Justering av protokollet från föregående sammanträde
Talmannen
Protokollet från gårdagens sammanträde har delats ut.
Finns det några synpunkter?

Knörr Borràs
Herr talman! I går bad jag inte om ordet i början av sammanträdet, men jag skulle vilja precisera en fråga som har med något som parlamentets talman sade i går att göra. Parlamentets talman sade med anledning av framläggandet av den så kallade antiterroristpakten i Spanien att den undertecknats av många organisationer, fackföreningar och man nämnde också kyrkan. Jag vill därför informera ledamöterna att så inte är fallet, trots de påtryckningar som gjorts av regeringen och det socialdemokratiska partiet. Förklaringen har inte ens undertecknats av partier som stöder regeringen i Madrid och med all respekt måste jag säga att den situation som man talar så mycket om här, dvs. situationen i Baskien, är komplicerad och kräver dialog, vilket man t.ex. begär i det manifest jag överlämnat till talmannen och som undertecknats av mer än 4 000 intellektuella och kulturmänniskor i Katalonien.
Avslutningsvis vill jag säga er att situationen är så komplicerad och har så många nyanser att även talmannens, Fontaines, eget parti går till kommunala val i Frankrike - i Bayonne, Biarritz och Anglet - i koalition med nationalistiska baskiska partier, inklusive Gorostiagas parti. Ett parti som inte faller mig i smaken, och jag antar att så är fallet även för fru Fontaine.

Tannock
Herr talman! I lördags avled Marie-José, den sista drottningen av Italien och dotter till kung Albert av det landet. Hon var en erkänd demokrat och historiker. Tyvärr levde hon inte tillräckligt länge för att få se sin exildrivna son och sonson tillåtas återvända till sitt hemland. Hennes begravning kunde alltså skamligt nog inte äga rum i Italien, eftersom de då inte skulle få tillstånd att närvara.
Den här italienska grundlagsartikeln har inget berättigande i ett modernt Europa och bryter helt klart mot den fria rörlighet som fastslås i de europeiska fördragen. Tre gånger har jag försökt få det här parlamentets stöd för ett fördömande av den här lagen. Frågan avgörs just nu av domstolen för de mänskliga rättigheterna och kommer inte att försvinna. Jag uppmanar den italienska regeringen att ta det tillfälle som nu skapats genom drottning Marie-Josés sorgliga frånfälle att fullgöra sina juridiska skyldigheter gentemot Europeiska unionen och ge de två prinsarna samma rättigheter som varje annan italiensk medborgare och låta dem återvända hem.
(Parlamentet justerade protokollet.)

Beslut om brådskande förfarande
Varela Suanzes-Carpegna
. (ES) Herr talman, ledamöter! Jag vill å fiskeriutskottets vägnar uttrycka att vårt utskott tar avstånd från det brådskande förfarande som rådet begärt av parlamentet den 18 januari och i vilket man begär att vi skall ge vår syn på saken före den 14 februari. Vi åtar oss i utskottet att behandla detta lagstiftningsförslag så snabbt och omsorgsfullt som möjligt, men dock inom de lagstiftningsförfaranden som planerats. Det innebär att omröstning kommer att äga rum den 13 februari vid plenarsammanträdet i Strasbourg. Det står redan inskrivet i föredragningslistan.
Herr talman! Eftersom denna brådska i sista minuten blivit allt vanligare på sista tiden vill jag ta tillfället i akt att påpeka att parlamentet har en kalender som kommissionen och rådet känner till väldigt långt i förväg, ett år i förväg. Den gör det möjligt för både dem och oss att arbeta på lämpligt sätt i handläggningen av dessa förslag.
Vi blev sent tillfrågade. Rent konkret kom förfrågan den 7 december, men trots det utsåg vi Nicholson till föredragande, och han lade fram sitt förslag till betänkande omedelbart, dagen efter, den 8 december. Som jag sade har vi planerat att omröstning skall äga rum i utskottet måndagen den 5 februari med debatt om betänkandet i kammaren måndagen den 12 i Strasbourg. Omröstning kan då äga rum den 13 för att på så sätt uppfylla de frister som begärts av oss. Det vi helt enkelt vill uppmärksamma är att vi har all vår goda vilja, vi gör allt vi kan, men vi vill inte att man kräver det omöjliga av oss, och vi vill i synnerhet inte göra ett dåligt jobb.
(Parlamentet avslog begäran om brådskande förfarande.)

Framsteg i de åtgärder som vidtagits på gemenskapsnivå och i medlemsstaterna för att bekämpa BSE
Talmannen
Nästa punkt på föredragningslistan är uttalande av kommissionen - Framsteg i de åtgärder som vidtagits på gemenskapsnivå och i medlemsstaterna för att bekämpa BSE.

Byrne
. (EN) Jag är glad att få den här möjligheten att informera parlamentet om den allra senaste utvecklingen i fråga om BSE. Många av er var närvarande när jag talade inför utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling förra veckan. Låt mig dock helt kort sammanfatta de senaste veckornas händelser.
Den 1 januari trädde nya viktiga åtgärder i kraft. De omfattade förbud mot kött- och benmjöl och provtagning på alla djur över 30 månader avsedda för näringskedjan. Kommissionen skrev till jordbruksministrarna den 4 januari och bad dem svara på ingående frågor om genomförandet av BSE-relaterade åtgärder. Ett arbetsdokument med en sammanfattning av svaren skickades till rådet (jordbruk) i måndags. Den vetenskapliga styrkommitténs yttrande angående ett antal BSE-relaterade frågor från kommissionen offentliggjordes den 17 januari.
Detta fastställde dagordningen för rådet (jordbruk) på måndagen. Efter de vanliga, mycket utdragna diskussionerna kom medlemsstaterna överens om följande huvudriktningar. Ett förbud mot maskinurbenad köttmassa. Värmebehandling av fett från idisslare för inkluderande i djurfoder och borttagande av ryggraden från boskap. Alla dessa tre inriktningar är en direkt följd av tidigare diskussioner i rådet om åtgärder som måste vidtas för att återställa konsumenternas förtroende. De grundar sig också på yttrandet från den vetenskapliga kommittén.
Inom några dagar tänker jag lägga fram förslag angående alla dessa frågor till den ständiga veterinärkommittén. De kommer naturligtvis att resultera i ytterligare kontroller och potentiellt väldigt höga kostnader. Medlemsstaterna är dock beredda att godta i princip vilka åtgärder som helst för att se till att nötköttet blir säkert.
Det är verkligen synd att det tagit så lång tid för den här beslutsamheten att göra något åt BSE att komma fram. För bara sju månader sedan lyckades kommissionen inte med att få en kvalificerad majoritet för ett förbud mot hjärnsubstans och ryggmärg för mänsklig konsumtion och som djurfoder. Alla medlemsstater införde inte heller på ett tillfredsställande sätt ett förbud mot kött- och benmjöl i foder till idisslare.
Jag skulle nu vilja övergå till de förslag som kommissionen kommer att lägga fram för den ständiga veterinärkommittén. Först det som rör maskinurbenad köttmassa. Kommissionen kommer inom kort att behandla ett förslag om förbud mot användning av maskinurbenad köttmassa från alla ben från idisslare av alla åldrar. Det finns argument för att material från andra ben än skalle och ryggrad eller ben från unga djur skulle vara säkra. Det innebär dock svåra kontrollproblem och under rådande förhållanden anses ett totalförbud vara nödvändigt.
Jag skulle kunna tillägga att användningen av maskinurbenad köttmassa är allt mer motbjudande för konsumenterna. Köttindustrin har också bett om ett sådant förbud. Den föreslagna åtgärden borde därför vara mycket välkommen för både industri och konsumenter. När det gäller smält fett så kommer kommissionen att föreslå att fett från idisslare som skall ingå i foder till idisslare även skall tryckkokas förutom det nuvarande kravet på ultrafiltrering. Kommissionen kommer också att reagera på åsikten att sådana fetter från idisslare endast kan erhållas från åtskild fettvävnad när de ges som mjölkersättning till kalvar.
Vi behöver också fundera över om de här ändringarna verkligen kan göras gällande. Det kan till exempel förekomma kontrollproblem när det gäller åtskillnaden mellan olika typer av fett. Om det är så, finns det då ett behov av ett oförbehållsamt förbud mot användningen av fett från idisslare i foder för idisslare? I så fall, hur ser vi till att ersättningen för de här fetterna är säker?
En annan sak om fett från idisslare: det är säkert otroligt för allmänheten att det ställs högre normer för användningen av fett från idisslare i djurfoder än för användningen av dessa i livsmedel. Det är emellertid situationen just nu och jag tänker rätta till det.
När det gäller ryggraden så tänker kommissionen kräva att ryggraden tas bort när det inte finns några tvivel om effektiviteten i ett förbud mot kött- och benmjöl, eller när det inte kan påvisas att det är högst otroligt att djur bär på BSE. Det är i linje med den vetenskapliga styrkommitténs yttrande.
Det finns dock viktiga frågor som måste diskuteras. Var skall ryggraden tas bort? Om det sker på slakthuset, den plats som är lättast att kontrollera, får det konsekvenser för förvaringen och transporten av djurkroppar. Det finns också mikrobiologiska risker på grund av den ökade hantering det innebär. Om borttagandet däremot skall ske hos slaktaren eller i detaljhandeln så kommer det att innebära kontrollproblem vid urbenandet och destruktionen av benen. Vi måste också vara medvetna om effekterna för konsumenterna. Ett strängt införande av rekommendationerna från den vetenskapliga kommittén skulle innebära att ryggraden tas bort hos alla djur som är äldre än tolv månader, vilket just nu är fallet i Frankrike. Det medför ett förbud mot vissa köttprodukter som är mycket populära - T-benstek bistecca fiorentina till exempel.
Slutligen, vilka medlemsstater skulle undantas från bestämmelserna? Skulle till exempel medlemsstater som Österrike, Sverige och Finland undantas eftersom de fortfarande inte har drabbats av BSE? Det är frågor som kommissionen brådskande funderar över och kommer att ta upp i sitt förslag.
Jag hoppas att de här iakttagelserna hjälper till att belysa de mycket invecklade frågor som ställs kring något som vid första anblicken kanske verkar vara en ganska enkel åtgärd. Jag är medveten om att kontrollfrågan är något som oroar. I det avseendet är ministrarnas svar på min skrivelse av den 4 januari lugnande. Alla medlemsstater vidhåller att de ger högsta prioritet till införandet av BSE-relaterade åtgärder.
Kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor kommer att fortsätta sitt inspektionsprogram för det här avseendet. Slutligen, som en extra stimulans för att förbättra medgörligheten, funderar jag på att inom en mycket snar framtid lägga fram ett förslag om att medlemsstaterna skall lämna månadsrapporter om införandet av kontrollåtgärder angående BSE i sina egna länder. Förenade kungariket och Portugal måste redan lämna in sådana rapporter enligt restriktionerna för deras export av nötkött. Jag tycker att det har varit ett ovärderligt hjälpmedel för att se till att kontrollerna verkligen införs. Därför tycker jag att det även borde införas på gemenskapsnivå.
(Applåder)

Böge
Herr talman, herr kommissionär, kära kolleger! Jag skulle uttryckligen vilja intyga att ni, kommissionär Byrne, har handlat seriöst i era ansträngningar att långsiktigt förankra ett förebyggande konsumentskydd i Europeiska unionen. Det är sant att en hel del i de mycket långtgående besluten är nödvändiga eftersom felen från det förflutna, fram till i dag, håller på att komma i kapp oss. Jag vill här mycket tydligt slå fast att BSE i hög grad har att göra med statliga fiaskon, med stor vårdslöshet i Storbritannien, även med upprepad vårdslöshet i kommissionen fram till 1996 - jag vill uttryckligen säga att jag inte vet någon som har gjort allt rätt vid bekämpandet av BSE. Kännetecknande är i hög grad statliga fiaskon, fel som angripits för sent, beslut som fattats för sent, och när man väl har fattat beslut eller förbjudit har man inte kontrollerat tillräckligt. Detta förföljer oss än i dag. Därför är de åtgärder som ni presenterade, herr kommissionär, säkert nödvändiga och korrekta, och vi vädjar till medlemsstaterna att de verkligen gör allt för att genomföra dem så fort som möjligt.
Jag vill emellertid även tydligt säga att parlamentet i november krävde att alla djur över 18 månader skall testas och, herr kommissionär, jag ser en fara. Om beslutsläget i dag när det gäller undantagsprogrammet lyder att testa eller undanta i det förebyggande konsumentskyddets anda, och en del medlemsstater testar alla djur, andra testar eller undantar, då får vi i slutet av året en förfalskad statistik. Så får det inte vara!
(Applåder)
Därför vore det bra om ni ville säga något om detta. Jag skulle också vilja vädja till er om att så snabbt som möjligt reda ut frågan om tredje landsproblematiken, för även där finns det stora potentialer på grund av det infekterade material som förts bort under de gångna åren. Även där infinner sig frågan om ett enhetligt konsumentskydd. Sedan måste vi helt enkelt även ta hänsyn till de ekonomiska komponenterna. Vi löper risken att hundratusentals arbetsplatser i Europa går till spillo, och därför borde också kommissionen undersöka om vi inte, som exempelvis i Frankrike, kan fördela de ekonomiska bördorna jämlikt och solidariskt på allas axlar genom en avgift, en köttskatt eller genom en höjning av mervärdeskatten på jordbruksprodukter, så att försörjningen kan lösas på ett förnuftigt sätt. Vi måste göra allt, även i samband med de ekonomiska programmen i jordbruksbudgeten, för att exempelvis via branschöverenskommelser om 20 procent eller 30 procent enklare släppa ut djuren på marknaden, annars kommer vi inte att ha någon kontroll över saker och ting längre.
(Applåder)

Roth-Behrendt
Herr talman! Vi befinner oss i en situation som vi vid det här laget redan har befunnit oss i i sex år. Egentligen borde Graefe zu Baringdorf tala direkt efter mig, då skulle återigen de vara tillsammans som i sitt arbete de senaste sex åren i grund och botten inte har koncentrerat sig på något annat än BSE. Mycket av det som jordbruksministrarna - halvt frivilligt, halvt ofrivilligt - nu har beslutat, har Europaparlamentet redan krävt i mer än sex år. Byrne påpekade detta. Hur var det med avlägsnandet av riskmaterial? Det försökte alla medlemsstater att förhindra och blockera så länge det gick. Herr Byrne, när jag nu hör att det är svårt att fundera på frågan om ryggradens avlägsnande, då är det återigen struntprat. Vad skall det här betyda? Nu måste vi betrakta ryggraden som riskmaterial, och det i alla medlemsländer. Den måste avlägsnas, den måste avlägsnas i slakteriet, och den måste behandlas som riskmaterial. Punkt! Slut! Inga små kryphål här och där igen!
Jag har vid det här laget lärt mig, efter elva år i detta europeiska parlament, att framsteg sker med snigelfart. Det är bara så. Vi har rört oss framåt i snigelfart. Det är OK, så länge vi rör oss framåt. Jag har inte alls något emot detta, men nu skulle jag vilja gå lite snabbare framåt, för vi har en stor möjlighet. Runt omkring oss i medlemsländerna har vi darrande köttmarknader och därmed darrande jordbruksministrar och darrande ekonomiministrar och allt vad som därmed hänger samman. Tyvärr gäller detta också bönderna, det gäller också köttbearbetningsindustrin och djurfoderproduktionen, som jag alltid nämner i ett andetag, vilka tidigare inte nödvändigtvis gjort något för att höja kvaliteten.
Om vi nu tittar på dessa kollapsande köttmarknader och inser de möjligheter som ligger i att nu föra fram åtgärder måste vi fundera på vilka åtgärder vi behöver. Detta omfattar naturligtvis det ni just sade, herr Byrne, nämligen en utvidgning av begreppet riskmaterial, att vi nu äntligen kan förbjuda mekaniskt urbenat kött i sin helhet. Nåja, det har vi kunnat göra i åratal, men det måste förbjudas i sin helhet, och inte återigen endast en del av skallbenet och av ryggraden! Bort med allting, det behövs inte länge i ett överflödssamhälle som vårt, det står fullkomligt klart!
Vad behöver vi ytterligare? Vi behöver faktiskt en likabehandling av djurfetter. Det får inte vara så att vi i fråga om djurfetter eller gelatin gör skillnad på om det hamnar i den mänskliga näringskedjan eller om det används till exempelvis kosmetika eller läkemedel. Det är omöjligt. Fetter måste steriliseras med högtrycksmetoder, punkt slut! Inget annat får längre användas. Vi måste minimera riskerna, det står fullkomligt klart!
Sedan sade ni något underbart, herr Byrne. Det skulle jag gärna vilja komma tillbaka till. Hur behandlar vi undantag i medlemsländerna, när det gäller ryggraden, när det gäller fetter och annat. Hur behandlar vi medlemsländer som är BSE-fria? Då lutar jag mig avslappnad tillbaka och tänker att det där känner jag igen. Det har jag redan hört en gång de senaste åren. Vilket medlemsland är BSE-fritt? Och, tillåt mig att fråga: Hur vet de det? Tittar de in i huvudet på nötkreaturen, och om de kan det skulle de kanske kunna vara snälla och förklara för oss hur det går till! Det skulle vi också vilja kunna!
Så länge medlemsländerna inte har gjort någon test som är heltäckande, med allt slarv vid dessa tester som vi känner till, så länge inte allt testas överallt, och det- jag håller med kollega Böge - även de djur som undantas från marknaden, för bara då får vi en fullständig bild, så länge det inte testas överallt vet vi inte om Finland, Österrike eller Italien är BSE-fria. Så länge vi inte vet detta behandlar vi alla medlemsländer lika, punkt slut! Då vill vi se vilket medlemsland som återigen blockerar, och det redogör vi klart och tydligt för allmänheten. Jag skulle vilja se de medlemsländer som klarar av det.
Vid sidan av alla de punkter som jag inte kan tala om längre, kommer jag trots det kort till mitt älsklingsämne sedan lång tid tillbaka: Vi kan skapa hur bra lagstiftning som helst här i Europeiska unionen - men den är till ingen nytta så länge den inte kontrolleras i medlemsländerna. Jag är övertygad om det i alla medlemsländer finns för få veterinärer, för få livsmedelskontrollörer och för få kontroller på plats. Därför uppmanar jag er, herr Byrne, att ålägga medlemsländerna att informera er om hur många veterinärer det finns, hur många livsmedelskontrollörer det finns, när de kontrollerar något, och vad de tidigare har gjort och era månatliga rapporter välkomnar jag mycket och tackar er för!
(Applåder)

Pesälä
Herr talman! Först vill jag i all korthet konstatera att vi nu behandlar ett så stort och omfattande problem, att alla beskyllningar åt något håll är överflödiga. Nu skall vi inte anklaga varandra. Vare sig Finland, Sverige eller Österrike har anklagat någon för BSE-sjukan. Vi såg till att vissa åtgärder genomdrevs redan för femton till tjugo år sedan och tack vare dessa är risken för att vi nu har den inom våra gränser liten. Vi påstår inte att vi inte har den, men vi har redan förverkligat de åtgärder som alla övriga medlemsländer nu äntligen borde genomdriva.
I första hand bör man kontrollera att de beslut som nu fattats verkligen följs, vilket inte är fallet i alla medlemsländer. Därför är det helt på sin plats att utskottet för jordbruk föreslår ett nytt underutskott. Detta utskotts huvuduppgift skulle vara övervakningen av livsmedelssäkerheten, bland annat mot BSE. Med tanke på framtida faror och risker är det viktigt att vara förutseende, speciellt med beaktande av att utvidgningen innefattar länder med stora husdjursbestånd.

