Gemensamt forsknings- och utvecklingsprogram för Östersjön (Bonus-169) (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Lena Ek, för utskottet för industrifrågor, forskning och energi, om förslaget till Europaparlamentets och rådets beslut om gemenskapens deltagande i ett gemensamt forsknings- och utvecklingsprogram för Östersjön (Bonus-169) som genomförs av flera medlemsstater - C7-0263/2009 -.
Lena Ek
föredragande. - Herr talman! På 150 år har Östersjön gått från ett orört, klart och näringsfattigt artiskt hav till ett tillstånd av konstant kris. Problemen med övergödning, algblomning, giftigt avfall och hotad biologisk mångfald växer sig allt större. Läget för Östersjön är mycket allvarligt. Trots framgångar på 90- och 00-talen med sjunkande tillförsel av kväve och fosfor är i dag i stort sett hela Östersjön drabbad av övergödning. Likaså är halterna av miljögifter och tungmetaller höga, trots framgångsrikt minskade utsläpp av exempelvis bly, kvicksilver och DDT.
Jag vet inte om någon av er har sett algblomningen i detta stora förut friska innanhav. När man åker ut med en båt i den fantastiska skärgården på sommaren möts man av ett decimetertjockt grönt illaluktande stinkande täcke av alger. Om hundar dricker vattnet dör de och om barn badar i det kräks de och får magsjuka. Sådant är tillståndet på många håll runt Östersjön i dag. För att säkra tillväxt och en levande landsbygd även i framtiden är det en absolut nödvändighet att vi ökar våra kunskaper kring inverkan på Östersjön.
Östersjöområdets ekosystem är komplext och omöjligt att tillgodogöra sig utan samarbete mellan forskare över landsgränser i hela avrinningsområdet ner i detta innanhav. Mycket sådan forskning pågår redan idag men ofta utan tillräcklig samordning. För att ändra på detta finns det förslag som vi har på bordet idag, som förkortas Bonus. Detta arbete blir ett gemensamt forskningsprogram mellan staterna runt Östersjön, inklusive faktiskt forskare från Ryssland, för att möta miljöutmaningarna i detta område. Bonus skapar en strategisk plan med gemensam fokus för mer än 500 forskare från de åtta kringliggande medlemsstaterna. EU och Östersjöländerna kommer då att tillsammans satsa närmare 1 miljard svenska kronor på miljöforskning.
Runt Östersjön lever 85 miljoner människor i länder vars ekonomi är beroende av havet på olika sätt. Samtidigt är det våra samhällen som bidrar till problemen när utsläpp och avfall letar sig ut till vattnet. En bättre helhetsbild för forskningen krävs om Östersjön ska kunna räddas. Forskningen i området är fragmenterad och alltför beroende av de begränsade forskningsanslag som finns på lokal, regional och nationell nivå.
Bonus bygger i stället vidare på erfarenheter från EU:s ramprogram för forskning och teknisk utveckling. Genom Bonus kommer de nationella forskningsprogrammen och verksamheterna i de deltagande staterna för första gången att integreras i ett gemensamt strategiskt program med en klar fokus.
Jag tackar alla som har medverkat - mina kollegor, det spanska ordförandeskapet och forskningskommissionären - till att detta verkligen kommer till stånd. Denna typ av samordnade satsningar på miljöforskning är ett led i att skapa ett hållbart, dynamiskt och resurseffektivt Europa. Östersjön är oerhört levande i kulturen i alla våra åtta länder runt detta innanhav, i litteratur, musik och konst. Vi vill att det ska finnas kvar för våra barnbarn. Bonus kommer att utgöra en del av plattformen för denna framtidssatsning.
Máire Geoghegan-Quinn
Herr talman! Jag vill tacka Europaparlamentet och framför allt föredraganden Lena Ek för stödet för Europeiska kommissionens förslag om det gemensamma forskningsprogrammet för Östersjön, Bonus. Jag vill även tacka skuggföredragandena i utskottet för industrifrågor, forskning och energi för deras konstruktiva stöd och jag vill uppmärksamma det positiva yttrandet från Europaparlamentets utskott för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet om Bonusprogrammet.
