Internationella adoptioner i Europeiska unionen (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en debatt om en muntlig fråga till kommissionen från Roberta Angelilli om internationella adoptioner i Europeiska unionen - B7-0670/2010).
Roberta Angelilli
Herr talman, mina damer och herrar! Under årens lopp har jag och många av mina kolleger i parlamentet blivit medvetna om problemet med övergivna och föräldralösa barn och gatubarn. En av de organisationer som kontaktat mig är Amici dell'adozione.
Det finns många övergivna barn, inte bara i utvecklingsvärlden utan även i Europa. Dessa barn osynliggörs och hamnar i en ond cirkel med fattigdom och social utestängning, eller ännu värre, utnyttjas av den organiserade brottsligheten för tiggeri, olagligt arbete, prostitution, organhandel eller olagliga adoptioner. Dessa barn tillbringar ofta sin barndom med att slussas fram och tillbaka mellan socialarbetare och barnhem.
Vi måste garantera dessa barn rätten att adopteras och rätten till en familj. Ett barn bör tillbringa så lite tid som möjligt på institution. Syftet är naturligtvis att se till barnets bästa intresse, så möjligheten att adopteras måste ges med försiktighet och bör övervakas mycket noggrant av de behöriga nationella myndigheterna. Då de lämpliga förutsättningarna finns bör dock barn ha rätt att adopteras, framför allt på nationell nivå, men även internationellt inom EU.
Jag vet att kommissionen är medveten om detta, även om det är en fråga som uteslutande faller under den nationella behörigheten. Det vore dock önskvärt med något slags samarbete mellan kommissionen och medlemsstaterna för att garantera goda metoder och strategier som gör det möjligt att garantera största möjliga öppenhet och förhindra eventuella olagliga och tillfälliga adoptioner, men också för att garantera största möjliga samarbetsvilja från medlemsstaternas sida när det gäller att garantera rätten till adoption och förhindra att barn lämnas att klara sig själva, eller som jag sade tidigare, lämnas på institutioner.
Kristalina Georgieva
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Tack för att ni tar upp denna viktiga fråga. Att skydda och främja barns rättigheter är en prioritet för kommissionen, särskilt sedan den 2006 lade fram sitt meddelande med titeln ”Mot en EU-strategi för barnets rättigheter”. Strategin för barnets rättigheter är inriktad på barns grundläggande rättigheter, däribland skyddet av barnets bästa intressen, vilket är inskrivet i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.
Kommissionen är besluten att se till att alla grundläggande rättigheter i stadgan vederbörligen respekteras i alla EU:s åtgärder, såväl de lagstiftningsmässiga som de icke-lagstiftningsmässiga. Detta tillvägagångssätt kommer att bevaras och vidareutvecklas i det kommande meddelandet om barnets rättigheter som kommissionen kommer att offentliggöra i år. Kommissionen kommer också från och med i år, 2011, att årligen rapportera om framstegen i tillämpningen av Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.
Vi måste komma ihåg att bestämmelserna i stadgan är riktade till unionens institutioner och organ, med vederbörlig hänsyn till subsidiaritetsprincipen, och endast avser medlemsstaterna i deras tillämpning av unionslagstiftningen. Vi måste därför ha i minnet att det för närvarande inte finns någon EU-lagstiftning om internationell adoption. Detta område regleras genom Haagkonventionen av den 29 maj 2003 om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner och genom de nationella lagstiftningarna. Alla medlemsstater är part till denna konvention, dock inte EU. Haagkonventionen syftar till att genomföra artikel 21 i FN:s konvention om barnets rättigheter genom att inrätta garantier för att se till att internationella adoptioner sker i barnets bästa intresse och att barnets grundläggande rättigheter respekteras.
På internationell nivå stöder kommissionen tredjeländers anslutning till 1993 års Haagkonvention om internationella adoptioner och dess korrekta tillämpning genom att delta i relevanta möten med de avtalsslutande parterna. Kommissionen anser inte att specifika EU-regler om adoptioner inom EU är nödvändiga, eftersom samtliga 27 EU-medlemsstater är parter till Haagkonventionen. Detta sagt följer kommissionen noga frågan om internationella adoptioner inom EU, med tanke på sambandet mellan adoptioner och barns rättigheter. Kommissionen har vidtagit åtgärder för att undersöka hur länderna tillämpar konventionen om adoption, och inrättade i november 2009 ett diskussionsforum om denna fråga.
I sin grönbok om fri rörlighet för offentliga handlingar som offentliggjordes den 14 december 2010 tar kommissionen upp bristen på ömsesidigt erkännande medlemsstaterna emellan i fråga om adoptionsbeslut såsom civilståndsakter och hur detta inverkar på EU-medborgarnas fria rörlighet. Detta är en specifik åtgärd med avseende på den fråga som diskuteras i dag.
Salvatore Iacolino
Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Det råder inget tvivel om att frågan om internationell adoption är särskilt viktig, och Roberta Angelilli har på ett bra sätt uppmärksammat Europaparlamentet på frågan vid detta sammanträde.
Vi behöver smidigare och förenklade förfaranden. De nuvarande adoptionskostnaderna är särskilt viktiga, och varierar mellan 20 000 till 30 000 euro per adoption, och det finns problem med att verkligen tillgodose behovet av att ha en familj och av att blivande föräldrar ska bli just en familj. Vi talar om utsatta och ofta övergivna barn som ibland osynliggörs. Jag tänker särskilt på olagliga immigrationsströmmar och på de många barn som efter att ha inhysts på immigrationscenter blir föremål för slavhandel, som är en skamlig verksamhet som så många av dessa barn ofta hamnar i.
Vi måste främja familjen. Den italienska modellen och andra modeller kan följas. Vi måste minska kostnaderna för internationella adoptioner, erbjuda förmånliga lån från banker, införa de smidigare och förenklade förfaranden som jag nämnde med lämpliga tillsynsmekanismer för att övervaka vad som sker i medlemsstaterna, garantera ett verkligt förhindrande av människohandel, vilket parlamentet nyligen tog upp i ett särskilt dokument, vidta verkliga åtgärder för att bekämpa olagliga adoptioner och garantera insyn.
Dessutom måste vi om vi vill återupprätta familjens centrala roll, liksom vi ofta säger här i parlamentet, se till att de organisationer som ofta är de främsta förmedlarna av dessa adoptioner utmärks av särskilt höga garantistandarder.
