Situationen på Afrikas Horn (forhandling)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om situationen på Afrikas Horn.
Alexandr Vondra
Hr. formand! På dette sene tidspunkt vil jeg gerne kort kommentere Rådets holdning til situationen på Afrikas Horn.
Afrikas Horn er selvsagt en problematisk region, som kræver særlig og øget opmærksomhed fra vores side, eftersom den har stor betydning for EU. EU følger nøje udviklingen i regionen og planlægger at engagere sig yderligere i landene på Afrikas Horn.
Jeg ved, at Parlamentet også følger udviklingen. Det var et vigtigt besøg, som Deres delegation foretog i Eritrea og Etiopien og også Djibouti i slutningen af sidste år. Jeg bemærkede mig også forslaget til beslutning om situationen på Afrikas Horn, som til dels blev udarbejdet i forbindelse med dette besøg. Forslaget gjorde regionen og europæerne klart opmærksomme på EU's øgede engagement i Afrikas Horn. På vegne af Rådet glæder jeg mig over inddragelsen af Parlamentet i vores indsats for at håndtere problemerne på Afrikas Horn.
Der er flere årsager til den spændte situation på Afrikas Horn, og jeg vil komme nærmere ind på dem. Det er imidlertid Rådets opfattelse, at disse spændinger ofte på den ene eller den anden måde er forbundet med hinanden internt i regionen. Derfor ønsker Rådet i særdeleshed at få hold på de regionale forbindelser mellem de igangværende konflikter. Hvad er forbindelserne mellem disse konflikter?
For det første er der striden mellem Etiopien og Eritrea, der kan betragtes som en af de vigtigste årsager til ustabilitet i regionen som helhed. Det afspejles på følgende måder: støtte til stridende parter i Somalia og destabiliserende indgreb generelt i hinandens lande - jeg kan navnlig nævne Ogaden og Oromo i Etiopien. Det afspejles også af den faldende støtte til genoptagelsen af fredsprocessen i Sudan og Eritreas udtrædelse af Den Mellemstatslige Organisation for Udvikling (IGAD).
Sidst, men ikke mindst, har konflikten i Somalia forårsaget en af de alvorligste humanitære katastrofer i verden i dag. Stigningen i antallet af piratangreb i farvandet ud for Somalias kyst er en anden alvorlig konsekvens af konflikten.
Et andet alvorligt problem er kampen om naturressourcer som vand og mineraler på Afrikas Horn. Fænomenet skaber konflikter mellem kvægavlere i områder, der er befolket af forskellige kulturelle og etniske grupper. Det skaber også større usikkerhed i forhold til fødevareforsyningen og den humanitære situation generelt, hvilket forværrer konflikten og øger migrationen.
Der er også alvorlige indbyrdes regionale spændinger. Lad mig nævne nogle af dem. Der er som sagt grænsekonflikter - mellem Etiopien og Eritrea, Sudan og Etiopien og Djibouti og Eritrea - og de kan betragtes som en kilde til ustabilitet i regionen. Jeg vil også gerne understrege, at et bedre regionalt samarbejde kunne være med til at dæmpe spændingerne ved de nationale grænser.
Desuden skaber fødevareforsyningssikkerheden, som naturligvis er et stort problem i regionen, et indbyrdes afhængighedsforhold mellem landene. Tilbagevendende tørke, men også oversvømmelser, går hårdt ud over befolkningen. Igen kunne et regionalt samarbejde afbøde virkningerne af sådanne naturkatastrofer.
Som bekendt mener nogle, at dette problem ligger til grund for konflikterne i Darfur, Somalia og mange andre områder på Afrikas Horn. Jeg er ikke sikker på, at det kan forklare det hele, men jeg mener, at dette spørgsmål må løses i de enkelte lande og på regionalt plan på en rimelig og gennemsigtig måde.
Sørøveri var oprindeligt kun et problem på en mindre strækning af Somalias kyst. Piraternes påskud var at opkræve en fiskeriafgift fra skibe i somalisk farvand. Som De vil være fuldt bekendt med, har denne aktivitet bredt sig voldsomt og truer nu forsyningen af humanitær bistand til Somalia og den maritime sikkerhed i Adengolfen og endnu længere væk, bl.a. er skibe, der sejler i farvandet ud for Kenyas og Tanzanias kyst, i fare.
Også på flere andre områder er der et indbyrdes afhængighedsforhold, som har alvorlige konsekvenser for Europa og landene på Afrikas Horn, bl.a. i form af terrorisme og migration.
Så hvilke foranstaltninger har EU truffet? I hvilket omfang er vi inddraget eller involveret? Det vigtigste politiske instrument, som Rådet - som jeg har den ære at repræsentere her i dag - har til rådighed, er politisk dialog, ikke kun med de enkelte lande, men også med andre regionale aktører som Den Afrikanske Union, Den Mellemstatslige Organisation for Udvikling og Den Arabiske Liga samt vigtige lande som USA og Kina.
