Sammenhæng i EU's udviklingspolitik og "offentlig udviklingsbistand plus-konceptet" (kortfattet forelæggelse) 
Formanden
Næste punkt er en kortfattet forelæggelse af betænkning af Franziska Keller for Udviklingsudvalget om sammenhæng i EU's udviklingspolitik og "offentlig udviklingsbistand plus-konceptet".
Franziska Keller
Hr. formand! Sammenhæng i EU's udviklingspolitik betyder, at man ikke giver med én hånd for at tage med den anden. Det giver eksempelvis ingen mening at yde støtte til landbrug i udviklingslandene, hvis vi samtidig ødelægger de lokale markeder ved at yde direkte eller indirekte eksportstøtte.
På samme måde fortsætter vi den store indsats for at fremme levering af sundhedsydelser, men samtidig forhindrer vi handel med generiske lægemidler eller presser prisen på lægemidler op til prohibitive niveauer ved at forlænge patentbeskyttelsesperioden. Biobrændsel reducerer måske CO2-emissionerne i EU en smule, men resulterer i skovrydning og "land grabbing" i udviklingslandene, som fører til yderligere klimaforandringer - hvilket er præcis, hvad vi ønskede at undgå - for ikke at tale om fordrivelse af oprindelige folk og tab af biodiversitet og landbrugsjord til dyrkning af fødevarer. På nuværende tidspunkt er vi - det vil sige EU som institution - ikke specielt sammenhængende.
EU har længe i teorien anerkendt, at politiske foranstaltninger ikke må være modstridende. Sammenhæng i EU's udviklingspolitik er fastlagt i Lissabontraktaten. I henhold til artikel 208 tager Unionen hensyn til "målene for udviklingssamarbejdet i forbindelse med iværksættelse af politikker, der kan påvirke udviklingslandene". Lad os leve op til dette krav i forbindelse med vores tiltag.
I år evaluerer vi de fremskridt, der er sket i retning mod at nå millenniumudviklingsmålene. Det er indlysende, at vi ikke vil kunne leve op til målene, hvis ikke vores politikker hænger sammen. Vi - det vil sige alle os, der vedtager og gennemfører lovgivning - skal være opmærksomme på dette ansvar. Inden vi vedtager et tiltag, skal vi vurdere konsekvenserne, så vi kan anerkende de negative konsekvenser, som europæisk lovgivning kan få for udviklingslandene. Vi har brug for ekspertise i Rådet, Kommissionen og Parlamentet, der kan opdage usammenhængende aspekter. Kommissionens arbejdsprogram om sammenhæng i EU's udviklingspolitik er et fornuftigt skridt i denne retning. Nu handler det om, hvordan vi får gennemført denne plan.
Sammenhæng i EU's udviklingspolitik indebærer, at vi i højere grad tager hensyn til lokalbefolkningens interesser i forbindelse med vores reform af fiskeripolitikken og ikke lader disse interesser overskygge af den europæiske fiskeriindustris interesser. Det betyder, at vi er nødt til at stoppe den strøm af penge, der flyder fra udviklingslande til skattely. Det betyder også, at vi ikke kan vedtage ACTA, hvis der fortsat er mistanke om, at aftalen kan afbryde forsyningen af lægemidler eller teknologier til udviklingslandene. Hidtil har Kommissionen ikke været i stand til at overbevise os om, at det vil blive tilfældet. Sammenhæng i EU's udviklingspolitik betyder også, at udviklingspolitikken fortsat skal være et stærkt, uafhængigt politikområde i oprettelsen af EU-Udenrigstjenesten, og at udviklingskommissærens kompetenceområde skal udvides, ikke begrænses. Det indebærer også, at kommunerne skal kunne tage eksempelvis fair trade i betragtning som kriterium i forbindelse med indkøbskontrakter som foreslået af Heide Rühle.
I mange tilfælde er medlemmerne af Parlamentet nødt til at overvåge Kommissionen og Rådet for at sikre, at politikkerne hænger sammen. I mange tilfælde er det imidlertid op til os - medlemmerne af Parlamentet - at sikre sammenhæng i EU's udviklingspolitikker. Udvalgene skal i højere grad samarbejde, og vi har brug for en fast ordfører.
Betænkningen - som blev enstemmigt vedtaget af Udviklingsudvalget - indeholder mange gode forslag og er et skridt i den rigtige retning. Jeg vil gerne takke alle skyggeordførerne, ombudsmanden og alle ngo'erne for deres samarbejde og bistand, og jeg håber, at vores fælles betænkning vil blive vedtaget af Parlamentet i morgen.
Mairead McGuinness
Hr. formand! Jeg er ked af at måtte give udtryk for utilfredshed med betænkningen på et så tidligt tidspunkt i drøftelserne, men jeg vil især fremhæve betragtning I og punkt 44 og 45. Jeg er tilfreds med store dele af betænkningen, men jeg mener, at indholdet i disse punkter delvist er baseret på en historisk opfattelse af landbrugspolitikken og bestemt ikke på den reelle situation i landbruget i øjeblikket.
