

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er mundtlig forespørgsel (B6-0230/2005) af Barón Crespo for Udvalget om International Handel til Kommissionen om Kinas gennemførelse af WTO-reglerne.
Enrique Barón Crespo (PSE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, den forespørgsel, som jeg har æren af at stille for Udvalget om International Handel, vedrører den aktuelle status for vores handelsforbindelser med Kina.
Som De ved, blev Kina medlem af WTO i 2001, hvilket Parlamentet støttede, efter besværlige forhandlinger, hvor EU spillede en meget vigtig rolle. Aldrig før er en handelspartner med så anderledes regler end det fælles system blevet medlem.
Vi bør huske på, at Kina i 10 år aktivt har arbejdet på at blive medlem af WTO, og at landet derfor har givet en række detaljerede indrømmelser i alle sektorer samt forpligtet sig til at opfylde alle sine forpligtelser og accepteret tilsyn med overholdelsen. Det har kinesiske ledere gentagne gange givet udtryk for, især efter indførelsen af Deng Xiaopings politik.
Den forudsete generelle konflikt med Kina har endnu ikke materialiseret sig. Der opstår dog problemer igen og igen på områder som beskyttelse af intellektuel ejendomsret - kampen mod forfalskninger og kopivarer - gennemsigtighed i lovgivningen, standardisering og certificering, servicesektorens åbenhed, især hvad angår finansielle tjenesteydelser, telekommunikation og transport. Desuden er der en lang række ikke-handelsmæssige hindringer, f.eks. CCC, det berygtede obligatoriske certifikat, som er næsten umuligt at opnå. Kernen i sagen er imidlertid, at Kina står i et betydeligt dilemma, nemlig at åbne sine markeder og beskytte sin industri i et miljø, hvor f.eks. anvendelsen af ILO's konventioner om børnearbejde, etablering af frie fagforeninger osv. ikke falder inden for WTO's regi, men er vigtige emner. Det samme gælder miljøbeskyttelse, og her vil jeg gerne understrege, at Kina undertegnede Kyoto-protokollen for to år siden.
Vi står nu i en situation, hvor Kina tilsyneladende balancerer på en knivsæg med hensyn til, hvad der er acceptabelt. Tekstilindustrien er, som andre medlemsstater har nævnt, et godt eksempel, da problemet berører mange lande, ikke kun EU.
Jeg siger ikke, at vi skal sætte spørgsmålstegn ved den afgørelse, der blev truffet den 1. januar om total liberalisering, men vi skal undersøge f.eks. konsekvenserne af en dumpingpolitik med hensyn til markedsinvasion, hvordan der kan ydes støtte til energi, hvordan støttepolitikken anvendes i praksis, og hvorvidt der er tale om privilegeret støtte m.m. Disse emner er vigtige.
Et andet vigtigt eksempel er pladeindustrien, som står over for drastiske omvæltninger i Europa. I øjeblikket foregår næsten 70 % af piratkopieringen i Kina, for en stor dels vedkommende på internettet. Desuden er det næsten umuligt at opkræve royalties, fordi der ikke engang er nogen strukturer.
I alt fald vil jeg understege, at EU har støttet Kinas integration i verdensøkonomien. Det er en udfordring for alle parter og kræver økonomiske og sociale reformer i et omfang, der aldrig før er set. Kina har stadig 10 år til at gennemføre overgangen til markedsøkonomi.
Under alle omstændigheder har Kina allerede bevæget sig fra planøkonomi til en økonomi, der tilsyneladende styres af kapitalisme efter Manchesterskolen under ledelse af kommunistiske embedsmænd. Kineserne skal selv stå for deres egen udvikling, men det er vigtigt, at vi har kontrol, så den bedst mulige gennemsigtighed og viden sikres.
Hr. formand, alt i alt er vi nået til sidste fase i Doha-forhandlingerne, som skal afsluttes på kinesisk territorium, og hvor de store spørgsmål er på dagsordenen, f.eks. åbenheden i Kinas økonomi, valutakursen og Kinas stabilitet i en verden, hvor et meget foruroligende våbenkapløb er i gang.
Desuden spiller Kina en meget vigtig rolle i G-20, der består af nogle af de vigtigste aktører på den nye verdens scene. I kraft af Kinas historie og landets betydning, og fordi EU aktivt har støttet Kinas medlemskab af WTO, giver det mening at bringe disse spørgsmål på bane nu med udgangspunkt i, at vi alle er i samme situation uanset vores specifikke egenskaber, men at vi skal respektere hinanden for at kunne overleve sammen. 
Peter Mandelson,
    Hr. formand, jeg vil gerne takke Dem for denne mulighed for at deltage i forhandlingen. Den er vigtig. Den rejser nogle meget vigtige spørgsmål for os, og jeg er meget glad for, at dette initiativ er taget. Jeg er også den fremragende formand for Udvalget om International Handel meget taknemmelig for, at han fremsætter sine synspunkter på en afbalanceret, moderat og gennemført seriøs måde.
Jeg er enig i, at det er en stor udfordring for os at få Kina gradvist integreret i den globale økonomi og det internationale handelssystem. Vi har også et ansvar over for dem, som De repræsenterer, og som andre af os er oplysningspligtige og ansvarlige over for, for at få disse ændringer til at forløbe så glat som muligt.
Det er sandt, at Kina i en vis forstand afprøver grænserne for det acceptable, sådan som det ærede medlem sagde. Man kan imidlertid også sige, at Kina er en konkurrencemæssig udfordring, som vi europæere skal forholde os til. Det har mange allerede gjort. I nogle tilfælde mangler man imidlertid fortsat at tilpasse sig, og det skal vi være behjælpelige med.
Generelt set mener jeg, at Kinas genfødsel i de seneste år har mange følger for EU, og det er vigtigt, at vi klæder os ordentligt på til at håndtere disse udfordringer. Jeg tror på, at Kinas imponerende økonomiske vækst vil være god ikke kun for Kina, men også for Europa og resten af verden. Det gør det ekstra vigtigt, at vi opbygger et dynamisk forhold til Kina baseret på partnerskab, samarbejde og respekt for ikke kun hinanden, men også for et regelbaseret multilateralt økonomisk system.
Det er på denne baggrund, at jeg ønsker at tage fat på morgenens to sæt spørgsmål. For det første skal vi finde en hensigtsmæssig reaktion på tekstilimporten fra Kina, og for det andet skal vi finde ud af, hvad vi skal gøre for fortsat at presse Kina til at gennemføre sine WTO-forpligtelser og i særdeleshed til at håndhæve bestemmelserne om intellektuel ejendomsret. 
Jeg vil starte med spørgsmålet om tekstiler. Tekstilimportniveauet og den voldsomme stigning heri siden starten af året, da tekstilkvoterne endelig blev fjernet, er blevet et meget følsomt emne i mange medlemsstater. Mange er alvorligt bekymrede. Jeg forstår udmærket disse bekymringer. Jeg er sikker på, at vores reaktion er både hensigtsmæssig og rimelig, men også juridisk forsvarlig. Vi skal leve op til begge disse krav og basere vores reaktion på fakta og data. Vi skal handle med forsigtighed såvel som beslutsomhed.
Kommissionens retningslinjer for brugen af en beskyttelsesmekanisme skulle ruste os til at reagere effektivt på enhver urimelig stigning i importen fra Kina. Som De sikkert ved, har Kommissionen nu indledt undersøgelser af ni kategorier af kinesisk tekstileksport til EU på baggrund af importstatistikker for årets første kvartal. I alle disse kategorier er importmængden for kinesiske tekstiler nu steget op over de "varslingsgrænser", som Kommissionen har defineret. Jeg har altid sagt, at jeg vil handle på baggrund af relevante data, og det gør jeg nu.
Nu, hvor varslingsmekanismen er aktiveret, har jeg oprettet en erfaren taskforce, der skal gennemføre en omfattende og hurtig undersøgelse af de nævnte kategorier. Den når frem til sine konklusioner inden for maksimalt 60 dage. Denne undersøgelse vil vise, om der virkelig har været tale om markedsforstyrrelser i Europa og andre steder. Vi skal også overveje den konkrete skade på producenternes interesser i forhold til forbrugerfordelene. Hvis det er nødvendigt og velbegrundet, vil jeg bruge de beskyttelsesbeføjelser, vi råder over. En række andre kategorier giver også anledning til bekymring, men efter nøje overvejelser har jeg besluttet, at der er behov for en grundigere analyse af de pågældende data. Den gennemføres i øjeblikket.
Der har også været anmodninger om at få iværksat den hasteprocedure, der nævnes i retningslinjerne. Det indebærer, at man går direkte til formelle samtaler med Kina under WTO uden en undersøgelse, hvis der er tegn på, at EU's erhvervsliv vil lide ubodelig skade i fraværet af en sådan indsats. Mine tjenestegrene undersøger i øjeblikket disse anmodninger.
Sideløbende hermed har jeg aktivt kontaktet de kinesiske myndigheder for om muligt at advare dem og opfordre dem til at fremlægge konkrete beviser på, at deres foranstaltninger har en effekt, samt til om muligt at gøre en ekstra indsats. Jeg har indledt uformelle samtaler med Kina i et forsøg på at finde en bæredygtig løsning for alle parter. Det var højt oppe på dagsordenen i sidste uge i Paris, da jeg mødtes med den kinesiske handelsminister Bo Xilai. Min besked til Bo Xilai var den, at Kina for at undgå foranstaltninger fra EU's side skal gøre en større indsats for at begrænse eksportvæksten på kort sigt. Jeg tror, at mit budskab gik klart ind.
Jeg har noteret mig den kinesiske premierminister Wen Jiabaos redegørelser i Beijing i går. Jeg er glad for, at Kina nu ifølge Wen Jiabao forstår den alvorlige bekymring hos visse medlemsstater, og at Kina foretrækker en løsning baseret på dialog og samarbejde. Det glæder mig også, at Kina har en løsning af dette problem som en af sine vigtigste prioriteringer i forholdet til EU.
Jeg bed særligt mærke i Wen Jiabaos bemærkninger om, at Kina som supplement til de allerede trufne foranstaltninger for at begrænse tekstileksportens vækst vil træffe endnu stærkere foranstaltninger i den nærmeste fremtid. Det glæder mig, men jeg tror også, at der er behov for en hurtig effekt, hvis vi skal forholde os afventende med hensyn til vores videre indsats. Det er helt afgørende, at Kina kommer med en hurtig og detaljeret beskrivelse af den type tillægsforanstaltninger, landet agter at vedtage, samt af deres konsekvenser for fremtidige samhandelsstrømme. Jeg ser frem til snarest muligt at modtage sådanne oplysninger. Hvis ikke der hurtigt fremkommer sådanne konkrete oplysninger, begrænses EU's muligheder for at løse problemet, og jeg kan blive nødt til at handle under WTO. Jeg har et hold tjenestemænd i Beijing i denne uge. De mødes netop nu med deres kinesiske kolleger for at følge op på mine samtaler med minister Bo i sidste uge samt på gårsdagens redegørelser fra premierminister Wen Jiabao.
Nu vil jeg tage fat på andre sager vedrørende gennemførelse af WTO-reglerne. Det er vigtigt, fordi WTO-overenskomsten er støttepillen for udviklingen af vores handelsforbindelser til Kina. Kina har gjort væsentlige fremskridt med hensyn til gennemførelsen af sine WTO-forpligtelser i henhold til tiltrædelsesaftalen, men nogle punkter giver fortsat anledning til bekymring. Jeg ser på dem i både en bilateral og en multilateral sammenhæng.
Samtalerne har været meget vellykkede på en række områder - specielt med hensyn til koks-, anlægs- og motorkøretøjssektoren samt med hensyn til sundheds- og plantesundhedsforanstaltninger. Der er imidlertid fortsat en vis bekymring inden for motorkøretøjssektoren, i servicesektorer som f.eks. bankvæsen samt inden for telekommunikation. Jeg fremsatte og forfulgte disse forbehold under mit besøg i Beijing tidligere på året, og jeg vil fortsætte indsatsen på området.
Jeg accepterer, at et særligt problemområde er behovet for at sikre et tilstrækkeligt og effektivt beskyttelsesniveau af de intellektuelle ejendomsrettigheder i Kina. Kina har udvist velvilje, men det europæiske erhvervslivs fortsatte problemer med varemærkeforfalskning og piratvirksomhed har gjort det klart, at der er brug for en fortsat indsats. Jeg tager problemet op på to fronter ved hjælp af en kombination af politisk pres og samarbejde - både bilateralt og på multilateralt plan. Jeg er indstillet på at finde praktiske løsninger på erhvervslivets bekymringer.
Det var et vigtigt fremskridt, da kineserne for nylig accepterede mit forslag om at nedsætte en arbejdsgruppe om intellektuel ejendomsret. Det er hensigten at behandle problemerne systematisk og efter sektor. Der bliver deltagelse af eksperter fra brancher, der kender til leveringsproblemerne i Kinas love. Men de intellektuelle ejendomsrettigheder er et globalt problem, og derfor skal der globale overvejelser til.
Inden for WTO brugte både EU, USA og Japan overgangsundersøgelsesmekanismen for 2004 til at udfordre Kina på gennemførelsen af dets forpligtelser i henhold til aftalen om handelsrelaterede aspekter af intellektuelle ejendomsrettigheder eller TRIPs. Kinas svar viser landets engagement i kampen imod varemærkeforfalskning og piratvirksomhed, men der er helt klart brug for en yderligere indsats, og jeg er indstillet på at hjælpe Kina med at yde en sådan ekstra indsats. EU har også foreslået, at undersøgelsesmekanismen kan suppleres med multilaterale drøftelser i TRIPs-rådet, og jeg agter at følge op på det.
Jeg mener imidlertid også, at det er et vigtigt element af vores arbejde med Kina, at vi fortsat deler ud af vores ekspertise ved at yde teknisk bistand om intellektuelle ejendomsrettigheder. For nylig indgik vi en toldsamarbejdsaftale mellem EU og Kina. Et andet bistandseksempel er EU's finansiering af dommeres uddannelse i varemærker. Det er blot to tilfælde af den slags samarbejde, der kan hjælpe Kina med at opbygge et sundt og sammenhængende håndhævelsessystem. Endelig vil jeg opfordre det europæiske erhvervsliv til at bruge alle tilgængelige værktøjer i EU og Kina til at beskytte dets egne rettigheder og efterprøve systemet.
Afslutningsvis vil jeg sige, at det samarbejds- og partnerskabsniveau, som Kina og EU har på disse områder, er byggestenen for et dynamisk og mere effektivt forhold mellem os. Ingen skal undervurdere de enorme potentielle gevinster og fordele for os i Europa ved et sådant forhold, der vokser og baseres på et sundt grundlag. Der vil selvfølgelig være udfordringer forude, og jeg vil sørge for, at EU svarer betimeligt og effektivt. Men det europæiske erhvervsliv og de europæiske producenter vil også få store muligheder for at komme ind på det hurtigt voksende kinesiske marked. Hvis vi kan samarbejde om at sikre, at et regelbaseret økonomisk system respekteres og styrkes i DDA, vil den hurtige økonomiske vækst i Kina gavne EU og resten af verden. Derfor vil jeg som svar på det oprindelige spørgsmål igen sige, at vi skal kombinere vores kortsigtede håndtering af de problemer, der skyldes Kinas vækst, med et klarsynet og mere langsigtet perspektiv for de muligheder, som Kinas vækst giver Europa.
Daniel Caspary,
   Hr. formand, mine damer og herrer, Kina er i de senere år blevet en vigtig spiller på det globale marked, hvorfor landet skal opfylde visse forpligtelser og bærer et stort ansvar. I den forbindelse vil jeg gerne stille en række spørgsmål til Kommissionen.
For det første var der sidste år 9.000 retssager vedrørende produktpirateri i Kina. Det er en god start. Hvad agter Kommissionen at gøre for at støtte kineserne i deres bestræbelser i den henseende?
For det andet bliver de fældede domme ofte ikke eksekveret. Hvordan agter Kommissionen at støtte de kinesiske myndigheder i at eksekvere domme, som produktpirater er idømt?
For det tredje krænker produkter, der eksporteres fra Kina, ofte patenter og ophavsretten. I spørgetiden den 8. marts forsikrede kommissær Kovács mig, at EU ville tilbyde at sende toldbetjente til Kina for EU's egen regning for at hjælpe deres kinesiske kolleger i deres arbejde. Har kineserne rent faktisk fået dette tilbud, og hvordan reagerede de på det?
For det fjerde var et dampstrygejern fremstillet i Kina, der var forsynet med CE-mærket, men som ikke var i overensstemmelse med standarderne, for nylig årsag til, at to mennesker døde i Grækenland. Hvad agter Kommissionen at gøre for at få medlemsstaterne til straks at indføre en effektiv markedskontrol, som forhindrer salg af sådanne produkter og tvinger de kinesiske producenter til at overholde standarder og patenter?
For det femte findes der den dag i dag en lang række hindringer for europæiske firmaer i Kina. Hvad agter Kommissionen at foretage sig for effektivt at fjerne disse handelshindringer, hvoraf de fleste er ikke-toldmæssige?
For det sjette indeholder moderne våben moderne teknologi. Hvilke negative indvirkninger på virksomheder og arbejdspladser i Europa regner Kommissionen med, hvis våbenembargoen - og den dermed forbundne teknologitransfer - bliver ophævet?
Hvad gør Kommissionen for det syvende helt konkret for at få Kina til at lade landets valuta finde sit eget vekselkursniveau? 
Erika Mann,
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, som opfølgning på det, som hr. Caspary netop har sagt, vil jeg gerne tage et par punkter op.
Jeg hilser de beskyttelsesforanstaltninger, der er blevet indledt, meget velkommen, og jeg håber, at De kan få pålidelige data, herunder pålidelige data fra de enkelte medlemsstater. Sådan som jeg ser det, er Rumænien et eksempel på, at det ikke er helt let at få fat i pålidelige data. Jeg håber, at Udvalget om International Handel så også får disse data uden forsinkelse, så vi, der sidder i udvalget, kan drøfte dem med Dem og komme med anbefalinger.
Det glædede mig også at høre, at De i Deres tale i Singapore den 29. april tog et gammelt initiativ fra Parlamentet op, nemlig kravet om et tættere samarbejde mellem Europa og Asien. Parlamentet har tidligere slået til lyd for en frihandelszone og krævet, at den i det mindste skulle begynde med en stat. Mens vi står meget stærkt i Latinamerika, er der andre områder, navnlig Asien, som vi har forsømt på det skammeligste. Jeg er enig i, at vi, hvad Kina angår, betaler en bitter pris for det.
Vores største bekymring - hvor tekstiler kan betegnes som værende et glimrende eksempel - er den unfair konkurrence, som findes i Kina af forskellige grunde. Konkurrencen kan bevidst være unfair, eller den kan meget vel være uvilkårlig. Hvad agter De at gøre ved det? Hvad kan der rent faktisk gøres for at sikre, at der også bliver set på forhold som skjulte subsidier ved undersøgelserne? De nævnte også intellektuelle ejendomsrettigheder, men det er jo langt mere omfattende.
Der findes en sag, som De har overvejet meget længe. Jeg ville være Dem taknemmelig, hvis De kunne sige noget om den. Sagen vedrører ikke-jernmetaller, og Parlamentet har længe krævet en undersøgelse af skjulte subsidier på dette område. Især i Kina bliver momsrefusion benyttet til at støtte den lokale genbrugsindustri. Hvilke fremskridt er der gjort med undersøgelser her? Kan De sige noget om det?
Bortset fra det, er det en god ting, at De har gjort noget vedrørende investeringer. Det støtter vi meget, og vi ønsker Dem held og lykke med det. 
Johan Van Hecke,
   Hr. formand, kommissær Mandelsons seneste meddelelse om, at der vil blive gjort brug af den tekstilspecifikke beskyttelsesklausul, som giver Europa mulighed for at begrænse importen indtil 2008, indeholder for lidt og kommer for sent. Denne beslutning blev truffet en måned efter, at USA gik i aktion.
Kommissæren har gentagne gange erklæret, at handelen med Kina snarere skal betragtes som en udfordring end som en trussel. Det er rigtigt. Jeg tror også, at den europæiske tekstilsektor er rede til det, men på den betingelse, at spillets regler følges på begge sider. I lande som Kina anvendes der imidlertid i stor stil illoyal handelspraksis. Eksportsubsidier, dumpingpriser, direkte og indirekte offentlig støtte, fri kapital, ulovlig efterligning og piratkopiering. På grund af denne aggressive handelspolitik knager den europæiske tekstil- og beklædningssektor i fugerne. Alligevel, hr. kommissær, er denne industrisektor stadig overordentlig vigtig med en samlet omsætning på 200 milliarder euro fordelt over 177.000 virksomheder med 2,7 millioner tekstilarbejdere efter udvidelsen, hvilket udgør 7 % af den samlede beskæftigelse i industrien. For øvrigt risikerer ikke blot Europa, men også en lang række udviklingslande at bukke under for den aggressive kinesiske eksportpolitik.
I slutningen af sidste år opfordrede Parlamentet kraftigt til en mere assertiv handelspolitik over for Kina. Allerede dengang kunne det udledes af importprodukterne uden kvoter, at importtallene ville blive alarmerende. Jeg håber, at de foranstaltninger, som Kommissionen nu har bebudet, ikke kommer for sent, og især, at de kun udgør det første skridt for at beskytte vores industri på en måde, der er acceptabel for WTO, mod illoyal konkurrence, uanset hvor denne kommer fra. 
Caroline Lucas,
   Hr. formand, der er helt klart en velbegrundet frygt for Kinas betydning for andre aktører i det internationale handelssystem. Vi har allerede hørt om den stigende tekstilimports betydning for EU og skadevirkningerne for nogle EU-producenter. Men lad os ikke glemme indvirkningen på andre udviklingslande. Kinas deflatoriske pres har allerede presset lønningerne i udviklingslandene og fået de globale leverandører til at forringe arbejdstagernes rettigheder og betingelser i et forsøg på at forblive konkurrencedygtige for enhver pris.
På Filippinerne har regeringen f.eks. bestemt, at loven om mindsteløn ikke længere skal gælde for beklædningsindustrien. I Bangladesh bekendtgjorde regeringen for nylig, at den vil hæve antallet af tilladte overtimer og mindske restriktionerne vedrørende kvinders natarbejde. De kinesiske arbejdstagere har heller ikke nødvendigvis de store gevinster med deres syvdages arbejdsuger, meget lave lønninger, rystende sundheds- og sikkerhedsmæssige risici og manglende fagforeninger.
Der er tale om en nedadgående spiral af sociale og miljømæssige standarder. Internationale minimumsstandarder kan bestemt være med til at bremse denne nedadgående spiral. Det er meget vigtigt, at der i denne forhandling ikke kun fokuseres på den ene eller den anden sektor - tekstil i dag eller sko eller maskindele i morgen. Der er tale om et systembetinget problem. Det er en udfordring fra et land, der er gået ind i det internationale handelssystem med ikke blot en komparativ fordel, men måske også med en absolut fordel på næsten alle områder. Det er et udtryk for selvtilfredshed og patronisering at antage, at Europa og den vestlige verden kan bevare et monopol inden for innovation og højteknologi, mens Kina blot står for produktionen.
Kandidaterne fra de kinesiske læreanstalter bevæger sig også opad i merværdikæden. Vi kan meget snart blive nødt til at erkende, at der findes meget lidt, som Europa kan producere, og som Kina ikke kan producere mere effektivt. Det er på tide at revidere den gamle antagelse om, at EU og industrilandene har et forspring inden for de videnintensive industrier, mens udviklingslandene koncentrerer sig om de sektorer, der ikke kræver så store færdigheder.
Et svar på udfordringen fra Kina skal omfatte en grundig vurdering af de hypoteser, der har ligget til grund for den hidtidige internationale handelsteori. Vi skal til at revidere de gamle tanker fra David Ricardos tid om, at komparative fordele altid er til gavn for alle.
Jeg håber, at Kommissionen vil handle hurtigt på tekstilområdet. Jeg vil også gerne høre, hvad kommissæren planlægger at gøre ved disse mere langsigtede systemiske spørgsmål.
Der er behov for et mere afbalanceret syn, end disse mundtlige forespørgsler antyder. Vi skal se på nogle af liberaliseringens konsekvenser for Kina selv, fordi det til overflod er bevist, at mange af de fattigste i Kina selv står til at miste meget - specielt i landbrugssektoren - som følge af Kinas tiltrædelse af WTO. Så lad os få en mere nuanceret tilgang, hvor man også skuer fremad.
Pedro Guerreiro,
   Vi slutter ikke op om dem, der forsøger at undslippe deres helt afgørende ansvar for WTO-forhandlingernes mål og den måde, som de er blevet ført på, hvor man har bestræbt sig på at gennemtvinge en blind og hensynsløs liberalisering af verdenshandelen med yderst alvorlige økonomiske og sociale konsekvenser, og som nu prøver at tørre det af på andre og give Kina skylden for alle vederstyggeligheder.
Man forsøger også at lægge et røgslør over det faktum, at de, der har mest ud af den igangværende liberalisering af verdenshandelen, er de store økonomisk-finansielle grupper. Det er dem, der flytter produktionen ud for at få størst mulig profit, det er dem, der sidder på distributionen og derfor også løber med broderparten.
Tekstil- og beklædningssektoren er et eksempel på disse alarmerende forhold. Det er ikke Kinas skyld, at forhandlingerne om tekstiler og beklædning blev ført, som de gjorde, men Kommissionens og Rådets. Det er ikke Kinas skyld, at euroen er overvurderet, så tekstiler og beklædning produceret i EU-landene er endnu vanskeligere stillet i konkurrencen. Det er ikke Kinas skyld, men Kommissionens og Rådets, at de endnu ikke har taget beskyttelsesklausulen i brug trods den alvorlige situation, som EU's tekstil- og beklædningssektor befinder sig i, navnlig i lande som Portugal. Tværtimod udskyder man denne helt afgørende beslutning.
Jeg vil derfor gerne spørge: Hvornår bliver beskyttelsesklausulen taget i brug? Hvornår bliver Kommissionens mandat for WTO-forhandlingerne revideret? Vi er nødt til at suspendere og grundlæggende ændre den aktuelle handelsliberaliseringspolitik. Vi er nødt til at indføre et retfærdigt og ligeværdigt handelssystem, der sigter på virkelig udvikling af de enkelte landes muligheder på et bæredygtigt grundlag uden dominans- og afhængighedsforhold, så der kan ske en hurtig forbedring af verdens folks livsvilkår og sikring af deres rettigheder. 
Bastiaan Belder,
   Hr. formand, den globale tekstilsektors problematik splitter Europa i en nordlig og en sydlig lejr. Kort sagt står den kommende billigere tekstilimport over for opretholdelsen af vores egen tekstilsektor.
Selv om jeg har forståelse for, at kommissær Mandelson er nødt til at manøvrere mellem tilhængere og modstandere af foranstaltninger mod Kina, synes jeg, at tidspunktet for iværksættelsen af en undersøgelse er lovlig sent. De forløbne år skulle Kommissionen have benyttet til at udvikle en holdning til et globalt tekstilmarked uden hindringer og en politik på dette område. Jeg mener, at diskussionen om midlertidig indførelse af beskyttende foranstaltninger skal vedrøre perioden efter 2008. Ellers fører Parlamentet nøjagtig den samme forhandling om tre år. Perioden indtil 2008 skal benyttes til at indlede en samtale med de kinesiske myndigheder. Disse samtaler tjener et dobbelt formål, nemlig at understrege betydningen af et stabilt globalt tekstilmarked og at fremhæve Kinas WTO-forpligtelser.
WTO giver jo Kina rettigheder, men forpligter også landet til f.eks. at gøre noget ved den begrænsede adgang til markedet i servicesektorerne bankvæsen og telekommunikation. Jeg håber og ønsker, at kommissæren udviser stor standhaftighed i forhandlingerne med de kinesiske partnere. 
Umberto Pirilli,
   Hr. formand, mine damer og herrer, denne sag har meget stor betydning for tusindvis af virksomheders eksistens og millioner af menneskers beskæftigelse over hele Europa, herunder 570.000 italienere alene i tekstilindustrien. Dertil kommer skoindustrien og andre sektorer, der står på rad og række, klar til at blive ramt af den kinesiske tsunami-effekt.
Afskaffelsen af importkvoter som følge af multifiberarrangementets udløb, ikrafttrædelsen af den bilaterale aftale mellem EU og Kina af 2000 samt forfalskningen af EF-mærket var de tre spørgsmål, jeg bragte på bane over for Rådet og Kommissionen den 6. januar i år. Da jeg var bekymret over konsekvenserne, forsøgte jeg at finde ud af, hvilke bestemmelser Kommissionen ville vedtage, i lyset af Kinas krænkelse af de principper, der ligger til grund for WTO-reglerne (miljø, arbejde, uskadelige produkter, forfalskning).
Svarene var foreløbige, og selv i dag opfører Kommissionen - som måske er fanget i en misforstået streng fortolkning af reglerne - sig mere som en notar end et besluttende politisk organ. Hertil kommer virkningen af Reach-reglen på virksomhedernes konkurrenceevne. Europa er ivrig efter at anvende og eksportere et stigende antal principper og værdier, hvilket er helt på sin plads, mens Kina og andre lande koncentrerer sig om at producere strømpebukser, sko, strik osv. billigt og eksportere det til Europa. Så kan Europa jo have den tilfredsstillelse at se på, at eksportlandene opnår fremskridt og øget beskæftigelse.
Billedet bliver næsten fuldendt, hvis vi tager i betragtning, at forbindelserne er til fordel for store europæiske virksomheder, men gør Europa fattigere, idet Europas funktionærer og kapital samt maskiner og udstyr flytter til andre lande og efterlader tusindvis af arbejdsløse, der klynger sig til drømmen om de sociale værdier.
Et Europa præget af viden, forskning og innovation kan ikke adskilles fra et Europa præget af konkurrencedygtig produktion. Det handler om årsag og virkning. Den fremtrædende og meget ydmyge munk Sankt Benedikt af Nursia sagde ofte til de andre munke "bed og arbejd", så de ikke fortabte sig i bøn fjernt fra livets realiteter. Vi må tænke på, at vi stadig har omfattende ressourcer, og på de mange regioner, der er omfattet af mål 1, samt på støttepolitikkerne.