Politisk dialog er en gensidig forpligtelse i Cotonou-aftalen mellem EU og de enkelte lande i regionen. Dialogen foregår typisk gennem cheferne for EU's missioner i disse lande. Det er et yderst vigtigt instrument for Rådet, da det sikrer os en direkte kontakt med landenes myndigheder. Det giver os en mulighed for at høre deres synspunkter, men også en mulighed for at give klart udtryk for vores opfattelse og gøre opmærksom på vores bekymringer på bestemte områder, særligt i forhold til regeringsførelse og menneskerettigheder. Det er de største problemer.
Ud over det råder Rådet over instrumenterne under den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik (ESFP). Siden september 2008 har Rådet anvendt disse instrumenter til at bekæmpe sørøveri i farvandet ud for Somalias kyst, først gennem koordineringsenheden EU NAVCO, som er baseret i Bruxelles, og siden december 2008 gennem den maritime operation EU NAVFOR Atalanta.
Endelig handler EU gennem Kommissionens finansielle instrumenter, bl.a. fredsfaciliteten for Afrika og stabilitetsinstrumentet. Jeg vil lade kommissær Ferrero-Waldner uddybe dette punkt, for det er Kommissionens ansvar.
Sammen med Kommissionen forsøger Rådet naturligvis hele tiden at finde nye måder at øge effektiviteten og synligheden af EU's indsats på. Jeg glæder mig til at høre Deres forslag og anbefalinger til løsning af dette problem.
Benita Ferrero-Waldner
Hr. formand! Kommissionen har gennem de seneste år opfordret til, at EU retter større opmærksom mod situationen på Afrikas Horn. I dagens forhandling taler jeg i stedet for min kollega hr. Michel, som desværre ikke kunne være her i aften. Jeg er meget optaget af spørgsmålet i sig selv, men også fordi det berører Europa direkte - eksempelvis gennem behovet for indsættelse af vores flåder i kampen mod sørøveri, og det er kun et nyligt eksempel.
Vi bifalder derfor i høj grad initiativet fra den parlamentariske delegation, der besøgte regionen, og dens efterfølgende rapport og udkast til beslutning, som vi principielt også støtter.
Den interne situation i de enkelte lande på Afrikas Horn kan ikke forstås isoleret set uden inddragelse af de regionale forhold. Vi skal fortsat tilskynde en helhedstilgang, der bygger på økonomisk udvikling, god regeringsførelse og sikkerhed, hvis vi vil styrke den regionale stabilitet, sikre overholdelsen af vigtige og grundlæggende aspekter af Cotonou-aftalen og fremme fattigdomsbekæmpelse.
Jeg vil beskrive situationen land for land og slutte af med at kommentere den regionale strategi for Afrikas Horn.
Lad mig først sige et par ord om Etiopien og Eritrea. Etiopien indtager en strategisk, økonomisk og politisk plads i regionen. Kommissionen støtter fortsat Etiopiens indsats for at bekæmpe fattigdom, og der er sket store fremskridt.
Den ringe regionale sikkerhed og spændingerne mellem forskellige samfund påvirker den interne situation i landet, særligt i Ogaden-provinsen, hvor adgangen til befolkningen stadig er begrænset. Kommissionen vil også fortsat overvåge menneskerettighedssituationen og den demokratiske proces. I betragtning af omstændighederne omkring parlamentsvalget i 2005 vil Kommissionen nøje overvåge forberedelserne til og procedurerne ved valget i 2010, særligt i lyset af den nyligt vedtagne ngo-lovgivning og det forhold, at oppositionslederen Birtukan Medeksa igen er blevet arresteret.
Den interne situation i Eritrea beror delvist på hårdknuden i grænsekonflikten med Etiopien. Kommissionen er fortsat alvorligt bekymret over menneskerettighedskrænkelserne og den usikre sociale og økonomiske situation. Efter vores opfattelse er der et stærkt argument for at fastholde et samarbejdsprogram, der er rettet mod at forbedre befolkningens levevilkår. Den politiske dialog, der blev indledt i 2008, sikrer en god platform for vedvarende forbindelser med de eritreiske myndigheder. Jeg vil gerne gøre det klart, at vi forventer nogle positive og håndgribelige tiltag i Eritrea som følge af denne proces.
Som anført i Deres forslag til beslutning vil den virtuelle grænsedragning mellem Etiopien og Eritrea - som fastlagt af grænsekommissionen - ikke føre til en endelig løsning af problemet, medmindre den ledsages af en dialog, der tager sigte på at normalisere forholdet mellem de to lande.
Den nylige strid mellem Eritrea og Djibouti skal ses i en større regional sammenhæng, og der er behov for at finde en global løsning gennem lokale og regionale aktører. Vi vil fortsat støtte sådanne processer.
Nu, hvor de etiopiske soldater trækker sig ud af Somalia, vil både Etiopiens og Eritreas samarbejde i den somaliske fredsproces blive afgørende for dens succes.