Auroi
Herr talman, herr kommissionär! I samband med parlamentets resolution om BSE-krisen påpekade jag, å Gruppen De Grönas vägnar, att de europeiska länder som hävdar att de inte har några fall av galna ko-sjukan är de länder som inte letar efter sådana fall. Som ni ser har händelseutvecklingen tyvärr gett mig rätt, som så ofta när vi i god tid varnar för de risker som den otyglade liberala ekonomin utsätter jorden och människorna för. Men ingen lyssnar på oss förrän den aviserade katastrofen är ett faktum.
I dag kan jag säga att BSE-krisen underskattades av både kommissionen och - framför allt - medlemsstaterna. Under vilken lobbygrupps påtryckningar? Alla här i församlingen vet att Europa sedan 1993 i första hand är en stor gränslös marknad, där allt kan köpas och säljas, inklusive smittat kött- och benmjöl. Har denna egoistiska politik stoppats nu? Jag har just kommit tillbaka från Porto Alegre och kan tala om för er att de brasilianare och argentinare som jag träffade där erkänner att de på sina håll har använt sig av samma metoder, dvs. att de har låtit nötkreatur äta djurkadaver. Jag är rädd att om också de letar, kommer de att upptäcka fall av BSE.
Under alla förhållanden ligger gemenskapens beslut inte i takt med sjukdomen - 15 år efter det första fallet av galna ko-sjukan. Det senaste mötet i rådet (jordbruk) var inget undantag till den regeln. I stället för att förbjuda animaliskt fett i vissa former, vilket Vetenskapliga veterinärkommittén antyder är det rätta, föredrog rådet en halvmesyr: kaloribehandling av fetter.
Den delrapport ni just har lagt fram, kommissionär Byrne, är oroväckande ur flera synvinklar. Vi får t.ex. veta att en av medlemsstaterna använder specificerade riskmaterial utan föregående behandling; att andra stater inte lyckas få slakterier att avlägsna ryggradskotor och att vissa godkända tester har visat sig vara högst ineffektiva i praktiken.
Till sist vill jag ställa några frågor om hur många tester medlemsstaterna har genomfört, eftersom vissa siffror skapar problem, t.ex. när det gäller Portugal, Grekland och Förenade kungariket (epidemins ursprungsland), som endast gör 600 tester per dag, medan t.ex. Tyskland utför 37 000 och Irland 150 000.
Vad räknar ni med att göra, herr kommissionär, för att verkligen harmonisera dessa insatser, så att skyddet mot den här epidemin äntligen når samma nivå i hela Europa och så att konsumenterna inte blir de enda som får betala?
Det krävs en ny inriktning. Och denna inriktning bör ha två mål: dels att omvandla den gemensamma jordbrukspolitiken för en säker livsmedelsproduktion och dels att inte begränsa denna reform till att enbart gälla nötkreatursuppfödning och den aktuella krisen. Man bör behandla frågan om buruppfödning i allmänhet, dvs. man skall inte rätta till ett misstag för att begå ett annat. Herr kommissionär! Om ni i dag erkänner er skuld i BSE-krisen, bör ni inte på annat håll främja genetiskt modifierade organismer.

Jové Peres
Herr talman! Det ärende vi nu diskuterar skulle passa bra i en handledning för hur man inte bör agera i politiken vid hantering av det offentliga. För det första är dröjsmålen med att sätta igång dessa åtgärder beklagliga, dvs. åtgärderna för att utplåna BSE. Åtgärderna har alltid kommit i släptåg efter den allmänna oron och invånarnas exponering för risken har förlängts. Redan för fyra år sedan formulerade detta parlament de rekommendationer som skulle ha gjort det möjligt att undvika denna sjukdom.
För det andra är bristen på medel att tillämpa föreslagna åtgärder beklagansvärd och själva hanteringen av krisen. Dessa brister visar på viss blindhet och ibland tomrum i det europeiska bygget. Även om det existerar skillnader mellan staterna är det förvånansvärt att man inte i tid förutsett de logistiska resurserna för att genomföra analys och eliminering av kött- och benmjöl eller riskmaterial. De bristande ekonomiska resurserna är å andra sidan uppenbara, såväl på gemenskaps- som nationell nivå. Både gemenskapsfördragen och staternas författningar innefattar en skyldighet att skydda invånarnas hälsa. Därför är det absurt att försöka finansiera denna kris med skatter på konsumtion av kött eller med boskapsuppfödarnas intäkter. Det skulle ge upphov till att mindre boskapsuppfödare försvinner.
Ibland verkar det som om vi är fångar i oss själva. I Världshandelsorganisationen har vi, genom att avstå en del av vår marknad för vegetabiliska proteiner till Förenta staterna, accepterat en begränsning av vår produktion. Vad skall vi göra nu? Skall vi ersätta kött- och benmjöl med genetiskt modifierad soja som importerats från Förenta staterna? I Agenda 2000 kom man överens om en minskning av stöden till boskapsuppfödarna. Vi såg konsekvenserna. Hur tänker vi att det skall gå att klara av en kostnadsökning och en oerhörd sänkning av priserna. Men å andra sidan används inte heller enligt Agenda 2000 åtgärder för att utveckla uppfödning i stor skala.
Avslutningsvis kommer den "religiösa" respekten för långtidsbudgeten från Berlin att innebära att det inte är möjligt att klara av exceptionella situationer.
Ledamöter, låt oss vara realistiska. Denna kris kräver en ändring i Europeiska unionens ståndpunkt inför Världshandelsorganisationen, en revidering av långtidsbudgeten från Berlin och en revidering av den gemensamma jordbrukspolitiken, med en ändring av dess obalanser och dess inriktning.

Hyland
Herr talman! Det är med viss sorg som jag kan konstatera att jag återigen deltar i en parlamentsdebatt om BSE. Det är synd att de första åtgärder som vidtogs av kommissionärerna Byrne och Fischler inte nådde upp till målsättningen att hålla BSE under kontroll och återställa konsumenternas förtroende för nötkött.
Det är minst sagt en besvikelse att vissa medlemsstater var beredda att dölja den verkliga förekomsten av BSE i sina egna nationella hjordar och lika ovilliga att införa de kontrollåtgärder som föreslogs av kommissionen och som antogs av det här parlamentet.
Deras beteende eller brist på beteende har lett till ett förståeligt och berättigat motstånd med en köttkonsumtion som vid ett tillfälle sjönk med 27 procent. Vår nu dyrbara nödplan att återställa konsumtionen och konsumenternas förtroende kräver ett hundraprocentigt deltagande från varje medlemsstat. Det finns inget utrymme för oliktänkande i det här kritiska skedet och de som bryter mot bestämmelserna borde, enligt min åsikt, få allvarliga påföljder.
Det har funnits tillfällen tidigare då jordbrukare ertappades med att bryta mot livsmedelsbestämmelser och blev välförtjänt dömda för det. Nu är de emellertid till stor del oskyldiga offer för en situation som ligger utanför deras kontroll. De är offer för djurfodertillverkare som använder kött- och benmjöl i foder till nötboskap och det finns tyvärr en del bevis för att skrupelfria tillverkare har fortsatt att använda produkten sedan de nya reglerna infördes.
Jag tycker att vi nu är redo att övergå till extrema åtgärder och jag godtar kommissionär Byrnes åsikt att de är det absolut minsta vi kan göra just nu. Hur det än är med den saken så är den hårda verkligheten den att lantbrukare som står garant för livsmedelsförsörjningen och dess kvalitet är ödelagda, deras inkomster är borta och den etiska grundsynen på jordbruket är skändad genom att en förstklassig livsmedelsprodukt har förstörts.

Bonino
Herr talman, ärade ledamöter! Jag tycker att den här BSE-frågan förföljer mig både på det politiska och det personliga planet, i ett läge där institutionerna - i detta fall de nationella regeringarna - bara verkar reagera på den uppkomna situationen och aldrig satsar på förebyggande åtgärder, som om historien inte hade någonting att lära oss. Till exempel, herr kommissionär, har ni fått mandat av rådet (jordbruk) att vidta de åtgärder som ni har beskrivit för oss. Jag önskar er verkligen lycka till, för jag kan redan föreställa mig vilken hönsgård ni kommer att hamna i när ni föreslår dessa åtgärder: det kommer att finnas medlemsstater som begär att få bli undantagna, andra som kräver ett längre uppskov, till exempel från tolv till tjugo månader för ryggraden, och andra som hävdar att de kan erbjuda konsumenterna säkert kött. Kort sagt har vi på något sätt redan hört allt och jag kan bara hoppas att ni kommer att ha den styrka och de nerver som fordras för att hålla tungan rätt i mun, men jag är fullt medveten om att det inte kommer att bli lätt.
Vad som har framkommit under de senaste månaderna är den vanliga visan, det vill säga den om medlemsstaternas kontroll över tillämpningen av gemenskapsinsatserna. Jag tycker att detta är den punkt som skall tas upp med rådet eftersom man, å ena sidan fastställer vilka åtgärder som skall vidtas, och å den andra medlemsstaterna antingen inte tillämpar dem - således uppstår alla slags överträdelseprocedurer, men dessa blir alltid mycket långdragna - eller så kan de inte övervaka dem. Resultatet blir att man till slut måste vidta uppenbart drastiska åtgärder eftersom kontrollerna varken ger några garantier eller någon säkerhet.
Detta är en punkt där ytterligare svårigheter kommer att uppstå eftersom medlemsstaterna tenderar att antingen kontrollera för litet, eller att när de kontrollerar översänder de inte uppgifterna på cirkulation till de andra institutionerna. Jag tror därför att detta parlament kommer att mana på er allt mer, herr kommissionär, men jag tror också att ni kan räkna med vårt stöd i denna svåra kamp.
Bara ytterligare ett påpekande: det är klart att alla problem föder nya problem när man försöker lösa dem. Vad skall vi till exempel göra med detta animaliska mjöl? Vi skall bränna upp det. Men självfallet har vi fortfarande inte den förbränningskapaciteten och således magasineras det. Det står lika klart att ingen har studerat vilken miljöpåverkan det innebär att bränna upp hundratusentals ton animaliskt mjöl. Fråga nummer två: vad skall vi ge boskapen för proteintillskott att äta? Kollegerna vet kanske - men det tål att påminnas om - att Europa redan importerar trettio miljoner ton genetiskt modifierade sojaderivat och att stoppet för animaliskt mjöl inte gör annat än ökar denna import, eftersom Europa är beroende av soja. Nå, vad skall vi då göra åt allt detta? Jag ville bara säga att det inte finns några mirakellösningar, utan att vi måste vara öppna och vaksamma för att hitta de lösningar som passar från fall till fall.

Bernié
Herr talman! Europeiska unionen dröjde med att vidta erforderliga åtgärder och är därför till stor del ansvarig för utbredningen av galna ko-sjukan. Det är ett graverade konstaterande: konsumtionen har i genomsnitt minskat med 27 procent och antalet exportembargon har ökat. Bara i Frankrike är 400 000 anställda i nötköttssektorn. Som offer för fallande priser och minskad konsumtion förtvivlar uppfödarna och hotas av konkurs. De kan inte längre behålla djuren på sina gårdar. Mjölkproducenterna överskrider sina kvoter. Förvirrade och oroade konsumenter vet inte längre vad de skall köpa. Slakterierna, drabbade av en teknisk arbetslöshet, kan inte lagra slaktkroppar i väntan på testresultat, på grund av alltför långa dröjsmål, outbildad personal och laboratorier som väntar på att få ett godkännande. I dag finns det endast tester som utförs på döda djur. Hur långt har forskningen om blodtester kommit? Enligt kommissionär Byrne skulle en patentansökan vara aktuell. Gör man allt man kan för att stödja forskningen, framför allt den offentliga forskningen? Den systematiska förstörelsen av besättningar kostar mycket, och den tillintetgör de ansträngningar som uppfödarna gör för att välja ut djur. Bör man fortsätta att undanröja friska djur eller delar av friska djur, med tanke på att spårningstester numera är obligatoriska? Denna systematiska förstörelse eliminerar också friska sjukdomsbärare. Vore det inte klokt att behålla en del av sådana kreatursbestånd, självklart totalt isolerade, för forskningsändamål? När det gäller tjurfäktningstjurar anses de vara riskdjur och måste följaktligen förstöras i likhet med alla nötkreatur som dött någon annanstans än på ett slakteri. Därmed blir köttet från sådana djur olämpligt för konsumtion och kan inte frysas ner i väntan på testresultaten, samtidigt som detta kött har en marknad.
Slutligen har man infört ett förbud mot animaliskt mjöl utan att produktionselementen kan spåras. Hur skall de lagras, brännas, ersättas? Anläggningarna gör sina val på begäran från offentliga myndigheter utan samråd med befolkningen, utan miljökonsekvensstudier och riskutvärderingar. För att vara effektiv ur ett hälsoperspektiv måste förbränningen ske vid en specialiserad enhet, som det i dag inte finns tillräckligt många av. Trots bristen på proteiner kan inte medlemsstaterna, som är beroende av import av oljeväxter, vara förvissade om att dessa växter inte härrör från genetiskt modifierade organismer. Men Europa fortsätter att stoppa användningen av marker. Det har således blivit brådskande att återuppta förhandlingarna inom WTO och ifrågasätta Blair House-avtalen. Europa bör inte, såsom det planerar att göra, minska sitt stöd till uppfödarna genom att avskaffa bidraget till mjölkkor eller genom att minska antalet tillåtna nötkreatur.
När jordbrukarna går med på stora ansträngningar för att garantera spårbarhet och producera med kvalitet, får Europa inte påtvinga dem nya uppoffringar, vilket beslutades vid det senaste mötet i ministerrådet. Tvärtom skall de stödjas, även med direkta stöd. För en exceptionell situation krävs exceptionella åtgärder. Folkhälsa är något som går långt utanför jordbruksbudgetens ramar. En del av de utgifter som krävs för att garantera livsmedelssäkerhet och återvinna konsumenternas förtroende bör således tas från den allmänna budgeten.

Ilgenfritz
Herr talman, ärade herr kommissionär! De åtgärder som kommissionen hittills har lagt fram för att få bukt med BSE-krisen kommer för det mesta för sent, är inte särskilt effektiva och är även ensidiga. Kommissionen reagerar i stället för att agera. Den uppträder med för lite energi för att faktiskt få grepp om denna fråga. I likhet med tidigare förblir många frågor som sysselsätter de drabbade obesvarade. Hur kan prisskillnaderna för BSE-test i Europa förklaras? Hur kommer man att ta itu med eventuella snedvridningar av konkurrensen? Varför hjälper man inte de oskyldigt drabbade på ett effektivt sätt? Jag menar framför allt bönder i länder där det i likhet med tidigare inte finns några BSE-fall, närmare bestämt företag som säljer kött, slakterier, som alla kämpar för eller är fruktar för sin existens. Man hjälper fel personer. Framför allt genom förbränningsåtgärder döljs åtgärder, problemet sopas återigen under bordet, och framför allt får inte de oskyldigt drabbade hjälp. I länder som inte kan delta i aktionen står nötkreaturen kvar i ladugårdarna. Belastningen för de drabbade är orimlig.
70 procent av tilläggsbudgeten skall enbart användas för detta. Varför gynnas inte eller påskyndas ytterligare BSE-test på levande djur? Ni måste vara på det klara med att om vi förlorar våra bönder, då förlorar vi också våra livsgrundvalar, för bönderna är framför allt landskapsvårdare i våra regioner, och här menar jag Alpregionerna. Med bönderna förlorar även vi vår livsexistens!

Grossetête
Herr talman, herr kommissionär, kära kolleger! Vi har än en gång samlats för att tala om BSE. Jag vill påminna om att jag bara för några månader sedan, i Strasbourg, kritiserade kommissionens förslag till beslut som överdrivet försiktiga.
I dag kan man förvånas över bestörtningen och paniken i länder som länge trodde att de hade undgått denna plåga, men som ändå har haft tid att iaktta sina grannländers åtgärder. Denna panik bör inte drabba oss, ansvarsfulla politiker. I dag föreslår kommissionen ett antal åtgärder, och när jag lyssnar till mina kolleger inser jag att det är viktigt att harmonisera dem. Jag påpekade att vi är ansvarsfulla politiker. Och därför skall vi påtala, vilket jag har gjort under flera år, den gemensamma jordbrukspolitikens skadeverkningar, en politik som har gynnat stora jordbruksföretag men förbisett den verkliga landsbygden, som våra länder i så hög grad behöver. Vi kommer att behöva ett stort mod för att åstadkomma ett hållbart jordbruk där man tar hänsyn till produkternas hälsomässiga kvalitet och säkerhet samt miljön. Men det krävs inte bara mod utan också beslutsamhet, för att vi skall kunna förklara nya åtgärder för omfördelning av jordbruksstöd och framför allt för att kunna sätta oss emot rådet, så att detta inte bara förblir prat. Vi genomgår nu ett verkligt europeiskt drama. Vi måste ta tillfället i akt och omdefiniera den europeiska jordbrukspolitiken. Den bör inte vara en José Bovés uppvisningspolitik, utan en politik som motsvarar konsumenternas och våra jordbrukares förväntningar, som vi är mycket solidariska med. Det tjänar ingenting till att vidta auktoritära, teknokratiska begränsningsåtgärder för nötköttsproduktionens framtid. Inrättar vi ett extensivt jordbruk kommer jordbruket självt att medföra en reglering av denna produktion. Att producera bättre men mindre, att förstärka kontrollerna, att vidta exceptionella åtgärder. Vi måste ha viljan att göra detta utan dröjsmål, i unionsmedborgarnas allmänna intresse. De har rätt att kräva det av oss alla.

Garot
Herr talman, herr kommissionär, mina kära kolleger! På några veckor har BSE-fenomenet ändrat dimension i Europa, eftersom det nu har fått allmän spridning. Situationen är alarmerande, till följd av den minskade konsumtionen och exporten, och på grund av att man förmodligen kommer att behöva hantera stora lager nötkött. Det är en ytterst allvarlig situation, med tanke på att uppfödarna har försatts i osäkerhet och att Europeiska unionens tillgängliga medel med största säkerhet kommer att vara otillräckliga. Herr kommissionär! I det sammanhanget är det först och främst nödvändigt att medlemsstaterna visar prov på disciplin och solidaritet i tillämpningen av de åtgärder som gemenskapen beslutat om, för att inte öka de gemensamma kostnaderna. Även om vi måste invänta rådets möte i februari och troligtvis andra större europeiska möten för att ta alla konsekvenser av detta, kan vi redan peka på ett antal viktiga punkter.
Ur den synpunkten vill jag erinra om att livsmedelssäkerhet och konsumentskydd står över andra hänsyn, och att det fordras förstärkta kontroller för en trovärdig tillämpning av fattade beslut samt ett snabbt inrättande av Europeiska livsmedelsmyndigheten.
Jag vill också betona att alla medlemsstater behöver införa en större solidaritet mellan den gemensamma jordbrukspolitikens olika sektorer, vilket framför allt kan åstadkommas genom att utnyttja den övergripande förordningen i Agenda 2000. Vidare skall jag också nämna Europas skyldighet att uppfylla internationella villkor och att stödja utvecklingen av produktionen av vegetabiliska proteiner som ersättning för kött- och benmjöl i djurfoder.
Till sist vill jag framhålla skyldigheten att ta lärdom av den utveckling inom jordbruket som är resultatet av den gemensamma jordbrukspolitiken och våra internationella åtaganden. Denna utveckling - som är grundad på en strävan efter maximal konkurrenskraft i syfte att få Europa att vinna marknadsandelar - har den inte gått alltför långt på den industriella vägen och i strävan efter vinst? För egen del tror jag att den har nått sin gräns och att vi bör ompröva den, framför allt inom ramen för förhandlingarna vid WTO och utarbetandet av den framtida gemensamma jordbrukspolitiken.
Men hur det än ligger till med den saken: hur skall vi kunna garantera jordbruket nya framtidsutsikter om BSE leder till att producenterna försvinner?
Herr kommissionär! Därför förespråkar jag också att man verkligen och på allvar bör ta hänsyn till uppfödarnas och sektorns förväntningar. Det finns anledning att hjälpa dem genom denna kris.