Inden jeg går i detaljer hermed i den korte tid, som jeg har til rådighed, vil jeg blot sige, at punkt 15 er et nøglepunkt i betænkningen og måske skulle have været uddybet. I henhold til dette punkt afsættes kun 4 % af den officielle udviklingsbistand til landbruget. Det er et chokerende tal, og det er et tal, som jeg nævnte i en betænkning, som jeg udarbejdede i sidste valgperiode.
Jeg mener, at betænkningen indeholder et uheldigt angreb på europæiske landmænd. Det er efter min mening ikke rimeligt. Derfor vil jeg bestemt ikke støtte betænkningen, og jeg beklager situationen. Jeg opfordrer kollegerne til at tage disse punkter til efterretning.
Enrique Guerrero Salom
(ES) Hr. formand! Den betænkning, som vi drøfter i dag, nemlig Franziska Kellers betænkning, fremhæver et emne, der er afgørende for udviklingspolitikkernes effektivitet. Sammenhæng skaber altid effektivitet. Når det gælder udviklingslandene, skaber manglende sammenhæng ineffektivitet og uretfærdighed.
Jeg taler om udviklingspolitik, ikke blot officiel udviklingsbistand. Sammenhæng betyder, at alle sektorspecifikke politikker - handelspolitik, landbrugspolitik og alle eksterne foranstaltninger - skal forenes i én enkelt politik, en politik, der hænger sammen med de globale mål, som vi stræber imod.
Kun på den måde kan vi skabe bedre synergier, og kun på den måde kan vi udnytte fordelene ved globale offentlige goder. Derfor har jeg støttet og vil jeg fortsat støtte opfordringen i Franziska Kellers betænkning til, at Parlamentet skal udpege en fast ordfører, der skal evaluere og overvåge de udviklingspolitikker, som Parlamentet afgiver udtalelse om.
João Ferreira
(PT) Hr. formand! EU's politikker og foranstaltninger på flere områder strider ofte imod fastlagte mål for udviklingsbistand. Den liberalisering og deregulering af verdenshandelen, som EU har gjort sig til fortaler for og arbejder frem imod, truer de svageste produktionssystemer i udviklingslandene. Vi må ikke glemme, at en stor del af de ressourcer, der sendes til disse lande som offentlig udviklingsbistand, ender med at vende tilbage til donorlandet i form af køb af varer og tjenesteydelser.
Vi kan ikke ignorere den store byrde, som den enorme udlandsgæld repræsenterer. Den er allerede blevet betalt adskillige gange, hvilket gør det nødvendigt at eftergive den. Det er uacceptabelt, at flere udviklingslande afpresses ved, at deres offentlige bistand gøres afhængig af undertegnelsen af såkaldte økonomiske partnerskabsaftaler til trods for modstanden fra mange af disse landes side og de bekymringer, som de har givet udtryk for. I stedet for at påtvinge udviklingslandene Den Europæiske Udviklingsfonds prioriteter, bør de revideres, idet der tages hensyn til udviklingslandenes holdning, prioriteter og reelle behov.
Antonio Tajani
Hr. formand, mine damer og herrer! Kommissionen og især kommissær Piebalgs, som jeg repræsenterer, vil gerne lykønske ordføreren med hendes beslutningsforslag om sammenhæng i EU's udviklingspolitik, som er både fremragende og fyldestgørende.
Kommissionen deler fuldt ud hendes holdning til denne ambitiøse opgaves betydning og støtter fuldt ud de forskellige forslag i beslutningsforslaget om at forbedre Parlamentets arbejde hermed. Beslutningsforslaget kommer på det helt rigtige tidspunkt. Som medlemmerne ved, har Kommissionen foreslået en handlingsplan i 12 punkter til støtte for millenniumudviklingsmålene. Sammenhæng i EU's udviklingspolitik er en af prioriteterne i denne plan, der drøftes i Rådet. De vigtigste områder i Parlamentets beslutningsforslag stemmer i høj grad overens med prioriteterne i Kommissionens arbejdsprogrammer om fremtidig sammenhæng i EU's udviklingspolitik, selv om vi ikke er enige i alle bemærkningerne i beslutningsforslaget.
Disse to dokumenter udgør et solidt fundament for EU-institutionernes fremskridt og arbejde med at sikre størst mulig sammenhæng mellem EU-politikkerne og udviklingsmålene. Politisk sammenhæng handler ikke blot om at registrere eventuelle negative konsekvenser, som EU's politikker måtte have på udviklingsmålene. Det handler også om at samordne vores indsats med vores partneres indsats med henblik på at finde frem til fornuftige løsninger, der vil sikre, at EU's politikker på ny fokuserer på udviklingsmålene.
Kommissionen har derfor vedtaget en ny og forbedret tilgang til sammenhæng i EU's udviklingspolitik. Denne tilgang forbinder alle EU-politikker på området med fem internationale udfordringer. Den begrænser ikke omfanget af vores indsats. Den forbinder evalueringen af politikker med reelle strategiske mål.
