Eiropas Savienības atbildes reakcija uz stāvokļa pasliktināšanos Kongo Demokrātiskās Republikas austrumos (debates) 
Priekšsēdētājs
Nākamais darba kārtības punkts ir Padomes un Komisijas paziņojums par Eiropas Savienības atbildes reakciju uz stāvokļa pasliktināšanos Kongo Demokrātiskās Republikas austrumos.
Jean-Pierre Jouyet
Padomes priekšsēdētājs. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, komisār, mīļā Benita, dāmas un kungi, zinu, ka par stāvokļa pasliktināšanos Kongo Demokrātiskās Republikas austrumos jūs esat nobažījušies tikpat lielā mērā, cik mēs, un, tā kā par šo jautājumu esam ar jums jau debatējuši, es atceros, ka mūsu satraukums pieauga, kad jautājums tika apspriests Ārlietu komitejā oktobrī.
Eiropas Savienības ārlietu ministri šo jautājumu sīki un plaši izskatīja Vispārējo lietu un ārējo attiecību padomes (VLĀAP) sanāksmē 10. novembrī, un priekšsēdētājs nolēma šo jautājumu iekļaut nākamās VLĀAP sanāksmes darba kārtībā 8. decembrī, klātesot Komisijai, ko pārstāv Louis Michel un Benita Ferrero-Waldner.
Jāteic, ka stāvoklis Kongo Demokrātiskajā Republikā ir ievērojami pasliktinājies kopš augusta beigām, kad CNDP nemiernieku līdera Laurent Nkunda vadībā uzbruka Kongo bruņotajiem spēkiem. Uzbrukumam tie nespēja pretoties, tādējādi civiliedzīvotāju aizsargāšana palika vienīgi Apvienoto Nāciju Organizācijas miera uzturēšanas spēku MONUC ziņā.
Gūstot panākumus, nemiernieki pietuvojās Gomai, Ziemeļkivu provinces galvaspilsētai, kas ļāva viņiem ievērojami paplašināt savu ietekmes zonu šajā Ruandas pierobežas rajonā. Krīzes turpināšanās tādējādi veicina nestabilitāti, ko izraisa visu nemiernieku grupējumu, ne tikai CNDP, bet arī FDLR hutu kaujinieku darbība Kongo Demokrātiskās Republikas austrumos.
Kongo bruņoto spēku sakāve arīdzan parāda, ka šo sarežģīto krīzi nevar atrisināt militārā ceļā un ka ilgtspējīgai konflikta izšķiršanai ir nepieciešams politisks risinājums, kas ietver gan vietējās, gan reģionālās iesaistītās puses. Par šo jautājumu turpināšu runāt nedaudz vēlāk.
Padziļinoties krīzei un Laurent Nkunda kaujinieku spēku ofensīvai sasniedzot kulmināciju, Eiropas Savienība enerģiski mobilizējās, kam sekoja arī pārējā starptautiskā kopiena. Kā atceraties, vispirms steidzami bija jānovērš Gomas ieņemšana un jāveic pasākumi konflikta stabilizēšanai. Tieši tādēļ komisārs Louis Michel devās uz šo reģionu, lai personīgi iepazītos ar situāciju. Attiecīgi, 1. un 2. novembrī viņam pievienojās Padomes priekšsēdētājs Bernard Kouchner un David Miliband.
Kinšasā, Kigali un Dar-es-Salaam abi ministri pauda politisku apņemšanos ierobežot radušos situāciju. Ministri arīdzan apmeklēja Gomu, lai parādītu, ka mūsu uzmanība pilnībā ir pievērsta krīzei, novērtētu pārvietoto iedzīvotāju vajadzības un tiktos ar humanitāro organizāciju pārstāvjiem, jo, atsākoties kaujām, kārtējo reizi tieši civiliedzīvotāji pirmie krīt par upuriem.
Sadursmju rezultātā humanitārā situācija ir ievērojami pasliktinājusies. Tiek lēsts, ka aptuveni 250 000 iedzīvotāju ir pārvietoti visdramatiskākajos apstākļos, turklāt pārvietoto personu kopskaits pašreiz pārsniedz vienu miljonu Ziemeļkivu provincē vien. Situāciju pasliktina nemiernieku grupējumu veiktie nopietnie cilvēktiesību pārkāpumi, tostarp masveida slepkavības, sistemātiska seksuālā vardarbība, bērnu piespiedu vervēšana, laupīšana, ko veic nemiernieku grupas un konkrēti Kongo bruņoto spēku elementi.
Kauju atsākšanās ir pārtraukusi 2007. gada novembrī noslēgto nolīgumu starp Kongo Demokrātisko Republiku un Ruandu, sauktu par Nairobi procesu, īstenošanu, ko jūs labi zināt un kura mērķis ir cīnīties pret Ruandas hutu FDLR nemierniekiem Kongo Demokrātiskās Republikas austrumos. Vienošanās, kas 2008. gada janvārī tika noslēgta starp Kongo valdību un Kongo nemiernieku grupējumiem, tostarp Nkunda kungu, sauktu par Gomas procesu, arī ir cietusi neveiksmi.
Pašreizējā prioritāte ir risināt humanitāros ārkārtas jautājumus un nodrošināt piekļuvi neaizsargātajām iedzīvotāju grupām. Saskaņā ar piešķirtajām pilnvarām MONUC misijai ir būtiska loma. Pašreiz tās ietvaros Ziemeļkivu tiek pastiprināti drošības pasākumi, un mēs atbalstām tās turpmākos centienus šajā virzienā. Apvienoto Nāciju Organizācijas ģenerālsekretārs šai misijai ir pieprasījis papildu resursus, un par šo jautājumā Drošības padomē ir sākušās diskusijas, tāpat arī mēs ceram, ka tās tiks pabeigtas visai drīz.
Tā kā šī ir ārkārtas situācija, Eiropas Savienība ir ievērojami pastiprinājusi savu rīcību humanitārajā jomā. Vairākas dalībvalstis un Komisija ir veikusi ārkārtas pasākumus, lai sniegtu atbalstu nevalstisko organizāciju un tādu ANO aģentūras kā Pasaules pārtikas programma (World Food Programme) un Augstā komisāra bēgļu jautājumos darbībai. Papildu nodrošinājums, pašreizējam palīdzības apmēram sasniedzot vairāk nekā EUR 43 miljonus, militāro vienību pārdislocēšanas veidā, - šeit es atsaucos uz tādām valstīm kā Apvienotā Karaliste, Beļģija un Itālija - padara Eiropu par galveno palīdzības sniedzēju humanitārajā darbībā krīzes laikā.
Mums ir nepieciešams atjaunot dinamiku, kas radīs ilgtspējīgu konflikta izšķiršanu attiecībā uz nelegālajiem bruņotajiem grupējumiem, kas darbojas Kongo Demokrātiskās Republikas austrumos, patiesībā uz visiem nelegālajiem grupējumiem, neatkarīgi, vai tie ir kongojieši vai ārzemnieki, paturot prātā, ka krīzei nav militāra risinājuma un ka jebkura risinājuma gadījumā ir nepieciešams atjaunot Gomas un Nairobi procesa, ko jau minēju iepriekš, nolīgumā noteiktos kritērijus un kas veido atbilstošu ietvaru ilgstošai situācijas stabilizēšanai šajā Kongo provincē.
Šajā jautājumā ir būtiski atsākt dialogu un sadarbību starp Kongo Demokrātisko Republiku un Ruandu, un es vēlos izteikt atzinību par Eiropas Savienības Īpašā pārstāvja Āfrikas Lielo ezeru reģionā Roeland Van de Geer darbību, mēģinot atsākt šo dialogu. Pēdējās nedēļās starptautiskā kopiena, jo īpaši Eiropas Savienība, ir mobilizējusies tieši šo mērķu sasniegšanai.
Nairobi 7. novembrī pēc Lielo ezeru reģiona un Āfrikas Savienības valstu iniciatīvas starptautiskā samitā, kas bija veltīts krīzei Kongo Demokrātiskajā Republikā, sanāksmē piedaloties Kongo prezidentam Joseph Kabila un Ruandas prezidentam Paul Kagame, šie pūliņi nesa pirmos augļus, jo īpaši dialoga starp Kinšasa un Kigali atjaunošanā ministru līmenī un organizācijas iekšienē.
Būtiskāko samita ieguvumu starpā jo īpaši jāizceļ reģiona valstu apņemšanās nosūtīt, ja nepieciešams, miera uzturēšanas spēkus uz Kongo Demokrātisko Republiku un, ja nepieciešams, iecelt augsta līmeņa koordinatoru komandu, ko veidotu bijušais Nigērijas prezidents Obasanjo kungs un bijušais Tanzānijas prezidents Mkapa kungs.