Med hensyn til situationen i Sudan er jeg helt enig i Parlamentets analyse. 2009 bliver bestemt et afgørende år for dette lands fremtid. Den vedvarende vold i Darfur og vanskelighederne med at få afsluttet gennemførelsen af den samlede fredsaftale mellem nord og syd risikerer at destabilisere landet og påvirke hele regionen. Vi bør derfor opretholde en intensiv dialog med og lægge hårdt pres på myndighederne i Khartoum for at sikre deres fulde samarbejde, både omkring den samlede fredsaftale og også omkring Darfur og deres procedurer. Disse myndigheder samt andre sudanesiske aktører ved kun alt for godt, hvor deres ansvar ligger, og hvilke resultater de skal levere.
I Darfur må de militære operationer og volden høre op, og den politiske proces skal genoptages for fuld kraft. Indsættelsen af UNAMID skal finde sted inden for den fastlagte tidsramme. De sudanesiske myndigheder skal overholde deres forpligtelser og lette nødhjælpsindsatsen og menneskerettighedsaktiviteterne. Med hensyn til den samlede fredsaftale er det afgørende, at regeringen i Khartoum og i Sydsudan bilægger deres uoverensstemmelser om vigtige spørgsmål som deling af olieindtægterne, grænsedragning og lovgivning i sikkerhedsmæssige og politiske anliggender. Sker det ikke, risikerer de planlagte valg i 2009 at blive forvandlet til et fornyet volds- og konfliktscenario.
I Somalia er fredsprocessen inde i en kritisk fase. Præsident Yusufs afgang og den etiopiske hærs tilbagetrækning varsler en ny periode med usikkerhed og fare. Det skaber imidlertid også mulighed for at iværksætte en vidtrækkende politisk proces. På det politiske plan fortsætter EU sine aktiviteter til støtte for Djiboutiprocessen, som bør skabe større samling gennem valget af en ny præsident og dannelsen af en national samlingsregering med et udvidet parlament. Der er ingen plan B for Djiboutiprocessen. Uden international og regional støtte, der fremmer gunstige betingelser for dens gennemførelse, vil aftalen have få chancer for at blive en succes.
Med hensyn til sikkerhed er Kommissionen fortsat opsat på at støtte indførelsen af et system, der kan sikre en sund forvaltning af sikkerhedssektoren. Uanset hvilken form for international styrke, der bliver tale om (en FN-bemyndiget stabiliseringsstyrke, en fredsbevarende FN-mission eller blot en styrket AMISOM), vil dens mandat skulle fokusere på støtte til gennemførelse af Djibouti-aftalen. Kommissionen har reageret positivt på anmodningen om yderligere finansiel støtte til styrkelse af AMISOM.
Endelig sætter jeg med hensyn til den generelle situation på Afrikas Horn meget stor pris på Parlamentets opbakning til Kommissionens initiativ for Afrikas Horn. Dette initiativ bygger på strategien for Afrikas Horn fra 2006, som blev vedtaget i den overbevisning, at regionens gåde kun kunne løses globalt. I den ånd støtter Kommissionen Deres forslag om at udnævne en særlig repræsentant for EU på Afrikas Horn.
Vi har etableret et godt samarbejde med IGAD, som støtter initiativet for Afrikas Horn og spiller en vigtig rolle for dets gennemførelse. I en nær fremtid kommer der et nyt fælles ekspertmøde om vand, energi og transport, hvor der muligvis vil blive udviklet konkrete projekter, som ville kunne forelægges på en eventuel donorkonference.
Eritreas deltagelse er afgørende for, at strategien for Afrikas Horn lykkes, da landet spiller en vigtig rolle i den regionale dynamik. Kommissær Michels kontakt med stats- og regeringsledere i regionen, herunder præsident Isaias, har skabt en åbning i den henseende, og den nye formand for IGAD er i gang med at skabe et samarbejde med de eritreiske myndigheder, bl.a. om reformen og styrkelsen af IGAD.
Det tog lidt lang tid, hr. formand, men hvis man vil sige noget om så mange lande, kræver det som minimum nogle få ord om de enkelte.
Formanden
Den indledende tale er omfattet af en særlig regel, og der er ingen tidsbegrænsning.
Filip Kaczmarek
Hr. formand, fru kommissær, hr. formand for Rådet! Mange tak for Rådets og Kommissionens redegørelser om situationen på Afrikas Horn. Denne regions betydning rækker ud over de rent geografiske grænser. Konflikterne og strukturproblemerne her forværres af negative begivenheder i andre afrikanske regioner. Jeg deltog i Parlamentets delegation på det seneste besøg, og jeg kunne med egne øjne se, hvor kompliceret, omfattende og indbyrdes forbundne problemerne er her, og hvorfor vores løsninger er nødt til at være helhedsløsninger.
I forslaget til beslutning har vi fokuseret på tre grundlæggende, men samtidig ret brede problemstillinger: regional sikkerhed, fødevareforsyningssikkerhed og menneskerettigheder, særligt demokrati og god regeringsførelse. Efter besøget er jeg slet ikke i tvivl om, at den grundlæggende forudsætning for at forbedre situationen er sympati og dialog mellem de regionale ledere.