Jag vill avslutningsvis säga att om ett förslag bör läggas fram är det följande: varför inte införa ett europeiskt ackrediteringssystem för dessa adoptionsorganisationer, och se till att de arbetar på ett öppet, tydligt och praktiskt sätt, men med omfattande garantier för att verkligen skydda barns omistliga och okränkbara rättigheter?
Monika Flašíková Beňová
för S&D-gruppen. - (SK) Herr talman! I kväll talar vi om ett mycket känsligt ämne, eftersom vi talar om samhällets minsta medlemmar som behöver vår kärlek och omsorg.
Problemet med övergivna barn blir allt allvarligare i Europa. Den situation som har uppstått i dag beror i mycket hög grad på den omedelbara omgivningen. Genom lagstiftningen om internationella adoptioner av barn är det möjligt att undvika en situation där många barn tvingas leva på barnhem, där de trots de omfattande omsorgerna aldrig får känna en moders sanna kärlek eller en faders smekning.
Adoptionssystemet måste därför göras mer effektivt, så att de yngsta övergivna barnen kan få en ny familj. Det är till exempel nödvändigt att begränsa rättigheterna för biologiska föräldrar som inte visar något genuint intresse för ett barn under en viss tidsperiod. Detta skulle förkorta den period som ett barn tillbringar på barnhem, eftersom barnet så att säga inte är lagligt fritt. På så vis skulle det också i viss mån bli möjligt att undvika onödiga fördröjningar av den övergripande adoptionsprocessen.
Många avtal om skydd av minderåriga ger en rättslig ram för de behöriga myndigheternas insatser för att gynna och tillvarata dessa barns intressen. Att skydda barns rättigheter är också ett av Europeiska unionens huvudsakliga syften. Vi måste därför fortsätta att vidta lämpliga åtgärder för att i synnerhet garantera att barns bästa intressen skyddas under alla omständigheter.
Cecilia Wikström
för ALDE-gruppen. - Herr talman! Jag vill inleda med att tacka Roberta Angelilli för initiativet och tacka för svaret till kommissionsledamot Georgieva. Det här är en viktig debatt.
Ett hem att kalla sitt eget, en familj som skyddar en, som värmer och värnar ett skört litet barn är något som väldigt många barn runtom i Europa idag saknar. Det är en dröm för de barn som växer upp på institutioner.
Vi måste alla nu göra vårt yttersta för att föräldralösa eller övergivna barn inte ska behöva växa upp på barnhem och andra institutioner utan i familjer där de får den ömhet som kan bära dem ända in i vuxenlivet, så att de blir hela vuxna och inte trasiga.
I våra medlemsstater har vi olika uppfattningar om vilka individer som kan utgöra en familj. Jag tror ändå att vi kan vara överens om att en familj kan se olika ut men att det är som är viktigast är att man möter barnet med kärlek och omsorg.
Jag hoppas att vi också kan enas kring hur viktigt samarbetet kring politiska strategier och instrument för internationella adoptioner är. Jag utgår från att kommissionen tar täten i det här arbetet. Jag ser också fram emot att tillsammans med kollegorna arbeta fram en gemensam resolution i den här frågan. I den mån vi kan bidra till att föra samman ett övergivet föräldralöst barn med en familj som längtar efter barn har vi bidragit med något mycket stort.
Låt oss också komma ihåg hur viktigt det är hur vi möter dessa våra minsta bröder och systrar. Om vi möter dem med kärlek ökar vi gryningsljuset på jorden. Det tror jag är en livsuppgift för alla, oaktat vilken roll vi har i samhället.
Marina Yannakoudakis
Herr talman! Adoption är ett positivt sätt att ge barn som inte kan växa upp hos sina biologiska föräldrar, eller barn som förlorar sina föräldrar, en ny familj. För att adoptera ett barn i Storbritannien krävs omfattande kontroller och granskningar, och de blivande föräldrarna måste godkännas av en adoptionsbyrå. Barnets välfärd är och måste vara grunden för adoptionsprocessen.
Frågan om internationella adoptioner är mer komplex än nationella adoptioner, men jag är mycket tacksam för att PPE-gruppen har tagit upp denna fråga. Samtidigt som det är berömvärt att vi försöker göra framsteg i denna fråga är jag orolig över att internationella adoptioner medför risker som redan nämnts, som exempelvis utnyttjande av barn och olagliga handlingar som äventyrar barnets välfärd.
Därför anser jag att alla medlemsstater måste se till att deras adoptionslagstiftning regleras på ett sätt som främjar barnets intressen. Medlemsstaterna måste samarbeta för att se till att den rättsliga adoptionsprocessen mellan ursprungs- och mottagarlandet är öppen, konstant och inriktad på barnets välfärd.
Slavi Binev
(BG) Herr talman, kommissionsledamot Georgieva, mina damer och herrar! Jag vill ta Bulgarien som exempel, där problemet med övergivna barn blir allt allvarligare och där brådskande åtgärder krävs för att åtgärda situationen. System som det bulgariska, där många barn lämnas till internationell adoption, är skadliga.
Detta sagt, och med tanke på utformningen av barnomsorgssystemen, kan internationell adoption vara det enda sättet för många barn på barnhem att få en familj och ett normalt liv. När vi förbättrar systemet i sin helhet måste vi vara noga med att inte beröva barnen denna möjlighet. Vi behöver åtgärder som inte bara underlättar det internationella adoptionsförfarandet, utan också tillvaratar våra barns intressen och garanterar att de så kallade adoptivföräldrarna inte bara söker EU-medlemskap, vilket för närvarande är möjligt.
Det borde inte vara min uppgift att ifrågasätta om de vill adoptera av altruistiska skäl eller för egen vinning. Det borde vara en uppgift för dem som genomför adoptionsintervjuer och som ska tillvarata barns intressen. FN-konventionen om barnets rättigheter och dess bakomliggande filosofi måste utgöra grunden för lagarna om internationell adoption inom EU.
Elena Băsescu
(RO) Herr talman! Jag välkomnar de italienska ledamöternas intresse för övergivna barns situation, vilket vi alla delar. Denna fråga faller dock endast under medlemsstaternas behörighet. Jag bad att få ordet i denna debatt eftersom jag kommer från ett land som utsätts för påtryckningar att återuppta internationella adoptioner och ändra den nu gällande lagstiftningen. I Rumänien finns dock fler familjer som vill adoptera barn än det finns barn tillgängliga för adoption. Vår lagstiftning, som flera internationella experter varit med och utformat, är helt förenlig med EU-lagstiftningen.
