til EU's eksterne politik. Alle, der har ambitioner på verdensscenen, skal trods alt ikke blot tale med én røst men også skaffe øget finansiering. Hvis ikke det lykkes os, er vi selv skyld i, at vi udelukkes fra forhandlingsbordet - hvilket ofte er tilfældet - og senere vil vi så komme til at betale regningen for internationale kriser uden at have mulighed for at påvirke beslutningerne.
Ferber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, jeg vil i dag blot nævne nogle få punkter i forbindelse med vedtagelsen af budgettet for 2004. Først og fremmest mener jeg, at denne Kommission er tiltrådt med et stort løfte, nemlig om at gennemføre reformer og gøre EU og Europa-Kommissionen handledygtige for fremtiden og mindre modtagelige over for svig.
Budgettet for 2004 er det sidste, som De har ansvaret for, fru kommissær, og vi kan stadig ikke se, at reformerne er gennemført adækvat. Derfor håber jeg, at det lykkes os at henlægge passende poster til reserverne, således at De kan udføre det sidste efterfølgende arbejde her. Vi vil gerne frigive disse poster, så snart vi har fået forelagt de tilsvarende dokumenter.
Jeg vil gerne komme ind på et andet emne, som jeg også gav meget tydeligt udtryk for i forbindelse med førstebehandlingen. Det er spørgsmålet om "borgernes Europa". Vi har kæmpet for det, og jeg er meget glad for, at det var muligt at nå til enighed med Rådet her, og at der er fundet en retlig ramme for bypartnerskaberne nu, som hjælper os med at overvinde alle problemer og have retssikkerhed i de næste tre år. Det er sikkert et program, som kan forlænges. Men jeg hører nu, at der godt nok er fundet en løsning i forbindelse med Carrefours-kontorerne og Euro Info Centrene for 2004, men stadig ikke længere end det. Jeg synes, at det er noget betænkeligt, også efter samtaler med Euro Info Centret i min hjemby, at der tydeligt er forskellige budgetposter her, som disse centre kan betjene sig af, og at det ikke er alle, der er berørt af problemerne i den nye finansforordning. Måske kunne Kommissionen internt i sine tjenestegrene undersøge, hvor fejlen ligger - jeg mener ikke, at man kan vælte det over på institutionerne, som yder et fremragende arbejde her i EU's interesse, nemlig at stille informationer til rådighed for brede lag i befolkningen.
Lad mig i fortsættelse af den forhandling, vi havde i formiddags, og som reaktion på regeringskonferencen i sidste weekend også sige én ting meget tydeligt: Det er for øjeblikket meningsløst at spekulere over, hvor mange penge der står til rådighed for EU efter 2006. Ud fra dette synspunkt kan jeg også godt forstå brevet fra de seks - når man samtidig ikke ved, hvilke opgaver EU skal varetage efter 2006. Jeg mener, at det er det første spørgsmål, som skal besvares. Når opgaver er defineret, skal der også stilles tilstrækkelige finansielle midler til rådighed. Det vil dog ikke fungere, hvis man siger, at det er den finansielle platform, men alle ønsker, som medlemsstaterne har, skal også opfyldes tilsvarende.
Vi bør bruge den tid nu, som vi har fået af stats- og regeringscheferne, til at tænke over, hvilke europæiske opgaver der er, hvor mange penge det kræver at varetage disse opgaver - og den finansielle ramme bør i sidste ende så også stå til rådighed. Det er det eneste seriøse tiltag, når vi skal diskutere den finansielle periode efter 2006. 
Guy-Quint (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, jeg vil først og fremmest lykønske ordførerne, Jan Mulder og Neena Gill, såvel som Budgetudvalget og de ansatte i udvalget med udarbejdelsen af 2004-budgettet. Det er foregået usædvanligt uproblematisk til trods for den nye budgetramme og Europas udvidelse.
Jeg mener, at vores udvalg i denne lovgivningsperiode har nået en modenhed inden for kompromisets kunst og har været i stand til under formand Terence Wynns ledelse at udvikle en arbejdsmetode, der især i år har givet de ønskede resultater. PSE-Gruppens ønsker er blevet hørt, efterkommet og styrket. Jeg tænker i denne forbindelse på EU-politikkerne til fordel for erhvervslivet og især de små og mellemstore virksomheder såvel som alle de politikker, der bidrager til at skabe et borgernes Europa, herunder fremme af tvillingebyer i et udvidet Europa, og til at gøre EU's indsats synlig verden over gennem f.eks. bevillinger til vaccination mod fattigdomsrelaterede sygdomme.
En uproblematisk budgetbehandling, på baggrund af en generel trussel mod Parlamentets budgetbeføjelser. Vi har hele vejen været udsat for Rådets provokationer angående vores rettigheder og beføjelser. Med hvilket formål? Vi burde for længst have grebet ind over for den foruroligende mangel på sammenhæng mellem de politiske udtalelser og gennemførelsen heraf i budgettet.
Hvert år henleder jeg Deres opmærksomhed på det nu kroniske problem. Rådets tilbageholdende holdning er i modstrid med vores legitime budgetmæssige ambitioner. Fiaskoen i Bruxelles viste i øvrigt, hvilken fremtid vores stats- og regeringschefer tiltænker Europa. En virkelig inddragelse af Europa i borgernes dagligdag kan kun sikres gennem vidtrækkende politikker. Og de kræver tilsvarende solide budgetter.
Denne indlysende sandhed er angiveligt gået hen over hovedet på Rådet, som jo har fokuseret på stabilitetspagten og summen af nationale egoistiske hensyn. Er det et sådant Europa, vi ønsker at skabe? Bestemt ikke. Det er ikke desto mindre den vej, man ønsker at lede os. Under afstemningen om budgettet så vi et eksempel på denne manglende konsekvens i forhold til informationspolitikken. Vi arbejder på at bringe Europa nærmere borgerne og er bekymrede over, at offentligheden generelt ikke er engageret i EU's arbejde. Vi forsøger at samle folkene omkring store fælles projekter. Det kræver en konsekvent og ambitiøs informations- og kommunikationspolitik. Men hvis ikke Parlamentet havde grebet ind, ville Rådet have gennemført store nedskæringer i bevillingerne til denne politik 
Det værste er dog, at vores budget skrumper ind, idet betalingsbevillingerne i år er nået ned under 0,99 % af BNP, hvilket er det laveste siden 1987. Jeg kan tilslutte mig hr. Cox' kommentar og hr. Prodis analyse i svaret til de seks stats- og regeringschefer, som har krævet loftet over betalingsbevillingerne reduceret til 1 % af BNP.
Hvordan kan dette forliges med Lissabon-strategiens projekt om vækst og konkurrenceevne for Unionen? Der findes ingen mirakler. Man har aldrig fundet cirklens kvadratur. Som stats- og regeringschef har man et ansvar. Og det er at sikre overensstemmelse mellem mål og midler. Hvis Rådet vil føre os ind i en blindgyde, er det Europa-Parlamentet opgave at holde det fast på dets løfter. Og jeg kan ikke se, hvordan vi skal kunne finansiere disse afgørende reformer med stadigt mere begrænsede midler.
Europa-Parlamentets folkevalgte medlemmer opfører sig ansvarligt. Jeg er fru Schreyer taknemmelig for at have gentaget det. De er og vil fortsat være i stand til at udarbejde Unionens budget i overensstemmelse med de traditionelle budgetprincipper. Med de ved også, at Unionens budget skal være i overensstemmelse med de politikker, der er vedtaget i fællesskab. Og Rådet må fremover respektere Parlamentet og i højere grad have tillid til denne forsamling, som henter sin legitimitet i valgurnerne.
Naranjo Escobar (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, tillad mig at starte med at sige, at efter weekendens begivenheder og det, der allerede er blevet sagt denne eftermiddag, så er 2004-budgettets vigtigste dyd i et institutionelt set meget kompliceret år det faktum, at det overhovedet findes.
Budgettet tilbyder stabilitet og tillid, hvilket er vigtige faktorer, hvis udvidelsen skal lykkes. Det er derfor afgørende, at Kommissionen og de nationale myndigheder reagerer på effektiv vis. Parlamentet har tilbudt sin støtte til reformen af Kommissionen og dens anmodning om stillinger, fordi vi mener, at EU's budget er synonymt med troværdighed, og at det er utroværdigt, at den gennemsnitlige anvendelse af tilgængelige betalingsbevillinger ifølge Revisionsretten lå på 85 %.
Aftalen mellem Rådet og Parlamentet har atter været til gavn for borgerne. Parlamentet har atter udvist fleksibilitet under forhandlingerne uden at opgive dets politiske prioriteter. Arbejdsindsatsen fra ordførerne, vores udvalgsformand hr. Wynn samt de deltagende medlemmer har været meget værdifuld, bl.a. fordi aftalen giver os mulighed for at bevare et udgiftsniveau, der står mål med staternes indsats for at skabe balance i deres offentlige regnskaber, for at beskæftige os med EU's grundlæggende forpligtelser i forbindelse med institutionelle kriser - her vil jeg minde Dem om, at der afholdes et topmøde mellem Latinamerika og EU i maj 2004, og det er vigtigt at understrege, at hvad angår økonomien, så har man også fremmet oprettelsen af en solidaritetsfond - og endelig for at give værdi til Fællesskabets politikker, der har spillet og fortsat vil spille en vigtig rolle. Jeg taler f.eks. om den økonomiske støtte til programmer som Argo, der er vigtig for den fælles forvaltning af indvandringsstrømmene og kontrollen med de ydre grænser, samt om godkendelsen af et fællesskabsinitiativ til fordel for terrorofre, der ud over den direkte økonomisk bistand viser borgerne, at EU er involveret i kampen mod terrorismen i alle dens former.
Färm (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, vi har opnået bred enighed om budgettet i flere år i træk. Den vigtigste årsag til det er, at vi har ordførere, en formand for udvalget og en kollektiv ånd i Budgetudvalget, som medlemsstaterne efter min mening burde tage ved lære af, hvis man betragter det, der er sket i Bruxelles i sidste weekend. En tak til ordførerne og til kollegerne.
Som ordfører sidste år, for budgettet for 2003, har jeg i år først og fremmest haft ansvar for gennemførelsen af budgettet, og det har jeg tænkt mig at reflektere lidt over. At vedtage et budget er kun det første relativt lette skridt, og siden kommer det virkeligt svære, nemlig at gennemføre det. I den henseende er jeg bekymret, både for 2003 og for fremtiden, f.eks. for 2004. Vi har i en årrække haft store overskud, store uindfriede forpligtelser, f.eks. RAL, især inden for strukturfondsystemet, og det drejer sig om enorme beløb. Desværre ser vi nu også dette. Vi har for nylig haft en betænkning om gennemførelsen for 2003, hvor der gøres opmærksom på tydelige problemer, selv om der findes områder, som bliver forbedret. For nylig traf vi en beslutning om en såkaldt global transfer med større og større beløb tilbage i slutningen af året, som skulle flyttes fra ikke-implementerede områder i budgettet til andre områder. Det bliver mere og mere foruroligende, når det handler om kategori 4, et område, hvor vi har meget få ressourcer. Det er også foruroligende, når det handler om fællesskabsinitiativer, hvor vi har problemer med en meget stor andel af ressourcerne. Når gennemførelsen af informationsprogrammerne så oven i købet halter bagefter i en situation, hvor vi står over for store informationsopgaver såsom den nye forfatning, udvidelsen osv., er det klart, at det faktisk er et problem. Her skal der ske noget seriøst i 2004, for at de nye medlemslande ikke skal komme til at opleve store skuffelser, når de ser, at gennemførelsen bliver på et helt andet niveau end det, der står i budgettet.
Vi har i flere år vedtaget forskellige betænkninger om gennemførelse osv. Jeg mener, at Parlamentet er nødt til at vedtage en mere omfattende, målrettet strategi for at tackle de årlige overskud, den akkumulerede mængde uindfriede forpligtelser og den svage gennemførelse, f.eks. en særlig rapport med en slags strategi til at håndtere de problemer, som forårsager dette efterslæb.
PSE-Gruppen stillede en del forslag i fjor om det, vi kalder , forenkling. Jeg synes, at vi burde føre det videre til en mere radikal og strategisk gennemgang af, hvordan gennemførelsen af budgettet i virkeligheden fungerer. Jeg har set flere gange - og jeg synes, at det er urimeligt - at f.eks. regioner, universiteter og ngo'er ikke længere søger om forpligtelsesbevillinger, dels fordi ansøgningsproceduren er så kompliceret, dels fordi udbetalingerne lader vente så længe på sig, at de får økonomiske problemer, selv om deres projekt er blevet bevilget. Jeg mener, at løsningen bl.a. er fortsat at gennemføre reformer, en mere moderne budgetteknik, en mere moderne revision og en mere åben kultur. På lang sigt tror jeg oven i købet, at vi vil kunne sætte spørgsmålstegn ved systemet med foranstaltninger og betalinger. Vi skal definitivt have budgetplaner, som ikke låser alle sektorer i syv år - det bliver til sidst umuligt at håndtere. Parlamentet skal måske også indse, at man ikke bare kan øge budgetterne, men at man også skal se på, om Kommissionen har de ressoucer, som er nødvendige for, at beslutningerne kan gennemføres.
Det er en stor opgave i den næste mandatperiode for dem af os, som eventuelt bliver genvalgt, og som umiddelbart derefter skal begynde af diskutere Agenda 2007. 
Dell'Alba (NI ).
   - Hr. formand, fru kommissær, også jeg vil give udtryk for oprigtig taknemmelighed i forhold til ordføreren, Budgetudvalgets formand, hr. Wynn, som har ledet forhandlingen suverænt, såvel som det italienske formandskab. For man må give kejseren, hvad kejserens er, og erkende, at selv om forligsfasen indebar lange og vanskelige forhandlinger, bidrog det italienske formandskab efter min opfattelse i vid udstrækning til det endelige resultat, især hvad angår anvendelsen af fleksibilitetsinstrumentet.
Når man ser, hvad der sker i Irak, og hvilke perspektiver der åbner sig for os, er det trods alt beklageligt, at vi måtte slås om bagateller, for regionens behov og Europas eventuelle rolle kunne berettige et betydeligt højere beløb end de 95 millioner euro, der blev afsat hertil efter bitre forhandlinger. Det er let at forestille sig alle vores forbehold i forbindelse med vedtagelsen af dette budget, når man ser de trusler, vi har hængende over hovedet, de gengældelser og de småligheder, vi udsætter os selv for. Seks lande, herunder nogle af de lande, der grundlagde EU, har nu sagt, at vi endnu en gang skal begrænse budgettet, som i forvejen er latterligt lavt i forhold til de behov og ambitioner, der opstilles for Europa i den ændringsskrivelse, vi har drøftet i eftermiddag.
Jeg synes, at debatten om finans- og budgetpolitikken er sunket meget lavt. Vi er klar over, at flere lande ved at gøre alvor af deres trusler både ønsker at udfordre de lande, der efter sigende forhindrede vedtagelsen af forfatningen, og at trække sig tilbage uden hensyntagen til den institutionelle rolle, der tilkommer os, eller de ambitioner, Europa burde have. I forhold til Europas udvidelse til 25 og senere 27 lande og de nye demokratiers ønske om at fastholde udviklingen er det ensbetydende med en reel risiko for, at vi ikke engang vil kunne yde en indsats svarende til den, vi ydede for Spanien og Portugal, og må foretage en nedjustering i forhold til de nuværende betingelser, som allerede er meget beskedne.
Hvorfor vil signatarstaterne ikke give afkald på den fælles landbrugspolitik? Jeg ville sige til præsident Chirac, at det allerede er muligt at spare halvdelen af budgettet og omfordele det til andre former for finansiering, ved f.eks. at give afkald på den fælles landbrugspolitik. En mulighed er at annullere eksportrestitutionerne, eftersom man under alle omstændigheder har afsløret indlysende bedrageritilfælde. Vi må tage dette alvorligt.
Det er således yderst beklageligt, at denne weekends forhandlinger om Parlamentets rolle i budgetbehandlingen brød sammen, som resten af forhandlingerne i øvrigt. Jeg tror, at et vellykket forhandlingsresultat vil være et stort fremskridt for Europa. Hvad angår Parlamentets rolle, mener jeg, at det har udvist større stringens og et mere europæisk sindelag i det arbejde, det har udført med henblik på budgettets opstilling. Det er i denne forbindelse prisværdigt, at det lykkedes ordføreren, Jan Mulder, at holde kursen, for Rådet førte ikke forhandlingerne på den måde tilfældigt, men for at nå frem til de konklusioner, vi har stiftet bekendtskab med. Jeg lykønsker derfor Parlamentet med denne behandling af 2004-budgettet.
Pronk (PPE-DE ).
   - Hr. formand, der er allerede sagt meget om budgettet. Jeg mener ikke desto mindre, at vi kan give os selv et lille skulderklap i dag.
I denne uges udgave af kan man læse, at EU's bruttonationalprodukt i år atter er større end USA's. Det betyder, at vi er blevet verdens førende BNP-magt, og af alt dette bruger vi 1 % på dette budget. Med denne ene procent er vi i stand til at opretholde mulighederne for dette BNP. Denne ene procent er således den bedst tænkelige investering, og man kan blive ganske trist af at høre på Økofin-Rådets gråd og jamren. 
Jeg mener imidlertid, at Økofin-problemet er vanskeligt. Hvad består Økofin af? Det består af ministre, der mener, at de burde være premierministre. De finder det helt urimeligt, at der også findes et Europæisk Råd. De mener, at de selv er Rådet og klør således på med deres egne politikker.
Det er hovedproblemet i øjeblikket. Ifølge traktaten er der ét Europæisk Råd, der har en bestemt koordinerende rolle. Økofin-medlemmerne mener, at de har den samme rolle, og deres håndtering er så snæversynet, trist, prosaisk og bedrøvelig, at det giver os kuldegysninger. Alle tror naturligvis, at jeg kun taler om hr. Brown, men der er desværre også andre ministre, der tænker på samme måde. Det er et problem, og jeg synes, at det måske er det centrale punkt. Jeg interesserer mig ikke for en begrænsning af Europa-Parlamentets rettigheder, men det ville absolut være muligt at begrænse Økofins rettigheder en del, når Det Europæiske Råd atter mødes. Det kunne sætte os i stand til at være lidt mere fremsynede og endelig udarbejde et EU-budget på korrekt vis i stedet for at følge den laveste fællesnævner hos de 15 - snart 25 - medlemsstater.
Pittella (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, netop fordi der i år er tale om det udvidede EU's budget, er vi - ligesom nogle af vores kolleger - nødt til at være klar over de væsentlige negative faktorer, der ledsager det glimrende arbejde, som ordføreren, hr. Mulder, formanden, hr. Wynn, og koordinatorerne har udført.
Selv om jeg gerne vil fremhæve den positive mæglingsrolle, som min koordinator, Ralf Walter, har spillet, er der tre negative punkter, som jeg vil gøre opmærksom på. For det første er betalingerne blevet holdt på et meget begrænset niveau, som er et af de laveste i de sidste 10 år. For det andet har vi i forbindelse med strukturfondene oplevet den sædvanlige tilbagebetaling ved årets udgang af næsten 5 milliarder euro til medlemsstaterne. Og for det tredje var der - hvilket allerede er blevet nævnt - stridighederne om udgiftsområde 4. Lige efter drejebogen foreslog Rådet nedskæringer i Parlamentets traditionelle prioriteter for at finansiere dette års nødsituation, nemlig Irak. Sidste år var det Afghanistan. I den sammenhæng startede der som sædvanlig en krig mellem de fattige, hvor man bad om at skære ned på Meda- eller Asien-budgetposterne, at reducere midlerne til fattigdomsbetingede sygdomme eller humanitær støtte og andre mulige løsninger.
Jeg spørger mig selv, hvor længe fleksibilitetsinstrumentet og et tålmodigt regnskabsarbejde vil gøre det umulige muligt. Som om det ikke var nok, er hele dette års budgetprocedure i øvrigt - hvilket vi alle ved - blevet tynget af en række angreb på Parlamentets budgetbeføjelser i forbindelse med regeringskonferencens arbejde.
Der er ingen tvivl om, at der er tale om et mere omfattende politisk problem, sådan som flere parlamentsmedlemmer var inde på. Problemet skyldes nogle medlemsstaters manglende gavmildhed over for EU - det er gårsdagens brev endnu et bevis på - som om det stykke vej, vi hidtil har tilbagelagt i fællesskab, ikke var bevis nok på, at de midler, vi giver EU, er midler, der kommer os selv og medlemsstaternes fred, sikkerhed og velfærd til gavn.
Vi kan ikke bruge et regnskab som udgangspunkt, når vi skal fastlægge EU's politiske prioriteter. Derfor sætter jeg pris på den indsats, som kommissionsformand Prodi og hans Kommission har gjort. Kommissionen forstår nemlig at lægge nogle retningslinjer. Og vores - Europa-Parlamentets - politiske initiativ skal styrke denne kompetence og gøre medlemsstaternes snæversynethed til en evne til at have visioner og udstikke nogle politiske retningslinjer, der gør det muligt at rette op på situationen og gøre yderligere fremskridt på en stor overstatslig myndigheds område.
Det, som vi ønsker, er ikke blot et geografisk større EU med 25 medlemsstater, men en egentlig politisk enhed. 
McCartin (PPE-DE ).
   - Hr. formand, for 10 indlæg siden sagde udvalgsformanden hr. Wynn, at alt vigtigt allerede var blevet sagt.
Jeg vil gerne tilslutte mig dem, der lykønskede hr. Mulder, formanden for udvalget, fru Schreyer og den ekspertise, der omgiver os. Se på al den ekspertise, der er involveret i denne opgave - og jeg mener virkelig "ekspertise" - på assistenterne i vores grupper, personalet i udvalget og Kommissionen samt eksperterne i Ministerrådet. Se så, hvad vi bruger denne ekspertise til - et spil, som jeg undertiden har beskrevet som møntskubning, hvilket var et spil, som blev spillet på en vindueskarm eller et bord med en mønt og to mål, og hvor man skubbede mønten frem og tilbage. Jeg bliver stadig mere desillusioneret over hele denne budgetprocedure og ser det i stigende grad som en omgang møntskubning. Bogstavelig talt én cent - en procent af EU's BNP - og hvilken magt har vi over den?
Landbrugsbudgettet er fordelt på seks eller syv millioner mennesker ud af de 400 millioner EU-borgere. Det er meget uretfærdigt fordelt - 17.000 euro pr. landbruger til franske landbrugere, 3.000 euro pr. landbruger til portugisiske og græske landbrugere. Men det er vi nødt til at glemme. Det er Rådets afgørelse, og det skal under alle omstændigheder finansieres.
Se på vores næste store budgetpost: regionalpolitikken. Hvad udretter vi med den? Jeg kommer fra et land, der tidligere modtog store beløb i regionalstøtte, men sådan er det ikke længere. Spanien modtager f.eks. en nettooverførsel på 200 euro pr. indbygger - en halv procent af BNP. Hvis Spanien er et eksempel på vores solidaritet i regionalpolitikken, så vil jeg sige, at det intet får. Den halve procent af BNP gør ingen forskel. Det er imaginært. Hr. Aznar kan godt sælge sin socialøkonomiske samhørighedspolitik. Jeg synes, at vi skal tage alt dette op til fornyet overvejelse.
Der er så mange ting, vi kunne gøre uden at hæve de offentlige udgifter i EU ved at overføre nogle ting fra national kompetence til EU-kompetence. Udviklingssamarbejdet skal være et sådant område, og forskning må være et andet. Vi kommer ikke til at opbygge et Fællesskab og sende bestemmelser til de nye lande i Østeuropa. Vi er allerede upopulære. Ingen stiller spørgsmål til Europas eksistens. Hvis budgettet skal være et instrument til opbygning af Europa, må vi hellere begynde at tænke på ny. 
McMillan-Scott (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne lykønske ordførerne samt alle, der er involveret i budgetprocessen. Jeg er selv et temmeligt fraværende medlem af Budgetudvalget.
Denne eftermiddag vil jeg gerne tale om et lille, men meget følsomt program - det europæiske initiativ for demokrati og menneskerettigheder - der findes under budgetpost 1904, og hvortil der er stillet ændringsforslag, som vi skal stemme om i morgen. Det var mig, der som ordfører i 1992 iværksatte denne fond, der nu råder over 100 millioner euro. For tiden er jeg ordfører for Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik for de to finansforordninger, der vil dække finansieringen af dette program i 2005 og 2006, samt for Kommissionens meddelelse om reintegration af menneskerettigheder og demokrati i Middelhavsområdet. Det er dette specifikke punkt, jeg gerne vil fokusere på.
Jeg mener, at vi i forbindelse med næste års udvidelse skal være meget bevidste om den bue af ustabilitet, der løber fra Marokko gennem de omkringliggende lande, der næsten er nabolande til EU. Præsident Bush kaldte hele regionen for en reformbue, men det er den ikke. Der er mange problemer. Hr. McCartin har netop nævnt nogle af dem, og andre talere har også nævnt nogle.
Europa-Parlamentet, der opstillede dette initiativ for demokrati og beskyttelse af menneskerettigheder, skal nu opfordre Kommissionen til straks at omlægge dens prioriteringer for 2004 til dette bredere europæiske program og i særdeleshed til de arabiske lande. Som nogle ved, blev der i UNDP's rapport for 2002 fokuseret på manglende demokrati i de arabiske lande. 2003-rapporten indeholder undersøgelser af den offentlige opinion i disse lande, og det viser sig, at araberne faktisk af alle verdens regioner har den største efterspørgsel efter og appetit på demokrati.
Derfor har vi i Europa-Parlamentet en særlig pligt til at støtte, fremme og udvikle disse programmer, specielt i 2004. Jeg agter at gøre brug af den fælles beslutningstagning i disse to finansforordninger for at tilskynde Kommissionen og Rådet til endnu en gang at lade Europa-Parlamentet få det opsyn, som det tidligere havde med disse programmer, og levere den politiske dækning, som Ministerrådet ikke kan give.
Laschet (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, som sidste taler fra gruppen før ordføreren vil jeg gerne hylde den store konsensus, som vi har opnået her, men dog også komme med nogle kritiske bemærkninger til det, som Den Socialdemokratiske Gruppe har ydet af pr-arbejde i denne budgetprocedure.
Det grundlæggende spørgsmål lyder: Kan man føre politik med budgettet? Kan man henlægge noget til reserverne for at nå politiske mål hermed? Vi gør det utroligt mange steder, kære hr. Walter. Vi gør det i Afghanistan, fordi vi har sagt, at der er meget af det, som vi ønsker i Parlamentet, der ikke gøres i Afghanistan. Vi har det indtryk, at kampen mod narkotika undervurders af Kommissionen. Giv os venligst informationer om, hvad I gør, og så frigiver vi pengene. Fru Gills budget er fuld af reserver, med hvilke vi ønsker at få forvaltningen til at gøre noget, så der i det hele taget er noget, der bevæger sig. For så vidt er budgettet et middel til også at gøre Parlamentets politiske mål tydelige.
Da vi gjorde det som Gruppen for Det Europæiske Folkeparti i forbindelse med emnet om antisemitismecentret i Wien, da vi ved debattens højdepunkt - nemlig da centret igennem to uger nægtede at offentliggøre en undersøgelse om antisemitisme, som hr. Cohn-Bendit og andre derefter offentliggjorde - spurgte: "Hvorfor får I overhovedet 6 millioner euro pr. år, når jeres undersøgelser ikke offentliggøres bagefter?", sagde man: "Dér må man ikke gøre det". Og da vi gjorde det, og hr. Walter slet ikke mærkede, at vi gjorde det, offentliggjorde han pressemeddelelser, hvor han sagde: "Hr. Laschet har overhovedet intet fagligt kendskab. Det kan Budgetudvalget slet ikke."
Kære hr. Walter, jeg havde forventet, at De ville indgive en begæring i dag om at hente midler fra reserverne. Det kunne plenarforsamlingen nemlig have gjort. Men når De sover fra de ting i Budgetudvalget, som vi tager initiativ til, så er det unfair at gå til pressen og udsende sådanne pressemeddelelser. Jeg tillader mig at ringe til Dem kl. 17.00 i dag og sige: "Godmorgen, hr. Walter, tingene er frosset inde, og Budgetudvalget vil først frigive dem, når sammenblandingen af politik og forskning i dette center er opklaret".
Det er en klar bemærkning, kære hr. Walter, før De endnu en gang afgiver sådanne enfoldige erklæringer. 
Mulder (ELDR ),
   Hr. formand, det er meget venligt af Dem at give mig ordet endnu en gang. Jeg vil gerne takke alle, der har bidraget til denne forhandling. Jeg er glad for, at der er bred enighed, for så vidt som jeg er i stand til at skaffe dette. Det er imidlertid ikke derfor, at jeg har bedt om at få ordet.
