Højtideligt møde - Dalai Lama
Formanden
Mine damer og herrer! Det er en mig en stor ære og fornøjelse at byde velkommen til Hans Hellighed den 14. Dalai Lama i plenarsalen i Europa-Parlamentet i dag. Vi er spændt på at høre de tanker om det europæiske år for interkulturel dialog og betydningen af denne dialog for fred og international forståelse, som De vil dele med os i dag her i Europa-Parlamentet.
I 2008 havde vi den ære at hilse repræsentanter fra den kristne religion, den jødiske religion og fra islam velkommen her, og i dag har vi mulighed for at høre en førende repræsentant for buddhismen. Deres Hellighed! Lige nu går vores tanker frem for alt til ofrene for de blodige angreb i Mumbai og til befolkningen i Indien - det land, hvor De bor i eksil. Netop på et tidspunkt med så store udfordringer yder religiøse ledere som Dem, der er fortaler for dialog, fred og forsoning, et uhyre afgørende bidrag til vores sociale liv.
Europa-Parlamentet har altid bestræbt sig på at være fortaler for menneskets rettigheder og værdighed. Kulturen og friheden til at kunne udtrykke sig religiøst berører direkte menneskets identitet og er derfor uløselig forbundet med menneskelig værdighed. I den forbindelse har Europa-Parlamentet løbende bestræbt sig på at henlede opmærksomheden på det tibetanske folks menneskerettigheder.
Da De, Deres Hellighed, holdt en tale i Europa-Parlamentet i Strasbourg i 1988, talte De om en fempunktsfredsplan for Tibet. De besøgte os også i 2001 og 2006. I dette tidsrum traf Europa-Parlamentet en række beslutninger, hvor man bad den kinesiske regering om at indlede en øjeblikkelig og meningsfyldt dialog og at respektere det tibetanske folks kulturelle og religiøse identitet og menneskerettigheder. På vegne af Europa-Parlamentet vil jeg gerne på ny understrege, at Europa-Parlamentet anerkender den territoriale enhed, som Kina udgør, og som Tibet er en del af. Men vi vil altid forsvare det tibetanske folks ret til at udleve deres kulturelle og religiøse identitet. Vi vil altid forsvare denne rettighed.
(Bifald)
Det, der er sket i Lhasa og andre byer siden 10. marts, er bevis for det akutte behov for en ordentlig dialog, hvormed man kan arbejde på at finde en acceptabel, holdbar løsning for alle parter under hensyntagen til Tibets kultur, religion og identitet.
Af disse grunde er vi dybt bekymret for, at de drøftelser, der blev indledt i 2002 mellem Deres særlige udsendinge og de kinesiske statsinstitutioner, ikke har givet nogen resultater endnu. Vi udtrykker vores omgående forventning om, at fremtidige forhandlinger vil bringe de ønskede resultater.
Kina er en betydningsfuld nation og en vigtig partner for EU. I vores dialog med Kina har vi pligt til åbent og ærligt at gøre os til talsmand for vores fælles værdier i form af demokrati, lovgivning, menneskerettigheder og meningsfrihed på baggrund af det grundlæggende princip om menneskelig værdighed.
Hvis vi skulle ophøre med at gøre os til talsmand for disse principper, ville vi opgive os selv. Jeg fremførte også disse principper i går i en samtale med den kinesiske EU-repræsentant.
Som De, Deres Hellighed, sagde for nogle få år siden, skal enhver af os lære ikke alene at arbejde for sig selv, sin egen familie eller sin egen nation, men til gavn for hele menneskeheden.
De er, Deres Hellighed, en vigtig fortaler for dialog. Deres ikkevoldelige holdning er et fremragende eksempel på indlevende, fredeligt engagement i en værdig sag, og det er os en ære, at De taler i Europa-Parlamentet i dag.
Det er med stor fornøjelse, jeg nu beder Dem om at tale til os.
(Bifald)
Hans Hellighed den 14. Dalai Lama
(EN) Deres Excellence, formand Pöttering, medlemmer af Europa-Parlamentet, mine damer og herrer!
Det er en stor ære at tale her i dag og jeg takker for indbydelsen.
Sidste gang, jeg var her, holdt jeg min tale på tibetansk og læste derefter den engelske oversættelse op. Jeg følte, det var tidsspilde, så i dag er min skriftlige erklæring allerede blevet rundsendt. Jeg vil ikke gentage det, som står deri. Der er faktisk nogle ord, jeg ikke kan udtale ordentligt, så det er bedst ikke at læse den op! Hovedpunkterne har jeg allerede nævnt i min skriftlige erklæring, og jeg vil ikke gentage disse ting her.
