Pasaules finanšu un ekonomikas krīzes ietekme uz jaunattīstības valstīm un attīstības sadarbību (īss izklāsts)
Priekšsēdētājs
Nākamais punkts ir īss izklāsts ziņojumam par pasaules finanšu un ekonomikas krīzes ietekmi uz jaunattīstības valstīm un attīstības sadarbību, kuru Attīstības komitejas vārdā sagatavojis Enrique Guerrero Salom -
Enrique Guerrero Salom
Priekšsēdētāja kungs, komisār, finanšu un ekonomikas krīze vissāpīgāk un vissmagāk ietekmē jaunās tirgus ekonomikas valstis un jaunattīstības valstis, jo īpaši tās, kuru ienākumu līmenis ir viszemākais. Šī krīze ir apturējusi ilgtspējīgo izaugsmi, ko daudzas no šīm valstīm pieredzēja pēdējos desmit gados: ekonomikas izaugsmi, kas radīja darbavietas, palīdzēja sakārtot grāmatvedības dokumentus, ļaujot tām samazināt savu ārējo parādu, veicināja šo valstu uzņēmējdarbības attīstību un turklāt palīdzēja tām saņemt lielāku oficiālo attīstības palīdzību.
Taču šīs valstis jau bija cietušas gados pirms krīzes sākuma: vispirms tās piedzīvoja pārtikas krīzi, kas apdraudēja simtiem miljonu cilvēku dzīvības; tai sekoja enerģētikas krīze, kura prasīja lielu daļu to valstu resursu, kurās neiegūst naftu vai gāzi; visbeidzot, klimata krīze, kuras sekas vislielāko postu nodara nabadzīgāko valstu ražai un infrastruktūrai.
Šī finanšu krīze vēl vairāk saasināja jau tā nestabilo situāciju, kurā šīs valstis atradās. Kā Eiropas Komisija ir norādījusi, pēc krīzes attīstītajās un jaunajās tirgus ekonomikas valstīs finanšu krīzes "trešais vilnis” ir smagi skāris visnabadzīgākās valstis, pārvēršot šo teorētiski ekonomikas krīzi attīstības, sociālajā un humanitārajā krīzē.
Faktiski šajās valstīs ir cietušas pilnīgi visas darbības jomas. Ir cietusi ekonomiskā izaugsme, kas 2009. gadā ir daudz lēnāka nekā iepriekšējos gados. Ir samazinājies tirdzniecības apjoms, kas pasliktinās šo valstu pašreizējo kontu bilanci. Ir mazāk ārvalstu ieguldījumu, un šīm valstīm ir niecīga piekļuve starptautiskajam finansējumam, un mēs varam novērot jaunattīstības valstu aizvien pieaugošu protekcionisma reakciju.
Vienlaikus ir samazinājušies migrējošo darba ņēmēju naudas pārskaitījumi, kā arī ir samazināta oficiālā attīstības palīdzība (OAP). Rezultātā simtiem miljonu cilvēku ir nonākuši visnabadzīgāko cilvēku sarakstā, un, piemēram, Āfrikā agrīnā vecumā ies bojā simtiem tūkstošu bērnu.
Šādas realitātes apstākļos Eiropai ir jāliek sevi sadzirdēt, prasot, lai mēs atbalstītu OAP uzņēmumu izveidi; prasot jaunus papildu līdzekļu avotus, lai palīdzētu šīm valstīm; prasot samazināt izmaksas un nodokļus migrējošajiem darba ņēmējiem; prasot izrādīt pretestību protekcionisma mēģinājumiem un atbalstu Dohas sarunu kārtai; prasot rīcību pret nodokļu oāzēm un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas; un arī strādājot, lai panāktu parādu atmaksas pagaidu moratoriju vai parāda atcelšanu visnabadzīgākajām valstīm.
