

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Agnoletton laatima ulkoasiainvaliokunnan mietintö (A6-0004/2006) ihmisoikeus- ja demokratialausekkeesta Euroopan unionin sopimuksissa (2005/2057(INI)). 
Vittorio Agnoletto (GUE/NGL ),
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ihmisoikeus- ja demokratialausekkeella on parlamentissa pitkät perinteet, ja se perustuu oletukselle siitä, että kansalaisoikeuksien ja poliittisten oikeuksien sekä laajemmassa mielessä myös taloudellisten, sosiaalisten ja sivistyksellisten oikeuksien on oltava erottamaton osa Euroopan unionin politiikkaa.
Ihmisoikeuslauseke sisällytettiin ensimmäisen kerran 1990-luvun alussa Lomén sopimukseen, ja vuonna 1990 sitä sovellettiin myös Argentiinaan. Euroopan parlamentti pyytää joka vuosi vuosittaisessa mietinnössään lisäämään lausekkeen painoarvoa ja kehottaa neuvostoa antamaan parlamentille merkittävämmän aseman lausekkeen täytäntöönpanon valvonnassa. Parlamentin pyyntöihin ei ole tähän mennessä saatu tyydyttävää vastausta. Ihmisoikeuslauseke on sisällytetty nyt jo yli 50 sopimukseen, ja sitä sovelletaan yli 120 maassa. Tässä yhteydessä haluan korostaa AKT-valtioiden kanssa kesäkuussa 2000 allekirjoitetun Cotonoun sopimuksen merkitystä, koska sillä vahvistettiin lausekkeen asemaa.
Haluan ensiksi puhua Euroopan parlamenttia koskevasta asiasta. Sen on annettava hyväksyntänsä ennen sopimuksen voimaantuloa, mutta sen hyväksyntää ei tarvita kuulemisen aloittamiseksi tai sopimuksen soveltamisen keskeyttämiseksi määräajaksi. Tämä heikentää parlamentin institutionaalista ja yleensäkin poliittista asemaa.
Tästä syystä mielestäni on tärkeää korostaa, ettei parlamentti ole enää valmis antamaan hyväksyntäänsä sellaisille uusille kansainvälisille sopimuksille, jotka eivät sisällä ihmisoikeus- ja demokratialauseketta. Parlamentti katsoo, että sen on osallistuttava kolmansien maiden kanssa tehtäviä uusia sopimuksia koskevien neuvotteluvaltuuksien määrittämiseen ja erityisesti sopimusten poliittisten ja ihmisoikeudellisten tavoitteiden määrittelemiseen. Lisäksi parlamentti pyytää, että se otetaan mukaan kuulemisen aloittamista tai sopimuksen keskeyttämistä koskevaan päätöksentekoprosessiin ja että sama koskee päätöstä keskeyttää johonkin valtioon kohdistuva sääntöjenmukainen kielteinen toimenpide. Parlamentti katsoo myös, että se olisi otettava mukaan assosiaationeuvostoihin ja ihmisoikeuksien alikomiteoihin, ja toivoo, että parlamenttien välisistä suhteista vastaavat Euroopan parlamentin valiokunnat saisivat niissä merkittävän aseman ja että demokratialauseketta koskevat keskustelut sisällytettäisiin aina niiden kokousten esityslistalle.
Toinen asia, jota haluan käsitellä, liittyy EU:n ja kolmansien maiden väliseen vastavuoroisuuteen, jota ei ole tähän mennessä hyödynnetty täysimääräisesti. Mielestäni lauseketta olisi sovellettava kyseessä olevan rikkomuksen eikä kyseessä olevan valtion perusteella.
Lisäksi on välttämätöntä sisällyttää lauseke EU:n ja kolmansien maiden, niin teollisuusmaiden kuin kehitysmaidenkin, välisiin uusiin sopimuksiin, joihin kuuluvat alakohtaiset sopimukset sekä kauppaa ja teknistä tai taloudellista tukea koskevat sopimukset, samansuuntaisesti kuin AKT-valtioiden kanssa on toimittu.
Ihmisoikeuskysymykset on sisällytettävä järjestelmällisesti assosiaationeuvoston asialistalle. Tässä yhteydessä katsomme, että kolmansissa maissa sijaitsevien komission lähetystöjen pääjohtajien tehtäviä on lisättävä. Kehotamme laatimaan maakohtaisia monivuotisia strategia-asiakirjoja, joita käsitellään säännöllisesti.
Assosiaationeuvoston ja ihmisoikeuksien alikomitean välillä on käynnistettävä jäsennelty vuoropuhelu. Parlamentti kehottaa perustamaan yleisesti ihmisoikeusasioita käsitteleviä alikomiteoita, joilla on valtuudet valvoa demokratialausekkeen noudattamista, soveltamista ja täytäntöönpanoa ja ehdottaa tiettyjä myönteisiä toimenpiteitä demokratian ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen edistämiseksi. On tärkeää korostaa, että näihin alivaliokuntiin on otettava mukaan parlamenttien ja kansalaisyhteiskuntaa edustavien järjestöjen edustajia, joita alivaliokunnan työssä on kuultava.
Tämän lisäksi on vielä yksi erittäin tärkeä seikka. Päätöslauselmassa tunnustetaan, että lausekkeen soveltamista on vaikeuttanut se, että kuulemismenettelyn käynnistäminen edellyttää neuvoston yksimielisyyttä. Parlamentti pyytääkin, että yksimielisyysvaatimus poistetaan ja että tältä osin muutetaan Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 300 artiklan 2 kohtaa, koska se rajoittaa Euroopan parlamentin toimintaa tällaisissa tapauksissa.
Totean lopuksi, että parlamentti katsoo, että lauseketta on sovellettava kaikkiin valtioihin ja kaikkiin sopimuksiin. Parlamentin mielestä uuteen naapuruuspolitiikkaan kuuluvien maiden kanssa voitaisiin kuitenkin harkita sellaisten sopimusten allekirjoittamista, jotka ovat kauaskantoisempia kuin demokratialauseke ja jotka perustuvat demokratian periaatteiden ja ihmisoikeuksien edistämiseen yhteisten instituutioiden avulla, Euroopan neuvoston ja alueellisten sopimusten esimerkin mukaisesti. 
Benita Ferrero-Waldner,
   Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti tähän mietintöön, jonka parlamentin arvoisat jäsenet, ja erityisesti jäsen Agnoletto, ovat laatineet ihmisoikeus- ja demokratialausekkeesta Euroopan unionin sopimuksissa, sekä parlamentin käsiteltävänä olevaan päätöslauselmaan.
Ihmisoikeuslausekkeita on sisällytetty järjestelmällisesti ulkosuhteiden alan sopimuksiin vuodesta 1995, ja nyt kymmenen vuotta myöhemmin on aika arvioida saavutuksia. Kaikkien EU:n toimielinten on työskenneltävä tämän tavoitteen saavuttamiseksi, ja korostan olevani sitoutunut käymään jatkuvaa ja erittäin käytännönläheistä vuoropuhelua neuvoston ja parlamentin kanssa. Tämä mietintö tarjoaa hyvän perustan vuoropuhelulle.
Aloitan korostamalla tähänastisia merkittäviä saavutuksia: on sanottava, että lasi on enemmän kuin puoliksi täynnä. Keskustelut ja neuvottelut ovat olleet usein hyvinkin vaikeita, mutta kuten totesitte, komissio on onnistunut sisällyttämään ihmisoikeus- ja demokratialausekkeet yli 50 sopimukseen, jotka käsittävät yli 120 maata. Huomionarvoinen esimerkki on Cotonoun sopimuksen 9 ja 96 artikla. Kauppapolitiikan alalla kestävän kehityksen ja hyvän hallinnon kannustinjärjestelmä eli "GSP+" tarjoaa lisäetuja sellaisille valtioille, jotka noudattavat muun muassa ihmisoikeuksia ja sosiaalisia oikeuksia koskevia tiettyjä kansainvälisiä normeja. Kannustin on siis myönteinen.
Ihmisoikeuslausekkeiden vaikutus on jo nähtävissä, ja jo niiden pelkkä olemassaolo antaa tarvittavan tuen useille ihmisoikeusaktivisteillemme. Ihmisoikeudet ovat näkyvästi esillä kaikessa kumppaniemme kanssa käytävässä poliittisessa vuoropuhelussa. Yhä useammat kumppanivaltiot perustavat ihmisoikeuksien alakomiteoita, ja EU:n naapuruuspolitiikkaa koskevat toimintasuunnitelmat sisältävät ihmisoikeuksia erittäin yksityiskohtaisesti käsitteleviä kappaleita.
Komissio toteuttaa troikan osana joka vuosi useita ihmisoikeuskysymyksiin liittyviä toimia, ja demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevasta eurooppalaisesta aloitteesta rahoitetaan ihmisoikeushankkeita kaikkialla maailmassa. Komissio rahoittaa myös useita ihmisoikeuksiin vaikuttavia teknisen avun hankkeita, jotka käsittävät esimerkiksi kumppanivaltioiden poliisikoulutuksen kehittämistä ja oikeusjärjestelmän nykyaikaistamista. Oikeusvaltioperiaate on yksi tärkeimmistä periaatteista, jonka suhteen voimme mielestäni saada todellisia muutoksia aikaan.
Haluan myös mainita, että jäsenvaltioiden ja komission edustustot ja lähetystöt toimivat erittäin aktiivisesti tässä suhteessa. EU:n edustustojen ja lähetystöjen päälliköt laativat säännöllisesti ihmisoikeuksia koskevia yhteisiä tilastoja ja selvityksiä ihmisoikeuksia koskevien EU:n eri suuntaviivojen täytäntöönpanosta sekä laativat yksityiskohtaisia analyyseja ihmisoikeustilanteen ja demokratian kehityksestä tietyissä maissa. Komission lähetystöjen laatimissa poliittisissa selvityksissä käsitellään yhä useammin ihmisoikeuksia.
Ihmisoikeuslausekkeen tämänhetkistä tehokkuutta on arvioitava kattavasti. Ihmisoikeus- ja demokratialauseke on jo sinänsä merkittävä keino osoittaa EU:n ja sen kumppanimaiden yhteistä sitoumusta ihmisoikeuksien noudattamiseen ja edistämiseen. Ihmisoikeuslausekkeen ansiosta voidaan kehittää syvällisempää ja tiiviimpää ihmisoikeusvuoropuhelua. Näiden lausekkeiden olemassaolo voi joissakin tapauksissa jopa estää mahdollisia ihmisoikeusrikkomuksia.
Haluan korostaa seuraamuksista, ettei niiden soveltamisen yleisyys ole selvästikään riippuvainen niinkään ihmisoikeuslausekkeen sanamuodosta kuin jäsenvaltioiden ja muiden valtioiden poliittisesta tahdosta. Olen samaa mieltä siitä, että EU:n ihmisoikeuspolitiikan uskottavuus kärsii, jos vakavien ihmisoikeusrikkomusten johdosta ei sovelleta seuraamuksia. 
Komissio haluaisi omasta puolestaan, että näitä lausekkeita sovellettaisiin vahvemmin, mutta ratkaisuna ei kuitenkaan voi olla uusien lausekkeiden sisällyttäminen sopimuksiin. Meidän on sen sijaan lisättävä tietämystä ihmisoikeuskysymysten merkityksestä suhteessa muihin painopisteisiin ja yksimielisyyttä tästä asiasta kaikkialla EU:ssa. Mietintö antaakin arvokkaan panoksen tässä mielessä.
Mitä tulee parlamentin osallisuuteen sopimusneuvotteluissa tai sopimuksen soveltamisen keskeyttämisessä, tiedätte, että näistä menettelyistä määrätään selväsanaisesti perustamissopimuksessa ja että ne kuvastavat EU:n toimielintenvälistä rakennetta. Parlamentilla on jo arvokas tehtävä, sillä sen on kiinnitettävä huomiota ihmisoikeuskysymyksiin. Tästä vastaa erittäin aktiivisesti toimiva ihmisoikeuksien alivaliokunta, joka antaa vuosittaisen kertomuksensa ihmisoikeuksista maailmassa ja useita päätöslauselmia eri ihmisoikeuskysymyksistä, joista alivaliokunnassa käydään myös paljon keskustelua. Suhtaudun lisäksi erittäin myönteisesti ehdotukseen siitä, että parlamenttien välisistä suhteista vastaavat valtuuskunnat ryhtyvät käsittelemään ihmisoikeusasioita huomattavasti aiempaa järjestelmällisemmin. Mielestäni teillä on tässäkin suhteessa merkittävä tehtävä.
Kannatan myös sitä, että nykyisen ihmisoikeuksia koskevan EU:n vuosikertomuksen muotoa uudistetaan niin, että siitä saadaan täysin toimielintenvälinen kertomus ja että siihen sisällytetään arviointi ihmisoikeuslausekkeiden soveltamisesta.
Haluan lopuksi toistaa, että ihmisoikeuslausekkeiden soveltamisella saavutettua edistystä olisi mitattava sen mukaan, kuinka hyvin kumppanivaltiot on saatu osallistumaan aitoon ihmisoikeusvuoropuheluun ja kuulemisiin ja missä määrin ihmisoikeustilannetta on saatu tällä tavoin parannettua.
Ihmisoikeuslausekkeet ovat kymmenen viime vuoden aikana osoittautuneet välttämättömäksi perustaksi, jolta kehitetään todella vaikuttavaa ihmisoikeusvuoropuhelua kumppaneidemme kanssa, sillä tällä tavoin nämä valtiot muuttavat vähitellen käytäntöjään. Tämä ei tietenkään tarkoita, etteikö parantamisen varaa olisi. Aina on parantamisen varaa, ja odotan kiinnostuneena tämänpäiväistä keskustelua sekä jatkuvaa ja aktiivista keskustelua parlamentin kanssa. Olemme valmiita kuuntelemaan, mutta haluamme myös osallistua ihmisoikeustilanteen parantamiseen kaikkialla maailmassa.
Fernando Fernández Martín (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Ferrero-Waldner, hyvät parlamentin jäsenet, ihmisoikeuslausekkeen sisällyttäminen EU:n kansainvälisiin sopimuksiin on yksi Euroopan unionin tunnusmerkeistä. Lausekkeen sisältö on kehittynyt vuosien mittaan perättäisten sopimusten luonteen mukaisesti. Tällä hetkellä lauseke on sisällytetty yli 50 sopimukseen ja sitä sovelletaan yli 120 valtioon, kuten komission jäsen juuri totesi. Tämä ei valitettavasti ole vaikuttanut siihen, että olemme ajoittain joutuneet keskeyttämään sopimusten soveltamisen ihmisoikeusrikkomusten vuoksi.
Kehitysyhteistyövaliokunta haluaa korostaa seuraavia seikkoja tänään käsiteltävänämme olevasta mietinnöstä:
Toteamme ensinnäkin, että ihmisoikeudet ovat yleismaailmalliset ja jakamattomat ja että ihmisoikeudet, demokratia ja kehitys ovat täysin sidoksissa toisiinsa.
Toiseksi haluamme korostaa, että köyhyyden torjunta on ensisijainen tavoitteemme ja ettei siinä onnistuta ilman demokratisoitumis- ja kehitysprosessia koskevaa maailmanlaajuista lähestymistapaa.
Kolmanneksi haluamme painottaa, että on asetettava kaksi ehtoa siten, että ihmisoikeuksien alalla edistyville maille annetaan enemmän tukea ja että ihmisoikeuksien vakavaan ja jatkuvaan rikkomiseen suhtaudutaan kielteisesti.
Neljänneksi korostamme Cotonoun sopimuksen esimerkillistä arvoa, sillä sitä sovelletaan jopa 77 valtioon ja sen 96 artiklassa määrätty keskeyttämislauseke on toiminut tehokkaasti ja joustavasti. Cotonoun sopimus onkin ainoa sopimus, jonka nojalla on sovellettu seuraamuksia ja joka on toiminut suhteellisen hyvin.
Viidenneksi painotamme, että avoimuus on yksi valiokuntamme johtavista periaatteista.
Kuudenneksi tuemme kaikkia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on saavuttaa vuosituhannen kehitystavoitteet, ja suhtaudumme tässä yhteydessä myönteisesti G8-maiden päätökseen antaa anteeksi 18 maailman köyhimmän maan velat.
Seitsemänneksi vetoamme valtioihin, joiden kanssa toimimme yhteistyössä näiden tavoitteiden saavuttamiseksi, jotta ne sitoutuisivat tavoitteisiin vahvemmin.
Kahdeksanneksi pahoittelemme tiettyjä komission päätöksiä, joista emme ole samaa mieltä, kuten Sudania koskevien sanktioiden lopettaminen, kun otetaan huomioon Darfurin vakavat tapahtumat. 
Glyn Ford (PSE ),
   Arvoisa puhemies, valiokuntani suhtautuu myönteisesti jäsen Agnoletton mietintöön, jota tuemme täysin muutamaa vähäistä varausta lukuun ottamatta. Valiokuntamme lausunto hyväksyttiin itse asiassa 20 äänellä puolesta ja 1 äänellä vastaan, mikä vahvistaa jäsen Agnoletton äskeiset toteamukset.
Kuten komission jäsen totesi, tilannetta on aika tarkastella uudelleen nyt, kun näitä ihmisoikeussopimuksia on sovellettu 14 vuoden ajan. Vuoden 1995 jälkeen ihmisoikeuslausekkeeseen on vedottu 12 kertaa. Tapaukset ovat koskeneet Nigeriä, Guinea-Bissauta, Keski-Afrikan tasavaltaa, Togoa, Haitia – josta juuri palasin vaalivalvontatehtävistä – Komoreita, Norsunluurannikkoa, Fidžiä, Liberiaa ja Zimbabwea. Ihmisoikeuslauseke on estänyt myös sopimusten tekemisen Australian ja Uuden-Seelannin sekä Valko-Venäjän kanssa Lukašenkon yhä autoritaarisemman hallintotavan vuoksi.
Suhtaudumme myönteisesti lausekkeen sisällyttämiseen eri sopimuksiin ja haluaisimme, että se sisällytettäisiin myös alakohtaisiin kauppasopimuksiin. Katsomme, että ihmisoikeusrikkomuksiin reagoimiselle olisi oltava täsmälliset ja mahdollisesti hieman joustavammat vertailukohdat. Kehotamme komissiota luomaan seurantajärjestelmän, jossa kauppasopimusten ja yksipuolisten kaupan toimenpiteiden täytäntöönpano ja tilapäinen keskeyttäminen kytketään siihen, että edunsaajamaa noudattaa demokraattisia perusnormeja ja kunnioittaa ihmisoikeuksia ja vähemmistöjen oikeuksia, kuten ihmisoikeuksia koko maailmassa käsittelevässä Euroopan parlamentin vuosikertomuksessa esitetään.
Olen samaa mieltä komission jäsenen kanssa siitä, että vaikka parlamentti osallistuu lausekkeen sisällyttämiseen kaupan ja muiden alojen sopimuksiin, sitä ei kuitenkaan oteta virallisesti mukaan lausekkeen täytäntöönpanoon. Pyydämme komissiota kuitenkin ottamaan omasta aloitteestaan parlamentin tulevaisuudessa tiiviimmin mukaan ihmisoikeuslausekkeiden ja vastaavien vaatimusten täytäntöönpanon arviointiin. 
Giorgos Dimitrakopoulos,
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensiksi kiittää esittelijä Agnolettoa hänen esittelemästään erinomaisesta mietinnöstä.
Mielestäni on tärkeää, että jäsen Agnoletto viittaa mietinnössään uudenlaisiin tehtäviin, jotka parlamentille on annettava kolmansien maiden kanssa käytävissä sopimusneuvotteluissa ja myös sopimusten täytäntöönpanossa ja sen valvonnassa. Tämä muuttaisi merkittävästi toimielinkehystä, jossa näitä sopimuksia tehdään.
Jäsen Agnoletto suosittelee aivan oikein ihmisoikeuslausekkeen ulottamista koskemaan kaikkia aloja ja kaikkia maita, ja hän käyttää väitteensä tukena mielenkiintoista ennakkotapausta. Jäsen Agnoletto kehottaa perustellusti tehostamaan valvontaa ja valvontamenettelyjä sen selvittämiseksi, noudattavatko osapuolet allekirjoittamiaan sopimuksia, sillä kaikkihan tiedämme, että allekirjoittaminen on usein helppoa mutta noudattaminen vaikeaa. Jäsen Agnoletto mainitsee oikeutetusti tarpeen perustaa muun muassa sopimusten soveltamista koskeva menetelmä. Hän on oikeassa vaatiessaan ihmisoikeusulottuvuuden korostamista tässä menetelmässä. Lisäksi hän tekee oikeat lopulliset päätelmät siitä, että meidän on vihdoin laadittava uusi lauseke, jonka sisältö on yhdenmukainen kaikkien keskusteltavien aiheiden ja kaiken sen kanssa, mitä olemme useaan otteeseen suositelleet ja toisissa yhteyksissä taas arvostelleet EU:n prosessin välityksellä.
Kuten tiedätte, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä on esittänyt tarkistuksen, jonka jäsen Agnoletto on käsittääkseni hyväksynyt ja joka näin ollen tukee hänen mietintöään. 
María Elena Valenciano Martínez-Orozco,
   . Arvoisa puhemies, ihmisoikeuksien yleismaailmallisessa julistuksessa määriteltyjen demokratian periaatteiden ja perusihmisoikeuksien kunnioittaminen luo perustan osapuolten sisä- ja ulkopolitiikalle ja muodostaa olennaisen osan EU:n kansainvälisiä sopimuksia.
Juuri mainitsemani demokratialausekkeen raskas ja moniselitteinen sanamuoto aiheuttaa useita rajoituksia, eikä olemassa ole tarvittavaa mekanismia, jolla voitaisiin varmistaa sen asianmukainen toiminta. Tämän vuoksi lauseketta käytetään usein tekosyynä tai retorisena esimerkkinä, joka ei johda mihinkään todellisiin seuraamuksiin.
Tänään käsiteltävänämme olevalla mietinnöllä on tarkoitus korjata tämä tilanne ja lisätä lausekkeen oikeudellista vaikuttavuutta. Tätä tarkoitusta varten me sosiaalidemokraatit olemme esittäneet useita ehdotuksia, jotka on sisällytetty mietintöön, mihin olemme erittäin tyytyväisiä. Haluan tässä yhteydessä kiittää jäsen Agnolettoa hänen työstään ja ymmärtämyksestään.
Emme kuitenkaan halua elätellä mitään harhaluuloja. Tämä valiokunta-aloitteinen mietintö joutuu jälleen vastakkain todellisuuden kanssa, kun lauseketta ryhdytään soveltamaan.
EU:n on edistettävä lausekkeen käyttöönottoa mietinnössä suositellulla tavalla, ja tätä vaadimme tänään täällä parlamentissa. EU:n on edelleen osoitettava merkittävää poliittista tahtoa, jotta ihmisoikeuksien kunnioittamisesta todellakin saadaan lisäarvoa kansainvälisiin sopimuksiin ja ihmisarvon lisäämiseen, jotta lausekkeesta ei tule ainoastaan kuollut kirjain ja jotta sitä ei käytetä tekopyhästi ja sovelleta ainoastaan silloin, kun se meille sopii. Tämän varmistamiseksi EU:n on sitouduttava aidosti edistämään ihmisoikeuksia tehokkaalla, uskottavalla ja johdonmukaisella tavalla.
Voimme ottaa käyttöön varoitusjärjestelmän, jonka avulla voidaan havaita ihmisoikeusrikkomukset ja jonka ansiosta voimme toimia asianmukaisesti ja ajoissa. EU:n on edelleen sovellettava ihmisoikeuslauseketta vastavuoroisesti, sillä meidän on pystyttävä käymään suoraa ja avointa vuoropuhelua niiden maiden kanssa, joiden kanssa olemme tehneet sopimuksia. Meidän on myös pystyttävä ottamaan vastaan kritiikkiä kumppanivaltioilta esimerkiksi siitä, kuinka EU:n jäsenvaltiot kohtelevat kansalaisiaan, ja toteutettava tarvittavat toimet.
EU:n on toimittava uskottavasti. Ihmisoikeuksia ei voida käyttää pelinappulana. Emme voi lakata puolustamasta niitä muiden ajankohtaisten intressien ilmetessä. EU:n on toimittava rehellisesti ja selkeästi. Meidän on vaadittava kuolemanrangaistuksen poistamista Intiassa, Kiinassa, Japanissa ja Yhdysvalloissa. On vaadittava kidutuksen lopettamista kaikkialla, niin Guantánamossa, Irakissa kuin Syyriassakin.
Meidän on oltava varuillamme puolustaessamme yleismaailmallisia oikeuksiamme maailmassa, joka on täysin sokaistunut lyhyen aikavälin intressien turvaamisesta ja turvallisuudesta. 
Sajjad Karim,
   . Arvoisa puhemies, neuvosto päätti toukokuussa 1995, että perusoikeuksien ja EU:n demokraattisten ihanteiden suojelemiseksi kaikkien kahdenvälisten sopimusten olennaiseksi osaksi olisi sisällytettävä lauseke, jossa vaaditaan kunnioittamaan ihmisoikeuksia.
Lausekkeen käyttöönoton jälkeisinä kymmenenä vuonna se on kestänyt yhteisöjen tuomioistuimen perinpohjaisen tarkastelun ja sisällytetty yli 50:een EU:n sopimukseen. Näiden kymmenen vuoden aikana EU:ta on kuitenkin arvosteltu siitä, ettei se ole pystynyt toteuttamaan käytännössä ihmisoikeusvälineitään ulkosuhteiden alalla, ja on tullut yhä selvemmäksi, että perusihmisoikeudet, joita lausekkeella pyritään suojelemaan, jäävät strategisen kumppanuuden ja reaalipolitiikan kaksinaismoraalin varjoon suhteissa EU:n kannalta tärkeisiin maihin.
Otan esimerkiksi sen, että paperilla esittämistämme vaatimuksista huolimatta uuden palestiinalaishallinnon valinnan käynnistämässä keskustelussa kävi selvästi ilmi, että lausekkeen täytäntöönpano riippuu pääasiassa EU:n poliittisesta halusta asettaa ihmisoikeuskysymykset etusijalle taloudellisiin ja poliittisiin intresseihin nähden. Jo ennen kuin demokraattisin vaalein valitulla hallinnolla oli tilaisuus järjestäytyä, EU:n ja Palestiinan sopimusta tarkasteltiin uudelleen ihmisoikeuslausekkeen perusteella tavalla, josta neuvosto ja komissio ovat molemmat todenneet olevan hyvin vähän apua, sillä se vähentää EU:n vaikutusvaltaa. Kuinka EU vastaa, kun sille esitetään kysymyksiä EU:n ja Israelin assosiaatiosopimuksen soveltamisesta, kun otetaan huomioon, että Israel jättää järjestelmällisesti huomiotta kaikki YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmat ja toimii täysin vastoin Kansainvälisen tuomioistuimen määräyksiä jatkaessaan Itä-Jerusalemin miehitystä ja evätessään palestiinalaisilta itsemääräämisoikeuden?
Olen arvostellut ankarasti EU:n ja Israelin assosiaatiosopimuksen täytäntöönpanoa ja tutkinut huolellisesti ihmisoikeuslausekkeen soveltamista useaan otteeseen täällä parlamentissa. Minulle vastataan kuitenkin pelkin kiertoilmauksin sanoen esimerkiksi, että meidän on säilytettävä vaikutusvaltamme ja jatkettava vuoropuhelua. Jos neuvosto ja komissio eivät pysty selvittämään parlamentille, kuinka ne soveltavat ihmisoikeuslauseketta johdonmukaisesti, tehokkaasti ja avoimesti, kuinka ne voivat olettaa parlamentin hyväksyvän uudet kansainväliset sopimukset?
Tähän välineeseen sisältyvät epämääräiset kriteerit ja riittämättömät prosessit eivät ole helpottaneet joidenkin EU:n päätösten logiikan ymmärtämistä, eikä EU voi niiden perusteella puolustautua sitä vastaan esitetyiltä syytöksiltä, jotka koskevat kaksinaismoralismia ja syrjintää tietyissä vakavissa ihmisoikeuksien rikkomistapauksissa. Uudistetulla tekstillä on tarjottava vaiheittain täytäntöönpantava, konkreettinen mekanismi, joka käsittää vuoropuhelun ja varoitusjärjestelmän, sekä joukko välineitä, joihin kuuluvat järkevät seuraamukset ja sopimusten keskeyttäminen. Näin lisätään ihmisoikeuksia jatkuvasti rikkovia tahoja vastaan toteutettavien EU:n toimien vaikutusta ja EU:n vaikutusvaltaa. Välineen pitäisi lisäksi perustua vastavuoroisuuden periaatteeseen kaikissa EU:n maaperällä ja EU:n ulkopuolisissa maissa tapahtuvissa rikkomistapauksissa. CIA:n laittomia toimia Euroopassa koskevasta polemiikista on käynyt selville ainakin se, ettei EU ole saanut ylläpidettyä järjestystä edes omalla maaperällään.
Terrorismin vastaisessa sodassa tapahtuneen uusimman käänteen merkitystä ei voida liioitella, sillä EU on menettänyt kaikki perusteet vedota omaan toimintaansa ihmisoikeuksien kunnioittamiseksi nyt, kun Euroopan neuvosto ja Euroopan parlamentti ovat käynnistäneet tutkimukset ja varoittaneet, että tarvittaessa voidaan turvautua 7 artiklan seuraamusmekanismien soveltamiseen. EU:n on nyt toteutettava perusteellinen ja kattava uudistus sekä yhdistettävä ihmisoikeuspolitiikkansa ulkoinen ja sisäinen ulottuvuus toisiinsa ja tasapainotettava niitä.
EU on pyrkinyt johdonmukaisesti ja järjestelmällisesti edistämään yhtenäistä käsitystä ihmisoikeuksista samalla, kun kansalaisjärjestöt ovat kiittäneet parlamenttiamme ihmisoikeuksien alikomitean perustamisen myönteisestä vaikutuksesta. Alivaliokunta on puheenjohtaja Flautren johdolla edennyt voitosta voittoon, ja Michael Mathesonin nimityksen johdosta olemme saaneet jalansijaa ihmisoikeuksia koskevien suuntaviivojen täytäntöönpanossa.
Totean lopuksi, että ihmisoikeudet ovat yhä näkyvämmin esillä useilla ulko- ja turvallisuuspolitiikan aloilla ja että monialaiset aiheet edellyttävät johdonmukaisempaa osallistumista. Yhteisessä päätöksenteossamme onkin hyödynnettävä tietojamme ja kykyjämme, kun kuulemisia aloitetaan ja sopimusten soveltaminen keskeytetään ihmisoikeuksien perusteella. 
Hélène Flautre,
   . Arvoisa puhemies, tänään aiheena oleva lauseke muodostaa perustan ja antaa oikeutuksen kolmansia maita koskeville EU:n toimille ihmisoikeuksien kunnioittamisen alalla. Jäsen Agnoletton mietinnössä esitetään joitakin tärkeitä ehdotuksia, joista parlamentissa vallitsee erittäin laaja yksimielisyys, kuten voitte huomata. Lausekkeessa on kuitenkin joitakin puutteita. Ensinnäkin se on epäyhdenmukainen: lausekkeen sanamuoto vaihtelee sopimusten mukaan. Minä ja esittelijä kannatamme lausekkeen parantamista sen poliittisen ja oikeudellisen vaikutuksen tehostamiseksi. On esimerkiksi määriteltävä selvästi, että sopimusosapuolet ovat velvollisia noudattamaan kansainvälisiä normeja ja sopimusvelvoitteita.
Toiseksi lausekkeen tukena ei useimmissa tapauksissa ole täytäntöönpanon varmistamiseen tarvittavia käytännön menettelyjä, kuten on jo todettu. Johdonmukaisuuden varmistamiseksi EU:n on otettava käyttöön tällaiset menetelmät. Emme pysty säilyttämään uskottavuuttamme kumppanivaltioidemme silmissä, jos väitämme toisaalta pyrkivämme siihen, että ihmisoikeudet ovat olennainen osa politiikkaamme, ja jos toisaalta emme kuitenkaan toteuta tarvittavia toimenpiteitä, jos nämä valtiot rikkovat ihmisoikeuksia järjestelmällisesti. AKT-valtioita koskevat sopimukset ovat nähtävästi tällä hetkellä edistyneimpiä, ja niitä olisikin käytettävä mallina.
Lausekkeen täytäntöönpanomekanismeja on myös suhteutettava. Niitä ei voida pitää ainoastaan keinona nuhdella ihmisoikeusrikkomuksista vaan myös tapana lujittaa ihmisoikeuksia kolmansissa maissa. Tästä syystä myönteinen lähestymistapa on niin tärkeää ihmisoikeuslausekkeen yhteydessä.
On olennaisen tärkeää, että parlamentti otetaan mukaan lausekkeen täytäntöönpanon varmistamisen kaikkiin vaiheisiin, jotta voidaan taata parlamentin politiikan johdonmukaisuus, uskottavuus ja avoimuus. Kun parlamentin päätöslauselmassa viitataan lausekkeeseen tai kehotetaan toteuttamaan asianmukaisia toimia, neuvoston olisi kuultava nämä kehotukset ja arvioitava niiden asianmukaisuutta.
Toinen olennainen seikka on lausekkeen ja poliittisen vuoropuhelun jäsentelyn välinen yhteys. Lausekkeen ja ihmisoikeuksien alikomiteoiden perustamisen välinen yhteys on tehtävä selväksi, ja näitä alikomiteoita olisi lujitettava. Mielestäni tässä yhteydessä on valitettavaa myös se, että EU on höllentänyt edellytyksiään erityisesti joidenkin naapurivaltioidemme osalta. Jos aiomme panna lausekkeen täytäntöön tehokkaasti, meidän on luotava tarvittavat foorumit, joilla voidaan käydä suoraa ja rakentavaa keskustelua ihmisoikeuksista.
Vastavuoroisuusperiaatteesta haluaisin sanoa, että vuoropuhelun on oltava vastavuoroista erityisesti silloin, kun jotakin jäsenvaltiota arvostellaan esimerkiksi sen terrorisminvastaisesta politiikasta tai epäinhimillisistä vankilaoloista. Meidän on pystyttävä ottamaan vastaan kumppanivaltioidemme mahdollisesti esittämä kritiikki.
Lopuksi totean, että ihmisoikeuksien ei pidä olla ainoastaan ulkoasiainministeriemme vaan kaikkien valtiollisten elinten huolenaihe. Tästä syystä vaadin esittelijän tavoin, että lausekkeesta tulee kaikkien sopimustemme keskeinen osatekijä ja ettei parlamentin pidä enää antaa hyväksyntäänsä uusille sopimuksille, jotka eivät sisällä ihmisoikeus- ja demokratialauseketta. 
Jiří Maštálka,
   () Hyvät kollegat, haluan kiittää esittelijää erinomaisesta työstä. Mielestäni mietintö on tasapainoinen ja objektiivinen ja tarjoaa ennen kaikkea hyödyllisen yhteenvedon siitä, mitä ihmisoikeuksien alalla on saavutettu, ja myös niistä tärkeistä näkökohdista, joihin tulevissa toimissa on keskityttävä. Haluan mainita seuraavat keskeiset alat.
Ensinnäkin kannatan sitä, ettei ihmisoikeuksia pidä käsittää ainoastaan kansalaisoikeuksina ja poliittisina oikeuksina vaan että on täysin välttämätöntä keskittyä myös taloudellisiin, sosiaalisiin ja sivistyksellisiin oikeuksiin muutenkin kuin YK:n vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamisen yhteydessä. Toiseksi meidän olisi hyödynnettävä myönteisiä kokemuksia, joita on tähän mennessä saatu Cotonoun sopimuksen soveltamisesta, ja varmistettava, että ihmisoikeuksien ja demokratian periaatteiden noudattamista koskevat lausekkeet sisällytetään kaikkiin alakohtaisiin sopimuksiin ja kaikkiin teollisuusmaiden kanssa tehtäviin sopimuksiin. Tarkoituksena on taata tasavertaiset mahdollisuudet kaikille sopimuspuolille. Kolmanneksi on kiinnitettävä enemmän huomiota niin sanottujen myönteisten toimien toteuttamiseen valtioiden motivaation lisäämiseksi ja turvauduttava kielteisiin toimiin ainoastaan viimeisenä oljenkortena. Näitä vaihtoehtoja punnittaessa on selvästikin pohdittava toimien vaikutuksia tavallisiin kansalaisiin.
Mielestäni yksi keskeisistä tekijöistä avoimuuden varmistamiseksi on se, että Euroopan parlamentti ja kansalaisyhteiskunta otetaan tiiviimmin mukaan ihmisoikeuksia ja demokratian periaatteita koskevan lausekkeen täytäntöönpanoon. Komission ja neuvoston työ ei ole tähän mennessä ollut kovinkaan avointa vaan usein jopa harhaanjohtavaa, mikä on herättänyt huolta siitä, että poliittiset, strategiset ja kauppaan liittyvät intressit ovat tärkeämpiä kuin selvästi määriteltyjen normien johdonmukainen täytäntöönpano. Jos päätöksentekoprosessien avoimuutta ja demokraattisuutta halutaan lisätä, Euroopan komission on täysin välttämätöntä tiedottaa parlamentille ja asianosaisille kansalaisille säännöllisesti, mielellään kerran vuodessa, ihmisoikeuksien puolustamista ja demokratian periaatteiden kunnioittamista koskevien lausekkeiden täytäntöönpanosta. Samalla on tiedotettava yksittäistapausten tutkinnasta ja neuvoston toimista tietyllä ajanjaksolla, toimien onnistumisesta sekä tulevaa toimintaa koskevista ehdotuksista, jos tilanne ei parane. Olennaisia ovat luonnollisesti edellä mainitun lausekkeen täytäntöönpanoa koskevat objektiivinen menettelytapa ja selkeä menettely. 
Gerard Batten,
   . Arvoisa puhemies, lauseke laadittiin kymmenen vuotta sitten, ja sitä sovellettiin tietyissä sopimuksissa. Tässä mietinnössä halutaan vahvistaa uudet kriteerit, joita on sovellettava EU:n jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisissä suhteissa. Jos lauseketta rikotaan, sopimusten soveltaminen keskeytetään kyseisten maiden kanssa.
Mietinnössä kritisoidaan sitä, ettei lauseke kata kolmea suurinta alaa eli maatalous-, kalastus- ja tekstiilialaa. Demokratiaa ja ihmisoikeuksia olisi luonnollisesti edistettävä kaikissa sellaisissa maailman maissa, joissa näitä periaatteita ei valitettavasti vielä noudateta. Kaikkien kunnollisten demokraattisten valtioiden olisi hyödynnettävä diplomaattisia sekä kauppaan ja kulttuuriin liittyviä suhteitaan muihin maihin kannustaakseen niiden demokratia- ja ihmisoikeuskehitystä, kuten kotimaani Yhdistynyt kuningaskunta on tehnyt jo vuosia.
Mietinnössä todetaan kuitenkin, että lauseketta on sovellettava kaikkiin maihin tasavertaisesti. Onko tätä nyt harkittu tarkkaan? Jos näin olisi, samaa lauseketta sovellettaisiin Kiinaan ja muihin Kaukoidän kehittyviin talouksiin ja muihin maailman maihin. Useat työpaikat ovat riippuvaisia Kiinan kauppasuhteista, ja tulevaisuudessa niiden määrä vain kasvaa. Olemmeko todella sitä mieltä, että saamme tällä yhdellä Euroopan parlamentin mietinnöllä muutettua historian suunnan, kun kehotamme Kiinaa muuttumaan demokraattiseksi valtioksi ja panemaan ihmisoikeudet täytäntöön täysimääräisesti yhdessä yössä? Luulenpa, ettemme onnistu tässä.
YK vetosi tänään Guantanámo Bayn vankiloiden sulkemisen puolesta. On herännyt useita ihmisoikeuksiin liittyviä kysymyksiä siitä, mitä yhdysvaltalaiset oikein tekevät Guantanámo Bayssä. Jos sopimusta on tarkoitus soveltaa tasavertaisesti kaikkiin maihin, katkaisemmeko suhteemme Yhdysvaltoihin, jos näyttää siltä, että se rikkoo ihmisoikeuksia Guantanámo Bayssä?
Minua hämmästytti myös komission jäsenen ylimielisyys hänen vaatiessaan, että muiden valtioiden, kuten Kiinan ja Japanin, on lakkautettava kuolemanrangaistus, jos ne haluavat säilyttää suhteet EU:hun. Mielestäni tämä on käsittämätöntä puuttumista muiden maiden demokraattiseen ja suvereeniin oikeuteen, jonka nojalla ne voivat valita niille ja niiden kansalaisille sopivan eurooppalaisesta järjestelmästä poikkeavan rangaistusjärjestelmän. EU itse romuttaa demokratiaa kaikissa jäsenvaltioissaan. Minulla on ensikäden tietoa siitä, kuinka Yhdistyneen kuningaskunnan suhde EU:hun ja poliittinen yhdentymisemme Euroopan yhdysvalloiksi on heikentänyt kotimaani demokratiaa. Mielestäni EU:n olisikin ehkä järjestettävä ensiksi omat sisäiset asiansa demokratian osalta. Se voisi vaikka kiinnittää aluksi huomiota Alankomaissa ja Ranskassa järjestettyjen perustuslakia koskevien kansanäänestysten tuloksiin.
Mielestäni mietintö ei ole loppuun saakka harkittu. Haluamme kyllä edistää demokratiaa ja ihmisoikeuksia kaikissa maailman maissa, mutta tehkäämme se näyttämällä esimerkkiä ystävinä sen sijaan, että asetamme kriteerejä ja ehtoja, joita ei täytetä. 
Ryszard Czarnecki (NI ). –
   Arvoisa puhemies, jos seuraajamme yrittävät sadan vuoden kuluttua arvioida EU:n tärkeimpiä arvoja ja etuja, he huomaavat, että yksi pääsyy EU:n perustamiseen oli ihmisoikeuksien puolustaminen ja edistäminen kaikkialla maailmassa. Meidän olisi joka tilanteessa liputettava ihmisoikeuksien puolesta niin, ettemme peräänny kannastamme hankalissa tilanteissa, kuten joskus valitettavasti tapahtuu.
Olen huolissani surullisen kuuluisasta kaksinaismoraalista. Olemme valmiita vaatimaan ihmisoikeuksien noudattamista ja tuomitsemaan siinä epäonnistuvat maat. Kun kyse on suurvalloista tai EU:n jäsenvaltioiden yritystoiminnan kannalta taloudellisesti erittäin tärkeistä maista, olemme kuitenkin aivan yhtä valmiita pysymään hiljaa ihmisoikeuksista tai puhumaan niistä kuiskaten. Kaksinaismoraalin kirous tahraa EU:n kunnian. Se tahraa kauniin kultatähtisen sinilippumme.
Ihmisoikeuksia on tarkasteltava myös taloudellisissa yhteyksissä. Tästä syystä tuemme kehitysmaiden velkojen anteeksi antamista, minkä jäsen Martin mainitsi. Kannatamme kuitenkin myös EU:n tuen täytäntöönpanon valvontaa, jotta varmistetaan, ettei sillä pönkitetä Afrikan ja Aasian diktatuureja.
Mielestäni on aiheellista korostaa, että ihmisoikeus- ja demokratialausekkeet on sisällytettävä muun muassa tekemiimme maatalous-, kalastus- ja tekstiilialaa koskeviin alakohtaisiin sopimuksiin. Lopuksi totean, että ihmisoikeuksien suhteen on aina muistettava, ettei koskaan voida todeta, että kaikki tarvittava on tehty. 
Simon Coveney (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, olen ilahtunut tästä mahdollisuudesta puhua jäsen Agnoletton laatimasta valiokunta-aloitteisesta mietinnöstä, joka käsittelee ihmisoikeus- ja demokratialauseketta EU:n sopimuksissa. Mielestäni esittelijän aloite oli kunnianhimoinen ja uskottava. Hän laati mietinnön, jota ulkoasiainvaliokunnan ihmisoikeuksien alivaliokunta kuvasi yhdeksi tärkeimmistä mietinnöistä, joita pitkiin aikoihin on laadittu.
Ihmisoikeuslauseke on sisällytetty EU:n kansainvälisiin sopimuksiin ja kauppasopimuksiin yli 50 vuoden ajan. Kuten komission jäsen totesi, sopimukset käsittävät yli 120 maata. Mietinnössä arvioidaan näiden ihmisoikeuslausekkeiden täytäntöönpanon ja noudattamisen tehokkuutta sekä ehdotetaan uusia tapoja lujittaa lauseketta sen tehostamiseksi ja sen valvonnan parantamiseksi.
Ihmisoikeuslausekkeilla on saatu jonkin verran myönteistä kehitystä aikaan. Totta puhuen EU:n ja kolmansien valtioiden välisiin sopimuksiin sisältyviä ihmisoikeuslausekkeita ei kuitenkaan ole useinkaan pidetty sen arvokkaampina kuin paperia, jolle ne on kirjoitettu. Tästä syystä kauppa- ja yhteistyösuhteita kehitetään sopimusten perusteella, mutta ihmisoikeuksia rikotaan edelleen tavanomaisesti ja selvästi. Ihmisoikeuslausekkeet jätetään huomiotta, tai niihin ei suhtauduta vakavasti, mutta tästä ei kuitenkaan aiheudu mitään seuraamuksia. Tilanne on valitettava: sen lisäksi, ettei EU ole onnistunut käyttämään hyväkseen merkittävää vaikutusvaltaansa tehostaakseen ihmisoikeusnormien noudattamista, tällainen tilanne myös heikentää EU:n uskottavuutta keskeisellä politiikanalalla.
Mietinnössä käsitellään erittäin yksityiskohtaisesti sitä, millainen uusi ihmisoikeuslauseke voisi olla tai millainen sen pitäisi olla, kuinka sen täytäntöönpanoa voitaisiin valvoa niin, että siitä saataisiin tehokkaampi, ja mitä seuraamuksia lausekkeen rikkomisella voisi olla eri tilanteissa. Mietinnöllä on kuitenkin kaksi pääasiallista tavoitetta. Ensinnäkin on varmistettava, että kaikkiin EU:n tekemiin uusiin kansainvälisiin sopimuksiin sisällytetään uusi ja paranneltu ihmisoikeus- ja demokratialauseke, joka perustuu kansainväliseen lakiin ja hyväksyttyihin EU:n yleissopimuksiin. Toiseksi on perustettava mekanismi, jolla voidaan paremmin valvoa ihmisoikeuslausekkeen noudattamista, niin että lausekkeen rikkomisesta aiheutuu koko sopimukseen liittyviä todellisia seuraamuksia. Tällä tavoin varmistetaan ihmisoikeuksien poliittinen ensisijaisuus, mistä komission jäsen tänään puhui. 
Richard Howitt (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, EU:ta on jälleen kerran kuluneena vuonna syytetty siitä, ettei se ole täyttänyt ihmisoikeuksia koskevaa sitoumustaan kieltäytyessään hyödyntämästä tehokkaasti ihmisoikeuslausekkeita kauppa- ja yhteistyösopimuksissaan. Andijanissa Uzbekistanissa tapahtuneen verilöylyn jälkeinen tilanne asetti merkittävän ennakkotapauksen, mutta verilöylyyn reagoitiin joka tapauksessa vasta neljän kuukauden kuluttua tapahtumasta, mikä osoittaa ikävällä tavalla sen, ettei lausekkeeseen ole suhtauduttu viime aikoina vakavasti.
Ihmisoikeuslausekkeisiin ei ole vedottu kertaakaan Egyptin, Israelin tai Tunisian tapauksessa, vaikka näiden maiden ihmisoikeustilanne herättää erityistä huolta ja vaikka EU:lla on huomattavasti vaikutusvaltaa Lähi-idässä. Tunisian tapauksessa EU antoi viime vuonna vahvoja julkilausumia sananvapauden tukahduttamisesta ja kansalaisjärjestöjen rahoituksen jäädyttämisestä.
AKT-valtioiden tapauksessa niin sanottuihin 96 artiklaan perustuviin kuulemisiin on kahdeksan viime vuoden aikana ryhdytty 15 valtion kanssa, ja asianmukaisia toimia toteutettiin 11 tapauksessa. EU:lla on kuitenkin läheiset suhteet Angolaan, Etiopiaan ja Ruandaan, vaikka se on tuominnut maissa tapahtuvat ihmisoikeusrikkomukset, mutta se ei ole ryhtynyt painostukseen tai toimiin näiden tuomitsemisten tueksi. Eritrea ei ole juurikaan reagoinut toimiin tähän mennessä, vaan pakkovärväykset sotajoukkoihin, mielivaltainen vangitseminen, pakolaisten vainoaminen ja kiduttaminen jatkuvat.
Kuinka varmistamme ihmisoikeuslausekkeita koskevien kuulemisten tehokkuuden? Tähän tarvitaan kyseisen kolmannen maan sitoumusta. Liian moniin asioihin näyttää nykyisin vaikuttavan se, kuinka riippuvaisia maat ovat EU:n tuesta. Tarvitaan avunantajien välistä koordinointia, kuten Keski-Afrikan tasavallan vuoden 2003 vallankaappauksen jälkeen. Rikkomukset on yksilöitävä, ja toimia on toteutettava rikkomusten korjaamiseksi, kuten Guinea-Bissaun tapauksessa: siellähän järjestettiin vapaat ja oikeudenmukaiset vaalit asetetussa määräajassa. Lisäksi on jatkettava tiivistä poliittista vuoropuhelua, joka voidaan tarvittaessa keskeyttää. Tänään havaittiin, että nämä tavoitteet valitettavasti puuttuivat Iranin tapausta käsiteltäessä.
Olemme samaa mieltä komission jäsenen kanssa siitä, että jäsenvaltioiden toiminta estyy liian usein poliittisista syistä. En pidä komission jäsentä ylimielisenä. Mielestäni hän puolustaa ylväästi EU:n järkkymätöntä sitoutumista kuolemanrangaistuksen lakkauttamiseen. Mielestäni on järkyttävää, että UKIP-puolueen edustajat totesivat tänä aamuna, että voisimme sulkea silmämme Kiinan ihmisoikeusrikkomuksilta ainoastaan siksi, että käymme sen kanssa paljon kauppaa. Kiitän komission jäsentä ja esittelijää.
Raül Romeva i Rueda (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, olen aidosti tyytyväinen parlamentin erittäin laajaan yksimielisyyteen siitä, että demokratian ja oikeusvaltion kehittäminen ja lujittaminen sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittaminen ovat yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan yleistavoite, vaikka näin pitäisikin olla suuremmassa määrin, ja että niiden on oltava olennainen osa EU:n ulkopolitiikkaa.
Sanon näin siksi, että kuten edellä todettiin, olemme saaneet aivan liian paljon esimerkkejä siitä, kuinka periaatteita vesitetään tai jopa poljetaan tiettyjen taloudellisten, kauppaan liittyvien tai poliittisten intressien vuoksi. On totta, että niin sanottu ihmisoikeus- ja demokratialauseke on sisällytetty yli 50 sopimukseen ja että se koskee 120 maata, mutta totta on myös se, että lausekkeen tosiasiallinen noudattaminen ja vaatimuksemme sen noudattamisesta vaihtelevat huomattavasti.
Meidän onkin arvioitava tilannetta nyt, kun tätä järjestelmää on sovellettu kymmenen vuotta, ja toteutettava joitakin korjaavia toimia. Haluan kiittää jäsen Agnolettoa hänen työstään, mietinnöstään ja päätelmistään, joista olemme luonnollisesti samaa mieltä.
Haluan ensiksi korostaa, että on muistettava, ettei tällainen lauseke vielä sisälly useisiin teollisuusmaiden kanssa tehtyihin sopimuksiin ja alakohtaisiin sopimuksiin, kuten tekstiilituotteita, maataloutta ja kalastusta koskeviin sopimuksiin. Tämä on selkeä puute.
Toiseksi lausekkeen vastavuoroista ulottuvuutta ei ole vielä hyödynnetty täysimääräisesti, vaikka lauseke koskee sekä EU:ta että kyseistä kolmatta maata. Kuten jäsen Valenciano Martínez-Orozco totesi, myös minun mielestäni EU:n on aloitettava näyttämällä esimerkkiä.
Kolmanneksi lausekkeen soveltamista on haitannut muun muassa sen sanamuodon yleisluontoisuus, koska siinä ei määrätä täsmällisistä myönteisten ja kielteisten toimien toteuttamismenettelyistä yhteistyössä EU:n ja kolmansien maiden kanssa. Tästä syystä neuvoston ja jäsenvaltioiden intressit ohittavat yleisemmät ihmisoikeusintressit.
Edellä mainituista syistä tuemme uuden sanamuodon laatimista mallilausekkeelle, jotta saadaan parannettua niin sanotun 2 artiklan tämänhetkistä sanamuotoa. Tarkoituksena on taata kolmansien maiden kanssa tehtäviä sopimuksia koskeva johdonmukaisempi, tehokkaampi ja avoimempi eurooppalaista ihmisoikeuspolitiikkaa koskeva lähestymistapa.
Bruno Gollnisch (NI ). –
   Arvoisa puhemies, keskustelemme ihmisoikeuksien kunnioittamista koskevista lausekkeista, joita EU soveltaa maihin, joiden kanssa se tekee yhteistyötä. Olkoon niin, mutta eikö meidän pitäisi ensiksi poistaa malka omasta silmästämme ennen kuin etsimme rikkaa toisen silmästä?
Kotimaassani Ranskassa, kuten muuallakin EU:ssa, poliittisen korrektiuden tyranniasta on tulossa täysin sietämätöntä. Maahanmuuttovirrasta saa teoriassa sanoa mitä vain, mutta maahanmuuton vastustajat tuomitaan rotuvihaan kiihottamisesta. Esimerkiksi eräs kansanedustaja mainitsi vastikään Alsacen islamisoitumisen ja joutui sellaisten häpeällisten syytösten kohteeksi, jotka saavat ainoastaan syytösten esittäjät näyttämään moraalittomilta. Teoriassa nykyhistoriasta voidaan sanoa mitä vain, mutta käytännössä on aina noudatettava kommunistisyntyistä lakia, tai muuten voi joutua vankilaan. Minä kiistin kyseisen lain eräässä poliittisessa lehdistötilaisuudessa ja menetin virkani Lyonin yliopistossa ainakin väliaikaisesti. Jos toteaa pitävänsä luonnollisia perheitä homoseksuaalisia kumppanuuksia parempina, on vaarana joutua jälleen kerran tuomituksi, kuten Ranskan parlamentin suurimman puolueen jäsenelle vastikään kävi. Kaupunginjohtajalla ei ole oikeutta asettaa oman maansa kansalaista etusijalle tehdessään päätöksiä sosiaalisin perustein myönnettävistä asunnoista, eikä kukaan voi esittää tällaista mieltymystä millään alalla. Voisin kertoa useitakin esimerkkejä tästä.
Kaikki ryhmät, painostusryhmät, vähemmistöt ja poikkeavuudet ovat kehittäneet omat tapansa painostaa, uhkailla ja vainota enemmistöä, ja viranomaiset osallistuvat siihen aktiivisesti tai passiivisesti. Hyvät parlamentin jäsenet, ennen kuin asetamme kumppanivaltioillemme noudatettavaksi lausekkeen, jota te vaikutatte tulkitsevan täysin yksipuolisesti, toimisimmekin viisaasti, jos järjestäisimme ensiksi omat asiamme kuntoon. 
Georgios Papastamkos (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, EU:n ulkosuhteiden demokratian periaate, josta keskustelemme tänään jäsen Agnoletton mietinnön innoittamina, herättää useita keskeisiä kysymyksiä. Kiitän jäsentä mietinnöstä. Käsittelen ajanpuutteen vuoksi ainoastaan viittä näistä kysymyksistä.
Ensimmäinen kysymys kuuluu, pitäytyykö EU ihmisoikeus- ja demokratialausekkeen jossain määrin toteavassa luonteessa vai pyrkiikö se tekemään demokratian periaatteesta asianmukaisen oikeusvälineen eli välttämättömän edellytyksen kolmansien maiden kanssa tehtävien sopimusten sujuvalle soveltamiselle? Kannatan jälkimmäistä vaihtoehtoa.
Toinen kysymys kuuluu, onko demokratialausekkeen merkitystä sallittua väheksyä valikoivasti? Onko tästä periaatteesta sallittua laatia vahvuudeltaan eri asteisia lausekkeita? Vastaus on ilmeinen. Demokratiaa, oikeusvaltiota, ihmisoikeuksia ja perusvapauksia koskevien uskottavien vetoomusten on noudatettava yhtäläisten normien periaatetta.
Kolmas kysymys kuuluu, voidaanko järjestelmää luonnehtia demokraattiseksi pelkästään vaalikamppailun ja vapaiden vaalien perusteella? Nykydemokratiaan liittyy demokratian laatua koskevia vaatimuksia, jotka koskevat osallisuuteen liittyviä kansalaisoikeuksia ja monialaista poliittista vastuuta. Nykydemokratia edellyttää rehellistä hallintoa, institutionaalista turvallisuutta ja sosiaalista koheesiota.
Neljäs kysymys kuuluu, aikooko EU eli aiommeko me demokraattisesti legitiiminä varsinaisena parlamenttina ottaa käyttöön laadullisia indikaattoreita, joilla mitataan ja arvioidaan yksityisten talous- ja kauppakumppaniemme ja ennen kaikkea niiden eurooppalaisten EU:n ulkopuolisten maiden demokraattista toimintaa, joita on kehotettu tai kehotetaan täyttämään niin sanotut Kööpenhaminan kriteerit?
Viidenneksi ja viimeiseksi EU:n ulkosuhteissa demokratian periaate ja markkinatalous mainitaan rinnakkain samassa hengenvedossa, mutta käytännössä markkinatalous on ensisijainen. Aiommeko edes palauttaa näiden kahden välisen tasapainon? 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, minäkin haluan aluksi kiittää hyvää ystävääni Agnolettoa hänen meille esittelemästään tärkeästä mietinnöstä.
Ihmisoikeuslausekkeen sisällyttäminen EU:n sopimuksiin 1990-luvun alusta saakka on ollut uusinta uutta poliittisesti ja institutionaalisesti. Tilannetta tänään arvioidessamme meidän on kuitenkin sanottava rehellisesti, etteivät tulokset ole kovinkaan myönteisiä. Tämä johtuu pääasiassa siitä, että jäsenvaltioilta puuttuu poliittista tahtoa, kuten komission jäsen rehellisesti ja rohkeasti totesi, sekä siitä, että lauseketta sovelletaan valikoivasti, että kaksinaismoraali on vallalla ja että kansalliset intressit ja tavoitteet ovat ensisijaisia EU:n yhteiseen ja päättäväiseen kantaan verrattuna.
Esimerkkejä on useita, ja tilanne on erittäin ongelmallinen, sillä EU:n toimielinten uskottavuus EU:n kansalaisten silmissä heikkenee. Toisaalta EU voi katkaista suhteet ja keskeyttää sopimusten soveltamisen, mistä jäsen Ford antoi joitakin esimerkkejä, mutta toisaalta se ei reagoi mitenkään Tunisian, Egyptin, Israelin tai Turkin ihmisoikeusrikkomuksiin. Strategiset intressit ovat ensisijaisia suhteissa Venäjään, Kiinaan ja Yhdysvaltoihin, kun taas ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen oikeuksien kunnioittaminen jää taka-alalle.
Kaikkien todellisten pyrkimysten esteenä on edelleen toimenpiteiden toteuttamista ja sopimuksen keskeyttämistä koskeva yksimielisyysvaatimus. EU ei pysty harjoittamaan dynaamista ulkopolitiikkaa yksimielisyysmenettelyä noudattamalla. Tämä asia on otettava uudelleen esille EU:n tulevaisuutta koskevissa keskusteluissa. Olen samaa mieltä hyvän ystäväni Agnoletton tekemistä ehdotuksista. On kuitenkin ymmärrettävä, että ulkopolitiikan ja ihmisoikeuspolitiikan vakavat puutteet johtuvat monikansallisesta luonteesta ja yksimielisyyttä koskevasta säännöstä ja ovat yhteydessä niihin. Taustalla vaikuttavat kansalliset intressit ja useat poliittiset tarkoitusperät ja tavoitteet. Jollei tätä ymmärretä, vahvimmistakaan lausekkeista ei ole valitettavasti mitään hyötyä. 
Cem Özdemir (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Ferrero-Waldner, arvoisa komission jäsen Frattini, minäkin haluan kiittää lämpimästi mietinnön esittelijää. Mietinnön saamasta vastakaiusta käy selvästi ilmi, että se hyväksytään laajalti. Eri tahoilta on jo kuultu, kuinka helppoa on arvostella pienten valtioiden, kuten Myanmarin, toimintaa ja määrätä niille seuraamuksia, mutta kuinka vaikeaa tämä sen sijaan on suhteessa suurvaltoihin, kun kuvaan tulevat taloudelliset intressit. Tässä on ongelma, jota olisi käsiteltävä suoraan sen sijaan, että kierrellään ja kaarrellaan. EU:lla on uskottavuusongelma, joka liittyy kaksinaismoraaliin, ja tämä on otettava huomioon nykytilanteessa pilapiirrosten ja niin sanotun kulttuurien yhteentörmäyksen yhteydessä. Olemme samaa mieltä useista mietinnössä esitetyistä huomautuksista.