Vi må udarbejde en ny strategi, og vi skal desuden tage den fattigdom og de behov, der stadig eksisterer i selve Europa, med i betragtning, herunder kravet om en harmonisk udvikling. Desuden skal vi vurdere, om sårbare regioner virkelig kan håbe på en ægte udvikling, og om de kan tiltrække europæiske virksomheder til deres område. Det er måske muligt, hvis der i netop de regioner skabes veludrustede forretningsdistrikter og et moderne skattesystem med skattefordele. 
Jean-Claude Martinez (NI ).
   - Hr. formand, sagen om kinesiske tekstilvarer er blot et eksempel, som illustrerer et problem af langt mere vidtrækkende karakter, hr. Mandelson.
Når det gælder den internationale handel, skal to modstridende størrelser forenes, for det første naturligvis behovet for samhandel og dermed behovet for at fjerne hindringerne herfor og for det andet behovet for at sikre beskæftigelsen, de sociale rettigheder osv.
Dette problem løser man, hvis der spilles golf, ved at give den professionelle et handicap i forhold til amatøren. I den internationale handel var der etableret et handicap i form af toldafgifter. Men siden 1947 har man, via GATT og WTO, besluttet først at reducere toldafgifterne og dernæst at ophæve dem. Det bekræftes ved artikel 341 i forfatningen.
Konsekvensen er ikke uventet sagen vedrørende Kina. Løsningen, hr. Mandelson, består i at etablere en ny toldteknologi. I stedet for at reducere og ophæve toldafgifterne bør De, hr. Mandelson, over for WTO foreslå fratrækning af toldafgifter, hvorved importøren åbner en toldkredit i eksportørens favør, en slags økonomisk trækningsrettighed i forhold til importørlandets økonomi.
Et sådant system ville betyde, at kinesiske tekstilvarer, der indføres i Europa, pålægges toldafgift. Der ville blive åbnet en toldkredit i Kinas favør, som kun kunne udnyttes til køb af produkter, som hidrørte fra den europæiske økonomi. Der ville således blive skabt en positiv cirkel. Det er et system med kompensationsaftaler, offshoreaftaler. Det er et system i lighed med Marshall-planen, men kreditterne åbnes i dette tilfælde ved toldafgiften som sådan. Man ville hermed ved en ny toldteknologi løse det uløselige problem med virksomhedsflytninger. 
Formanden.
   - Nu er det de andre taleres tur. Der står 20 talere på listen, og ifølge gruppernes tidsfordeling har de fleste talere 1-2 minutter til rådighed. Jeg forstår godt, at det er svært at holde en tale inden for et minut, men vi har problemer, også af teknisk art, i forbindelse med afslutningen af dette møde, og mange parlamentsmedlemmers hjemrejse vil blive ramt af strejken i Strasbourg lufthavn. Jeg bliver nødt til at håndhæve taletiden strengt. 
Manolis Mavrommatis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, der var mange, der hilste liberaliseringen af kinesisk eksport fra 1. januar 2005 velkommen som en stor sejr for frihandelen.
Et par måneder senere vender vi tilbage til overprotektionismen, både fra EU's og fra USA's side. Der er også mange, der har haft travlt med at kalde dette handelsangreb for "kinesisk feber". Hvis man tænker rigtigt over det, er der faktisk tale om en krig, som ikke kun ligner en krig, men er en veritabel krig på alle planer, der forværrer Europas og USA's forhold til Beijing.
Og her er vi nødt til at holde fast ved en ting: I det første kvartal i 2005 havde Kina en vækst på 9,5 %, fordi eksporten eksploderede og steg med 35 %, hvorved Kinas valutareserver samtidig voksede til lidt over 650 milliarder dollars. Vi taler altså om en økonomisk, historisk, kulturel og handelsmæssig kæmpe, som i dag tilsyneladende er vågnet efter mange års dyb søvn. 
I dag viser Kina sin virkelige styrke og sine ubegrænsede muligheder på det kommercielle område, inden for handel, eksport og teknologi, navnlig med produkter, hvor råvaren har en historie, der traditionelt går flere århundreder tilbage i dette mystikkens land, som imidlertid også har en vulkan lige under overfladen, der kan komme i udbrud når som helst.
Og her er EU nødt til at være opmærksom og fremskynde de beslutninger, der drejer sig om forbindelserne til Kina, fordi:
- for det første ni kategorier af kinesiske varer netop nu underkastes undersøgelser;
- for det andet Kina får mere og mere magt på den globale politiske scene;
- for det tredje EU er Kinas vigtigste handelsparter, og Kina er EU's næstvigtigste partner. Derfor har vi stærke bånd til dette land;
- for det fjerde Kina kan bevise, at det agter at overholde WTO-reglerne ved at forbedre sin lovgivning om beskyttelse af intellektuelle rettigheder og således kontrollere kopivarer, og
- for det femte WTO ud fra denne synsvinkel og den aktuelle vækstrate vurderer, at Kina i 2015 vil stå for 3/5 af eksporten, en position, landet havde i et helt årtusinde fra år 500 til 1500 f.Kr.
Derfor lyder mit spørgsmål: Hvordan vil EU møde denne voldsomme gule feber?
David W. Martin (PSE ).
   - Hr. formand, hvis hr. kommissær Mandelson her i mødesalen i februar havde sagt: "nu vil jeg gennemføre beskyttelsesklausulerne i tekstilaftalen", var han blevet meget populær. Han ville have høstet et enormt bifald i Europa-Parlamentet, men han ville også være helt galt på den. Jeg finder hans tilgang meget beundringsværdig. Han har formået at modstå et pres om at handle overilet. Kommissionens tilgang er korrekt, for så vidt at alle fakta er bragt i orden, alle foranstaltninger er retligt berettiget, og at vi indleder retssager, hvis der er belæg herfor. Det er den rigtige fremgangsmåde. Med en anderledes fremgangsmåde kunne EU beskyldes for at være protektionistisk, vores forhold til Kina ville have lidt skade, og først og fremmest ville vi udsende et meget dårligt signal forud for Doha-udviklingsrunden. Derfor har han grebet sagen rigtigt an.
Jeg vil imidlertid gerne komme med en advarsel. Dagens nyhed om, at USA's betalingsbalance overraskende er forbedret, er måske godt nyt for USA, men bag dette er der en klar indikation af, at importen fra Kina er faldet voldsomt, og alene tekstilimporten er f.eks. faldet med 21 %. Jeg ønsker ikke at se Europa som et nemt offer. Jeg ønsker ikke, at Kina skal tro, at det er nødt til at give efter for amerikansk pres, men ikke for pres fra EU. Hvis statistikken og fakta retfærdiggør en EU-indsats, er jeg sikker på, at kommissæren er enig i, at vi skal yde denne indsats og sende et meget stærkt signal til Kina.
Med hensyn til andre spørgsmål håber jeg, at kommissæren - og jeg var glad for at høre hans kommentarer hertil - vil bevare presset på Kina med hensyn til intellektuelle ejendomsrettigheder. De kinesiske begrundelser om, at det er alt for kompliceret, og at forskellen mellem regionale, nationale og lokale strukturer gør det umuligt for Kina at gennemføre WTO-reglerne, holder ganske enkelt ikke vand, fordi Kina kan gøre det, når det handler om at beskytte den kinesiske intellektuelle ejendomsret. Kina skal også gennemføre reglerne, når det handler om den europæiske intellektuelle ejendomsret.
Det er godt nyt, at Kina er med i WTO. Det er godt nyt, at Kina skal overholde reglerne. Det er vores opgave at sørge for, at landet på lang sigt overholder disse regler. 
Patrizia Toia (ALDE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, vi appellerer til Dem i dag om at gribe denne sag an håndfast og hurtigt. De har forklaret os, hvad De har gjort, og hvilke svar De forventer. Tillad os nu at sige, at det tog sin tid at iværksætte undersøgelsen.
Vi så allerede alarmerende tal i januar, februar, marts og april, som viste en unormal og helt exceptionel stigning i importen fra Kina. Det er klart, at det er gået hårdt ud over tekstilindustrien, og dette er et af de forhold, der ifølge WTO-traktaterne giver mulighed for at gennemføre beskyttelsesmekanismen.
Vi mener, at Kina afprøver grænserne for traktatens anvendelse, og at Europa skal opføre sig ansvarligt. Vi glæder os alle sammen over Kinas indtræden i WTO, som vi har bidraget til. Hr. kommissær, vi slår bestemt ikke til lyd for protektionistiske foranstaltninger eller en tilbagevenden til de gamle idéer om importtold, men for et Europa, der holder hovedet højt og står fast på at få Kina til at overholde de regler, som Kina selv har forpligtet sig til.
Det er tydeligt, at dette land - jeg mener Kina - stræber efter at blive hele verdens produktionscenter. I dag sker det i tekstilindustrien, i morgen maskinindustrien og senere elektronikindustrien. Europas måde at reagere på er afgørende og vil fungere som benchmark for kriser i andre sektorer i fremtiden. 
Carl Schlyter (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, nu er vi også blevet ramt af den globale frihandelslogik. Så er det hyklerisk at kræve, at vi skal beskyttes mod tekstilimport, mens vi samtidig ignorerer betingelserne for olie- og ædelmetalindustrien, hvor der ikke er samme trussel mod europæiske virksomheder. Det, vi burde gøre, er at indføre en fair told, hvor producenter, som ikke lever op til ILO's krav og miljøkrav, skal betale. Denne told bør derefter returneres til ulandene, så deres miljømæssige og sociale situation kan blive forbedret.
Jeg synes, det er mærkeligt, at vi skal satse på at beskytte de store virksomheders intellektuelle rettigheder i Kina, når det primært er menneskerettighederne, der skal beskyttes i Kina, og det jo er dér, vi burde sætte ind. Men overgangen fra fri til fair handel kræver nu en reform af hele den økonomiske politik, så handelen bliver et værktøj for menneskene og ikke omvendt. FN's miljøbeskyttelsesorganisation UNEPO og FN's udviklingsprogram UNDP burde have magt over Verdenshandelsorganisationen og ikke omvendt.
Georgios Toussas (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, Deres interesse for arbejdstagerne og for, om Kina overholder sine vigtige forpligtelser over for WTO, er hyklerisk og kommer for sent.
Kommissionen spillede en ledende rolle både i forbindelse med undertegnelsen af multifiberaftalen og ved WTO-aftalen, og på dette grundlag importeres tekstilvarer fra Kina.
Tekstilindustrien og bomuldsproduktionen i EU's medlemsstater begyndte at skrumpe ind mange år før 1. januar 2005, hvor det blev tilladt at importere kinesiske tekstilprodukter med smertelige konsekvenser for arbejdstagerne.
WTO er en imperialistisk organisation, der tjener de multinationales og storkapitalens interesser over for arbejdstagernes interesser. De har opstillet de meget strenge betingelser for Kinas optagelse i WTO, dvs. om åbning af de kinesiske markeder, liberalisering af markederne og privatisering, så de kan udnytte Kinas overskudsskabende ressourcer og arbejdstagere. Til gengæld fik Kina sikret fri handel med sine tekstilvarer.
Den forsinkede interesse for arbejdstagerne i tekstilindustrien og andre sektorer kommer til udtryk på et tidspunkt, hvor arbejdstagernes harme og kamp mod EU's befolkningsfjendtlige politik vokser i medlemsstaterne. Det er åbenlyst, at dette initiativ har til formål at aflede arbejdstagernes opmærksomhed og formilde dem, der vil stemme nej i den europæiske afstemning.
Vi bemærker også, at advarslerne om begrænsning af den kinesiske import kommer på et tidspunkt, hvor USA's og EU's pres på Kina for at bryde den faste kurs mellem dollars og yuan kulminerer. De imperialistiske centre vil nemlig have Kina og de andre asiatiske lande som store forbrugermarkeder for deres produkter i stedet for at konkurrere med dem på de internationale markeder.
Truslen kommer ikke fra Kina, men fra imperialisternes internationale konkurrence. Vi kæmper for ligeværdige internationale økonomiske relationer, og vi forsvarer befolkningernes ret til at vælge deres egen vej. 
Mario Borghezio (IND/DEM ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, Agence Europe har rapporteret, at kommissær Mandelson, efter sit møde med den kinesiske handelsminister i torsdags, bekræftede, at han ikke vil træffe nogen forhastede beslutninger for at imødegå tilstrømningen af kinesiske varer. "Der står for meget på spil til, at vi kan lade kineserne ødelægge vores partnerskab, og der er behov for en længere tidsfrist med henblik på passende justeringer." Selv her i dag, her i Parlamentet, står De og fortæller os, at De er ved at undersøge sagen, selv om visse lande, herunder Italien, har krævet snarlig iværksættelse af beskyttelsesmekanismen.
Hvad ligger der bag Kommissionens nøl? Hvilke interesser står der egentlig på spil? Hvordan kan det være, at tekstilindustrien så skamløst er blevet overladt til begivenhedernes gang og til den effekt, der så rammende er beskrevet som en tsunami-effekt?
I den høring, der behørigt blev organiseret af hr. Barón Crespo, gav industriministeren en nøjagtig redegørelse for tallene: 100 millioner lønmodtagere, der arbejder 24 timer i døgnet. Det er en krigsmaskine, og den forsøger De at møde med juridiske teknikaliteter? Det er tegn på manglende vilje til at beskytte tekstilindustrien og Europas små og mellemstore virksomheder. 
Roberta Angelilli (UEN ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, nu, hvor vi bliver oversvømmet af kinesiske tekstilvarer, er det afgørende, at beskyttelsesmekanismen vedtages snarest, og jeg understreger snarest. Det er dog også nødvendigt, at vi udtænker en ansvarlig langsigtet strategi. Der er seks punkter, som jeg gerne kort vil påpege over for Fællesskabets institutioner.
For det første er det meget vigtigt med en stærk forpligtelse til at bekæmpe forfalskning af europæiske varer og varemærker samt en mere målrettet og effektiv strategi vedrørende intellektuel ejendomsret.
For det andet kræves en entydig politik til styrkelse på EU-plan af toldkontrollen af varer med oprindelse uden for EU.
For det tredje bør der indføres et oprindelsesmærke for varer med oprindelse uden for EU, der også skal gælde for produkter, som kun er delvis fremstillet i tredjelande.
For det fjerde bør en seriøs diskussion af konsekvenserne af euroens usædvanlig store appreciering sættes på dagsordenen.
For det femte er der behov for et europæisk tilsagn om endelig at holde en debat om den systematiske og uberettigede devaluering af den kinesiske valuta (yuannen) inden for rammerne af WTO.
Som det sjette og sidste punkt bør Kina opfordres til at følge de internationale regler om beskyttelse af arbejdstagere og menneskerettigheder.
Tokia Saïfi (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, Kinas tiltrædelse af WTO i 2001 sikrede i princippet balance i handelsrelationerne mellem Kina og EU. Denne balance forstyrres imidlertid, når spillereglerne for den internationale handel ikke overholdes. Jeg tænker først og fremmest på de foranstaltninger, som er påkrævet for at beskytte intellektuel ejendomsret, vel at mærke i overensstemmelse med WTO-aftalerne. Aftalerne tager sigte på effektivt at bekæmpe plagiering og piratkopiering. Det er EU's opgave at sikre, at de omhandlede aftaler til beskyttelse af tekstilmodeller og -mønstre overholdes med henblik på at sikre vores tekstilindustris fortsatte beståen.
Når vi står over for, hvad der må betegnes som en desorganisering af markedet - jeg henviser naturligvis til den bemærkelsesværdige udvikling, hvad angår kinesiske tekstilprodukter, som De også selv bekræftede - må vi imidlertid gøre brug af de lovlige instrumenter, vi råder over inden for rammerne af WTO. Mener De derfor ikke, hr. kommissær, det er afgørende, at der nu, hvor alle advarselslamperne lyser, iværksættes en hasteprocedure med henblik på at træffe beskyttelsesforanstaltninger? Hvorfor tøver De i den grad til skade for vores industrier og til skade for industrierne i vores nabolande?
Hr. kommissær, der er ingen tid at spilde. Det drejer sig ikke om at iværksætte protektionistiske foranstaltninger. Det drejer sig om at få Kina til at forstå, at tiltrædelse af WTO indebærer såvel rettigheder som pligter. 
Joan Calabuig Rull (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, sidste weekend lagde et af verdens største skibe til i Valencias havn. Det kom fra Kina og medførte 5.100 containere, der overvejende indeholdt tekstilvarer.
Nogle beskrev det som arbejdsløshedsskibet eller skibet, der ødelægger job. En fremtrædende erhvervsleder påpegede ikke desto mindre, at vores store udfordring var at sikre, at skibet ikke vendte tilbage til Kina uden last, men fyldt med vores produkter til det kolossale og voksende marked.
Jeg mener, at det er europæernes store chance. To betingelser skal dog være opfyldt. Den første er, at markederne skal være rimelig åbne og vareudvekslingen af en rimelig størrelse, og at tekstilsektoren skal bistås med sin omstrukturering. Vi kan ikke tillade, at der opstår en alvorlig ubalance, som i sidste ende vil ødelægge den europæiske tekstilindustri og have drastiske sociale konsekvenser for mange europæiske regioner.
Den anden betingelse er, at vi alle skal spille efter samme regler, og at samme vilkår skal gælde for alle. Det omfatter overholdelse af WTO-aftalerne, som flere talere har nævnt her. Vi må også kræve, at de regler, som vi alle skal følge, omfatter overholdelse af ILO's konventioner og beskyttelse af arbejdstagere.
Efter min mening bør Kommissionen reagere på fem EU-landes anmodning om en klar definition af, hvilke produkter der berøres alvorligt af tilstrømningen af kinesiske varer, og en øjeblikkelig iværksættelse af en undersøgelse og konsultationsprocedure med hensyn til Kina.
Hr. kommissær, jeg er sikker på, at De har Parlamentets opbakning til fortsat at arbejde på og søge en forsigtig forhandlingsløsning, som De nævnte. Det skal dog gøres klart, at den eneste løsning vil være beskyttelsesforanstaltninger, hvis der ikke opnås et tilfredsstillende resultat.
Lad os i dag skabe klarhed om de regler, som vi alle skal spille efter. Lad os foregribe de ændringer, der venter os, og lad os skabe rimelige forhold, så den europæiske industri kan klare de udfordringer, den møder. 
Jorgo Chatzimarkakis (ALDE ).
   - Hr. formand, vi europæere forventer med rette, at Kina overholder alle forpligtelser, som et medlemskab af WTO indebærer, men Kina bør også holde sig til ånden i WTO-reglerne, ligesom kommissær Mandelson selv holder sig til ånden i forfatningen, selv om den ikke er trådt i kraft endnu. Derfor hilser vi de indledte beskyttelsesforanstaltninger velkommen. Det skal undersøges og demonstreres, at traktaterne bliver overholdt.
Kinas optagelse i WTO har hidtil naturligvis ikke kun været en triumf for Kina selv, men også - og navnlig - for os europæere. Vi bør langt om længe se debatten i en global målestok og ikke kun ud fra en snæver europæisk synsvinkel. Kommissær Mandelson har forsøgt at se på den ud fra en global synsvinkel. Der lyder krav om nye handelshindringer og strengere kontroller, men det ville være et slag i ansigtet på de europæiske producenter, som har brugt 10 år på at slå til lyd for at gå fra kvotebaseret handel til større konkurrence, og som nu har haft succes. At vende tilbage til særordningerne ville være at vende tilbage til protektionisme, og det ville, særligt nu, sende det helt forkerte signal.
Alligevel er minimumsstandarder på arbejdsmarkedet fortsat af betydning. Derfor bør vi europæere gøre alt, hvad der står i vores magt, for også at få WTO til at acceptere mere demokratiske regler. 
Zuzana Roithová (PPE-DE ).
   - Mine damer og herrer, efter min mening har EU en uforsvarlig holdning til kinesernes måde at handle på, og jeg nægter at falde for argumentet om, at tekstilproducenterne har haft 10 år til at forberede sig på den igangværende liberalisering. Først i 2002, da Kina var blevet medlem af Verdenshandelsorganisationen (WTO), kunne EU fastslå konsekvenserne af en gradvis liberalisering. Priserne faldt med 40 %, og Kina erobrede 75 % af markedet på et øjeblik. Tegnene på, at kursen for EU's handelspolitik burde ændres, kunne formentlig ikke have været tydeligere. Men det skete lige præcis ikke, selv om medlemsstaterne har betroet EU enekompetencen til at føre handelspolitik.
I øjeblikket knuser Kina hensynsløst de fattigste asiatiske og afrikanske lande, hvor tekstilhandel var nøglen til overlevelse. Dumping af priserne vil betyde, at 1 million europæiske tekstilproducenter, herunder titusinder af kvinder i Den Tjekkiske Republik, vil miste deres job i områder, hvor tekstilproduktion er en traditionel industri. Det er ikke kun den berømte kinesiske arbejdsomhed, der gør sådanne priser mulige - de er også en følge af minimale miljø- og socialstandarder, for ikke at nævne børnearbejde, og statsstøtte og Kinas undervurderede, statskontrollerede valuta spiller også en rolle.
Vi åbner vores markeder, men tekstilproducenterne har ikke adgang til det kinesiske marked. Bilfabrikkerne er rigeligt bevis på, at princippet om kooperativt ejerskab brydes. Jeg mener, det må fremgå meget klart af det, jeg har sagt, at WTO-reglerne ikke overholdes.
EU må benytte alle de økonomiske og politiske instrumenter, det har tilbage, til at tvinge Kina til at overholde reglerne om fair konkurrence, både af hensyn til den bæredygtige udvikling på vores planet og af hensyn til de værdier, der får os til at regulere det europæiske marked, selv om vi ved, at vi øger omkostningerne ved at fremstille varer i Europa og samtidig mindsker vores konkurrenceevne. Hvis EU ønsker at højne offentlighedens tillid til integrationen, må det danne en samlet front og blive en stærk WTO-partner på lige fod med Japan, Kina og USA.
Kommissionen, Rådet og også Parlamentet bør snarere se dette som en pligt end en udfordring. Jeg er meget glad for, at Kommissionen har indset, at konsekvenserne af liberaliseringen skal mildnes, men det er ikke nok at indføre kontingenter på 7 % i et år. Jeg opfordrer på det kraftigste EU til at ændre sin udenrigspolitik over for Kina radikalt for at sikre, at den er i overensstemmelse med de langfristede mål for EU's indre marked. Jeg håber meget, at det vil lykkes for os. 

Nicola Zingaretti (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, vi glæder os over den tone, hvormed De har behandlet dette vigtige emne, handelsrelationerne med Kina - De har forsvaret Europas interesser, men uden at mene, at vi skal tilbage til tidligere tiders umulige og farlige handelsprotektionisme.
Vi er dog nødt til at rette vores opmærksomhed mod tekstilindustrien, hvor jeg tror, der er ved at opstå et problem, som også er politisk. Begivenhederne er så vigtige, at Europas borgere med stor ængstelse vender sig til os for at få en effektiv løsning, som kun et samlet Europa kan give. De vil ikke tolerere nogen form for tøven eller bare tegn på ufrivillig magtesløshed. Det er derfor nødvendigt, at vi straks vedtager hensigtsmæssige politikker, som De har nævnt. Foruden at indlede forhandlinger med de kinesiske myndigheder må vi tilskynde til, at der indføres konkrete tiltag, f.eks. oprindelsesmærker, som øger forbrugernes bevidsthed, og gøres en kraftigere og mere intensiv indsats mod vareforfalskning. Kreativitet, innovativ teknologi og holdånd mellem institutionerne, industrien, arbejdsmarkedets parter og forskningsverdenen er naturligvis lige så påkrævet. Jeg tror, at Parlamentet sammen med Dem vil være lige så villig til at spille en rolle i dette mulige gennembrud. 
Georgios Papastamkos (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Kinas optagelse i WTO og dets integration i verdensøkonomien er en meget positiv udvikling. Kina hører allerede blandt verdens største handelsmagter, og landets vækst har positive indvirkninger på udviklingen i mange andre lande.
Der er imidlertid ting der tyder på, og der er fremsat underbyggede beskyldninger om, at Kina ikke opfylder sine forpligtelser som følge af WTO-tiltrædelsesaftalen, fuldt ud. Landet har stadig begrænsninger af indenlandsk handel og varedistribution. Der er statsstøtte, diskriminerende afgiftslettelser, administrative hindringer og hindringer for udenlandske virksomheders etablering og adgang til markedet i servicesektoren. Princippet om national behandling anvendes heller ikke fuldt ud. Endvidere er der alvorlige forsinkelser med anvendelsen af WTO-reglerne om beskyttelse af intellektuel, kommerciel og industriel ejendomsret og om udenlandske investeringer.
Alt dette resulterer i begrænset adgang for europæiske virksomheder og hindringer for europæisk eksport til det kinesiske marked, mens det europæiske marked på den anden side fortsat er åbent.
For at undgå forstyrrelser af handelsforbindelserne mellem EU og Kina og hindre, at der bliver råbt op om nyprotektionisme, opfordres Kommissionen til at tage nye initiativer, så man dels opnår et afbalanceret resultat i den bilaterale handel dels afskaffer den illoyale praksis, der måtte være.
Den første og bedste løsning er en yderligere åbning af det kinesiske marked for europæisk eksport af industri- og landbrugsprodukter samt tjenesteydelser, samtidig med at man dæmper den aggressive kinesiske eksport af bestemte produkter, f.eks. i dag tekstilvarer, i morgen biler eller andre produkter. Anvendelsen af de beskyttelsesklausuler, som indgår i Kinas tiltrædelsesaftale, er en fornuftig sidste udvej, et fornuftigt 
Adam Gierek (PSE ).
   - Hr. kommissær, som jeg ser det, er der tre spørgsmål, der kræver et passende og hurtigt svar fra Kommissionen. Tekstil-, beklædnings- og fodtøjsmarkedet er et glimrende eksempel på, hvordan importen fra Kina kan ødelægge et marked og påvirke andre sektorer. Det første spørgsmål, der skal tages stilling til, drejer sig om den tid, det tager Kommissionen at handle, og om, at Kommissionens fejlagtige beslutninger ikke alene er skadelige, men desværre sommetider også uigenkaldelige. Det andet spørgsmål vedrører liberaliseringen af EU's marked, hvis konsekvenser omfatter en pludselig tilstrømning af subsidieret import, f.eks. subsidieret kul. Det har medført priskonkurrence, der igen har givet anledning til stor bekymring og i sidste ende har ødelagt kulmarkedet. Dette har yderligere forværret situationen for mineindustrien, selv om den har gjort sit bedste for at opfylde EU's energibehov. Det tredje og sidste spørgsmål vedrører de præferenceaftaler, som blev indgået, da EU stadig kun havde 15 medlemsstater.
Det er på tide at revidere toldaftalen og de præferentielle kontingenter, så der tages hensyn til det udvidede EU's interesser, da fortrængningseffekten i øjeblikket ikke altid fører til den relevante skabelseseffekt. Landbrugs- og fødevareprodukter fra USA hindrer f.eks. stadig, at varer fra de 10 nye medlemsstater kommer ind på EU-markedet.
Ivo Belet (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, siden den 1. januar i år er der også i Belgien gået omkring 500 job tabt som følge af den uhørte stigning i den kinesiske import af tekstil. Hvis dette fortsætter sådan, forventes det, at der hen imod årets udgang vil forsvinde omkring 2.000 job, og hvis De ikke griber ind, vil det fortsætte på den måde i de kommende år. Tillad mig at citere to tal, som jeg fik i morges, hr. kommissær, om stigningen i den kinesiske import i Belgien i det forløbne kvartal, dvs. fra januar til april 2005.
Jeg vil nævne to eksempler. Importen af pullovere er steget med 747 %, og importen af herrebukser er steget med 2.000 %, dvs. 20 gange så stor. Imidlertid har de europæiske, belgiske, tekstil- og konfektionsvirksomheder faktisk tilpasset sig den nye konkurrence. De har specialiseret sig i Gud ved hvor mange produkter og forsøger således at reagere på den nye trussel eller afværge den. Desværre, hr. kommissær, er det særdeles vanskeligt at væbne sig mod en modstander, som hengiver sig til illoyal dumpingpraksis, hvilket ofte er sagt her i formiddag, og især til ulovlig efterligningspraksis.
Stadig flere europæiske tekstilvirksomheder konfronteres med skamløse og ulovlige efterligninger fra deres kinesiske konkurrenter. Det glæder mig at høre her i formiddag, at De vil gøre noget ved dette problem. Spørgsmålet er, hvor hurtigt De vil gøre det, for som det fremgår af tallene fra de forløbne måneder, er situationen akut. De siger også i Deres indlæg her i formiddag, at De vil analysere oplysningerne om importen yderligere. Hvad mener De præcist med det? Jeg håber ikke, at dette er synonymt med yderligere udsættelse.
Hensigten med denne forhandling, hr. Mandelson, er ikke at anspore Dem til at træffe protektionistiske foranstaltninger over for Kina, naturligvis for så vidt som det ville være muligt. Dette er en opfordring til at gøre det klart over for vores kinesiske venner, at dumping og efterligning ikke har noget som helst at gøre med loyal handelspraksis. Det er Deres opgave, det er Kommissionens opgave at gøre noget ved dette. Arbejdstagerne og arbejdsgiverne fra de europæiske tekstil- og konfektionsvirksomheder stoler på Dem, hr. Mandelson. Jeg beder Dem om ikke længere at svigte dem. 
Harald Ettl (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, Europa har stadigvæk grund til bekymring over sin tekstilindustri. Som næstformand i Tekstil-, Beklædnings- og Læderarbejdernes Internationale kender jeg kun alt for godt til den aktuelle situation og de mulige sociale konsekvenser forbundet med de arbejdspladser, der er i fare for at gå tabt. Medlemsstaterne er i sandhed meget forskelligt forberedt på at tackle den nye situation.