Būdams šā ziņojuma referents, es gribēju panākt iespējami lielāku vienprātību un sarunās piekritu visu parlamentāro grupu iesniegtajiem grozījumiem, bet es joprojām vēlos rīt iesniegt mutisku grozījumu šā ziņojuma 34. punktam, lai iegūtu papildu balsojumu. Tam būtu papildu ietekme uz to, ko es uzskatu par būtisku: Eiropas nostājai attiecībā uz palīdzību jaunattīstības valstīm ir jābūt vienotai un stingrai.
John Dalli
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs, vispirms es vēlētos apsveikt referentu par šo ļoti vispusīgo ziņojumu.
Kā šajā ziņojumā pareizi uzsvērts, šī krīze jaunattīstības valstis ir skārusi daudz smagāk, nekā sākotnēji bija gaidīts. Patiesībā krīze uz šīm valstīm ir izplatījusies pa vairākiem kanāliem, piemēram, nepastāvīgas patēriņa preču cenas, eksporta un tūrisma ieņēmumu samazināšanās, kā arī kapitāla plūsmu un migrējošo darba ņēmēju pārskaitījumu samazināšanās. Viena kopēja iezīme ir daudzu valstu finansēšanas vajadzību pieaugums.
Daudzas jaunattīstības valstis bieži ir bijušas spiestas samazināt sociālos izdevumus (jo īpaši uztura, veselības aprūpes un izglītības jomās), kas ir izraisījis smagas sociālas un politiskas sekas un apdraud ne tikai Tūkstošgades attīstības mērķu (TAM) sasniegšanu līdz 2015. gadam, bet arī iedragā pēdējos gados novēroto progresu. Par spīti pirmajām globālas atveseļošanās pazīmēm jaunattīstības valstis, jo īpaši Subsahāras Āfrikā, noteikti atpaliks.
ES ir parādījusi vadošo lomu un vienotību, īstenojot vienotu ES atbildi uz šo krīzi, kas ir saskaņota ar globālo atbildi, proti, Apvienoto Nāciju Organizācijas, G20 valstu grupas un G8 valstu grupas atbildi. Mēs esam ātri un efektīvi rīkojušies, lai solījumus pārvērstu konkrētās saistībās palīdzēt jaunattīstības valstīm risināt šīs krīzes seku radītās problēmas.
Pagājušā gada pavasarī ES pieņēma visaptverošu, savlaicīgu, mērķtiecīgu un saskaņotu pasākumu kopumu, lai mazinātu krīzes ietekmi uz iedzīvotājiem, veicinātu ekonomisko izaugsmi jaunattīstības valstīs un aizstāvētu visneaizsargātākos.
ES atbilde ietver ne tikai Kopienas atbildi, bet arī ES dalībvalstu atbildi (to divpusējās atbildes, kā arī to ieguldījumus starptautisko finanšu iestāžu līdzekļos, atsaucoties uz G20 valstu grupas aicinājumu). Turklāt cieša sadarbība ar Pasaules Banku un SVF ir ļāvusi mums nodrošināt mūsu attiecīgo analīžu saskaņotību un mūsu sniegtās palīdzības papildināmību.
Kā ziņojumā uzsvērts, Komisija ir izveidojusi un pašlaik īsteno ļoti konkrētu īstermiņa ad hoc mehānismu "Neaizsargātības FLEX” vismazāk aizsargāto valstu ar mazu ekonomiskās elastības spēju atbalstam, lai ļautu tām saglabāt prioritāro izdevumu līmeni, jo īpaši sociālajās nozarēs.
Citi pasākumi ietver palīdzības pārdali pēc valstu ad hoc pārskatiem un pēc šābrīža 10. Eiropas Attīstības fonda vidusposma pārskata pabeigšanas, atbalstu saskaņā ar tradicionālo FLEX instrumentu, iepriekšēju budžeta atbalsta sniegšanu vajadzības gadījumā u. c.
Oficiālajai attīstības palīdzībai ir bijusi un arī turpmāk būs izšķiroša loma, atbalstot mūsu partneru centienus risināt šīs krīzes radītās sekas. Šajā kontekstā Komisija atzinīgi vērtē jūsu atbalstu, mudinot dalībvalstis saglabāt uzticību izvirzītajam mērķim 2015. gadā nodrošināt OAP 0,7 % apmērā no nacionālā kopienākuma (NKI). Citiem palīdzības sniedzējiem būtu jāizvirza tikpat vērienīgi OAP palielināšanas mērķi, un mums ir jāaicina visa palīdzības sniedzēju kopiena izpildīt savas saistības attiecībā uz palīdzības apjomu un efektivitāti.