Jeg er blot ét menneske ud af 6 mia. mennesker. På det plan tror jeg, at ethvert menneske ønsker at få et lykkeligt og succesrigt liv. Vi ønsker alle sammen, uanset vores hudfarve, nationalitet, religiøse tro eller sociale status - og alle er berettiget til at have - et lykkeligt liv, et succesrigt liv.
Som menneske tror jeg - og i en årrække har mange af mine venner været enige i mine synspunkter og fornemmelser - at der i moderne tid lægges for stor vægt på materielle værdier. Vi har på en eller anden måde tilsidesat vores indre værdier. På trods af et højt materielt stade har jeg bemærket, at der alligevel er mange mennesker - tilmed milliardærer - som er meget rige, men er ulykkelige på det personlige plan.
Så en af de vigtigste faktorer for lykke eller glæde har meget med fred i sindet, ro i sindet, at gøre. For megen stress, for megen skepsis, for mange ambitioner og grådighed er efter min mening også faktorer, som ødelægger vores indre fred. Så hvis vi gerne vil have et lykkeligt liv, nytter det derfor ikke at tilsidesætte vores indre værdier.
Disse indre værdier er ikke nødvendigvis det, vi bringer med os fra religionsundervisningen, men jeg føler, de er en biologisk faktor, vi allerede er udstyret med: varmhjertethed eller en følelse af ansvar, en følelse af fællesskab. Den biologiske faktor er der, fordi vi er sociale dyr.
Det er det, jeg sædvanligvis kalder "sekulær etik", og det er grundlaget for vores lykkelige liv, vores indre fred. De måder, jeg generelt understreger, man skal fremme, er sekulære måder. Sekulære måder betyder, at man bruger sin sunde fornuft og fælles erfaringer og de seneste videnskabelige resultater.
Selv for vores fysiske velbefindende er fred i sindet helt afgørende. Jeg vil gerne illustrere dette med en lille personlig oplevelse. Jeg blev for nylig opereret for at få fjernet min galdeblære. Så i sammenligning med mit tidligere besøg her har jeg det samme ansigt, men er et organ fattigere! Men siden blev jeg rask igen - i fin form!
(Latter)
Under og også efter det kirurgiske indgreb var der rent faktisk en række ganske alvorlige komplikationer. Normalt tager det 15 til 20 minutter at få fjernet en galdeblære, men i mit tilfælde tog det tre timer på grund af komplikationer. Men efter indgrebet kom jeg mig helt i løbet af en uge. Så lægerne var en lille smule overrasket. Jeg fortalte, at jeg ikke havde nogen særlig forklaring. Ingen mirakuløse kræfter. Ingen helbredende kræfter. Hvis jeg havde mirakuløse eller helbredende kræfter, havde jeg jo slet ikke haft brug for det kirurgiske indgreb. Selve den kendsgerning, at jeg lod mig operere, betyder, at jeg ikke har sådanne mirakuløse kræfter, ikke sandt? Men i realiteten mener jeg, at fred i sindet er en faktor der gør, at man kan komme sig hurtigt.
Så jeg er mest engageret i at fremme de menneskelige værdier.
Det næstvigtigste er at fremme religiøs harmoni. I den henseende - jeg mener fred i sindet - har alle de større religioner et budskab om, hvordan man udvikler indre fred. Navnlig når vi gennemlever vanskelige situationer eller håbløshed, giver troen os indre styrke og håb.
Så alle de større religiøse traditioner falder i bund og grund i to kategorier. Den ene er teistisk religion, og den anden er ikketeistisk religion. Buddhismen tilhører de ikketeistiske religioner. Buddhismen og jainismen udgør begge en del af den indiske tradition. Disse forskellige filosofier, forskellige tilgangsveje, har i sidste ende det samme budskab, den samme praksis, udøvelse af kærlighed, medfølelse, tilgivelse, tilfredshed og selvdisciplin.
Så derfor har alle de større religiøse traditioner det samme potentiale, men de kommer fra forskellige lokaliteter og forskellige folkeslag med forskellig mental disposition. Vi har brug for forskellige tilgangsmåder. Der har udviklet sig en teistisk filosofi og en ikketeistisk filosofi, men det gør ikke noget. Disse filosofier er ikke ens, men det væsentlige er det reelle formål, det reelle budskab. Så i den forstand bærer alle religiøse traditioner det samme budskab, den samme praksis og den samme virkning.