Åtta av de nio länder som gränsar till Östersjön är EU-medlemmar och vi är alla medvetna om de mycket komplexa och akuta miljöproblem som Östersjön lider av, vilka Lena Ek på ett utomordentligt sätt redogjorde för alldeles nyss. Denna allt större press hotar i dag Östersjöns förmåga att fortsätta leverera den uppsjö av varor och tjänster som vi har lärt oss att ta för givna. Naturvetenskap är ett viktigt stöd för den offentliga forsknings- och miljöpolitiken. Fragmenteringen av EU:s forskningssystem och bristen på samordning och samstämmighet mellan dess nationella komponenter undergräver systemets kostnadseffektivitet och övergripande resultat.
Detta är vår utmaning i Östersjöområdet. Det är tydligt att inget enskilt Östersjöland på egen hand kan lösa de komplexa miljöproblemen i detta område. För att ta itu med miljöproblemen i Östersjöområdet måste vi nu snabbt utveckla en strategisk och integrerad forskningsstrategi för detta område, möjliggöra gränsöverskridande synergieffekter, samla resurserna, utbyta kunskaper och stärka forskarnas rörlighet över gränserna. Då kan vi garantera en hållbar framtid för Östersjöområdet. Bonusinitiativet, tillsammans med de insatser som har gjorts inom ramen för EU:s strategi för Östersjöområdet, kommer att tillhandahålla den struktur och de medel som krävs för att på ett effektivt och samordnat sätt ta sig an dessa utmaningar.
Jag välkomnar det institutionella avtal om genomförandet av Bonusinitiativet som ingicks den 27 april förra året. Jag beklagar emellertid att medlemsstaterna inte kan komma överens om att införa en verklig gemenskapsmodell, vilket kommissionen föreslog i sitt ursprungliga förslag. Utan en verkligt gemensam finansieringspott kan man inte till fullo garantera att valet av de bästa gränsöverskridande forskningsförslagen uteslutande bygger på vetenskaplig kompetens, konsortiets kvalitet och de förväntade effekterna. I så fall kan man inte till fullo uppnå fördelarna, mervärdet och effektivitetsvinsterna med det gränsöverskridande samarbetet. Kommissionen framhåller därför att effekterna av detta beslut inte bör vara vägledande för framtida förslag. Medlemsstaterna kommer att behöva avsätta en rejäl gemensam pott för gränsöverskridande finansiering och gränsöverskridande samarbete innan man lägger fram ytterligare initiativ på grundval av artikel 185 i Lissabonfördraget.
För att återgå till det aktuella initiativet är kommissionen övertygad om att Bonusprogrammet kan optimera miljöforskningsprogrammens potential i Östersjöområdet, stärka områdets forskningskapacitet, underlätta gränsöverskridande rörlighet för forskare, främja synergieffekter och undvika onödigt dubbelarbete i samband med forskningsinsatser. Detta kommer att trygga en hållbar framtid för Östersjöområdet.
Anna Rosbach
Herr talman! Bonus-169 är ett viktigt pilotprojekt som handlar om att samarbeta för att lösa miljöproblem i ett visst område. Samtliga Östersjöländer stöder i princip programmet. Programmet är även tänkt att inkludera tredjeländer som släpper ut sitt avfallsvatten och på så sätt förorenar Östersjön, som vissa anser vara ett av världens mest förorenade hav. Bonusprogrammet har en enorm uppgift framför sig när det gäller att belysa de många miljöproblem som finns i Östersjön. Östersjön hotas av alla typer av föroreningar från pappersbruk och liknande industrier samt av fiskdöd. Odetonerade senapsgasbomber och ryska gasledningar bidrar inte till heller till ett välmående ekosystem. Jag ger därför Bonusprogrammet mitt kraftfulla stöd. Programmet får emellertid inte vara det enda som görs. Det måste åtföljas av en ökad miljömedvetenhet i de enskilda länderna och åtgärder från deras sida, däribland tillhandahållandet av ekonomiska resurser.