Haluan kuitenkin huomauttaa, että käsittelemme samankaltaista asiaa eli perusoikeusvirastoa tulevassa parlamentin keskustelussa. Viraston on tarkoitus käsitellä useita asioita, jotka ovat tulleet esille tänäänkin. Haluan kiinnittää parlamentin jäsenten huomion siihen, että perusoikeusviraston avulla voimme tehostaa ihmisoikeuksien suojelua EU:n jäsenvaltioissa ja lisäksi käyttää virastoa niin sanottuna varhaisvaroitusjärjestelmänä, joka kertoo meille naapurivaltioidemme tapahtumista ja ihmisoikeustilanteesta. Meillä on nyt ainutkertainen tilaisuus parantaa EU:n ihmisoikeuspolitiikkaa. Parlamentti tekee piakkoin päätöksen asiasta, ja pyydän teitä kaikkia tukemaan viraston perustamista. 
Philip Claeys (NI ). –
   Arvoisa puhemies, haluan esittää kolme huomautusta ihmisoikeuslausekkeesta.
Ensinnäkin on huomattava, että lausekkeeseen vedotaan hyvin harvoin: näin on tapahtunut ainoastaan 12 kertaa vuoden 1995 jälkeen. Jos vertaamme tätä niihin epädemokraattisiin maihin, joiden kanssa EU tekee sopimuksia, lauseketta on useimmissa tapauksissa pidettävä käytännössä täysin turhana.
Toiseksi käsittelen jäsenvaltioiden maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkaa, jonka esittelijä haluaa luokitella yhteen ihmisoikeuslausekkeen kanssa. Tämä ei mielestäni ole kovinkaan realistista eikä ainakaan toivottavaa, sillä kehitysmaille annettaisiin tällä tavoin mahdollisuus arvostella EU:sta turvapaikkaa hakevien omien kansalaistensa vastaanottoa. Meidän olisi itse asiassa pyrittävä kaikin keinoin kannustamaan näitä valtioita ottamaan takaisin ne kansalaisensa, jotka eivät ole oikeutettuja poliittiseen turvapaikkaan EU:ssa. Kokemus on yleensä kuitenkin osoittanut, että tässä käy juuri päinvastoin.
Lopuksi totean, ettei kansalaisjärjestöjä ole toivottavaa ottaa mukaan ihmisoikeuslausekkeen täytäntöönpanon arviointiin kolmansien maiden osalta. Näillä järjestöillä ei ole minkäänlaista demokraattista legitiimiyttä, eikä niille pitäisi antaa tällaista poliittista vastuutehtävää. EU:n pitäisi sen sijaan pystyä selvittämään paremmin, minne veronmaksajien rahat menevät. 
Bogusław Sonik (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, ihmisoikeuslausekkeen asianmukainen noudattaminen riippuu ennen kaikkea jäsenvaltioiden poliittisesta tahdosta. Niiden pyrkimykset omien intressiensä edistämiseen estävät EU:ta valitettavan usein toteuttamasta tehokkaita toimia.
Meidän on tänään varmistettava, että ihmisoikeuslausekkeet sisällytetään sopimuksiin niin, että pystymme painostamaan kolmansia maita tehokkaasti. Periaatelausuntojen ja tarveselvitysten antaminen ei enää yksinkertaisesti riitä. Lausekkeet on pantava täytäntöön, mikä edellyttää huomattavaa rohkeutta ja päättäväisyyttä.
Olen ikäväkseni huomannut, että EU:n johtajien käyttäytymistä näyttävät sanelevan pelko ja opportunismi. Taloudelliset ja poliittiset intressit voittavat aivan liian usein tarpeen reagoida nopeasti ikäviin tapauksiin, joissa yksilöitä nöyryytetään ja heidän vapauksiaan rajoitetaan. Solidaarisuusperiaatetta ei saa pitää painolastina, josta voidaan milloin vain hankkiutua eroon. Siitä on tultava EU:n politiikan keskeinen väline.
Ihmisoikeuslausekkeen tueksi on tästä syystä luotava suostuttelukeinot ja poliittiset painostuskeinot. Tämä taas edellyttää yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevan lähestymistavan muuttamista. Politiikan pysyvänä piirteenä pitäisi olla jatkuva vapauden ja demokratian periaatteiden puolustaminen.
On pikaisesti perustettava eurooppalaisia elimiä, jotka noudattavat yhdysvaltalaisten valtion rahoittamien säätiöiden mallia ja jotka pystyvät puolustamaan tehokkaasti ihmisoikeustaistelijoita kaikkialla maailmassa. Tällaisia elimiä ei vielä ole, mutta suunnitteilla oleva EU:n perusoikeusvirasto voisi korjata tämän puutteen. Ihmisoikeusvirasto olisi itse asiassa paras nimi tälle elimelle.
Ihmisoikeusjärjestö Human Rights Watch päätteli vuosikertomuksessaan, että EU:n tärkeimmät intressit liittyivät vuonna 2005 talouden, politiikan ja energian aloihin.
Totalitaaristen järjestelmien ja diktatuurien pelkkä sanallinen arvostelu ei enää riitä. EU:n on osoitettava halua panna täytäntöön perusoikeudet kaikkialla maailmassa. Käsitteleekö kukaan EU:ssa tällä hetkellä sananvapauden ja kansalaisjärjestöjen toiminnan rajoittamista Venäjällä? Onko kukaan valmis uhraamaan Kiinan kauppasopimukset vastineeksi siitä, että saadaan vapautettua tiibetiläiset munkit, jotka vangittiin väitetyn kumouksellisen toiminnan takia? Pystymmekö vihdoin vastustamaan Kuuban hallintoa?
Lopuksi haluan ilmaista tukevani -hakukonetta vastaan esitettyä protestia. En aio käyttää tänään. Se on perustanut kiinalaisia sivuja varten oman hakukoneensa, jota Kiinan hallitus valvoo. Tällä tavoin sensuroidaan Kiinan virallisen linjan vastaista materiaalia. 

Józef Pinior (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan unioni rakennettiin ihmisoikeuksien ja demokratian periaatteille. Euroopan yhteisön ja laajemman kansainvälisen yhteisön ihmisoikeuspolitiikalla oli merkittävä tehtävä epädemokraattisten hallitusten kaatamisessa Etelä-Euroopassa 1970-luvulla sekä Keski- ja Itä-Euroopassa vuoden 1989 jälkeen. Tällä hetkellä ihmisoikeudet ja demokratia muodostavat perustan, jolle EU:n ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa rakennetaan. EU:n ulkopolitiikan tavoitteena on luoda rauhaan, demokratiaan, ihmisoikeuksiin, oikeusvaltioperiaatteeseen, kestävään kehitykseen ja vakaaseen kasvuun perustuva maailmanjärjestys.
Ihmisoikeus- ja demokratialauseketta olisi nyt sovellettava laajemmin, ja se olisi sisällytettävä kaikkiin EU:n kolmansien maiden kanssa tekemiin sopimuksiin riippumatta siitä, ovatko nämä teollisuusmaita vai kehitysmaita. Edellä mainittu lauseke olisi sisällytettävä myös alakohtaisiin sopimuksiin sekä kauppaa ja teknistä ja rahoituksellista tukea koskeviin sopimuksiin. Asiaankuuluvilla EU:n toimielimillä, myös Euroopan parlamentilla, pitäisi lausekkeen nojalla olla valtuudet valvoa tehokkaasti sitä, kuinka hyvin EU:n kanssa tehtyjen sopimusten osapuolet noudattavat ihmisoikeus- ja demokratiaperiaatteita. Tässä yhteydessä on tärkeää muistaa ihmisoikeuksien kunnioittamisen, demokratian ja kehityksen välinen suhde. Ihmisoikeuksien suojelua, oikeusvaltioperiaatteen noudattamista ja demokraattisten arvojen kunnioittamista ohjaavat yleiset periaatteet ovat köyhyyden poistamisen välttämätön edellytys.
Hyvä tapa käsitellä tätä aihetta olisi se, että tällaisiin sopimuksiin sisällytetään suositus siitä, että EU ja sopimuksen toinen osapuoli laativat toisilleen ihmisoikeuksia koskevia vuosikertomuksia. Suositeltavaa olisi myös perustaa kansalaisjärjestöjen kuulemismekanismi. Vaalitarkkailuvaltuuskunnan vierailut ovat olennainen osa ihmisoikeuksien ja demokratian suojelua ja edistämistä EU:n ulkopuolella, kuten myös tuki, jota EU:n olisi tarjottava kolmansien maiden kansalaisyhteiskunnille. 
Bernat Joan i Marí (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä esittelijä Agnoletton kanssa siitä, ettei parlamentin pidä ainoastaan antaa lausuntoja vaan että sillä on oltava oma tehtävä, joka liittyy EU:n ulkopuolisten maiden kanssa tehtävillä sopimuksilla edistettäviin ihmisoikeuksiin, demokratiaan ja moninaisuuden kunnioittamiseen.
Talouskehitys, yhteiskuntarauha ja talouskasvu liittyvät selkeästi demokratiaan ja ihmisoikeuksiin. Kehitysyhteistyön onnistuminen voidaan varmistaa ainoastaan demokraattisissa yhteiskunnissa. Jos arvioimme kehitysyhteistyömme tehokkuutta, voimme havaita, että kaikki toimii paremmin maissa, joissa demokratia- ja ihmisoikeustilannetta on parannettu. Diktatuurien, avoimuudeltaan puutteellisten järjestelmien ja korruptoituneiden hallitusten kanssa työskenneltäessä työmme voi vääristyä täysin.
Haluan huomauttaa, että meidän on ymmärrettävä täysin, mitä demokratia ja ihmisoikeudet ovat. Demokratia tarkoittaa moninaisuuden kunnioittamista, eivätkä ihmisoikeudet ole täydellisiä ilman moninaisuuden, moniarvoisuuden ja kulttuurierojen kunnioittamista. Olemme havainneet, että piakkoin EU:hun liittyvien maiden vähemmistöt panevat toivonsa meihin, jotta niiden oikeuksia kunnioitettaisiin vihdoin. EU:n toimielimet voivat tarjota mahdollisuuden moniarvoisuuteen sekä kulttuuristen ja kansallisten oikeuksien kunnioittamiseen huolimatta siitä, että useat eurooppalaiset maat eivät niitä kunnioita. Parlamentin asemaa on parannettava, sillä se on Euroopan kansalaisten edustajainhuone. 
Justas Vincas Paleckis (PSE ). –
   Haluan kiittää esittelijää hänen päättäväisistä toimistaan, joilla hän pyrkii tekemään ihmisoikeuksien levittämisestä ja lujittamisesta avoimempaa ja johdonmukaisempaa. Mietinnössä tarkastellaan selkeys- ja avoimuusperiaatetta ikään kuin suurennuslasin läpi. Ihmisoikeuksia tulkitaan useilla eri tavoilla, mikä estää EU:ta toteuttamasta asianmukaisia toimia vakavien ihmisoikeusrikkomusten kohdalla. Kun neuvosto keskustelee huolta aiheuttavasta ihmisoikeustilanteesta jossakin tietyssä valtiossa, yleensä jokin EU:n jäsenvaltio haluaa toimia omien kansallisten intressiensä mukaisesti ja estää vetollaan päätöksen teon. Yksimielisyysperiaatetta olisi höllennettävä.
Kun seuraamusten mahdollisuudesta keskustellaan, samalla arvioidaan luonnollisesti kyseisen valtion poliittista ja taloudellista valtaa, valtion kokoa ja vastatoimien mahdollisuutta. Tällaista tilannetta olisi mahdollisuuksien mukaan vältettävä, eivätkä jotkin ihmisoikeuksia räikeästi rikkovat valtiot saisi olla tasa-arvoisempia kuin toiset.
Jotain tiettyä sääntöjenvastaisesti toiminutta järjestelmää tai hallitusta vastaan kohdistettua seuraamusvälinettä on hyödynnettävä äärimmäisen tarkkaan. Seuraamuksilla ei pitäisi olla kielteisiä vaikutuksia maan kansalaisiin, jotka yleensä elävät erittäin vaikeissa oloissa ja joilla ei ole mahdollisuutta nousta järjestelmää vastaan.
EU aloittaa muutaman kuukauden kuluttua neuvottelut erään sellaisen valtion kanssa, jolla on edelleen vaikeuksia soveltaa tasa-arvopolitiikkaa ja naisten oikeuksia koskevaa politiikkaa ja jonka on vielä päästävä etnisen syrjinnän ikeestä. Ihmisoikeudet ovat tärkeässä asemassa näissä neuvotteluissa, joten myös neuvotteluprosessin määrittelymenettelyn olisi oltava avoimempi. 
Libor Rouček (PSE ). –
   () Hyvät parlamentin jäsenet, demokratian ja oikeusvaltion kehittämisestä ja lujittamisesta sekä ihmisoikeuksien ja vapauksien ylläpitämisestä on tullut erottamaton osa EU:n toimintaa ja ulkopolitiikan toteuttamista. EU:n sopimuksiin sisältyvä ihmisoikeus- ja demokratialauseke muodostaa yhden tämän politiikan välineistä. Kuten on jo todettu, lauseke on sisällytetty tähän mennessä yli 50 sopimukseen, ja sitä sovelletaan yli 120 maahan. Useista myönteisistä kokemuksista huolimatta mielestäni on välttämätöntä pohtia, kuinka lauseketta voitaisiin parannella ja kehittää.
Jäsen Agnoletton mietinnössä esitetään useita tähän liittyviä tärkeitä ja mielenkiintoisia ehdotuksia. Siinä korostetaan esimerkiksi, että ihmisoikeuksien ja kansalaisoikeuksien ja -vapauksien käsitteeseen sisältyvät myös taloudelliset, sosiaaliset ja sivistykselliset oikeudet. Lisäksi siinä painotetaan, että EU:n olisi ihmisoikeuksia tukevassa toiminnassaan keskityttävä toteuttamaan politiikkaa sukupuolten tasa-arvon ja naisten oikeuksien alalla sekä vastustettava kaikenlaista syrjintää, joka perustuu esimerkiksi seksuaaliseen suuntautumiseen tai vammaisuuteen. Haluan tukea ajatusta siitä, että Euroopan parlamentille on annettava tärkeämpi tehtävä demokratialausekkeen täytäntöönpanoa ja arviointia koskevassa valmisteluprosessissa. Haluan vielä lisätä, että kansalaisyhteiskunnalle ja ihmisoikeuksia puolustavien kansalaisjärjestöjen kansainväliselle verkostolle pitäisi antaa huomattavasti suurempi vastuu tässä prosessissa. 
John Attard-Montalto (PSE ).
   – Olen yllättynyt siitä, kuinka usein tämä parlamentti kiinnittää huomiota vähäisiin puutteisiin EU:n toiminnassa, vaikka kaikki tietävät varsin hyvin, että maanosamme on ihmisoikeusalan uranuurtaja, joka pyrkii viemään nämä ylevät perusoikeudet kaikkiin muihin maailmankolkkiin. Olisi huomautettava, että on iät ja ajat keskusteltu siitä, voiko valtio tai hallitus hallinnoida sisäisesti omien kansalaistensa ihmisoikeuksia vai ovatko ne yleismaailmallisia. On täysin selvää, että ihmisoikeudet ovat yleismaailmallisia, eikä millään diktatuurilla tai valtiolla ole oikeutta kieltää ihmisiltä pienintäkään osaa heidän perusoikeuksistaan. Ongelmana on se, kuinka EU aikoo hyödyntää resurssejaan näiden ylevien tavoitteiden viemiseksi. Arvostelemme EU:ta joskus siitä, ettei se hyödynnä tällä alalla oikeuksiaan ja valtuuksiaan, myös taloudellista valtaansa, ja samalla kritisoimme hallituksia ja toimielimiä siitä, että ne sulkevat silmänsä tietyiltä puutteilta. Päätös on tehtävä. On päätettävä, kuinka EU pystyy parhaiten viemään tavoitteensa EU:n ulkopuolisiin maihin, tapahtuuko se suostuttelun keinoin vai taloudellista voimaa käyttäen. Totean lopuksi, että EU:n toimielimille on annettava riittävät resurssit sen varmistamiseen, että arvomme ovat riittävän johdonmukaiset, jotta ne voidaan viedä yhteisön ulkopuolisiin maihin. 
Ana Maria Gomes (PSE ).
   – Tuen kaikkia jäsen Agnoletton mietinnössään esittämiä suosituksia. Erityisen myönteisesti suhtaudun vastavuoroisuutta koskevan lausekkeen sisällyttämiseen kaikkiin kolmansien maiden kanssa tehtäviin sopimuksiin. On valitettavaa, että ihmisoikeuslausekkeen täytäntöönpano on tähän mennessä riippunut geopoliittisista ja geotaloudellisista näkökohdista, joilla ei ole mitään tekemistä koko EU:n kanssa vaan jotka liittyvät usein joidenkin jäsenvaltioiden ja komission yksiköiden suppeisiin strategioihin.
Räikein esimerkki lausekkeen heikosta täytäntöönpanosta on Etiopian tilanne, vaikka parlamentti on toistuvasti pyytänyt komissiota ja neuvostoa aloittamaan 96 artiklan nojalla kuulemiset vaalien jälkeen tapahtuneiden verilöylyjen ja vakavien ihmisoikeusrikkomusten johdosta.
Minua pöyristyttää neuvoston vaikeneminen ja toimettomuus tässä asiassa. Ainoastaan komissio ja yksi jäsenvaltio – Yhdistynyt kuningaskunta – ovat keskeyttäneet suoran talousarviotuen maksamisen Etiopian hallitukselle, mikä oli vähintä mitä ne saattoivat tehdä tuossa tilanteessa. Tuen keskeyttämisellä ei kuitenkaan ollut mitään vaikutusta Etiopian hallitukseen, sillä mitään ehtoja ei määritelty. Sen sijaan keskeyttäminen lähetti erittäin kielteisen viestin koko Etiopian kansalle ja kaikille afrikkalaisille – Afrikan yhtenäisyysjärjestön päämajahan sijaitsee Etiopian pääkaupungissa – ja EU:n jäsenvaltioille sekä kaikille niille maille, joihin EU:lla on suhteet. 
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, on täysin selvää, että ihmisoikeuksien ja demokratian kunnioittamisen edistäminen kolmansissa maissa on yksi EU:n ulkopolitiikan päätavoitteista. Tavoitetta ei kuitenkaan saavuteta, jos kansainvälisissä sopimuksissa keskitytään edelleen yksinomaan taloudellisiin ja poliittisiin asioihin. Ihmisoikeus- ja demokratialausekkeen sisällyttäminen kauppaa sekä teknistä ja taloudellista tukea koskeviin sopimuksiin olisi sekin keskeisen tärkeä askel oikeaan suuntaan.
EU voi toimia nopeammin ja tehokkaammin ihmisoikeuksien puolustamiseksi, jos sillä on mahdollisuus keskeyttää talousyhteistyö tapauksissa, joissa kolmas maa rikkoo vakavasti perusoikeuksia. Tämän prosessin yhteydessä EU:n pitäisi osallistua aktiivisemmin kuulemisiin, jotka koskevat sopimusten ja lausekkeiden sisältöä sekä niiden täytäntöönpanoa ja sen valvontaa.
Siirrymme vihdoin sanoista tekoihin, kun saamme perustettua tehokkaan järjestelmän, jolla valvotaan perusvapauksien kunnioittamista ja jota vahvistetaan mahdollisuudella määrätä taloudellisia seuraamuksia. Tähän mennessä on usein tapahtunut niin, että Euroopan parlamentin päätöslauselmat ihmisoikeuksien puolustamisesta ovat jääneet pelkäksi sanahelinäksi. 
Katalin Lévai (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää tästä kunnianhimoisesta työstä. Demokratian, ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion suojeleminen sekä hyvä hallinto ovat EU:n perustekijöitä, ja niiden on oltava myös keskeinen osa EU:n ulkopolitiikkaa.
Haluan korostaa erityisesti yhtäläisten mahdollisuuksien edistämistä ja seksuaaliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän torjumista. Näillä aloilla on jokaisessa maassa vielä tänäänkin suuria puutteita. Joka päivä rikotaan naisten ja lasten oikeuksia sekä seksuaaliselta suuntautumiseltaan erilaisten henkilöiden oikeuksia.
EU:n on valmisteltava uusia menettelyjä ja laadittava uudet kriteerit ihmisoikeus- ja demokratialausekkeen soveltamiselle, jotta näihin tavoitteisiin päästäisiin paremmin. Olen samaa mieltä siitä, että nykyistä tekstiä on välttämätöntä parannella, jotta voidaan varmistaa EU:n ihmisoikeuspolitiikkaa koskeva johdonmukaisempi, tehokkaampi ja avoimempi lähestymistapa.
Tuen ihmisoikeuksia käsittelevien alikomiteoiden perustamista EU:n ja kolmansien maiden välillä tehtyjen sopimusten nojalla. Niiden vastuulla olisi lausekkeen noudattamisen, sen täytäntöönpanon ja toteuttamisen valvonta sekä toimien ehdottaminen demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevien ongelmien ratkaisemiseksi. 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Arvoisa puhemies, tämä ihmisoikeuslauseketta ja ihmisoikeuksia ja demokratiaa yleensä käsittelevä keskustelu on ollut erittäin hyödyllinen.
Emme saa unohtaa, että ihmisoikeusasiat otetaan säännöllisesti esille kumppanivaltioidemme kanssa käytävässä poliittisessa vuoropuhelussa. Olemme käynnistäneet sitoutuneen ihmisoikeusvuoropuhelun ja -kuulemisia tiettyjen maiden kanssa, ja myös ihmisoikeuksien alakomiteoita on perustettu. Muissa tapauksissa ihmisoikeuskysymyksiä voidaan ottaa esille assosiaationeuvoston ja assosiaatiokomitean kokouksissa.
Ihmisoikeuslausekkeen tarkoitus ei ole ainoastaan tarjota mahdollisuus soveltaa seuraamuksia vaan myös luoda perusta ihmisoikeusvuoropuhelulle ja ihmisoikeuksia käsittelevien elinten perustamiselle, sillä näille elimille on annettava mahdollisuus ja niiden kehittymistä on edistettävä. Hallintoelinten kehittäminen on yhtä tärkeää kuin lausekkeen soveltaminen. Ihmisoikeuslausekkeen sisältyminen assosiaatiosopimukseen tai kumppanuus- ja yhteistyösopimuksiin muodostaa perustan tälle. Lauseketta ei tästä syystä ole syytä toistaa alakohtaisissa sopimuksissa.
Haluan muistuttaa myös, että sopimuksillamme on useita poliittisia tavoitteita. Haluamme lisätä vakautta ja kaikkien maiden kansalaisten hyvinvointia. Kyse ei ole rohkeuden puutteesta, jos emme aina sovella samaa ihmisoikeuslauseketta tai määrää seuraamuksista. Meidän on myös edistettävä eri kansojen, esimerkiksi joidenkin parlamentin jäsenten mainitsemien Afrikan ja Aasian kansojen, kehitystä. Kansoilla on myös oikeus vapautua köyhyydestä ja pelosta, mikä liittyy läheisesti ihmisoikeuksiin ja ihmisten turvallisuuden käsitteeseen. Tämä tarkoittaa, ettei meidän pidä heittää lasta pesuveden mukana. On muitakin puolustamisen arvoisia lausekkeita, kuten terrorismin torjuntaa koskeva lauseke, joukkotuhoaseiden vastainen lauseke ja demokratialauseke. Nämä kaikki liittyvät toisiinsa, emmekä voi keskittyä ainoastaan ihmisoikeuksiin, vaan meidän on tarkasteltava laajempaa kokonaisuutta, johon kuuluu myös köyhyyden poistaminen. Tällainen hankala tasapaino on joskus löydettävä.
Lausekkeen yhdenmukaistaminen ei ole helppoa, sillä neuvottelemme kunkin kumppanivaltion kanssa erikseen, ja meidän on löydettävä lopulta ratkaisut. Kaikki kumppanivaltiot eivät hyväksy täysin samaa sanamuotoa. Kyse ei kuitenkaan ole niinkään sanamuodosta kuin lausekkeen soveltamisesta ja tavasta, jolla voimme kannustaa kumppanivaltioitamme löytämään omat ratkaisunsa. Komissio on aina nimittäin todennut, ettemme halua pakottaa muita maita hyväksymään tiettyjä asioita vaan haluamme kannustaa näiden maiden yhteiskuntia kehittymään ja muuttumaan.
Kuten jo totesin, hallintoelinten kehittäminen on aivan yhtä tärkeää, kuten myös lainsäädännölliset sekä oikeus- ja lainvalvontaviranomaisten uudistukset, sillä juuri nämä tahot soveltavat ihmisoikeuksia.
Haluan lopuksi todeta kaikella kunnioituksella, että olemme useissa yksittäistapauksissa onnistuneet vapauttamaan vangittuja henkilöitä ja keskustelemaan heistä. Puhumme kuolemanrangaistuksesta jok'ikisen kumppanivaltion kanssa ja tuomitsemme kidutuksen, ja kehitystä tapahtuu vähitellen. Joskus tärkeintä voi olla nopeus, mutta kaikkea ei voida tehdä samanaikaisesti. Olkaamme realistisia: maailmaa ei pystytä muuttamaan yhdessä yössä. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 11.30. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Mihael Brejcin laatima kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A6-0406/2005) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi paikallista rajaliikennettä koskevan järjestelyn käyttöönotosta jäsenvaltioiden maaulkorajoilla sekä Schengenin yleissopimuksen ja yleisen konsuliohjeiston muuttamisesta (KOM(2005)0056 C6-0049/2005 2005/0006(COD)). 
Franco Frattini,
    Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin kiittää esittelijää hänen erinomaisesta työstään tämän ehdotuksen parissa. Olen hyvin tyytyväinen voidessani todeta jälleen kerran, että kolme toimielintä – neuvosto, komissio ja parlamentti – ovat pystyneet toimimaan yhdessä hyvin tehokkaasti ja hyvin nopeasti yhteispäätösmenettelyn rajoissa.
Toimielinten väliselle yhteistyölle luotiin erinomainen ennakkotapaus viime vuonna Schengenin rajasäännöstöä koskevalla sopimuksella, jota on nyt täydennettävä tällä asetuksella. Voimme siten sanoa, että hyväksymällä tämän asetuksen panemme kaikilta osin täytäntöön yhdennetyn rajavalvontastrategiamme lainsäädännöllisen osuuden, ja sallinette minun sanoa, että toivon hartaasti, että voimme jatkossakin työskennellä yhdessä tehokkaasti, esimerkiksi päätöksentekomenettelyä ja muita hyvin arkaluonteisia aiheita, kuten viisumitietojärjestelmän (VIS) ja Schengenin tietojärjestelmän (SIS) oikeusperustaa, koskevissa kysymyksissä.
Tämän ehdotuksen hyväksyminen on yksi hyvin tärkeä ja tasapainoinen askel eteenpäin, koska sillä turvataan ulkorajoillamme tarvittava joustavuus, jotta helpotetaan raja-alueen asukkaiden vilpittömässä mielessä tapahtuvaa rajanylitystä luomatta kuitenkaan minkäänlaisia turvallisuusaukkoja. Tämä on erityisen tärkeää uusille jäsenvaltioille, etenkin kun pidetään mielessä niiden tuleva yhdentyminen Schengenin alueeseen, minkä jälkeen ne saavat vastuun Schengenin ulkorajojen valvonnasta ja toteuttavat myös tarkastukset kaikkien Schengen-maiden puolesta.
Tässä yhteydessä haluan muistuttaa siitä, että paikallista rajaliikennettä koskevien yhteisön sääntöjen hyväksyminen on osa paljon laajempaa Euroopan unionin naapuruuspolitiikkaa. Se on siten yksi niistä toimenpiteistä, joilla pyritään lujittamaan rajatylittävää yhteistyötä EU:n naapurivaltioiden kanssa ja edistämään kansojen välisiä yhteyksiä.
Lopuksi korostan toistamiseen, että tänään tarkasteltava teksti on hyvin tasapainoinen ja tärkeä ehdotus. 
Mihael Brejc (PPE-DE ),
   . Asetuksen tarkoituksena on vahvistaa yhteiset säännöt kriteereiksi ja edellytyksiksi, joita sovelletaan paikallista rajaliikennettä koskevan järjestelyn käyttöönottoon jäsenvaltioiden maaulkorajoilla. Koska alkuperäisessä aineistossa – komission ehdotuksessa – asetettiin tiukkoja vaatimuksia Euroopan unionin ulkorajoilla asuville henkilöille, olemme korostaneet mietinnössä jäljempänä mainittuja kohtia.
On helpotettava niiden raja-alueen asukkaiden rajanylitystä, joilla on hyvät syyt toistuvaan jäsenvaltion ulkorajan ylittämiseen, ja ehkäistävä laitonta maahanmuuttoa ja rikollisen toiminnan aiheuttamia mahdollisia turvallisuusuhkia. Asetusehdotuksella pyritään sääntelemään paikallista rajaliikennettä, joka merkitsee toistuvaa, joissakin tapauksissa päivittäistä rajanylitystä esimerkiksi koulunkäynnin, työn tai perhesuhteiden takia, ja siksi olisi otettava huomioon, että nämä henkilöt palaavat kotiinsa joka päivä.
Ulkorajat ovat erilaisia osittain historiallisista, maantieteellisistä ja yhteiskunnallisista syistä, eikä raja-alueen elinoloja saa huonontaa. Meidän on pohdittava ulkorajojen nykyisiä oloja, ja jäsenvaltioiden olisi sallittava mahdollisimman suuressa määrin jatkaa tähänastisia kahdenvälisten sopimusten perusteella sovellettuja hyviä käytäntöjä.
Ehdottamieni ja tekstissä esitettyjen tarkistusten pääsisältö on seuraava:
Raja-alueen asukkaille olisi L-viisumin sijasta myönnettävä , joka sisältäisi kaikki turvallisuusstandardit ja jota ei tarvitsisi leimata jokaisen rajanylityksen yhteydessä. Erilaisia maaulkorajoja ei tarvitse enää erotella toisistaan, koska uudet jäsenvaltiot liittyvät tulevina vuosina ennen pitkää Schengenin alueeseen.
Paikallista raja-aluetta koskeva määritelmä on herättänyt paljon keskustelua. Olemme sopineet, että se saisi olla enintään 30 kilometrin tai poikkeustapauksissa mahdollisesti 50 kilometrin pituinen. Jos laajennamme raja-alueen kokoa, voimme joutua toteamaan, ettei turvallisuusvaatimuksia enää pystytä täyttämään. Raja-alueen rajoja ei kuitenkaan voida rinnastaa etnisiin rajoihin. Raja-alueen asukkaalla tarkoitetaan kolmannen maan kansalaista, joka on asunut raja-alueella vähintään vuoden. Keskustelun aikana olemme kuitenkin yhdenmukaistaneet ehdotusta, joka sisältää useita avioliittoa, perintöä ja muita koskevia poikkeuksia.
Jäsenvaltiot vahvistavat kahdenvälisissä sopimuksissa oleskelun enimmäispituuden, joka ei saa ylittää kolmea kuukautta. Toisin sanoen tämän päätöksen nojalla kolmannen maan kansalainen saa oleskella kyseisellä raja-alueella yhteensä kolmen kuukauden ajan. Erityisoloissa sallitaan tietyt erioikeudet rajanylityksen helpottamiseksi muissa paikoissa kuin sallituissa rajanylityspaikoissa. On esimerkiksi maanviljelijöitä, joiden omistama maa-alue on puoliksi heidän kotimaassaan ja puoliksi jossakin toisessa maassa, eivätkä he tietenkään voi ottaa välineitään mukaan aina, kun he ylittävät rajan.
Tämän asetuksen hyväksyminen on osoitus siitä, ettei Euroopan unioni ole sulkemassa rajojaan eikä luomassa epäinhimillisiä oloja ulkorajoilleen. Euroopan unioni haluaa varmistaa asiaa koskevien turvallisuusvaatimusten noudattamisen, muttei se suinkaan halua vaikeuttaa elämää raja-alueilla. Ihmisten rinnakkainelo molemmin puolin rajaa ja heidän yhteistyönsä ovat tärkeitä tekijöitä ulkorajojen vakaudelle ja turvallisuudelle. Tästä syystä asetuksen toinen äärettömän tärkeä saavutus on se, että naapurivaltioiden, toisin sanoen kolmansien maiden, kanssa tehdyillä kahdenvälisillä sopimuksilla jäsenvaltiot luovat otolliset olot sellaisten raja-alueiden kehittämiseksi, jotka ovat valtaosin muita huonommin kehittyneitä.
Asetus on hyvä perusta taloudellisten, kulttuuristen ja muiden siteiden lujittamiseksi molemmin puolin rajaa, joten se on tärkeä paitsi rajavaltioille myös koko Euroopan unionille. Saanen myös korostaa, että meillä oli komission ja neuvoston kanssa useita yhdenmukaistamiseen tähtääviä neuvottelukierroksia. Vaikka neuvottelut kestivätkin jonkin aikaa, ne päättyivät menestyksekkäästi, sillä kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta hyväksyi asetuksen yksimielisesti keskustelussaan ja äänestyksessä.
Arvoisa puhemies, sallinette minun lopettaa kiittämällä kaikkia niitä, jotka ovat tehneet yhteistyötä tässä menettelyssä, toisin sanoen komissiota, neuvostoa ja etenkin jäsen Cashmania ja jäsen Laxia, jotka osallistuivat erityisen aktiivisesti mietinnön laadintaan.
Karl von Wogau (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, avaamalla Euroopan yhteisöjen jäsenvaltioiden väliset rajat ja määräämällä Euroopan unionin neljästä vapaudesta olemme tehneet Euroopan unionista yhden maailman vapaimmista yhteiskunnista. Vapaus ei ole kuitenkaan mitään ilman turvallisuutta, ja siksi on erityisen tärkeää turvata ulkorajat, jotka muodostuvat samalla itään ja Balkanille mutta myös Välimeren alueelle, jolla on aivan omat vakavat ongelmansa. Näiden rajojen on oltava mahdollisimman turvallisia, ja se edellyttää kaikkein uudenaikaisimpien teknologioiden käyttöä. Samalla niiden on kuitenkin oltava mahdollisimman joustavia, jottei aseteta tarpeettomia rajoitteita raja-alueiden yrityksille ja asukkaille.
Se edellyttää kahta asiaa. Toinen on rajan yhdennetty valvonta, tulliviranomaisten ja rajapoliisin yhdessä harjoittama valvonta, jota ei valitettavasti voida aina taata. Myös naapurivaltioiden on kuitenkin osallistuttava tähän yhdennettyyn valvontaan. Rajaa voidaan pitää aidosti turvallisena ja joustavana vain, jos rajojen molemmilla puolilla tehdään mahdollisimman tiivistä yhteistyötä, ja eräs uuden naapuruuspolitiikkamme tehtävistä on varmastikin saada molemmat osapuolet tarkastelemaan yhdessä tätä molemminpuolisen turvallisuuden näkökulmaa.
Toiseksi meidän on otettava käyttöön "rajatyöntekijätodistus" – "paikallinen rajaliikennelupa" on hieno termi, mutta se on hyvin pitkä ja kuulostaa hyvin byrokraattiselta – joka myönnettäisiin ihmisille, jotka asuvat raja-alueella ja joiden on ylitettävä raja toistuvasti. Ainoastaan jos toteutamme nämä kaksi asiaa, voimme välttää uusien raja-alueiden asukkaille aiheutuvat tarpeettomat haitat.
Ewa Klamt,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa varapuheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, niin kutsuttu paikallinen rajaliikenne on vain yksi palanen ulkorajojen suojelun suuressa mosaiikkikuvassa. Toisaalta suojelemme ulkorajoja laittomilta rajanylityksiltä ja ulkorajojen yleisiltä ilmiöiltä, kuten huumausaineiden salakuljetukselta, ihmiskaupalta, prostituutiolta ja muilta järjestäytyneen rikollisuuden muodoilta. Toisaalta voimme myös helpottaa ulkorajojen eri puolilla asuvien ihmisten jokapäiväistä elämää siten, että he voivat samalla elää rinnakkain hyvinä naapureina.
On järkevää turvata rajamme mahdollisimman hyvin epätoivottujen henkilöiden maahantulolta, mutta on yhtä järkevää helpottaa raja-alueiden asukkaiden rinnakkaineloa, sillä – kuten monet jäsenet ovat jo todenneet – emme halua Eurooppa-linnaketta vaan pikemminkin yhteisön, joka elää rauhanomaisesti naapureidensa kanssa. Tästä syystä katson, että esittelijä on oikeassa ehdottaessaan, että komission ehdotusta olisi tarkistettava siten, ettei unionin nykyisillä sisärajoilla oteta käyttöön uusia järjestelyjä. Lähtökohtamme on loppujen lopuksi se, että kyseiseen ajankohtaan mennessä jäsenvaltiot ovat panneet täytäntöön Schengenin säännöstön, että SIS II toimii menestyksekkäästi ja ettei Euroopan unionin sisällä siten enää tarvita tällaisia lisäsääntöjä.
Jäsen Brejcin mietintö on hyvä esimerkki parlamentin jäsenten onnistuneesta puoluerajat ylittävästä yhteistyöstä, ja tätä mallia olisi seurattava neuvoston kanssa yhteispäätösmenettelyn rajoissa tehtävässä yhteistyössä. Olemme yhdessä onnistuneet saamaan aikaan järkeviä ja käytännöllisiä ratkaisuja muiden kansalaisten ja heidän naapureidensa jokapäiväisen rinnakkainelon helpottamiseksi, ja haluaisin kiittää siitä lämpimästi esittelijää ja hänen varjoesittelijöitään.
Michael Cashman,
   . Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komission varapuheenjohtajaa Frattinia hänen huomautuksistaan. Schengenin rajasäännöstön esittelijänä katson, että loimme ennakkotapauksen tiiviille ja tehokkaalle yhteistyölle.
Me kaikki tiedämme, mistä tässä mietinnössä on kyse. Sen tarkoituksena on helpottaa ihmisten elämää ja parantaa kansalaistemme jokapäiväistä elämää. Meidän olisi epäilemättä keskityttävä siihen entistä voimakkaammin. Sillä lujitetaan Schengenin säännöstöä. Tiedämme, että kun ulkorajat on tehty turvallisiksi, EU:n sisäistä liikkumisvapautta on paljon yksinkertaisempi ja helpompi valvoa. Meidän on myös muistettava, että meidän on oltava järkeviä. Jäsen Brejcin, Laxin ja muiden tavoin minäkin olen valinnut tällaisen lähestymistavan.
Jos komissio esittää järkevän esityksen, meidän tarvitsee vain esittää tarkistuksia sen parantamiseksi, yksinkertaistamiseksi tai selventämiseksi. Meidän on valittava tällainen lähestymistapa. Näin voimme saada aikaan tehokkaan ja helposti ymmärrettävän asetuksen, joka on helppo panna täytäntöön rajoillamme.
Viisumitietojärjestelmää koskevan mietinnön varjoesittelijänä myös minä haluan omaksua tällaisen lähestymistavan. Tiedän, että Schengenin tietojärjestelmän esittelijä on tänään täällä, ja uskon, että tekemällä yhteistyötä rajojemme turvaamiseksi ja sen varmistamiseksi, että käytössämme olevaa tietoa käytetään tehokkaasti, parannamme EU-jäsenyyden suurinta yksittäistä hyötyä, toisin sanoen liikkumisvapautta. Onnitteluni kaikille asianosaisille.
Henrik Lax,
   Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää esittelijää hänen erittäin rakentavasta työstään. Paikallista rajaliikennettä koskeva asetus, joka meillä on nyt edessämme, on osoittautunut hyvin tärkeäksi välineeksi EU:n ulkoraja-alueilla, etenkin idässä. Perinteisesti tällaisia raja-alueita on pidetty usein syrjäisinä ja hitaasti kehittyvinä alueina. Tällaiset uskomukset voivat helposti johtaa kuvatunkaltaiseen tilanteeseen. Siksi on tärkeää antaa raja-alueen väestölle selvä viesti siitä, että sille sallitaan yhteydet kaikkiin suuntiin ja että naapurimaiden rajat eivät rajoita sen mahdollisuuksia.
Joustava rajanylitys on perusta yhteydenpidolle, ystävyydelle, kaupalle ja luovalle innovaatiolle. Ei ole epäilystäkään siitä, että monet ihmiset, jotka asuvat esimerkiksi Venäjän ja Viron rajalla tai Slovenian ja Kroatian rajalla, ovat kiitollisia tämänpäiväisestä hyvin joustavasta ehdotuksesta.
Kun kyse on ihmisten välisten yhteyksien edistämisestä, on oltava johdonmukainen. Ei ole johdonmukaista aloittaa toteuttamalla myönteisiä toimia – kuten nyt – paikallisen rajaliikenteen alalla tai vastaavasti Venäjän kanssa viime vuoden lokakuussa tehdyn kahdenvälisen viisumisopimuksen alalla ja sen jälkeen miltei kaksinkertaistaa viisumimaksu 35 eurosta 65 euroon. Ministerineuvosto on itse asiassa tekemässä tästä vaikeaa päätöstä ensi viikolla vastauksena Ranskan ehdotukseen. Jos tällainen päätös tehdään, ei tietenkään kestä kauaa kunnes myös Venäjä korottaa maksuja suunnilleen samalle tasolle. On sanomattakin selvää, että tämä merkitsisi valtavaa iskua raja-alueen matkailulle. Esimerkiksi jos joku haluaisi tehdä Itä-Suomesta risteilymatkan Saimaan kanavalla Venäjän puolelle, hänen olisi maksettava enemmän viisumista kuin itse risteilystä. Maksujen kaksinkertaistaminen olisi täysin viisumipolitiikkamme tavoitteen vastaista. Kaikkein tehokkain tapa lopettaa ihmisten välinen luonnollinen kanssakäyminen on toteuttaa tällainen viisumikustannusten shokkikorotus. Suuntauksen pitäisi olla juuri päinvastainen.
Siksi kehotan kollegojani käyttämään tämän ajan hyödykseen ja ottamaan hallituksiinsa yhteyttä yhdennellätoista hetkellä, jotta tämä päätös estettäisiin. Oikean käden on tiedettävä, mitä vasen käsi tekee. Meidän on elettävä arvojemme mukaisesti. Kuten myös jäsen Klamt juuri korosti, emme saa pönkittää sitä ajatusta, että EU on rakentamassa muuria ympärilleen. 
Jaromír Kohlíček,
   . – () Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen samaa mieltä edellisen puhujan kanssa siitä, että jos hyväksymme tämän tekstin, meidän on tehtävä kaikkemme estääksemme hallituksia torpedoimasta sitä. Kun Euroopan yhteisöjen kuusi jäsenvaltiota hyväksyivät Rooman sopimuksen vuonna 1957, niin kutsuttujen neljän vapauden, toisin sanoen tavaroiden, pääoman, palvelujen ja henkilöiden vapaan liikkuvuuden, toteutuminen tuntui vain kaukaiselta tavoitteelta. Niin kutsutun Schengen-järjestelmän käyttöönoton, EU:n jäsenvaltioiden välisten tulliesteiden poistamisen ja kyseisellä alalla toteutettujen valtioiden välisiä suhteita sääntelevien toimenpiteiden toteuttamisen jälkeen tämän tavoitteen toteutuminen tuli paljon lähemmäs. Tänään emme tarkastele sitä, onko lähitulevaisuudessa mahdollista varmistaa henkilöiden vapaa liikkuvuus EU:n jäsenvaltioiden välillä, vaan määritämme realistisen ja nopean aikataulun tämän vapauden toteuttamiseksi.
Sitä ennen olisi hyvä päästä sopimukseen ainakin niin kutsutusta paikallisesta rajaliikenteestä. Tällaisella järjestelyllä parannettaisiin toistaiseksi sellaisten valtioiden kahdenvälisten suhteiden näkymiä, jotka eivät kuulu Schengen-järjestelmään mutta jotka kuuluvat EU:hun tai Euroopan talousalueeseen. Nyt tarkasteltavien toimenpiteiden laatijat ovat tietoisia siitä, että EU kattaa vain puolet Euroopan maantieteellisestä alueesta. On omien etujemme mukaista varmistaa, että olemme mahdollisimman avoimia naapureitamme kohtaan. Näillä toimenpiteillä mahdollistetaan paikallinen rajaliikenne muiden kuin jäsenvaltioiden kanssa. Emme saa unohtaa sitä, että 1. tammikuuta 2007 lähtien tämä järjestely kattaa maaulkorajat Venäjän, Valko-Venäjän, Ukrainan, Moldavian, Makedonian, Serbian, Albanian, Kroatian ja Turkin kanssa, ja että naapurivaltiot pitävät tällaisia toimenpiteitä myönteisenä viestinä. Ne avaavat oven vastavuoroiselle yhteistyölle raja-alueilla edellyttäen tietenkin, että torjumme toimenpiteet, joihin jäsen Lax viittasi. Toimenpiteisiin sisältyvien erityisten viisumiehtojen ja muunlaisten ehtojen käyttöönotto mahdollistaa sen, että voimme hyödyntää tätä erityisjärjestelmää arvioiden pohjalta kaikkien naapurivaltioidemme kanssa tehtävän yhteistyön lujittamiseksi. Tämä olisi hyvin arvokasta myös suhteidemme kehittämiseksi tulevaisuudessa etenkin suurten kumppaneidemme, kuten Venäjän, Turkin ja Valko-Venäjän kanssa. Katson, että useilla ehdotetuilla tarkistuksilla pyritään parantamaan näiden toimenpiteiden vaikutusmahdollisuuksia, ja vain vähemmistö pyrkii muuttamaan sääntöjä siten, että niiden toimivuus heikkenee. Hyvät parlamentin jäsenet, siksi haluaisin pyytää teitä tekemään selvän eron näiden kahden tavoitteen välillä tarkistuksista toimitettavassa äänestyksessä. Älkää unohtako, että direktiivi on esimerkki naapuruussuhteista, ja näin ollen sillä viestitään, haluaako EU olla avoin yhteiskunta vai haluaako se pystyttää rajoilleen esteitä naapurivaltioita varten. 
Andreas Mölzer (NI ). –
   Arvoisa puhemies, rajoillamme asuu useita ihmisiä, joille itälaajentuminen ei merkinnyt suurtakaan muutosta, sillä useiden raja-alueiden asukkaat olivat poliitikkoja paljon pidemmällä, ja paikallinen rajaliikenne oli jo pitkään ollut osa jokapäiväistä elämää. Siksi on sitäkin tärkeämpää, että samalla kun sovimme paikallista rajaliikennettä koskevista yhteisistä säännöistä, meidän on sallittava jäsenvaltioiden tehdä vastakin niiden täytäntöönpanoa koskevia kahdenvälisiä sopimuksia.
Sisärajojen häviämisen takia on tietenkin sitäkin tärkeämpää, että Schengen-alueen ulkorajoja valvotaan. Tietojenvaihto rajojen yli, yhteiset koordinointitoimet ja tarkastukset ovat mahdollistaneet rikollisen toiminnan vähentämisen joillakin raja-alueilla.
Meidän on tietenkin yksinkertaistettava ja helpotettava raja-alueiden asukkaiden oloja, mutta toisaalta on voitava määrätä ankarista seuraamuksista sen varmistamiseksi, ettei näitä helpotuksia käytetä väärin. On myös oltava takeet siitä, että nämä henkilöt eivät muodosta vaaraa yleiselle turvallisuudelle ja järjestykselle, ja näistä syistä hyväksyn etenkin valiokunnan ehdotuksen, joka koskee perusteellisten ja säännöllisten tarkastusten toteuttamista epäsäännöllisin väliajoin. 
Carlos Coelho (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja Frattini, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin onnitella jäsen Brejciä hänen erinomaisesta mietinnöstään. Tämä on tapapainoinen ehdotus, jolla paitsi helpotetaan väestön perinteistä liikkumista rajanylityspaikoilla myös turvataan asianmukaiset turvallisuustasot kaikilla EU:n ulkorajoilla.
Laiton maahanmuutto ja rikollisen toiminnan aiheuttamat mahdolliset turvallisuusuhat on torjuttava. On myös helpotettava paikallista rajaliikennettä, toisin sanoen helpotettava raja-alueiden asukkaiden perustellusta syystä tapahtuvaa toistuvaa rajanylitystä.
Toteuttamalla toimia ulkorajojemme turvallisuuden parantamiseksi ja etenkin hyväksymällä toisen sukupolven Schengenin tietojärjestelmän (SIS II) lähetämme myönteisen poliittisen viestin. Rajat eivät saa olla esteenä kaupalliselle, sosiaaliselle ja kulttuuriselle vuorovaikutukselle tai alueelliselle yhteistyölle. Raja-alueilla asuvien ihmisten olisi voitava säilyttää perinteiset sidoksensa ilman, että he joutuvat kohtaamaan kohtuuttomia hallinnollisia esteitä. 
Genowefa Grabowska (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen siihen, että paikallista rajaliikennettä yksinkertaistetaan asetuksella. Tämä tarkoittaa sitä, että kyseessä olevia säännöksiä ei tarvitse sisällyttää osaksi kansallista lainsäädäntöä. Sen asemesta kaikki jäsenvaltiot soveltavat niitä suoraan kaikkialla unionissa. Tämä on hyvin tärkeä asetus koko unionille, mutta etenkin niille maille, jotka ovat vastuussa unionin ulkorajojen turvallisuudesta. Minun kotimaallani Puolalla on pisin maaulkoraja unionissa, ja siksi olemme tyytyväisiä siihen, että asetuksella yksinkertaistetaan tilannetta.
On selvää, että maan ydinseuduilla ja keskiosissa asuvat ihmiset hahmottavat rajakysymykset eri tavalla kuin raja-alueilla asuvat ihmiset. Raja-alueiden ihmisille raja on osa heidän jokapäiväistä elämäänsä. Heillä on siitä jatkuvia käytännön kokemuksia, ja heidän on elettävä siitä johtuvien seurausten kanssa. Siksi en halua minkäänlaisia vaikeuksia tai hallinnollisia viivytyksiä, sillä rajat eivät saa olla esteenä kulttuurivaihdolle, sosiaalisille suhteille tai alueelliselle yhteistyölle.
Mitä asetuksen sisältö merkitsee meille? Asetuksella varmistetaan yhdenvertaisuus unionin jäsenvaltioiden kesken ja solidaarisuus sen lähimpien naapurimaiden kanssa. Sillä luodaan myös yhtenäisyyden tunnetta ja poistetaan keinotekoiset jaot. Lisäksi sillä edistetään alueiden välistä yhteistyötä. Olen vakuuttunut siitä, että käytännössä se merkitsee kuitenkin loppua jonoille viisumeja myöntäneiden maiden konsulaattien edessä. Siksi sillä lopetetaan myös tämäntyyppisten asiakirjojen myöntämiseen liittyvä korruptio.
Lopuksi haluaisin sanoa, että jos asetus hyväksytään, viestimme, ettei Euroopan unioni ole saavuttamaton linnake ja ettei mitään Eurooppa-linnaketta ole olemassa. Unionin nähdään poistavan sisärajat samalla kun se avautuu muulle maailmalle. Lopuksi totean poeettiseen tyyliin, että lähimmät naapurimme voivat saapua unioniin – vaikkakin vain lyhyeksi ajaksi – pää pystyssä eikä polvillaan kuten tähän asti. 
István Szent-Iványi (ALDE ). –
   Uudet jäsenvaltiot haluaisivat liittyä Schengen-alueeseen mahdollisimman pian. Näihin myönteisiin odotuksiin liittyy kuitenkin huomattavasti pelkoa ja huolta. Uudet jäsenvaltiot pelkäävät, että uusi rautaesirippu voi laskeutua, tällä kertaa kuitenkin itärajoille eikä länsirajoille. Ne pelkäävät, että Schengen-alueeseen liittyminen voi vaikeuttaa yhteydenpitoa sukulaisiin ja että se voi estää talouden, koulutuksen ja kulttuurin alan suhteiden ylläpitämisen tai kehittämisen.
Eräs tämän mietinnön ja komission ja parlamentin välisen yhteistyön suurista saavutuksista on se, että rauhoitetaan pelkoja. Tarkasteltava mietintö ja teksti ovat nyt joka näkökulmasta suotuisampia kuin komission alkuperäinen ehdotus. Mietinnössä käsitellään kolmea tärkeää kysymystä. Ensinnäkin siinä määritetään raja-alueen pituudeksi 30 kilometriä rajalta mutta sallitaan samalla alueen laajentaminen 50 kilometriin. Toiseksi vaatimuksena on, että raja-alueella asuminen on kestänyt vähintään vuoden, mutta samalla sallitaan kahdenväliset sopimukset, joilla pidennetään tätä aikaa useaan vuoteen. Näin vastataan raja-alueille suuntautuviin joukkomuuttoihin liittyviin huoliin, sillä niillä voi olla vaikutusta näiden alueiden etniseen tasapainoon. Kolmanneksi sillä pidennetään oleskeluaikaa naapurivaltioissa alkuperäisen ehdotuksen mukaisesta seitsemästä päivästä kolmeen kuukauteen. Nämä säännökset mahdollistavat kaikkien rajatylittävään yhteistyöhön liittyvien toimien toteuttamisen vapaasti. Siksi se on erinomainen ehdotus. Se on kuitenkin arvoton yksinään, sillä siinä ehdotetaan paikallisten rajaliikennelupien käyttöönottoa. Tämä edellyttää kuitenkin Schengenin sopimusta koskevan neuvoston asetuksen muuttamista, ja tällaisen paikallisen rajaliikenneluvan käyttöönotto on tehtävä mahdolliseksi.
Komission varapuheenjohtajan Frattinin sanat ovat hyvin myönteisiä. Toivonkin, että neuvosto omaksuu saman rakentavan asenteen kuin komissio ja että ne muuttavat Schengenin sopimusta ja asetusta mahdollisimman pian, jotta tämä erinomainen teksti voi vihdoinkin tulla voimaan. 
Barbara Kudrycka (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, paikallista rajaliikennettä ulkorajoilla koskevien menettelyjen yksinkertaistaminen on askel oikeaan suuntaan. Hyvin paljon riippuu kuitenkin siitä, miten jäsenvaltiot panevat itse täytäntöön tämän asetuksen säännökset. Muita huomioon otettavia tekijöitä ovat asianomaisten edunsaajien kohderyhmän koko, ja se, ilmentävätkö uuden järjestelmän käyttöönoton taustalla olevat syyt asetusehdotuksessa korostettuja syitä. Viittaan tässä yhteydessä sosiaalisiin ja kulttuurisiin suhteisiin sekä perhesuhteisiin ja taloudelliseen yhteistyöhön. Myös naapurimaiden on sitouduttava täysin vastavuoroisuuteen takaisinottosopimusten tehokkaan täytäntöönpanon varmistamiseksi.
Paikallista rajaliikennettä koskevan järjestelyn käyttöönoton aikana jäsenvaltioiden velvollisuutena on toimia hyvin vastuullisesti, jotta varmistetaan, ettei uudella BIS-järjestelmällä edistetä rajatylittävää rikollisuutta, salakuljetusta tai laittoman maahanmuuton organisointia. Siksi tarkastelemallamme asiakirjalla selvästikin vain valmistellaan tietä paikallista rajaliikennettä ulkorajoillamme koskevalle asetukselle. Sen käytännön täytäntöönpanoa on seurattava jatkuvasti. On välttämätöntä vahvistaa, onko asiakirja todellakin järkevä siten, että se tuo todellisia etuja raja-alueilla asuville yhteisöille ja täyttää samalla turvallisuusvaatimukset. Arvioinnin tulos voi vaihdella unionin ulkorajoilla sijaitsevissa eri jäsenvaltioissa.
Lopuksi totean, että jos todellakin haluamme keskustella vakavasti yhdennetyistä ratkaisuista, joilla ulkorajoistamme tehdään käyttäjäystävällisempiä kolmansista maista tuleville matkustajille siten, että samalla pidetään kiinni olennaisista turvallisuusvaatimuksista, meidän olisi varmistettava, että kaikki toimielimet ja jäsenvaltiot tekevät yhteistyötä sen varmistamiseksi, että 10 uutta jäsenvaltiota panevat Schengenin säännöstön mahdollisimman nopeasti ja kattavasti täytäntöön. Uusien jäsenvaltioiden naapurimaihinsa soveltaman viisumipolitiikan pitäisi muuttua avoimemmaksi, kun ne voivat myöntää lyhytaikaisia Schengen-viisumeita.
Lisäksi olisi keskusteltava yhdessä mahdollisuudesta laajentaa kansallisten pitkäaikaisten toistuvaisviisumien käyttöä sellaisissa tapauksissa, joissa ehdotettujen paikallista rajaliikennettä koskevien sääntöjen täytäntöönpano ei ole kannattavaa tai houkuttelevaa raja-alueen yhteisölle. Tarkoitan tällä tapauksia, joissa yhteisö pyrkii varmistamaan pääsyn naapurivaltion koko alueelle eikä vain pienelle selvästi määritetylle alueelle. 
Kinga Gál (PPE-DE ). –
   Olen tyytyväinen asetusluonnokseen, joka on määrä hyväksyä tänään, ja onnittelen esittelijää siitä, että hän on auttanut laatimaan paremman tekstin, joka todellakin vastaa tekstin laadinnan taustalla olevaa tarkoitusta.
Tämä asetus on erityisen tärkeä meille unkarilaisille, koska sillä taataan paremmat mahdollisuudet pitää yhteyttä naapurivaltioiden raja-alueella asuviin unkarilaisiin, ja sillä helpotetaan heidän jokapäiväistä elämäänsä. Luonnoksessa otetaan huomioon raja-alueiden erityispiirteet ja erot, ja sillä voi olla myönteinen vaikutus raja-alueisiin ilman että rikotaan mitään takeita. Toivomme, ettei sillä ole vaikutusta raja-alueiden perinteisiin erityispiirteisiin. Hallitukset ovat nyt vastuussa siitä, että asetuksessa säädettyjä ehtoja sovelletaan, kun ne tekevät kahdenvälisiä sopimuksia, ja niillä on siihen mahdollisuudet. Katsomme, että näin varmistetaan yhteydenpito rajan molemmin puolin ja samalla kitketään kaikenlainen väärinkäyttö. 
Franco Frattini,
   . Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää toistamiseen esittelijää, varjoesittelijöitä ja kaikkia puhujia. Kiitos kaikkien toimielinten panoksesta, ne ovat onnistuneet säilyttämään tasapainon yhtäältä helpotusten ja toisaalta turvallisuuden välillä, ja, kuten on perustellusti todettu, tämä asetus auttaa myös merkittävästi lujittamaan lähellä ulkorajoja sijaitsevien tärkeiden unionin alueiden paikallista kehitystä.
Raja-alueen asukkaille myönnettävän erityisen paikallisen rajaliikenneluvan käyttöönoton ansiosta voidaan määrittää henkilöt, joilla on oikeus hyötyä rajanylityksen helpottamiseen tähtäävästä järjestelmästä. Jäsenvaltioilla on oikeus tarkastaa huolellisesti tällaisen luvan hakijat. Katson kuitenkin, että se on täysin perusteltua tällaisesta luvasta koituvien etujen takia.
Ensinnäkin luvanhaltijat eivät enää tarvitse viisumia, ja paikallisen rajaliikenneluvan haltijoita koskeva viisumivapautus sisällytetään hyvin pian komission tulevaan ehdotukseen, jolla tarkistetaan asiaa koskevaa viisumiasetusta ja jonka aion esittää maaliskuun loppuun mennessä. Myöhemmin keväällä esitän myös uuden asiakirjan, joka koskee viisumien myöntämisessä noudatettavaa yleistä konsuliohjeistoa. Tämän asetuksen pohjalta jäsenvaltiot voivat toteuttaa jonkinlaisia helpotuksia käytännössä, kuten varata raja-alueen asukkaiden käyttöön erityisiä rajanylityspaikkoja, ja erityisissä poikkeustapauksissa ne voivat antaa heille mahdollisuuden ylittää raja muilla paikoilla kuin sallituilla rajanylityspaikoilla.
Tämän vastapainoksi jäsenvaltioiden on varmistettava raja-alueiden säännöllinen valvonta, jotta estetään paikallista rajaliikennettä koskevan järjestelyn väärinkäyttö, ja määrättävä erityisistä rangaistuksista.
Lopuksi komissio raportoi paikallista rajaliikennettä koskevan järjestelyn täytäntöönpanosta kahden vuoden kuluttua asetuksen voimaantulosta ja ehdottaa tarvittaessa mukautuksia.
Haluaisin päättää huomautukseni korostamalla, että toivon hartaasti, että parlamentti vahvistaa äänestyksessä kannattavansa esittelijän laatimaa ehdotusta, ja kannustan neuvostoa tekemään samoin mahdollisimman pian.
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 11.30. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Mechtild Rothen laatima teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A6-0020/2006) uusiutuvista energialähteistä tuotetusta lämmöstä ja jäähdytyksestä (2005/2122(INI)). 