Ārkārtas samitā Johannesburgā 10. novembrī SADV arīdzan pauda gatavību, ja rastos nepieciešamība, sūtīt miera uzturēšanās spēkus uz Kongo Demokrātiskās Republikas austrumiem. Eiropas Savienība atzinīgi vērtē Āfrikas valstu apņemšanos un noteikti vēlas turpināt sadarbību ar ANO, Āfrikas Savienību un Lielo ezeru reģiona valstīm, lai rastu risinājumu krīzei. Tomēr ir skaidrs, ka krīzi nebūs iespējams atrisināt, nestiprinot jo īpaši ANO rīcībā esošos resursus, kas ir paredzēti miera stabilizēšanai.
Benita Ferrero-Waldner
Komisijas locekle. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, vispirms ātri atbildēšu van Buitenen kungam, ka esmu atzīmējusi viņa teikto un ka es šo ziņu nodošu tālāk saviem kolēģiem, kas rītdien noteikti sniegs savu atbildi.
Priekšsēdētāja kungs, godājamie locekļi, Padomes priekšsēdētāj, godājamais Jean-Pierre, šodien es aizvietoju savu kolēģi komisāru Louis Michel, kurš nevar piedalīties šajā sesijā veselības apsvērumu dēļ, par ko es klātesošajiem atvainojos viņa vārdā.
Jūs zināt, kāda ir saistība starp komisāru Michel un Lielo ezeru reģionu. Kā Padomes priekšsēdētājs jau iepriekš teica, viņš bija pirmais pārstāvis, kurš pašā krīzes karstumā 30. un 31. oktobrī apmeklēja Kongo Demokrātisko Republiku un Ruandu, lai mēģinātu atrisināt būtiskus jautājumus. No šādas ēnu diplomātijas misijas radās ideja rīkot Nairobi konferenci, kurā rastie praktiskie secinājumi rāda, ka šodien mums ir jaunas izredzes, lai izkļūtu no krīzes.
Attiecībā uz atbildi, ko var sniegt Komisija, vēlos ar jums dalīties veiktajā analīzē, aplūkojot situāciju no diviem apsketiem, lai gan tie ir ļoti līdzīgi Padomes priekšsēdētāja sniegtajiem.
Pirmkārt, humanitārajā līmenī: starptautiskās kopienas, tostarp Eiropas Savienības, atbildes reakcija uz krīzi ir izstrādes procesā. Komisija izmantošanai ārkārtas vajadzībām nekavējoties mobilizēja līdzekļus EUR 6,3 miljonu apmērā. Tomēr mēs saglabājam modrību, lai līdzekļus varētu pielāgot atbilstoši situācijas attīstībai, taču kopumā humanitārās vajadzības Kivu ir aptvertas, un starp humanitārās palīdzības iestādēm ir izveidojusies patiešām laba sadarbība.
Komisija un dalībvalstis 14. novembrī Marseļā kopīgi paziņoja par iemaksām papildu EUR 43,5 miljonu apmērā krīzes pārvarēšanai.
Tomēr joprojām lielākā problēma ir saistīta ar piekļuvi iedzīvotājiem dažos reģionos, kur turpinās kaujas starp Kongo bruņotajiem spēkiem, viņu sabiedrotajiem Mai-Mai kaujiniekiem un FDLR, no vienas puses, un CNDP, no otras puses, nevienai no pusēm neievērojot noslēgto pamieru.
Otrkārt, politiskā un militārā līmenī: KDR austrumos militārs risinājums nav iespējams. Ir tikai vieta līdzsvarotam politiskam risinājumam, kas balstīts uz dialogu. To arī Nairobi samitā 7. novembrī ieteica šajā reģionā esošās valstis, turklāt izskatījās, ka uz tieši šādu iznākumu cerēja CNDP kaujinieki un vairums politisko iestāžu Kinšasā, piemēram, Nacionālā Asambleja.
Tādējādi Komisija ir ļoti apmierināta ar Lielo ezeru valstu vadītāju rīkotā samita secinājumiem, konkrēti ar lēmumu ietvert augsta līmeņa Āfrikas diplomātiju krīzes atrisināšanā un ieviest pārbaudes mehānismu, lai ļautu reģiona valstu vadītājiem stingrāk pārraudzīt notikumus un savlaicīgi sniegt vajadzīgo atbildi.
Šajā ziņā Obasanjo kunga vizīte reģionā lielā mērā liecina par atbalstu. Vizītes laikā guvām pārliecību par konkrētu reģiona valstu militārās iejaukšanās iespējamību, un prezidents Kabila garantēja, ka Kinšasa būtu gatava uzklausīt CNDP prasības un arīdzan risināt jautājumus sarunu ceļā. Vizītes laikā tika uzklausītas CNDP sūdzības, un ģenerālis Nkunda atkārtoti pauda savu gatavību ievērot pamieru un darīt visu, lai sekmētu humānās palīdzības piegādi viņa kontrolētajās teritorijās.
Tāpēc ir svarīgi saglabāt pašreizējo politisko pamudinājumu un darīt visu iespējamo, lai nodrošinātu, ka tiek īstenotas vairāku iesaistīto pušu prasības. Ir pēdējais laiks novērst krīzes pamatcēloņus valsts austrumos, kurus mēs visi zinām: FDLR darbība, organizētā minerālo resursu izlaupīšana, kopienu un minoritāšu politiskā neapmierinātība, tāpēc ir jānāk klajā ar idejām, lai nodrošinātu konverģenci.
Šajā jautājumā ir būtiski, ka visa starptautiskā kopiena atbalsta diplomātiskos centienus, kas tika ieviesti pēc Nairobi samita, un ka starptautiskie centieni tiek koordināti tā, lai prezidentam Obasanjo un Mkapa tiktu nodrošināta pietiekami liela telpa sarunu turpināšanai.
Svarīgi ir arīdzan uzsvērt MONUC nozīmi. MONUC nav jāuzņemas atbildība par dažādajiem pilnvaru ļaunprātīgas izmantošanas gadījumiem. Patiesībā MONUC veic svarīgu darbu, neskatoties uz nepietiekamā daudzumā saņemtajiem resursiem un ierobežotajiem pienākumiem. Tāpat arī šī misija veic darbu - nodrošina mieru, nevis iesaistās karā -, ko būtu grūti aizvietot.
Tomēr vēl būtiskāk ir atbalstīt pašreizējos pūliņus nolūkā stiprināt MONUC pilnvaras, un šo jautājumu tuvākajās dienās izskatīs Drošības Padomē. Mūsuprāt, pilnvaras ir jāpaplašina, ietverot, piemēram, kontroli pār dabas resursu laupīšanu un jo īpaši, kā teica Padomes priekšsēdētājs, palielināt pieejamos resursus, lai šo kontroli būtu iespējams īstenot.
Jürgen Schröder
PPE-DE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, šobrīd mēs piedzīvojam ekonomisko krīzi, kas ieies vēsturē. Tomēr tikai pāris nedēļu laikā izdevās sarīkot G20 sanāksmi, kas deva konkrētus rezultātus, no kuriem vērtīgākais bija lēmums izmantot 2 % no IKP, lai stimulētu ekonomiku un palīdzētu finanšu nozarei.
No otras puses, mēs neesam spējuši īstenot apņemšanos izmantot 0,7 % no IKP attīstības veicināšanai. Ja mēs to būtu izdarījuši, KDR noteikti būtu attīstītāka un varbūt šis konflikts pat nebūtu izcēlies. Pieņemsim lietas tādas, kādas tās ir. Šobrīd mums nav laika, lai runātu par Kivu attīstību: tur mēs saskaramies ar humanitāro krīzi. Pēdējo nedēļu laikā vēl divsimt piecdesmit tūkstoši cilvēku ir pārvietoti. Cilvēki mirst tiešu vai netiešu sadursmju rezultātā, turklāt tādas ļoti ātri izplatās tādas slimības kā holēra.
Kopš 2005. gada ANO ir pieņēmusi jēdzienu "atbildība aizsargāt”. ANO uz KDR nosūtīja miera uzturēšanas spēku misiju MONUC. MONUC ar 17 000 karavīru kontingentu ir lielākā miera uzturēšanas misija pasaulē, kas rīkojas stingrā saskaņā ar 7. nodaļā noteiktajām pilnvarām. Ko gan MONUC var darīt? Karavīru profesionalitāte un aprīkojuma kvalitāte ir ļoti zema, savukārt KDR teritorijas platība ir milzīga. Tāpēc es pilnībā atbalstu aicinājumu stiprināt MONUC, tomēr būsim reāli, paies mēneši, kamēr šī pastiprināšana tiks īstenota - mēneši, kuru laikā cilvēki zaudēs dzīvību. Tādējādi es ierosinu nosūtīt Eiropas spēkus īstermiņa darbībai, lai ātri stabilizētu situāciju reģionā līdz brīdim, kad ir paveikta MONUC kontingenta stiprināšana un karavīri atkal izvietoti reģionā.