Om vi nu övergår till att diskutera denna resolution måste jag säga att frasen om ett barns rätt till internationell adoption i punkt d inte erkänns i FN- och Haagkonventionerna. Internationell adoption är bara ett alternativ. Dessa barn finns i systemet på grund av att deras familjer befinner sig i en osäker situation, vilket enligt internationell lagstiftning och internationella konventioner inte borde utgöra en grund för adoption. Det förklarar varför många barn bor på barnhem. Men 22 966 barn har en förälder. Enligt rumänsk lagstiftning får föräldrars rättigheter endast dras in vid missförhållanden. Dessa barn kan därför inte adopteras. Detta gäller även de 22 285 barnen i fosterhem. Resonemanget i resolutionen måste vara inriktat på barnets intressen, liksom andra kolleger har sagt före mig, och inte på den adopterande personens intressen. Det är varje stats plikt och ingenting annat att välja de lämpligaste lösningarna för sina barn.
Jag rekommenderar slutligen alla att fördjupa sina kunskaper om de nationella lagstiftningarna. Då tänker jag till exempel på ett antal barndomstolar i Italien som avkunnat sju adoptionsdomar under 2009 avseende barn från Rumänien, helt utan hänsyn till vår lagstiftning.
Victor Boştinaru
(RO) Herr talman! Jag välkomnar denna debatt vid Europaparlamentets plenarsammanträde, som grundas på förutsättningen att skyddet av barns rättigheter är och måste vara en prioritet för alla unionens medlemsstater. Det yttersta målet för alla här i parlamentet är att främja barns intressen.
Det säger sig självt att om medlemsstaterna tillämpar gemensamma och stränga kriterier måste det förbättra omvårdnads- och levnadsförhållandena för barn på institutioner och för barn som har övergivits, och garantera dem ett skydd vid adoption, särskilt i det rådande klimatet där snäva budgetar tycks vara det enda som upptar tankarna hos EU:s högerregeringar. Det första steget är därför att ge dessa barn tillräcklig omvårdnad. Det andra steget är att bekämpa barnhandel och prostitution. Det tredje steget är att vi för barnens skull inte får glömma att adoptioner av familjemedlemmar och nationella adoptioner måste prioriteras. Det fjärde steget är att endast då bör internationella adoptioner övervägas.
Vi kan på det här området dra lärdom av tidigare erfarenheter, eftersom inledandet av internationella adoptioner i Rumänien ledde till att nätverk för barnhandel och bortförande av barn som såldes till väst, i samarbete med europeiska och internationella organisationer, uppkom på ett helt nytt sätt. Mellan 1997 och 2000 ”exporterade” Rumänien 9 150 barn, fru kommissionsledamot. Mitt land kommer aldrig igen att acceptera en sådan styggelse.
Jag vill slutligen med er hjälp, fru kommissionsledamot, be kommissionsledamot Viviane Reding att förklara de påståenden som har förekommit i rumänska och internationella medier om en europeisk byrå för övervakning av internationella adoptioner, som är ett förslag som också tycks förekomma i den studie som kommissionen beställt. En kollega i parlamentet väntar fortfarande på kommissionsledamot Redings svar på sin fråga.
Alexandra Thein
(DE) Herr talman! Vi höll alldeles nyligen en internationell workshop i den stora parlamentskammaren i vår parlamentsbyggnad i Bryssel om föräldraansvar och skydd av barn, som jag fick äran att leda. I Europa finns det allt fler utsatta och övergivna barn som inte borde bo permanent på barnhem. Det är därför vår plikt som lagstiftare att stärka rätten till internationella adoptioner inom EU för att hjälpa dessa barn. Detta föreskrivs också i artikel 24 i stadgan om de grundläggande rättigheterna, där följande anges: ”Barn har rätt till det skydd och den omvårdnad som behövs för deras välfärd.”
Vi har Haagkonventionen om adoption och en konvention från Europarådet, men det är inte tillräckligt. Stora juridiska problem uppstår i praktiken fortfarande i samband med internationella adoptioner. I dessa fall kan endast internationella regler som avskaffar skillnaderna mellan de nationella regler som fortfarande finns och ersätter dem med tydliga och enkla principer hjälpa. I det hänseendet och med all vår lagstiftningsiver får vi inte glömma att EU måste samarbeta med Haagkonferensen för internationell privaträtt för att garantera ett samordnat förfarande. EU borde sålunda inte återuppfinna hjulet på detta område. Jag välkomnar kommissionsledamotens uttalande i detta avseende.
Ryszard Czarnecki
(PL) Herr talman! Detta är ett mycket viktigt, men samtidigt känsligt ämne. Som ni vet diskuterade vi under parlamentets förra mandatperiod frågan om adoption av rumänska barn av föräldrar i Israel, och detta orsakade allvarliga problem, även politiska sådana. Nu har vi ett annat initiativ. Jag tror att det bygger på goda avsikter, men det väcker uppenbarligen en hel del känslor. Jag anser att vi måste vara mycket försiktiga med att inte kasta ut barnet med badvattnet här, så att vi i vår iver att skapa ett gott framtida liv för barn inte skapar en situation där vi tar en genväg och öppnar för förhastade adoptioner och faktiskt tillåter att barn tas från sina föräldrar. Jag vill mycket bestämt varna för detta.
Csanád Szegedi
(HU) Herr talman, mina damer och herrar! Jag gläder mig över att frågan om internationella adoptioner och övergivna barn har förts upp på Europaparlamentets dagordning. Det är oerhört viktigt att frågor som rör skydd av barn prioriteras i hög grad inom alla områden, såväl i Europaparlamentet som inom EU. Vi måste alla föregå med gott exempel när det gäller övergivna och försummade barn. De har också rätt att växa upp till sunda vuxna, såväl till kropp som till själ. För att de ska kunna bli det är det oerhört viktigt att dessa övergivna, försummade och föräldralösa barn växer upp i en familj i en sund miljö. Vi måste göra allt i vår makt för att se till att så få barn som möjligt hamnar på barnhem. Frågan om övergivna barn blir särskilt relevant när vi tänker på att Europas befolkning åldras alltmer och att varje barn också är en milstolpe för vår egen framtid.