Lambert van Nistelrooij
Herr talman, kommissionsledamot Geoghegan-Quinn, fru föredragande! Östersjöns särskilda problem och speciella situation kräver en speciell strategi. Därför gläder det mig att vi nu får ett avtal och kan påbörja vårt arbete. Jag skulle emellertid vilja dela med mig några reflektioner.
Som kommissionsledamoten redan har påpekat har vi från början satsat på en gemensam pott, en gemensam fond som tillämpar kriterier som vetenskaplig kompetens och tvärvetenskaplighet. Samråden ledde till en ganska pragmatisk syn, nämligen att även länderna själva kan välja bland de projekt som finns med i listan över projekt så att de kan få med sina egna universitet och institutioner. Jag har inga invändningar i sig mot detta - tvärtom delar jag detta synsätt - men vi måste bedöma detta. Bedömningen måste göras på ett effektivt sätt och om samarbetet bedrivs på rätt sätt och verkligen är mer framgångsrikt än tidigare, kan detta mycket väl vara ett exempel på vad vi är ute efter i EU 2020-strategin. EU betalar lite extra och medlemsstaterna betalar lite extra. Vi talar inte bara om själva forskningen utan även om hur forskningen tillämpas. Vi måste också få tillbaka miljökvaliteten på ett effektivt sätt. Låt oss bevaka den utvecklingen.
Jag har ytterligare två kommentarer. För det första kan strategin för Östersjön även tjäna som exempel för andra makroregioner som Donauområdet. Kan kommissionsledamoten mot bakgrund av detta svara på om det finns några tankar på att denna region ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Adam Gierek
I de bestämmelser om hur forskningen om läget i Östersjön ska bedrivas som anges i kommissionens förslag införs ett viktigt element - det strategiska planeringsstadiet. Utan detta stadium skulle forskningen bara öka kraftigt. Vi behöver en bredare handlingsplan, en bättre strategi som förutom själva Östersjön även inkluderar dess avrinningsområden. Som alla känner till har dessa just nu drabbats av stora översvämningar.
Vi bör även vara noga med hur vi väljer ut experter. Det breda spektrum av forskning som har föreslagits kan inte reduceras till sådant som kan återskapas i laboratorium. Här är den forskning som bedrivs på fältet nära knutet till det territorium som faller under ett visst lands jurisdiktion. EU-lagstiftningen måste därför göras förenlig med den nationella lagstiftningen. När kommissionen utser oberoende experter bör man ta hänsyn till detta.
När man ökar forskningskapaciteten i de nya medlemsstaterna i Östersjöområdet bör för man för det första ta hänsyn till att forskningspotentialen i dessa länder varierar och att en allmänt god forskarpotential ofta åtföljs av sämre laboratorieanläggningar. Därför förvånar det mig att man i den gemensamma fonden har infört ett tak på 25 procent för infrastrukturbidrag in natura. För det andra är det för många länder oacceptabelt med en ”gemensam pott”. Detta beror både på rättsliga orsaker och på att de forskningsplaner som redan håller på att verkställas där kan påverkas på ett negativt sätt. För det tredje kräver programmets strategiska fas tid. Denna fas kan användas på ett bättre sätt.
Först och främst måste man därför definiera forskningsprioriteringarna för Östersjön och dess avrinningsområden. Sedan bör deltagarna i projektet investera i forskningsanläggningar så att de är redo att arbeta med dessa prioriteringar. Det är viktigt att inom ramen för östpartnerskapet göra Ryssland till en likvärdig partner i denna forskning.
Satu Hassi
Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill tacka föredraganden Lena Ek för hennes utmärkta arbete. Forskningsprogrammet Bonus, som är väl värt att stödja och ett utmärkt initiativ, är ett resultat av EU:s Östersjöstrategi.