At der finder en stigende interpenetration af varer sted i verdensøkonomien, er indlysende, og det er naturligvis også tilfældet i Kina. Det kan selv jeg se, men det tempo, hvori handelen for øjeblikket bliver liberaliseret, ledsaget af uhørte eksportstigningstakter, bringer naturligvis alt i fare. Alene i Europa er mere end 1 million arbejdspladser i akut fare, mens - det siger jeg som næstformand - mere end 30 millioner tekstilarbejdere er under pres på verdensplan med fare for, at deres arbejdspladser bliver udflyttet. Det er situationen på verdensmarkedet for øjeblikket.
Spørgsmålet er så, om et flertal af EU's 25 medlemsstater af solidariske grunde går fuldt og helt ind for beskyttelsesklausuler, og om det, nu hvor tekstilindustrien har råbt om hjælp, også ville være muligt at få fremskyndet processen. Til september kan det være for sent. I dag er det tekstilindustrien, i morgen er det en anden, der står for tur. Sådan lyder appellen til Dem. 
Nikolaos Vakalis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, vi er nødt til at fastsætte foranstaltninger til beskyttelse af tekstilindustrien, foranstaltninger, der kan forbedre markedets og handelens funktion, og foranstaltninger til beskyttelse af forbrugerne.
Disse foranstaltninger bør vi sikre ved at overholde international lovgivning og de internationale handelsregler, helt konkret via protokollen for Kinas tiltrædelse af WTO. Samtidig med at vi overholder reglerne, både kan og bør vi imidlertid sætte beskyttelsesklausulen i kraft for tekstilindustrien. Jeg mener, at vores strategi for tekstilområdet bør baseres på konkurrenceevne, kvalitet og forbrugerbeskyttelse.
Hvad forbrugerbeskyttelsen angår, mener jeg, det er nødvendigt at fastsætte foranstaltninger til oplysning af forbrugeren om produkternes kendetegn ved hjælp af hensigtsmæssig mærkning, f.eks. oprindelsemærkning, kvalitetsmærkning, økologisk mærkning og især mærkning med angivelse af produktets sundhedsmæssige indvirkninger.
Med hensyn til konkurrenceevne og kvalitet foreslår jeg, at forskningen styrkes og koncentreres om:
a) innovative produkter af høj kvalitet,
b) oprettelse af forsknings- og udviklingscentre,
c) forskning i produkternes indvirkning på miljøet og forbrugerens sundhed.
Endelig har jeg følgende kommentarer til Kommissionens meddelelse om tekstiler, hvor den har sat det strategiske mål, at produktionskæden skal bevares i landene i Euro-Middelhavsområdet, så man undgår, at der er ressourcer, der forsvinder via disse lande:
- for det første skal vi hjælpe de små og mellemstore virksomheder, der er i området, til at blive mere fleksible og bedre i stand til at imødekomme forbrugernes krav;
- for det andet skal Kommissionen indgå en klar forpligtelse til at fremme samhandelen inden for Euro-Middelhavsområdet ved så hurtigt som muligt at harmonisere toldsatserne og ikke begrænse sig til de nuværende bilaterale, mellemstatslige aftaler. 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke kommissær Mandelson for de oplysninger, han har givet os, og for den store interesse, han i den seneste tid har vist for tekstilindustriens store, alvorlige problemer.
De statistikker, som medlemsstaterne i den seneste tid har forelagt Kommissionen, har vist, hvor kritisk situationen er. Og situationen er kritisk i medlemsstaterne, navnlig i Grækenland, som hr. Mandelson kan se på de tal, de græske myndigheder har sendt ham, om lukning af små og mellemstore virksomheder og tab af arbejdspladser.
Jeg tror, at Kommissionens meddelelse om retningslinjerne er et fornuftigt træk. Jeg er enig i, at det går i den rigtige retning. Det er positivt, at Kommissionen har fastsat alarmzoner for de enkelte kategorier af kinesiske tekstilprodukter.
Jeg vil dog sige, at hr. Mandelson er nødt til at revidere den planlagte varighed af den undersøgelse, Kommissionen vil iværksætte, og se på varigheden af proceduren med de uofficielle samråd med de kinesiske myndigheder. Varigheden af disse procedurer er nødt til at være kortere. Jeg vil dog også understrege, at disse retningslinjer burde være fastlagt tidligere. Kommissionen havde lovet, at den ville komme med dem sidste efterår, men blev desværre temmelig forsinket. 
Paul Rübig (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, vi importerer for øjeblikket en lang række produkter fra Kina til fordelagtige vilkår eller til lave priser. Det styrker naturligvis købekraften i Europa. Europa har allerede den største købekraft i verden, og billige importvarer gør os endnu stærkere i den henseende.
Den anden side af medaljen er, at lønningerne er meget lave i Kina, hvorfor købekraften er meget lav. Det lave lønniveau i Kina stiller os derfor ugunstigt og gør det mindre sandsynligt, at vi vil sælge varer dér. Det er derfor vigtigt, at vi debatterer markedsadgang, navnlig for små og mellemstore virksomheder. En sådan adgang til markedet bør være afbalanceret og baseret på gensidighed, hvor begge sider kan lære af hinanden. I den henseende er de forhandlinger, der finder sted for øjeblikket, af særlig betydning. Det er også vigtigt, at vi i Europa overvejer, hvad der sker, hvis valutapariteten blev genstand for markedsmekanismerne. De internationale finansielle markeder er for øjeblikket præget af stor bevægelse og markante udsving, og det kan formodes, at pariteten med Kina vil blive midlertidigt fleksibel med uundgåelige følger for vores markeder.
Med hensyn til subsidier, beskatning og dumping bør vi gøre os tanker om, hvordan vi kan finde frem til løsninger sammen med Kina, og vi bør frem for alt begynde med handelslempelserne, så der hersker større gennemskuelighed på det område i fremtiden, så det bliver muligt for toldmyndighederne at arbejde sammen og skabe gensidige forbindelser, sådan som det er sædvane mellem ligeværdige handelspartnere.
Begge sider bør se den andens problemer og forsøge at forhandle sig frem til kompromiser. Jeg ønsker nu hr. Mandelson held og lykke med at gøre netop det, og jeg tror, at Parlamentet vil bistå ham og være årvågen i disse forhandlinger. 
Peter Mandelson,
    Hr. formand, det har været en meget nyttig, velafbalanceret og velafstemt forhandling, men jeg forstår udmærket den enorme bekymring og sensitivitet, tekstilspørgsmålet giver anledning til.
Blandt alle de bidrag, der har været siden de indledende bemærkninger, må jeg sige, at jeg er mest enig med hr. Calabuig Rull, fordi han slog hovedet på sømmet, da han understregede, at vi skal se Kina som en mulighed såvel som en potentiel trussel, og at de containere, der er på vej mod Europa med alle disse tekstiler og andre varer og landbrugsvarer, skal fyldes op med varer og landbrugsvarer, når de sendes tilbage til Kina. Når jeg taler om varer og landbrugsvarer, mener jeg også, at der er et enormt potentielt og ekspanderende marked for europæiske tjenesteydelser. Jeg er enig i, at vi skal hjælpe den europæiske tekstilindustri med at omstrukturere og tilpasse sig, og vi hjælper den allerede. Jeg er enig i, at hvis Kina skal have sin egen vækst accepteret af det internationale økonomiske samfund, så skal landet til gengæld åbne sine egne markeder for andres landbrugsvarer og overholde de internationale aftaler.
Jeg er imidlertid også enig i, at hvis vi på baggrund af denne meget pludselige og meget voldsomme stigning i den kinesiske eksport er nødt til at træffe foranstaltninger for at håndtere overgangen og udglatte ændringerne, så kan vi roligt gøre det. Der kan være tale om en begrænset og kortvarig indsats. Ingen af os skal overdrive - specielt ikke dem, der er direkte berørt af ændringerne - indsatsen for at imødegå noget sådant. Vi kan som minimum midlertidigt begrænse væksten i den kinesiske eksport. I henhold til WTO-bestemmelserne er det det eneste, vi kan gøre. I de tilfælde, hvor fakta retfærdiggør en sådan indsats, vil jeg og mine kolleger i Kommissionen imidlertid ikke vige tilbage for at gøre det.
Under en forhandling som denne kommer man let til at generalisere. Men vi kan ikke generalisere vores handlinger. Vi er nødt til at handle fra sag til sag og på basis af fakta. Hvorfor? Fordi vi skal handle på en juridisk forsvarlig måde. Det værste, Kommissionen kan gøre, er at handle på en måde, som vi ikke efterfølgende kan forsvare, så WTO kræver en forklaring og tvinger os til at omgøre vores handlinger. Det ville være en enorm skuffelse og et tilbageskridt for dem, der er mest direkte påvirket, og vi skal være forsigtige. Derfor skal vi håndhæve reglerne, men vi kan ikke opfinde dem. Det skal vi hele tiden have in mente.
Det er også et diffust billede, der tegner sig både med hensyn til importniveauets betydning for bestemte vare- og tekstilgrupper samt for produktionsniveauet og beskæftigelsesniveauet i forskellige dele af den europæiske tekstilindustri. Ikke kun i USA, men også i nogle dele af Europa er importniveauet faldende. I andre tilfælde fortrænger den øgede import fra Kina importen fra tredjelande. Så det er et diffust billede.
Det er sandt, at disse samhandelsstrømme undertiden har en voldsom indvirkning på den europæiske produktion og beskæftigelse, hvilket fremgår af de fakta, som jeg så sent som i går gennemgik med mine tjenestemænd. Det gælder f.eks. for lande som Grækenland, Portugal og Italien. Det er en ganske bekymrende udvikling. Det må jeg notere mig og handle efter i fremtiden.
Med hensyn til nogle af vores andre medlemsstater mangler jeg fortsat relevante data og oplysninger. Selv visse medlemsstater, der er blandt de ivrigste fortalere for, at jeg skal indføre en hasteprocedure, har endnu ikke sendt mig de fakta, på hvilke en sådan hurtig indsats skal baseres. Jeg er dog sikker på, at det snart sker.
Hr. Caspary, fru Mann og hr. Martinez luftede interessante spørgsmål og tanker, og jeg sender mine svar til dem, så såre de er klar.
Endelig glæder jeg mig over gårsdagens redegørelse fra den kinesiske premierminister Wen Jiabao, der antydede, at han har besluttet at bede de relevante offentlige myndigheder i Kina om at forberede en effektiv indsats for at bremse væksten i den kinesiske eksport. Vi må imidlertid se på den praktiske gennemførelse af disse foranstaltninger samt effekten af dem. I lyset heraf vil Kommissionen overveje sine kommende foranstaltninger.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Marine Le Pen (NI ),
   Den dynamiske kinesiske økonomi har konsekvenser for den europæiske økonomi, hvilket vidner om de europæiske institutioners magtesløshed, når det drejer sig om at beskytte skrøbelige industrisektorer såsom tekstilindustrien.
Der blev i 1986, da man indledte de multilaterale handelsforhandlinger i forbindelse med Uruguay-runden, opnået enighed om princippet om afvikling af de kvantitative begrænsninger i henhold til multifiberaftalen. Kina var på daværende tidspunkt ikke nogen vigtig leverandør af tekstiler, og Kina var ikke medlem af GATT. Allerede på daværende tidspunkt var mange franske tekstilvirksomheder flyttet til Maghreb-landene eller til Egypten. I 1994, hvor aftalerne i forbindelse med Uruguay-runden blev underskrevet og tidsplanen og fremgangsmåden for afviklingen af de kvantitative begrænsninger fastlagt, var Kina heller ikke medlem af det nye WTO, som det først tiltrådte i 2002.
Kritik af Kina kan således ikke skjule kommissærernes og Unionens regeringers ansvar for de store vanskeligheder, som tekstilindustrien oplever, og som desværre breder sig til andre sektorer.
Det er også en skandale, at man i verdenshandelens navn har accepteret, at der indgås aftaler med verdens største totalitære land, som krænker alle de principper, Europa formodes at bygge på, det være sig menneskelige, sociale eller økonomiske principper. 
Jules Maaten (ALDE ),
   Min tvivl, hvad angår Kinas adgang til Verdenshandelsorganisationen, bekræftes af den måde, hvorpå landet nu, hvad angår tekstil, men også f.eks. intellektuel ejendom, overtræder spillereglerne. Ved at lade Kina blive medlem af WTO, har vi også fået Taiwan som medlem, men selv om det er værdifuldt, fritager det os ikke fra pligten til at tvinge Kina til at overholde spillereglerne.
For øvrigt er det et spørgsmål, om industrier såsom tekstilindustrien i EU kan konkurrere med lavtlønslande, selv om Kina overholdt spillereglerne. Europa er nødt til at specialisere sig og fokusere på at producere kvalitetsvarer og anvende kvalitetsarbejdere. Kun da kan vi klare konkurrencen på verdensmarkedet. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0111/2005) af Herrero-Tejedor for Kultur- og Uddannelsesudvalget om gennemførelsen af en informations- og kommunikationsstrategi for Den Europæiske Union (2004/2238(INI)).
Luis Francisco Herrero-Tejedor (PPE-DE ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, betænkningen, som vi om et øjeblik skal stemme om, dækker eller forsøger at dække to grundlæggende formål, det ene er at gøre status over gennemførelsen af EU's informations- og kommunikationsstrategi - med andre ord at se tilbage på de forhold, der ikke er optimale, og som kan forbedres - og det andet er at fremsætte konstruktive idéer, som kan sikre en mere effektiv informations- og kommunikationspolitik - med andre ord at se fremad og vurdere, hvordan vi kan forbedre politikken.
Jeg vil gerne takke alle de politiske grupper, især skyggeordførerne - María Badía, Giulietto Chiesa, Helga Trüpel og Manuel Portas - for den store indsats, de har gjort i relation til denne betænkning, som har opnået bred enighed blandt medlemmerne, så vi kan stemme om en tekst, der er grundlaget for fem grundlæggende aftaler.
Vi er stort set enige om nødvendigheden af at sikre, at information når ud til alle borgere, og at de kan modtage information via de mest moderne kommunikationsmedier, dvs. tv, radio, internettet og de nye teknologier. Det er ikke tilstrækkeligt for os at formidle information og svar, der kun er rettet mod nogle få borgere, der allerede ved, hvad de vil spørge om. Vi skal også sikre, at bevidstheden om Europa, hvad det betyder at være europæisk, når ud til alle, og at alle før eller senere har lyst til og behov for at spørge, hvad EU kan gøre for dem specifikt.
Vi er grundlæggende enige om, at vi for at opnå dette skal sikre, at EU-institutionernes budskaber når ud til de rette målgrupper. Vi skal sikre, at disse budskaber vækker hver eneste borgers interesse, alt efter deres forskellige interesser, da det ikke giver nogen mening at bruge mange penge på at formidle generel information, som i sidste ende ikke er til gavn for nogen.
Enhver husholdning skal modtage det budskab, der er relevant for den pågældende husholdning. Derfor skal formidlingen af information decentraliseres og kanaliseres ud ved hjælp af lokale og regionale medier, med hjælp fra dygtige og professionelle personer, som kan give medierne den form for støtte, der reelt er behov for.
Vi er grundlæggende enige om, at borgernes retmæssige forhåbninger om at deltage aktivt i udviklingen af EU vil blive opfyldt, hvis vi kan få borgernes opmærksomhed. EU er ikke længere en almindelig international organisation udelukkende med økonomiske målsætninger. Det er en union, der er baseret på værdier. Disse værdier er kernen i EU. Vi skal synliggøre EU og fremhæve alle fordelene.
Vi er grundlæggende enige om, at vi ikke kan gøre meget i EU uden samarbejde fra medlemsstaterne og de nationale regeringer.
Og vi er grundlæggende enige om, at det vil være forkert ikke at sikre, at det interinstitutionelle samarbejde fungerer optimalt.
Endelig vil jeg nævne samarbejdet mellem de forskellige europæiske institutioner, som har resulteret i en meget positiv dialog under udarbejdelsen af denne betænkning og en usædvanlig god dialog med Kommissionen, og vi ønsker alle, at denne dialog må fortsætte. Ønsker er dog ikke nok, det er kun realiteterne, der tæller.
Det er et faktum, at Europa-Parlamentet i forbindelse med betænkningen så vidt muligt har forsøgt at være på linje med Kommissionen. Og Kommissionen har nu to muligheder: enten at inkorporere Parlamentets bidrag i den nye meddelelse, der skal offentliggøres snarest, eller at klare sig uden. Hvis Kommissionen vælger den første mulighed, vil det være et skridt i den rigtige retning, men hvis Kommissionen vælger den anden, vil det være et kæmpemæssigt tilbageskridt. Bolden er på Deres banehalvdel, fru Wallström, men da jeg er sikker på, at De ønsker at gøre det rette, og da jeg kan bekræfte Deres vilje til at indgå i en dialog og opnå enighed, er jeg også sikker på, at De vil udnytte denne mulighed for samarbejde mellem Parlamentet og Kommissionen i forbindelse med denne fascinerende informations- og kommunikationsstrategi for Den Europæiske Union. Amen. 
Margot Wallström,
    Jeg er meget glad for, at jeg i dag kan tale her i Europa-Parlamentet om at kommunikere Europa til borgerne, hvilket er et vigtigt emne. Hr. Herrero-Tejedor har gjort et udmærket stykke arbejde ved at forelægge en betænkning med de rigtige spørgsmål og forslag til vigtige svar.
Jeg glæder mig over ordførerens forslag om, at plenarforsamlingen skal afholde en forhandling om kommunikation mindst én gang om året. Europæernes støtte til det europæiske projekt afhænger af vores kommunikationsindsats. Vi har alle vidst i årevis - og det fremgår også tydeligt af de igangværende offentlige debatter om ratifikationen af vores forfatning - at de europæiske borgere trods vores fælles bestræbelser på at kommunikere fortsat siger, at de ikke ved nok om eller slet ikke interesserer sig for EU eller forstår dets rolle og dets betydning for dem. Under halvdelen stemte ved sidste års europæiske valg. Apati og uvidenhed er fjender af vores demokratiske fundament.
Vores seneste Eurobarometer-undersøgelse afslører, at der er en klar sammenhæng mellem informationsniveauet og støtten til forfatningstraktaten. 75 % af dem, der kender forfatningen godt, erklærede sig som tilhængere, mens støtten fra dem, der aldrig har hørt om forfatningen, kun er på 22 %. Konklusionen er klar. Det er afgørende for EU's fremtid, at vi informerer om vores projekter.
Det er en meget kompliceret opgave at informere EU-borgerne, fordi den europæiske konstruktion selv er kompliceret, fordi det europæiske projekt er under udvikling, og fordi opfattelsen af det europæiske projekt varierer og i stort omfang defineres af national historie og nationale omstændigheder. Vi skal heller ikke glemme, at ingen kommunikation kan være bedre end de politikker, der skal kommunikeres. Der er mere end nogensinde tidligere behov for, at EU forklarer sine mål og politikker på en klar og omfattende måde.
Derfor har Barroso-Kommissionen gjort kommunikation til en af dens strategiske prioriteter. Den nuværende Kommissions vigtigste prioritet er forbindelsen til borgerne. Jeg vil imidlertid gerne tilføje, at det ikke kun er Kommissionens ansvar. Det er faktisk alle aktørers ansvar: Parlamentet, Rådet samt først og fremmest medlemsstaterne.
Kommissionen vil derfor udarbejde en hvidbog om kommunikation. Den vil identificere valgmuligheder og mulige løsninger på de skitserede udfordringer, og den vil blive udgangspunktet for en langvarig proces med strukturreformer og ændringer i kommunikationsstrukturen med deltagelse af alle relevante aktører i og uden for Kommissionen.
Den nye fremgangsmåde vil følge tre strategiske principper, som der også tages hensyn til i det Herrero-Tejedor-betænkningsforslag, der forhandles om i dag. Det første princip handler om at lytte til folk og tage hensyn til deres interesser og bekymringer. Det andet går ud på at forklare vores politikker og deres betydning for befolkningens dagligdag. Det tredje handler om at skabe forbindelse til befolkningen gennem mere kommunikation om specielt de emner, der virkelig interesserer den.
Vi har identificeret fem hovedindsatsområder. Det første er politisk engagement og ejerskab. Kommissærer vil engagere sig som nøglekommunikatorer om alle porteføljer. De vil også involvere sig i bedre planlægning og koordination af kommunikationsaktiviteter på alle planer. Kommissionen vil bedre integrere kommunikationen i arbejdskulturen og udformningen af politikker.
Det andet område indebærer en professionalisering af vores kommunikation. Det omfatter en effektiv og serviceorienteret talsmandsservice, forbedret forskning gennem meningsmålinger samt overvågning og evaluering af effekten af vores kommunikationsaktiviteter. Vi skal udnytte vores redskaber bedre og styrke uddannelsen.
Det tredje område vedrører forbindelserne til borgerne. Det handler bl.a. om at tilpasse meddelelser og matche nationale og lokale problemer - i stedet for at indtage en holdning om, at "én størrelse passer til alle" - og overbringe dem så tæt på borgeren som muligt. Som hr. Herrero-Tejedor sagde, betyder det, at der skal bruges samtidige værktøjer, og at man skal prioritere de værktøjer, der kan nå det største antal borgere, som f.eks. fjernsyn, radio og internet. Man skal også bruge et sprog, som folk forstår, og foretage en mere decentral gennemførelse. Vi skal bruge vores repræsentationer i medlemsstaterne såvel som vores hjælpere og netværk i tæt samarbejde med Parlamentet og medlemsstaterne.
Vores fjerde fokusområde handler om at tilpasse midlerne til målene. Vi kan sikkert alle blive enige om, at kommunikation er en menneske-, ressource- og budgetintensiv aktivitet. Vi skal derfor tildele finansielle og menneskelige ressourcer på en måde, der svarer til vores mål. Kommunikation skal opfattes som en indbygget omkostning i alle aktiviteter. Det skal alt sammen baseres på en kvalitativ og kvantitativ vurdering af institutionernes kommunikationsaktiviteter.
Sidst, men ikke mindst handler det femte punkt om, at vi skal samarbejde. Vi skal samarbejde med medlemsstaterne og med andre aktører. Der bør indføres en gradvis tilgang, der giver mulighed for at få en overordnet EU-tilgang til kommunikation baseret på en egentlig koordinering og synergier mellem institutionerne. Vi må imidlertid ikke glemme andre vigtige aktører som f.eks. de nationale og regionale regeringer og parlamenter, det civile samfund og medierne, idet der primært fokuseres på de regionale og lokale medier i medlemsstaterne.
Det næste trin bliver hvidbogen og resultaterne af den brede høringsproces, som vi vil iværksætte, og som forhåbentlig vil resultere i en mere sammenhængende og effektiv kommunikation med europæerne, hvilket er vores fælles ansvar.
Othmar Karas,
   Hr. formand, fru næstformand, mine damer og herrer, information skaber bevidsthed, fordi manglen på information fører til en mangel på samtykke. Det viser alle statistikkerne fra Eurostat, vores daglige erfaringer med borgerne, meningsmålingerne derhjemme og naturligvis også udviklingen i forbindelse med direktivet om det indre marked for tjenesteydelser og diskussionen om forfatningen.
Jeg har på ingen måde til hensigt at skyde skylden på nogen her i dag, jeg ønsker heller ikke at forlange noget af nogen. Det er op til EU's institutioner selv at følge op med handling på det, som vi har sagt i betænkninger i årevis. Samtidig er det heller ikke en opgave for institutionerne, men for medlemmerne, medlemsstaterne, medlemmerne af Europa-Parlamentet, tjenestemændene, kommissærerne og for os selv.
Derfor har jeg en række punkter i tillæg til det, som kommissær Wallström så rigtigt sagde, som jeg gerne vil kræve af Parlamentet.
For det første forlanger jeg, at det i hvert eneste kommissionsforslag lige fra starten af i klare og præcise vendinger fastlægges, hvad merværdien af den pågældende europæiske bestemmelse udgør for borgerne.
For det andet forlanger jeg, at Kommissionen forelægger Rådet en kommunikations- og informationsplan som en del af pakken, når det skal træffe beslutning om ethvert europæisk projekt.
For det tredje forlanger jeg en plan for en tværeuropæisk uddannelse og videreuddannelse for journalister, som skal gennemføres af de europæiske institutioner.
Lad mig for det fjerde sige, at det for mig at se er Rådet, som er hovedårsagen til denne informationskatastrofe. Rådet og medlemsstaterne har snorksovet under den treårige debat i konventet om udarbejdelsen af den nye forfatning. Rådet og medlemsstaterne står ikke ved deres medansvar for den europæiske lovgivningsproces, så lad os påtage os det, ikke mindst i vores egne lande, så borgerne får omfattende informationer til tiden.
For det femte forlanger jeg af os, at vi anvender de midler, som vi har tilovers, til information og kommunikation. Det er uacceptabelt, at der - som det skete i Østrig - bliver udgivet et informationsdokument om forfatningen uden nogen form for reference, hverken i ord eller billede, til hverken medlemmerne af Europa-Parlamentet eller til medlemmerne af konventet. Jeg forlanger, at der bliver gjort større brug af besøgsgrupper, af udstillingsmuligheder og af oversættelsestjenesten, så vi kan gøre de ting, som vi ønsker at gøre. 
María Badía i Cutchet,
   Hr. formand, jeg vil starte med at understrege betydningen af Parlamentets betænkning om gennemførelsen af en informations- og kommunikationsstrategi for Den Europæiske Union, og jeg vil endvidere takke Kommissionen for en positiv indstilling, idet denne strategi for første gang er drøftet med Europa-Parlamentet inden fremlæggelsen, således at Parlamentet har haft mulighed for at påvirke det endelige indhold frem for at være begrænset til blot at udtale sig om den endelige tekst.
Det overordnede mål skal være konstant og tilstrækkelig formidling af information til borgerne med henblik på at udvide borgernes kendskab til, interesse for og deltagelse i EU-anliggender.
De igangværende forhandlinger i medlemsstaterne om godkendelsen af forfatningstraktaten viser, at der er en alvorlig mangel på viden i relation til EU's funktion, politik og arbejde. Målet med denne strategi er at vise borgerne, at medlemskab af EU vil give dem fordele i deres hverdag.
Vi skal gøre en indsats på mange fronter med fuld udnyttelse af borgernes foretrukne medier, f.eks. tv og radio, da disse medier lettest kan nå ud de europæiske borgere i deres hjem, og det er i informationssamfundets tidsalder af afgørende betydning, at EU's hjemmesider er udformet på EU's officielle sprog og på sprog med officiel status i medlemsstaterne.
De europæiske borgere har ret til fuldstændig og upartisk information om EU på deres eget sprog udtrykt på en letforståelig måde på grundlag af respekt for og beskyttelse af den kulturelle mangfoldighed og som garanti for deres forståelse af og deltagelse i den europæiske integration.
Hvis vi virkelig ønsker, at vores borgere er velinformerede, er det efter min opfattelse helt rimeligt at insistere på, at der i medlemsstaternes skolepensum indgår undervisning om EU for at fremme en forståelse af og bevidsthed om EU-borgerskab.
EU's informations- og kommunikationsstrategi har indtil nu vist sig at være utilstrækkelig og mangelfuld, og det er derfor meget vigtigt, at Kommissionen tager højde for Parlamentets anbefalinger i betænkningen i Kommissionens meddelelse, som skal offentliggøres i denne måned, for at bringe EU tættere på borgerne. 
Giulietto Chiesa,
   Hr. formand, mine damer og herrer, det informationsniveau, der er til rådighed for europæiske borgere, er meget lavt, og årsagen er politisk og ikke teknisk. Vi vil i dag stemme om en betænkning om gennemførelsen af en informations- og kommunikationsstrategi for Den Europæiske Union, der har til formål at forbedre de teknikker og metoder, der anvendes til fremme af EU. Men disse metoder er ikke tilstrækkelige til at nedbryde den ligegyldighed, der hersker hos borgerne, og som tydeligt blev demonstreret med den laveste valgdeltagelse ved valget i 2004 - kun 45,7 %. Det er ikke kun på grund af en mangelfuld og bureaukratisk informations- og kommunikationsstrategi, men også på grund af den omstændighed, at de europæiske borgere opfatter Europa som uvedkommende og ikke ved, hvordan EU er opbygget, hvordan EU er grundlagt, hvem der tjener EU, hvem der deltager, og hvad målet er, og hvorvidt EU er relevant eller irrelevant for os.
Det skal understreges, at Europa er en byggeplads, og det er derfor klart, at de vigtigste arkitektoniske træk endnu ikke er synlige. Derudover er Europa stadig i langt højere grad en union, der består af store økonomiske, kommercielle og industrielle kræfter, end en union, der består af befolkninger og borgere. Den institutionelle arkitektur lider voldsomt herunder, og ånden i EU fremmer på ingen måde borgernes engagement. På grund af denne isolation er der også opstået et bureaukratisk snæversyn, som har vanskeliggjort eller obstrueret forholdet til borgerne i Europa.
I et Europa med store kontraster har det faktisk ikke været gunstigt at opbygge en ensrettet vertikal informationsstruktur fra midten og udad, da det har skabt en ensartet og standardiseret kommunikationsmodel, som ikke har fungeret. Det er derudover en model, hvor borgerne selv skal indhente information og ikke omvendt. Det betyder helt enkelt, at informationen ikke når ud til størstedelen af borgerne.
Der er behov for et effektivt informationscenter, og der er brug for kommunikationseksperter. Konceptet om decentraliseret kommunikation er dog også vigtigt med udgangspunkt i de forskellige lande og den måde, de i tankegang og sprog opfatter kommunikationen. Et koncept, der ikke bare er propaganda.
Jeg er overbevist om, at den mest effektive formidling af information om Europa til europæiske borgere opnås ved ikke blot at understrege de stærke sider, men også de svage sider, for det er også herigennem, at Europas reelle, men uudnyttede potentiale, opstår. Bl.a. derfor mener jeg, at det vil være gavnligt for alle 25 lande at afholde en folkeafstemning, også de lande, som f.eks. Italien, der ikke er forpligtet hertil.
Resultatet er ikke vigtigt. I sidste ende vil spanske, franske og britiske borgere have en meget større forståelse for de italienske borgere. Det er den rette strategi for kommunikation i Europa, fordi den er demokratisk. 
Helga Trüpel,
   Hr. formand, mine damer og herrer, også jeg er overbevist om, at kommunikationsstrategien er vigtig, som naturligvis skal være mere end blot en teknisk procedure. Den skal også formidle ånden og den tilgrundliggende idé med Europa, hvis vi virkelig skal få borgerne over på vores side.