Edit Bauer
(HU) Herr talman, fru kommissionsledamot! Jag vill tacka för ert uttömmande svar. Samtidigt som vi vet att Haagkonventionen väsentligen reglerar internationella adoptioner vet vi också att 26 av de 27 medlemsstaterna har undertecknat den. Ni har också rätt när ni säger att tillämpningen av denna internationella konvention är en subsidiaritetsfråga. Samtidigt anser jag att vi inte har råd att vara tvetydiga. Livet tvingar oss att engagera oss i frågan om barn inte bara när skandaler uppstår eller när det framkommer att hundra barn, flera hundra barn eller mer än tusen barn har sålts här eller där. Myntets andra sida är att vi måste se till att de tusentals utsatta barn som vi känner till i Europeiska unionen kan lämnas till adoption. Vi kan inte undvika denna fråga, eftersom EU har ett ansvar för att skydda barns rättigheter och samtidigt ser vi också att frågan om adoption, och faktiskt som en direkt följd, internationell rätt och internationella förfaranden, gör att vissa rättigheter förlorar sina proportioner, vilket gör att adoption av barn blir omöjligt och därigenom inskränker barnens övriga rättigheter. Fru kommissionsledamot! Jag vill verkligen att vi ska göra framsteg när det gäller avsaknaden av en internationell lag som redan skulle kunna ha införts i EU om godkännande av adoptionshandlingar i medlemsstaterna, vilket ni kommenterade i er inledning.
Zita Gurmai
(HU) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Frågan om internationella adoptioner är minst lika viktig som frågan om gränsöverskridande skilsmässor och förtjänar lika stor uppmärksamhet, särskilt eftersom den oftast rör barn som är känslomässigt, finansiellt och i alla övriga hänseenden utelämnade till beslut som fattas av vuxna. Dessa barn förtjänar största möjliga skydd inom EU.
De som lagt fram muntliga frågor om internationella adoptioner har främst intresserat sig för regelverket. Översynen av förfarandena är minst lika viktig som lagstiftningen. Ett nytt eller till och med ett bra politiskt beslut och en ny lagstiftningsmiljö kan endast skapas genom tillgång till tillförlitliga uppgifter och statistik samt genom tillämpning av de aktuella förfarandena. Om det ens är nödvändigt att ändra lagstiftningen kan endast avgöras utifrån konkret information, och därför anser jag att frågan från mina kolleger i parlamentet är av central vikt. Eftersom dessa frågor måste behandlas på ett verkligt heltäckande sätt vill jag dock ta ytterligare ett steg längre bakåt än frågeställarna.
Jag vill ställa följande frågor till kommissionen: har vi korrekt statistik om internationella adoptionsfall inom EU eller från tredjeländer? Exakt vilken typ av uppgifter samlar vi in om internationella adoptioner? Vilka metoder använder vi? Vem samlar in uppgifterna, och om det är medlemsstaterna som gör det, använder de samma metoder? Om en internationell adoption äger rum, oavsett om det är inom EU eller med deltagande av en tredje part, vilken process används för urvalet och förberedelsen av barnen och föräldrarna? Hur övervakar vi förberedelseprocessen? Har vi gemensamma regler för detta? Hur skiljer sig medlemsstaternas tillvägagångssätt från varandra? Finns det en åldersgräns för barn eller adoptivföräldrar? Får adoptivföräldrar ett kontinuerligt professionellt stöd? Har vi tillgång till en tillförlitlig och regelbunden uppföljning? Vet vi hur ofta adoptivföräldrar stöter på problem och hur dessa yttrar sig? Vilken typ av stöd ger medlemsstaterna i problematiska fall? Tack för er uppmärksamhet och tack fru kommissionsledamot för er utomordentliga insats.
Sonia Alfano
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! I ett antal år har många familjer i Italien och precis lika många rumänska barn drabbats av konsekvenserna av Rumäniens blockering av internationella adoptioner.
Haagkonventionen är den referensram som ska tillämpas enhetligt i alla EU-länder och Rumänien måste anstränga sig för att anpassa sig till konventionen. Om Rumänien anser att blockeringen av internationella adoptioner är effektiv när det gäller att skydda barn, till exempel från risken för att en marknad för olaglig handel med barn ska uppstå, måste landet också hantera detta problem med hjälp av EU, genom skärpta kontroller och genom införande av stränga regler. Vi måste dock anstränga oss för att se till att många respektabla familjer kan adoptera barn, som förtjänar en andra chans till en lycklig barndom.
Jag vill därför fråga hur kommissionen avser att stödja ett möjligt åtagande av Rumänien om att avskaffa moratoriet för internationella adoptioner, och vill vidare veta hur kommissionen ställer sig till möjligheten att inrätta en europeisk adoptionsbyrå, däribland mot bakgrund av de studier som genomförts.
Janusz Wojciechowski
(PL) Herr talman! Adoption kan vara och är ofta bra för barn, men de förfaranden som hänger samman med adoption kan också ge upphov till missförhållanden, som exempelvis handel med barn eller att barn lämnas till adoption som kommer från familjer som inte alls har övergivit sina barn, utan som på grund av fattigdom ofta inte kan skapa en lämplig miljö för sina barn. Det stora antalet barn på barnhem, vilket vi talar om i dagens debatt, utgörs ofta inte av barn som har övergivits, utan faktiskt av barn till fattiga föräldrar som inte klarar av sin svåra personliga situation. Sådana familjer måste få hjälp. De statliga myndigheterna skulle kunna hjälpa dessa familjer till mycket lägre kostnader utan att placera barnen på barnhem över huvud taget och utan att därefter lämna dem till adoption. Vi bör följa en entydig princip, som bör vara obligatorisk inom EU, om att barn aldrig ska tas från sina familjer på grund av fattigdom. Vi måste ge hjälp, och inte ta barn från sina familjer. Fattigdom får inte vara skälet till att ett barn berövas sin biologiska familj.
Raffaele Baldassarre
(IT) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Vi diskuterar i dag ett ämne som är en fruktansvärd motsägelse för Europeiska unionen, som strävar efter att ge sina medborgare fullständig fri rörlighet och att tillgodose medborgarnas behov. Denna motsägelse visar på vissa människors verkliga behov av hjälp och på andras oförmåga att ge den hjälp som efterfrågas.
