System för medelfristigt ekonomiskt stöd till medlemsstaternas betalningsbalanser - System för medelfristigt ekonomiskt stöd till medlemsstaternas betalningsbalanser (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en gemensam debatt om
ett betänkande av Pervenche Berès för utskottet för ekonomi och valutafrågor om upprättandet av ett system för medelfristigt ekonomiskt stöd till medlemsstaters betalningsbalans - C6-0134/2009 - och
uttalanden av rådet och kommissionen om upprättandet av ett system för medelfristigt ekonomiskt stöd till medlemsstaternas betalningsbalanser.
Pervenche Berès
Fru talman! Europeiska rådet har beslutat att fördubbla taket för mekanismen för betalningsbalansstöd för länder utanför euroområdet, och den 8 april införde kommissionen de konkreta bestämmelser som utarbetats för att omvandla detta förslag till verklighet.
Här i Europaparlamentet vill vi ta vårt ansvar och göra det möjligt för Ekofinrådet att agera snabbt, eftersom detta förslag är ett tecken på solidaritet gentemot de medlemsstater som inte ingår i euroområdet som är av yttersta vikt för att kunna ta itu med orsakerna till denna kris.
Redan i november fördubblade vi mekanismen för betalningsbalansstöd genom att öka stödet från 12 till 25 miljarder euro, och i dag, för att för att ta hänsyn till verkligheten, omfattningen av den kris som vi befinner oss i och som särskilt påverkar länder utanför euroområdet, och även till Europaparlamentets tidtabell, föreslår vi att detta stöd ska fördubblas och höjas till 50 miljarder euro. Detta mot bakgrund av att vårt beslut i november redan har gjort att stöd kunnat ges till Ungern, Lettland och i går även Rumänien.
Vi anser att detta är nödvändigt. Vi har fört en inbördes debatt som jag inte tänker dölja för er, för att få klart för oss om bedömningen av länderna utanför euroområdet uteslutande bör göras utifrån varje enskilt fall, eller om det i själva verket finns en mer övergripande situation som gäller länderna utanför euroområdet.
Av denna anledning föreslår vi i vår resolution att frågan om utvidgningsvillkor ska övervägas och i vilken utsträckning en anslutning till området kan vara en skyddsfaktor ska bekräftas.
Vi insisterar också på att Europaparlamentet ska informeras om innehållet i de analyser av krissituationerna som dessa länder befinner sig i. Anledningen är att när kommissionen beviljar lån till länder utanför euroområdet finns det en viss öppenhet och innehåll i informationen om privata bankers och aktörers beteende som har lett till denna kris, som Europaparlamentet måste informeras om.
Slutligen anser jag att alla tänkbara mekanismer för att bekämpa krisen bör utnyttjas och genomföras av kommissionen. Detta är särskilt fallet när det gäller artikel 100 i fördraget, vilken även skulle tillåta genomförandet av särskilda mekanismer för länder i euroområdet. Vi anser att det är av största vikt att utforska dessa med tanke på krisens allvar.
Det finns två slutgiltiga delar. För det första, som vi ser det, är villkorligheten för dessa lån ett ämne för diskussion. Det förstår vi. Generell sett genomför kommissionen detta arbete i samklang med Internationella valutafonden. Det vi vill se är inrättandet av en arbetsgrupp som ska se över hur dessa memorandum utarbetas och hur de beaktar den faktiska situationen i det berörda landet, men också Europeiska unionens övergripande strategi, särskilt när det gäller arbitrage mellan investeringar, att stödja köpkraften och villkorlighet avseende en strategi om miljövänlig tillväxt och hållbar utveckling.
Slutligen kan vi i denna mekanism se bevis på EU:s och kommissionens förmåga att låna på de internationella marknaderna, och vi anser därför att vi har en praktiskt grund här på vilken vi kan basera en debatt som vi också för om europeiska lån och om EU:s förmåga att finansiera framtida strategier och investeringar genom dessa lån.