Vi må ganske enkelt forklare borgerne, at der intet sted i verden findes et projekt som dette, hvis udvikling vi tager del i, at det bringer dem fordele, at det handler om samarbejde, gensidig forståelse og fred, og at det er et politisk projekt, for kun da vil vi kunne vække en vis begejstring for projektet hos dem.
Derfor må vi frem for alt få information ud til folk dér, hvor de befinder sig, ved hjælp af forskellige former for informationsstande, hvor vi både må repræsentere Parlamentet og Kommissionen i landene.
Jeg synes også, at der skal gøres mere brug af mulighederne i skolerne, hvilket, hvis det er hensigtsmæssigt, ville indebære en ændring af undervisningsplanerne. Det ser jeg ikke som propaganda, men som politisk undervisning og oplysning - i ordets bedste forstand - med fokus på europæisk politisk integration og på Europas selvopfattelse.
Jeg er også enig i forslaget om, at der skal oprettes en hotline, at der skal uddeles priser for gode idéer, at der skal inviteres flere journalister, og at det nu virkelig er tiden at fokusere på kampagnen om den europæiske forfatning. Der bør være flere debatter i de nationale parlamenter, og vi bør også tage del i dem.
Jeg vil gerne henvise til et problematisk aspekt. Vi er alle enige om, at de europæiske informationer og idéer skal formidles via medierne, men jeg er fuldstændig overbevist om, at det er rigtigt fortsat at støtte eksisterende tv-stationer som f.eks. EuroNews - måske ved hjælp af fælles projekter - frem for at oprette en parlaments-tv-kanal, som jeg ikke virkelig tror vil appellere til folk. Vi bør i stedet for støtte og koncentrere vores ressourcer på de andre kommunikationsteknologier, som vi har til rådighed, og som folk allerede er fortrolige med, frem for at investere penge i en parlaments-tv-kanal, som vi ville nå ud til færre mennesker med, end hvis vi skulle vælge en anden kooperativ tilgang. 
Miguel Portas,
   Jeg mener, at hr. Chiesa har sat fingeren på det ømme punkt. Og det ømme punkt er det enorme svælg, der er mellem de europæiske institutioner, deres ledere og borgerne. Det problem løses især med god politik og ikke blot - eller først og fremmest - med god teknik. Dér, hvor jeg er allermest uenig med kommissæren, er, at når vi taler om kommunikation, så mener vi to parter, og når vi taler om to parter, så mener vi ikke, at den ene giver information, og den anden modtager den.
Det er en førmoderne opfattelse, som stadig er fremherskende hos de europæiske ledere. Om betænkningen, hvor der gøres en stor indsats for at nå frem til en konsensus eller fælles platform, har jeg tre bemærkninger, den første om grænsen mellem kultur og kommunikation. Al kultur er kommunikation, men det modsatte er ikke tilfældet. Derfor er vi imod, at EU og institutionerne skal kunne finansiere litteratur, film og kunst for at udbrede og fremme de europæiske idéer. Bestillingsarbejder skader kulturen og skader kreativiteten, og når de skader kreativiteten, skader de Europa.
Min anden bemærkning angår grænsen mellem information og propaganda. Det kan være, at vi her gerne vil involvere institutionerne i kampagner op til folkeafstemningerne, men det afgørende er - da det jo drejer sig om kommunikation - at sikre modsigelse, retten til at sige imod, og det ligger ikke i det forslag, som vi har til diskussion. Den tredje bemærkning handler om at bruge medierne og de offentlige midler på en intelligent måde. Idéen om en parlamentskanal er bureaukratisk og forældet. Det er en elendig idé. Det er bedre at satse på Euronews, på information, hvor den redaktionelle uafhængighed er sikret, og hvor man kan få nyheder, som man ikke bryder sig om. 
Matteo Salvini,
   Hr. formand, fru kommissær, jeg har stillet 25 ændringsforslag til betænkningen på grundlag af kommentarerne i Parlamentet. Hvor er grænsen mellem information og propaganda? Det er meget vanskeligt at definere.
Jeg vil opfordre kommissæren og de af Europas borgere, der følger denne debat, til at tænke over nogle af de anvendte termer i betænkningen, som f.eks. "overbevise", "fremme" og "insistere". Sådanne termer skaber bekymring om, hvorvidt grænsen mellem information og propaganda ind i mellem overskrides. Man kan godt frygte, at vi forsøger at sælger det europæiske "brand", som om det var en dåse Coca-Cola eller et par sko.
Hvis det forholder sig sådan i Italien, hvor de ikke ønsker en folkeafstemning, at borgerne ikke er bekendt med den europæiske forfatning, eller i Spanien, hvor borgerne faktisk godkendte forfatningen med et stort flertal, selv om de ikke kendte noget til den europæiske forfatning, mener jeg, at ethvert byggeprojekt, der starter fra oppefra og ikke nedefra, er dømt til fiasko.
Helt overordnet er jeg rystet over snakken om vores påståede behov for flere midler og en ny offentligt ejet europæisk tv-kanal samt behovet for tildeling af pengepriser til filmproducenter for at gøre os stolte af at være europæiske.
Jeg vil understrege over for de parlamentsmedlemmer og europæiske borgere, som overværer forhandlingen, at der allerede bruges 250 millioner euro årligt på kommunikation om Europa. Denne proces skal starte nedefra og ikke oppefra. Man kan investere milliarder af euro, men hvis det ikke er en ægte demokratisk proces, er der ingen, som vil være stolt af at være europæer, blot på grund af en betænkning fra Parlamentet. 
Mieczysław Edmund Janowski,
   Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, jeg vil gerne takke ordføreren for det store arbejde.
Dagens forhandling viser, at der stadig er et stykke vej, inden vi kan sige, at EU's institutioner formidler tilstrækkelig information og kommunikation til offentligheden. Den formidlede information skal også være pålidelig, og vores borgere skal behandles ligeværdigt og som selvstændige individer. Og vigtigst af alt - denne information skal nå ud til de borgere, der har behov for det, og de borgere, der er interesseret i at vide mere. Et yderligere problem er, at informationen ikke altid formidles på alle de officielle sprog. Jeg vil tilføje, at gennemsigtighed og total mangel på bureaukrati skal være ledende principper i formidling af information. Desværre er det imidlertid sjældent tilfældet.
Jeg vil endvidere gerne kommentere en række spørgsmål om forfatningstraktaten. Der er efter min opfattelse behov for klar og objektiv information om traktaten frem for propaganda, uanset om det er for eller imod. Forfatningstraktaten er et meget omfattende dokument og resultatet af mange kompromiser. Vores borgere skal derfor modtage information, som de kan stole på, og udgangspunktet er gode oversættelser. 
Ashley Mote (NI ).
   - Hr. formand, i denne betænkning hævdes det, at Kommissionen har et politisk ansvar for at støtte en ratificering af forfatningen. I samme betænkning opfordres der imidlertid også til jesuitisk skolepropaganda samt til brug af britiske skatteborgeres penge til støtte af ratifikationsprocessen.
Tirsdag aften fortalte fru Wallström Europa-Parlamentet, at folk vil få, hvad hun valgte at kalde "information" om forfatningen, men jeg tvivler på, at det vil blive fremhævet - hvilket fremtrædende forfatningsjurister allerede har gjort - at forfatningen fuldstændig ændrer forholdet mellem EU og medlemsstaterne. Hvornår har en suveræn nation tidligere tilladt udenforstående at skrive og pålægge dem en ny forfatning, når man lige ser bort fra taberne af en krig? Jeg tror heller ikke, at man vil minde briterne om, at staten trækker magt fra og står til ansvar over for befolkningen. EU forsøger nu at eksistere som en regulær stat og få befolkningen til at lystre. Man vil sikkert heller ikke minde briterne om, at rettigheder og frihedsrettigheder er vores fødselsret. De er ikke noget, som et tilfældigt optog af politiske ubetydeligheder kan disponere over efter deres eget forgodtbefindende.
Den foreslåede forfatning har gjort os en stor tjeneste. Den har tydeliggjort truslen. Vi er færdige med at diskutere lovgivning, og det er på tide, at man erkender, at man forsøger at blive herre i en andens hus, hvilket er helt uacceptabelt.
Ljudmila Novak.(PPE-DE )
   I henhold til et ordsprog hersker der en frygt for det ukendte. Det gælder også fortroligheden med EU og dets institutioner.
I går drøftede vi Europas fremtid 60 år efter krigen. Hovedparten af talerne understregede på forskellig vis, at Europas største bedrifter efter krigen har været opretholdelsen af fred, forlig blandt nationerne, samarbejde og accept af vores forskelligheder. Freden kommer dog ikke af sig selv, og vi skal også fremover kæmpe for freden.
Demokrati er en meget udfordrende opgave, som giver stor frihed. Og derfor er det endnu mere vigtigt at formidle relevant, hensigtsmæssig og objektiv information, så vi lettere kan træffe korrekte og intelligente beslutninger.
Jeg bifalder opfordringen til EU-institutionerne til at forbedre betingelserne for og arbejdsrelationerne til akkrediterede journalister, da de store udgifter betyder, at især aviser og tv-stationer i mindre lande ikke har råd til direkte dækning af institutionernes møder eller uddannelse af journalister, så de har større viden om, hvordan EU fungerer.
På Europæisk Forårsdag i år deltog jeg i en række fascinerende aktiviteter i flere slovenske skoler. De studerende havde sammen med lærerne udarbejdet kulturelle programmer, udstillinger og rundbordsdiskussioner. På disse møder fik jeg en helt klar fornemmelse af, at unge mennesker er meget interesserede i vores arbejde i Europa-Parlamentet, interesserede i at vide, hvordan man får beskæftigelse i EU-institutionerne, hvilken jurisdiktion EU har, og hvad forfatningen vil betyde.
Jeg bifalder derfor forslaget om, at medlemsstaternes skolepensum omfatter udbredelse af kendskab til EU-institutionerne, da man ikke kan formidle hensigtsmæssig og relevant information, hvis man ikke har tilstrækkelig baggrundsviden om et givet emne. EU's hjemmesider skal også opdateres, så alle de officielle sprog er repræsenteret på lige fod. 
Christa Prets (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, som vi allerede har hørt fra mange talere, er tilliden til EU og dens institutioner bestemt ikke så stor, som den kunne være. Det skyldes den store mangel på information, som jeg og mange af mine kolleger konstant bliver mindet om til forskellige arrangementer, og som bliver bebrejdet os, hvorfor det er op til os at tilstræbe at forbedre tingene.
Det kan ikke være rigtigt, nu hvor vi nærmer os en så vigtig afgørelse som den om den europæiske forfatning, at der ikke skulle være en informations- og oplysningskampagne, eller i det mindste ingen langsigtet en af slagsen. Det er uansvarligt af os at tillade en sådan uvidenhed på det område, som resulterer i stor usikkerhed i befolkningen som følge af de mange forkerte fortolkninger, som vi netop har hørt om fra forskellige sider af Parlamentet.
Vi må også spørge os selv, hvor effektive vores nuværende informations- og kommunikationsstrategier er, og hvor mange borgere de når ud til. Der er ikke kun behov for et bedre samarbejde mellem institutionerne, men også for et struktureret partnerskab med medlemsstaterne. Ingen af os kan gøre det på egen hånd. Vi må se på og overveje de forskellige former for teknisk udvikling, der er opnået inden for radio, tv og internet.
Der bør også være mere plads til europæisk information i regionerne, selv om det naturligvis forudsætter en vilje hos dem, som er ansvarlige for dem. Da det er i skolerne, at folk bliver oplyst, at viden bliver opbygget og uddybet, bør undervisningsministrene gøre det til deres opgave at skabe en permanent plads på skemaet til EU og dets institutioner.
Vi hørte i går - i taler, som var meget forskellige, men som alle var gode - hvor gode vi har været i de seneste år til at lave europæisk politik og fremme fredsprojektet, men vi kan kun tackle det, som fremtiden måtte bringe, hvis vi inddrager borgerne, holder dem informeret og forventer, at de accepterer at have et medansvar. 
Ignasi Guardans Cambó (ALDE ).
   - Hr. formand, der er ikke blot mange almindelige mennesker, men også mange politikere i medlemsstaterne, opinionsdannere og parlamentsmedlemmer, som ikke ved ret meget om EU og det arbejde, som EU udfører, formålet med EU og de beslutninger, der træffes. Hvis borgerne ikke modtager information om de foranstaltninger, der træffes i EU, vil de i nogle tilfælde enten på grund af manglende viden eller manglende tillid stå tilbage med opfattelsen af, at en del af de problemer, som de ikke kan løse, skyldes EU.
Jeg mener derfor, at en informations- og kommunikationsstrategi samt alle de øvrige punkter i betænkningen i første omgang ikke blot skal rettes imod almindelige mennesker, men også imod opinionsdannere og politikere i medlemsstaterne, hvor man skal starte med at inddrage medlemmerne af de nationale parlamenter.
Dernæst bør informations- og kommunikationsstrategien have et meget klart og præcist formål, nemlig at formidle information om alt det, der foregår i EU. Strategien skal ikke blot handle om hymner, flag og europæisk musik - f.eks. Ode til Glæden fra Beethovens niende symfoni. Det er et spørgsmål om at opveje den negative omtale af de mange nationale politikker ved at orientere borgerne om, hvad der foregår i EU, og hvordan det at tilhøre EU giver dem fordele i deres dagligdag. 
Carl Schlyter (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, information er objektiv formidling af det, der sker, og er godt for et demokrati. Pr og propaganda er, når man vil sælge noget, der ikke er efterspørgsel efter. Det lykkedes Kommissionen at holde en nogenlunde balance mellem disse ting, men desværre går betænkningen i retning af mere propaganda. Naturligvis ønsker man altid at fremstå i et positivt lys, men EU-institutioner skal sidestilles med myndigheder, som skal beskrive regler, love og deres arbejde sagligt og korrekt. Derfor er jeg imod punkt 5, hvori der står, at universiteter skal udbrede EU's værdier i stedet for kritisk tankegang, analyse og viden.
Jeg er modstander af punkt 9, som vedrører ren og skær skjult reklame - noget, vi normalt forsøger at begrænse. Kravet om en særskilt tv-kanal er ikke realistisk - det er bedre at have rimelige betingelser for public service-tv og skrappere regler til bekæmpelse af mediekoncentration.
Thomas Wise (IND/DEM ).
   - Hr. formand, kommunikation er en dobbeltrettet proces. Jeg er medlem af Kultur- og Uddannelsesudvalget, der gennem sin ordfører selvfølgelig pligtskyldigst vil udarbejde en betænkning, som vi alle kan stemme om. Jeg tvivler ikke på, at betænkningen med tiden vil slippe forbi Europa-Parlamentet og finde vej til alle medlemsstaternes lovbøger. Er der nogen, der lytter - her i mødesalen eller derude i den virkelige verden? Ingen derude kan påvirke processen. Ingen herinde kan skabe eller standse de betænkninger, der passerer os, så hvorfor skulle man ikke være ligeglad?
Men Kommissionen vil gerne have folk til at forholde sig til det, så den beslutter at bruge millioner af euro på propaganda, for det er præcist, hvad der er tale om. I punkt 40 opsummeres EU's strategi med bedrag og propaganda. I et åndedrag siger man, at EU's institutioner har pligt til at give borgerne klar og objektiv information om den foreslåede forfatning, og i samme afsnit dekreteres det, at de samme institutioner har et politisk ansvar for at støtte ratificeringen af forfatningen.
Hvordan kan der være tale om objektivitet, når det endelige mål allerede er fastlagt? Og De kan ikke forstå, hvorfor EU ringeagtes! Jeg og mine kolleger fra Det Britiske Uafhængighedsparti vil ikke støtte en ratificering af forfatningen eller denne skændige betænkning, der erkender det sande problem, men som er designet til at løse det ved hjælp af propaganda og løgne. Jeg har tidligere sagt, at hvis EU er svaret, så må det have været et tåbeligt spørgsmål: Det formår De i hvert fald at kommunikere!
Marine Le Pen (NI ).
   - Hr. formand, kære kolleger, denne betænkning er en sand juvel i den officielle propaganda, Kommissionen og regeringerne excellerer i med det formål at opbygge deres nye verden. Grundlaget for den europæiske politik er kendetegnet ved utopi, demagogi, det politisk korrekte og manglende referencer til de værdier, der har lagt grunden til vores civilisation. Ud over dette ønske om at udslette mindet om, hvor vi kommer fra, i lighed med kommunisterne, som ønskede at gøre rent bord med hensyn til fortiden, kan vi tilføje den kommercielle dimension, som sætter Unionens kommunikation ind i en markedstænkningskontekst. Det går så vidt, at man taler om at fremme det europæiske , helt som man ville gøre, når det drejer sig om en simpel pakke vaskepulver.
Den primære målgruppe for denne kommunikation er børnene, som set med de europabegejstredes øjne naturligvis er de mest påvirkelige. Man lover dem endog at definere det nye Europas "ånd". Pudsigt udtryk, når man samtidig har afvist enhver henvisning til kristendommen i udkastet til forfatning. Som prikken over i'et nævner man muligheden af at tildele kontantpræmier til de medier, som bedst kan formidle Europas idéer og værdier. I en vis forstand genopfinder man hermed korruptionen, men på europæisk plan. Det lover godt! I Frankrig har vi god mulighed for at dømme om Deres opfattelse af information. Midt under kampagnen op til folkeafstemningen er der, i strid med valgloven, opstillet 14.000 reklameskilte, hvor man kan læse udvalgte, afkortede artikler, som opfordrer til at stemme ja. Alt dette giver efter vores opfattelse i høj grad grund til bekymring for fremtiden. 
Paul Rübig (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær Wallström, nogle få meter herfra ligger Arte-studiet, et af de mest moderne tv-studier i Europa. Det ville være hensigtsmæssigt for os, når vi har møder her i Strasbourg, at samarbejde med det for at give de europæiske borgere mulighed for at se, hvad der bliver gjort for dem her. At formidle den merværdi over for de europæiske borgere, som Parlamentet og dets medlemmer skaber, er en af vores vigtigste opgaver.
Et af hovedproblemerne er, at de emner, der bliver diskuteret i Parlamentet, er meget komplekse og omfattende, hvorfor journalister har behov for incitamenter for at identificere sig mere med europæiske emner. Jeg foreslår, at vi uddeler priser for den bedste journalistiske beretning om det, vi laver her, om lande og om globale emner. Det er, som det allerede er blevet sagt, af største vigtighed, at vi beskæftiger os med journalister og uddannelse. Det overrasker mig gang på gang, med hvilken begejstring besøgende i Parlamentet ser vores arbejde, og hvor positive de forlader bygningen. Det bør også være tilfældet i fremtiden.
Vi bør også forsøge at gøre det lettere for skoler at få adgang til europæisk materiale i det nye biblioteksprogram, som vi har udviklet. Der findes mange gode dvd'er, som på glimrende vis beskriver det arbejde, som vi udfører. Parlamentsmedlemmerne bør have mulighed for at få adgang til disse produktioner lavet i EU, så de bliver tilgængelige for skoler, universiteter og interesserede. 
Marianne Mikko (PSE ).
   - Mine damer og herrer. 
Da jeg for nylig var i Pärnu i Estland, blev jeg rørt, da en ældre kvinde henvendte sig til mig og takkede for formidlingen af information om den europæiske forfatningstraktat. Hun opfordrede til, at der i fremtiden blev formidlet langt mere information om EU.
Derfor er jeg helt enig med ordføreren, hr. Herrero-Tejedor, i, at formidlingen af information om EU skal være bedre. Ordføreren har henledt opmærksomheden på de mange muligheder for forbedringer, fra indholdet af den information, der formidles, til afholdelse af en konkurrence om originale kommunikationsforslag. Jeg er enig i, at massemedier skal være involveret i et større omfang, og nøgleordet er i denne forbindelse naturligvis tv, da dette medium påvirker og optager samfundet mest.
Vi skal imidlertid bruge lidt tid på selvransagelse. Er Europa-Parlamentets indsats god nok? jeg vil gerne illustrere dette med et eksempel. Parlamentet har siden slutningen af sidste år manglet en pr-medarbejder, der taler flydende estisk. I et halvt år har Parlamentet ikke offentliggjort en eneste pressemeddelelse på estisk på Parlamentets hjemmeside, og det er heldigt, at det trods alt kun drejer sig om estisk. Jeg vil dog gerne stille et specifikt spørgsmål. Hvem i Parlamentet har ansvaret for dette anliggende, og hvordan håndteres dette ansvar? Førstehåndsindtryk former ofte vores opfattelse af forhold i mange år fremover. De nye medlemsstaters opfattelse af EU formes på samme måde.
Jeg er overbevist om, at Parlamentet skal vise sig som et godt eksempel ved at overholde aftaler om kulturel mangfoldighed og sprogpolitik. Overholdelsen af disse principper forudsætter også kontinuerligt mediearbejde på estisk, dvs. at der hurtigst muligt skal ansættes et tilstrækkeligt antal embedsmænd, oversættere og tolke fra de nye medlemsstater for at sikre en uproblematisk udveksling af information.
Endelig vil jeg gøre opmærksom på det forhold, at de estiske medier kun er repræsenteret i Bruxelles med én korrespondent, og derfor er manglen på reportager om Parlamentet på estisk endnu mere markant, og dette problem skal løses hurtigt.
Mange tak for Deres opmærksomhed!
Jorgo Chatzimarkakis (ALDE ).
   - Hr. formand, vores forhåbninger hviler på Europa, men perspektiverne er ikke gode at dømme efter det, der bliver sagt i debatterne i de medlemsstater, som forbereder sig på at afholde folkeafstemning.
Hvad skyldes det? Det skyldes ikke kun det arbejde, vi udfører, det skyldes snarere den brede offentlige mening og frem for alt den måde, hvorpå der bliver rapporteret om den i medierne, for det er primært dem, frem for os alene, som påvirker det klima, som den offentlige mening bliver dannet i. Derfor er det her, vi må sætte ind.
Hvor meget jeg end støtter bestræbelserne på at standardisere skolebøgerne og tilpasse informationer til de grupper, de er bestemt for, så handler det om, at vores pr-arbejde - det, der bliver gjort i Europa-Parlamentet, men også af de andre europæiske institutioner - bør blive mere professionelt. Det forholder sig f.eks. stadigvæk sådan, at der ikke sker noget dramatisk i Parlamentet, som kunne være interessant for journalister og ville tydeliggøre forløbet. Vores afstemninger finder sted helt uafhængigt af debatterne. Dvs. at vi i højere grad må inddrage demokratiets fjerde søjle, den fjerde af de fire magter, altså medierne. Det må vi stræbe efter. 
Guy Bono (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, tak, fordi jeg får mulighed for at udtale mig. Indledningsvis vil jeg gerne lykønske ordføreren og skyggeordførerne med den indsats, de har ydet vedrørende et særdeles grundlæggende emne, nemlig gennemførelsen af en informations- og kommunikationsstrategi for Den Europæiske Union.
Jeg vil først og fremmest gerne pege på den kontekst, vi befinder os i, og som foranlediger os til at udtale os om Unionens informations- og kommunikationsstrategi. Nogle af os har i flere måneder været stærkt involveret i kampagner forud for folkeafstemninger om forfatningen. På baggrund af de mange offentlige møder, jeg har deltaget i, finder jeg det alarmerende, at mange af vores borgere mangler kendskab til EU's grundlæggende regler og politikker. Jeg støtter således den foreliggende betænkning og ønsker at fremhæve tre afgørende forhold, som omtales heri.
For det første er det rent faktisk nødvendigt, at der lægges større vægt på indholdet i de meddelelser, der udsendes, således at man øger borgernes interesse ved at tage fat på deres bekymringer. Tv-debatten for nylig mellem præsident Chirac og unge franskmænd understregede endnu en gang, i hvor høj grad de politiske ledere har besvær med at få fremhævet EU's positive indvirkning på borgernes daglige bekymringer.
Endvidere er det indlysende, at det kun er muligt at sikre, at flere europæiske borgere får adgang til den omhandlede information, hvis der etableres et decentraliseret informationssystem. Jeg vil eksempelvis gerne fremhæve det glimrende arbejde, der ydes af Europa-Parlamentets informationskontor i Marseille-området, som jeg kommer fra.
Endelig er jeg overbevist om, som det fremhæves i betænkningen, at informations- og kommunikationspolitikken ikke er effektiv, hvis ikke kendskab til EU og dets institutioner udgør en del af medlemsstaternes skolepensum.
Margot Wallström,
    Hr. formand, det er bestemt en ekstraordinær udfordring at kommunikere i et EU med 20 officielle sprog og med en meget kompleks struktur, hvilket er et projekt under udvikling. Det er også en politisk arena med mange forskellige synspunkter, hvilket ses her hele tiden.
Som afslutning på denne forhandling vil jeg blot endnu en gang takke Dem for Deres synspunkter. På baggrund af alt, hvad der er blevet sagt, og på baggrund af nogle af de glimrende idéer, vi har hørt, kan jeg se, at der er overensstemmelse med det, vi nu forbereder i hvidbogen. Men jeg må gentage, at kommunikation - og dette er bl.a. også rettet mod hr. Portas - er en dobbeltrettet proces. Det skal være en dialog, og man skal lytte til borgerne. Det er mit andet punkt, og jeg nævnte det i min indledning. Et af de ledende principper skal være, at man skal være bedre til at lytte til borgerne og deres bekymringer, da vi ellers ikke får succes.
Jeg er enig med dem, der har sagt, at propaganda ikke fungerer. Det nytter heller ikke at sprede panik, så jeg synes, at vi skal være meget forsigtige med planlægningen af vores informationsaktiviteter. Jeg vil understrege, hvad jeg har sagt til hr. Karas og andre. Dette vedrører alle aktører. Det skal integreres helt fra starten af processen med at udarbejde forskellige forslag.
Vi har også modtaget nogle udmærkede idéer inklusive journalistpriser. Der er blevet nævnt en række ting, som vi vil følge op på. Når vores hvidbog er blevet offentliggjort, vil vi snart få lejlighed til at vende tilbage med en række af disse principper og meget konkrete forslag. Mange tak for forhandlingen.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Atstemningen finder sted kl. 12.00. 

Michl Ebner (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg ville blot kort sige noget i henhold til forretningsordenens artikel 126 og de følgende artikler.
I går - i nogle tilfælde først efter kl. 11.00 - blev møder, som for flere uger siden var blevet fastlagt til at finde sted kl. 15.00-17.30, aflyst med kort varsel. Det skete efter anvisning fra formanden som følge af plenarforsamlingens debat kl. 15.00.
Mens jeg har den største forståelse for, at gårsdagens debat var så vigtig, så har jeg ingen forståelse for, hvorfor jeg som formand for en intergruppe først blev underrettet kl. 11.10, mens andre parlamentsmedlemmer blev underrettet mellem kl. 08.30 og 11.00. Jeg har heller ingen forståelse for, at aflysninger sker med så kort varsel, og at formanden, som kom med denne anvisning, blev set kl. 16.15 skålende med en række besøgende i tårnets atrium på et tidspunkt, hvor vi skulle sidde i plenarsalen og ikke måtte samles i intergrupperne, i arbejdsgrupperne og de øvrige organer. Det finder jeg uacceptabelt.
Formanden.
   - Jeg har noteret mig Deres udtalelse. Personligt mener jeg, det var anført i dagsordenen, men jeg skal tage kontakt til de ansvarlige organer. 
Robert Atkins (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg har en bemærkning til forretningsordenen i henhold til artikel 130, 152 eller 166 om dagens forsinkelse på grund af forhandlingen. Jeg vil ikke forsinke Parlamentet længe, fordi forsinkelse er problemet. Men hvor længe skal vi blive ved med at fastsætte afstemningstider, der i dag skulle have været kl. 12.00, derefter blev kl. 12.10, og som nu bliver kl. 12.20? Parlamentet bør fungere korrekt og i overensstemmelse med forretningsordenen.
I dag er der en strejke i Strasbourgs lufthavn, og mange af medlemmerne kan ikke komme til at rejse hjem. Parlamentsmedlemmernes kasse fortæller mig, at op imod 150 medlemmer under hver mødeperiode i Strasbourg mister en halv dagsløn, fordi de er nødt til at tage tidligt af sted for at nå den eneste flyafgang. Jeg vil anmode Præsidiet om at overveje at fremrykke afstemningen på en torsdag, så vi kan nå at stemme og samtidig nå vores fly.
Formanden.
   - Jeg skal forelægge forespørgslen for Præsidiet. 
Formanden.
   - Vi går nu over til afstemning.

Hans-Peter Martin (NI ).
   - Hr. formand, jeg henviser til forretningsordenens artikel 73 og vil endnu en gang gerne slå fast, at jurister er af den opfattelse - hvilket jeg også er - at udvalgets godkendelse af betænkningen ikke var retmæssig, og at vi ikke bør have mulighed for at stemme om den nu. Jeg har allerede gjort opmærksom på det ved flere lejligheder. Der vil blive indledt juridiske skridt. Jeg deltager i denne afstemning under protest.
Janusz Lewandowski (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg vil gerne forsøge at afklare situationen. De mundtlige ændringsforslag, der bestrides af hr. Martin, blev forelagt udvalgsmedlemmerne en dag forud for afstemningen. Vi havde stemt om adskillige af dem, da hr. Martin begyndte at stille forbehold ved to lejligheder uden at henvise til en konkret artikel som referencepunkt. Derfor fortsatte jeg afstemningen med fuld opbakning fra mit udvalg.
Formanden.
   - Der er således truffet en afgørelse af formanden for Budgetudvalget i henhold til artikel 151, stk. 3, og vi kan nu gå over til afstemning.
Valdis Dombrovskis (PPE-DE ),
   Mine damer og herrer, ordførernes og PPE-DE-Gruppens holdning er, at størrelsen af reserverne til Parlamentets skønnede udgifter bør reduceres til 20 millioner euro, dvs. beløbet i den fælles reserve til generelle udgifter og ejendomme bør nedsættes til 70.456.885 euro sammenholdt med de 90,5 millioner euro, som Parlamentets administration har foreslået.