EU's politik med at støtte regionale institutioner på Afrikas Horn er rigtig, men uden aktiv inddragelse af de primære aktører vil politikken ikke have nogen virkning. Nogle lande i regionen anvender en dårlig taktik. Man kan eksempelvis ikke opfordre til dialog med én nabo og samtidig afvise dialog med en anden. Denne praksis er ulogisk og gør det praktisk umuligt at opnå succes på diplomatisk plan. De politiske ledere i regionen er nødt til at acceptere, at udøvelse af magt er forbundet med ansvar.
Det, som vi forventer af lederne på Afrikas Horn, er ikke forbundet med specifikke lokale eller europæiske værdier. Det, som vi forventer, er, at universelle værdier som minimum respekteres. Vi er også overbeviste om, at grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder tilhører alle. Intet udviklingsland kan fungere optimalt i den moderne verden, hvis det forkaster grundlæggende, universelle værdier. At respektere dem er derfor ikke kun en gestus over for EU, men et tiltag, der vil fremme deres egne interesser. Udviklingskoncepterne kan forandre sig, men værdier ændrer sig ikke, og vi så gerne, at disse værdier - fælles og universelle - bliver det daglige brød på Afrikas Horn.
Ana Maria Gomes
Hr. formand! Rådet og Kommissionen skal drage deres konklusioner på baggrund af den omstændighed, at regeringerne i landene på Afrikas Horn - efter Parlamentets opfattelse - ikke handler i overensstemmelse med deres forpligtelser i henhold til artikel 9 i Cotonou-aftalen. Menneskerettigheder, demokrati og god regeringsførelse er tomme ord. Det står fuldstændig klart for alle, som ikke lukker øjnene.
I eksempelvis Etiopien, hvor Den Afrikanske Union har hovedsæde, undertrykkes befolkningen under dække af en retorik, som lyder godt i donorernes ører, men som ikke er mindre rå eller uanstændig.
Jeg vil beskrive to nylige episoder.
Den 29. august blev Birtukan Midekssa, som er leder af et parti, der er repræsenteret i parlamentet, arresteret igen og idømt livsvarigt fængsel for at nægte offentligt at erklære, at hun havde anmodet om den amnesti, som Meles Zenawis regering i 2007 lagde til grund for løsladelsen af hende og mange andre politiske oppositionsledere, som havde været tilbageholdt siden valget i 2005.
Det andet eksempel er det etiopiske parlaments godkendelse af den såkaldte ngo-lov, som i praksis ulovliggør uafhængige ngo'ers arbejde fuldstændig.
Der sker ingen overgang til demokrati i Etiopien, og jeg ville være taknemmelig, hvis kommissæren ville sige dette videre til hr. Michel.
Situationen er endnu mere uanstændig i Eritrea, hvor regeringens vrede er vendt mod enhver, der forsøger at udøve selv de mest basale menneskerettigheder.
Med hensyn til Somalia, som er det land, der i øjeblikket befinder sig i den alvorligste situation på hele Afrikas Horn, udviser det internationale samfund, herunder EU, en uhørt mangel på interesse i befolkningens skæbne i et land, hvor der ikke har været lov og orden i årtier, og hvor etiopiske soldater var i stand til at besætte landet og ustraffet begå forbrydelser, og hvor pirater og terrorgrupper stortrives.
EU's flådemission vil ikke løse noget, hvis EU, USA, FN og Den Afrikanske Union fortsat ignorerer årsagerne til sørøveriet, der har rodfæstet sig, og som skal bekæmpes på land og ikke på havet.
Regionen vil ikke opleve stabilitet eller fremgang, før der findes en løsning på de tragiske konflikter, der fortsat hærger Sudan, særligt i syd og i Darfur, og hvor løfterne fra det internationale samfund, herunder EU, skal følges op af resolut handling for at beskytte civilbefolkningen mod angreb og gøre op med de kriminelles straffrihed.
I den forbindelse vil den mulige bekræftelse af Den Internationale Straffedomstols retsforfølgelse af præsident Omar Bashir blive en test af såvel EU's som Den Afrikanske Unions troværdighed og effektivitet.
Johan Van Hecke
Hr. formand! Situationen er frygtelig på Afrikas Horn, hvor interne og regionale konflikter fortsat undergraver freden og sikkerheden. Konflikterne skaber humanitære katastrofer og lammer udviklingen i denne strategisk vigtige region.
Hver krig, hver konflikt fremhæver landenes skrøbelighed. Kernen i de fleste af konflikterne er mangel på lederskab og demokratiske regeringer, sådan som det korrekt anføres i rapporten fra Parlamentets delegation.
Det, som denne region har behov for, er en demokratisering, der kommer indefra, overholdelse af nationale og internationale retsstatsprincipper og frem for alt national forsoning. Med hensyn til Somalia vil jeg gerne understrege, at præsident Yusufs afgang og de etiopiske styrkers tilbagetrækning åbner store muligheder. Tiden er inde til at samle stumperne op og skabe intern fred i Somalia.