Kommissionen har, för att avsluta, genomfört en ny mekanism för att se till att återbetalningar gör att EU:s budget ska klara dessa krav. Vi stöder denna ändring av förordningen, och vi hoppas att parlamentet kommer att ge sitt fulla stöd till detta värdefulla förslag.
Charlie McCreevy
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag deltar i denna debatt för min kollega Joaquín Almunias räkning.
Det förslag som har lagts fram i dag gäller en av EU:s kärnvärderingar, nämligen solidaritet. Mot bakgrund av den internationella finanskrisen föreslår kommissionen en ännu större solidaritet med de medlemsstater som ännu inte står under eurons skyddande paraply. Möjligheten att stödja medlemsstaternas betalningsbalanser är per definition avsedd för exceptionella omständigheter och den har bara utnyttjats ett fåtal gånger tidigare. Vi lever dock i exceptionella tider.
Som ni vet föreslog kommissionen förra året ett höjt tak för utestående lån som gemenskapen kan tillhandahålla för att stödja medlemsstaternas betalningsbalanser. Taket höjdes från 12 miljarder euro till 25 miljarder euro, men en väsentlig del av detta belopp har redan öronmärkts. På begäran av berörda länder beslutade Ekofinrådet att ge betalningsbalansstöd till Ungern med upp till 6,5 miljarder euro i november. Den 20 januari beslutade man att bevilja upp till 3,1 miljarder euro till Lettland och man förbereder nu ett beslut om att ge upp till 5 miljarder euro till Rumänien.
Det redan öronmäkta ekonomiska stödet inom ramen för förordningen uppgår sålunda till omkring 15 miljarder euro. Det finns inget slut i sikte på vare sig finanskrisen eller den ökade globala skuldsättningen, och de pågående finansiella påfrestningarna i andra medlemsstater skulle kunna leda till ytterligare behov av finansiellt stöd.
Vid Europeiska rådets möte den 19 och den 20 mars välkomnades därför ordförande José Manuel Barrosos meddelande om att kommissionen skulle komma med ett förslag om att höja taket för gemenskapens betalningsbalansstöd till 50 miljarder euro. En fördubbling av taket kommer att ge en viktig signal till finansmarknaderna om EU:s starka beslutsamhet att hjälpa medlemsstater under ekonomiska påfrestningar. Utvidgningen av den maximala krediten till 50 miljarder euro kommer att ge en stor buffert för att sörja för eventuella ytterligare behov av finansiellt stöd.
Sådana tydliga tecken på solidaritet mellan medlemsstaterna bör också bidra till att lugna finansiella investerares rädsla för ytterligare försämringar på finansmarknaderna i medlemsstater utanför euroområdet. Genom att minska incitamentet för kapitaluttag skulle det minska sannolikheten för problem med betalningsbalansen i länderna i fråga.
I detta sammanhang skulle jag vilja uttrycka min tacksamhet och respekt för den utmärkta samarbetsandan inom Europaparlamentet och särskilt inom utskottet för ekonomi och valutafrågor. Kommissionen antog detta förslag strax före påskhelgen den 8 april och bara två veckor senare ska ni nu rösta i plenum om er lagstiftningsresolution och förslaget till resolution.
Tack vare ert snabba och effektiva arbete kommer Ekofinrådet att kunna anta den ändrade förordningen den 5 maj. EU kommer på så sätt att ha goda förutsättningar att reagera snabbt om det skulle uppkomma något ytterligare behov av betalningsbalansstöd. Detta är en kraftfull signal till medlemsstaterna om att EU har vilja och beredskap att hjälpa till och att EU bör vara den man vänder sig till i första hand vid problem med betalningsbalansen.
Detta utesluter naturligtvis inte att en medlemsstat också skulle kunna be om stöd från andra internationella organisationer såsom Internationella valutafonden, som kommissionen har haft ett nära samarbete med om de senaste finansiella stödpaketen.
Jag skulle vilja avsluta med att säga att jag håller med om påståendet i ert förslag till resolution om att den aktuella internationella situationen visar hur viktig euron är och att alla medlemsstater utanför euroområdet bör uppmuntras att uppfylla Maastrichtkriterierna för att ansluta sig till euron.