Fru Gill og jeg har haft et glimrende samarbejde i år, men vi har glemt én ting denne eftermiddag. Vi har ikke udtrykkeligt takket Kommissionen for dens konstruktive samarbejde. Fru Schreyer og hendes tjenestemænd har været meget åbne og villige til at deltage i drøftelser. Det sætter vi stor pris på. Vi kunne ikke have udarbejdet dette budget uden Kommissionens aktive samarbejde om at finde løsninger på de problemer, der opstod i årets løb. Tak for det og endnu en gang tak til Dem alle.
Formanden.
   - Hr. Mulder, jeg er overbevist om, at det bifald, der kommer fra alle sider af mødesalen, er en klar tilkendegivelse af Parlamentets taknemmelighed for det arbejde, De har udført.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen om dette vigtige punkt finder sted torsdag kl. 11.30.
Vi har således afsluttet vores budgetforhandling. Jeg udsætter mødet til kl. 17.30, hvor det genoptages med spørgsmål til Rådet.

Boudjenah (GUE/NGL ).
   - 2004-budgettet for det udvidede Europa udgør under 1 % af BNP. Det er det laveste siden 1997. Forpligtelserne mindskes, og betalingerne mindskes. Også strukturfondene og landbrugsudgifterne reduceres. Bevillingerne i udgiftsområde 4 til ekstern bistand er nu reduceret til et absolut minimum, og man har således fjernet 35 millioner euro fra bistanden til Latinamerika. Det finansielle pres på nogle af EU-politikkens grundlæggende elementer såsom menneskerettighederne eller pligten til at bistå de svageste ledsages af en disciplin, der er yderst skadelig for bevillingerne til udviklingsbistand. Hvordan skal man på disse betingelser kunne tro på, at det er muligt at udrydde fattigdommen inden 2015?
Hvad angår spørgsmålet om bevillinger til Irak, er det ikke først og fremmest af økonomisk karakter. Det vigtigste er hurtigst muligt at afslutte besættelsen. Det irakiske folk bør snarest genvinde sin suverænitet og selv foretage en opgørelse over landets behov og tilvejebringe de nødvendige midler. Det vil ved hjælp at fleksibilitetsinstrumentet være muligt at finde 95 millioner euro. Den foreslåede løsning om endnu en gang at reducere bevillingerne i udgiftsområde 4 er ikke acceptabel. Dette budget lever ikke op til de opgaver, som EU burde påtage sig i dag for at skabe en mere retfærdig og solidarisk verden.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er spørgetiden (B5-0416/2003).
Vi behandler en række spørgsmål til Rådet.
Formanden.
Hvilke forpligtelser er Den Europæiske Union rede til at indgå for at finde en demokratisk løsning på den katastrofale situation i Irak og sikre tilbagetrækningen af besættelsestropperne fra Irak?
Antonione,
    Rådet vil først og fremmest gerne understrege den indsats, som EU gør for at bidrage til den politiske og økonomiske genopbygning af Irak.
Det Europæiske Råd den 16. og 17. oktober 2003 betragtede følgende elementer som væsentlige for operationens succes, nemlig at sikkerhedsforholdene er tilstrækkelige, at FN spiller en stærk og afgørende rolle, at der er en realistisk tidsplan for den irakiske folks overtagelse af det politiske ansvar, og at der oprettes en multilateral og gennemsigtig donorfond, som det internationale samfund kan kanalisere sin støtte igennem.
Ud fra et sikkerhedsmæssigt synspunkt giver situationen stadig anledning til bekymring, og de seneste bølger af terrorattentater gør stabiliserings- og genopbygningsindsatsen i Irak yderst vanskelig.
Hvad genopbygningen angår, påtog EU sig betydelige forpligtelser på donorkonferencen i Madrid. Eftersom sikkerheden stadig er en prioritet i Irak, håber Rådet, at Madrid-konferencens positive udfald hurtigt vil give sig udslag i konkrete resultater på dette område.
Den aftale, der blev indgået den 15. november 2003 mellem koalitionens midlertidige myndighed, som har ansvaret i Irak, og det irakiske regeringsråd for at fremskynde magtens overdragelse til irakerne, er et positivt skridt.
I den nye plan tages der højde for indsættelsen af en nyvalgt regering i Irak, inden halvdelen af 2004 er omme. EU vil gerne hjælpe det nye Irak med at komme på fode igen. Det Europæiske Råd har anmodet Kommissionen og den højtstående repræsentant, Javier Solana, om senest i marts 2004 at forelægge en strategi på mellemlang sigt for EU's forbindelser med Irak for Rådet. På sit møde i Bruxelles her den 12. december bekræftede Det Europæiske Råd denne holdning i sine konklusioner - punkt 49 og 53 - og på EU's vegne afgav formandskabet den 15. december en erklæring om Saddam Husseins tilfangetagelse, hvor EU endnu en gang gør opmærksom på, at det efter denne vigtige begivenhed er nødvendigt, at den politiske proces i Irak sker med den bredest mulige folkelige deltagelse og går i retning af en hurtig overdragelse af suveræniteten til en midlertidig irakisk regering og indførelsen af de nødvendige betingelser for landets økonomiske og sociale genopbygning og dets udvikling. 
Nogueira Román (Verts/ALE ).
   - Hr. formand for Rådet, jeg mener, at Unionen som politisk enhed bør kunne give fælles effektive og samlede svar på så alvorlige problemer som Irak, som vi alle gerne vil bidrage til en løsning af så hurtigt som muligt, især når vi trods anholdelsen af Saddam Hussein med endog meget stor sandsynlighed kan se frem til daglige myrderier og en langvarig konflikt, for ikke at tale om det yderst alvorlige politiske problem, der ligger i at integrere landet territorielt, etnisk, religiøst og socialt, og som ikke bare løses med at fremsætte erklæringer om god vilje. Ud over de positive foranstaltninger, som EU har truffet, vil Rådet så tale med én stemme for fred og solidaritet over for FN, USA og regionens stater? Eller vil EU forblive lammet som nu i forhold til denne store tragedie? Til slut vil jeg godt spørge: Tror rådsformanden virkelig, at al modstanden i Irak blot lader sig reducere til terrorhandlinger, sådan som han lige har sagt? 
Antonione,
    De må undskylde, men jeg forstod ikke spørgsmålet helt.
Hvis hr. Ortuondo Larrea i sit tillægsspørgsmål spurgte Rådet - sådan som det forekommer mig - om der efter Rådets mening er uenighed om indfaldsvinkelen til genopbygningen af Irak, er mit svar, at der forhåbentlig ikke bliver uenighed, og at vi vil arbejde i den retning. 
Ortuondo Larrea (Verts/ALE ).
   - Hr. formand for Rådet, det glæder mig, at Saddam Hussein skal retsforfølges for sine menneskerettighedskrænkelser, og at han og alle diktatorer, der begår forbrydelser i verden, skal retsforfølges.
Det er international fredsdag i dag, og for at fejre denne begivenhed har paven sagt noget interessant - bl.a. at undertrykkelse ikke er tilstrækkeligt til at bekæmpe terrorisme. Han sagde også, at beslutninger vedrørende de foranstaltninger, der skal iværksættes over for stater, skal træffes inden for rammerne af De Forenede Nationer. Mener De, at invasionen af Irak er i tråd med pavens ord på denne internationale fredsdag? Jeg håber, at De forstår spørgsmålet.
Formanden.
   - Jeg ved ikke, hr. Ortuondo, om det virkelig er et supplerende spørgsmål at nævne paven. Men hr. Antonione må besvare spørgsmålet, hvis han ønsker det. 
Nogueira Román (Verts/ALE ).
   - Hr. formand for Rådet, blandt de spørgsmål, som jeg stillede Dem, var der et, som gik på Deres udtalelse om, at al modstanden i Irak er terrorisme. Jeg synes, at De i hvert fald burde svare på det spørgsmål, jeg lige har stillet, for jeg finder det særdeles relevant. 
Formanden.
   - Hr. Ortuondo and hr. Nogueira, jeg vil bede Dem om ikke at starte en debat om Irak, da vi ofte diskuterer disse sager her i Parlamentet.
Der er en afklaring af det, De spurgte om. Hvad spurgte hr. Nogueira om? 
Antonione,
    Jeg mener ikke, at jeg sagde noget sådant. Jeg synes ærligt talt ikke, at der hersker nogen tvivl om situationen i Irak. Enhver, der har adgang til informationsorganerne, kan se, at der finder omfattende terroraktiviteter sted. Samtidig er det klart, at der ikke kun finder terroraktiviteter sted, men der er ingen grund til at regne procentfordelingen ud for henholdsvis terroraktiviteter og ikke-terroraktiviteter. 
Formanden.
   - Hr. Ortuondo, hvis De virkelig har bemærkninger til forretningsordenen, vil jeg bede Dem om at fremsætte dem, ellers vil jeg bede Dem om at tie.
De har 15 sekunder til Deres bemærkninger til forretningsordenen. 
Ortuondo Larrea (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, mit spørgsmål handlede for det første om, hvorvidt invasionen af Irak har vist, at terrorisme ikke udelukkende kan bekæmpes med undertrykkelse - og vi bør spørge irakerne, hvem de betragter som terrorister - og for det andet om beslutningen er truffet inden for rammerne af De Forenede Nationer eller inden for rammerne af De Forenede Stater.
Formanden.
Den 27. juli 2003 gik tankskibet "Tasman Spirit", der blev styret efter anvisning af den lokale lods, på grund ved indsejlingen til Karachis havn, hvorved der skete et alvorligt udslip af skibets last og deraf følgende miljøødelæggelse. Princippet om, at "forureneren betaler" ligger fast. I sagen med "Prestige" vendte de spanske myndigheder sig imidlertid imod det selskab, der ejede skibet. I "Tasman Spirit" tilfælde har de pakistanske myndigheder vendt sig imod hele besætningen og forbyder ikke alene de græske søfolk, der er EU-borgere, men også deres filippinske kolleger at forlade Pakistan. De pakistanske myndigheder har tilmed spærret maskinmesteren Nikos Papas inde; han er leder af redningsholdet, kommer fra et andet rederi og nåede frem til Pakistan den 17. august, altså 20 dage efter forliset.
Hvordan vil Rådet reagere i denne sag, hvor europæiske borgere holdes som gidsler af de pakistanske myndigheder, hvilket har vakt harme i den græske offentlighed, og hvilke omgående foranstaltninger vil det træffe over for Pakistans regering?
Antonione,
    Rådet interesserer sig for sagen med de græske og filippinske søfolk, som har fået husarrest i Pakistan, og for de foranstaltninger, som de pakistanske myndigheder har truffet. Hvad de tilbageholdte angår, er Rådet af den opfattelse, at den pakistanske regerings anmodninger er ubegrundede og uden fortilfælde i international ret. Der finder i øjeblikket indgående forhandlinger sted med de pakistanske myndigheder, og der er truffet forskellige foranstaltninger til støtte for de græske søfolk, også via EU's missionschefer i Islamabad og den pakistanske udenrigsministers besøg i Bruxelles for nylig. Den 4. november i år bad Rådet EU-formandskabet om i den forbindelse at tage et tvingende nødvendigt initiativ i Islamabad for at sørge for de berørte personers umiddelbare løsladelse. Dette initiativ blev taget den 9. december på baggrund af et brev, som var resultatet af en forudgående koordinering mellem de græske og italienske myndigheder på et møde, hvor også besætningsmedlemmernes advokater deltog. 
Alavanos (GUE/NGL ).
   - Jeg vil gerne takke formanden. Det var positive udtalelser, som viser Rådets engagement i sagen. Som sagt er dette en gidselsag. Man kan ikke tilbageholde skibets kok for en forureningsulykke forårsaget af skibet, som lodsen imidlertid havde ansvaret for. Heller ikke den sømand, der vasker dækket, og heller ikke lederen af bjærgningsselskabet.
På denne baggrund vil jeg anmode ministeren om at gribe ind - som det italienske formandskabs svanesang, om jeg så må sige - i et stort humanitært spørgsmål, der involverer europæiske borgere. Så disse mennesker kan holde jul og nytår hjemme.
Jeg vil derfor spørge, om formandskabet er indstillet på at henvende sig til den pakistanske regering på højeste niveau, det vil sige på premierministerniveau og som formand for Det Europæiske Råd eller som italiensk udenrigsminister. Endnu en gang tak til det italienske formandskab. 
Formanden.
   - Nej, nej, jeg gav ordet til hr. Antonione, men han lyttede og gestikulerede til mig, at han ikke ønsker at svare. Hvis hr. Antonione ønsker at svare - og det siger jeg udtrykkeligt til ham - efter anmodning fra det ærede medlem, så kan han gøre det.
Hr. Antonione kan svare med ord eller fagter efter behag.
Antonione,
    Jeg tror, at jeg allerede har besvaret hr. Alavanos' spørgsmål ved at sige, at vi agter at tage et tvingende nødvendigt initiativ for straks at få løsladt de berørte personer. Jeg mener, at dette beskriver vores intentioner og den indsats, som vi gør for at få afklaret situationen så hurtigt som muligt, og vi håber, at der bliver fundet en løsning inden jul. 
Formanden.
   - Da de vedrører samme emne, behandler vi under ét 
I EU's udviklingspolitik såvel som i de dertil hørende programmer taler man stadig oftere om "reproduktiv sundhed". Hvorledes definerer Rådets formandskab dette begreb, og omfatter det også støtte til abort?
og 
Er det Rådets opfattelse, at Kommissionen, når den bevilger midler til en organisation, bør tage dennes samlede virksomhed i betragtning eller udelukkende den aktivitet, som organisationen ansøger om EU-midler til?
Er det Rådets opfattelse, at det, i og med at det vedtager forordningen om reproduktiv sundhed og reproduktive rettigheder i udviklingslande, giver Kommissionen mandat til kun at tildele midler til organisationer, hvis aktiviteter omfatter abort?
Mener Rådet - i sammenhæng med Den Europæiske Unions rolle som fortaler for menneskerettigheder og demokratisering i tredjelande, knæsættelsen af demokrati og retsstatsprincippet og overholdelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, samt overholdelse af grundlæggende rettigheder i Den Europæiske Union -, at abort er en grundlæggende og umistelig ret, især i lyset af kampen mod fattigdom og fremme af bæredygtig udvikling?
Mener Rådet, at EU's bevillinger til organisationer, som arrangerer aborter, hvor dette er lovligt, eller som arbejder for legalisering af abort, hvor abort for øjeblikket er ulovlig, er forenelige med De Forenede Nationers Erklæring fra 1959 om Barnets Rettigheder, som fastslår at barnet "trænger til særlig beskyttelse og omsorg, herunder retsbeskyttelse, såvel før som efter fødselen"?
Antonione,
    Retten til at nyde godt af den størst mulige fysiske og psykiske sundhed er en grundlæggende rettighed, som er i tråd med artikel 25 i verdenserklæringen om menneskerettigheder. Som det er nu, nægtes over en femtedel af verdens befolkning denne ret. Manglen på sundhedsbistand, serviceydelser, forsyninger og information samt udbredelsen af hiv og aids går ud over ethvert forsøg på at afskaffe fattigdommen, hvilket er den vigtigste målsætning for EU's udviklingspolitik ifølge traktaten. Denne målsætning bekræftes i Rådets og Kommissionens fælles eklæring af 10. november 2000 og er i tråd med FN's millennium-udviklingsmål.
I henhold til artikel 35 i EU's charter om grundlæggende rettigheder skal der sikres et højt sundhedsbeskyttelsesniveau ved fastlæggelsen og gennemførelsen af alle Unionens politikker og aktiviteter. Det Europæiske Fællesskabs udviklingspolitik på området for seksuel og reproduktiv sundhed er baseret på handlingsprogrammet fra FN's internationale konference om befolkning og udvikling, der blev afholdt i Kairo i 1994, og på de nøgleaktioner, der er kendt som "Kairo + 5", og som blev vedtaget i 1999 af FN's 21. Generalforsamling. I nævnte program og nøgleaktioner præciseres det, at reproduktiv sundhed bør omfatte rådgivning, information, undervisning, kommunikation og tjenesteydelser på familieplanlægningsområdet; undervisning og tjenesteydelser med hensyn til fødselsforberedelse, en sikker fødsel og bistand efter fødslen, navnlig når det gælder amning og sundhedsbistand til kvinden og den nyfødte; forebyggelse og tilstrækkelig behandling af sterilitet; forebyggelse af usikre aborter og tilstrækkelig behandling af sådanne aborter; behandling af infektioner i underlivet, af seksuelt overførte sygdomme og andre forhold, der vedrører reproduktiv sundhed; om nødvendigt information, undervisning og bistand i menneskets seksualitet, reproduktiv sundhed og en ansvarlig måde at være forældre på.
Den 15. juli 2003 vedtog Europa-Parlamentet og Rådet en forordning om bistand til politikker og aktioner vedrørende reproduktiv og seksuel sundhed og dermed forbundne rettigheder i udviklingslande. Denne forordning tager sigte på finansiel bistand og specifik rådgivning for at forbedre den reproduktive og seksuelle sundhed i udviklingslandene og sikre respekten for de hermed forbundne rettigheder. I punkt 16 står der klart, at forordningen ikke støtter initiativer, som tilskynder til sterilisering eller abort, og at abort under ingen omstændigheder bør nyde fremme som metode til familieplanlægning. Det skal bemærkes, at blandt de specifikke foranstaltninger, som kan modtage finansiel støtte fra Fællesskabet, nævnes der i forordningens artikel 3 en begrænsning af antallet af usikre aborter.
I forbindelse med EU's politik for fremme af menneskerettighederne, de grundlæggende frihedsrettigheder, demokratisering og retsstaten i tredjelandene tager Rådets forordning nr. 975/1999 om udviklingssamarbejdspolitik og Rådets forordning nr. 976/1999 om andre fællesskabsaktioner end udviklingssamarbejdsaktioner bl.a. sigte på teknisk og finansiel bistand til foranstaltninger, som navnlig vedrører fremme og beskyttelse af menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder, der proklameres i verdenserklæringen om menneskerettigheder, samt andre internationale instrumenter til fremme og styrkelse af demokratiet og retsstaten.
Endelig står der, hvad det sidste spørgsmål angår, i punkt 5 i nævnte forordning nr. 1567/2003, at "Fællesskabet og dets medlemsstater støtter individets ret til frit at vælge, hvor mange børn det ønsker at få og med hvilket interval. De fordømmer enhver krænkelse af menneskerettighederne i form af tvungen abort eller sterilisering, barnemord, udstødelse, efterladelse eller mishandling af uønskede børn som middel til at kontrollere befolkningstilvæksten."
Posselt (PPE-DE ).
   - Mange tak, hr. formand, for Deres meget udførlige svar. Jeg har imidlertid et tillægsspørgsmål, som man egentlig bare kan besvare med ja eller nej. Jeg har forstået, at abort ikke må anvendes som middel i familieplanlægningen - sådan lyder Parlamentets beslutning jo også - derfor vil jeg gerne spørge: Omfatter begrebet "reproduktiv sundhed" støtte til abort, ja eller nej? 
Antonione,
    Nej. 
Scallon (PPE-DE ).
   - Mener Rådet, at EU's bevillinger til organisationer, der arrangerer aborter, hvor dette er lovligt, eller som arbejder for legalisering af abort, hvor abort for øjeblikket er ulovligt, er forenelige med den opfordring, der lød fra Verdensforbundet for Lægehjælps anden konference i Genève i 1948 om at udvise den dybeste respekt for menneskeliv fra undfangelsestidspunktet? Mener Rådet, at Republikken Irlands budget til bilateral udviklingshjælp, der næsten afsætter flere midler til reproduktiv sundhed end til rent drikkevand og tilstrækkelige sanitære forhold, er foreneligt med EU's tilsagn om at forbedre den grundlæggende sundhedspleje i udviklingslandene? 
Antonione,
    Jeg er ikke i stand til at gå i detaljer med dette spørgsmål og give et udtømmende svar, da jeg ærligt talt ikke er klar over, hvad fru Scallon forstår ved abortpolitik.
Vi kunne bruge lang tid på at diskutere, hvilken slags abort der er tale om, nemlig terapeutisk abort, spontan abort eller provokeret abort. Jeg tror ærligt talt ikke, at jeg personligt er i stand til at give et uddybende svar på et spørgsmål, der er formuleret på den måde. Sådan som jeg sagde i hovedsvaret, kan jeg kun sige generelt, at vi ikke har den opfattelse - og det gentog jeg også i det efterfølgende svar - at abort hører med til reproduktions- og fødselskontrolpolitikkerne. 
Gollnisch (NI ).
   - Hr. formand, det er ikke i bogstavelig forstand et tillægsspørgsmål, men, om De vil, et meget kort indlæg til forretningsordenen baseret på vores artikel 43.
Jeg har påhørt rådsformandens svar til vores kolleger og mener, at de er ekstremt vigtige og fortjener, at flere parlamentsmedlemmer hører dem. Desuden er titlen på denne spørgetid i henhold til artikel 43 "forespørgsler og spørgsmål til Rådet og Kommissionen", og jeg mener, at selv om disse forespørgsler eller spørgsmål er rettet til Rådet, ville det ligeledes være interessant, hvis de blev besvaret i nærværelse af en repræsentant for Kommissionen, fordi vi så eventuelt i højere grad kunne overholde forretningsordenens bogstav og få et mere nøjagtigt indtryk af de forskellige institutioners holdning på de områder, der omhandles. 
Formanden.
   - Hr. Gollnisch, jeg kan se, at De er perfektionist med hensyn til forretningsordenen, men forretningsordenen er helt klar på dette punkt, og medlemmerne kan stille spørgsmål til, hvem De vil - til Rådet eller til Kommissionen.
Ofte stilles der også spørgsmål til Kommissionen, men det må vente til en anden dag. 
Gollnisch (NI ).
   - De har misforstået mit spørgsmål. Jeg siger, at det ville være interessant, hvis en repræsentant for Kommissionen kunne være til stede og høre Rådets svar. Det var blot det, jeg ønskede at sige. 
Formand.
   - Det er alt sammen udmærket, men jeg vil bede Dem om at fremsætte denne pointe på en anden måde, da vi ikke kan tage tiden fra de medlemmer, der har stillet spørgsmål og ønsker et svar, hvilket vi gør i øjeblikket. 
Formanden.
Efter topmødet mellem EU og Kina kan det konstateres, at den linje, som Kommissionen og Rådet følger over for Kina er positiv, konstruktiv og gavnlig for vore interesser og for den kinesiske befolknings fremgang. Derfor er det forbløffende at se den radikale forskel mellem EU's politik over for henholdsvis Kina og Cuba. Formålet med dette spørgsmål er at kende baggrunden for denne forskel.
Mener Rådet, at respekten for menneskerettighederne og retsstaten - summariske henrettelser og dødsdomme, ytringsfrihed og religion, politisk og social pluralisme - er mere tilfredsstillende i Kina end i Cuba? Har Rådet besluttet at råde medlemsstaternes ambassadører til at indbyde kinesiske "dissidenter" til deres nationale fester? Ville det være rimeligt at nedfryse det kulturelle samarbejde med Kina? Hvilke grunde er der til den forskellige adfærd over for de to lande? Skyldes det antallet af indbyggere, det økonomiske og handelsmæssige potentiale eller den afstand, der skiller deres respektive hovedstæder fra Washington?
Antonione,
    Rådet minder om, at EU har forpligtet sig til - uanset hvor disse principper og rettigheder måtte være i fare - at sørge for respekten for principperne om frihed og demokrati samt menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder.
EU benytter enhver lejlighed til - uanset hvilket niveau mødet med dialogpartnerne finder sted på - at forsvare disse principper og gøre dem gældende generelt og om nødvendigt også i specifikke tilfælde. Når EU forfølger denne målsætning, kan det dog foretrække forskellige metoder og instrumenter, så dets indsats bliver så effektiv som muligt, og så der tages højde for de enkelte nationale situationers særpræg.
De instrumenter, som EU råder over, og de forskellige sagers udvikling er beskrevet nærmere i de årsberetninger om menneskerettighederne, som Europa-Parlamentet informeres om løbende.
Hvad Cuba angår, minder Rådet om, at Europa-Parlamentet har støttet Rådets handlinger i forskellige beslutninger. Rådet understreger desuden, at det under alle omstændigheder ikke har beføjelse til at foretage sammenlignende vurderinger som dem, der gives udtryk for i spørgsmålet. 
Martínez Martínez (PSE ).
   - Hr. formand for Rådet, det overrasker mig, at De besvarer et så politisk spørgsmål i så bureaukratiske vendinger, men da De foretrækker denne fremgangsmåde, må jeg spørge, om Rådet agter at indføre foranstaltninger over for Kina svarende til foranstaltningerne over for Cuba, og om det f.eks. vil anbefale medlemsstaternes ambassader at invitere repræsentanter for oppositionen, for modstanden vedrørende Tibet eller for menneskerettighedsforkæmpere, der er klart uenige med de kinesiske myndigheder, til deres helligdage. Det handler mit spørgsmål om.
Antonione,
    Jeg mener, at jeg allerede har givet et svar, selv om det - sådan som hr. Martínez Martínez bemærkede - er bureaukratisk og ikke politisk. Det er jeg klar over, og det beklager jeg.
Som hr. Martínez Martínez let kan forstå - og som han ved bedre end jeg - svarer jeg dog på vegne af alle 15 EU-lande. Disse lande har ikke altid fuldstændigt samme politiske holdning, og det er da også således, at spørgsmålene - som De ved, hr. Martínez Martínez - bliver udarbejdet af EU's tjenestemænd uafhængigt af, hvem der har EU-formandskabet. 
Hvis svarene er bureaukratiske, er der således en årsag til dette, og det hænger sammen med det, som EU-institutionerne stadig er i dag. Jeg tror dog, at dette svar på en eller anden måde allerede indeholder et svar på Deres tillægsspørgsmål, eftersom jeg pointerede, at vi skal tage stilling til det enkelte lands specifikke situation fra gang til gang, og derfor er det efter min mening ikke hensigtsmæssigt at sammenligne landene med hinanden. I den forbindelse kan jeg kun fortælle Dem, at vi endnu ikke har overvejet, hvilke foranstaltninger der eventuelt skal træffes over for Kina, og slet ikke, om det skal være samme slags foranstaltninger som dem, der er blevet truffet over for Cuba. 
Formanden.
Er Rådet enig i, at det i betragtning af, at der stadig ikke foreligger nogen oplysninger om udarbejdelse af en fælles holdning efter den lange tid, der er gået, siden Kommissionen fremsatte sit oprindelige forslag til erstatning af Rådets forordning (EØF) 3820/85(1) om køretid, med rimelighed kan forventes, at der vil blive udarbejdet en fælles holdning uden yderligere forsinkelse?
Kan Rådet oplyse, hvornår Europa-Parlamentet kan forvente at modtage et sådant dokument?
Antonione,
    Rådet kan forsikre hr. Bushill-Matthews for, at efter det pågældende forslag blev stillet, har forskellige formandskaber forsøgt at nå videre med dette spørgsmål, så Rådet kan vedtage en fælles holdning i den forbindelse. Der er faktisk allerede blevet brugt betydelige ressourcer på forhandlingerne om dette spørgsmål. Der var og er dog stadig meningsforskelle i Rådet, når det gælder visse grundlæggende elementer i forslaget til forordning, og derfor har alle formandskaber måttet drage den konklusion, at det ikke var muligt at nå et kvalificeret flertal om Rådets fælles holdning.
Rådets organer overvejede for nylig - under det italienske formandskab - endnu en gang muligheden for at vedtage en fælles holdning til det pågældende forslag til forordning. Det kommende irske formandskab har udtalt, at det agter at fortsætte forhandlingerne inden for Rådets organer og tage udgangspunkt i de fremskridt, der er sket hidtil, med henblik på at opnå politisk enighed om Rådets fælles holdning under det irske formandskab, det vil sige i første halvdel af 2004. Den fælles holdning bliver naturligvis forelagt for Parlamentet, så snart der er opnået politisk enighed. 
Bushill-Matthews (PPE-DE ).
   - I min valgkreds findes der organisationer som f.eks. Shropshire Playbus Association, der frygter, at den værdifulde lokale tjeneste, der leveres af mobile undervisningslegepladser, kan komme i fare, hvis den undtagelse, der nævnes i artikel 13, stk. 1, litra f), i Rådets forordning (EØF) 3820/85 om køretid, ophæves i forbindelse med et forslag om at erstatte eller opdatere denne forordning.