Paulsen
Herr talman, bäste herr kommissionär, ärade kolleger! Utan att ett ögonblick förringa problemen med BSE vill jag påpeka att vi i rådande panik inte får glömma alla andra problem och risker och också möjligheter som finns i vår livsmedelsindustri. Jag kan ta ett exempel. Om fettet från idisslare är garanterat fritt från proteiner är det därmed fritt från dioxiner, kinoloner etc.
I dag växer misstron lavinartat mot den europeiska livsmedelsindustrin, mot jordbruket och mot vår landsbygd och våra bönder. Detta är mycket farligt för sysselsättningen i Europa och för landsbygden men också för vår miljö och vårt kulturarv. Men tänk om vi kunde ta tillfället i akt! En klok gammal man sade att kaos är granne med Gud. Låt oss använda det kaos som finns i dag på ett kreativt sätt, för i dag har vi stöd av våra väljare för att öppna och förändra hela livsmedelssektorn!

Graefe zu Baringdorf
Herr talman! BSE är fortfarande farligt. Faran är inte avvärjd. Om emellertid sannolikheten för att smittas av BSE är mindre i dag än vad tidigare var fallet, då har det med vårt arbete i parlamentet att göra. Herr Byrne, jag vill tillstå att det även har med ert arbete att göra. Den nya kommissionen och ni personligen arbetar konsekvent. Låt mig ändå rikta lite kritik mot besluten.
Den öppna flanken var mjölkersättningen, var fettet, förorenat av rester av äggvita. Detta var kommissionens, den europeiska nivåns öppna flank. Tyvärr slöts denna för sent. Det som nu har gjorts går i rätt riktning. Men fortfarande skall fett blandas i, även om det är värmebehandlat. Herr Byrne, man måste ju fråga, vart blir det av det mekaniskt urbenade köttet om det inte längre går in i näringskedjan? Blir det benmjöl, blir det fett, och kommer sedan resterna av hjärnan, när skallarna har sugits ut, att hamna däri? Räcker det med att sterilisera i 133 grader? Vi vet att dessa prioner uppenbarligen är resistenta även mot den här värmebehandlingen.
Här hade det varit bättre att säga att det inte skall vara något fett i mjölkersättningen som kommer från andra källor än mjölken själv. Om man absolut vill ha fett skall man ha i det smör igen som man tidigare tagit bort, eller om möjligt genast utfordra djuren med mjölken.
Det andra problemet är hjärnan. Situationen är fortfarande den att hjärnan på djur under tolv månader får användas. Vi kan också använda grishjärna. Det finns inga bevis i korven. Alltså vore det påkallat att frigöra hela korven, att frigöra hela näringskedjan från hjärna, både från grisar och nötkreatur.
Den tredje aspekten är testet. Böge sade tidigare att vi vill testa från 18 månader. Jag rättar: Parlamentets beslut innebär att alla djur som ingår i näringskedjan testas, med början från 18 månader. Även det måste säkerställas, och vi får inte ge efter när det gäller att uppnå detta. Herr Byrne, vi får inte heller tillåta att djur slaktas som nu inte testas, eftersom vi av diagnostiska orsaker - Böge har redan pekat på detta - brådskande behöver detta resultat för en totalbedömning av BSE-trycket i Europa.

Papayannakis
Herr kommissionär! Även om det har dröjt, vidtar vi nu allt strängare åtgärder. Av ert anförande framgick det emellertid att ni inte talade om de viktigaste frågorna, vilket heller inte rådet gör. Samordning och kontroll. Indirekt har vi kunnat konstatera brister, vi vet att de är betydande, men vi har inte fått några förslag. Det har t.ex. inte gjorts några framsteg på europeisk nivå när det gäller lagstiftning om inspektioner.
En andra fråga: alternativa lösningar. Denna fråga har förts fram även av andra kolleger. Vad kommer att hända med det animaliska mjöl som bör förstöras? Vad kommer att hända med de farliga ämnen som vi lyfter ut ur näringskedjan? Det vet jag också från mitt eget land. Jag känner inte till några hållbara lösningar för destruktion av dessa ämnen och förvisso inte hur kostnaderna skall täckas.
Och eftersom vi nu talar om kostnaderna, tar jag upp den sista frågan om hur kostnaderna skall täckas, åtminstone på Europeiska unionens nivå. Såvitt jag vet, har vi omkring 1,5 miljarder euro till vårt förfogande. Era lägsta antaganden talar om en kostnad på 3,5 miljarder euro, och det är faktiskt många som säger att vi kan komma upp till både 7 och 8 miljarder. Det finns inga förslag om kostnadstäckning i nuvarande budgetläge och med den budgetinriktning som ni förespråkar. Vad skall vi göra? Vi vill ha trovärdigare svar.

Berlato
Herr talman! Jag skulle tveklöst vilja understryka att vi måste återställa konsumenternas förtroende för de verksamma inom sektorn - det har upprepats många gånger. För att göra detta uppmanar jag för femtioelfte gången kommissionen att skapa klarhet, det vill säga att göra alla uppgifter tillgängliga för att se till att en korrekt information bidrar till att dämpa denna kollektiva psykos som även vi delvis verkar vara offer för. Jag skulle vilja vara provocerande och säga att, om vi begränsar oss till fakta, till hur läget är för närvarande, sannolikheten för att träffas av blixten är mycket större än sannolikheten för att bli smittad av BSE. Därmed vill jag inte säga att vi inte skall vidta alla försiktighetsåtgärder för att förhindra att något enda människoliv sätts i fara, men vi måste se upp för media skapar större skador och håller på att lamslå en sektor, ofta utan att ha någon objektiv grund för att ge konkreta nyheter. En korrekt information är alltså ett oundgängligt villkor för att problemet skall kunna hanteras på rätt sätt och för att en psykos som - jag upprepar det - ofta är orättfärdig, inte skall blåsas under.
Det är viktigt att se till att konsumenterna vet vad det är de äter: därför måste vi snabba upp den obligatoriska märkningen så att konsumenterna får full information om djurets historia, från dess födelse till slakten.
När det gäller insatserna måste vi också komma ihåg att aktörerna i sektorn måste kunna ta sig igenom detta dramatiska skede. Det fordras alltså direkta ekonomiska insatser: det räcker med att tänka på att väldigt många uppfödare har tusentals djur i ladorna och inte vet hur de skall lätta upp marknaden för dessa produkter. Vi måste skapa krismagasin med offentliga medel och sedan göra direkta insatser för att se till att företagens ekonomiska kris möts med direkta stöd från offentliga myndigheter.

Berthu
Herr talman! Innan jag skulle delta i den här debatten läste jag om ett synnerligen intressant dokument, nämligen den anmälan mot kommissionen som det franska jordbruksfacket och Philippe de Villiers lämnade till EG-domstolen 1996. Kommissionen anklagades för att ha hanterat galna ko-krisen dåligt, prioriterat den fria rörligheten för varor framför folkhälsan samt försummat att tillämpa försiktighetsprincipen.
Och apropå anmälningar: hur långt har kommissionens anmälan mot Frankrike kommit, vilken lämnades in för två år sedan med motivet att mitt land vägrade att garantera fri rörlighet för kött? Jag hörde inte kommissionär Byrne ta upp den frågan i sitt uttalande nyss. Lärdomen för i dag är att man måste sätta folkhälsan i första rummet och inte tveka att föregripa alla slags risker, även om det kostar mycket, samt respektera de stater som vill vidta kraftigare skyddsåtgärder än genomsnittet. Vi kräver särskilt åtgärder för maximal säkerhet, även om det blir en tung belastning för gemenskapens budget. Europa och medlemsstaterna måste stå för sina misstag. Det enda man kan göra för att undgå den här typen av problem i framtiden är att införa ytterst stränga försiktighetsåtgärder och miljöhänsyn för jordbruket. Sådana regler medför givetvis ytterligare kostnader, som i sig kommer att ge vårt jordbruk en nackdel i världskonkurrensen. För att kompensera detta handikapp måste vi, i de WTO-förhandlingar som just skall inledas, hävda idén att varje område har frihet att välja sin egen jordbruksmodell, och vi måste i grunden ifrågasätta Uruguayrundans modell, som syftar till att underkasta jordbruket en internationell konkurrens utan vare sig skyddsanordningar eller kompensation.

Fiori
Herr kommissionär! Jag vänder mig till er som företrädare för Europeiska unionens verkställande institution, inte som matchdomare. Jag är förvånad och inläggen i dag fortsätter att bekräfta det illamående jag känner eftersom BSE-frågan, på ett annat plan än de förklaringar och de insatser som ni har beskrivit för oss - som självfallet är svar på en tillfällig kris - är en strukturell kris som vi i detta ögonblick ännu inte har bemött. BSE är en moralisk fråga: sedan decennier har vi byggt upp en jordbrukspolitik kring jordbruket och för närvarande omges jordbruket av en misstro, en misstro som vi som institution inte har råd med. Jordbrukssektorn består av människor som arbetar, av familjer som värnar om territoriet, av människor som i sitt vardagliga värv betalar ett pris som inte tillkommer dem. Vi måste absolut skriva om reglerna, men vi kan inte begära att arbetande människor skall betala ett pris - och i många europeiska länder håller vi på att komma till konkursens brant - som det inte tillkommer dem att betala.
Man reagerar inte på en jordbävning genom att säga "Vi får se vad vi skall göra". På en jordbävning reagerar man med följdriktiga och framför allt omedelbara insatser. Jordbruket i Europa går igenom en av de besvärligaste faserna under sin historia: låt oss inte genomföra det perfekta brottet mot jordbrukssektorn som sedan får återverkningar inte så mycket på jordbrukarna som på Europa. Till syvende och sist är det till oss, till Europeiska unionen, till institutionerna som Europas jordbrukare och folk vänder sig: det är vi som måste ge dem det svar de behöver.

Whitehead
Herr kommissionär! Ni har det dystra nöjet att få rätt och det blir man aldrig populär på eller ens lycklig. Just de personer och de medlemsstater som avfärdade era varningar för två år sedan, som förnekade er en kvalificerad majoritet, som ni sade för bara några månader sedan, vill nu har ersättning och stöd när köttmarknaden kollapsar och vi står inför utsikten med miljoner djur i förvaring, omöjliga att sälja och göra sig av med under de kommande två åren.
I Förenade kungariket ser vi på det här med viss medkänsla. Man säger till mig: jo, ni var först. Vi var först i hela cykeln från belåtenhet till förtvivlan och tillbaka igen. Om köttmarknaden i Storbritannien är sund igen i dag och köttkonsumtionen ökar så är det också endast eftersom man har insett hur drastiska åtgärderna måste vara.
Varje fråga som jag nu vill ställa till kommissionen grundar sig på den erfarenheten. För det första omfattningen av BSE: Vad visar testerna? Vad säger medlemsstaterna själva? Vi ser rapporter om att vissa medlemsstater som för ett år sedan hävdade att de inte hade någon BSE, nu förväntar sig upp till 500 fall nästa år.
Om Europa har ställts sig bakom principen om slaktdjur över 30 månader, är det tillräckligt? Vad säger testerna och forskningsresultaten om förekomsten av den här sjukdomen hos djur som är yngre än 30 månader.
För det tredje, vilken kapacitet har medlemsstaterna att förstöra de material som nu tas bort? Vilka medlemsstater har den förbränningskapaciteten? Finns det fortfarande de som tänker använda det här materialet som markfyllnad?
Alla de här frågorna är allvarliga och vi vet att ni tänker försöka svara på dem. Vi tycker att ni borde gå längre och jag skulle bara vilja hålla med om det min vän Garot sade om att Europa mest av allt är skyldig er sin solidaritet.

Lynne
Herr talman! Jag välkomnar förslagen om att förbjuda produktionen av maskinurbenad köttmassa från alla ben från idisslare av alla åldrar. I Förenade kungariket har vi just nu ett förbud mot maskinurbenad köttmassa från nötkreatur och inga djur äldre än 30 månader går till produktionskedjan men problemet är maskinurbenad köttmassa som kommer från andra EU-länder. Så vitt jag vet finns det ingen lämplig test för att med säkerhet avgöra att dessa varor inte är BSE-smittade. Därför välkomnar jag förbudet.
När det gäller borttagandet av ryggraden så tog ni upp frågan om var det skulle ske, slakthuset eller i butiken? Är det dock verkligen nödvändigt? Vi måste ta hänsyn till den vetenskapliga styrkommitténs granskning men visst borde det vara tillräckligt om ryggmärgen togs bort på ett fackmässigt sätt. Vad som än händer måste de här säkerhetsåtgärderna övervakas noggrant.
Jag är glad att det skall komma månadsrapporter från andra EU-länder på samma sätt som nu sker i Förenade kungariket men inför de här åtgärderna snabbt! Se till att de upprätthålls på rätt sätt och ta lärdom av Förenade kungarikets tidigare misstag!

Bautista Ojeda
Herr talman, herr kommissionär! BSE-krisen har bara uppmärksammat, och låtit den europeiska allmänheten upptäcka, svagheten och bristen på strikthet i medlemsstaterna att uppfylla och kontrollera de europeiska normerna för riskmaterial som används i tillverkning av djurfoder.
Trots alla debatter om krisen i sig, tillåter vi fortfarande att vissa potentiella riskprodukter når livsmedelskedjan. Ännu finns det t.ex. inte något förbud mot djurs konsumtion av animaliskt fett. Invånarna, som är oskyddade mot politiska beslut fattade av politiker som låter ekonomiska kriterier gå först, kräver mer strikthet och ansvar.
Vilket ansvar kommer medlemsstaterna, kommissionen och parlamentet att ta i förhållande till dem som drabbats av den mänskliga varianten av BSE? Vi fortsätter utan att ha en enhetlighet i de åtgärder som antagits av rådet. Därmed förlorar försiktighetsprincipen i effektivitet.
Det behövs mer forskning för att i ett helhetsperspektiv lära känna denna sjukdoms art och mekanismerna för hur den överförs. Avslutningsvis bör vi utvidga kontrollerna på djurfoderfabrikerna, eftersom fodret är en viktig del i överföringen av sjukdomen.
Om medbeslutande i jordbruksfrågor vore verklighet så skulle saker och ting varit annorlunda när det gäller
nuvarande kris.

Figueiredo
Herr talman! Den nuvarande situationen med allt fler fall av BSE i Europeiska unionen visar tydligt att det inte räcker med att göra uttalanden om intentionerna att reformera den gemensamma jordbrukspolitiken, utan att det är nödvändigt att gå till botten med problemet och gå snabbt fram för att få en verklig reform av den nuvarande gemensamma jordbrukspolitiken. Gemenskapens budgetrestriktioner får inte vara en ursäkt för att inte vidta de åtgärder som krävs för att lösa problemet, och samtidigt stödja de jordbrukare som föder upp nötboskap. Den angelägna reformeringen av den gemensamma jordbrukspolitiken bör inte ha budgetbesparingarna som mål utan en utjämning i fördelningen av stöden mellan producentländerna och produktionsanläggningarna med hänsyn till regionala särdrag och varje medlemsstats realitet. De nya behoven bör kopplas till nya medel, varför det är nödvändigt att se över de aktuella ekonomiska ramar som beslutades i Berlin.
Slutligen vill jag ta upp Portugal och fråga kommissionären angående den orättvisa som ligger i upprätthållandet av detta enda embargo mot export, i en situation där antal fall minskar betydligt, medan de i andra länder hela tiden fortsätter att öka. Det är en obegriplig inställning.

Parish
Kommissionär Byrne! Det händer inte ofta att jag ger er en komplimang för era prestationer men den här gången skall jag vara snäll. Det är alldeles fel av medlemsstater att nu skylla på kommissionen när ni redan för så länge sedan som för några år sedan pekade på de problem som skulle uppstå. Det medlemsstaterna har gjort när de har försökt komma fram till vilket kött som är säkrast i Europa är att förstöra det europeiska köttet. Det råder inget tvivel om den saken. Nu måste vi vidta åtgärder över hela Europa.
Jag är en lantbrukare som drev mitt lantbruk under hela BSE-krisen i Förenade kungariket. Jag såg min boskaps värde sjunka till i princip ingenting. Det är mycket tungt för jordbruksindustrin att se det hända och det händer nu igen över hela Europa, så åtgärder måste vidtas.
Jag tror inte vi behöver uppfinna hjulet på nytt så vi borde titta på de åtgärder som vi vidtagit i Storbritannien för att återupprätta konsumenternas förtroende. Jag yrkar för, och jag vet att kommissionär Byrne håller med om det här, att samma politik skall drivas över hela Europa. Om vi inte gör det så kommer den europeiska pressen att granska varje medlemsstat för sig. De kommer att undersöka de säkerhetsåtgärder som vidtagits i de staterna och jämföra dem med varandra och sedan kommer medborgarnas förtroende för nötkött i allmänhet att kollapsa.
Det är inget tvivel om att den äldre boskapen, hur tungt det än är, måste tas bort ur produktionskedjan. De måste förstöras. Det är inte bara förbränning som kommer i fråga utan nu finns det även en natriumhydrolysmetod för upplösning av kreatur. Jag är säker på att ni undersöker det, eftersom det skulle kunna vara en bättre och möjligen även billigare metod att bli av med den boskapen. Vi måste också granska importen av kreatur från länder utanför Europeiska unionen. Vi behöver nämligen inte bara samla oss, jag tror att det är väldigt många som är mycket belåtna över det här i resten av världen.
Slutmålet måste vara att öka konsumtionen av nötkött, vi måste övertyga konsumenterna om att det är säkert och låta dem äta europeiskt nötkött.
(Applåder från höger)

Izquierdo Rojo
Herr talman! Med tanke på hur mycket det här kommer att kosta alla oss européer, att vårt mål är att återupprätta förtroendet och att det inte längre handlar om gällande regler, utan om tillämpning och kontroll av nämnda reglering, borde vi inte då reflektera över hur vi skall återupprätta detta förtroende? Kan den oansvariga minister återfå förtroendet, som genom att kalla andra oansvariga förolämpade dem som helt riktigt varnade oss för denna risk? Eller hälsoministern, som visade en allvarlig inkompetens i frågan?
Herr kommissionär! Kommer de som är så illa ansedda och som är ansvariga för den nuvarande förvirringen, bristen på kontroll över det förbjudna djurfodret, de miljömässiga slarvåtgärder som görs, med oregelmässiga nedgrävningar av hundratals kor, att återfå förtroendet? Kommer de som är så illa ansedda att återupprätta det förtroende vi behöver?
Herr talman! Om vi inte utkräver ansvar av dem kommer det att utkrävas av oss. Det kan jag garantera.