Den somaliske præsident er en afgørende faktor for opbygningen af tillid og kan sikre en altomfattende fredsproces. Desuden er det bydende nødvendigt, at EU støtter en forlængelse og styrkelse af mandatet for Den Afrikanske Unions fredsstyrke. Styrken har behov for et passende FN-mandat. I modsat fald vil ugandiske og burundiske styrker trække sig væk fra Mogadishu og efterlade sig et sikkerhedsmæssigt tomrum.
Jeg er fuldstændig enig med kommissær Ferrero-Waldner. Der er netop nu mulighed for forandring i Somalia, og det skal vi drage fordel af. Det magt- og sikkerhedsmæssige tomrum skal udfyldes. I modsat fald vil det statsløse kaos fortsætte.
Mikel Irujo Amezaga
Hr. formand! Afrikas Horn er i øjeblikket en sand krudttønde, ikke kun på grund af den fuldstændig ustabile situation i Somalia og Sudan, men også på grund af situationen i de tre lande, som hr. Kaczmarek, hr. Hutchinson og jeg selv havde den fornøjelse af besøge.
De tre lande, som delegationens besøg var begrænset til - Eritrea, Djibouti og Etiopien - er alle fattige og har som følge heraf meget lave menneskerettighedsstandarder. Med hensyn til fattigdom og i henhold til de tal, som vores delegation fik udleveret, anerkender Etiopiens regering, at 6,5 mio. mennesker i dag er ramt af sult. FN anslår dette tal til over 12 mio. Vi står altså over for en humanitær krise, som vi ikke hører om i medierne på grund af andre aktuelle internationale kriser, selv om situationen er ganske chokerende.
Menneskerettighedssituationen kræver også vores opmærksomhed i betragtning af, at der sidder politiske fanger - ja, det er betegnelsen for dem: politiske fanger - fængslet i alle tre lande.
Grænsekonflikten mellem Eritrea og Etiopien er fuldstændig absurd, hvilket også gælder den omstændighed, at over 200 000 soldater er inddraget i konflikten. Jeg kan ikke afslutte min tale uden at rose kommissær Michel for hans indsats på området og for at indlede en politisk dialog. Denne dialog skal fortsætte, men det skal også gøres klart, at vi vil stå meget fast: stå fast på at forsvare menneskerettigheder og stå fast over for de krænkelser, der begås gennem vedtagelsen af love om ngo'ers virksomhed. Vi må huske på, at denne politiske dialog er med til at bekræfte EU's store prestige på internationalt plan.
Tobias Pflüger
Hr. formand! Afrikas Horn er for nylig igen kommet i fokus i EU. EU's Atalanta-mission har trods alt også været indsat i området siden jul. Ved at sende denne mission har EU gjort den samme fejltagelse som NATO, USA, Rusland og andre ved overfladisk at bekæmpe problemerne med militære midler, med krigsskibe. 10 år efter undertegnelsen af Saint Malo-erklæringen bifaldt hr. Kouchner rent faktisk muligheden for aktion, som indebar en kamphandling i farvandet ud for Somalias kyst. Den egentlige årsag til problemet er den ulige fordeling af ressourcerne, hvilket bl.a. skyldes rovdriften på fiskebestandene, som også europæiske fisketrawlere bidrager til. Somalia er et af de lande, hvis regering, som praktisk talt er ikkeeksisterende, støttes af Vesten med alle tilgængelige midler.
De etiopiske besættelsestropper har nu forladt Somalia, men over 16 000 mennesker har mistet livet siden disse troppers invasion. Vores handlemåde over for landene på Afrikas Horn kan illustreres af situationen i Djibouti, som har et autoritært styre, men hvor alle mulige vestlige lande alligevel har en militærbase. Der skal ydes bistand til befolkningen i regionen - ikke ved hjælp af krigsskibe, som kun har til formål at beskytte vestlige handelsruter - men i form af eksempelvis humanitær bistand.
Karl von Wogau
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Somalia er en forfejlet stat med alle de frygtelige konsekvenser, det medfører. De har på fremragende vis beskrevet, hvad der er behov for at gøre her, og min ven fru Gomes har også gjort det meget klart.
Sørøveriet er kun en del - om end en stor del - af problemet, eftersom det har fundet voldsom udbredelse i regionen. Et andet aspekt er beskyttelsen af EU's sejlruter, som er i EU's egen og i borgernes interesse.
Det er grunden til, at vi har iværksat ESFP-operationen Atalanta, som er den første flådeoperation under ESFP. Operationen styres fra Det Forenede Kongerige, hvilket også er nyt, og ledes af den britiske flådeofficer kontraadmiral Jones.
Dens første opgave er at beskytte fødevarehjælpen og sørge for, at denne hjælp reelt kan nå frem til Somalia, og dens anden opgave er at bekæmpe sørøveri og tage de nødvendige skridt.
Vi havde en samtale med operationshovedkvarteret i Northwood, hvor det blev klart, at de mangler flere ting, bl.a. tankere og rekognosceringsfly - bemandede som ubemandede - og helikoptere, eftersom overvågningen skal foretages over et meget stort område. Vi har alle en fælles interesse i en vellykket Operation Atalanta. Det er nødvendigt både for at beskytte vores sejlruter og for at bidrage - om end måske kun i mindre omfang - til løsningen af problemet i den forfejlede stat Somalia.