Først vil jeg gerne spørge formanden for Rådet, om han sætter pris på sådanne organisationers arbejde, og hvis det er tilfældet, vil jeg dernæst spørge, om han vil støtte Rådet i at gøre, hvad der er nødvendigt i forbindelse med en revision af forordningen, for at sådanne organisationer fortsat kan tilbyde denne vigtige tjeneste til samfundet. 
Antonione,
    Jeg beklager, at jeg ikke kan give noget præcist svar. Jeg kan kun notere mig den tillægsbemærkning og de informationer, som hr. Bushill-Matthews kom med, hvorefter jeg vil undersøge sagen nærmere og eventuelt give dem, der skal lede arbejdet i næste halvår, mulighed for at svare mere uddybende på også dette spørgsmål. 
Formanden.
Den 12. november vedtog det græske radio- og tv-råd (ESR), som er udnævnt af Parlamentet, at idømme den private tv-station Mega Channel en bøde på 100 000 EUR for at have vist to mænd, der kyssede hinanden, i den populære tv-serie "Luk øjnene", der sendes i den sene sendetid. Laskaridis, formand for ESR, udtalte efter forlydende, at "der havde været uacceptable og ekstreme dialoger, som skabte en vulgær atmosfære og førte til en hændelse, som kunne ske i samfundet, men som ikke er almindelig. Det er en ejendommelighed, som ikke er en del af den frugtbare livsproces". Der har været demonstrationer i Athen, samtidig med at den private tv-station har meddelt, at den vil appellere til en højere domstol, og samtlige private tv-stationer har underskrevet et andragende, hvori der anmodes om en ændring af afgørelsen.
Mener Rådet, at denne afgørelse er i modstrid med EU-traktatens artikel 6 samt den europæiske menneskerettighedskonvention? Vil Rådet give udtryk for sin bekymring over ESR's homofobiske afgørelse over for den græske regering?
Antonione,
    Rådet minder om de principper, som traktaterne bygger på, navnlig når det gælder respekten for de grundlæggende frihedsrettigheder. Rådet har ikke behandlet den specifikke sag, men bemærker, at ikke alle interne klagemuligheder er udtømt. 
Turco (NI ).
   - Svaret er uacceptabelt, hvad de - om jeg så må sige - formelle kendsgerninger angår, men det er ikke første gang, at Rådet og også Kommissionen bliver bedt om at skride ind over for overtrædelser af traktatens artikel 6. Disse overtrædelser hænger ofte sammen med en typisk holdning hos visse politisk-religiøse styrer, som vi har set i de senere år, f.eks. Taleban-styret, hvor sammenblandingen mellem synd og forbrydelse bliver konkret. Det, som vi kritiserer, er, at det græske radio- og tv-råd på et rent moralsk grundlag - selv om det ikke lå inden for dets kompetenceområde - besluttede at idømme en privat tv-station en bøde for at have vist to mænd, der kyssede hinanden.
Det er klart, at alle klagemuligheder ikke er blevet udtømt, men det er ligeledes klart, at alle betingelserne konkret er til stede for en politisk vurdering. Rådet har også mulighed for at komme med politiske vurderinger. 
Antonione,
    Hr. Turco er bekendt med, at Rådet aldrig kommer med politiske vurderinger om medlemsstaternes interne anliggender. Hvor bureaukratisk mit svar end måtte være, tror jeg dog, at det på en eller anden måde gav indblik i, hvad vi forsøger at gøre, og at vi forsøger at gennemføre procedurerne, før vi beslutter et eventuelt indgreb. 
Formanden.
Den amerikanske regering har på ny ved at nægte at udstede visa forhindret, at hustruer og familiemedlemmer kan besøge de cubanske borgere, Gerardo Hernández og René González, der holdes fængslet i landet. Det er ikke nogen værdig holdning hos en regering, som vil belære den øvrige verden om demokrati. Der er i det foreliggende tilfælde tydeligvis tale om en overtrædelse af menneskerettighederne i betragtning af den måde, retssagerne blev afviklet på og de forhold, som de pågældende lever under i fængslet.
Vil Rådet træffe foranstaltninger på grundlag af folkerettens bestemmelser om menneskerettighederne og Genève-konventionen om fanger?
Er det Rådet bekendt, hvilken chikane og ydmygende behandling de pågældende hustruer udsættes for af de amerikanske myndigheder?
Antonione,
    Rådet understreger generelt sin misbilligelse af enhver situation, hvor menneskerettighederne og respekten for mennesket ikke sikres i tilstrækkelig grad. Som det allerede blev slået fast i svaret på spørgsmålene H-0544 til H-0549/03 fra spørgetiden i september, er Rådet informeret om retssagen mod og fængslingen af fem cubanske statsborgere, der har været bosiddende i Florida siden 2001, og de bekymringer, som også menneskerettighedsorganisationer har givet udtryk for med hensyn til deres forhold i fængslet. Rådet har dog ikke beføjelse til at drøfte retssagens betingelser.
Hvad hr. Hernández' og hr. González' situation angår, er behandlingen af de to cubanske fanger og deres familier et bilateralt anliggende mellem USA og Cuba, eftersom beskyttelsen af tredjelandsstatsborgeres rettigheder og interesser i henhold til Wienerkonventionen om diplomatiske forbindelser henhører under de pågældende staters eget kompetenceområde. Desuden er Genève-konventionerne juridiske bestemmelser, som udelukkende gælder for behandlingen af fanger under en væbnet konflikt og ikke af civile som de to personer, der er fængslet på grund af formodede overtrædelser af strafferetten.
Når det gælder det mere generelle spørgsmål om respekten for menneskerettighederne, vil Rådet gerne understrege, at det benytter ethvert møde med tredjelandene på et hvilket som helst niveau til at påpege nødvendigheden af at sikre og fremme respekten for menneskerettighederne. Rådet vil navnlig gerne gøre opmærksom på, at den i de konklusioner, der blev udarbejdet efter mødet i Bruxelles den 12. december 2003, afgav en erklæring om de transatlantiske forbindelser, hvor det understreger nødvendigheden af, at EU og dets transatlantiske partnere forsvarer en fælles dagsorden, der navnlig er baseret på retsstatens, demokratiets og menneskerettighedernes fremme. I dette tilfælde kan Rådet dog fortælle parlamentsmedlemmerne, at sagen om de fem Miami-fanger ikke er blevet drøftet med USA, da der er tale om et bilateralt anliggende mellem USA og Cuba. 
Marset Campos (GUE/NGL ),
   Hr. formand for Rådet, jeg takker Dem for Deres svar og forstår Deres interesse. Sagen stikker imidlertid dybere end som så, for siden marts og april har situationen på Cuba samt EU's svar rettet hele offentlighedens opmærksomhed mod det, der foregår på Cuba, samt mod forholdet til USA.
Det er derfor ikke et rent bilateralt spørgsmål, men snarere et internationalt anliggende. Mit tillægsspørgsmål er derfor baseret på det synspunkt, at det er nødvendigt med en konkret indsats fra Det Europæiske Råd i lyset af sagens betydning. Mit spørgsmål lyder derfor som følger. Agter De at gøre Rådet bekendt med bekymringen over krænkelserne af disse fem menneskers og deres familiers menneskerettigheder?
Antonione,
    Jeg noterer mig Deres bemærkninger. Vi vil naturligvis undersøge sagen nærmere, og når vi har gjort det, vil vi kunne give Dem et præcist svar på, hvilke foranstaltninger Rådet eventuelt beslutter at træffe. 
Alyssandrakis (GUE/NGL ).
   - Hr. formand for Rådet, lige før, i Deres svar på spørgsmål nr. 5, sagde De, at Rådet ser det som sin pligt at sørge for, at menneskerettighederne overholdes i hele verden. Jeg går ud fra, at der menes fra Arktis til Antarktis, og et sted herimellem ligger USA. De sagde også, at den måde, Rådet gør det på, afhænger af niveauet af dets forbindelser til det konkrete land. Er de forbindelser, Rådet har til USA, på et niveau, hvor det ikke er muligt at rejse et menneskerettighedsspørgsmål i forbindelse med disse fem fængslede over for USA's regering? Eller hænger det sammen med det emne, der rejses i spørgsmål nr. 20 af hr. Patakis, hvor Rådet anklages for at overlade EU's politik over for Cuba og alle relaterede spørgsmål til USA?
Antonione,
    Jeg beklager, at spørgeren har misfortolket mine svar, for det var i hvert fald ikke det, som jeg ønskede at give udtryk for.
Hvad forsvaret af menneskerettighederne angår, sagde jeg - og det vil jeg gerne gentage - at Rådet for Den Europæiske Union sørger for at forsvare disse rettigheder ved enhver lejlighed, i enhver situation og på et hvilket som helst niveau - her kan jeg gentage et svar, som jeg allerede har givet her i Parlamentet om et tilsvarende spørgsmål - også når det gælder USA. Dette har vi netop gjort på bilateralt niveau og også på mødet med udenrigsminister Colin Powell for nylig, hvor Rådet og de medlemsstater, der var til stede på mødet, mindede om nogle af bekymringerne i forbindelse med Guantánamo-spørgsmålet.
Når det gælder USA- og Cuba-spørgsmålet, forholder det sig anderledes med hensyn til det specifikke tilfælde, for, som jeg allerede sagde i hovedsvaret, betragtes spørgsmålet stadig som et bilateralt anliggende mellem USA og Cuba. Jeg vil gerne have, at dette også fremgår klart af mine svar. 
Martínez Martínez (PSE ).
   - Hr. formand for Rådet, jeg vil gerne fortsætte med samme emne. Jeg forstår ikke, hvorfor dette spørgsmåls bilaterale natur betyder, at Europa fortsat skal tie om sin politik med at forsvare menneskerettigheder, hvilket er vores politik, sådan som hr. Antonione siger.
Vi står i en situation, hvor fanger ikke blot er blevet retsforfulgt på en måde, som vi finder arbitrær, uretfærdig og i strid med retsstatsprincipperne, men hvor deres hustruer også nægtes retten til at besøge deres mænd. Vi taler om kvinders rettigheder uanset nationalitet samt om deres mænd, der nægtes en rettighed, der er anerkendt i henhold til international ret.
Jeg spurgte til dette emne i sidste måned, og nu spørger jeg Dem, hr. Antonione, om De mener, at tiden er inde til at ytre sig, så disse kvinders rettigheder, der krænkes af den amerikanske regering, kan blive respekteret.
Antonione,
    Jeg mener, at jeg også har besvaret dette spørgsmål i hovedsvaret. Derfor kan jeg kun gentage, hvad jeg sagde før. Hvad hr. Hernández' og hr. González' situation angår, er behandlingen af de cubanske fanger og deres familier et bilateralt anliggende mellem USA og Cuba, eftersom beskyttelsen af tredjelandsstatsborgeres rettigheder og interesser i henhold til Wienerkonventionen om diplomatiske forbindelser henhører under de pågældende staters eget kompetenceområde. Sådan som jeg allerede har sagt, mener jeg sagtens, at det kan betragtes som et spørgsmål, som de to lande skal drøfte og løse bilateralt. 
Formanden.
Ved formuleringen af immigrationspolitikken bør man forberede sig på den nuværende og kommende indvandring på en ansvarlig og effektiv måde ved at åbne forskellige kanaler og etablere en effektiv europæisk ramme. Samtlige medlemsstater er for øjeblikket ved at forberede sig på en bedre styring af migrationsstrømmene, hvor de manifesterer deres vilje til at samarbejde med hjemlandene.
I Kommissionens meddelelse om indvandring, integration og beskæftigelse (KOM(2003)0336/endel.) peges der på ideer, som går i denne retning, f.eks. ved at udnytte mulighederne for i overensstemmelse med WTO's almindelige overenskomst om handel med tjenesteydelser at etablere sikre midlertidige indrejseordninger for mennesker, der kommer til EU for at levere en tjenesteydelse. Det vil svare til forventningerne i mange udviklingslande. Desuden kunne den midlertidige integration indgå i den europæiske beskæftigelsesstrategi og i Fællesskabets handlingsprogrammer.
Der findes samtidig yderst tilfredsstillende erfaringer med hensyn til periodisk midlertidig migration, ikke mindst på landbrugsområdet, og med styring af midlertidig migration med udstedelse af midlertidige opholdstilladelser og arbejdstilbud til sæsonarbejdere fra tredjelande.
Mener Rådet ikke, at det i forbindelse med EU's migrationspolitik bør overvejes som positive foranstaltninger at medtage de spørgsmål, som vedrører midlertidigt arbejde og sæsonarbejde?
Antonione,
    EU anerkender i høj grad vigtigheden af, at tredjelandsstatsborgere får indrejsetilladelse til midlertidigt arbejde og sæsonarbejde.
Det skal navnlig understreges, at Kommissionen i forslaget til direktiv om betingelserne for tredjelandsstatsborgeres indrejse og ophold med henblik på beskæftigelse som lønmodtagere og udøvelse af selvstændig erhvervsvirksomhed foreslog indførelsen af en særlig opholdstilladelse til lønmodtagere. Den 27. november 2003 noterede Rådet sig, hvor langt man er kommet med arbejdet i forbindelse med dette forslag. 
Izquierdo Rojo (PSE ).
   - Hr. formand for Rådet, jeg er taknemmelig for Deres svar, skønt jeg finder det noget tyndt. Jeg vil bede Dem om at uddybe svaret en smule, fordi jeg primært ønsker at vide, om midlertidig migration skal indføres i Fællesskabets handlingsprogrammer og EU's beskæftigelsesstrategi. De har vistnok svaret ja til dette spørgsmål, men jeg vil bede Dem om at uddybe Deres svar.
Mit tillægsspørgsmål drejer sig om, hvorvidt Rådet vil sikre sig, at denne midlertidige migration foregår under overholdelse af de sociale og beskæftigelsesmæssige krav, der er gældende i EU, og om denne migration også vil blive tilbudt kvinder på lige vilkår og med positive tiltag for at fremme deres deltagelse.
Antonione,
    Selv om svaret var kort, tror jeg, at det allerede indeholder alle de nødvendige oplysninger til besvarelsen af de tillægsspørgsmål, som fru Izquierdo Rojo stillede mig. Jeg vil dog gerne understrege, at der efter min mening ikke er nogen tvivl om den indsats, der bliver gjort, for at arbejde videre med spørgsmålet om midlertidige migrerende arbejdstagere. Jeg tror heller ikke, at der er nogen tvivl om nødvendigheden af, at Rådet, Kommissionen og de ansvarlige organer ud fra et lovgivningsmæssigt synspunkt kontrollerer, at alle de rettigheder, som er stadfæstet og overholdt i EU, ligeledes bliver overholdt for disse spørgsmåls vedkommende.
Når det gælder aktive beskæftigelsespolitikker - navnlig for kvinders vedkommende - er jeg af den opfattelse, at de hører med til det uddybende arbejde, der finder sted i øjeblikket, og jeg kan ikke tro andet, end at man også beskæftiger sig med dette spørgsmål. 
Formanden.
Selv om jeg ved at fremsætte min forespørgsel (H-0669/03) den 4. november 2003(2) bestræbte mig på rettidigt at henlede Rådets opmærksomhed på den uacceptable situation, der herskede under lokalvalgene i Albanien den 12. oktober, for at EU på passende vis kunne skride ind og advare de albanske myndigheder og afværge nye tilfælde af brud på den demokratiske procedure under gentagelsen af valgene den 16. november, har Rådet desværre ikke reageret, som det fremgår af Rådets skriftlige svar af 19. november 2003, med det resultat, at der forekom nye tilfælde af voldshandlinger og forsøg på at undergrave kandidaternes og borgernes demokratiske holdninger.
Kan Rådet på denne baggrund oplyse, hvilke foranstaltninger det nu agter at træffe som led i samarbejdet mellem Albanien og EU med henblik på at imødegå disse gentagne og åbenlyse krænkelser af menneskerettighederne og de politiske rettigheder i dette land?
Antonione,
    Rådet har flere gange gjort det klart over for Albanien, at en korrekt afholdelse af regulære lokalvalg er en del af den proces, der skal bringe landet tættere på EU. De alvorlige mangler, der blev påvist ved lokalvalgene den 12. oktober og den 16. november i år, navnlig i Imara, er kun skadelig for en yderligere tilnærmelse til EU. I den forbindelse har Albanien klart fået at vide, at et konstruktivt politisk klima og en bæredygtig reformpolitik er afgørende for, at der sker fremskridt i forhandlingerne om stabiliserings- og associeringsaftalen, det vil sige for en yderligere tilnærmelse til EU. 
Zacharakis (PPE-DE ).
   - Tak til rådsformanden for hans svar. Jeg har noteret mig, at Rådet har advaret den albanske regering, og jeg håber, at Rådet fremover nøje vil overvåge, at de nødvendige betingelser for en regelmæssig udvikling i forbindelserne mellem Albanien og EU med hensyn til respekt for menneskerettighederne og de politiske rettigheder overholdes. 
Formanden.
Kan Rådet gøre status over forhandlingerne med tredjelande om kontrol med indvandringen til Den Europæiske Union?
Antonione,
    Rådet lægger stor vægt på, at indvandringsspørgsmålene medtages i EU's forbindelser med tredjelandene.
På mødet den 2. november 2002 vedtog Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) specifikke konklusioner om dette spørgsmål og identificerede ni lande, som EU skal styrke dialogen med på indvandringsområdet.
Indvandringsspørgsmålene er blevet medtaget i alle slags forhandlinger mellem Fællesskabet og tredjelandene. Enhver samarbejdsaftale, associeringsaftale eller anden aftale, der er blevet indgået for nylig eller stadig er på forhandlingsstadiet, omfatter indvandringsklausuler.
Hvad tilbagetagelsen angår, understregede Rådet betydningen heraf på mødet den 6. november, og det anbefalede en hurtig vedtagelse af de aftaler, der er i forhandlingsfasen i øjeblikket.
Den 13. oktober og den 25. november 2003 vedtog Rådet afgørelserne om undertegnelsen af tilbagetagelsesaftalerne mellem Det Europæiske Fællesskab og henholdsvis Macao og Sri Lanka. Tilbagetagelsesaftalen med Macao blev undertegnet den 13. oktober og aftalen med Sri Lanka burde blive undertegnet om ikke så længe. Desuden burde Rådet om kort tid vedtage en afgørelse om indgåelsen af en tilbagetagelsesaftale mellem Det Europæiske Fællesskab og Hong Kong. Det skal ligeledes bemærkes, at Kommissionen har afsluttet forhandlingerne om en tilbagetagelsesaftale med Albanien, der bliver undertegnet den 18. december 2003.
Med hensyn til de andre tredjelande, som Rådet har givet Kommissionen mandat til at forhandle tilbagetagelsesaftaler med - Algeriet, Kina, Marokko, Pakistan, Rusland, Tyrkiet og Ukraine - er forhandlingerne stadig i gang.
Endelig henviser Rådet hr. Medina Ortega til konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Bruxelles den 12. december i år, hvor man navnlig bekræfter betydningen af dialogen med migrationsstrømmenes hjemlande og transitlande og understreger betydningen af fortsat at bistå disse lande i deres bestræbelser på at dæmme op for migrationsstrømmene. 
Medina Ortega (PSE ).
   - Hr. formand for Rådet, jeg vil endnu en gang takke Dem for Deres indgående svar. Det kunne se ud til, at der er problemer, for der er aftaler, der har været til forhandling i lang tid, og at de slutter nu.
Mit tillægsspørgsmål, hr. rådsformand, lyder som følger. Hvori består disse problemer? Er det økonomiske problemer? Med andre ord - er EU's bidrag tilstrækkeligt stort for disse lande? Jeg forestiller mig, at de største vanskeligheder ligger i den aktuelle mangel på tilgængelige mider til både håndtering af de modtagne indvandrere samt til repatriering af dem. Hvad mener Rådet, at der kan gøres - hvad angår ressourcer - for at lette og lindre denne store byrde, som vi i øjeblikket lider under i EU som følge af disse skævheder, og i særdeleshed for at lette repatrieringen af ulovlige indvandrere?
Antonione,
    Hvad angår forhandlingsvanskelighederne med de enkelte lande, er jeg hverken i stand til at give et præcist svar eller et generelt svar, eftersom det i virkeligheden ikke er Rådet, men Kommissionen, der forhandler om disse aftaler. De bliver således nødt til at spørge Kommissionen, hvilke vanskeligheder der er, hvilken type og karakter disse vanskeligheder har, og om der er tale om samme eller forskellige slags vanskeligheder for de enkelte landes vedkommende.
Mere generelt, nemlig med hensyn til de foranstaltninger, som Rådet kan træffe for at imødegå problemer af finansiel - og nok ikke kun finansiel - karakter, tror jeg, at institutionen allerede har lovet netop at gøre den størst mulige indsats for, at det overordnede problem med illegal indvandring dels kan løses med tilbagetagelsesaftalerne og dels med materiel støtte til økonomien og samfundet i de lande, som de illegale indvandringsstrømme kommer fra. 
Formanden.
Hvilke fremskridt har Rådet gjort med hensyn til at vedtage fælles kriterier for indberetning af statistikker om kriminalitet i hele det udvidede EU fra maj næste år?
Antonione,
    Ifølge henstilling nr. 1 i strategien for begyndelsen af det nye årtusinde skal en evalueringsordning og en tidsramme for henstillingernes gennemførelse være en integreret del af forberedelsen og behandlingen af årsberetningerne om organiseret kriminalitet.
Når det gælder udarbejdelsen af førnævnte årsberetninger, henvises der i henstillingen også til kontakt- og støttenettet. Et af dette nets hovedmålsætninger er at forsøge at opstille en ensartet definition på EU-plan af de aspekter og fænomener, der har at gøre med organiseret kriminalitet.
I den midtvejsevaluering af strategien for begyndelsen af det nye årtusinde, som Den Tværfaglige Gruppe vedrørende Organiseret Kriminalitet foretog under det græske rådsformandskab, og som Rådet noterede sig den 3. oktober 2003, opfordres Kommissionen til at indlede en undersøgelse af organiseret kriminalitets statistiske udvikling i nært samarbejde med Europol på baggrund af det arbejde, der allerede er blevet udført, og navnlig ved at tage udgangspunkt i den årlige situationsrapport om organiseret kriminalitet og Eurostat.
Ud fra denne undersøgelses resultater kan Rådet vurdere, hvilke initiativer der eventuelt skal træffes som følge af nødvendigheden af at oprette et forsknings-, dokumentations- og statistiknet for organiseret kriminalitet. Det skal bemærkes, at de kommende irske og hollandske formandskaber med støtte fra Agis-programmet for nylig afholdt den første europæiske kongres om organiseret kriminalitet. Det kommende hollandske formandskab agter at afholde en opfølgning på denne kongres til november næste år. På disse møder understregede man nødvendigheden af fælles oplysninger, som er sammenlignelige. 
Newton Dunn (ELDR ).
   - Det var et meget fyldestgørende svar, som jeg skal undersøge nærmere. Jeg deltog i den konference, som den irske regering havde organiseret for nylig. Her blev der gjort fremskridt, og det er grunden til, at jeg stillede dette spørgsmål. Hvis ikke vi har en fælles definition på organiseret kriminalitet, og hvis ikke vi har mulighed for at indsamle statistiske oplysninger fra hele EU, hvordan skal vi så få den fornødne viden til at bekæmpe den organiserede kriminalitet?
Jeg er taknemmelig over, at der sker fremskridt, men jeg er specielt interesseret i at vide, om de 10 kommende EU-lande, der tiltræder i maj, er medregnet. Desværre stammer en stor del af den organiserede kriminalitet, der rammer os, fra Central- og Østeuropa.
Hume (PSE ).
   - Hr. formand for Rådet, vil De give mig ret i, at den væsentligste årsag til den voldsomme stigning i kriminaliteten i verden i dag er narkotikaindustrien, der i høj grad skader unge mennesker i en masse lande, og at man ville reducere kriminaliteten ganske betydeligt ved at fjerne denne narkotikaindustri? Er det derfor muligt for EU at træffe de nødvendige foranstaltninger over for de lande, hvor sådanne rusmidler fremstilles industrielt, for fuldstændig at udrydde dem, fordi de på alle måder er skadelige for verden?
Antonione,
    Jeg kan ikke sige, om dette rent faktisk er den organiserede kriminalitets hovedaktivitet. Det ligger dog fast - og det er en velkendt kendsgerning - at det er en af de mest omfattende former for ulovlig handel. Jeg ved ikke, om det er den mest omfattende, men det er utvivlsomt en af de mest omfattende. Jeg er naturligvis enig i, at denne handel har nogle meget alvorlige negative følger for alle EU's medlemsstater, og at det er nødvendigt at gøre den størst mulige indsats for at forsøge at komme af med denne plage for det moderne samfund. I den forbindelse kan jeg fortælle Dem, at EU allerede - men formodentlig ikke i tilstrækkelig grad, eftersom resultaterne ikke er så positive, som vi ønskede - er ved at træffe foranstaltninger med det formål at gribe ind i produktionslandene.
Vi skal forsøge at gøre en større indsats. Det er ikke altid let at bekæmpe særlige situationer i lande, som har et meget overfladisk retsvæsen, hvis de overhovedet har noget retsvæsen. Der er ingen tvivl om, at den indfaldsvinkel, som De giver udtryk for i deres spørgsmål, hr. Hume - nemlig at forsøge at uddybe spørgsmålet netop i de producentlande, som narkotikahandelen og produktionen af narkotika stammer fra - er fornuftig og bør støttes. 
Rübig (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, jeg har et spørgsmål vedrørende sikkerheden i Bruxelles. Vi ved, at de officielle statistikker, som føres herover, ofte ikke er i overensstemmelse med virkeligheden, fordi mange borgere ikke længere er villige til at melde kriminelle overgreb til politiet. Er der foranstaltninger til eller muligheder for, at man ikke kun henholder sig statistikkerne hos politimyndighederne, men at man også igangsætter undersøgelser af, hvordan den faktiske situation på det kriminelle områder er, og især hvordan man fremover kan bekæmpe den på en passende måde? 
Antonione,
    Jeg er ikke i stand til at give et præcist svar på dette tillægsspørgsmål. Jeg noterer mig Deres bemærkninger, hr. Rübig. Jeg tror, at det er politikker, som det på sin vis er de enkelte landes opgave at fastlægge. Jeg noterer mig dog disse bemærkninger, og også i dette tilfælde vil vi undersøge sagen nærmere for at finde ud af, om dette eventuelt kunne være hensigtsmæssigt, også når det gælder om at følge en indfaldsvinkel, der giver bedre resultater med bekæmpelsen af disse former for kriminalitet, der utvivlsomt er meget skadelige for vores samfund. 
Formanden.
Det italienske formandskab har ikke gjort fremskridt med at oprette nye organer eller træffe afgørelse om placering af allerede oprettede organer. Hvad er formandskabets holdning til fødevaresikkerhedsautoritetens placering?
Antonione,
    Rådet minder hr. Seppänen om, at medlemsstaternes repræsentanter, som mødtes på stats- og regeringschefplan, den 13. december traf beslutning om Fødevaresikkerhedsautoritetens endelige placering i Parma. Ved den lejlighed besluttede man ligeledes, hvor de ni andre agenturer skal placeres. 
Seppänen (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, dette spørgsmål blev stillet, inden beslutningerne fra den 13. december blev offentliggjort, og jeg lykønsker Italien med, at det selv har sikret sig fødevaresikkerhedsautoriteten. Italien var det eneste land, der ikke indvilligede i, at dette agentur skulle placeres i Helsinki på det topmøde, der blev afholdt for ca. to år siden, men nu har De fået det, og De har mine varmeste lykønskninger. Jeg vil også ønske tillykke med den generelle enighed om agenturpakken, fordi den ser rimeligt afbalanceret ud, og skønt De fik fødevaresikkerhedsautoriteten, var De nødt til også at fordele disse agenturer blandt andre lande.
Formanden.
I sit svar på mundtlig forespørgsel H-0699/03(3) oplyser Rådet ikke, hvilken adresse landmændene på Azorerne skal sende deres regninger til, hvis de har fået bøder for at produceret for meget. Rådet hævder at have eftergivet bøderne, men det henviser til sin afgørelse fra juni måned om at nedsætte den særlige mælkekvote for Azorerne med 23.000 tons, som om der var tale om en forøgelse på 50.000 tons.
Finder Rådet ikke, at dets adfærd er i strid med det mindstemål af respekt for sandheden og for de borgere, der burde findes i en retsstat?
Antonione,
    I forbindelse med den politiske aftale, der blev indgået om reformen af den fælles landbrugspolitik på mødet i Luxembourg i juni 2003, besluttede Rådet (landbrug og fiskeri) at forlænge undtagelsen fra visse gennemførelsesbestemmelser for mælkekvoteordningen for Azorerne indtil landbrugsåret 2004-2005. Rådet bevilgede desuden denne region en ekstra kvote på 50.000 t for landbrugsåret 2005-2006.