 Denne reduktion af udgifterne er i overensstemmelse med sparsommelighedspolitikken, og Budgetudvalget har accepteret den.
De Grønne har stillet to ændringsforslag, og som ordfører vil jeg gerne henlede opmærksomheden på følgende: Hvis De Grønnes første ændringsforslag om at forøge den generelle reserve til 19,5 millioner euro vedtages, og hvis De Grønnes andet ændringsforslag om at fjerne 10 millioner euro fra ejendomsreserven, vil Europa-Parlamentets udgiftsloft på 20 % blive overskredet. For at forhindre, at loftet på 20 % under udgiftsområde 5 overskrides, opfordrer jeg Dem til at stemme imod første og andet ændringsforslag fra De Grønne. 

Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
    Som bekendt trådte Århus-konventionen i kraft den 30. oktober 2001, og ud af de 35 kontraherende parter er der 19, der er medlem af EU, hvorfor de har et særligt ansvar for at indføre de for dens gennemførelse nødvendige mekanismer. På det andet møde mellem parterne, der skal afholdes i Almaty, Kasakhstan, den 25.-27. maj 2005, er det derfor vigtigt at træffe foranstaltninger, der fortsætter lovgivningsarbejdet med henblik på konventionens gennemførelse. Det er ligeledes vigtigt at sørge for, at der fastsættes præcise bestemmelser i lighed med de rettigheder, som konventionen allerede indeholder, til at sikre effektiv og omfattende offentlig deltagelse i beslutningstagningen vedrørende gmo'er, og retningslinjer, der sikrer offentlig deltagelse i internationale fora. Det kan tjene parterne som redskab til at forbedre den offentlige deltagelse på regionalt og globalt plan også i andre konventioner og traktater af betydning for miljøet. 
Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Vi mener, at de nationale parlamenter selv skal træffe beslutning om deres respektive holdninger på konferencen i Almaty om Århus-konventionen. Medlemsstaterne skal selv træffe beslutning om deltagelse i beslutningstagningen vedrørende gmo'er og etableringen af et finansieringssystem, som skal sikre finansiering på et forudsigeligt grundlag (punkt 4).
De lande, som ikke har ratificeret Århus-konventionen, skal selvfølgelig selv beslutte, om de ønsker at gøre det eller ikke. Europa-Parlamentet skal efter vores mening ikke komme med opfordringer og forslag i dén anledning.
Queiró (PPE-DE ),
    Kollektiv og individuel bevidsthed om miljøets betydning er en afgørende faktor for, hvordan det offentliges miljøpolitik og offentlig og privat miljøbeskyttelse udvikler sig. Dette spørgsmål, der så ofte forkert er blevet fremstillet, som om det kun havde venstreorienterede politiske bevægelsers og partiers interesse, er efter sin natur også et spørgsmål, som konservative partier og politikere bør have - og har - særlig interesse for.
Det skal tilføjes, at en velinformeret offentlig debat om dette spørgsmål er det bedste værn imod miljødemagogi - som vitterlig findes - og den slags politik, der ignorerer vores forpligtelser over for nutiden, men især over for de fremtidige generationer. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    I den beslutning, som Europa-Parlamentet i dag har vedtaget, glæder det sig over beslutningen om at afholde et seminar for regeringseksperter for at diskutere EU's rolle med henblik på at bekæmpe klimaændringerne, støtte forskning og udvikling af vedvarende energi og bremse emissionerne fra vejtransport, flyvninger og søtransport. Det har vores støtte, men vi vil gerne fremhæve, at der er brug for effektive foranstaltninger og politisk vilje, så Kommissionen og medlemsstaterne bidrager til disse bestræbelser og fremsætter forslag til en fremtidig strategi, der tager udgangspunkt i Kyoto-protokollen og baseres på miljøinnovation og udvikling af miljøteknologier.
Vi beklager, ligesom det siges i beslutningen, at flere lande endnu ikke har ratificeret Kyoto-protokollen, deriblandt USA, der er ansvarlig for en stor del af emissionerne.
Endelig er det vigtigt at nævne, at der er behov for øget økonomisk bistand til regulerende foranstaltninger i udviklingslandene, og især de dårligst stillede udviklingslande, selv om udviklingslandene ikke behøver gentage de samme forurenende metoder som de industrialiserede lande. Alle lande har dog ret til udvikling, og derfor må de sikres den nødvendige bistand, så en for dem passende udvikling kan finde sted.
Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    De globale klimaforandringer udgør et problem, som der efter vores mening er gode grunde til at behandle på internationalt niveau. EU udgør en af flere internationale organisationer, som har en vigtig opgave at udføre i denne forbindelse.
Vi sætter dog spørgsmålstegn ved, om Europa-Parlamentet skal opfordre medlemsstaterne og de kommende formandskaber til at handle på en bestemt måde i klimaanliggender. Beslutningen indeholder politiske synspunkter med hensyn til energianliggender og Kyoto-protokollen samt anvisninger til, hvordan tredjeverdenslande som Kina, Indien og USA bør agere.
Vi stemmer nej til beslutningen, fordi vi mener, at de nationale parlamenter selv skal træffe beslutning om deres respektive foranstaltninger og holdninger i de internationale organisationer og i politiske anliggender. Betænkningen indeholder opfordringer fra Europa-Parlamentet til medlemslande og tredjelande til, hvordan de skal agere i det presserende klimaspørgsmål. Det er vi modstandere af, selv om der er flere gode intentioner i beslutningsforslaget.
Queiró (PPE-DE ),
    Kyoto-protokollen anses med rette som et særdeles vigtigt instrument, hvad angår klimaændringerne. Det er dog lige så vigtigt, at principerklæringer og nok så ofte gentagne offentlige forpligtelser af alskens art følges op af konkret handling. På miljøområdet som i øvrigt også på de fleste andre områder er de gode hensigter ofte uden praktisk virkning. At påkalde dem er på ingen måde det samme som at føre dem ud i livet. Jeg mener derfor, at seriøse drøftelser uhildet af den politiske - og geopolitiske - kamp er en vej frem, der bør opmuntres. 

Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Vi har valgt hverken at stemme for eller imod i denne sag. Mange af formuleringerne fortjener absolut ros. Vi er dog modstandere af EU's stræben efter at spille en udenrigspolitisk rolle ved at komme med udtalelser om humanitære katastrofer i verden. Vi mener ikke, at EU skal indtage holdninger på medlemslandenes vegne i internationale anliggender, og er af den opfattelse, at de nationale parlamenter skal formulere deres egne holdninger til internationale anliggender. Vi står bag den svenske regerings holdning til Sudan-spørgsmålet.

Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Selv om det er vigtigt at forbedre demokrati- og menneskerettighedssituationen i Centralasien, mener vi ikke, det er EU's opgave, da denne region ikke ligger i EU's nærområde. Disse opgaver løses bedre af en fælles europæisk sikkerhedsorganisation som Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa (OSCE).
Vi bifalder formuleringen i udtalelsen om at styrke OSCE's rolle, men kan ikke støtte det grundlæggende sigte med udtalelsen, som er at styrke EU's udenrigs- og sikkerhedspolitik. Derfor vælger vi at stemme hverken for eller imod.
Queiró (PPE-DE ),
    Til forskel fra, hvad der skete i de europæiske lande, der tidligere var under sovjetisk herredømme, har landene i Centralasien i de fleste tilfælde ikke haft en udvikling, som vi kan glæde os over eller være tilfredse med. Tværtimod. Over hele regionen er der utallige grunde til, at vi aktivt må udtrykke vores bekymring og sætte vores politiske styrke ind på at få skabt et stort demokratisk område med frihed og respekt for menneskerettighederne. EU's erfaringer med såvel de lande, der er blevet medlemmer, som de lande, der er vores naboer, har vist, at EU på dette felt og i dette geografiske område råder over et effektivt potentiale, som vi modigt og målbevidst bør vide at udnytte. 

Laima Andrikienė, (PPE-DE ).
   - Først vil jeg gerne takke Elmar Brok, som har udarbejdet forslaget til beslutning om dette vigtige spørgsmål. Det udvidede EU samler medlemsstater med forskellig historie og tidligere erfaringer, og de har forskellig tilgang til relationerne med Rusland. Her i Parlamentet sidder der også medlemmer med forskellige holdninger til dette spørgsmål, og derfor vil jeg gerne udtrykke min glæde over, at det er lykkedes os at vedtage en beslutning om 60-årsdagen for Anden Verdenskrigs afslutning med et så overvældende flertal. Ikke en eneste familie i mit land har været upåvirket af den sovjetiske besættelse. Den anden besættelse. Derfor drejer beslutningen, som vi har vedtaget i dag, sig også om alle familier i Litauen. Tak, kære kolleger. 
Aldis Kušķis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg stemte for beslutningen om 60-årsdagen for afslutningen på Anden Verdenskrig. I denne beslutning har Europa-Parlamentet æret de soldater, der døde ved alle fronter under Anden Verdenskrig.
Vi bør især bemærke, at man i denne beslutning på skrift konsoliderer en forståelse af den sovjetiske besættelse af de baltiske stater og det stalinistiske Sovjetunionens diktatur i Øst- og Centraleuropa. I dag vil vi gerne afsløre hele sandheden om Anden Verdenskrig, uanset hvor ubehagelig den måtte være for de involverede parter.
Jeg mener, at denne beslutning, som ligeledes indeholder en appel om at stille arkivmateriale til rådighed for forskning verden over, vil blive startskuddet til et omfattende fælles arbejde fremover. Opspind og spekulationer kan kun overleve, hvis sandheden ikke kommer frem. Vi må ikke tillade, at dette fortsætter! Jeg opfordrer til fortsatte undersøgelser af totalitarismens sande væsen, uanset ideologi. Jeg opfordrer til, at denne sandhed gøres offentlig! Historiske sandheder kræver også international fordømmelse af Sovjets totalitære kommunisme. Jeg er fuldt opmærksom på mit ansvar over for vælgerne fra mit parti, Jaunais Laiks, og stemte således for denne beslutning. 
Nicola Zingaretti (PSE ).
   - Hr. formand, den italienske delegation har stemt for beslutningsforslaget om afslutningen på Anden Verdenskrig, selv om vi var meget i tvivl om indholdet. Vi stemte ud fra en ansvarsfølelse, og fordi vi erkender, at den er resultatet af et kompromis mellem de forskellige tendenser inden for Parlamentet; vi understreger desuden, at det ikke er Parlamentets opgave at skrive, kommentere eller forbistre historien.
Derfor beklager vi, at teksten af uforklarlige grunde savner enhver henvisning til den europæiske modstandsbevægelse, der spillede en vigtig rolle for nazismens/fascismens nederlag og ved indførelsen af frihed på dette kontinentet. 
Tunne Kelam (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg stemte for hr. Broks beslutning. I betragtning af at det er et meget vigtigt fremskridt, er EU's historiske tilgang fortsat ikke helt afbalanceret, og kommunismens ofre har fortsat andenrangsstatus. Derfor er vi nødt til fremover at have et fuldstændigt kendskab til Jaltas historie og konsekvenserne heraf. Det er også vigtigt af hensyn til forbindelserne mellem EU og Rusland. Vi bør opfordre Rusland til at vurdere dets egen historie - inklusive genbesættelsen og annekteringen af de baltiske lande - og til at undskylde for de forbrydelser, der blev begået af det totalitære sovjetrussiske regime.
Michael Gahler (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg stemte også for beslutningsforslaget. Som tysker er jeg taknemmelig over for alle, som befriede os fra nationalsocialismen, da vi, desværre, ikke selv var i stand til at smide dette åg. Den startede med at fratage det tyske folk dets rettigheder og forblindede mange, og kastede så næsten hele Europa ud i krig og vold.
Som vesttysker er jeg taknemmelig over for dem, som befriede os, frem for alt amerikanerne, uden hvis tilstedeværelse gennem årtier demokratiet ikke kunne have etableret sig inden for vores grænser og andre steder. Foruden ofrene frem til og med den 8. maj var der ofre efter den 8. maj i Europas østlige halvdel. De uskyldige ofre for diktaturskiftet fra nationalsocialisme til sovjetdiktatur, som det tog 45 år at bringe til fald.
Det nuværende Rusland bør anerkende, at folk fra Tallinn til Leipzig, fra Warszawa til Varna, ikke kunne acceptere, at det som Sovjetunionen pålagde dem efter Hitler, var frihed. Også tyskerne øst for de tre vestzoner betalte en langt højere pris for Hitlers forbrydelser, end vi gjorde, for vi var heldige nok til meget hurtigt at få lov til at spille en rolle i det projekt, som var og fortsat er svaret på alle totalitære udfordringer: EU. Så lad os gøre det bedre i Europa i fremtiden! 
Vytautas Landsbergis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, beslutningen om Europas fremtid indeholder dele af den historiske sandhed. Jeg lykønsker kollegerne. I bemærkningerne om Anden Verdenskrig nævnte man også de ufrie nationer, der blev efterladt bag jerntæppet. I 1988 og 1991 blev det russiske folk betragtet som og handlede også ofte som en af disse ufrie nationer, der stræbte efter demokrati på samme side af barrikaderne som os, de baltiske lande, imod sovjetisk totalitarisme. Hr. Putin husker det ikke, fordi han dengang stadig handlede imod Tyskland.
Det nuværende russiske lederskab gør sig ikke de store anstrengelser for at ændre denne selvbestemmelsesopfattelse fra den politiske og moralske status af tidligere indespærrede nationer til nationer. Derfor behandler Moskva nu afviklingen af de tidligere ufrie nationer som den største tragedie for en af dem. Russerne var angiveligt forskellige fra andre i deres fængsler. En sådan misforståelse er ikke blot fornærmende og åndeligt destruktiv for den almindelige russiske befolkning, men også skadelig for et oprigtigt samarbejde.
Hr. formand, De har en vanskelig opgave med at opfordre den nuværende russiske ledelse til at opgive dens nedarvede sovjetiske mentalitet og holde op med at sørge over det almindelige Ruslands fratagende fortid. Det baner vores beslutning vejen for. 
Zita Pleštinská (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg stemte for beslutningen om fremtiden for Europa tres år efter den anden verdenskrig, og jeg vil gerne takke alle de kolleger, der stemte for. Denne beslutning er en kolossal moralsk tilfredsstillelse for alle, der oplevede Anden Verdenskrigs lidelser og voldelige begivenheder efter krigen. Mange af dem er ikke længere i live, og de, der er, er taknemmelige over, at Europa-Parlamentet ikke har glemt. Jeg siger tak på vegne af min far, Štefan Kányai, som oplevede næsten ni års helvede i en russisk gulag. Den vil være en kilde til viden for unge mennesker, der Gud være lovet ikke har oplevet en krig, så de kan tage ved lære af fortiden og opbygge en fremtid for Europa med frihed og fred. 
Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Vi er imod de formuleringer, der er sat ind i teksten som bidrag om EU's arbejdsmåde og fremtid. Der findes en tro på, at opbygningen af et føderalt EU skaber fred, samtidig med at man mindsker NATO's rolle i Europa og i verden.
Der kan også tilføjes meget andet til en beslutning, som behandler afslutningen på Anden Verdenskrig. Canadas vigtige rolle i den endelige sejr må ikke glemmes. Den amerikanske tilstedeværelse i Europa i efterkrigstiden må heller ikke glemmes, når det handler om fredsbevarelse.
Vi er særligt imod formuleringerne i beslutningsforslagets punkt 1, 7 og 8. Vi har dog valgt at stemme for beslutningen som helhed for at hædre krigens ofre.
Guerreiro (GUE/NGL ),
    Den beslutning, som et flertal af Europa-Parlamentets medlemmer i dag har vedtaget, handler ikke om 60-årsdagen for sejren over nazi-fascismen.
Dens virkelige formål er at fordømme Sovjetunionen. Den er et forsøg på at slette landets afgørende rolle for nazi-fascismens nederlag i 1945. Dets indsats for freden og med at holde efterkrigstidens imperialistiske aggression tilbage. Dets rolle i de enorme fremskridt for millioner af arbejderes livsvilkår. Dets solidaritet og hjælp til, at snesevis af folk kunne erobre deres uafhængighed og suverænitet, så de blev befriet fra det koloniale åg, og dets rolle for den styrkeudligning, der fandt sted efter afslutningen af Anden Verdenskrig.
Europa-Parlamentets beslutning er en uantagelig og skamfuld revision af historien. Blandt de mange grove tilfælde af historieforfalskning behøver man blot nævne påstanden om, at den "europæiske integrationsproces" var med til overvinde det fascistiske diktatur i Portugal. Når Portugal var fuldt medlem af NATO lige fra begyndelsen. Når det fascistiske regime som sine allierede havde mange regeringer i lande, der deltog i nævnte "europæiske integrationsproces". Når de støttede det fascistiske portugisiske regime i kolonikrigen. 
Kirkhope (PPE-DE ),
    Jeg og mine kolleger fra det britiske Konservative parti har stemt for dette forslag, der fejrer mindet om de millioner af mennesker, der døde under det nazistiske tyranni. Vi kan fuldt ud tilslutte os den taknemmelighed, der gives udtryk for i forslaget over for dem, der gav deres liv for Europas befrielse. Vi er særligt taknemmelige for de millioner af britiske mænd og kvinders mod og ofring, som under Winston Churchills lederskab havde så stor betydning for befrielsen af så mange mennesker.
Vi støtter forslagets anerkendelse af befrielsen af befolkningerne i Central- og Østeuropa fra kommunismens åg samt deres kamp for frihed.
Udvidelsen af EU med de tidligere kommunistiske stater er noget, som medlemmerne af det britiske Konservative parti længe har ønsket. Deres rolle i vores fremtid er afgørende vigtig.
Vi bad imidlertid om en række særskilte afstemninger i dette forslag, hvor teksten henviser til "europæisk integration" - et udtryk, der forbindes med politisk integration. Det britiske Konservative parti erkender, at EU har ydet et betydeligt bidrag til fred blandt nationerne på vores kontinent. Men vi mener, at EU skal udvikle sig som et partnerskab af uafhængige nationalstater og ikke som en enkelt føderal enhed.
Maaten (ALDE ),
   Europa-Parlamentet har i dag vedtaget et beslutningsforslag om Europas fremtid tres år efter Anden Verdenskrig. Beslutningsforslaget forsøger at give en fælles analyse af den europæiske historie i de forløbne tres år, nazismen, stalinismen, besættelsen, friheden og meget mere. Jeg er enig i meget af det, der står i beslutningsforslaget. Men Europa-Parlamentet er et politisk organ, ikke en kongres for historikere. Det kan ikke være vores rolle at skrive en analyse af den seneste europæiske politiske historie på halvanden uge. Skomager, bliv ved din læst. Det er grunden til, at jeg hverken har stemt for eller imod ved denne afstemning. 
Nattrass (IND/DEM ),
    Skønt vi ønsker at fejre mindet om afslutningen på Anden Verdenskrig i Europa, så svarer dette dokument til en omskrivning af historien, og allerede i overskriften står der, at Anden Verdenskrig endte den 8. maj 1945, hvilket ikke passer, da Japan på dette tidspunkt endnu ikke havde kapituleret.
Tilføjelsen af propaganda om, at EU på en eller anden måde er involveret i den efterfølgende fred virker stødende på mig og på de syv medlemmer af min familie, der kæmpede i krigen mod aksemagterne.
Jeg har bemærket, at beslutningen i tidsplanen blev nævnt "Fremtiden for Europa", mens titlen på selve beslutningen er "60-års-dagen for afslutningen af anden verdenskrig den 8. maj 1945". Europa-Parlamentet bør være specifik ved udarbejdelsen af beslutninger.
Af ovennævnte grunde stemte jeg imod denne beslutning.
Pafilis (GUE/NGL ),
    Vi stemmer imod det skammelige beslutningsforslag, som bruger Goebbels metode til at forvanske historien.
Kommunisterne og Sovjetunionen, som gik i spidsen for modstanden mod fascismen, ydede de første ofre og var forrest i sejren over fascismen, bagtales af de samme politiske kræfter, som nærede, støttede eller tolererede fascismens fremgang. I dag, hvor de kalder den røde hærs befrielse af de central- og østeuropæiske lande en ny besættelse, støtter de politisk genrejsningen af Hitlers symboler og giver SS-kollaboratørerne og de fascistiske kollaboratører et politisk alibi.
Det var kapitalismen selv, der fødte fascismen. Forsøget på at forvanske historien er et forsøg på at forgifte de yngre generationers bevidsthed, så de accepterer imperialismens forbrydelser i dag og ikke kæmper for at afskaffe den.
Det fanatiske angreb på kommunismen vil ikke standse samfundets udvikling mod socialisme.
Budskabet om sejren over fascismen er levende og aktuelt. Det er forbundet med befolkningernes forenede, sejrrige kamp mod den imperialistiske grusomhed.
Vi har ikke glemt, at, hvor stærk den fascistiske akse end fremstod, undgik den ikke at blive knust, og den undgik heller ikke, at det røde flag med hammer og segl blev hejst på Reichstag som symbol på socialismens sejr over fascismen. Den samme skæbne venter også det uretfærdige, udbyttende kapitalistiske system. 
Zita Pleštinská (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg stemte for beslutningen om fremtiden for Europa tres år efter den anden verdenskrig, og jeg vil gerne takke alle de kolleger, der stemte for. Denne beslutning er en kolossal moralsk tilfredsstillelse for alle, der oplevede Anden Verdenskrigs lidelser og voldelige begivenheder efter krigen. Mange af dem er ikke længere i live, og de, der er, er taknemmelige over, at Europa-Parlamentet ikke har glemt. Jeg siger tak på vegne af min far, Štefan Kányai, som oplevede næsten ni års helvede i en russisk gulag. Den vil være en kilde til viden for unge mennesker, der Gud være lovet ikke har oplevet en krig, så de kan tage ved lære af fortiden og opbygge en fremtid for Europa med frihed og fred. 
Queiró (PPE-DE ),
    Vi deler alle den almindelige afsky for Anden Verdenskrigs rædsler, og vi finder det vigtigt ikke at glemme det, som menneskeheden, folkene og den enkelte har kunnet få sig selv til at gøre. Vi er derfor enige i den opfattelse, at denne anledning frem for alt bør benyttes til at udtrykke et "aldrig igen". Det er også selve grundlaget for, at EU er oprettet.
Der er andet, der ikke bør glemmes. For landene i Østeuropa, særlig de baltiske stater, er fejringen af krigens afslutning ikke just en fejring af befrielsen, eftersom befrierne var det sovjetiske militær, der først forsvandt igen fra 1989 og frem. Derfor er det, selv om det kan synes urimeligt at koble det sovjetiske imperium sammen med krigens afslutning, ikke tilfældet set ud fra den del af verden, fordi det ene er uadskilleligt fra det andet. Hvordan kan man bede nogen om at fejre befrielsen og foregive, at befrielsen ikke betød endnu en besættelse? Vi kan ikke.
Hvis vi vil have fred, behøver vi sandhed. Vi fejrer Anden Verdenskrigs afslutning, men lad os ikke tro, at rædslerne sluttede dengang. De andres erindring bør være en del af vores erindring. 
Ries (ALDE ),
    Jeg var imod at lade en beslutning lukke denne forhandling, og jeg må sige, at den noget fattige tekst, vi har foran os, bekræfter mine bange anelser. Jeg har derfor valgt, hverken at stemme for eller imod.
Debatten var værdifuld og oplysende. Det var utvivlsomt en af de vigtigste, vi har haft her i det nye og udvidede Europa-Parlament efter Europas genforening.
Vi står med en mosaik af historier, som udtrykker den fælles historie. Vi har haft en debat, som blev beriget af de visioner og opfattelser, alle deltagende gav udtryk for, og som næsten pr. definition ikke kan gøres til genstand for en kompromistekst.
Alle tilstedeværende, som tidligere har forhandlet om beslutninger af denne art, ved, at der blot er tale om en "klippe-klistre-løsning" på basis af de enkelte forhandleres bidrag.
Og det, som fungerer udmærket, når det drejer sig om tørke i Spanien, er ikke egnet til at gøre rede for den kompleksitet, der kendetegner den vigtigste fase i europæisk historie.
I bestræbelserne for at nå et kompromis har vi fået en tekst, som mangler både kraft og budskab. Personligt havde jeg eksempelvis gerne set, at man koncentrerede sig om punkt 1, som er det egentlige, bærende budskab. Det drejer sig om at kende fortiden for aldrig at skulle opleve noget lignende. Det drejer sig om at fastholde mindet for altid, inddrage det i undervisningen, formidle det. Det er en udfordring i en tid, hvor halvdelen af de unge endog ikke kender navnet Hitler! 
Titford (IND/DEM ),
    Skønt vi ønsker at fejre mindet om afslutningen på Anden Verdenskrig i Europa, så svarer dette dokument til en omskrivning af historien, og allerede i overskriften står der, at Anden Verdenskrig endte den 8. maj 1945, hvilket ikke passer, da Japan på dette tidspunkt endnu ikke havde kapituleret.
Medlemmer af Europa-Parlamentet, der tilhører Det Britiske Uafhængighedsparti, har derfor følt sig nødsaget til at stemme imod denne beslutning.
Van Orden (PPE-DE ),
    Skønt beslutningen har mange positive punkter, som jeg stemte for, er der vigtige udeladelser og urigtige emfaser. Sejren i 1945 blev kun sikret på grund af Det Forenede Kongeriges urokkelighed og mod, og fordi det britiske imperium fortsatte kampen alene og holdt de tyske styrker på afstand i over et halvt år efter Frankrigs fald. De sovjetiske kommunister var naturligvis nazisternes allierede i krigens første 20 måneder. Efter krigen blev Vestens frihed sikret på grund af de amerikanske styrkers fortsatte engagement i Europas sikkerhed via NATO. Det Forenede Kongerige bidrog uforholdsmæssigt meget til dette foretagendes succes. Og vi skal ikke undervurdere det enorme bidrag fra visse centrale og beslutsomme individer - Margaret Thatcher, Ronald Reagan og Pave Johannes Paul II - til det sovjetiske tyrannis endelige sammenbrud. Årsdagen for krigens afslutning skal ikke udnyttes som endnu en mulighed for at lovprise indsatsen fra EU, der er et projekt med nogle dybt udemokratiske aspekter, og som bevæger sig i den forkerte retning. Det europæiske integrationsprojekt styres af en lille politisk klasse, og det er bestemt ikke "resultatet af folkets frie beslutning".
Wagenknecht (GUE/NGL ),
    Jeg forkaster beslutningsforslaget af følgende grunde:
For det første benytter det 60-årsdagen for Tysklands og Europas befrielse som anledning til at fremme revisionistiske opfattelser af historien ved at behandle det nazistiske Tyskland og Sovjetunionen som ligestillede.
For det andet bagatelliserer denne postulerede ligestilling de forbrydelser, som blev begået under den tyske fascisme, navnlig udryddelsen af Europas jøder. Det er tydeligt, at beslutningsforslaget har til formål at relativere denne midlertidige opgivelse af civilisationen.
Beslutningsforslaget henviser ikke til Sovjetunionens afgørende bidrag til sejren over fascismen.
For 60 år siden blev verden befriet fra nationalsocialismen, i hvis navn, og med støtte fra virksomheder og industrielle interesser og en stor del af den tyske befolkning, den umenneskelige industrielle udryddelse af jøderne, som savner enhver sammenligning, blev besluttet, hele Europa kastet ud i krig og millioner af mennesker dræbt. Den antifascistiske modstand, som hovedsagelig kommunister og socialdemokrater stod bag, blev slået ned med de mest brutale midler, herunder tortur og mord i titusindvis. At benytte mindedagen i dag for afslutningen på det nazistiske herredømme som anledning til at fremstille 1989 som det egentlige tidspunkt for befrielsen er at bagatellisere det nationalsocialistiske terrorregime, det vil virke æreskrænkende over for Sovjetunionen og de enorme ofre, som landets befolkning og Den Røde Hær bragte, og det vil fremme den voksende nationalisme, højreekstremisme og den stigende tendens til at relativere de nazistiske forbrydelser i Europa. Der er behov for at sende et helt andet signal i form af en entydig og klar forpligtelse, der går ud på aldrig at give fascismen en chance i Europa igen. 

Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    I uklare termer taler ordføreren om opnormeringer af faste stillinger, skabelse af nye stillinger, tekniske justeringer, at man forventer "finjusteringer" og ekstra ressourcer til informationskontorer, først og fremmest i Rumænien og Bulgarien. Den tekst, der er til afstemning, er utydelig, men kan kun tolkes som en anmodning om tillægsbevillinger.
Vi modsætter os øgede udgifter, i særdeleshed i forbindelse med forslag, som er ensbetydende med øgede administrative omkostninger og yderligere penge til en budgetpost, som ofte anvendes til ren propaganda. Vi har derfor valgt at stemme nej til beslutningen som helhed.
Martinez (NI ),
    Kommissionen foreslår for perioden 2007-2013 bevillinger på ca. 1.000 milliarder euro, hvilket vil sige forpligtelsesbevillinger i størrelsesordenen 1,24 % af det samlede europæiske BNP.
Hvad angår de europæiske budgetudgifter for perioden 2007-2013, har vores udvalg indladt sig på en ren bogholderidiskussion for at få fastlagt, om man over en periode på syv år skal bruge 1.022 milliarder euro, sådan som Kommissionen ønsker, 987 milliarder euro, som ordføreren foreslår, eller 977 milliarder euro, som de store bidragydende lande ønsker. Frankrig kan således årligt miste 5 eller endog 7 milliarder euro i stedet for 3 milliarder euro.
USA's budget er med 2.500 milliarder dollars på årsbasis 20 gange større end det europæiske budget. Det sætter tingene i perspektiv, hvad Europa angår. Diskursen er global, budgettet minimalt.
Enhver vil derfor forstå, at denne forvridning er uholdbar. Fra 2014 vil der rejse sig to spørgsmål, nemlig en eksplosiv forøgelse af det europæiske budget og indførelse af beskatning. Det er de to emner, som forbigås i tavshed med vores udvalgs beslutning, som lader skatteyderne stemme om forfatningen for Europa uden at have et vågent øje med budgettet. 