Corina Creţu
(RO) Jeg vil først og fremmest gerne takke mine kolleger for at have foretaget denne undersøgelsesrejse til en af de farligste regioner i verden og bestemt også en af de mest ugunstigt stillede.
Jeg mener også, at Afrikas Horn muligvis er den fattigste region i verden. Etiopien har været ramt af en katastrofe som følge af de seneste års tørke. Det er et land, hvor millioner af mennesker lider sult selv i de år, hvor høsten er god.
Sudan og især Darfurregionen er også tragiske steder på landkortet på grund af en humanitær katastrofe, der af mange eksperter er blevet kaldt et decideret folkedrab, efter massakren på over to millioner mennesker og en borgerkrig, der har drevet fire millioner på flugt.
Somalia, Eritrea og Djibouti er tre af verdens fattigste lande, hvor konflikt er blevet hverdag, ligesom kommissæren og flere medlemmer netop har påpeget.
Den konstante ustabilitet i regionen er en af årsagerne til de problemer, som Afrikas Horn står over for i forbindelse med den økonomiske, sociale og politiske udvikling. En vellykket fredsproces i regionen er tæt forbundet med inddragelsen af regionale og afrikanske instanser, f.eks. Den Mellemstatslige Organisation for Udvikling og Den Afrikanske Union.
EU skal støtte konsolideringen af disse organisationer og en forbedring af deres evne til at forebygge og løse konflikter. En bedre regional integration ville også fremme en mere åben dialog mellem landene på Afrikas Horn om spørgsmål af fælles interesse såsom migration, våbensmugling og energi- og naturressourcer og ville skabe et grundlag for dialog om kontroversielle emner.
EU skal naturligvis involvere sig mere aktivt for at forhindre menneskerettighedskrænkelser. I henhold til Cotonou-aftalen skal disse lande indgå en aftale med EU om overholdelse af retsstatsprincippet, menneskerettighederne og de demokratiske principper.
Olle Schmidt
(SV) Hr. formand, fru kommissær, hr. formand for Rådet! Om morgenen søndag den 23. september 2001 blev den svenske statsborger Dawit Isaak hentet i sit hjem i Eritrea af landets myndigheder. Han blev fængslet uden rettergang, og mere end syv år efter er han stadig ikke formelt blevet sigtet. Hans forbrydelse består i "at have udsendt uafhængige nyheder". I Parlamentets beslutning har vi den første direkte henvisning til Dawit Isaak. Det bør øge presset på Eritrea.
Det er uacceptabelt, at en EU-borger, en svensk journalist, holdes fængslet i årevis og chikaneres af et hårdhændet regime som det i Asmara, et regime, der modtager støtte fra EU, en støtte, der desuden er blevet kraftigt forhøjet. Nu er det på tide, at EU skrider til handling og fastsætter betingelser for bevilling af denne støtte. Det stille diplomatis tid er forbi. Nu er det nok. EU vil ikke acceptere, at grundlæggende menneskerettigheder trampes under fode, og at journalister og systemkritikere dræbes eller fængsles, mens befolkningen undertrykkes og sulter.
Parlamentet kræver i dag, at Dawit Isaak og andre fængslede journalister straks løslades. Det vil være et betydningsfuldt skridt i den rigtige retning. Nu må Kommissionen og Rådet også sætte kraft bag disse ord. Det er således på høje tid, at EU indleder forhandlinger og indfører sanktioner.
Eva-Britt Svensson
(SV) Hr. formand! Ligesom min kollega fra Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa vil jeg gerne fremhæve sagen om Dawit Isaak. I syv år har den svenske statsborger Dawit Isaak siddet fængslet uden rettergang i en fængselscelle i et frygteligt diktatur. Det glæder mig, at vi har medtaget et punkt om hans øjeblikkelige løsladelse i beslutningen om situationen på Afrikas Horn. Vi kræver en øjeblikkelig løsladelse af Dawit Isaak og af alle andre fængslede journalister. Ingen rettergang, og hvad var deres forbrydelse? Det var såmænd at arbejde for demokrati og ytringsfrihed.
EU's fremtidige bistand til Eritrea bør være forbundet med klare krav om løsladelse af Dawit Isaak og de andre journalister. Bistand med betingelser, sanktioner, indefrysning af eritreiske aktiver i Europa og indberetning af denne overtrædelse af folkeretten til Den Internationale Domstol, det er, hvad vi har behov for i dag. Den svenske regering har efter sigende arbejdet ved hjælp af stille diplomati, men efter syv år er der stadig ikke sket noget. Nu er tiden inde til at handle.
Charles Tannock
(EN) Hr. formand! Afrikas Horn er nærmest en total katastrofe. Regionen har gennem årtier været hærget af krig, sult, miljøødelæggelser, korruption, dårlig forvaltning og politisk undertrykkelse. Menneskerettigheder krænkes som en selvfølgelighed. Civilsamfundet står svagt. Foruroligende nok kan situationen let forværres yderligere. Spændingerne mellem Etiopien og Eritrea, som skyldes omstridt land, kan stadig når som helst tage til i styrke. Den forfejlede stat Somalia er fortsat plaget af klaners vold og af islamisk ekstremisme, som vil eskalere, nu hvor Etiopien trækker sine tropper ud, og i lyset af den seneste præsidents afgang.