Alain Hutchinson
PSE grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāj, komisār, dāmas un kungi, vispirms šajās klusajās debatēs tik ļoti patīkamajā gaisotnē vēlos jums atspoguļot tur notiekošā ainu, jo pēdējos mēnešos tur esmu bijusi vairāk nekā trīs reizes.
Mēs šeit varam diskutēt, bet tur notiek vardarbība, izvarošana un cilvēki iet bojā. Šodien tāda izskatās ikdiena daudziem iedzīvotājiem, kas dzīvo šajā briesmīgajā pasaules daļā. Uzskatu, ka pietiks daiļi runāt, ir laiks rīcībai. Manuprāt, šis netīrais karš it nemaz nav etnisks karš, kā to daži uzskata; tādi kari var izcelties vienmēr, un mums, eiropiešiem, šādi domāt ir izdevīgi, jo, kolīdz runa ir par etniskiem kariem, tas nozīmē, ka afrikāņi cīnās savā starpā, un tad tā nav mūsu problēma. Nē, tur notiekošā kara izcelšanās iemesli ir rodami raktuvēs - dimantu, koltana un zelta raktuves -, kas, neskatoties uz masu slepkavībām, mierīgi un efektīvi turpina darboties. Viņu izrakteņi no Gomas lidostas vai pa sauszemes ceļiem uz Kigali tiek izvesti pašā ANO spēku degungalā, tādā veidā daži cilvēki kļūst ļoti bagāti. Tas ir karš.
Lai to apturētu, šis jautājums ir jāizskata kā pats pirmais. Kā šīs raktuves var slēgt un kādi pasākumi jāveic, lai apturētu šo apkaunojošo tirdzniecību? Varam izmantot no pieredzes jau zināmo Kimberlijas procesu, kam ir pakļauti dimanti. Pieņemu, ka dažas no dalībvalstīm par to šeit runās.
Aptuveni pēdējo desmit gadu laikā, lai gan daži šo skaitli apstrīd, bet es varu galvot, ka tas ir ļoti viegli pārbaudāms, vairāk nekā 5 miljoni kongojiešu šajā reģionā ir miruši vardarbīgā nāvē. Tādā gadījumā ir jāuzdod jautājums, kam šis karš ir izdevīgs un kurš būs ieguvējs no tā turpināšanas. Uzskatu, ka tas ir pirmais būtiskais jautājums.
Attiecībā uz Eiropas Savienību es un manis pārstāvētā grupa uzskatām, ka ir trīs svarīgi jautājumi. Pirmkārt, mums ir jāatbalsta pūliņi miera uzturēšanas jomā, kas tiek īstenoti - tiesa, ne pēdējās nedēļās, bet tie, kas ir ilguši jau kādu laiku. Saharova balvas saņemšanai esam nominējuši Abbot Malu Malu, jo šis kungs ļoti ilgi ir nodevies miera risinājuma rašanai šajā reģionā. Gomā viņš apvienoja ne tikai CNDP - jo CNDP atnāca, aizgāja, atkal atgriezās un vēlreiz aizgāja -, bet arī kaujinieku grupējumus un KDR valdību. Tas ir kaut kas tāds, ko es uzskatu par svarīgu esam. Komisārs jau iepriekš atsaucās uz Nairobi procesu un neseno Nairobi samitu.
Domāju, ka neapšaubāmi ir nepieciešams atbalstīt šos centienus un mūsu komisāru Louis Michel, kurš, un to es saku, būdama sociāliste, kamēr viņš pārstāv liberāļus, ir ieguldījis milzīgus pūliņus šajā apvidū.
Otrkārt, mums par katru cenu ir jāaizstāv šie iedzīvotāji. Mums tiek apgalvots, ka MONUC uzdevums tur ir nevis karot, bet gan uzturēt mieru. Iespējams, taču MONUC ir pakļauts 7. nodaļas mandātam. Tas nav kā 1994. gadā Kigali, kad neko nebija iespējams darīt, atlika tikai stāvēt un bezpalīdzīgi noraudzīties notiekošajās masveida slepkavībās. Tagad spēkā ir 7. nodaļa, kas nosaka, ka MONUC misija ir aizsargāt civiliedzīvotājus. Tomēr civiliedzīvotāji tiek nogalināti, bet MONUC nav pat pakustējies. Pirms neilga laika kādā ciematā, kura nosaukums man ir izkritis no prāta, Kiwanja pilsētā uz MONUC nomentnes robežas notika slaktiņš.
Tādējādi manas grupas viedoklis ir tāds, ka MONUC ir jāstiprina ar Eiropas spēkiem. Jebkurā gadījumā šim nolūkam mēs iesniegsim labojumu.
Visbeidzot, es uzskatu, un es to pateikšu ātri kā nobeigumu, protams, ir nepieciešams turpināt pieņemt lēmumus, lai apturētu izrakteņu izmantošanu un to tirdzniecību, kas būtībā ir visu tur pastrādāto slepkavību pamatā.
Thierry Cornillet
Priekšsēdētāja kungs, komisār, šis pasaules nostūris šķiet nolādēts un, kā jau Alain Hutchinson ļoti piemēroti teica, kopš 1990. gadu sākuma bojā gājušo skaits tur notiekošajā karā ir sasniedzis gandrīz piecus miljonus.
Šis apgabals ir kā nāves kambaris - masveida slepkavības Ziemeļkivu, Ugandā, Ruandā, Burundi - tām neredz gala, un ik gadu slepkavošana atsākas no jauna. Zinu, ka vienādiem cēloņiem vienmēr ir tādas pašas sekas; tur notiek etniskie konflikti, jo mūsu novilktās robežas bieži vien izrādījās mākslīgas. Tur pastāv pārspīlēts nacionālisma paveids: katrs kaut nelielā mērā mēģina līdzināties Napoleonam III un sagādāt meksikāņu piedzīvojumu, lai aizmirstu savas valsts problēmas. Protams, gaisā ir jūtama arī naudas smarža, kā to uzsvēra Alain, šajā apgabalā bieži vien nesamērojamā bagātība. Tur arīdzan valda ārprāts, kā gan citādāk lai vērtē Svētās pretošanās armijas (Lord's Resistance Army) darbību?
Ko mēs varam darīt? Ak, jā, vēl es vēlējos vērst uzmanību uz komisāra Michael darbību, jo viņam ir šis jautājums ir interesējis jau izsenis. Mēs redzējām viņa darbību Kigali un Kinšasas tikšanos laikā, kas noslēdzās Nairobi. Tāpat ir jāņem vērā arī SADC un Obasanjo darbība. Atkal tiks rīkoti lieli diplomātiski samiti. Tomēr vai ir prātīgi paļauties tikai un vienīgi uz diplomātiju? Mēs saskaramies ar ļoti nopietnām problēmām humanitārajā jomā.
Kā jūsu Parlamenta ziņotājs humānās palīdzības jomā novembra sākumā devos uz Kinšasu, lai tiktos ar Botswali Lengomo kungu, jauno sociālo lietu un humānās palīdzības ministru. Tāpat arī tikos ar Apollinaire Malu Malu, kuram gandrīz tika piešķirta Saharova balva un kurš ir izstrādājis Amani programmu. Jebkurā gadījumā neaizmirsīsim, ka humanitārajā jomā mums ir jāiegulda ievērojamas pūles.
Aplūkosim, ko tad mēs īsti darām? Vai esam pārliecināti, ka darām visu iespējamo? Ko dara MONUC? Šķiet, ka dzirdētajam pilnībā ir jāpiekrīt. 17 000 vīru, no kuriem 6 000 atrodas šajā apgabalā, ir līdzvērtīgi bruņotai divīzijai ar tankiem. Kurš ticēs, ka ar tik daudz vīriem nepietiek, lai nodrošinātu humanitāro palīdzību, pat apzinoties, tostarp arī jums, cik plašas ir apsargājamās teritorijas?
Tādējādi risinājums, protams, ir diplomātisks. Tāpēc mums ir jāatbalsta Āfrikas risinājums, pieņemot, ka spēsim to īstenot. Acīmredzot, lai nodrošinātu humānās palīdzības piekļuvi, mums jānodrošina, ka pamiers ir ilgstošs. Bez šī priekšnosacījuma izpildes humāno palīdzību piegādāt nebūs iespējams. Tāpat arī jāaptur ienākumu avots. Nemaz nerunājot par raktuvju slēgšanu, un, iespējams, jāsāk paust kritika tiem rietumu uzņēmumiem, kas iegādājas koltanu un citus izrakteņus, kas padara ieroču iegādi iespējamu. Protams, mums ir jānodrošina pilnīgs atbalsts miera iniciatīvām, izrādot nepārtrauktu, nevis, kā tas dažkārt bijis, nenoteiktu, politisko ieinteresētību.