På mødet i Bruxelles den 16. og 17. oktober opfordrede Det Europæiske Råd Rådet til at behandle Kommissionens forslag så hurtigt som muligt. Sådan som formandskabet allerede gjorde opmærksom på i sit svar på hr. Casacas forespørgsel H-699/03 i november måned, håber Rådet, at det på mødet her i december - efter at Europa-Parlamentet har afgivet udtalelse - kan vedtage den forordning, som Kommissionen har foreslået, og som fra landbrugsåret 2004-2005 forlænger undtagelsen fra visse bestemmelser i mælkekvoteordningen for Azorerne for at gøre det lettere for mælkesektoren i denne region i den yderste periferi at tilpasse sig til den ekstra kvote, som Rådet har bevilget. Rådet opfordrer hr. Casaca til at henvende sig til Kommissionen for at få de oplysninger, som han gerne ville have i Rådets svar. 
Casaca (PSE ).
   - Hr. formand, jeg takker formandskabet for dets oplysninger, og jeg kan selv oplyse formandskabet om, at Europa-Parlamentet netop i dag har vedtaget en udtalelse om denne sag, og at Rådet derfor vil kunne træffe sin beslutning. Jeg vil dog gerne betone, at denne beslutning ikke indebærer, at Azorernes mælkekvote øges med så meget som én liter, eller at nogen producenter slipper for bøder. Det må stå helt klart, og man skal ikke forsøge at lægge et røgslør ud over en problematik, der er så afgørende for Azorernes landbrug. Det spørgsmål, som jeg gerne vil stille Dem, hr. formand, er dog, om De i den beslutning, som De skal træffe i december, vil fastholde princippet om en tilpasning af den regionale kvote til Azorernes selvforsyning med mælk og mælkeprodukter, sådan som Rådet i Nice besluttede det i december 2000. Dette princip er nemlig efter min mening et fundamentalt princip, der, hvis det fastholdes, fremover vil kunne afstedkomme den nødvendige tilpasning af den regionale kvote. 
Antonione,
    Jeg kan desværre ikke svare på Deres tillægsspørgsmål. Vi vil undersøge sagen nærmere og give Dem et detaljeret svar. Det er jeg ikke i stand til at give Dem nu. 
Formanden.
Selv om Georgien er medlem af Europarådet, måtte landet gennemføre sin ublodige revolution ved egen kraft og uden støtte fra andre end USA, det vil sige ikke fra EU eller dets medlemsstater. EU kan imidlertid ikke fortsætte med at betragte Kaukasus i almindelighed og Georgien i særdeleshed som en slags postsovjetisk forpost, men må hurtigst muligt drage lære af disse begivenheder og se i øjnene, at den georgiske befolkning har udvist overordentlig stor modenhed og derfor har ret til at til at blive medlem af EU inden for den nærmeste fremtid. Som den fungerende præsident, Nino Burdzhanadze, har påpeget, vil de kommende måneder være af afgørende betydning for fastlæggelsen af en ny kurs i Georgien, og uden en solid finansiel støtte fra det internationale samfunds side risikerer Georgien ikke at kunne drage størst mulig fordel af den nye situation. 
Er Rådet klar over, at den bemærkelsesværdige "fløjlsrevolution" i Georgien er opnået, uden at EU har ydet noget bidrag, som det kunne være bekendt? Agter det at benytte den nye situation som anledning til at knytte Georgien til EU ved at sætte landet på listen over medlemskandidater? Har det planer om at yde en ekstraordinær bistand til Georgien, som kan sætte det i stand til at arrangere det kommende præsident- og parlamentsvalg under de bedst mulige forhold?
Antonione,
    I sin erklæring af 24. november 2003 noterede EU sig med tilfredshed, at der er blevet fundet en fredelig løsning på den nylige krise i Georgien, og understregede, at det ser frem til at samarbejde med dette lands nye politiske ledere.
I mellemtiden har den midlertidige præsident, fru Burjanadze, været i Bruxelles for at møde den højtstående repræsentant, hr. Solana, og kommissionsformand Prodi. Ved den lejlighed forsikrede vi hende for, at EU vil give den størst mulige støtte til Georgien, også i forbindelse med de kommende valg.
Sådan som Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) erklærede den 8. december 2003, er EU's forbindelser med Georgien - og ligeledes med Armenien og Aserbajdsjan - solidt baseret på et langsigtet partnerskabs- og samarbejdsløfte. EU ønsker at hjælpe Georgien og de andre lande i Sydkaukasus med at styrke deres forbindelser til EU.
Endelig kan jeg bekræfte, at EU konkret har tilbudt Georgien en ekstraordinær finansiel bistand på 2 millioner euro for at hjælpe landet med at afholde de kommende valg. Kommissionen har også fremskyndet udbetalingen af 5 millioner euro i forbindelse med fødevaresikkerhedsprogrammet. Desuden har nogle af EU's medlemsstater givet tilsagn om, at de vil yde støtte til Georgien. 
Dupuis (NI ).
   - Hr. formand, jeg takker Rådets formandskab, men jeg må konstatere, at ministeren omhyggeligt undgår at besvare spørgsmålet om Georgiens muligheder for at tiltræde EU.
Er det en principsag, hr. Antonione, eller mener De, at hvis Unionen skal tælle 35 medlemmer i stedet for 32, vil det betyde en grundlæggende ændring af Unionens karakter? Jeg ønsker at forstå. Eftersom Georgien er medlem af Europarådet, har landet ret til at blive medlem af EU på samme måde som Balkanlandene, som netop har fået anerkendt denne ret. Jeg kan ikke se, hvorfor De undlader at tage stilling til denne mulighed, som Georgien efter min opfattelse har ret til at få tilbudt. 
Antonione,
    Jeg forsøger ikke at undgå spørgsmålet, men eftersom Georgien ikke engang har indgivet en ansøgning, bliver det svært at svare et land, der ikke har givet udtryk for noget ønske eller nogen intentioner i den retning.
Før vi kan beskæftige os med Georgien - og det gælder også for andre lande, som måtte ønske at indlede et forløb, hvor de kommer tættere på EU - er der dog ingen tvivl om, at de nødvendige betingelser skal være til stede, og at der skal ske fremskridt, som - også selv om det ikke er i den nærmeste fremtid - giver basis for et tilnærmelsesforløb.
Jeg må også fortælle Dem helt ærligt, hr. Dupuis, at man i Rådet ikke i forvejen har spekuleret på at fastlægge EU's kommende grænser. Derfor er der reelt tale om en debat mellem Dem og jeg eller måske mellem dem, der er interesserede i dette ud fra et generelt, idealistisk og politisk synspunkt, men der er ikke nogen konkrete elementer, som gør det muligt at gøre en egentlig indsats. Det er, hvad jeg kan svare på Deres spørgsmål. 
Formanden.
Det italienske formandskab har endnu ikke besvaret mine skriftlige spørgsmål om samme emne, indgivet i juli måned d.å., og derfor fremsættes de igen til mundtlig besvarelse.
Kan Rådet redegøre for, hvilke "ganske særlige omstændigheder" der "berettiger" Rådets beslutning om at acceptere Italiens statsstøtte til italienske mælkeproducenter, jf. artikel 88, stk. 2, tredje afsnit.
Hvis de samme "ganske særlige omstændigheder" forekommer i andre medlemslande eller i nye medlemslande, vil Rådet så acceptere en tilsvarende statsstøtte?
Kan Rådet redegøre for, hvorledes Rådets beslutning om at acceptere Italiens statsstøtte til italienske mælkeproducenter er forenelig med traktatens artikel 12 om lige behandling af Europas borgere og dermed også af mælkeproducenter?
Antonione,
    I sin beslutning af 16. juli 2003 undersøgte Rådet om en støtte, som Den Italienske Republik agter at yde sine mælkeproducenter i form af en midlertidig finansiering af de beløb, som mælkeproducenterne skylder Fællesskabet på grund af den ekstra afgift på mælk i perioden 1995-1996 og 2001-2002, kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet. Rådet konkluderede, at særlige omstændigheder gjorde det berettiget at betragte denne støtte som forenelig med fællesmarkedet som undtagelse fra traktatens artikel 87. Disse særlige omstændigheder er nøje beskrevet i Rådets beslutning.
Rådet var af den opfattelse, at lighedsprincippet var overholdt, eftersom mælkeproducenterne i andre medlemsstater ikke har været udsat for særlige omstændigheder som dem, man har oplevet i Italien. I den forbindelse understregede Rådet og Kommissionen i en fælles erklæring, der er medtaget i Rådets protokol, at denne beslutning var begrundet med en ganske særlig situation, som var specifik for Italien, og at det var planen at finde en endelig løsning på fortidens problemer med hensyn til gennemførelsen af den ekstra afgift i Italien.
Begge institutioner understregede således, at denne beslutning ikke må danne præcedens for eventuelle fremtidige problemer med gennemførelsen af denne afgift, hverken i Italien eller i andre medlemsstater. 
Andreasen (ELDR ),
    Hr. formand, jeg vil gerne takke rådsformanden for de svar, jeg har fået. Jeg har et enkelt tillægsspørgsmål.
Når rådsformanden taler om de særlige omstændigheder i Italien, og at dette ikke skal danne præcedens, vil jeg spørge, om Italien nu selv har implementeret de fælles regler, så også de italienske mælkeproducenter fra nu af betaler en særlig afgift for overskridelse af produktionskvoterne. 
Antonione,
    Ja, det mener jeg bestemt, at de har. 
Formanden.
De seneste begivenheder i Georgien har endnu en gang bragt problemerne i landene i Kaukasus og i området som helhed stærkt frem i lyset.
Hvilken politik fører Rådet over for dette område? Hvilke foranstaltninger har Rådet truffet med hensyn til oprettelse af en stabilitetspagt ligesom den, der vedtaget for Sydøsteuropa, med hensyn til demokratisering af og samarbejde og udvikling i området? Hvilke foranstaltninger agter Rådet at træffe vedrørende samarbejde med Det Økonomiske Samarbejde i Sortehavsområdet (BSEC/PABSEC), som er et regionalt organ, hvori alle lande i området deltager (EU-medlemsstater, kandidatlande, tredjelande), og som kan udnyttes til at afhjælpe de generelle problemer i området? Går Rådet ud fra, at Armenien, Georgien og Aserbajdsjan på lang sigt bliver medlem af Den Europæiske Union i betragtning af, at landene i dette område fra gammel tid har kulturelle og økonomiske bånd til Europa?
Antonione,
    EU har arbejdet på at styrke sin politik i Sydkaukasus, lige siden Rådet i 2001 udtalte, at EU ønsker at spille en mere aktiv politisk rolle i dette område. Det tydeligste og mest konkrete tegn på denne indfaldsvinkel er, at ambassadøren Heikki Talvitie i juli 2003 blev udnævnt til EU's særlige repræsentant for Sydkaukasus med den udtrykkelige opgave at bistå Rådet med at fremme udviklingen af en overordnet politik.
Rådet benyttede den fælles indsats i forbindelse med udnævnelsen af en særlig EU-repræsentant til at opstille nogle målsætninger for EU's politik i Sydkaukasus, som efterhånden er velkendte, nemlig a) at hjælpe Armenien, Aserbajdsjan og Georgien med gennemførelsen af politiske og økonomiske reformer, navnlig når det gælder retsstaten, demokratisering, menneskerettighederne, god regeringsførelse, udvikling og fattigdomsbekæmpelse; b) i overensstemmelse med de gældende instrumenter at forebygge konflikter i området, bistå med konfliktløsningen og forberede fredens genindførelse, hvilket også skal ske ved at yde støtte til flygtninges og internt fordrevnes tilbagevenden; c) at indlede konstruktive drøftelser med de tilgrænsende landes nationale hovedaktører; d) at fremme og støtte et yderligere samarbejde mellem områdets lande og navnlig mellem landene i Sydkaukasus, ikke mindst når det gælder økonomiske spørgsmål, energispørgsmål og transportspørgsmål; og e) at øge EU's effektivitet og synlighed i området.
EU har aktivt fremmet demokratisering, udvikling og samarbejde i Sydkaukasus i over 10 år. Kommissionen og medlemsstaterne har ydet en betydelig finansiel bistand til Armenien, Aserbajdsjan og Georgien, siden de blev uafhængige i 1991. I 1999 indgik EU partnerskabs- og samarbejdsaftaler med alle tre lande og støttede også aktivt deres optagelse i Europarådet.
Hvad angår tilrettelæggelsen af det økonomiske samarbejde i Sortehavet, anerkender og støtter EU indsatsen for at fremme det økonomiske samarbejde på regionalt plan og dermed styrke stabiliteten, sikkerheden og fremgangen i området. EU er åbent over for muligheden for at styrke sit nuværende samarbejde med BSEC om områdets udvikling. Sådan som Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) erklærede den 8. december 2003, er EU's forbindelser med såvel Georgien som Armenien og Aserbajdsjan solidt baseret på et langsigtet partnerskabs- og samarbejdsløfte. EU ønsker at hjælpe Georgien og de andre lande i Sydkaukasus med at styrke deres forbindelser til EU. 
Souladakis (PSE ).
   - Hr. formand, først vil jeg gerne takke Dem for Deres svar. Jeg vil imidlertid gerne have nogle supplerende oplysninger, idet det for tre år siden her i salen blev sagt, at EU vil arbejde for en stabilitetspagt for området svarende til stabilitetspagten for Balkanlandene. Indtil videre er der intet sket. Der er her i salen gentagne gange blevet talt om, at selv om vi støtter det regionale samarbejde, og der i Sortehavsområdet er både en bank og regerings- og parlamentssamarbejde samt et sekretariat, virker det, som om vores forbindelser til området er forbindelser til et meget fjernt land, et land i Fjernøsten.
Da dette område er af vital interesse for EU, og mange lande, f.eks. Armenien, Moldova, Georgien, Ukraine m.fl., gerne vil have udsigter til medlemskab af EU, mener jeg ikke, at svaret, i hvert fald på nuværende tidspunkt, lever op til de politiske behov i området. Så jeg forventer at få mere præcise oplysninger. 
Formanden.
   - Vi vil nu stille hr. Antonione det sidste spørgsmål i eftermiddag og under det italienske formandskab.
Er der på Rådsniveau sket fremskridt med hensyn til vedtagelsen af den foreslåede forordning om handel med visse anordninger og produkter, der kan anvendes til henrettelse, tortur eller anden grusom, umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf - KOM(2002)0770/endel.? Og i givet fald hvilke?
Antonione,
    Forslaget til Rådets forordning om handel med visse anordninger og produkter, der kan anvendes til henrettelse, tortur eller anden grusom, umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf, er blevet behandlet flere gange af de ansvarlige forberedende organer i Rådet.
På baggrund af dette arbejde blev det vedtaget, at Kommissionen skal udarbejde et ændret forslag, hvor der tages højde for delegationernes bemærkninger. Rådet har endnu ikke modtaget det ændrede forslag. Lige så snart Rådet har modtaget forslaget, vil formandskabet gøre den størst mulige indsats for, at det hurtigt bliver vedtaget. 
De Rossa (PSE ).
   - Jeg vil gerne spørge rådsformanden om, hvornår Rådet anmodede Kommissionen om at fremsende forslaget med ændringsforslag. Kan han også specielt angive, hvilke slags produkter der skal dækkes af den forordning med ændringsforslag, som Rådet har anmodet om?
Det forekommer utroligt, at vi fortsætter med at tillade eksport af instrumenter fra EU, der benyttes til tortur af agenter i de stater, som vi tillader, at de eksporteres til. Disse produkter har faktisk et EU-logo, eftersom de eksporteres fra EU. 
Antonione,
    Jeg er ikke i stand til at give et detaljeret svar. Vi vil undersøge sagen nærmere og give et skriftligt svar på de spørgsmål, som De lige har stillet, hr. De Rossa, både når det gælder fristerne, det vil sige, hvilken dato Rådet bad Kommissionen om et ændret forslag, og ikke mindst når det gælder en identifikation af de produkter, der er genstand for denne anmodning. 
De Rossa (PSE ).
   - Rådsformanden har måske misforstået mit spørgsmål. En del af mit spørgsmål går på, hvornår Rådet anmodede Kommissionen om at fremlægge en forordning med ændringsforslag, ikke hvornår vi forventede, at Kommissionen skulle reagere. 
Antonione,
    Det var jeg helt klar over. Jeg kan ikke give Dem en nøjagtig dato nu, hr. De Rossa, eftersom jeg ikke sidder med de nødvendige dokumenter, og eftersom jeg ikke bare kan opfinde en dato. Jeg ved selvfølgelig nogle ting, men jeg kan ikke vide alt. I stedet for at give Dem en unøjagtig dato foreslår jeg, at jeg undersøger sagen, eftersom jeg ikke sidder med de dokumenter, der gør det muligt for mig at give Dem et præcist svar på, hvornår Rådet bad Kommissionen om at udarbejde et ændret forslag. Hertil kommer - sådan som jeg sagde lige før - detaljerede oplysninger om alle de varer eller produkter, det drejer sig om. Jeg ved ikke, hvordan de kan defineres, eftersom der er tale om ting, hvor følelserne objektivt set går forud for det materielle aspekt. Vi vil således også give et mere nøjagtigt svar, når det gælder definitionen af disse varer. 
Souladakis (PSE ).
   - Hr. formand, det falder lidt uden for dagsordenen. Det er ikke et tillægsspørgsmål. Sikkert fordi græsk er et vanskeligt sprog, har formanden ikke forstået tolkningen af mit foregående spørgsmål. Det er helt forståeligt, da visse sprog er svære at forstå, og jeg vil derfor forbeholde mig ret til at stille mit tillægsspørgsmål igen som mundtligt spørgsmål i næste mødeperiode. 
Formanden.
   - Ifølge forretningsordenen har De ret til, hr. Souladakis, at gentage spørgsmålene om landene i Kaukasus.
Som vi erklærede, var dette det sidste spørgsmål i henhold til forretningsordenen.
Da den tid, der er afsat til spørgsmål til Rådet, er udløbet, vil spørgsmål nr. 19-24 blive besvaret skriftligt.(4)
Vi takker alle de medlemmer, der har talt, og i særdeleshed formanden for Rådet, og vi ønsker Dem en glædelig jul og håber, at De fortsat vil arbejde for EU, skønt det ikke længere vil være i formandskabet, men i den italienske regering.

Formanden
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende indstillinger ved andenbehandling:
- Α5-0425/2003 fra Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om Rådets fælles holdning fastlagt med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fastlæggelse af fællesskabsprocedurer for godkendelse og overvågning, hvad angår human- og veterinærmedicinske lægemidler, og om oprettelse af et europæisk lægemiddelagentur (Ordfører: Müller),
- Α5-0446/2003 fra Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 2001/83/EF om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler (10950/03/2003 - C5-0464/2003 - 2001/0253(COD)) (Ordfører: Grossetête) og
- Α5-0444/2003 fra Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 2001/82/EF om oprettelse af en fællesskabskodeks for veterinærlægemidler (10951/2003 - C5-0465/2003 - 2001/0254(COD)) (Ordfører: Grossetête). 
Müller (PSE ),
   Hr. formand, kære kolleger, vi diskuterer her til aften en revision af lægemiddellovgivningen i EU og dens virkninger på patienterne og medicinalindustrien. I denne forbindelse kan det konstateres, at viden om fremstilling af lægemidler og et medikaments virkningsmåde ikke er almenviden. På grund af de komplicerede videnskabelige sammenhænge og procedurer ved fremstillingen vil der kun være få patienter i Europa, som får mulighed for at vurdere chancerne og risiciene og udsigten til gode resultater ved behandlingen med et medikament. Det betyder, at vi har brug for en institution, som er i stand til på patienternes vegne at komme med en vurdering af et lægemiddels sikkerhed, virkning og kvalitet.
At denne vurdering er af høj videnskabelig kvalitet, er ikke kun nødvendig for patienterne, men også for lægemiddelproducenterne. For hvis der opstår problemer på grund af et medikaments bivirkninger, trues producenterne af et betydeligt imagetab med finansielle følger, og også patienterne må lide under følgerne.
Det vil sige, at den reform om godkendelse af lægemidler, der drøftes nu, skal garantere et lægemiddels sikkerhed, men samtidig også fastsætte rammebetingelser, som tillader og støtter forskning i medicinalvirksomhederne og dermed styrker virksomhedernes konkurrenceevne. Det er ikke kun til gavn for virksomhederne, men sikrer også arbejdspladser, og ikke mindst nyder patienterne godt af forskningsresultaterne og af nye virksomme lægemidler.
Med denne lovgivning er det efter min mening lykkedes os at gå i spagat mellem det høje krav om sundhedsbeskyttelse og kravene fra industrien om at styrke forskningen og konkurrenceevnen. I en global økonomi med forskellige juridiske rammebetingelser i Europa, Asien og USA og med den forestående udvidelse af EU var det ikke noget let projekt. Det fælles kompromis mellem Rådet og Parlamentet, der nu foreligger, åbner mulighed for at afslutte pakken med reformen af lægemiddellovgivningen under andenbehandlingen.
Det er et godt kompromis, da Parlamentets forestillinger i det væsentlige kan genfindes i de centrale spørgsmål om lovgivning, lægemiddelovervågning, anvendelsesområde for den centraliserede godkendelse, dokumentbeskyttelse og ved opgaverne med sammensætningen af organer i det europæiske lægemiddelagentur. Det er efter min opfattelse en skræddersyet tilpasning af lovgivningen til det videnskabelige fremskridt og til den økonomiske udvikling til fordel for patienterne.
Lad mig kort forholde mig til de vigtigste emner. Et særligt vigtigt aspekt i forbindelse med lægemiddelreformen er forbedringen af lægemiddelovervågningen. Det er således lykkedes Parlamentet at gennemføre et højt sikkerhedsniveau ved godkendelsen og en effektiv overvågning og kontrol fra myndighedernes side. Med opbygningen af en database hos EMEA, altså hos Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurdering, vil EMEA fremover indtage en nøgleposition i et effektivt lægemiddelovervågningssystem. Det er især vigtigt, fordi et velfungerende lægemiddelovervågningssystem er patienternes livsforsikring. Det er ganske vist ikke alle nye virksomme stoffer, hvilket blev besluttet af Parlamentet under førstebehandlingen, der bliver underlagt den centraliserede godkendelse, men med udvidelsen af indikationen med og en yderligere udvidelse efter fire år med indikationerne autoimmunsygdomme og virussygdomme bliver et bredt spektrum af nye virksomme stoffer underlagt den centraliserede godkendelse.
Det europæiske lægemiddelagentur i London sikrer med sin struktur og arbejdsmåde, som vi nu fastsætter i lovgivningen, at de videnskabelige ressourcer koordineres optimalt, og at der således sikres en høj videnskabelig kvalitet i rapporterne. Den centraliserede godkendelse via EMEA garanterer, at alle patienter i Europa har de samme muligheder for hurtigt at kunne ty til innovative, virksomme lægemidler.
Et andet omstridt emne var reguleringen af dokumentbeskyttelsen. Den beskyttelsesperiode, som nu er aftalt i kompromiset, på otte plus to plus en for den centraliserede og decentraliserede godkendelsesprocedure sikrer, at der på den ene side skabes et incitament til forskning, og at en videreudvikling af afprøvede virksomme stoffer på den anden side belønnes. Denne standardiserede dokumentbeskyttelsesregulering for hele Europa er i overensstemmelse med de økonomiske interesser, som de forskende lægemiddelproducenter og producenter af generiske lægemidler har, og aflaster i sammenligning med den periode, som Kommissionen oprindeligt foreslog, de nationale sundhedssystemer.
Med Parlamentets og Rådets fælles kompromis stilles patienternes behov i centrum, fremmes forskning og innovation, og tages der også højde for den europæiske industris konkurrenceevne. Derfor anmoder jeg Dem, kære kolleger, eftertrykkeligt om at støtte det kompromis, man er nået frem til i Rådet. Som altid ved et kompromis er ikke alle ønsker blevet opfyldt. Men selv for de omstridte punkter, f.eks. de homøopatiske lægemidler, har vi efter min mening fundet en løsning. I gensidig anerkendelse er det muligt, at alle patienter i Europa kan ty til disse lægemidler. Og efter min mening har vi også fundet en acceptabel løsning, hvad angår WTO, især da dette spørgsmål ikke skal reguleres i denne lovgivning. Kommissionen har givet tilsagn om, at den vil fremlægge et forslag i forbindelse med dette spørgsmål i det nye år.
Derfor mener jeg, at resultatet alt i alt passer, og at det kan betale sig at støtte kompromiset. Jeg mener ikke, at et forlig med Rådet vil forbedre resultatet, og det vil især ikke løse de to spørgsmål, som jeg har nævnt. Med godkendelsen i morgen - og her anmoder jeg mine kolleger om også at gøre det - lykkes det for os at tilvejebringe en fremtidssikret lægemiddellovgivning. Jeg vil gerne takke min kollega fru Grossetête for det gode samarbejde, hvilket også gælder for samarbejdet med sekretariatet, med Rådet og med Kommissionen. 
Grossetête (PPE-DE ),
    Hr. formand, hr. kommissær, vi skal i aften behandle lovgivningspakken om revision af lovgivningen om human- og veterinærmedicinske lægemidler. Denne revision er resultatet af to års arbejde, mere end to års samarbejde, forskning, overvejelser og forhandlinger, som jeg håber, vi vil kunne afslutte i morgen med en vellykket afstemning.
Jeg takker oprigtigt mine kolleger i Europa-Parlamentet fra samtlige grupper, som jeg har holdt mange møder med, og især min kollega, fru Müller. Jeg takker hende for et effektivt samarbejde. Jeg har lyttet til de øvrige parlamentsmedlemmers ønsker og har forsvaret deres synspunkter over for Rådet. Jeg har inddraget dem i alle mine tiltag, således at alle kan tilslutte sig det resultat, vi nu er nået frem til.
Jeg vil også takke Europa-Kommissionen og især kommissær Liikanen og hans yderst kompetente medarbejdere, som har udvist et stort engagement og givet anledning til meget berigende drøftelser. Jeg ønsker også at takke Rådet for den konstruktive holdning, det har udvist i disse sager, således at vi har kunnet nå til enighed under andenbehandlingen. Men disse taksigelser bliver indholdsløse, hvis Parlamentets medlemmer ikke har tilstrækkelig ansvarsfølelse til at stemme for det kompromis, vi har forhandlet på plads, og i stedet stemmer for nye ændringsforslag, som efter min opfattelse i højere grad afspejler en række særinteresser end hensynet til almenvellet.
Ja, vi har udarbejdet en kompromisløsning, og et kompromis kan ikke tilgodese alle krav. Og dog er vi nået langt og har gjort store fremskridt til fordel for den offentlige sundhed og dyresundheden! Den balance, som er så svær at nå fra starten, er skabt. Man har forsøgt at sætte de forskellige partnere op mod hinanden og især sætte sundhedssystemet op som en modsætning til nyskabelser. Men det har vist sig, at generisk medicin og medicinallaboratoriernes nyskabelser ikke er uforenelige. Der er ikke tale om to konkurrerende produkter, men om supplerende produkter. De generiske lægemidler udvikles ikke uden nyskabelser, og der tilskyndes til nyskabelser, når lægemidler frigives til generisk medicin.
En patients sundhed beskyttes, når man er i stand til at forhindre, at nye sygdomme udvikles, bekæmpe gamle plager, der genopstår, eller helbrede sygdomme mere effektivt. En patients sundhed beskyttes, når den videnskabelige forskning tildeles tilstrækkelige midler til at opdage nye molekyler eller en ny behandling med et eksisterende lægemiddel. Nyskabelser er dyre. Men hvis vi vil bevare vores sundhed, må vi ikke glemme, at det kræver omfattende investeringer. Databeskyttelse er således en forudsætning, hvis vi vil sikre de fremskridt på lægemiddelområdet i Europa, som vi er så stolte over. 8 + 2 + 1 er resultatet af vores kompromis, og jeg håber inderligt, at det bliver vedtaget på plenarmødet i morgen.
Udvikling og forskning danner grundlaget for vores sundhedsbeskyttelse, som ikke ville være fuldstændig uden en frigivelse af de generiske lægemidler. De er meget vigtige for vores europæiske sygesikringssystemer og for patienterne. Jeg er derfor yderst tilfreds med de retningslinjer, direktiverne er udarbejdet efter. For første gang indføjes begrebet generiske lægemidler. De indeholder ligeledes forslag om, at Unionen skal indføre et Bolar-system, som vi i øvrigt har forbedret gennem en række ændringsforslag. Dette system vil gøre det muligt at fremme adgangen til samtlige generiske lægemidler. Parlamentets medlemmer og Rådet har desuden accepteret mit såkaldte eurogeneriske forslag, som skal sikre, at der ikke opstilles hindringer for udviklingen af disse produkter, især i kandidatlandene.