Så harmoni blandt de forskellige religiøse traditioner er fuldt ud mulig. Og alligevel er der nu - ikke alene i tidligere tid, men selv i dag - fortsat konflikter, som opstår i religionernes navn. Så derfor har vi brug for en særlig indsats for at fremme religiøs harmoni.
Det kan måske synes irrelevant, men jeg ser, at der her blandt Parlamentets medlemmer er mange kvinder. En af min overbevisninger er (og jeg siger ikke dette bare for at behage kvinderne her!), at der i menneskets historie i de tidligste perioder ikke var noget lederbegreb. Alle familiemedlemmer arbejdede sammen, alle fællesskabets medlemmer arbejdede sammen, jagede eller indsamlede frugter eller lignende, og de delte tingene ligeligt. Efterhånden steg befolkningstallet. Derefter begyndte der at være tyveri, mobning osv. Og så opstod begrebet lederskab.
På det tidspunkt var hjernen ikke særlig vigtig. Det væsentlige var fysisk styrke ligesom hos de andre dyr. Det er efter min mening grunden til, at mandens dominans udviklede sig.
Efterhånden skete der så via uddannelse en udvikling af hjernen, og hjernen blev vigtigere end fysisk styrke. Så derefter havde de mandlige og kvindelige sider mere eller mindre ligevægt. Og nu er det så sådan, at mange medlemmer her er kvinder. Nogle af dem er endda temmelig smukke!
(Latter og bifald)
Som jeg nævnte tidligere, skal vi i vores århundrede, i vores tid fremme menneskelig medfølelse, menneskelig kærlighed og varmhjertethed. I den henseende synes jeg, at kvinder på grund af biologiske faktorer udviser større følelse for andres smerte. Er det rigtigt?
(Der råbes ja)
Jeg tror, jeg bliver nødt til at spørge mændene, ikke kvinderne.
Jeg har ikke så meget tid, men jeg vil fortælle en kort historie. En gang under en otte eller ni timer lang flyvning fra Indien til et andet land, et natfly, bemærkede jeg et par med to småbørn. Det ene barn var nok seks eller syv år, og det andet var meget lille. Så hele natten var den mindste virkelig til besvær for forældrene. I begyndelsen tog faderen sig også af det lille barn. Men efter to eller tre timer sov faderen simpelthen, mens moderen hele natten tog sig af de uartige børn. Hun var hele tiden meget omsorgsfuld over for dem, og næste morgen bemærkede jeg så, at moderens øjne var røde. Dette er et eksempel. Kvinden var mere opmærksom over for andre menneskers smerte.
Så derfor har vi nu ikke alene brug for kloge hjerner og idéer, men vi har også brug for varmhjertethed. I sådanne perioder føler jeg, at kvinder spiller en særlig rolle. Jeg er derfor meget glad for at se så mange kvinder her. Det er noget, jeg har nævnt ved mange lejligheder, og jeg ville blot gerne dele disse idéer med jer nu.
Og nu til spørgsmålet om Tibet.
(Bifald)
Ret beset mener nogle kinesiske embedsmænd, at vores tilgang er som for en separatistbevægelse, men det er ikke tilfældet. Det er fuldstændig forkert. Alle ved, at vi i vores egen interesse søger efter ægte autonomi inden for Folkerepublikken Kina. Tibet er materielt tilbagestående - selv om det naturligvis er åndeligt veludviklet - så alle tibetanere ønsker nu et moderniseret Tibet. For så vidt angår materiel udvikling, er det derfor i vores egen interesse at forblive inden for den store nation - Folkerepublikken Kina.
Så indledningsvis vil jeg gerne gøre det meget klart, at vores tilgang ikke er som for en separatistbevægelse. Visse rettigheder, som vi har anmodet de kinesiske embedsmænd om, er faktisk allerede blevet garanteret eller nævnt i deres forfatning, og det samme gælder visse mindretalsrettigheder.
Et andet punkt, jeg gerne vil gøre klart over for vores fortalere, er, at når de viser deres støtte, deres bekymring for spørgsmålet om Tibet, føler nogle kinesere, at dette er vendt mod Kina. Dette er helt forkert. Faktisk forsøger vi at bidrage til at fremme et harmonisk samfund, stabilitet, sammenhold. Men der er naturligvis et problem for den sunde fornuft, for de fælles erfaringer: Hvordan kan sammenhold og harmoni udvikles ved hjælp af frygt, ved hjælp af våben? Det er ulogisk. Ægte harmoni, sammenhold, kommer kun via tillid, via gensidig respekt.