Nobeigšu ar aicinājumu pēc spēcīgākas militārās klātbūtnes reģionā, lai stabilizētu mieru, kas ir tikai un vienīgi Apvienoto Nāciju Organizācijas spēkos. Uzskatu, ka dažkārt Eiropas Savienība ir pratusi pārliecināt Apvienoto Nāciju Organizāciju par tās pienākumiem.
Seán Ó Neachtain
Priekšsēdētāja kungs, pašreizējā situācija Kongo Demokrātiskās Republikas austrumos ar katru dienu pasliktinās, un starptautiskā kopiena par to ir ļoti nobažījusies. Vairāk nekā pusotrs miljons cilvēku Kivu provincē ir pārvietoti, kas atspoguļo situācijas nopietnību.
Es atbalstu Roeland Van de Geer, Eiropas Savienības Īpašā pārstāvja Āfrikas Lielo ezeru reģionā, un bijušā Nigērijas prezidenta Obasanjo kunga centienus, kuri piedalījās spraigās sarunās starp vardarbībā iesaistītajām politiskajām un militārajām grupām.
Es aicinu Āfrikas Savienību veikt turpmākus centienus miera nodrošināšanā Lielo ezeru reģionā.
Ruandas un Nairobi valdība 2007. gada novembrī parakstīja vienošanos par karadarbības izbeigšanu kā mēģinājumu atrisināt naidu starp šīm divām valstīm. Ir jānodrošina šīs vienošanās izpilde, taču vispirms ir jāizbeidz vardarbība.
Eiropas Savienība Lielo ezeru reģionam ir piešķīrusi vairāk naudas nekā jebkura cita organizācija vai valsts pasaulē. Aicinu Eiropas Attīstības komisāru Louis Michel un Padomi mēģināt izbeigt karadarbību un nodibināt mieru.
Frithjof Schmidt
Priekšsēdētāja kungs, nežēlīgā karadarbība Kongo ziemeļos nav vienkārši pilsoņu karš. Tas ir arī reģionāls konflikts, kurā ir iesaistītas daudzas kaimiņvalstis. Tāpat tas ir saistīts ar stratēģiskām izejvielām, piemēram, koltanu, kas ir nepieciešams mūsu mobilo tālruņu, DVD atskaņotāju un datoru ražošanai. Tas ir saistīts arī ar zeltu, dimantiem, kobaltu un vērtīgo koksni. Tie ir šī konflikta nopietnāki iemesli. Ko šajā sakarā var darīt, un kas ir jādara? Pirmkārt, ir jāstiprina Apvienoto Nāciju Organizācija, lai tā spētu pildīt pienākumu aizsargāt civiliedzīvotājus no visiem reģionā aktīvajiem bruņotajiem spēkiem. Apvienoto Nāciju misijai Kongo Demokrātiskajā Republikā (MONUC) ir nepieciešamas skaidrāk noteiktas pilnvaras, vairāk aprīkojuma un vairāk cilvēkresursu. Pēdējos gados Eiropas Savienības dalībvalstis ir vairākkārt noraidījušas lūgumu atkārtoti apgādāt MONUC. Taču ir saņemta arī spēcīga kritika par MONUC neveiksmēm un kļūdām. Šiem dubultstandartiem ir jādara gals. Šobrīd mums nav vajadzīgs ES militāro spēku kontingents, mums ir nepieciešama aktīva MONUC atkārtota apgāde, un es ar interesi un atzinību esmu klausījies, ka tieši šādi vēlas rīkoties Padome un Komisija.
Otrkārt, ir stingri jāpārrauga starptautiskā līmenī Kongo izejvielu ieguve un tirdzniecība. Ir jāpārrauga starptautiskās korporācijas, kas ir iesaistītas šajā tirdzniecībā un gūst peļņu no Kongo iegūtajiem izejmateriāliem, kā arī jānodrošina to pārredzamība. Protams, jau ir izveidota oficiāla ANO speciālistu grupa, kas nodarbojas ar Kongo dabas resursu nelegālas izmantošanas jautājumiem. Šī speciālistu grupa ir izvirzījusi vairākus ieteikumus, starp tiem arī sankcijas pret cilvēkiem un uzņēmumiem, kas piedalās šādā nelegālā izejvielu izmantošanā. Eiropas Savienībai ir jāveicina šo ANO ieteikumu īstenošana, jo sevišķi tur, kur ir iespēja šādai darbībai, ciktāl tā attiecas uz importu ES, jo tā nepārprotami ir joma, kurā varam rīkoties patstāvīgi un kurā varam aktīvi īstenot šos ANO ieteikumus.
Treškārt, ir jānāk klajā ar iniciatīvu rīkot starptautisku konferenci par Lielo Ezeru reģionu. Mieru ilgā termiņā šajā reģionā var nodrošināt tikai politiska sadarbība un reģiona ekonomiskā integrācija. Eiropai šajā procesā var būt izšķiroša nozīme, un tādai tai jābūt.
Tobias Pflüger
Priekšsēdētāja kungs, šajā karā ir fiziski iesaistītas vairākas kaimiņvalstis - vienā pusē ir Kongo valdības bruņotie spēki kopā ar kaujinieku grupām un Angolas bruņotajiem spēkiem, bet otrā pusē ir ģenerālis Nkunda, tutsi karavīri un Ruandas spēki. Tas ir reģionāls karš, kas neskar tikai Austrumkongo.
Ir skaidrs viens: Kongo valdība līdz šim nav bijusi gatava rīkot sarunas tieši ar nemierniekiem. Par to noteikti jādomā. Ir ļoti svarīgi izpētīt šī konflikta patieso cēloni. Pats Vācijas Federālais prezidents ir norādījis, ka šis konflikts ir saistīts ar izejvielām. Ļoti svarīga nozīme šajā konfliktā ir jēlnaftai, zeltam, dimantiem, varam, kobaltam, koltanam, cinkam, alvai un citām izejvielām.
Galvenokārt šis konflikts ir saistīts arī ar tiem, kam faktiski pieder šo materiālu izmantošanai nepieciešamās licences. Patiesībā ir jāveic pasākumi pret šiem uzņēmumiem. Es vēlos nosaukt tikai vienu no šiem uzņēmumiem: Gesellschaft für Elektrometallurgie mbh, kas atrodas Nirnbergā, nepārprotami ir tiešais īpašnieks vienai no centrālajām raktuvēm, par kurām norisinās šis konflikts.
Es vēlos nedaudz parunāt par Apvienoto Nāciju misijas nozīmi Kongo Demokrātiskajā Republikā (MONUC), jo šķiet, ka Parlamentā visi aicina atkārtoti apgādāt MONUC. Saskaņā ar to, ko esmu lasījis, tieši MONUC ir daļa no problēmas, nevis daļa no risinājuma, jo pati MONUC situāciju raksturo kā cīnīšanos četrās frontēs. MONUC pienākumiem patiesībā būtu jābūt pavisam citādiem. Pašlaik mēs esam uzzinājuši no Cilvēktiesību uzrauga, ka Indijas vai Pakistānas MONUC karavīri tieši pārdod ieročus neregulārajiem bruņotajiem grupējumiem un ir nepārprotami iesaistīti konfliktā par izejvielām. To nedrīkst pieļaut. MONUC lomai jābūt pavisam citādai un pilnībā neitrālai. Šādā gadījumā aicināt atkārtoti apgādāt MONUC nepavisam nebūs lietderīgi.
Es vēlos vēlreiz uzsvērt kādreizējo Kongo nozīmi iepriekšējā Eiropas Savienības operācijā. Tolaik mūsu uzdevums bija nodrošināt vēlēšanu drošību, un J. Kabila kļuva par prezidentu - tas pats J. Kabila, kura karavīri šobrīd veicina situācijas eskalāciju. Tādēļ būtu jāveic rūpīga pārbaude saistībā ar ES faktisko lomu J. Kabila iekārtā. Es uzskatu, ka ES veikums ir ļoti apšaubāms. Ir jāuzsver, ka šajā sakarā ir jākritizē arī J. Kabila un viņa karavīri.
Ļoti noderīga lasāmviela bija gūstā saņemtā vietējā korespondenta ziņojums laikrakstā Frankfurter Allgemeine. Viņš ļoti labi aprakstīja konflikta būtību. Viņa rakstā ir attēlota mijiedarbība starp oficiālajiem un neoficiālajiem karavīriem, kas apstiprina to, ka aicinājums tikai atkārtoti apgādāt MONUC ir bezjēdzīgs, jo patiesībā ir nepieciešams ķerties pie konflikta cēloņiem.