Paradoxen med de svårigheter och hinder som förhindrar internationella adoptioner omvandlas till en tragedi för tusentals barn och familjer inom EU. De många internationella konventionerna har visat sig endast delvis kunna hantera problemen i samband med adoptioner. Å ena sidan beror detta på de specifika bestämmelserna i varje konvention och deras exklusiva karaktär. Å andra sidan är de begränsade insatser som hittills gjorts ett resultat av den mellanstatliga karaktären hos de befintliga beslutsstrukturerna och beslutsprocesserna.
Lissabonfördraget och stadgan om de grundläggande rättigheterna är i dag den rättsliga utgångspunkten och den politiska strategin förändras naturligtvis. Barns skydd och välfärd är en av hörnstenarna för de rättigheter som unionen skyddar. Detta är grunden för dagens debatt och för den muntliga fråga som lagts fram, som utgör utgångspunkten för en bredare diskussion som borde ligga parlamentet mycket varmt om hjärtat och som även borde genomföras snabbt och noggrant av parlamentet och följas upp med den orubblighet som Roberta Angelilli visat.
Låt mig hänvisa till Antoine de Saint-Exupéry som sagt att alla vuxna en gång varit barn, även om få av dem minns det.
Petru Constantin Luhan
(RO) Herr talman! Den muntliga fråga som ligger till grund för resolutionen om internationella adoptioner för upp en fråga av avgörande vikt på Europaparlamentets dagordning.
Internationella adoptioner kan endast betraktas som ett alternativ när alla möjligheter till nationell adoption har uttömts. Internationella adoptioner ger också upphov till en rad specifika frågor och svårigheter, som främst beror på den begränsade kontakten mellan ett barn och adoptivföräldrarna före adoptionen samt på de problem som barnet stöter på efter adoptionen i form av språklig och kulturell anpassning. Principen att agera i barnets och inte adoptivförälderns bästa intresse, som föreskrivs i FN- och Haagkonventionerna, måste utgöra grunden för Europaparlamentets resolution, där fokus bör ligga på barns utveckling inom familjen, vilket garanterar en kontinuitet i fråga om barnets uppväxt, med beaktande av barnets etniska, religiösa, kulturella och språkliga bakgrund.
Den viktigaste frågan när man granskar adoptioner och utarbetar resolutionen är principen om att barn inom skyddssystemet ska återintegreras i sina biologiska familjer eller storfamiljer. Jag vill påpeka att man ofta blandar samman antalet barn som har skiljts från sina föräldrar men omhändertas av skyddssystemet, och antalet barn som har lämnats till adoption. Barn som skiljs från sina föräldrar skyddas av staten under en begränsad tidsperiod och lämnas inte till adoption. Jag anser inte att vi behöver kontrollmekanismer och att de befintliga principer som tillämpas internationellt för dessa kontroller är tillräckliga.
Marco Scurria
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! I kväll tar vi oss an en debatt som delvis är resultatet av det arbete som har utförts av många organisationer på hela kontinenten och inom Europeiska unionen, vilka har vänt sig till oss just för att be oss att ta itu med detta känsliga ämne, som initierats av Roberta Angelilli, och som vi har tagit upp i denna muntliga fråga.
Ur en dialektisk synvinkel har dessa organisationer presenterat ett mycket enkelt problem för oss, eller ett problem som tycks vara enkelt. Det finns många barn på institutioner i Europa och många familjer som vill adoptera barn. Dessa två vägar tycks dock inte alltid korsas och barnen blir kvar på hem och familjerna förblir barnlösa.
Dessa barn är naturligtvis vår prioritet. Vi uppmärksammar dem och måste vidta alla försiktighetsåtgärder som situationen kräver. När dessa barn blir kvar på institutioner för länge utnyttjas de ofta av ett nytt slags slavhandlare för prostitution eller organhandel.
Allt detta händer trots att många familjer vill öppna sina hem för dessa barn. Det gläder mig därför innerligt att höra kommissionsledamoten redogöra för de åtgärder som hon har för avsikt att vidta. Vi måste dock även lägga till möjligheten till ett fördjupat samarbete mellan medlemsstaterna om internationella adoptioner samt naturligtvis övervakning av skyddet av adopterade barn.
Vi begär därför effektivare förfaranden för familjer och barn, för om ett par år kommer dessa personer som tidigare varit barn och unga människor att ha blivit män och kvinnor och kommer att fråga sig varför ett Europa som är fullt med potentiella värdfamiljer har lämnat dem till dessa levnadsförhållanden.
Anna Záborská
(SK) Herr talman! Jag vill ge en något annorlunda syn på adoption. Barn förtjänar det bästa. Det betyder för det första att de förtjänar en familj. Antingen sin egen familj eller en ersättningsfamilj, med en kärleksfull mor och far. Varken EU eller nationella gränser får stå i vägen för en sådan familj. Även om medlemsstaterna har sista ordet i adoptionsfrågor är det vår plikt att underlätta processen.
Vi får dock inte glömma att ansträngningar för barnens bästa kommer först. Det innebär att vi måste anstränga oss för att hjälpa barnens föräldrar om de råkar i svårigheter. Föräldrarnas sociala situation får inte vara ett skäl att besluta att deras barn bör adopteras. Det är lätt att ta ett barn från fattiga föräldrar, men det är samtidigt det värsta vi kan göra mot ett barn. Det gäller särskilt internationella adoptioner.
Eftersom jag var med och undertecknade den fråga som vi ställde till kommissionen om internationella adoptioner gläder det mig att många ledamöter tar upp denna fråga till diskussion. Det skulle glädja mig ännu mer om vi kunde tillämpa samma energi och känsla av nödvändighet när det gäller att se till familjers bästa och till deras behov i all EU-politik.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Herr talman! Internationella adoptioner som bygger på principerna om företrädet för barns intressen och respekten för deras grundläggande rättigheter är ett lämpligt sätt att hitta en familj till ett barn som inte kan få en familj i sitt hemland.
Människohandel, sexuellt utnyttjande och slavarbete är en fruktansvärd realitet för hundratals miljoner minderåriga. Enligt statistiken finns det över 145 miljoner övergivna barn i världen. I enbart Ryssland bor över 600 000 barn på gatorna, sedan 1980 har över 2 miljoner barn dött i väpnade konflikter, över 600 miljoner barn lever i extrem fattigdom, över 5 miljoner barn dör årligen, över 130 miljoner barn i utvecklingsländerna växer upp utan tillgång till grundläggande utbildning eftersom de är fattiga, varav 60 procent är flickor, och 7 miljoner barn världen över är slutligen föremål för sexhandel.