21. aprīlī Komisija publicēs savu ikgadējo pavasara priekšlikumu kopumu dalībvalstīm attīstības jomā. Šogad galvenā uzmanība būs pievērsta darbībām, kuras joprojām ir nepieciešamas, lai sasniegtu TAM. Šajā priekšlikumu kopumā būs pieņemta vispusīga pieeja un noteikts rīcības plāns paātrinātam progresam attiecībā uz TAM (tūkstošgades attīstības mērķu) sasniegšanu. Tajā arī tiks nodrošināta iespēja dot vērienīgu ES ieguldījumu septembrī plānotajā ANO augsta līmeņa TAM pārskatā. Vienlaikus ES paliks uzticīga savām saistībām un turpinās uzņemties vadību starptautiskajā attīstībā.
Elena Băsescu
(RO) Ekonomikas un finanšu krīze ļoti spēcīgi ir skārusi arī jaunattīstības valsti Moldovu. Saskaņā ar SVF aprēķiniem šīs valsts ekonomikas rādītāji pagājušajā gadā ir noslīdējuši par 9 % un bezdarba līmenis ir pārsniedzis 6 % atzīmi. Ir jāveicina tieši ieguldījumi.
Man jānorāda, ka Moldova gadu ir nodarbinājusi deviņus augstākā līmeņa Eiropas konsultantus, kuri sniegs palīdzību galvenajām ministrijām Kišiņevā.
Paturot prātā, ka mēs runājam vienā valodā, mūsu kaimiņi otrpus Prutas upei var gūt labumu no Rumānijas pieredzes pilnīgi visās jomās.
Ir jāsamazina izmaksas par migrējošo darba ņēmēju naudas pārvedumiem no valstīm, kurās viņi strādā. G8 valstu grupas līderu apņemšanās nākamajos piecos gados šīs izmaksas samazināt no 10 % līdz 5 % ir pirmais solis šajā virzienā.
Es gribu šodien izteikt atzinību par rekordlielo finanšu atbalstu 2,6 miljardu dolāru apmērā, kas piešķirts Moldovai 2011.-2013. gadam. Šo vienošanos premjerministrs Vlad Filat šodien panāca palīdzības sniedzēju konferencē.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Priekšsēdētāja kungs, lai arī šīs krīzes epicentrs neatrodas jaunattīstības valstīs, milzīgais krīzes vilnis tās ir skāris nopietni un dziļi.
Kredītu krīze, depresijas izraisītā nenoteiktība un starptautiskās tirdzniecības, ieguldījumu un migrējošo darba ņēmēju pārskaitījumu samazināšanās ir galvenie krīzes izplatīšanās kanāli, pirms kuras jau pastāvēja ļoti nestabilas galveno patēriņa preču un pārtikas produktu cenas, izraisot milzīgu globālu nelīdzsvarotību.
Saskaņoti reaģējot uz krīzi, ir jāņem vērā jaunattīstības valstis, un to darba kārtībai ir jābūt būtiskai globālās ekonomiskās sadarbības sastāvdaļai.
Ar Ekonomikas un monetārās komitejas palīdzību mēs esam lūguši, lai Starptautiskais Valūtas fonds ziņojumā G20 valstu grupas sanāksmei ņemtu vērā slogu, ko šī krīze ir radījusi jaunattīstības valstu finansēm, un lai Komisija sagatavotu paziņojumu, kurā būtu ietverts novērtējums attiecībā uz to, kā finanšu darījuma nodoklis var palīdzēt sasniegt Tūkstošgades attīstības mērķus, labot globālo nelīdzsvarotību un veicināt ilgtspējīgu attīstību.
Es priecājos, ka Guerrero kungs ir iekļāvis šos priekšlikumus savā ziņojumā, un es apsveicu viņu par šo lielisko ziņojumu.