Mechtild Rothe (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen Piebalgs, me – ja te, arvoisa komission jäsen – voimme lähteä siitä, että tänään parlamentti pyytää suurella enemmistöllä komissiota esittämään lainsäädäntöehdotuksen uusiutuvista energialähteistä tuotetusta lämmöstä ja jäähdytyksestä. Valitsimme tarkoituksellisesti tätä tarkoitusta varten valiokunta-aloitteisen lainsäädäntömietinnön, jota käytetään hyvin harvoin ja joka edellyttää määräenemmistöä, ja teimme sen, jotta aloitteellamme olisi selvästi enemmän painoarvoa. Se, että mietintömme hyväksyttiin valiokunnassa yksimielisesti muutamaa tyhjää ääntä lukuun ottamatta, osoittaa, että hyvin monet parlamentin jäsenet kaikista poliittista puolueista aikovat pyytää komissiota tekemään vihdoinkin jotain tälle asialle. Käytän sanaa "vihdoinkin", sillä komission olisi pitänyt ryhtyä toimiin jo vuoden 2004 toukokuussa, kun se esitteli tiedonantonsa uusiutuvien energialähteiden osuudesta EU:ssa. Kyseisessä tiedonannossa tehtiin täysin selväksi, että tavoite, jonka mukaan uusiutuvien energiavarojen osuus EU:n koko energiankulutuksesta kaksinkertaistetaan vuoteen 2010 mennessä, jää ennustusten mukaan saavuttamatta, mikä johtuu olennaisilta osin uusiutuvista energialähteistä tuotettuun lämpöön ja jäähdytykseen liittyvien tekniikkojen huonosta markkinoille pääsystä.
Tällä hetkellä noin 10 prosenttia lämmöstä saadaan uusiutuvista energialähteistä, kuten aurinkoenergiasta, geotermisestä energiasta ja biomassasta, mikä on selvästi alle puolet siitä, mikä voisi olla mahdollista keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä. Asiantuntijoiden lähtökohtana on, että vuoteen 2020 mennessä tarvitsemastamme lämmöstä ja jäähdytyksestä vähintään 25 prosenttia voidaan saada uusiutuvista energialähteistä, mutta tällaisia lähteitä voidaan käyttää vain, jos puite-ehdot muuttuvat. Ainakin muutamien jäsenvaltioiden myöntämät avustukset ovat riippuvaisia niiden omista talousarvioista, mikä on johtanut siihen, että kehitys ei ole oikeastaan ollut jatkuvaa, vaan se on perustunut "stop and go" -politiikkaan. On välttämätöntä turvata laaja markkinoille pääsy eurooppalaisella puitedirektiivillä.
Ei ole järkevää määrätä eurooppalaisesta tukijärjestelmästä, emmekä ole sitä tehneetkään. Jäsenvaltioiden on päätettävä, missä muodossa tuki annetaan. Ratkaisevaa on se, että ne ylipäätään antavat apua ja että kaikki kehityksen tiellä olevat esteet poistetaan. Siksi hallinnolliset esteet on poistettava, on sovellettava avoimia toimivaltasääntöjä ja lupahakemuksiin liittyvien menettelyjen on oltava selkeitä ja niitä on virtaviivaistettava.
Tässä mietinnössä pyydämme komissiota esittämään ehdotuksen direktiiviksi, jossa jäsenvaltiot velvoitetaan antamaan säädöksiä uusiutuvista energialähteistä saatavan lämmön ja jäähdytyksen edistämiseksi ja laatimaan toimintasuunnitelmia alan kehittämiseksi tulevaisuudessa. Toimien olisi perustuttava tehokkaisiin kansallisiin tavoitteisiin, ja niiden olisi johdettava vähintäänkin osuuden kaksinkertaistumiseen kaikkialla EU:ssa vuoteen 2020 mennessä.
Arvoisa komission jäsen, monet ihmiset Euroopan unionissa odottavat komission ryhtyvän toimiin. He ovat huolissaan ympäristöstä ja ilmastostamme. Tämä koskee myös monia pieniä ja keskisuuria yrityksiä, joilla on valtavat työllistämismahdollisuudet ja jotka haluavat tehdä oman osuutensa erityisesti auringosta, maasta ja biomassasta saatavan lämmön tuotannon alalla.
Siksi olemme tyytyväisiä huomatessamme, että biomassaa koskevassa toimintasuunnitelmassa ilmoitetaan mahdollisen direktiivin laatimisesta. Olen nähnyt myös alustavan luonnoksen energiahuoltoa koskevasta vihreästä kirjasta, jota on välitetty eteenpäin rakennuksemme käytävillä Brysselissä, ja olin järkyttynyt nähdessäni, ettei siinä ole minkäänlaista viittausta tarpeeseen toteuttaa uusia toimia lämmöntuotannon alalla. On uskomatonta, että tässä luonnoksessa vihreäksi kirjaksi viitataan ylipäätään vain niukasti uusiutuviin energialähteisiin.
Arvoisa komission jäsen Piebalgs, toivon, että pystytte lieventämään huoliani, jotka syntyivät luettuani tämän luonnoksen vihreäksi kirjaksi, ja että voitte jälleen osoittaa olevanne sitoutunut edistämään tehokkuutta ja uusiutuvia energialähteitä, mistä tunnemme teidät. Toivon teidän ilmoittavan, että komissio aikoo laatia tänä vuonna direktiiviehdotuksen, joka koskee uusiutuvista energialähteistä tuotettavaa lämpöä ja jäähdytystä.
Andris Piebalgs,
   . Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää jäsen Rothea hänen työstään ja hänen hyvin voimakkaasta sitoumuksestaan edistää uusiutuvia energialähteitä. Yksikköni on jo alkanut laatia vaikutustenarviointia toimista, joilla edistetään uusiutuvista energialähteistä tuotettua lämpöä ja jäähdytystä. Ei ole epäilystäkään siitä, että jäsen Rothen esittämästä hyvin kattavasta ja tasapainoisesta mietinnöstä on valtavasti hyötyä komissiolle, kun se valmistelee tätä uutta alaa koskevia toimia.
Kansainvälinen energiatilanne, voimakas riippuvuutemme tuonneista ja ilmastomuutoksen torjunta muistuttavat meitä siitä, miten kiireisesti meidän on tarkasteltava uusiutuviin energialähteisiin liittyviä kysymyksiä. Kuten tiedätte, komissio aikoo hyväksyä 8. maaliskuuta vihreän kirjan turvallisesta, kestävästä ja kilpailukykyisestä energiapolitiikasta. Se, mitä olette tähän mennessä nähneet, ei ole vihreä kirja. Vihreä kirja hyväksytään 8. maaliskuuta koko kollegion läsnäollessa, eikä energiatehokkuudesta ja uusiutuvien energialähteiden käytöstä peräännytä. Siinä vahvistetaan myös, että kaikki nämä toimenpiteet ovat välttämättömiä toimitusvarmuuden edistämiseksi, ilmastonmuutoksen torjumiseksi, ympäristötavoitteiden saavuttamiseksi ja kilpailukyvyn parantamiseksi. Pyrimme saavuttamaan tasapainoisen lähestymistavan, mutta se ei merkitse perääntymistä. On selvää, ettemme halua esittää asiaa siten. Kestää kuitenkin vielä jonkin aikaa ennen kuin komissio saattaa vihreää kirjaa koskevan työnsä päätökseen.
Vuodesta 1997 lähtien Euroopan unioni on tehnyt töitä saavuttaakseen uusiutuvien energialähteiden 12 prosentin osuutta koskevan tavoitteen vuoteen 2010 mennessä, mutta toistaiseksi olemme vasta puolivälissä tavoitetta. Olemme nyt säätäneet uusiutuvista energialähteistä tuotettavan sähkön ja biopolttoaineiden edistämisestä, mutta uusiutuvista energialähteistä tuotettavan lämmön ja jäähdytyksen – uusiutuvien energialähteiden portfolion kolmannen pilarin – alalla meiltä puuttuu erityinen strategia. Ilman uusiutuvien energialähteiden voimallista kehittämistä lämmön ja jäähdytyksen alalla, uusiutuvien energialähteiden 12 prosentin osuutta koskevaa kokonaistavoitetta ei saavuteta vuoteen 2010 mennessä.
Uusiutuvista energialähteistä tuotettavan lämmön ja jäähdytyksen edistämisellä myötävaikutetaan muutamiin tärkeisiin tavoitteisiin: näin vähennetään riippuvuuttamme ulkoisista energiatoimituksista, pienennetään kasvihuonepäästöjä, luodaan eurooppalainen teollisuudenala ja edistetään työllisyyttä paikallisella tasolla. Siksi se auttaa meitä etenemään kohti Lissabonin strategian tavoitteita.
Haluan ottaa kantaa muutamiin jäsen Rothen mietinnössä esitettyihin näkökohtiin. Olen samaa mieltä siitä, että meidän olisi ryhdyttävä entistä ponnekkaampiin käytännön toimiin edistääksemme uusiutuvista energialähteistä tuotettua lämpöä ja jäähdytystä. Voin luvata teille, että teemme ankarasti töitä esittääksemme mahdollisimman pian lainsäädäntöehdotuksen, viimeistään kuitenkin ennen vuoden loppua, sillä asia sisältyy jo vuoden 2006 työohjelmaan. On kuitenkin välttämätöntä omaksua erilainen lähestymistapa kuin aiemmissa direktiiveissä, sillä keskeiset ongelmat liittyvät markkinoiden luottamukseen ja asenteisiin eikä niinkään kustannuksiin.
Toissijaisuus on eräs toinen avaintekijä. Kaikki tällaiset energiamuodot ovat luonnostaan hajautettuja, ja siksi ne on otettava käyttöön paikallisella tasolla. Meidän on räätälöitävä lainsäädäntöämme siten, että tämä otetaan huomioon.
Säädöksen antamisen lisäksi voisi olla mielenkiintoista arvioida, miten tilannetta voitaisiin kehittää standardoinnilla. Olen vakuuttunut siitä, että meidän olisi luotava teollisuudelle mahdollisuudet kehittää markkinoita tämäntyyppisille välineille.
Jäsen Rothen mietinnöllä edistetään eurooppalaisen energiapolitiikan tavoitteiden saavuttamista, ja olen siihen hyvin tyytyväinen.

Lambert van Nistelrooij,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Piebalgs, vaikka tiedämme, että Euroopan unionissa lämmityksen ja jäähdytyksen osuus energian kulutuksesta on lähes puolet, energian käytön tehostamiseksi ei ole tehty mitään. Tämä direktiivi on itse asiassa unionin energiapolitiikan kulmakivi. Jäsen Rothen mietintö, joka on eräs parlamentin aloite, on siten hyvin oikea-aikainen.
Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä on päättänyt kannattaa lämmön ja jäähdytyksen tuotantoon käytettävien uusiutuvien energialähteiden nykyisen osuuden kaksinkertaistamista vuoteen 2020 mennessä. Monissa tapauksissa tämä energia voidaan tuottaa paikallisesti, ja siihen tarvittava – etenkin aurinkoa, tuulta, vettä, biomassaa ja maalämpöä hyödyntävä – teknologia on kehittynyt merkittävästi. 
Vaikka Eurooppa onkin edellä teknisessä asiantuntemuksessa, olemme jääneet jälkeen sen käytännön toteuttamisessa. Euroopan unionista on tultava edelläkävijä tuoteinnovaation ja markkinoinnin alalla. Jos alan kehitys jatkuu samanlaisena, syntyy myös useita uusia työpaikkoja. Riittää kun tarkastelemme Saksan esimerkkiä, sillä vuosina 1998–2002 energia-alan työllisyys kaksinkertaistui niin, että työpaikkojen määrä nousi 125 000:een.
Tällaisen politiikan toteuttamiseksi jäsenvaltioiden on esitettävä elinkelpoisia kansallisia tavoitteita ja määritettävä energialähteiden yhdistelmä omien mahdollisuuksiensa rajoissa. PPE-DE-ryhmä vastustaa tässä tapauksessa ylisääntelyä ja sitovia tavoitteita. Tämä voi olla haastava tavoite, mutta se on valtaosin realistinen, ja siksi olemme päättäneet kannattaa tehokkaita kansallisia tavoitteita yhdistettyinä elinkelpoisiin päämääriin.
Lopuksi haluaisin pyytää komission jäsentä Piebalgsia hyödyntämään paremmin rakennerahastoista myönnettävän rahoitustuen soveltamisalaa kaudella 2007–2013. Ohjesääntöihin sisältyy mahdollisuuksia, mutta jäsenvaltioiden on päätettävä, käyttävätkö ne mahdollisuudet hyväkseen. Myös tässä kannustuspolitiikassa meidän on varmistettava, että painopisteet otetaan huomioon unionin ja jäsenvaltioiden nykyisissä varoissa. Tämän pyyntö tulee koko sydämestäni, ja haluan teidän vievän sen mukananne kotiinne. 
Reino Paasilinna,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari ja hyvät kollegat, kiitokset Mechtild Rothelle. Me tuemme hänen valitsemaansa linjaa ja tietysti ajatusta puitedirektiivistä.
Viime kuukaudet ovat konkreettisesti osoittaneet, miten tärkeää on kehittää vaihtoehtoisia energialähteitä ja energian säästöä. Euroopan riippuvuutta fossiilisista tuontipolttoaineista ja -energiasta on kerta kaikkiaan välttämätöntä vähentää. Miten kestämme 70 prosentin riippuvuutta vuonna 2030? Meidän tulevaisuutemme on siis ulkopuolisissa käsissä, jos emme muuta tilannetta.
Euroopan unionissa on tuettava uutta tekniikkaa ja innovaatioita, joilla vaihtoehtoisia energiamuotoja hyödynnetään lämmityksessä ja jäähdytyksessä. Nämä innovaatiot voivat olennaisesti laajentaa energiavalikoimaamme. Biomassan käyttö ja uudet tekniikat luovat työpaikkoja ja yrityksille toimintaedellytyksiä eli ne ovat hyviä tältäkin kannalta. Olen tyytyväinen siihen, että komissio on juuri hyväksynyt työohjelman, jolla -ohjelmaa ryhdytään panemaan täytäntöön. Uskon, että parlamentti antaa tälle tukensa.
Tässä ohjelmassa käynnistettiin SWOT-analyysit unionin aloitteesta. Niillä edistetään nimenomaan lämmitystä ja jäähdytystä uusiutuvien energialähteiden ja lämpöpumppujen avulla. Tämä uusi tekniikka on jo nyt osoittautunut tavaksi vähentää merkittävästi sähkön kulutusta lämmityksessä ja viilentämisessä, jopa kolmanneksella. Tällaisilla laitteilla, joita voidaan asentaa helposti mihin tahansa rakennukseen, saamme aikaan suuria energiasäästöjä. Olen sitä mieltä, että on parempi säästää kulutuksessa. Se on myös hyvä ohje elämässä yleensä.
Tämä oli lyhyesti, mitä halusin sanoa. Uskon, että meidän komissaarimme on kuullut meidän äänemme.
Lena Ek,
   Arvoisa puhemies, haluan aluksi toistaa tässä valiokunta-aloitteisessa mietinnössä esitetyn pyynnön ja kehottaa komissiota antamaan viipymättä lainsäädäntöluonnoksen uusiutuvien energialähteiden osuudesta lämmöntuotannossa ja jäähdytysalalla. Parlamentin näkemys tällaisen direktiivin sisällöstä saa laajaa kannatusta. Olemme halukkaita täydentämään uusiutuvien energialähteiden edistämistä koskevaa sähkön ja liikenteen alan kahta direktiiviä kolmannella, lämmöntuotantoa koskevalla direktiivillä komission vuonna 1997 antamassa valkoisessa kirjassa "Tulevaisuuden energia: uusiutuvat energialähteet – yhteisön strategia ja toimintasuunnitelma" esitetyn tavoitteen mukaisesti.
Lämmityksen osuus Euroopan unionin kokonaisenergiankulutuksesta on melkein puolet. Kun otetaan huomioon ilmastonmuutoksen nykyiset varoitusmerkit ja riippuvuutemme merkittäviä hiilidioksidipäästöjä aiheuttavien perinteisten energialähteiden tuonnista, on erittäin tärkeää, että hyödynnämme Euroopan uusiutuvien energialähteiden valtavat mahdollisuudet ja nykyiset resurssimme tällaisten uusiutuvien energialähteiden alalla. Voimme saavuttaa huomattavia hyötyjä lisäämällä näiden osuutta lämmöntuotannossa ja jäähdytysalalla. Haluaisin mainita muutaman niistä. Vähennämme hiilidioksidipäästöjä. Vähennämme riippuvuuttamme tuonnista ja lisäämme Euroopan unionin omavaraisuusastetta, jolloin eri puolella maailmaa tapahtuvat energiakriisit eivät vaikuta meihin yhtä helposti. Edistämällä uusiutuvia energialähteitä luomme kannustimia innovaatioille ja tekniselle kehitykselle tällä alalla, mikä puolestaan johtaa puhtaampaan ja tehokkaampaan energiankulutukseen. Kun uusiutuvien energialähteiden valinnassa otetaan huomioon jokaisen jäsenvaltion edellytykset, edistämme alueellista kehitystä. Lisäksi luomme uusia työpaikkoja, sillä tämä on yksi niistä harvoista Euroopan unionin aloista, joilla itse asiassa luomme selvästi uusia työpaikkoja ja kuljemme oikeaan suuntaan eli lisäämme kasvua.
Miten sitten täytämme nämä tarpeet ja saavutamme nämä hyödyt? Uskon, että uusiutuvien energialähteiden osuutta koskevat sitovat kansalliset tavoitteet ovat ensimmäinen askel, mutta se ei kuitenkaan riitä. Toivon ja pyydän, että komissio luo tarvittavat perusedellytykset, jotta yritykset uskaltavat tehdä pitkän aikavälin sijoituksia tekniikkaan, niin että mahdollistetaan uusiutuvien energialähteiden käytön lisääntyminen. Toivon ja pyydän myös, että komissio antaa tutkimukselle tarvittavat resurssit uuden tekniikan löytämiseksi ja kehittämiseksi.
Lopuksi haluan kiinnittää huomiota jo olemassa oleviin teknisiin ratkaisuihin, joiden ansiosta voimme hyödyntää tehokkaammin talojen lämmitykseen, nimittäin kaukolämpöön, käytettävää energiaa. Tekniset ratkaisut ja energialähteiden valinnat käyvät käsi kädessä. Nykyaikainen, teknisesti kehittynyt kaukolämpö on osa ratkaisua, ja se voidaan myös yhdistää sähköntuotannon niin sanottuun kolmituotantoon.
Tässä oma-aloitteisessa mietinnössä osoitetaan selvästi ja yksiselitteisesti, mitä parlamentti haluaa tulevan lainsäädäntöluonnoksen sisältävän. Toivon, että komissio ryhtyy tämän aloitteen johdosta ripeästi toimenpiteisiin, jotta luomme mitä pikimmin tarvittavat kannustimet niin, että voimme siirtyä käyttämään yhä suuremmassa määrin uusiutuvia energialähteitä Euroopan unionin lämmittämiseen tai jäähdyttämiseen.
Kuten Einstein aikoinaan sanoi, on luotava kokonaan uusi ajattelutapa, jotta voimme ratkaista ne ongelmat, jotka ovat syntyneet vanhan ajattelutavan tuloksena. Parlamentti on antanut tärkeän työpanoksensa tähän suuntaan. Toivomme nyt, että komissio täydentää tätä työtä. 
Claude Turmes,
   . Arvoisa puhemies, minulla on ainoastaan minuutti puheaikaa, joten esitän asiani lyhyesti. Kiitän jäsen Rothea, väsymätöntä esitaistelijaa, hyvästä työstä. Haluaisin antaa esimerkin tähän liittyvistä mahdollisuuksista. Ylä-Itävallassa rakennetaan 1 500 uutta taloa vuosittain. Kymmenen vuotta sitten 1 200:aan niistä asennettiin öljylämmitys. Tänä vuonna ainoastaan seitsemään asennettiin öljylämmitys, muissa käytettiin biomassaa, energiaverkkoja tai pellettejä lämmitykseen. Tämä tuo uusia työpaikkoja metsäalalle, maatalousalalle sekä paikallisille asentajille, joten tällä hetkellä öljykauppiaat ovat todellakin siirtyneet myymään pellettejä.
Tätä tietä meidän on edettävä, toisin sanoen meidän on otettava mallia paikallisista ja alueellisista hyvistä käytännöistä ja toteutettava niitä kaikkialla Euroopassa. Haluan lisätä, että myös Tanska on tehnyt esimerkillistä työtä tässä asiassa, ja äänestämme parlamentissa tänä iltapäivänä tällaisen esimerkin seuraamisesta. Tämän jälkeen on teidän vuoronne viedä asiaa eteenpäin.
Arvoisa komission jäsen, haluan vielä mainita yhden asian, joka koskee vihreää kirjaa. Jos aiomme saada eurooppalaiset puolellemme, siinä on oltava otsikko, joka kuuluu "" Tätä Euroopan kansalaiset odottavat meiltä, eikä teidän pitäisi tuottaa heille pettymystä.
Vladimír Remek,
   . () Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensin todeta, että mielestäni tämä mietintö on tehty hyvin. Siinä kuvataan tarkasti uusiutuvien energialähteiden nykyistä käyttöä lämmitykseen ja jäähdytykseen. Toisaalta vaikka Euroopan parlamentti on toistuvasti todennut, että uusiutuvien energialähteiden käyttöä on lisättävä, ja tehnyt asianmukaisia päätöksiä ja antanut suosituksia, mikään ei ole juurikaan muuttunut. Poliitikot puhuvat enemmän uusiutuvien energialähteiden käytön tarpeellisuudesta kuin ne, jotka tekevät todelliset päätökset tällä alalla, toisin sanoen suuri yleisö. Yksi syy tähän voi olla se, etteivät jäsenvaltiot ole kyenneet luomaan oikeita edellytyksiä uusiutuvien energialähteiden lisääntyvälle käytölle, eivätkä ne ole vakuuttaneet ihmisiä niiden käytöstä. Kuten mietinnössä esitetään, esimerkiksi Pohjois-Tanskassa käytetään enemmän aurinkoenergiaa kuin Etelä-Italiassa. Suosituksissa todetaan näin ollen, että kansalaisille tiedottamiseen ja kansalaisten suostutteluun on kiinnitettävä enemmän huomiota. He hyväksyvät tämän kuitenkin vasta sitten, kun uusiutuvat energialähteet ovat heille edullisempia. Tämäntyyppisen energian hinta on näin ollen tärkeä, ja tämä on osa toimintaa, jolla luodaan oikeat edellytykset uusiutuvien energialähteiden käytölle. Ajankohtainen esimerkki Tšekin tasavallasta ei koske suoraan uusiutuvia energialähteitä, mutta se on erittäin valaiseva. Kun ihmisiä pyydettiin käyttämään maakaasua, joka on ympäristöystävällisempi lämmitysmuoto, yksittäiset ihmiset sekä paikalliset ja kunnalliset viranomaiset, jotka vertasivat sitä muihin polttoaineisiin, vastasivat pyyntöön nopeasti ja siirtyivät kaasuun, ja tätä tuettiin erilaisin välinein. Nyt kun kaasun hinnat ovat nousseet merkittävästi useaan otteeseen, he palaavat käyttämään sellaisia polttoaineita, jotka ovat erittäin haitallisia ympäristölle, kuten halpaa ja huonolaatuista hiiltä, ja paikallisissa lämmityslaitoksissa poltetaan puun lisäksi myös muovia ja renkaita, mikä on tehotonta. Heillä ei lyhyesti sanottuna ole enää varaa kaasuun. Siksi on aivan yhtä tärkeää luoda oikeat edellytykset kuin tehdä järkeviä päätöksiä, hyödyntää kaikkia energiantuotannon muotoja ja tukea energiansäästötoimenpiteitä. Muutoin huomaamme seuraavamme yöperhosen esimerkkiä. Se haluaa lähemmäs valoa ja lämpöä mutta päätyykin usein tuhoon. 
Leopold Józef Rutowicz (NI ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen Rothea hänen mietinnöstään. Lämmittäminen, jäähdyttäminen ja uusiutuvien energialähteiden käyttö ovat osa laajempaa kokonaisuutta, Euroopan unionin energian toimitusvarmuutta. Kyse on enemmänkin energian säästämisestä kuin ympäristön suojelemisesta. Sillä on myös merkittävä vaikutus talouteen, ja se liittyy uusiutuvien energialähteiden kehittämiseen. 
Äskettäiset energiaterrorismiin liittyvät tapaukset korostavat tämän ongelman tärkeyttä. Viittaan polttoaineen hinnan nousuun, jolla on kielteisiä vaikutuksia yritysten taloudelliseen tilaan ja kansalaisten elintasoon. Haluan mainita kolme huolenaihetta.
Ensinnäkin vuoden 2020 asettaminen määräajaksi, johon mennessä energiansäästöohjelmat olisi pantava täytäntöön, antaa sellaisen kuvan, että haastetta lähestytään staattisesti. Tässä lähestymistavassa ei oteta huomioon maailmanlaajuisilla markkinoilla toteutettavia toimia, ja se johtaa saamattomuuteen.
Toiseksi verohelpotuksia ja alennettuja arvonlisäverokantoja on sovellettava kaikkiin toimiin, jotka liittyvät uusiutuvien energialähteiden käyttöön ja hyödyntämiseen sekä uusien uusiutuvien energialähteiden luomiseen.
Kolmanneksi nykyisin hyödyntämättömän maatalousmaan käyttöä biomassan ja kestävien polttoaineiden tuotantoon olisi vauhditettava. Tämän osalta on otettava huomioon Euroopan unionin maataloustuotantoa koskevat säännökset sekä vihannesten ja hedelmien, etenkin marjojen, tuotannon asianmukaisten tukien puute.
Käyttämättömän maan osuus kasvaa, mikä johtaa köyhyyden ja työttömyyden kasvuun maaseutualueilla. Jos mainitsemaani biomassan ja polttoaineiden tuotantoa kehitetään nopeasti, luodaan uusia työpaikkoja ja parannetaan energian toimitusvarmuutta maissamme. 
Jan Březina (PPE-DE ). –
   () Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, 49 prosenttia mantereellamme kulutetusta energiasta käytetään lämmittämiseen ja jäähdyttämiseen. Oletan, että hiilidioksidipäästöjen vähentäminen kuuluu jokaiseen vastuulliseen energiaohjelmaan. Uskon vakaasti, että onnistumme tulevaisuudessa vähentämään hiilidioksidipäästöjä käyttämällä ydinlaitoksia sähkön tuottamiseen ja uusiutuvia energialähteitä lämmittämiseen ja jäähdyttämiseen. Mitä vähemmän käytämme fossiilisia polttoaineita näihin tarkoituksiin sitä parempi, eikä ainoastaan maailmanlaajuisen ilmastonmuutoksen kannalta vaan myös riippuvuuden vähentämiseksi Euroopan ulkopuolisesta tuonneista. Uusiutuvien energialähteiden käytöllä on myös myönteinen vaikutus talouteen maaseudulla, jonne sijoitetaan uusia energialaitoksia ja luodaan uusia työpaikkoja.
Tässä esittelijän yksityiskohtaisten tutkimusten ja keskustelujen perusteella laatimassa mietinnössä esitetään lukuisia strategisia toimenpiteitä, jotka on toteutettava, jos aiomme poistaa uusiutuvien energialähteiden käytön lisääntymisen esteet. Tšekin tasavaltaa edustavana parlamentin jäsenenä minun on kuitenkin todettava, että uusiutuvien energialähteiden asema markkinoilla heikentyi Euroopan unioniin liittymisen jälkeen, sillä esimerkiksi biomassasta tehtyjen brikettien ja pellettien pakollinen siirtäminen korkeampaan arvonlisäveroluokkaan johti jyrkkään laskuun markkinoilla, jotka olivat aiemmin osoittaneet lupaavia kehityksen merkkejä. Kaikki uudet jäsenvaltiot ovat samassa tilanteessa. On paradoksaalista, että naapurimaille Saksalle ja Itävallalle on myönnetty poikkeuksia, jotka sallivat näiden tuotteiden luokittelun alempaan arvonlisäveroluokkaan. Tämä on johtanut tilanteeseen, jossa Tšekin tasavallan biomassasta tehtyjen brikettien ja pellettien koko tuotanto viedään näihin maihin. Samalla kotimaisten markkinoiden energiakustannukset nousevat, ja uusiutuviin energialähteisiin siirtymisen sijasta ihmiset valitsevat halvempia energialähteitä, jotka meidän tapauksessamme tarkoittavat usein huonolaatuista ruskeaa hiiltä.
Siksi kannatan voimakkaasti komission ja neuvoston esittämää pyyntöä tarkistaa kuudetta neuvoston direktiiviä, jotta sallitaan alennetun arvonlisäverokannan soveltaminen uusiutuviin energialähteisiin. Voimme tehdä ja meidän on tehtävä tämä Euroopan tasolla. Kannatan mietintöä ja haluan kiittää esittelijää hyvästä työstä. Haluan myös todeta, että tämä on komissiolle ja yksittäisille jäsenvaltioille lupaava tapa edetä. 
Andres Tarand (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan korostaa, että Mechtild Rothen mietintöä on pidettävä suuressa arvossa, etenkin koska siinä asetetaan jäsenvaltioille uusiutuvien energialähteiden käyttöön liittyviä sitovia velvoitteita.
Kuten tiedämme, Euroopan unionin nykyiset energiamarkkinat ovat vääristyneet vakavasti. Tämä johtuu muun muassa epätasaisista tuista ja siitä, että fossiilisten polttoaineiden (hiilen, ruskean hiilen, öljyliuskeen) ja ydinenergian tuet ovat huomattavasti suuremmat kuin uusiutuvien energialähteiden tuet. Useissa jäsenvaltioissa tämä tilanne on syntynyt fossiilista polttoaineita käyttävien voimaloiden monopoliaseman seurauksena. Tämä tilanne on myös ollut tärkein este Euroopan unionin yhteisen energiapolitiikan muodostamiselle.
Kun otetaan huomioon, että myös meidän ulkoinen toimitusvarmuutemme on riittämätön, voimme toistaiseksi ainoastaan toivoa, että Venäjän Euroopalle vuoden alussa antama opetus lisää halukkuutta kehittää uusiutuvia energialähteitä Euroopan unionissa ja että jäsenvaltioiden välisen yhteistyön parantaminen johtaa todellakin yhteiseen eurooppalaiseen energiapolitiikkaan. 
Patrizia Toia (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, puhun kollegani Fiona Hallin sijasta. Hän ei päässyt tänä aamuna paikalle, koska hänellä oli kiireellinen tapaaminen komission jäsenen Mandelsonin kanssa. Haluan kiittää paitsi jäsen Hallia hänen arvokkaasta työstään tämän päätöslauselman hyväksi myös muita varjoesittelijöitä ja itse esittelijää, jonka taitavat sovittelu- ja koontitoimet ovat johtaneet tekstiin, jota kannatetaan laajasti parlamentissa.
Euroopan parlamentin itselleen tässä päätöslauselmassa asettama tavoite on mielestäni kunnianhimoinen. Ensinnäkin se on kunnianhimoinen menetelmien osalta, sillä parlamentti ottaa aktiivisen roolin työjärjestyksen 39 artiklan mukaisesti ja pyytää komissiota laatimaan säädöksen, jota tarvitaan aukon täyttämiseksi, puuttuvan palan asettamiseksi paikalleen lainsäädännölliseen ja oikeudelliseen kehykseen. Tämän ansiosta voimme edistää merkittävästi uusiutuvien energialähteiden käyttöä erityisesti lämmöntuotannossa ja jäähdytysalalla.
Luulen, että kaikki ovat hämmästyneitä siitä, että 50 prosenttia Euroopassa kulutetusta energiasta käytetään lämmittämiseen. Tämä paljastaa ilmeisen lainsäädäntötarpeen, sillä ilman lainsäädäntöä ala ei voi kasvaa – komissio tunnusti myös tämän energiatehokkuutta koskevassa kertomuksessaan. Ala tarvitsee myös varmuutta. Ilman varmuutta mahdollisesta kasvusta ei tehdä sijoituksia ja tutkimuksia, lyhyesti sanottuna ei synny resurssien ja energian keskittymistä, jota tarvitaan, jotta ala voi ottaa laadullisen harppauksen eteenpäin.
Toiseksi parlamentin tavoite on tärkeä ja kunnianhimoinen myös siinä mielessä, että se asettaa määräajaksi vuoden 2020. Jotkut voivat pitää tätä määräaikaa jokseenkin epävarmana ja rajoittavana, mutta mielestäni voimme hyvinkin saavuttaa tämän tavoitteen.
Arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kun puhumme yli 20 prosentin osuudesta, toivomme saavuttavamme huomattavan osuuden, joka on enemmän kuin kaksi kertaa nykyinen uusiutuvien energialähteiden osuus.
Lopuksi haluan todeta, että uskon, että parlamentti ja tietyt jäsenvaltiot ovat selvästi sitoutuneet tähän – huomaan, että Vittorio Prodi on täällä biomassaa koskevan aiheen takia. Pyydämme myös komissiota – ja näin ollen jäsenvaltioita, kun direktiivi pannaan täytäntöön – tekemään hyvin ankarasti töitä energiariippuvuutemme vähentämiseksi, koska sillä saattaa olla vakavia vaikutuksia tulevalle kasvullemme ja kehityksellemme. 
Peter Liese (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, energian toimitusvarmuus on viime viikkojen ja kuukausien aikana ollut tärkeä kysymys, ja tarvitsemme monia asioita, jos aiomme ratkaista sen. Mielestäni meidän on kuitenkin asetettava tärkeään asemaan myös uusiutuvista energialähteistä tuotettavaa lämpöä koskeva kysymys. Miksikö? Niiden tuomat mahdollisuudet ovat erittäin suuret. Kotimaassani Saksassa – jonka tunnen maista parhaiten – kyseisen alan yhdistys on todennut, että voimme kymmenen vuoden aikana nostaa äskettäin perustettujen uusiutuvia energialähteitä käyttävien laitosten osuutta 8 prosentista 80 prosenttiin, toisin sanoen kymmenkertaiseksi. Tämä ei kuitenkaan tarkoita energiankulutuksen vaan ainoastaan uusien laitosten osuuden kymmenkertaistamista. Näin toteaa alan yhdistys, eikä Greenpeace. Uusiutuvien energialähteiden käyttö lämmöntuotannossa on myös kannattavaa verrattuna muihin energialähteisiin, kuten auringonsäteilyyn tai aurinkokennoihin. Hinnat voivat vaihdella usein suhteessa 1/45. Olemme näin ollen tukeneet vähiten sitä energiamuotoa, jonka mahdollisuudet ovat suurimmat, joten jotain on muutettava tämän suhteen.
Mielestäni tämä ei ole pelkästään kansallinen vaan myös eurooppalainen kysymys, sillä se, miksi uusiutuvista energialähteistä tuotettu lämpö ja jäähdytys eivät ole vielä asialistalla, ei liity mitenkään yleisesti ottaen monimutkaiseen tekniikkaan. Sen sijaan on välttämätöntä, että laitteita tuotetaan suuria määriä, jotta saavutetaan kriittinen massa, jolloin laitteiden kustannustehokkuus on parempi loppukäyttäjän kannalta. Tämä kriittinen massa on helpompi saavuttaa Euroopan tasolla kuin jokaisessa yksittäisessä maassa erikseen.
Mielestäni jäsen Rothen mietinnön hyväksyminen ei ole millään tavoin ristiriidassa sen kanssa, että minä ja ryhmäni kannatamme ydinenergiaa. Mielestäni sekä uusiutuvia energialähteitä että ydinenergiaa tarvitaan. Väärästä vastakkainasettelusta on päästävä eroon. Se on myös poistettava vihreästä kirjasta, ja tästä syystä kannatan sitä, mitä kyseisestä asiakirjasta on sanottu. Komission on tehtävä mahdollisimman pian konkreettinen ehdotus, ja olen kiitollinen komission jäsenelle Piebalgsille siitä, että hän ilmoitti, että tällainen ehdotus annetaan vuonna 2006. Tämä tarkoittaa sitä, että eurooppalaisten kuluttajien energiantuontiin käyttämät lukemattomat miljardit voidaan säästää ja että rahat voidaan sijoittaa johonkin järkevämpään. 
Vladimír Maňka (PSE ).
   Haluaisin kiittää jäsen Rothea hänen erinomaisesta mietinnöstään. Euroopan unionissa ainoastaan muutama alue on laatinut ja toteuttanut uusiutuvista energialähteistä tuotettavaa energiaa koskevia menestyviä strategioita. Kehityserot eivät perustu erilaisiin mahdollisuuksiin vaan erilaisiin poliittisiin ohjelmiin. Ainoa tapa edetä on asettaa yhdessä suuria tavoitteita, korostan sanaa yhdessä, ja seurata niiden saavuttamista.
Haluan korostaa, että on tärkeää luoda kannustimia sijoittajille, jotka panostavat uusiutuviin energialähteisiin. Yksi ehdotetuista kannustimista, jonka myös kollegani jäsen Březina mainitsi, on soveltaa alennettua arvonlisäverokantaa. Se on hyvä kannustin, mutta toisaalta se ei motivoi maita, joissa on kiinteä vero. Mielestäni kiinteä vero ei kuulu Euroopan unionin tulevaisuuteen. Meidän on kuitenkin otettava huomioon, että maat, jotka soveltavat kiinteää veroa, eivät halua luopua siitä.
Lopuksi haluan esittää esimerkin. Kaupungissa, jossa olen toiminut kaupunginjohtajana viimeiset seitsemän vuotta, 15 prosenttia energiasta tuotetaan uusiutuvista energialähteistä. Kyseinen osuus nousee 50 prosenttiin kahdessa vuodessa osittain rakennerahastojen ansiosta, ja haluan esittää tästä kiitokseni. 
Alejo Vidal-Quadras Roca (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, hiljattain tehdyt Ukrainan maakaasutoimitusten leikkaukset ovat tuoneet esiin ongelman, johon emme ehkä ole kiinnittäneet tarpeeksi huomiota.
Lisäksi raakaöljyn tynnyrihinta on vaihdellut viime viikkoina 60 ja 65 dollarin välillä. Tällainen hinta tuntui mahdottomalta vielä muutama vuosi sitten.
Jos lisäämme tähän kaikkeen Lähi-idän epävakaan tilanteen, johtopäätös on selvä: Euroopan unionin on toimittava kiireellisesti. Emme voi jatkossa suhtautua omahyväisesti riippuvuuteemme tuontienergiasta. Meidän on toimittava viisaasti ja päättäväisesti, sillä aikaa ei ole hukattavana.
En epäile, etteikö komission ilmoittamista aloitteista ole merkittäviä etuja unionin tulevaisuudelle, mutta emme saa unohtaa lainsäädäntöä, joka on jo tullut voimaan ja jota tietyt jäsenvaltiot eivät ole saattaneet osaksi kansallista lainsäädäntöään riittävän tehokkaasti.
Nykyiset öljyhinnat muodostavat epäilemättä hyvän vertailukohdan korvaavan tekniikan kannattavuusrajalle: valtiontuesta annetun lainsäädännön mukaisen julkisen tuen avulla uusiutuvilla energialähteillä on hyvät mahdollisuudet saavuttaa kilpailukykyiset hinnat.
Kuten komissio jäsen on aivan oikein arvioinut, uusiutuvista energialähteistä annetun direktiivin noudattaminen on vaikeaa. Biomassalla on oltava perustava asema, sillä sen mahdollisuuksia ei ole käytetty riittävästi hyväksi. Rakennusten energiatehokkuudesta annettu direktiivi sisältää tiettyjä säännöksiä biomassan käytöstä lämmityksessä, ja sitä on tehostettava.
Mielestämme lämmitystä ja jäähdytystä koskevan uuden direktiivin, jossa otetaan huomioon jäsen Rothen erinomainen mietintö ja siten uusiutuvat energialähteet, on sisällettävä sekä kunnianhimoisia että realistisia tavoitteita. Siihen on sisällytettävä rahoitusmekanismeja koskevat selkeät suuntaviivat ja julkisen sektorin esimerkillinen rooli.
Olemme varmoja siitä, että komissio vastaa jälleen kerran näihin odotuksiin. 
Justas Vincas Paleckis (PSE ).
   – Haluan onnitella esittelijää Mechtild Rothea ja teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokuntaa. Tämä aloite rohkaisee EU:n jäsenvaltioita hyväksymään uusiutuvien energialähteiden käytön lämmityksessä ja jäähdytyksessä ja luomaan siihen liittyviä taloudellisia kannustimia.
Kun keskustellaan rakennusten energiatehokkuutta koskevista standardeista, on korostettava ongelmaa, joka on yleinen Liettuassa, kaikissa Baltian maissa ja joissakin EU:n uusissa jäsenvaltioissa. Suuri osa näiden maiden kaupunkiväestöstä asuu huonokuntoisissa kerrostaloissa, jotka on rakennettu 20–40 vuotta sitten tai jopa aiemmin. Näissä rakennuksissa lämpöeristys on huono, lämmityksen käyttöä säännellään keskuskattilasta, eivätkä asukkaat voi valita haluamaansa lämpötilaa. Sekä kansallisten hallitusten että Euroopan komission olisi kiinnitettävä enemmän huomiota tähän ongelmaan. Unionin ja rakennerahastojen tulisi tukea tällaisten rakennusten kunnostamista sen varmistamiseksi, että asuntoja lämmitetään tehokkaasti. Komissio voisi vertailla vastaavien talorakenteiden parhaita esimerkkejä ja auttaa siten kansallisia hallituksia päättämään, kunnostetaanko vai puretaanko tällaiset rakennukset. 
Den Dover (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan ensiksi onnitella esittelijää erittäin selkeästä mietinnöstä, erityisesti perusteluista, joissa käytetään havainnollistavia kuvia. Tämä on erinomainen asia, ja toivon, että myös muissa mietinnöissä tehtäisiin näin.
Puhun Euroopan parlamentin rakennusfoorumin (Forum for Construction in the European Parliament) puheenjohtajana. En voi korostaa liiaksi asianmukaisen rakennuseristeen tarvetta ja, kuten kollegani juuri totesi, tarvetta lopettaa energian tuhlaus Itä-Euroopan maiden valtavissa kerrostaloissa, jotka sijaitsevat nyt Euroopan unionissa. Tällä alalla tarvitaan epätoivoisesti toimia.
Pyydän anteeksi Yhdistyneen kuningaskunnan puolesta sitä, ettei se ole pysynyt muiden maiden tahdissa uusiutuvaan energiaan, lämmitykseen ja jäähdytykseen liittyvissä toimenpiteissä. Olen varma, että nousemme liigataulukossa lähivuosina.
Kannatan täysin esittelijän näkemystä kansallisten tukijärjestelmien käyttöönottamisesta. Esittelijä korostaa, että jäsenvaltioiden on periaatteessa voitava käyttää näitä toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Hän toteaa, että tukia on rajoitettava ajallisesti ja vähennettävä asteittain. Olen täysin samaa mieltä. Hän toteaa myös, että olisi luotava kannustinjärjestelmiä, jotta näitä uusiutuvia energialähteitä hyödyntäviä tekniikoita olisi runsaasti saatavilla markkinoilla, ja lopuksi, että niihin liittyvien lämmöntuotanto- ja jäähdytysverkkojen käyttöä olisi edistettävä.
Teollisuudenala ja Euroopan parlamentti suhtautuvat tähän mietintöön myönteisesti, ja sillä varmistetaan, että meillä on tulevaisuudessa turvallinen ja varma energiahuolto. 
Bernadette Bourzai (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi onnitella jäsen Rothea hänen erinomaisesta valiokunta-aloitteisesta mietinnöstään, jossa pyydetään selvästi Euroopan komissiota laatimaan lainsäädäntöehdotus uusiutuvien energialähteiden osuuden nostamisesta lämmöntuotannossa ja jäähdytysalalla heinäkuuhun 2006 mennessä. Lämmöntuotanto- ja jäähdytysverkot sekä biomassa, erityisesti puubiomassa, ovat tärkeitä markkina-alueita puuteollisuudelle. Ne sopivat täydellisesti kestävään eurooppalaiseen metsästrategiaan, ja niillä voidaan tukea Euroopan unionin toimia, joilla edistetään kestävää kehitystä, erityisesti tavoitetta, jonka mukaan uusiutuvien energialähteiden osuutta kokonaisenergiankulutuksesta on nostettava 12 prosenttiin vuoteen 2010 mennessä. Tällä hetkellä ei kuitenkaan ole olemassa lainsäädäntöä, jolla säänneltäisiin uusiutuvien energialähteiden käyttöä lämmöntuotannossa ja jäähdytysalalla, ja tämä puute on poistettava 7. joulukuuta viime vuonna julkaistun Euroopan komission biomassaa koskevan toimintasuunnitelman jälkeen.
Haluan korostaa kolmea asiaa, jotka ovat mielestäni tärkeitä. Ensinnäkin Ecofin-neuvosto teki 28. tammikuuta poliittisen sopimuksen työvoimavaltaisten palvelujen koemielessä alennetun arvonlisäverokannan jatkamisesta vuoteen 2010 saakka. Tärkeä uusi näkökohta aiheeseen, josta parhaillaan keskustelemme, on kaukolämmityksen sisällyttäminen kuudennen arvonlisäverodirektiivin 12 artiklan 3 kohdan b alakohdassa esitettyyn vaihtoehtoon, saman otsikon alle kuin maakaasun ja sähkön jakelu. Jäsenvaltiot voivat näin ollen lopettaa nyt lämmitysenergian myynnin ja uusiutuvia energialähteitä käyttävien lämmöntuotanto- ja jäähdytysverkkojen liittymien sekä maakaasun ja sähkön jakelun erilaisen verokohtelun.
Tuen täysin esittelijän suositusta, joka koskee rakennerahastojen, koheesiorahaston ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (FEADER) käyttämistä. 
Romana Jordan Cizelj (PPE-DE ). –
   Uusiutuvien energialähteiden käytön edistäminen merkitsee Lissabonin strategian tavoitteiden suoraa täytäntöönpanoa. Tärkeässä asemassa ovat ympäristöä koskevat huolenaiheet sekä innovaation ja infrastruktuurin edistäminen, jolla on helpotettava kilpailua ja itsenäistä kasvua Euroopassa.
Uusiutuvat energialähteet ovat Euroopan unionin luonnonrikkaus, ja niillä vähennetään riippuvuuttamme tuonnista ja parannetaan ympäristöämme. Samalla niiden käyttö lisää energialähteiden monimuotoisuutta ja parantaa energian toimitusvarmuutta. Meidän on käytettävä niitä sekä sähkön tuottamiseen että rakennusten lämmittämiseen ja jäähdyttämiseen, koska yksistään näiden osuus on yli 40 prosenttia energian kokonaiskulutuksesta Euroopassa.
Äskettäin tehdyssä Eurobarometri-tutkimuksessa osoitettiin, että ihmiset kannattavat yhteistä eurooppalaista energiapolitiikkaa. Tästä syystä meidän on laadittava Euroopan unionissa selkeät suuntaviivat ja luotava kannustimet jäähdytysalaa ja lämmöntuotantoa varten. Meidän on asetettava itsellemme yhteinen tavoite mutta annettava jäsenvaltioiden määrittää omat kansalliset tavoitteensa, joiden on oltava järkeviä ja sitovia. Tavoitteiden on oltava oikeassa suhteessa yksittäisten maiden luonnonominaisuuksiin, sillä eri mailla on erilaiset edellytykset hyödyntää esimerkiksi aurinkoenergiaa tai biomassaa.
Itse asiassa meidän on oltava erityisen varovaisia juuri biomassan käytön edistämisessä. Biomassa on myös puunjalostusteollisuuden raaka-aine. Sen avulla luodaan lukuisia työpaikkoja ja tuodaan merkittävää lisäarvoa. Käyttämällä puuta luonnonmateriaalina lopullisen tuotteen valmistuksessa kuluu vähemmän energiaa ja samalla vähennetään kasvihuonekaasupäästöjä, ja puu säilyttää hiilidioksidin, joka on kerääntynyt siihen monen vuoden aikana.
Haluan lopuksi todeta, että energian kannalta on järkevää käyttää ainoastaan kierrätykseen soveltumatonta puujätettä, kun taas loput voidaan jalostaa hyödylliseksi raaka-aineeksi. Euroopan energiapolitiikka on myös suunniteltava tämän mukaisesti. 
Péter Olajos (PPE-DE ). –
   Eurooppa on suurin energian maahantuoja maailmassa. Maahantuodun energian hinta on kuitenkin nousemassa, ja energiaa tuodaan poliittisesti ja taloudellisesti epävakailta alueilta. Nämä tosiseikat pakottavat meidät vähentämään riippuvuuttamme energiatuonneista ja haavoittuvuuttamme sekä mahdollisuuksien mukaan poistamaan ne. Tämän takia ja energiankulutuksen järkeistämiseksi ja tehostamiseksi meidän on myös lisättävä Euroopassa sijaitsevien uusiutuvien energialähteiden käyttöä.
Euroopan unionin tällä alalla viime vuosikymmenellä toteuttamat toimet ovat osoittautuneet onnistuneiksi: tuulienergian osalta EU saavutti vuodelle 2010 asetetut tavoitteet jo viime vuoden lopussa, biomassaa käyttävät voimalaitokset leviävät dynaamisesti ja biopolttoaineet valtaavat merkittävästi alaa. Mikä on tämän menestyksen salaisuus? Olen vakuuttunut, että kyse on lähinnä EU:n säädöksistä ja pakollisista standardeista, jotka Euroopan parlamentti on hyväksynyt. Olen liikasääntelyä vastaan, mutta olisi vaikeaa kiistää sitä, että Euroopan unionin asettamat oikeudelliset rajoitteet ja yhdessä asettamamme tavoitteet ovat tehokkaita keinoja jäsenvaltioiden kannustamiseksi eteenpäin. Kotitaloussektorin lämmitys ja jäähdytys muodostavat 40 prosenttia nykyisestä energiankulutuksestamme. Keskimäärin 10 prosenttia eurooppalaisista kodeista käyttää uusiutuvia energialähteitä, mutta tämä luku johtuu ainoastaan uusiutuvien energialähteiden huomattavasta osuudesta joissakin valtioissa, esimerkiksi Itävallassa, Saksassa ja Kreikassa. Muissa valtioissa, myös minun kotimaassani, käytetään tuskin lainkaan uusiutuvia energialähteitä. Niissä ei tueta tämän alan sijoituksia eikä laadita alaa koskevia hallitusohjelmia – päinvastoin, niissä luodaan hallinnollisia esteitä.
Tätä alaa on säänneltävä Euroopan unionin tasolla, jotta voimme vähentää tehokkaasti ja suhteellisen vähin kustannuksin fossiilienergian käyttöä kotitalouksissa, kasvihuonekaasupäästöjä ja energiariippuvuuttamme. Tämän takia kannatan tätä asiaa säätelevän direktiivin laatimista. 
Paul Rübig (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensiksi kiittää jäsen Rothea hänen täysipainoisesta sitoutumisestaan uusiutuviin energialähteisiin sekä jäsen Turmesia siitä, että hän kehui lämpimästi sitä Itävallan osavaltiota, josta itse olen kotoisin, sen tekemästä esimerkillisestä työstä uusiutuvien energialähteiden alalla, ja tämä työ koskee koko taloutta, sillä meille on yksinkertaisesti tärkeää, että energiantuotanto on halpaa, turvallista ja puhdasta. Nämä kolme asiaa on muistettava tässä asiayhteydessä.
Iskulausetta "ajattele globaalisti, toimi paikallisesti" voidaan soveltaa myös tässä asiassa. Meidän on oltava jatkuvasti tietoisia maailmanlaajuisesta tilanteesta ja samalla keskityttävä siihen, miten toimenpiteet voidaan panna täytäntöön. Kun viranomaiset myöntävät rakennus- tai maankäyttölupia, niiden olisi annettava etusija laitoksille, joissa käytetään uusiutuvia energialähteitä, ja autettava siten Kioton tavoitteen saavuttamista. Mielestäni ehdotusta, jonka mukaan päätös on annettava kahden kuukauden kuluessa hakemuksen jättämisestä, on pidettävä ensisijaisena tavoitteena, sillä aikamme käy vähiin. Meidän olisi myös käännettävä todistustaakka tämän osalta, jos viranomaiset hylkäävät suunnitelman.
Lisäksi hankeinvestointien on tuotettava voittoa, ja tämän osalta käytettävissämme on paljon erilaisia vaihtoehtoja. Mielestäni energiapalvelut ovat tulevaisuudessa valtava mahdollisuus pienille ja keskisuurille yrityksille. Kun pidetään mielessä palveludirektiivi, joka meidän on määrä hyväksyä tällä viikolla, jotkut edelliset puhujat ovat korostaneet rajatylittävän energiahuollon jokaiselle jäsenvaltiolle tuomia aivan uusia haasteita ja yksinkertaisten menettelyjen tarvetta tällä alalla. Yksi erityinen tavoite on, ettei byrokratialla enää aseteta tällaisia esteitä.
Lopulta on tärkeää, että käytämme kotimaisia resursseja ja edistämme pieniä kiertojärjestelmiä. Tämä on tavoitteemme, ja haluamme pyrkiä tähän yhdessä komission kanssa.
Herbert Reul (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, parlamentissa on keskusteltu usein meihin kohdistuvista vaatimuksista energiakysymyksissä. Olemme keskustelleet siitä, milloin resurssit on käytetty loppuun, niiden luonnollisesta kysynnästä, joka on rajoitettua, ja niiden lisääntyvästä kysynnästä suurissa maissa, joissa on kasvavia teollisuusaloja. Olemme tammikuusta lähtien keskustelleet riippuvuudestamme yksittäisistä toimittajista ja olemme tietoisia toiminnan tarpeesta tällä alalla. On aivan oikein, että kysymme itseltämme, miten voimme kehittää uutta kapasiteettia ja lisäkapasiteettia lämmitykseen ja jäähdytykseen. Se on oikein ja se on tärkeää. Olen myös kiitollinen siitä, että monet muutokset on hyväksytty ja sisällytetty tekstiin.
Olen huolestunut siitä, että vaikka asettaisimmekin itsellemme oikeat tavoitteet – kuten kulutuksen vähentäminen ja uusien ja uusiutuvien energialähteiden arvioiminen – tällainen tavoitteenasettelu voi kaventaa näkökenttäämme, jolloin uskomme, että tämä tie on ainoa oikea, että vain se on järkevästi peruteltavissa ja pelastuksen tie.
Suhtaudun varovasti lähestymistapoihin, jotka antavat ihmisille sen käsityksen, että ainoastaan yksi asia voi ratkaista kaikki ongelmamme – se, mitä jäsen Turmes juuri äsken sanoi, vaikutti vähän siltä. Toisaalta olen vakuuttunut – ja olen samaa mieltä niiden jäsenten kanssa, jotka sanovat näin – että, vaikka tämä on lisävaihtoehto, jota meidän on hyödynnettävä, se ei poista tarvetta vastata muihin kysymyksiin, esimerkiksi kysymykseen "Miten suhtaudumme ydinvoimaan?" tai "Miten käytämme olemassa olevia fossiilisia polttoaineita puhtaammalla tavalla?"
Minulla on myös omat epäilykseni menetelmästä, joka meidän olisi valittava, tai keinoista, joilla laadimme uudet tulevaisuutta koskevat säännökset, sillä tämä herättää kiireellisen kysymyksen siitä, olemmeko oikealla tiellä, jos uskomme, että ainoa tapa ratkaista poliittisia ongelmia on antaa uusia säännöksiä tai se, että parlamentti antaa säännöksiä, jonka jälkeen voimme rentoutua ja sanoa itsellemme, että kaikki on nyt järjestyksessä. Direktiivit, joilla jäsenvaltioille annetaan uusia säännöksiä, eivät ole vastaus.
Tänä aamuna komission jäsen kertoi meille, että pelkästään energia-alalla on annettu 42 direktiiviä, joista 22 käsittelee energiatehokkuutta, mutta tästä huolimatta emme ole tyytyväisiä vaan väitämme, ettemme etene tarpeeksi nopeasti. Lyhyesti sanottuna meidän on jatkossa edistettävä uutta tekniikkaa ja uusia tavoitteita ja kehitettävä standardeja ja indikaattoreita siten, että ne, joiden on lopulta tehtävä päätös mahdollisesta suunnanmuutoksesta, voivat tehdä vertailuja ja nähdä eri mahdollisuudet ja hyödyt.
Unelmat eivät riitä, vaan tarvitaan kunnianhimoisia ja realistisia tavoitteita, jotka ovat erilaisia eri valtioissa ja riippuvaisia eri luonnonympäristöistä ja erilaisista markkinoista. Tästä syystä ei ole olemassa yhtä vastausta, joka sopii kaikille. 
Andris Piebalgs,
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää teitä erittäin kiinnostavasta keskustelusta, ja kiitän jälleen esittelijää, jäsen Rothea ja kaikkia muita varjoesittelijöitä heidän työstään. Tiedän, että tämä aihe on teille kaikille tärkeä, eikä tämä suinkaan ole ainoa vastaus, jota meidän olisi tarkasteltava energia-alalla. Tämä aihe on tärkeä myös minulle. Teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan äänestyksessä ja tämänpäiväisessä keskustelussa on osoitettu erittäin voimakasta tukea mietinnössä esitetyille ajatuksille.
Uskon, että komissio on jo ottanut voimallisia askeleita tähän suuntaan. Joulukuussa 2005 komissio ilmoitti biomassaa koskevassa toimintasuunnitelmassaan, että se valmistelee aloitetta, joka koskee uusiutuvista energialähteistä tuotettavaa lämpöä ja jäähdytystä. Kuten jotkut jäsenet ovat todenneet, meistä on tärkeää, että lainsäädäntöä parannetaan, että annamme säädöksiä, jotka voidaan panna täytäntöön asianmukaisesti, ja että kunnioitamme toissijaisuusperiaatetta. Tämän takia olen pyytänyt omaa yksikköäni laatimaan tätä alaa koskevan vaikutusten arvioinnin, sillä myöhemmin keskustelussa on erittäin tärkeää, että voimme tarkastella ehdotusta myös asianmukaisesti tehdyn vaikutusten arvioinnin perusteella. Tämän vaikutusten arvioinnin perusteella teen uuden päätöksen siitä, miten edetä tässä tärkeässä asiassa.
Samalla voin kertoa teille, että komissio täyttää teidän odotuksenne, kuten jäsen Vidal-Quadras Roca mainitsi, ja teemme työtä paitsi tämän asian hyväksi myös lainsäädännön täytäntöönpanon varmistamiseksi. Olen tyytyväinen, että voin kertoa tänään teollisuusvaliokunnalle siitä, mitä tarkasti ottaen teemme tämän suhteen. Olemme antaneet biomassaa koskevan toimintasuunnitelman, josta jo mainitsin, ja annoimme hiljattain biopolttoaineita koskevan tiedonannon. Tämä osoittaa, että komissio suhtautuu erittäin vakavasti siihen, että uusiutuvien energialähteiden osuus Euroopan unionin energialähteiden yhdistelmässä kasvaa.
Kiitän teitä tässä keskustelussa osoittamastanne valtavasta mielenkiinnosta ja toivon, että voin esittää parlamentille lainsäädäntöehdotuksen tämän vuoden loppuun mennessä. 


Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana äänestykset.

Graham Booth (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, pidän työjärjestyspuheenvuoron. Vaikka olettekin luultavasti parlamenttimme paras varapuhemies, olette tänään tehnyt jo kaksi virhettä! Lisäksi jokin aika sitten toimitetussa äänestyksessä puhetta johtanut puhemies Mauro totesi, että eräs tarkistus hylättiin, vaikka se itse asiassa hyväksyttiin 584 äänellä puolesta ja 41 äänellä vastaan. Kuinka pitkään aiomme sietää tätä naurettavaa järjestelmää? 
Puhemies.
   Ongelmana on se, että vaikka äänestys ei ole nimenhuutoäänestys, ihmisillä ei ole tapana nostaa kättään. Yritän rohkaista heitä siihen, mutten voi pakottaa heitä. Siksi meillä on näin paljon tarkastuksia. 

 Koska tarkistuksen ensimmäinen osa hylättiin, toinen ja kolmaskin osa on käsittääkseni hylättävä. Hyvä jäsen Hökmark, voitteko auttaa meitä tässä asiassa? 
Gunnar Hökmark (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä kanssanne siitä, että ensimmäisen osan hylkäämisen jälkeen myöskään toisella ja kolmannella osalla ei tee mitään. Tämä ei ole minun esittämäni tarkistus, mutta sanoisin, että juuri toimitettu äänestys riittää.
Puhemies.
   Te toimitte esittelijänä. Seuraavat kaksi osaa hylätään.
Gunnar Hökmark (PPE-DE ),
   . Ehdotan seuraavaa suullista tarkistusta, josta on sovittu PSE-ryhmän varjoesittelijän kanssa. Se kuuluu: "ottaa huomioon, että valtiontuki, joka ei vääristä kilpailua, on luvallinen keino edistää talouden kehitystä ja voi olla keino edistää talouskasvua ja työpaikkoja koskevaa Lissabonin agendaa muiden yhteisön rahoitusvälineiden, kuten rakennerahastojen, ohella". 