Lad mig tage et eksempel. Da vi ikke er ude efter uafhængighed, og vi holder os strengt til ikkevoldelige principper, mener nogle af vores venner fra Xinjiang, der også kæmper for deres rettigheder, nu, at vores tilgang er mere effektiv.
For mange år siden mødte jeg nogle mennesker fra Xinjiang - jeg kan ikke huske personernes navne - og de plejede virkelig at kæmpe for uafhængighed og om nødvendigt tilmed ved at anvende vold. Det er deres holdning. Så jeg fortalte disse mennesker, at for tibetanernes vedkommende stræber vi ikke efter separering og følger også en strengt ikkevoldelig fremgangsmåde.
Efterhånden er flere mennesker fra Xinjiang nu enige i, at vores tilgang er realistisk og den bedste tilgang. Vores tilgang var faktisk til større opmuntring for de mennesker, der en gang valgte den voldelige vej og således tog afstand fra os.
Vi er med til at opbygge et sundt, harmonisk samfund.
Så vi og vores fortalere er ikke imod kineserne, Kina eller den kinesiske regering. Vi hjælper dem faktisk. Der er naturligvis mange ulemper ved totalitære regimer. Det er et lukket samfund, og der er ingen ytringsfrihed og ingen pressefrihed. Så der vil selvfølgelig opstå vanskeligheder.
Der er et tibetansk mundheld, som hedder, at hvis man er en rigtig nær ven, skal man gøre sin ven opmærksom på vedkommendes fejl. Så for EU er det naturligvis særdeles vigtigt at opretholde tætte relationer med Folkerepublikken Kina, men samtidig skal man drage ulemperne, disse fejltagelser, frem i lyset.
Nu er tiden ved at være gået. I går mødte jeg nogle tibetanske støttegrupper, som parlamentsmedlemmerne er med i. Jeg fik at vide, at de ville faste i 24 timer. Hvis nogle af disse personer vil øve sig i at faste, er det rigtig godt. Det sætter jeg stor pris på. Så min umiddelbare reaktion var, at vi også vil faste. I mit tilfælde har jeg som buddhistisk munk efter frokost ikke flere måltider. Så jeg mente, at det for mit vedkommende ville være bedre at indlede min faste efter morgenmaden. Så her i morges indledte jeg min faste efter morgenmaden. Som buddhistisk munk er morgenmad noget ganske helligt, fordi jeg altid spiser, når jeg vågner, da jeg altid føler mig sulten. Jeg har derfor fået min morgenmad nu, og indtil morgenmaden i morgen faster jeg og udviser solidaritet med Deres beslutsomhed.
Mange tak.
(Stående bifald)
Formanden
Deres Hellighed! De er en personlighed, der vil i dialog. Jeg har 29 års erfaring i Europa-Parlamentet, men jeg har aldrig oplevet en situation, hvor den taler, der tog ordet, havde en dialog med Parlamentet. Hvis nogen i verden - herunder den kinesiske regering - har nogen som helst tvivl om, at De er en personlighed, der vil i dialog, var Deres tale i dag beviset på, at De er en personlighed, der vil i dialog.
(Kraftigt og vedvarende bifald)
På Europa-Parlamentets vegne har jeg den ære at takke Dem for Deres tilstedeværelse i dag, og jeg er taknemmelig for, at De er rask igen. De har bevist, at De er rask igen efter Deres operation, men vi troede aldrig, De ville dele alle Deres erfaringer med os. Dette viser Deres tillid til medlemmerne i Europa-Parlamentet. De gav os et klart politisk budskab, og De gav os et klart menneskeligt budskab. Jeg vil gerne på Europa-Parlamentets vegne takke Dem for disse budskaber, og vi takker Dem for Deres fremragende humor.
Jeg mener, at det nu er vores pligt at hjælpe Hans Hellighed den 14. Dalai Lama med at sikre, at hans folk, det tibetanske folk, får en god fremtid og kan leve i harmoni med deres kultur og deres religion. Deres Hellighed! Europa-Parlamentet er med Dem. Tak for Deres tilstedeværelse og tak for Deres tale.
(Kraftigt og vedvarende bifald)