Vi måste av alla dessa skäl främja mekanismer som gynnar ett internationellt adoptionsinstrument som bygger på skydd av barn, harmonisering av de olika kraven och förfarandena i medlemsstaternas lagstiftning, och i synnerhet tillämpning av artikel 21 i den europeiska stadgan om barns rättigheter och beaktande av artikel 24 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.
Erminia Mazzoni
(IT) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag har undertecknat den muntliga fråga som lagts fram av Roberta Angelilli eftersom jag anser att EU måste göra skydd av barn till en av sina prioriteringar, särskilt mot bakgrund av Lissabonfördraget.
Adoptionsförfaranden är enligt min åsikt ett uttryck för en social fråga som vi måste ta oss an och införa vissa gränser för. I bästa fall blir barnen föremål för ett kommersiellt utbyte som verkligen är en förolämpning av vår värdighet, men tyvärr blir de också ofta offer för utnyttjande och våld.
Vid sidan av fenomenet med så kallade osynliga barn, det vill säga olagligt födda barn eller barn som överges och aldrig förs in i systemet, finns det ett obestämbart antal barn som kan adopteras och lika många par som hoppas på att få adoptera, men vars vägar aldrig korsas på grund av hur lagstiftningen tolkas och på grund av betungande byråkrati.
FN:s barnfond publicerade nyligen en studie med tämligen alarmerande siffror, bland annat från många europeiska länder. Som ordförande för utskottet för framställningar har jag ofta stött på rättsliga konflikter mellan medlemsstater som leder till negativa eller till och med tragiska konsekvenser för barnen själva.
De komplexa förfaranden som tillämpas i många nationella system gynnar inte alltid barnen. De långa tidsramar som krävs strider mot nödvändigheten att få ett barn placerat i en familj under dess första levnadsår för att minska traumat med stora förändringar och för att undvika långa vistelser på barnhem, och sedan borde vi också komma ihåg att marknadsefterfrågan på barn tyvärr minskar över en viss ålder.
Mot bakgrund av dessa siffror anser jag att vi borde ge klartecken för det sedan länge konstaterade behovet av EU-omfattande samordning av de nationella lagarna, vilket till att börja med skulle bidra till att förenkla adoptionsförfarandena inom EU och för det andra skulle garantera att de grundläggande adoptionsprinciperna följs när barn adopteras från tredjeländer.
Carlos Coelho
(PT) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill innerligt gratulera Roberta Angelilli till hennes lägliga muntliga fråga. Jag hör till dem som anser att vi måste utarbeta en effektivare politik för skydd av barn för att förhindra situationer med fattigdom, utnyttjande och övergivande av barn, och föreslå alternativ till vistelse på institution, varav ett viktigt alternativ bör vara adoption.
Unicef erkänner att antalet barn på institution inte har minskat och att adoptionerna ökar mycket långsammare än antalet barn på institution, vilket är ett tydligt tecken på att vi verkligen måste rannsaka oss själva. Det är av grundläggande vikt att vi gör en allmän utvärdering av lagstiftningen och av den administrativa och rättsliga praxisen för de befintliga adoptionsprocesserna i de olika medlemsstaterna för att upptäcka om något eventuellt hindrar att de fungerar ordentligt.
När det gäller länder utanför EU måste vi även övervaka problemet med inkorrekta eller olagliga adoptioner, vilket främst förekommer i de fattigaste regionerna. Ta till exempel Guinea-Bissau där över 50 procent av alla barn är oregistrerade. Detta underlättar tydligt utvecklingen av brottslig verksamhet inom nätverk för barnhandel.
Jag anser därför att en EU-strategi för skydd av barns intressen på området för internationella adoptionsförfaranden krävs för att undvika och förhindra bortförande, försäljning och handel med människor.
Mairead McGuinness
(EN) Herr talman! Mottot för adoptionsorganisationen International Adoption Association på Irland är att familjer kan skapas på många sätt. Debatten i kväll visar på intresset för adoption. Denna organisation har över 1 200 medlemmar, varav många har adopterat och andra vill adoptera.
Vår inställning till adoption har förändrats i högsta grad. På Irland har man tidigare tagit barn från mödrar, och i synnerhet ensamstående mödrar, för att lämna dem till adoption. Det är inte något positivt, men det är ett förflutet som nu har påverkat vårt sätt att förhålla oss till adoption: barnet måste stå i centrum. De biologiska familjerna är mycket viktiga i detta sammanhang.
Vi har även en plikt och ett ansvar att ge alla barn ett så bra hem som möjligt. Alla medlemsstater, och det är på den nivån som detta borde ske, måste skydda barn inom sina egna gränser. EU bör utöva en samordnande roll.
Jag hoppas att vi på Irland kommer att hålla en folkomröstning om barnets rättigheter. Vi talar mycket om det, men vi är inte så effektiva när det gäller att verkligen göra det. Jag hoppas att denna folkomröstning kommer att genomföras. Då kommer situationen säkert att förbättras. Jag tackar kollegerna för denna mycket konstruktiva debatt.
Seán Kelly
(EN) Herr talman! Den största gåva som vi kan ge ett barn är ett lyckligt hem. De flesta barn är lyckliga i sitt eget hem med sina biologiska föräldrar. Många är dock lyckliga hos adoptivföräldrar.
Båda dessa är att föredra framför ett liv på institution, naturligtvis under förutsättning att det inte finns någon korruption eller utnyttjande.
Det är mycket svårt att hitta en balans men jag anser att vi, bland annat med beaktande av Haagkonventionen, måste göra det lättare för potentiella adoptivföräldrar som handlar i god tro och klanderfritt att kunna ge barn som inte annars skulle få det ett lyckligt hem, utan att belasta dem med långdragna, dyra och utdragna processer.
Vi måste hitta denna balans, för som lärare träffar jag många adopterade barn och de allra flesta bor i mycket lyckliga hem.
Mario Pirillo
(IT) Herr talman, fru kommissionsledamot, fru Angelilli, mina damer och herrar! I och med Lissabonfördragets ikraftträdande har skydd av och omsorg om barn blivit en av de grundläggande frågor som EU är rättsligt bundet att skydda. Men trots detta finns det alltför många barn i EU som överges eller som i bästa fall hamnar på barnhem. Detta är en tragisk situation som våra demokratier inte kan tolerera.
Därför måste vi göra alla insatser som krävs för att förhindra att denna situation blir ohanterlig, och utforma en strategi för att öka medvetenheten och främja rätten att adoptera barn på internationell nivå i så stor utsträckning som möjligt.