Vittorio Agnoletto (GUE/NGL ),
   Arvoisa puhemies, tarkistus on jo kirjattu pöytäkirjaan, mutta luen sen silti. 
"Muistuttaa, että Euroopan unionin tulee suhteissaan kolmansiin maihin ja edistäessään demokraattisia periaatteita ja ihmisoikeuksia 'ihmisoikeus- ja demokratialausekkeen' avulla kiinnittää erityistä huomiota sukupuolten tasa-arvoa ja naisten oikeuksia koskevan politiikan täytäntöönpanoon varmistaen, että kolmansien maiden viranomaiset kunnioittavat perusoikeuksia mielivaltaista pidättämistä, kidutusta ja teloitusta vastaan ja etenkin, että näiden valtioiden kansalaisilla on oikeus saada asiansa käsitellyksi riippumattomassa tuomioistuimessa".

Catherine Stihler (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, haluan sanoa muutaman sanasen mietinnöstäni, joka koskee yhteisen kalastuspolitiikan mukaisia vesialueille pääsyn rajoituksia.
Kehotan kollegojani antamaan täyden tukensa yhteisen kalastuspolitiikan mukaisista vesialueille pääsyn rajoituksista laaditulle mietinnölle, jossa käsitellään Shetlannin kieltoaluetta ja punakampelan suoja-aluetta. Mietinnöllä on myönteinen vaikutus kestävään EU:n kalastuspolitiikkaan, sillä siinä tunnustetaan tarve hyödyntää vesialueille pääsyn rajoituksia järkevästi.
Haluan kiittää PSE-ryhmää sen korvaamattomasta tuesta. Mietintöön sisältyvät rajoitukset ovat ilmeisen tärkeitä, ja kehotan kaikkia kollegojani äänestämään kohdan 8 ja koko päätöslauselman puolesta.
Puhemies.
   Äänestykset ovat päättyneet. 
Duarte Freitas (PPE-DE ),
   .  Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1786/2003 teksti sisältää useita virheitä, jotka on korjattava viipymättä.
Yhdistetyn nimikkeistön muuttamisen jälkeen CN-koodit 1214 90 91 ja 1214 90 99 on siten korvattava CN-koodilla 1214 90 90. Kuivatun rehun taattu enimmäismäärä 4 855 900 tonnia olisi korvattava 4 960 723 tonnilla, joka vastaa nykyisiä yhteenlaskettuja kansallisia määriä. Lisäksi on tarkistettava tapaa, jolla lasketaan tuen alennus tilanteessa, jossa enimmäismäärä ylittyy.
Komission ehdotuksella voidaan korjata neuvoston asetus (EY) N:o 1786/2003.
Ehdotettu tarkistus on asianmukainen, ja parlamentin olisi tuettava maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan myönteistä lausuntoa. 
Duarte Freitas (PPE-DE ),
   .  EY:n ja Salomonsaarten välinen kumppanuussopimus perustuu komission neuvostolle kesäkuussa 2001 antamaan valtuuteen neuvotella Keski- ja Länsi-Tyynenmeren AKT-valtioiden kanssa kahdenvälisistä tonnikalan kalastussopimuksista. Tavoitteena oli luoda Tyynenmeren alueella toimivalle yhteisön tonnikalalaivastolle tonnikalan kalastusta koskeva sopimusverkosto.
Tuen täysin esittelijän asiakirjassaan ilmaisemaa kantaa, mutta haluan korostaa tarkistuksen 5 tärkeyttä. Siinä todetaan, että komissio tiedottaa sekakomitean ensimmäisessä kokouksessa Salomonsaarten viranomaisille varustajien edustajien osallistumisesta sekakomitean seuraaviin kokouksiin.
Tästä syystä annan tukeni mietinnön hyväksymiselle. 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   . Kaiken kaikkiaan tässä mietinnössä laajennetaan EU:n tuhoisaa yhteistä kalastuspolitiikkaa koskemaan Salomonsaaria, eikä siinä ole juuri mitään suositeltavaa. Tästä syystä äänestin mietintöä vastaan ja olen pahoillani siitä, että parlamentti päätti tukea sitä. Yhteinen kalastuspolitiikka on täydellinen katastrofi, ja se olisi lakkautettava sen sijaan, että sitä jatketaan ja laajennetaan koskemaan kolmansia maita. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren ja Lars Wohlin (IND/DEM ),
   Mietinnössä käsitellään aihetta, jonka yhteydessä on arvioitava sisämarkkinoiden tarjoamia etuja verrattuna kansalliseen itsemääräämisoikeuteen. Yhteisöjen tuomioistuimessa käsitellään parhaillaan vastaavaa asiaa (C-156/04). Mielestämme tämä parlamentissa annettu lausunto ja Euroopan parlamentin mietintö eivät edistä millään lailla asian käsittelyä.
Olemmekin päättäneet äänestää mietintöä vastaan, mutta haluamme korostaa, ettemme ole vahvistaneet kantaamme kyseessä olevaan asiaan keskustelujen vielä jatkuessa. Yhteisöjen tuomioistuimen on ensiksi vahvistettava kantansa ja annettava tuomionsa. Tämän jälkeen Kreikan viranomaisten ja kansallisen parlamentin on keskusteltava siitä, kuinka ne aikovat panna täytäntöön yhteisöjen tuomioistuimen päätöksen. 
Roselyne Bachelot-Narquin (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kollegani Őryn mietintö herättää minussa kolmenlaisia tunteita: tyytyväisyyttä, mielipahaa ja toivoa.
Tyytyväisyyteen on syynä se, että vuonna 1994 aloitetut toimet työntekijöihin kohdistuvien riskien käsittelemiseksi yhdenmukaisesti on saatu päätökseen. Yhteiskuntiemme asenne elämän riskeihin on olennainen osa eurooppalaista sosiaalimallia, ja juuri se erottaa mallimme useista muista.
Pahoittelen sitä, ettei Euroopan komissio suostunut neuvoston painostuksesta neuvottelemaan parlamentin kanssa kaikkein järkevimmästä ratkaisusta eli toissijaisuusperiaatteeseen vetoamisesta. Näin meidän ei tarvitsisi enää pelätä sitä, että jäsenvaltiot joutuvat saattamaan osaksi kansallista lainsäädäntöään auringon säteilyä koskevia sääntöjä, koska niihin viitataan puitedirektiivissä. Neuvosto halveksuu toissijaisuusperiaatetta salaisesta sopimuksesta komission kanssa, mikä on todella paradoksaalista!
Toivon, että tulevaisuudessa pystymme käsittelemään auringon säteilyä koskevaa aihetta joustavasti ilman järjetöntä lainsäädäntöä ja byrokratiaa. Bilbaossa sijaitseva Euroopan työterveys- ja työturvallisuusvirasto voisi esimerkiksi käynnistää eurooppalaisille työntekijöille kohdistetun laajan tiedotuskampanjan, jossa kerrotaan auringonvalolle altistumisen riskeistä. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  Äänestimme tyhjää, koska komissio ja neuvosto taipuivat Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän sekä liberaalidemokraattien painostuksen alla ja sulkivat auringon säteilyn direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle.
Tämä kanta on sitäkin tyrmistyttävämpi, kun tiedetään, että optinen säteily luokitellaan sähkömagneettiseksi säteilyksi, joka käsittää pääasiassa suoran valon, infrapuna- ja ultraviolettisäteet sekä lasersäteet. Auringon säteily muodostuu ultravioletti- ja infrapunasäteilystä ja suorasta valosta. Auringon säteilyn vaikutukset ihmisten terveyteen ovat tiedossa: se vaikuttaa immuunijärjestelmään ja aiheuttaa ihotauteja, silmätauteja, syöpiä ja fysiologisia sairauksia.
Useat miljoonat EU:n kansalaiset työskentelevät maatalous-, kalastus- ja rakennusalalla, avoimissa suolakaivoksissa, kivilouhoksilla ja muissa kaivoksissa sekä vapaa-ajantoiminnan alalla, ja heidän elämänlaatunsa kärsii auringon valolle altistumisesta työskentelyn aikana.
Emme äänestäneet direktiiviä vastaan, sillä se sisältää useita merkittäviä parannuksia keinotekoisen säteilyn alalla, mutta sen soveltamisala on puutteellinen, koska auringon säteily on jätetty sen ulkopuolelle. 
Ian Hudghton (Verts/ALE ),
   . Äänestin sovittelukomiteassa saavutetun tuloksen puolesta. Direktiivin nimeä ja soveltamisalaa on muutettu niin, että se kattaa ainoastaan keinotekoisen optisen säteilyn, mikä on myönteistä. Toivottavasti komissio ottaa opikseen tästä, sillä se saattoi EU:n naurunalaiseksi ehdottaessaan aluksi auringonpaisteen kieltämistä ja antoi näin pr-lahjan euroskeptikoille ja heitä aina auliisti tukeville tiedotusvälineille. 
Tarpeeton riitely olisi voitu välttää, mutta suhtaudun kuitenkin myönteisesti tähän Euroopan parlamentin järkevän päätöksen myöhäiseen hyväksymiseen.
Saamme nyt direktiivin, jolla pyritään oikeutetusti suojelemaan laserien ja sähköhitsauslaitteiden kanssa työskenteleviä työntekijöitä sekä teräs- ja lasiteollisuuden alan ja keinorusketusalan työntekijöitä. Sovittujen suuntaviivojen tarkoituksena on estää silmiin ja ihoon kohdistuvat akuutit ja pitkäaikaiset vaikutukset, joita voi aiheutua liiallisesta altistumisesta säteilylle. 
David Martin (PSE ),
   . Suhtaudun myönteisesti tähän mietintöön, jossa käsitellään työntekijöiden suojelemista optisen säteilyn ja keinotekoisen säteilyn vaaroilta. Mielestäni parlamentin on järkevää vahvistaa altistumisen raja-arvot, sillä näin työntekijöitä voidaan suojata keinotekoisen säteilyn lähteiltä, kuten lasereilta, kuvaputkilta ja hitsausvälineiltä. 
Frédérique Ries (ALDE ),
   . Äänestin luonnollisesti direktiivin puolesta. Sen tarkoituksena on suojella työntekijöitä optiselle säteilylle altistumisen riskeiltä, ja se on jatkoa kolmelle edeltävälle direktiiville, joilla on myös suojeltu työntekijöitä erilaisilta fyysisiltä tekijöiltä, kuten melulta, tärinältä ja sähkömagneettisilta kentiltä.
Tämä direktiivi liittyy pääasiassa laserien ja infrapunalamppujen kaltaisiin säteilylähteisiin. Siinä käsitellään erityisesti työtapojen mukauttamista säteilyn vaarojen vähentämiseksi ja altistumisen keston ja tason alentamiseksi. Lisäksi siinä kehotetaan Euroopan komissiota laatimaan käytännön ohjeet työnantajille ja erityisesti pk-yrityksille. Viimeksi mainittua toimea kannattaa korostaa, sillä mielestäni EU:n on tuettava paremmin pk-yrityksiä, jotka ovat innovaatioiden edelläkävijöitä ja uusien työpaikkojen luojia 25 jäsenvaltion EU:ssa.
Sovellettavassa lainsäädännössä yhdistyvät työnantajille annettu liikkumavara ja työntekijöiden turvallisuus. Tästä syystä direktiivi on mainio esimerkki, joka osoittaa, että EU pitää huolen sekä palkkatyötä että muuta kuin palkkatyötä tekevistä työntekijöistä niin Itä- kuin Länsi-Euroopassakin ja puoltaa usein jäsenvaltioiden sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamista korkeimmalla mahdollisella tasolla. 
Carl Schlyter (Verts/ALE ),
   Äänestin ehdotusta vastaan ensimmäisessä käsittelyssä, mutta jäsenvaltioiden hallitukset ovat nyt parannelleet sitä. Direktiivi ei sisällä laajaa uutta lainsäädäntöä, vaan siinä sovelletaan voimassa olevia lakeja aloilla, joilla EU on jo saanut toimivallan. Omituinen ehdotus auringon säteilyn sisällyttämisestä on poistettu direktiivistä.
Lisäksi säännöt perustuvat kansainvälisiin yleissopimuksiin, joiden puuttuessa sovelletaan kansallista lainsäädäntöä. Terveysvaikutusten seuranta ja siihen liittyvät tarkastukset toteutetaan kansallisen käytännön mukaisesti. Tästä syystä ehdotus on tasapainoinen ja hyväksyttävä. Työntekijöiden suojeluun liittyvät edut ovat painavammat kuin uudesta lainsäädännöstä aiheutuva haitta, sillä tällä direktiivillä ei käytännössä laajenneta EU:n valtuuksia. 
José Albino Silva Peneda (PPE-DE ),
   .  Tämä on hyvä esimerkki usein tuskallisen hitaasta EU:n päätöksentekoprosessista.
Äänestettävänämme tänään ollutta ehdotusta on käsitelty jo vuodesta 1992, vaikka se koskeekin hyvin tärkeää asiaa eli työntekijöiden terveyden suojelua.
Parlamentilta kului 13 vuotta kantansa läpiviemiseen.
Juuri hyväksytyssä tekstissä käsitellään työntekijöiden altistumista keinotekoiselle säteilylle, ja direktiivin ulkopuolelle jätetään luonnollisista lähteistä peräisin oleva säteily. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti päätettiin, että jälkimmäinen kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan kansallisista olosuhteista ja tarpeista riippuen.
Äänestin mietinnön puolesta, koska mielestäni EU ei voi pakottaa 25 jäsenvaltion työnantajia arvioimaan auringonvalolle altistuviin työntekijöihin kohdistuvia terveys- ja turvallisuusvaaroja. Mielestäni tällaiset arvioinnit on toteutettava jäsenvaltioissa kunkin maan tilanteen mukaisesti.
Direktiivin nojalla työnantajien on toteutettava toimia, jotka liittyvät laitteiden valintaan, työpaikkojen suunnitteluun sekä altistuksen kestoon ja joiden tarkoituksena on estää työntekijöiden altistuminen keinotekoiselle säteilylle tai vähentää sitä. 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   . Direktiiviä sovelletaan nyt selkeämmin keinotekoiseen säteilyyn, ja olenkin tyytyväinen, että ehdotus palautettiin parlamentin käsittelyyn, ja äänestin mielelläni sen puolesta. On valitettavaa, että lainsäädännön alkuperäiset luonnokset antoivat aihetta useille huvittaville tarinoille siitä, kuinka EU yrittää säännellä auringonpaistetta, sillä lainsäädännöllä on kunnioitettava tavoite, nimittäin eurooppalaisten työntekijöiden suojeleminen haitalliselta säteilyltä. Onneksi parlamentti onnistui järkevöittämään lainsäädäntöä tekemällä työtään, ja äänestän tänään mielelläni ehdotuksen puolesta. 
Albert Jan Maat (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan antaa äänestysselityksen selventääkseni, miksi me CDA-puolueessa äänestimme mietintöä vastaan. Teimme niin, vaikka kannatamme eläinten hyvinvointia varsinkin siipikarja-alalla, koska ei todellakaan voida hyväksyä, ettei samoja vaatimuksia sovellettaisi tuontiin.
Toinen syy on se, että mietintö lisää byrokratiaa entisestään, vaikka sitä olisi vähennettävä Euroopan unionissa. Haluamme vähemmän byrokratiaa myös, koska tämän direktiivin hyväksymisen vaikutuksia arvioidaan vain tapahtuman jälkeen, ei sitä ennen. Meistä tämä vaikuttaa halvalta politiikalta eurooppalaisten siipikarjankasvattajien selän takana, emmekä halua sellaista. Haluamme parempaa hyvinvointia, kunhan se perustuu taakan tasaiseen jakautumiseen kuluttajien ja tuottajien kesken.
Toivon, että jäsen McGuinnessille annetaan toinen tilaisuus puhua tästä aiheesta. 
Mairead McGuinness (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, jaan kollegani Maatin huolen. Katson tämän direktiivin johtavan alan katoamiseen. Se pakottaa broilerintuotannon ulos Euroopan unionista, rajojemme ulkopuolelle, emmekä silloin voi valvoa tapahtumia. Ihmiset eivät tietäisi asioista yhtään enempää, koska meillä ei ole merkintöjä. 
Frank Vanhecke (NI ). –
   Arvoisa puhemies, olen täysin samaa mieltä kahden edellisen puhujan kanssa. On totta, että yhteiskunnan sivistyneisyyden laajuutta määrittää osittain se tapa, jolla ihmiset kyseisessä yhteiskunnassa kohtelevat eläimiä. Olen kuitenkin myös vakuuttunut, että maanviljelijöitä, tässä tapauksessa jäsenvaltioiden kanankasvattajia, ei todellakaan pidä syyttää julmuudesta tai välinpitämättömyydestä eläimiä kohtaan.
Haluan kuitenkin ennen kaikkea kiinnittää huomionne siihen, että eurooppalaiset yritykset kohtaavat kohtuutonta kilpailua Brasilian ja Thaimaan kaltaisten Euroopan unionin ulkopuolisten valtioiden lihan tuonnissa, sillä kyseisissä valtioissa sovelletaan täysin erilaisia standardeja eläintiheyden, elintarvikkeiden turvallisuuden, jäljittämisen, eläinperäisen rehun ja antibioottien käytön osalta.
Eurooppalaiset broilerinkasvattajat eivät varmasti halua palata aikaan, jolloin kaikki oli sallittua, vaan ovat valmiita eläin- ja ympäristöystävälliseen ruokintaan, kunhan tuontiliha täyttää samat standardit, mitä ei tällä hetkellä valitettavasti tapahdu. On surullista todeta tämä, mutta me todella jätämme omat eurooppalaiset kasvattajamme pulaan. 
James Hugh Allister (NI ),
   . Äänestin tänään toimitetussa äänestyksessä lihantuotantoa varten pidettävien kanojen suojelua koskevista vähimmäisvaatimuksista laaditusta mietinnöstä maksimoidakseni siipikarjateollisuutemme suojelun halvan tuonnin uhalta, joka on viime viikkoina aiheuttanut jo yhden siipikarjalaitoksen sulkemisen Pohjois-Irlannissa.
On ymmärrettävää kantaa huolta siipikarjan hyvinvoinnista, mutta on järjetöntä asettaa niin innokkaita EU:n hyvinvointivaatimuksia, jotka ajavat tuottajat pois alalta, jolloin tulemme riippuvaisiksi Kaukoidän ja Etelä-Amerikan valtioiden tuonnista, sillä siellä ei sovelleta tuotantoon hyvinvointivaatimuksia. Näin vain lisättäisiin siipikarjan kasvatusta järkyttävissä oloissa. Meidän on siis luotava tasapaino eläinten hyvinvointia koskevien EU:n vaatimusten ja elinkelpoisen teollisuudenalan selviytymisen välille.
Vastustin tämän vuoksi parlamentin äänestyksissä eläintiheyden lisävähennyksiä, sillä tällä olisi vakavia taloudellisia vaikutuksia broilerintuotannolle Euroopan unionissa. 
Robert Evans (PSE ),
   . () Äänestin tyhjää lopullisessa äänestyksessä Bermanin mietinnöstä. Kasvissyöjänä suhtaudun hyvin varauksellisesti koko lihantuotantoalaan. Jos karjan kasvattaminen lihantuotantoa varten jatkuu, ja uskon näin käyvän, katson todellakin, että sen olisi oltava orgaanista ja luonnonmukaista. Jos tässä ei onnistuta, on sovellettava mahdollisimman tiukkoja standardeja. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  Äänestimme mietinnön puolesta. Vaikka emme kannatakaan kaikkia siinä esitettyjä suosituksia, kannatamme laajalti sen vaikuttimia.
Katsomme, että on tarpeen luoda tasapaino eläinten hyvinvoinnin välttämättömien parannusten, pienten ja keskisuurten kasvattajien oikeuksien ja etujen sekä kuluttajien oikeuksien välille.
Tiedämme, että on tarpeen panna täytäntöön järjestelmä kaikkien teurastamon parvien hyvinvoinnin arvioimiseksi, mutta tiedämme myös, että on otettava huomioon kustannukset ja ettei pienillä yrityksillä tavallisesti ole edellytyksiä toteuttaa näitä arviointeja.
Kannatamme tämän vuoksi määräajan lykkäämistä, jotta kokeiluajanjakso olisi mahdollinen ja jotta voidaan mukautua järjestelmään, jollaista Portugalissa ei ole.
Katsomme myös, että tässä tilanteessa eräät täysistunnossa esitetyt ehdotukset ovat liiallisia, emmekä kannata niitä, koska niillä voi olla tuhoisia vaikutuksia pieniin tuottajiin ilman kokeiluajanjaksoa. 
Glyn Ford (PSE ),
   . Mietintö on hyvin ajoitettu, koska se esitetään samaan aikaan kaikkien aikojen ensimmäisen eläinten suojelua koskevan toimintaohjelman kanssa. Jälleen kerran EU on edelläkävijä eläinten hyvinvointia koskevien standardien parantamisessa.
Ehdotuksessa käsitellään julkista huolta siitä, että lihantuotantoa varten pidettävien kanojen hyvinvointia koskevat nykyiset standardit ovat liian väljiä. Tämän vuoksi broilerit kärsivät jalkojen vammoista ja raajarikkoisuudesta, sydämen laajentumista, äkillisistä kuolemista ja ammoniakkipalovammoista.
Mietinnössä vaaditaan eläintiheyden pienentämistä, pehkukerroksen vähimmäissyvyyttä, parempaa ilmanvaihtoa ja vähintään kuuden tunnin pimeää aikaa. Siinä tarkastellaan myös nokan typistämisen julmuutta ja sallitaan se ainoastaan tapauksissa, joissa kaikki muut keinot kannibalismin estämiseksi on käytetty.
Olen tyytyväinen mietintöön, vaikka jotkin edellä esitetyistä ehdotuksista jäivät siitä pois. Toivoin mietinnön menevän pidemmälle, mutta tämäkin on hyvä tulos kanoille ja kuluttajille. Terveemmistä linnuista saadaan parempilaatuisia tuotteita. Me emme vie heikkoja eläinten hyvinvointia koskevia säännöksiä, vaan tiukennamme standardeja siipikarjan ja kuluttajien eduksi. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren ja Lars Wohlin (IND/DEM ),
   Olemme parhaan kykymme mukaan äänestäneet paremman kananhoidon puolesta. Monet tarkistukset, joista äänestettiin, olivat kuitenkin liian yksityiskohtaisia, jotta vaaleilla valitut poliittiset edustajat voisivat ottaa niihin kantaa. Maallikon on vaikea tehdä päätöksiä pimeää ajanjaksoa, jalkapohjan haavaumia ja ensimmäisen viikon kuolleisuutta koskevista yksityiskohdista, jotka liittyvät lihantuotantoa varten pidettäviin kanoihin. Olisimme mieluummin tehneet päätöksiä yleisistä periaatteista, ja asiantuntijat olisivat voineet sitten suunnitella säädöksen tarkan sanamuodon. Kyseessä on Euroopan parlamentin kuulemismenettely eikä yhteispäätösmenettely, jossa olisimme kenties voineet esittää periaatteellisemman lausunnon asiasta.
Haluamme myös korostaa, kuinka tärkeää on edistyä Maailmankauppajärjestön kanssa käytävissä neuvotteluissa laajan konsensuksen aikaansaamiseksi entistä tiukemmista tuotantovaatimuksista, kun on kyse elintarvikkeiden turvallisuudesta ja eläinten suojelusta. 
Ian Hudghton (Verts/ALE ),
   . Kannatin oman ryhmäni ja muiden ryhmien esittämiä tarkistuksia, joilla olisi vahvistettu ehdotusta, erityisesti niitä, joissa vaadittiin pienempää eläintiheyttä ja korostettiin heikkojen terveysolojen vaikutusta elintarvikkeiden turvallisuuteen.
Vaikka suurin osa voimakkaista tarkistuksista hylättiin, äänestin mietinnön puolesta toivoen komission ehdotuksen johtavan jonkinlaiseen edistymiseen lihantuotantoa varten pidettävien kanojen merkittävissä hyvinvointiongelmissa. 
David Martin (PSE ),
   . Olen tyytyväinen tähän mietintöön ja katson sen olevan hyvin ajoitettu, koska ensimmäisen eläinten suojelua koskevan toimintasuunnitelman tulokset hyväksyttiin hiljattain. Mietintö osoittaa jälleen kerran EU:n viitoittavan tietä eläinten hyvinvointia koskevien standardien aktiivisessa parantamisessa.
Ehdotuksessa käsitellään vaikeaa asiaa, josta julkinen mielipide on huolissaan, sillä tällä hetkellä lihantuotantoa varten pidettävien kanojen hyvinvointia koskevat standardit ovat hyvin väljiä, mikä on johtanut kivuliaisiin jalkavammoihin ja raajarikkoisuuteen, vesipöhöön (sydämen laajentumaan), äkkikuolemiin ja ammoniakkipalovammoihin.
Kannatan maatalousvaliokunnan ehdotuksia, mutta katson, että niissä ei menty tarpeeksi pitkälle. Tämän vuoksi kannatin Jørgensenin tarkistuksia ja olen pettynyt, kun parlamentti ei hyväksynyt niitä. 
Frédérique Ries (ALDE ),
   . Onko kanojen hyvinvoinnin parantaminen todella parlamentin keskustelun arvoinen asia? Onko sillä Euroopan laajuinen ulottuvuus, jolla perustellaan 50 minuutin keskusteluajan uhraamista lihantuotantoa varten pidettäville kanoille?
Nämä kaksi kysymystä antavat itse vastauksen! On totta, ettei tämä ole ensimmäinen kerta, kun Euroopan parlamentti ilmaisee kantansa aiheesta, joka ei liity kansalaisten huoliin. Sittenkään en katso olevan mitään hyötyä siitä, että Euroopan parlamentti omaksuu asioihin sekaantuvan asenteen. Pikemminkin päinvastoin, olen vakuuttunut siitä, että olisi hyödyllisempää lopettaa tämä sääntelykiihko.
Tämä koskee erityisesti Bermanin mietinnön kaltaisia tapauksia, joissa ehdotetut pikkutarkat säännöt ovat täysin absurdeja: paristoilla kasvatettujen kanojen terveys tarkastetaan kahdesti päivässä, niillä on pääsy kuiviin pehkuihin ja ympäristön lämpötila saa olla vain kolme astetta korkeampi kuin niiden ulkona elävillä ystävillä! Tässä oli vain joitakin esimerkkejä monista yhtä groteskeista ehdotuksista.
Lopuksi totean, ettei Euroopan unioni saavuta mitään tällaisella lainsäädännöllä. Itse asiassa se on vaarassa tulla kynityksi! 
Carl Schlyter (Verts/ALE ),
   Äänestin tämän hyvin heikon mietinnön puolesta, koska kaikesta huolimatta se merkitsee parannuksia useimmissa jäsenvaltioissa ja koskee vähimmäislainsäädäntöä, mikä tarkoittaa, että meillä on mahdollisuus tiukempiinkin sääntöihin. Pienempää eläintiheyttä koskevat tarkistuksemme olivat hyvin arkaluonteisia kompromisseja, jotka saivat lähes yksimielisen kannatuksen ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnassa. On surullista, ettei niitä hyväksytty. Parlamentti tukee lyhytnäköisiä etuja sellaisen inhimillisen karjankasvatuksen sijaan, johon kuluttajat voivat luottaa, eikä se näin toimiessaan tee alalle palvelusta. Äänestin maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan esittämän ehdotuksen puolesta, joka koski enintään 34 kilon eläintiheyttä vuoteen 2013 mennessä yksinkertaisesti siitä syystä, että se oli parempi kuin alkuperäinen ehdotus. Koska varsin monet neuvostossa edustettuna olevat valtiot halusivat ylittää 38 kiloa, tähän ehdotukseen voidaan vedota neuvostoa vastaan. Joka tapauksessa Euroopan parlamentti osoitti toisen mahdollisen suunnan.
Kanat kärsivät jatkossakin enemmän kuin mitkään muut eläimet. Se, kuinka kohtelemme eläimiämme, kertoo paljon sivilisaatiomme kehittyneisyydestä. Tässä asiassa osoittauduimme barbaareiksi. 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   . Arvoisa puhemies, broilerien hyvinvointia koskeva mietintö on pahasti myöhässä. EU:n on aika ryhtyä toimiin broilerien hyvinvoinnin parantamiseksi kaikkialla EU:ssa, sillä monet niistä elävät lyhyen elämänsä järkyttävissä oloissa. On valitettavaa, että monet ryhmäni esittämistä tarkistuksista hylättiin, vaikka mietintö itsessään jonkin verran tiukentaakin standardeja, ja olen iloinen voituani kannattaa sitä. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  On hyvin tunnettua, että valtiontuki on merkittävä talouspoliittinen väline, jolla autetaan taloudellisen, sosiaalisen, ympäristön ja alueellisen kehityksen elvyttämistä. Periaatteellinen tavoite on antaa valtioille mahdollisuus toteuttaa toimia strategisen politiikkansa täytäntöönpanemiseksi, julkisten palvelujen rahoituksen takaamiseksi ja niin kutsuttuja yleishyödyllisiä palveluja edistävien pyrkimysten kompensoimiseksi.
Tällä mietinnöllä, joka edustaa selvästi uusliberalistista näkemystä, parlamentin enemmistö pyrkii rajoittamaan valtiotukea viimeiseksi hätävaraksi ideologisesti painottuneen pyrkimyksen perusteella, jonka tarkoituksena on pienentää valtion interventioiden asemaa taloudessa kaikkivoivan markkinatalouden pyhän lehmän nimissä ja estää niin kutsuttu epäreilu kilpailu. Tämän vuoksi äänestimme mietintöä vastaan.
Esittelijä kannattaa komission uudistusehdotuksia, joilla pyritään antamaan kilpailulle merkittävämpi asema kuin valtiotuelle sekä tarjoamaan kannustimia valtiontuen leikkaamiseen ja sen rajoittamiseen Lissabonin strategiaan liittyviin horisontaalisiin politiikkoihin, kuten innovaatioita, tutkimusta ja kehittämistä koskeviin seikkoihin. 
Bruno Gollnisch (NI ),
   . Komissio on vuosikymmenten ajan joko sallinut tai kieltänyt valtiontuen puhtaasti kilpailuksi kutsutun jumalan tarpeiden mukaan. Vaikka onkin valitettavaa, että vasta vuonna 2006 on alettu harkita terveen järjen mukaisten kriteerien, kuten työllisyyden, innovaatioiden, kasvun sekä taloudellisen ja sosiaalisen koheesion, huomioon ottamista, meidän ei pidä tuomita tätä politiikan uutta suuntausta, sillä emme voi estää sen olemassaoloa.
Olen kuitenkin huolissani yleishyödyllisten palvelujen kohtalosta ja erityisesti siitä, ettei niitä todella suojata Brysselin kyvyltä olla häiriöksi. Verkostotoiminnan (postipalvelujen, rautatieliikenteen, sähkön ja vastaavien) vapauttamisen vaikutusten, toisin sanoen voittojen yksityistämisen ja tappioiden kansallistamisen, olisi oltava opetus niille, jotka vaativat komissiota säätämään lakeja tällä alalla.
Olen myös huolissani siitä, kuinka kilpailu katsotaan kaikkien muiden kriteerien yhteydessä ensisijaiseksi, mikä on ominaista politiikalle, joka vaalii oppejaan unionin kansalaisten etujen sijaan.
Lopuksi haluan korostaa, etteivät monet, vasta kehitteilläkään olevat toimet edellyttäisi avustusta tai tukea, jos niissä voitaisiin hyödyntää suotuisaa kansainvälistä rahoitus- ja sääntely-ympäristöä – ympäristöä, jonka tuhoamista Brysselin politiikalla suuresti autetaan. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren ja Lars Wohlin (IND/DEM ),
   Valtiotuen analyysin on perustuttava selkeään ajatukseen niiden tulojen ja menojen eroista, jotka liittyvät toisaalta yksityiseen talouteen ja toisaalta julkiseen talouteen, toisin sanoen ajatukseen ulkoisten vaikutusten olemassaolosta. Mietinnössä sivuutetaan perustavaa laatua oleva analyysi ja päädytään näin yleisiin päätelmiin, joita ei voida vahvistaa. Myöskään keskustelussa ei esitetä vakavia pyrkimyksiä arvioida ulkoisia vaikutuksia. Tästä huolimatta äänestimme mietinnön puolesta, koska siinä yleisesti kehotetaan vastustamaan valtiontukea. Kokemukset ovat osoittaneet, että valtiontukea käytetään liian laajasti protektionistisista syistä. 
Sérgio Marques (PPE-DE ),
   .  Jäsenvaltioiden myöntämän valtiontuen yleistä alentamista koskevan mietinnön tarkoituksena on ohjata tuen myöntäminen Lissabonin strategian tavoitteisiin. EU:n valtiontukea koskevia sääntöjä ja jäsenvaltioiden asenteita on muutettava radikaalilla tavalla, jos haluamme vastata tähän haasteeseen.
Myös komission aluetukea koskevia sääntöjä tarkistetaan "vähemmän paremmin kohdennettua tukea" -periaatteen mukaisesti. Esittelijänä haluan ilmaista laajan tukeni tälle EU:n aloitteelle.
Huomasin ilokseni, että komissio on sisällyttänyt kansallista aluetukea koskevien uusien suuntaviivojen uudistukseen sen näkökohdan, että syrjäisimmät alueet katsotaan edelleen epäsuotuisimmiksi alueiksi niiden BKT:sta riippumatta. Näin ne voivat kilpailla yleisillä markkinoilla tavallista matalamman elintason alueiden talouskehitykseen korvamerkitystä tuesta ja edelleen saada toimintatukea. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Valtiontuki esitellään keinona korjata markkinoiden puutteita, ja kuitenkin, kuten esittelijä aivan oikein korostaa, se johtaa usein epäoikeudenmukaisuuteen ja tehottomuuteen. Näin ollen jaamme komission huolen tällä alalla esittelijän kannan mukaisesti.
Olisi epärealistista ja väärin pyrkiä välittömästi lakkauttamaan kaikki valtiotuet. Tuen väheneminen viime vuosina – paljolti EU:n tahdosta – on kuitenkin myönteinen merkki niille, jotka katsovat, että markkinoiden sujuvaa toimintaa koskevia sääntöjä täysin noudattava talous tarjoaa eniten hyötyä kuluttajille, tuottajille ja työntekijöille. Toisin sanoen valtiotuki on malli, joka olisi vähitellen korvattava tasapuolisemmilla ja tehokkaammilla tavoilla edistää todellisten markkinoiden toimintaa. 
Charlotte Cederschiöld, Christofer Fjellner, Gunnar Hökmark ja Anna Ibrisagic (PPE-DE ),
   Ruotsin konservatiivit ovat tänään äänestäneet globalisaation vaikutuksia sisämarkkinoihin käsittelevän mietinnön puolesta. Olemme samaa mieltä siitä, että globalisaation seurauksena taloudelliset uudistukset ovat tarpeen, mikäli haluamme säilyttää Euroopan unionin kilpailukyvyn. Emme kuitenkaan kannata globalisaatioon mukautumista helpottavan rahaston perustamista, koska globalisaation seurauksiin voidaan mielestämme parhaiten vastata dynaamisen markkinatalouden avulla. 
Bruno Gollnisch (NI ),
   . Erehtyminen on inhimillistä, mutta virheessä pysyminen on pirullista. Sanonta pätee kaikkiin parlamentin globalisaatiosta ja sen vaikutuksista laatimiin mietintöihin, joissa valitetaan globalisaation kielteisiä vaikutuksia, muttei kuitenkaan tarjota muuta lopullista ratkaisua kuin Brysselin ja Euroopan unionin valtaoikeuksien lisääminen. Euroopan parlamentti ei ole koskaan kyseenalaistanut itse globalisaatiota tai tapaa, jolla sitä on tyrkytetty meille Brysselistä. 
Tämä on kuitenkin se todellinen ongelma. Euroopan unioni uhraa työpaikkamme, tuotannonalamme, maataloutemme ja sosiaalisen suojelun järjestelmämme maailmanlaajuisen vapaakaupan ja kansainvälisen kilpailun oppien alttarilla. EU ei suojele talouksiamme vilpilliseltä kilpailulta, sosiaaliselta ja taloudelliselta polkumyynniltä eikä piratismilta ja väärentämiseltä. Se ei tue yrityksiämme, kun ne kohtaavat moninkertaisia tullimaksuja tai muita kaupan teknisiä esteitä kilpailijamaissa, joissa ne haluaisivat käydä kauppaa. Se ei tue niitä silloinkaan, kun ne kohtaavat lisääntynyttä kilpailua kotimaissaan, koska taloutemme ovat maailman avoimimpia. EU vain lisää toimintaa vaikeuttavia normeja ja säätelyä. 
Väistämätön johtopäätös on, että EU on syntipukki globalisaation farssissa, ja EU:n kansalaiset ovat sen pääasiallisia uhreja. EU:n kansalaisten etujen on aika mennä utopistisen ääriliberalistisen opin noudattamisen edelle. 
Sérgio Marques (PPE-DE ),
   .  Haluan kiittää jäsen Herczogia hänen tärkeästä globalisaation vaikutuksia sisämarkkinoihin käsittelevästä mietinnöstään, joka saa täyden tukeni. Suhtaudun erityisen myönteisesti mainintaan siitä, kuinka tarpeellista on luoda terve ja kannustava toimintaympäristö pk-yrityksille sekä vahvistaa näiden asemaa ja pääsyä innovaatio- ja rahoitusvälineisiin.
Mielestäni myös palveluiden sisämarkkinoiden luominen on olennaista EU:n kilpailukyvyn lisäämiseksi. 
David Martin (PSE ),
   . Suhtaudun myönteisesti tähän ajankohtaiseen mietintöön globalisaation asettamista haasteista EU:n sisämarkkinoille. Tämä on kysymys, jonka tärkeyttä EU:n valtioiden ja hallitusten päämiehet painottivat puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan 27. lokakuuta 2005 johtamassa epävirallisessa huippukokouksessa Hampton Courtissa.
Kansainvälisen kaupan valiokunnan jäsenenä olen vaatinut, että sosiaaliset ja ympäristöön liittyvät huolenaiheet otetaan huomioon globalisaation aikakaudella ja nyt kun Kiina, Intia ja Brasilia ovat nousussa. Tämä ei ole silkkaa protektionismia, vaan olen huolissani siitä, että maailmantalouden vapauttaminen, erityisesti monenvälisten kauppajärjestelmien kautta, ei saa johtaa työelämää koskevien ja sosiaalisten normien alenemiseen ja halpojen hintojen tavoitteluun kaikin keinoin. 
Tuin siten tarkistuksia, joilla lisätään etuuskohteluun perustuvaa pääsyä EU:n markkinoille niiden kolmansien maiden kohdalla, jotka ovat lisäkannustimena ratifioineet kansainväliset työelämän ja ympäristön perusnormit ja soveltaneet niitä tarkoituksenmukaisesti. Komission on kuitenkin mielestäni työskenneltävä tiiviimmin ILO:n kanssa tutkiakseen ja ottaakseen selvää perusnormien noudattamisesta ja täytäntöönpanosta käytännössä. Tämän tavoitteena on suojautua yhteisen tullietuusjärjestelmän mahdollisilta väärinkäytöksiltä tulevaisuudessa. 
José Albino Silva Peneda (PPE-DE ),
   .  Globalisaatio tarjoaa uusia mahdollisuuksia helpottamalla pääsyä maailmanmarkkinoille. Monet EU:n kansalaiset kuitenkin suhtautuvat siihen karsaasti, mikä johtuu meneillään olevan rakenneuudistuksen ja tuotannon ulkomaille siirtämisen kauaskantoisista vaikutuksista EU:n tekstiiliteollisuuteen. 
Euroopan unionin on pystyssä päin vastattava näihin haasteisiin luopumatta kuitenkaan historiallisista ja sosiaalisista arvoistaan, jotka heijastuvat nykyisissä sosiaalisen suojelun järjestelmissä. 
Euroopan unionin on samalla tarjottava kannustimia EU:n tuotannonalojen kilpailukyvyn lisäämiseksi, mikä tapahtuu kehittämällä erilaisia Lissabonin strategiassa mainittuja välineitä. 
Yhden tai kahden prosentin korotukset eivät jätä yhtään liikkumavaraa. Näin ollen taloudelliset ja erityisesti markkinoiden vapauttamiseen liittyvät uudistukset ovat yhä kiireellisempiä sisämarkkinoiden toteuttamiseksi. 
Lopuksi totean ulkopolitiikasta sen verran, että EU:n on vaadittava tulevaisuuden suuria maailmanvaltoja, kuten Kiinaa, Intiaa ja Brasiliaa, toteuttamaan erilaisia kehitysprosesseja niin, että ne varmistavat tasapainon sosiaali- ja talouspolitiikan välillä. 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   . Tässä mietinnössä olisi ollut tilaisuus tarkastella, minkä tyyppisiä vaikutuksia globalisaatiolla on ollut sisämarkkinoihin, mutta valitettavasti mietinnössä ei käytetty tilaisuutta hyväksi. Ryhmäni ei siis voinut tukea sitä. 
Bruno Gollnisch (NI ). –
   Arvoisa puhemies, totesin tänä aamuna kuinka järkyttävää on, että yritämme opettaa muulle maailmalle ihmisoikeuksien kunnioitusta samalla, kun Euroopan unioni itse räikeästi rikkoo niitä, erityisesti sananvapautta, omalla alueellaan. 
Jäsen Agnoletton mietinnön vastustamiseen on kuitenkin muitakin syitä. Siinä viitataan Wienin sopimuksen 60 artiklaan ja erityisesti täytäntöönpanematta jättämistä koskevaan lausekkeeseen, joka sallii sopimuksen vaatimusten huomiotta jättämisen sillä perusteella, ettei toinen osapuoli ole täyttänyt velvoitteitaan. Ainoa ongelma tässä on se, että tilanteen arvioimisessa EU on ainoa tuomari, mikä on minusta täysin väärä tulkinta. Meillä on oltava ainakin välimiesmenettely, tai muuten tämä ehto on todellisuudessa sopimusosapuolten tahdosta riippuva ehto, jonka varjolla voimme paeta velvoitteitamme aina halutessamme tai päinvastoin pitää niistä kiinni silloin, kun kyse on vahvoista valtioista, jotka voivat ryhtyä mahdollisiin vastatoimiin. Tämä ei ole hyväksyttävää. 
Andreas Mölzer (NI ). –
   Arvoisa puhemies, EU on tehnyt varmasti paljonkin ihmisoikeuksien ja demokratian kunnioituksen eteen, sillä ovathan nämä arvot Euroopan unionin jäsenyyden edellytyksiä. EU on kuitenkin takuulla epäonnistunut tässä suhteessa Turkin kohdalla. Turkki on vielä kaukana siitä, että se lopultakin tunnustaisi Armenian kansanmurhan. Lisäksi se uhkaa rangaistusseuraamuksilla toimittajia, jotka kritisoivat sitä millään tavalla. On myös sanottava, että mielipiteenvapauden ja lehdistönvapauden saralla on tapahtunut vain taantuvaa kehitystä neuvottelujen aloittamisen jälkeen. Tässä yhteydessä on huomattava, että vuonna 2004 turkkilaisten turvapaikkahakemuksista hyväksyttiin 11 prosenttia ja että Turkki tuomittiin vuonna 2005 Euroopan ihmisoikeustuomioistuimessa useimmin kaikista Euroopan neuvoston jäsenvaltioista. Ei siis voida katsoa, että Turkki kunnioittaisi kovinkaan hyvin ihmisoikeuksia.
Kaiken tämän lisäksi äskettäinen katolisen papin murha Turkissa – rikos, jonka motiivina oli politiikka ja uskonto – osoittaa, että Turkki on joko haluton tai kykenemätön suojelemaan maansa vähemmistöjä. Tarvitaan muutakin kuin tänä vuonna maksettava 500 miljoonan euron liittymistä valmisteleva tuki, jotta Turkista tulee mallioppilas ihmisoikeusasioissa. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren ja Lars Wohlin (IND/DEM ),
   Mietinnössä käsitellään Euroopan unionin sopimuksiin sisällytettyä ihmisoikeuslauseketta. Esimerkki tällaisesta sopimuksesta on Cotonoun sopimus, jonka EU teki AKT-valtioiden kanssa. Lauseke on ollut voimassa kymmenen vuotta, minkä vuoksi esittelijän mielestä on nyt sopiva aika arvioida sitä. 
Euroopan parlamentilla ei ole tällä hetkellä valtuuksia aloittaa neuvotteluja, mikäli se katsoo valtion rikkoneen lauseketta. Yksi jäsen Agnoletton esittämistä ehdotuksista tähtää siihen, että parlamentille annettaisiin mahdollisuus aloittaa tämäntyyppiset neuvottelut. Lisäksi esittelijä toivoo, että Euroopan parlamentin sallittaisiin osallistua lauseketta koskevaan menettelyyn alusta loppuun. 
Edellä mainitusta voi päätellä, että parlamentin valtaoikeuksia halutaan lisätä, mitä vastustamme periaatteessa. Äänestimme siis tänään Agnoletton mietintöä vastaan. 
Marine Le Pen (NI ),
   . On erinomaista, että vaadimme taloudellisia ja poliittisia kumppaneitamme kunnioittamaan ihmisoikeuksia. EU:n toimielinten olisi kuitenkin alkajaisiksi järjestettävä omat asiansa, erityisesti kun otetaan huomioon, että Turkki on sen lähinaapuri. 
Esimerkkejä Turkin räikeistä ihmisoikeusloukkauksista ovat kristinuskoisen vähemmistön syrjintä, Armenian kansanmurhaa koskevien tietojen salaaminen ja se, että Turkin armeija miehittää kolmannesta Kyproksen saaresta. Mikään näistä loukkauksista ei ole kuitenkaan estänyt Euroopan unionin johtajia, erityisesti Ranskan presidentti Chiracia ja ministeri Villepiniä, avaamasta Euroopan unionin ovia tälle aasialaiselle valtiolle. 
Kannustaako ajatus EU:n jäsenyydestä Turkin viranomaisia jakamaan yhteiskuntamme arvot? Epäilemme sitä. Islamistisen puolueen, AKP:n, valtaannousu vuonna 2002 uhkaa erityisesti naisten jo entuudestaan harvoja oikeuksia. Ilmiötä kuvaavat hyvin väkivalta, jota viime vuonna käytettiin tukahduttamaan naisten rauhanomainen mielenosoitus, sekä moniavioisuuden palauttaminen. 
Nyt islamistiset järjestöt uhmaavat lehdistönvapautta jopa meidän kotimaissamme. Jos Euroopan unioni tässä tilanteessa toivottaa Turkin tervetulleeksi, se merkitsee niiden arvojen hylkäämistä, joihin EU väittää ulkopolitiikkansa perustuvan. 
Cristiana Muscardini (UEN ),
   AKT-valtioiden ja EU:n välisen Cotonoussa allekirjoitetun ja Luxemburgissa muutetun kumppanuussopimuksen jälkeen kysymys ihmisoikeus- ja demokratialausekkeen lisäämisestä EU:n sopimuksiin vaikutti ratkaistulta. Ihmisoikeuksien suojelemisen periaatteen hyväksyminen oli itse asiassa iso askel eteenpäin. Periaatteen täytäntöönpanossa näyttää kuitenkin edelleen olevan puutteita. 
Kysymys ei ole yksinkertainen. Siitä tekee monimutkaisen se, että jos haluamme keskeyttää allekirjoitetun sopimuksen soveltamisen ihmisoikeuslausekkeen rikkomisen vuoksi, meidän on vältettävä vahingoittamasta lauseketta rikkoneen valtion väestöä. Ihmisoikeuslausekkeiden ohella on muita vastaavia vaatimuksia, jotka liittyvät demokraattisten perusnormien noudattamiseen ja vähemmistöjen oikeuksien kunnioittamiseen. Erityistapauksena voisin mainita Kroatian kanssa käydyt neuvottelut, joiden aikana minusta ei kertaakaan tuntunut siltä, että Euroopan unioni olisi ollut todella kiinnostunut italialaisen vähemmistön tai Giulian ja Dalmatian alueilta peräisin olevien pakolaisten ihmisoikeuksista tai pyrkinyt suojelemaan niitä. EU on perustellut asennettaan toteamalla jopa, että kyse on kahdenvälisistä asioista. Haluan kuitenkin kiinnittää komission huomion siihen, että vähemmistöjen oikeuksien suojeleminen on varmistettava muutenkin kuin kahdenvälisissä suhteissa. Tämä on perustavanluonteinen oikeus, varsinkin kun kyse ei ole kauppasopimuksesta vaan todellisesta jäsenyyssopimuksesta. Ongelmaa ei ratkaistu vielä tälläkään mietinnöllä. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Esittelijän ilmaisema kiinnostus ja huoli Euroopan unionin tekemiin sopimuksiin sisältyvästä ihmisoikeus- ja demokratialausekkeesta ansaitsee kiitosta. 
Kymmenen vuotta lausekkeen laatimisen jälkeen on tullut aika arvioida sen täytäntöönpanoa ja pohtia parannusehdotuksia. Lisäksi arvioinnissamme olisi mielestäni tehtävä selväksi se, kuinka välttämätöntä säännöksen vaikutuksen arvioiminen on. Suhtaudun myönteisesti siihen, että EU sisällyttää tämän lausekkeen sopimuksiinsa ja pitää sitä yhtenä ulko- ja kehitysyhteistyöpolitiikan johtavista periaatteista. Lauseke on kuitenkin hyödytön, jos se on vain hokema, joka toistetaan kaikissa sopimuksissa ilman, että se todellisuudessa muuttaa asioita, vaikka sopimuksen ehtoja olisikin rikottu. Tyhjänpäiväinen hyvien aikeiden toistaminen johtaa virheisiin ja epäonnistumisiin kansainvälisessä politiikassa.
José Albino Silva Peneda (PPE-DE ),
   .  Maailmankaupan nopea vapauttaminen, jolle on tunnusomaista löyhät työelämää ja ympäristöä koskevat säännöt, asettaa melkoisen haasteen Euroopan unionin talouden kilpailukyvylle. 
EU ei voi eikä sen pidä kilpailla vientitukiin perustuvien talouksien kanssa, jotka eivät noudata ympäristöllisiä ja sosiaalisia perusnormeja ja jotka rikkovat ihmisoikeuksia. 
Euroopan yhdentyminen perustuu yhteisvastuullisuuteen, ihmisoikeuksien kunnioittamiseen, ympäristö- ja sosiaalinormien noudattamiseen ja kestävään kehitykseen. Demokratian, oikeusvaltion ja perusvapauksien arvot ovat Eurooppa-hankkeen ydin. 
EU on onnistunut sisällyttämään ihmisoikeus- ja demokratialausekkeen kolmansien maiden kanssa tehtyihin kansainvälisiin sopimuksiin. 
Olen kuitenkin hyvin pettynyt siihen, että näinkin perustavanluonteinen lauseke puuttuu tekstiilituotteita koskevista sopimuksista. 
Kiina on tunnetusti pitänyt pelin sääntöjä järjestelmällisesti pilkkanaan aina siitä lähtien, kun se liittyi Maailman kauppajärjestöön vuonna 2001. Tässä tapauksessa EU:lla olisi hyvinkin oikeus lisätä sosiaaliset ja ympäristöön liittyvät vähimmäissäännöt Kiinan kanssa tehtäviin tuleviin sopimuksiin. Kun kilpaillaan, sen on tapahduttava samoin edellytyksin.
Duarte Freitas (PPE-DE ),
   .  Mietinnössä ei esitetä mitään vastalauseita komission ehdotuksesta. Siinä pikemminkin hyväksytään kaikki esitetyt ajatukset ja tuetaan niitä. 
Päätös säilyttää Shetlandin kieltoalue ja punakampelan suoja-alue on ajankohtainen ja tasapuolinen vastaus kieltoalueiden toimivuuden ja tehokkuuden arvioimiseen ja alalla suoritettuun kuulemiseen. 
Mietinnön suositukset tekevät mahdolliseksi puolustaa uuden yhteisen kalastuspolitiikan perusperiaatteita ja erityisesti hallita meren elollisten luonnonvarojen hyödyntämistä kestävällä tavalla. Näin varmistetaan samalla kestävät taloudelliset, ympäristölliset ja sosiaaliset toimintaolosuhteet. 
Kannatan siis mietinnön hyväksymistä. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren ja Lars Wohlin (IND/DEM ),
   Junilistan vastustaa EU:n yhteistä kalastuspolitiikkaa ja toivoo, että se poistetaan lopulta vaiheittain käytöstä. Näin ollen EU:n ei mielestämme pitäisi päättää siitä, onko Shetlandin kieltoalue ja punakampelan suoja-alue säilytettävä vai ei. Tämä kysymys ratkaistaan parhaiten nykyisissä kansainvälisissä elimissä. 
Ian Hudghton (Verts/ALE ),
   . Äänestin tämän mietinnön puolesta. Sitä vahvistettiin olennaisesti valiokuntavaiheessa, kun hyväksyttiin yhdeksän esittämääni tarkistusta.
Euroopan parlamentin selvän enemmistön päätös Skotlannin pohjoispuolella sijaitsevan suoja-alueen tukemisesta on todellakin hyvin myönteinen. Euroopan parlamentin jäsenet ympäri Eurooppaa ovat ymmärtäneet näiden vesialueiden tärkeyden Skotlannin pohjoisille yhteisöille. 
Komission on nyt tunnustettava, että on kestävän kehityksen vastaista sallia rajoittamaton pääsy vesialueille. Kalastusoikeudet on jaettava niiden yhteisöjen kesken, jotka ovat niistä riippuvaisia. Tämä on nyt Euroopan parlamentin poliittinen tahto, eikä sitä saa horjuttaa niiden tahojen lobbaaminen, jotka vaativat yhtäläistä pääsyä vesille ja kalavarojen yhtäläistä hyödyntämistä. 
Parlamentin äänestystulos on harvinainen esimerkki Euroopan unionista Skotlannin kalastajille kantautuvista hyvistä uutisista. Kehotan siis lopullisen päätöksen tekevää ministerineuvostoa seuraamaan esimerkkiämme. 
David Martin (PSE ),
   . Suhtaudun myönteisesti Shetlandin kieltoaluetta ja punakampelan suoja-aluetta koskevaan mietintöön. Olen ilahtunut, että komissio päätti säilyttää Shetlandin kieltoalueen ja punakampelan suoja-alueen. Mielestäni on myönteistä, että parlamentti oli ehdotuksen takana, sillä kolmen vuoden jatkoaika on sekä ympäristönsuojelun että Skotlannin kalatalouden edun mukainen. 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   . Arvoisa puhemies, toivotan henkilökohtaisesti tämän tärkeän asian esittelijän tervetulleeksi jälleen kerran Strasbourgiin. Kannatin mietintöä mielelläni, koska siinä esitetyt toimenpiteet ovat tärkeitä yhteisen kalastuspolitiikan tuhoisien vaikutusten parantamiseksi. Yhteinen kalastuspolitiikka olisi lakkautettava, sillä se on ollut katastrofi kalastajayhteisöille, kalastuselinkeinolle ja itse kaloille. Se ei tuo Euroopan unionille minkäänlaista etua, koska tällainen toimimaton politiikka selvästikin heikentää EU:n mainetta kansalaistemme silmissä. 
Lydia Schenardi (NI ),
   . Yksi suurimmista Euroopan unionin jäsenvaltioiden edessä olevista haasteista on niiden energiapolitiikka ja niiden kyky hyödyntää uusiutuvaa energiaa, mikä vähentäisi riippuvuutta raakaöljystä ja kaasutoimituksista sekä näiden luonnonvarojen vaihtelevista hinnoista. 
Lämmityksessä ja jäähdytyksessä, joiden osuus Euroopan unionin energiankulutuksesta on tällä hetkellä lähes 70 prosenttia, olisi hyödynnettävä paljon enemmän uusiutuvia energianlähteitä. 
Kannatamme siis uusiutuvan energian käyttöä edistäviä toimenpiteitä, kuten käyttäjien tietämyksen lisäämistä, hallinnollisten esteiden poistamista, käyttöönottotuen tarjoamista sekä tutkimuksen edistämistä. 
Vastaisuudessa pyrimme varmistamaan erityisen huolellisesti, että jäsenvaltioiden itsemääräämisoikeutta kunnioitetaan energianhankinnoissa. Lisäksi tarkkailemme esitettyjen ehdotusten verotusnäkökohtia. 
Vielä ei tunneta kaikkia kaasu- ja sähkömarkkinoiden vapauttamisen vaikutuksia kansallisiin energiataseisiin. Ei tule kysymykseenkään, että antaisimme komissiolle verotusta koskevien ehdotusten kautta lisää valtaoikeuksia energiapolitiikassa. Perustamissopimuksissa komissiolle ei ole annettu tällaisia oikeuksia, vaikkakin se on niitä onnistunut omimaan epäsuorin keinoin.
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   . Arvoisa puhemies, tässä tärkeässä mietinnössä tuodaan esille Euroopan unionin kannalta merkittäviä mahdollisuuksia. Kotimaallani Skotlannilla on luultavasti eniten potentiaalia uusiutuvan energian hyödyntämisessä, mutta kotimaisesta toimettomuudesta johtuen emme ole vielä hyödyntäneet näitä mahdollisuuksia. Mietinnössä osoitetaan, kuinka EU voi auttaa edistämään tämän elintärkeän tulevaisuuden teknologian kasvua. Tuen sitä mielelläni, vaikka muutama keskeinen suositus ei mennytkään parlamentissa läpi. 


Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu Enelyne Gebhardtin laatimasta sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietinnöstä (A6-0409/2005) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi palveluista sisämarkkinoilla (KOM(2004)0002 C5-0069/2004 2004/0001(COD)).
Parlamentti on täysin tietoinen tämän keskustelun tärkeydestä. 
Evelyne Gebhardt (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Bartenstein, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, tulemme nyt Euroopan perustuslakisopimuksen jälkeen Euroopan unionin kaikkein tärkeimmän lainsäädäntöhankkeen viimeiseen vaiheeseen emmekä hätiköineet päästäksemme tähän. Voisin helposti kuvailla viime kuukausien pyrkimyksiä ja niitä paperivuoria, jotka meidän piti käydä läpi, mutta se veisi minulta tunteja.
Tämän vuoksi esitän vain muutaman perushuomion, jotka eivät ole kaikille mieleen, mutta arvoisa puhemies, minun on sanottava, että minulle niillä on merkitystä.
Palvelujen on liikuttava Euroopan unionissa yhtä vapaasti kuin tavaroiden ja pääomien, joten komission – kauan odotettu – palveludirektiiviluonnoksen laatiminen on tervetullut tapahtuma.
On kuitenkin ikävää, että on annettu vaikutelma, jonka mukaan luonnoksella on määrä asettaa 15 "vanhan" jäsenvaltion edut toukokuussa 2004 unioniin liittyneiden kymmenen "uuden" jäsenvaltion etuja vastaan. Puhun "vanhoista" ja "uusista" jäsenvaltioista lainausmerkeissä, koska kaikilla yhteisömme jäsenvaltioilla on samat oikeudet ja velvollisuudet riippumatta siitä, kuinka kauan ne ovat kuuluneet unioniin.
Euroopan unionin olemassaolon tarkoitus on edistää 470 miljoonan kansalaisen hyvinvointia tasa-arvon perustalta. Sen tarkoitus ei ole osakkeenomistajien etujen tai sapelihampaisten liberalisoijien ja heidän markkinamekanismiensa etujen edistäminen.
Minusta on hyvin tärkeää, että poliittisissa toimissamme ja lainsäädännössä kansalaiset ovat etusijalla. Meidän on ensisijaisesti huolehdittava työntekijöistä ja heidän perheistään suuryritysten ja markkinoiden sijaan ja meidän on uhrattava ajatuksia myös pienyrityksille ja käsityöläisille, jotka eivät saa joutua muiden tallomiksi.
Näistä syistä parlamentin oli parannettava perusteellisesti komission luonnosta, ja meitä jakavista ideologisista eroista huolimatta olemme edistyneet huomattavasti. Suhtaudun luottavaisesti siihen, että lopullisen äänestyksen jälkeen voimme ottaa viimeiset ratkaisevat askeleet.
Lopputuotteen on oltava direktiivi, jota ei rasita valtava byrokratia ja josta on hyötyä työntekijöille, joista Euroopan kilpailukyky on riippuvainen. Tällaisessa direktiivissä on kunnioitettava jäsenvaltioiden ominaispiirteitä ja ehkäistävä työolojen ja palkkojen, laadun sekä kuluttajien ja ympäristön suojelun heikkenemistä.
Näin ollen meidän on ensinnäkin hylättävä alkuperämaaperiaate kaikkine tuhoisine vaikutuksineen.
Olen ehdottanut yksinkertaista ratkaisua, jossa yhdessä jäsenvaltiossa laillisesti palveluja tarjoava yritys voisi tarjota kyseisiä palveluja myös muissa jäsenvaltioissa, kunhan kohdemaan sääntöjä ja säädöksiä sovelletaan sopimuksiin. Tämä yksinkertaistettu näkemys vastaa kokemuksiamme tosielämästä. Esimerkiksi saksalainen ajokortti oikeuttaa minut ajamaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa, mutta en voi ajaa siellä oikealla puolella.