Maat
Herr talman! Först skulle jag vilja fästa uppmärksamhet vid de ekonomiska konsekvenserna av BSE-krisen. Till att börja med har kommissionen till slut ändå övertagit förslaget från utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling om att utnyttja det utrymme som fortfarande fanns kvar i jordbruksbudgeten på 970 miljoner euro. Jag vill dock tillägga att det utrymmet då verkade lite större än det i själva verket är nu, även med tanke på eurons nuvarande ställning som faktiskt redan har slukat ytterligare 250 miljoner av beloppet.
Den andra punkten är att finansieringen naturligtvis inte är avklarad i och med det. Det är bara en början. Jag skulle uttryckligen vilja be kommissionen undersöka om det även finns andra finansieringsmöjligheter, i synnerhet inom ramen för denna kris med avseende på ett förslag om en konsumentskatt. Vi skulle exempelvis kunna tänka oss en tillfällig skatt för kött, och på så vis skulle vi i vilket fall som helst kunna bekosta genomgripande åtgärder på ett bra sätt även i år. Det är i sig ingen nyhet att man garanterar säkerheten även för andra produkter på det viset. Se bara på miljöskatten för vissa produkter; i en del EU-länder förekommer även det.
En tredje punkt som jag anser vara viktig rör frågan om hur vi förhåller oss till medlemsstater som medvetet har struntat i att följa EU:s regler. Ärligt talat, den röd-gröna koalitionen i Tyskland hävdade förra året gång på gång att de inte hade några problem, och därefter uppstår problemet och det skjuts över till någon annan. Hur förhåller sig kommissionen och rådet till detta? När det gäller denna fråga måste jag säga att kommissionen under de senaste åren har varit avsevärt mer konsekvent än rådet, för att bara ta ett exempel.
Då återstår frågan om vad lösningen är. Lösningen är till syvende och sist ingenting annat än en väl fungerande kedjeövervakning, god kontroll och i vissa fall stränga åtgärder. I fråga om detta anser jag att det är ett politiskt missbruk att hävda att lösningen kommer att ligga i en förändring av den europeiska jordbrukspolitiken till förmån för småskalighet eller biologiskt jordbruk. Det är inte det saken gäller. Det handlar om livsmedelssäkerhet. Politikerna i Europa måste akta sig för att använda sig av den här krisen för egna politiska målsättningar.

Ayuso González
Herr talman, herr kommissionär, ledamöter! Detta är ett problem som i grunden handlar om djurs hälsa och som nått proportioner av stor kris eftersom det påverkar livsmedelssäkerheten, även om specialister inom allmänmedicin säger att infektionsrisken är liten. Det är ett problem som uppstod i Förenade kungariket för över ett decennium sedan och som därifrån spritt sig i hela Västeuropa. Förmodligen underskattade kommissionen vid den tiden problemet och vidtog inte nödvändiga åtgärder för att undvika åkommans spridning.
Man måste erkänna att det var ett misstag att vänta ända till den 27 mars 1996 för att vidta krisåtgärder, med beslagtagna kor och ben- och köttmjöl som härstammade från Förenade kungariket, och därefter ge vika för de påtryckningar som gjordes för att upphäva detta beslut två år senare, den 16 mars 1998. Det är dags att lära sig av misstagen och vidta effektiva och proportionerliga åtgärder, som kan uppfyllas utan att för den skull försöka skjuta flugor med kanon. Och framför allt måste åtgärderna vara enhetliga eftersom det som ger upphov till mest förvirring, desorientering och misstro är bristen på klara och konkreta kriterier.
Ni har talat om för mig vad den vetenskapliga kommittén anser och vad rådet tänker göra, men vad tänker kommissionen göra, när och hur?
Dessutom måste man kontrollera att alla dessa normer uppfylls, eftersom kontrollerna har varit den stora bristen. Jag säger alltid detsamma. Det är av grundläggande betydelse att kommissionen samordnar och harmoniserar kontrollerna och framför allt att den kontrollerar kontrollanten. Klara och konkreta normer är nödvändiga eftersom vi består av femton länder, vart och ett med sina problem, och i vissa länder, t.ex. mitt, ligger befogenheterna för dessa kontroller på de sjutton autonoma regeringarna.
Slutligen föreslår jag kommissionen att den skall anstränga sig att informera om risken, eftersom spridningen av nyheter och kommentarer i kommunikationsmedlen bidrar till förvirringen och allmänhetens oro. Förutom allt detta, herr kommissionär, måste man fundera över den gemensamma jordbrukspolitikens framtid eftersom grunden i detta problem ligger i den konkurrens jordbrukssektorn befinner sig i.

Schnellhardt
Herr talman, mina damer och herrar, herr kommissionär! Jag vill tacka kommissionen för den information som den har gett oss om BSE-bekämpningen, och jag skulle också vilja säga till kommissionär Byrne att jag har en känsla av att han har grepp om situationen, och hans förslag är överskådliga och målmedvetna. Jag tror att vi även behöver det, för jämte BSE har vi också att göra med hysteri och panik på många områden. Det handlar när det gäller denna första information säkert om ett mycket omfångsrikt arbete. Men jag vill också säga till er, herr kommissionär, att jag gärna hade sett att den information som ni har listat så fint hade jämförts med resultaten från de kontroller som livsmedels- och veterinärmyndigheten gjort.
Jag vill ärligt säga er att jag inte har något förtroende för ländernas och ministrarnas information när jag beaktar med vilken ignorans rådet (jordbruk) har agerat mot förslagen, även parlamentets förslag, och hur man har slingrat sig. Säkert kan man ha invändningar mot många åtgärder. Men vi har alla konstaterat att de åtgärder som man nu har beslutat om är resultaten av försummelser, även av försummelser under de senaste åren, och då får det inte finnas några eftergifter. Några kolleger har redan hänvisat till testerna. Det är så att om vi inte testar alla djur förfalskar vi resultatet. Jag upplever att slakterierna helt enkelt vägrar att slakta djur. Vad är det som görs? De klubbas ihjäl utan att testas. Det går inte an! Här måste vi ingripa, vi måste reda ut det i hela Europa.
Roth-Behrendt sade att vi behöver fler och bättre kontroller - javisst, det behöver vi! Sedan behöver vi emellertid även lagar i Europa som är begripliga och överskådliga. Vi skall under den närmaste tiden behandla hygienföreskrifterna. Jag säger er ärligt att det jag för närvarande hör från medlemsstaterna låter allt annat än optimistiskt. Den gamla fåran skall plogas upp igen, man vill återigen slå in på gamla vägar, men det går inte! Här måste vi stå samlade och skapa tydliga europeiska lagar. Bara på det viset kan vi klara av det här problemet.

Nisticò
Herr talman! Jag skall fatta mig mycket kort. Jag ville bara säga att vi, vilket har betonats, riskerar att hela tiden upprepa samma saker. Om tio år kommer vi att upprepa samma saker för vår vetenskapliga forskning om prionerna är oerhört på efterkälken. Vi har känt till prionerna i femton år, käre kommissionär Byrne, och sedan femton år vet vi inte vilka molekylära mekanismer som ligger bakom nervsystemets degeneration, vi vet inte om de kan ta sig igenom väggen in till moderkakan, vi vet inte om de tar sig in i mjölken, vi har inga snabbtest...
(Talmannen avbröt talaren.)

Talmannen
Herr Nisticò! Detta är inte en ordningsfråga. Jag vet att jag bör vara flexibel, men missbruka det inte är ni snäll.
Kommissionären har ordet.

Byrne
. (EN) Herr talman! Får jag först av allt tacka alla ledamöter som på ett värdefullt sätt har bidragit till den här debatten och alla har noterats noggrant. Jag skulle som ett preliminärt svar till det som sagts, vilja säga att de som talade om konsumenternas förtroende satte fingret på en särskilt viktig fråga som tillkommer till de frågor om folkhälsan som vi diskuterar i dag.
Får jag rikta er uppmärksamhet på en viss aspekt av allmänhetens förtroende som några av er, särskilt Whitehead, hänvisade till. Ibland beror allmänhetens förtroende till mycket stor del på var i BSE-cykeln medlemsstaterna befinner sig. Frågor om folkhälsan är mycket viktiga, men jag vill först ta upp konsumenternas förtroende innan jag går vidare till aspekterna om folkhälsan.
Whitehead påpekade mycket riktigt att konsumenternas förtroende ligger högt i Förenade kungariket. Konsumtionen av nötkött är i Förenade kungariket högre än det var före 1996. Varför är det så? Vilka lärdomar kan vi dra av det? Jag tror att det är så för att människorna ser att förekomsten av BSE sjunker i Förenade kungariket trots att antalet fall fortfarande är det klart högsta i Europeiska unionen. Varför är då konsumenterna så lugna att de nu konsumerar mer nötkött än de gjorde före år 1996? Jag tror att det är för att de inser att den vetenskapliga rådgivningen var riktig, att lagstiftarna reagerade på rätt sätt och vidtog säkerhetsåtgärder och att myndigheterna i Förenade kungariket införde den lagstiftningen på rätt sätt. Följden är nu att förekomsten av BSE minskar. Av det har konsumenterna dragit slutsatsen: någon har ledningen, de gör något åt det, de verkar veta vad de gör eftersom förekomsten minskar. Därför ökar deras förtroende och de konsumerar nötkött.
Den känslan måste man uppnå i resten av Europa men det kommer att ta tid eftersom konsumenterna i resten av Europeiska unionen inte har den händelseföljden i tankarna och vi vet alla varför: eftersom några medlemsstater som förklarade sig fria från BSE kort därefter var tvungna att medge att det förekom BSE i den medlemsstaten. Det framkallade naturligtvis en omedelbar reaktion i konsumenternas förtroende eftersom konsumenterna hör: de som leder det hela vet inte vad de talar om och skyddar mig inte.
Vi vill inte göra våra konsumenter till mikrobiologer, men de måste ha känslan att någon har ledningen som vet vad de gör, och att det de gör på ett effektivt sätt skyddar konsumenterna.
Låt mig nu ta upp några av de frågor som ni tog upp med avseende på folkhälsan och de förfaranden som behövs. Flera av er tog upp frågan om tester. Rådet diskuterade det här i måndags. Testning vid 30 månader fortsätter att vara normen, men det kommer att granskas fortgående. Ett stort antal tester som är på gång kommer att ge oss ovärderlig information inom mycket kort tid. Vi har inte tillräckligt många testresultat ännu för att dra några lämpliga slutsatser. Det statistiska urvalet är inte tillräckligt stort, men när det är det så kommer vi att dra de slutsatserna. Det kommer att göra det mycket lättare för oss att avgöra om det behöver göras mer eller inte.
När det gäller tredje land så kan jag säga att det beslut om specificerat riskmaterial (SRM) som fattades för en tid sedan gäller tredje land och import från tredje land från och med den 1 april i år. Jag har skrivit till alla tredje länder, informerat dem om gemenskapsåtgärderna och även givit dem råd angående riskerna med kött- och benmjöl. Min avdelning kommer också att inom kort hålla en konferens med tredje länder för att ytterligare betona den här frågan.
På frågan om ryggraden så är det naturligtvis så att ryggmärgen måste tas bort och förstöras. Någon sade tidigare: räcker det inte - varför måste vi ta bort hela ryggraden om det är i ryggmärgen som det farliga ligger? Naturligtvis måste frågan tas upp om de eventuella riskerna som kan komma från ryggens nervcentrum och borttagandet av ryggraden är särskilt avsett för just den frågan. Borttagandet av ryggraden har varit ett krav sedan den 1 oktober. Frågan är hur och var det skall ske. Som jag sade så finns det svårigheter och risker beroende på var det sker, på slakthuset eller i slakteributiken. Vi har inte tillräckligt med tid för att gå in i detalj på det här men jag upprepar det jag sade tidigare om att det här är en fråga som vi måste tänka över mycket noga.
När det gäller undantag så utför alla medlemsstater nu tester på döda djur och djur som befinner sig i riskzonen. Det har gjorts på grundval av en undersökning som skall hjälpa till att ge en översikt över sjukdomens utbredning och ge oss mer upplysningar. Sedan kan lämpliga beslut fattas mot bakgrund av den situationen.
Den särskilda frågan om antalet inspektioner kommer att tas upp i den rapport som jag bett medlemsstaterna att ge mig. Ni kommer ihåg att jag skrev till medlemsstaterna den 4 januari och i en bilaga bad om detaljerad information. Nu har vi fått mycket av den informationen som svar på skrivelsen och vi kommer naturligtvis att hålla kontakten med medlemsstaterna hela tiden och be om mer information och se till att allt övervakas.
Hänvisningar gjordes till reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken. Det är till största delen en sak för min kollega Franz Fischler men medlemsstaterna utnyttjar inte helt möjligheterna till det som litet löst kan kallas för en grönare gemensam jordbrukspolitik. I det sammanhanget borde jag säga att Franz Fischler och jag har upprättat en gemensam kommitté mellan våra avdelningar som skall undersöka den här frågan och se efter i vilken omfattning ändringar behöver göras, så att vi kan nå en situation där livsmedel produceras enligt mer naturliga metoder. Det är inte sagt att vi skall överge tanken på industriell produktion av livsmedel. Det kan vi inte göra.
(Applåder från höger) Det är en reflexartad reaktion som inte svarar mot konsumenternas behov. Vi måste producera mycket livsmedel för att mätta människorna och det måste ske på rätt sätt också. Det finns dock en önskan hos konsumenterna att vi borde ta upp frågan om naturlig livsmedelsproduktion. Jag är inte helt övertygad om att den tagits upp helt tidigare och efter mina diskussioner med Franz Fischler kommer vi nu att undersöka det här noggrannare.
Någon hänvisade till det faktum att GJP-stödet inriktas mer på stora jordbrukare än på små. Jag är inte nödvändigtvis säker på att det är så, men det verkar finnas tecken som tyder på det och det är en annan fråga som också måste tas upp.
Min förnämliga föregångare, Bonino, hade något att säga om frågan om upprätthållande av åtgärder. Naturligtvis är upprätthållandet av vidtagna åtgärder en nyckelfråga. Kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor spelar en avgörande roll. Rapporter om åtgärder för införandet kommer också att tvinga medlemsstaterna till stor försiktighet.
Ni gjorde också en mycket relevant kommentar om fett. Det är inte bara en fråga om att förbjuda dem. Djur måste få fett i sin diet. Frågan är var skall fettet komma ifrån och är dessa fettkällor säkra. Den vetenskapliga styrkommitténs yttrande kanske behöver förklaras när det gäller just den här aspekten. Den här frågan diskuterades ingående i rådet i måndags. Slutsatserna gäller det faktum att fett från idisslare skall behöva tryckkokas på det sätt som vi alla känner till, men dessutom uttrycktes åsikten att det kanske hade blivit dags för att ta bort animaliska fetter från foder för idisslare och det är en fråga som skall diskuteras. När man funderar över den frågan så måste man fråga sig vilka alternativ som finns: vegetabiliskt fett, soja, någon nämnde genetiskt modifierade ämnen. Det finns många invecklade frågor som måste behandlas, men jag vill inte dröja med att under tiden lägga fram ett lämpligt förslag om tryckkokning av fett från idisslare. Jag vill tala om att när det gäller Blair House-avtalet så är min kollega, Franz Fischler, mycket väl medveten om jordbrukares krav på en omprövning av det avtalet.
Några av er tog upp budgetöverväganden och jag måste säga att Berlintaket har uppnåtts. Alla medlemsstater måste nu enhälligt komma överens om en ökad budget. Någon hänvisade också till att vissa medlemsstater ökar sina egna skatter, momsen, för att betala för det här. Det är en fråga för varje enskild medlemsstat. Kommissionen har ingen behörighet att ta ut moms för några produkter och där ingår även jordbruksprodukter.
Man har även tagit upp en snedvridning av konkurrensen och i det avseendet står vi inför en kris. Vi kan inte unna oss lyxen att harmonisera alla nationella åtgärder innan viktiga hälsoskyddsåtgärder vidtagits. Vi måste fortsätta med detta och om de åtgärder som vidtas samtidigt behöver ändras eller justeras för att undvika snedvridning av konkurrensen, så måste vi göra det.
Andra tog upp behovet av att se till att vi har harmoniserade åtgärder över hela Europeiska unionen och det håller jag helt och hållet med om. Jag har sagt det vid flera tillfällen. Jag anser att förtroendet undergrävs om konsumenterna ser olika reaktioner i olika medlemsstater på samma risker. Det undergräver konsumenternas förtroende. Det har jag sagt vid flera tillfällen och det budskapet har gått fram. Jag upptäckte i rådet i måndags att det rådde en stämning som innebar att ministrarna antog förslaget att vi måste frångå unilaterala åtgärder i enskilda medlemsstater och fortsätta med de åtgärder som inriktas på problemet över hela Europa.
När jag tog upp frågan om tester så skulle jag också ha nämnt att det ännu inte går att utföra tester på levande djur. Det pågår dock omfattande forskningsinsatser på detta område och mycket pengar läggs ned för det ändamålet. Det finns ett visst hopp vid horisonten när det gäller tester på levande djur, men ingenting är absolut säkert ännu och jag skulle inte vilja väcka några förväntningar eller förhoppningar i det avseendet.
Grossetête tog upp hur den gemensamma jordbrukspolitiken fungerar och jag motsäger inte någonting av det hon sade om hur den fungerar och hur den påverkar stora jordbruk, småjordbruk och så vidare. Kan vi till exempel fortsätta med en situation där 45 procent av bidragen betalas för jordbruksgrödor, en sektor som är mycket intensiv och som sysselsätter mycket färre personer än andra viktiga sektorer? Det är också en fråga som måste tas upp.
Posselt tog upp fetter och dioxin och frågan om jag och min kommissionsavdelning aktiv är sysselsatta med dioxinfrågan just nu efter offentliggörandet av den vetenskapliga styrkommitténs rapport om det för några veckor sedan. Dioxin återfinns i fett. Det är praktiskt taget omöjligt att filtrera bort dioxinet. Det måste åtgärdas på annat sätt och det arbetar vi på just nu.
Graefe zu Baringdorf bad mig sedan ta upp frågan om ett totalförbud mot fett från idisslare i djurfoder. Som jag sade tidigare i det här svaret så är det något som övervägs och det togs upp av rådet i måndags och behandlas inom ramen för ett ytterligare yttrande. Det finns kontrollproblem som gör det svårt att se till att avskiljandet blir effektivt. Jag skall med glädje hålla er informerade om den här frågan vartefter diskussionen fortgår.
Någon ställde frågan om hur maskinurbenad köttmassa skall hanteras. Jag måste säga att det skall ingå i definitionen av specificerat riskmaterial (SRM). På det sättet utökar vi definitionen av SRM till att även inkludera maskinurbenad köttmassa som sedan måste tas om hand på lagenligt sätt. Det kommer att ske på ett sätt som överensstämmer med lagen som den ser ut just nu.

Graefe zu Baringdorf
Herr talman! Tillåt mig att komma med en upplysning till Byrne. När det gäller frågan om djurfetter föreslår jag återigen att man lämnar kvar fettet i mjölken, för att återkomma till smöret. Detta passar kalvarna precis. Naturen har ordnat det så att även de kan smälta fettet väl, och det finns ingen smittorisk.

Talmannen
Er reflektion är säkerligen vetenskapligt intressant, men jag tvivlar på att det handlar om en ordningsfråga.
Jag förklarar debatten om kommissionens uttalande avslutad.