Olle Schmidt
(SV) Priekšsēdētāja kungs, es vēlos pateikties referentam par šo svarīgo ziņojumu.
Esmu pārliecināts, ka labākais veids cīņai ar krīzi ir vairāk brīvas tirdzniecības un globalizācijas, nevis vairāk protekcionisma. Tāpēc Eiropai ir jāsaglabā savu tirgu atvērtība, lai cīnītos pret lejupslīdi, stimulētu izaugsmi Eiropā un pasaulē, un tādējādi apkarotu nabadzību.
Pēc dažām dienām notiks ĀKK un ES Apvienotās parlamentārās asamblejas sanāksme Tenerifē. Mani kolēģi no ĀKK valstīm vienmēr cenšas norādīt uz problēmām, ko ES subsidētas lauksaimniecības produkcija rada šo valstu tirgos. Viņiem ir nepieciešama tirdzniecība, taču mūsu politika ir pretrunā ar veselīgu lauksaimniecības produkcijas tirgu izveidi jaunattīstības valstīs.
Komisārs saka, ka ES ir parādījusi savu vadošo lomu, bet mēs varam rīkoties daudz labāk. Tas ir godīgas tirdzniecības jautājums, komisār.
João Ferreira
(PT) Ziņojumā minētās pārtikas, enerģētikas, klimata, finanšu, ekonomikas un sociālās krīzes nav nekas vairāk kā dažādas tās strukturālās krīzes izpausmes, kas turpinās jau desmitiem gadu. Dažos reģionos, piemēram, Subsahāras Āfrikā, jau desmitiem gadu ienākumi uz vienu iedzīvotāju pastāvīgi atšķiras no ienākumiem citos pasaules reģionos. Par spīti šobrīd pastāvošajām atšķirībām jaunattīstības valstīm parasti ir kopīgas iezīmes: atkarība no dažu izejmateriālu eksporta, ekonomikas diversifikācijas trūkums, spēcīga orientācija uz lauksaimniecību, enerģētiku un ieguves rūpniecību vai tūrismu un plašs ārvalstu kapitāla darbības lauks.
Progresīvs eksporta un liberalizācijas modelis tirdzniecībai šīm valstīm ir uzspiests, vajadzības gadījumā ķeroties pie šantāžas. Kā liecina sarunu process par ekonomisko partnerattiecību nolīgumiem, tas noved pie šo valstu atkarības saasināšanās, kavējot jebkādu iespējamu vietējo attīstību. Tomēr ārējais parāds joprojām ir galvenais kanāls, pa kuru aizplūst jaunattīstības valstu līdzekļi. Tas jau vairākkārt ir pārmaksāts, taču, tā kā tas turpina nemitīgi palielināties, šis parāds ir sasniedzis milzīgus apmērus, un tas var mūžīgi turpināt šo valstu pārmērīgo izmantošanu, tādējādi saglabājot šo valstu attiecību veidu ar ziemeļu puslodes valstīm. Parāda atcelšana ir tikai taisnīguma jautājums.
Priekšsēdētājs
Arī uzstāšanās laika ievērošana ir godīguma jautājums.
Andreas Mölzer
(DE) Kā mēs zinām, šī kopš 20. gadsimta 30. gadiem lielākā finanšu un ekonomikas krīze smagi ir skārusi ne tikai Eiropu. Īpaši smagi no krīzes radītajām sekām cieš jaunattīstības valstis, un šīs valstis vismazāk spēj kaut ko darīt, lai to risinātu. Bezatbildīga spekulācija, dzīšanās pēc ātras peļņas, kas absolūti nav saistīta ar reālo ekonomiku, jo īpaši anglosakšu valstīs, un finanšu sistēma, kura jūk un brūk, ir novedusi pasauli finanšu bezdibeņa malā.