Bastiaan Belder
IND/DEM grupas vārdā. - (NL) Priekšsēdētāja kungs, vakar man bija iespēja runāt tieši ar pieredzējušu palīdzības darbinieku par karu Austrumkongo. Viņš krīzi Kivu ziemeļos un dienvidos pārzina kā savus piecus pirkstus. Viņa ziņojums, kura mērķis nebija grozīt reģionā valdošā posta attēlojumu, sniedz dažus cerības starus. Viens cerības stars noteikti ir fakts, ka vairāk nekā pirms nedēļas Kongo prezidenta apsardzes dienests sadarbībā ar policiju aizturēja laupīšanā iesaistītus valdības karavīrus. Tas raisa cerības, ka Kongo valdība ir sākusi ieviest likumību un kārtību, un šāda rīcība ir pelnījusi pārliecinošu Eiropas atzinību un atbalstu.
Cits cerības stars ir fakts, ka nemiernieku līderis Nkunda līdz šim nav spējis mobilizēt un savervēt tutsi karavīrus Kivu dienvidos saviem varas gūšanas mēģinājumiem. Mana kontaktpersona uzskata, ka tādējādi tiek pausta tutsi piederība Kongo valstij un civiliedzīvotājiem.
Trešais cerības stars ir reliģiskās samierināšanas iniciatīvas vietējā un provinču līmenī. Vēlēto iestāžu, tradicionālo varas iestāžu un cilšu pārstāvju iesaistīšanās šajās platformās ir vienlīdz aktīva. Šīs platformas Kivu ziemeļos un dienvidos ir pelnījušas divējādu Eiropas atbalstu: finansiālu palīdzību un profesionālo ieguldījumu konflikta risināšanā. Lai nodrošinātu humānās palīdzības efektivitāti abos Kivu reģionos, ir ļoti svarīgi, ka iesaistās vietējās varas iestādes - abas vietējo līderu grupas, tradicionālo cilšu pārstāvji un vēlētās varas iestādes.
Pamatojoties uz personīgo pieredzi, mana kontaktpersona uzsver, ka, neskatoties uz visiem kara konfliktiem un cilvēku bēgšanu, šīs varas struktūras joprojām ir efektīvas, ar ko pamatojams viņa steidzamais aicinājums nodrošināt naudas līdzekļus bēgļiem Kivu ziemeļu un dienvidu ciematos, kā arī pašiem ciemata iedzīvotājiem. Galu galā mana kontaktpersona apgalvo: "Ja jums ir nauda, pārtiku var iegādāties. Pārsteidzoši, taču vienmēr kādā vietā ir tirgus diena. Kongo ir pilnīgi iespējams rīkoties ar skaidru naudu. Cilvēki ne no kā nav atkarīgi, jo viņi paši var izlemt, par ko viņi izdos naudu. Jūs atbalstāt vietējo ekonomiku un tūlīt pat to izmantojat. Lai šis process notiktu bez sarežģījumiem, mēs dodamies runāt ar ievelētajām ciemata komitejām, kuras norādīs, kam līdzekļi nepieciešami visvairāk.
Pēc šādas diskusijas un ņemot vērā Eiropas aizkustinošos samierināšanas centienus, jāatzīst, ka Kivu ziemeļiem un dienvidiem tāpat kā visai Kongo būs nākotne. Tādēļ es vēlos sirsnīgi aicināt Padomi, Komisiju, Eiropas Parlamentu un Eiropas iestādes veikt visus nepieciešamos pasākumus.
Koenraad Dillen
(NL) Priekšsēdētāja kungs, šodien nav lietderīgi diskutēt par to, cik traģiska ir bezcerīgā situācija Kongo. Mums vajadzētu saukt lietas īstajos vārdos un, protams, uzdot jautājumu, vai Eiropai un jo sevišķi tādām valstīm kā Francija vai Beļģija, kam šajos reģionos ir īpaši negatīva reputācija, vajadzētu militāri iesaistīties. Ņemot vērā to, ko mēs esam novērojuši, mana atbilde ir nē. Saistībā ar Kongo Eiropa kārtējo reizi apliecināja, cik tā ir sašķelta un vāja un ka doma par kopējo ārpolitiku un drošības politiku šobrīd ir ilūzija. Patiešām, neaizmirsīsim, ka Parīze, Padomes pašreizējās prezidentvalsts galvaspilsēta, nesen Vācijā noorganizēja Ruandas prezidenta P. Kagame protokola vadītāja arestu par prezidenta J. Habyarimana slepkavības mēģinājumu 1994. gadā. Viņš tiek uzskatīts par šajā konfliktā iesaistītu pusi. Pat manis paša valsts, Beļģija, ir liekulīga, jo tikai vakar Beļģijas ārlietu ministrs Karel De Gucht veltīja spēcīgu kritiku Eiropas attīstības un humānās palīdzības komisāram Louis Michel tieši par viņa piekopto politiku saistībā ar Kongo. Es citēju Karel De Gucht: "Ja pašreizējo situāciju Kongo izraisījusi Michel kunga piekoptā politika, tad tas ir kaut kas ievērojams. Situācija vēl nekad nav bijusi tik bezcerīga kā šobrīd.”
Dāmas un kungi, šos vārdus sacīja viens no komisāra politiskajiem sabiedrotajiem. Šajā kakofonijā mēs varam secināt tikai to, ka atbildība par civiliedzīvotāju aizsardzību galvenokārt jāuzņemas Āfrikas Savienībai, kurai jāsniedz atbalsts, un ANO misijai Kongo. Tāpēc būtu labi, ja Eiropa nesūtītu savus karavīrus uz šo reģionu.
Colm Burke
Priekšsēdētāja kungs, es atkārtošu savu kolēģu izteiktos uzskatus, turklāt paužot nopietnas bažas par karadarbības atjaunošanos starp Kongo armiju un atdzimstošajiem bruņotajiem grupējumiem Kivu ziemeļos Kongo Demokrātiskajā Republikā. Līdz ar vardarbības palielināšanos Kivu ziemeļos, ir nopietni pārkāpti ANO miera uzturēšanas misijas (MONUC) operācijas uzdevumi šajā valstī.
Humanitārā situācija ir ļoti smaga - vairāk nekā 1,5 miljoni iekšzemē pārvietotu cilvēku Kivu provincē. Vardarbība ir nopietni apgrūtinājusi Pasaules pārtikas programmas un citu nevalstisko organizāciju operācijas, un šajā reģionā ir izplatītas zādzības, civiliedzīvotāju izvarošana un slepkavības, par ko atbildība jāuzņemas gan valdībai, gan nemiernieku bruņotajiem spēkiem.
ANO hartas 7. nodaļā MONUC piešķirtajās pilnvarās noteikts, ka nenovēršamas fiziskas vardarbības draudu gadījumā ir jāveic civiliedzīvotāju aizsardzība, taču MONUC pietrūkst resursu un karavīru šo pilnvaru izpildei. Starptautiskajai sabiedrībai un ANO Drošības padomei ir jāstiprina MONUC, nodrošinot nepieciešamos materiālus un personālu, lai tā spētu izpildīt savu misiju. Ņemot vērā, ka Eiropas Savienība ir nolēmusi vairs neveicināt EDAP misiju, lai risinātu turpmākās vardarbības palielināšanās problēmas Kongo Demokrātiskajā Republikā, es gribētu mudināt Eiropas Savienību iespēju robežās maksimāli uzlabot tās sadarbību ar MONUC.
Pašreizējā Francijas izstrādātā ANO Drošības padomes rezolūcijas projektā tiek piedāvāts īslaicīgi palielināt MONUC pilnvarotos militāros spēkus par ne vairāk kā 2785 militārpersonām. Ar šo palielinājumu tiktu sasniegts maksimāli pieļaujamais karavīru un policistu skaits MONUC - vairāk nekā 20 000 militārpersonu -, kas jau ir lielākais ANO miera uzturēšanas spēks pasaulē un atbilst aptuveni vienas Rietumeiropas valsts karaspēka lielumam.
Es mudinu ANO Drošības padomi veikt balsojumu par šo rezolūciju pēc iespējas ātrāk, ņemot vērā pašreizējos notikumus Kongo Demokrātiskajā Republikā. Mani ir saniknojušas masveida slepkavības, noziegumi pret cilvēci un seksuālā vardarbība pret sievietēm un meitenēm Kongo Demokrātiskās Republikas provincēs, un es aicinu visas attiecīgās valsts un starptautiskās iestādes saukt vainīgos pie atbildības.
Ana Maria Gomes
(PT) Jaunie šausmīgie notikumi Kivu, kurus starptautiskā sabiedrība nespēja apstādināt, ir tikpat šokējoši kā Ruandas un Kongo līderu alkatība, kas veicina šo organizēto haosu, lai slēptu reģiona dabas resursu izlaupīšanu.