Näin mahdollistetaan palvelujen vapaa liikkuvuus ja varmistetaan vapaa kilpailu.
Toinen ehdotukseni oli, että vapaa liikkuvuus myönnettäisiin vain markkinoitaville kaupallisille palveluille, ja kaikki muu jäisi direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Unionin ei missään tapauksessa pidä esimerkiksi myöntää vapaata liikkuvuutta orjuuden nykymuodolle, jota tilapäistä työvoimaa välittävät toimistot harjoittavat.
Meidän on myös varmistettava, ettei tällä ole vaikutusta yleishyödyllisiin palveluihin – termin laajimmassa merkityksessä – siten, että turvataan kunnallinen itsehallinto ja kansalaisten halu hoitaa itse asiansa vesilaitoksista päiväkoteihin.
Parlamentti voi hyväksyä palveludirektiivin, edellyttäen että komission alkuperäiseen luonnokseen tehdään joitakin välttämättömiä mukautuksia.
Olemme perehtyneet alkuperäiseen luonnokseen läpikotaisin ja myllänneet sen juuria myöten. Näin tehdessämme olemme tehneet tyhjäksi lakimiesten työpaikkojen luomista koskevan järjestelmän, sillä pienyrityksillä ei olisi ollut siihen taloudellisesti mahdollisuuksia.
Katson, että tätä monimutkaista lainsäädäntöä voitaisiin vieläkin selventää ja yksinkertaistaa, mutta näin monimutkainen hanke edellyttää voimia tehdä kompromisseja.
Minusta vaikuttaa siltä, että komissio arvostaa parlamentin rakentavaa työtä eikä ole pysyvästi sitoutunut vanhaan versioon, joka herätti valtavaa tyrmistystä jäsenvaltioissa. Ammattiliittojen, käsityöläisten yhdistysten, kunnallisviranomaisten ja kaikkien muiden asianosaisten vaikutus on ollut voimakas ja näkyvä.
Olemme nyt hankalassa tilanteessa. Voimme säätää lainsäädäntöä, jota komissio ja neuvosto eivät ole meille antaneet. Jos teemme näin, annamme palveluille Euroopan unionissa niiden tarvitseman vapaan liikkuvuuden, ja samalla tämä olisi suuri askel kohti sosiaalista Eurooppaa. Työntekijöiden oikeudet turvattaisiin, laatua ja ympäristöä suojeltaisiin. Kun olemme saavuttaneet tällaisen tuloksen, parlamentti voi olla ylpeä siitä, että se on palvellut yhteisön 470 miljoonan kansalaisen etuja.
Tätä ajatellen haluan vielä kerran kiittää kollegojani kaikissa ryhmissä heidän rakentavasta yhteistyöstään. Uskon, että löydämme tänään iltapäivällä, illalla ja huomenna käytävissä lopullisissa keskusteluissa oikeat ratkaisut, jotka todella mahdollistavat suuren enemmistön kokoamisen täällä parlamentissa, enemmistön, joka pakottaa komission ja neuvoston kulkemaan meidän täällä parlamentissa nyt viitoittamaamme tietä.
Martin Bartenstein,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen McCreevy, hyvä esittelijä Gebhardt, hyvät parlamentin jäsenet, kuten jäsen Gebhardt juuri kertoi, komissio antoi helmikuussa 2004 ehdotuksen direktiiviksi palveluista Euroopan yhtenäismarkkinoilla. Ajatuksena oli, että direktiivin täytäntöönpano veisi meitä hieman lähemmäs Lissabonin tavoitteiden saavuttamista. Marraskuussa 2004 Wim Kokin johtama korkean tason asiantuntijaryhmä – jonka komissio oli nimittänyt valmistelemaan Lissabonin strategian välitarkistusta – vaati Euroopan palvelumarkkinoiden luomista, jonka ryhmä katsoi olevan paras mahdollisuus saada aikaan kasvua unionissa. Taloudelliselta kannalta kasvupyrähdys olisi juuri sitä, mitä unionissa tarvitaan, ja me tiedämme sen. Kasvu ja siitä seuraava työllisyys ovat meidän kaikkien ensisijaisia tavoitteita.
Ensimmäisten kymmenen vuotensa aikana Euroopan sisämarkkinat ovat saavuttaneet huomattavaa menestystä, eikä vähäisintä ole 2,5 miljoonan uuden työpaikan luominen. Juuri tästä syystä kaikki ratkaisemattomat yksityiskohdat on selvitettävä, mutta komission palveluntarjoajille asettamat oikeudelliset ja hallinnolliset esteet ovat osoittaneet meille, kuinka sirpaloituneet Euroopan palvelumarkkinat todellisuudessa ovat, mistä aiheutuu tarpeettoman korkeita hintoja, tappioita kuluttajille riittämättömän kilpailun vuoksi sekä menetettyjä mahdollisuuksia lisäkasvun ja uusien työpaikkojen osalta.
Ehdotuksen, johon viittasin, esitti edellinen Prodin komissio, ja asiasta vastannut komission jäsen oli Frits Bolkestein. Helmikuusta 2004 alkaen asiasta on keskusteltu syvällisesti neuvoston asiasta vastaavassa työryhmässä. Julkisessa keskustelussa ehdotus on saanut paljon kritiikkiä, josta osa on ollut perusteltua. On myös niitä, jotka ovat perusteettomasti käyttäneet tilaisuutta hyväkseen lisätäkseen levottomuutta.
On todettava, että direktiivin tarkoitus käy varsin selkeästi ilmi direktiivitekstistä, ja sen taustalla olevalla periaatteella on laaja kannatus. Periaatteena on palvelujen tarjoamisen vapauttaminen yhä laajemmin sekä palveluntarjoajien perusteettomien esteiden järjestelmällinen poistaminen.
Komission on nyt tarkistettava keinot, joilla tämä saavutetaan, ja parlamentin äänestyksen tulos on olennainen perusta tälle. Tarkoituksena on, että palvelujen sisämarkkinoiden loppuunsaattaminen tuo hyötyä ja etuja unionin kansalaisille, kuluttajille ja yrityksille ja estää Euroopan sosiaalimallin heikentymisen tai vaarantumisen.
Unionin kansalaisilla on täysi oikeus palvelujen sisämarkkinoihin ilman palkkojen alentamista tai sosiaalista polkumyyntiä. Jos palveludirektiivi saadaan aikaan, sen on oltava tasapuolinen työlainsäädännön kannalta. Siinä on myös oltava selkeät ja yksiselitteiset säännöt, joilla varmistetaan, ettei työntekijöiden tilapäistä lähettämistä koskeva direktiivi vaarannu, varsinkaan mitä tulee seurantavaihtoehtoihin.
On myös tehtävä täysin selväksi, ettei direktiivi millään tavalla vaaranna yleishyödyllisten palvelujen laatua, niiden yleistä tarjontaa tai niiden edullisuutta. Jäsen Gebhardt jo mainitsi tämän tarpeen.
Neuvoston puheenjohtajavaltiossa seurataan nyt silmä tarkkana parlamenttia, sillä puheenjohtajavaltio ja neuvosto kokonaisuudessaan odottavat ensimmäisen käsittelyn tulosta suurella mielenkiinnolla, ja jos parlamentissa onnistutaan saavuttamaan mahdollisimman suuri enemmistö, siitä olisi erityisen suurta hyötyä luonnoksen tulevassa edistymisessä neuvostossa. Tätä ajatellen suhtaudumme myönteisesti myös parlamentin kahden suuren ryhmän aloitteisiin ja pyrkimyksiin saavuttaa kattava konsensus erinomaisen kompromissin avulla, varsinkin kiistanalaisissa kohdissa, ja tässä onkin selvästi onnistuttu.
Parlamentin täysistunnon äänestyksen jälkeen, toisin sanoen ylihuomenna 16. helmikuuta, on komission otettava aktiivinen rooli yhteispäätösmenettelyssä. Puheenjohtajavaltio aikoo – läheisessä yhteistyössä parlamentin, mutta myös komission kanssa – vaatia tasapuolista direktiiviä, jossa otetaan laajasti huomioon nykyisestä ehdotuksesta esitetyt epäilykset ja jossa luodaan oikeusperusta toimiville palveluiden sisämarkkinoille, joilla hyödynnetään parhaalla mahdollisella tavalla kasvupotentiaaliamme sekä mahdollisuuksia luoda työpaikkoja. Meille on nyt kerrottu, että kahden tutkimuksen mukaan – toinen tehtiin Kööpenhaminassa ja toinen Wienissä – on olemassa mahdollisuus, että palveludirektiivin seurauksena syntyy noin 600 000 työpaikkaa.
Puheenjohtajavaltio suhtautuu myönteisesti myös komission puheenjohtajan Barroson Wienissä antamaan lausuntoon, jonka mukaan hyvin pian täysistuntoäänestyksen jälkeen ja hyvissä ajoin ennen maaliskuun Eurooppa-neuvoston kokousta esitetään ehdotus poliittisen sopimuksen olennaisista kohdista. Puheenjohtajavaltio Itävalta keskustelee ehdotuksesta syvällisesti ja kehittää sitä edelleen – ja korostan, että aion tehdä tämän siten, että työmarkkinaosapuolet ovat täysivaltaisia kumppaneita.
Meillä on mahdollisuus maksimoida kasvupotentiaalimme ja mahdollisuudet luoda uusia työpaikkoja palvelujen sisämarkkinoiden avulla lisäten samalla kansalaisten luottamusta sosiaaliseen Eurooppaan. Tämän on oltava meidän kaikkien tavoitteena.
José Manuel Barroso,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Bartenstein, hyvä jäsen Gebhardt, hyvät parlamentin jäsenet, tämä viikko on palveludirektiivin, sisämarkkinoiden loppuunsaattamisen sekä kasvua ja työllisyyttä Euroopassa koskevan strategiamme kannalta ratkaiseva vaihe. Olen tämän vuoksi iloinen nähdessäni, että Euroopan parlamentti on valmistautunut ilmaisemaan kantansa ehdotuksesta ja kantamaan vastuunsa Euroopan unionin kansalaisia kohtaan. Haluan erityisesti kiittää jäsen Gebhardtia ja kaikkia niitä jäseniä, jotka ovat suoraan osallistuneet tähän, erityisesti varjoesittelijöitä, jotka viimeisten parin kuukauden aikana ovat tehneet ihailtavaa työtä, jonka ansiosta olemme päässeet tasolle, jolla tänään olemme.
Tämänpäiväinen keskustelu ja torstaina toimitettava äänestys ovat merkittävä hetki Euroopan unionin historiassa, ja saanen todeta, että tämä on vielä laajempi asia kuin palvelut sisämarkkinoilla, joka sekin on merkittävä. Meidän on epäilemättä vielä tehtävä paljonkin, jotta taloutemme pystyvät tekemään perustamissopimuksessa vahvistetuista perusvapauksista totta ja hyötymään niistä. Hetken kuluttua komission jäsen McCreevy muistuttaa teitä siitä, kuinka asiassa on edistytty.
Ennen sitä haluan kuitenkin korostaa hyvin tärkeää näkökohtaa, joka ylittää puhtaasti taloudellisen ulottuvuuden: onko 25 jäsenvaltion Euroopan unioni kykenevä pääsemään sopimukseen asianmukaisista ratkaisuista hyvin vaikeiden ja arkaluonteisten ongelmien ratkaisemiseksi? Tämän lisäksi, pystymmekö käsittelemään erityisesti ongelmia, jotka julkisen mielipiteen mukaan ovat kaikkein arkaluonteisimpia? Sanon tämän nyt täysin selvästi: olen vakuuttunut siitä – ja komissio jakaa tämän näkemyksen – että on suotavaa saavuttaa vahva konsensus parlamentissa tämän direktiivin puolesta, vahva konsensus, joka toivoaksemme antaa mahdollisuuden päästä sopimukseen neuvostossa ja luoda edellytykset kolmen toimielimemme lähentymiselle. Luotan siihen, että parlamentti tällä viikolla kykenee antamaan muodon sille kriittiselle vastuuntunnolle, jota se on osoittanut koko prosessin ajan.
Kuten tiedätte – ja meidän on oltava tässä asiassa rehellisiä – tämä edeltäjäni Prodin komission tammikuussa 2004 esittämä direktiivi herätti joissakin jäsenvaltioissa ja erityisesti julkisessa mielipiteessä vakavaa huolta. Vaikka huoli liittyi sosiaalilainsäädännön suojelemista koskeviin perusteltuihin pelkoihin, osa esitetystä kritiikistä perustui todellisiin väärinkäsityksiin. Joissakin tapauksissa kritiikki kuitenkin herätti polemiikkia, joka ei liittynyt mitenkään itse direktiiviin.
Minä ja johtamani komissio olemme aina tehneet täysin selväksi, että haluamme todellakin palvelujen aitoja sisämarkkinoita. Haluamme toimivat markkinat, ja tämä tuo mukanaan lisäarvoa talouteemme. Haluamme nyt toteuttaa käytännössä neljän vapauden periaatteet, jotka Euroopan unionin perustajat jättivät meille perinnöksi. Haluamme myös vastata esitettyihin perusteltuihin huoliin.
Arvoisat parlamentin jäsenet, tulos on näin ollen kompromissin hedelmä. Me todellakin tarvitsemme kompromissin, jossa kunnioitetaan perustamissopimuksen periaatteita ja joka on osa kasvua ja työllisyyttä koskevaa ohjelmaamme. Tämän osalta komissio on valmis tukemaan ja sisällyttämään tarkistettuun ehdotukseensa tekijät, jotka merkitsevät askelta eteenpäin tiellä palveluiden todellisiin sisämarkkinoihin, joita parlamentin suuri enemmistö kannattaa.
Lähes kahden vuoden keskustelujen jälkeen on korkea aika jättää erimielisyydet taaksemme, rakentaa siltoja ja luoda edellytykset sopimukselle. On aika todistaa kansalaisille, että 25 jäsenvaltion unioni toimii, että se on tietoinen yhteisestä kohtalostamme ja että se kykenee saavuttamaan kaikkien etujen mukaisia tuloksia. Nyt meidän on ymmärrettävä, mikä on realistista ja mahdollista toteuttaa tässä vaiheessa.
Vaikean vuoden 2005 jälkeen pyrimme nyt palauttamaan luottamusta Euroopan unioniin. Meidän on työskenneltävä käytännön ratkaisujen aikaansaamiseksi vastataksemme kansalaisten todellisiin ongelmiin. Jos palveludirektiivin ensimmäinen täysistuntokäsittely johtaa torstaina äänestystulokseen, jossa saatetaan tasapainoon kilpailua koskevat vaatimukset ja sosiaaliset huolenaiheet, kyseessä on voitto niin Euroopan parlamentille, arvoisat parlamentin jäsenet, kuin koko unionille.
Arvoisat parlamentin jäsenet, teidän ei tarvitse epäillä unionia koskevia kunnianhimoisia tavoitteitamme. Mitä tähän tulee, tehkäämme täysin selväksi taloudellinen kysymys. Voidaanko hyväksyä, että meillä on Euroopan unionissa 20 miljoonaa työtöntä? Tarvitaanko vielä vahvempia argumentteja aloitteemme perustelemiseksi? Eikö tämä ole yksi tärkeimmistä syistä luottamuspulaan EU:ssa? Tänä päivänä kaksi suurinta sektoria, jotka voivat luoda uusia työpaikkoja unionissa, ovat palvelut sekä pienet ja keskisuuret yritykset. Meidän on tämän vuoksi asetettava nämä alat etusijalle luomalla todelliset palvelumarkkinat ja tukemalla pieniä ja keskisuuria yrityksiä.
Ne hyötyvät eniten direktiivistä. Vaikka tämä onkin vasta ensiaskel, en usko minkään strategian olevan sosiaalisempi kuin sellaisen, jolla luodaan laadukkaita työpaikkoja.
Arvoisa puhemies, ennen puheenvuoron antamista komission jäsenelle McCreevylle haluan luvallanne toivottaa teille kaikille hedelmällistä ja myönteistä keskustelua. Tehkäämme yhdessä työtä tuottaaksemme sellaisen palveludirektiivin, joka tekee todeksi Euroopan unionia koskevat kunnianhimoiset tavoitteemme tasapainoisella tavalla: laajentunut unioni, entistä nykyaikaisempi ja kilpailukykyisempi unioni sekä unioni, joka perustuu neljään perusvapauteen, jotka unionin perustajat jättivät meille perinnöksi.
Charlie McCreevy,
   . Arvoisa puhemies, ehdotus on ollut otsikoissa siitä lähtien, kun se esitettiin kaksi vuotta sitten. Sekä sen kannattajat että vastustajat näkevät sen symbolina. Kaiken ehdotusta koskeneen ja suhteelliseen harvaan seikkaan keskittyneen polemiikin aikana oli helppo unohtaa, että on monia muita aloja, joilla vallitsee nähdäkseni laaja yhteisymmärrys ja joilla ehdotuksen edut tunnustetaan.
Ensinnäkin hallinnollisen yksinkertaistamisen myötä on entistä helpompaa perustaa yrityksiä EU:ssa. Tämä on erittäin tärkeää yrittäjyyteen kannustamiseksi, mikä on tärkeä tekijä kasvun ja uusien työpaikkojen syntymisen edistämisessä. Palveluntarjoajat voivat saada tietoja ja täyttää hallinnolliset muodollisuudet yhdessä yhteyspisteessä missä tahansa jäsenvaltiossa, mikä yksinkertaistaa ja nopeuttaa hyväksymismenettelyä, vähentää kustannuksia ja poistaa tarpeen olla tekemisissä eri tasojen virkamiesten kanssa.
Nämä menettelyt voidaan toteuttaa myös sähköisesti, joten yritykset säästävät aikaa ja välttävät merkittävät kulut, joita aiheutuu henkilökohtaisten tapaamisten – toisinaan useiden sellaisten – tarpeesta tarvittavien muodollisuuksien täyttämiseksi asiasta vastaavissa viranomaisissa.
Toiseksi tästä on etua kuluttajille. Kuluttajien luottamuksen parantaminen on keskeinen tekijä sisämarkkinoiden näille tarjoamien mahdollisuuksien lisäämiseksi. He hyötyvät, koska yrityksiä koskeva keskeinen tieto ja niiden tarjoamat palvelut ovat helpommin saatavilla. Näin he voivat tehdä tietoisia valintoja ostaessaan palveluja. Kuluttajien oikeudet esitetään selkeästi, ja yrityksen kansallisuuteen tai sijaintiin perustuva syrjintä on poistettava.
Kolmanneksi jäsenvaltioiden on tehtävä hallintoyhteistyötä sen varmistamiseksi, että yrityksiä valvotaan asianmukaisesti ja tehokkaasti kaikkialla EU:ssa välttäen kuitenkin päällekkäistä valvontaa. Tätä oikeudellista velvoitetta tuetaan käytännön tasolla sähköisellä järjestelmällä, jonka avulla viranomaiset voivat vaihtaa tietoja suoraan ja tehokkaasti. Nämä ja monet muut direktiiviluonnoksen säännökset tuovat mukanaan merkittäviä etuja niin yrityksille kuin kuluttajillekin – tiedän, ettette ole unohtaneet tätä.
Asiasta vastaavan valiokunnan hyväksymiä tarkistuksia ja sittemmin esitettyjä tarkistuksia arvioitaessa komissio on omaksunut hyvin rakentavan ja myönteisen kannan. Aiomme erityisesti hyväksyä ja sisällyttää tarkistettuun ehdotukseemme tarkistukset, joiden uskomme saavan parlamentin suuren enemmistön tuen.
Komissio on hyvin tyytyväinen Euroopan parlamentin esittämiin tarkistuksiin, joiden tarkoituksena on selventää ja parantaa komission alkuperäistä ehdotusta. Tarkistukset koskevat pääasiassa hallinnon yksinkertaistamista, yritysten perustamista ja hallinnollista yhteistyötä.
Komissio on myös hyvin tyytyväinen moniin sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan esittämiin yleishyödyllisiä palveluja koskeviin tarkistuksiin. Tämä on arkaluonteinen kysymys, joka on jakanut mielipiteitä koko käsittelyn ajan, ja nähdäkseni on selvää, että sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan äänestyksellä saavutettiin paljon tässä asiassa. Toisaalta katson, että yleishyödyllisten palvelujen olisi edelleen kuuluttava ehdotuksen soveltamisalaan. Muiden alojen jättämistä ehdotuksen soveltamisalan ulkopuolelle on ehdottomasti rajoitettava.
Näkemäni kompromissitekstit ovat meille hyvä perusta tarkistetun ehdotuksen laatimiselle, jos ne hyväksytään. Meidän on kuitenkin tehtävä selväksi, kuinka toimimme mahdollisten ehdotuksesta tehtävien poistojen suhteen. Jos parlamentti äänestää toiseen jäsenvaltioon lähetettäviä työntekijöitä koskevien 24 ja 25 artiklan poistamisen puolesta, komissio laatii ohjeet tarpeettomien hallinnollisten taakkojen osalta, jotka voivat haitata yritysten mahdollisuuksia hyödyntää toiseen jäsenvaltioon lähetettäviä työntekijöitä koskevaa direktiiviä. Tämä voidaan tehdä suhteellisen nopeasti. Tätä koskevaa yhteisöjen tuomioistuimen vakiintunutta oikeuskäytäntöä on noudatettava.
Samalla tavalla, jos terveyspalvelut jätetään direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, se ei poista tarvetta noudattaa yhä kasvavaa yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä, mitä tulee potilaiden liikkuvuuteen. Tätä koskeva erillinen komission ehdotus on siis tarpeen.
Kompromissiteksteissä tunnustetaan myös se vapaus, joka palveluntarjoajilla on oltava päästäkseen muiden jäsenvaltioiden markkinoille ja harjoittaakseen niillä toimintaansa. Olen iloinen siitä, että teksteissä todetaan, että on poistettava lukuisia palveluiden tarjoamisen esteitä, vaikka tiettyjä rajoituksia luonnollisesti sallitaankin huolellisesti määritettyjen julkisen politiikan perusteiden mukaan.
On tärkeää korostaa, että hyväksymiemme tarkistusten on oltava sen tavoitteen mukaisia, että direktiivi on askel kohti palveluiden sisämarkkinoiden luomista. Perussopimusten vartijana komission on myös kannettava vastuunsa sen varmistamiseksi, että nyt aikaansaatava säädös on yhteensopiva perustamissopimuksissa ja yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä vahvistettujen vapauksien kanssa.
Lisäksi jäsenvaltioiden mahdollisesti muiden jäsenvaltioiden palveluntarjoajiin soveltamia rajoituksia on arvioitava niiden syrjimättömyyden, tarpeellisuuden ja oikeasuhteisuuden perusteella. Tämä on pidettävä mielessä erityisesti tarkasteltaessa 16 artiklaan ja palvelujen vapaaseen tarjoamiseen äänestettäviä muutoksia.
Olen varma, että useimmat jäsenvaltiot myöntävät tämän olevan ainoa tapa varmistaa, että ehdotuksen todellinen lisäarvo säilytetään. Se helpottaa rajatylittävää palvelujen tarjontaa ja varmistaa samalla, että perustellun yleisen edun näkökohdat voidaan turvata. Tämän tasapainon eteen me kaikki teemme työtä. Tämä on minusta 16 artiklaa koskevien kompromissitarkistusten pääsisältö.
Vakuutan, että torstaina toimitettavan äänestyksen jälkeen komissio esittää tarkistetun ehdotuksen, jotta yhteinen kanta on saavutettavissa mahdollisimman pian, toivottavasti ennen huhtikuun loppua. Jos parlamentissa vallitsee laaja yhteisymmärrys tehtävistä tarkistuksista, komissio perustaa tarkistetut ehdotuksensa näihin tarkistuksiin, kuten aiemmin totesin.
Sitä ennen odotan mielenkiinnolla tämänpäiväistä keskustelua ja lopulta torstain äänestyksen tulosta. Parlamentilla on todellinen mahdollisuus osoittaa, että se kykenee kahden vuoden työskentelyn jälkeen tarjoamaan perustan merkittävän mutta varsin kiistanalaisen ehdotuksen edistämiselle yhteisymmärryksessä. Tämä on haaste, johon uskon useimpien parlamentin jäsenten haluavan vastata. Kehotan teitä jatkamaan työtä yhteisymmärryksen saavuttamiseksi, sillä uskon sen olevan ulottuvillanne. Voitte saada aikaan entistä paremman palveludirektiivin, jolla vapautetaan palvelusektorin valtava taloudellinen potentiaali. Euroopan unionin yritykset, työntekijät, kuluttajat ja työttömät, jotka hyötyvät direktiivistä, arvioivat meitä tämän perusteella.
Puhemies.
   Ilmoitan jäsenille, että palveluja sisämarkkinoilla koskevan direktiivin vastainen valtava mielenosoitus on parhaillaan käynnissä parlamentin ulkopuolella. Strasbourgin poliisin arvion mukaan Parc des Expositionsin ja Place de la Républiquen väliselle alueelle on kokoontunut noin 30 000 henkilöä.
Haluan korostaa, että mielenosoitus on rauhanomainen.
Kuulin, että mielenosoituksen henki on hyvä ja että siihen kuuluu elävää musiikkia ja paljon tapahtumia. Parlamenttiin on päässyt vapaasti kello kolmeen asti iltapäivällä. Olen varma siitä, että unionin kansalaisten näin merkittävä läsnäolo parlamentin ulkopuolella kannustaa meitä valtavasti tekemään työmme vastuullisesti.
Hans-Gert Poettering,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ryhmämme on iloinen mielenosoituksesta, sillä se osoittaa, että unionin kansalaiset ovat viimeinkin ymmärtäneet, että parlamentilla on valtaa. Minun on kuitenkin todettava, että suhtaudun epäilevästi siihen, perustuvatko mielenosoittajien huolenaiheet tosiseikkoihin, sillä he osoittavat mieltään jotain sellaista vastaan, jota ei enää edes harkita, mutta periaatteessa mielenosoitus on hyvä merkki.
Lissabonin Eurooppa-neuvoston kokouksessa maaliskuussa 2000 pyrittiin tekemään Euroopan unionista entistä kilpailukykyisempi. Siellä huomioitiin, että palveluala on yksi talouden kannalta merkittävimmistä aloista mutta että unionissa ei lainkaan hyödynnetty sen potentiaalia. Palvelujen tarjoamisen vapaus on ollut vuodesta 1958 alkaen yksi perustajaisien perustamissopimuksessa vaalimista neljästä vapaudesta, mutta toisin kuin tavaroiden, pääomien ja henkilöiden liikkuvuus, sitä on aina pelkästään laiminlyöty, mihin on syynä se, että tällä alalla jäsenvaltiot ovat olleet kaikkein haluttomimpia panemaan perustamissopimusta kokonaisuudessaan täytäntöön. Ne ovat jättäneet yhteisöjen tuomioistuimen ratkaistavaksi säännöt yksittäistapauksia koskevissa tuomioissaan.
Palveludirektiivillä on määrä muuttaa kaikki tämä. Direktiivi on täysin Lissabonin strategian hengen mukainen. Sillä annetaan eurooppalaisille palveluntarjoajille paremmat mahdollisuudet kilpailuun. Sillä autetaan luomaan alalle työpaikkoja ja annetaan kuluttajille ja asiakkaille suurempi valinnanvapaus. On kuitenkin sanottava, että direktiivi on ensisijaisesti seurausta poliittisesta päätöksestä, jossa päätetään perustamissopimuksen selkeästä täytäntöönpanosta. Tämän vuoksi se on ennakkotapaus komissiolle ja jäsenvaltioille, sillä se osoittaa myös, kuinka vakavissamme me täällä parlamentissa tuemme Lissabonin strategiaa. Komission esittämä ehdotus oli kunnianhimoinen. Osittain se oli avoinna keskustelulle, osittain tilaisuus menetettiin, ja ehdotus sai osakseen kritiikkiä, josta osa oli perusteltua, mutta suurin osa taas ei. Bolkesteinin direktiivinä tunnetuksi tulleesta direktiivistä tuli mahdollisuus ilmaista huolta globalisaation vaikutuksista, EU:n laajentumisesta, lisääntyvän kilpailun aiheuttamasta paineesta sekä yleisistä taloudellisia tosiasioita koskevista epäilyksistä.
Jopa täällä parlamentissa ihmisillä on virheellisiä käsityksiä, jotka kävivät ilmi pyrkimyksistä torjua direktiivi tai auttaa jäsenvaltioita pystyttämään uusia esteitä sisämarkkinoille. Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä esitti joitakin merkittäviä parannuksia komission ehdotukseen, ja olen hyvin kiitollinen esittelijällemme Harbourille, kaikille jäsenille niin omassa kuin muissakin ryhmissä sekä esittelijä Gebhardtille kaikesta heidän tekemästään työstä. Ryhmämme kirjoitti käytännössä uudelleen koko direktiivin, ja nyt tarkasteltavana oleva asiakirja on tulosta näistä ponnisteluista, joiden aikana osoitimme vaadittua kompromissihalukkuutta. Vaikka haluammekin direktiiville laajan kannatuksen, emme halua kompromissia mihin hintaan hyvänsä. Haluamme parantaa ja yksinkertaistaa merkittävästi yritysten perustamista useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa ja palvelujen tarjoamista yli kansallisten rajojen.
Emme halua, että yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö siirretään sellaisenaan lainsäädäntöön kaikkine arvaamattomine piirteineen ja yksittäistapauksiin liittyvine erityisoloineen. Haluamme, että jäsenvaltioiden yrityksillä ja viranomaisilla on entistä laajempi oikeusvarmuus. Haluamme jäsenvaltioiden tekevän entistä enemmän yhteistyötä laittoman määräaikaisen työn ja huijaritoiminnan torjumiseksi. Ennen kaikkea haluamme kuitenkin direktiivin, jossa on selkeät ja oikeudenmukaiset säännöt, joilla kerta kaikkiaan luodaan palvelujen sisämarkkinat, joihin kaikki palveluntarjoajat, erityisesti pienet ja keskisuuret yritykset, sekä kuluttajat voivat todella osallistua. Haluamme direktiivin, joka todella tekee meistä kilpailukykyisempiä kansainvälisesti, joka takaa uusien jäsenvaltioiden nopean yhdentymisen sisämarkkinoihin ja joka antaa meille mahdollisuuden hyödyntää parhaalla mahdollisella tavalla kasvupotentiaaliamme sekä kykyämme luoda työpaikkoja, kuitenkin sosiaalisen markkinatalouden periaatteille uskollisina.
Haluaisimme nähdä, että Eurooppa-neuvoston kevään huippukokouksessa tehdään poliittinen sopimus, joka perustuu parlamentin äänestyksen tulokseen. Siihen on sisällyttävä ne kohdat, jotka saavat enemmistön kannatuksen äänestyksessä. Näin voimme ennen tämän vuoden loppua – arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kenties jo ennen puheenjohtajakautenne loppua vuoden ensimmäisellä puoliskolla – hyväksyä Lissabonin strategian kaikkein merkittävimmän lainsäädäntöosuuden.
Jokainen menettämämme päivä merkitsee vähemmän kilpailukykyä, vähemmän sisämarkkinoita ja näin ollen myös vähemmän työllisyyttä ja kasvua. Meidän on näytettävä Euroopan unionin kansalaisille, että suhtaudumme vakavasti heidän huoliinsa ja pelkoihinsa. Meidän on kuitenkin myös osoitettava sellaista johtajuutta, joka palauttaa heille toivon ja luottamuksen ja avaa tulevaisuuden suurelle Eurooppa-hankkeellemme. Euroopan unioni on yhteinen hankkeemme, ja sellaisena meidän on sitä puolustettava ja vietävä eteenpäin.
Martin Schulz,
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, aluksi kiitän kollegaamme Gebhardtia, joka toivoakseni näkee torstaina viikkoja kestäneiden koettelemustensa päättyvän onnellisesti. Haluan ilmaista kiitollisuuteni myös jäsen Harbourille, jolle nämä viikot ovat epäilemättä olleet vieläkin rankempia, ja toivon hänellekin menestyksekästä lopputulosta. Omasta ryhmästäni haluan kiittää myös jäsen van Lanckeria, joka on tehnyt osuutensa työstämme äärimmäisen vaikeissa olosuhteissa.
Tämä direktiivi on kaikkein kiistanalaisin ja kiistellyin ehdotus, jota viime vuosina on käsitelty, mikä on oikein, sillä se koskee tismalleen kysymystä siitä, minkälaisen sosiaalimallin haluamme unioniin, ja tähän kysymykseen annamme vastauksen tällä viikolla. Meille Euroopan sosiaalidemokraateille on selvää, että jokainen taloudellinen tai tekninen edistysaskel, jonka voidaan todeta olleen 1900-luvun jälkimmäisen puoliskon saavutuksia, liittyi suuremmat tulot, laajempi sosiaaliturva, enemmän ympäristöä koskevia oikeuksia ja entistä laajempi kuluttajansuoja. Tätä me tarkoitamme puhuessamme sosiaalimallistamme. Frits Bolkestein pyrki luomaan kasvua pienempien tulojen, suppeamman sosiaaliturvan, vähäisempien ympäristönormien ja heikomman kuluttajansuojan olettamuksella, ja juuri tämän me haluamme tänään torjua. Tästä päivästä lähtien ei enää ole Bolkesteinin direktiiviä. Tämä on ensimmäinen hyvä uutinen tässä keskustelussa.
Toinen keskeinen näkökohta keskustelussamme on, ettei Euroopan unioni anna jakaa itseään. Niin Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmässä kuin omassakin ryhmässäni on selvää, että Bolkesteinin direktiiviin sisältynyt pyrkimys jakaa meitä on torjuttu. Bolkesteinin ajatuksen mukaan niille, jotka ansaitsevat vähemmän ja joilla on matalampi elintaso, olisi annettava vapaa pääsy markkinoille, jotta saataisiin aikaan alaspäin suuntautuva mukautus siellä, missä palkat ja elintaso ovat korkeammat. Näin pyrittiin asettamaan uudet jäsenvaltiot vanhoja jäsenvaltioita vastaan, saattamaan vanha ja uusi Euroopan unioni riitoihin keskenään. Voimme täällä parlamentissa osoittaa, että pyrkimys epäonnistui. Omassa ryhmässäni, aivan kuten myös PPE-DE-ryhmässä, vanhojen ja uusien jäsenvaltioiden edustajat tekevät yhdessä työtä tämän ongelman ratkaisemiseksi. Tämä on toinen tämän päivän hyvistä uutisista.
On kolmaskin viesti, josta meidän ei pidä vaalia väärinkäsityksiä: monet ovat pyrkineet hyödyntämään palveludirektiiviä edistääkseen omia etujaan ja muovatakseen unionin sisämarkkinat oman liberaalipuristisen näkemyksensä mukaisiksi. Olen melko varma, että juuri kuvaamani oli sitä, mitä komission jäsen Bolkestein halusi. Minulla oli eräässä vaiheessa käsitys, että tätä halusi myös komission jäsen McCreevy, mutta hän on tullut järkiinsä ymmärrettyään todellisen voimatasapainon, josta hän saa kirjallista näyttöä torstaina.
Oli näin ollen hyvin mielenkiintoista kuulla, että te, arvoisa komission puheenjohtaja Barroso ja komission jäsen McCreevy, haluatte perustaa tulevat toimenne parlamentin käsittelyn tuloksiin, sillä on täysin selvää, että parlamentissa on muodostumassa suuri enemmistö, joka kannattaa palveludirektiiviä. Direktiivihän perustuu ajatukseen, jonka mukaan vapaa pääsy markkinoille on taattava sillä edellytyksellä, että palveluihin sovelletaan sen valtion lainsäädäntöä, jossa ne tarjotaan. Näin säilytetään jäsenvaltioissa luodut sosiaaliturvaa, palkkoja, ympäristöä ja kuluttajia koskevat oikeudet ja varmistetaan, että palveluja tarjotaan niiden perusteella, ja juuri tässä olemme onnistuneet. Olemme niin sanoakseni kääntäneet Bolkesteinin direktiivin oikeaan suuntaan ja tehneet tyhjäksi päinvastaista toivoneiden pyrkimykset.
Jos saan sanoa suoraan, tämä tarkoittaa – ja puhun nyt ryhmäni puolesta – että ne, jotka haluavat muuttaa eurooppalaista sosiaalimallia tai tuhota sen, joutuvat kohtaamaan Euroopan sosialistien määrätietoisen vastustuksen. On myös hyvä asia, että he kohtaavat määrätietoista vastustusta myös Euroopan kristillissosialistisen liikkeen merkittävältä osalta, mistä olemme iloisia.
Kuulemme vastalauseita, mutta voin kertoa jäsen Langenille, että PPE-DE-ryhmän vähemmistöt ilmaisevat yleensä kantansa suoraan. Näin me nyt teemme!
Tämänpäiväisen keskustelunaiheemme ja torstaina tehtävän päätöksen taustalla on kuitenkin viesti toimielimille. Neuvoston puheenjohtaja Bartenstein ymmärsi tämän viestin, kuten myös komission puheenjohtaja Barroso. He ovat molemmat ymmärtäneet – ja korostan, että tämä on hyvä asia – että riippumatta siitä, millaisia perustavanlaatuisia päätöksiä he pyrkivät tekemään, Euroopan unionin tulevaisuuden suuntaa koskevia päätöksiä ei voida tehdä ilman Euroopan parlamenttia.
Aivan kuten neuvosto epäonnistui pyrkimyksessään tyrkyttää meille komissiota, jota emme halunneet, se epäonnistuu myös huonosti perusteltujen rahoitusnäkymiensä osalta. Neuvosto on joutunut ottamaan huomioon sen, että asianmukaisen ja tasapainoisen kemikaalipolitiikan laati parlamentti. Juuri parlamentti piti laajentumiskeskustelun järkevällä tasolla eikä sallinut sen hätäistä käsittelyä. Myös tässä tilanteessa parlamentti näyttää kahdelle muulle toimielimelle, että on mahdollista toteuttaa se, mistä kotimaani entinen presidentti Johannes Rau muistutti lähes jokaisessa puheenvuorossaan, nimittäin että on suojeltava pientä ihmistä säännöistä vapaassa maailmassa.
Suuret monikansalliset yhtiöt kykenevät pitämään puoliaan globaalissa kilpailussa, mutta Euroopan unionin tavalliset kansalaiset – satama- ja tehdastyöläiset, kuorma-autojen kuljettajat ajoneuvoissaan, postipalvelujen parissa tai rautateillä työskentelevät, käsityöläiset työhuoneissaan ja sairaanhoitajat sairaaloissa – tarvitsevat suojelua taistelussa Euroopan sosiaalimalliksi kutsumamme järjestelmän puolesta. Heillä ei ole puolellaan osakkeenomistajien painoarvoa. He tarvitsevat jonkun puolustamaan oikeuksiaan sääntelyä purkavassa Euroopan unionissa, ja se joku on nyt Euroopan parlamentti, joka toivottavasti tekee näin torstaina ylivoimaisella enemmistöllä. 
Graham Watson,
   . Arvoisa puhemies, voin vakuuttaa parlamentille, että Frits Bolkestein on täysissä ruumiin voimissaan, ja tämän vuoksi Martin Schulz näyttää niin loukkaantuneelta nykyisin!
Parlamentin on tehtävä valinta. Uudistusten tie johtaa dynaamiseen, kilpailukykyiseen unioniin, joka luo uusia työpaikkoja, hyvinvointia ja mahdollisuuksia kansalaisilleen. Protektionismin tie johtaa lyhyen ajanjakson hyötyihin joillekin ja pitkän ajanjakson menetyksiin kaikille, erityisesti 20 miljoonalle työttömällemme.
Jopa 70 prosenttia unionin taloudesta ja työvoimasta on riippuvainen terveestä palvelualasta, jota mieletön sääntely kuristaa hitaasti.
Jäsen Gebhardt kehottaa ajattelemaan pienyrityksiä. Me haluamme alkuperämaaperiaatteen juuri sen vuoksi, että ajattelemme niitä. Palveluyrityksistä 90 prosenttia on pk-yrityksiä. Alkuperämaaperiaate antaa niille mahdollisuuden arvioida ja testata ulkomaisia markkinoita. Pk-yritykset lähettävät ihmisiä tekemään markkinatutkimusta. Sitten ne kokeilevat myyntiä ennen yrityksen tai tytäryhtiön perustamista. Alkuperämaaperiaatteesta luopuminen vähentää puolella tämän toimenpiteen kasvuvaikutuksia.
Liberaalit ja demokraatit kannattavat kompromissiin pyrkimistä, mutta kompromissi toisensa poissulkevien toimintatapojen välillä ei ole kompromissi. Me kutsumme sitä Berliinin saarroksi. Direktiivi ei ennakoi sosiaalista polkumyyntiä. Jos jäsen Schultz ja jäsen Rasmussen epäilevät sitä, heidän olisi luettava työntekijöiden lähettämistä koskeva vuoden 1996 direktiivi. Se on edelleen voimassa. Pikemminkin nyt tarkasteltavana olevalla direktiivillä tehdään tavaroiden, palvelujen, pääomien ja henkilöiden vapaista markkinoista totta 450 miljoonalle ihmiselle. Nämä ovat unionimme perusperiaatteet, joiden mukaista ei kerta kaikkiaan ole uusien jäsenvaltioiden toisen luokan kansalaisuus.
Varmasti on tehtävä vaikeitakin päätöksiä, mutta tehtävämme ei ole suojata yhtä alaa toiselta. Tehtävämme on laatia lainsäädäntöä koko Euroopan unionin talouden hyväksi. Jos voimme luoda palvelujen yhtenäismarkkinat, jotka kilpailevat tavaroiden yhtenäismarkkinoiden kanssa, voimme kasvattaa BKT:ta lähes kaksi prosenttia ja luoda jopa 2,5 miljoonaa uutta työpaikkaa. Tätä Frits Bolkestein toivoi EU:lle. Jos jäsenvaltioille annettaisiin oikeus perustella palvelujen tarjoamisen esteitä sosiaalipolitiikalla ja kuluttajansuojalla, se olisi puukonisku suoraan ehdotuksen sydämeen. Me emme kuitenkaan harkitsisi lainsäädäntöehdotuksen kuohitsemista, jos komission puheenjohtaja Barroso ja hänen komission jäsenensä olisivat puolustaneet direktiiviluonnostaan sen sijaan, että taistelivat tuulimyllyjä vastaan.
Uskooko komission jäsen McCreevy, että hänen kabinettinsa lobbaus viime viikolla parlamentissa edisti Euroopan unionin yhtenäismarkkinoita? Eikö hän tiedä, että kompromissitarkistuksen 293 3 kohta on yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön ja palvelujen vapaata liikkuvuutta koskevien perustamissopimuksen määräysten vastainen? Arvoisa komission jäsen McCreevy, toivon teidän vastaavan tähän kysymykseen vastauksessanne. Tiennäyttäjänä toimimisen sijaan tämä komissio piileskelee julkisen mielipiteen ja jäsenvaltioiden epäröinnin varjoissa.
Entistä suurempi tuottavuus, enemmän työpaikkoja, korkeammat palkat, vahvemmat yritykset: nämä kaikki ovat ulottuvillamme. Tämän vuoksi kehotan parlamenttia äänestämään sen puolesta, että Euroopan unionista tehdään työpaikkojen ja palvelujen dynaaminen markkinapaikka.
Heide Rühle,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, haluan heti aluksi todeta kolme asiaa. Ensinnäkin unionin lainsäädäntötoimi on harvoin jakanut eurooppalaisia yhteiskuntia näin paljon, joten annan kaiken kunnian esittelijä Gebhardtille siitä, että hän onnistui viemään pahimman terän komission luonnoksesta. Minun on kuitenkin sanottava – ja tästä pääsen kolmanteen asiaani – että tämä on tapahtunut puitedirektiivin selkeyden ja oikeudellisen varmuuden kustannuksella. Jos tälle kaivataan perusteluja, riittää, kun tutustuu materiaaliin, jota hänen oli työstettävä, sillä komission luonnos on vaikeaselkoinen ja hädin tuskin ymmärrettävä, aivan "paremman lainsäädännön" periaatteen vastakohta. Tämä oli sanottava ääneen.
On valitettavaa, ettei parlamentti kyennyt keskittymään siihen, mikä on olennaista ja mahdollista toteuttaa. On kiistatonta, että tarvitaan palveluja koskeva Euroopan unionin puitedirektiivi. Palvelujen rajatylittävään tarjoamiseen liittyy paljon ongelmia, joita ei voida ratkaista, kuten aikaisemmin, tuomioistuimissa, vaan Euroopan unionin lainsäädännön laatimisesta vastaavien parlamentin ja neuvoston on tarkasteltava näitä ongelmia. Uhkana nyt tarkasteltavissa asioissa on, että ne päätyvät jälleen tuomioistuinten ratkaistaviksi.
On olemassa – selkeitä ja yksinkertaisia – vaihtoehtoja, jotka vähentävät rajatylittävään palvelujen tarjontaan liittyvää byrokratiaa, kuten oli tarkoitus. Ehdotuksemme, jota esittelijä tuki varsin pitkään, on pääasiassa kaksiosainen. Toisaalta siinä rajataan tämä direktiivi selvästi kaupallisiin palveluihin ja otetaan asianmukaisesti huomioon niiden kannalta merkityksellinen olemassa oleva lainsäädäntö. Yleishyödyllisiksi kutsutut palvelut – ja komission jäsenen McCreevyn ansioksi minun on todettava, että tarkoitan näillä kaikkia hyödyttäviä palveluja ja kaikkien yleisen taloudellisen edun mukaisia palveluja – on kuvattava ja niitä on käsiteltävä erillisessä direktiivissä, sillä ne eivät kuulu tähän direktiiviin.
Tällaisen selkeän rajaamisen sijaan meillä on nyt luettelo yksittäisistä poikkeuksista. Se ei vieläkään kata kaikkea: siihen ei kuulu koulutus eikä sosiaalipalvelujen asemaa ole ratkaistu, kuten ei myöskään sosiaalisen asuntotuotannon asemaa. Eräät palvelut on jätetty kokonaisuudessaan direktiivin ulkopuolelle, kun taas toiset – kuten verkostojen tarjoamat merkittävät palvelut – vain osittain. Koko asiasta on muodostunut yksittäisten sääntöjen ja säännösten tilkkutäkki, minkä vuoksi kokonaisuuden tarkastelu on vaikeaa ja avoimuus ja oikeusvarmuus puuttuvat. Tästä viimeksi mainitusta kaikilla on ollut tänään jotain sanottavaa. Oikeusvarmuutta tarvitsevat ennen kaikkea pienet ja keskisuuret yritykset, tai sitten ne eivät tee investointeja eivätkä kuluttajat osta niiden tuotteita.
Ehdotuksessamme käsitellään myös 16 artiklaa, kiistakapulaksi muodostunutta alkuperämaaperiaatetta. Tällekin olisi ollut yksikertainen ja selkeä vaihtoehto, jossa pääsy markkinoille olisi avattu palveluille alkuperämaaperiaatteen perusteella koko EU:ssa kuitenkin sillä ehdolla, että palvelut olisi tarjottava paikallisten lakien ja normien mukaisesti. Tämän sijaan suuri koalitio ehdottaa nyt säädöstä, jossa pidättäydytään mainitsemasta alkuperämaaperiaatetta ja avataan sen sijaan markkinat kieltämällä tietyt paikalliset rajoitukset, vaikka tämäkin johtaa ratkaisemattomiin asioihin, selkeyden ja varmuuden puutteeseen lainsäädännön varsinaisesta tarkoituksesta ja viimeisen sanan antamiseen tuomioistuimille. Emme voi kannattaa tätä direktiiviluonnosta. Sillä ei lisätä luottamusta unionin kykyyn laatia omaa lainsäädäntöään, ja sen myötä parlamentti horjuttaa omaa asemaansa.
Francis Wurtz,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja Barroso, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Bartenstein, olisimme voineet viettää ystävänpäivää keskustelemalla hieman romanttisemmasta aiheesta kuin Bolkesteinin direktiivistä. Kun asiat nyt kuitenkin ovat niin kuin ovat, mitä huomautuksia Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä/Pohjoismaiden vihreä vasemmisto voi esittää näin vertauskuvallisen direktiiviluonnoksen viimeisimmästä uudelleenlämmityksestä?
Ensinnäkään emme voi olla panematta tyytyväisinä merkille, että direktiivin vastaiset poikkeukselliset yhteiskunnalliset ja poliittiset liikkeet, jotka ovat lisääntyneet yli vuoden ajan, ovat saavuttaneet ensimmäisen tuloksensa: olemme onnistuneet saamaan direktiivin tukijat puolustuskannalle. Loppujen lopuksi, kuten komission edustaja ja Bolkesteinin seuraaja McCreevy juuri korosti, meidän on oltava realisteja –Ranskassa ja Alankomaissa on järjestetty kansanäänestys. Tai kuten Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön EAY:n pääsihteeri John Monks totesi, ei-äänien voitto muutti unionin näkymiä, sillä jokainen ymmärsi sen jälkeen, että sosiaaliasioiden on oltava unionin politiikan keskiössä. Tämän vuoksi emme nyrpistä nenäämme direktiiviin komission eri neuvotteluissa tehdyille muutoksille.
Herää kuitenkin kysymys, onko direktiivi tarkistetussa muodossaan nyt hyvä direktiivi – onko sen olennainen sisältö muuttunut. Lyhyesti esitettynä, voivatko työntekijät nyt, kuten eräät väittävät, rauhassa uskoa sosiaalisten oikeuksiensa tulevaisuuteen? Valitettavasti vastauksemme tähän on ei, ja katson, että niillä, jotka väittävät muuta, on suuri vastuu. Ensinnäkin he aliarvioivat vakavasti sen nykyisen yhteisön säännöstön vaikutuksen, jonka osa direktiivistä tulee, jos se hyväksytään. Perussopimusten lisäksi yhteisöjen tuomioistuimen nykyisessä oikeuskäytännössä, johon komission jäsen McCreevy juuri peräänantamattomasti ja merkittävästi viittasi, suojellaan järjestelmällisesti palveluja tarjoavia yrityksiä alkuperämaaperiaatteen perusteella ja asetetaan jatkuvasti kyseenalaisiksi kohdevaltion säännöt, joiden väitetään haittaavan näiden yritysten toimintaa.
Tämän itsemääräämisoikeuden riistämisen osalta katson, että meidän on järjestettävä asianmukainen vastahyökkäys, jos haluamme hillitä sosiaalisen säännöstön alasajoa. Kun kaikki selvät viittaukset kohdemaaperiaatteeseen on poistettu, Euroopan parlamentin sosialistiryhmän sekä Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän aikaansaama kompromissi on kuitenkin alttiina komission ja tuomioistuimen ahdistelulle.
Kompromissin kannattajat yliarvioivat nähdäkseni suuresti niiden sosiaalisten takeiden vaikutukset, jotka he väittävät sisällyttäneensä direktiiviluonnokseen. Esimerkiksi väljempien sosiaalisten normien valtiossa toimivan yrityksen on vain tarjottava palvelujaan kaikkialla EU:ssa hyödyntämällä "itsenäisiä ammatinharjoittajia", eikä kohdevaltiolla näin ole oikeutta vaatia niitä noudattamaan paikallisia sääntöjä. Toinen esimerkki: on sanottu, että työntekijöiden lähettämistä koskevat säännökset, jotka nyt sisältyvät direktiiviluonnokseen, antavat mahdollisuuden varmistaa, että työntekijät muissa jäsenvaltioissa pitävät kiinni enimmäistyöajasta. Mahtavaa! Palautan mieliin, että enimmäistyöaika on EU:ssa 48 tuntia ja joissakin valtioissa jopa 65 tuntia.
Näiden samojen säännösten oletetaan myös takaavan työehtosopimusten noudattamisen. Itse asiassa mikään ei ole yhtä epävarmaa. Kyseessä on yhteisön lainsäädännön harmaa alue, kuten komission sisämarkkinoiden ja palvelujen pääosaston edustaja hiljattain tunnusti. Tällaisessa epävarmassa yhteydessä meidän on suljettava pois kaikki epäselvyydet, kaikki puolitiehen jäävät toimenpiteet ja kaikki komissiolle tai yhteisöjen tuomioistuimelle jäävä tulkinnanvaraisuus. Niille annettava oikea viesti on selvä: meidän on hylättävä direktiivi torstain äänestyksessä, ja jos emme onnistu siinä nyt, se säilyy tavoitteenamme koko prosessin ajan.
Tällä välin ryhmämme aikoo vähintäänkin pyrkiä sisällyttämään direktiiviin erityisen viittauksen kohdemaata koskevien sääntöjen ensisijaisuuteen ja rajaamaan mahdollisimman paljon tekstin soveltamisalaa, erityisesti jättämällä sen ulkopuolelle julkiset palvelut. Kannatamme yhdenvertaisuutta, solidaarisuutta ja kaikkien oikeuksien edistämistä Atlantilta Itämerelle ja Lapista Peloponnesokselle, ja vastustamme näin ollen Bolkesteinin direktiiviä. Arvoisa puhemies, tämän vuoksi yhdyn lämpimiin tervetulotoivotuksiinne Strasbourgiin saapuneille tuhansille työntekijöille, jotka puolustavat oikeuksiaan ja sellaista käsitystä Euroopan unionista, jossa he voivat jälleen selviytyä.
Nigel Farage,
   . Arvoisa puhemies, kuinka hyvin muistankaan Lissabonin suunnitelman julistamisen tässä samassa istuntosalissa! Meistä piti tulla maailman dynaamisin ja energisin talous ja täystyöllisyyden piti toteutua. No, nyt olemme ylittäneet puolivälin, ja mitä olemmekaan saaneet aikaan. Työttömiä on 20 miljoonaa, euroalueen kasvuasteet ovat epätoivoisen heikkoja ja ulkomaiset suorat investoinnit ovat romahtaneet täysin. Kompuroimme taloudellisessa erämaassa, mutta sotilaiden tavoin – Ranskan muukalaislegioonalaisten tavoin – meillä on yhtäkkiä näkemys: palveludirektiivi. Sen avulla saamme vapaat markkinat, liberaalit taloudet ja ratkaisun kaikkiin huoliimme. Tämä on valitettavasti tietysti harhakuva, sillä Euroopan unionissa mikään ei koskaan ole sitä, miltä näyttää. Usko, jonka mukaan uusi lainsäädäntö parantaa asioita, on aina väärä.
Kun vuonna 1999 keskustelimme rahoituspalveluiden yhtenäismarkkinoiden luomisesta, kaikki ystäväni Lontoon Cityn todellisessa maailmassa sanoivat: "Nigel, olet ymmärtänyt väärin". Olen jokseenkin tottunut siihen, että ihmiset kertovat minun ymmärtäneen asioita väärin. Mutta mitä on tapahtunut nyt seitsemän vuoden kuluttua? Meillä on rahoituspalvelujen toimintasuunnitelma, panemme täytäntöön 42 uutta direktiiviä ja rahoituspalvelujen taakka on entistä raskaampi. Yrityksiä siirtyy päivittäin Sveitsiin ja Bermudalle, ja samoin käy palveludirektiivin kanssa.
Direktiiviä sovelletaan vaihtelevasti eri jäsenvaltioissa. Komissio sanoo, että tarvitsemme enemmän yhdenmukaistamistoimenpiteitä, jotta se toimisi. Yritysten taakka kasvaa, ja mikä pahinta, tästä säätää ja päättää yhteisöjen tuomioistuin. Direktiivi merkitsee jälleen yhtä valtavaa toimivallansiirtoa jäsenvaltioilta näille heikoille toimielimille. Jäsenvaltiot eivät enää kykene vastaamaan omista talouksistaan. Äänestämme ehdotusta vastaan.
Adam Jerzy Bielan,
   Arvoisa puhemies, yksi Euroopan talousyhteisön perustajaisien päätavoitteista oli sellaisten sisämarkkinoiden luominen, joilla henkilöt, tavarat, pääomat ja palvelut liikkuvat vapaasti.
Siitä on nyt kulunut 50 vuotta, eikä tätä tavoitetta ole vielä saavutettu. Palvelualalla kaikki kansallisten markkinoiden ulkopuolella tapahtuva toiminta luokitellaan edelleen palveluiden tarjoamiseksi ulkomailla eikä yhtenäisen kokonaisuuden, Euroopan unionin, sisällä. Nykyiset tuhannet säännökset ja edellytettävät luvat ovat este koko Euroopan unionin palvelualan kehitykselle. Muistutan parlamenttia siitä, että palveluala tuottaa nykyisin noin 70 prosenttia Euroopan unionin BKT:sta.
Yhteisöjen tuomioistuin on toistuvasti todennut päätöksissään, että palveluntarjoajilla on oikeus hyödyntää vapauttaan yrittäjinä ja tarjota vapaasti palvelujaan toisessa jäsenvaltiossa. On paljon luotettavaa näyttöä siitä, että direktiiviehdotuksen täysimääräinen täytäntöönpano johtaa 600 000 uuden työpaikan syntymiseen kaikkialla Euroopan unionissa ja vähentää yli 50 prosentilla palvelujen tarjoamisen nykyisiä esteitä. Lisäksi direktiivin soveltamisalan piiriin kuuluvien palveluiden hinnat laskevat, mikä on niin kuluttajien kuin palveluja käyttävien yritystenkin edun mukaista. Eurooppalaiset kuluttajat, yritykset ja jäsenvaltioiden hallitukset hyötyvät myös lisääntyvästä tuottavuudesta, korkeammasta työllisyydestä ja korkeammista palkoista.
Tässä parlamentin istunnossa meillä on mahdollisuus osoittaa, minkälaisia eurooppalaisia me olemme. Luotan siihen, että osoitamme rohkeutta, vastuullisuutta ja viisautta. Kannatan kompromissia, parlamentin jo kauan kannattamaa lähestymistapaa. En kuitenkaan voi hyväksyä tilannetta, jossa sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietinnössä esitetystä saavutetusta vaikeasta kompromissista huolimatta tietyt asiasta vastaavat poliittiset ryhmät jälleen kerran todennäköisesti antavat periksi kauhun lietsonnalle, kiristykselle ja huijausuudistuksille. Kuinka muuten voidaan loppujen lopuksi kuvata suostumusta direktiivin soveltamisalan rajoittamiseen entisestään ja perustavanlaatuisesta alkuperämaaperiaatteesta luopumista?
Toivon myös, että parlamentti kieltäytyy poistamasta säännöstä, jolla kielletään palvelujen tarjoamiseksi toiseen valtioon lähetettävien työntekijöiden laittomat esteet. Nämä esteet eivät vaikuta vain tiettyjen jäsenvaltioiden kansalaisiin, vaan ne itse asiassa rajoittavat kaikkien eurooppalaisten, kuluttajien ja yrittäjien vapautta ja liikkuvuutta.
Lopuksi vetoan komission puheenjohtajaan Barrosoon ja komission jäseneen McCreevyyn, jotta nämä jatkaisivat pyrkimyksiään todella vapaiden markkinoiden ja Euroopan unionin taloudellisen kehityksen aikaansaamiseksi. Tätä myös unionin kansalaiset meiltä odottavat. 
Marine Le Pen (NI ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, presidentti Chirac on valehdellut kolmannen kerran Bolkesteinin direktiivistä, aivan kuten hän valehteli viisivuotisesta virkakaudestaan ja ravintoloitsijoiden alennetusta alv-kannasta. Direktiiviä ei peruttu maaliskuussa 2005, kuten hän lupasi, se vain nukkui talviunta Euroopan perustuslakisopimuksesta toimitettujen kansanäänestysten ajan. Se on nyt vuotta myöhemmin palannut Euroopan parlamenttiin tarkistettuna ja muutettuna, mutta edelleen yhtä kiistanalaisena.
Esitettyjen tarkistusten suuren määrän – 404 kappaletta –perusteella ei todellakaan voida sanoa, että palveludirektiivin esittelijän, jäsen Gebhardtin, kovasti tavoittelema yksimielisyys olisi saavutettu. Meille kerrotaan, että viime kädessä Euroopan parlamentin kahden suurimman ryhmän välillä päästiin sopimukseen direktiivin pahimman kompastuskiven, alkuperämaaperiaatteen poistamisesta. Näin ei todellakaan ole, sillä kompromissin allekirjoittivat vain ryhmien edustajat, eikä sitä esitetty koko ryhmille. Tämä on outo käsitys edustuksellisesta demokratiasta, jota edistetään tiedotusvälineiden myötävaikutuksella.
Nämä perusteettomat huhut eivät tee meihin vaikutusta, vaan tarkastelemme edelleen mietinnön varsinaista tekstiä. Mietintö on monimutkainen, epäselvä, monimerkityksinen, ristiriitainen ja jopa vaarallinen. Yleishyödylliset taloudelliset palvelut, toisin sanoen julkisten markkinoiden palvelut, esiintyvät edelleen mietinnössä muutamin poikkeuksin, ja joitakin takeita on jopa poistettu. Yksinkertaistamisen nimissä on kumottu aiempi lupajärjestelmä, joka on korvattu hyvin byrokraattisella Euroopan unionin yhden luukun järjestelmällä.