Revisionen af lægemiddellovgivningen har ikke blot til formål at skabe en optimal balance mellem generiske produkter og nyskabelser. Mange andre lige så vigtige aspekter er blevet undersøgt. Jeg tænker især på definitionerne af lægemidler, generiske lægemidler og naturpræparater. Disse emner har været drøftet indgående. Personligt har jeg altid forsvaret en tilgang forbundet med produktets sikkerhed. For brede definitioner vil hverken være til gavn for producenterne eller patienterne. Vi har i denne forbindelse skabt en tilfredsstillende balance, hvilket også er tilfældet for grænseprodukterne. Jeg ved, at dette punkt fortsat giver anledning til overvejelser. Ganske enkelt at ophæve denne klausul om de såkaldte grænseprodukter ville ikke have løst problemet. Det ville derimod have tvunget de enkelte producenter til at anlægge sag og følgelig ansætte advokater og afvente resultatet af retssagen i flere måneder. En fortegnelse over undtagelser syntes heller ikke at være en god idé. En sådan fortegnelse ville aldrig kunne blive udtømmende. Der findes allerede en lovgivning om f.eks. kosmetik, kosttilskud og lægefagligt udstyr, som er juridisk bindende, og der er ikke her tale om at sætte spørgsmålstegn herved, men om at løse et reelt problem.
Jeg skal i denne forbindelse rette en anmodning til Kommissionen og bede den give et tilsagn herom for at øge operatørernes retssikkerhed: Det ville uden tvivl være hensigtsmæssigt, hvis Deres kompetente tjenestegrene snarest holdt et møde med de tidligere nævne parter. Jeg tror, at de vil være meget vigtige for at berolige gemytterne. Således ville der på grundlag af disse drøftelser og De Europæiske Fællesskabers Domstols hidtidige afgørelser kunne fastlægges en ny samordnet og officiel forpligtelse angående fortolkningen. Jeg ønsker virkelig, at der bliver fulgt op på dette forslag, og jeg forventer af Kommissionen, at den forelægger en nærmere redegørelse for sin holdning i forbindelse med Doha-erklæringen. Jeg ved, at det også er et vigtigt punkt for mange andre medlemmer af Europa-Parlamentet.
At der udstedes tilladelse til et human- eller et veterinærmedicinsk lægemiddel, betyder ikke, at kontrollen med det pågældende middels effektivitet og sikkerhed ophører. I denne forbindelse har en skærpelse af lægemiddelovervågningen været et af vores prioriterede områder. Det har derfor været nødvendigt at ændre de eksisterende ordninger. Først og fremmest ved at skabe mulighed for uanmeldte besøg på fabrikationsstedet. Dernæst ved at forkorte fristerne for den obligatoriske forelæggelse af perioderapporter, ved at indføre et system for hurtig udveksling af data indsamlet af samtlige partnere og ved at sikre sammenhæng mellem de enkelte medlemsstaters overvågningssystemer. Vi har ligeledes understreget, hvor vigtigt det er at sikre en uafhængig overvågning, og har anmodet om, at forvaltningen af bevillingerne til disse aktiviteter til stadighed kontrolleres af de kompetente myndigheder.
Mine kolleger og jeg har desuden ønsket at inddrage lægemidlernes miljømæssige indvirkning. Dette punkt blev i øvrigt behandlet under drøftelserne med direktøren for Lægemiddelagenturet i London, som bekræftede, at dette initiativ var berettiget. Dog bør det på ingen måde danne grundlag for en nægtelse af markedsføringstilladelse. Vi er f.eks. alle bekendt med, at de produkter, der anvendes til kemoterapi, kan have en skadelig indvirkning på miljøet, uden at vi på nogen måde overvejer at forbyde dem. Det ville ikke give nogen mening. Der er her tale om at foretage en bedre miljøevaluering af samtlige behandlingsformer og træffe effektive foranstaltninger for at reducere miljøindvirkningen. Det er et punkt, Parlamentet tillægger stor betydning.
Jeg har med støtte fra mine kolleger desuden ønsket at tage spørgsmålet om information op til fornyet behandling. Det er vores ansvar at løse de problemer, der opstår. Det ville have været enkelt at udelade emnet, men det har vi ikke ønsket. Vi har derfor anmodet Kommissionen om klart at redegøre for de eksisterende bestemmelser på området, fordele og risici forbundet med udbredelsen af oplysninger til patienterne samt om at overveje udstederens ansvar og forelægge Parlamentet forslag herom.
Jeg har dog visse forbehold i forbindelse med disse betænkninger. Det vigtigste vedrører anvendelsesområdet og Rådets afvisning af øjeblikkeligt at indføre en obligatorisk centraliseret procedure for alle nye aktive stoffer. Parlamentet har i denne forbindelse været for europæisk for Rådet. Kompromiset betød dog, at vigtige patologier blev inddraget i anvendelsesområdet, og at ordningen ifølge revisionsklausulen vil kunne udbygges om fire år og sikre Europas borgere større ligestilling på sundhedsområdet. Jeg må i øvrigt lykønske fru Müller, der har forhandlet sig frem til dette resultat.
Hvad angår Lægemiddelagenturet og dets videnskabelige udvalgs sammensætning, må fornuften råde. Jeg synes, det er ulogisk og endog uforsvarligt, hvis ikke de fagfolk, der udnævnes, er i besiddelse af næsten samme ekspertise. Det må være de pågældendes kompetencer og ikke deres nationalitet, der skal sikre kvalitet og effektivitet inden for den videnskabelige evaluering. Det er et punkt, vi vil være meget opmærksomme på.
Angående homøopatiske lægemidler ønskede Parlamentet at gå længere end det foreslående kompromis. Det er jeg helt bevidst om, men der er sket fremskridt, hvad angår gensidig anerkendelse. Denne bestemmelse vil sikre udviklingen inden for denne lægemiddelgruppe. Det er vigtigt at tage stilling til det, der er medtaget i forslaget, og ikke kun holde fast ved det, man ikke kunne nå til enighed om under forhandlingerne. Denne perspektivering er vigtig og viser, at de homøopatiske lægemidler ikke er blevet tilsidesat, og at også veterinærlægemidlerne er inddraget. Alle de bestemmelser, jeg har omtalt indtil nu, finder også anvendelse på samtlige veterinærlægemidler.
Direktiverne har ikke som tidligere anført til formål at modarbejde socialsikringssystemerne eller fremme én sektor på en andens bekostning. De vil tvært imod fremme udviklingen af et højt socialsikringsniveau. De sikrer alle patienter lettere adgang til produkterne og fremmer den videnskabelige forskning gennem udviklingen af generiske lægemidler. De splitter heller ikke de 15 nuværende medlemsstater eller udvidelseslandene. Jeg håber, at vi vil nå frem til et tilfredsstillende resultat under afstemningen i morgen, således at det lykkes de tre institutioner at forbedre betingelserne for menneskers og dyrs sundhed. Jeg er ved godt mod, for vi har fået et løfte fra et flertal af de politiske grupper, som jeg ikke kan forstille mig, de vil bryde. 
Liikanen,
    Først vil jeg gerne takke og varmt komplimentere de to ordførere, fru Müller og fru Grossetête, for deres arbejde og anstrengelser, i særdeleshed for deres forsøg på at finde et generelt kompromis med Rådet.
Sådan som pakken med ændringer oprindelig blev fremlagt af Kommissionen, havde den tre vigtige formål: for det første at garantere Europas borgere et højt niveau af sundhedsbeskyttelse, for det andet at forøge antallet af nye medicinalprodukter, der var til rådighed, samtidig med at man støttede konkurrencen fra generiske lægemidler, og for det tredje at forberede udvidelsen. Jeg er glad for at kunne notere, at det endelige kompromis, som de to ordførere og Rådet foreslår, faktisk vil imødekomme disse mål.
Hvad angår kompromisændringsforslagene, vil jeg gerne koncentrere mig om de vigtigste spørgsmål. For det første databeskyttelsesplanen og konkurrencen fra generiske lægemidler.
Kommissionen har ønsket at finde den rigtige balance mellem fornyelse og konkurrence fra generiske lægemidler ved at tilpasse kriterierne for at nå dette.
Der blev opnået enighed om de foranstaltninger til styrkelse af konkurrencen fra generiske lægemidler, som vi foreslog - og de blev endog forbedret - takket være Parlamentets ændringsforslag ved førstebehandlingen.
Med hensyn til innovativ industri har Kommissionen foreslået at harmonisere databeskyttelsesperioden til 10 år generelt som et væsentligt bidrag til at få det indre marked til at fungere mere gnidningsløst. Denne periode repræsenterede også et af de vigtigste redskaber til belønning af innnovation, der var til rådighed inden for lovgivningen om lægemidler. Vi har også foreslået en etårig forlængelse, når man anerkender en ny indikation efter først at have frigivet produkterne. Det nuværende kompromis, der er kendt som 8+2+1, imødekommer disse mål og forventninger. Jeg er helt klar over, at virkningen af denne harmonisering i de nye medlemsstater blev diskuteret meget under debatten.
For det første vil jeg gerne hilse bestemmelsen om ikke-retroaktivitet ved denne harmonisering velkommen. Det var en bekymring hos tiltrædelseslandene og er nu en del af kompromiset i dag. Denne bestemmelse vil kun have virkning for den nye beskyttelsesperiode for lægemidler, der er godkendt efter gennemførelsen af direktiverne.
For det andet vil jeg gerne sige, at Kommissionen grundigt vil overveje enhver anmodning om en overgangsperiode, som de nye medlemsstater måtte fremsætte efter vedtagelsen af denne pakke lovforslag.
Resten af kompromiset om databeskyttelsesordningen og konkurrence fra generiske lægemidler, herunder en etårig periode i tilfælde af erstatningsprodukter og en etårig periode for veletablerede stoffer, når det gælder nye indikationer, samt tydeliggørelsen af definitionen af "generisk" og "biologisk tilsvarende" er også velkommen og acceptabel for Kommissionen.
Med hensyn til omfanget af den centraliserede procedure og behovet for at styrke Det Europæiske Lægemiddelagenturs rolle har Rådet til trods for Deres støtte ved førstebehandlingen anlagt en mere behersket linje. Den fælles holdning fulgte ikke Kommissionens og Parlamentets holdning, men udvidede i nogen grad det nuværende omfang af den centraliserede procedure.
Det nuværende kompromis udvider dette omfang yderligere, og hvad der er vigtigere, det rummer mulighed for fremtidig udvikling. Det tager hensyn til nogle af de vigtigste behandlingsbehov i dag og sandsynligvis i den nærmeste fremtid. Kommissionen glæder sig over denne kompromisløsning.
Mere generelt vil den nye lovgivning konsolidere agenturets internationale rolle og forøge dets rolle inden for nøglesektorer som markedsovervågning, lægemiddelovervågning og offentlig opmærksomhed omkring lægemidler. Denne udvikling må man også glæde sig over.
For at udføre disse opgaver har agenturet i nogen grad måttet tilpasses, og de kompromisændringsforslag, der drejer sig om dets administrative struktur og i særdeleshed sammensætningen af forvaltningsorganet og de videnskabelige udvalg, når stort set dette mål.
For det tredje er der miljøaspekterne. Den mulige virkning af brugen af lægemidler på miljøet er vigtig. Spørgsmålet måtte behandles omhyggeligt, da muligheden for at få visse lægemidler i sidste instans stod på spil. Kompromisændringsforslagene, der kræver en vurdering af indvirkningen på miljøet og mulige afbødende foranstaltninger, men som lader kriterierne for at få adgang til markedet være uændrede, må ses som en velafbalanceret løsning.
For det fjerde er der gennemførelsen af Doha-beslutningen om bevilling af tvungne licenser til eksport af patenteret medicin til lande med utilstrækkelig produktionskapacitet. For det første vil jeg gerne understrege og gentage Kommissionens politiske vilje til at sikre, at gennemførelsen af denne beslutning lettes, og at vi har de rette betingelser for, at den kan virke og anvendes effektivt.
Men ændringsforslag 6 og 19 frembyder et problem, for en artikel, der regulerer eksporten, kan ikke være en del af et direktiv, der drejer sig om placering af lægemidler på Fællesskabets marked. Dette forslag drejer sig kun om godkendelse til det europæiske marked. Det har ikke nogen indvirkning på eksport af medicinalprodukter fra Europa.
Ikke desto mindre er Kommissionen helt enig i princippet for gennemførelsen af beslutningen i WTO's råd af 30. august 2003, både på fællesskabs- og medlemsstatsniveau.
Med henblik på at fremlægge et passende lovforslag påtager Kommissionen sig at tage fat på gennemførelsen af denne beslutning i EU som noget, der skal have højeste prioritet i begyndelsen af 2004.
Endelig er der information til patienterne. Kommissionens forsøg på at modernisere denne del af lovgivningen har ikke båret så god frugt, som jeg kunne have ønsket. Men det glæder mig at notere, at spørgsmålet nu er en del af kompromiset. Jeg vil gerne sikre, at vi gør stadige fremskridt i retning af en fremtidig fællesskabsinformationsstrategi, der skal håndtere dette spørgsmål.
Med hensyn til indstillingerne ved andenbehandlingen fra fru Müller og fru Grossetête kan Kommissionen fuldt ud acceptere den samlede kompromispakke, som den er foreslået af Rådet og accepteret af de to ordførere. Som fru Müller beder om, vil mine embedsfolk, så snart lovgivningen er vedtaget, organisere en høring for på passende vis at gennemføre artikel 2, stk. 2, hvor alle berørte parter får mulighed for at komme til orde.
Dette kompromis tillader, at en række vigtige spørgsmål bliver afgjort, og at vi får en dynamisk holdning til agenturets opgaver og den centraliserede procedures omfang. Den harmonisering af databeskyttelseslovgivningen, der er stillet forslag om, er, uanset de procedurer der har været anvendt, en væsentlig forbedring. Jeg vil også gerne gentage vigtigheden af de nye miljøaspekter, som indføres med denne lovgivning.
Med hensyn til veterinærlovgivningen noterer vi os også, at selv om bestemmelserne alt i alt er blevet bragt på linje med dem i direktivet om humanmedicinske lægemidler, er nogle forskelle blevet bevaret, i særdeleshed dem, der gælder indvirkning på miljøet.
I veterinærsektoren kan påvirkningen af miljøet bestemme den endelige godkendelse af det givne produkt og derfor udgøre et kriterium for evalueringen af det.
Afslutningsvis vil jeg gerne opfordre parlamentsmedlemmerne til at støtte de to ordførere i godkendelsen af kompromiset, så vi for nærværende kan afslutte lovgivningsprocessen om revision af medicinallovgivningen til glæde for alle Europas borgere. 
Nisticò (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg er virkelig tilfreds med de fantastiske resultater, som Parlamentet har nået, og ikke mindst med det arbejde, der er blevet udført i de sidste par dage, og som er et udtryk for et stort og positivt samarbejde mellem de forskellige institutioner. Derfor vil jeg gerne rette en varm tak til fru Grossetête og fru Müller, kommissær Liikanen, hr. Brunet og Vittorio Silano fra det italienske formandskab, som på en meget dygtig og fleksibel måde bidrog til udarbejdelsen af disse kompromiser, der blev vedtaget til sidst.
Det er som bekendt alle institutionernes hovedmålsætning langt om længe at få en ny lovgivning, som giver alle de europæiske borgere samme muligheder og så hurtigt som muligt giver dem adgang til nye og bedre lægemidler, der er mere selektive og lettere at tåle end dem, der eksisterer i dag, og hvis pris ikke er overdrevent høj.
Jeg vil blot komme ind på nogle få punkter. Når det gælder sammensætningen af Det Europæiske Lægemiddelagenturs bestyrelse, er det aktuelle kompromisforslag at foretrække frem for både Kommissionens oprindelige forslag og forslaget fra ordføreren, fru Müller, som efter min mening indeholdt nogle meget konfliktskabende elementer. Den bestyrelse, som vi vedtager, får først og fremmest institutionel karakter - hvilket jeg selv har givet udtryk for ønsket om ved flere lejligheder - og der tilføjes to repræsentanter for patientorganisationerne og to repræsentanter for lægeorganisationerne.
Jeg er ligeledes tilfreds med databeskyttelsesperioden, da denne aftale efter min opfattelse er yderst velafbalanceret. Dels giver den de europæiske industrier nye impulser og incitamenter til at investere mere i videnskabelig forskning, og dels giver den dem mulighed for at opfylde etiske behov ved at føre en solidarisk politisk over for udviklingslandene og nogle af det nye Europas tiltrædelseslande. Også den aftale, der blev indgået om at bevilge en yderlige databeskyttelsesperiode i tilfælde af en omstilling eller i tilfælde af nye terapeutiske indikationer for velkendte lægemidler, går i den rigtige retning.
Et andet punkt i aftalen vedrører forbedringen af den centraliserede procedure for de markedsføringstilladelser, som EMEA giver nye lægemidler. Sådan som jeg har sagt ved flere lejligheder, var jeg enig i Kommissionens oprindelige forslag, og jeg er sikker på, at alle nye lægemidler i fremtiden skal have autorisation fra EMEA.
Endelig håber jeg, at vi i Europa gør det lægemiddelovervågningssystem mere effektivt og gennemsigtigt, som jeg selv har været med til at udarbejde som farmakolog, og at det sikrer den bedst mulige beskyttelse af borgerne. 
Whitehead (PSE ).
   - Hr. formand, jeg støtter også ordførerne og alle, der har arbejdet hårdt for dette kompromisforslag. Der er altid fare for, at en trialog før andenbehandlingen vil føre til en slags Bermudatrekant for tabte forhåbninger og skuffede forventninger. Det er ikke sket i dette tilfælde, og vi kan alle acceptere de resultater, vi har opnået. Alle har ofret noget for at finde en balance. Jeg accepterer, at det ikke lykkedes at tage hensyn til Doha-ændringsforslagene, og den yderligere anerkendelse af homøopatisk medicin og den begrænsede forlængelse af dataeksklusivitet for erstatningsprodukter vil lade nogle her sidde tilbage meget tunge om hjertet.
Det er, når jeg går til den tredje betænkning om veterinærmedicinske lægemidler - som kommissæren kort behandlede - at jeg må indrømme, at jeg har yderligere bekymringer. Igen støtter jeg kompromisændringsforslagene; de forøger EMEA, de anerkender nogle grænser vedrørende status som receptpligtig medicin, som vi alle støtter og glæder os over, og de giver muligheder i forbindelse med den centraliserede procedure. Ikke desto mindre kunne de gå længere i retning af at anerkende den holdning, som nogle medlemsstater, herunder min egen, har, for så vidt der anvendes sædvanlig medicin af kvalificerede personer, som dog ikke er dyrlæger.
Ændringsforslag 27 ville have tilladt en udtrykkelig undtagelse fra reglerne for at lade dette fortsætte ved siden af receptpligtig medicin. Kommissionen har forud for andenbehandlingen tilkendegivet, at ændringsforslag 27 var acceptabelt i princippet - det var det ikke for Rådet. Ikke desto mindre håber jeg at høre fra kommissæren, når han afslutter denne debat, at der vil blive fundet geniale løsninger i fællesskab på dette dilemma, som vil være i kompromisets ånd og også harmonere med julen. 
Ries (ELDR ).
   - Hr. formand, kommissær Liikanen, jeg vil indledningsvis ligeledes lykønske mine to kolleger, fru Grossetête og fru Müller, med det fantastiske arbejde, de har udført med henblik på denne revision af lægemiddellovgivningen. Det er utvivlsomt en af denne valgperiodes vigtigste sager vedrørende den offentlige sundhed.
Vi står i dag således over for en pakke ændringer, der har været genstand for forhandlinger mellem de to ordførere, skyggeordførerne og det italienske formandskab. Der er tale om et samlet kompromis, som er godkendt af et flertal af medlemsstaterne, og som giver garanti for og indeholder forslag om foranstaltninger til fremme af mærkelægemidler såvel som generiske lægemidler.
Aftalen med Rådet omfatter en række forslag, som vi lægger stor vægt på. Jeg skal ikke gentage det, de foregående talere har sagt, især angående lægemiddelovervågningen eller Lægemiddelagenturet og den centraliserede procedure. Men også jeg vil henlede opmærksomheden på den femårige fornyelse, som vil give de nationale myndigheder muligheden for at trække visse lægemidler, der ikke længere er virkeligt effektive, ud af markedet, den nødvendige sondring mellem information og reklame, herunder Kommissionens tilsagn om at forelægge en rapport om de nuværende fremgangsmåder, indsamling af affald og lægemidlernes miljøindvirkning, anvendelse af blindskrift - det er endnu ikke blevet anført - på emballagen med henblik på dårligt seende. Sidst men ikke mindst skal jeg påpege, at definitionen af generiske lægemidler er gjort bredere. Og indførelsen af konceptet eurogeneriske lægemidler, som vil harmonisere og lette lanceringen af generiske lægemidler i hele Europa, hvilket i henhold til ordføreren er en af denne revisions væsentligste landvindinger, er endnu ikke blevet understreget tilstrækkeligt. Jeg er ligeledes meget glad for kommissær Liikanens svar på fru Grossetêtes spørgsmål vedrørende de såkaldte grænseprodukter, hvis stilling endnu ikke er afklaret.
Jeg kommer nu til det, der må siges hele vejen at have givet anledning til virkelige uoverensstemmelser i Parlamentet og medlemsstaterne imellem, nemlig spørgsmålet om databeskyttelse. Vi bør støtte 8+2+1-modellen, som er det, vi har brug for i dag, nemlig en win-win-løsning, der giver mulighed for at udvikle forskningen, som har afgørende betydning for Europa, og lette patienternes adgang til billigere lægemidler med den velkendte indvirkning på de enkelte landes udgifter til sundhedssektoren.
I forhold til mine kolleger og repræsentanterne for de fire medlemsstater, der har stemt imod dette retfærdige kompromis, og som i deres kamp for at nedbringe sundhedsudgifterne især og i visse tilfælde udelukkende hæfter sig ved databeskyttelsen - som om debatten kunne begrænses til dette ene spørgsmål - har jeg lyst til at påpege, at de løber en kolossal risiko. Risikoen er nemlig hverken mere eller mindre, at Europa udelukkende bliver et marked, og at al nyskabelse overlades til USA. Jeg skal blot henvise til ét tal. Europas andel af de nye lægemidler, der markedsføres verden over, er siden 1996 faldet fra 55 % til 28 %, hvilket ganske enkelt svarer til en halvering, og her taler jeg ikke om omsætning, men om utilstrækkelig investering i forskning og udvikling.
Følgelig bør man være opmærksom på ikke at vælge det forkerte mål eller den forkerte strategi i denne debat. Det vigtigste for Europa - og det er vi alle enige om - er fortsat at behandle patienterne korrekt, og det er derfor nødvendigt at føre en virkelig innovationspolitik, dæmme op for hjerneflugten, bekæmpe parallelimporten og som sagt fremme en win-win-løsning, der kan være til gavn for patienterne, og ikke et frontalt ufrugtbart sammenstød mellem industrien og producenterne af generiske lægemidler. Jeg må på vegne af ELDR-Gruppen, som jeg repræsenterer her, sige, at det netop er det resultat, det er lykkedes os at opnå efter to års fælles indsats. 
Rod (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, vi har de sidste to år arbejdet på en vellykket revision af den europæiske lovgivning om lægemidler. Jeg havde derfor sandt at sige håbet på meget mere end denne kompromispakke fra forhandlingerne med Rådet og Kommissionen, der bliver sat til afstemning i morgen.
Jeg mener, at denne revision af procedurerne for europæisk tilladelse til markedsføring af human- og veterinærmedicinske lægemidler burde føre til en mere radikal ændring af kriterierne for evaluering og godkendelse af lægemidler, som tilgodeser patienterne, den offentlige sundhed og de ansatte i sundhedssektoren. Revisionens primære formål var, at det europæiske agentur skulle godkende alle nye stoffer. I virkeligheden vil den centraliserede procedure kun omfatte nogle få sygdomme. Agenturet i London har udvidet sit arbejdsområde tilstrækkeligt til at sikre finansieringen heraf, men de nationale myndigheder har ikke desto mindre selv beholdt de lægemiddelkategorier, man tjener mest på, det vil sige dem, der vedrører neurodegenererende sygdomme og hjerte-kar-sygdomme. Kommissionen og Rådets interesser tilgodeses, men gør patienternes?
Vi har forsvaret patienternes interesser ved at indføre blindskrift samt fremme lægemiddelovervågningen og gennemskueligheden. Ikke desto mindre er det korrekt, at nogle af de kompromiser, der blev indgået med Rådet i sidste øjeblik, har undergravet disse resultater. De fleste dokumenter vedrørende evalueringen af lægemidler burde være tilgængelige for offentligheden, men hvordan forholder det sig med lægemiddelovervågningsrapporterne? De offentlige myndigheder, der skal udstede tilladelserne, skal principielt være uafhængige af virksomhederne, men er i virkeligheden fortsat underlagt de private afgifter. Patienterne har ikke mulighed for at indberette lægemidlernes bivirkninger direkte til de kompetente myndigheder, og lægerne er ikke forpligtede til det. En stor sejr er det dog, at reklamer for receptpligtige lægemidler fortsat forbydes, men hvor længe?
De nye lægemidlers miljøindvirkning burde evalueres i forhold til den offentlige sundhed. Det bør ikke være det eneste evalueringskriterium, men det bør tages i betragtning i afvejningen af de risici og fordele, der er forbundet med et lægemiddel, og følgelig være en del af betingelserne for tildeling af tilladelse til markedsføring. Miljørisici omfatter meget mere end skader på naturen eller forurening i forbindelse med udslip af giftige reststoffer fra lægemidler, der udgør en fare for menneskers sundhed. Behandlingsmetoder, hvor det lægelige udbytte overstiger miljørisikoen, bør selvsagt fortsat anvendes. Men hvis der findes effektive alternativer, bør de fremmes. Desværre indeholder de endelige ændringer ingen anerkendelse af problemets reelle omfang.
Som læge mener jeg, at det er en alvorlig mangel, at den nye lægemiddelpakke ikke foreskriver en sammenlignende evaluering af lægemidlernes effektivitet. Kun de nye stoffers sikkerhed og kvalitet tæller. Den kliniske gevinst tillægges ikke stor betydning. Jeg forsøger at få indføjet begrebet terapeutisk merværdi for at tilskynde virksomhederne til at forske i virkeligt nye stoffer, men har mødt modstand i alle institutionerne. Jeg er dog overbevist om, at dette emne vil blive genstand for nye drøftelser i Parlamentet, for lægemiddelindustrien vil ikke længere nøjes med at markedsføre falske nye behandlinger og overbeskytte dem i årevis.
Det er korrekt, at en væsentlig anstødssten var spørgsmålet om godkendelse af generiske lægemidler. Lægemiddelindustrien søger forståeligt nok at forhale salget af generiske produkter. Men denne reaktion fandt støtte hos Kommissionen og flere parlamentsmedlemmer, som ønskede at begrænse definitionen heraf, skærpe betingelserne for godkendelse og forlænge fristerne ved hjælp af forskellige trick i form af , nye anvendelser osv.
Selv om et flertal af medlemsstaterne var imod, fordi de har vanskeligt ved at finansiere deres sygesikring, vil de europæiske -lægemidler få verdens længste beskyttelsesperiode for administrative data. Jeg er desuden i tvivl om, hvorvidt denne beskyttelse er forenelig med Doha-bestemmelserne om generisk fremstilling til eksport. Det er uden tvivl et væsentligt aspekt af lovgivningen om finansiering af sundhedssektoren. Endelig var også resultatet vedrørende de homøopatiske lægemidler yderst skuffende.
I virkeligheden må jeg dog afslutningsvis indrømme, at jeg er tilfreds, fordi vi er nået langt, selv om der fortsat skal gøres en stor indsats i de kommende år.
Blokland (EDD ).
   - Hr. formand, jeg vil også at takke ordførerne og kommissæren. Jeg er ikke desto mindre uenig på to punkter: patentbeskyttelse og homøopatiske lægemidler. Til maj træder 10 nye medlemslande ind i EU. De er selvfølgelig meget velkomne - eller det er i hvert fald, hvad vi fortæller dem. Der er selvfølgelig forskel på at sige noget og gøre noget. Det er tydeligt i dag, og forslagene fra Kommissionen og Rådet kan dårligt kaldes en varm velkomst.