Ko var darīt Eiropas Savienība? Kā tā var palīdzēt valstij, kurā bija un joprojām ir aktīvas dažādas EDAP (Eiropas drošības un aizsardzības politikas) misijas un kurā pirmās demokrātiskās vēlēšanas nebūtu notikušas bez Eiropas atbalsta? Kā tā var palīdzēt valstij, kas saņem miljonus attīstības un humānās palīdzības nodrošināšanai? Kā tā var palīdzēt valstij ar unikālu stratēģisko nozīmību, kurā pēdējo gadu laikā nežēlīgas vardarbības rezultātā ir miruši pieci miljoni cilvēku?
Eiropas Savienībai ir jāpalielina minimums, kas bija noteikts, jo ir sākusies jauna militārā eskalācija. Nav pietiekami ar to, ka tiek palielināta humānā palīdzība un uzsāktas diplomātiskās iniciatīvas, kurās padsmito reizi tiek atkāroti atbruņošanās solījumi un godprātības apliecinājumi.
Eiropas Savienībai nekavējoties ir jāstiprina MONUC (Apvienoto Nāciju misija Kongo Demokrātiskajā Republikā), lai tā var atgūt tai zaudēto uzticību un efektivitāti. Tādēļ nepietiek ar rezolūciju iesniegšanu Drošības Padomei. Eiropas Savienībai ir nekavējoties jāapvieno spēki ar DPKO (Apvienoto Nāciju Organizācijas Miera uzturēšanas operāciju departamentu) un jānodrošina aprīkojums, un, ja nepieciešams, karavīri, lai palīdzētu novērst MONUC nepilnības.
Ja to Ņujorkas protokoli un situācija uz vietas to attaisno, ES kā pēdējo glābiņu nevar un nedrīkst izslēgt iespēju sūtīt militāro EDAP misiju. Mūsu pienākums ir aizsargāt to, kas ir svarīgs, proti, neaizsargāto civiliedzīvotāju dzīvības, kuriem ir nepieciešama tūlītēja starptautiska aizsardzība.
Nekad vairs! Mums ir jāsāk nopietni strādāt, lai nepieļautu atkārtotu genocīdu Ruandā un masveida slepkavības Kongo.
Luca Romagnoli
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, Padomes un Komisijas apgalvojumi par ES reakciju uz nopietno krīzi Kongo kā parasti ir liekulīgi un neauglīgi. Aiz Laurent Nkunda ir Ruanda un Uganda, valstis, kas vienmēr ir interesējušās par šo reģionu un nesenā pagātnē ir mēģinājušas to vairākkārt iekarot: pazemes resursi un resursi Kongo Demokrātiskās Republikas austrumos ir pārāk nozīmīgi, lai tos atstātu citu rokās.
Salīdzinot ar tādu pašu laiku 2007. gadā, ieroči no janvāra līdz šim brīdim tika pirkti trīs reizes, un, runājot par Ruandas sektoru, daļa ieroču tika piegādāti Laurent Nkunda. Piegādes rezultātus mēs šodien redzam. Taču gadiem ilgi Vašingtona galveno uzmanību ir koncentrējusi uz Lielo ezeru reģionu, jo sevišķi, sniedzot atbalstu Ugandai un Ruandai. Piemēram, lielākā ASV vēstniecība Āfrikā atrodas Kampalā; Ugandā vai Ruandā nekas nenotiek bez ASV piekrišanas.
Tagad šis straujais Eiropas Savienības pavērsiens attiecībā uz iespēju sūtīt miera uzturēšanas spēkus uz šo reģionu vedina uz nepareizām domām, kā jau parasti, tomēr mēs izvēlamies pievērst uzmanību diplomātijai, it kā ar to būtu pietiekami, lai pierunātu atkāpties tik nepatīkamu klientu kā Laurent Nkunda. Kā vienmēr mūsu diskusijas ne pie kā nenoved, un vēl mums jāklausās tas, kā komisārs L. Michel teju vai slavina L. Nkunda. Paldies par to.
Geoffrey Van Orden
Priekšsēdētāja kungs, mēs visi izprotam pašreizējās šausmīgās situācijas Austrumkongo sarežģītību, kuras cēlonis ir etniskā piederība un kuras izcelsme ir Ruandā, Burundijā un Ugandā.
Pēc iespējas ātrāk ir jāsāk starpniecības process starp Ruandu un Kongo Demokrātisko Republiku. Ir jāpanāk un pareizi jāīsteno pamiers, un civiliedzīvotājiem nepārprotami ir nepieciešama aizsardzība un steidzama humānā palīdzība.
Atminos to Āfrikas Savienības pastāvīgā pārstāvja neseno paziņojumu Briselei Parlamenta Drošības un aizsardzības apakškomitejā, kurā viņš norādīja, ka, viņaprāt, ar viņa kontinenta problēmu risināšanu būtu jānodarbojas Āfrikas iedzīvotājiem. Tādēļ man ir prieks, ka ES nav centusies izmantot Kongo traģēdiju tikai kā iespēju uzlikt savu zīmogu uz kārtējās tā saucamās ES militārās operācijas. Atbildība par pašreizējās situācijas atrisināšanu būtu jāuzņemas tieši Āfrikas iedzīvotājiem, taču mums jāsniedz viņiem viss iespējamais atbalsts ar Āfrikas Savienības un Apvienoto Nāciju Organizācijas palīdzību.
Tajā pašā laikā šķiet, ka pastāv neskaidrības par MONUC pilnvarām un spēka izmantošanas noteikumiem. MONUC komandieris ģenerālleitnants Vicente Díaz de Villegas nesen atkāpās no amata pēc septiņām darba nedēļām. Viņš minēja personiskus iemeslus, taču mani interesē, vai tam pamatā nebija vilšanās profesionālā ziņā.
Taču cerīgi ir tas, ka 6. novembrī netālu no Gomas kā daļa no MONUC tika izvietota Dienvidāfrikas bruņoto spēku vienība tūkstoš karavīru sastāvā. MONUC vadītājs apgalvo, ka viņiem ir sniegti norādījumi nepieciešamības gadījumā atklāt uguni. MONUC jābūt spējīgai aizsargāt civiliedzīvotājus nenovēršamas fiziskas vardarbības draudu gadījumā. Nav apšaubāms tas, ka ir ievērojami jāpalielina Austrumkongo izvietoto aktīvo ANO un Āfrikas Savienības karavīru skaits, un tos nodrošinātu daudzas valstis, kuras varētu sniegt savu ieguldījumu, taču šobrīd to nedara.
Ja Rietumi neveiks visu nepieciešamo, lai sniegtu atbalstu Kongo operācijām, šajos procesos var iesaistīties citi mazāk augstsirdīgi dalībnieki.
Genowefa Grabowska
(PL) Priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs, Jouyet kungs, es esmu ĀKK-ES Kopējās parlamentārās asamblejas deputāts, un pēdējās sesijas laikā Kigali, Ruandā, es klausījos prezidenta Paul Kagame runu, kurā viņš norādīja uz nepieciešamību stabilizēt situāciju Centrālāfrikā. Viņš runāja par to, ka vēlas nodibināt mieru, taču, atrodoties Kigali, es apmeklēju holokausta muzeju, kurā ir pieminēti miljons tutsu, kas tika noslepkavoti tikai trīs mēnešu jeb simts dienu laikā. Tas notika 1994. gadā.
Vai mēs piedzīvosim šo notikumu atkārtošanos? Mēs to nedrīkstam pieļaut. Es to uzskatu par mūsu pienākumu. Manuprāt, Eiropas Savienībai būtu jādara daudz vairāk. Es nezinu, vai, nosūtot papildu karavīrus, situācija tiks atrisināta. Personīgi es par to šaubos, taču man šķiet, ka mums ir radikāli jāpārskata finansējuma avoti, kuri, kā norādīja mans kolēģis, tiek nodrošināti, ekspluatējot Kongo dabas resursus, kas pēc tam netiek novirzīti mazumtirgotājiem un nezināmiem indivīdiem, bet nonāk arī Eiropas tirgos. Tas arī ir šīs situācijas iemesls un risinājums.
Aicinu pievērsties humānajai situācijai, kas nepārprotami vairs netiek kontrolēta. Šī ir joma, kurā mēs varam sniegt ieguldījumu, un Eiropas Savienībai būtu jādara viss iespējamais, lai nodrošinātu aizsardzību tiem 1 600 000 cilvēkiem, kuriem vajadzīgs ūdens, pārtika, segas, teltis un aprūpe. Pievērsīsimies šai problēmai.