Talmannen
Rådet har tillkännagett att det inte kommer att göra något uttalande. Debatten kommer därför att fortsätta med talare från de politiska grupperna.
Zsolt László Becsey
Jag skulle vilja börja med att tacka föredraganden för att ha utarbetat detta betänkande så snabbt, och om Pervenche Berès hör mig, för att ha varit lyhörd för denna fråga, vilket är positivt. Men jag förstår ändå inte varför vi ska ta itu med denna fråga på ett sådant panikartat sätt, och ignorera den genomsnittliga Europaparlamentarikerns åsikter. När allt kommer omkring skulle de 25 miljarderna euro som finns tillgängliga utan problem kunna täcka kostnaderna för det akuta stöd som ges till Rumänien.
Detta ämne har lagts fram för diskussion för andra gången inom kort tid. I det anförande som jag gjorde i november hävdade jag faktiskt att det höjda taket var otillräckligt, och jag hade rätt. Skälet var inte bara att nya medlemsstater har lagt fram nya krav, utan också att jag, genom att behålla den ståndpunkt som jag hade då, fortfarande anser att detta är en politisk fråga. Det är faktiskt skandal att det inte är EU som hanterar betalningsbalansen för de medlemsstater utanför euroområdet som befinner sig i svår knipa, utan att vi hanterar detta gemensamt med Internationella valutafonden, någonstans mellan lånen till Turkiet och Pakistan. Detta är en skandal för medlemsstaterna.
Fram tills nu trodde vi att när vi anslöt oss skulle vi tjäna en gud, men nu måste vi tjäna flera gudar. Å andra sidan borde vi också noggrant undersöka vad som har lett fram till denna situation, något som vi utan framgång uppmanade kommissionen till redan i november. Det skulle då ha framkommit att den oansvariga ekonomiska politik som de berörda medlemsstaternas regeringar förde, som i fallet med Ungern, var den främsta anledningen, som även kommissionen bidrog till på grund av det delade ansvaret för ekonomisk politik eller snarare avsaknaden av det. Men det skulle också ha stått klart att solidariteten, en av EU:s grundläggande värderingar, brast när det gällde förebyggande. Faktum är att avsaknaden av eurolikviditet också lurar bakom medlemsstaternas betalningsproblem och devalverade valutor. Detta beror delvis på moderbolagens försiktighet som ligger bakom det sårbara stödnätverket på lokal nivå och delvis på att de inte mottog någon särskild praktisk hjälp från euroområdet, huvudsakligen centralbanken, till skillnad från de andra medlemsstaterna i euroområdet som fick sin likviditet förbättrad i så hög grad som möjligt. Men en annan faktor som gör det svårt att vara konkurrensneutral är att länderna utanför euroområdet på grund av valutornas sårbarhet inte heller kan dra fördel av de budgetincitament som ges av de andra under krisen.
Det gläder mig att frågan om Europaparlamentets engagemang togs upp i vårt betänkande. Mina kollegers uppmärksamhet kanske huvudsakligen dras till de särskilda villkoren för delstöd som man kommit överens om med de länder utanför euroområdet som befinner sig i en svårt situation. Hur var det möjligt att föreskriva en drastisk minskning av avgifterna för barnomsorg i enlighet med det avtal som undertecknades med den ungerska regeringen, samtidigt som man helt ignorerade grundproblemet med europeiska demografiska trender? Jag finner det särskilt motbjudande att Ungern tvingas minska sitt nationella tillägg för direktbetalningar till jordbruket i det tilläggsavtal som undertecknades i mars i år. När allt kommer omkring är detta inte en social fråga, utan den togs med i anslutningsfördraget för att mildra vår stora konkurrensnackdel. Hur kom ni på en så omoralisk åtgärd, tillsammans med den ryggradslösa ungerska regeringen? Har ni någon aning om hur mycket skada detta åsamkar ungerska jordbrukare och EU:s rykte? Vi kommer naturligtvis att rösta för förslaget eftersom det innebär ett steg framåt, men det står bara för solidaritet i viss utsträckning. Det som vi måste uppnå är fullständig solidaritet.