Derudover er arbejdsprogrammet baseret på mål og indikatorer, og konsekvensanalyser vil i højere grad blive anvendt til at vurdere politikkernes sammenhæng.
Jeg har én enkelt bemærkning til officiel udviklingsbistand, og det er, at Kommissionens holdning til sagen er klar. EU og medlemsstaterne skal leve op til deres forpligtelser på dette område.
I denne henseende har Kommissionen stillet forslag om etablering af en ansvarsmekanisme i Unionen. Forslaget undersøges på nuværende tidspunkt af medlemsstaterne.
Samtidig vil der blive stillet offentlige finansielle ressourcer til rådighed for udviklingslande med henblik på bl.a. at hjælpe dem med at bekæmpe klimaforandringer. Vi må derfor bestræbe os på at finde en metode til at overvåge disse ressourcer og sikre, at de anvendes til udviklingsformål.
Hvis vi skal gøre vores politikker mere sammenhængende, skal vi inddrage vores partnere. I henhold til Cotonouaftalens artikel 12 skal der indføres et kommunikationsforum, der gør det muligt for AVS-landene at give udtryk for deres bekymring, for så vidt angår EU-politikker. Denne mulighed skal anvendes langt mere systematisk. Vi skal derfor styrke vores dialog om sammenhæng i EU's udviklingspolitik i andre internationale organer såsom den konference mellem Asien og Europa om udvikling, der bliver afholdt i øjeblikket, og FN's møde på højt plan om millenniumudviklingsmålene, der finder sted i september.
Jeg har én sidste bemærkning. Hvis man undersøger de forskellige berørte strategiske områder - handel, landbrug, fiskeri og andre - kan man ikke undgå at se, at kun en fælles indsats fra alle de økonomiske magters side, og ikke kun EU, vil bidrage til at skabe et miljø, der fremmer udvikling. Nu og i fremtiden skal sammenhæng i EU's udviklingspolitik prioriteres højt på europæisk og internationalt niveau.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen, tirsdag den 18. maj 2010.
Skriftlige erklæringer (forretningsordenens artikel 149)
Elisabeth Köstinger  
Jeg vil gerne drøfte betænkningens betragtning I og punkt 44 og 45, som har en meget uheldig ordlyd og ikke afspejler den reelle situation. For det første skal det gøres klart, at eksportstøtte er et EU-instrument for markedskontrol, der anvendes meget forsigtigt af EU og kun i nogle få undtagelsestilfælde. Eksportstøtte, som blev udformet som et slags sikkerhedsnet, kan derfor ikke holdes ansvarlig for alvorlige problemer for landbrugssektoren i udviklingslandene, som det antydes i betragtningen. Det skal endvidere understreges, at EU er verdens største importør af landbrugsprodukter fra udviklingslandene. EU hæmmer derfor ikke udviklingen og etableringen af en levedygtig landbrugssektor i udviklingslandene - nærmere det modsatte. EU har uden tvivl et stort ansvar inden for international handel med landbrugsprodukter, særlig for så vidt angår udviklingslandene. Det er ikke til debat, og det er EU fuldt ud bevidst om. I lyset heraf må jeg protestere imod generel kritik, der intet har at gøre med en differentieret og objektiv tilgang. Jeg er imod betragtning I og punkt 44 og 45 og således betænkningen som helhed.
Proinsias De Rossa  
Jeg støtter betænkningen om sammenhæng i EU's udviklingspolitik. Som det klart anføres i Lissabontraktaten, skal Unionen tage hensyn til målene for udviklingssamarbejdet i forbindelse med iværksættelse af politikker, der kan påvirke udviklingslandene. På et tidspunkt, hvor flere kriser er en alvorlig trussel mod gennemførelsen af millenniumudviklingsmålene, er det så meget desto mere vigtigt at sikre, at vores udviklingspolitikker ikke undermineres af tiltag inden for andre politikområder. Udryddelse af fattigdom er det vigtigste mål i EU's udviklingspolitik, men mange politiske initiativer underminerer dette mål. EU's eksportstøtte på landbrugsområdet underminerer i høj grad fødevaresikkerheden i andre dele af verden, og vi har endnu ikke evalueret de miljømæssige og sociale konsekvenser af vores fiskeriaftaler med udviklingslandene. Sammenhæng i EU's udviklingspolitik må ikke tilsidesættes, når vi forhandler bilaterale og regionale handelsaftaler, og spiller en hovedrolle, hvis vi skal sikre, at resultaterne af Doharunden ikke skader udviklingen. Den Europæiske Investeringsbanks eksterne låneaktiviteter i forbindelse med udviklingslandene skal fokusere på investeringer, der bidrager til udryddelsen af fattigdom, og skal rettes bort fra virksomheder med base i skattely. Menneskerettigheder, arbejds- og miljøstandarder og skattelovgivning skal ligge til grund for EU's forhandlinger med udviklingslandene.