Jag anser även att själva strategin är ett stort steg framåt. För omkring sex år sedan innebar utvidgningen mer eller mindre att Östersjön blev ett innanhav i EU. Det har tagit alldeles för lång tid för folk att inse detta. Som Lena Ek påpekade har det bedrivits mycket forskning om Östersjön. Det har emellertid bedrivits för lite samordnad forskning för att skapa en kunskapsbas, exempelvis för att förbättra EU:s politiska riktlinjer och göra dem mer intelligenta.
Jag hoppas att samordnad forskning åtminstone kommer att hjälpa oss att inse två saker. För det första att Östersjöns ekologiska status är oroväckande dålig. Östersjön är ett av världens mest förorenade hav. Världens största område med sjöbotten som saknar syre - dvs. är död - finns i Östersjön. Man brukar säga att Europas största öken ligger på botten av Östersjön.
Det andra problemet, som forskningen förhoppningsvis kommer att hjälpa till att få människor att inse, är att vi själva bär skuld till hur Östersjön ser ut. Det största problemet är övergödning, vars konsekvenser föredraganden också redogjorde för på ett utmärkt sätt. Den största källan till de ämnen som orsakar övergödningen - kväve och fosfor - är jordbruket. Det handlar framför allt om EU:s jordbruk i Östersjöns avrinningsområden.
Därför hoppas jag att denna gemensamt organiserade och samordnade strategi kommer att hjälpa människor att bli tillräckligt medvetna om allt detta. Jag hoppas också att forskningen även hjälper oss att utarbeta mer intelligenta metoder och processer inom alla sektorer, men framför allt inom jordbruket, eftersom gödselmedel som har trängt ned i sjöar och hav inte är annat än slöseri med resurser för jordbrukarna.
Vi måste emellertid komma ihåg att forskning inte kan lösa allt. För att rädda Östersjön måste vi även inse att vi radikalt måste förändra vår politik, framför allt på jordbruksområdet, men även inom andra sektorer. Jag hoppas vi kan rädda Östersjön, som nu är ett av världens mest förorenade hav, en framgång som resten av världen i så fall kan dra lärdom av.
Maria Da Graça Carvalho
(PT) Herr talman, fru kommissionsledamot! Jag välkomnar det gemensamma forsknings och utvecklingsprogrammet för Östersjön (Bonus-169) som kommer att integrera medlemsstaternas nationella forskning och kommissionens forskning om miljö och förvaltning av marina resurser i Östersjön. Programmet Bonus-169 är en innovativ modell och ett exempel för andra typer av regionalt samarbete på forskningsområdet.
I likhet med Östersjöområdet skulle andra regioner, som Sydosteuropa, kunna gynnas av om medlemsstaterna och kommissionen samordnade sina insatser för att ta sig an gemensamma utmaningar och stödja hållbar utveckling i sina regioner.
Jag uppmanar därför parlamentet och kommissionen att överväga om det går att inrätta ett gemensamt forskningsprogram för Sydosteuropa. Detta skulle inriktas på områden av stor betydelse, exempelvis havet, biologisk mångfald och energikällor från havet och på hållbar utveckling av den europeiska atlantaxeln och angränsande regioner.
Petru Constantin Luhan
(RO) EU:s deltagande i det gemensamma forsknings- och utvecklingsprogrammet för Östersjön visar att EU-institutionerna vill samordna sin politik, sina program och de andra verksamheter som nämns på forskningsområdet. För att ta itu med utmaningarna och göra programplaneringen mer effektiv och ändamålsenlig måste man vidta gemensamma åtgärder på EU-nivå och samla all forskningsverksamhet i ett enhetligt, väl samordnat program, vilket kommer att främja regionens hållbara utveckling.
Bonusprogrammet är särskilt viktigt för Östersjöområdet. Dess roll bör emellertid inte bara begränsas till denna region. I framtiden skulle jag vilja att detta program står som modell för andra former av regionalt samarbete i Europa, exempelvis i Donau- eller Medelhavsområdet. Det skulle kunna hjälpa oss att få ett kraftfullt, dynamiskt och konkurrenskraftigt EU.