For det første er kompromiset om patentbeskyttelse ekstremt ugunstigt for de nye medlemsstater. Under tiltrædelsesforhandlingerne blev man enige med disse lande om, at der ville blive en dokumentbeskyttelsesperiode på seks år i deres lovgivning. Kompromiset 8+2+1 vil betyde en voldsom fordyring af sundhedsplejen i disse lande på hundreder af millioner årligt.
Kommissær Liikanen kan udmærket love en overgangsperiode, og jeg hilser selv en sådan velkommen, men der er ikke enighed om en sådan. Ændringsforslag 55, som jeg og min kollega, fru Corbey, stillede, og som har støtte fra en lang række observatører, giver de nye medlemsstater, hvad de blev lovet, hvorved vores gode ord omsættes i gode handlinger.
For det andet tages der i det pågældende kompromisforslag også meget ringe hensyn til homøopatiske lægemidler, skønt et stort flertal i Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik advokerede dette. 110 millioner europæere bruger sådanne lægemidler, og vi skal ikke nægte dem adgang hertil. Jeg vil derfor opfordre medlemmerne af Europa-Parlamentet til at støtte ændringsforslag 20, 21, 22, 23 og 38.
Jackson (PPE-DE ).
   - Hr. formand, som hr. Blokland og flere andre talere vil jeg gerne tale for tiltrædelseslandene. Da jeg ledede debatten om fru Grossetêtes og fru Müllers betænkninger i Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik, fik jeg forelagt et bønskrift, som jeg har med her i aften. Det var undertegnet af et stort antal medlemmer af observationsholdene fra tiltrædelseslandene. Næsten alle tiltrædelseslandene er repræsenteret deri. Der var i hvert fald et stort antal polske observatører, som var meget bekymrede over dette forslag. Jeg støtter Grossetête- og Müller-betænkningerne.
Jeg vil komplimentere vores to ordførere, og jeg forestiller mig, at de vil være meget glade for at se enden på disse tre forslag. De har gjort et udmærket arbejde.
Jeg støtter imidlertid også en eksklusivperiode på 10 år for de nuværende 15 medlemsstater. Men jeg er meget opmærksom på, at tiltrædelseslandene for nylig har forhandlet lovgivning på plads i deres egne lande om at vedtage i deres egen lovgivning, og det indbefattede en periode med dataeksklusivitet på seks år.
Vi står i fare her i aften for at tilsløre noget meget væsentligt, og i betragtning af at tiltrædelseslandene var i stand til at bede om undtagelsesperioder, kan jeg ikke forstå, hvorfor vi ikke allerede hører, nøjagtig hvilke undtagelsesperioder de beder om. En del af problemet kan være tiltrædelseslandenes eget ansvar. De har endnu ikke anmodet Kommissionen om udsættelser, midlertidige undtagelser, forlængelser osv. - det kan kommissæren fortælle os om. Men det ville være langt bedre og i gennemskuelighedens interesse, hvis vi, inden vi vedtog denne lovgivning - og jeg ved, at det næsten er for sent - havde en liste over de undtagelser, som tiltrædelseslandene ville anmode om, for at bygge dem ind i præamblet til de direktiver, vi nu har fået forelagt.
Hr. Liikanen kan sige, at det er umuligt. Hvis han gør det, tager han fejl, for det er nøjagtig, hvad vi har gjort i udkastet til emballagedirektivet, som vi næsten har gjort færdigt. Tiltrædelseslandene har bedt om visse undtagelser. Vi har spurgt, hvilken tidsramme det drejede sig om. De gav os datoerne. Kommissionen sagde, at disse datoer stort set var acceptable. Vi indbyggede så i præamblet til emballagedirektivet henvisninger til de undtagelsesdatoer, som tiltrædelseslandene bad om. Hvis vi vedtager den lovgivning, der nu er blevet forelagt for os, uden specifik henvisning til forhandlingerne og til de frister, som visse stater har anmodet om, står vi i fare for at lave love, der ikke er gennemskuelige, fordi der ikke vil stå noget i EUT parallelt med disse direktiver, der henleder opmærksomheden på de frister, medlemsstaterne har, før de behøver at gennemføre dem.
Det er en meget dårlig måde at gå frem på. Jeg har nogen sympati for polakkerne og andre, som er foruroliget over dette. Jeg kan se, at det er nødvendigt for sundheden i Vesteuropas medicinalindustri, at vi går ind for den 10-årige periode med dataeksklusivitet, men vi må være rimelige over for tiltrædelseslandene, og frem for alt må der være gennemskuelighed i de aftaler, vi indgår med dem. 
El Khadraoui (PSE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, først vil jeg gerne være med til at takke ordførerne for deres indsats med at bringe dette vigtige dokument til en vellykket afslutning. Jeg er meget glad for, at Parlamentet sammen med Rådet i høj grad har formået at forfine Kommissionens forslag, der så sandelig var meget overvældende og liberale i starten. Der diskes selvfølgelig op med et kompromis med gode såvel som mindre gode elementer. Under alle omstændigheder er det godt, at alle lægemidler, der falder ind under EU-lovgivningen, skal overholde de samme kriterier for kvalitet, sikkerhed og effektivitet.
En anden vigtig ting er det faktum, at kommerciel reklame fortsat er ulovlig. Husker De de oprindelige forslag fra Kommissionen, der som pilotprojekt talte for at tillade reklamer for lægemidler til aids, astma og diabetes? Efter min mening skal patientinformation være garanteret pålidelig og objektiv. Det er derfor logisk, at denne informationsstrøm i første instans skal organiseres og koordineres af den offentlige sektor. Jeg er glad for, at Kommissionen nu får til opgave at fremsætte forslag baseret på en oversigt over den aktuelle situation for at skaffe forbedret og objektiv informationsformidling, hvilket efter min mening skal omfatte information og salg via internettet.
Databeskyttelsens varighed er efter min mening mindre positiv. Sammenlignet med f.eks. USA og Japan er beskyttelsesperioden for lægemidler i Europa ekstremt lang. Det er til gengæld udmærket, at den generiske lægemiddelindustri vil kunne starte noget forberedende arbejde, så den måske kan markedsføre generiske lægemidler fra det 10. år. Efter min mening er der imidlertid for mange muligheder for at få tilføjet et ekstra års beskyttelse - f.eks. når der forekommer en ny indikation. Det var efter min mening helt unødvendigt. 
Jeg håber derfor oprigtigt, at Kommissionen vil følge situationen nøje for at sikre, at disse muligheder ikke misbruges. Endelig beklager jeg også, at der ikke er noget ændringsforslag om Doha.
De Roo (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, mine varmeste lykønskninger til mine kolleger, fru Müller og fru Grossetête, samt til den brillante kommissær Liikanen og det italienske formandskab. Der er skabt et godt kompromis - otte år for generiske lægemidler i første omgang. Det har Europa-Parlamentet udrettet. De 10 år er droppet. Den hollandske regering stemte imod den fælles holdning, da den ville resultere i årlige ekstraudgifter på 160 millioner euro alene i Nederlandene.
Under førstebehandlingen nåede Europa-Parlamentet frem til et godt kompromis på mellem seks og otte år. Vi har holdt fast i det, og det er lykkedes os at få det gennemført trods modstand fra Rådet og Kommissionen. Den centraliserede procedure via EMEA i London bliver i stigende grad normen for et stigende antal lægemidler. Det er godt. I denne henseende har Parlamentet også sat sit præg på lovgivningen i utvetydige vendinger. Vi kunne have ønsket os mere, men det er et acceptabelt kompromis. Det var meget vigtigt for os i Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance at inkorporere lægemidlernes miljøvirkninger i denne fællesskabslovgivning. Det gør REACH ikke - en lille fejl fra vores brillante kommissær. Denne mangel er nu imidlertid blevet udbedret. I tilfældet med veterinærlægemidler kan negative miljøvirkninger tilmed føre til en blokering. Det er ikke tilfældet med humanmedicinske lægemidler, men der vil bestemt blive taget hensyn til negative virkninger.
Jeg er glad for, at Kommissionen har talt rent ud af posen om Doha og erklæret, at den vil præsentere lovgivningen i starten af 2004. Vi vil holde Kommissionen fast på dette.
Amerikansk reklame for lægemidler er forbudt og vil fortsat være det. Det glæder vi os over i Verts/ALE-Gruppen. På et senere tidspunkt skal vi diskutere, hvordan informeringen af patienterne kan forbedres ved hjælp af websteder og telefonlinjer, og det er i sandhed sagens kerne.
Direkte patientrapportering klarede den ikke. Medlemsstaterne kan imidlertid udvikle dette yderligere, hvilket nogle af dem vil gøre, og emnet vil dukke op på dagsordenen igen ved en senere lejlighed. Grænsen mellem kosttilskud og lægemidler er ikke skarp nok. Lad os håbe, at Kommissionen vil føre en tillempningspolitik på dette område. Homøopatiske lægemidler klarede den ikke. Vi vil fortsat kæmpe for dem i Verts/ALE-Gruppen.
Liese (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, jeg tilslutter mig udtrykkeligt takken til de to ordførere. Jeg mener, at vi har fået en god kompromispakke, og jeg vil arbejde for, at vi vedtager den med stort flertal i morgen. Det vigtigste punkt er efter min opfattelse, at vi får en standardiseret dokumentbeskyttelse i hele Europa. Uafhængigt af om man synes, at otte eller ni år er rigtigt, mener jeg, at det er meget vigtigt, at vi ikke har de forskelle på det indre marked, som vi har haft hidtil i Europa. Det er et meget stort fremskridt.
Jeg bifalder i høj grad også, at vi kunne gennemføre yderligere dokumentbeskyttelse på et år for eksisterende indikationer. Fremskridtet er nemlig nogle gange skruen uden ende, og det er ikke altid en ny indikation, der skaber forbedring. Af og til er der også tale om en forbedring ved undersøgelser af en eksisterende indikation. Jeg mener, at det er et meget vigtigt fremskridt, at vi har gennemført det.
Jeg tillader mig at minde om, at der allerede under førstebehandlingen var en række omstridte punkter, som imidlertid er meget vigtige. Vi har brug for at fremskynde processen. Vi har også brug for at fremskynde processen yderligere, når det handler om særligt vigtige medikamenter, og vi har brug for at tilpasse strukturerne i det europæiske lægemiddelagentur til Europa 25. Alt dette er meget positivt.
Jeg synes også, at det er rigtigt, at vi har afvist Kommissionens forslag om information og reklame. Kommissæren har beklaget det endnu en gang og sagt, at Kommissionen har foreslået en modernisering af lovgivningen på dette område. Jeg er fortsat skeptisk. Jeg vil give Dem et konkret eksempel på, hvorfor jeg er så skeptisk. Industrien siger, at den alligevel kun vil give informationer og naturligvis ikke føre aggressiv reklame, som vi kender det fra USA. For nogle uger siden var jeg i Bratislava i Slovakiet, som jo endnu ikke hører til EU, men som heldigvis vil være medlem af EU fra den 1. maj næste år. Over for mit hotel hang der en stor plakat. Der var to mennesker på den - et par - som lå matte ved siden af hinanden i sengen. Ovenover var den blå pille fra Pfizer - Viagra - afbildet med overskriften: . 
Da tænkte jeg: Det er altså den objektive information, som industrien gerne vil give patienterne via internettet. Det var reklame, og denne reklame vil jeg helst ikke have i Europa. Det er ikke, fordi jeg har noget imod Viagra. Men jeg mener ikke, at Viagra skal markedsføres via internettet i betragtning af bivirkningerne, men bør udskrives af læger. Heller ikke saglige informationer bør gives på den måde, som de gjorde på plakaten. Derfor har vi efter min mening gjort rigtigt i at afvise dette forslag og vedtage fru Grossetêtes kompromis.
Jeg mener, at vi har opnået meget. På ét punkt har vi desværre givet efter, hr. kommissær. Vi har sagt, at vi ikke skal forbinde pædiatri med denne lovgivning, for at de pædiatriske regler kan vedtages hurtigere end den samlede pakke. Vi har desværre endnu ikke fået noget forslag fra Kommissionen. Derfor må jeg desværre sige til Dem, hr. kommissær: Juleferien kan ikke blive særlig lang for Kommissionen. Vi forventer at få forslaget om lægemidler til børn i januar. 
Corbey (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, først vil jeg sende min dybfølte tak til de to ordførere. Ændringsforslagene forbedrer den fælles holdning, men jeg finder det ikke nødvendigt at pakke lægemiddelindustrien ind i vat længere. Ved starten på andenbehandlingen stillede jeg en række spørgsmål vedrørende de nye medlemsstater. Jeg vil ikke gå videre med dem, da jeg er helt enig i det, som mine kolleger, hr. Blokland og fru Jackson, har sagt om dette emne.
Det andet punkt er langt mere grundlæggende og handler om fremstilling af lægemidler til udviklingslande, der befinder sig i en alvorlig sundhedssituation. I starten af december kom det frem, at aids har krævet 5 millioner liv i løbet af de seneste fem år. Det er en alvorlig situation, men der er håb. Den 30. august - umiddelbart inden WTO-konferencen i Cancún i USA - blev EU og udviklingslandene enige om at øge tempoet for fremstilling af generiske lægemidler til udviklingslandene. Det var ikke en vældig aftale, men det var ikke desto mindre en start. Nu skal vi imidlertid have den ført ud i praksis. Jeg forstår ikke, hvorfor Rådet, Kommissionen og nogle af kollegerne fra Europa-Parlamentet ikke er villige til at gøre, hvad EU besluttede inden konferencen i Cancun. Kommissionen synes at være af den opfattelse, at denne sag hører ind under Fællesskabets patentlovgivning og de nationale patentlovgivninger. Jeg synes ikke, at det er et holdbart synspunkt, fordi vi har databeskyttelse. Det er lige præcis, hvad denne lov handler om.
For et øjeblik siden, hr. kommissær, bad De mig nævne et konkret lægemiddel, der i øjeblikket ikke kan fremstilles på grund af databeskyttelse, og AZT er et sådant lægemiddel. Ligesom under førstebehandlingen er Parlamentet villigt til at involvere sig, og der er vedtaget adskillige resolutioner - f.eks. betænkningen fra fru Sandbæk fra Udvalget om Udvikling og Samarbejde, der enstemmigt opfordrede til at gennemføre Doha-aftalen i denne lovgivning. Til slut har jeg to spørgsmål til Dem, hr. kommissær. For det første har De netop sagt, at De er villig til i den nærmeste fremtid at introducere lovgivningsmæssige foranstaltninger, der kan muliggøre en gennemførelse af beslutningen fra den 30. august. Hvornår kan vi forvente et forslag fra Dem, og er det muligt, at det vil ske i januar? For det andet antager jeg, at produkter, der er fremstillet i EU, altid er tilladt i EU. Hævder De nu, at databeskyttelsen i denne lovgivning ikke udgør den ringeste hindring for europæiske virksomheders fremstilling af generiske lægemidler til udviklingslandene? Hvis ikke, er De så villig til at ændre denne lovgivning igen om nødvendigt?
Oomen-Ruijten (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne tilslutte mig de fuldt fortjente lykønskninger fra mine kolleger til de to ordførere, fru Grossetête og fru Müller. Vi er enige om, at der her er tale om et hårdt tilkæmpet kompromis - et kompromis, hvor en stor del af Parlamentets ønsker også bliver opfyldt.
Det er imidlertid ikke Parlamentet, der er vinderen her. Vinderen er borgerne, der snart vil få mulighed for at få et godt udbud af lægemidler, hurtigt og effektivt.
Det er imidlertid ikke muligt at indgå et kompromis uden en vis form for udvanding. Jeg accepterer, at det ikke er muligt at vinde hver gang. Jeg vil imidlertid gerne have lov til at komme med en smule kritik. Mit første kritikpunkt vedrører beslutningen om farmaceuter, der blev truffet i forbindelse med kompromiset. Jeg kan forstå, at dette ændringsforslag ikke passede ind i lovgivningen på det foreliggende grundlag. Et godt udbud af lægemidler kræver imidlertid også, at farmaceuterne gør deres knowhow tilgængelig - ikke blot for patienterne, men i særdeleshed også for dem, der skriver recepterne.
Det er en forglemmelse. Hvis ikke vi ordner det her og nu, vil jeg kæmpe for en sådan regulering i en fremtidig lovgivning om kvaliteten af sundhedspleje. For mit vedkommende må det ikke være tilfældet, at det udelukkende er supermarkederne, der fortsat beskæftiger sig med lægemidler, fordi det er billigere på denne måde.
Mit andet kritikpunkt vedrører homøopatiske lægemidler. På dette område gør kompromiset alle brugerne af disse lægemidler stor uret. Jeg spørger mig selv, hvorfor det nuværende kompromis vil falde til jorden, hvis vi nu stemmer om et par af de oprindelige ændringsforslag - f.eks. ændringsforslag 20. Jeg ved, at nogle af kollegerne har anmodet om en særskilt afstemning. Jeg har på fornemmelsen, at vi ikke svarer på manges spørgsmål på dette område. 
Jeg vil gerne have et klart svar på følgende spørgsmål. Hvorfor går vi ikke videre med disse homøopatiske lægemidler? Det, der nu er vedtaget i kompromiset, er trods alt under ingen omstændigheder en løsning. Jeg er virkelig trist over dette.
Mit næste punkt handler om Doha og lægemidler. Jeg er enig i fru Corbeys kommentarer. I modsætning til min kollega hr. Liese finder jeg det skammeligt, at vi fortsat ikke finder borgerne i EU egnede til uafhængighed, hvad angår oplysning om lægemidler. Jeg går ikke ind for reklamer, men jeg går ind for information. Jeg mener, at en uafhængig borger også skal kunne skaffe sig de informationer, som vedkommende ønsker, i Europa i stedet for at blive omdirigeret fra en europæisk virksomheds websted til en amerikansk virksomhed i bestræbelserne på at finde sådanne informationer. Jeg synes, at det er en skam. Vi har forpasset en lejlighed. Det var mine bemærkninger, og jeg vil gerne have et svar fra Kommissionen vedrørende homøopati.
De Keyser (PSE ).
   - Hr. formand, et minut giver mig nødvendigvis ikke tid til andet end en karikatur i forhold til ordførernes arbejde, og jeg beder dem på forhånd undskylde mig. Jeg erkender, at de har gjort en stor indsats. Jeg vil blot anføre, at kompromiset, der går ud på at sikre databeskyttelse i otte år, efterfulgt af to og derefter et, er en flot julegave fra Europa-Parlamentet til lægemiddelindustrien og en anerkendelse af disse magtfulde lobbyers effektivitet.
Men denne gave vil betyde en endnu større udhuling af medlemsstaternes sygesikringsbudget, fordi den forhaler markedsføringen af de generiske lægemidler. Hvorfor denne gavmildhed? Lægemiddelindustrien gør gældende, at den skal finansiere sin forskning. Det fremgår dog af flere nye undersøgelser, at kun knap en femtedel af de nye lægemidler, der er blevet markedsført i løbet af de sidste 20 år, var virkelige nyskabelser. skriver, at to tredjedele af de lægemidler, der blev godkendt i perioden 1989-2000, blot var lettere ændrede udgaver af allerede eksisterende lægemidler.
Hvis vores sygesikringsordninger har brug for en hurtig markedsføring af de generiske produkter, hvordan må situationen så ikke være for udviklingslandene, som tegner sig for 95 % af alle aidstilfælde og en mængde endemiske sygdomme? Der er manglen på generiske lægemidler ganske enkelt kriminel. Ændringsforslag 19 i Grossetête-betænkningen indeholder en henvisning hertil. Jeg beder Dem om at vedtage det og bevare ånden fra Doha. Vi må udvise solidaritet over for den tredje verden og således modsætte os lægemiddelindustriens lobbyer.
Doyle (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg takker fru Grossetête og fru Müller for deres personlige engagement.
Der er mange gode ting i den pakke, vi har fået forelagt, men hvis vi er ærlige, er der også mange problemer. Vi har forsøgt at gøre for meget for hurtigt med truslen om Forligsudvalget og udvidelse som den store stok, der skal banke os på plads. Jeg protesterer. I de kommende måneder og år kommer vi til at betale prisen, ikke mindst til advokaterne, der desværre vil få kronede dage.
Hr. Liikanen, De nævnte, at der i et af målene indgik, at det var nødvendigt at forberede sig på udvidelsen. Lad mig sige til Dem, at et kapløb om at få afsluttet denne pakke før udvidelsen er noget andet.
Med hensyn til direktivet om humanmedicinske lægemidler er der givet udtryk for bekymring for, at det med den brede definition af lægemidler og klausulen om forrang er muligt, at fødevarer og kosttilskud, kosmetik og medicinske apparater alle kan klassificeres som lægemidler. Kommissionens og Rådets løsning på dette problem er at indsætte følgende ord i betragtning 7 - ændringsforslag 60: "Når et produkt klart falder ind under definitionen af andre produktkategorier ... bør dette direktiv ikke finde anvendelse", hvorved der skelnes mellem lægemidler og andre produkter.
Problemet med denne løsning er, at betragtning 7 ikke vil være juridisk bindende. Faktisk vil denne betragtning ikke indgå i selve direktivet om lægemidler. Jeg har set en juridisk ekspertudtalelse, der går ud på, at medmindre direktivet om lægemidler bliver ændret, vil det fuldstændig stille direktivet om kosttilskud i skyggen.
Jeg har to konkrete spørgsmål til dette, som jeg gerne vil have Dem til at besvare, hr. kommissær. Hvorfor foreslog Kommissionen og Rådet ikke, at ordlyden i betragtning 7 skulle indgå i direktivets operative del for at sikre, at det har juridisk virkning? Hvilken forsikring kan Kommissionen give om, at formuleringen i betragtning 7 stadig effektivt vil løse problemer med innovative produkter, selv om det ikke indgår i direktivets operative del?
Direktivet om veterinærlægemidler ville have haft betydelig gavn af at blive behandlet for sig selv snarere end som en del af en pakkeløsning. Det har ikke fået den nøje granskning, det fortjener, ikke mindst i arbejdsgrupperne, hvor det er blevet slæbt med i kølvandet på direktivet om humanmedicinske lægemidler.
Hr. Liikanen, De accepterede ved førstebehandlingen for mere end et år siden mit ændringsforslag - det konsoliderede ændringsforslag 3 - om spørgsmålet om receptpligtig medicin. De accepterede dette i princippet, men den tekst, der er forelagt for Rådet og derfor er til andenbehandling her i Parlamentet som en del af den fælles holdning, udgør en bevidst modarbejdelse af den hensigt, som Parlamentet klart har givet udtryk for tre gange, og De selv som kommissær har støttet.
Den fælles holdning kræver nu, at al medicin til anvendelse på dyrearter, der bruges til fødevareproduktion, skal underkastes receptpligt, men med mulighed for, at der udarbejdes en liste med lægemidler uden receptpligt. Ud fra en betydelig korrespondance med Dem, hr. kommissær, står det mig klart, at listen med undtagelser vil indeholde meget få lægemidler og ikke er nogen løsning.
Der må stilles lægemidler til rådighed for landbrugerne på en fornuftig måde. Dyrevelfærd og fødevaresikkerhed må være det, vi prioriterer. Vi sætter alle pris på muligheden for at købe visse lægemidler i håndkøb uden at skulle til lægen. Enkle smertestillende midler, hostemedicin og vitaminpræparater er sådanne tilfælde. Ligeledes bør landbrugerne have adgang til visse lægemidler uden at skulle rådspørge en dyrlæge. Ved at gøre adgangen til medicin for vanskelig vil brugen heraf gå ned og dyrevelfærden lide under det. Brugen af forebyggende medicin såsom vacciner vil gå ned, og vi vil ende med at behandle syge dyr med antibiotika i stedet for at beskytte dyrene mod sygdomme.
Det er ikke et spørgsmål om fødevaresikkerhed. Alle vores oplysninger bekræfter, at medicinrester skyldes lægemidler, der allerede er underkastet receptordningen i alle medlemsstater, nemlig antibiotika. At bringe endnu flere lægemidler ind under receptordningen vil ikke gavne fødevaresikkerheden. Fødevaresikkerhed kan kun forbedres ved intensive overvågningsprogrammer og store bøder til alle, der overtræder grænseværdierne for medicinrester.
Jeg glæder mig meget over den foreslåede løsning på den nuværende krise omkring tilgængelighed af veterinærlægemidler for en række mindre talrige arter, herunder veterinærlægemidler til heste, men denne krise opstod på grund af utilstrækkelig omhu og manglende forståelse af et tidligere direktiv.
Afslutningsvis er der ingen offentlig veterinærmedicin som ved humanmedicinske lægemidler, kun privat veterinærmedicin. Vi har ekstra pligt til at tage os af dette af hensyn til dyrevelfærden, den veterinære praksis' integritet, sandheden om virkningen på fødekæden, og, hvad der er vigtigst, vores landbrugeres økonomiske bæredygtighed. Vi anmoder Dem om at sikre, at der i fremtiden vil være beskyttelse på alle disse områder og et ordentligt tilsyn, særligt omkring direktivet om veterinærlægemidler.
Stihler (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke ordførerne. Ændringen af direktiverne om lægemidler er vigtig for EU's borgere. Ved denne ændring opmuntrer vi ikke kun til forskning og fornyelse, men forsøger også at få generiske lægemidler på markedet hurtigere. Det vil koste skatteyderne mindre. I betragtning af at udgifterne til lægemidler i Det Forenede Kongerige er gået op med noget i omegnen af 30 % de sidste tre år, er det ikke mærkeligt, at der er behov for et fornuftigt kompromis om lægemidler. Vi har fået tilbudt en kompromispakke, og enten accepterer Parlamentet et kompromis, eller også går vi ind i en forligsprocedure, hvor vi risikerer at miste meget af, hvad Parlamentet har ønsket.
Jeg opfordrer kollegerne til at støtte det tilbudte kompromis. Som en af dem, der stillede de oprindelige ændringsforslag, glæder jeg mig meget over indførelsen af brailleskrift på den emballage med informationer, som patienterne modtager. Produktnavne vil blive trykt med brailleskrift på indpakningen, og fuldstændig information vil på anmodning være til rådighed i en række formater, herunder brailleskrift. Jeg ville have foretrukket mere, men jeg accepterer kompromiset som et skridt i den rigtige retning med hensyn til at give adgang til information til blinde og svagtseende. Det er en afbalanceret lov, som jeg er meget glad for at støtte. Jeg håber, kollegerne vil støtte dette kompromis. 
Sturdy (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg takker fru Grossetête for hendes glimrende arbejde med denne betænkning. Det tragiske er, at lægemidler til mennesker og dyr er blevet rodet noget sammen, fordi de begge behandles i én betænkning. Vi bør i virkeligheden se på dem helt adskilt. Det vil jeg komme tilbage til om et øjeblik. I den forbindelse er jeg helt enig i, hvad fru Doyle sagde.
Jeg vil gerne benytte denne lejlighed til at takke de faste repræsentanter for Det Forenede Kongerige og Irland for deres arbejde. Det er en skam, at deres arbejde med denne betænkning er blevet forkastet af nogle medlemsstater. Rådets såkaldte fælles holdning er slet ikke et kompromis. Det er kun en måde at fremlægge Kommissionens oprindelige forslag på, og Kommissionen har gjort det klart, at enhver opregning af produkter, der kommer ud af komitologiproceduren, stort set vil være under dens kontrol.
Den fælles holdning ville, som fru Doyle så rigtigt har sagt, indebære, at mange små virksomheder på landet måtte lukke. Det er meget vigtigt. Der har været stor forvirring her - og det er her, Rådet synes at have misforstået det totalt - om, at vi efterlyser undtagelser for receptpligtig medicin. Det er ikke tilfældet. Disse ting er allerede dækket under fødevaresikkerhedsforordningerne og har efter vores opfattelse intet med sagen at gøre. Det er ikke den slags, vi anmoder om.
Fru Doyle har med rette sagt, at selv om man kan gå på apoteket og få en pille mod hovedpine, så er problemet, at man i Det Forenede Kongerige og Irland kan gå til lignende lokalt registrerede folk, hvor man kan få loppepulver, yverdesinfektionsmiddel til køer - al den slags. Og vi bringer ikke bare dyrenes sundhed, men også dyrevelfærden i fare samt hele princippet, fordi folk ikke gider betale for en dyrlæge. Som jeg har sagt, er der allerede lovgivning, der dækker dette. I Det Forenede Kongerige spiser vi ikke heste, hunde, katte og undulater for den sags skyld, så det gælder ikke dem.
Jeg vil gerne sige til Dem, at hvis De ikke kan acceptere sådanne forslag, burde vi måske have taget veterinærlægemidlerne ud af dette forslag og fremlagt dem som et separat lovforslag. Faktisk kunne det i morgen være en idé at stemme imod denne lov og sende den tilbage til udvalget, hvis De ikke er parat til at acceptere, hvad fru Doyle og jeg siger. 