Ämnen med hormonell eller tyreostatisk verkan samt â-agonister vid animalieproduktion
Talmannen
Nästa punkt på föredragningslistan är debatt om betänkande (A5-0002/2001) av Olsson för utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor om förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av rådets direktiv 96/22/EG om förbud mot användning av vissa ämnen med hormonell eller tyreostatisk verkan samt av â-agonister vid animalieproduktion (KOM(2000) 320 - C5-0357/2000 - 2000/0132(COD))

 Olsson
. Herr talman, herr kommissionär! Vi har just avslutat en debatt om problemen med BSE - problem som hänger samman med en livsmedelsproduktion där kanske vinstintressena har en stor betydelse och driver produktionen väldigt hårt. Vi måste komma ihåg att det på en globaliserad livsmedelsmarknad krävs att det finns politiska gränser för hur man producerar, så att andra samhällsmål inte glöms bort.
Inom Europeiska unionen har vi haft regler om att inte använda hormoner som tillväxtbefrämjare. Vi har fått klagomål för det, framför allt från USA, och det har satts upp en WTO-panel där man sagt att våra bevis var otillräckliga. Detta var bakgrunden till att kommissionen lät göra en utvärdering av de hormoner som har använts. Det handlar om sex sådana. Enligt den utvärderingen var det olika nivåer på riskmomenten. Alla hormoner innebär vissa risker; framför allt är de cancerogena. Ett hormon, östradiol 17-ß, var värre än de andra. Därför föreslår nu kommissionen en ändring i lagstiftningen, så att just östradiol 17-ß förbjuds helt och hållet - både för användning i foder eller som tillväxtbefrämjare och i terapeutiskt syfte. För de andra fem hormonerna föreslås en förlängning av det provisoriska, tillfälliga, förbud som gäller.
Herr talman! Jag och miljöutskottet stöder kommissionens ståndpunkter helt och fullt. Det är väldigt angeläget att gå vidare med detta. Naturligtvis är det också viktigt att fortsätta med att undersöka de fem andra hormonerna för att se hur farliga de kan vara, men det är positivt att östradiol 17-ß nu definitivt förbjuds. Med den här undersökningen har vi alltså fått klarare argument, som förhoppningsvis innebär att de som har en annan uppfattning ska respektera vår ståndpunkt, vårt förbud och det importförbud som för närvarande gäller.
De argument som man har är lite olika och jag vill gärna här ta upp några argument som jag har tillfört i rapporten och som har godkänts av miljöutskottet. Det kan hända att de juridiskt inte är så tunga, men politiskt är de väldigt tunga. Dels handlar det om miljöargumentet. Det är farligt att använda hormoner på detta sätt. I USA, där de används, har det upptäckts att de sprids i miljön utanför djurproduktionen. Dels handlar det om djurskyddsskäl. Vi måste fundera över om det är rimligt att ge djur fodertillskott som innebär att djuren växer på ett onormalt sätt. Är inte detta en stress som innebär att vi får en konflikt när det gäller djuromsorgen och ambitionen att behandla djuren väl?
Över huvud taget bör vi i sådana här sammanhang bedöma de etiska skälen. Detta blir allt viktigare i ett samhälle där kunskapen ökar och där vetenskapen kommer fram till allt mer om olika produktionsmetoder. Därför måste man fundera över om detta överensstämmer med de grundläggande etiska regler som vi människor har. Frågan är ju om en sådan här långtgående förändring innebär att själva livsbetingelserna för människor eller andra biologiska varelser förändras. Det bör vi sannolikt inte ha rätt till.
Herr talman! Jag yrkar bifall beträffande de ändringar som har gjorts. Samtidigt vill jag framhålla att det finns en avgörande skillnad mellan utskottets och kommissionens förslag. Vi från utskottets sida vill nämligen inte tillämpa det kommittéförfarande som kommissionen har föreslagit, utan vi vill låta eventuella ändringsförslag gå tillbaka till parlamentet för godkännande eftersom det ligger så mycket av politik - inte bara vetenskap - i detta.

Müller, Emilia Franziska
Herr talman, herr kommissionär, ärade kolleger! Olsson har lagt fram ett bra betänkande om frågan om hormontillsatser. Livsmedelssäkerhet måste prioriteras vid alla våra beslut, för konsumenten har rätt till riskfria, säkra livsmedel. Ämnen med hormonell och tyreostatisk verkan samt ß-agonister som används i tillväxtsyfte i nötköttsproduktionen har långtidsverkan och kommer därför att ha effekter på den mänskliga hälsan. Framför allt skulle högriskgrupper som barn före puberteten och gravida kunna drabbas av hormonrester.
Inom ramen för WTO:s tvistlösningsförfarande kom den vetenskapliga kommittén vid riskbedömningen av de sex hormonerna fram till resultatet att östradiol 17-ß entydigt är cancerframkallande, fungerar som en tillväxtfaktor och är genotoxiskt. När det vid enskilda ämnen, som här är fallet med östradiol 17-ß, även finns minsta misstanke om en negativ inverkan på hälsan måste vi reagera med ett slutgiltigt förbud. En hög nivå för livsmedelssäkerheten och hälsoskyddet ålägger oss också att vara försiktiga när det gäller de ytterligare hormoner som står i fråga.
Även inom Europeiska unionen skall man noggrant kontrollera att hormonförbudet respekteras. De europeiska konsumenterna är dock ytterst känsliga när det gäller importprodukter. Därför måste systemen för övervakning av köttimport från tredje land också granskas. Bara om vi använder försiktighetsprincipen kan vi visa konsumenterna att vi menar allvar när vara pratar om livsmedelssäkerhet i Europa. Därmed ger vi härifrån en tydlig signal och bereder marken för framtiden.

Piétrasanta
. (FR) Herr talman! Vad utskottet för industrifrågor, utrikeshandel, forskning och energi bekymrar sig för har sitt ursprung i de konflikter som uppkommit med Förenta staterna och Kanada i fråga om Europeiska unionens åtaganden inom ramen för WTO och tillämpningen av försiktighetsprincipen, som vi är mycket angelägna om. Genom att grunda oss på yttrandet från Vetenskapliga veterinärkommittén för folkhälsofrågor, kallad SCVPH, har vi begärt ett fortsatt förbud mot östradiol 17-ß, som är erkänt cancerogent. I våra ändringsförslag till kommissionens förslag uppmuntrar vi allmänt sett kommissionen att anta en dynamisk strategi, som består i att söka efter och ta fram egen vetenskaplig information för att inte ge intrycket att Europeiska unionen försöker vinna tid och avstå från att använda sig av den vetenskapliga informationens nuvarande otillräcklighet med syftet att i all oändlighet upprätthålla sina provisoriska åtgärder. Det vore således lämpligt om det provisoriska förbudet mot fem hormoner: testosteron, progesteron, trenbolonacetat, zeranol och melengestrolacetat, tillämpas i väntan på att gemenskapen finner, särskilt med hjälp av ett eget forskningsprogram på det här området, en källa till en mer fullständig vetenskaplig information som skulle kunna fylla de nuvarande kunskapsluckorna i fråga om dessa ämnen, och utifrån det kunna fatta ett tillräckligt välgrundat beslut beträffande fortsatt förbud.
När det gäller dessa ämnen vill vi också att kommissionen biträds av Ständiga veterinärkommittén som inrättats genom artikel 1 i beslut 68/361/EEG, och att kommissionen ägnar sig åt att skaffa fram ytterligare information för att kunna lösa problemet inom rimlig tid.
Jag vill betona att dessa förslag syftar till att främja ett europeiskt jordbruk som visar respekt för miljö, djurs välbefinnande och människors hälsa.

Grossetête
Herr talman, herr kommissionär, kära kolleger! I dag vet vi att användningen av vissa ämnen för tama djur kan medföra mycket farliga konsekvenser för människan. Kommissionens uttalande om framstegen i de åtgärder som vidtagits för att bekämpa BSE visar på ett bra sätt att det är mycket effektivare att förebygga - där det är möjligt - än att ingripa i efterhand, enligt det välkända ordspråket: bättre förekomma än förekommas. Vi måste därför vara särskilt vaksamma när det gäller ämnen som ges till tama djur. Denna försiktighet bör gälla alla områden, vare sig det handlar om veterinära terapeutiska metoder eller uppfödningsrutiner. Färska studier visar att östradiol 17-ß är cancerogen. Det var således nödvändigt att totalförbjuda användningen av detta ämne för alla djur avsedda att användas som livsmedel, och att övervaka all köttimport från tredje land. Långt innan galna ko-krisen stod jag här och försvarade två principer med stor beslutsamhet: försiktighetsprincipen - för att på bästa sätt skydda konsumenten och undvika alla former av panik, som vi vet får ödesdigra konsekvenser för det mänskliga beteendet och även för jordbrukssektorn - samt principen om stöd till den vetenskapliga forskningen, så att vi snarast möjligt skall kunna stödja oss på de mest exakta data.
Det betänkande som läggs fram av vår kollega Olsson knyter an till dessa två huvudlinjer, och det gläder mig. Det kvarstår faktiskt fortfarande tvivel i fråga om fem andra hormoner, och det är viktigt att så fort som möjligt fullfölja den vetenskapliga forskningen på det området. Men i väntan på säkra resultat måste vi absolut förlänga det tillfälliga förbudet mot användning av sådana ämnen för tama djur, och vi bör vara mycket försiktiga när det gäller undantagsåtgärder.

Lund
Herr talman, först vill jag framföra ett tack till herr Olsson för ett verkligt bra betänkande, som lägger sig nära det förslag, som kommissionen har lagt fram, och som jag anser är ett bra förslag. Jag tror att vi alla är eniga om att användningen av hormonpreparat på detta sätt, för att främja djurens tillväxt, i sig självt är oacceptabelt. Det är, som Olsson sade, oetiskt. Det har allvarliga konsekvenser för djurens välbefinnande och för miljön, och de sex ämnen som vi här talar om har också hälsovådliga konsekvenser för människan. Det definitiva förbudet mot användning av östradiol ger sig självt. Ämnet är cancerframkallande. Men jag anser också att det är viktigt att vi nu får det provisoriska förbudet mot användningen av de fem övriga ämnena. Det är i själva verket ett uttryck för en mycket offensiv och bra användning av försiktighetsprincipen, som jag mycket gärna vill stödja.
Jag vill också gärna stödja föredraganden i det att förbuden inte bör kunna avskaffas eller mildras utan rådets och parlamentets godkännande. Det är viktigt att vi framhäver det politiska ansvaret i denna angelägenhet. Och låt mig så slutligen få säga att det för mig är helt obegripligt att de amerikanska myndigheterna sluter ögonen för de risker som denna produktionsmetod innebär. Om man tittar på utvecklingen av vissa cancertyper i USA och på utvecklingen av en extrem fetma bland den amerikanska befolkningen, så borde det få alla varningslampor att lysa hos de amerikanska hälsomyndigheterna. Därför hoppas jag att det förnyade antagandet av ett förbud mot att använda detta hormonkött här i Europa kan väcka både de amerikanska förbrukarnas och de amerikanska hälsomyndigheternas uppmärksamhet, så att vi slipper föra några vidare diskussioner om detta i WTO-regi.

Byrne
. (EN) Herr talman! Först av allt vill jag tacka föredraganden, Olsson, för hans betänkande och även de utskott som har lämnat sitt yttrande om förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av rådets direktiv 96/22 om förbud mot användning av hormoner i animalieproduktion. Det viktigaste syftet med kommissionens förslag är att öka nivån på vår livsmedelssäkerhet och uppfylla våra internationella skyldigheter enligt Världshandelsorganisationens avtal om tillämpning av sanitära och fytosanitära åtgärder, det så kallade SPS-avtalet.
Den här församlingen känner väl till att det nuvarande förbudet mot hormoner för tillväxtfrämjande syften ifrågasattes av Världshandelsorganisationen och att den riskbedömning som Europeiska gemenskapen lade fram angående hormoner som används i djur för livsmedelsproduktion kritiserades kraftigt i slututslaget 1998. Som ni känner till så införde kommissionen en kompletterande riskbedömning av de här hormonerna mot bakgrund av de förtydliganden om riskbedömning som gjordes av Världshandelsorganisationen.
I april 1999 lade den vetenskapliga kommittén om veterinära åtgärder till skydd för människors hälsa fram ett yttrande om potentiellt farliga effekter för människors hälsa som skulle kunna uppstå till följd av hormonrester i kött och köttprodukter. Det yttrandet granskades och bekräftades i maj 2000. Den viktigaste slutsatsen var att det inte går att fastställa ett godtagbart dagligt intag för något av de sex hormonpreparat som utvärderats om de ges till nötkreatur i tillväxtfrämjande syfte.
När det gäller hormonet östradiol 17-ß, ansåg den vetenskapliga kommittén att det måste betraktas som helt carcinogent eftersom det har både tumör- och tumörinitierande effekter. För de övriga fem hormonerna behövdes ytterligare information.
Mot bakgrund av dessa slutsatser föreslog kommissionen först att definitivt förbjuda all användning av östradiol hos husdjur i ljuset av resultatet att ämnet är helt carcinogent. För det andra föreslog kommissionen att provisoriskt behålla det nuvarande förbudet mot de övriga fem hormonerna tills det finns mer fullständig information tillgänglig. Den åtgärden kommer regelbundet att omprövas och är alltså helt förenlig med våra internationella skyldigheter. Jag är mycket nöjd över att betänkandet stöder det handlingssättet.
Med det förslaget har kommissionen även gett den rättsliga grund som behövs för att anta listorna med definitivt och provisoriskt förbjudna ämnen genom ett kommittéförfarande för att möjliggöra snabba reaktioner på nya bevis och alltså ytterligare höja konsumentsäkerheten. Jag beklagar verkligen att införandet av kommittéförfarandet för antagande av listorna över ämnen inte får något stöd i betänkandet.
Många av er här känner till min syn på den här frågan. Jag har vid bilaterala sammanträden vid flera tillfällen med er diskuterat frågan om användning av kommittéförfarandet och jag noterar att kommissionens begäran inte godtas i något av de ändringsförslag som lagts fram. Jag skulle vilja be parlamentet ompröva sin inställning i den här frågan, eftersom jag tror att det är av mycket stor vikt att kommittéfrågan behandlas på allvar i det här fallet.
Jag tror att om parlamentet insisterar på att antagandet av bilagorna skall ske genom medbeslutande i stället för genom kommittéförfarande så gör sig parlamentet skyldigt till att inte ta tillvara folkhälsoskyddet på lämpligt sätt i den här frågan, en fråga som parlamentet tagit upp till debatt tidigare i dag, både i samband med BSE och i just den här frågan. Hur kan vi på något sätt berättiga en fördröjning på ett och ett halvt år när det gäller antagandet av bilagorna när en vetenskaplig kommitté skulle kunna rekommendera kommissionen att lägga till ytterligare en hormon i listan till exempel? Hur kan det vara berättigat? Någon sade att det här är en politisk fråga. Det avvisar jag med eftertryck. Det är en vetenskaplig fråga. Det är just det som är skälet till att den här frågan togs upp i Världshandelsorganisationen. Det oroar mig att det finns en risk att vi, om parlamentet håller fast vid sin åsikt i den här frågan, får en situation varvid ett kommittéförfarande inte kommer att godkännas utan att det snarare lutar åt medbeslutande.
Jag har varit med om det här förut. Jag har haft den här diskussionen med parlamentet och jag vet vad som kommer att ske senare under dagen. Parlamentsledamöter kommer att komma hit för att rösta i den här frågan och de kommer att följa inpiskarna. Den stora majoriteten kommer inte att veta exakt vad det är de röstar om, eftersom de inte blir informerade om just den här detaljen. Jag är också mycket orolig över att så många människor i dag kommer att rösta i en fråga som är av mycket stor betydelse för konsumenterna utan att veta att de inför ett förfarande som skulle kunna komma att äventyra konsumenthälsan genom att fördröja det förfarande i vilket jag, på grundval av tydliga vetenskapliga rekommendationer, kan införa något i en bilaga som kommer att skydda konsumenternas hälsa.
Jag ber er innerligen, mina damer och herrar, att ompröva er syn i den här frågan. Ge konsumenthälsan större prioritet! Lägg större vikt på konsumenthälsofrågan än på det interinstitutionella kivandet mellan parlamentet och kommissionen i frågan om huruvida fullt medbeslutande skall råda i sådana här frågor. Det här är en vetenskaplig fråga, grundad på vetenskapliga rekommendationer: det är ett verkställighetsbeslut som kommissionen skall fatta och införa i en bilaga under omständigheter då det råder en fullständig droit de regard för parlamentet i den här frågan.
Tidigare under debatten kring den här frågan har jag sagt att jag inte bara tänker vifta bort parlamentets åsikt i en fråga som behandlas enligt kommittéförfarandet. Därför ber jag er, mina damer och herrar, innerligen att på allvar tänka över konsumenternas rättigheter, frågan om lämpligt konsumentskydd och även komma ihåg att vi förhoppningsvis redan nästa år kommer att ha en livsmedels- och livsmedelssäkerhetsmyndighet i gång. Den kommer att kunna reagera snabbt. Om den upptäcker en ökande risk så kan den rekommendera en omedelbar åtgärd mot den risken. Ibland kommer det att innebära en lagstiftningsåtgärd från kommissionens sida. Om det kan göras genom ett kommittéförfarande så får vi den typ av snabba reaktioner som konsumenten kräver. Om vi bara kan göra det genom medbeslutande så kommer det att innebära fördröjningar.
Låt mig nu i detalj ta upp de ändringsförslag som lagts fram i det här betänkandet samt det ändringsförslag som lagts fram av Grossetête. Jag skall börja med de ändringsförslag som kommissionen inte kan godkänna. Kommissionen kan inte godkänna ändringsförslag 4, 5, 6, 7, 9 och 10 när det gäller kommittéförfarandet av de skäl som jag redan angett. Inte heller ändringsförslag 12, 13 och 14, vilka förkastar införandet av ett kommittéförfarande för aktualisering listorna över provisoriskt och definitivt förbjudna ämnena och som återinför medbeslutandeförfarandet.
Ändringsförslag 1 är inriktat på ett välgrundat beslut om att behålla förbudet. Kommissionen kan inte godkänna det ändringsförslaget, eftersom det ger ett för tidigt omdöme om eventuella kommande forskningsresultat. Enligt ändringsförslag 2 skulle kommissionen åta sig att finansiera forskning om de provisoriskt förbjudna ämnena. Det är oacceptabelt. Det finns ingen juridisk skyldighet för kommissionen att finansiera forskning, vare sig enligt gemenskapslagstiftningen eller inom ramen för Världshandelsorganisationen. Snarare begär Världshandelsorganisationen av parterna att de skall utvärdera riskerna på grundval av alla vetenskapliga data. Ändå undantas sådana undersökningar inte från Europeiska unionens program för livsmedelssäkerhet.
Kommissionen kan inte godta ändringsförslag 3 och 11, i vilka yrkas för behovet av att införa effektiva övervakningssystem för att skydda hälsan. Jag vill understryka att det redan finns övervakningssystem både i medlemsstaterna och på gemenskapsnivå. Importerat kött kontrolleras till exempel redan, främst i enlighet med direktivet om kontroller och rester, rådets direktiv 96/23.
Avslutningsvis så föreslog kommissionen att direktivets bestämmelser angående östradiol inte skulle gälla djur som av tekniska eller terapeutiska skäl behandlats före den 1 juli. I ändringsförslag 15 av Grossetête föreslås att den bestämmelsen kopplas till tillgången på lämpliga alternativ. Kommissionen kan inte godta det ändringsförslaget av hälsoskäl med hänsyn till det tydliga vetenskapliga beviset när det gäller östradiol. Dessutom visade en nyligen genomför studie att det inte saknas alternativ till östradiol för terapeutisk eller zooteknisk behandling i gemenskapen. Den här undersökningen skall överlämnas till parlamentet inom en snar framtid.
Kommissionen kan dock godta ändringsförslag 8 samt i princip den del av ändringsförslag 10 som handlar om vetenskapliga data, eftersom de bidrar med nyttiga förtydliganden av texten.
Avslutningsvis vill jag återigen tacka herr Olsson för ett utmärkt betänkande och hans stöd i den här viktiga frågan. Sammanfattningsvis kan kommissionen alltså inte godkänna ändringsförslag 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 9, 10, när det gäller kommittéförfarandet, 11, 12, 13, 14 och 15. Den kan dock godkänna ändringsförslag 8 och i princip den del av ändringsförslag 10 som handlar om vetenskapliga data.