För att åstadkomma detta behöver vi först och främst en korrekt bild av situationen i alla medlemsstater, och en kontinuerlig övervakning som också kan utföras genom inrättandet av ett permanent observatorium för barns rättigheter. Dessutom behöver vi en omfattande översikt över de befintliga EU-åtgärderna och över de åtgärder som kan antas för att skydda barn som behöver adopteras av EU-medborgare så effektivt som möjligt.
Catherine Bearder
(EN) Herr talman! Den omfattande uppsättning instrument som för närvarande styr internationella adoptioner har lett till förvirring om vems uppgift det är att skydda rättigheterna för barn som är föremål för internationella adoptioner. Kommissionen måste fokusera mer på de behöriga myndigheterna, och se till att de som reglerar adoptivföräldrarnas och de adopterade barnens rättigheter garanterar att grundläggande minimistandarder följs och att barnet på längre sikt kan bevara anknytningen till sitt födelseland och sin kultur.
Brådskande åtgärder måste särskilt vidtas för att bekämpa utnyttjandet av och handeln med barn, som oroväckande nog ökar såväl inom som utanför EU:s gränser, vilket framgår av en rapport i mitt hemland i dag. Barnhandel, det vill säga stöld av barn som sedan säljs till adoptivföräldrar som legitima föräldralösa barn, är ett fenomen som inte uppmärksammas tillräckligt på internationell nivå.
Jag vill uppmana kommissionen att inta en mer aktiv roll när det gäller internationella adoptioner, vidta konkreta åtgärder för att förbättra det invecklade och otydliga regelverk som för närvarande styr internationella adoptioner inom EU och skydda de mest utsatta unga människorna.
Miroslav Mikolášik
(SK) Herr talman! Vi talar nu om internationella adoptioner, för det finns barn i alla länder som av olika skäl inte kan placeras i fungerande familjer eller ersättningsfamiljer i det egna landet.
Det är inte acceptabelt med en upprepning av den situation vi nyss hade, då ett rikare land som till exempel Italien hade större möjligheter att adoptera barn från det mindre rika Rumänien. Fattigdom, som flera ledamöter redan har sagt i kväll, får naturligtvis inte vara ett tillräckligt skäl för att ta ett barn ifrån sin familj och tillåta internationell adoption.
Jag vill starkt betona att vi måste vara mycket försiktiga i den här situationen och upprätthålla inte bara nationella utan också internationella lagar för att förebygga risken för övergrepp, människohandel och att barn rövas bort.
George Sabin Cutaş
(RO) Herr talman! Även jag vill hänvisa till FN-konventionen, där det anges att internationella adoptioner kan vara ett alternativ endast när ett barn inte kan placeras i en adoptivfamilj eller inte kan få lämplig omvårdnad i sitt ursprungsland.
Liberaliseringen av internationella adoptioner medför flera risker. För det första ökar de risken för handel och utnyttjande av barn av ekonomiska skäl och svårigheter med uppföljningen när adoptionen väl har genomförts. För det andra kan det få negativa psykologiska, sociala och utbildningsmässiga konsekvenser att separera barn från sina biologiska föräldrar och deras ursprungsmiljö. När vi diskuterar adoptionsfrågan måste vi först och främst tänka på att skydda barnets välfärd. Därför får vi inte pressa medlemsstater i EU som har andra traditioner och juridiska adoptionsförfaranden till att genomföra en liberalisering av internationella adoptioner.
Antonyia Parvanova
(EN) Herr talman! Jag vill återigen uppmärksamma er på problemet med olagliga adoptioner. Det finns ett nätverk för organiserad brottslighet i Europa - inte minst i Sydösteuropa - som sysslar med detta. Hundratals barn adopteras bort eller säljs olagligt.
Efter allt vi har lyckats åstadkomma här i parlamentet kan vi inte nöja oss med ett enstaka litet omnämnande av det här problemet i direktivet om människohandel. Jag uppmanar kommissionen att vidta särskilda åtgärder för att sätta stopp för detta avskyvärda brott och dessutom straffa förövarna. I det enskilda landet lyckades vi inte förhindra denna smutsiga hantering på nationell nivå. Det rör sig om organiserad brottslighet, och jag insisterar därför på att frågan ska behandlas på EU-nivå.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Herr talman! Resolutionen om internationella adoptioner inom EU måste klart och tydligt ta upp följande punkter: familjer som tänker adoptera från ett annat land måste få ett yttrande från behörig nationell institution i ursprungslandet, och internationell adoption får bara genomföras under överinseende av behöriga myndigheter i de två berörda medlemsstaterna, adoptivfamiljens och barnets.
Dessutom måste tillsynen av barn som adopterats genom ett internationellt adoptionsförfarande skötas av den nationella institution som har erforderliga befogenheter. Sist men inte minst, vid internationella adoptionsförfaranden måste behöriga nationella myndigheter lämna regelbundna rapporter om barnets utveckling till det adopterade barnets ursprungliga medlemsstat.
Catherine Stihler
(EN) Herr talman! Jag vill bara tillägga något om när en anhörig har omvårdnaden om barnet och stöd till sådana anhöriga.
De flesta släktingar som sköter omvårdnaden är far- eller morföräldrar, och de blir vanligtvis de huvudsakliga vårdnadshavarna för sina barnbarn på grund av att föräldern är beroende av droger eller har dött av sitt missbruk.
Det problem jag vill uppmärksamma parlamentet på är det goda arbete som Mentor UK har bedrivit i fråga om rättigheterna för vårdnadshavare som är släktingar. Vissa av dessa adopterar sina barnbarn. Andra gör det inte men tar ändå hand om barnet och ger det ett stabilt och tryggt hem. Men rättigheterna för barn omhändertagna av släktingar är faktiskt ofta sämre än för dem som får ordentlig omvårdnad. En del talare har berört detta i den här debatten, men om ni är intresserade av frågan om anhöriga som är vårdnadshavare vill jag uppmana er att ta en titt på Mentor UK:s arbete och den hjälp som närstående vårdnadshavare får i olika länder.
Kristalina Georgieva
Herr talman! Låt mig först instämma i de tack som framförts till Roberta Angelilli som har initierat en mycket värdefull debatt i kväll. Jag har fem kommentarer för att sammanfatta debatten.