Elisa Ferreira
för PSE-gruppen. - (PT) Fru talman! Jämte andra aspekter har krisen inte bara avslöjat enorma klyftor mellan länderna i euroområdet, vilket kanske var den viktigaste slutsatsen i EMU@10-rapporten, utan i synnerhet den oerhörda sårbarheten hos de länder som som tillhör Europeiska unionen men inte är en del av euroområdet.
Det är därför nödvändigt att öka de EU-anslag som finns tillgängliga som stöd vid betalningsbalansproblem. Det är också därför som vi välkomnar att taket för det ekonomiska stödet har höjts från 12 miljarder euro till 25 miljarder euro, och nu till 50 miljarder euro.
Det är dock viktigare att ta itu med orsakerna till problemen och inte bara deras mest uppenbara yttringar.
Det utvidgade EU och euroområdet måste nu omtolka meningen med europeisk solidaritet samt målen sammanhållning och verklig konvergens. I detta avseende måste vi både förstå kraften i EU:s tvärsektorella politik, och även undersöka nya finansinstrument, som euroobligationer.
Ekonomiskt betalningsbalansstöd är grundläggande, men det är inte på långa vägar tillräckligt för att säkerställa det europeiska projektets och den europeiska gemensamma valutans hållbarhet.
Guntars Krasts
(LV) Tack, fru talman! Ökningen av EU:s system för medelfristigt ekonomiskt stöd till 50 miljarder euro är det svar som behövs på den rådande situationen. Det är en viktig signal till de av EU:s medlemsstater som inte ingår i euroområdet, och särskilt till de medlemsstater som har anslutit sig till EU förhållandevis nyligen. Den globala finanskrisens inverkan på den finansiella och ekonomiska situationen i dessa stater har skilt sig åt, men i alla har det lokala och internationella förtroendet för ländernas finanssystem minskat kraftigt. Att stärka gemenskapens stödmekanism visar därför på solidaritet mellan medlemsstaterna. Det kommer att få en stabiliserande roll på finansmarknaderna och bidra till att minska risken för instabilitet i EU:s ekonomi som helhet. Stärkandet av mekanismen för medelfristigt stöd kommer också att göra det lättare för medlemsstaterna att få de anslag som de behöver från internationella finansinstitut. Jag stöder förslaget från det berörda utskottet om att uppmana kommissionen att informera Europaparlamentet om samförståndsavtalet med medlemsstaterna som mottar stöd, liksom behovet av att om två år genomföra en kontroll av villkoren som ligger till grund för stödet. Tack så mycket.
Alain Lipietz
för Verts/ALE-gruppen. - (FR) Herr talman, herr kommissionsledamot! Detta är andra gången som vi har tvingats höja den garanti som ges av Europeiska unionen för att dess medlemmar ska övervinna sina svårigheter, de medlemmar som inte tillhör euroområdet. Detta är andra gången: vi höjde den redan i december.
Charlie McCreevy har gratulerat oss till vårt snabba agerande. Vi agerade snabbt redan i december, och vi skulle vilja säga till Charlie McCreevy, som Pervenche Berès gjorde för ett ögonblick sedan, att ökningen ...
Ja, herr McCreevy, varsågod! Varsågod. Herr kommissionsledamot ...
... Vi skulle vilja att ömsesidighet tillämpas, och med detta menar jag att när parlamentet ber er att lägga fram ett utkast till förordning om hedgefonder svarar ni oss omedelbart, och inom samma tidsram som vi tillämpar när ni ber oss att öka stödet för att skydda betalningsbalansen.
Vi befinner oss verkligen i en kris. Vi kanske inte behöver ha sammanträde varje dag, men vi ska åtminstone inte behöva vänta sex månader från det att Europaparlamentet begär ett direktiv om hedgefonder tills kommissionen uppfyller önskningen!
Helt klart instämmer vi till fullo i behovet att öka kreditlinan för detta stöd, och jag är något förvånad över László Becseys kommentarer. Vi förde exakt samma diskussion i december. Kommissionsledamot Joaquín Almunia förklarade för László Becsey att det var den ungerska regeringen som själv hade begärt stöd från Internationella valutafonden men inte från EU, och att det var EU som sa: ”Men vi kan också hjälpa er”.