Olsson
. Herr talman! Jag respekterar naturligtvis kommissionär Byrnes uppfattning, dvs. ett förordande av kommittéförfarandet. Men vad vi syftar till är inte att försena handläggningen, utan det handlar om att vi skall kunna föra en debatt här. I denna fråga, liksom i många andra frågor, saknas nämligen en vetenskaplig entydighet.
I går sammanträffade jag i Stockholm med en företrädare för det amerikanska jordbruksdepartementet, och han hade inte den europeiska uppfattningen om vetenskap. Vi behöver således i denna kammare debattera frågor som inte bara är vetenskapliga utan som också handlar om etiska ställningstaganden och om försiktighetsprincipen. Det handlar alltså inte om att försena handläggningen, utan syftet är att få en grundligare debatt politiskt.

Talmannen
Tack, herr Olsson.
Jag förklarar debatten avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum kl. 11.00.

De nya gränserna för boken
Talmannen
Nästa punkt på föredragningslistan är debatt om betänkande (A5-0005/2001) av O'Toole för utskottet för kultur, ungdomsfrågor, utbildning, medier och idrott om nya möjligheter inom bokproduktionen: elektronisk utgivning och beställtryck (2000/2037(INI))

O'Toole
. (EN) Herr talman! Först vill jag tala om varför det här betänkandet är viktigt och för det ändamålet plockade jag slumpvis ut ett antal utgivna författare: verken av Michel Tournier, Leonardo Sciascia, Italo Calvino och en man från mitt eget land, Caryl Philips.
Några hyllor därhemma rymmer de här verken av rik språklig mångfald, av rik form, rik kultur och rik historia. De återspeglar litet hur jag tänker och ser på världen. Den duk som jag arbetar på har målats av de här författarna och uppskattas av många människor. Böcker är för mig i första hand tillgång till ett val, tillgång till idéer och tillgång till möjligheter. Jag växte upp under ganska blygsamma förhållanden, i ett fattigt område med låga förväntningar och dåliga framtidsutsikter. Från och med den dagen jag gick in i ett offentligt bibliotek så bidrog böckerna till min frigörelse som de har gjort för så många andra. Jag är mycket tacksam mot författarna och utgivarna av de här böckerna för att de givit mig den frigörelsen och det är nu min plikt att se till att den erfarenheten förs vidare till andra.
Vad handlar då det här betänkandet om? Jag vill helt enkelt se till att, när vi fullständigt går in i den elektroniska tidsåldern, den ram som finns för böcker i medlemsstaterna, antingen det rör sig om att skydda immaterialrätt, skattesystem, reglering av bidrag, fortsätter att fungera i den nya tidsåldern. Böcker har alltid erkänts som något mer än bara en handels- och bekvämlighetsvara och det är mycket viktigt i en allt mer bekvämligare värld.
Elektronisk utgivning omfattar fyra olika områden: elektroniska böcker, beställtryck, bokhandlare på Internet och utgivning på Internet. Vi behöver se till att vi har en sådan politik att vi kan driva en helt allomfattande målarduk på vilken alla dessa utvecklingar kan äga rum.
Vad vill jag alltså i det här betänkandet? För det första måste vi uppmuntra den enorma tillväxten och utvecklingen i de här industrierna och en vitt spridd användning av elektroniska media i Europa. Vi måste ha betalbar tillgång till dessa media för alla européer och de utbildningsvillkor som behövs för att göra detta möjligt. Vi skall fortsätta att gynna språklig och kulturell mångfald genom användning av elektronisk utgivning och vi skall underlätta den traditionella förlagsindustrins övergång till arenan för e-utgivning.
För att få det här att ske måste vi se till att lämpliga politiska åtgärder vidtas för att fullfölja den här tillväxten och se till att det finns val och tillgång för alla. Därför uppmanar jag till ett antal saker i mitt betänkande. EU:s institutioner har en mycket viktig roll att spela när det gäller att säkra en fortsatt tillväxt. För det första kan kommissionen införa en mångsidig politik för att utveckla den här sektorn. För det andra kan vi alla främja politiska åtgärder som utvecklar och uppmuntrar läs- och skrivkunnigheten och motverkar den digitala klyftan.
Kommissionen kan och bör utarbeta tränings- och utbildningsprogram och stödja mekanismer för utveckling av små och medelstora företag i den här sektorn, och vi bör samarbeta med medlemsstaterna för att bygga upp skydd för upphovsmannarätten och utgivarnas intressen samt se till att de som arbetar i den här industrin får möjlighet att utveckla sin kapacitet i den nya tidsåldern.
Medlemsstaterna bör se till att de nuvarande momsreglerna för böcker kontrolleras och återspeglas för elektronisk utgivning. Allt det här kan vi uppnå och med detta rekommenderar jag mitt betänkande till hela kammaren i förhoppningen att det skall ge oss en vägkarta som skall ge alla möjlighet att dra nytta av de fördelar som den här nya sektorn medför.
(Applåder)

Graça Moura
Herr talman! Jag vill börja med att gratulera Barbara O'Toole till hennes lägliga betänkande. Jag vill säga följande om det: i dag är det inte bara boken som begrepp som håller på att förändras, även begreppet läs- och skrivkunnighet förändras. Okunnigheten eller oförmågan att behärska den nya tekniken för det skrivna ordet och för kunskaper leder ofrånkomligen till att nya former av analfabetism uppstår, med alla tillhörande mänskliga, sociala, ekonomiska och kulturella kostnader.
(Sorl )
Just därför måste den eufori som har rått under de internationella mötena, med sin klimax under Europeiska rådet i Lissabon, modereras, åtminstone vad gäller metoderna, vad gäller den nya utvecklingsteknikens roll i unionen och i kampen mot arbetslösheten på kort sikt, och det är viktigt att de europeiska institutionerna gör en långtgående reflektion över de ämnen som tas upp i betänkandet. Men det handlar inte bara om att reflektera över frågor om bokproduktion, elektronisk utgivning, beställtryck och liknande problem. Enligt vår mening är det viktigt att arbetet i de olika parlamentariska utskotten, de olika generaldirektoraten, och hos de olika ansvariga, såväl i Europeiska unionen som i länderna, som har inflytande i dessa frågor finner vägar för en lämplig och effektiv samordning. Det är meningslöst att vidta olika och till och med motsägelsefulla åtgärder när det gäller politiken för elektronisk utgivning och bokproduktion och för e­learning. Definitionen och samordningen av inriktningen på en sådan politik saknar i allt högre grad stöd i åtminstone två förutsättningar: ett större stöd från kvalificerad expertis som ger politikerna uppbackning inom områden som de normalt sett inte behärskar bra, och valet av rättsliga bestämmelser som snabbt kan anpassas till teknik- och marknadsutvecklingen.
Vi anser att den elektroniska utgivningen inte bör jämställas med den traditionella bokutgivningen ur skattesynpunkt och vid momsuttag. Det saknar ett specifikt system och det är nödvändigt att vara medveten om att den traditionella bokutgivningen inbegriper andra typer av värden och till sin natur utgör en annorlunda produkt än en enkel datafil som den elektroniska boken är. Slutligen föreslås ett europeiskt år för böcker och läs- och skrivkunnighet och utlysandet av den 23 april varje år som Bokens dag. Detta är åtgärder som ingår i kampen mot analfabetismen, i skyddet av de europeiska folkens kulturella och lingvistiska mångfald, i stimulerandet av kunskapsinhämtning och i ramen för ett fördjupat medborgarskap. Därför applåderar vi dem.

Zorba
Fru talman! Jag skulle vilja gratulera fru O'Toole till hennes betänkande, där hon tydligt visar vilka dramatiska förändringar som under de senaste åren har ägt rum på bokens område på grund av den nya tekniken. Alla vi som, i egenskap av läsare eller författare, älskar boken bör grundligt tänka igenom vårt förhållande till den. Det har skett en revolution, som gör boken ännu mera intressant, innehållsrik och nödvändig för var och en av oss. Samtidigt innebär dock denna revolution att vi både på europeisk och på nationell nivå bör utforma en politik för att lösa de problem som det nya produktions- och distributionssättet för böcker leder till. Jag svarar jakande på frågan om boken måste skyddas mot de okontrollerade marknadskrafterna, eftersom såväl böcker som bokläsning spelar en så viktig kulturell roll i vårt samhälle, en roll som måste stärkas så mycket som möjligt.
De nya möjligheter till information och till utökning av antalet läsare som Internet ger leder också till problem i fråga om upphovsrätten och författarnas rättsliga ställning, men det innebär samtidigt en fara att stora grupper inom befolkningen inte får tillgång till de nya medierna. Den bristande jämlikheten för dem som är tekniska analfabeter, för jordbruksområdena, för de eftersatta grupperna, kan få ödesdigra konsekvenser i synnerhet med tanke på den betydande omfattning som analfabetismen redan har. Problemet är så viktigt att man talar om ännu ett hot mot den sociala sammanhållningen, ett hot som bör mötas i god tid genom kraftfulla politiska åtgärder från Europeiska unionens sida, Men också alla medlemsstater bör i skolutbildningen underlätta ungdomarnas kontakt med böcker och uppmuntra dem att läsa. Det är ju dessa ungdomar som är Europeiska unionens framtid, och det finns ingen framtid utan böcker, vare sig de är tryckta eller elektroniska.

Sanders-ten Holte
Fru talman, fru kommissionär! Böcker är ett viktigt medium för att förmedla kultur, och modern utgivningsteknik bidrar till det. Därför är detta ett mycket bra betänkande. Jag tackar föredraganden för det omfattande arbete och den omfattande forskning som hon har utfört. Det är ett område som ständigt är i rörelse.
I fråga om utgivning är dock inte endast produktion av vikt, utan också konsumtion. Att läsa är en form av konsumtion, och den konsumtionen måste få god stimulans. Människor måste hela tiden välja hur de använder sin tid. Det är av den anledningen som jag, tillsammans med min kollega Graça Moura, har lagt fram ett ändringsförslag med en begäran om en europeisk läsdag. Vi har föreslagit den 23 april, för på den dagen föddes Shakespeare och på den dagen avled Cervantes. Därmed täcks alltså hela Europa. Många länder har redan en Unesco-läsdag också. Men jag unnar även kommissionen friheten och visheten att välja ett annat datum.
Fru kommissionär! Ett utbud är inte möjligt om efterfrågan saknas. För att befrämja efterfrågan ytterligare har Graça Moura och jag även lagt fram en begäran om ett "läsandets år", och då helst inom en överskådlig framtid i den mån det är möjligt.
En annan punkt är marknadskrafterna. En bokbransch som står garant för en pluralistisk och kulturell mångfald måste skyddas när så behövs. Fasta bokpriser och sänkta mervärdesskattesatser, som tillämpas för tryckta publikationer i många medlemsstater, måste även bli en del av politiken för tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg.

Fraisse
Fru talman! I dag skulle jag vilja tala ur läsarens synvinkel, såväl positivt som negativt.
Positivt: man vet att en av den elektroniska bokens möjligheter ligger i utbudets och efterfrågans anpassning till en individuell användning. Det är något vi tar för givet, precis om vi tar en annan sak för givet som man ser mindre av i dag, nämligen att boksektorn hädanefter kommer att förändras totalt. Både förlag och bokhandlare kommer nämligen att bli mer specialiserade, eftersom spridningen kommer att förändras fullständigt av den elektroniska boken. Dessa är de positiva punkterna.
Negativt är att det nu uppstår dubbla hinder för tillträde till läsningens värld. Vi får inte hyckla. Självklart kan den nya tekniken vara en möjlighet för en demokratisering av läsandet, men den kan också skapa ytterligare hinder för läs- och skrivundervisningen.
Fru talman och fru kommissionär! Tillåt mig avslutningsvis att mana till vaksamhet när det gäller upprätthållandet av upphovsrätten inom den nya tekniken, där den är särskilt hotad: i det avseendet är det skapandet som är hotat. Därför vill jag också uppmärksamma att det krävs en reglering av bokpriserna i Europa, och det av samma skäl, nämligen att hålla skapandet vid liv och att ge spridning åt detta skapande.

Reding
. (FR) Fru talman! O'Tooles mycket stimulerande betänkande ger oss tillfälle att berika våra diskussioner om bokens framtid och att utforma nya initiativ. Boken har och kommer att ha en väsentlig betydelse för kulturernas blomstring i Europa, vilket med rätta betonas i detta betänkande. Den anmärkningsvärda ökningen av antalet utgivna titlar vittnar för övrigt om de europeiska kulturernas rikedom, vitalitet och mångfald. Det är därför helt naturligt att vi granskar en kulturpolitik som tar allt större hänsyn till den oumbärliga kulturbärare som boken är. Detta gäller för övrigt Sammanhållningsfonden och strukturfonderna. Visste ni det, kära kolleger? Jag skall ge er några exempel. Tack vare gemenskapens stöd kommer antalet bibliotek i Grekland att fördubblas fram till år 2006, från 526 till 1 170. Under samma period kommer Portugals operativa program Kultur att ge 38 miljoner euro till utveckling av arkiv, bibliotek och läsning, varav mer än hälften kommer från Europeiska regionala utvecklingsfonden. Detta gäller även konkurrenspolitiken, som har tagit och som tar hänsyn till bokens nytta för de europeiska folken. Det gäller också kulturpolitiken. När vi diskuterade programmet Kultur 2000, betonade parlamentet den plats som åtgärder till förmån för böcker och litteratur bör ha. Programmets första genomförandeår visar att denna angelägenhet har konkretiserats. Betänkandet av O'Toole uppmanar oss att bredda vår vision och se på den tekniska revolutionen ur alla synvinklar, i syfte att stödja mångfalden i det europeiska bokutbudet, värdera nya möjligheter, hantera eventuella risker, garantera tillgång till kunskap och slutligen för att garantera upphovsrättsinnehavarnas rättigheter. Den digitala revolutionen utgör en möjlighet, men samtidigt en risk. Det uttrycks för övrigt på ett mycket bra sätt i betänkandet av O'Toole. Jag skall inte återkomma till det. Tillåt mig bara att framföra en synpunkt, nämligen risken för den utslagning som skulle kunna uppstå om man inte tillräckligt uppmärksammar behoven hos människor i svårigheter. En förutsättning för att den digitala tekniken skall gynna kultur och utbildning är att den blir ett tillgängligt redskap. Fru talman! Jag vägrar att se den digitala klyftan som en självklarhet, att det skulle finnas en sådan klyfta mellan generationer, mellan sociala skikt, mellan dem som är " uppkopplade" och dem som inte är det, mellan dem som drar full fördel av den nya tekniken i sitt liv och sitt arbete och de som i tekniken ser farhågor och sociala risker. Jag anser att vi måste göra allt för att överbrygga en sådan klyfta och inte bara konstatera a) att den existerar och b) att vi inte kan göra någonting. Vi kan göra någonting. Det är en medborgerlig plikt, en social skyldighet som åligger oss alla här, i parlamentet och i kommissionen. För övrigt, fru talman, tror jag också att globaliseringen - under förutsättning att den kontrolleras - och den digitala tekniken inte automatiskt förstör nationella och regionala kulturer. Med all säkerhet kommer kulturproduktionen att snabbt förändras i grunden för att införliva informationssamhällets nya giv. Vi måste således gå i spetsen för dessa omvälvningar, och inte bara följa med eller komma efter och bara se dem ta form. Vi måste leda utvecklingen på ett sådant sätt att den digitala tekniken kan erbjuda nya möjligheter i fråga om tillgång och samtidigt möjliggöra ett rikt bokutbud.
En första åtgärd, blygsam ur budgetsynpunkt, men utforskande till sin karaktär, är att upprätta ett nätverk och ett samarbete mellan förlag. Utan tvivel tror jag att det är det område där kommissionen har den viktigaste rollen att spela, och jag har varit angelägen om att förslaget om genomförandet av Kultur-programmet för år 2001 skall innefatta ett särskilt stöd till flera projekt som binder samman författare och förläggare. Om erfarenheten skulle bli övertygande kommer vi att förlänga åtgärderna till förmån för förlagsbranschen, med inriktning på kulturproduktion. Här öppnas en ny väg som inte är tillräckligt utforskad och där vi har en grundläggande roll, en drivande och nydanande roll att spela. Förutom den särskilda åtgärden i Kultur-programmet kommer jag att ta upp en rad åtgärder som skall stödja bokutgivningen och bokdistributionen att lyckas med den digitala revolutionen, vilka därmed skulle tillmötesgå föredraganden. Initiativet e-learning, som jag lanserade i maj förra året, avser utbildningssystemets infrastrukturer, som utgör en nödvändig förutsättning för alla framtida scenarier. Kommissionens avdelningar har utarbetat ett detaljerat program för genomförandet av initiativet. Kommissionen finansierar även pilotprojekt, och kommer att fortsätta att göra det, framför allt med hjälp av Minerva inom ramen för Sokrates-programmet som särskilt handlar om teknikanvändning i utbildning, och som, tillsammans med Leonardo-programmet för yrkesutbildning, är en viktig grundsten i vår politik. Vidare kan utvecklingen av partnerskap mellan offentlig och privat sektor också täcka det underskott som finns på utbildningsområdet. Målet med kommissionens initiativ e-Europe är att se till att informationssamhället skall åsyfta social integration. I slutet av 2001 skall många allmänna platser erbjuda tillgång till Internet och multimedieresurser, även i mindre gynnade områden, och i slutet av 2002 skall alla skolelever få tillgång till Internet i sina klassrum. En huvudlinje i vårt arbete rör utvecklingen av tjänster till stöd för innehållet på områdena för e-Education och e-Culture. Programmet e-Content har just antagits för en period av fyra år, och syftar till att stimulera skapande och användning av digitalt innehåll. En dynamisk marknadsutveckling är nu även möjligt tack vare ett samarbete med Europeiska investeringsbanken (EIB) och införandet av riskkapital för multimedier. Detta är innebörden i samarbetet mellan kommissionen och EIB, som samtyckt till att finansiera kulturproduktion. Vi har öppnat en ny möjlighet som är en framtidsväg, en väg till den framtid som den digitala tekniken erbjuder oss. Detta, kära kolleger, motiverar också en större mobilisering och en större synlighet. Personligen delar jag den idé som flera av er har framfört - Graça Moura, Sandersten Holte, O'Toole - om att anordna ett bokens och läsningens år. Av flera skäl är det inte möjligt att anordna ett sådant år, men jag tycker att vi tillsammans bör fundera på att anordna en dag, en vecka eller en månad för böcker och läsning, något som skulle kunna förverkligas redan år 2002. Vi behöver inte redan nu inrikta oss på att göra ett val, utan i stället tillsammans diskutera för att komma fram till bästa möjliga beslut att integrera i programmet Kultur 2000. Jag är således mycket öppen för en diskussion med de berörda i utskottet för kultur, ungdomsfrågor, utbildning, medier och idrott, så att vi tillsammans kan finna de lösningar som krävs - i bokens, läsandets och den kulturella mångfaldens intresse. Mina damer och herrar ledamöter! Ni vet att tekniken bara är ett redskap och inget annat än ett redskap, men detta redskap kan vara mycket värdefullt för att öka vår kulturella potential. Tack, O'Toole och tack utskottet för kultur, ungdomsfrågor, utbildning, medier och idrott, för att ni har gjort ett viktigt arbete med en sådan innebörd.

Talmannen
Tack, fru Reding.
Jag förklarar debatten avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum om en stund.