För det första håller kommissionen helt med om de synpunkter som har framförts angående vikten av att skydda och främja barns rättigheter vid adoption mellan olika länder. Detta är, och förblir, kommissionens viktigaste mål när vi deltar i diskussioner i detta ämne, både i samband med Haagkonventionen och i vårt arbete med barns rättigheter i Europa.
I den här frågan vill jag påpeka att vi i det kommande meddelandet om barns rättigheter kommer att presentera åtgärder för främjandet av barns rättigheter under perioden 2011-2014. Dessa kommer att omfatta åtgärder ämnade att förbättra kommissionens stöd till medlemsstaterna vid genomförandet av FN:s konvention om barnets rättigheter. Som jag nämnde i samband med grönboken vidtar vi också åtgärder för att göra det lättare att utbyta handlingar om civilstånd såsom adoptionsbeslut - med andra ord, det ömsesidiga beviset på nationella adoptionsbeslut inom EU.
När det gäller ledamöternas oro för frågans känsliga natur och att den bör betraktas utifrån nationella behov och nationell lagstiftning vill kommissionen understryka att rumänska lagar om internationella adoptioner enbart är den rumänska regeringens ansvar. De åtgärder som har vidtagits måste ses i samband med de övergrepp och kränkningar som tidigare har förekommit vid adoptioner från Rumänien till ett annat land. Kommissionen följer noga hur den rumänska lagstiftningen utvecklas, men jag vill återigen betona att det enbart är Rumäniens ansvar att vidareutveckla denna lag.
När det gäller övervakningen är det vår starka övertygelse att rätt institution är den särskilda kommissionen för Haagkonventionen om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner. Kommissionen ingår i detta övervakningsorgan. Vi kommer att beakta många av de synpunkter som har framförts här i kväll när vi funderar över hur vi kan medverka i detta organs arbete.
Kommissionen anser att ackreditering är ett nationellt behörighetsområde. Den är kopplad till den familjelagstiftning som finns och utvecklas i medlemsstaterna och därför är det lämpligt att den ska hanteras på den nivån.
Slutligen ska jag framföra de synpunkter som har lagts fram här i kväll till vice ordförande Vivianne Reding, och det gäller även den fråga som togs upp av en ledamot och som det nu förväntas ett svar på.
Som gudmor till en adopterad pojke har jag sett hur känsligt och svårt problemet med adoption kan vara, och hur många faktorer som spelar in vid ett beslut om att adoptera. Jag har lyssnat på debatten i kväll, inte bara med stort intresse utan också med en känsla av att det inte bara handlar om lagstiftning, utan också om hjärta och hjärna. Låt oss därför hoppas att hjärta och hjärna ska komma till tals på det sätt som bäst skyddar barnens intressen, både våra barns och barns i andra länder.
Talmannen
Jag har mottagit fem resolutionsförslag, som ingivits i enlighet med artikel 115.5 i arbetsordningen.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum onsdagen den 19 januari 2011.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
John Attard-Montalto
Den resolution som diskuteras redogör egentligen bara för barns grundläggande rättigheter att bli adopterade och garantier för deras välfärd. Den har brister när det gäller att lägga fram konkreta förslag för att göra adoptionsförfarandet mer effektivt och mindre byråkratiskt, utan att kompromissa med säkerheten. Det finns tusentals föräldralösa eller övergivna barn som lever i undermåliga omständigheter. Det finns tusentals barnlösa par som skulle kunna ge dessa barn en bra framtid. Det räcker inte att uppmana EU:s institutioner att spela en aktiv roll vid Haagkonferensen för att utöva påtryckningar för att förbättra, effektivisera och förenkla de internationella adoptionsförfarandena. Det skulle vara mer meningsfullt om konkreta förslag lades fram om hur internationella adoptionsförfaranden kan effektiviseras och förenklas. Det skulle vara utmärkt om problemet med internationella adoptioner ses i det bredare sammanhang som själva adoptionen innebär. Nationella regeringar måste lagstifta så att relevanta lagar får ny kraft och gör att barn som har övergivits av sina föräldrar kan adopteras. I många länder kräver lagen fortfarande att de biologiska föräldrarna ger sitt samtycke, även om de helt har övergivit sina barn.
Franz Obermayr
Barn är bland dem som behöver mest skydd i vårt samhälle, speciellt om de är föräldralösa, utsatta eller har utsatts för övergrepp. Barn som rycks upp från den miljö de är vana vid tar ofta stor skada vid internationella adoptioner. Därför måste barnets välbefinnande alltid komma i första hand. Det är något som även FN måste ta hänsyn till. Förra året genomfördes en kampanj på tunnelbanebiljetter i Mexico City med målet att främja homosexuella pars rätt att adoptera. Enligt rapporter i medierna stöddes denna kampanj av FN trots att psykologer bekräftar att det är mycket viktigt för ett barns utveckling att växa upp tillsammans med en far OCH en mor som förebilder. Stabila familjerelationer är särskilt viktiga när det gäller adoptivbarn som redan genom att de är adopterade har fått en start här i livet som inte är den bästa. Svårigheter kan förekomma i alla förhållanden, men för barnets välfärds skull får vi inte ta problemen för givna redan från början.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
Jag är väldigt glad över att Europaparlamentet ser över frågan om adoptioner i unionen i dag, för detta är något som ligger mig extra varmt om hjärtat. De särskilda hänsyftningarna till barn i stadgan om de grundläggande rättigheterna och i artikel 3 i fördraget om Europeiska unionen gör att vi kan ta upp den här frågan, och de tvingar oss också att göra det. Internationell adoption kan innebära en chans att få ett normalt liv och en lycklig familj för många övergivna barn, som på grund av sin ålder eller hälsa inte har någon chans att bli adopterade i sitt eget land. I dagens Europa är situationen sådan att det i länder där adoption har accepterats och är vanligt förekommande inte finns särskilt många barn att adoptera, medan det i andra länder finns många sådana barn, och med undantag för de allra yngsta har de ingen chans att hitta en egen familj. Samtidigt finns det ett allt större antal par som har svårt att få egna barn eller har drabbats av fertilitetsproblem som inte är behandlingsbara. Så jag är mycket entusiastisk över kommissionens arbete på det här området. Medlemsstaterna bör försöka nå en överenskommelse när det gäller frågan om att förenkla förfarandet så att det inte blir för komplicerat eller drar ut på tiden. Men vi får inte glömma att inrätta skydds- och kontrollsystem för att förhindra handel med barn.