Queiró (PPE-DE ),
    Denne betænkning om overslag over Europa-Parlamentets indtægter og udgifter for regnskabsåret 2006 fremkommer under konsolideringen af den seneste udvidelse og forberedelserne til Rumæniens og Bulgariens snarlige tiltræden. At der i betænkningen tales for en stadig mere effektiv og rationel anvendelse af bevillingerne og opfordres til at gøre det næste budget mere altomfattende og klarere samt at bringe Parlamentet tættere på borgerne og øge kvaliteten og effektiviteten i Parlamentets arbejde, har fået mig til at stemme for. 

Gollnisch (NI ),
    Vi er i gang med en ny runde af de internationale handelsforhandlinger. Det er forbavsende, at vi vedbliver med at forhandle om fortsat stigende liberalisering af verdenshandelen uden nogensinde for alvor i økonomisk og social henseende at gøre status over denne liberalisering.
EU er alene om at overholde WTO's regler. EU er verdens mest åbne marked, det mindst beskyttede, herunder det mindst beskyttede mod dumping, mod illoyal konkurrence og mod plagiering. EU nægter for ofte at træffe de fornødne gengældelses- eller beskyttelsesforanstaltninger, sådan som det er tilfældet i sagen om kinesiske tekstilvarer.
Samtidig med at man åbner vores økonomier for den uhæmmede, globale konkurrence, forøger EU antallet af forskrifter, som påfører vores virksomheder handicap i forhold til denne konkurrence, og gør meget lidt for at få åbnet for europæisk eksport til de markeder, som i dag er lukket for os ved ublu toldsatser eller forskriftsbaserede barrierer. ECB gør intet for eurokursen, som er åbenbart overvurderet, og som tynger vores eksport og gør det endnu nemmere at importere til lave priser.
Ordføreren har ret. Verdenshandelen er ikke retfærdig. Men det rammer først og fremmest Europa i form af arbejdsløshed, stigende fattigdom, social usikkerhed og virksomhedslukninger. Og det sker i forståelse med Kommissionen. 
Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Vi støtter det generelle sigte med betænkningen om liberalisering af den internationale handel, hvilket dog ikke må sætte de grundlæggende sociale og miljømæssige krav over styr. Vi støtter også kravet om at afvikle eksportstøtten i EU's fælles landbrugspolitik og give ulandene kvote- og toldfri adgang til EU's marked.
Disse krav er ikke forenelige med betænkningens ord om, at der ikke må sættes spørgsmålstegn ved "den europæiske landbrugsmodel" (punkt 16). Liberaliseringen af handelspolitikken skal gå hånd i hand med en grundlæggende reform af den fælles landbrugspolitik.
Hedh (PSE ),
    Vi svenske socialdemokrater har valgt at stemme for betænkningen om evaluering af Doha-runden efter WTO-aftalen. Vi tilslutter os den generelle holdning i betænkningen, da Parlamentet giver sin støtte til frie og fair multilaterale handelssystemer inden for rammerne af en bæredygtig udvikling. Vi kan derimod ikke give vores tilslutning til punkt 16 og 17. Den planlagte reform af landbrugspolitikken er absolut nødvendig, da den udgør et første skridt på vejen til en fair verdenshandel. Vi modsætter os alle forsøg på at gøre det sværere for den tredje verdens lande at sælge deres produkter i EU. Udviklingslandenes adgang til EU-markedet skal prioriteres frem for en bibeholdelse af landbrugsstøtten.
Martin, David (PSE ),
    Den aftale, der blev indgået i Genève i juli 2004, havde stor betydning for at holde Doha-udviklingsrunden på sporet. Genève-aftalen opstillede imidlertid blot en køreplan. Man mangler fortsat at træffe de virkeligt vanskelige beslutninger.
EU skal vise seriøse intentioner med hensyn til at afvikle landbrugsstøtten. Tredjelande skal give indrømmelser vedrørende markedsadgang for ikke-landbrugsprodukter. Presset skal fjernes fra udviklingslandene med hensyn til tjenester og de såkaldte Singapore-emner.
En vellykket verdenshandelsaftale i december 2005 i Hongkong kan gøre meget for at mindske fattigdom og fortvivlelse i verden.
Queiró (PPE-DE ),
    Verdenshandelens udvikling er et af de bedste våben i kampen mod ulighederne landene imellem. Muligheden for - med retfærdige konkurrenceregler, ordentlig overvågning, respekt for menneskerettighederne, miljøbeskyttelse og bæredygtig udvikling - at producere, få sine varer ud på verdensmarkedet og erhverve andre varer er den sikreste vej til fremskridt, fred og menneskelig udvikling. Regeringerne må derfor handle ansvarligt og målrettet samt med bevidsthed om, hvilken betydning disse spørgsmål har. 

Beazley (PPE-DE ),
    Gennemførelsen af EU's informations- og kommunikationsstrategi er af største betydning, i betragtning af at offentlighedens kendskab til EU-anliggender tidligere ofte er blevet berørt af manglende konsistens - specielt i informationsformidlingen fra de enkelte medlemsstaters regeringer - og af polemisk rapportering i nogle dele af pressen.
Jeg vil anbefale mine nationale delegationskolleger at afstå fra den generelle afstemning af en lang række grunde inklusive den del af betænkningen, der vedrører en ratificering af den europæiske forfatningstraktat. Det skal primært afgøres af de enkelte medlemsstater. Det er i sagens natur et kontroversielt spørgsmål, og offentligheden bør ikke en urimelig påvirkning, hvis man føler, at der udøves pres fra ikke-medlemsstatslige kilder.
Coelho (PPE-DE ),
    En god informations- og kommunikationspolitik skal forbedre den opfattelse, som borgerne har af EU, og den skal øge bevidstheden om borgernes europæiske dimension ved at vise dem de konkrete fordele, som de har i deres dagligdag som medlemmer af Unionen.
Jeg beklager, at EU's informations- og kommunikationsstrategi langtfra har levet op til målsætningerne. Ifølge Eurobarometer lader offentlighedens kendskab til grundlæggende oplysninger om EU meget tilbage at ønske, og ved det seneste valg til Europa-Parlamentet nåede valgdeltagelsen sit hidtil laveste niveau.
Jeg støtter derfor tanken om at etablere et decentraliseret informationssystem, som kan gøre det lettere at få information ud til borgerne, og som skal suppleres med en interinstitutionel strategi, der forbedrer EU's image og styrker samarbejdet mellem Kommissionen og Parlamentet, så de menneskelige og materielle ressourcer udnyttes bedst muligt.
Parallelt hermed skal medlemsstaterne og de nationale parlamenter engagere sig sammen med de europæiske institutioner, så hele potentialet i institutionernes fælles strategi udnyttes, og der sikres maksimal effekt på lokalt og regionalt niveau til gavn for Unionen og alle dens borgere. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    EU's informations- og kommunikationsstrategi skal altid være objektiv og respektere pluralisme, kulturel mangfoldighed og menneskerettighederne. Den praksis, som vi ser, især nu i forbindelse med udkastet til den såkaldte europæiske forfatning, viser imidlertid, at der hverken er objektivitet eller pluralisme. Det er tværtimod én stor propagandakampagne, der ikke respekterer pluralisme og medlemmernes forskellige meninger og heller ikke tager hensyn til de forskellige meninger i offentligheden.
Denne betænkning er et tydeligt eksempel på den manipulation, som EU's informations- og kommunikationsstrategi har til formål. Tag f.eks. punkt 40, særlig hvor der tales om "det politiske ansvar for at støtte ratificeringen af forfatningen", men hvor man ser bort fra andre opfattelser, selv når man ved, at omkring halvdelen af medlemsstaternes befolkning er imod dette europæiske forfatningsudkast. Ligeså ser man bort fra modsatte opfattelser.
Desværre er flere forslag, der ville have forbedret betænkningen, blevet stemt ned i plenarforsamlingen, af hvilken grund vi ikke har kunnet gøre andet end at stemme imod. 
Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Hvad er "saglig" information, og hvad er "falsk" information om EU? Hvad er information om "europatanken"?
Naturligvis er information om politiske institutioner præget af politiske værdier. Fakta kan fordrejes, og fakta kan blive udvalgt og præsenteret med henblik på at påvirke borgerne.
Med en informationsstrategi mener vi, at der i den politiske debat skal gives plads til alle holdninger, lige fra dem, der går ind for øget overstatsligt styre i EU, til dem, som går ind for et strengt mellemstatsligt samarbejde. En institution som Kommissionen skal ikke argumentere for udkastet til traktat om en forfatning eller for udvikling af øget overstatslighed i EU.
Med hensyn til f.eks. betænkningens punkt 9 er det virkelig latterligt, når det foreslås, at EU's institutioner bør indgå aftaler med tv-selskaber, som kan producere dramaserier, konkurrencer, film osv. for at fremme EU's idéer og værdier. En del af EU-institutionernes informationsmateriale overskrider grænsen for, hvad der kan anses for saglig information, og en del af den EU-information, der rettes mod børn og unge, burde aldrig være givet.
I et demokrati skal forskellige aktører virke i en fri og åben debat. Der skal ikke være nogen aktør, som fører en politisk linje "oppefra" via skattepenge.
Anna Ibrisagic (PPE-DE ),
    Den moderate delegation har i dag stemt mod betænkningen om EU's informations- og kommunikationsstrategi.
Vi er af den opfattelse, at en politisk institution som Europa-Parlamentet ikke skal anvendes til meningsdannelse for visse idéer eller til at påvirke medier til at agere på en bestemt måde i forhold til den politiske debat, der føres i medlemslandene.
Marine Le Pen (NI ),
    Denne betænkning er en sand juvel i den officielle propaganda, Kommissionen og regeringerne excellerer i med det formål at opbygge deres nye verden.
Teksten vidner endnu en gang om, at det europæiske projekt først og fremmest er et totalitært projekt, som har til formål at indskærpe en ny måde at tænke, handle og leve på.
Grundlaget for den europæiske politik er kendetegnet ved utopi, demagogi, det politisk korrekte og manglende referencer til de værdier, der har lagt grunden til vores civilisation.
Ud over dette ønske om at udslette mindet om, hvor vi kommer fra, i lighed med kommunisterne, som ønskede at gøre rent bord med hensyn til fortiden, kan vi tilføje den kommercielle dimension, som sætter Unionens kommunikation ind i en markedstænkningskontekst. Det går så vidt, at man taler om at fremme det europæiske , helt som man ville gøre, når det drejer sig om en simpel pakke vaskepulver.
Den primære målgruppe for denne kommunikation er børnene, som set med de europabegejstredes øjne naturligvis er de mest påvirkelige. Man lover dem endog at definere det nye Europas "ånd". Pudsigt udtryk, når man samtidig har afvist enhver henvisning til kristendommen i udkastet til forfatning. Ånd er noget, man enten har eller ikke har, og Europa har ikke nogen ånd!
Som prikken over i'et nævner man muligheden af at tildele kontantpræmier til de medier, som bedst kan formidle Europas idéer og værdier. Det lover godt!
Det europæiske projekt, De opbygger, er gruopvækkende, idet det vækker minder om metoder og procedurer, som har stået deres prøve under andre totalitære systemer, og som kaster lange skygger. Men lad os aldrig glemme, at modstand mod undertrykkelse er en umistelig ret for folk, som ønsker at forblive frie. 
David W. Martin (PSE ),
    Jeg glæder mig over denne betænkning og ordførerens erkendelse af betydningen af en mere effektiv kommunikationsstrategi.
Jeg er glad for, at Kommissionen erkender behovet for at forbedre kommunikationen med borgerne, og jeg er enig med ordføreren i, at det er helt afgørende, at Europa kommer tættere på borgerne. Det er særligt relevant i lyset af det fortsatte fald i valgdeltagelsen ved valgene til Europa-Parlamentet, der i 2004 var på rekordlave 45,7 %.
En mere effektiv kommunikationsstrategi vil gøre meget for at bekæmpe de euro-myter, der breder sig over alt i EU.
Queiró (PPE-DE ),
    De politiske institutioner kan kun have én kommunikationsstrategi: sandhed og gennemsigtighed. Hvortil man kan føje en lige så stor villighed til at lytte som til at lade sig høre. Selv om det forholder sig sådan, at det store flertal af EU's borgere føler sig i samklang med det, der er essensen i EU's tanke, er det også en kendsgerning, at der er en afstand, når det kommer til deres erfaringer i hverdagen ligesom med hensyn til indholdet i nogle af EU's grundlæggende tekster. Det er derfor vores opgave med gennemsigtighed og sandhed og i absolut respekt for pluralisme at gøre Unionen synlig og være opmærksomme på det, som borgerne føler. Enhver kommunikation går begge veje, og det er en af kommunikationens mest demokratiske kendetegn. Lad os derfor forstå det. 
Ries (ALDE ),
    Information og kommunikation, det er vel noget nær Loch Ness-uhyret for EU! Det er det eneste tema, som samler os. Alle, fra venstre til højre, er vi enige om at beklage den katastrofale mangel på information og kommunikation.
Det er et sort hul, og skeptikere af alle kalibre styrter sig i dybet for at udlade deres galde! Herom vidner den debat, som i øjeblikket raser i Frankrig. Nej-sigerne viger ikke tilbage for løgne af enhver art - for Europas skyld. Det er dog topmålet!
Er det ikke paradoksalt i øvrigt, at fru Wallström, kommissæren for kommunikationsstrategi, som har deltaget i forhandlingen, var langt mere synlig, da hun varetog miljøporteføljen, end hun er i den nuværende funktion, som dog burde bringe hende helt frem i forreste række!
Det stakkels Europa. Det er om noget et "utilgængeligt" emne. Jeg har lige så lidt som alle andre nogen trylleformular. Men i visse henseender er jeg ikke i tvivl.
Det gælder eksempelvis betænkningens punkt 5. At Europa skal på skoleskemaet, at det skal nævnes, og der skal fortælles herom, det skal afkodes, og det skal ske på en levende måde, ved dialog, udveksling, besøg osv. Det er en afgørende opgave, og den er ikke umulig. Jeg har i seks år besvaret spørgsmål fra tusindvis af gymnasieelever, og jeg ved, at Unionen for dem aldrig mere blot vil være et virtuelt objekt! 


Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om tørke og frost i Spanien.
Stavros Dimas,
    Hr. formand, Kommissionen er fuldt ud klar over, hvor alvorlig situationen med tørke i Spanien er. Den forstår de bekymringer, der hersker, og er fast besluttet på at hjælpe.
Der er mulighed for at anvende visse midler i situationer som denne.
Kommissionen udsendte allerede den 10. maj en beslutning, der giver tilladelse til at anvende arealer under braklægningsordning til græsning for dyr i ni af Spaniens selvstyreregioner.
Kommissionen har dog ikke modtaget nogen anden konkret ansøgning fra de spanske myndigheder om anvendelse af ordninger for direkte støtte i forbindelse med den situation, der er opstået på grund af frost og tørke.
Enhver ansøgning, som Kommissionen får fra de spanske myndigheder - f.eks. om udbetaling af forskud - vil blive behandlet seriøst. Kommissionen vil basere sit svar på de gældende lovbestemmelser under hensyntagen til det budget, der er til rådighed.
Kommissionen har udsendt en meddelelse, hvor den i brede træk beskriver forskellige alternative muligheder for at imødegå risici og kriser i landbruget. Da drøftelserne af dette spørgsmål befinder sig på et meget tidligt stadie i alle organer, er det for tidligt til, at Kommissionen kan forpligte sig til konkrete aktiviteter, selv pilotaktiviteter. Jeg kan dog sige, at Kommissionen vil reagere på Europa-Parlamentets opfordring og snarest iværksætte en pilotundersøgelse om landbrugsforsikringsordninger.
I denne forbindelse vil jeg også nævne spørgsmålet om overførsel af interventionslagre, som nævnes i beslutningsforslaget. Kommissionen er stærkt modstander af sådanne overførsler for at undgå forvridninger af markedet, som bringer de lokale og regionale producenter og forhandlere i en ufordelagtig position.
Hvad angår beslutningsforslagets anmodning om fleksibilitet i den fælles markedsordning for grøntsager, er det de spanske myndigheder, der er ansvarlige for dette spørgsmål, idet visse kriterier skal være opfyldt. 
Selv om der er muligheder for at anvende landbrugsudviklingsmidler til at hjælpe de producenter, der er ramt af tørken eller frosten, har Kommissionen endnu ikke modtaget nogen ansøgning herom fra de spanske myndigheder. Såfremt der indgives en sådan ansøgning, vil Kommissionen øjeblikkeligt behandle den og gøre alt, hvad der er muligt.
Inden for disse rammer kunne man også undersøge muligheden for en omfordeling af de midler, der allerede er fastsat på grundlag af landbrugsudvikling, og anvende dem til aktiviteter til støtte for foranstaltninger som f.eks. "genopbygning af landbrugsproduktionspotentiale", som er fastlagt i Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999.
De spanske myndigheder kunne også, som det skete i Portugals tilfælde, undersøge muligheden for undtagelser fra anvendelsen af visse foranstaltninger som f.eks. landbrugsmiljøforanstaltningerne ved at meddele Kommissionen tilfælde, der anerkendes som force majeure i henhold til Kommissionens forordning (EF) nr. 817/2004.
Vedrørende faren for skovbrande kan man inddrage visse forebyggelsesaktiviteter i de landbrugsudviklingsforanstaltninger, der finansieres over Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999.
De spanske myndigheder kan også søge om ændring af de regionale programmer, så foranstaltningerne til forebyggelse af skovbrande styrkes inden for disse programmer. Det skal dog også nævnes, at yderligere støtte inden for de ovennævnte foranstaltninger kun kan aktiveres inden for grænserne af de midler, der er afsat i de eksisterende programmer.
Hvad angår anvendelse af Solidaritetsfonden, kan den alvorlige tørke og frost ganske vist betragtes som naturkatastrofer, således at de generelt set hører under denne fonds anvendelsesområde. For at mobilisere fonden skal den pågældende medlemsstat imidlertid indgive en ansøgning herom til Kommissionen senest 10 uger, efter at den første skade er konstateret.
For at der kan ydes støtte, skal omkostningerne ved de samlede direkte skader være beregnet til over 3 milliarder euro i 2002-priser eller 0,6 % af den pågældende stats bruttonationalprodukt. Det er det laveste af disse to tal, der tæller. Det betyder, at tærskelen for Spaniens vedkommende i 2005 er på lidt over 3,1 milliarder euro i aktuelle priser.
Fonden kan kun dække konkrete nødhjælpsforanstaltninger, som er truffet af de offentlige myndigheder, som f.eks. midlertidig erstatning af infrastruktur af vital betydning, som gør det muligt at genoptage normale, daglige aktiviteter. Det er vigtigt at understrege, at EU's Solidaritetsfond ikke er oprettet for at dække alle udgifter i forbindelse med naturkatastrofer. Især giver EU's Solidaritetsfond ikke mulighed for at erstatte skader af privat karakter, heller ikke inden for landbrugssektoren.
Kommissionen har gentagne gange vist, at den udnytter alle de muligheder, som Solidaritetsfonden giver stater, der rammes af naturkatastrofer. F.eks. blev Solidaritetsfonden mobiliseret i forbindelse med forlis. Det forhold, at der tilstræbes fleksibilitet, betyder imidlertid ikke, at man vil tilsidesætte bestemte bestemmelser i forordningen.
Som Parlamentets medlemmer vil vide, vedtog Kommissionen ligeledes, den 6. april, et forslag om en ny Solidaritetsfond. I henhold til dette forslag, som skal behandles i Rådet og i Parlamentet, skal skadetærskelen for mobilisering af fonden bl.a. nedsættes væsentligt, dens anvendelsesområde udvides, og der fastsættes en bred vifte af egnede aktiviteter. Det vil glæde Kommissionen, hvis Parlamentet støtter dette forslag, da det i høj grad går i den retning, som efterlyses i dag.
Endelig kan Spanien beslutte at yde landmændene erstatning via statsstøtte til dækning af tab af indkomst på grund af alvorlig tørke og frost.
De spanske myndigheder skal underrette Kommissionen om deres plan.
Det er dog af væsentlig betydning, at:
- de for det første godtgør, at tabene som følge af vejrfænomener når op på tærskelen på 20 % eller 30 %;
- at der for det andet er direkte sammenhæng mellem tabene og de ugunstige vejrforhold;
- at der for det tredje ikke ydes overkompensation for de skader, der er sket.
De spanske myndigheder kan også benytte sig af de nye "de minimis"-regler for statsstøtte. Der kan ydes en støtte på op til 3.000 euro pr. landmand i tre år, uden at Kommissionen underrettes, på flere betingelser, bl.a. at den øvre grænse, der gælder for Spanien, ikke overskrides. 
Antonio López-Istúriz White,
   Hr. formand, hr. kommissær, mange tak for Deres ord. Det er et tydeligt bevis på Deres opmærksomhed om et påtrængende problem, ja, en tragedie, der i øjeblikket rammer det spanske landskab.
Desværre har De bekræftet en del af min mistanke om den spanske regerings træghed i denne forbindelse. Jeg håber, at denne beslutning og andre foranstaltninger, som vi vedtager som en hastesag her i Parlamentet, også vil få regeringen til at vågne op.
Hr. kommissær, skaderne i Spanien som følge af frost og tørke løber allerede op i 2.000 millioner euro, hvilket svarer til en tredjedel af den støtte, vores land modtager under den fælles landbrugspolitik.
Skøn udarbejdet af landbrugsorganisationerne viser, at virkningerne af det dårlige vejr i januar, februar og marts vil kunne føles i en årrække, idet et betydeligt antal træer er gået ud, og landmændene vil ikke kunne genoprette deres produktionskapacitet på kort sigt.
Det er produktionen af frugt, oliven, blomster og afgrøder, der er hårdest ramt. Kvægavlen er også påvirket som følge af tabet af græsningsarealer og skader på vandforsyningen. Det er et presserende spørgsmål i min egen region - De Baleariske Øer - hvor man på Menorca i øjeblikket mangler mere end 1.500 t foder til dyrene - en meget alvorlig situation for dem.
Manglen på græsningsarealer kombineret med problemer med at fremføre vand til bedrifterne har også forårsaget usædvanlig stor skade på kvæg over hele Spanien. De stigende brændstofpriser forværrer også en allerede kritisk situation, så man bør tage hensyn til ønskerne om, at der udarbejdes et europæisk direktiv, der skal bremse stigningerne i brændstofpriserne, der udgør en så stor byrde for vores landmænd.
Følgende spanske regioner er mest påvirkede af frost og tørke: Valencia, Murcia og Andalusia, hvor 50.000 ha med oliven risikerer at forsvinde med en større miljøkatastrofe på et senere tidspunkt og så kort efter mulig ørkendannelse; Aragon, Castille-La Mancha, Catalonien, Estremadura og som sagt Balearerne; og La Rioja med vinmarkerne samt Galicien.
EU bør udforme specifikke instrumenter for at kunne håndtere ekstreme situationer som denne igangværende katastrofe i Spanien. Hr. kommissær, jeg ville være Dem taknemmelig, hvis De ville se på spørgsmålet om denne forsikringsfond. Det er praktiske foranstaltninger, der skal gennemføres snarest muligt.
Solidaritetsfonden blev oprettet for få år siden efter oversvømmelserne i Centraleuropa, som vi alle husker. Som De nævnte, blev den også anvendt til nogle yderst praktiske foranstaltninger. Tænk på støtten til Spanien efter -ulykken, de midler, som regeringen med Folkepartiet i spidsen ansøgte om, eller pengene, der blev brugt til at genoprette vegetationen i en række områder, der var ramt af skovbrande.
I øjeblikket bør Fællesskabet ligeledes udvise solidaritet og frigive midler fra denne fond for som minimum at dække udgifterne for mange spanske landmænd, der har mistet produktionskapacitet, idet frosten har forvoldt ofte uoprettelige skader på adskillige plantager.
Som det påpeges i forslaget til beslutning, skader frosten og tørken i år økonomierne og levevilkårene i mange områder.
Hr. formand, jeg skal forsøge at sammenfatte.
Jeg vil benytte kommissærens tilstedeværelse til at anmode Kommissionen om at være fleksibel, idet situationen i Spanien i sidste ende skyldes en klimatisk katastrofe, den type begivenhed, som Solidaritetsfonden oprindelig blev oprettet til.
Bortset fra henvisningen til denne fond nævner man i beslutningsforslaget også nogle enkle foranstaltninger, der kan gennemføres. Jeg håber, at den spanske regering vil handle hurtigt, og at vi kan gennemføre disse foranstaltninger.
Min politiske gruppe har foreslået en række foranstaltninger i dette beslutningsforslag, og jeg håber, at de vil blive vedtaget på plenarmødet. 
Inés Ayala Sender,
   Hr. formand, jeg vil gerne takke kommissæren for hans forstående bemærkninger om et utroligt alvorligt problem i Spanien, som i min egen region Aragon og i Pyrenæerne tilspidses på en måde, der kan få en række alvorlige følger i de kommende år.
Jeg vil også gerne sige, at dette til dels skyldes, at den tidligere regering ikke gennemførte planer vedrørende tørken. Disse skulle have været gennemført fuldt ud inden 2003, og vi forsøger netop nu at rette op på denne fejl. Vi må imidlertid under alle omstændigheder fokusere på de nuværende foranstaltninger med henblik på fremtiden, og det skal også siges, at regeringen allerede har sat sig i forbindelse med Kommissionens tjenestegrene, selv om den endnu ikke har iværksat nogen vurdering i praksis. Dette skyldes, at frostskaderne skal vurderes i hele Sydspanien. Man er nu gået i gang med at vurdere konsekvenserne i det nordlige Spanien, helt specifikt i hele den nordlige halvdel af Spanien. Som sagt har vores regering allerede været i forbindelse med Deres tjenestegrene, og udtalelserne de seneste dage fra såvel vores regering som kommissær Fischer Boel udgør et særligt incitament til at få afsluttet denne vurdering, som åbenbart krævede mere tid end forventet på grund af problemerne med frosten, som jeg nævnte.
De foranstaltninger, som foreslås af Den Socialdemokratiske Gruppe i Europa-Parlamentet, vedrører specifikt den fleksibilitet, som Kommissionen planlægger at anvende, den fremrykkede støtte, frigivelsen af kornlagre til kvæg - som også befinder sig i en kritisk situation - og ligeledes fleksibiliteten med hensyn til at stille marker og græsningsarealer, der er taget ud af drift, til rådighed for kvæget.
Vi fremsætter også et forslag - og jeg håber, at Kommissionen vil være opmærksom på dette - om, at man er særligt opmærksom på at forebygge den brandfare, der vil være stigende i hele den nordlige del af Spanien og navnlig i Galicien over de kommende måneder, og vi vil naturligvis også gerne kræve eller foreslå, at der tages særligt hensyn til tørkeproblemet i forbindelse med Solidaritetsfonden, som nu er ved at blive tilpasset.
Endelig vil vi bede Kommissionen oprette et europæisk observationscenter for tørke, for efter vores mening er denne tørke hverken enestående eller nogen enkeltstående begivenhed, men at den netop på grund af klimaforandringerne, der er på vej, vil blive til et strukturelt fænomen. Vi vil derfor anmode Kommissionen om at koordinere alle forebyggelses- eller genoprettelsesforanstaltninger og alle andre mulige foranstaltninger fra miljøområdet til landbrugsområdet med henblik på at sikre, at dette europæiske observationscenter kan forebygge fremtidige problemer. 
Carl Schlyter (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, denne beslutning begynder med en lang opremsning af de problemer, der har ramt Spanien. Desværre er der ikke tale om noget isoleret tilfælde - vi kan også nævne varmebølgen i Frankrig sidste år. Faktum er, at ni ud af de 10 varmeste år i de seneste 500 år har ligget nu i de seneste 10 år. Og så duer det ikke bare at ændre landbrugspolitikken for at yde kompensation til de landmænd, der rammes. Vi skal have planer for, hvordan vi håndterer katastrofer, men den store plan, som kommende generationer forventer af os her i dag, er at bekæmpe klimaforandringerne, ellers bliver dette bare det første eksempel på en lang række mennesker, dyr og natur, der lider under klimaforandringerne.
Klimaforskningen viser entydigt, at det ikke engang vil lykkes os at nå vores ambitiøse mål om en temperaturforhøjelse på højst 2 grader med de mål, vi har sat for reduktion af emissioner - der kræves en langt stærkere politik. Vi skal ikke tilpasse vores politik til katastroferne, vi skal derimod tilpasse vores politik, så vi forhindrer årsagerne til, at katastroferne opstår. Her må man faktisk kritisere den forrige spanske regering, som i lang tid har bekæmpet EU-initiativer om at indføre klimaafgifter og EU-initiativer om at ændre energisystemet med henblik på at beskytte klimaet. Hvis denne bekæmpelse af et godt klimaarbejde fortsætter, vil Spanien blive ramt flere gange. Jeg håber derfor, at den spanske regering nu vil gå forrest i bekæmpelsen af klimaforandringerne på jorden af hensyn til kommende spaniere og verdens øvrige befolkning. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ).
   - Først vil jeg gerne undskylde på vegne af det spanske medlem af min gruppe, Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre, Willy Meyer, der på grund af de flyproblemer, som formanden allerede har omtalt, ikke kan deltage i denne debat.
I alle tilfælde er problemet med tørke i Spanien også et problem i Portugal. Hele Den Iberiske Halvø lider under følgerne af en tørke, der nu har varet mange måneder, og som sammen med frost har medført en alvorlig krise for haveafgrøder, blomster, markafgrøder og frugttræer og betyder store skader for kvægdriften og visse dele af forarbejdningsindustrien.
I mange kommuner er der navnlig i Portugal ligefrem risiko for, at der ikke vil være nok drikkevand til at forsyne befolkningen, hvorfor jeg her gerne vil fremhæve, at vand er et uerstatteligt offentligt gode, en universel menneskeret, der bør beskyttes, og som under ingen omstændigheder må behandles som en vare.
Ud over den solidaritet, som vi viser de spanske og portugisiske landbrugere og kvægavlere, er vi også solidariske med de kommuner og befolkninger, der rammes af denne tragedie, som kan få alvorlige følger i den nærmeste fremtid. Der er brug for foranstaltninger her og nu, men der skal også tages højde for en situation, der kan vare i mange måneder, fordi der mangler såsæd og foder til dyrene.