José Ribeiro e Castro
(PT) Padomes priekšsēdētāj, komisār, dāmas un kungi, šobrīd pasaules lielvaras risina starptautisko finanšu sistēmu. Tās cenšas atgūt kontroli pār šo sistēmu, ko vajadzēja darīt jau agrāk. Tāpat šis, iespējams, ir laiks, kad jāatrisina cita problēma, par kuru esam runājušu gadu desmitiem ilgi.
Jau vairāku gadu garumā esmu klausījies stāstus par apkaunojošo resursu izlaupīšanu. Cik reizes pēdējā laikā un iepriekš jau esam dzirdējuši par asinsizliešanu Kongo? Es uzskatu, ka ir laiks arī izvirzīt apsūdzību pret uzņēmumiem, apturēt šo apkaunojošo tirdzniecību un iesaldēt kontus, kuros tiek glabāta peļņa, kas iegūta no šo minerālu resursiem uz asiņu un cilvēku ciešanu rēķina.
Es nesaprotu, kādēļ šie uzņēmumi netiek ievietoti melnajā sarakstā līdzīgi kā teroristu organizācijas. Es nesaprotu, kādēļ starptautiskā sabiedrība nav spējīga apsūdzēt šos uzņēmējus, kuri patiesībā nav tikai uzņēmēji, bet gan noziedznieki, kuri apdraud reģionu un pasaules drošību.
Es aicinu Francijas prezidentūru un Komisiju šajā sakarā izstrādāt starptautisku iniciatīvu.
Ioan Mircea Paşcu
Priekšsēdētāja kungs, manā bērnībā agrīnajos 60. gados dominēja tādi vārdi kā Lumumba, Mobutu, Chombe, Dag Hammarskjöld un Katanga. Pēc piecdesmit gadiem Kongo, kas tagad ir Kongo Demokrātiskā Republika, ir atkal sagrāvuši iekšējie nemieri, kas balansē uz pilsoņu kara robežas. Tikai šoreiz tam seko karš Kongo Demokrātiskās Republikas austrumos, neraugoties uz ievērojamiem ES centieniem nodrošināt naudas atbalstu, programmas, misijas uz vietas, starp tām arī militārās misijas, un intensīvus diplomātiskos pasākumus.
Tādēļ pašreizējā situācija Kongo Demokrātiskajā Republikā nav tikai kārtējā krīze. Tā drīzāk ir pārbaude ES iespējām un vēlmei būt par starptautiski nozīmīgu spēku, ko tā piesaka pasaules politikas līmenī, jo ES ir vislabāk aprīkota visu krīzi veidojošo faktoru risināšanai, un šī situācija norisinās Āfrikas kontinentā, kura ģeogrāfiski ekonomiskā nozīmība eksponenciāli palielinās.
Bart Staes
(NL) Priekšsēdētāja kungs, Hutchinson kungs atklāja debates, apgalvojot, ka mums jāpārtrauc retorika un jāsāk rīkoties. Es uzskatu, ka tā ir pilnīga taisnība. Ļaujiet man norādīt uz diviem svarīgiem debašu aspektiem.
Pirmkārt, vissvarīgākais ir īstenot ANO ekspertu grupas ieteikumus attiecībā uz Kongo Demokrātiskās Republikas dabas resursu nelegālu ekspluatēšanu, kā arī piemērot sankcijas pret personām un uzņēmumiem, kuru līdzdalība resursu laupīšanā ir pierādīta. ES ir jāiesaistās šajos pasākumos.
Otrkārt, mums neapšaubāmi ir jāpieliek punkts nelegālai resursu izmantošanai un jāievieš sistēmas zelta, alvas rūdas, koltana, kobalta, dimantu, pirohlora un kokmateriālu izsekošanai un to izcelsmes pierādīšanai, lai varētu apturēt šo asiņaino tirdzniecību.
Mans tiešais jautājums Padomes priekšsēdētājam Jouyet kungam un komisārei Ferrero-Waldner kundzei ir - kādas iniciatīvas šajā jautājumā jūs veiksiet nākamo mēnešu laikā? Uzskatu, ka mēs esam tiesīgi dzirdēt atbildi uz šo jautājumu.
Jim Allister
Priekšsēdētāja kungs, es sevi nebūt neuzskatu par speciālistu Kongo jautājumā, kā arī nevaru piedāvāt gatavu situācijas risinājumu, taču, ja pēdējo 20 gadu laikā kādā vietā iet bojā pieci miljoni cilvēku, tad es zinu, ka par to jāuztraucas mums visiem.
Lasot bargo kritiku, ko sniegušas vairākas šajā apgabalā iesaistītās NVO, mans satraukums kļūst aizvien lielāks. Piemēram, pirms dažām dienām izlasīju, kas par cilvēktiesībām un jo sevišķi par humanitāro traģēdiju Kivu ziemeļu provincē bija sakāms Amnesty International - organizācijai, kuras uzskatiem, jāatzīst, es ne vienmēr piekrītu: "ANO Drošības padome, Eiropas Savienība un Āfrikas Savienība sēž, rokas klēpī salikuši. Līdz šim brīdim viņi nav piešķīruši efektīvai civiliedzīvotāju aizsardzībai nepieciešamos papildspēkus un aprīkojumu ANO miera uzturēšanas spēkiem.”
Debatēs centos saklausīt atbildes, ar kurām atspēkot šo kritiku. Godīgi sakot, jāatzīst, ka man tās tā arī neizdevās saklausīt. Diplomātija ir laba lieta, taču ar to nepietiek, lai rastu visas atbildes.
Jas Gawronski
Priekšsēdētāja kungs, aizmirst par Āfrikas problēmu būtu vienkārši, ņemot vērā mūsu pašu ekonomiskās grūtības, taču tā būtu šausmīga kļūda.
Es uzskatu, ka mums ir jāizdara spiediens uz Āfrikas Savienību, lai tā izpildītu savus pienākumus šajā apgabalā. Ja Āfrikas Savienība kādreiz pieņems tās pašas vērtības kā ES, tai no vārdiem jāpāriet pie rīcības, kas tai aizdomīgā kārtā tā arī nav izdevies, piemēram, Zimbabves gadījumā. Mums nebūtu jāvilcinās arī iesaistīt mūsu ilgtermiņa tirdzniecības un palīdzības saistībās tādas valstis kā Kongo Demokrātiskā Republika attiecībā uz cilvēktiesībām, labu pārvaldību un pārredzamību.
Es ceru, ka Komisija šajā sakarā atkārtoti sniegs atbalstu Ieguves rūpniecības pārredzamības iniciatīvai.
Anne Van Lancker
(NL) Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāj, komisār, pēc visa sacītā vēlos teikt šo. Jūs abi uzsvērāt, ka šim konfliktam nav militāra risinājuma. Es jums pilnībā piekrītu, tomēr neredzu nekādas problēmas attiecībā uz Gomas un Nairobi līgumiem. Nav nekā aplama no jauna ieviestajā procesā, izņemot nolīgumu neievērošanu. Lieki teikt, ka Eiropai būtu jāuzstāj uz spēcīgāku un labāku MONUC pilnvaru un lielāku karaspēku. Galvenais jautājums, kas mums būtu sev jāuzdod, ir, vai MONUC jebkad varētu gūt panākumus, neiesaistoties Eiropai, pat ar 7. nodaļā noteikto pilnvaru? Jouyet kungs, vēlos jums jautāt, kādi ir tie iemesli, kuru dēļ ES ministri atteica šādu Eiropas iesaistīšanos?
Jean-Pierre Jouyet
Priekšsēdētāja kungs, godājamie deputāti, komisār Ferrero-Waldner, liels paldies par šīm ļoti interesantajām debatēm.
Mēs ļoti labi zinām, ka Parlaments aicināja Eiropas Savienību izvērst militāro misiju šajā Kongo Republikas reģionā. Tomēr es uzskatu par vajadzīgu norādīt, ka Eiropas Savienība jau ir uzņēmusies saistības Kongo Republikā, pirmkārt, nodrošinot Kopienas atbalstu - 50 miljonus eiro 2008. gadā, pēc tam 6 miljonus eiro kā palīdzību ārkārtas gadījumos, kā minēja Benita Ferrero-Waldner. Ir izveidotas divas EDAP misijas, lai atbalstītu reformas Kongo policijā un armijā, kuru nesagatavotība un efektivitātes trūkums, kā mēs redzējām šajā gadījumā, bija pārāk traģiski. Turklāt Eiropas Savienība ir iesaistījusies jau 2003. gadā ar militāro misiju, dēvētu par Artemis. Taču toreiz bija citi apstākļi, jo Eiropas Savienība gatavoja ANO misijas ierašanos, kas vēlāk arī notika.