Det står klart att EU har en plikt att visa solidaritet med länder utanför euroområdet, men det finns ingen anledning att avslå stöd från Internationella valutafonden, som vi alla bidrar till, även Ungern och Rumänien.
Det finns därför två saker som stör oss i Berèsbetänkandet - som vi trots detta kommer att rösta för. För det första, vad är meningen med att i punkt 4 säga att vi måste visa solidaritet med andra länder, för att sedan i punkt 11 påpeka att vi under inga omständigheter är bundna av ett lands åtaganden? Det stämmer att vi inte är bundna att ett lands åtaganden, men det är meningslöst att påpeka detta när vi säger att vi ska visa solidaritet med varandra.
Det andra problemet är påståendet att det inte finns en rättslig grund för att öka denna solidaritet, men det är just kommissionens ansvar att tillhandahålla denna rättsliga grund. Vi befinner oss i en kris, och det är hög tid att vi får en rättslig grund att stå på.
Werner Langen
(DE) Herr talman! Jag skulle vilja inleda med att tacka Pervenche Berès för den hastighet med vilken hon utarbetat ett förslag till betänkande. Som ni känner till omfattar förfarandet två steg. Det första är samråd, yttrandet om rådets förordning. Detta är inte ett medbeslutandeförfarande. I detta skede var vi i utskottet eniga i vår åsikt att ökningen från 12 till 25 och sedan till 50 miljarder euro var rätt väg att gå. Tre medlemsstater har redan utnyttjat medel: Ungern, vars situation Zsolt László Becsey just har diskuterat i samband med landets nationella ansvar, samt Lettland och Rumänien. Dessa gemenskapsmedel gör det möjligt för oss att ge effektivt stöd och på så sätt aktivt stödja länder som har hamnat i betalningssvårigheter.
Vi ska trots detta inte glömma att de internationella institutionerna samtidigt har beslutat att öka finansieringen från de internationella finansinstituten - Internationella valutafonden (IMF), Världsbanken och utvecklingsbanker - med 1 100 miljarder US-dollar. Detta innebär att vi har ett tvåfaldigt instrument. EU har bidragit till att öka denna finansiering, samtidigt som man också tar sitt eget ansvar. Mot denna bakgrund är det utkast till resolution som vi i utskottet för ekonomi och valutafrågor röstade om i går kväll på grundval av kompromissförslag också anpassat till antagandet av parlamentets önskningar, kommissionens och det behöriga rådets krav och yrkanden i detta avseende för framtida lagstiftning.
I samband med detta finns det en rättslig fråga om euroobligationer och artikel 100, som bara är bindande för länder i euroområdet. Om vi beaktar att det för närvarande inte finns någon rättslig grund för euroobligationer i fördraget är vi på rätt spår. Å andra sidan måste dock kommissionen ges i uppgift att granska de villkor som krävs för att göra dessa åtgärder möjliga till att börja med. Jag anser att detta är ett ansvarsfullt tillvägagångssätt.
Vår grupp kommer därför att stödja detta förslag i sin helhet - båda förslaget till förordning och resolutionsförslaget. Vi hoppas att detta inte innebär att EU inlåter sig i något slags extra finansansvar som skulle kunna krossa vilken budget som helt. Gränsen på 50 miljarder euro är därför fullständigt försvarlig för närvarande. Om nya problem skulle uppstå, kommer vi inte att kunna blunda för dem.
Dariusz Rosati
(PL) Herr talman! Jag skulle vilja uttrycka mitt bestämda stöd för kommissionens förslag att fördubbla det ekonomiska stöd som är tillåtet för de nya medlemsstater som inte ingår i euroområdet. Jag skulle vilja gratulera kommissionen till dess snabba reaktion, och också tacka föredraganden, Pervenche Berès.