Müller (PSE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, Parlamentet, kollegerne har i de sidste to år med deres mange ændringsforslag bl.a. bidraget til, at vi kunne opnå et godt kompromis i Rådet. Jeg mener, at dette kompromis er en gave til de europæiske borgere og patienter og ikke, som den ene eller anden her måske mener, en gave til medicinalindustrien.
Jeg ser anderledes på det. De, der har beskæftiget sig indgående med denne lægemiddelpakke og kender detaljerne, ved også, at det er anderledes. Vi har etableret effektive strukturer med EMEA for at afgive kvalitative og værdifulde rapporter for også at stille sikre lægemidler til rådighed for patienterne.
Vi har en database, som byder på mange, mange informationer for patienter, for læger, ja, også for virksomhederne. Vi har gennemsigtige godkendelsesprocedurer, vi har meddelelser om bivirkninger for blot at nævne noget af det, vi har opnået for patienterne. Vi har en centraliseret godkendelse, som dækker et bredt indikationsspektrum. Det vil sige, at mange, mange nye innovative lægemidler godkendes centralt og står til rådighed for patienterne i god tid. Vi har anmodet Kommissionen om at sammensætte informationer, retningslinjer for informationer for at sikre, at det handler om uafhængige informationer i forbindelse med de informationer, som kommer frem til patienterne. Alt dette er noget, patienterne nyder umiddelbart godt af. Vi får en ny godkendelse efter fem år, hvor der vil finde en cost-benefit-analyse sted. Der er altså mange ting, som vi har foranlediget på patienternes vegne. Derfor anmoder jeg om, at man måske argumenterer lidt mere forsigtigt ved vurderingen af en sådan praksis.
Hvad angår de to punkter vedrørende WTO, kan jeg sige, at jeg også har indgivet en begæring herom, men det er efter min mening fornuftigt, hvis Kommissionen præsenterer et forslag næste år, som omhandler denne problematik omfattende, og således at der ikke bare lovgives i detaljer i en fart. Det ville ikke være nogen god fremgangsmåde. Jeg anmoder altså de kolleger, som ser lidt kritisk på det, om at støtte kompromiset i morgen. Det bringer Europas borgere videre, og det er en ægte gave til patienterne og ikke til nogen andre. 
Nicholson (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne komplimentere ordførerne for at have udarbejdet nogle udmærkede betænkninger. Jeg vil gerne begynde med at sige, at jeg helt støtter den holdning, fru Oomen-Ruitjen har givet udtryk for omkring homøopatisk medicin. Men da den betænkning, jeg vil beskæftige mig med i aften, drejer sig om receptpligtig medicin, er det sandsynligvis de eneste elskværdige kommentarer, jeg vil fremsætte i aften.
Er det noget, De virkelig ønsker at fremme? Både hr. Sturdy og fru Doyle har spurgt, om det ikke burde være kommet i en særlig lov. Den sunde fornuft må da vinde et eller andet sted på et eller andet tidspunkt, selv i Kommissionen. De må da lytte til, hvad folk siger, og til de bekymringer, de har. Er det ikke igen en total indblanding i folks indre anliggender i deres egen stat? Lærer De nogensinde noget?
Jeg vil gerne tale om receptpligtig medicin, fordi den vil have en umådelig stor virkning for min valgkreds i Nordirland. Vi har et effektivt, administrerbart system for leverandører til landbruget. Hr. Sturdy og fru Doyle har sagt, at de har samme system i deres egne områder. Det virker, det er effektivt, og man behøver ikke at revidere det på denne måde. Det har virket sådan i århundreder. Hvilken skade har disse leverandører til landbruget nogensinde gjort?
Alt, hvad De vil udrette, hr. kommissær, er at drive denne handel over på det sorte marked. De vil drive den under jorden. De vil drive folk til at sælge på den sorte børs, under disken. Det er alt, hvad De vil udrette, og det er, hvad De har gjort på mange andre politiske områder, fra fiskeriet til ethvert andet område af EU. EU og Kommissionen lytter ikke til, hvad manden på gaden siger. Det er det, De må gøre.
Jeg ved, at dette i alt væsentligt er et problem for Det Forenede Kongerige, Irland og måske Nederlandene. Men vi har et problem. Og De må overveje, hvad vi gør. Jeg er forbløffet over den diktatoriske holdning, der er kommet til udtryk fra Kommissionen og faktisk også fra visse medlemsstater, som ønsker at få deres vilje for enhver pris: Få det, du vil have, og så skidt med resten! Det sender et forkert budskab. Efter min mening er det ikke det, Europa drejer sig om. Europa drejer sig om meget andet end dette. Europa kan være meget andet end dette. De får kun, hvad De fortjener på lang sigt, når De begynder at gå under jorden.
Jeg opfordrer Parlamentet til at støtte det ændringsforslag, som fru Doyle og andre har fremsat. Det er vejen frem. Jeg håber, hr. kommissær, at De vil overveje dette, gå tilbage til Kommissionen og sige, at man må se på dette igen. De må være fleksibel. De må tage hensyn til, hvad der er overleveret, og hvad der virker i visse områder i øjeblikket. Lad være med at tvinge anstændige, ærlige mennesker til at gå under jorden. Tving dem ikke ud på det sorte marked.
Jeg er meget ked af, at Det Forenede Kongeriges regering bakker ud og ikke støtter sin egen industri gennem Coreper. Den lusker ud af denne situation med halen mellem benene. Den siger, at den vil gøre det ad bagdøren, hvilket vil ende med at placere et kæmpe ansvar på landbrugerne og andre mennesker i min valgkreds og andre områder. Igen anmoder jeg Dem om at støtte det ændringsforslag, som fru Doyle og resten af os har fremsat, som en vej frem. 
Parish (PPE-DE ).
   - Hr. formand, for det første vil jeg gerne takke fru Grossetête for hendes betænkning, og jeg støtter den sidste taler. Problemet her er, at hver gang vi forsøger at forene hele Europa og fremsætte lovforslag, som passer alle medlemsstater, kan man ikke gøre alle tilfredse, og det er grunden til, at jeg opfordrer Parlamentet til at støtte ændringsforslag 27 og 28 af fru Doyle.
De fleste af de lægemidler, som landbrugere i Irland og Det Forenede Kongerige i øjeblikket køber ikke fra dyrlæger, men fra grossister, er enten ormemidler eller vacciner, og de gives af landbrugerne. Derfor bliver det sådan, at dyrlægen kommer til at forestå ordinationen. Disse lægemidler bliver bare købt fra dyrlæger. Dyrlægerne får så et monopol på salget af disse varer, og det stiller igen landbrugerne ufordelagtigt i konkurrencemæssig henseende. Vi har mange gange af den nye verden, som landbrugerne må leve i, fået at vide, at de må påtage sig deres ansvar og gå ud på markedet, og alligevel forhindrer vi dem her i at blive i stand til at konkurrere om køb af disse lægemidler. Det er helt vanvittigt at forsøge at tvinge det her igennem.
Jeg vil igen tilslutte mig, hvad hr. Nicholson sagde. Jeg frygter faktisk, at Det Forenede Kongeriges regering efter hele tiden at have sagt, at den vil støtte landbruget, så de kan købe disse lægemidler fra leverandører og ikke fra dyrlæger, har kapituleret og givet op. Derfor er det op til Parlamentet at fremme denne lovgivning på en måde, der vil tillade fleksibilitet mellem medlemsstaterne. Det er det, vi er blevet anmodet om. Der er en masse ballade om fødevaresikkerhed, men det er ikke det, der er spørgsmålet, for disse lægemidler, ormemidler og vacciner kan købes fra leverandører. De kan registreres der, og derfor vil vi vide, hvornår landbrugerne har købt dem. Landbrugerne vil så anvende dem, så der er ingen grund til at gå gennem hele proceduren med recepter fra dyrlæger og medicin forbeholdt dyrlæger. Derfor opfordrer jeg igen Parlamentet til at støtte ændringsforslag 27 og 28 af fru Doyle. 
Grossetête (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg vil trods alt kommentere nogle af mine kollegers indvendinger. Jeg må med beklagelse konstatere, at jeg ikke længere kan få øje på fru Jackson bag mig her i salen, fordi hun for længst er taget af sted. Jeg havde og har fortsat til hensigt at besvare hendes indlæg og vil desuden give hende et skriftligt svar i morgen formiddag.
Hvad angår udvidelseslandene, har vi taget os af dette aspekt. Det indgik i vores drøftelser med Rådet og Kommissionen, som netop havde til formål at sikre hensyntagen til de problemer, som nogle, men ikke alle nye medlemsstater kan forventes at få i forbindelse med gennemførelsen af denne lægemiddellovgivning. Vi er bl.a. bekendt med, at Kommissionen har givet tilsagn om at foreslå undtagelser for visse nye medlemslande, så snart lovgivningspakken er vedtaget.
Men jeg ville især sige til fru Jackson, at jeg så sent som her til formiddag modtog besked fra en af vores kolleger, der er observatør i Den Tjekkiske Republik, om, at landet har erklæret sig fuldt ud rede til at støtte databeskyttelse i otte år efterfulgt af to og siden et år, som det anser for at være et acceptabelt kompromis mellem databeskyttelse i seks år og forslaget om 10 år plus et. Den Tjekkiske Republik er udmærket klar over, at det er vigtigt at beskytte den industrielle ejendomsret og samtidig gøre det muligt at markedsføre de generiske lægemidler på det indre marked. Jeg stiller denne skrivelse til rådighed for Parlamentets medlemmer. Det er ikke den eneste tilkendegivelse, vi har modtaget, om dette emne.
Jeg ønsker desuden at besvare mine britiske og irske kollegers indlæg angående veterinærlægemidler. Når jeg hører min kollega, fru Doyle, sige, at vi er gået for hurtigt frem, finder jeg det ret beklageligt, i betragtning af at vi de sidste mange måneder har ført timelange drøftelser med Kommissionen og Rådet for netop at nå frem til et godt kompromis. Så, hvad angår dyrs sikkerhed, tror jeg heller ikke, der er meget at komme efter. Når der er tale om opdræt med henblik på fødevareproduktion, må De forstå, at sikkerhedsaspektet er afgørende. Det er afgørende for os, og det er afgørende for Rådet. Også dette aspekt er blevet drøftet indgående.
De britiske medlemmer har erklæret, at der burde indføres en separat lovgivning. Den har vi, den separate lovgivning! Jeg beder Dem betragte teksterne. Der er tale om to direktiver. Det er to direktiver, vi drøfter i dag. Et om humanmedicinske lægemidler og et andet om veterinærlægemidler. Der er blot en række bestemmelser i direktivet om humanmedicinske lægemidler, der er identiske med bestemmelserne i direktivet om veterinærlægemidler. Jeg må således henstille, at De ser nærmere på teksten, inden De tager ordet, så vi kan undgå sådanne fejltagelser.
Når De påberåber Dem den britiske og irske særstilling - og jeg håber inderligt, at denne særstilling ikke betyder, at De vil risikere, at kompromiset ikke vedtages - må jeg erindre om, at artikel 67 i den fælles holdning netop indeholder bestemmelser om undtagelser for de enkelte lægemidler. De har således allerede et svar i teksten. Jeg ville sætte pris på lidt mere oprigtighed i denne form for drøftelser. Når De anfører, at man ikke spiser heste i Det Forenede Kongerige, må man ikke glemme, og det er De udmærket klar over, at heste, der ikke længere kan bruges i Det Forende Kongerige, eksporteres til andre medlemsstater, hvor de ender i slagterbutikkerne. Derfor er det nødvendigt at indføre betydeligt strengere sikkerhedskrav ved ordinering af veterinærlægemidler.
Jeg har mange flere kommentarer, men vil slutte af med at understrege, at vi er nået frem til kompromiser, der var meget vanskelige at opnå, at det italienske formandskab gjorde den nødvendige indsats for at tage hensyn til en række krav, den ikke umiddelbart havde haft til hensigt at efterkomme, og at det vil være særdeles alvorligt, hvis De tager ansvaret for, at disse kompromiser ikke bliver vedtaget.
Jeg må i lighed med min kollega, fru Müller, appellere til Deres ansvarsfølelse og bede Dem undlade at stemme for ændringer, der ikke udgør en del af kompromiserne. De vil sætte spørgsmålstegn ved dem. Det betyder, at der ganske vist vil blive indledt forhandlinger om et forlig, fru Doyle, men et forlig, hvor vi på ingen måde har sikkerhed for at opnå resultater svarende til dem, vi ligger inde med nu. Så jeg beder Dem stemme for kompromiserne i morgen og i særdeleshed ikke løbe risikoen for eller påtage Dem ansvaret for at forspilde resultatet af mange ugers arbejde.
Liikanen,
    Hr. formand, jeg vil gerne svare i hvert fald de medlemmer, der har stillet spørgsmål, og som stadig er til stede.
For det første er der fru Corbeys skriftlige spørgsmål om Doha. Hvis jeg omformulerer Deres spørgsmål, vil det være lettere at svare. Jeg vil gerne udtrykke mig helt præcist her. Der er kun behov for godkendelse af medicin til markedet i EU, så denne lovgivning drejer sig om lægemidler, der er godkendt til markedet i EU. Fru Corbey spørger, om jeg erklærer, at databeskyttelse ikke forhindrer - og her omformulerer jeg - fremstilling af de lægemidler i EU, der skal godkendes i udviklingslandene.
Hvis jeg omformulerer det på denne måde, er svaret ja. Det betyder, at denne lovgivning drejer sig om godkendelse til at markedsføre produkter i EU. Hvis TRIPs og patenter indebærer, at produkter, der er fremstillet i ét land, kan eksporteres til et udviklingsland, har det ikke nogen virkning, fordi denne beskyttelse kun drejer sig om godkendelse til brug på markedet. Det er ikke forbundet med fremstilling. Vi giver ikke regler om fremstilling via denne forordning, men om godkendelse til salg. Der er en lille undtagelse, nemlig Bolar-bestemmelsen, for der er altid en vis produktion i forbindelse med generiske præparater.
Jeg deler fuldt ud fru Corbeys, hr. Whiteheads og mange andres optagethed af, at vi skal respektere Doha. Doha indtager en streng holdning til patenter. Det har ikke nogen holdning til databeskyttelse. Databeskyttelse er ikke forbundet med godkendelse til markedet uden for EU. Produkter uden for EU vil blive godkendt til salg af myndighederne i disse tredjelande i henhold til deres lovgivning. Jeg håber, at dette har gjort situationen klarere. Det forhindrer på ingen måde gennemførelsen af Doha.
For det andet, hvad angår viljen, så er det, som jeg sagde her før, blevet godkendt af samtlige kommissærer. Vi vil prioritere det højest i begyndelsen af 2004, det vil sige om ca. to uger. Jeg vil også gøre mit bedste for at hjælpe mine kolleger med at forberede sig, for det er ikke alle forslag, der falder ind under mit direkte ansvar. Men jeg vil tage spørgsmålet op, så snart dette er vedtaget.
Fru Jackson rejste spørgsmålet om de nye medlemsstater og spurgte, hvor mange af dem der har anmodet om en overgangsperiode. Indtil nu er der ingen, der har gjort det, men det er der en god grund til. Vi kan ikke begynde at forhandle om overgangsperioder, før loven er blevet vedtaget. Så kan vi indlede forhandlinger. Min holdning - som mine kolleger støtter - er positiv og åben. Vi forstår, at overgangsperioden er et problem her.
Hr. Liese rejste spørgsmålet om pædiatriske lægemidler. Jeg føler mig lidt pinligt berørt her, fordi jeg personligt har fortalt Parlamentet, at der snart ville komme et forslag. Som jeg sagde tidligere, har Kommissionen besluttet, at dette forslag skal underkastes en udvidet, dybdeborende vurdering, hvilket har forsinket det. På den ene side er det godt for en bedre lovgivning, men på den anden side har det forårsaget en forsinkelse. Vi gør det i begyndelsen af 2004. Jeg vil personligt påtage mig ansvaret her, for det er mit forslag.
Hr. Liese rejste også spørgsmålet om direkte markedsføring over for forbrugerne. Han nævnte et tilfælde i Bratislava. Hvis De har surfet på internettet eller set på Deres e-mail, vil De have set en masse aggressiv markedsføring, som dukker op på skærmen, og som man ikke kan gøre noget ved. Det er et eksplosivt problem, som vi må tage os af, men jeg er sikker på, at vi kan komme tilbage til det ved en senere lejlighed.
Jeg går nu over til det, fru Doyle, hr. Whitehead, hr. Parish og hr. Nicholson har sagt om veterinære lægemidler. Jeg ved, at de har stærke følelser i denne sag. Fru Doyle har talt om det i udvalget og andre steder, og jeg forstår hendes problem. Når vi siger, at vi kan acceptere et ændringsforslag i princippet, vil det naturligvis være mere præcist at sige, at ændringsforslaget skal modificeres, for normalt vil en permanent undtagelse ikke gå igennem medlemsstaternes lovgivning. Permanente undtagelser gives kun undtagelsesvis.
Kompromiset giver en begrænset undtagelse, som bør anvendes på en harmoniseret måde. Der står imidlertid, at medlemsstaterne kan bevilge undtagelse fra dette krav i henhold til kriterier, der fastlægges i overensstemmelse med den procedure, der nævnes i artikel 89, stk. 2. Så det vil begrænse det, og det kan gøres på basis af dette kompromis.
Hr. Nicholson nævnte indre anliggender. Dette spørgsmål blev rejst i Rådet, og mange medlemsstater gik stærkt imod denne holdning. De siger, at selv om lægemidlerne ikke cirkulerer på det indre marked, så gør kød som en fødevare det. Så der er en indvirkning på tværs af de nationale grænser. Det har været mange medlemsstaters holdning, og af hensyn til det indre markeds sammenhængskraft har de sat spørgsmålstegn ved muligheden af at få permanente undtagelser på dette område.
Fru de Keyser er desværre gået, for jeg ville gerne have svaret endnu mere detaljeret på hendes kommentar. Drøftelserne af medicinalindustrien er altid problematiske. Vi har offentlige mål, som accepteres vidt og bredt. Vi vil have bedre sundhed - det er det, lægemidler er til. Men hvis der ikke er nogen nyskabende lægemidler, vil vi ikke kunne håndtere sygdom på den måde, vi gør. Der har været nogle succeshistorier i de sidste 20 år - f.eks. kan sygdomme, som var yderst vanskelige at klare uden intensiv behandling på lukkede institutioner, nu håndteres med medicin. Men det kan ikke gøres uden innovation. For 20-30 år siden blev folk med psykiske sygdomme placeret på institutioner. I dag kan de leve frit, hvilket betyder bedre livskvalitet og også lave omkostninger. Så vi må presse på med fornyelser.
Lad os tage eksemplet med Alzheimers sygdom. Hvis vi ikke finder en ny medicin, vil omkostningerne være enorme. Vi må støtte fornyelse. Nogle nævnte situationen i Amerika, hvor eksklusivitetsperioderne er kortere. Sammenlign et øjeblik omkostningerne. Fordi vi i Europa dækker omkostningerne fra de offentlige budgetter, vil vi gerne have et ord at sige om prisniveauet. De længere beskyttelsesperioder giver en vis kompensation for fornyelser på grund af de lavere priser.
Jeg bestilte i 2000 en undersøgelse for at vurdere, hvordan det europæiske marked for lægemidler havde det. Den viste, at der i Europa er lande, som, efter at patenter eller databeskyttelse udløber, ikke har nogen ændring i prisniveauet for generiske lægemidler. De forbliver på samme niveau. Så der er høje priser, når de patenteres og kommer under dataeksklusivitet, og derefter ingen ændring. Dette forslag vil i hvert fald skabe et virkeligt europæisk marked for generiske lægemidler. Når reglerne er ens og harmoniserede, er jeg sikker på, at den generiske industri vil udnytte denne mulighed. Vi må investere i nye lægemidler for at kunne håndtere vanskelige sygdomme, men samtidig må vi presse priserne på generiske lægemidler ned for at reducere omkostningerne. Det er den balance, vi gerne skal nå. Jeg er personligt overbevist om, at Parlamentet på dette område har arbejdet hen imod en udmærket balance.
Endelig vil jeg gerne takke Parlamentet for en udmærket debat. Det har lagt meget sjæl i arbejdet med dette i hele perioden. Jeg vil også sige, at ikke alle spørgsmål er besvaret her, men vi har alle arbejdet meget hårdt og godt for at finde et kompromis, der er godt for folkesundheden og godt for fornyelsen. 
Formanden.
   - De har en kommentar til forretningsordenen, fru Oomen-Ruitjen? Jeg vil gerne have, at De fortæller mig, i henhold til hvilken artikel De anmoder om ordet til forretningsordenen. 
Oomen-Ruijten (PPE-DE ).
   - Jeg er altid høflig. Det betyder, at jeg altid sidder i salen for at høre kommissærens svar. Hvis kommissæren ikke giver mig noget svar om homøopatisk medicin, vil jeg overbevise ham i morgen, når en stor del af Parlamentet vil stemme imod visse kompromiser, fordi vi ikke fik noget svar. 
Formanden.
   - Fru Oomen-Ruitjen, De ved, at dette ikke er til forretningsordenen. Det er et politisk spørgsmål. 
Corbey (PSE ).
   - Hr. formand, det drejer sig om et spørgsmål til kommissæren. Jeg havde et krystalklart spørgsmål til kommissæren, og jeg vil gerne have lidt mere afklaring, hvad det angår.
Blot for at sikre mig, at vi alle sammen synger den samme salme. Doha-ændringsforslaget skal gøre det muligt at fremstille varer til udviklingslande, der ikke selv har denne evne. Skal jeg forstå Deres svar således, at vi sender ikke-godkendte lægemidler til udviklingslandene? Hvis det er tilfældet, skal de pågældende udviklingslande selv godkende dem, men hvordan kan de gøre det, hvis de ... 
Formanden.
   - Fru Corbey, dette er ikke et indlæg til forretningsordenen. Jeg kan ikke genåbne drøftelsen af denne sag. Jeg forstår Dem, men jeg kan ikke genåbne en drøftelse, der allerede har taget så lang tid. De har ikke noget at sige til forretningsordenen. 
Doyle (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mit indlæg er lige så meget til forretningsordenen som de sidste to. Jeg har stillet to konkrete spørgsmål til humanmedicindirektivet, særligt angående definitionen af et medicinsk produkt og betragtning 7 om legaliteten af det. Måske kan kommissæren svare på disse to konkrete spørgsmål. De er meget vigtige. 
Formanden.
   - Dette er heller ikke til forretningsordenen.
Jeg vil udtrykke mig klart. Kommissæren har besvaret spørgsmål, idet han har nævnt hvert medlem, der tog ordet.
Hør nu, fru Oomen-Ruijten! Jeg hørte kommissæren svare på spørgsmålene fra hvert medlem, samtidig med at han nævnte deres navne. 
Liikanen,
    Hr. formand, midt under mit svar var der en masse råben i salen, så jeg måtte slutte tidligere, end jeg havde planlagt. Men jeg er parat til at fortsætte mit svar.
Som svar til fru Corbey vil jeg gerne gøre det klart, at der er forskel med hensyn til tilladelse til fremstilling - Doha drejer sig om fremstilling. Det støtter vi fuldt ud. Tilladelse til salg reguleres af dette direktiv, som Parlamentet har fået forelagt. Det begrænser på ingen måde Doha, for de to ting beskæftiger sig med forskellige sider af spørgsmålet. Hvis fremstilling er tilladt for udviklingslandene ifølge Doha, hører godkendelse til salg i udviklingslandene under disse landes myndigheder.
Sagen er, at der er behov for disse data for at give tilladelse til salg på markedet.
Med hensyn til det spørgsmål, som fru Doyle har rejst om betragtning 7, er det en forklaring på den sætning, der står i artikel 2, stk. 2. Bestemmelsen indeholder kun denne sætnings juridiske ordlyd. Jeg sagde bl.a., da jeg svarede fru Grossetête, at mine embedsmænd vil drøfte den rigtige anvendelse af dette med alle berørte parter. 
Med hensyn til fru Oomen-Ruitjens spørgsmål om ændringsforslag 20, hvor medlemsstaterne anmodes om at tage hensyn til produkter, der er registreret i andre medlemsstater, er det vores indstilling, at den fælles holdning går videre end dette ændringsforslag, eftersom den foreskriver gensidig anerkendelse for disse produkter.
Jeg har forsøgt at svare på alle de spørgsmål, der er blev stillet. 
Formanden.
   - Tak, hr. kommissær.
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er indstilling ved andenbehandling (Α5-0452/2003) fra Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om Rådets fælles holdning fastlagt med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring, hvad angår traditionelle plantelægemidler, af direktiv 2001/83/EF om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler (Ordfører: Nisticò). 
Nisticò (PPE-DE ),
    Hr. formand, efter betænkningen om lovgivningspakken om lægemidler - en betænkning, der fik blodet til at rulle i årerne, sådan som vi kunne se - er min betænkning som at drikke en kop romersk kamillete med afslappende virkning. Jeg er faktisk meget tilfreds, og derfor vil jeg gerne takke både Rådet og Kommissionen, men også alle skyggeordførerne og ikke mindst fru Roth-Behrendt, der desværre ikke er her i dag, da hun har influenza - hun undskylder, at hun ikke kan være til stede - samt naturligvis alle parlamentsmedlemmerne, som har været med til at forbedre dette direktiv.
Det direktiv, som vi vedtager, skaber endelig orden på et meget forvirret og omstridt område. Dels præciserer det direktivets anvendelsesområder og udelukker brugen af plantelægemidler på de områder, der er taget højde for i andre direktiver, og dels specificerer det i forbrugernes interesse og for at beskytte deres sundhed nogle kriterier for kvalitet og god fremstillingspraksis. Selv om værdien af behandling med traditionelle plantelægemidler bør anerkendes, må man ikke glemme, at forkert brug kan give uønskede bivirkninger, der undertiden kan være alvorlige. Hidtil har USA's Food and Drug Administration f.eks. registreret ca. 2900 tilfælde af giftige virkninger, herunder - og der skal man være opmærksom på - 104 dødsfald, der hovedsagelig skyldtes misbrug af ma huang, men også alvorlige bivirkninger af andre produkter, som bruges dagligt, f.eks. sankthansurt, ginkgo biloba og ginseng.
Derfor var det vigtigt med vedtagelsen af et direktiv, der tager sigte på at beskytte forbrugernes sundhed, og som på den ene side kræver høje kvalitets- og sikkerhedsstandarder, men som på den anden side også kræver, at etiketterne og indlægssedlerne indeholder strengt videnskabelige angivelser - som er enkle og klare for borgerne - om plantelægemidlernes potentielle giftighed og deres interaktion med mad, drikkevarer og andre lægemidler, som indtages samtidig.
Ved traditionelle plantelægemidler forstås som bekendt de plantelægemidler, der har været anvendt i mindst 30 år, heraf 15 år i Fællesskabet. Efter anmodning fra et enkelt land - og dette var en grund til at forbedre direktivet - og efter begrundet udtalelse fra EMEA's Tekniske og Videnskabelige Udvalg for Plantelægemidler kan anvendelsesperioden på 15 år dog reduceres betydeligt.
Et andet positivt aspekt, hr. formand, er oprettelsen af et Udvalg for Plantelægemidler under EMEA. Parlamentet har klart angivet, at dette udvalg skal holdes adskilt fra Udvalget for Lægemiddelvurdering. Det skal beskæftige sig med klassificering, udarbejdelsen af en liste over traditionelle plantelægemidler, ajourføring af listen, udarbejdelsen af særlige monografier og vurderingen af sager i tilfælde af nationale stridigheder. Under andenbehandlingen stillede og vedtog Parlamentet også to ændringsforslag. Det første ændringsforslag, der er medtaget i betragtningerne, tager navnlig sigte på at skabe yderligere klarhed omkring direktivets anvendelsesområde - hvis ellers der var behov for det - ved at præcisere, at det udelukkende gælder for traditionelle plantelægemidler, mens brugen af planter eller urter til ernæringsformål reguleres af den gældende specifikke EU-lovgivning for fødevarer. Det andet ændringsforslag er blot en specificering af, at ordet "traditionelt" skal medtages, når man taler om plantelægemidler. Begge ændringsforslag er blevet vedtaget af Rådet, sådan som det fremgår af meddelelsen til Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik af 8. december 2003.
Alt i alt giver dette direktiv et harmoniseret retsgrundlag for alle EU-landene og fremmer de traditionelle plantelægemidlers frie bevægelighed inden for Fællesskabet. Det sikrer ligeledes det størst mulige sundhedsbeskyttelsesniveau på grund af den dokumentation, der kræves for kvalitet, effektivitet og sikkerhed. 