RadvilMorkūnaitė-Mikulėnien
(LT) Genomförandet av det gemensamma forsknings- och utvecklingsprogrammet för Östersjön (Bonus-169) har visat hur katastrofalt läget är i Östersjön, särskilt i de områden där storskaliga energiinfrastrukturprojekt planeras och utförs, inte bara av EU:s medlemsstater utan även av andra länder som gränsar till EU. På vissa platser har genotoxiciteten ökat flera hundra gånger. Bonusprogrammet har redan visat sin potential när det gäller att bidra till övervakningen av miljön i Östersjön och därför är det nödvändigt att fortsätta att aktivt bedriva forskning om hur Östersjön mår. För att garantera att forskningen är heltäckande och så objektiv som möjligt är det oerhört viktigt att forskare från alla länder runt Östersjön deltar i forskningen på ett likvärdigt sätt. Detta program är till viss del en förebyggande åtgärd, som uppmärksammar den komplexa ekologiska situationen i Östersjön. Det är bara genom att avsätta tillräckliga medel till forskningen och upptäcka hoten i tid som vi kan stoppa ekologiska katastrofer. Jag är säker på att vi kommer att se till att Östersjön ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Elena Oana Antonescu
(RO) Miljöproblem i särskilda regioner kan hanteras på ett mycket bättre sätt om enskilda länder samlar den forskning de har bedrivit. Därför välkomnar jag kommissionens förslag om stöd till Bonusprogrammet för Östersjön.
Jag tycker det är bra att man har infört ett skäl i vilket man uppmanar kommissionen att göra en slutvärdering av programmet för att bedöma kvaliteten och effektiviteten i genomförandet av denna typ av program, framför allt vilka framsteg som har gjorts för att uppfylla de uppsatta målen. Resultaten bör offentliggöras på programmets webbplats så att medborgarna kan få reda på hur programmet fortskrider och vilka framsteg som görs. Företrädare för näringslivet kan sedan utarbeta sina affärsplaner på grundval av de rekommendationer och möjligheter som forskningsresultaten leder fram till.
Vi tycker det är viktigt att programmets resultat redovisas i form av tydliga fördelar för miljön, medborgarna och regionens utveckling, särskilt mot bakgrund av den rådande ekonomiska krisen.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Herr talman! Jag stöder helt inrättandet av det gemensamma forsknings- och utvecklingsprogrammet för Östersjön (Bonus). Jag är övertygad om att inrättandet av ett konsoliderat överstatligt forskningsprogram baserat på ömsesidigt gränsöverskridande samarbete och utbyte av erfarenheter kommer att bidra till mer effektiva åtgärder för att skydda Östersjön och kommer att leda till hållbar utveckling i regionen. Initiativet till Bonusprogrammet togs av åtta medlemsstater. Östersjöländerna omfattar ytterligare ett land, Ryssland. Därför är det helt i sin ordning att ryska forskare deltar i programmet. Forskningsprogrammet bör leda fram till ett antal förslag för EU:s strategi för Östersjöområdet och för makroregioners roll i den framtida sammanhållningspolitiken, som vi debatterade i parlamentet för två månader sedan. Det är synd at vi inte öppet kan diskutera och avgöra de konsekvenser för och hot mot Östersjön som anläggandet och användningen av ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Piotr Borys
(PL) Herr talman! Tack för att ni har gett mig ordet.
Dagens forskning om hela Östersjöområdet bör ses som en del av EU:s stora territoriella sammanhållning. Låt oss i dag koncentrera oss på flera viktiga parallella strategier: Östersjöstrategin, Medelhavspartnerskapet och Donaustrategin. Vi måste emellertid komma ihåg att dessa regioner måste kopplas till varandra.