Bolkestein on itse asiassa vain WTO:n sätkynukke, ja palvelukaupan yleissopimuksella määrätään valtiot noudattamaan alkuperämaaperiaatetta. Ne heittäytyvät ilomielin Geneven muodin vietäviksi. Sosiaalisen polkumyynnin vaaraa ei ole poistettu, koska Euroopan komissio voi luottaa siihen, että suurin osa liberaaleista valtioista haluaa hyötyä suhteellisista eduistaan.
Koska kaikki valta on siirretty Brysseliin, varsinkin mitä tulee kilpailuun, meidän ei pidä yllättyä julkisten palvelujen asettamisesta kyseenalaisiksi, ammattijärjestöjen vastustamisesta ja ominaispiirteidemme väheksymisestä. Uusi maailmanjärjestys ei salli kansallista vastarintaa. Kaikki on normitettava lainsäädännön tai markkinoiden avulla. Ajan puutteen vuoksi markkinat huolehtivat teollisuutemme, kauppamme, käsityötaitojemme ja vapaiden ammattiemme jalokivien tuhoamisesta ennen terveys- ja koulutuspalveluiden ja kulttuurimme kimppuun hyökkäämistä. Tätä vastaan me taistelemme. 
Christopher Heaton-Harris (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, haluan sanoa talousarvion valvontavaliokunnan puolesta, että olemme iloisia siitä, että esittelijä otti huomioon kaikki esittämämme seikat.
Kaikki täällä parlamentissa tietävät, kuinka paljon tähän direktiiviin on käytetty aikaa. PPE-DE-ryhmän ja PSE-ryhmän esittämien kompromissitarkistusten perusteella viime kuukausina on ollut vallalla jokseenkin paljon ystävänpäivämieltä. On harmillista, että kompromissit poikkeavat niin paljon sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan varjoesittelijä Harbourin sankarillisten pyrkimysten jälkeen hyväksymästä tekstistä.
Ymmärrän, että toisinaan myönnytykset ovat tarpeen, mutta nämä kompromissit eivät, ei nyt, kun Euroopan unioni ilmiselvästi tarvitsee talousuudistusta. Tapansa parantaneena kommunistina komission puheenjohtaja Barroso tietää, että usein politiikassa suurinta meteliä pitävät poliittiset ääriainekset. Hyvin usein vasemmisto on kovaäänisin. Noin 30 000 ihmistä marssi todellakin tänään Strasbourgissa haluten suojella markkinoita, joilla he toimivat. Vaikka tämä voi tuntua heistä lyhyellä ajanjaksolla mukavalta, se ei auta heitä pitkän tähtäimen työllisyysnäkymissä. He unohtavat maanosamme tällä hetkellä työttöminä olevat 20 miljoonaa ihmistä.
Jos emme vapauta markkinoita ja jos emme säilytä alkuperämaaperiaatetta, näiden 20 miljoonan joukkoon liittyy tulevaisuudessa paljon muitakin, ja monet muutkin ihmiset joutuvat ahdinkoon. Arvoisa puhemies, kuten osaatte odottaa, en konservatiivina ole useinkaan samaa mieltä pääministeri Blairin kanssa. Olen kuitenkin samaa mieltä hänen hallituksensa kanssa, kun se sanoo, että tätä direktiiviä on jo vesitetty liian paljon. Ovatkohan hänen puoluettaan edustavat Euroopan parlamentin jäsenet samaa mieltä.
Parlamentin haasteena on äänestämällä sisämarkkinavaliokunnan hyväksymien tarkistusten puolesta muokata direktiivi, joka antaa unionille mahdollisuuden todella kulkea vapauttamisen tietä eikä pelkästään puhua siitä. Näin luodaan uusia työpaikkoja eikä pelkästään pidetä yllä vallitsevaa tilannetta. 
Pervenche Berès (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, minulla on kunnia puhua tässä keskustelussa talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsen Wagenknechtin mietintöä koskevan tarkastelun valitettavan lopputuloksen ansiosta. Lopulta hän poisti nimensä mietinnöstä valiokunnan äänestyksen jälkeen.
Talous- ja raha-asioiden valiokunnan lausunnon valmistelija Wagenknecht halusi ehdottaa direktiivin hylkäämistä sen perusteella, että 16 artiklassa esitetty alkuperämaaperiaate, joka on yhteensopimaton toissijaisuusperiaatteen kanssa, vaarantaa yleishyödylliset palvelut ja uhkaa johtaa finanssipoliittiseen, sosiaaliseen ja ympäristöä koskevaan polkumyyntiin ja vaarantaa näin eurooppalaisen sosiaalimallin perustan.
Valmistelijamme ehdotti myös alkuperämaaperiaatteen ja niin kutsutun Bolkesteinin direktiivin, jota olisi nyt kutsuttava McCreevyn direktiiviksi, vastustamista sillä perusteella, että siinä asetetaan 25 oikeusjärjestelmää keskinäiseen kilpailuasemaan ja luodaan oikeudellista epävarmuutta ja että vaarana on epäreilun kilpailun synnyttäminen yritysten kesken, koska niihin ei enää sovellettaisi samoja edellytyksiä.
Valitettavasti talous- ja raha-asioiden valiokunta ei äänestyksessään noudattanut hänen suositustaan. Varsinkin alkuperämaaperiaatteesta valiokuntamme katsoi, että sen olisi oltava sääntönä, vaikka se todennäköisesti asetetaan kyseenalaiseksi täysistunnossa. Talous- ja raha-asioiden valiokunta katsoi kuitenkin, että useita palveluita on jätettävä direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, jos muissa yhteisön välineissä on niitä koskevia erityisiä säännöksiä. Tämä koski erityisesti rahoituspalveluja. Onneksi epäjohdonmukaisuuksien vaara tällaisen poissulkemisen perusteessa poistettiin sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan äänestyksessä.
Toivon samoin käyvän myös täysistunnossa. On totta, että talous- ja raha-asioiden valiokunnassa suljimme pois yleishyödyllisten palvelujen vapauttamisen sekä julkisia palveluja tarjoavien elinten yksityistämisen ja puolustimme ajatusta, jonka mukaan direktiivillä ei pidä puuttua kilpailua ja valtiontukea koskeviin yhteisön sääntöihin. 
Kartika Tamara Liotard (GUE/NGL ),
   . Arvoisa puhemies, parlamentin ulkopuolella, josta juuri tulen, on varmasti yli 30 000 mielenosoittajaa. Nämä ihmiset ovat tulleet tänne osoittamaan mieltään palveludirektiiviä vastaan, eikä tämä ole ensimmäinen kerta, kun unionin kansalaiset tekevät meille tiettäväksi, etteivät he kannata tätä vapauttamisehdotusta.
Vaikka tiedän monien läsnä olevien jäsenten todennäköisesti kannattavan direktiiviä, tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun parlamentti osoittautuu täysin kykenemättömäksi edustamaan unionin kansalaisia. Voisin mainita esimerkkinä Euroopan perustuslakisopimuksen epäonnistumisen.
Pahamaineisesta kahden suuren ryhmän välisestä kompromissista on puhuttu paljon. On tyypillistä, että tämänkaltainen merkittävä asia on tulosta epäsuorasta juonittelusta. Tämä ei ole demokratian arvolle sopivaa.
Kyseessä on myös pelkurimainen kompromissi, sillä selkeän poliittisen päätöksenteon sijaan kaikki annetaan nyt tuomioistuinten ratkaistavaksi. Vaikka Bolkesteinin alkuperäinen ehdotus oli kaikin puolin tuomittava, se oli sentään selkeä. Tällä kompromissilla parlamentti vain osoittaa poliittisen voimattomuutensa, ja pian työntekijät, kuluttajat ja ympäristö joutuvat kärsimään tästä voimattomuudesta.
Kuinka erilaista olikaan ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnassa, jonka ylivoimaisella enemmistöllä oli rohkeutta hylätä alkuperäinen ehdotus, alkuperämaaperiaate sekä julkisten palvelujen ja yhteiskunnallisten rakenteiden vaarantaminen. On valitettavaa, että sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunta osoitti äänestyksellään vähemmän tervettä järkeä. Toivon todellakin parlamentin osoittavan parempaa harkintakykyä torstaina. 
Jorgo Chatzimarkakis (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, tämä on varsin ratkaiseva viikko Euroopan unionin ja erityisesti tämän parlamentin uskottavuuden kannalta.
Eurooppalaisille poliittisille päätöksentekijöille ja parlamentille esitetään vaatimuksia, ja meidän on kannettava vastuumme ja vapauduttava siitä. Vakuutamme jatkuvasti toivovamme joukkotyöttömyyden pienentämistä, joten olemme uskottavia vain, jos teemme jotain työttömien hyväksi, ja nyt voimme sen tehdä.
Äänestämme tällä viikolla palveludirektiivistä, jolla täytäntöönpantuna voidaan luoda Euroopan unionissa 600 000 uutta työpaikkaa, kunhan se hyväksytään oman valiokuntani eli teollisuusvaliokunnan tai sisämarkkinavaliokunnan hyväksymässä muodossa. Kompromississa on otettu huomioon komission alkuperäisen luonnoksen osalta esitetty perusteltu kritiikki, samalla kun siinä huolehditaan uuden dynaamisuuden tuomisesta EU:n palvelumarkkinoille.
Teollisuusvaliokunta hyväksyi lausuntoni vain kuuden jäsenen äänestäessä sitä vastaan, mutta nyt tarkasteltavana oleva kompromissipyrkimys, kahden suurimman ryhmän keskinäisen kinastelun tulos, on osoitus heidän ylenkatseestaan asiantuntevia valiokuntia ja niissä tehtyä kovaa työtä kohtaan. Viime kädessä yhteinen nimittäjä on niin pieni, ettei se riitä perusteeksi menneiden vuosien työlle.
Tämä kompromissi on paitsi hyökkäys sisämarkkinaperiaatetta vastaan, jonka ansiota on vaurautemme ja yhdentymisemme, mutta myös isku vasten uusien jäsenvaltioiden kasvoja, sillä ne on käytännössä jätetty neuvottelujen ulkopuolelle.
Palveludirektiivistä äänestäminen antaa meille Euroopan unionin tasolla mahdollisuuden antaa oma panoksemme Lissabonin strategiaan, sillä tiedämme todellakin, että jäsenvaltiot liioittelevat lupauksensa täyttämisen vaikeutta. Jos emme kykene lähettämään selkeää viestiä uusien työpaikkojen tarpeellisuudesta, se on merkki tämän parlamentin rappiosta.
Ammattiliitot, jotka edelleen levittävät perättömiä väitteitä ja lietsovat paniikkia, suhtautuvat välinpitämättömästi näihin perusteluihin. Voimme odottaa näkevämme tänään 30 000 hyvin järjestäytyneen ammattiliittolaisen pyrkivän estämään 600 000 uuden työpaikan luomisen. Toiset ovat täällä pitääkseen kiinni jo saavuttamistaan eduista. Meillä on nyt mahdollisuus vakuuttaa selkeästi, että toivomme Euroopan unionista parempaa paikkaa yrittämiselle. Käyttäkäämme hyvin tämä mahdollisuus. 
Marie-Hélène Descamps (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, vuonna 1957 Euroopan talousyhteisön kuusi perustajajäsentä sitoutuivat luomaan yhtenäismarkkinat, joilla henkilöt, tavarat, pääomat ja palvelut voivat liikkua vapaasti. Lähes 50 vuotta myöhemmin vain palvelujen vapaa liikkuvuus on edelleen toteuttamatta.
Meille nyt esitetyssä muodossaan ehdotus palveludirektiiviksi, joka on osa Lissabonin Eurooppa-neuvoston käynnistämää talousuudistusprosessia, jolla pyritään tekemään Euroopan unionista maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva talous vuoteen 2010 mennessä, on merkittävä poliittinen edistysaskel Euroopan unionille. Puolentoista vuoden ajan Euroopan parlamentti on pyrkinyt laatimaan uudestaan komission alkuperäisen ehdotuksen saadakseen aikaan merkittävästi tarkistetun version. Uusi versio on tasapainoinen, ja sillä pyritään sovittamaan yhteen palvelumarkkinoiden avaamiseen liittyvä taloudellinen tehokkuus sekä sosiaalinen oikeudenmukaisuus säilyttämällä EU:n kansalaisia suojaavat sosiaaliset normit. Siinä myös tunnustetaan tiettyjen palvelujen erityispiirteet, erityisesti kulttuuri- ja audiovisuaalialan palvelujen. Nämä palvelut liittyvät identiteettiin ja arvoihin, eikä niitä tässä mielessä voida katsoa sen paremmin kulutustavaroiksi kuin markkinapalveluiksikaan.
Audiovisuaaliset palvelut ovat myös yhteisön tason alakohtaisen lähestymistavan kohteena televisio ilman rajoja -direktiivin kautta. Direktiivi täyttää palveludirektiivissä esitetyt tavoitteet, sillä siinä taataan palveluiden ilmainen tarjonta ja annetaan samanaikaisesti mahdollisuus täyttää myös muut tavoitteet, kuten eurooppalaisen sisällön edistäminen, kulttuurien moninaisuuden kunnioittaminen ja ohjelmasuunnittelun moniarvoisuuden edistäminen. Ottaen huomioon nämä periaatteet kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan suuri enemmistö ja sittemmin myös sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunta päättivät kannattaa kulttuurisen varaumalausekkeen sisällyttämistä direktiiviin sekä audiovisuaalisten palvelujen jättämistä direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle.
On hyvin tärkeää, että parhaillaan tarkistettavana oleva televisio ilman rajoja -direktiivi on edelleen ainoa tätä koskeva viiteteksti. On kuitenkin yhtä tärkeää, että palveludirektiivi hyväksytään, jotta voimme luoda Euroopan unionissa todelliset palvelujen sisämarkkinat.
Lopuksi haluan onnitella jäsen Gebhardtia hänen laadukkaasta mietinnöstään sekä jäsen Harbouria, jäsen Thysseniä, jäsen Toubonia ja jäsen Karasia siitä kovasta työstä, jota he ovat tehneet saadakseen aikaan tekstin, josta äänestämme mielellämme torstaina. 
Kurt Lechner (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minulla on vain kaksi minuuttia aikaa, ja se riittää juuri muutamaan luetelmakohtaan. Julkista keskustelua seurattuaan voi saada käsityksen, että palvelujen tarjoamisen vapaus on jotain uutta, tässä direktiivissä keksittyä, mutta itse asiassa sillä on jo lain voima. Ongelmana onkin, etteivät monet valtiot noudata tätä lakia. Sen sijaan ne ovat rakentaneet esteitä ja juonittelevat kaikin mahdollisin tavoin tehdäkseen sen tyhjäksi. Itse asiassa ainoa asia, joka on tehtävä, on hankkiutua eroon tästä protektionismista, jota kaikki juonittelu todella on, ja direktiivi tarjoaa meille tähän asianmukaiset oikeusvälineet.
Euroopan unionin palvelualan, joka kattaa 70 prosenttia BKT:sta, poliittinen ja taloudellinen yhdentyminen hyödyttää kaikkia. Se ei kuitenkaan ole ratkaisevan tärkeää suurille globaaleille toimijoille tai osakkeiden arvolle, ja tässä yhteydessä viittaan puheenjohtaja Barroson ja jäsen Watsonin sanoihin. Suuret globaalit toimijat eivät tarvitse direktiiviä, sillä niillä on haaraliikkeensä ja toimistonsa kaikkialla, joten ne voivat kyllä tarjota palvelujaan, mutta direktiivi on ratkaiseva pienille ja keskisuurille yrityksille. Siitä on hyötyä myös yksittäisille henkilöille suuremman valinnanvapauden muodossa, koska sen avulla luodaan lisää työllisyyttä, ja työllisyys – toisin sanoen uudet työpaikat – ovat parasta sosiaalipolitiikkaa.
Toiset käyttävät nyt entistä komission jäsentä, joka ei ole täällä puolustautuakseen, tekosyynä käyttääkseen vapaamarkkinaliberaalin, vapaamarkkinaradikaalin ja uusliberalistin kaltaisia termejä, jotka ovat vain turhaa kauhun lietsontaa, joka ei johda mihinkään. Merkitystä on vain tekstillä, sillä vain sen avulla voidaan saavuttaa ratkaisevaa edistystä. Minäkin olisin toivonut vähän enemmän – toisin sanoen vähemmän poikkeuksia – sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan sekä edustamani oikeudellisten asioiden valiokunnan äänestysten tuloksena.
On kuitenkin joitakin seikkoja, jotka katson ratkaiseviksi. Ensinnäkään nykytilannetta ei mitenkään huononneta. Toiseksi edistys on absoluuttisen varmaa. On kyse vain siitä, onko se kuitenkaan riittävää. Kolmanneksi ketään ei estetä ottamasta lisäaskelia myöhemmin, kun aika on kypsä. Voi todellakin olla, että se aika koittaa nopeammin kuin uskommekaan. 
Raül Romeva i Rueda (Verts/ALE ),
   . Arvoisa puhemies, sillä, että halutaan poistaa perusteettomat esteet palvelujen vapaalta liikkuvuudelta sisämarkkinoilla, kunhan tämä tehdään vastuullisella tavalla, varmistetaan, ettei se vaaranna sosiaalisia ja ympäristöä koskevia oikeuksia, ja edetään kohti palveluja koskevan lainsäädännön yhdenmukaistamista unionin tasolla.
Nykyisessä muodossaan direktiiviehdotus kuitenkin johtaa liian moniin vaaroihin, joista monet on jo mainittu. Naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan lausunnon valmistelijana viittaan erityisesti sukupuoliulottuvuuteen liittyviin asioihin.
Ehdotuksesta naisille aiheutuvat riskit liittyvät pohjimmiltaan työpaikkojen luomiseen naisille ja naisten työolosuhteisiin sekä heidän asemaansa palvelujen kuluttajina.
Ensinnäkin direktiivin täytäntöönpanolla sen nykyisessä muodossa olisi epäilemättä kielteisiä vaikutuksia naisten työllisyyteen varsinkin aloilla, joilla suurin osa työntekijöistä on naisia. Kuten on moneen kertaan todettu, nyt tarvitaan entistä suurempia investointeja koulutukseen ja näin ollen julkisten menojen korotusta eikä pelkästään kilpailun lisääntymistä, kuten direktiivissä ehdotetaan.
On myös huolestuttavaa, ettei komissio ole tehnyt analyysia vapauttamisen sosiaalisista ja ympäristöä koskevista vaikutuksista, varsinkin kun otetaan huomioon vaikutukset, jotka olemme havainneet aiemmissa vapauttamisissa, jotka johtivat monien työpaikkojen katoamiseen ja usein myös syövyttivät sosiaalista koheesiota.
Lisäksi terveydenhuolto- ja sosiaalipalvelujen vapauttaminen voisi johtaa sosiaalihuollon ja terveydenhoidon suojan rappeutumiseen yksityisten vakuutusten eduksi, mikä vaikuttaisi erityisesti naisiin, sillä he ovat näiden palvelujen pääasiallisia käyttäjiä.
Lopuksi moneen otteeseen mainitun alkuperämaaperiaatteen soveltaminen palveluntarjoajiin voi johtaa väärinkäytöksiin ja hyväksikäyttöön, sillä aloilla, joita ei ole yhdenmukaistettu Euroopan unionin tasolla, ja näitä on suurin osa aloista, kyseinen periaate sallisi useiden kansallisten järjestelmien yhtäaikaisen olemassaolon ja mahdollistaisi 25 erilaisen kansallisen säännöstön vastakkainasettelun. Tämän seurauksena kuluttajat eivät tietäisi kenelle tai milloin heidän olisi esitettävä valituksensa. 
Marcin Libicki (UEN ),
   . Arvoisa puhemiesvetoomusvaliokunta kannatti palveludirektiivin alkuperäistä luonnosta. Kannatimme myös sitä edeltävää komission jäsenen Bolkesteinin esittämää luonnosta. Minun on muistutettava parlamenttia tästä. Aihetta koskevien keskustelujemme ja pohdinnan aikana vetoomusvaliokunnassa totesimme myös, että ymmärtääksemme Euroopan yhdentyminen perustuu siihen, mitä olemme allekirjoittaneet, ja se on ensisijaisesti neljä perusvapautta. Näiden neljän vapauden oli määrä olla uusi mahdollisuus Euroopan unionille. Niiden oli määrä mahdollistaa Lissabonin strategian menestys.
Me halusimme tehdä Euroopan yhdentymisestä totta. Kannatamme sitä täysin, mutta vain siinä määrin, mitä on allekirjoitettu. Me suostuimme pääasiassa Euroopan taloudelliseen yhdentymiseen. Ahdistuneina olemme kuulleet, että tietyt uudet jäsenvaltiot eivät edistäisi yhdentymistä. Haluan korostaa, että me emme hylänneet perustuslakisopimusta emmekä halua panna unionin taloutta pakkopaitaan.
Minun on todettava, että olen huolissani jonkinlaisen kompromissin saavuttamisesta ja mielipide-erojen sivuuttamisesta. Tämä johtaisi harhaan Euroopan julkisen mielipiteen. Kansalaisten on itse asiassa saatava tietää, että aivan kuten mielipiteet jakautuvat parlamentin ulkopuolella, ne jakautuvat myös parlamentin sisällä. Emme halua antaa vaikutelmaa, ettei kukaan itse asiassa halua taloudellista vapautta ja ettei kukaan halua auttaa Euroopan unionia tulemaan unionin menestyksen pääasialliseksi moottoriksi eikä vain yhdeksi sen monista moottoreista. Olin surullinen kuullessani tänään parlamentissa viitattavan sosiaaliseen polkumyyntiin. Se ei kuulu tavanomaiseen terveeseen talouteen. Minua ei yllätä, että tämänpäiväiset mielenosoittajat ovat niin hyvällä tuulella, sillä vaikuttaa siltä, että he saavuttavat menestystä. He saavuttavat sellaisen menestyksen, jonka hyvin palkatut ammattiliittojen aktivistit aina saavuttavat. 
Anne Van Lancker (PSE ),
   . Arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, haluan aluksi kiittää lämpimästi jäsen Gebhardtia hänen tähän mennessä tekemästään kovasta työstä. Minä yksinkertaisesti kunnioitan häntä. Haluan kiittää myös muiden ryhmien jäseniä. Katson, että meidän olisi oltava ylpeitä muutaman viime viikon aikana tekemästämme työstä. Mistään ei ole keskusteltu suljetuissa kokouksissa tai maanalaisissa holveissa; meillä on ollut kaikki mahdollisuudet avoimeen keskusteluun.
Olen myös kiitollisuudenvelassa työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan jäsenille. Me todellakin lähetämme voimakkaan viestin, sillä parlamentilla on nyt suuri vastuu. Meidän on todistettava, että on mahdollista luoda palveluiden sisämarkkinat pyrkien täysimääräisesti kehittämään sosiaalimalliamme. Näin ollen meidän on äänestettävä sellaisen direktiivin puolesta, jolla todella jätetään taakse sosiaalinen polkumyynti. Näin toistetaan myös yhtä työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan lähettämää viestiä. Katson, että Strasbourgin kaduille kokoontuneet kansalaiset voivat hyväksyä nämä viestit, kuten suuri osa kollegoistakin.
Ensinnäkin katson, että pöydällä on riittävästi aineistoa työlainsäädännön, sosiaaliturvan, työehtosopimusten, työmarkkinasuhteiden ja työehtosopimuksiin perustuvien toimien huolellista tarkastelua varten, johon parlamentti voi perustaa päätöksensä tarjotakseen absoluuttiset takeet.
Toiseksi valiokuntani on todennut, ettei palveludirektiivi saa missään olosuhteissa vaarantaa EU:n nykyisiä sosiaalisäännöksiä. Erityisesti työntekijöiden toiseen jäsenvaltioon työhön lähettämistä koskeva direktiivi on tässä yhteydessä merkittävä. Usein katsotaan, että palveludirektiivi antaa vapaat kädet työntekijöiden työolojen heikentämiseen ja palkkojen leikkaamiseen, ja joissakin valtioissa – itse asiassa aika monessa – on hiljattain kerrottu vilpillisiin käytäntöihin liittyvistä seurauksista. Tunnemme esimerkiksi Ruotsin Lavalin, Belgian Struik Foodsin ja Irish Ferriesin tapaukset, mutta niitä on paljon enemmän.
Nämä käytännöt ovat poikkeuksetta laittomia, mutta koska palveludirektiivi uhkaa tehdä tarkastuksista yhä vaikeampia, on tärkeää, että teemme selväksi, että 24 ja 25 artiklat on poistettu, kun taas palveludirektiivi on edelleen voimassa.
Tämä ei kuitenkaan ole päätepiste asialle. Arvoisa komission jäsen McCreevy, meidän on todellakin toteutettava toimenpiteitä taataksemme vilpittömässä mielessä toimiville työnantajille parempi tiedonsaanti ja vähennettävä byrokraattisia toimenpiteitä. Arvoisa komission jäsen, meidän on kuitenkin myös toteutettava toimenpiteitä varmistaaksemme, että työntekijöiden lähettämistä koskevaa lainsäädäntöä, joka teoriassa on järkevää, noudatetaan. On liian helppoa poiketa tästä lainsäädännöstä ja väärinkäytösten mahdollisuuksia on liikaa.
Kolmanneksi valiokuntani on todennut, että jotain on todellakin tehtävä direktiivin soveltamisalalle. On hyvä, että nyt ollaan jo yksimielisiä sosiaalipalvelujen, terveydenhuollon, väliaikaista työtä välittävien toimistojen ja turvallisuuspalvelujen jättämisestä direktiivin ulkopuolelle, sillä ne toimivat täysin eri tavalla. Itse asiassa valiokuntani oli sitä mieltä, että kaikki yleishyödylliset palvelut olisi jätettävä direktiivin ulkopuolelle siitä yksinkertaisesta syystä, ettei niihin liity kaupallista motiivia vaan että niiden tarkoituksena on ennen kaikkea tarjota yleishyödyllisiä palveluja, toisin sanoen turvata perusihmisoikeudet. Minusta olisi hyvä, jos nämä voitaisiin lopultakin poistaa direktiivistä.
Puhun lyhyesti alkuperämaaperiaatteesta. Työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan mukaan periaatetta ei voida hyväksyä. Minusta nyt tarkasteltavana oleva kompromissi on järkevä, sillä siinä annetaan niille valtioille, joissa palveluja tarjotaan, mahdollisuus toteuttaa edelleen lainsäädäntötoimia yleishyödyllisten palvelujen turvaamiseksi.
Lopuksi toivon, että parlamentti kykenee torstaina lähettämään komissiolle ja neuvostolle voimakkaan viestin – uuden ja täysin tarkistetun tekstin muodossa – Euroopan parlamentin kannattamasta komission alkuperäisen asiakirjan radikaalista sosiaalisesta muokkauksesta, sillä vain näin voimme saada julkisen mielipiteen vakuuttuneeksi siitä, että parlamentin aikaansaannos ei ole lupa sosiaaliseen polkumyyntiin. 
Malcolm Harbour (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, on kulunut yli kaksi vuotta siitä, kun ryhdyin työskentelemään tämän direktiivin parissa, ja olen ollut alusta asti vakuuttunut siitä, että sen tavoitteet ja pyrkimys ylittää palvelujen sisämarkkinoiden esteet ovat aivan oikeat. Miksi siinä on kestänyt kaksi vuotta? Saimme direktiivin tarkasteltavaksemme edellisen parlamentin toimikauden lopussa. Joitakin asioita käsiteltiin monissa täällä tänään pidetyissä puheissa, joissa liioiteltiin laajalti ongelmia mutta vähäteltiin tarjoutuvia tilaisuuksia. 
Koska joissakin tänään kuulemissamme korkealentoisissa puheissa on mainittu sosiaalisen polkumyynnin kaltaisia asioita – en todellakaan ole vakuuttunut siitä, että direktiivi johtaisi sellaiseen – on erittäin tärkeää, ettemme unohda tarjoutuvia tilaisuuksia, joten puhun niistä tänä iltana.
Haluan ensinnäkin kiittää kaikkia jäseniä, jotka kuuluvat omaan ryhmääni sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnassa. He tekivät kanssani väsymättä työtä tämän tekstin uudelleen muotoilemiseksi. Laskelmieni mukaan kolme neljäsosaa tekstiin esitetyistä tarkistuksista, joista äänestämme torstaina, ovat peräisin ryhmältämme. Haluan erityisesti mainita keskeisen ajatuksen, palveluiden vapaan tarjoamisen. Se on idea, jonka saimme ennen valiokunnassa toimitettua äänestystä. Tähän perustuu kompromissi, jota haluan suositella kaikille kollegoilleni tänä iltapäivänä. Haluan myös kiittää kollegojamme ALDE- ja UEN-ryhmissä; he auttoivat meitä saavuttamaan marraskuussa hyvin tärkeän lopputuloksen valiokuntakäsittelyssä.
Aihe on herättänyt eniten keskustelua ja väittelyä kahden viime vuoden aikana. Nyt käymme tämän kierroksen viimeistä keskustelua aiheesta, mutta olen varma siitä, että keskusteluja käydään vielä lisää. Jäsen Gebhardt on ollut aivan keskustelun polttopisteessä. Hän on hyvin työteliäs ja määrätietoinen esittelijä. Vaikka hän ei kuuntelekaan minua – hän taitaa olla uppoutunut äänestysluetteloon – haluan osoittaa kunnioitusta hänelle ja sille, miten kohteliaasti ja huolellisesti hän johti työtämme hyvin monimutkaisen ja vaikean ehdotuksen parissa. 
Sanoin haluavani tarkastella koko direktiivin vaikutusta, koska on syytä ajatella erityisesti pieniä ja keskisuuria yrityksiä, jotka joutuvat turhautuneina jatkuvasti toteamaan, etteivät ne pääse tällä hetkellä sisämarkkinoille. Ehdotuksessa on kokonainen määräyksien kirjo – jäsenvaltioihin niitä kohdistuu peräti 81 – joissa käsitellään näitä esteitä. Yritykset haluavat nimittäin päästä markkinoille. Yrityksiä halutaan perustaa ilman turhia ja byrokraattisia esteitä, ja ne haluavat lähettää asiantuntijoitaan muihin maihin. Yritykset haluavat kuitenkin myös tietää, ettei niihin kohdistu suhteettomia ja tarpeettomia rajoituksia, ja tämä tarkoittaa sitä, ettei niitä vaadita noudattamaan päällekkäisiä sääntöjä ja lupamenettelyjä, kun ne ovat jo joutuneet noudattamaan niitä omissa kotimaissaan. Se ei ole mielestäni järkevää. Sitä ei pidetä järkevänä yhteisön tuomioistuimissa, ja sama ajatus sisältyy tähän kompromissiin. Jos kyse on tuhoisasta alkuperämaaperiaatteesta, mistä sitten olemme kiistelleet koko ajan? Se sisältyy yhteisöjen tuomioistuimen lainoppiin. Tulkitsen asiaa siten, ettei kompromissi ole mitenkään heikentynyt, ja meidän on varmistettava, ettei se heikenny äänestäessämme asiasta.
Komission asema on myös mainittu. Jos komission jäsen McCreevy vain kuuntelisi minua – kaikki näyttävät keskustelevan, kun puhun heille – toteaisin hänelle, että hänellä on komission jäsenenä ratkaiseva vastuu asian edistämisestä. En halua hänen vain laativan ehdotusta, joka perustuu sanatarkasti tähän tekstiin. Sen parissa on tehtävä enemmän työtä, koska sen on hyödytettävä yrityksiä. Muuten siinä ei ole mitään mieltä. Onnistumme siinä kyllä. 
Totean lopuksi neuvoston puheenjohtaja Bartensteinille – ja ylläni on edelleen itävaltalainen solmioni, koska sanoin hänelle pitäväni sitä, kunnes pääsemme selvään sopimukseen – että asia voidaan edelleen saattaa maaliskuussa pidettävän talousasioiden huippukokouksen käsiteltäväksi, jos hän paneutuu siihen tosissaan. 

Robert Goebbels (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, on harvinaista, että direktiiviluonnos herättää tällaista kiihkoa. Komission jäsenestä Bolkesteinista on tullut toisille Vapahtaja, toisille taas antikristus. Eräitä puheita kuunnellessa on kuitenkin käynyt ilmi, että vain harvat ovat itse asiassa lukeneet alkuperäisen tekstin. Monet sen vastustajista eivät ole käsittäneet, että parlamentti on kirjoittanut kokonaan uudelleen niin kutsutun Bolkesteinin ehdotuksen, ja silti he vaativat meitä edelleen hylkäämään sen. Kannustan heitä olemaan tekemättä niin. Parlamentin on hoidettava tehtävänsä lainsäätäjänä, muuten yhteisöjen tuomioistuin soveltaa oikeuskäytäntöään, mikä voi olla vaarallista.
Yhteisöjen tuomioistuimessa on parhaillaan vireillä 53 tapausta, jotka liittyvät palvelujen vapaaseen tarjoamiseen. Tuomioistuin odottaakin nähtävästi selvennystä yhteisön lainsäädäntöelimiltä. Jollei Euroopan parlamentti hoida tehtäväänsä, tuomioistuin hoitaa omansa. Kannustan teitä äänestämään jäsen Gebhardtin ja jäsen Harbourin laatiman kompromissin puolesta. Sen avulla avataan palvelujen sisämarkkinat, samalla kun estetään ankara ja epäoikeudenmukainen kilpailu sekä suojellaan jokaisen valtion oikeutta puolustaa sosiaalista malliaan ja julkisia palvelujaan ilman syrjintää. 
Komission jäsen Bolkesteinin ehdotus oli kömpelö ja siinä pyrittiin sivuuttamaan yhteisön periaate vaiheittaisesta yhteensovittamisesta alkuperämaaperiaatteen kanssa. Tämä periaate ei kuitenkaan sisälly perustamissopimuksiin, vaikka sitä onkin hyödynnetty yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti tavaroiden vapaan liikkuvuuden edistämiseksi. Palveluja tarjoavat nimittäin ihmiset, joita on suojeltava sosiaaliselta polkumyynniltä. Alkuperämaaperiaatteella kannustettiin pienimmän yhteisen nimittäjän tavoittelemista sääntelyn alalla, mutta kohdemaaperiaatteella kannustetaan jyrkkää ja typerää suojelupolitiikkaa. On tehtävä loppu suojelupolitiikasta ja kumottava esteet, joita on rakennettu vuodesta 1957 alkaen, erityisesti perustajajäsenvaltioissa. 
Rooman sopimukseen sisältyi palvelujen vapaan liikkuvuuden tavoite. Olemme kaukana tavoitteen saavuttamisesta, vaikka jäsenvaltioista on periaatteessa tullut palvelutalouksia. Kaikkia palveluja ei voida viedä. Julkiset palvelut kuuluvat edelleen julkisviranomaisten tehtäviin. Julkisten markkinoiden palvelujen osalta valtiot voivat määritellä, mitä ne tarkoittavat yleisen taloudellisen edun mukaisilla palveluilla, säätelemällä tapaa, jolla näitä palveluja organisoidaan ja rahoitetaan. 
Joissakin valtioissa palvotaan ajatusta julkisista palveluista kyseenalaistamatta sitä, ovatko julkiset palvelut todella yleisölle kohdistettuja palveluja. On vaikea hyväksyä esimerkiksi sitä, että Ranskassa pyritään suojelemaan niin sanottujen julkisten palvelujen markkinoita, samalla kun ranskalaiset julkiset yhtiöt ja yksityiset yritykset ryöstävät muita markkinoita. Jäsen Gebhardtin, jäsen Harbourin, jäsen Van Lanckerin, jäsen Thyssenin ja muiden ansiosta saavutetun tasapainon avulla taataan se, että valtiot voivat valvoa kansalaisille tarjottuja palveluja torjuen samalla syrjinnän. 
Arvoisa puhemies, päätän puheeni toteamalla, että hyväksymällä tarkistetun direktiivin jätämme Bolkesteinin direktiivin unohduksiin. Unionin sisämarkkinat edistyvät uusien mahdollisuuksien, erityisesti keskitettyjen palvelupisteiden ansiosta. 
Anneli Jäätteenmäki (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, palveludirektiivin käsittelyssä ovat velloneet suuret tunteet. Leimakirveiden heiluttelultakaan ei ole täysin vältytty.
Demokratiassa päätös syntyy keskustelujen kautta - joskus pitkienkin keskustelujen. Euroopan parlamentissa käytyjen keskustelujen perusteella komission esitys on muuttunut paremmaksi. Se on muuttunut hyväksyttäväksi.
Direktiiviä ei ole vesitetty tekemällä muutoksia, vaan kysymys on demokratian toimimisesta. Jotkut sanovat, etteivät EU-parlamentaarikot uskalla tehdä rohkeita uudistuksia ja että me emme uskalla runnoa tätä alkuperäistä direktiiviä läpi. Vastaisin tähän, että me emme tee työtä missään norsunluutornissa. Me puutumme legitiimeihin huolenaiheisiin, kun on tarve, ja muutamme direktiiviä, kun näemme sen hyväksi. Me kuulemme kansalaismielipidettä ja näin täytyykin olla. Tätä kutsutaan demokratiaksi, jota unionikin sanoo kunnioittavansa ja jota se jopa markkinoi ulkopuolelle.
Olen valmis tukemaan järkeviä kompromissiesityksiä, sillä on parempi saada aikaan laiha sopu asiassa kuin lihava riita. Mutta olen varma, että meillä on mahdollisuus löytää asiassa vahva konsensus. Se olisi hyvä eurooppalaisille sisämarkkinoille. Toisaalta on pidettävä huoli siitä, että jäsenvaltioille ei anneta vapaita käsiä estää palvelukaupan liikkumista liian kevyin perustein.
Lopuksi haluaisin kiittää Evelyn Gebhardtia, kaikkia kollegoitani ja myös komissaari McCreevyä. 
Pierre Jonckheer (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan muiden puhujien tavoin kiittää jäsen Gebhardtia ja jäsen Van Lanckeria, ei ainoastaan heidän tekemästään erinomaisesta työstä, vaan myös tasapuolisuudesta ja yhteistyöhalukkuudesta, joita he osoittivat omaa ryhmääni ja muita ryhmiä kohtaan. Kuultuani jäsen Harbourin puhuvan jäsen Gebhardtin ja jäsen Van Lanckerin jälkeen en kuitenkaan ole aivan varma siitä, merkitseekö kuuluisa yhteinen teksti samaa kaikille. Se huolestuttaa minua ja vahvistaa uskoani jäsen Rühlen ilmaisemaan ajatukseen; sen mukaan teksti on kenties kompromissi, joka lisää oikeudellista epävarmuutta sen sijaan, että vähentäisi sitä. 
Arvoisa komission jäsen McCreevy, puheenjohtaja Barroso puhui väärinymmärryksestä. On selvää, että väärinymmärrys johtuu ensisijaisesti kuuluisasta alkuperämaaperiaatteesta. Haluamme kaikki, että työpaikkoja luodaan, mutta työpaikkoja ei luoda vain lisäämällä kilpailua ja alentamalla hintoja kysynnän lisäämiseksi. Kysyntä lisääntyy, kun ihmisten – niin kansalaisten kuin työntekijöidenkin – luottamus kasvaa. Jos haluamme heidän luottamuksensa kasvavan, heidät on saatava vakuuttuneiksi kilpailusääntöjen oikeudenmukaisuudesta. Tästä syystä alkuperämaaperiaate, jota ei ole oikeudelliselta kannalta olemassa perustamissopimuksissa, olisi lisäksi mielestäni taloudellisesti tuhoisa periaate. Emme halua 25 jäsenvaltion unionia, jossa kansalliset säännöt kilpailisivat muita kansallisia sääntöjä vastaan. Jos haluamme lähettää myönteisiä poliittisia merkkejä uusien jäsenvaltioiden kansalaisille, meidän on laadittava talousarvio, joka vastaa sitä solidaarisuutta, jota meidän on osoitettava. On syytä noudattaa komission neuvoa – osoitan sanani neuvoston puheenjohtajavaltiolle – ja pitää huoli siitä, että kaikissa jäsenvaltioissa poistetaan rajoitukset, jotka kohdistuvat työntekijöiden vapaaseen liikkuvuuteen. On myös pidettävä huoli siitä, että 1. toukokuuta 2006 on todellinen vapunpäivä Euroopan unionin 25 jäsenvaltion kaikkien työntekijöiden kannalta. 
Arvoisa komission jäsen McCreevy, totean lopuksi, että edellisellä vaalikaudella enemmistö täysistunnossa puhuneista parlamentin jäsenistä vaati komissiota kahdesti laatimaan puitedirektiivin yleishyödyllisistä palveluista – jotka tunnetaan muutoin julkisina palveluina – jotta estettäisiin se, että nämä palvelut olisivat riippuvaisia yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä tai että niihin sovelletaan kilpailulainsäädännön poikkeuksia. Mikä estää teitä tekemästä tällaisen ehdotuksen? Annoimme vaalilupauksen siitä, että käsittelemme yhtäaikaisesti puitedirektiiviä yleishyödyllisistä palveluista ja direktiiviä palveluiden sisämarkkinoista. Koska ette ole tehnyt tällaista ehdotusta, te, teidän asenteenne ja komissio aiheutatte yhdessä epätasapainoisen tilanteen ja annatte pienelle eurooppalaisten joukolle aihetta suhtautua asiaan epäluuloisesti – tai lisäätte heidän epäluuloisuuttaan. Näin ollen ette kannusta sellaisen 25 jäsenvaltion unionin luomista, jossa vallitsee solidaarisuus idän ja lännen välillä ja jossa kaikkia työntekijöitä kohdellaan oikeudenmukaisesti. 
Sahra Wagenknecht (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, uusliberalistista politiikkaa perustellaan aina samoilla valheilla, joiden mukaan työpaikkoja luodaan ja kasvua edistetään. Ne on kuultu tänään kerta toisensa jälkeen. Yhteisön uusliberalistisella rakentamisella on kuitenkin ollut viimeisten 15 vuoden ajan aivan päinvastainen vaikutus. Toisiaan seuraavilla liberalisointitoimilla on viety satojen ja tuhansien ihmisten työpaikat ja syösty heidät syvemmälle köyhyyteen. Jokainen työntekijöiden oikeuksiin puuttuminen vähentää heidän ostovoimaansa ja näin ollen tukehduttaa kasvua. Eräät haluavat esteetöntä kapitalismia, ja Bolkesteinin direktiivi on yksi heidän suurista hankkeistaan. Jos siitä tulee totta, syntyy sellainen yhteisö, jossa markkinavoimat ja hyödyn tavoittelu hallitsevat vapaasti, jossa laatua ja ympäristönormeja väheksytään ja jossa palkkojen ja sosiaaliturvan alamäki kiihtyy sietämättömäksi. 
Heikolla kompromissilla, josta konservatiivit ja sosialidemokraatit pääsivät sopimukseen, pyritään edelleen tähän suuntaan. Olennaisiin aloihin, kuten veden toimituspalvelujen alaan tai opetusalaan, sovelletaan edelleen alkuperäisen direktiivin radikaalia vapaita markkinoita koskevaa ajattelutapaa. Alkuperämaaperiaatetta ei varsinaisesti ole unohdettu – se on käynyt ilmi molempien puolien pitämistä puheista – mutta se on jätetty Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tulkittavaksi. Kun tarkastelemme kyseisen tuomioistuimen aikaisempia päätöksiä, voimme todeta, ettei suuryrityksiä edustavalle eturyhmälle todennäköisesti aiheudu tästä ongelmia. Emme halua Bolkesteinin direktiiviä emmekä Bolkesteinin Eurooppaa. 
Emme nimittäin halua Eurooppaa, jossa yhtäläisten mahdollisuuksien ja palvelujen tarjoamisen vapauden käsitteitä käytetään tekosyynä parhaiden mahdollisten olojen luomiseksi suuryrityksille, jotta ne voisivat maksimoida hyötynsä työntekijöiden ja kuluttajien kustannuksella. Emme halua Eurooppaa, jossa yleishyödyllisistä peruspalveluista tulee kapitalististen markkinavoimien leikkikaluja. Yksityistämiskiihko on taltutettava ja sen kulkua on muutettava. Tämän rajuotteisen uusliberalistisen hankkeen vastustamista on jatkettava. 
Nämä vastalauseet voidaan ylipäänsä esittää tämän kompromissin ansiosta, ja katson siis, ettei asian käsittely voi päättyä tähän. Direktiivin torjuntaa on jatkettava, kunnes se lopulta… 
Philippe de Villiers (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, seuraamme Bolkesteinin naamiaisia, jotka pidetään jälleen täällä Euroopan parlamentissa. Tällainen kompromissi, tällainen silmänlume, tällainen pettymys on sekä valheellinen että skandaalimainen. 
Se on valheellinen, koska meille uskotellaan, että Bolkesteinin direktiivistä on poistettu sen merkittävyys ja sen sisältö. Mikään ei voisi olla kauempana totuudesta. Alkuperämaaperiaate sisältyy aivan varmasti direktiiviin samoin kuin palvelujen tarjoamisen vapaus, joka liittyy erityisesti itsenäisinä ammatinharjoittajina toimiviin käsityöläisiin. Direktiivistä puuttuu periaate, jonka mukaan kansallinen oikeus on ensisijainen yhteisön oikeuteen nähden, ja kuulimme useiden puhujien selittävän meille moneen otteeseen, että koko asia kuuluu Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen valvontaan ja sen määräysvaltaan. Sen oikeuskäytäntöönhän olemmekin jo perehtyneet. Tämä on skandaalimaista. 
Guntars Krasts (UEN ). –
   Arvoisa puhemies, kiitoksia. Tarkastellessamme uusimpia tarkistuksia, joita Euroopan kansanpuolue (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä sekä sosialidemokraattinen ryhmä esittivät yhdessä, on sääli, että palveludirektiiviä ei hyväksytty ennen Euroopan unionin viimeisintä laajentumista. Vanhempien jäsenvaltioiden yleinen mielipide – johon kaksi suurinta poliittista ryhmää on kiinnittänyt huomiota – pitää selvästi kaikkia markkinoiden vapauttamistoimia uhkina, vaikka itse asiassa näiden toimien tavoitteena on vahvistaa Euroopan unionia. Haluan tästä syystä ensin oikaista virheellisen käsityksen, jonka mukaan palvelumarkkinoiden vapauttaminen hyödyttää vain vähäarvoisempia markkinoita eli uusia jäsenvaltioita. Tilanne on jo nyt se, että korkean lisäarvon palvelualoilla, kuten rahoitusalalla ja konsulttipalvelujen alalla, tämä virtaus suuntautuu voimakkaammin vanhoista jäsenvaltioista uusiin jäsenvaltioihin. Vapauttamisesta seuraava palvelujen liikkuvuus ei ole eikä voi olla yksisuuntaista. Niinpä esimerkiksi vanhojen jäsenvaltioiden osuus Euroopan unionin rakennusalan kokonaislisäarvosta on 95 prosenttia, ja liikepalvelujen alalla se on vielä suurempi: 98 prosenttia. Tästä syystä uusien jäsenvaltioiden markkinoilla on taatusti pysyvästi tilaa vanhempien jäsenvaltioiden palvelualaa varten, koska sillä on runsaasti lisäarvoa, kapasiteettia ja pääomaa. Alkuperämaaperiaatteen soveltaminen palvelujen tarjoamiseen avaisi Euroopan unionin sisämarkkinat jäsenvaltioiden suurimmille palveluntarjoajille, eli pienille ja keskisuurille yrityksille. Alkuperämaaperiaatteen ylläpitäminen ohjaisi kilpailusta aiheutuvat ja työmarkkinoihin kohdistuvat paineet osittain liike-elämän piiriin. Se hyödyttäisi liiketoiminnan kehittämistä koko Euroopassa. Omien kotimaidensa ulkopuolella työskentelevät työntekijät säilyttäisivät tiiviin yhteyden alkuperämaihinsa kansallisten liikeyrityksiensä välityksellä. Uudet jäsenvaltiot ovat kiinnostuneita tavaroiden ja palvelujen viennistä, eivät työvoiman viennistä. Alkuperämaaperiaatetta vastustetaan muun muassa siksi, että vanhojen jäsenvaltioiden elinolot saattaisivat huonontua, mutta alkuperämaaperiaatteen poistaminen tai sen merkittävä rajoittaminen tekisi palveludirektiivistä tehottoman, mikä puolestaan heikentäisi tosiasiallisesti näitä normeja tulevaisuudessa. 
Jan Tadeusz Masiel (NI ). –
   Arvoisa puhemies, Bolkesteinin direktiivin alkuperäinen teksti tarjosi tilaisuuden 25 jäsenvaltion Euroopalle samoin kuin 15 jäsenvaltion Euroopalle. Siitä tekstistä ei ole paljoakaan jäljellä. Kansalliset edut ovat syrjäyttäneet yhteisön edut, ja joidenkin maiden egoistinen asenne on pyyhkäissyt solidaarisuusperiaatteen syrjään. Onko sosiaalisista oloista huolestuminen pelkkää hämäystä, eli kannetaanko huolta tosiasiassa kansallisista markkinoista? Onko oikeiston ja vasemmiston välillä saavutettu kompromissi minkään arvoinen, ja voiko siihen luottaa? 
Sen keskustelun aikana, jota Ranskassa käytiin hiljattain Euroopan perustuslaista, paljastui vakavia epäilyjä, jotka kohdistuivat unionin viimeisimpään laajentumiseen. Turkin kanssa ryhdyttiin kuitenkin käymään neuvotteluja. Uudet jäsenvaltiot eivät uhkaa unionia. 
Palveludirektiivi oli alkuperäisessä muodossaan tilaisuus oikaista epätasapainoinen tilanne, joka johtui uusille jäsenvaltioille asetetuista epäoikeudenmukaisista liittymisehdoista. Niiden kansalaisilla ei ole oikeutta työskennellä muualla unionissa, ja maataloustuet ovat hyvin alhaisia. Samalla ulkomaalaiset supermarketit ja muut ensisijaisesti ranskalaiset yritykset tekevät huipputulosta Puolassa. Ne työllistävät ihmisiä ja maksavat heille viidesosan normaalista palkasta. Työpäivät jatkuvat iltakymmeneen asti sunnuntaisin, eivätkä yritykset liiemmin maksa veroja Puolan hallituksen kirstuihin. 
Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän puheenjohtaja Schulzin ei pidä menettää yöuniaan tilanteemme vuoksi. Maamme tietävät parhaiten, mikä on niille hyväksi. Kunnianhimoinen ohjelma vaikuttaa kuolleelta ja kuopatulta, vaikka se vastasikin Lissabonin strategian tavoitteita. Saimme valita, matkustammeko parempaan Eurooppaan pikajunalla vai polkupyörällä, ja valitsimme polkupyörän. 
Tänään on ystävänpäivä, mutta unionin vanhojen ja uusien jäsenvaltioiden välillä ei näytä ystävyys kukoistavan. 
Marianne Thyssen (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, heti kun tämä ehdotus palveludirektiiviksi näki päivänvalon, flaamilaiset kristillisdemokraatit kuuluivat niiden joukkoon, jotka pitivät sitä erittäin kiistanalaisena. Mielestämme sen soveltamisala oli liian laaja, halu purkaa sääntelyä oli liian voimakas, toimivaltuuksien siirtämistä jäsenvaltioille ei kunnioitettu riittävästi, ja ehdotus oli monelta osin monitulkintainen. Kaikki tämä herätti laajalti pelkoa direktiivin mahdollisista vaikutuksista. Pelkoa on hyödynnetty ja käytetty väärin, ja ehdotus on vaiheittain kehittynyt symboliksi, joka edustaa skismaa suhteessamme kansalaisiin. 
Samalla olemme koko ajan tienneet, että palvelujen sisämarkkinat on saatettava päätökseen ja että se vaikuttaa tosiasiallisesti vaurauteemme. Jos haluamme parlamenttina kantaa osittain vastuun kasvua ja työpaikkoja lisäävästä strategiasta, tarvitsemme ennen kaikkea järkevää palveludirektiiviä. Emme voi vain sivuuttaa mahdollisuutta luoda 600 000 työpaikkaa.
Tästä syystä emme missään vaiheessa äänestäneet ehdotuksen torjumisen puolesta, ja olemme kannattaneet alusta asti sen tarkistamista. Tähän mennessä olemme onnistuneet pyrkimyksissämme. Tämän voivat osoittaa todeksi kaikki ne, jotka ovat lukeneet tekstit ja sijoittaneet ne asianmukaiseen yhteyteen. 
Sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnassa toimitetun äänestyksen myötä me parlamentin jäsenet olemme antaneet keskustelulle suunnan. Olemme todistaneet, että ehdotusta voidaan tarkistaa siten, että byrokratian ja vapaaseen liikkuvuuteen kohdistuvien vastuuttomien esteiden poistaminen onnistuu sosiaaliturvaan kajoamatta. 
Olen hyvin ylpeä lopputuloksesta, jonka ryhmämme onnistui saavuttamaan valiokunnassa jäsen Harbourin johdolla. Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmän ja liberaaliryhmän avulla ajoimme monet tarkistuksemme väkisin läpi. Tämä oli epäilemättä perusta, jonka pohjalta oli mahdollista jatkaa suostuttelutoimia ja saattaa neuvottelut päätökseen viime viikkojen aikana. 
Kiitän kaikki kollegoja, myös sosialidemokraattisen ryhmän kollegoja, jotka osallistuivat asian edistämiseen, koska olemme kaikki pyrkineet osaltamme varmistamaan, että käsiteltävänämme on järkevä paketti. 
Meidän ei pidä nyt takertua pikkuseikkoihin. On selvää, että olemme eri mieltä tietyistä asioista. Loppujen lopuksi eri asiat ovat arkaluonteisia eri puolueissa ja jäsenvaltioissa. Sen sijaan, että vain katselemme vasempaan ja oikeaan, meidän pitäisi tarkastella käsiteltävänämme olevaa kokonaispakettia, jolloin edistymme pitkälle yhteisellä tiellämme kohti kasvun ja työpaikkojen määrän lisäämistä. 
Jos saavutamme torstaina toimitettavassa äänestyksessä ylivoimaisen äänten enemmistön, onnistumme kuromaan umpeen kolme kuilua: toimielimien ja kansalaisten välisen kuilun, vanhojen ja uusien jäsenvaltioiden välille syntyneen kuilun – olkaamme niin jaloja, että myönnämme tämän – sekä kuilun, joka vallitsee perustamissopimukseen liittyvän teorian ja tosiasiallisten esteiden välillä; ne ovat haitanneet palvelumarkkinoiden kehittymistä aivan liian kauan. 
Odotamme innokkaina kuulevamme komission ilmoittamat ehdotukset, ja toivon, että saavutamme tavoitteemme torstaina. 
Richard Falbr (PSE ). –
   () Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tämä keskustelu vain vahvistaa, millaista kiihkoa palveludirektiiviluonnos herättää. Sekä vastustajat että kannattajat esittävät väitteitä, jotka ovat joissakin tapauksissa varsin epäilyttäviä. Täällä on jo lausuttu muutamaan otteeseen, että palvelujen vapaa liikkuvuus – yksi neljästä perusperiaatteesta, joihin Euroopan unionin yhtenäiset sisämarkkinat perustuvat – ei toteudu käytännössä. Tilanne on nyt pysynyt kauan samana, ja on vain sattumaa, että yritämme muuttaa sitä pian EU:n merkittävän laajentumisen jälkeen. Se on jo itsessään syy, jonka vuoksi reaktio on ollut näin tunteikas. 
Jos sovitut muutokset hyväksytään, tämän rakennuksen edessä mieltään osoittavat ammattiyhdistyksien jäsenet voivat huokaista helpotuksesta. Heidän pelkonsa siitä, että halpaa työvoimaa viedään muihin maihin tarjoamaan palveluja, eivät toteudu. Entisenä ammattiyhdistysaktiivina suhtaudun myönteisesti siihen, että mielenosoittajien joukossa on uusien jäsenvaltioiden ammattiyhdistysten jäseniä. Monet kysyvät, miksi näin pitäisi olla. Vastaus kuuluu: koska he tuntevat solidaarisuutta vanhojen jäsenvaltioiden ammattiyhdistysaktiiveja kohtaan ja koska EU:n laajentuminen jatkuu. Se, mitä jotkut saattavat nyt pitää turhana, voi näyttää aivan erilaiselta vuoden kuluttua. Kyse on siitä, onko parlamentin tarkasteltavana oleva direktiivi hyvä vai huono. Laajempi ongelma on se, katsotaanko, että direktiivistä on tullut tarkistuksien tulvan jälkeen niin käsittämätön, että se on parempi hylätä. Jos hyväksymme direktiivin sovittuine tarkistuksineen, se teettää asianajajilla paljon työtä kaikissa jäsenvaltioissa. Olen sitä mieltä, että kuten monissa aikaisemmissakin tapauksissa, yhteisön toimielimet eivät laadi selviä ja konkreettisia direktiivejä, jolloin olisi helppo valvoa, pannaanko niitä täytäntöön ja noudatetaanko niitä asianmukaisesti. En ole yllättynyt siitä, että liike-elämä kiinnittää tiivistä huomiota direktiivin kohtaloon. Palvelualan yrityksiin, erityisesti niihin, jotka tarjoavat julkisia palveluita, ei kohdistu samanlaisia kilpailupaineita kuin tuotantoteollisuuteen.
Direktiivistä on mielestäni poistettava ongelmallinen säännös, jonka mukaan jäsenvaltiot voivat edellyttää sosiaalipolitiikkaan tai kuluttajansuojaan liittyvien lisävaatimuksien täyttämistä. En halua kuluttajansuojan vääristyvän suojelupolitiikaksi. Tällä hetkellä monet ovat sillä yhteisellä kannalla, että vanhat jäsenvaltiot suhtautuvat epäluuloisesti uusiin jäsenvaltioihin. On otettava askel eteenpäin ja poistettava eräs tämän kiistan näkökulmista: äänestäkäämme direktiivin puolesta, kunhan saavuttamamme kompromissit pannaan täytäntöön. 
Puhemies.
   Hyvä jäsen de Villiers, haluan korostaa, että meillä oli ajoitusongelmia. Teillä pitäisi olla oikeus puoleentoista minuuttiin, vaikka teille myönnettiinkin vain minuutti. Se oli erehdys, emmekä saa selvyyttä siihen, mistä se johtui. Antaessani jollekulle puheenvuoron ilmoitan nimittäin aina, miten paljon aikaa hänelle on myönnetty. Mielestäni olisi hyvä, että ilmoitatte välittömästi, mikäli havaitsette epäjohdonmukaisuuksia tulevaisuudessa. Myönnän teille nyt minuutin puheenvuoron, koska on mahdotonta puhua johdonmukaisesti jäljellä olevien 30 sekunnin ajan. 
Philippe de Villiers (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, pidän tietysti hyvin valitettavana sitä, että kohtalo puuttui peliin ja että virhe tapahtui juuri erään Ranskan kansanäänestyksen perustuslakia vastustavan kampanjajohtajan puheenvuoron aikana. Siitä syystä keskeytitte puheenvuoroni. Voitte esittää vastalauseen. 
Ranskan kansa äänesti perustuslakia vastaan 29. toukokuuta 2005. Kansa sanoi "ei" Bolkesteinin direktiiville. Pidän myös valitettavana sitä, että puheenvuoroni keskeytetään ja että puheaikaani leikataan kolmanneksella, juuri kun olen sanomassa, että Bolkesteinin direktiivi hylättiin kursailematta yleisen äänioikeuden vallitessa. Ranskan kansa heitti direktiivillä vesilintua, ja nyt se menee ja tekee paluun Euroopan parlamenttiin. Näin provosoidaan ranskalaisia, jotka näkevät tänä iltana televisiokuvat koko maassa. Kyse on silkasta provokaatiosta, koska Ranskan kansa kuuli tasavallan presidentti Jacques Chiracin sanovan toukokuussa, että Bolkesteinin direktiivistä on tehty loppu. Ei siitä tehty loppua – tämä on provokaatio! 
Bernard Lehideux (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmään kuuluvina jäseninä Unioni Ranskan demokratian puolesta (Union pour la démocratie française) -ryhmän edustajat kannattavat tietysti kiivaasti palvelujen vapaata liikkuvuutta. On todella tarpeen lakkauttaa jäsenvaltioiden syrjivät ja suojelupoliittiset toimet, ja tästä syystä kannatamme sellaista palveludirektiiviä, joka on laadittu tässä parlamentissa, ei yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella. 
Vaadimme kuitenkin tasapainon palauttamista yhtäältä tämän vapauden välille, jolla edistetään Euroopan talouskehitystä, ja toisaalta työoikeuden, ympäristönsuojelun ja kuluttajansuojan kunnioittamisen välille. 
On totta, että olisimme pitäneet todellista yhteensovittamista parempana kuin meille esitettyä kömpelöä ja järjetöntä tekstiä. Kaikkien parlamentin jäsenien olisi pitänyt tietää, että Euroopan yleinen mielipide torjuu luonnoksen ylivoimaisesti ja perustellusti. Asian edettyä jo tähän vaiheeseen olisimme voineet estää tämän lisäiskun kohdistumisen siihen, miten Euroopan yhdentymiseen suhtaudutaan. 
Arvoisa puhemies, minun on sanottava, että komission poliittinen arvostelukyvyttömyys vetää vertoja vain Ranskan hallituksen viranomaisten arvostelukyvyttömyydelle. He paljastivat yllättäen osallisuutensa tähän kömmähdyksien sarjaan. Päästäkseni asian ytimeen haluan kuitenkin todeta olevani tyytyväinen edistykseen, jota on saavutettu parlamentissa käydyissä keskusteluissa. 