Tādēļ iztiksim bez liekas retorikas, kā mēs varam reaģēt uz šā reģiona traģēdiju? Ātrākais risinājums humanitārās krīzes pārvarēšanai būtu stiprināt esošos pasākumus, proti, MONUC, ar plašākām pilnvarām un papildu cilvēkresursiem. Gribu teikt, ka Francija ir gatava piedalīties palīgspēku nodrošināšanā, jo, gaidot Eiropas Savienības misijas izvēršanu, mēs riskējam zaudēt laiku. Kā jūs zināt, Savienība jau ir uzņēmusies saistības Čadā un Centrālāfrikas Republikā, tādēļ karaspēka izvietošana ir problemātiska un, teikšu pavisam skaidri, vairākas Padomes dalībvalstis pašlaik nebūtu spējīgas piedalīties šādās palīgspēku nodrošināšanas operācijās.
Kā jau minējuši vairāki runātāji, MONUC papildspēku nodrošināšana būtu izdevīga, jo tā pilnvaras ir noteiktas saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu 7. nodaļu. Tāpat jāņem vērā, ka Nkunda uzbrukuma apturēšana 29. oktobrī veicināja MONUC pārdislokācijas uzsākšanu. ANO misijas nākamais posms ir konfigurācijas maiņa, izveidojot jaunu elites karaspēku, jo īpaši šomēnes paredzēto Indijas Ghurkhas karaspēku. Jau esošajiem 17 000 karavīru jāpievieno vēl 3000 karavīru; tie ir pasākumi, kurus mēs uzsākām Drošības padomē Ņujorkā pēdējo dienu laikā.
Tomēr, kā jau minēja vairāki runātāji, nedrīkst pievērsties militārajai situācijai vien. Stājoties pretī zvērībām, kuras, kā vairākkārt minēts, jau sen ir ieilgušas, prioritāte jāpiešķir politiskam risinājumam, par ko liecina komisāra Michel, Bernard Kouchner un David Miliband vizītes, lai ļautu atjaunot kontaktus starp reģiona protagonistiem. Prioritāte jāpiešķir sarunām, kas notiek ar Āfrikas organizācijām - Āfrikas Savienību, Dienvidāfrikas attīstības kopienu (SADC) un Lielo ezeru reģiona konferenci -, lai atjaunotu Gomas un Nairobi procesus.
Ilgtermiņā Savienībai jāpalīdz Kongo Republikai izveidot reālu armiju (pašlaik tur reālas armijas nav, tā ir pilnībā sagrauta). Tā ļautu nodrošināt drošību valstī, kas ir plaša un ļoti grūti kontrolējama, un novērst turpmākas humanitārās krīzes.
Es piekrītu uzskatiem, ka mums jārisina arī konflikta cēloņi, un Padome to jau ir sākusi ar 10. novembra aicinājumu cīnīties pret reģiona dabas resursu nelegālu izmantošanu, ko veic tieši nemiernieku grupas. Vai šis uzdevums - uzraudzīt cīņu pret nelegālu izmantošanu - būtu jāuztic MONUC? Jautājums ir atklāts, taču, saskaroties ar humanitāro krīzi valstī, un to ir uzsvēruši arī vairāki citi runātāji, MONUC prioritātei jābūt civiliedzīvotāju aizsardzībai. Es uzskatu, ka ir būtiski, un arī tas jau tika minēts, vienu no risinājumiem attiecībā uz resursu izlaupīšanu meklēt reģiona līmenī, lai apturētu šo resursu izmantošanu un eksportēšanu uz citām valstīm.
Nobeigumā vēlos piebilst, ka mums patiešām būtu jāīsteno rezolūcijas, kas pieņemtas ANO darba grupā attiecībā uz šiem jautājumiem.
Tie ir papildu faktori, kuriem es vēlējos pievērst Parlamenta uzmanību.
Benita Ferrero-Waldner
Priekšsēdētāja kungs, godātie deputāti, vispirms es uzskatu, ka debates liecina par mūsu vienprātīgo uzskatu - tagad mums jārīkojas ātri, ļoti ātri, ārkārtīgi traģiskā situācijā.
Attiecībā uz Eiropas karaspēka sūtīšanu uz KDR austrumiem, manuprāt, ir skaidrs, ka visas šā reģiona valstis atbalstītu tikai tādu Eiropas karaspēku, kuram būtu stingrs mērķis nodrošināt humaniāro telpu. Tāpēc tas nozīmētu humanitārā pamiera noteikšanu visām konfliktā iesaistītajām pusēm, kas ļautu sniegt palīdzību frontes līnijas tuvumā esošajiem iedzīvotājiem. Tieši to vēlas Lielo ezeru reģiona valstis, un tām pamiers un humānās palīdzības piegāde ir absolūta un tūlītēja prioritāte.
Šajā sakarā tās arī ir norādījušas ceļus, kas jāizpēta: politiskās sarunas un galvenokārt, kā jau mēs visi esam minējuši, MONUC papildspēku nodrošināšana. Lai gan humanitārā situācija pamazām kļūst kontrolējama, izrādās, ka dažas dalībvalstis pieļauj KĀDP misijas iespējamību. Tomēr galīgais lēmums netiks pieņemts, kamēr vien šajā jautājumā nebūs vienprātīga Eiropas atbalsta, un Apvienoto Nāciju Drošības padome ir paziņojusi savu oficiālo nostāju šajā jautājumā.
Attiecībā uz MONUC papildspēku nodrošināšanu, es tāpat kā Louis Michel uzskatu, ka tā ir absolūti nepieciešama. MONUC nodrošina konstruktīvu un objektīvu pieeju šajā konfliktā, taču tai nevar prasīt to, kas neietilpst tās misijā. MONUC jānodrošina miera uzturēšana atbilstīgi īpašiem apstiprinātiem pamatnoteikumiem, un tā nevar uzspiest mieru visām pusēm, izmantojot militāros līdzekļus. Dažkārt to ir grūti aptvert, taču, manuprāt, šī nianse ir būtiska.
No otras puses, ir skaidrs, ka attiecībā uz Kongo mērogu un problēmas sarežģītību MONUC nav pietiekami apgādāta - jūs visi to esat minējuši, un tā ir taisnība -, ne attiecībā uz resursiem un, iespējams, arī ne attiecībā uz tās pilnvaru; tāpēc Apvienoto Nāciju ģenerālsekretāra prasība nodrošināt papildresursus, proti, papildu trīs tūkstošus karavīru, protams, ir attaisnojama.
Turklāt, kā jau vairāki runātāji ir pareizi minējuši, ir ļoti svarīgi paplašināt MONUC pilnvaras, jo īpaši attiecībā uz dabas resursu (tie, kā jau jūs minējāt, ir patiesie kara materiālie resursi) nelegālas izmantošanas kontroli, lai varētu kaut kā ietekmēt konflikta attīstību. Pēc tam, kad būs panākts miers, šis jautājums ir jāizskata starptautiskajai sabiedrībai.
Kimberley procesa piemērs noteikti paver ceļus, kas šajā ziņā ir jāizpēta, un Komisija jau ir piešķīrusi EUR 75 miljonus programmai Kongo austrumos, lai reformētu pārvaldības struktūru, piemēram, tieslietu un policijas, un atjaunotu kontroli pār resursu izmantošanu. Šī programma ir uzsākta, un es ceru, ka būs arī pirmie rezultāti.
Priekšsēdētāja
Esmu saņēmusi sešus rezolūciju priekšlikumus, kas iesniegti apspriešanai saskaņā ar Reglamenta 103. panta 2. punktu.
Debates tiek slēgtas.
Balsošana notiks ceturtdien, 2008. gada 20. novembrī.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 142. pans)
Alessandro Battilocchio  
rakstiski. - (IT) Rezolūcija par Kongo Republiku skaidri liecina par Eiropas Savienības saistību uzņemšanos attiecībā uz šo pasaules daļu. Tomēr šoreiz, ņemot vērā krīzes nopietnību, mēs esam atbildīgi par to, lai vārdiem sekotu darbi. ANO kā vienmēr kavējas ar risinājumiem. Lai tā ir Eiropas Savienība, kas uzņemas iniciatīvu mēģinājumos būt par starpnieku konfliktā iesaistīto pušu pamiera noslēgšanā.
Vēlos pateikties Komisijai par īpaši nozīmīgo signālu, ko tā devusi pēdējo nedēļu laikā KDR un kas ir subsīdiju piešķiršana EUR 75 miljonu apmērā programmai, kuras mērķis ir reformēt valsts administratīvo un pārvaldības struktūru, arī tieslietu un policijas sistēmu. Tas ir īpaši nozīmīgs pasākums, jo tas tika īstenots tagad ar skatu uz nākotni un tas ir sākums strīda cēloņa atrisināšanai - Kongo dabas resursu izmantošanai, kādēļ patlaban ir ļoti skarbas un nenoregulētas domstarpības starp dažādām kaujinieku grupām.