Vi er også bekymrede for risikoen for skovbrande, der i øvrigt allerede begynder at vise sig i forskellige områder, og vi anmoder derfor om, at der hurtigst muligt træffes effektive foranstaltninger. Der er brug for en effektiv beskyttelsesordning på fællesskabsplan for at værne de europæiske landbrugere mod de risici og kriser, som en situation af den art, som Portugal og Spanien nu oplever, kan afstedkomme.
Man skal huske på, at reformen af den fælles landbrugspolitik pålægger landbrugerne en risikoforvaltning, der førhen var en del af markeds- og prisstøttepolitikken. Den liberaliserede handel har gjort landbruget langt mere sårbart over for risici og kriser, der ligger uden for landbrugernes kontrol. Det er således ikke nok blot at fastslå, at der snart vil blive igangsat undersøgelser til det pilotprojekt, som blev aftalt i budgetproceduren for 2005, om at indføre en fællesskabsforsikringsordning.
Der må hurtigst muligt indføres en kompensationsmekanisme som den offentlige landbrugsforsikring finansieret af fællesskabsmidler til at modvirke følgerne af naturkatastrofer som tørke og skovbrande og til at sikre landbrugerne en minimumsindkomst.
Vi opfordrer også til stor åbenhed og fleksibilitet, så der kan anvendes midler fra solidaritetsfonden til at mindske skader på produktionskapaciteten i større regioner og ydes bistand i de mest alvorlige tilfælde i Portugal og Spanien, så mange regioners og områders levevilkår og økonomiske stabilitet sikres.
Vi opfordrer endvidere til, at der oprettes en budgetpost for finansiel støtte til at mindske øgede omkostninger og faldende produktion og indkomster i landbruget, og at fuldtidslandbrugere med lav indkomst midlertidigt fritages for socialsikringsindbetaling, men uden at miste rettigheder, og naturligvis til, at høstkreditterne forlænges med to år uden rentetilskrivning. Vi finder det også vigtigt, at det overvejes at oprette et europæisk tørkeobservatorium, og at der træffes foranstaltninger, der fremmer et mere rationelt vandforbrug. 
Fausto Correia (PSE ).
   - Hr. formand, tillad mig, da det er første gang, jeg tager ordet under Deres formandskab, varmt at ønske Dem tillykke med valget og ikke blot give udtryk for min agtelse, men også for det store venskab mellem mangeårige kammerater.
Ærede medlemmer, hr. kommissær, Paulo Casaca udtrykte her i det europæiske demokratis hus den 14. april sin solidaritet med de af tørken hårdt ramte befolkninger, ikke mindst landbrugerne i det sydlige og østlige Portugal og landbrugerne i de spanske provinser Sevilla, Huelva, Badajoz, Cáceres m.fl.
Tørke kender desværre ikke grænser. Vi står over for en omfattende naturkatastrofe, der kræver den allerstørste opmærksomhed fra de europæiske institutioners side, heriblandt selvfølgelig også Europa-Parlamentet. I forlængelse af sidste måneds debat vil vi derfor i dag igen bevidne vores solidaritet med Spanien og de spanske landbrugere. Der må ydes erstatning til producenterne inden for jord- og skovbrug og kvægavl for de betydelige skader, som de bevisligt har lidt og fortsat vil lide. Tørkens følger må imødegås for arbejdstagerne inden for jord- og skovbrug og kvægavl, der har mistet eller er i alvorlig risiko for at miste deres arbejdspladser.
Både i Spanien og i Portugal skal der hurtigst muligt træffes særlige foranstaltninger for at fremme beskæftigelsen i de berørte områder. I Portugal har fagforbundet for de ansatte i landbruget, fødevareproduktionen og skovbruget beregnet, at 50.000 arbejdspladser er gået tabt eller er i fare for at gå tabt, en situation, der vil blive værre, når reservoirerne og grundvandsreserverne udtømmes, og overrislingskanalerne ikke kan virke.
Både i Spanien og i Portugal er egeskovene i alvorlig fare for at forsvinde. Tusinder af kork- og stenege er ved at dø. Store områder på Den Iberiske halvø er ved at blive til ørken. Vi overdramatiserer ikke en allerede meget alvorlig situation. Beskrivelsen baserer sig udelukkende på objektive kriterier og realistiske parametre.
Helt særlige omstændigheder kræver helt særlige løsninger. De europæiske institutioner har ikke forholdt sig ligegyldige over for denne katastrofe. Kommissionen har således i sin beslutning forpligtet sig til at yde bistand, hvilket vi bemærker og bifalder. Vi må dog på europæisk plan gøre mere og gøre det bedre ved at øge den bistand, der allerede er bevilget, og ved at gennemføre et multifaceteret aktionsprogram, fordi situationen kompliceres af de mange forskellige faktorer, der indgår i den.
Det Europa, som vi er i færd med at opbygge, skal være noget stort. Derfor dette indlæg, der på én og samme tid er en konstatering og en appel. En konstatering og en appel, der ikke henvender sig til hverken døve eller stumme. Jeg henvender mig til alle tilstedeværende her, de ærede medlemmer og kommissæren. Jeg henvender mig især til jeres samvittighed som frie, retfærdige og solidariske mænd og kvinder. Vi regner med jer. 
Cristina Gutiérrez-Cortines (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, jeg tror, at vi alle er opmærksomme på det samme problem, og at vi alle ved, at dette ikke er et problem for politiske partier, men et problem på statsligt niveau for de enkelte lande. Det er et europæisk problem, og løsningen er i mange år blevet udskudt, når man har beskæftiget sig med den overordnede politik.
Efter min mening er det meget vigtigt at huske på, at tørke er en katastrofe, som desuden også rammer de områder, der har de ringeste muligheder for at forsvare sig mod vandmangel eller pludselig frost.
Mine MEP-kolleger har allerede talt om det tragiske tab på over 2.000 millioner euro. Selv vil jeg imidlertid også gerne komme ind på den menneskelige faktor. Hver eneste weekend går jeg tur i min egen region, og jeg ved, hvad det vil sige at se sorte træer, der aldrig kommer til at vokse igen. Jeg kender naturen hos befolkningen i Middelhavsområdet, hvor ejere af store bedrifter, som i mange tilfælde er tæt på at gå på pension fra landbruget uden nogen at overlade bedriften til, også tænker på, at træer, der plantes nu, skal bruge mere en seks år om at vokse op.
Som et resultat af denne katastrofe vil meget af jorden ligge udyrket hen og efter al sandsynlighed ende som gold ørken. Vi må ikke glemme - og det er et vigtigt aspekt - at man ved kommende konsekvensvurderinger vil skulle lægge tilstrækkelig vægt på, at det f.eks. netop er olivenlundene og mandeltræerne, der er centrale faktorer for at hindre ørkendannelse og fastholde den sparsomme regn i jorden.
Vi må heller ikke glemme, at kvæget dør af tørst. Den anden dag sagde en fårehyrde til mig: "25 % af min besætning skal slagtes i år. Jeg kan ikke beholde så mange dyr. Jeg har ikke noget vand. Dyrene er tørstige".
Jeg vil gerne sige noget mere. Natura 2000-netværket, som Europa lægger så stor vægt på, er i fare, fordi vådområderne mangler vand. De af os, der bor på disse middelhavsbreddegrader i Murcia, Valencia eller Andalusien, ved udmærket, at der ikke længere høres fuglesang om morgenen, fordi fuglene er draget væk til steder, hvor de kan få noget at drikke. Selv om husejerne sætter vand ud, som fuglene kan drikke, er det ikke nok, for de mangler ikke kun vand, men også mad. Det er meget tydeligt, og Europa er nødt til at tage dette aspekt med blandt de variabler, som skal undersøges.
EU har foreslået en række foranstaltninger. Hr. kommissær, jeg er taknemmelig for Deres ord om støtte til skovbruget, men vi må huske på, at sommeren ikke er begyndt endnu. Middelhavsklimaet er nådesløst og vil virkelig sætte os på en prøve, for situationen er allerede kritisk. Det er maj måned, og det har ikke regnet.
Jeg er også taknemmelig for tanken om en pilotundersøgelse, men jeg vil gerne understrege, at en pilotundersøgelse skal være omfattende.
Min regering har ikke kun handlet for sent, men har også truffet foranstaltninger, der vil forværre situationen. Hvorfor? Helt specifikt, fordi Kommissionen for fire år siden blev præsenteret for en national vandforsyningsplan om fremførsel af vand til disse regioner, ja til hele landbrugsområdet. Kommissionens godkendelse blev forsinket, der gik politik i spørgsmålet, og til sidst beholdt den spanske regering vandet, hvor det var. Det er vand, som desuden ville have givet vådområderne mulighed for at trives. Det ville have skabt et lille håb og givet de træer, som var plantet som erstatning for de træer, der var alvorligt påvirket af frost eller tørke, mulighed for at vokse igen. Nu er udsigterne dystre, idet planen er lagt på hylden af udelukkende politiske årsager. 
Stavros Dimas,
    Hr. formand, jeg vil gerne takke alle de ærede medlemmer af Parlamentet for deres reaktioner på Kommissionens redegørelse.
Jeg vil gerne komme med et par korte bemærkninger.
Først og fremmest har Kommissionen gentagne gange bevist, at den er fleksibel og udnytter alle de muligheder, den har til rådighed, f.eks. i forbindelse med Solidaritetsfonden, hvor vi har forsøgt at imødekomme de anmodninger, der er kommet fra forskellige medlemsstater, heriblandt, som jeg nævnte før, Spanien i forbindelse med .
Jeg vil gerne sige til hr. López, vedrørende forsikring, som er et meget vigtigt spørgsmål, at vi, som jeg nævnte i mit første indlæg, har planlagt - og i virkeligheden allerede iværksat - denne undersøgelse. Vi har ikke fået resultaterne endnu, men under alle omstændigheder vil de indgå i den generelle debat om imødegåelse og håndtering af risici og kriser i landbruget.
Som svar til fru Figueiredo vil jeg vedrørende forsikring af landmændenes indtægt sige, at dette er i strid med princippet bag den reviderede EF-landbrugspolitik, og de fleste af de spørgsmål, hun nævnte, hører under medlemsstaternes kompetence. Under alle omstændigheder har den nationale regering, som jeg også sagde i mit første indlæg, mulighed for uden yderligere procedurer at udbetale 3.000 euro til landmænd, der har lidt skade.
Hr. Schlyters bemærkning om, at der skal ske justeringer i de forskellige lande, så de kan imødegå klimaforandringerne, er helt korrekt. I Buenos Aires blev vi i FN-regi enige om, at der skal ske justeringer i alle lande, især de fattigste lande, som har svært ved at leve op til de behov, der er skabt som følge af drivhuseffekten, men naturligvis også i EU's medlemslande, hvor der er behov for sådanne foranstaltninger.
Det må bemærkes, at Middelhavsområdet vil få endnu større problemer på grund af klimaforandringerne, idet temperaturstigningen de sidste 100 år, der har været 0,6 °C på verdensplan, har været på ca. 0,9 °C i Middelhavsområdet. Vi har således haft en meget større temperaturstigning og som følge heraf langt flere problemer, herunder tørkeproblemer.
Derfor er fru Ayalas forslag om et overvågningsorgan for tørke og brande meget interessant. Kommissionen undersøger dette forslag og vurderer muligheden for at oprette et sådant overvågningsorgan, men har endnu ikke truffet nogen beslutning.
Til sidst vil jeg gerne nævne, at Kommissionen er meget bekymret over situationen i Spanien. Vi har allerede iværksat aktiviteter for at hjælpe landmændene og deres familier, hvilket også vil hjælpe de landbrugsøkonomier, der er ramt.
Lige nu er yderligere aktiviteter under forberedelse, og samtidig er min kollega, den ansvarlige kommissær, fru Fischer Boel, i tæt kontakt med den spanske landbrugsminister. Jeg har noteret mig de forskellige vigtige kommentarer, der er kommet frem, og vil naturligvis videregive dem til min kollega, som, jeg er sikker på, vil tage dem alvorligt i betragtning. 
Inés Ayala Sender (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne sige til kommissæren, at da han tidligere bemærkede, at Kommissionen ikke havde modtaget brevet fra de spanske myndigheder, blev jeg ret forvirret, for jeg havde fået at vide, at det rent faktisk var blevet afsendt. Det har jeg nu fået bekræftet. Brevet fra de spanske myndigheder blev rent faktisk afsendt i sidste uge, så hvis Kommissionen endnu ikke har modtaget det, vil det ske meget snart. 
Formanden.
   - Som afslutning på forhandlingen har jeg modtaget fire beslutningsforslag(1), jf. forretningsordenens artikel 108, stk. 5.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted lige efter forhandlingerne.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling om seks beslutningsforslag om Togo.(1) 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   Jeg repræsenterer Skotland i vores Europæiske kontinents nordvestligste grænseområde. Vi genskabte vores skotske demokrati i 1999 med oprettelsen af det skotske parlament, da det blev genindkaldt af min partiformand og tidligere medlem af Europa-Parlamentet Winnie Ewing med ordene: "Hermed genindkaldes det skotske parlament, der blev suspenderet i 1707".
Hvorfor rejser jeg så spørgsmålet om situationen i Togo her i Europa-Parlamentet? Fordi mit internationalistiske parti er forfærdet over uretfærdighed, hvor end den måtte forekomme, og det er op til os her i Europa-Parlamentet at påtage os vores globale ansvar.
Siden 1999 har andre lande i Europa genopdaget demokratiet. Ukraine, Georgien og andre har skelet til EU efter inspiration, vejledning og støtte i deres vej mod demokratiet. Derfor er det ekstra vigtigt, at EU ikke henfalder til dobbeltmoral. Min gruppe og jeg frygter, at EU kan være på nippet til det i forhold til Togo.
Jeg vil henvise til vores beslutningsforslag, som jeg anbefaler Dem. Sidste måneds præsidentvalg i Togo den 24. april er skæmmet af påstande om massiv valgsvindel inklusive påstande om, at der blev skabt næsten 1 million fantomstemmer, så det samlede antal stemmeberettigede svulmede op med en tredjedel.
EU's svar på dette og på den resulterende forringelse i selve Togo står i skærende kontrast til Europa-Parlamentets og EU's inspirerende holdning til situationen i Ukraine. I en redegørelse i fredags sagde vores EU-kommissær hr. Michel, at EU vil holde øje med, om Togo indfrier de løfter, det afgav i fjor om at respektere menneskerettigheder og borgerlige rettigheder. Min gruppe siger, at vi ikke blot skal observere. Vores beslutning opstiller rationelle, fornuftige og konstruktive foranstaltninger, som vi kan træffe i EU for at støtte Togo. Jeg er glad for, at Kommissionen er indstillet på at observere. Min gruppe vil gerne vide, hvad Kommissionen agter at gøre?
Michael Gahler (PPE-DE ),
    Hr. formand, den 21. april holdt Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU et møde i Bamako i Mali, et af Togos nabolande. Tre dage før valget i Togo havde vi heftige debatter om situationen i landet. Det forholdt sig desværre sådan, at europæerne på den ene side havde den holdning, at der var noget galt i Togo, mens navnlig de fleste afrikanske delegerede på den anden side protesterede, da vi før valget forsøgte at erklære det for værende hverken frit eller fair.
Vi havde desværre ret, for det stod klart allerede før valget, at der ikke blev gjort forsøg på at overholde det, der var aftalt med hjælp fra det regionale Økonomiske Fællesskab af Vestafrikanske Stater, ECOWAS, nemlig at oppositionspartierne skulle have lov til at tage del i forberedelserne af valget. Man konstaterede, at der pludselig dukkede op til 1 million uforudsete vælgere op, at udstedelsen af valgregistreringskort langtfra var gennemsigtig, og at valglisterne næsten ikke blev kontrolleret, hvis de da overhovedet blev det. Så kom det til voldelige sammenstød.
Vi kræver klart af regeringen i Togo, som bærer det fulde ansvar for det, at den vender tilbage til forhandlingsbordet sammen med alle interesserede parter. Vi kræver, at den arresterer dem, der anstifter vold. Vi er af den opfattelse, at det, vi så ske ved det valg, ikke kan retfærdiggøre en genoptagelse af EU's samarbejde med Togo. Det er ikke muligt under disse omstændigheder.
Derfor opfordrer vi Kommissionen til at gøre det klart over for Togo, hvordan landet bør forholde sig i de kommende måneder, så folk dér ikke er i tvivl om, hvor vi står. 
Ioannis Varvitsiotis,
    Hr. formand, den smalle stribe jord på Afrikas vestkyst har i mange år været genstand for det internationale samfunds kritik på grund af systematisk krænkelse af menneskerettighederne og uregelmæssigheder i den politiske ledelse.
Selv om de politiske partier formelt blev legaliseret i 1991, og der findes en forfatning fra 1992, klager store internationale organisationer, FN, Det Økonomiske Fællesskab af Vestafrikanske Stater og Den Afrikanske Union over systematisk krænkelse af menneskerettighederne.
Krænkelse af menneskerettighederne er ganske vist ikke noget nyt fænomen i den del af verden. Det har fundet sted i mange år i et land, som igennem 38 år har været et diktatur ledet af en præsident, som, da han døde, blev efterfulgt af sin søn, der blev præsident efter valget for nylig.
Valgresultatet er naturligvis fremkommet ved valgsvindel. Det tror jeg ikke, der kan være tvivl om, og det gav naturligvis anledning til hæmningsløse voldsepisoder, der har kostet over hundrede menneskeliv og tvunget 18.500 flygtninge til at søge tilflugt i nabolandene.
EU har helt korrekt opfordret alle politiske kræfter og institutioner til at udvise ansvarsfølelse og respektere menneskerettighederne fuldt ud. Under alle omstændigheder skal de 22 løfter, som Togos regering har givet og undertegnet under forhandlingerne i henhold til artikel 96 i Cotonou-aftalen vedrørende respekt for menneskerettighederne, overholdes til punkt og prikke.
Jeg støtter det beslutningsforslag, vi har stillet i dag, hvori det bl.a. anerkendes, at EU's medlemsstater skal handle samlet og undgå erklæringer, som i virkeligheden ikke hjælper, men blot giver anledning til reaktioner i området. 
Marios Matsakis,
   Hr. formand, præsidentvalget i Togo den 24. april var præget af alvorlige uregelmæssigheder, hvilket resulterede i uroligheder med mange døde og sårede til følge. Endvidere flygtede tusindvis af mennesker, der frygtede for deres liv, fra Togo til nabolandene Benin og Ghana.
Togo har tidligere lidt under valguroligheder ved flere lejligheder fordi den tidligere diktatorpræsident og far til den nuværende præsident gentagne gange fiflede med afstemningerne til egen fordel. Ifølge Amnesty International blev hundredvis af oppositionstilhængere massakreret af statens sikkerhedsstyrker under valget i 1998. Oppositionstilhængerne hævder, at sikkerhedsstyrkerne gennemfører lignende angreb i dag.
For at standse den aktuelle voldsoptrapning i landet og undgå lignende skammelige hændelser i fremtiden, støtter vi dem, der bl.a. kræver oprettelse af en national enhedsregering i Togo samt en hastig gennemførelse af forfatnings- og valgreformer.
Luca Romagnoli (NI ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, EU's engagement og indsats - navnlig fra Kommissionens og Rådets side - bør både være fokuseret på at censurere egenmægtige regeringer - idet vi identificerer indgriben udefra - og på at tilskynde til eftergivelse af gæld til Den Internationale Valutafond og Verdensbanken - navnlig ved at yde støtte til international samhandel i henhold til en retfærdig og fælles ordning.
I stedet for at sende nødhjælp og anmode ngo'er om støtte til udviklingsprojekter bør medlemsstaterne desuden forpligte sig direkte til at gennemføre uddannelsesforanstaltninger i landet og til bedre udnyttelse af landbrugsressourcer ved at eksportere europæisk teknologi og ekspertise. Unionen kunne f.eks. selv oprette teknikerhold bestående af nyuddannede eller ældre medborgere med erfaring, som er specialister i opbygning af infrastruktur, inden for fødevareindustrien og i andre sektorer, der har vital betydning for udviklingen i Togo og andre tilsvarende lande. Vi stemmer for beslutningsforslaget. 
Stavros Dimas,
    Hr. formand, præsidentvalget i Togo den 24. april i år gav anledning til en bitter strid med beskyldninger om stemmefusk og vold. Kommissionen støtter de stærke fordømmelser af optøjerne og volden imod civile, der fulgte i kølvandet på offentliggørelsen af de foreløbige resultater, og som angiveligt resulterede i 50 døde og 300 sårede. Militærstyrkernes voldelige og brutale undertrykkelse fik også 23.000 togolesere til at flygte til nabolandene Benin og Ghana.
I lyset af den meget stramme valgtidsplan, ifølge hvilken valget skulle finde sted inden 60 dage efter præsident Eyademas død, kunne EU ikke udsende en delegation af valgobservatører, der ville leve op til vores normale observationsstandarder. EU afholdt sig fra erklæringer om afstemningens redelighed og gennemsigtighed. Der opstod mange problemer i forbindelse med valgforberedelserne, og ECOWAS' delegation af valgobservatører rapporterede om uregelmæssigheder på valgdagen.
I dag mener vi, at topprioriteten må være genskabelse af ro og stabilitet samt forebyggelse af yderligere vold. For at nå disse mål lægger vi stor vægt på opfyldelsen af alle regeringens 22 forpligtelser som følge af de samråd, der blev afholdt i henhold til Cotonou-aftalens artikel 96. Disse forpligtelser omfatter respekten for menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, dvs. presse- og mediefrihed, samt en sand politisk dialog med alle politiske protagonister i Togo med henblik på at forberede det næste parlamentsvalg.
Vi mener, at en effektiv gennemførelse af de 22 forpligtelser under nøje kontrol fra EU og det internationale samfund vil sætte landet i stand til at bevæge sig i retning af national forsoning og demokratisk udvikling.
Afslutningsvis vil jeg forsikre Dem og hr. Smith om, at vi ikke kun observerer, men at vi har besluttet, at betingelserne for opfyldelsen af det samarbejde, der blev indledt med Rådets afgørelse af 14. november 2004, fortsat er gyldige. En sådan genoptagelse er først mulig, når der er afholdt frie, retfærdige og gennemsigtige parlamentsvalg inden for valgrammer, der er accepteret af alle parter. Kommissionen er parat til at støtte en afholdelse af sådanne valg - bl.a. også ved at udsende en EU-delegation af valgobservatører.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted lige efter forhandlingerne.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling om seks beslutningsforslag om krænkelse af menneskerettighederne og af demokratiet i Republikken Mari-el i Den Russiske Føderation.(1) 
Gyula Hegyi (PSE ),
   Hr. formand, når jeg taler om Mari-el-mindretallets problemer i Rusland, ønsker jeg ikke endnu en gang at klandre de russiske myndigheder. Rusland er ikke medlem af Fællesskabet. Man kan sige, at landet har rigeligt med problemer uden min kritik. Det russiske mindretals situation i nogle europæiske lande er også bekymrende, og det kan vi måske også diskutere på et tidspunkt. I dag taler vi imidlertid om en lille finsk-ugrisk nation et sted i det enorme Rusland.
Der bor omkring 750.000 marier i Republikken Mari-el i Den Russiske Føderation. Den selvstyrende republik er opkaldt efter dem, men de endte som en minoritet i deres eget land. Det er ikke noget problem i et land med retfærdige minoritetsrettigheder, men det er ikke tilfældet i Republikken Mari-el. Det russisktalende flertal valgte en russisk præsident frem for en mari-kandidat, hvilket er forståeligt nok. Den genvalgte præsident synes imidlertid at føre en udemokratisk og brutal kamp imod oppositionen og hele mari-samfundet.
Mari-oppositionens aviser kan kun trykkes uden for republikken. Oppositionens journalister og intellektuelle er ofte blevet angrebet, og nogle af dem er blevet dræbt. Undervisningen på mindretalssprog trues af de lokale myndigheder. Vi skal til enhver tid fordømme sådanne antidemokratiske grusomheder, men når der er tale om en lille nation, truer angreb på de grundlæggende nationale institutioner som f.eks. skoler og medier selve nationens eksistens. Derfor fordømmer vi volden imod mari-mindretallet i Rusland, og derfor beder vi den russiske regering om at udvise samme holdning over for dens mindretal, som den gerne vil have andre til at udvise over for russiske mindretal i andre europæiske lande.
Så vidt jeg ved, er det første gang, at mari-befolkningen nævnes i Europa-Parlamentet. Jeg byder dem velkommen her både som europæere og som en finsk-ugrisk broder fra Ungarn. Jeg ønsker dem held og lykke. De skal vide, at enhver nation - stor eller lille, i eller uden for Europa - fortjener samme respekt og samme rettigheder. Jeg håber, at vores russiske partnere også forstår, at ethvert mindretal - russere uden for Rusland og ikke-russere i Rusland - fortjener samme ret til at bevare deres identitet, kultur og sproglige arv.
Esko Seppänen (GUE/NGL ),
   Hr. formand, mange nationer har fælles sproglige rødder. Dette hænger sammen med respekten for ens modersmål. Det giver desuden en følelse af sikkerhed at bruge sit eget sprog. Et menneskes sprog er grundlaget for dets kultur. Kulturen er sprogbundet, og sproget er kulturbundet.
Visse begivenheder i regionen Mari-el i Rusland har fået os som finsk-ugriske sprogslægtninge til mari-befolkningen til at rette opmærksomheden mod mindretallenes og mindretalssprogenes situation i Rusland. Det er også et spørgsmål om demokrati. Demokrati drejer sig ikke kun om at stemme. Demokrati drejer sig også om at samarbejde om forskellige spørgsmål og kunne bruge sit eget sprog. De begivenheder, der har fundet sted i Mari-el, og som helt klart er forbundet med vold og overtrædelse af menneskerettighederne, skal gøres til genstand for strafferetlig efterforskning på lokalt plan. Dette vil styrke Ruslands troværdighed som en retsstat.
Der findes tre finsk-ugriske nationalstater i EU, og derudover findes der 3 millioner repræsentanter for de finsk-ugriske nationer i Rusland. Der findes syv lande i Europa med lavere befolkningstal end de finsk-ugriske befolkninger i Rusland. Repræsentanterne for de finsk-ugriske nationer i Rusland er imidlertid spredt ud over mange regioner i det store land.
I denne forbindelse kunne vi tale langt mere overordnet om at sikre positionen for mindretal og sprog i Rusland. Vi håber, at de statslige myndigheder i Rusland i højere grad end hidtil vil yde støtte til skolegang og til at kunne læse på folks eget sprog. Kulturel og sproglig mangfoldighed er en kilde til kolossal rigdom i Rusland, og vi håber, at den vil blive udnyttet bedre og i højere grad end i dag. 
Sepp Kusstatscher (Verts/ALE ),
   Hr. formand, på vegne af De Grønne vil jeg gerne kort tage stilling til dette forslag til beslutning. Det glæder mig at se, at alle grupperne har en enstemmig og klar holdning i denne sag.
Når det drejer sig om grundlæggende demokratiske rettigheder og om borger- og mindretalsrettigheder, er enhver påberåbelse af statsræson eller økonomiske interesser forkert og uantagelig. Jeg kommer fra Sydtyrol, en region med etniske mindretal, som sammenlignet med mange nu er i en privilegeret position. Særligt nu, 60 år efter befrielsen fra fascismen og nationalsocialismen, kan vi stadigvæk huske, hvordan staten benyttede sig af de klassiske former for undertrykkelse til at diskriminere mindretal, herunder forbud mod politisk opposition, angreb på medier gennem intimidering af journalister, forfordeling af dem, der ikke talte det officielle sprog, forbud mod modersmålsundervisning, domstolenes passivitet over for disse uretfærdigheder osv.
Statsmagten benytter altid de samme pressionsmidler over for mindretal, for hvem solidaritet udefra er meget vigtig, hvorfor jeg hilser Parlamentets ramaskrig i dag mod russificeringen af Republikken Mari-el meget velkommen. Den lille sproggruppe marisk har behov for stor solidaritet fra verdenssamfundet. 
István Szent-Iványi, (ALDE ),
   Hr. formand, det zaristiske Rusland fik tilnavnet "nationernes fængsel", og Sovjetunionen blev kaldt "nationernes gulag". Desværre førte kommunismens sammenbrud ikke til frihed og heller ikke til flere rettigheder for Ruslands små nationer. Ved en konference i slutningen af sidste uge sagde Vladimir Kozlov, en af de nuværende oppositionsledere, at der foregår etnisk udrensning i Republikken Mari-el, navnlig inden for administrationen, og det åbenlyse mål er at afskaffe den selvstændige Republik Mari-el. Hans erklæring kommer ikke som en overraskelse, eftersom den nuværende præsident for Republikken Mari-el er russisk statsborger, den moskvafødte Leonid Markelov, som ikke engang taler det lokale sprog. I løbet af hans præsidentperiode har der været regelmæssige angreb på den frie presse, oppositionsledere og journalister er blevet overfaldet, herunder oppositionens kandidat, Mihail Dolgov, en statsborger fra Mari-el, som blev brutalt overfaldet. Der er i øvrigt endnu ikke faldet dom i nogen af disse sager. Mange sprogskoler bliver lukket, og undervisning på marisk er kun tilladt på de første trin af grundskolen. Der kan kun bruges russisk i administrationen, og alt dette peger på, at mindretallenes rettigheder er indskrænkede i alvorlig grad.
I forgårs blev der med pomp og pragt indgået en aftale, der kaldes en handlingsplan, mellem EU og Rusland. Endelig har vi mulighed for at yde direkte støtte til borgerne dér i stedet for bare at fordømme den russiske praksis. Denne plan giver os mulighed for at samarbejde på området mindretalsrettigheder, dvs. at fremme brugen af mindretalssprog, bevarelse af kulturer, udgivelse af skolebøger, fremme af udvekslingsprogrammer, ordninger for videnskab og stipendier samt fremme af uafhængige medier og uddannelse på modersmålet. Handlingsplanen indebærer også en styrkelse af et uafhængigt og upartisk retssystem. Vi må derfor hjælpe Rusland, så lovovertræderne kan komme for retten, således at orden og sikkerhed endelig kan blive indført i Republikken Mari-el. Derfor vil jeg bede Kommissionen og Rådet handle håndfast og indføre specifikke programmer til beskyttelse af det mishandlede mari-mindretal på grundlag af den nye aftale. 