Hyvät parlamentin jäsenet, voimme varmistaa, että työoikeutta suojellaan, poistamalla 24 ja 25 artiklan. Voimme torjua alkuperämaaperiaatteen hyväksymällä 16 artiklaan sisältyvän kompromissin, josta on tullut "kompromissitarkistus" 293. Tässä tarkistuksessa viitoitetaan kuitenkin tietä kohti yhdenmukaistamista, jota kaikki toivomme ja jonka puolesta rukoilemme.
Toivon, että onnistumme poistamaan direktiivistä sosiaalipalvelut ja yleishyödylliset palvelut äänestämällä tarkistuksiemme puolesta. Olemme prosessin aikana tukeneet esittelijöitä, jäsen Gebhardtia ja jäsen Van Lanckeria, joita kiitän heidän kuuntelutaitonsa ja avoimuutensa vuoksi. Jos, kuten toivomme, parlamentti haluaa todella edetä näiden suuntaviivojen mukaisesti, voimme lopullisessa äänestyksessä tukea tekstiä, koska se on tarkistettu läpikotaisin. 
Jean Lambert (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää jäsen Gebhardtia ja jäsen Van Lanckeria huomattavasta työstä, jota he ovat tehneet asian parissa. Kuunneltuani iltapäivällä käytyä keskustelua minusta tuntuu siltä, että äänestys on jo toimitettu, koska ihmiset puhuvat niin varmasti siitä, mitä direktiiviin sisältyy ja mitä siihen ei sisälly. Mitään ei ole suljettu pois ennen kuin toimitamme äänestyksen torstaiaamuna.
Direktiivi kaipasi todellakin uudelleen kirjoittamista. On sääli, että se tehdään parlamentissa. Pyysimme komissiota vetämään direktiivin takaisin ja kirjoittamaan sen uudelleen, mutta se ei suostunut siihen. Kuten muutkin ovat todenneet, monet meistä ovat huomanneet, että komission käyttäytyminen on ollut hyvin ongelmallista koko direktiiviä koskevan keskustelun aikana. Emme ole saaneet selvyyttä asioihin, emme ole saaneet vastauksia tiettyihin kysymyksiin, eikä esitettyihin tarkistuksiin ole reagoitu julkisesti, etenkään valiokunnissa pidetyissä kokouksissa. Myöskään sosiaalisia vaikutuksia ei ole arvioitu tosiasiallisesti, millä olisi voitu lievittää vallitsevaa pelkoa siitä, mitä tähän sisältyy. 
On totta, että vain harvoista asioista ollaan eri mieltä, mutta ne ovatkin sitten erittäin tärkeitä asioita. Tarkasteltaessa kansainvälistä yhteyttä käy ilmi, että joillekin meistä on kyse palvelukaupan yleissopimuksesta GATSista, jonka yhteydessä olemme kuulleet jotakin siitä, mikä on itse asiassa, teoriassa, käsiteltävänämme. Sitten kuulemmekin taustalla olevista neuvotteluasemista, jotka johtavat johonkin muuhun asiaan. 
Monien meistä on ollut hyvin vaikea sulattaa koko alkuperämaateoriaa – se ei ole mielestäni mikään periaate – ja sitä, miten se esimerkiksi sopii yhteen sen kanssa, että jäsenvaltiot saavat noudattaa tiukempia normeja, koska sekin on sallittua. Taaskaan kysymyksiimme siitä, miten ensisijaisen tärkeä julkinen etu liittyy asiaan, ei ole vastattu täysimääräisesti. 
Olen samaa mieltä siitä, että terveydenhuolto pitäisi sulkea direktiivin ulkopuolelle. Sitä ei olisi missään vaiheessa pitänyt sisällyttää siihen. Monet meistä odottavat innokkaasti, että komissio esittää pikaisesti ehdotuksen potilaiden liikkuvuuteen eikä palvelujen liikkuvuuteen liittyvistä seikoista, minkä vuoksi niitä ei olisi pitänyt sisällyttää direktiiviin alkujaankaan. 
Roberto Musacchio (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Strasbourgissa tänään pidetty valtava mielenosoitus on osoittanut hyvin selvästi, että tarvitsemme erilaisen yhteisön. Tämä halu luoda erilainen yhteisö on Bolkesteinin direktiivin vastakohta, eikä sitä voida tyydyttää edes kompromissilla, joka ei täytä tarvetta lähellekään. Kompromississa myönnetään itse asiassa ensisijainen oikeus hyödyntää palveluita hyödykkeinä, jolloin kaupan säännöt ja GATS-sopimus muodostavat perustuslain oikeuksien ja parhaiden käytäntöjen sijaan. 
Kuka päättää siitä, mikä on tarpeellista, suhteellista ja syrjinnän vastaista? Tämä direktiivi aiheuttaa monia oikeudellisia kiistoja. Tilannetta pahentaa se, ettei kompromississa suljeta julkisia palveluja ja kansalaispalveluja direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Samalla on silmiinpistävää, että sen ulkopuolelle on suljettu rahoitus- ja vakuutusalan ammatit ja palvelut, eli vaikutusvaltaiset alat. Itsenäiset ammatinharjoittajat on jätetty polkumyynnin armoille, ja on helppo kuvitella, miten siinä käy. Haluamme uusia ideoita, mutta sen sijaan meille tarjotaan jälleen vanhoja ajatuksia. Tämän vuoksi äänestämme direktiiviä ja kehnoa kompromissia vastaan. 
Mario Borghezio (IND/DEM ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, vastustamme direktiiviä, kuten olemme koko ajan tehneet, jopa sen tarkistetussa muodossa. Esitetyissä tarkistuksissa ei itse asiassa täysin poisteta vakavia seurauksia, joita direktiivi voi aiheuttaa ja jotka liittyvät sosiaaliseen polkumyyntiin sekä ennen kaikkea alueellisten elimien aseman ja toimivaltuuksien heikentämiseen. 
Lisäksi yleinen ehdotus esteiden lieventämisestä, jotta ulkomaiset palveluntarjoajat pääsisivät markkinoille, saattaa heikentää yleisölle tarjottujen palvelujen laatua, kun on esimerkiksi kyse sen varmistamisesta, että kouluruokalat saavat luomuruokaa, ja joidenkin palvelujen luvanvaraisesta tarjoamisesta. Sitten on vielä kokonainen asetuksien joukko, jonka jäsenvaltiot ja paikallisviranomaiset ovat ottaneet käyttöön suojellakseen kuluttajia ja käyttäjiä ja josta meidän on luovuttava lopullisesti. 
Totean vielä, että tämä kompromissi johtaa monenlaisiin kiistoihin, eikä sen avulla varmastikaan onnistuta vähentämään byrokratiaa ja rationalisoimaan palvelumarkkinoita. Tarvitsee vain ajatella kaikkia kiistoja, jotka on annettu yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäviksi ja näin ollen ratkaistaviksi tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella; siitä on tulossa todellinen yhteisön superlaki, joka musertaa jäsenvaltioiden omat oikeudelliset järjestelmät samoin kuin paikalliset ja alueelliset oikeudelliset elimet. Tästä syystä sanomme päättäväisesti "ei" tälle salaliitolle. Sen tarkoituksena on hyväksyttää periaate, jonka väitetään lieventyneen direktiivissä… 
Roberta Angelilli (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen pahoillani, mutta Euroopan parlamentti uhkaa luoda hirviön tämän direktiivin myötä. Emme nimittäin ole onnistuneet saavuttamaan tavoitetta, jonka mukaan on tarkoitus poistaa vastenmieliset byrokraattiset esteet; ne tukahduttavat palvelujen vapaan liikkuvuuden. Direktiivistä on jäljellä pelkkä pastissi. Se on sellaisen ajattelutavan lopputulos, jonka mukaan kompromissi on vietävä äärirajoilleen, niputtaen yhteen kannat, jotka eivät voi elää rinnakkain ja joita ovat hillitön liberalisointi sekä tiettyjä luokkia ja aloja edustavien yrityksien etujen suojelu. 
On itse asiassa tärkeää huomata, että kaikki vaikutusvaltaiset alat – kuten tietoliikenne, pankki- ja rahoituspalvelut, vakuutusala ja oikeudelliset palvelut – on suljettu direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, toisin sanoen kaikki alat, jotka ovat olleet riittävän vahvoja pysytelläkseen direktiivin soveltamisalan ulkopuolella. Sen sijaan direktiiviä sovelletaan kaikkiin heikkoihin aloihin, jotka tarvitsevat voimakkaampaa sosiaalista suojelua ja joilla on huonommat mahdollisuudet tulla edustetuiksi ja harjoittaa painostusta. 
Vaikka tilanne onkin tämä, haluan ajatella lasin olevan puoliksi täysi. Huomautan, että direktiivistä on aivan oikein poistettu alkuperämaaperiaate, ja toivomme, että kaikki yleishyödylliset palvelut suljetaan direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle.
Haluan korostaa kahta seikkaa, jotka lisäsimme tekstiin. Komissio on ensinnäkin velvollinen esittämään Euroopan parlamentille selonteon siitä, missä vaiheessa direktiivin täytäntöönpano etenee, jotta voidaan valvoa, että direktiiviä pannaan asianmukaisesti täytäntöön ja jotta varmistetaan, ettei direktiivillä rikota lakeja, joilla suojellaan työntekijöiden ja kuluttajien oikeuksia. Toiseksi esitimme kansallisen valvontaelimen luomista jokaiseen jäsenvaltioon; elimen tehtävänä olisi laatia vuosikertomus ja tarkistaa, että direktiiviä pannaan täytäntöön siten, ettei rikota työntekijöiden oikeuksia tai ettei täytäntöönpano johda sosiaalista polkumyyntiä aiheuttaviin käytäntöihin. Elimen on myös tarkistettava, että työntekijöille taataan asianmukainen terveydenhuolto ja suojelu työpaikalla. Lopuksi totean, että elimen on valvottava… 
James Hugh Allister (NI ). –
   Arvoisa puhemies, täysin vapaan markkinoille pääsyn ja kansallisen työllisyyden säilyttämisen välillä vallitsevassa jännittyneessä tilanteessa tärkeintä on mielestäni – enkä pyytele tätä anteeksi – suojella paikallisia työpaikkoja. Tästä syystä alkuperämaaperiaate, erityisesti sen alkuperäisessä muodossa, joka sisältyy direktiiviehdotukseen, menee mielestäni liian pitkälle. Kotoperäisen työllisyyden kannalta olisi haitallista sallia palveluntarjoajien toiminta heidän valitsemassaan vastaanottavassa jäsenvaltiossa, koska heihin eivät kohdistu samat hintavat työvoima-, kuluttaja- ja ympäristölainsäädännön rajoitukset kuin paikallisiin palveluntarjoajiin. Näin ollen paikalliset työnantajat, työntekijät ja viime kädessä paikalliset kuluttajat joutuisivat häviämään. Kilpailun ei pidä olla vain vapaata, vaan sen on oltava myös oikeudenmukaista, ja minusta näyttää siltä, että tämä periaate on pyyhkäisty sivuun. 
Toinen syy, jonka vuoksi vastustan tätä direktiiviä, on sen soveltamisala. En voi hyväksyä sitä, että direktiiviä sovelletaan julkisiin peruspalveluihin. Jokainen kansakunta on velvollinen tarjoamaan tällaisia palveluja, eikä siitä velvollisuudesta pidä laistaa tai palvelujen laatua heikentää siten, että sallitaan niiden tarjoaminen halvimman jälkeen. Kaupalliset palvelut ovat aivan eri asia kuin julkiset peruspalvelut, kuten sosiaalinen asuntotuotanto ja sosiaaliturva, eikä hyötymistarkoituksessa toimivien palveluntarjoajien pitäisi leikitellä niillä. Niinpä en voi enkä aio kannattaa tätä direktiiviä. 
Othmar Karas (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, palveludirektiivin tilanne on vaikuttanut jonkin aikaa varsin hyvältä. Neuvosto on tänään läsnä parlamentissa. Sitä edustaa sellaisen maan talous- ja työvoimaministeri, jossa työmarkkinayhteistyö toimii ja jossa sosiaalinen markkinatalous on toteutunut. Työmarkkinaosapuolien yhtenäisyys, sosiaalinen markkinatalous sekä talouskasvun ja kilpailukyvyn yhteensovittaminen sosiaaliturvan kanssa ovat myös periaatteita, joiden pohjalta Euroopan parlamentin jäsenet ovat päässeet viime viikkojen aikana yhteisymmärrykseen Bolkesteinin direktiivin uudelleen kirjoittamisesta. 
Viime viikkojen ja kuukausien aikana on kuitenkin suurelta osin puhuttu ja kirjoitettu pötyä palveludirektiivistä, kun on pyritty tarkoituksellisesti herättämään levottomuutta ja ennakkoluuloja. Tänäkin päivänä on ihmisiä, jotka mieluummin osoittavat mieltään kuin tiedottavat, jotka mieluummin menevät kaduille kuin neuvottelevat ja jotka mieluummin lietsovat eripuraa kuin pyrkivät järkeviin poliittisiin ratkaisuihin. 
Me parlamentin jäsenet olemme lähteneet toisenlaiselle tielle, vaikka täälläkin on ihmisiä, jotka levittävät väärää tietoa lukematta ensin asiakirjoja. Jäsen Wagenknechtille on todettava, että direktiivissä ei ole kyse vapauttamisesta tai yksityistämisestä, ja ystävillemme Vihreät/Euroopan vapaa allianssi –ryhmässä on muistutettava, että 16 artiklan ensimmäisen lauseen mukaan jäsenvaltioiden on taattava palvelujen vapaa hyödyntäminen ja harjoittaminen. 
Tällä direktiivillä karsitaan byrokratiaa ja vähennetään oikeudellista epävarmuutta. Sillä sekä edistetään talouskasvua ja työpaikkojen luomista että ylläpidetään sosiaaliturvaa. Direktiivin lähtökohtana on vapaus tarjota palveluja, ja siinä luodaan säännöt sille, mitä tällä vapaudella on tarkoitus tehdä. 
Kirjoittaessamme uudelleen sisämarkkinoita koskevan komission ehdotuksen ja päätöslauselman sekä käydessämme ryhmien välisiä neuvotteluja loimme käyntikortin sosiaalisen markkinatalouden eurooppalaiselle mallille. Emme yllytä toisiamme keskinäisiin kahinoihin. Olemme myös kuunnelleet ihmisiä ja ottaneet heidän pelkonsa ja huolenaiheensa huomioon parlamentissa tekemässämme työssä.
Yhteisö tarvitsee tätä palveludirektiiviä. Sillä varmistetaan kasvu ja työpaikkojen määrän lisääntyminen Euroopassa, ja se hyödyttää työntekijöitä, yrittäjiä ja yhteisöä. Ei ole ainuttakaan syytä torjua direktiiviä siinä muodossa, josta äänestämme siitä, eikä nyt ole ainuttakaan syytä osoittaa mieltä direktiiviä vastaan siinä muodossa, jossa aiomme sen hyväksyä. 
Mielenosoittajatkin ovat huomanneet tämän, koska 35 000:sta Strasbourgiin tulleesta mielenosoittajasta alle 1 000 päätyi parlamenttirakennuksen ulkopuolelle. Hekin tietävät, että työskentelemme heidän hyväkseen.
Hannes Swoboda (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, ensinnäkin kiitän teitä vilpittömästi siitä, että kolme itävaltalaista parlamentin jäsentä puhui juuri ennen taukoa. Se on kunnianosoitus puheenjohtajavaltiota kohtaan, tai ainakin minä pidän sitä sellaisena. 
Hyvät parlamentin jäsenet, komission jäsen McCreevy, komission puheenjohtaja ja ministeri Bartenstein ovat itse asiassa oikeassa todetessaan, että torstain äänestys on hyvin tärkeä sekä palvelumarkkinoiden ja yleensä sisämarkkinoiden kehittämisen että laajentumiskysymyksen kannalta. Se, että näitä kahta asiaa tarkastellaan samaan aikaan, on tietysti herättänyt suurta levottomuutta siitä, että kilpailu kovenee tai että sosiaaliala kärsii. Arvostelimme direktiiviä sen nykyisessä muodossa juuri siitä syystä, että se johtaa näihin asioihin. Olen kuitenkin sitä mieltä – ja kaikkien on oltava tästä vakuuttuneita – että olemme sitoutuneet sisämarkkinoihin yhtenä Euroopan unionin välineistä, ja meidän on vaiheittain tehtävä totta näistä sisämarkkinoista. Olemme myös sitoutuneet laajentumiseen. Se tarkoittaa myös sitä, että annamme meihin liittyneiden naapurien osallistua näihin sisämarkkinoihin ilman syrjintää. Tästä direktiivistä on tehtävä totta sosiaaliselta kannalta.
Olen kotoisin maasta, joka sijaitsee uusien jäsenvaltioiden rajapinnalla. Se, mitä ei ole kenties vielä olemassa virallisesti, on jo itse asiassa suurelta osin toteutunut. Tiedän ongelmien olemassaolosta, ja käyttäessäni käsitettä "sosiaalinen polkumyynti" tiedän, että jotkut oman ryhmäni kollegat pitävät sitä syrjintänä. En puhu kuitenkaan työntekijöistä, vaan joistakin harvoista yrityksistä, joissa käytetään halpaa työvoimaa ja syyllistytään sosiaaliseen polkumyyntiin. Tästä syystä meidän on estettävä se, että edes pieni ryhmä antaa laajentumisprosessista tai sisämarkkinoista huonon kuvan, koska sisämarkkinat ja laajentuminen ovat itsessään hyviä asioita. Olen aivan varma siitä, että olemme edistyneet tässä asiassa. 
Toimittajat kyselevät meiltä nyt, onko direktiivistä minkäänlaista hyötyä. Erityisesti 16 artikla on tärkeä sellaisenaan, koska siinä lausutaan selvästi, mitä voidaan ja mitä ei voida tehdä. Olen samaa mieltä komission kanssa siitä, että syrjintää sisältävät kohdat on kumottava samoin kuin säännöt, jotka ovat suhteettomia tai tarpeettomia tavoitteiden saavuttamisen kannalta. Toisaalta on tärkeää tehdä selväksi, ettei kyse ole sosiaalisen polkumyynnin edistämisestä tai jo saavutetun edistyksen horjuttamisesta, koska kukaan ei ymmärtäisi sitä, että käytämme laajentumista tai sisämarkkinoita hyväksemme pysäyttääksemme edistyksen tai tehdäksemme jo saavutetun edistyksen tyhjäksi. Tämä huomioon ottaen on oikein ja tärkeää, että panemme huomenna täytäntöön tänään saavuttamamme kompromissin. Mielenosoitukset ovat auttaneet kiinnittämään asiaan huomiota. Mielenosoittajat eivät loppujen lopuksi vastustaneetkaan direktiiviä, vaan vaativat parempaa direktiiviä.
Voimme olla todella tyytyväisiä, jos puheenjohtajavaltio ja komissio auttavat paremman direktiivin luomisessa. 
Martin Bartenstein,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen samaa mieltä teidän kanssanne ja komission jäsenen McCreevyn kanssa siitä, että tarkasteltavanamme on nyt parempi direktiivi, jonka toivon saavan hyvin laajan enemmistön kannatuksen ensimmäisessä käsittelyssä. Sanon näin, koska olen seurannut keskustelua, mutta myös siksi, että direktiivi on viime viikkojen ja kuukausien työn tulos. 
Johtuipa se sattumasta tai puhemiehen viisaudesta, olen tyytyväinen saatuani puheenvuoron kahden edellisen puhujan, jäsen Karasin ja jäsen Swobodan, maanmiehenä – ei ainoastaan siitä syystä, että he ovat maanmiehiäni, vaan myös siksi, että he ovat molemmat vaikuttaneet merkittävästi kompromissin saavuttamiseen viime viikkojen aikana. Olen jo esittänyt kiitokseni jäsen Gebhardtille; haluan kiittää molempia edellä mainittuja jäseniä samoin kuin tietysti Malcolm Harbouria sekä monia muita. Hyvä jäsen Harbour, olen varma siitä, että saatte pukeutua puheenjohtajavaltion solmioon seuraavien viikkojen ja kuukausien aikana, koska direktiivi on edelleen hyvä direktiivi ja avaa tien suuremmalle palvelujen tarjoamisen vapaudelle. 
Asiakirja on ja oli yksi kiistanalaisimmista asiakirjoista – kenties kaikkein kiistanalaisin asiakirja, joita Euroopan parlamentissa on tarkasteltu. Se on ainakin ollut yksi laajimmista asiakirjoista, kun otetaan huomioon, miten monta tarkistusta siihen on esitetty. Euroopan parlamentti teki erinomaista työtä myös saman mittakaavan Reach-ohjelman parissa ja viitoitti tien järkevälle kemikaalidirektiiville. Euroopan parlamentti voi olla tästä ylpeä. On tärkeää saavuttaa ylihuomenna laaja enemmistö, ei vain periaatteen vuoksi, vaan siksi, että tiedämme kaikki esimerkiksi, että kuusi jäsenvaltiota on lähettänyt kirjeen komissiolle, että komissiossa on edelleen kysymyksiä avoinna, ja että parlamentin laaja enemmistö lähettää tietenkin komissiolle ja neuvostolle merkin siitä, että niiden on mukailtava parlamentin kantaa asiassa. 
Omasta mielestäni ja puheenjohtajavaltion mielestä tässä kompromissitekstissä saavutetaan paljon asioita. Siinä tuotetaan selvää lisäarvoa palvelujen sisämarkkinoille ja vapaudelle tarjota palveluja samalla kun siinä sanotaan selvästi "ei" sosiaaliselle ja palkkojen polkumyynnille. Olen sitä mieltä, että sosiaaliturva ei Euroopassa haittaa yhteisön kilpailukykyä ja voimaa, vaan se on itse asiassa ennakkoedellytys yhteisön kilpailukyvyn parantamiselle. 
Direktiivillä on myös suurta symboliarvoa. Vaikka jäsen Thyssen totesikin, että direktiivi on symboloinut viime viikkojen ja kuukausien aikana kuilua, joka vallitsee yhtäältä yhteisön ja sen toimielimien ja toisaalta yleisön välillä – sääli, mutta tilanne oli valitettavasti tämä – direktiivi symboloi myös kysymystä siitä, pystyykö yhteisö luotsaamaan meitä eteenpäin kohti suurempaa kasvua ja työllisyyttä. Poliittiselta kannalta on todettava, ettei meillä ole usein tilaisuutta edistää kasvua ja työllisyyttä. Palveludirektiivi on juuri tällainen tilaisuus. 
Direktiivi on siis tärkeä symboli monessa mielessä, ja olemme oikealla tiellä. Minusta on tuntunut viime kuukausien aikana siltä, että kaikki asianosaiset, kuten työmarkkinaosapuolet, eli kaikki vastuussa olevat asianosaiset, haluavat palveludirektiivin onnistuvan, koska me tarvitsemme sitä. Haluan huomauttaa, että Euroopan ammattiyhdistyksien järjestön pääsihteeri on todennut direktiivin olevan hyvä kompromissi, joka pitäisi hyväksyä. Monet ovat myös ilmoittaneet osoittavansa tänään mieltä paremman direktiivin . Mikäli haluamme puhaltaa hengen Lissabonin strategiaan, mikäli haluamme antaa ihmisille merkin, että työskentelemme kasvun ja työllisyyden puolesta, tarvitsemme tätä palveludirektiiviä. 
Puheenjohtajavaltio tekee edelleen lujasti töitä tulevina viikkoina. Otamme parlamentin mielipiteen ja kannan huomioon, keskustelemme asiasta työmarkkinaosapuolien kanssa 9. maaliskuuta ja kilpailualan neuvostossa 13. maaliskuuta, ja Eurooppa-neuvosto keskustelee siitä 23. ja 24. maaliskuuta. Kunhan Charlie McCreevy ja komissio välittävät meille uuden, tarkistetun ehdotuksen huhtikuun lopussa – ehdotuksen, joka perustuu suurelta osin parlamentin työhön – ja se julkistetaan, teemme kaikkemme edistääksemme asiakirjaa mahdollisimman paljon. Lupaan sen teille, ja lupaan Euroopan parlamentille myös, että suhtaudumme hyvin vakavasti sen kantaan. Noudatamme sitä hyvin suurelta osin. 
Toine Manders (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, pahoittelen syvästi sitä, että puheenjohtajavaltion edustaja ei voi olla läsnä loppuun asti, koska meidän on päätettävä painopistealueistamme. Minusta on valitettavaa, että pienempien ryhmien jäsenet joutuvat tänä iltana pitämään puheenvuoronsa ilman, että puheenjohtajavaltion edustaja on läsnä. Olen pettynyt siihen, ja se on itse asiassa samalla vastaus kaikkiin jo esitettyihin lausuntoihin. Halusin ensin saada tämän asian pois sydämeltäni. 
On myös valitettavaa, ettei pienempiä ryhmiä oteta mukaan neuvotteluihin. On yksinkertaisesti mahdotonta hyväksyä sitä, että heitä ei kutsuttu neuvotteluihin. Jos Euroopan kansanpuolue (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä sekä Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä pääsevät nyt sopimukseen asiasta, sitä on mielestäni syytä pahoitella. Jos poliittinen tilanne muuttuu tällaiseksi, olemme mielestäni tehneet väärän valinnan, ja Euroopan demokratia heikentyy entisestään. Nämä olivat kaksi olennaisen tärkeää asiaa, jotka halusin myös saada pois sydämeltäni. 
Direktiivin tavoitteena on lujittaa yhteisön taloutta, ei siten, että kilpailisimme kaikki toisiamme vastaan, vaan siten, että kilpailisimme muuta maailmaa vastaan. Tavoitteena on saavuttaa tasapaino kuluttajien ja työnantajien etujen välillä sekä sijoittaa taloutemme hyviin asemiin muuhun maailmaan nähden. 
Toivon, että saavutamme hyväksyttävän kompromissin torstaiaamuun mennessä. Jollemme onnistu siinä, pelkäänpä, että teemme saman virheen kuin egyptiläiset tekivät oman kulttuurinsa kukoistaessa korkeimmillaan. He suojelivat vain saavutuksiaan eivätkä enää keskittyneet varjelemaan vaurauttaan tulevaisuutta silmällä pitäen, ja tiedämme kaikki, miten egyptiläisen kulttuurin kävi. Tästä syystä… 
Elisabeth Schroedter (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, pelkäänpä, että joudun häiritsemään vallitsevaa sopusointua ja huomauttamaan, että komissio on tehnyt Euroopan unionille karhunpalveluksen Bolkesteinin direktiivin myötä. Komissio ei voi edes vedota siihen, että se on perinyt direktiivin, koska se ei vetänyt direktiiviä takaisin viime maaliskuussa. Bolkesteinin direktiivissä Eurooppa jaetaan rikkaisiin ja köyhiin, itään ja länteen. Bolkesteinin direktiivi on luonnos, jossa on vähän voittajia ja paljon häviäjiä. Se ei ole edistysaskel, vaan askel taaksepäin Euroopan yhdentymisen kannalta. Tarvitsemme palveludirektiiviä, jossa kaikki voittavat ja jossa vapaus tarjota palveluja yhdistyy jokaisen jäsenvaltion sosiaalisten oikeuksien tunnustamiseen ja työntekijöiden suojeluun. Mainittakoon toisaalta esimerkiksi, että alkuperämaaperiaate uhkaa syöstä sosiaaliset oikeudet syöksykierteeseen unionissa. 
Kaikkialta Euroopasta, kuten Ranskasta, Italiasta, Puolasta ja Saksasta, on tullut ihmisiä Strasbourgin kaduille osoittamaan tänään mieltään direktiiviä vastaan. He eivät vastusta Euroopan unionia, vaan sitä, että Eurooppa ajautuu uusliberalismiin, sitä, että Eurooppa jakautuu. Euroopan unionissa on jo voimassa lakeja, joissa "yhtäläinen palkka yhtäläisestä työstä yhtäläisellä työpaikalla" -periaate on sisällytetty rajat ylittävää palvelujen tarjoamista koskevaan lainsäädäntöön. Sellaisesta lainsäädännöstä hyötyvät kaikki, ja nyt kyseistä periaatetta ollaan horjuttamassa. 
Arvoisa komission jäsen Bolkestein, ymmärsinkö oikein? Jos parlamentti poistaa 24 ja 25 artiklan komission luonnoksesta, aiotte siis esittää uuden ehdotuksen? Arvoisa komission jäsen Bolkestein, ei, vaan komission jäsen McCreevy – se oli lipsahdus, mutta kenties se osuikin oikeaan – se merkitsee sitä, että teidän on heikennettävä jälkikäteen työntekijöiden lähettämistä koskevaa direktiiviä! Arvoisa komission jäsen, se ei onnistu, mikäli se meistä riippuu! Se, mitä sanoitte, todistaa, että niin monet olivat tänään Strasbourgin kaduilla varsin hyvästä syystä. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ).
   – Vastustamme kiivaasti tätä direktiiviehdotusta, jonka tarkoituksena on vapauttaa palvelut. 
Emme voi sivuuttaa sitä tosiasiaa, että kyse on yhdestä niin kutsutun Lissabonin strategian tärkeimmistä välineistä – itse asiassa sen eräästä kulmakivestä – jonka tarkoituksena on kiihdyttää julkisten palvelujen vapauttamista ja yksityistämistä sekä lietsoa sosiaalista polkumyyntiä ja työntekijöiden välistä kilpailua talous- ja rahoitusryhmittymien hyödyttämiseksi. 
Keskeinen tavoite on edelleen sama, vaikka alkuperäisiä sanamuotoja on hiottu yleisön, sosiaalisen liikehdinnän ja työntekijöiden mielenilmauksien, joihin tämän päivän mielenosoituskin kuuluu, aiheuttaman paineen vuoksi. Näin ollen on olennaisen tärkeää torjua ehdotus, mikäli haluamme estää sen, että laki hyväksytään kaikessa hiljaisuudessa. Oikeusvarmuuden ja sosiaalisten sekä työvoimaan, ympäristöön ja kuluttajiin liittyvien oikeuksien nimissä on olennaisen tärkeää torjua tämä ehdotus, ja siten aiomme äänestää. 
Johannes Blokland (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, tuen direktiivin keskeistä ajatusta, kunhan direktiiviä tarkistetaan siten kuin kaksi suurta ryhmää ovat sopineet. Näin teemme oikeutta ympäristöön ja työntekoon liittyville normeille, joita noudatetaan jäsenvaltioissa. 
On tärkeää, että voimme direktiivin avulla keventää hallinnollista taakkaa, joka kohdistuu muissa jäsenvaltioissa toimiviin palveluntarjoajiin. 
On täysi syy olettaa, että alkuperämaaperiaate poistetaan, ja siihen suhtaudun myönteisesti. Ihmettelen kuitenkin, voivatko neuvosto ja komissio taata, että jäsenvaltiot voivat tarjota palveluja, jotka edellyttävät lääketieteen eettisten vaatimuksien täyttymistä.
Juomavesi on yhtä ongelmallinen aihe, ja se on tästä syystä parasta pitää direktiivin soveltamisalan ulkopuolella. 
Sama pätee sosiaaliturvaan ja -palveluihin. Näiden palveluiden vastaanottajat ovat usein sellaisessa asemassa, etteivät he voi valita palveluntarjoajiaan. Tästä syystä vammaisten hoito todennäköisesti kärsii. 
Direktiivissä ei käsitellä vuokratyövoiman työskentelyoloja, koska niistä määrätään vuokratyötä koskevassa direktiivissä. Näin ollen ei ole mitään syytä, jonka vuoksi direktiiviä ei sovellettaisi vuokratyövoiman alalla. 
Direktiiviä on täydennettävä käytännössä. Tässä yhteydessä on ratkaisevaa, miten hyvin se pannaan täytäntöön. 
Eoin Ryan (UEN ). –
   Arvoisa puhemies, Eurooppaa on liian pitkään hallittu pelolla: globalisaation, maahanmuuton ja sen pelolla, että toimitaan pienimmän yhteisen nimittäjän ehdoilla. Tosiasiassa pelko on kuitenkin muutoksen pelkoa. Tämä pätee niin Irlantiin kuin kaikkiin muihinkin jäsenvaltioihin. Irlannissa tällaiset pelot eivät ole perustuneet konkreettisiin taloudellisiin analyyseihin vaan kertomuksiin perustuviin todisteisiin kielteisistä muutoksista, joita palveludirektiivi aiheuttaa. 
On tietysti olennaisen tärkeää suojella työntekijöitä koskevia normeja ja työehtoja eikä heikentää niitä. On saatava takeet siitä, että vuosien aikana saavutettu työntekijöiden palkkoihin ja työehtoihin liittyvä edistys ei taannu. Tästä syystä on olennaisen tärkeää tukea kompromissia, jossa taataan työntekijöiden oikeuksien tosiasiallinen valvonta ja täytäntöönpano, siten, että säilytetään direktiivin alkuperäinen tarkoitus. 
Minkäänlaiset esteet eivät kuitenkaan suojele meitä globalisaation voimilta. Yhteisön on otettava luottavainen ja yhtenäinen askel eteenpäin. Todellinen uhka Euroopalle ei ole se, että toimitaan pienimmän yhteisen nimittäjän ehdoilla, vaan Euroopan on varmistettava, että se saa etumatkaa muihin nähden ja ettei se vajoa pohjalle.
Saavuttamalla toimivan yhteisymmärryksen direktiivistä osoitamme kansalaisille, että Euroopan unioni on sitoutunut ja pystyy kilpailemaan maailmanlaajuisesti. On pyrittävä siihen, ettei talouslama enää kohdistu eurooppalaisiin markkinoihin. Useimmat uudistukset perustuvat hyviin aikomuksiin, mutta ne voivat menettää alkuperäisen tarkoituksensa parlamentissa esitettyjen tarkistuksien myötä. Emme saa antaa sellaisen tilanteen kehittyä, jossa, kuten erään talousasiantuntijan sanoja lainattiin tänään, palveludirektiivistä voi tulla hyvä esimerkki parlamentin tappamasta direktiivistä. 
Kuten komission jäsen McCreevy totesi, on olennaisen tärkeää laatia parempi palveludirektiivi, jossa vapautetaan yhteisön palvelualan valtava taloudellinen potentiaali. 
Jana Bobošíková (NI ). –
   () Hyvät parlamentin jäsenet, kannatan täysin sitä, että Euroopan parlamentti hyväksyy sisämarkkinoiden palveludirektiivin. Tämä tarkoittaa myös 16 artiklan keskeisiä toimenpiteitä; artiklassa todetaan selvästi, että palveluntarjoajiin voidaan soveltaa ainoastaan heidän oman kotijäsenvaltionsa kansallisia määräyksiä. Tuen myös komission ehdotusta 24 ja 25 artiklassa, joilla helpotetaan suuresti työntekijöiden liikkumista EU:n markkinoilla. Onnistumme luomaan vakaan perustan palvelualan yhtenäismarkkinoille vain hyväksymällä direktiivin tässä muodossa. Esitän nyt lainauksen unionin jäsenvaltioiden välisestä ensimmäisestä sopimuksesta, joka koskee taloudellista yhdentymistä, eli nyt 50-vuotiaasta Messinan julistuksesta. Silloiset valtiomiehet asettivat itselleen tavoitteeksi luoda yhteismarkkinat ja ottaa vähitellen käyttöön työvoiman vapaan liikkuvuuden. 
Julistuksen mukaan Saksan liittotasavallan, Belgian, Ranskan, Italian, Luxemburgin ja Alankomaiden hallitukset ovat sillä vakaalla kannalla, että on tullut aika ottaa lisäaskel kohti yhdentynyttä Eurooppaa. Ne katsoivat, että oli tarpeen saavuttaa tavoite ensisijaisesti talouden alalla, ja että yhdentynyt Eurooppa on luotava kehittämällä yhteisiä toimielimiä, liittämällä kansalliset taloudet vaiheittain toisiinsa, luomalla yhteismarkkinat ja yhdenmukaistamalla vaiheittain sosiaalipolitiikkaa. Pidän tällaista ohjelmaa olennaisen tärkeänä, mikäli Eurooppa aikoo säilyttää asemansa ja uudistaa vaikutusvaltaansa maailmassa, samalla kun sen asukkaiden elinolojen parantamista jatketaan. Tähän päättyy tämä 50 vuotta vanha lainaus. 
Hyvät parlamentin jäsenet, vetoan näin kaikkiin edellä mainituista valtioista kotoisin oleviin jäseniin, jotta he pysyisivät uskollisina poliittisten esi-isiensä tavoitteille ja jotta he eivät hylkäisi avoimen talouden ihannetta. Päinvastainen toiminta uhkaisi vapauttaa populismin ja nationalismin mustan ja punaisen pullonhengen, joka on aikaisemmin aiheuttanut maanosassa pelkkää hirmuvaltaa ja köyhyyttä. 
Puhemies.
   Keskustelu on nyt keskeytetty ja sitä jatketaan klo 21. 
Siirrymme nyt kyselytuntiin, ja haluan kiittää neuvoston puheenjohtajavaltion edustajaa Winkleriä joustavuudesta ja siitä, että hän salli meidän hieman ylittää määräajan. 

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana kyselytunti (B6-0002/2006).
Hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiinnittää huomionne työjärjestyksen 109 artiklan mukaiseen uuteen menettelyyn, joka oli käytössä jo tammikuun istuntojakson aikana. Tästä syystä haluan pyytää neuvoston ja parlamentin välistä yhteistyötä sen varmistamiseksi, että mahdollisimman monesta kysymyksestä voitaisiin keskustella ja mahdollisimman moneen kysymykseen voitaisiin vastata.
Uusien järjestelyjen mukaan kyselytuntiin kuuluu nykyään kaksi osaa. Osan 1 aikana vastaukset antaa yleisten asioiden neuvoston Itävallan edustaja Hans Winkler, ja osan 2 aikana asianomainen ministeri riippuen käsiteltävästä asiasta.
Neuvostolle on esitetty seuraavat kysymykset.
Thessalonikin Eurooppa-neuvosto (20. kesäkuuta 2003) päätti aloittaa alustavat liittymistä koskevat neuvottelut kaikkien Länsi-Balkanin alueen valtioiden kanssa. Serbia ja Montenegroa ei kuitenkaan otettu neuvotteluihin mukaan, ja laajentumisesta vastaava komission jäsen Olli Rehn aloitti vasta 10. lokakuuta 2005 neuvottelut Euroopan unionin ja Serbia ja Montenegron välisen vakaus- ja kumppanuussopimuksen luomiseksi.
Voiko neuvosto ilmoittaa, mistä viivästys aiheutui? Koskeeko Serbia ja Montenegroa täsmälleen samat vaatimukset kuin Kroatiaa? Katsooko neuvosto, että Serbian suhtautuminen Kosovon aseman määrittelyä koskevissa neuvotteluissa vaikuttaa tuleviin vakaus- ja kumppanuussopimusta koskeviin neuvotteluihin?
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, vastauksessani jäsen Papadimoulisin kysymykseen haluan korostaa, että kaikkiin Länsi-Balkanin maihin sovelletaan luonnollisesti samoja kriteerejä. Neuvosto on aina noudattanut tätä periaatetta, ja on sanomattakin selvää, että periaatetta sovelletaan myös Serbia ja Montenegroon.
Haluaisin muistuttaa teitä, että Zagrebissa marraskuussa 2000 pidetyssä huippukokouksessa EU-maiden ja Länsi-Balkanin maiden valtioiden ja hallitusten päämiehet ilmaisivat sitoutumisensa vakautus- ja assosiaatioprosessiin. Kokouksessa tehtiin selväksi, että liittyminen Euroopan unioniin voi tapahtua vain, jos sopimusta Euroopan unionista noudatetaan, jos Kööpenhaminan kriteerit täytetään ja jos vakautus- ja assosiaatiosopimuksen täytäntöönpanossa edistytään. On sanomattakin selvää, että kaikkien maiden on täytettävä nämä edellytykset samalla tavalla, mitään maata syrjimättä.
Osapuolet ovat myös sitoutuneet alueelliseen yhteistyöhön ja hyviin naapuruussuhteisiin, joilla on erittäin keskeinen asema vakautus- ja assosiaatiosopimuksessa.
Tämä sitoumus vahvistettiin Thessalonikin huippukokouksessa vuonna 2003 annetussa julkilausumassa, jossa todettiin myös näiden maiden ja Euroopan unionin lähentyminen. Haluaisin tässä vaiheessa jälleen todeta, että yksi Itävallan puheenjohtajakauden ensisijaisista tavoitteista on vahvistaa tämä unioniin lähentyminen keskittymällä Balkanin maiden asioihin Itävallan kuusi kuukautta kestävän puheenjohtajakauden aikana. Länsi-Balkanin maiden pitää saada mahdollisuus liittyä Euroopan unioniin, jos liittymisen ehdot täyttyvät.
Osana vakautus- ja assosiaatioprosessia Serbia ja Montenegrolle on myönnetty kauppamyönnytyksiä ja annettu taloudellista ja teknistä tukea vuodesta 2000. Euroopan unioni on vuodesta 2001 antanut Serbia ja Montenegrolle poliittisia neuvoja neuvoa-antavan erityisryhmän kautta, joka on myöhemmin korvattu vahvistetulla pysyvällä vuoropuhelulla vakautus- ja assosiaatiosopimuksesta käytävien neuvotteluiden valmistelemiseksi.
Jos kehityksen halutaan jatkuvan pitkin neuvotteluprosessia, Serbia ja Montenegron on tehtävä jatkossakin erittäin läheistä ja tiivistä yhteistyötä entisen Jugoslavian alueen kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa. Tätä ehtoa sovelletaan yhtä lailla Serbia ja Montenegroon kuin sitä sovellettiin Kroatiaankin, ja sitä sovelletaan myös kaikkiin muihin täällä käsiteltävänä oleviin maihin.
Euroopan komissio valvoo myös Serbia ja Montenegron yhteistyötä kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa vakautus- ja assosiaatiosopimuksesta käytävien neuvotteluiden aikana. Jos komissio päätyy sellaiseen johtopäätökseen, ettei yhteistyö ole varauksetonta, se voi yhdessä neuvoston kanssa päättää näiden neuvotteluiden keskeyttämisestä.
Kuten olen jo todennut, Serbia ja Montenegron sekä muiden alueen maiden on täytettävä Kööpenhaminan kriteerit, joihin kuuluvat poliittinen vakaus, ihmisoikeuksien kunnioittaminen sekä valmius täyttää vakautus- ja assosiaatioprosessiin liittyvät erityisvaatimukset.
Arvoisa jäsen otti esiin myös Kosovon tilanteen. Haluan korostaa Euroopan neuvoston tehneen kesäkuussa 2005selväksi, mitä Euroopan unioni odottaa osapuolilta Kosovon osalta. Se vetosi sekä Serbian että Kosovon viranomaisiin, etteivät ne vaikeuttaisi vaadittavien normien käyttöönottoa Kosovossa. Kuten tiedätte, neuvottelut Kosovon asemasta ovat käynnissä. Molempien osapuolten on kuitenkin osoitettava hyvää tahtoa tässä prosessissa, jos ne haluavat löytää molempien osapuolten hyväksyttävissä olevan ratkaisun.
Neuvosto sanoi tässä yhteydessä, että ratkaisun on oltava täysin eurooppalaisten arvojen ja normien mukainen ja sillä on autettava Kosovon ja koko alueen lähentymistä Euroopan unioniin. Neuvosto jatkoi, että Kosovon lopullisen aseman on johdettava turvallisuuden ja vakauden parantumiseen alueella ja ettei yksipuolista ratkaisua tai pakotettua ratkaisua voida tästä syystä hyväksyä. 
Dimitrios Papadimoulis (GUE/NGL ).
   – Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitos paljon tästä vastauksestanne. Oli erityisen mielenkiintoista havaita, että neuvostolla ja puheenjohtajavaltio Itävallalla on aivan samat kriteerit ja että ne osoittavat samanlaista kiinnostusta Serbia ja Montenegron ja Euroopan unionin lähentymiseen kuin ne osoittivat Kroatian ja Euroopan unionin lähentymiseenkin.
Haluan erityisesti kysyä teiltä, miten neuvosto tarkalleen ottaen yhdistää Serbia ja Montenegron lähentymisen Euroopan unioniin ja neuvottelut Kosovon tulevaisuudesta. 
Hans Winkler,
   Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, keskusteluja Kosovosta käydään paraikaa Yhdistyneiden Kansakuntien suojeluksessa. Vakautus- ja assosiaatioprosessi pannaan täytäntöön Euroopan unionin suojeluksessa. Ei varmaankaan olisi juuri nyt viisasta spekuloida, mitä jatkossa tapahtuu.
Molempien prosessien on jatkuttava. Niiden on loppujen lopuksi yhdistyttävä. On niin ikään aivan selvää, että riippumatta siitä, millainen asema Kosovolle päätetään antaa, myös Kosovon on lähennyttävä Euroopan unionia, missä muodossa tämä lähentyminen sitten tapahtuukaan. Emme saa antaa Kosovon asemaa koskevien neuvottelujen vaikuttaa tässä vaiheessa vaan meidän on jatkettava Serbia ja Montenegron vakautus- ja assosiaatioprosessia. 
Bart Staes (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja on epäilemättä tietoinen siitä, että Kosovon sodan alussa maaliskuussa 1999 tapahtuneiden pommitusten aikana tuhansia ihmisiä ryöstettiin ja katosi. Yhä on kateissa 2 500 ihmistä, mikä aiheuttaa suurta kärsimystä Kosovossa. Veljet, siskot, vanhemmat ja lapset eivät tiedä, missä heidän sukulaisensa ovat. Kysymyksen ratkaisemiseksi on perustettu serbeistä ja kroaateista koostuva sekakomitea, mutta serbit eivät juuri täytä velvollisuuksiaan.
Onko neuvoston puheenjohtaja samaa mieltä kanssani siitä, että yhden Euroopan unioniin liittymisen ehdoista pitäisi olla se, että jotain tehdään näiden ihmisoikeusongelmien ratkaisemiseksi, jotta voitaisiin selvittää, missä nämä ihmiset ovat, ovatko he elossa vai kuolleita, ja jotta he voisivat palata Kosovoon? 
Hans Winkler,
   Arvoisa puhemies, haluaisin korostaa, että kaikkia ihmisoikeuksiin liittyviä kysymyksiä käsitellään luonnollisesti keskusteluissa ja neuvotteluissa Serbia ja Montenegron kanssa. Yhteiset eurooppalaiset arvot ovat erityisen tärkeitä erityisesti näissä neuvotteluissa, ja arvoisan jäsen esiin tuomia kysymyksiä on myös käsitelty. 
Hubert Pirker (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan unionin vakauden kannalta on erittäin hyvä asia, että Itävalta on pannut itsensä likoon Kaakkois-Euroopan asioiden ratkaisemiseksi. Tiedämme nyt, että Montenegron itsenäisyydestä saatetaan äänestää huhtikuussa. Missä määrin Euroopan unionin strategia uutta Montenegron valtiota kohtaan voi muuttua tai muuttuu? Millaista tukea EU:n pitäisi sitten antaa vakaan valtion rakentamiseen? 
Hans Winkler,
   Arvoisa puhemies, vastatakseni kysymykseen haluan todeta, ettei tällä hetkellä todennäköisesti ole viisasta ennakoida sitä, miten mahdollisen kansanäänestyksen tulos saattaisi vaikuttaa Serbian ja Montenegron välisiin suhteisiin tai mahdollisen uuden valtion Montenegron ja Euroopan unionin välisiin suhteisiin. Emme edes tiedä, millaisissa oloissa tällainen kansanäänestys pidetään.
Joka tapauksessa puheenjohtajavaltio ja komissio haluavat Serbia ja Montenegron saavuttavan mahdollisimman nopeasti edistystä eurooppalaisiin rakenteisiin yhdentymisessä. Tämä on meidän tavoitteemme. Emme tällä hetkellä pysty sanomaan, miten tämä tulkitaan, jos nykyisen valtion kaksi osaa jakautuvat. Emme missään tapauksessa kuitenkaan halua, ja tämä on ehkä suora vastaus kysymykseenne, että yhdentyminen Euroopan unioniin keskeytyy, vaikka Montenegro itsenäistyisi. Meidän on valmistauduttava kaikkiin vaihtoehtoihin. Toistaiseksi prosessin on kuitenkin jatkuttava johdonmukaisesti, ja meidän on varauduttava kaikkiin mahdollisuuksiin. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Onko neuvoston puheenjohtajan Wolfgang Schüsselin äskettäin esittämällä yhteisöjen tuomioistuinta koskeneella arvostelulla koko neuvoston tuki?
Katsooko neuvosto, että vuodelta 1985 peräisin oleva oikeuskäytäntö, jonka mukaan korkeakoulutukseen pääsyn yhteydessä ei harjoiteta kansallisuuteen perustuvaa syrjintää, on laiton?
Jos katsoo, miksi se ei ole ilmaissut tätä kantaa aiemmin tai pyytänyt komissiota tekemään ehdotuksia oikeudellisen tilanteen muuttamiseksi?
Hans Winkler,
   . Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on epäilemättä tärkeä osa Euroopan unionia. Kukaan ei ole koskaan epäillyt sitä, eikä neuvosto ole koskaan keskustellut asiasta sinänsä, koska asiasta ei ole pienintäkään epäilystä.
Jos joku poliitikko, tässä tapauksessa Itävallan liittokansleri, osallistuu keskusteluun unionin toimielinten toiminnasta, tämä ei varmasti aseta kyseenalaiseksi itse Euroopan yhteisöjen tuomioistuinta. Meidän on sallittava keskustelu ja keskusteltava Euroopan unionin eri toimielinten, myös yhteisöjen tuomioistuimen, toiminnasta, mutta toistan vielä, ettemme millään lailla aseta kyseenalaiseksi itse toimielintä.
Myöskään neuvosto ei ole toimielimenä keskustellut asiasta, enkä tästä syystä voi vastata teille neuvoston puolesta. Mielestäni on perusteltua keskustella ja pohtia sitä, miten tuomioistuin ja muut toimielimet toimivat. Tämä oli panos keskusteluun Euroopan tulevaisuudesta. 
Richard Corbett (PSE ). –
   Kiitoksia vastauksesta, mutta haluaisin muistuttaa, että toisin kuin Yhdysvaltojen korkein oikeus, jonka jäsenet nimittää Yhdysvaltojen liittovaltio, EU:n jäsenvaltiot nimittävät meidän tuomioistuimemme jäsenet, vaikka tuntuukin siltä, että juuri jäsenvaltiot valittavat joistakin tuomioistuimen tuomioista.
Tuomioistuin ei voi puuttua mihin tahansa asiaan: se voi käsitellä ainoastaan kiistoja, jotka on jätetty sen ratkaistavaksi. Lopetan lainaamalla yhteisöjen tuomioistuimen entistä presidenttiä, joka on sanonut: "tuomioistuin ei tee poliittisia päätöksiä mutta sen täytyy välillä muistuttaa poliitikkoja näiden tekemistä päätöksistä." 
Hans Winkler,
   . (EN) Pidän tätä kysymyksenä, johon en oikeastaan voi vastata. Hyväksymme taatusti sen, että tuomioistuin on jäsenvaltioiden perustama toimielin, kuten totesitte, ja hyväksymme myös, että tuomioistuin tekee päätöksiä ja antaa tuomioita ja että jäsenvaltioiden on nämä tuomiot hyväksyttävä. Tämä ei tarkoita sitä, ettei tuomioita saisi kommentoida. 
Reinhard Rack (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Itävallan liittokanslerin esittämällä arvostelulla on aineellisia perusteita. Itävallan ja Saksan liittotasavallan välillä on nimittäin korkeakoulutukseen pääsyyn liittyviä erimielisyyksiä, jotka koskevat opiskelijamääriä ja rahoitusta, samanlaisia ongelmia kuin on ollut Ranskalla ja Belgialla. Eri maiden kokoeroista johtuen pienempien jäsenvaltioiden on vaikeaa taata kaikissa tapauksissa taloudellisesti ja organisatorisesti kaikki se, mitä täydellisesti rajoittamaton pääsy korkeakoulutukseen edellyttää.
Näkeekö Itävalta vastausta korkeakoulutukseen pääsyä koskevaan eritysongelmaan, ja jos näkee, niin minkälaisen ratkaisun?
Hans Winkler,
   Arvoisa puhemies, Itävallan kritiikki korkeakoulutukseen pääsyä koskevaa yhteisöjen esiin ottamaanne tuomioistuimen tuomiota kohtaan koski itse asiassa pääasiassa nykyisiä ongelmia, jotka ovat syntyneet tuomion seurauksena ja sitä, että meidän mielestämme syrjintää koulutuspolitiikassa koskevaa kieltoa sovelletaan liian tiukasti. Tässä yhteydessä esitettiin myös kommentti – ja myös tämä pitäisi ottaa hyvin tarkasti huomioon – jonka mukaan olisi ollut täysin korkeimman oikeuden perinteen mukaista vahvistaa siirtymäaikoja ja olla määräämättä jonkin päätöksen soveltamisesta taannehtivasti. Nämä ovat ne asiat, joista tämän tuomion lainselitys muodostuu.
Tämä tuomio on itse asiassa vaikeuttanut Itävallan kansalaisten pääsyä korkeamman asteen koulutukseen monilla aloilla, ja tässä nimenomaisessa tapauksessa kyse on Itävallan lääkäritarpeesta. Tämä häiriö asiassa, joka itse asiassa on erittäin tärkeä kansallinen kysymys, on syytä korjata. Ratkaisu on löydettävä sen varmistamiseksi, että lääkäreitä koulutetaan riittävästi joka vuosi Itävallassa – tai Belgiassa – maan tarpeiden täyttämiseksi, mikä on varmastikin oikeutettu vaatimus.
Ajatuksia on esitetty ongelman voittamiseksi ja poistamiseksi. Yksi näistä ajatuksista, josta Euroopan parlamentin on viime kädessä tehtävä päätös, koska päätös on annettava lain muodossa, on sellaisen kiintiön vahvistaminen lääketieteen opiskelulle – hammaslääketieteen ja yleisen lääketieteen opiskelulle – joka ei perustu kansallisuuteen vaan itävaltalaisesta koulusta saatuun päästötodistukseen, joka oikeuttaa pääsyyn korkeakoulutukseen. Tällä turvataan lääketieteen opiskelijoiden ja lääkäreiden määrä, jonka Itävalta tarvitsee kansalliseen terveyshuoltoonsa.
Uskomme, että ratkaisu on Euroopan unionin lain ja yhteisöjen tuomioistuimen tuomion mukainen. Yhteisön tuomioistuinhan oli itse sitä mieltä, että ainoa puute oli se, ettei näiden tapausten määrästä esitetty todisteita. Nyt vuotta myöhemmin todisteita on saatavilla. Mielestäni tämä ratkaisu, joka muistuttaa Belgian ja Ranskan välisessä ongelmassa tehtyä ratkaisua, kestää myös tarkastelun Euroopan unionin lain kannalta. Uskon, että olemme oikealla tiellä hyvän ratkaisun löytämiseksi. 
Paul Rübig (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, Lissabonin strategian noudattaminen on neuvoston, komission, parlamentin ja viime kädessä myös kansalaisten ensisijainen tavoite vuoteen 2010 asti. Millainen rooli koulutuspolitiikalla ja pääsyä korkeakoulutukseen koskevalla kysymyksellä Lissabonin strategiassa mielestänne on? 
Hans Winkler,
   Euroopan parlamentin ja komission tapaan myös neuvoston mielestä koulutuksella on suuri merkitys Lissabonin strategian tavoitteiden saavuttamisessa. Sillä on erittäin tärkeä osa, ja se on varmasti yksi asioista, joihin meidän on keskityttävä, jos haluamme saavuttaa Lissabonin strategiassa vahvistetut tavoitteet.
Hyväksymme uudet kasvua ja työllisyyttä koskevat yhdennetyt suuntaviivat, joihin sisältyy talouspolitiikan laajat suuntaviivat ja työllisyyspolitiikan suuntaviivat, ja olemme myös sitä mieltä, että käynnissä olevissa Euroopan unionin ja sen toimielinten tulevaisuutta koskevissa neuvotteluissa on tärkeää myös pohtia Lissabonin strategian ja Bolognan prosessin keskinäistä yhteensopivuutta.
Bolognan prosessi, johon sisältyy eurooppalaisen korkea-asteen koulutuksen alueen luominen vuoteen 2010 mennessä, on tärkeä erityisesti nuorisollemme. Syy tähän on luultavasti se, että pääsyä korkea-asteen koulutukseen koskevia sääntöjä sääntelevät yhtäältä EU:n kansalaisten oikeudet sisämarkkinoilla ja toisaalta sen noudattaminen tiukasti, että jäsenvaltiot vastaavat kurssien sisällön suunnittelusta ja opetusjärjestelmän muotoilusta, mikä puolestaan perustuu EY:n perustamissopimukseen.
Jännitettä on myös muilla Lissabonin strategiaan kuuluvilla aloilla, joilla kansallinen toimivalta kohtaa eurooppalaiset tavoitteet ja joilla on löydettävä oikeutta näille molemmille periaatteille tekeviä ratkaisuja. Tämä jännite on erityisen suurta koulutusalalla. Tästä syystä on tärkeää, että löydämme yhteisiä ratkaisuja erityisesti tällä alalla, koska emme saavuta Lissabonin strategian tavoitteita, jollemme kehitä pääsyä koulutukseen koskevia käytäntöjä. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Venäjä ja EU antoivat Roomassa 6. marraskuuta 2003 pitämässään huippukokouksessa yhteisen julkilausuman, jossa Venäjä sitoutui saattamaan nopeasti päätökseen tuolloin keskeneräiset rajasopimukset Viron ja Latvian kanssa ja selvittämään siten kaikki sen ja laajenevan unionin välisiä rajoja koskevat kysymykset. Vuonna 2005 Venäjän hallitus kuitenkin ilmoitti, että se ei aio olla osapuolena kahdessa Viron kanssa jo loppuun saatetussa rajasopimuksessa, jotka molemmat osapuolet olivat juuri allekirjoittaneet ja Viron parlamentti ratifioinut. Venäjän hallitus siis perui ennennäkemättömällä tavalla allekirjoituksensa ja pyrki äskettäin painostamaan Viroa perumaan toimensa ja aloittamaan uudelleen kymmenen vuotta jatkuneet neuvottelut. Sekä neuvoston että komission kanta on edelleen epäselvä, vaikka Venäjän provokaatio vaarantaa koko unionin uskottavuuden uusien jäsenvaltioiden silmissä. Onko hyväksyttävää, että EU:n johto pysyttelee kiistan ulkopuolella välinpitämättömänä tarkkailijana? Onko oikein kieltäytyä olemasta kiistan osapuolena EU:n puolesta?
Hans Winkler,
   Arvoisa puhemies, jäsen Landsbergis, olen täysin samaa mieltä kanssanne. Neuvosto jakaa täysin huolenne – monien ihmisten huolen – Venäjän jatkuvasta vastahakoisuudesta allekirjoittaa ja ratifioida rajasopimuksia Viron ja Latvian kanssa.
En kuitenkaan ole samaa mieltä kanssanne toisesta kohdasta. Euroopan unioni ei millään lailla ole välinpitämätön tarkkailija, kuten väititte, vaan se tuo säännöllisesti ja erittäin selvästi julki tämän huolen neuvotteluissa Venäjän kanssa, viimeksi Euroopan unionin ja Venäjän ulkoministereiden troikan kokouksessa marraskuussa 2005. Unioni jatkaa asian esiin tuomista niin kauan kuin se on tarpeen. Mikäli muistan oikein, huomenna pidetään Euroopan unionin ja Venäjän troikan kokous, jossa tämä asia epäilemättä otetaan esiin. 
Vytautas Landsbergis (PPE-DE ). –
   Tilanteesta EU:n ja Venäjän rajalla on tulossa todellinen haaste eurooppalaiselle solidaarisuudelle, jos Viro jätetään yksin ja jos Venäjän annetaan painostaa sitä ja pitää sitä pilkkanaan. Tästä syystä kysyn, mikä on neuvoston yleinen viesti. Kannattaako neuvosto selkeää solidaarisuutta vai epämääräistä ja tyhjänpäiväistä diplomatiaa ilman vastauksia? 
Hans Winkler,
   . Professori Landsbergis, vastaukseni tähän kysymykseen voi olla ainoastaan selkeä "kyllä": totta kai Euroopan unioni osoittaa solidaarisuutta jäsenvaltiota kohtaan. Tästä ei ole epäilystäkään, eikä ole muita seikkoja, jotka kumoaisivat tämän solidaarisuuden. 
Richard Seeber (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, Venäjä valittaa toistuvasti, etteivät Baltian maat ole täyttäneet velvoitteitaan erityisesti näissä maissa asuvan venäläisvähemmistön osalta. Erityisesti Latviassa on ollut ongelmia kansalaisuuden saamisessa sekä täysien kansalaisoikeuksien antamisessa venäläiselle vähemmistölle.
Mitä neuvosto aikoo tehdä näiden jäsenvaltioiden osalta ja millaisena te näette tämän ongelman? 