Vi har også drøftet den voldsomme udbredelse af sørøveri i farvandet ud for Somalias kyst. EU er naturligvis altid fristet til at foreslå militær indgriben som en patentløsning på kaosset på Afrikas Horn. I henhold til tidligere erfaringer ville dette dog være en frygtelig fejltagelse. Præsident Bill Clinton udsendte amerikanske soldater for at tæmme Somalia, men det var også en katastrofe.
Den eneste region, der efter min opfattelse giver anledning til optimisme, er Somaliland, som tidligere var et britisk protektorat. Landet blev en del af Republikken Somalia i 1960 efter at have været tåbelig nok til frivilligt at opgive sin kortvarige uafhængighed, men løsrev sig i forbindelse med det kaos, der fulgte efter Siad Barres død i 1991. Lige siden har Somaliland været det eneste sammenhængende og fungerende statssamfund i Somalia. Befolkningen i Somaliland har fordel af en relativt venligtsindet regering og moderne institutioner. De har også statssymboler, bl.a. har de deres egen møntenhed og et flag.
Personligt, ikke på vegne af mit parti eller min politiske gruppe, vil jeg gerne sige, at det måske er på tide, at det internationale samfund anført af Den Afrikanske Union begynder at tage Somalilands kamp for uafhængighed mere alvorligt. Et uafhængigt Somaliland kunne med støtte fra Vesten blive en drivkraft for stabilitet og fremskridt i en region, der ellers er kendetegnet af håbløshed og kaos. Befolkningen i Somaliland vil bestemt have ret til at spørge, hvorfor vi her i EU var så tilbageholdende med at anerkende deres de facto-stat, mens vi var så hurtige til at anerkende Kosovos uafhængighed.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Hr. formand! EU har al mulig grund til at være bekymret over den situation, der er skabt i Somalia, hvor der praktisk talt er opstået et magtvakuum, som meget vel kan blive udfyldt af somaliske islamiske militser. Ud over den igangværende tilbagetrækning af de 3 000 etiopiske soldater risikerer missionerne i regi af Den Afrikanske Union også at trække sig ud, hvis de ikke efterfølgende får ekstra beskyttelse.
Jeg kan ikke beskrive den europæiske mission, der patruljerer i regionens farvande, som andet end en bragende succes, men denne opgave består kun i at behandle virkningerne af "sygdommen" og på ingen måde selve sygdommen. Somalia skal have en regering, der er i stand til at agere dialogpartner for de internationale institutioner, EU og alle de lande, der er villige til at påtage sig et aktivt ansvar for at bringe stabilitet til denne region.
Alexandru Nazare
(RO) Hr. formand! EU har talrige opgaver i Somalia og på Afrikas Horn. Ustabilitet, svag regeringsførelse og manglende sikkerhed har bl.a. gjort denne region til en kilde til bekymring.
Frem for alt påvirker den voldsomme udbredelse af sørøveri, som begås af grupper, der har fundet beskyttelse i Somalia, handelsruterne i en region, der er afgørende for europæisk handel og verdenshandelen. Det bekymrer os, at disse grupper teknologisk bliver mere avancerede og kan angribe skibe, der befinder sig længere og længere væk fra kysten.
Forholdene skyldes naturligvis den fortvivlende situation, som Somalia befinder sig i, særligt den omstændighed, at landet ikke har en central regering, der er i stand til at kontrollere landets territorialfarvande. Det internationale samfund bærer dog også et ansvar med hensyn til disse begivenheder. Sørøveri, uanset på hvilket hav det begås, og det at give ly til pirater er en overtrædelse af skreven og uskreven lov i ethvert land, og alle har ret til at bekæmpe det.
EU's og det internationale samfunds chancer for at ændre de grundlæggende forhold i Somalia er spinkle. Håndteringen af en af konsekvenserne af situationen, nemlig sørøveri, er i langt højere grad inden for vores rækkevidde.
Alexandr Vondra
formand for Rådet. - Hr. formand! Jeg vil først tillade mig at svare på to bemærkninger, der er blevet fremsat her, og derefter drage nogle konklusioner. Olle Schmidt og Eva-Britt Svensson spurgte om journalisten, Dawit Isaak, og ja, vi prøver at gøre noget i Eritrea for at få ham løsladt.
Anna-Maria Gomes spurgte, om anholdelsen for nylig af oppositionsaktivisten Bertukan Mideksa. Rådet er bestemt opmærksom på denne sag, der udsprang af urolighederne efter valget i 2005, hvor hun blev arresteret sammen med andre oppositionsaktivister, før hun blev benådet i 2007. Hun blev arresteret igen ved slutningen af året. Siden da har EU fulgt sagen tæt, og Rådet er parat til at træffe passende foranstaltninger, hvis situationen kræver det.