Marcin Libicki (UEN ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, i dag diskuterer vi endnu et spørgsmål, der kan betegnes som følsomt. Vi skal beskæftige os med livet og tragedien i en lille nation, der, for nu at sige det ligeud, er blevet erobret af Rusland.
Lige siden det 16. århundrede har Rusland anlagt en anden holdning til national ekspansion end andre kolonimagter. Selv om disse tog magten over forskellige lande rundt om i verden, mente de generelt ikke, at disse lande skulle integreres fuldt ud med kolonimagtens hjemland og berøves deres kulturelle, nationale og sproglige identitet. Rusland angreb sagen anderledes ved øjeblikkelig at beslutte at russificere alle lande, man erobrede, og fratage landene deres identitet og indbyggerne deres religion og sprog.
Rusland anvendte denne fremgangsmåde over for Polen i det 19. århundrede, og polakkerne var udsat for store lidelser som følge heraf. Som regel var Ruslands forsøg på at russificere landene utroligt brutale, idet titusinder og hundredtusinder af mennesker blev sendt i eksil. Selv om nogle af dem blot blev opfordret til at rejse, blev mange brutalt tvunget til det, mens russere ankom for at overtage deres plads. Der var tale om en kraftig stigning i denne type praksis, da kommunisterne kom til magten efter oktoberrevolutionen, idet Rusland herefter besluttede at intensivere bestræbelserne på at russificere alle de lande, som man havde herredømmet over. Den lille finsk-ugriske nation, som vi diskuterer i dag, Republikken Mari-el, blev også offer for Rusland. Denne lille republik kontrolleres nu fuldstændig af de russere, der bor der, og de oprindelige indbyggere, den finsk-ugriske befolkning, er nu ikke andet end et forfulgt mindretal.
Jeg vil gerne erindre Parlamentet om, at det samme gælder de lande, der har gjort sig fri af det russiske overherredømme. Flertallet af indbyggerne i disse lande tilhører stadig den oprindelige befolkning og er ikke russiske, men der findes et mægtigt russisk mindretal, der ikke opfatter sig selv som integreret på nogen måde. Denne situation kan opleves i Litauen, Letland og Estland, hvor de russiske mindretal er fast besluttede på at gøre opmærksom på deres tilstedeværelse, uanset interesserne for de lande, hvor de bor. Man behøver kun at blade i en avis i et af disse lande for at se, at den russiske befolkning er antagonistisk eller direkte fjendtlig over for deres opholdslande. Disse befolkninger kræver rettigheder, som vi under alle andre omstændigheder ville indrømme, men en forudsætning for tilkendelsen af sådanne rettigheder er, at den pågældende befolkning udviser et minimum af loyalitet over for de lande, hvor de bor.
Situationen er endnu værre i Republikken Mari-el, idet russerne nu udgør flertallet, og den oprindelige befolkning er blevet til et forfulgt mindretal. Journalister myrdes, der er ikke skoler nok, det er umuligt at få en uddannelse, og alle, der udtaler sig til fordel for den finsk-ugriske befolkning, bliver forfulgt.
Vi må sikre, at der skabes balance mellem rettighederne for landets oprindelige ejere og for det demokratiske flertal. Sidstnævnte er i realiteten en besættelsesstyrke, og den må ikke få lov til at tyrannisere og forfølge mindretallet af oprindelige indbyggere. 
Tunne Kelam (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg er meget glad for, at næsten alle politiske grupper er gået sammen om at løse dette alvorlige og foruroligende problem.
I Den Russiske Føderation er der 19 forskellige nationer af den finsk-ugriske familie med i alt 2,7 millioner mennesker. Alle er mindretal i deres respektive selvstyrende republikker. Der er alvorlige hindringer for den praktiske gennemførelse af disse mindretals kulturelle og uddannelsesmæssige rettigheder. F.eks. undervises der kun på sproget marisk i nogle underskoler, således at kun omkring 20 % af børnene undervises på deres modersmål. Der udgives praktisk taget ingen lærebøger på marisk. Derfor forsvinder mariernes sproglige identitet stille og roligt.
Jeg er også bekymret over den politiske udvikling i Republikken Mari-el. I december 2004 blev den lokale præsident Leonid Markelov, der anses for at være en stærk pro-Moskva politiker på bekostning af den indfødte kulturelle autonomi, genvalgt. Da den mariske etniske opposition under ledelse af hr. Vladimir Kozlov satte spørgsmålstegn ved valgresultatet, blev hr. Kozlov brutalt gennembanket. Der har endnu ikke været en tilfredsstillende undersøgelse af denne voldshandling. Uafhængige journalister er på foruroligende vis blevet chikaneret ganske længe. Tre af dem blev myrdet i 2001, og mange andre er blevet intimideret, og deres aviser er blevet tvunget til at lukke.
Som et resultat af de nylige valg har adskillige mariske skoleledere samt tjenestemænd med marisk baggrund mistet deres job. Skolelederne blev tvunget til at forklare, hvorfor folk i deres lokalområde stemte for oppositionens kandidat.
Et betydeligt antal medlemmer af Europa-Parlamentet har underskrevet en appel til støtte for det mariske folks kulturelle rettigheder. Denne appel har givet næsten 10.000 underskrifter. Formålet med beslutningen er at opfordre de russiske myndigheder til at overholde deres forpligtelser i henhold til international ret og "levere kvalitetsundervisning på folks modersmål på alle niveauer, så marisk og russisk ligestilles i hele Republikken".
György Schöpflin,
   Hr. formand, både Rusland og dets forgænger Sovjetunionen har altid praktiseret en ensretningspolitik: De russiske myndigheder bryder sig ikke om mangfoldighed. I historiens løb har nationen Mari-el for det meste modstået assimileringen og kæmpet effektivt for at bevare sit eget sprog og sin egen identitet. Efter Sovjetunionens sammenbrud var situationen lovende for Republikken Mari-el. Det holdt imidlertid ikke længe, 8-10 år måske, hvor Rusland så indførte en ny antimangfoldighedspolitik.
Mari-el-nationens håb om at opnå de samme rettigheder som russerne blev knust. Marisk udelukkes fra det offentlige rum, undervisning og medier, og mari-aktivister blive chikaneret, overfaldet og tvunget til at forlade Mari-el. Selv om det burde være absolut nødvendigt for de centrale myndigheder at gribe ind, er det overhovedet ingen tegn på dette. Det er enten uvidenhed eller den stiltiende accept af anti-mari-kampagnerne, der dominerer. Presset på marierne er øget betydeligt i det seneste år. Formålet med forslaget er at afsende et flerdimensionalt signal, først og fremmest til Moskva for at minde om den russiske regerings pligt til at bevare mindretallenes kulturelle mangfoldighed i stedet for at udrydde dem. Desuden er signalet rettet mod den russiske elite, der bor i Mari-el, som en påmindelse om, at man ikke ubemærket kan undertrykke mindretal i det 21. århundrede. Endelig til mari-folket for at forsikre dem om, at den europæiske offentlighed opmærksomt følger deres genvordigheder og er parat til at støtte deres sag. 
Marianne Mikko (PSE ).
   - Mine damer og herrer.
Ved dagens forhandling vil det være på sin plads at citere Vladimir Lenin. Lenin henviste til det zaristiske Rusland som et nationernes fængsel, selv om Sovjetunionen ikke adskilte sig fra det zaristiske Rusland i den henseende. Lenins ord er stadig relevante i dag, hvor Kreml styrker sin centralmagt og opfordrer til nationalisme og ikke udviser nogen som helst respekt for mindretal.
Fremmedhadet i Rusland har antaget form af fascistiske kampgrupper. Dette er særligt farligt i et land, hvor en femtedel af befolkningen ikke er af slavisk oprindelse. Forfølgelsen af og drab på ikke-russiske journalister er yderst bekymringsvækkende. Dette er en kombination af Vladimir Putins ønske om at undertrykke de uafhængige medier og etnisk diskrimination.
Myndighedernes støtte til overfald på marier bevises af det faktum, at de fascistiske angreb er gået ustraffede hen i årevis. Når man samarbejder med Moskva, må man ikke lukke øjnene for de etniske mindretals situation i Rusland. I sine taler nævner den russiske præsident Vladimir Putin ofte sit engagement i europæisk politik. Ruslands politik over for etniske mindretal bekræfter imidlertid endnu en gang, at præsident Putins handlinger ikke stemmer overens med hans ord.
Siden Anden Verdenskrig er de etniske stridigheder aftaget i Europa. Vi respekterer kulturel mangfoldighed og prøver at beskytte og understøtte forskellige kulturtraditioner. Et Rusland, der læner sig i retning af Europa, må ligesom Europa forstå, at den kulturelle mangfoldighed er en styrke og ikke en risiko for Rusland. Desværre kan vi imidlertid se det modsatte ske. Ved politiske diskussioner med Rusland skal EU's repræsentanter tage spørgsmålet om beskyttelse af etniske mindretal i Rusland op.
Der bor i alt 28 millioner medlemmer af etniske mindretal i Rusland. Heraf taler 4 millioner finsk-ugriske sprog. Der udgives kun omkring 20 bøger om året på mordvin-sproget, som tales af omkring 1 million mennesker; der findes ikke nogen dagblade, og der undervises ikke på sproget på en eneste skole. Situationen for marierne er noget bedre, men antallet af udgivelser falder kraftigt, og manglen på sekundær og videregående uddannelse på marisk spiller ligeledes ind.
En europæisk indfaldsvinkel kræver ikke kun, at Rusland skal indstille sine angreb på den etniske opposition. Den betyder også, at den russiske regering skal støtte bevarelsen af de etniske mindretals sprog og kultur gennem lovgivning og andre foranstaltninger. I øjeblikket er dette kun en drøm, men det er op til de europæiske lande at støtte denne drøm og om nødvendigt kæmpe for den.
Mange tak skal De have. 
Urszula Krupa,
   De overtrædelser af menneskerettigheder og demokrati, som vi diskuterer i dag, forekommer i den lille republik Mari-el, som er en del af Den Russiske Føderation. Desværre tilhører republikken kun marierne af navn, da det er et af de talrige lande og nationer, som Rusland har underlagt sig og annekteret. I lighed med armenierne og tjetjenerne og mange andre har mari-folket i årevis kæmpet for at bevare deres identitet og uafhængighed. Selv om Mari ASSR erklærede sin selvstændighed i 1990, bliver situationen for denne nation desværre stadig vanskeligere. Indbyggerne, som vi alle kender fra russisk og polsk litteratur som tjeremier, taler et finsk-ugrisk sprog. De har gentagne gange være ofre for undertrykkelse, navnlig under Stalin, hvor Komsomol-grupper fældede deres hellige lunde, og marierne blev sendt i eksil i Sibirien. Det er grunden til, at kun halvdelen af mari-folket i øjeblikket bor i Republikken Mari-el, mens resten er spredt ud over Rusland og tvinges til at integrere sig med den russiske befolkning.
Præsident Markelov, som er statsoverhoved for Republikken Mari-el, kom til magten efter et kontroversielt valg. Han er født i Moskva og identificerer sig på ingen måde med nationen og kan rent faktisk ikke engang tale mari. Han undertrykker systematisk befolkningens rettigheder, navnlig ytringsfriheden. Mari-folket har svært ved at få undervisning på deres eget sprog, da mari-skolerne blevet lukket, og der ikke findes skoler og universiteter nok. Embedsmænd, der etniske marier, er blevet afskediget, og oppositionsjournalister udsættes for forfølgelse og det samme gælder uafhængige, private medier. Dette har fået dem til at søge hjælp, både fra de finsk-ugriske nationer Finland og Estland, med hvem de har mange kulturelle ligheder, og fra Europa-Parlamentet.
Mari-folket har ret til suverænitet, uafhængighed og deres egen identitet, og det samme gælder alle, der kæmper for uafhængighed i lande og nationer i det tidligere USSR og andre steder i verden. Vi fordømmer derfor den forfølgelse, de udsættes for, og de forsøg på afnationalisering og menneskerettighedsovertrædelser, som finder sted i landet. Selv om historien rummer mange eksempler på besatte nationers ånd og udholdenhed, og selv om deres bestræbelser ofte er blevet kronet med held, er prisen for denne succes ofte lidelse og død for et stort antal mennesker. Som den afdøde pave Johannes Paul II en gang sagde, må en nation aldrig ekspandere på bekostning af en anden, dvs. hvis prisen er en anden nations underkastelse, erobring, udbytning, udnyttelse og død.
Hvis forskellige lande og nationer tvinges til at leve sammen under en regering, vil dette før eller siden føre til en trussel mod freden og en kamp for uafhængighed og suverænitet. En vordende supermagt som EU vil gøre klogt i at lægge vel mærke til denne advarsel. 
Ryszard Czarnecki (NI ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, europæiske standarder skal overholdes over hele Europa, inklusive Rusland. En af disse standarder er alle befolkningers ret til at bruge deres eget sprog, bevare deres kulturelle identitet og fremme deres egen kultur, selv om der er tale om en meget lille nations sprog og kultur.
Rusland underskrev det europæiske charter om regionale sprog eller mindretalssprog for præcis fire år og to dage siden. Derfor er det på ingen måde urimeligt at bede Rusland respektere marisk, som er officielt anerkendt som Republikken Mari-els sprog. Det er særligt vigtigt med hensyn til sekundærskoler og universiteter, hvor respekten for marisk i øjeblikket savnes. De repressive foranstaltninger over for skoleinspektører og journalister, der har forsvaret denne lille nations suverænitet, vækker ligeledes særlig bekymring.
Vi har intet ønske om at tugte Rusland, eftersom det er et land, vi ønsker et tæt samarbejde med. Alligevel kan vi ikke lukke øjne og ører for overtrædelser af menneskerettighederne, uanset hvor i Europa de forekommer. Vi må ikke ofre menneskerettighederne og mindretalsrettighederne for samarbejdet med Moskva. 
Stavros Dimas,
    Hr. formand, Kommissionen er bekendt med den generelle situation for de finsk-ugriske oprindelige befolkningsgrupper, f.eks. marierne. Vi kender også til de problemer, som er blevet rejst af nogle af Europa-Parlamentets medlemmer, om behandlingen af marierne - som vi også har hørt om i dag - og som helt konkret drejer sig om mariernes sprog i skolerne, chikane af medierne og de seneste præsidentvalg i december 2004.
Kommissionen betragter de fælles værdier, herunder respekt for menneskerettighederne, som en hovedhjørnesten i forbindelserne med Rusland. Under topmødet mellem EU og Rusland i november 2004 i Haag blev præsident Putin og Barroso enige om regelmæssige samråd mellem EU og Rusland om menneskerettighederne og mindretallenes rettigheder og om grundlæggende frihedsrettigheder.
Kommissionen har sat som sit mål at udnytte disse forhandlinger til at styrke en åben og konstruktiv dialog med Rusland om alle relevante spørgsmål.
Den første runde af disse drøftelser fandt sted den 1. maj 2005 i Luxembourg. På dette møde behandlede man visse spørgsmål, herunder menneskerettighedssituationen, rettigheder til personer, der tilhører mindretal, og de grundlæggende frihedsrettigheder i Den Russiske Føderation og EU.
Vi vil også gennemføre en konstruktiv udveksling af oplysninger om spørgsmål vedrørende samarbejdet om menneskerettighederne i de internationale fora, navnlig FN's Menneskerettighedskommission, Europarådet og OSCE.
Kommissionen mener, at disse drøftelser med Rusland udgør en passende ramme for mere detaljerede samtaler med de russiske myndigheder om mariernes situation.
Hertil er det imidlertid nødvendigt med mere information, og informationer og analyser fra Parlamentets medlemmer er derfor velkomne.
Endelig kan jeg oplyse Dem om, at den næste runde af drøftelser med Rusland om menneskerettighederne og rettigheder til personer, der tilhører minoriteter, samt grundlæggende frihedsrettigheder sandsynligvis finder sted i andet halvår af 2005 under Det Forenede Kongeriges formandskab. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted lige efter forhandlingerne.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling om seks beslutningsforslag om menneskerettighedssituationen i Burma/Myanmar.(1) 
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (PSE ),
   Det internationale samfund bør ikke tolerere de brud på menneskerettighederne, der finder sted i Burma.
I de 40 år, hvor Burma har været under militærstyre og været tvunget til at følge den "burmesiske socialismes vej", er landet gået fra at være et af de rigeste og bedst uddannede i Sydøstasien til at være et af de fattigste. De burmesiske generaler, der styrer landet, som er et af de mest repressive diktaturer i verden, har modstået enhver form for pres fra det internationale samfund i de seneste 10 år. Blandt de aspekter af det burmesiske styre, der navnlig bør fordømmes, er de burmesiske generalers kamp mod oppositionen, den burmesiske hærs brug af kemiske våben, landets fuldstændige mangel på samarbejde med alle internationale organisationer, forfølgelse af etniske mindretal og politisk begrundede anholdelser. Det er en kendt sag, at politiske fanger, hvoraf der er omkring 1.300, torteres under forhør, og at de internationale standarder ikke overholdes i det politiske liv. Tvangsarbejde forekommer utroligt hyppigt og påvirker 800.000 burmesiske borgere hver eneste dag. Desuden har man indført restriktioner på borgernes ytrings-, bevægelses-, oplysnings- og forsamlingsfrihed samt på deres deltagelse i det politiske liv.
Det burmesiske uddannelsessystem er ved at falde fra hinanden. Siden 1998 er der lukket flere universiteter, end der er åbnet, af frygt for, at studenterne ville blive politisk aktive. Halvdelen af statsbudgettet bruges på militæret og på at opretholde en hær på 400.000 mand, selv om landet i øjeblikket ikke er i krig. 77.000 børn er i øjeblikket tvunget ind i hæren, og mange af dem kommer i hæren, når de kun er 11 år. Kun en meget lille brøkdel af budgettet afsættes til lægebehandling, og hospitalssektoren er i en katastrofal forfatning med mangel på basale lægemidler og kvalificeret personale. Et andet alvorligt problem er seksuel udnyttelse af unge kvinder og børn fra etniske mindretal.
I lyset af disse problemer lader det til, at vores eneste chance for at sikre, at regimet begynder at indføre de nødvendige ændringer, er at indføre barske økonomiske sanktioner rettet mod strategiske sektorer, hvor regimet har monopol, såsom olie, gas, tømmer, udvindingsindustrierne samt produkter fra havet. Der er også behov for diplomatiske foranstaltninger fra FN's side. Både FN og EU har faktisk en moralsk pligt til at gribe ind og sågar blande sig i de indre anliggender i et land, der begår sådanne voldsomme overtrædelser af menneskerettighederne. 
Marios Matsakis (ALDE ),
   Hr. formand, det burmesiske folk lider fortsat meget under den langvarige og umenneskelige undertrykkelse fra en autoritær militærregering. Tusindvis af politiske fanger udsættes for dårlig behandling og tortur og nægtes adgang til en advokat eller en retfærdig rettergang. Burma har den skammelige rekord i at have flere børnesoldater end noget andet land i verden.
Landet har også den skændige rekord i at have verdens eneste fængslede 60-årige modtager af Nobels fredspris, Aung San Suu Kyi. På hendes 60-års fødselsdag den 19. juni 2005 vil denne bemærkelsesværdige dame have tilbragt i alt 2.523 dage i fængsel.
Den burmesiske hær har begået grove krænkelser imod etniske minoriteter inklusive summariske henrettelser, tortur og voldtægter. Omkring 1 million mennesker er blevet internt fordrevet, og flere hundredtusinde er flygtet til nabolandene. Soldaters organiserede vold imod kvinder inklusive unge piger i områder med intern konflikt er en velkendt ugerning i Burma. Der er hundredvis af dokumenterede tilfælde, og en høj procentdel af disse omfatter gruppevoldtægter, hvilket i mange tilfælde har medført offerets død.
ALDE-Gruppen har længe støttet Aung San Suu Kyis indsats for at indføre demokrati i hendes land, og vi kræver, at hun straks løslades fra fængslet. Min gruppe ønsker også, at FN's flygtningehøjkommissær kommer til at spille en større rolle i flygtningelejrene langs grænsen mellem Thailand og Burma. ALDE-Gruppen vil også fortsat opfordre EU til at benytte enhver lejlighed til at forsøge at presse den burmesiske rådsforsamling til at genoprette demokratiet i landet. Vi støtter også turistboykotten af Burma og går ind for målrettede økonomiske sanktioner imod Burma for at fremme hurtige demokratiske reformer.
Bernd Posselt (PPE-DE ),
   Hr. formand, vi befinder os nu i slutningen af en uge fuld af årsdage og mindedage, for det er 60 år siden, at nationalsocialismen blev besejret og Europa befriet, og 15 år siden, at jerntæppet faldt.
Disse årsdage sætter dem, som dengang forholdt sig tavse om undertrykkelsen eller gjorde forretninger med undertrykkerne, i et meget lidet flatterende lys. Lad os derfor tænke over, hvilken dom de kommende generationer vil fælde over dem, der gør det samme i dag, for jerntæppet eksisterer ganske vist ikke længere, men det såkaldte bambustæppe, som socialistiske generaler har opført omkring Myanmar, er der stadigvæk, og bag det udspiller der sig forfærdelige tragedier, som spænder fra brutale krænkelser af menneskerettighederne over for titusindvis af politiske fanger til målrettet brug af giftgas mod Karen-folket. Ved brug af gas forsøger man at tage livet af et folk eller i det mindste knække dets moral. Det er forfærdelige ting, der udspiller sig i det 21. århundrede. Her har vi en forpligtelse.
Der er to punkter, der skal fremhæves særligt. For det første er det bydende nødvendigt at sørge for, at Myanmar ikke overtager formandskabet for ASEAN i 2006. ASEAN er på en måde et produkt af EU, en sammenslutning som EU, om end den er mere økonomisk end politisk, men den er stadigvæk vores vigtigste partner, og det er utåleligt, at et morderisk regime skal stå i spidsen for en så vigtig partnerorganisation.
For det andet må vi med alle politiske, økonomiske og retlige midler vende os imod dem, som er skrupelløse nok til at gøre forretninger med et sådant regime. Vi må naturligvis altid spørge os selv: Hvad skader befolkningen, og hvad gavner den? At isolere landet helt er selvfølgelig ikke den rigtige måde at gribe det an på, men at tillade, at magthaverne skamløst kan opbygge rigdom, mens de kun bliver præsenteret for tynde papirprotester om krænkelser af menneskerettighederne, det ødelægger Europas troværdighed. Derfor må ordene følges op af handling.
Jeg appellerer til Kommissionen - og det samme gælder Rådet - om en gang for alle at slå ind på en hårdere kurs over for Myanmar. Det nytter intet at protestere af og til. Vi må i stedet for udøve et systematisk pres, indtil dette modbydelige regime ikke findes længere. 
Thomas Mann,
   Hr. formand, sidste lørdag detonerede der sprængladninger i indkøbspassager, varehuse og i et messecenter i Myanmars hovedstad Rangoon, som dræbte 11 mennesker og sårede mere end 150 hårdt. På vegne af Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater fordømmer jeg denne fornyede terror. Attentaterne viser, at situationen langtfra har forbedret sig siden vores debat i september 2004, men har spidset dramatisk til - hvilket hr. Posselt og andre af de foregående talere har gjort opmærksom på.
Myanmar er et multietnisk land, som siden 1962 næsten uafbrudt har været under militærets herredømme. Den dag i dag nægter militæret fortsat at tillade den Nationale Liga for Demokrati, som vandt valget i 1990, at danne en regering, og Nationalforsamlingen mødes uden demokratisk valgte medlemmer. I februar 2005 blev lederne af en lang række oppositionspartier og etniske grupper arresteret. Trods massive internationale protester, herunder - ved flere lejligheder - fra Europa-Parlamentet, er vinderen af Nobels fredspris, Aung San Suu Kyi, fortsat i husarrest. Tvangsarbejde er så udbredt, at Den Internationale Arbejdsorganisation, ILO, har opfordret EU's medlemsstater til at tage deres forbindelser med Myanmar op til overvejelse.
Jeg må sige, hr. kommissær Dimas, at når disse ting foregår, så forstår jeg ikke, hvad Kommissionen gør. På Myanmar-dagen 2005 præsenterede De en redegørelse, hvori der blev stillet en styrkelse af det økonomiske og sociale samarbejde med regimet i udsigt. EU er et værdifællesskab, hvor beskyttelsen af menneskerettighederne og demokratiet har forrang.
Hvis EU ønsker at kunne yde et konkret bidrag, så bør den udpege en særlig udsending for Myanmar. Dialogen mellem militærjuntaen og demokratibevægelsen må endelig komme i gang. Etniske grupper og mindretal skal endelig accepteres. Humanitære og sociale mangler skal bringes ud af verden. Først når der gøres påviselige fremskridt på disse områder, vil det kunne forsvares at udbygge hjælpen fra EU. 
Stavros Dimas,
    Hr. formand, jeg vil først og fremmest gøre opmærksom på, at Kommissionen fuldstændig deler den bekymring, som Parlamentets medlemmer har givet udtryk for i dag over situationen i Burma/Myanmar. Kommissionen stiller vedvarende krav om betingelsesløs løsladelse af Daw Aung San Suu Kyi og andre politiske fanger.
Kommissionen opfordrer ligeledes vedvarende styret i Burma til at indgå i en egentlig dialog med alle de politiske faktorer, herunder Den Nationale Liga for Demokrati og alle de etniske grupper. Det står klart, at der kun kan opnås national forsoning og demokratisk fremgang via en gennemsigtig og konstruktiv dialog mellem alle lovlige involverede parter.
Derfor beklager Kommissionen, at de betingelser, som kunne give Den Nationale Liga for Demokrati og alle de øvrige legale repræsentanter mulighed for at deltage i det nationale konvent, ikke er opfyldt.
Da der ikke er konstateret nogen konkret positiv udvikling i den politiske situation og menneskerettighederne i landet, og da Daw Aung San Suu Kyi og andre politiske ledere stadig er i fængsel, blev EU's fælles holdning til Burma/Myanmar den 25. april fornyet for endnu et år.
De alvorlige sanktioner mod militærstyret er blevet opretholdt, og jeg kan forsikre de ærede medlemmer af Parlamentet om, at alle repræsentanter for EU fortsat vil benytte enhver lejlighed til at tage konkrete spørgsmål op, f.eks. menneskerettighederne, tvangsarbejde, mangel på demokratisk udvikling og opretholdelsen af Daw Aung San Suu Kyis og andre politikeres fængsling.
Samtidig vil vi følge EU's fastlagte politik og fortsat holde kommunikationskanalerne til styret i Burma/Myranmar åbne. EU er villig til at gå ind i egentlige og åbne samtaler direkte med styret på konferencer på højt plan mellem Asien og Europa eller bilateralt i forbindelse med disse konferencer.
Det seneste ASEAN-udenrigsministermøde (Sammenslutningen af Stater i Sydøstasien) i Kyoto den 6.-7. maj udgjorde en fremragende lejlighed til åbent og direkte at forelægge alle EU's bekymringer for styret i Burma/Myranmar.
Denne drøftelse fandt sted både på selve ASEAN-mødet og mellem EU-trojkaen og Burma/Myranmars udenrigsminister, hr. Win. På trojkaens møde med udenrigsminister Win fik han desuden udleveret en liste med navne på politiske fanger, som EU nærer bekymring for.
Med hensyn til formandskabet for ASEAN håber Kommissionen fortsat, at der kan ske en væsentlig fremgang mod national forsoning og demokratisering samt løsladelse af Daw Aung San Suu Kyi med henblik på Myanmars overtagelse af ASEAN-formandskabet.
EU har endnu ikke fastlagt en holdning med hensyn til deltagelse i ASEAN-møder, såfremt Burma/Myranmar overtager formandskabet. Det står dog klart, at der er flere lande, der er tilbageholdende med deltagelse i regionale ASEAN-møder, medmindre der sker en afgørende positiv udvikling i Burma/Myranmar, inden landet overtager formandskabet.
Derfor er de bestræbelser, som er iværksat af flere parlamentarikere i ASEAN, for at presse Burma/Myranmar til at gennemføre politiske ændringer inden overtagelsen af formandskabet, særdeles opmuntrende.
Til sidst vil jeg gerne sige et par ord om den Burma-dag, som Kommissionen afholdt den 5. april, hvor drøftelserne tog udgangspunkt i en rapport fra uafhængige eksperter, udarbejdet af to højt kvalificerede rådgivere. Selv om rapporten også omtaler EU's politik for Burma/Myranmar, var formålet med Burma-dag 2005 at koncentrere drøftelserne om mulighederne for at yde bistand internt i Burma/Myranmar.
Denne bistand vil ikke gå via regeringen, men skal gennemføres med gennemsigtighed og ansvarlighed via FN's organisationer og ikke-statslige organisationer.
EU's sanktionspolitik blev ikke drøftet på Burma-dagen. Alle talere var valgt ud fra deres evne til at bidrage til den overordnede debat om bistand og den erfaring, de har fra deres arbejde i selve Burma/Myranmar, og ikke ud fra deres synspunkter om sanktionerne.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted med det samme.
Formanden.
   - Vi går nu over til afstemning.

Tunne Kelam (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne stille et mundtligt teknisk ændringsforslag. Der er nogen forvirring i denne beslutning. Der står, at præsidentvalget i Republikken Mari-el fandt sted den 19. december 2004. I beslutningens artikel 3, hvor det samme præsidentvalg nævnes, er datoen imidlertid opgivet til den 4. februar 2005. Det er faktisk datoen for angrebet på oppositionslederen i Republikken Mari-el.
Jeg foreslår, at vi i punkt 3 sletter datoen "4. februar 2004", og at vi i stedet erstatter den med den rigtige dato for præsidentvalget, der er den 19. december 2004.

Paul Rübig (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i forbindelse med de næste møder her i Strasbourg ville jeg blot bede Dem om at huske på, at vi bør holde et kvarters pause før afstemningen, så Parlamentets værdighed bevares under taler og afstemninger samt besøg af officielle gæster. Et kvarters pause er godt for koncentrationen, og jeg vil bede Præsidiet om at tage højde herfor i fremtiden. 
Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.