För närvarande sker merparten av varuhandeln med Indokina. Därför är det så viktigt att se till att även Östersjöstrategin innehåller en möjlighet att koppla upp sig på TNT-nätet mellan norra och södra Europa. Som tur är har allmänheten i dag tillgång till denna strategi, och jag hoppas att även Östersjöområdet, baserat på flera parallella lösningar, kommer att vara nära sammankopplad med södra Europa via TNT-nätet.
Máire Geoghegan-Quinn
Herr talman! Jag vill tacka föredraganden Lena Ek och de tio ledamöter som så här sent på kvällen tog sig tid att närvara för att diskutera detta ämne.
Jag är mycket nöjd över att alla artikel 185-initiativ som lades fram inom ramen för samarbetet enligt det sjunde ramprogrammet för forskning och utveckling nu har antagits. Detta är en politisk framgång för samtliga EU-institutioner. Bonusinitiativet kommer utan tvekan att göra det lättare för Östersjöländerna att på ett mer effektivt sätt ta itu med de mycket komplexa och akuta miljöproblem som finns i detta område. Tack vare programmet kan länderna främja synergieffekter och undvika dubbelarbete genom att undvika att bedriva nationell forskning inom samma ämne i flera medlemsstater.
Mot bakgrund av de stora globala politiska problem som vi står inför när det gäller klimatförändringar, energi, livsmedel och hälsa måste vi förena våra resurser och samarbeta. Artikel 185-initiativen är viktiga för att kunna ta itu med vissa av dessa problem. Erfarenheterna från dessa initiativ kommer att hjälpa oss att hitta bättre och mer effektiva samarbetsformer på EU-nivå och göra det möjligt för oss att fullt ut använda både nationella forskningsprogram och forskningsprogram på gemenskapsnivå.
Som jag sade vid Europaparlamentets utfrågning av mig i januari förra året är jag mycket engagerad när det gäller att slutföra arbetet med att skapa ett europeiskt forskningsområde. Om vi ska nå detta mål måste vi emellertid arbeta tillsammans i en anda av enighet och samarbete. Detta är oerhört viktigt för EU:s framtida ekonomiska utveckling och för att vi ska kunna se till att EU blir världsledande inom forskning, innovation och naturvetenskap.
Lena Ek
föredragande. - Herr talman! Bonus är egentligen ett pilotprojekt under artikel 185 och jag kan försäkra alla som kommer att arbeta i Bonus-programmet och alla som kommer att läsa eller beröras av detta att det inte är lätt. Det är inte lätt att lägga samman forskningsmedel från Europeiska unionen och från olika medlemsländer, det är en stor utmaning. Det är inte lätt att samordna olika akademiska forskningskulturer och traditioner - 16 stora forskningsgrupper, 500 forskare, åtta länder och hela resten av EU som står och tittar på om det här verkligen ska gå, plus alla som ska revidera och kontrollera att vi gör rätt saker och är effektiva.
Detta kommer att kräva mycket av de inblandade forskarna. Det kommer att kräva mycket av medlemsländerna och dess regeringar och jag kan försäkra er att det kommer att krävas tuffa politiska beslut och tufft politisk ledarskap, men vi måste göra så här. Våra forskningsprogram måste vara noga utvärderade och vi måste ta detta stora ansvar, för vi måste lösa problemen gemensamt för Östersjön. Men vi måste också hitta en modell som gör att vi kan gå vidare i andra delar av Europa. Det gäller de stora floderna, det gäller Medelhavet och det gäller över huvud taget hur vi hanterar gemensamma resurser från skattebetalarna i EU-program och i nationella program.
Östersjön är en del av vår gemensamma historia och kultur från istidens slut, förbi vikingarna, förbi medeltidens handel, förbi frihetens hav under det kalla kriget och nu ett hav som våra föräldrar och barn älskar och som det är vårt ansvar att förvalta. Med tanke på dessa svårigheter och de stora utmaningarna vill jag därför igen tacka alla inblandade. Arbetet är inte slut med de beslut vi fattar här och de dokument vi skriver under, utan det är nu arbetet börjar.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon kl. 12.00.