Vēl viens krīzes iemesls ir globalizācijas koncepcija, kas par savu galveno prioritāti ir padarījusi pilnīgu regulējuma atcelšanu. Eiropas valstis grimst vēl dziļākos parādos, lai atjaunotu savu ekonomisko darbību. Taču jaunattīstības valstīm sava sliktā finansiālā stāvokļa dēļ daudzos gadījumos nav iespējams to darīt. Tāpēc šīm valstīm ir jādod iespēja pašām daudz efektīvāk aizsargāt savu ekonomiku pret importētajām precēm, kuras tiek pārdotas par dempinga cenām un kuras sagrauj vietējos tirgus un vietējo iedzīvotāju iztikas avotus.
Mums jādod jaunattīstības valstīm iespēja izkļūt no šīs krīzes pašām saviem spēkiem. Droši vien var uzskatīt, ka tradicionālā attīstības palīdzība lielā mērā nav sasniegusi savu mērķi. Visbeidzot, mums ir jāpievēršas šīs problēmas saknei un jāpiemēro stingri noteikumi finanšu tirgiem, jāaizliedz spekulatīva prakse un ātri jāievieš nodoklis finanšu darījumiem.
Priekšsēdētājs
Debates tiek slēgtas.
Balsošana notiks ceturtdien, 2010. gada 25. martā.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Vilija Blinkevičiūt 
Eiropas Savienībai ir pienākums palīdzēt jaunattīstības valstīm pārvarēt grūtības saistībā ar globālo ekonomikas krīzi un nabadzību, kurā šīs valstis nekādā ziņā nav vainojamas.
Ir ļoti svarīgi, lai Eiropas Komisija apņēmīgi censtos panākt starptautiskās attīstības sadarbības reformas īstenošanu un lai tā kopīgi ar Padomi uzlabotu divpusējās un daudzpusējās attīstības sadarbības koordināciju, jo nepilnības šajā jomā ir galvenais iemesls, kura dēļ var ciest attīstības palīdzības efektivitāte.
Jaunattīstības valstīm ir vajadzīga palīdzība, lai samazinātu nabadzību un izolāciju, kā arī vajadzīgi pasākumi, kas veicinātu attīstību, un pasākumi, kas ļautu izkļūt no krīzes, jo īpaši šajā sarežģītajā periodā.
Mēs spēsim izpildīt pieņemtās plašās saistības, ja mēs vispārēji uzlabosim savu koordināciju un efektīvāk un pārredzamāk administrēsim savas darbības, tiecoties panākt plašu vienprātību starp galvenajiem palīdzības sniedzējiem, partnervalstīm, finanšu iestādēm un pilsonisko sabiedrību.
Īstenojot šīs darbības, Eiropas Savienībai jābūt līderei un jārīkojas apņēmīgāk. Šajā saistībā visām Eiropas Savienības institūcijām jāuzņemas lielākas saistības, un Eiropas Parlaments neapšaubāmi ir ļoti skaidri izteicis savu viedokli par šo jautājumu.
Sebastian Valentin Bodu  
Par spīti sākotnējām prognozēm, ka finanšu krīze vissmagāk skars attīstītās valstis, par šīs krīzes galvenajiem upuriem ir kļuvušas jaunattīstības valstis. Realitāte nav apstiprinājusi teoriju, ka jaunattīstības valstis nav iesaistītas globālajā ekonomikā tik cieši, lai tās nopietni ietekmētu krīze finanšu tirgos. Mēs redzam, ka daudzās jaunattīstības valstīs krīze padziļinās, sasniedzot vēl nepieredzētu bezdarba līmeni, kā arī valsts parāda un budžeta deficīta pieaugumu ģeometriskā progresijā. Tajā pašā laikā attīstītās valstis, kuras nav ļoti smagi izjutušas krīzes ietekmi vai arī tām ir bijuši pieejami efektīvi instrumenti krīzes ietekmes mazināšanai, ir piedzīvojušas ekonomisko izaugsmi, kaut arī tā ir nestabila. Ekonomikas krīze jau tieši ietekmē iedzīvotājus, turpretim bezdarba līmenis jaunattīstības valstīs pieaug. Centieni panākt ekonomikas atveseļošanos valstīs, kuras joprojām izjūt krīzes sekas, varētu ietekmēt visas sociālās grupas, jo atjaunošanas pasākumiem var būt tikai sāpīga ietekme. Globāli pieejamo finanšu palīdzības shēmu vidū ES finansēšanas programmas ir visietverošākās un vispusīgākās. Cietušajām dalībvalstīm jāgūst pēc iespējas pienācīgāks labums no līdzekļiem, kas piešķirti tādu situāciju risināšanai, kuras ierobežo ekonomisko aktivitāti un izraisa sociālas sekas.