Liikanen,
    I januar 2002 fremsatte Kommissionen sit forslag til direktiv om traditionelle plantelægemidler, som ændrer fællesskabskodeksen for humanmedicinske lægemidler. Nu har vi mulighed for at vedtage lovgivningen ved andenbehandlingen. Jeg vil gerne takke ordføreren, hr. Nisticò, for hans vedholdende bestræbelser på dette område.
Hvad var det for problemer, vi gerne ville løse gennem vedtagelse af denne lov? Forslaget sigtede mod at garantere et højt niveau for sundhedsbeskyttelse for europæiske patienter, der benyttede traditionelle plantelægemidler. Det havde også til formål at sikre et fælles marked for plantelægemidler ved at indføre harmoniserede regler og procedurer. Med henblik herpå indeholdt forslaget et forenklet registreringssystem for traditionelle plantelægemidler. De kvalitetskrav, der skulle opfyldes, er de samme som for alle lægemidler. Men for at undgå unødvendige prøver og byrder for virksomhederne lægger lovgivningen op til, at nye prækliniske og kliniske forsøg ikke vil være nødvendige, når der allerede findes tilstrækkelig viden om et givent produkt.
Rådets fælles holdning harmonerer med disse mål og principper. Desuden har den bevaret substansen i ca. to tredjedele af de ændringsforslag, der er stillet af Parlamentet ved førstebehandlingen.
Den 27. november vedtog udvalget to ændringsforslag. Rådet har allerede erklæret, at det finder disse ændringsforslag acceptable. Det første sigter mod at gøre det klart, at fødevarer (herunder planteprodukter) fortsat vil falde inden for fødevarelovgivningens område. Det andet har til formål at specificere formålet med den liste over stoffer fra planter, der skal udarbejdes af det kommende udvalg om plantelægemidler. Kommissionen støtter disse to præciseringer.
Jeg vil gerne benytte denne lejlighed til at takke Dem alle for Deres bestræbelser omkring vedtagelsen af dette direktiv og i særdeleshed for drøftelserne i de seneste uger, der har ført os frem til muligheden for en heldig afslutning af sagen ved denne andenbehandling i Europa-Parlamentet. 
Doyle (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne komplimentere hr. Nisticò for hans held med at forene Parlamentets og Rådets holdning til de spørgsmål, der stod tilbage ved andenbehandlingen.
Som følge af drøftelserne mellem alle berørte parter nåede man frem til et kompromis forud for afstemningen i Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik, der formulerede en enighed, som kun bestod af to ændringsforslag - stillet af mig selv og andre kolleger - ud af en oprindelig liste på 10 ændringsforslag.
I henhold til det første af disse ændringsforslag vil traditionelle plantekosttilskud af ikke-medicinsk art fortsat falde ind under den eksisterende lovgivning om fødevarer og ikke under medicinallovgivningen.
Det andet ændringsforslag lægger essentielt op til, at den liste over stoffer i planter, som skal udarbejdes af udvalget om plantelægemidler, kun skal dække medicinsk brug af stoffer fra planter. Det vil f.eks. muliggøre, at planter kan bruges sammen med vitaminer og mineraler som kosttilskud og falde ind under lovgivningen om fødevarer. Ved denne logiske tilgang undgår man overlappende jurisdiktioner.
Den løsning, der er fremlagt i den fælles holdning og i Parlamentets to ændringsforslag, er yderst fornuftig og har Kommissionens fulde støtte. Jeg vil opfordre kollegerne til at stemme for i morgen.
Jeg glæder mig over dette direktiv, som anerkender værdien af lægeplanter som et vigtigt supplement til moderne kemiske lægemidler. Sektoren for traditionel medicin og plantemedicin er af stigende betydning og vokser i omfang og popularitet overalt i Fællesskabet. Dette direktiv lægger op til en hurtig behandling af traditionelle lægeurter, hvilket man må glæde sig over.
Men vi må se frem imod etablering af systemer, der støtter forskning og udvikling. Det var noget, som jeg lagde meget vægt på i mit tidligere ændringsforslag 10, stillet i Miljøudvalget, der på ét niveau sigtede på at undgå de hindringer, som ville blive indført ved en alt for snæver og historisk definition af traditionel medicin, for at fremme produktudviklingen. Dette ændringsforslag blev trukket tilbage for at opretholde direktivets integritet, noget, vi alle går ind for.
Med hensyn til konventionel medicin må man opmuntre til fornyelse på dette område, og vi må se fremad såvel som tilbage. Jeg håber, at Kommissionen, når den tager dette direktiv op til revision om tre år, vil erkende, at det er et dynamisk område, hvor nye produkter stadig dukker op. Effektiviteten og sikkerheden må aldrig bringes i fare, men vi må forsøge at opbygge en mekanisme, der vil gøre det muligt for traditionel medicin at udvikle sig med hensyn til anvendelsesområde og brug og bedre udnyttelse af lægeurters helbredende potentiale.
Det er et spændende område, som vi ikke må være bange for, og et område, der ikke vil vinde ved alt for mange bestemmelser. Vi må beskytte forbrugerne med hensyn til effektivitet og sikkerhed, men i sidste instans må vi overlade valget til dem.
Jeg takker endnu en gang hr. Nisticò for hans forstående accept af kollegernes opfattelse og af vores ændringsforslag på de forskellige områder. Jeg takker ham for den samarbejdsvilje, han hele tiden har vist. 
Stihler (PSE ).
   - Hr. formand, jeg takker ordføreren, professor Nisticò, der har gjort en masse arbejde efter den kontroversielle debat ved førstebehandlingen.
Det direktiv, der er baseret på teksten i den fælles holdning, vil indføre en regulerende ordning for traditionelle plantelægemidler, som giver offentligheden garantier omkring sikkerhed og kvalitet såvel som systematisk forbrugerinformation om traditionelle plantelægemidler, der sælges uden recept. Den fælles holdning udvider i væsentlig grad fleksibiliteten med hensyn til direktivets omfang, sådan som Labour-medlemmerne har ønsket, herunder også en række interessegrupper vedrørende plantelægemidler.
Dertil hører større fleksibilitet, så der tages hensyn til vidnesbyrd fra traditionel anvendelse fra andre områder end EU og muligheden af, at der tilsættes vitaminer og mineraler til traditionelle plantelægemidler, der støtter virkningen af de aktive stoffer i planterne. Det er på grund af disse fremskridt, at vi kun har været ude for få, der har været uenige i vores holdning ved andenbehandlingen. Som jeg beskrev ved førstebehandlingen, er forbrugerne i øjeblikket ikke opmærksomme på visse uærlige metoder, der anvendes i denne sektor. Sidste år nævnte jeg echinacearoden som eksempel. I de seneste uger har der været nogen debat om echinacea på grund af en rapport fra University of Washington i Seattle, der sætter spørgsmålstegn ved dens virkninger. Men der er masser af andre rapporter, der understreger dens effektivitet, og som bruger af dette produkt tror jeg på, at det hjælper med at bekæmpe forkølelser - særligt på denne tid af året.
Desværre var det sådan i informationsmaterialet, som jeg har fået med analyser af fire forskellige produkter med echinacearod, at kun ét indeholdt det, som det påstod på etiketten. Det er ikke godt for echinacea og bestemt ikke godt for forbrugeren. Et produkt levede ikke op til kravene på grund af alt for meget aske og syre i opløselig aske. Et andet indeholdt overhovedet ikke echinacearod, og et tredje var ikke udelukkende fremstillet af pulveriseret echinacearod, som det blev påstået på etiketten. Det betyder, at når jeg køber dette produkt, har jeg 25 % chance for at få det, der står på etiketten. Det er simpelthen for dårligt. Det er grunden til, at Consumers' Association, British Herbal Medical Association, European Herbal Practitioners' Association, UK National Institute of Medical Herbalists, Register of Chinese Herbal Medicine, International Register of Consultant Herbalists og lignende naturmedicinsbehandlere i hele Europa støtter dette initiativ.
Budskabet fra de reelle fabrikanter, der elsker naturmedicinssektoren, er klart: De vil have en basislovgivning, der belønner dem, der fremstiller kvalitetsprodukter, og sikrer forbrugerne de standarder, de fortjener. Naturmedicinsektoren er ikke længere en hjemmeindustri. Det er en industri, der omsætter for mange millioner dollars, og de rigtige fabrikanter, der gør det rette, lider kommercielt under, at uærlige forhandlere bryder reglerne. Vi har brug for lovgivning for denne sektor for at beskytte forbrugerne og belønne de ærlige producenter, der fremstiller kvalitetsprodukter.
Jeg håber, at medlemmerne vil støtte denne indstilling ved andenbehandling, og jo snarere dette bliver lov, jo bedre. Jeg vil gerne endnu en gang takke professor Nisticò. 
McKenna (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, dette direktiv formodes at harmonisere de juridiske rammer for traditionelle plantelægemidler. Jeg mener, det er vigtigt, at vi forsøger at fjerne de plattenslagere og folk, der opererer på en helt uacceptabel måde, men formålet med denne lovgivning har været at skabe en forenklet registreringsprocedure, som vil muliggøre registrering og markedsføring af visse traditionelle plantelægemidler, der har været på markedet i en bestemt periode.
Ved førstebehandlingen blev det helt klart begrænset til plantemedicinske produkter og medicinsk aktivitet, og kosttilskud blev udelukket. Mange føler, at det er yderst vigtigt at beskytte de plantekosttilskud, der allerede er på markedet i de fleste medlemsstater. Disse kosttilskud bør reguleres i henhold til fødevarelovgivningen.
Det er nødvendigt, at vi beskytter den traditionelle medicins fremtid på lang sigt, hvilket jeg finder langt vigtigere og mere gavnligt end de syntetiske og farmaceutiske tilgange til sundhedsplejen.
Medlemsstaterne må også have lov til at indføre nationale regler på deres eget territorium for at tage hensyn til traditionelle eller ukonventionelle tilgange til sundhedspleje, der ikke er dækket af dette direktiv. Sundhedsplejen må have forrang for kommercielle hensyn. Hvis medlemsstaterne ønsker at have kontrol med en bestemt tradition inden for sundhedsplejen, som de finder værdifuld for deres borgere, bør de have ret til at gøre dette uanset målet om kommerciel harmonisering.
Harmonisering bør ikke indebære, at forskelligartetheden bliver ødelagt. Europas borgere har ret til at bevare deres lokale kulturelle traditioner. Det er særlig vigtigt der, hvor de kulturelle traditioner har at gøre med produkter inden for sundhedspleje, som endnu ikke er videnskabeligt forstået. Traditionel medicin bør beskyttes som en levende tradition. I mange EU-lande er traditionel medicin en levende tradition, som har udviklet sig over mange år og har evne til fortsat at udvikle sig.
Den naturlige udvikling af traditionel medicin bliver forkrøblet af dette direktiv, der definerer "traditionel" inden for en rent historisk ramme og begrænser anvendelsen til, hvad der foregik for mange år siden. Virkefeltet for traditionel medicin er større, end det anerkendes i dette direktiv. Det må der tages hensyn til. Traditionel medicin anvendes vidt og bredt til at behandle en lang række alvorlige lidelser i medlemsstaterne, som bør have ret til at indføre passende lovgivning, der tager hensyn til en sådan praksis. Jeg tror, at hvis man forkrøbler mulighederne for den traditionelle medicin, gør man ikke forbrugeren og offentligheden nogen tjeneste. Alle anerkender, at der er folk, der opfører sig på en uortodoks måde, men jeg tror, at traditionel medicin i det lange løb er langt gavnligere end den farmaceutiske tilgang. 
Andersen (EDD ).
    Hr. formand, mange borgere har gode erfaringer med brug af urtemedicin som supplement til almindelig medicin og behandling. Urtemedicin skal desuden ses som et økologisk alternativ til de mange naturfremmede kemikalier, vi lukker ud i naturen i form at kemisk medicin.
Området med naturmedicin er langt fra afdækket. Der er formentlig mange gode produkter rundt om i verden, som vi endnu ikke har brugt eller kender i Europa. Vi skal ikke lukke af for udviklingen af alle disse kendte og ukendte økologiske, medicinske præparater. Det mener jeg faktisk, vi gør med direktivets krav om godkendelse og registrering.
I Danmark har vi for nogle år siden fået en lignende regulering af urtepræparater. Fra tidligere at have ca. 2.500 forskellige produkter er der nu kun 50 godkendte produkter. Veluddannede og erfarne behandlere klager nu over manglende lovlig adgang til mange vigtige præparater til behandling af eksempelvis kræft og allergi. Jeg kan derfor ikke støtte direktivet. 
Booth (EDD ).
   - Hr. formand, jeg er klar over, at et stort antal mennesker vil drage stor fordel af dette direktiv - lobbyister og de, der bliver støttet af dem. Men masser af leverandører af plantelægemidler i Det Forenede Kongerige er små virksomheder, ofte enmandsvirksomheder, for hvem udsigten til at skulle registrere produkter under dette direktiv vil være for stor en byrde at tænke på. Resultatet vil uundgåeligt blive en nedgang i antallet af små specialiserede forretninger til fordel for store medicinalvirksomheder.
Med dette forslag til direktiv ser vi endnu et overgreb fra barnepigestaten, der lovgiver på områder, hvor der i øjeblikket ikke er lovgivning i Det Forenede Kongerige, for et veletableret lille marked, hvis forbrugere alle er velinformerede. De foreslåede ændringer vil forbyde registrering af et stort antal produkter, der i øjeblikket er anerkendt som traditionelle plantelægemidler, og som mange menneskers velfærd er afhængig af, og som de har stor tiltro til. Mit parti er helt imod denne lovgivning, som vi ser som endnu et område, hvor man pålægger harmonisering til skade for individets frihed. 
Ahern (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg forstår, at formålet med dette forslag er at tillade lovgivning for plantelægemidler under en forenklet procedure. Men det er en kendsgerning, at producenter, detailhandlere og forbrugere er blevet forbløffede og forfærdede over den syndflod af yderst restriktive love om sådanne produkter, der i mange år har været sikre og til rådighed i visse medlemsstater - herunder min egen. Vi har hørt fra visse kolleger, særligt i Det Forenede Kongerige, at det også er tilfældet der.
Vi har brug for enkel, basal lovgivning for at beskytte forbrugerne, for der er, som fru Stihler har sagt, produkter, der foregiver at indeholde plantepræparater, men faktisk ikke gør det. Men samtidig med at vi gør dette, må vi sikre, at produkter ikke trækkes tilbage fra markedet som et resultat af lovgivning, og vi kan være sikre på, at det vil blive tilfældet i henhold til de nuværende procedurer.
Jeg glæder mig over den øgede klarhed, som ændringsforslagene skaber i betænkningen. Det er særligt vigtigt at gøre det klart, at udvalget om plantelægemidler kun skal tage sig af produkter til medicinsk anvendelse, ikke til anvendelse som fødevarer. Jeg bruger, ligesom fru Stihler, echinacea. Jeg bruger også hvidløg. Hvidløg er et overordentligt kraftigt lægemiddel. Det er også en grøntsag med stor udbredelse. Vi risikerer at gøre os selv til grin, hvis vi tillader udvalget at behandle fødevarer. Jeg vil gerne understrege dette over for kommissæren og håber, at han tager det til sig.
Jeg vil gerne takke alle kollegerne i Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik for deres store arbejde, men det er en kendsgerning, at der findes mange vidt forskellige traditioner inden for Fællesskabet, og harmonisering af denne lovgivning risikerer virkelig at føre til tab af produkter, som det er sikkert at anvende, og som har været sikre i år. Vores borgere vil ikke acceptere det. Jeg vil klart advare kommissæren om, at hvis dette bliver udfaldet, bliver det ikke noget godt resultat, hverken for medlemsstaterne eller for Bruxelles. 
Formanden.
   - Tak, hr. kommissær.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er indstilling ved andenbehandling (A5-0458/2003) fra Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om måleinstrumenter (9681/4/2003 - C5-0417/2003 - 2000/0233(COD)) (Ordfører: Chichester). 
Chichester (PPE-DE ),
   Hr. formand, vi kommer nu til et mål, der rummer stor længde, vægt, størrelse, rumfang, tykkelse og kompleksitet og formår at påvirke en lang række instrumenter.
Den nationale lovgivning om mål og måleinstrumenter har eksisteret i lang tid. Den går forud for europæisk lovgivning og afspejler vigtigheden af nøjagtige målinger for folks dagligdag. Hele EU og andre udviklede lande har metrologiske institutter, der har til opgave at tilvejebringe måleresultater.
Det første spørgsmål, man må stille, er følgende: hvorfor denne interesse for måleinstrumenter? Svaret er, fordi alle udviklede lande har komplekse økonomier, der behøver et minimumsniveau for nøjagtighed af målinger, for at man i offentlighedens interesse kan få fair handel. Således er al lovgivning baseret på den præmis, at det er i offentlighedens interesse, at måleinstrumenter bliver underlagt lovkrav, der garanterer dette minimumsniveau af nøjagtighed.
Der bliver rejst en række begreber og problemer i dette forslag. Valgfrihed: I ændringsforslag 2 står der egentligt, at en medlemsstat frit kan afgøre, om den vil eller ikke vil lovgive på dette område. Men medlemsstatens lovgivning må ikke virke som en teknisk barriere for gennemførelsen af det indre marked eller forårsage unfair konkurrence. Med hensyn til harmoniserede standarder skal fabrikanter for at opfylde dette basale krav til ethvert instrument dækket af dette direktiv vise overensstemmelse hermed på en af tre måder som ekspliciteret i ændringsforslag 21.
Det er vigtigt, at fabrikanterne har valget mellem kravene i det nye bilag 2 sammen med detaljerne i de instrumentspecifikke bilag M1-M10, eller at anvende den relevante harmoniserede europæiske standard eller at rette sig efter den relevante del af det dokument om normer, der blev vedtaget af OIML og er godkendt af det nye rådgivende udvalg om måleinstrumenter og offentliggjort i EUT.
Dette rådgivende udvalg har også en vigtig lovgivningsmæssig rolle, og det er derfor, det nye kompromisændringsforslag 30 er så afgørende, når det kræver forhandlinger med repræsentanter for de berørte parter, f.eks. i industrien og blandt praktikere.
Måske er den vigtigste forbedring af den fælles holdning kompromisændringsforslag 32, den fælles erklæring fra Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om vurderingsprocedurer for overensstemmelse. Det har ligget Deres ordfører meget på sinde, at der er diskrepans mellem overenstemmelsesvurderingsmodulerne i Rådets afgørelse 93/465/EØF og bilag A-H1 i den fælles holdning. Efter mange drøftelser har kompromiset ført til en forpligtelse til at se på begge tekster igen og meget snart fremlægge et helt sæt af sammenhængende vurderinger af overensstemmelse, hvilket jeg tror vil stille industrien langt mere tilfreds. I denne forbindelse takker jeg formandskabet for dets beherskede, men konstruktive holdning og Kommissionen for at have hjulpet med til at finde kompromisteksten.
Der står en sag tilbage, før denne lange proces er afsluttet. Det drejer sig om vores ønske om at skelne mellem fabrikanter og forhandlere i definitionerne af termer i dette forslag. Hvis kommissæren er villig til at love, at han vil medtage en revurdering af definitionerne i den samlede revurdering af overensstemmelsesmodulerne, har udvalget givet mig mandat til at trække ændringsforslag 3 og 11 tilbage. Vi forventer naturligvis, at Rådet vil respektere samarbejdets ånd og det kompromis, der er involveret heri, så proceduren kan blive forkortet.
Jeg vil afslutningsvis takke min skyggeordfører, hr. Glante, andre kolleger og personalet i udvalget for deres nyttige og konstruktive arbejde med dette forslag. 
Liikanen,
    Hr. formand, lad mig først komplimentere Europa-Parlamentet og i særdeleshed ordføreren, hr. Chichester, for hans grundigt forberedte indstilling til andenbehandling - og når jeg bruger ordet "grundigt", overdriver jeg ikke.
Det foreliggende forslag erstatter 10 eksisterende direktiver og gennemfører princippet i den nye tilgang til teknisk harmonisering. Formålet med forslaget er at sikre passende forbrugerbeskyttelse ved at indføre brug af instrumenter af høj kvalitet til måleopgaver, som dækker handelstransaktioner. Eksempler er gasmålere, elektricitetsmålere, benzinstandere og taxametre.
Forslaget indfører tekniske krav, der er udtrykt i resultattermer, og som tillader, at der anvendes forskellige tekniske løsninger, sådan at nye produkter kan udvikles og forøge konkurrencedygtigheden på linje med principperne om subsidiaritet. Men forslaget bruger ikke juridiske instrumenter til at fastlægge, hvilke måleopgaver der skal udføres. Det forbliver under medlemsstaternes kompetence.
Jeg er glad for, at ordføreren støtter den fælles holdning om måleinstrumenter. Hans ændringsforslag indeholder mange gode og nyttige idéer, som Kommissionen alle kan støtte. Som svar på ordførerens spørgsmål indbefatter revisionen af procedurer til vurdering af overensstemmelse, som man er enedes om i den fælles udtalelse og i ændringsforslag 32, også harmonisering af definitionerne af bestemte termer, der bruges ved godkendelser, såsom "fabrikant", "autoriseret repræsentant", "forhandler" osv.
Med Kommissionens støtte til Parlamentets ændringsforslag er jeg sikker på, at Rådet vil enes med Dem ved andenbehandlingen. 
Glante (PSE ).
   - Mange tak, hr. formand. Hr. kommissær, kære hr. ordfører, jeg var allerede under førstebehandlingen skyggeordfører på vegne af min gruppe for direktivet om måleinstrumenter. Jeg har fulgt dette direktivs ve og vel under de to behandlinger og vil på dette sted gerne udtrykkeligt returnere en tak til ordføreren. Han har meget hurtigt under andenbehandlingen beskæftiget sig med den meget vanskelige, meget tekniske materie og indarbejdet den. Vi har arbejdet godt sammen. Det skal også siges, at vi, selv om vores politiske indstillinger er noget forskellige, har arbejdet rigtigt godt og meget tæt sammen om dette projekt. Man skal ikke søge konfrontationen dér, hvor det ikke er nødvendigt. Altså en tak retur. Dette samarbejde var meget behageligt.
Det blev nævnt, at 10 direktiver skal erstattes af dette nye direktiv. Det er måske et lille stykke afbureaukratisering, som vi altid kræver på forskellige områder. Det er stadig et kompliceret, men et meget vigtigt direktiv. Det blev diskuteret heftigt i forbindelse med emnerne valgfrihed, forhandler/fabrikant - her spiller ændringsforslag 32 og kommissær Liikanens erklæring en stor rolle - om vi endnu en gang i Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi kan erklære os parate til at finde frem til en afslutning under andenbehandlingen ved hjælp af en uformel trilog. Jeg vil, også fordi jeg i morgen selv får lejlighed til at tage stilling til min egen betænkning, endnu en gang understrege udtrykkeligt, at Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi har den gode vilje i den forbindelse og gerne gør det. Det må dog ikke blive til reglen. Vi gør disse undtagelser for at fremskynde lovgivningen.
De kompromiser, der blev fundet, er i orden. Kommissionens holdning og erklæring er også gode. Jeg håber selvfølgelig indstændigt nu, ligesom ordføreren og de andre kolleger i udvalget, at Rådet så tilsvarende skriver dette brev og afgiver denne erklæring, således at vi virkelig når frem til en afslutning og ikke på baggrund af disse kompromiser måske ender i et forlig.
Ellers er jeg meget tilfreds med resultatet. Jeg håber, at den europæiske industri, brugerne og fabrikanterne er tilfredse med det. Jeg tillader mig her ved afslutningen af et møde eller næsten ved afslutningen af året kort før jul at give udtryk for mit håb om, at også de britiske kolleger og især gastronomerne i Storbritannien er tilfredse med bestemmelsen om måleenhederne på ølglassene. Jeg har ladet mig fortælle, at det er et særligt problem. Men jeg tror også, at vi har fundet en god løsning på dette problem. Altså mange tak for samarbejdet og mange tak for tolkningen så sent om aftenen. 
McNally (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne tilslutte mig de komplimenter, som vores ordfører lige har fået. På dette tidspunkt af aftenen kan jeg ikke konkurrere med ham om at bruge ordene godt i ordspil, som han gjorde i sit indlæg, men bravo!
Jeg er glad for, at vi kan forelægge dette for offentligheden som et initiativ i retning af effektivitet og klarhed. Det vil ikke skaffe ordføreren eller nogen anden store overskrifter i aviserne, men det er yderst vigtigt for offentligheden at have klarhed og sikkerhed omkring måleinstrumenter, der benyttes som anført for ting, der vedrører folkesundheden, offentlig sikkerhed, offentlig orden, beskyttelse af miljøet, og faktisk også opkrævning af skatter og afgifter og beskyttelse af forbrugerne samt fair handel. Alle disse offentlige goder kræver præcise og pålidelige måleenheder, og i EU må vi skaffe os af med de hindringer for handelen, der kunne findes uden sådanne instrumenter.
Der er blevet nævnt en ganske betydelig række instrumenter, herunder vandmålere, taxametre, anordninger til analyse af udstødningsgas og alkometre. Vi støtter, som hr. Glante har sagt, princippet om valgfrihed. Det er helt fornuftigt at give medlemsstaterne et valg, om de vil eller ikke vil lovgive. Men med det valg følger et ansvar for ikke at skabe handelshindringer eller konkurrere på unfair måde. De komitologispørgsmål, der vedrører os, synes at være blevet løst. Det er et eksempel på den nye tilgang til harmonisering. Vi må huske, at der godt kan tænkes teknologiske fremskridt, som vi ikke har hørt om eller tænkt på, måske f.eks. med hensyn til elektromagnetisk interferens.
Ordførerens forenkling, klarhed, og præcision er nyttig. Jeg er glad for, at Kommissionen er enig, og jeg ser frem til, at Ministerrådet vil indtage samme holdning. Den fælles erklæring om de procedurer, der skal sikre overensstemmelse med de reviderede tekster, vil være velkommen.
Jeg er glad for, at de lande, der tilslutter sig os i maj 2004, vil have et eksempel på, hvordan medlemsstaterne kan træffe beslutninger inden for rammerne af EU, der ønsker fair konkurrence og ikke ønsker handelshindringer. Jeg er sikker på, at de har fulgt dette arbejde med interesse.
Vi håber, at der vil være enighed ved andenbehandlingen. Vores udvalg har ry for at anvende arbejdstimerne til uformelle trialoger. Nogle af os sætter sommetider spørgsmålstegn ved, om vi gør uret i at gøre dette sammenlignet med andre udvalg såsom Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik. Men det er min overbevisning, at vi indtil nu har været i stand til med bestemthed at få vores synspunkter igennem. Jeg komplimenter igen ordføreren. 
Martin, Hans-Peter (PSE ).
   - Hr. formand, efter denne mindeværdige, formodentlig endda historiske weekend bør man i endnu højere grad tage sig den frihed at stille spørgsmål. Har vi brug for det, vi netop gør dér? Har vi brug for det i det omfang, som det er blevet angivet? Er det ikke en smule forbavsende, at netop en kollega, som ellers går ind for så lidt regulering som muligt, nu igen arbejder så teknisk med alt? Er det en succes for Europa, når vi nu også har et mere præcist kendskab til måleenhederne på ølglassene i Storbritannien? Jeg er meget i tvivl her. Fortaber vi os ikke netop? Er det ikke netop denne form for regulering, der ikke vedrører produktansvar eller helt klare principper, noget, som vildleder os? Har vi ikke brug for ægte gennemsigtighed i vores arbejde og i det, vi gør her? Er det egentlig ikke i sidste ende, når vi ser rundt i kredsen her, bare en klappen-sig-selv-på-skulderen, som er forbundet med meget store omkostninger for skatteyderne? 
Liikanen,
    Hr. formand, det var ikke min hensigt at monopolisere debatten, men som svar på hr. Martins spørgsmål vil jeg gerne påpege, at ja, det er nødvendigt med harmonisering her.
I lyset af den berømmelige lov om er det nødvendigt med harmonisering, fordi nationale tekniske bestemmelser strider imod hinanden, og der er behov for særlige vurderinger af overensstemmelsen. Det pågældende spørgsmål baseret på den nye tilgang erstatter ca. 11 nuværende direktiver med den gamle tilgang, der tillader, at der findes national lovgivning parallelt med fællesskabsbestemmelserne, og som er teknisk forældede.
Harmonisering tillader således virksomhederne at få stordriftsfordele og at forbedre europæiske firmaers konkurrencedygtighed på det globale marked. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.(1)