OMRÖSTNING
Muscardini
. (IT) Fru talman! Några kolleger har med rätta påpekat för mig att Meda-programmet finns, och därför undrar jag om kammaren kan enas om ett muntligt ändringsförslag som lyder: "begär att kommissionen skapar ett särskilt program för att där så är möjligt anlägga eller bygga ut vattenbruk och utveckla fiskeritillgångarna".
(Parlamentet antog resolutionen.)
Betänkande (A5-0009/2001) av Naïr för utskottet för utrikesfrågor, mänskliga rättigheter, gemensam säkerhet och försvarspolitik om meddelandet från kommissionen till rådet och Europaparlamentet inför det fjärde mötet mellan utrikesministrarna i EU och Medelhavsområdet - "Stärkande av Barcelonaprocessen" (KOM(2000) 497 - C5-0630/2000 - 2000/2294(COS))
(Parlamentet antog resolutionen.)
Resolutionsförslag (B5-0087/2001) från Miranda för utskottet för utveckling och samarbete om fredsprocessen i Colombia
Om skälen B och C

Miranda
Fru talman! När det gäller det första ändringsförslaget vi skall rösta om, finns det, om jag har förstått det rätt, en möjlig kompromiss med dess författare om att detta ändringsförslag 1 kan dras tillbaka efter en omröstning del för del av det inledande stycket. I detta stycke b) skulle hela den första delen bestå av texten fram till "Colombiaplanen", och den andra, resten av texten. Jag tror att vi kan undvika en omröstning om ändringsförslag 1 genom en omröstning i delar av ursprungstexten i stycke b).

Sauquillo Pérez del Arco
Fru talman! Den socialdemokratiska gruppen stöder Mirandas förslag och vi kommer att rösta för den första delen och mot den andra.

Ferrer, Concepció
Fru talman! Vi stöder detta förslag.

Miranda
Fru talman! Det finns också en kompromiss angående följande omröstning. När det gäller den, som handlar om ändringsförslag 2 från Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) och Europademokrater och Europeiska socialdemokratiska partiets grupp, förstår jag det på följande sätt: vi skulle då först rösta om ursprungstexten del för del, från "Colombiaplanen" till "sociala aktörer". Därefter skulle vi rösta om en andra del - vilken jag tror förslagsställarna vill förkasta - och sedan, som ett tillägg, skulle vi rösta om detta ändringsförslag 2. Vi röstar alltså först om originaltexten i delar och därefter om ändringsförslag 2 som tilläggsstycke.

Howitt
Herr talman! Jag var skuggföredragande för PSE i den här frågan. Det Miranda säger är riktigt, men det är vilseledande att säga att det är ett ändringsförslag. Som framgår av anteckningarna framför er så gjordes ett misstag i utskriften och egentligen återgavs inte något av det som både PPE och vi själva hade sagt i det som trycktes. Därför är Mirandas tolkning av det som vi skall rösta om helt riktig och jag stöder honom helt och hållet, men det här är inte en fråga om ytterligare ändringsförslag. Det rör sig om ett rent tekniskt fel vid utskriften.
För absolut tydlighet så har jag här ordvalet från originalet. De ord som saknades i början av ändringsförslaget var orden "whereas Plan Colombia is not the process of dialogue amongst the various social partners and ..." och sedan är resten kvar.

Miranda
Fru talman! Jag vill bara bekräfta det som Howitt sade. Det stämmer att det i vissa versioner, nämligen de portugisiska, nederländska och andra, där det borde stå "fredsstrategi", som det gör i de spanska och engelska versionerna som är korrekta, talas om "Colombiaplanen", vilket är fel. Översättningen av dessa versioner måste ändras.
(Parlamentet antog resolutionen.)
Betänkande (A5-0398/2000) av Ferri för utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor om rapporten från den tvärvetenskapliga arbetsgruppen mot organiserad brottslighet - gemensam åtgärd om införande av en ordning för utvärdering av tillämpning och genomförande på nationell nivå av internationella åtaganden i kampen mot den organiserade brottsligheten (10972/2/1999 - C5-0039/2000 - 1999/0916(COS))
(Parlamentet antog resolutionen.)
Betänkande (A5-0005/2001) av O'Toole för utskottet för kultur, ungdomsfrågor, utbildning, medier och idrott om nya möjligheter inom bokproduktionen: elektronisk utgivning och beställtryck (2000/2037(INI))
(Parlamentet antog resolutionen.)  

Bordes och Cauquil
. (FR) Vi har avstått från att rösta om detta betänkande, liksom vi avstod från att rösta om det betänkande som rör fiskeavtalet med Angola, och det av ett och samma skäl. Vi vill inte motsätta oss minsta möjlighet för att de människor som lever av fisket i dessa två länder skall få en andel - även om vi vet att det i bästa fall blir en mycket liten andel - av de avgifter som Europa betalar för att få fiska i Elfenbenskustens och Angolas vatten.
Men det vi vänder oss emot är hyckleriet, dvs. talet om att detta skulle vara ett stöd till dessa länder, och dessutom ett stöd till folken i dessa länder. Europaparlamentets föredragande presenterar faktiskt själva siffror som visar att den här typen av avtal medför upprörande orättvisa förhållanden. Man kan t.ex. se att de avgifter som de europeiska fartygen har betalat till Elfenbenskusten inte har ökat under tio års tid, trots inflationen. Man kan också konstatera att det europeiska bidraget till samma land kommer att ha minskat med mer än hälften under perioden 1991-2003. Och dessutom ser man, svart på vitt, att EU förbehåller sig rätten att inställa betalningen av vad unionen är skyldig Elfenbenskusten och Angola för fiskerättigheter, genom att åberopa de oroligheter som har uppkommit i de båda länderna.
Även om de döpts om till "stöd" eller "avtal", avslöjar dessa siffror och otillbörliga klausuler förhållanden som tyder på att den afrikanska kontinenten fortfarande exploateras av de europeiska makterna.
Betänkande (A5-0013/2001) av Jarzembowski

Fatuzzo
Herr talman! Jag röstade för ändringen av direktivet om utvecklingen av järnvägen i gemenskapen. Jag har läst förlikningskommitténs rapport och jag måste uttrycka min förhoppning att Jarzembowski ofta skall ingå i förlikningskommittéer, för han uppnådde mesta möjliga där. Tack vare detta avregleras godstransporterna på järnväg i hela Europa. Jag hoppas att Jarzembowski kommer att uppnå lika goda resultat när det gäller att kämpa mot rådet för att få fram åtgärder som gynnar de äldre och pensionärerna. Jag är verkligen imponerad av den framgång förlikningskommittén har haft denna gång.

Bordes och Cauquil
I förlikningskommitténs två betänkanden om utveckling av gemenskapens järnvägar och om tillstånd för järnvägsföretag gläds man åt kompromissen om att godstransporter med järnväg skall ha öppnats helt för privata företag senast år 2008. Denna kompromiss öppnar för nya förslag till avregleringar, dvs. privatiseringar, av andra slags transporter med järnväg, dvs. passagerartransporter.
Den senaste tidens tragiska händelser i Förenade kungariket och det ökade antalet olyckor på de privata näten, t.ex. i Tyskland, understryker trots allt skadeverkningarna av att denna offentliga sektor privatiserats.
Att göra anspråk på att lösa det samhälleliga slöseri som det är att transportera varor i huvudsak med vägtrafik genom att öppna järnvägssektorn för privata företag, det är minst sagt ett skojeri. Överallt i Europa har man i åratal lagt ned järnvägsförbindelser för att gynna de privata vägtransportföretagens intressen i alla dess former. I dag, när vägtrafiknäten är på väg att kvävas, vänder sig vissa privata kapitalintressen till järnvägen för att kunna göra nya vinster där, och får hjälp av såväl europeiska instanser som av nationella regeringar.
Vare sig användarna eller befolkningen i allmänhet har något som helst gott att vänta av privatiseringen av de offentliga tjänsteföretagen. Detsamma gäller arbetstagarna inom denna sektor, som kritiserar och bekämpar avregleringen och privatiseringen och dess förödande konsekvenser för sysselsättningen och arbetsvillkoren. Vi är självklart helt solidariska med dessa arbetstagare och deras fackliga organisationer i deras kritik av dessa skadeverkningar.
Därför har vi röstat för dessa två betänkanden.

Caveri
. (IT) Jag tycker att det är lämpligt att i denna röstförklaring ta tillfället i akt att föra till protokollet de synbara framgångarna med utvecklingen av det europeiska järnvägsnätet, efter beslutet av det italiensk-franska toppmötet i Turin nyligen att överbrygga låsningarna för byggandet av järnvägstunneln Turin-Lyon och den med detta sammanhängande nya höghastighetslinjen. Detta beslut innebär definitivt en öppning för en viktig förstärkning av järnvägen och en överföring av godstrafiken genom Alperna från väg till järnväg.
Som jag redan har haft tillfälle att säga här i kammaren går det schweiziska projektet Lotschberg-Simplon och Sankt Gotthard framåt, men Turin-Lyon har varit farligt försenat. Nu ser vi däremot en viljeyttring som överensstämmer med det transeuropeiska transportnät som vi vill åstadkomma under detta sekel. Jag tycker att det är viktigt att tillägga att Italiens och Frankrikes beslut, som till fullo stöds av Europeiska kommissionen, är förenligt med transportprotokollet i Alpkonventionen. Därför är det positivt att kommissionen just i januari, efter flera års ointresse för Alpkonventionen, bad rådet om tillstånd att skriva på protokollet med förhoppningen att detta viktiga dokument skall ratificeras så snart som möjligt. Den bild som utmönstrar sig nu, en nylansering av järnvägen i Alpområdet i syfte att byta ökningen av godstransporterna på väg mot en minskning, skall sedan kompletteras med nya järnvägssträckningar. Vad detta anbelangar känner kommissionen redan till min förhoppning att järnvägssträckningen Aosta-Martigny äntligen skall kunna införlivas i det transeuropeiska nät som skall fastställas under de kommande åren.
Avslutningsvis är jag också nöjd med beslutet att efter sommaren öppna vägtunneln genom Mont Blanc, vilket också fattades i Turin. Jag tycker att de franska och italienska myndigheterna visade prov på sunt förnuft när de beslutade om en kvotering av antalet lastbilar som passerar igenom tunneln. Jag ber kommissionen att underlätta denna minskning, som måste vara drastisk och ordentligt reglerad.
Betänkande (A5-0012/2001) av Wieland

Fatuzzo
Herr talman! Jag röstade för direktivet om erkännande av yrkeskvalifikationer för sjuksköterskor, farmaceuter, läkare, barnmorskor, veterinärer etc. Jag ansåg att dessa erkännanden framför allt var användbara för läkarna, för yrkesmänniskorna, som på så sätt lätt skulle kunna röra sig inom Europeiska unionen, men när jag bröt högerfoten och behövde läkarvård både i Italien, Belgien och Frankrike kunde jag konstatera att det finns skillnader mellan de läkemedel och de behandlingar som jag rekommenderades. Då tror jag att det vore bra för alla de sjuka att kunna röra sig fritt i Europa och behandlas av läkare som har samma utbildning. Jag hoppas alltså att vi får en europeisk examen.
Betänkande (A5-0006/2001) av McNally

Fatuzzo
Herr talman! Jag röstade för betänkandet om energieffektivitetsmärkning för kontorsdatorerna. Jag förklarade för min pensionerade vän Giuseppe Rossi, som följde mig till flygplatsen i Bergamo när jag skulle till Bryssel, att denna förordning syftar till att spara energi när de anställda går ifrån kontoret och låter datorerna stå på i så kallat sleep-mode. När vi hade diskuterat och förklarat nyttan med detta dokument länge och väl, sade denne pensionär: "Men vore det inte enklare att göra det obligatoriskt för de anställda att stänga av datorerna helt när de inte använder dem?" Det är den fråga jag fortfarande ställer mig, herr talman.

Fatuzzo
Herr talman! Jag röstade för förbudet mot östradiol 17- och alla dessa ämnen som är så skadliga för den mänskliga organismen eftersom de, som vi vet, bromsar tillväxten och utvecklingen hos de människor som kommer i kontakt med dem. Jag fick emellertid reda på att finansministrarna i våra stater inte är helt emot att man fortsätter använda dessa östrogener som, som vi vet, ökar djurens tillväxt, får dem att växa fortare. Men varför det? undrade jag. I natt tror jag att jag hittade svaret. Kanske de - våra ministrar - hoppas att man när man ökar djurens tillväxttakt även skall kunna öka människornas tillväxttakt, så att de kommer att vara äldre och pensionärer under kortare tid och på så sätt ger besparingar i statsbudgeten.

Fatuzzo
Herr talman! Jag röstade för ökade handelsförbindelser med Förenta staterna, Kanada, Japan, Korea, Australien och Nya Zeeland. Detta är säkert positivt. Jag hoppas att samarbetet kommer att utökas i framtiden så att vi också får åtgärder som syftar till att förbättra de äldres levnadsvillkor i dessa länder. Dessutom hoppas jag att man kan granska de befintliga pensionssystemen i dessa länder för att se om vi kan få några uppslag till förbättringar av de lagbestämmelser som reglerar de äldres liv i vår Europeiska union.

Belder
. (NL) Av olika anledningar kommer vi inte att ge Mann-betänkandet vårt stöd.
Till att börja med saknas en rättslig grund för projekten. Det är helt i sin ordning, eftersom detta inte är någon uppgift för EU. Samarbete mellan medlemsstaterna är medlet i detta fall, utan självständig befogenhet för EU, förutom i de fall då medlemsstaterna ger ett mandat för det.
Trots detta finner kommissionen och föredraganden en rättslig grund i artiklarna 133 och 308. Kommissionen anger inte närmare vilka verksamheter som faller under artikel 133 och vilka som faller under artikel 308, vilket gör att otydligheten beträffande befogenheterna kvarstår.
Vid sidan om det föreslår kommissionen en enda budgetpost. Det är emellertid inte önskvärt med pengar till flerårsprogram och storskaliga projekt, eftersom kommissionen inte får föra en självständig politik för de nämnda partnerländerna. Dessutom har kommissionen lovat att uträtta ett bättre arbete genom att utföra färre uppgifter.
Kommissionen skall företräda EU:s medlemsstater i WTO-sammanhang. Dess kompletterande roll kommer till uttryck i samordningen av medlemsstaternas verksamheter. Fördjupning och utvidgning är det alltså inte tal om. Kommissionen har händerna fulla med ärenden av europeisk karaktär, som exempelvis jordbruk, effekter för utvecklingsländerna och handelskonflikter. Därför är det inte lämpligt med en mer gemensam handelspolitik.
Vi betraktar föredragandens betänkande som en förbättring av kommissionens förslag. Vi anser dock att det inte lägger tillräckligt stor betoning på de nämnda punkterna. Därför har vi valt att avstå från att rösta vid omröstningen.
Betänkande (A5-0008/2001) av Muscardini

Fatuzzo
Herr talman! Jag röstade för rådets strategi för förbindelserna med Medelhavsländerna. Italien, där jag hör hemma, är ett Medelhavsland. Jag tycker att Europeiska unionen i högre grad borde uppmärksamma grannländerna i söder, som bara havet skiljer från oss. Jag föreslår att de som skall utveckla denna del av vår politik i framtiden utvidgar den förordning som gör det möjligt att ackumulera inarbetade pensionsgrundande perioder till alla anställda i grannländerna söder om Medelhavet, och att denna därmed utvidgas från att omfatta Europeiska unionens stater till att omfatta även staterna på andra sidan Medelhavet. Åtskilliga arbetstagare från dessa Medelhavsländer cirkulerar i Europa och därför tycker jag att det är rätt att även de får tillgång till förmånen av en enda pension.

Queiró
Med Barcelonaprocessen öppnades vissa hoppfulla perspektiv i förbindelserna mellan EU och tolv Medelhavsländer. Men man kom på ett tidigt stadium fram till att detta instrument var otillräckligt. Detta av politiska skäl, där den komplicerade fredsprocessen är ett viktigt skäl, men inte det enda. Att satsa på att förenkla och göra Meda-programmet smidigare och att öka den inneboende utvecklingspolitiken för Medelhavsländerna är betydliga förändringsfaktorer i betänkandet som vi ger vårt starka stöd.
Genom att stå fast vid Medelhavsområdets betydelse för Europeiska unionen, antog till slut Europeiska rådet en gemensam strategi för denna region. Vi hoppas alltså att den politiska vilja som är nödvändig för att samarbetet mellan medlemsstaterna och Medelhavsländerna, dels mellan varandra och dels i förbindelserna med EU, skall slå igenom. Givetvis inte som en motvikt till den nordiska dimensionen, utan för att det är önskvärt att bygga en väg kring denna typ av samarbete och undvika att Europa blir en kontinent med ett enda centrum. Dessutom är det redan i dag ett allt vanligare krav att Europeiska unionen bör få en havsdimension, att få en atlantisk dimension, och det skulle mycket väl kunna vara det kommande steget...
Ett ord till föredraganden, min kollega och vän Cristiana Muscardini.
Jag har på nära håll följt arbetet med detta betänkande i utskottet för utrikesfrågor, mänskliga rättigheter, gemensam säkerhet och försvarspolitik. Resultatet av Cristiana Muscardinis arbete har gett dem fullständigt rätt som från början gav stöd åt hennes utnämning till föredragande, för i utskottet fick hennes betänkande endast en röst emot sig och ingen nedlagd. När saker som dessa inträffar är det bara att prisa värdet hos den som har utarbetat dokumentet. Det är sant att detta var hennes plikt, men det är ändå en erkänsla att Europaparlamentet under sitt sammanträde har röstat för betänkandet med en förkrossande majoritet. Därför är min kollega och vän Cristiana Muscardini värd mina, och våra, mest innerliga gratulationer.
Betänkande (A5-0009/2001) av Naïr

Fatuzzo
Herr talman! Jag röstade för Barcelonaprocessen, som man vill snabba upp med detta dokument. Detta är en fortsättning på den förra röstförklaringen, herr talman. Enligt min åsikt råder samma förhållande mellan Medelhavsländerna och Europa som mellan Turkiet och Europa. Jag hoppas och vill att Turkiet skall bli medlem i Europeiska unionen, men om det blir så tror jag att det vore bra om vi noggrant överväger möjligheten att även Medelhavsländerna kan komma med i Europeiska unionen. Enligt mig är det två sidor av samma mynt.

Caudron
. (FR) Jag vill varmt gratulera föredraganden till det arbete han har utfört. Hans betänkande om Barcelonaprocessen är mycket utförligt, och jag skall därför endast framhålla några punkter som är viktiga för mig.
Jag vill först och främst påpeka att syftet med kommissionens meddelande "Stärkande av Barcelonaprocessen" var tvåsidigt: dels att göra en utvärdering av Barcelonaprocessen och dels att formulera rekommendationer mot bakgrund av ministerkonferensen i Marseille (november 2000).
Skall man vara uppriktig är resultaten små. Utav de tre delarna av partnerskapet mellan Europa och Medelhavsområdet - den politiska, den kulturella, sociala och mänskliga delen och den ekonomiska och finansiella delen - är det endast den sistnämnda som har genomförts. Men trots det är obalansen på detta område iögonfallande! Man begär att våra partner skall öppna sina marknader inom de sektorer där vi är mest konkurrenskraftiga. Men när det talas om jordbruksprodukter leder Europeiska unionens ängslighet till att vi behåller de tullar som straffar länderna i fråga. Som föredraganden säger: det vi vill ha är "ett frihandelsområde på Europas villkor". Denna klandervärda attityd är framför allt oansvarig. Låt oss sluta hyckla och sluta säga att vi vill upprätta ett område med gemensamt välstånd!
Det är dags att högt och tydligt kritisera Europa för att det tillmäter detta partnerskap så pass liten betydelse, så upptaget detta Europa är av utvidgningen mot öst. Det rör sig om ett dåligt kalkylerande. Europa har allt att vinna på en ekonomiskt och socialt hållbar utveckling och politisk stabilitet i denna region, en region som ligger på andra sidan Medelhavet, Europas innanhav.
Det är brådskande att gjuta nytt liv i partnerskapet mellan Europa och Medelhavet. Föredraganden föreslår flera vägar som kan följas. För min del föreslår jag att vi börjar med att ingripa på ett mer viljestarkt sätt på den politiska arenan. Det nya internationella sammanhanget utgör utan tvekan en möjlighet som vi bör gripa tag i. Europeiska unionen har en roll att spela i fredsprocessen i Mellanöstern. Att lösa Mellanösternkonflikten är en väsentlig sak för upprättandet av fred och stabilitet i regionen. Detta betyder en rätt till säkerhet för Israel och alla andra stater i regionen, såväl som erkännandet av det palestinska folkets legitima rätt att klara sig självt och att få ett internationellt erkännande. I samma anda bör Europa-Medelhavsstadgan för fred och stabilitet antas så fort som möjligt. Europeiska unionen bör också göra större finansiella och mänskliga investeringar samt främja det interregionala samarbetet och det civila samhällets delaktighet.
Jag skall avsluta med en optimistisk synpunkt, genom att uttrycka min belåtenhet över det svenska ordförandeskapets vilja att inleda seriösa diskussioner om Barcelonaprocessen, i det franska ordförandeskapets efterföljd. Återstår att hoppas att detta snart tar sig uttryck i handling. Därför har jag röstat för betänkandet av Sami Naïr.