Herefter vil jeg gerne fremsætte fem korte afsluttende bemærkninger. For det første vil jeg gerne sige, at vi virkelig sætter pris på bidragene fra de delegationer, der rejste til området, især hr. Hutchinson, hr. Kaczmarek og hr. Irujo Amezaga.
Jeg kan forsikre Dem om, at der under det tjekkiske formandskab vil være kontinuitet. Så vi vil bestemt ikke gå i gang med fuldstændig at omdefinere EU's strategi for Afrikas Horn. Vi vil snarere prøve at videreføre vores forgængers politik på den bedst mulige måde.
En af de vigtigste opgaver vil være at dæmme op for sørøveriet, og i den forbindelse sætter vi stor pris på den indsats, der blev gjort af det franske formandskab, som gennemførte den vanskelige start på udsendelsen af EU's første flådemission. Nu er Den Tjekkiske Republik ikke nogen flådemagt, så vi værdsætter et stærkt EU-engagement på det område.
Min anden bemærkning er, at den kortvarige operation Atalanta allerede har forhindret flere tilfælde af piratvirksomhed og har ført til pågribelse af en række pirater, så her en måned efter udsendelsen er det allerede tydeligt, at operationen virker. Atalanta er en kortvarig foranstaltning for at dæmpe pirateriet. Men det var en nødvendig kortvarig foranstaltning.
Det tredje punkt er, at Rådet yder sin fulde støtte til Djibouti-processen med den føderale overgangsregering og Alliancen for Genbefrielse af Somalia for at finde en langfristet løsning i Somalia, og der er ingen plan B for denne proces.
Etiopien har indledt sin tilbagetrækning fra Somalia, og det er et vigtigt skridt i gennemførelsen af Djibouti-processen. Der er en vis bekymring for, at der bliver et sikkerhedsvakuum, når Etiopien forlader landet; EU fortsætter derfor med at yde betydelig støtte til Den Afrikanske Unions Mission i Somalia, Amisom. Der er bevilget 20 mio. EUR for perioden fra december 2008 til maj 2009.
Mit fjerde punkt vedrører direkte kontakter: Vi regner med at genoptage den politiske dialog med den mellemstatslige organisation for udvikling på ministerniveau. Udviklingsorganisationen beviste sit værd under de sudanesiske fredsforhandlinger, der førte til underskrivelsen af den omfattende fredsaftale i 2005. Så organisationen kunne blive en central partner for EU i arbejdet med at bringe fred og stabilitet til Somalia.
Med hensyn til et større engagement vil jeg gerne sidst, men ikke mindst, meddele, at revisionen af Kommissionens strategi for Afrikas Horn vil blive indledt under det tjekkiske formandskab, hvilket ikke er i modstrid med mine ord om kontinuitet.
Benita Ferrero-Waldner
medlem af Kommissionen. - Hr. formand! Jeg vil gerne fremsætte nogle få bemærkninger til denne korte, men vigtige forhandling. For det første har jeg lyttet med stor interesse til alle kommentarer og forslag vedrørende Somalia, og det glæder mig at se, at vi er enige, ikke blot om vurderingen af situationen, men også om, hvilke skridt der skal tages. Vi har brug for støtte fra hele det internationale samfund, herunder den nye amerikanske regering, men også fra centrale aktører i den islamiske verden, til at få en bæredygtig politisk løsning i Somalia, så vi endelig kan afslutte befolkningens usigelige lidelser. Her vil Kommissionen yde fuld politisk, men også stærk økonomisk støtte til Djibouti-processen.
Jeg er enig med Ana Maria Gomes i, at landene på Afrikas Horn har alvorlige problemer med menneskerettigheder og god regeringsførelse - mange andre kolleger har allerede nævnt det. Vi er meget bekymrede over disse kolossale udfordringer. Vi mener imidlertid, at det ville være vanskeligt at foretage en generel bedømmelse med hensyn til artikel 9 i Cotonouaftalen. Vi må stå fast på menneskerettigheder og god regeringsførelse og til fulde udnytte de politiske instrumenter, vi har til rådighed, bl.a. en politisk dialog med klare benchmarks.
Fødevarehjælp og fødevaresikkerhed er et af de prioriterede områder i Europa-Parlamentets beslutning. I den sammenhæng vil jeg gerne understrege, at der ud over EUF-rammen nu er midler til rådighed under den såkaldte fødevarefacilitet, der beløber sig til 100 mio. EUR fra 2009 til 2011.
Endelig er vi også helt klar over situationen for den svenske statsborger, Dawit Isaak, der stadig er under arrest i Eritrea. Min kollega Louis Michel talte med præsident Isaias om denne sag under sit sidste besøg i juni 2008, og det stille diplomati arbejder videre med denne specielle sag. Jeg kan forsikre om, at vi fortsat har viljen til at arbejde for en forbedring af menneskerettighedssituationen i Eritrea, så det ligger os stærkt på sinde.
Formanden
Jeg har modtaget et udkast til beslutning fremsat i overensstemmelse med forretningsordenens artikel 103, stk. 2.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag den 15. januar 2009.