Proinsias De Rossa  
rakstiski. - Globālā finanšu un ekonomikas krīze tik dziļi ir skārusi attīstītās valstis, ka tagad mēs cīnāmies ar sociālu un bezdarba krīzi. Bet vismazāk attīstītajās valstīs šīs problēmas, par kurām tās nav atbildīgas, papildina pārtikas un klimata krīzes sekas, atstājot dramatisku ietekmi uz sesto daļu pasaules iedzīvotāju, kuri cieš badu. Kā lielākajām kopīgas palīdzības sniedzējām ES dalībvalstīm ir jāizpilda savas oficiālās attīstības palīdzības (OAD) saistības, jāuzlabo palīdzības efektivitāte un koordinācija un jāpastiprina savi centieni līdz 2015. gadam sasniegt Tūkstošgades attīstības mērķus. Finanšu sektorā veikto spekulāciju nodarītais kaitējums parāda to, cik svarīgi ir profilaktiski pasākumi, piemēram, nodokļa piemērošana finanšu darījumiem un garantijas, ņemot vērā finanšu sektora kompensāciju par krīzes izmaksām. Bezdarbība šajā jomā ir nepieņemama, jo nodokļu paradīzes un ārzonas milzīgos apjomos atņem jaunattīstības valstīm rūpnieciski attīstīto valstu piešķirto attīstības palīdzību.
Siiri Oviir  
Lai gan šodien mēs jau varam runāt par situācijas uzlabošanos dažās ES dalībvalstīs pēc ekonomikas un finanšu krīzes, mums jāatzīst, ka jaunattīstības valstīs šī krīze ar visām tās dramatiskajām sekām vēl aizvien nav mazinājusies. Bez šaubām, ekonomiskā attīstība mums būtu jāuzskata par atslēgas frāzi pašreizējās globālās krīzes atrisināšanai. Taču, atdzīvinot pašiem savu ekonomiku, mēs nedrīkstam aizmirst, ka arī krīzes turpināšanās jaunattīstības valstīs ļoti ievērojami kavē globālo ekonomisko izaugsmi un līdz ar to kavē arī mūsu attīstību. Es domāju, ka Eiropas Savienības dalībvalstīm ir jāturpina sniegt palīdzību, lai samazinātu nabadzību un atstumtību jaunattīstības valstīs, nepārtraukti pielāgojot šo palīdzību jauniem apstākļiem un nosacījumiem. Ņemot vērā globālās krīzes smago ietekmi jo īpaši uz jaunattīstības valstīm, es atbalstu tos, kuri apgalvo, ka par spīti krīzei visas ES dalībvalstis līdz 2015. gadam varētu palielināt to kopīgo ieguldījumu par 0,7 % no sava IKP. Ir svarīgi veikt pasākumus, lai veicinātu attīstību un ļautu mums izkļūt no šīs krīzes šodien - 2010. gadā. Tāpēc es atbalstu tos, kuri apgalvo, ka pašreizējā situācijā augsti attīstītajām valstīm gan Eiropas Savienībā, gan ārpus tās būtu jāveic pasākumi, lai reformētu starptautisko attīstības sadarbību. Mēs nedrīkstam pieļaut, ka mūsu neiejaukšanās iznīcina līdzšinējos panākumus nabadzības un atstumtības apkarošanas jomās, un mēs nedrīkstam pieļaut tādas situācijas rašanos, kurā pašreizējo simts miljonu galējā nabadzībā dzīvojošu cilvēku vietā šādā stāvoklī nonāktu miljards cilvēku.