Den pågående krisen har utan tvivel visat att de medlemsstater som inte tillhör euroområdet kan vara mycket sårbara för fluktuationerna på finansmarknaden, ofta utan egen förskyllan. Man har här uttalat att Europeiska unionens stöd bör utgå från solidaritetsprincipen. Jag instämmer fullständigt i detta, men jag skulle vilja tillägga att detta också är ett krav eftersom krisen inte uppstod i de nya medlemsstaterna, och de är inte ansvariga för turbulensen på finansmarknaderna. Att ge dem detta stöd är alltså fullständigt försvarbart.
Samtidigt skulle jag vilja tillägga att oavsett om förslaget uppskattas och får stöd eller inte, är den mest effektiva metoden för att avlägsna liknande hot i framtiden att ge dessa länder möjlighet att ansluta sig till euroområdet så snart som möjligt. Detta kommer att bli billigare och ge EU större stabilitet.
Edit Herczog
(HU) Herr talman, herr kommissionsledamot, fru Berès! Vi kan inte förutsäga denna kris varaktighet och omfattning, men vi övervakar den konstant. Även om vi inte kan ta itu med krisen på förhand måste vi försöka att pressa ned reaktionstiden till ett minimum och uppnå maximal öppenhet, demokrati och effektivitet. När det gäller just tid, hanterar vi krisen som den grekiske guden Kronos: all den tid som går åt för att hantera krisen sväljer våra egna barn. Vi kommer att falla offer för krisen om vi inte kan vidta snabba, effektiva åtgärder. Det europeiska institutionella systemet måste anta rollen som Rhea, Kronos' maka, något som innebär att vi besegrar Kronos. Med andra ord måste vi utnyttja tiden på bästa sätt för att bekämpa krisen. Jag skulle vilja tacka Europaparlamentet, Europeiska kommissionen och Europeiska rådet för deras gemensamma beslut att stimulera solidaritet och effektivitet. Men eftersom László Becsey har tagit upp inhemska politiska frågor skulle jag också vilja uppmärksamma er på att medan vi tar itu med krisen är det parlamentsledamöternas plikt att samarbeta i nationella parlament. Vi behöver ingen uppdelning mellan regeringsparti och opposition, utan hjälp från alla parter som deltar i krishanteringen. Detta gäller mitt land, Ungern, och alla andra länder.
Theodor Dumitru Stolojan
(RO) Jag skulle vilja tacka Europeiska kommissionen, rådet och Europaparlamentet för att de har tänkt ut denna åtgärd på ett så effektivt sätt. Många medlemsstater som inte ingår i euroområdet kommer att gynnas av detta tillägg till interventionsfonden när det gäller krav på betalningsbalans, inklusive Rumänien. Utan denna åtgärd skulle den situation som utlösts av den ekonomiska och finansiella krisen ha varit mycket svårare i de medlemsstater som står utanför euroområdet. Med tanke på att det åter har visat sig att de medlemsstater som använder sig av euron har klarat sig bättre igenom finanskrisen, skulle jag vilja föreslå att i det samförståndsavtal som ska undertecknas av kommissionen och medlemsstaterna för att kunna utnyttja dessa fonder, bör medlemsstaterna, särskilt de nya, påminnas om att de är skyldiga att vidta alla åtgärder för att ansluta sig till euroområdet.
Andrzej Wielowieyski
(FR) Herr talman, herr kommissionsledamot! Jag stöder helhjärtat Pervanche Berès' betänkande, och jag noterar att själva det faktum att vi redan har G20 i stället för G8 är ett stort framsteg.
Jag anser att de ståndpunkter som intogs i London, särskilt av européerna, är rimliga, men vi får inte stoppa med det. Det handlar inte bara om att övervaka marknader och hedgefonder bättre, eller att stödja vår betalningsbalans och ekonomin med penninginjektioner i storleksordningen flera miljarder US-dollar.
Det internationella monetära systemet fungerar inte som det ska, eftersom vi inte exakt vet hur mycket varor och tjänster kostar i de olika länderna. Vi måste därför gå längre och beakta idén att införa en internationell valuta, eller åtminstone skapa ett gemensamt politiskt system i vilket några få huvudvalutor sammanförs.