Sacrédeus
. Inom ramen för Barcelonaprocessen anser jag det beklagligt att inte tillräckligt stor hänsyn tagits till de mänskliga rättigheterna och deras praktiska tillämpning. Därför har jag röstat för ett antal ändringsförslag, bl.a. ändringsförslagen 1-4.
Som svensk kristdemokrat vill jag uttrycka min oro över villkoren för den kristna koptiska minoriteten i Egypten, då de i praktiken behandlas som andra klassens medborgare i detta sitt eget hemland. Olyckligt är vidare den successiva marginalisering som sker av det kristna maronitiska samfundet i Libanon.
Därför finner jag att skyddet för etniska, religiösa och kulturella minoritetsgrupper i Medelhavsländerna utgör en förutsättning för att Barcelonaprocessen skall kunna gå vidare, inte bara på det ekonomiska och finansiella området.

Vachetta
. (FR) Betänkandet av Naïr om Europas Medelhavspolitik är mer än tvetydigt. Det skapar inte möjligheter till verkliga strukturer för samarbetet mellan Europa och Medelhavsländerna. Man kan hålla med föredraganden om behovet av en respekt för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheter, men betänkandet blir problematiskt när det kommer in på andra samhällsfrågor.
Först och främst följer betänkandet kommissionens strategi, som förordar frihandel och en ekonomisk avreglering i Medelhavsländerna. Artikel 21 är ur den synvinkeln belysande: "främja avregleringarna inom de ekonomiska systemen i partnerskapsländerna i Medelhavsområdet, och genomförandet av de strukturella reformer som behövs för att stärka konkurrenskraften på de allt öppnare marknaderna".
I betänkandet behandlas den centrala frågan om skulder enbart i termer av "omvandling", samtidigt som man bör kräva att de europeiska regeringarna avskriver skulderna.
När det gäller invandrare är Naïr-betänkandet restriktivt, då man talar om hantering av migrationsströmmar och kriminalisering av invandrare. Gränser har aldrig stoppat kvinnor och män. Att betrakta dem som illegala invandrare är detsamma som att spela maffians och människosmugglarnas spel. Man måste ha viljan att öppna gränserna.
Och även om föredraganden slutligen erkänner palestiniernas rätt, nämner han inte deras legitima anspråk: befrielse av politiska fångar, flyktingarnas rätt att återvända.
Av dessa skäl har jag inte röstat för detta betänkande.
Resolution om "Colombiaplanen" (B5-0087/2001)

Bordes och Cauquil
. (FR) Att vi har röstat för resolutionen om Colombia beror på att vi vill kritisera Förenta staternas plan. Under förevändning att man vill bekämpa droghandeln medför denna plan tvångsförflyttningar av folk, ofta bönder, till de större jordägarnas stora förtjänst. Syftet med denna militära intervention är framför allt att stora kapitalistiska företagsgrupper skall kunna exploatera Colombias resurser.
Vi är emot den amerikanska militära interventionen i Colombia, precis som vi är emot Förenade kungarikets interventioner i Sierra Leone och Frankrikes direkta eller indirekta interventioner i Rwanda, Kongo och Zaïre. Vi vänder oss också emot privatiseringsplanerna inom stora sektorer i den colombianska ekonomin och de åtgärder som minskar befolkningens köpkraft, såsom sänkningen av pensionerna. På den punkten vet vi mycket väl att Europeiska unionens bistånd, liksom IMF:s bistånd, framför allt är avsett att skapa gynnsamma villkor för bourgeoisiens och imperialistiska makters investeringar.
Med detta vill vi säga att vi är motståndare till alla former av förtryck och förflyttningar av folk, och det är innebörden av vår röst.

Vachetta
. (FR) Förenta staternas Colombiaplan har beslutats på ett helt odemokratiskt sätt, utan något samråd med sociala och politiska aktörer och utan den colombianska kongressens godkännande. Det enda som föreslås är en ytterst farlig lösning, en verklig militär interventionsplan som har bekämpningen av droghandeln som täckmantel. Genom besprutningar som är farliga för människa och miljö kriminaliseras småproducenterna, som får sina skördar förstörda och blir dömda att lämna de jordar som de brukar.
Genom att föreslå en resolution för ett stöd till fredsprocessen i Colombia, bryter utskottet för utveckling och samarbete med Colombiaplanens dödliga logik. Man kan inte annat än stödja förslagen till jordbruksreformer och stödet till fredsprocessen tillsammans med angränsande länder. De resurser som anslås av Europeiska unionen bör kontrolleras, så att vi försäkrar oss om att de inte används för repressiva ändamål.
Men det är bara ett fördömande av de paramilitära grupperna och en dialog med FARC och ELN som kan utgöra ett första steg mot fred.
När det gäller kampen mot droghandel och de egentliga knarklangarna fordras radikala åtgärder: att föra en verklig och effektiv kamp mot tvätt av pengar från sådana affärer samt att införa en Tobinskatt på kapitalrörelser, som genom en omfördelning skulle uppfylla samtliga medborgares behov.

Evans, Robert
Herr talman! Jag undrar varför Fatuzzo inte har något att säga om det här. Jag trodde att han skulle ha en minut över för oss. Vi förvägras en förklaring till hur han röstade om Colombiaplanen. Jag undrar genom er, herr talman, om det går att fråga honom om han kan förklara för en församlade folkmassan här hur han röstade eftersom det är viktigt att vi vet.

Talmannen
Ja, jag vet att varje kollega har rätt att förklara sin röst, och Fatuzzo har rätt att " inte förklara" hur han har röstat i vissa fall, och vi tackar honom för det.
  
Betänkande (A5-0398/2000) av Ferri

Camre
Danmark har ett rättsligt förbehåll, vilket betyder att vi inte önskar ge EU befogenhet på rättsområdet, men den gränsöverskridande kriminaliteten är ett kraftigt växande problem, som nödvändiggör ett samarbete mellan medlemsstaterna. När jag har valt att rösta för detta betänkande och dess rekommendationer, med förbehållet att jag dock har underlåtit att rösta för punkt 5 om en gemensam offentlig åklagare för EU, så är det därför att vi nu i Danmark hemsöks av ett stort antal utländska kriminella, som vårt ålderdomliga rättsväsen och alltför veka lagstiftning inte är i stånd till att stoppa. Vi har aldrig förr sett en sådan brutalitet, cynism och ett sådant människoförakt, som vi nu upplever i samband med narkotikasmuggling, kvinnohandel, människosmuggling, terrorism, penningtvätt och stölder hos landets medborgare. Eftersom Danmark har det mest eftergivna rättssystemet, strömmar de kriminella in enligt minsta motståndsprincip. Majoriteten av våra politiker vill inte se sanningen i vitögat och försöker inbilla medborgarna att internationella konventioner hindrar oss att skydda våra fredliga och hederliga medborgare. Detta EU-initiativ är nödvändigt för att lägga hand vid återupprättandet av lag och ordning i Danmark. Vi är nödsakade till att samarbeta med våra europeiska partner om gemensamma insatser på en nivå som ger rättsstaterna mer makt än de kriminella.

Evans, Robert J
- (EN) Labourledamöterna av PSE stöder andan i den här resolutionen men i har reservationer beträffande en del av innehållet i den. Vi stöder inte införandet av den europeiska allmänna åklagaren i texten (punkt 5). I resolutionen försöker man ge ett sådant organ makt över medlemsstaternas territorium, vilket är ett olämpligt svar på det samarbete mellan nationerna som uppmanades till i betänkandet. Ett sådant organs rätt att köra över nationella juridiska bestämmelser skulle vara tvivelaktig och medlemsstaternas rättsliga myndigheters handlingsfrihet skulle behållas.
Dessutom är vissa delar av texten potentiellt tvetydiga med områden av juridisk förvirring, t.ex. punkt 9 om indirekta sanktioner som skall tillämpas mot medlemsstater (punkt 9) och uppmaningen att utöka EG-domstolens befogenhet att döma om instrument som beslutats utanför EU.
Slutligen stöder Förenade kungarikets labourledamöter samarbetet i brottsfrågor men har reservationer beträffande hänvisningen till "harmoniseringen av brottslagar" i punkt tretton, i vilken föreslås att medlemsstater bör standardisera brottslagstiftningen över hela EU. Medan detta kan vara önskvärt i vissa områden så borde samarbete i brottsfrågor inriktas på informationsdelning, samordning av organ med viss tillnärmning av lagar i de fall det är till nytta men inte som en allmän regel.

Korakas
. (EL) I resolutionsförslaget med E. Ferri som föredragande tjänar det faktiska behovet av att bekämpa den organiserade brottsligheten som förevändning för att utvidga och effektivisera de statliga och mellanstatliga repressionssystemen och att utplåna allt slags nationell suveränitet.
I förslaget begärs åtgärder för att effektivisera det ömsesidiga rättsliga samarbetet. Man begär att EG-domstolen skall få utökade befogenheter, att ett europeiskt åklagarämbete skall inrättas, att man skall påskynda processen med tillnärmning av medlemsstaternas strafflagstiftning, osv., osv. Här är det fråga om en flagrant kränkning av medlemsstaternas nationella suveränitet och av de grundläggande principerna för rättskipning som går tillbaka till franska revolutionen. Alla dessa åtgärder sägs vidtas för att bygga det så kallade "området med frihet, säkerhet och rättvisa", så som det skisserades i Amsterdamfördraget och vid toppmötet i Tammerfors. Men man måste tillägga "... för de nya tingens ordning, för tiden efter EMU". För folken i Europa är det i själva verket så att man, sten för sten, bygger ett område med "ofrihet, osäkerhet och orättvisa".
Detta framgår också av den omständigheten att den så kallade "terrorismen" (naturligtvis så som den uppfattas av dessa texters författare som - av uppenbara skäl - aldrig velat konkretisera ett vagt rättsligt begrepp, innan det hänförs till kategorin åtalbara brott) likställs med den organiserade brottsligheten. Med terrorismen som förevändning försöker de slå ned på varje form av politiskt motstånd, massiv folklig kamp och ohörsamhet mot deras politik, men de försöker också framställa sina reaktionära åtgärder som mera godtagbara i folkens medvetande. Men vilka är det som talar om organiserad brottslighet och terrorism? Var det inte organiserad brottslighet, en långvarig sådan, när man anställde blodbad på Jugoslaviens folk och förgiftade såväl civilbefolkningen som soldaterna från EU:s medlemsländer genom att fälla bomber med uran? Kan man använda något annat ord än terrorism för att beteckna de repressiva åtgärderna mot det folkliga motståndet i Prag, i Nice och nyligen i Davos och Zürich? Hur skall man beteckna de brutala angreppen mot bönderna, pensionärerna, den folkliga rörelsen över huvud taget, såväl i Grekland som i de andra EU-länderna?
Jag håller med om att den organiserade brottsligheten måste bekämpas. Men den kan inte bekämpas av de krafter som utnyttjar de repressiva statliga systemen för att kuva den folkliga rörelsen. Det är dessa krafter som styr de imperialistiska organisationerna, som t.ex. EU, och det är samma krafter som bär ansvaret för den explosionsartade ökningen av brottsligheten men också för den organiserade brottslighetens samröre med politiska organ och personer i politisk ställning (t.ex. UÇK).
Jag anser att förslaget innebär ännu ett bidrag till uppbyggandet av den repressiva apparat som kapitalet behöver för att undertrycka folkens fri- och rättigheter. Det strider mot varje tänkbar innebörd i begreppet nationell suveränitet, det bidrar till fullbordandet av "den nya ordningens rätt", och det är farligt för folken i Europa. Av dessa skäl röstar KKE:s Europaparlamentariker emot förslaget.

Ludford
- (EN) ELDR-gruppen har röstat för betänkandet Ferri eftersom vi vill ha en effektivare och samordnad bekämpning av den organiserade brottsligheten i EU genom att utveckla EU:s kapacitet som ett komplement till nationella rättssystem.
Vi motsätter oss dock punkt 5 i vilken begärs en (europeisk) allmän åklagarmyndighet med domsrätt över hela medlemsstaternas territorium, vilket medför att åklagaren på Europanivå skulle ersätta nationella åklagarmyndigheter. Vi stöder en europeisk åklagarmyndighet som arbetar parallellt med de nationella myndigheterna men som inte ersätter dem.
Vi godkände punkt 11 b) eftersom det innebär en inriktning av nationella definitioner av allvarliga brott, så att brottslingar inte kan undgå rättvisan genom att utnyttja kryphål, men vi är tydliga över att det inte innebär harmonisering av alla nationella rättssystem.
Vi godkände punkt 8 eftersom vi stöder en känslig rationalisering av arbetsspråk för gränsöverskridande samarbete mellan yrkesgrupper som domare och åklagare i ärenden som till exempel utlämningsorder.
Även om vi stödde punkt 9 så känner vi att förslaget om sanktioner visade svagheter i hjärtat av de rent mellanstatliga förfaranden som just nu är i kraft. Det finns inga medel att upprätthålla respekten för överenskomna åtgärder för rättsligt bistånd, vilket skulle vara fallet om området låg inom gemenskapens behörighet.

Lulling
. (DE) I det framlagda resolutionsförslaget kräver Europaparlamentet en reform av fördraget om Europeiska unionen, för att ge EG-domstolen befogenheter att konstatera om medlemsstaterna uppfyller de förpliktelser som uppstått av den europeiska lagstiftningen på det här området. Att parlamentet i den här resolutionen inte bara begränsar sig till gemenskapslagstiftningen utan också innesluter Euoparådets instrument är inte bara en utopisk idé som det ser ut i dag, utan det är också juridiskt extremt svårt att omsätta i praktiken och vore ett farligt prejudikat som i framtiden skulle skapa mycket oreda och rättslig osäkerhet.
Idén om att utfärda sanktioner mot de medlemsländer som inte hörsammar ansökningarna effektivt nog, står i krass strid med den icke-bindande kraft som finns i åtskilliga instrument inom ramen för Avdelning VI i fördraget. Ett lättsinnigt umgänge med sanktioner mot parter i EU är en oroande utveckling, som gör att man kan befara en att rättsstatens Europa driver iväg och blir ett Europa med den starkares rätt.
Slutligen skulle jag vilja visa föredraganden och alla andra kolleger på att de första två punkterna av de brister som listas i motiveringen om storhertigdömet Luxemburg inte gäller länge sedan lagen från den 8 augusti i fjol.
Betänkande (A5-0005/2001) av O'Toole

Echerer
Herr talman! Jag skulle gärna vilja förklara varför vi gröna var positivt inställda till dessa ändringsförslag. Det handlar om de båda punkterna 11 och 13 i motiveringen, som slutligen utgör grunden för en ytterligare viktig motivering, och de känsliga punkterna 7 och 12, som vi i vilket fall som helst förordade. Punkt 7 handlar om önskan att hitta en rättslig ram för de problem som kommer att finnas på denna nya marknad. Detta var egentligen den huvudsakliga orsaken till detta initiativbetänkande. Varför ifrågasätta detta?
Punkt 12 kräver, ber, anmodar att man skall sätta igång att fundera på hur man skall kunna hitta en specifik mervärdesskattereglering för nedladdningen av publikationer. Detta problem finns, och det skulle röra ihop samtliga befintliga strategier. Denna punkt 12 står på inget sätt i motsatsförhållande till punkt 13, för punkt 13 uppmanar bara att de befintliga mervärdesskattesatser som finns för böcker eventuellt skall sänkas eller avskaffas helt - i synnerhet för somliga institutioner, som bibliotek osv. det vill säga att inte behandla publikationer på den nya e-marknaden annorlunda. Det är på inget sätt en motsägelse. Tvärtom, detta skulle kunna betyda viktiga steg för framtiden, för denna nya marknad och för kulturvaran boken. Därför har de gröna röstat för.

Fatuzzo
Herr talman! Jag röstade för dokumentet om elektronisk utgivning, som jag har läst mycket uppmärksamt samtidigt som jag funderade över hur jag skulle kunna motivera denna bifallsröst. Herr talman, jag tänkte på hur jag ibland när jag och min fru lägger oss på kvällen läser en bok för henne och hon somnar medan hon lyssnar på mig: att lyssna på min röst har tydligen denna intressanta och avslappnande effekt. Då frågade jag mig: "Men varför inte ordna med en elektronisk skiva som läser böcker för dem som inte ser bra, som inte kan läsa? Med ett sådant lässystem skulle också de lära sig, också de läsa, och vi skulle ge litet närhet till dem som tyvärr lider av någon sjukdom, till exempel en ögonsjukdom, och som skulle tycka om att lyssna på och läsa dessa historier."

Figueiredo
. (PT) Vi röstade för detta betänkande eftersom vi anser att det behandlar ett viktigt ämne på ett balanserat sätt, och betonar vikten av att främja det litterära och lingvistiska skapandet i Europa, skydda den allmänna tillgången till det skrivna och talade ordet, fördjupa kunskapen och medborgarskapet, och lägger fram vissa konkreta åtgärder med denna inriktning.
Vi anser också att det är viktigt att intensifiera kampen mot den funktionella analfabetismen och främja allmänhetens medvetande om betydelsen av bokproduktion och elektronisk utgivning, eftersom det är nödvändigt med en teknisk utveckling för att förbättra upphovsrättsinnehavarnas skydd och rättigheter, det vill säga rätten för upphovsrättsinnehavarna att bli informerade och nämnda när deras verk används.

Wyn
. (EN) Vi måste se till att dagordningen för elektronisk utgivning tas upp helt och hållet och att det här viktiga området kan utvecklas på ett meningsfullt sätt vid sidan av den traditionella formen av utgivning och att det finns utrymme för båda.
Jag välkomnar den betoning som läggs på den språkliga och kulturella mångfalden och det skrivna ordets viktiga bidrag till den kulturella utvecklingen i de olika europeiska områdena. Med den kraftiga betoningen av språklig och kulturell mångfald litar jag på att hänvisningarna i betänkandet till "alla språk" även omfattar mindre använda språk.
Elektronisk utgivning är särskilt viktigt för böcker med en begränsad marknad, akademiska böcker och böcker i mindre använda språk ingår i den kategorin. Därför är det viktigt att kommissionen och rådet tar hänsyn till det när de behandlar det här betänkandet.

Talmannen
Jag förklarar omröstningen avslutad.

Avbrytande av sessionen
Talmannen
Jag förklarar Europaparlamentets session avbruten.
(Sammanträdet avslutades kl. 12.15.)