Kina, Ryssland, många utvecklingsländer men också nya medlemmar i unionen - vi behöver alla stabilitet och grundregler.
Detta hänger emellertid också på oss, unionen.
Margarita Starkevičiūt
- (LT) Jag skulle vilja fästa uppmärksamheten på en olustig omständighet som döljer sig bakom vackra ord. Europa är i dag i själva verket delat i två delar: euroområdet och icke-euroområdet. För en timme sedan diskuterade vi kontroll av finansmarknaderna. Det är uppenbart att målet är att säkerställa rörligheten för kapital och finansgruppers verksamhet på ett enhetligt sätt inom hela EU. Detta innebär att makroekonomisk styrning hamnar i nationella händer, och om det blir problem måste länderna lösa dessa på egen hand. Detta är inte den inställning som kommer att hjälpa oss att stärka den inre marknaden. Vi behöver en gemensam makroekonomisk styrning, och detta kommer att uppnås om vi stöder förslaget från de Larosières grupp. Vi behöver dock denna makroekonomiska styrning inom hela EU, inte bara inom euroområdet, och vi behöver den nu. Jag anser att ett av Europaparlamentets förslag inför Ekofinrådets möte borde vara att diskutera makroekonomisk styrning, inte bara inom euroområdet utan på EU-nivå.
Charlie McCreevy
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! László Becsey tog upp frågan om villkorlighet i samband med lån. Låt mig bara säga att villkoren diskuteras med regeringar och med alla medlemsstater inom rådet, så de bestäms inte ensidigt.
Ett antal talare tog upp frågan om den rättsliga grunden för just denna bestämmelse. Kommissionen har övervägt att använda artikel 100 som grund för nya instrument för EU:s betalningsbalansstöd. Eftersom frågan är brådskande och för att säkra kontinuiteten har det dock visat sig rimligt att hålla sig till de aktuella rättsliga instrumenten och göra minsta möjliga revidering av förordning (EG) nr 332/2002 om upprättandet av ett system för medelfristigt ekonomiskt stöd till medlemsstaters betalningsbalans. Det som ändras är då att taket ökas enligt Europeiska rådets överenskommelse, tillsammans med några tekniska förbättringar som verkar vara nödvändiga utifrån erfarenheten sedan förra hösten av genomförandet av systemet för betalningsbalans. Ett antal talare tog upp just denna punkt.
Låt mig än en gång tacka Europaparlamentet för dess effektiva hantering av just detta ärende.
Pervenche Berès
Herr talman! Det stämmer att vi ibland skulle vilja att kommissionen visade samma ansvarskänsla och effektivitet som Europaparlamentet.
Till Zsolt László Becsey skulle jag vilja säga att, enligt min mening, framhåller man tydligt de problem som rör medlemskap i euroområdet i den resolution som vi ska rösta om i kammaren, och även vikten av att blåsa liv i begreppet solidaritet inom EU. Detta är ett av skälen till att vi starkt stöder detta förslag.
Herr kommissionsledamot! När det gäller frågan om artikel 100, är inte problemet att veta om artikel 100 kommer att användas här, utan att veta om vi inom EU äntligen ger oss själva alla de redskap som krävs för att hantera krissituationen och dess potentiella framtida utveckling.
Vi anser att kommissionen måste genomföra sekundärlagstiftningen så att den i framtiden kan använda artikel 100 för att ta itu med problem inom euroområdet som de 50 miljarder euro, som vi ska rösta om i dag, inte kan användas till.
Detta är andan i Europaparlamentets ståndpunkt, och jag hoppas att kommissionen hör detta budskap, oavsett om det gäller arrangemangen, den fullständiga uppsättningen redskap som krävs för att hantera denna kris eller villkoren för att utarbeta memorandum och villkorligheten för dessa lån i förhandlingar med de berörda medlemsstaterna.
Talmannen
Jag har mottagit ett resolutionsförslag, som ingivits i enlighet med artikel 103.2 i arbetsordningen.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum fredagen den 24 april.
(Sammanträdet avbröts kl. 11.20 och återupptogs kl 12.00.)