Hans Winkler,
   Arvoisa puhemies, vuoropuhelussaan Venäjän kanssa neuvosto korostaa säännöllisesti, että Euroopan unionin jäsenvaltioina Baltian maat ovat luonnollisesti täyttäneet Kööpenhaminan kriteerit ja että venäläisvähemmistön kohtelu on tästä syystä asiaan liittyvien kansainvälisen oikeuden normien ja erityisesti Euroopan neuvoston ja ETYJ:n suositusten mukaista, ja että tie kansalaisuuden ja täysien kansalaisoikeuksien saamiseen on auki venäläisvähemmistölle.
Tästä syystä neuvosto haluaa yksiselitteisesti korostaa, että vähemmistöjen oikeuksia kunnioitetaan ja että Euroopan unioni tekee kaikkensa torjuakseen kaikenlaista syrjintää jäsenvaltioissa. Tällainen syrjintä ei ole asiaan liittyvien sääntöjen eikä Kööpenhaminan kriteerien mukaista. On sanomattakin selvää, että kaikkien Euroopan unionin jäsenvaltioiden on noudatettava näitä sääntöjä. 
Bernd Posselt (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluaisin vain kysyä, onko neuvosto tietoinen siitä, että Baltian maiden ongelmat syntyivät siitä syystä, että ne olivat vuosikymmenten ajan miehitettyjä Molotov–Ribbentrop-sopimuksen perusteella kansainvälisen oikeuden vastaisesti. Tänään ne muodostavat Venäjän ja Euroopan unionin välisen rajan. Uskooko neuvosto, että tämän rajan tunnustamiseen ei pitäisi liittyä mitään ennakkoehtoja vai pitäisikö pikemminkin Venäjän tunnustaa tämä Euroopan unionin raja ennakkoedellytyksenä hyville ja hedelmällisille suhteille? 
Hans Winkler,
   Arvoisa puhemies, rajojen tunnustamiseen ei luonnollisesti saa liittyä mitään ennakkoehtoja, ja tämän haluan tehdä täysin selväksi.
Jäsen Posseltille haluan kertoa omista kokemuksistani. Olin Itävallan pysyvä edustaja Euroopan neuvostossa, kun Venäjä ja Baltian maat hyväksyttiin jäseneksi. Olen luonnollisestikin tietoinen, miten tämä asia historiallisesti tapahtui. Meidän on pidettävä kirkkaana mielessä, että se oli historiallisen kehityksen tulos. Tärkeää on, että Euroopan unionin jäsenvaltioina Baltian maiden pitäisi noudattaa kansainvälisen oikeuden, Euroopan neuvoston ja erityisesti ETYJ:n asiaankuuluvia säännöksiä, normeja ja sääntöjä. Näin siitä syystä, että normit, jotka meillä luojan kiitos Euroopan neuvostoon kuuluvissa Euroopan maissa ja erityisesti Euroopan unioniin kuuluvissa Euroopan maissa on, ovat tällä hetkellä tiukemmat kuin kansainvälinen oikeus yleisesti ottaen. Voimme olla tästä ylpeitä. Neuvosto pitää velvollisuutenaan myös noudattaa näitä tiukempia sääntöjä ja normeja. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Neuvosto hyväksyi 21. joulukuuta 2005 päätelmät neuvoston avoimuuden parantamisesta.
Päätelmien 4 kohdassa todetaan, että kaikki yhteispäätösmenettelyssä lainsäädäntöteksteistä käytävät äänestykset järjestetään julkisina ja että äänestystulos välitetään yleisölle kuvaruudussa.
Voiko neuvosto vahvistaa, että annettavien tietojen avulla voidaan varmentaa jokaisen neuvoston valtuuskunnan äänestyskanta ja että kunkin valtuuskunnan äänestystä ja kantaa koskevat tiedot rekisteröidään ja ne ovat saatavilla Internetissä?
Hans Winkler,
   Arvoisa puhemies, voin vastata jäsen De Rossan kysymykseen neuvoston julkisista äänestyksistä seuraavalla tavalla. Kuten liittokansleri sanoi Itävallan puheenjohtajuutta koskevassa puheessaan viime kuussa, puheenjohtajamaa Itävalta haluaa avoimuutta. Haluamme saavuttaa mahdollisuuksien mukaan ja siinä määrin, kuin säännöt sen sallivat, mahdollisimman laajan toimielinten välisen avoimuuden.
Samalla kun meidän on pidettävä kirkkaana mielessä, että avoimuudella on rajansa, puheenjohtajamaa tekee mielellään voitavansa viiden jäljellä olevan kuukauden aikana, ja olemme puhuneet asiasta myös puheenjohtajavaltio Suomelle.
Tämänhetkinen kanta on seuraavanlainen. Jos neuvosto toimii lainsäätäjänä, äänestyksen tulos, neuvoston jäsenten äänestysselitykset ja neuvoston pöytäkirjaan sisällytetyt kommentit julkaistaan. Tieto siitä, miten valtuuskunnat ovat äänestäneet, julkaistaan, ja se löytyy neuvoston Internet-sivuilta.
Sivuilta saa myös tietoa neuvoston tietyn kuukauden aikana lopullisesti hyväksymistä säädöksistä sekä kuukausittaisen luettelon neuvoston säädöksistä. Luettelosta selviää myös äänestämiset vastaan, pidättyminen äänestämästä, äänestysselitykset ja äänestyssäännöt.
Pyrimme parantamaan tilannetta entisestään. Neuvoston pääsihteeristö toteuttaa paraikaa toimenpiteitä laittaakseen neuvoston äänestystulokset yhteispäätösmenettelyssä hyväksytyistä lakialoitteista neuvoston Internet-sivuille, joilla kansalaiset voivat niihin tutustua.
Lopuksi haluan korostaa, että kun säädös on lopullisesti hyväksytty, pääsihteeristö asettaa kansalaisten saataville rajoituksetta kaikki jo tuotetut asiakirjat, jotka liittyvät kyseiseen säädökseen, johon ei sovelleta minkäänlaisia poikkeussääntöjä.
Puheenjohtajavaltiona haluamme varmistaa, että voimassa olevia ja suunniteltuja rajoituksia sovelletaan mahdollisimman harvoin. 
Proinsias De Rossa (PSE ). –
   Kiitoksia vastauksesta ja sitoutumisesta avoimuuteen. Voisinko kysyä teiltä erityisesti sitä, onko neuvostossa lähikuukausien aikana käytävä palveludirektiiviä koskeva keskustelu avoin yleisölle, ja saavatko kansalaiset tutustua yksittäisten jäsenvaltioiden tekemiin päätöksiin. Jos näin ei ole, niin miksi ei, kun otetaan huomioon, että kyse on yhdestä kaikkein kiistanalaisimmista kysymyksistä, joista Euroopan unioni on keskustellut pitkään aikaan ja joka herättää laajaa kiinnostusta? Jos haluamme oikeasti tuoda unionia lähemmäksi Euroopan kansalaisia, neuvoston on käytävä tällainen keskustelu julkisesti. 
Hans Winkler,
   Vahvistan, että olemme kiistattomasti sitoutuneita tuomaan Euroopan unionin lähemmäksi kansalaisiaan. Toimimme palveludirektiivin osalta samalla tavalla kuin kaikissa yhteispäätösmenettelyissä – tästä on selkeät säännöt – mikä tarkoittaa sitä, että menettelyn alussa ja lopussa on avoin keskustelu. Siihen, ovatko jäsenvaltiot valmiit menemään sääntöjä pidemmälle, en voi vastata tässä vaiheessa, mutta palveludirektiivin osalta noudatamme varmasti sääntöjä. Säännöt antavat jo mahdollisuuden menettelyn tiettyjen vaiheiden avoimuuteen, ja tätä avoimuutta voidaan soveltaa palveludirektiiviin ihan samalla tavalla kuin mihin tahansa muuhunkin direktiiviin. Äänestystulos, äänestysselitykset ja pöytäkirjaan sisältyvät lausunnot tehdään kaikki julkisiksi.
Olen samaa mieltä arvoisan jäsenen kanssa siitä, ettemme ole tehneet niin paljon, kuin olisimme halunneet. Prosessi suunniteltiin joulukuun sopimuksella. Puheenjohtajavaltio Itävalta on nyt panemassa sitä täytäntöön ja yrittää vielä enemmän – yhdessä suomalaisten ystäviemme kanssa, koska prosessi on pitkä. Yritämme tehdä säännöistä nykyistä avoimemmat, mutta se kestää jonkin aikaa. 
Richard Corbett (PSE ). –
   Olen tyytyväinen tähän Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajavaltiona esittämään erinomaiseen aloitteeseen. Haluan kuitenkin kysyä, onko neuvosto samaa mieltä siitä, että periaatetta, jonka mukaan neuvoston lainsäädäntötyön pitäisi olla julkista, pitäisi loogisuuden nimissä soveltaa kaikkeen lainsäädäntöön eikä pelkästään yhteispäätösmenettelyyn. Aikooko neuvosto aikanaan harkita tämän päätöksen laajentamista niin, että kaikki lainsäädäntötyö on julkista? On kaiketi vielä tärkeämpää, että silloin kun neuvosto vahvistaa lainsäädäntöä, joka ei välttämättä tarvitse parlamentin hyväksyntää, se toimii mahdollisimman avoimesti. 
Hans Winkler,
   . Vahvistan, että tämä on tavoite, joka meillä pitäisi olla, mutta en ole varma, että se on tässä vaiheessa saavutettavissa. Kuten sanoin, se on pitkän aikavälin prosessi ja kestää jonkin aikaa. Tässä vaiheessa meidän pitäisi olla tyytyväisiä mahdollisimman monen edistysaskeleen ottamiseen, jo tehdyn työn jatkamiseen, sääntöjen tulkitsemiseen nykyistä laaja-alaisemmin sekä pyrkimykseen muuttaa menettelysääntöjä jälleen entistä avoimemmiksi – jos ei tällä puheenjohtajakaudella niin sitten seuraavalla.
Tämä on tavoite, jonka saavuttaminen kestää kuitenkin jonkin aikaa. Olen pahoillani, jos toistan itseäni, mutta näin asia on. 
Gay Mitchell (PPE-DE ). –
   Onko neuvoston puheenjohtaja samaa mieltä siitä, että jos jokin toinen Euroopan unionin lainsäädäntäelin tekisi päätöksiä ja tämän jälkeen julkaisisi pöytäkirjansa ja joitakin kommentteja siitä, miten keskustelut olivat edenneet, sekä tarjoutuisi julkaisemaan tiedot Internet-sivulla, ihmiset pitäisivät asiaa erittäin epädemokraattisena ja hämäräperäisenä? Eikö ministerineuvoston olisi käsitellessään näitä asioita kerta kaikkiaan aika kokoontua julkisesti, kun se toimii lainsäätäjänä? Arvostan kehitystä, jota on tapahtunut, mutta 2000-luvulla ei kerta kaikkiaan voida hyväksyä, että lakeja säädetään yhä tällä tavalla. 
Hans Winkler,
   . (EN) Olen pahoillani, etten pysty lisäämään juuri mitään siihen, mitä olen jo sanonut. Avoimuuden on oltava pitkän aikavälin tavoite. Tästä ei ole epäilystäkään ja puheenjohtajavaltio Itävalta jakaa varmasti tämän tavoitteen. On kuitenkin sääntöjä, joita on muutettava, ja menettelyjä, joita on mukautettava, ja meidän on tehtävä työtä tämä päämäärä mielessä pitäen.
Olen täysin samaa mieltä kaikkien niiden jäsenten kanssa, jotka ovat sanoneet, että meidän on mentävä lähemmäksi kansalaisia ja autettava heitä ymmärtämään paremmin, mitä Euroopan unionissa ja sen toimielimissä tapahtuu. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Euroopan parlamentti korosti 18. tammikuuta 2006 antamassaan päätöslauselmassa selkeästi, että sen vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymiä koskevat ensisijaiset tavoitteet ovat hyvinvointi, kilpailukyky, solidaarisuus, yhteenkuuluvuus ja turvallisuus. Yhteenkuuluvuus ei ole tärkeä tavoite pelkästään uusille jäsenvaltioille vaan myös vanhoille, kuten Espanja, Portugali, Kreikka jne. Parlamentti hylkäsi 15.–16. joulukuuta 2005 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät ja ilmaisi olevansa "valmis käynnistämään rakentavat neuvottelut neuvoston kanssa molempien osapuolten kantojen perusteella edellyttäen, että puheenjohtajavaltio Itävallalle annetaan todelliset neuvotteluvalmiudet". Onko neuvosto päässyt sopimukseen tällaisista valmiuksista? Onko neuvosto parlamentin kanssa yhtä mieltä siitä, että yhteenkuuluvuuden pitäisi kuulua vuosien 2007–2013 ensisijaisiin tavoitteisiin kilpailukyvyn, turvallisuuden ja hyvinvoinnin ohella?
Hans Winkler,
   Arvoisa puhemies, vastauksena jäsen Andrikienén kysymykseen voin tässä vaiheessa vain sanoa, että neuvoston kanta rahoitusnäkymiin 2007–2013 on luonnollisesti Eurooppa-neuvoston 15.–16. joulukuuta 2005 pidetyssä kokouksessa vahvistettu kanta. Eurooppa-neuvosto on korostanut, että taloudellisella ja sosiaalisella yhteenkuuluvuudella on oltava yhä keskeinen asema Euroopan unionin politiikassa seuraavien talousnäkymien voimassaolon ajan.
Tämä kuvastuu myös siinä, että Eurooppa-neuvosto on suostunut sitomaan yli 35 prosenttia vuosien 2007–2013 kokonaisbudjetistaan tämän alan toimiin. 
Laima Liucija Andrikienė (PPE-DE ). –
   Totuus on, että aika on loppumassa, ja Euroopan unionin molemmat budjettivallan käyttäjät, neuvosto ja parlamentti, ovat tietoisia siitä, että sopimukseen pääsemiseksi ajoissa niiden on aloitettava rakentavat keskustelut välittömästi. Koska neuvosto on valmis aloittamaan rakentavat keskustelut parlamentin kanssa? Koska neuvosto saa valtuudet neuvotella? Mitkä ovat puheenjohtajavaltion ensisijaiset tavoitteet neuvotteluissa uusista rahoitusnäkymistä? 
Hans Winkler,
   . Haluan vakuuttaa arvoisalle jäsenelle, että olemme sitoutuneet rakentaviin neuvotteluihin. Se on meidän etujemme mukaista, ja on aivan yhtä paljon neuvoston etujen mukaista kuin Euroopan parlamentinkin etujen mukaista, että nämä neuvottelut johtavat hedelmälliseen tulokseen. Uskottavuuden vuoksi Euroopan unionin on kokonaisuudessaan toimittava joustavasti ja rakentavasti. Neuvosto on valmis toimimaan mahdollisimman joustavasti ja rakentavasti. Voin taata teille, että jo perinteisessä komission ja Itävallan hallituksen edustajien välisessä kokouksessa 19. tammikuuta komission puheenjohtaja ja neuvoston puheenjohtaja Wolfgang Schüssel sopivat, että komission ehdotukset pitäisi jättää käsiteltäväksi mahdollisimman nopeasti ja että neuvoston pitäisi neuvotella mahdollisimman joustavasti ja vilpittömin mielin.
Toivomme yhdessä parlamentin ja komission kanssa, että toimielinten välistä sopimusta koskevat neuvottelut saadaan päätökseen huhtikuussa, ja työskentelemme asian onnistumiseksi. En pysty esittämään asiaa täsmällisemmin. Se on kuitenkin uskottava tavoite, jonka toivomme saavuttavamme. Voin taata jäsenelle, että työskentelemme ahkerasti saavuttaaksemme tavoitteen. 
Reinhard Rack (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kysymys on yhä voimassa. Onko puheenjohtajavaltio Itävalta jo saanut neuvostolta erityisvaltuudet aloittaa nämä neuvottelut? Jos ei ole, missä vaiheessa ja mitä tarkoitusta varten voivat neuvottelut pysyvien edustajien komitea II:ssa alkaa, ennen kuin valtuudet on saatu? 
Hans Winkler,
   Arvosia puhemies, voin vastata jäsen Rackin kysymyksen korostamalla, että puheenjohtajavaltion toimintasuunnitelman mukaan pysyvien edustajien komitea II valmistelee kolmikantakokouksen. Tämä on jo käynnissä.
Voin taata teille – koska tiedän asian omasta kokemuksestani – että he työskentelevät kovasti asian eteen. Ymmärtänette kuitenkin, etten voi tässä vaiheessa kommentoida neuvoston ja komission sopimisen selvennysten tarkkaa tilaa oli neuvotteluiden tilanne mikä tahansa. Tämä haittaisi neuvotteluja.
Haluan toistaa jälleen ja painottaa, että teemme luonnollisesti kaiken voitavamme, neuvoston ja myös Euroopan parlamentin intressien mukaisesti, jotta neuvottelut aloitettaisiin, jotta niitä jatkettaisiin ja jotta ne saataisiin päätökseen mahdollisimman nopeasti. Olemme sen velkaa Euroopan kansalaisille. Euroopan unionin uskottavuus riippuu myös siitä, kuinka nopeasti ja kuinka hyvin pääsemme tässä asiassa sopuun. 
Agnes Schierhuber (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, tiedämme kaikki, kuinka kovasti puheenjohtajavaltio Itävalta pyrkii saamaan uudet rahoitusnäkymät päätökseen. Tästä syystä kysynkin, onko neuvosto yhä vakuuttunut siitä, että yhteisellä maatalouspolitiikalla ja maaseutupolitiikalla on keskeinen asema Göteborgin ja Lissabonin tavoitteiden saavuttamisessa, ja onko neuvosto yhä sitä mieltä, että ensisijaisena tavoitteena on sen varmistaminen, että tarvittavat varat ovat käytettävissä, ja erityisesti rahoitusnäkymissä. 
Hans Winkler,
   Arvoisa puhemies, arvoisa jäsen, olen jo sanonut tämän ja toistan sen vielä, koska tämä on neuvoston kanta: me tuemme sopimusta, joka tehtiin joulukuussa. Tämä on kehys, jossa me toimimme, ja ensisijaiset tavoitteet, jotka tästä seuraavat, on vahvistettava neuvotteluissa. Olemme luonnollisesti sitoutuneita mainitsemiinne tavoitteisiin ja olemme sitä jatkossakin. 

Puhemies.
   Seuraavat kysymykset käsitellään yhdessä, koska niiden aiheet ovat samankaltaiset, ja niihin vastaa neuvoston edustajana Martin Bartenstein.
Mitä mieltä neuvosto on siitä, että EU:n energiansaanti on äärimmäisen riippuvaista Venäjästä ja Persianlahden valtioista? Mitä mahdollisuuksia EU:lla on neuvoston mielestä vähentää energiariippuvuuttaan edistämällä järjestelmällisesti uusiutuvien raaka-aineiden ja vaihtoehtoisten energiamuotojen käyttöä?
Missä määrin neuvosto on huolestunut energian huoltovarmuudesta Euroopassa?
Martin Bartenstein,
   Arvoisa puhemies, vastauksena näihin kysymyksiin voin sanoa, että energian toimitusvarmuus yhdessä kilpailukyvyn ja kestävyyden kanssa – jotka ovat itse asiassa kolme tärkeintä pilaria – on jo vuosia ollut yksi Euroopan unionin energiapolitiikan suurimmista huolenaiheista. Tämä pätee myös Euroopan unionin uuteen energiapolitiikkaan, jota ollaan paraikaa suunnittelemassa. Erityisesti kaasua koskenut kiista sekä viime viikkojen ja kuukausien hintakiista ovat osoittaneet selvästi, että meidän on pohdittava myös naapureidemme ja kansainvälisten kumppaneidemme huolenaiheita.
Euroopan unionilla on läheiset suhteet sekä merkittäviin energiantuottajiin kuten Venäjään ja OPEC-maihin että merkittäviin energian käyttäjiin kuten Kiinaan ja Intiaan. Tässä yhteydessä haluaisin myös muistuttaa kansainvälistä sopimuksista kuten energiaperuskirjasta sekä Kaakkois-Euroopan energiayhteisöstä. Energialähteiden monipuolistaminen, kotimaisten ja erityisesti uudistuvien energialähteiden käytön edistäminen sekä energiatehokkuus ovat energian toimitusvarmuuden keskeisiä näkökohtia. On syytä korostaa myös sitä, että on erittäin tärkeää investoida sekä infrastruktuuriin että etsintään. Euroopan-laajuiset energiaverkot ovat myös keskeisiä asioita.
Euroopan unioni on tästä syystä toteuttanut eri aloilla koko joukon toimenpiteitä. Energian toimitusvarmuuden osalta erityistä huomiota pitäisi kiinnittää 26. huhtikuuta 2004 annettuun neuvoston direktiiviin 2004/67 maakaasun toimitusvarmuuden takaavista toimenpiteistä. Energialähteiden monimuotoistamisen osalta on syytä kiinnittää huomiota sähköntuotannon edistämisestä uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön sisämarkkinoilla vuonna 2001 annettuun direktiiviin, jonka tavoitteena on nostaa 22 prosenttiin uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön osuus yhteisössä vuoteen 2010 mennessä, sekä vuonna 2003 annettuun direktiiviin liikenteen biopolttoaineiden ja muiden uusiutuvien polttoaineiden käytön edistämisestä.
Haluan myös mainita joulukuussa 2005 esitetyn ehdotuksen energian loppukäytön tehokkuutta ja energiapalveluja koskevaksi Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi, joka hyväksyttäneen lähikuukausien aikana.
Emme saa myöskään unohtaa Euroopan unionin tutkimuksen kuudetta puiteohjelmaa ja erityisesti Euroopan älykästä energiahuoltoa koskevaa ohjelmaa, jolla pyritään muun muassa edistämään uusien ja uusiutuvien energialähteiden käyttöä paikallisesti ja alueellisesti sekä kehittyvissä maissa. Neuvosto osoittaa myös, kuinka tärkeänä se pitää uusiutuviin energialähteisiin muulloinkin kuin lainsäätäjänä. Energiaministerit kannattivat maaliskuussa 2005 pidetyssä kevään Eurooppa-neuvostossa antamassaan lausunnossa sitä, että uusiutuvia energialähteitä koskevalle strategialle annetaan vuoden 2010 jälkeistä aikaa varten ensisijainen asema.
Energiapolitiikka ja erityisesti energian toimitusvarmuus ovat myös neuvoston ensi keväänä pidettävän kokouksen asialistalla – ilman pienintäkään epäilystä. Kaksi muuta asiaa, joihin puheenjohtajavaltio haluaa keskittyä ovat biomassa-toimintasuunnitelma ja energiatehokkuuden toimintasuunnitelma.
Kesäkuussa 2004 Bonnissa pidetyn uusiutuvia energialähteitä koskevan kansainvälisen konferenssin toimintasuunnitelmaa varten laatimassaan lausunnossa neuvosto totesi, että EU:n energiapolitiikan avulla pitäisi pystyä lisäämään uusiutuvien energialähteiden käyttöä merkittävästi ja että myös lisääntynyt uusiutuvien energialähteiden käyttö, parantunut energiatehokkuus sekä kestävä energian käyttö auttavat parantamaan energian toimitusvarmuutta energiapolitiikkaa täydentävinä toimina.
Kokouksessaan 29. marraskuuta 2004 neuvosto teki uusiutuvia energialähteitä koskevat päätelmät, joissa korostettiin sitä, kuinka tärkeää uusiutuvista energialähteistä on tehdä nykyistä kilpailukykyisempiä muun muassa pienentämällä niiden tuotantokustannuksia. Kaikki nämä toimenpiteet ovat vankka perusta Euroopan unionin energian toimitusvarmuudelle lyhyellä, keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä, ja ne ovat myös osoittaneet arvonsa solidaarisuustoimissa, jotka liittyvät viime vuoden järkyttävään säähän. 
Bernd Posselt (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, müncheniläisenä parlamentin jäsenenä, jonka äiti on steiermarkilainen, olen tyytyväinen havaitessani, että Itävallan edistyksellinen politiikka jatkuu biomassan alalla. Kysymykseni liittyykin siihen. Mitä aiotte tehdä harjoittaaksenne tätä erittäin edistyksellistä politiikkaa enenevässä määrin myös Euroopan unionin neuvostossa ja erityisesti kuinka tärkeänä te pidätte biomassaa, ei pelkästään moottoreiden polttoaineena ja vaan nimenomaan myös lämmityksessä? 
Martin Bartenstein,
   Arvoisa puhemies, itävaltalaisena ja steiermarkilaisena, mutta saksalaisen äidin poikana, arvoisa jäsen, olen tyytyväinen kuullessani tämän kommentin teidän lisäkysymyksessänne.
Olen varma, että uusiutuvilla energialähteillä – luonnollisesti erityisesti biomassalla mutta ei pelkästään biomassalla – on tulevien kuukausien ja vuosien aikana nykyistä paremmat markkinamahdollisuudet, koska öljyn hinta ei ole putoamassa uudestaan 10 tai 20 dollariin barrelilta; tämä on hyvä asia, koska se antaa mahdollisuuden parantaa Euroopan riippumattomuutta fossiilisista polttoaineista. Emme saa kuitenkaan pettää itseämme: se saattaa pysäyttää riippuvuuden kasvun mutta vain riippuvuuden kasvun, se ei poista itse riippuvuutta. Samalla se tarkoittaisi tulojen kasvua monilla maaseutualueilla ja monille ihmisille, erityisesti viljelijöille, ja tulojen kasvu ei johdu pelkästään ruoan tuottamisesta vaan myös energiakasvien tuottamisesta. Pitkällä aikavälillä biomassalla ja uusiutuvilla energialähteillä voitaisiin itse asiassa korvata hiilen lisäksi epäsuorasti myös hiilivety, jota voitaisiin sitten käyttää henkilöautojen polttoaineena. Mielestäni oikea tapa edetä voimaloille ja muille tuotantolaitoksille voisi olla olisi pitkällä aikavälillä toisensuuntainen, mutta erityisesti fossiiliset polttoaineet, joita nykyään käytetään lähes pelkästään liikenteessä, voidaan asteittain korvata näin tuotetuilla uusiutuvilla energialähteillä ja hiilivedyillä.
Toistan vielä, että mahdollisuudet tähän paranevat ja uusiutuvasta energiasta sekä uusiutuvista energialähteistä on helpompaa tehdä kaupaksi käyvä ehdotus, jos raakaöljyn barrelihinta on 60 dollarin tuntumassa tai jos sähkön kilowattihinta on tänään kaksi ja puoli kertaa kalliimpaa kuin vielä kaksi vuotta sitten. Yksi megawatti maksaa tänään 50 euroa, ja muistan vielä, kun se maksoi 20 euroa. 
Gay Mitchell (PPE-DE ). –
   Neuvoston puheenjohtaja sanoi, että lukuisia välineitä on käytössä, mutta siitä huolimatta 25 jäsenvaltion unionin riippuvuus tuontienergiasta oli vuonna 2002 48 prosenttia, mutta sen arvioidaan nousevan 71 prosenttiin vuonna 2030. EU:n 15 jäsenvaltiota ovat öljyn osalta riippuvaisia Lähi-idän maista 31-prosenttisesti ja Venäjästä 28-prosenttisesti. Kaasuntuonnin osalta ne ovat riippuvaisia Venäjästä 30-prosenttisesti ja Algeriasta 22-prosenttisesti.
Jos otetaan huomioon Venäjän viime aikoina toteuttamat toimet sekä joidenkin jäsenvaltioiden riippuvuus Venäjän kiukuttelusta, eikö neuvoston puheenjohtaja ole samaa mieltä siitä, että tärkein toimenpide energiatoimitusten varmistamiseksi on vapauttaa Euroopan unionin energiamarkkinat täydellisesti, ja aikooko hän ryhtyä tämän suuntaisiin toimenpiteisiin? 
Martin Bartenstein,
   Arvoisa puhemies, arvoisa jäsen, Euroopan unioni tarvitsee johdonmukaisen energiapolitiikan, joka olisi nykyistä paremmin yhteisten intressiemme mukaista. Meidän on otettava opiksemme yhtäältä ilmastonsuojelun mahdollisuuksista ja toisaalta fossiilisten polttoaineiden hinnan noususta – mikä johtuu pääasiassa liian vähäisestä puhdistamokapasiteetista mutta myös pyörremyrskyistä ja geopoliittisista ongelmista – ja meidän on otettava opiksemme myös tämän vuoden tammikuun 1. ja 2. päivästä, jolloin jostain syystä Venäjältä Euroopan unioniin ukrainalaisia putkia pitkin virtaavan maakaasun määrä pieneni huomattavasti. Nämä ovat kolme syytä, joiden takia meidän on harkittava uudelleen kantaamme.
Jälleen kerran, meidän on varauduttava siihen, että Euroopan unionin riippuvuus tuonnista, erityisesti fossiilisten polttoaineiden tuonnista, kasvaa seuraavien vuosien ja todennäköisesti vuosikymmenten aikana. Emme saa tämän takia kuitenkaan lopettaa pyrkimyksiä käyttää entistä enemmän omia uusiutuvia energialähteitämme ja viime kädessä myös kiristää energiatehokkuuden ruuvia.
Olen komission kanssa samaa mieltä kun se sanoo, että on jo tarpeeksi vaikeaa saada jäsenvaltiot sitoutumaan yhteen prosenttiin vuodessa. Näemme, onko sitoutuminen kahteen prosenttiin mahdollista tulevaisuudessa. On yhä asioita, joita voimme tehdä energiatehokkuuden osalta, ja voimme parantaa asioita siltä osin. Uusilla jäsenvaltioilla on yleensä suuret mahdollisuudet tässä asiassa. Niiden tehokkuus mitattuna bruttokansantuotteena kulutettua energiayksikköä kohden on huomattavasti alhaisempi kuin viimeistä laajentumista edeltäneen 15 jäsenvaltion Euroopan unionin, jossa energian kulutuksen, bruttokansantuotteen ja kasvun välinen yhteys katkesi jo 1970-luvulla vuosien 1973 ja 1974 öljykriisien takia.
Tarvitsemme johdonmukaista energiapolitiikkaa, joka ei laiminlyö yhtäkään jo mainituista mahdollisuuksista, joita ovat uusiutuvat energialähteet, energiatehokkuuden parantaminen samanaikaisesti monipuolistamalla fossiilisten polttoaineiden eli kaasun käyttöä sekä luonnollisesti monipuolistuminen putkia pitkin saatavan energian osalta. Perusongelmana ei ollut kaasun puute, perusongelma 1. ja 2. tammikuuta oli se, että Ukrainan läpi kulkee vain yksi putki, jota pitkin kaasu kuljetetaan moniin Euroopan unionin maihin, ja että 80 prosenttia kaikesta Venäjältä Eurooppaan tuotavasta kaasusta kulkee kyseistä putkea pitkin.
On varmasti järkevää, että sopimukset tehdään saksalaisten ja venäläisten yhtiöiden kesken. On varmasti tärkeää, että Euroopan parlamentti ja Euroopan komissio tukevat Nabucco-kaasuputkihanketta. Putki voisi kuljettaa vuosittain noin 12 miljardia kuutiometriä kaasua Kaspianmereltä Turkin kautta Keski-Eurooppaan vuodesta 2011 alkaen ja noin 30 miljardia kuutiometriä vuodesta 2020.
Kaasun osalta meidän ei kuitenkaan pitäisi unohtaa myöskään nestekaasua. Lukuun ottamatta muutamia eteläisiä jäsenvaltioita Euroopan unioni ei toistaiseksi ole juurikaan varastoinut sitä. Me tarvitsemme myös sitä, jos haluamme vähentää riippuvuuttamme.
Olen myös erittäin tyytyväinen Venäjän ja sen talousministerin Moskovassa hiljattain pidetyssä G8-maiden kokouksessa esittämään ilmoitukseen, jonka mukaan Venäjä aikoo harkita Gazpromin vientimonopolin purkamista. Talousministeri ei valitettavasti kuitenkaan kertonut, koska se tapahtuisi, mutta ainakin asiasta on esitetty ilmoitus. On totta, että yhteistyö Gazpromin kanssa on osoittautunut kestäväksi, mutta vientimonopolin purkaminen tarkoittaa sitä, että voimme joskus tulevaisuudessa keskustella, neuvotella ja tehdä työtä myös muiden venäläisten yhteistyökumppaneiden kanssa.
Sikäli kuin itse asian näen, toimenpiteet, jotka Euroopan unioni on tähän mennessä toteuttanut energia-alan vapauttamisen ja sääntelyn purkamisen alalla, ovat olleet tärkeitä ja oikeita. Ne ovat myös helpottaneet erityisesti hintojen vakauttamista, mutta seuraavien vuosien aikana meidän on tasapainoiltava yhtäältä suuremman toimitusvarmuuden – ja viime kädessä sen kanssa, että sijoittajille annetaan pitkäaikaisilla sopimuksilla takuu siitä, että he saavat investointinsa takaisin – sekä toisaalta sen kanssa, että vahvistamme Euroopan energia-alan sisämarkkinoiden luomista. Sisämarkkinoihin kuuluisivat myös Kaakkois-Eurooppa, Ukraina, ja ehkä jopa Venäjä. Jos emme onnistu siinä energiaperuskirjan avulla, se onnistuu kenties energiayhteisön avulla, ja tämä on konkreettinen ehdotus, jonka komissio todennäköisesti esittää lähiviikkojen aikana.
Meidän on tutkittava kaikkia näitä lähestymistapoja. Energiapolitiikka on erittäin tärkeää, ja muutamat viime kuukaudet ovat osoittaneet meille, kuinka tärkeää se on. 
Paul Rübig (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, puheenjohtaja Bartenstein, energiariippuvuus on prioriteettilistalla ensimmäisenä. Energian toimitusvarmuus pitää meidät erittäin kiireisinä tulevaisuudessa.
Aikooko energia-asioiden neuvosto kiinnittää huomiota Kioton sopimukseen ja aikaan vuoden 2012 jälkeen sekä vaikutuksiin, joita sopimuksen yhteisestä täytäntöönpanosta aiheutuu tällä alalla? Aikooko se keskittyä investointeihin Euroopassa, ja mikä on tehokkain tapa saavuttaa yleinen hiilidioksidipäästöjen vähentämistavoite? 
Martin Bartenstein,
   Arvoisa puhemies, jäsen Rübig, Kioton sopimuksen ja ilmastonsuojelun osalta voin kertoa parlamentille, että kun Yhdysvaltojen entiseltä presidentiltä Bill Clintonilta kysyttiin Maailman talousfoorumin kokouksessa Davosissa, mitä hän pitää maailman suurimpina haasteina tulevien vuosien aikana, hän vastasi, että ilmastonsuojelu on suurin haaste. Tämä saattaa kuulostaa melko rohkealta Yhdysvaltojen kansalaisen suusta, mutta Yhdysvaltojen entinen presidentti sanoi näin, ja hän allekirjoitti myös Kioton sopimuksen. Kuten tiedämme, kongressi ei kuitenkaan ratifioinut sitä.
Olen täysin samaa mieltä teidän ja monen muun kanssa siitä, että ilmastonmuutoksen torjuminen on keskeinen haaste. Se on välttämättömyys, koska maailman ilmasto on vaarassa. Meidän on Euroopassa kuitenkin pidettävä mielessä, että meidän osuutemme kaikista hiilidioksidipäästöistä on tällä hetkellä noin 14 prosenttia ja vuoteen 2050 mennessä se laskee noin 10 prosenttiin. Toisin sanoen tällä hetkellä noin 86 prosenttia ja tulevaisuudessa noin 90 prosenttia hiilidioksidipäästöistä on peräisin muualta. On suuri ero sillä, toimimmeko me Euroopan unionissa yksin, vai onko mukanamme myös kumppanimme Yhdysvallat, joka on luonnollisesti myös kilpailijamme. Tämä ei kuitenkaan ole tällä hetkellä odotettavaa.
Toinen kysymys on luonnollisesti se, miten meidän pitäisi kohdella Kiinan ja Intian kaltaisia maita, joilla ei ole Kioton sopimuksesta johtuvia velvoitteita. Odotan niiden sanovan – ja tämä on aivan ymmärrettävää – että "te eurooppalaiset tuotatte hiilidioksidia noin 10 tonnia per henki, amerikkalaiset noin 20 tonnia ja me 1–2 tonnia. Antakaa meidän ensin nostaa teollisuutemme ja muu kehityksemme teidän tasollemme, niin sitten osallistumme ilmastonsuojeluun." Kiinan, Intian ja muiden kehittyvien ja nousevien talouksien saaminen mahdollisimman nopeasti mukaan ilmastonsuojeluun ja niiden saaminen vakuuttuneiksi meidän perusteluistamme on erittäin vaikea kysymys.
Meidän pitäisi Euroopassa mennä vielä pidemmälle, mutta samanaikaisesti meidän on pidettävä mielessä kilpailukykymme sekä suojeltava ilmastoa mahdollisimman kustannustehokkaasti. Kioton sopimuksen yhteinen täytäntöönpano olisi tässä yhteydessä erittäin hyödyllistä.
Jos voimme investoida Euroopan maihin, esimerkiksi uusiin jäsenvaltioihin, ja näin vähentää hiilidioksidipäästöjä pienemmillä investoinneilla kuin olisi mahdollista esimerkiksi 15 vanhassa jäsenvaltiossa, meidän pitäisi niin tehdä ja tämä lukee Kioton sopimuksessa. Tämä vuorostaan tarkoittaa sitä, että ilmastonsuojelulla on erittäin suuri merkitys. Samalla olemme kuitenkin tietoisia siitä, että energian hinnalla on vaikutusta kilpailukykyyn ja näin ollen myös työllisyyteen.
Olemme menossa oikeaan suuntaan, ja lähikuukausien aikana saamme selville, miten toinen Kioton sopimuksen jälkeinen vaihe käynnistyy EU:n jäsenvaltioissa ja miltä kansalliset jakosuunnitelmat näyttävät. Hiilidioksidipäästöjä koskevien todistusten kauppa on alkanut vilkkaasti, ja hinnat ovat huomattavasti korkeampia kuin odotimme – yhdessä vaiheessa puhuttiin 10 eurosta tonnia kohden, ja tuoreimmassa listauksessa oli tietääkseni 28 euroa, joka on lähes kolme kertaa enemmän. Jos me menemme nyt kertomaan Euroopan teollisuudelle, että sille jaetaan vähemmän kuin ennen, meidän on keksittävä hyviä perusteita.
Vanhan kunnon Euroopan työllisyyden puolustamiseksi kannatan erittäin voimakkaasti toimimista äärimmäisen varovasti ja pehmeästi siltä osin kuin on kyse omasta energiaa paljon käyttävästä taloudestamme ja teollisuudestamme. Kioton sopimuksen tulevaisuuden osalta kannatan voimakkaasti sopimuksen noudattamisen edistämistä ja aktiivista lähestymistapaa, mutta tämä lähestymistapa ei saa aiheuttaa riskiä siitä, että työpaikat siirretään Euroopasta maihin, jotka eivät välitä ilmastonsuojelusta. 
Richard Seeber (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Bartenstein, aivan ensimmäisinä päivinä neuvoston puheenjohtajana jouduitte käsittelemään Venäjää ja Ukrainaa koskevaa vaikeaa ongelmaa. Alun perin ongelma ei koskenut kaasua, jonka toimittaminen lopetettiin, vaan yksinkertaisesti sitä, että Venäjä vaati maakaasustaan huomattavasti korkeampaa hintaa.
Onko puheenjohtajavaltio Itävalta suunnitellut käyvänsä käsiksi tähän energiahintojen haavoittuvuutta koskevaan kysymykseen, joka haittaa ei pelkästään Ukrainan vaan luonnollisesti myös Euroopan unionin taloutta? Tiedämme kaikki, että energian hinnan suuri nousu laukaisisi korkean inflaation ja voisi merkittävästi hidastaa talouskasvua sekä johtaa jopa taantumaan. Mitä te aiotte tehdä sille, että Euroopan talous reagoi herkästi energian hintaan? 
Martin Bartenstein,
   . Arvoisa puhemies, onneksi taloutemme ja bruttokansantuotteemme eivät reagoi energian hinnan muutoksiin läheskään niin herkästi kuin vuosina 1973–1974. OECD ja Euroopan komissio arvioivat molemmat, että tämä haavoittuvuus ja herkkyys on pienentynyt noin puolella juuri siksi, että hallintomme ja tuotantomme energiatehokkuus ovat nykyään huomattavasti korkeammalla tasolla. Tämä ei luonnollisesti kuitenkaan tarkoita sitä, että voisimme edes tänään selviytyä ihan tuosta vaan öljyn hinnan noususta 30:stä Yhdysvaltain dollarista 60 dollariin. On myös niitä – toivottavasti ei osoittaudu, että he ovat oikeassa – jotka ennustavat öljyn hinnan nousevan kolminumeroiseen lukuun lähitulevaisuudessa.
Kaasun osalta on rehellisyyden nimissä venäläisiä ystäviämme kohtaan todettava, että heidän aikomuksensa oli saada Ukraina maksamaan markkinahinta, mutta koska maailmanmarkkinahinta on suhteellinen käsite, olisi parempi puhua Euroopan standardihinnasta, joka on noin 220 Yhdysvaltain dollaria tuhannelta kuutiometriltä. Tästä hinnasta päästiin lopulta sopimukseen Gazpromin ja Ukrainan välisissä neuvotteluissa tammikuun 3:nnen ja 4:nnen päivän välisenä yönä. Kompromissin mukaan – ja sopimukset on jo laadittu ja allekirjoitettu – kaasusekoitus tehdään venäläisestä noin 220 dollarin arvoisesta kaasusta ja huomattavasti halvemmasta Keski-Aasiasta peräisin olevasta kaasusta, ja Ukraina maksaa tästä sekoituksesta noin 95 dollaria.
Maailmanmarkkinahinnan ja Euroopan kaasunhinnan osalta tiedätte varmaan, että Yhdysvallat ostaa kaasunsa huomattavasti korkeammalla hinnalla kuin Euroopan maat. Meillä ei ilmeisesti ole vielä vakiohintaa maailmanmarkkinoilla – kaasun hintaerot ovat huomattavasti suuremmat kuin öljyn hintaerot. Tämä puolestaan on argumentti nykyistä pitkäaikaisemman energiapolitiikkaa koskevan lähestymistavan sekä kumppanuuden vahvistamisen puolesta. Yhtäältä Euroopan unionin ja Venäjän välistä vuoropuhelua ja toisaalta Euroopan unionin ja OPEC:in välistä vuoropuhelua on jatkettava ja vahvistettava. Tässä yhteydessä olisi toivottavaa lisätä avoimuutta luottamuksen herättämiseksi molempien kumppaniryhmien piirissä.
Suosittelen myös voimakkaasti, että kiinnittäisimme nykyistä enemmän huomiota energian tuottajien kanssa työskentelyn lisäksi myös vuoropuhelun luomiseen kuluttajien kanssa. Euroopan unionin on tärkeää päästä sopimukseen Japanin, Yhdysvaltojen samoin kuin muidenkin kuluttajien kanssa saavuttaaksemme tavoitteen, johon myös öljyntuottajamaat pyrkivät eli päästäksemme vakaisiin ja pitkäaikaisiin hintoihin. On täysin virheellistä uskoa, että OPEC-maiden ensisijainen intressi on nostaa öljyn hinta 100 dollariin mahdollisimman nopeasti. Ne ovat tietoisia ensinnäkin siitä, että tämä hinta ei kestäisi pitkään ja että markkinamekanismit voisivat tämän jälkeen pienentää hintoja suhteellisen alhaiselle tasolle. Ne ovat myös hyvin tietoisia siitä, että taloutemme toiminta ja jatkuva kasvu ovat viime kädessä tärkeitä asioita myös niiden öljyn- ja kaasunmyynnin kannalta.
Tästä syystä on yhteisen edun mukaista luoda vakaat ja luotettavat energiamarkkinat sekä taata toimitusten varmuus ja hintojen vakaus. Voimme saavuttaa runsaasti edistystä tässä asiassa tulevien kuukausien aikana. Vihreää kirjaa, josta komissiossa paraikaa keskustellaan, ei virallisesti vielä noudateta mutta käytännössä kyllä. Tulevaisuudessa se on meidän ohjekirjamme. 
Puhemies.
   Kysymys nro 8 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.
Aikooko puheenjohtajavaltio Itävalta käsitellä komission direktiiviehdotusta yritysten lisäeläkkeiden siirrettävyydestä, tai miten ehdotusta käsitellään?
Martin Bartenstein,
   Arvoisa puhemies, koska tämä on ensimmäinen kerta, kun vastaan Euroopan parlamentin kysymyksiin, olen vielä juurtunut oman maani parlamentin perinteisiin, ja omassa maassani kysymykset toistetaan aina. Olen varma, että opin hommat puheenjohtajakauden loppuun mennessä, onhan meillä vielä neljä ja puoli kuukautta jäljellä.
Vapaaehtoiset työeläkkeet ovat tärkeä kysymys, myös siltä osin, kuin ne liittyvät joustavaan turvaan ("flexicurity"). Neuvosto on jo alkanut tutkia komission lokakuun lopussa 2005 esittämää ehdotusta lisäeläkeoikeuksien siirrettävyyden helpottamista koskevaksi direktiiviksi. Helmikuun loppuun mennessä asian tutkimisesta vastaava valmisteleva elin eli neuvoston sosiaalisia kysymyksiä koskeva ryhmä on keskustellut ehdotuksesta kuudessa kokouksessa. Puheenjohtajavaltio Itävalta on sisällyttänyt ehdotuksen neuvoston kokouksen esityslistaluonnoksiin. Koska asia on kuitenkin teknisesti erittäin monimutkainen, meidän on vielä tutkittava, kuinka pitkälle työ edistyy neuvoston kesäkuun kokoukseen mennessä. En halua peitellä sitä seikkaa, että asian yleisen monimutkaisuuden lisäksi on vielä joitakin avainkysymyksiä, joihin on vastattava, mutta periaatteessa olen sitä mieltä, että uudistuksella parannetaan merkittävästi työntekijöiden mahdollisuuksia liikkua Euroopan unionissa, ja näin sen oli tarkoituskin tehdä. 
Othmar Karas (PPE-DE ). –
   Puheenjohtaja Bartenstein, voin vakuuttaa teille, ettei teillä ole mitään opittavaa, koska olette jo lähtötelineistä lähdettyänne paljon parempi kuin moni edeltäjistänne. Haluan lisätä siihen, mitä sanoitte, että työeläkkeiden osalta meidän on aivan ilmeisesti selvitettävä toimivaltaisuuksien ja verojärjestelmien välisiä eroja eri jäsenvaltioissa. Toimivaltuuksia koskevat erot ovat synnyttäneet suuria esteitä liikkuvuudelle. Oletteko sitä mieltä, että tarvitsemme tälle alalle eurooppalaiset vähimmäisnormit, yhteisen kustannusperustan eurooppalaisille tuotteille sekä nykyistä laajempaa keskustelua eläkkeistä säilyttäen kuitenkin kansallisen toimivallan? 
Martin Bartenstein,
   . Arvoisa puhemies, jäsen Karas, tämä direktiiviehdotus on varmasti askel haluamaamme suuntaan ja askel, joka meidän on otettava. Kaikkien niiden, jotka haluavat, että työntekijät voivat liikkua unionin eri maiden rajojen yli, on tehtävä mahdolliseksi se, että työntekijät saavat lisäeläkeoikeudet mukanaan ilman suurempia vaikeuksia. Toisaalta näemme selvästi, että sosiaaliturvan osalta kaikilla mailla on omat perinteensä, ja tästä syystä kaikki yritykset yhdenmukaistaa järjestelmiä ovat tuomittuja epäonnistumaan. Emme halua tätä. Sosiaaliturvan osalta yksi koko ei kerta kaikkiaan sovi kaikille.
Tästä syystä kyse on todellakin sellaista alaa koskevasta asiasta, jolle on järkevää ja asianmukaista laatia vähimmäisnormit. Emme saa eläkeoikeuksien osalta unohtaa, että useimmissa Euroopan unionin maissa valtiontuen perustana on maksuperusteinen järjestelmä. Tiedämme myös, että tätä maksuperusteista järjestelmää olisi järkevää jonkin verran täydentää pääomaperusteisella järjestelmällä, myös yleisellä sektorilla. Lisäksi osana tätä mahdollisuutta – meidän on luonnollisesti otettava huomioon eurooppalaisten tulot ja säästöt – meidän pitäisi luonnollisesti kannustaa yksityisiin työeläkejärjestelyihin.
Uskoisin, että jäsenvaltiot aikovat säilyttää itsellään päätösvallan ja toimivallan suhteellisen pitkällä aikavälillä, ja näin niiden pitäisikin tehdä. Meidän pitäisi kuitenkin myös – erityisesti tämän direktiivin avulla – ottaa käyttöön tapoja, joilla voidaan helpottaa niitä eurooppalaisia työntekijöitä, joilla on eläkevaroja, siirtämään eläkeoikeutensa muualle Eurooppaan, mitä vähimmäisnormin käyttöönotto luonnollisesti helpottaisi huomattavasti. 
Hubert Pirker (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, puheenjohtaja Bartenstein, olen samaa mieltä kansanne siitä, että mahdollisuus siirtää vapaaehtoiset työeläkkeet lisää epäilemättä liikkuvuutta. Kaikki toimet, joilla edistetään liikkuvuutta, parantavat samalla myös työpaikkojen turvaamista. Olen melko varma siitä, että osana puheenjohtajakauttanne suunnittelette lisätoimia liikkuvuuden helpottamiseksi ja näin ollen myös työpaikkojen turvaamiseksi. Minkälaisia liikkuvuutta edistäviä toimia ehdotatte muille jäsenvaltioille puheenjohtajakautenne aikana? 
Martin Bartenstein,
   Arvoisa puhemies, tiedämme, että Euroopan unionin kansalaisten liikkuvuusmahdollisuudet ovat huonommat kuin ihmisillä muualla maailmassa. Monet käytettävissä olevat tilastot osoittavat, että liikkuvuus Yhdysvalloissa on kaksi kertaa suurempaa kuin Euroopan unionissa. Emme luonnollisestikaan voi hetkessä poistaa kielellisiä esteitä – ja emme ehkä edes halua tehdä sitä – emmekä voi noin vain ottaa käyttöön Yhdysvalloissa sovellettavia liittovaltioperiaatteita.
Yleisesti ottaen liikkuvuudella voidaan joka tapauksessa parantaa nuortemme mahdollisuuksia, ja liikkuvuus avaa heille eurooppalaiset työmarkkinat, joilla on mielenkiintoisia työ- ja uramahdollisuuksia. Näin ollen, kun emme varmastikaan halua luoda meille yhdessä yössä Yhdysvaltojen tilannetta, pyrimme parantamaan työntekijöiden ja nuorten liikkuvuusmahdollisuuksia.
Työntekijöiden liikkuvuuden parantamiseen liittyy monia asteittain toteutettavia toimenpiteitä. Tämän nimenomaisen direktiivin osalta voin kertoa teille, että komissio on julistanut vuoden 2006 työntekijöiden liikkuvuuden teemavuodeksi ja että komissio avaa ammatillisen liikkuvuuden portaalin EURESin, jonka parannettu versio esitellään kokouksessa muutaman päivän kuluessa, tarkemmin sanottuna 20.–21. helmikuuta Brysselissä, jossa lähtölaukaus virallisesti ammutaan. Minulla on kunnia osallistua tilaisuuteen, johon on kutsuttu myös komission puheenjohtaja Barroso, komission jäsen Špidla sekä Euroopan parlamentin puhemies.
Tässä kokouksessa käsitellään myös aihetta "liikkuvuus, keino lisätä työpaikkojen määrää ja parantaa niiden laatua", ja tätä keskustelua jatketaan työryhmissä. Emme halua pelkästään direktiiviä lisäeläkeoikeuksien siirrettävyydestä vaan haluamme yleistä valtavirtaistamista. On myös tärkeää, että viranomaisten, ammattiliittojen ja yksityisen sektorin välillä otetaan käyttöön parhaat käytännöt, ja haluamme myös laajentaa tietopohjaa. Tästä syystä asialla on keskeinen osa Lissabonin strategiassa.
Työntekijöiden liikkuvuuden eurooppalainen teemavuosi on juuri käynnistynyt, ja päätöskonferenssi pidetään marraskuussa Suomen puheenjohtajakaudella. Pidän kuitenkin hyvänä asiana, että meillä on jo suunnitelmia tämän ensimmäisen työntekijöiden liikkuvuuden eurooppalaisen teemavuoden jatkotoimenpiteiksi. 
Richard Seeber (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, puheenjohtaja Bartenstein, tiedämme varmasti kaikki, että liikkuvuus on erityisen suurta yliopistoihmisten ja yliopistokoulutuksen saaneiden nuorten keskuudessa, mutta mitä erityissuunnitelmia puheenjohtajavaltiolla on harjoittelijoiden ja alemman koulutuksen saaneiden ihmisten osalta? Mitä voimme tehdä lisätäksemme heidän liikkuvuutta? 
Martin Bartenstein,
   . Arvoisa puhemies, mielestäni kaikilla eurooppalaisilla riippumatta heidän koulutustasostaan – ja saksankielisissä maissa näiden ihmisten joukossa on paljon työharjoittelussa olevia oppipoikia – pitäisi olla tämä sama mahdollisuus, joka kenties aiemmin oli rajoitettu koskemaan kolmannen asteen eli yliopistokoulutuksen saaneita ihmisiä. Tiedän, että Itävallassa on erittäin hyviä käytännön esimerkkejä oppipojista, jotka työharjoittelussa saavat mahdollisuuden viettää jonkin aikaa ulkomailla. Pidän äärimmäisen tärkeänä – kaikella kunnioituksella kaikkia unionin maiden kielijärjestelyjä kohtaan – että annamme nuorillemme ensisijaisesti liikkuvuuden kielen eli englannin kielen taidon. Toivon, etten nyt huku Ranskasta tai muualta tulevien protestien tulvaan.
Jos haluamme antaa eurooppalaisille nuorille uramahdollisuuksia kaikkialla Euroopassa, meidän on luonnollisesti myös oltava valmiina tarjoamaan tällaisia ohjelmia työharjoittelun aikana sekä myöntämään tukia, jotta nuoret voisivat saada esimakua liikkuvuudesta tällaisten ohjelmien puitteissa, joiden avulla he voivat myöhemmin uransa aikana saada töitä jostain toisesta Euroopan maasta. 
Puhemies.
   Kysymyksiin, joihin ei ajanpuutteen vuoksi voitu vastata, vastataan kirjallisesti (ks. liite).
Kyselytunti päättyi.

Puhemies.
   Jatkamme nyt keskustelua Evelyne Gebhardtin laatimasta mietinnöstä palveluista sisämarkkinoilla. 
Jacques Toubon (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, uutena Euroopan parlamentin jäsenenä haluan ensinnäkin todeta, että osallistuttuani näihin keskusteluihin nyt puolen vuoden ajan olen havainnut, miten monipuolista ja laadukasta työtä parlamentissa tehdään.
Haluan antaa tunnustusta sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnallemme, sen edesmenneelle puheenjohtajalle Philip Whiteheadille, esittelijä Gebhardtille sekä työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan lausunnon valmistelijalle Van Lanckerille. Haluan kiittää ryhmämme vastuuhenkilöitä, joiden työn ansiosta voimme tänään keskustella tästä ehdotuksesta: varjoesittelijää ja ryhmäni koordinaattoria Harbouria, varapuheenjohtajaamme Thysseniä sekä uupumatonta sihteeristöämme. Kiitän myös ryhmämme ranskalaisia jäseniä Descampsia ja jäsen Bachelot'ta heidän tekemästään työstä.
Kaikkien näiden henkilöiden ansiosta olemme saavuttaneet merkittävän tuloksen: kompromissi on uusi teksti. Ensinnäkin sillä toteutetaan palvelujen sisämarkkinat. Tällä ehdotuksella poistetaan monopoliasema, joka yhteisöjen tuomioistuimella on käytännössä ollut viimeisten 50 vuoden ajan perussopimusten periaatteiden täytäntöönpanossa. Palvelujen sisämarkkinat perustuvat vastavuoroiseen luottamukseen ja edellyttävät hallinnollista yhteistyötä, hallinnollisten menettelyjen yksinkertaistamista ja protektionististen esteiden poistamista palveluyritysten perustamisen sekä tilapäisen palvelujen tarjoamisen yhteydessä. Yleistä taloudellista etua koskevat palvelut kuuluvat ehdotuksen soveltamisalaan vain sijoittautumisvapauden osalta, mutta monia oleellisia palveluja, kuten audiovisuaaliset palvelut ja elokuvapalvelut, rahapelitoiminta, terveydenhuolto ja oikeusalan ammatit on jätetty soveltamisalan ulkopuolelle. Kompromississa parlamenttia kehotetaan siksi äänestämään puitesäädöksen puolesta, jonka tavoitteena ovat talouskasvu, innovaatio ja työllisyys. Sitä eurooppalaiset haluavat.
Kompromississa kuitenkin kunnioitetaan myös malliamme ja kansallisia kollektiivisia mieltymyksiämme. Johtaako direktiivi sosiaalilainsäädäntömme purkamiseen? Alentaako se standardeja? Komission ensimmäisen ehdotuksen kohdalla tämä riski oli selvästi havaittavissa, minkä vuoksi hylkäsimme ehdotuksen. Teille ehdotettu kompromissi kuitenkin estää sosiaalisen polkumyynnin ja perustuu toissijaisuusperiaatteeseen, ja siinä omaksutaan järkevä ja rajoittava lähestymistapa palvelujen tarjoamisen vapauden täytäntöönpanoon. On tehty täysin selväksi, etteivät sosiaalilainsäädäntö ja työlainsäädäntö kuulu kompromissin soveltamisalaan. Kilpailu on kielletty sosiaalialalla. Monia sijoittautumisvapautta koskevia kansallisia säännöksiä kunnioitetaan, ja palvelujen tarjoamisen vapauden yhteydessä taataan, että jäsenvaltiot voivat soveltaa kansallisia säännöksiään, jos se on perusteltua yleisen edun vuoksi. Tämä on todellinen kompromissi: molemmat osapuolet arvostelevat sitä, mikä osoittaa selvästi, että olemme löytäneet kultaisen keskitien.
Toivon siksi ranskalaisten kollegojeni puolesta, että kannatatte kompromissia äänestämällä sen puolesta erittäin suurella enemmistöllä. Se olisi voitto Euroopan parlamentille ja koko Euroopan unionille. 
Harlem Désir (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja Barroso, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Winkler, haluamme kaikki toteuttaa sisämarkkinat. Se on kuitenkin aivan eri asia kuin Euroopan sosiaalisen mallin purkaminen, jota vastustamme voimakkaasti. Vastustamme sitä voimakkaasti, koska se on kansalaisten, työntekijöiden ja eurooppalaisten kuluttajien etujen vastaista ja vaarantaa lisäksi kansalaisten Euroopan yhdentymishankkeelle antaman tuen.
Alkuperäinen Bolkesteinin direktiiviehdotus hylättiin suurella enemmistöllä, koska siitä sai sellaisen käsityksen, että sisämarkkinat toteutetaan heikentämällä sosiaaliturvaa, ympäristönormeja ja sellaisten kuluttajien suojelua, jotka ovat saaneet joissakin jäsenvaltioissa korkeamman suojelun tason kuin toisissa.
Koska Bolkesteinin ehdotuksessa sisämarkkinoita ei pyritä perustamaan enää yritysten väliseen kilpailuun vaan eri jäsenvaltioiden sosiaalijärjestelmien väliseen kilpailuun, vaikuttaa siltä, että siinä asetetaan jäsenvaltioiden edut toisiaan vastaan. Ehdotus on saanut vanhat ja uudet jäsenvaltiot epäilemään toisiaan. Tämä on vastoin Euroopan komission tehtävää, joka on kaikkien eurooppalaisten yhdistäminen yhteiseen hankkeeseen. Sisällyttämällä monet sosiaalipalvelut ja jotkin yleistä taloudellista etua koskevat palvelut direktiivin soveltamisalaan komissio on pyrkinyt soveltamaan sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta oleellisiin toimintoihin pelkästään kilpailun ja markkinoiden logiikkaa.
Alkuperämaaperiaatetta soveltamalla komissio on kääntänyt selkänsä yhteisön menetelmälle, jonka tavoitteena on alakohtainen yhdenmukaistaminen. Yhteisön menetelmä on aina ollut jäsenvaltioiden voimassa olevien säännösten lähentäminen toisiinsa, ja näin ollen sen tavoitteena on nimenomaan edistää vastavuoroista tunnustamista ja taloudellista yhdentymistä vaarantamatta Euroopan sosiaalista mallia sekä – toistan vielä – säilyttää joissakin maissa toisinaan saavutettu korkeampi suojelun taso. Siinä säännöksiä yhdenmukaistettiin ylöspäin.
Nyt esillä olevalla ehdotuksella komissio on ensimmäistä kertaa ehdottanut lainsäädäntöä, joka, toisin kuin yhteisön menetelmä, edistää kansallisten säännösten erilaisuutta ja hyödyttää niitä jäsenvaltioita, joiden vaatimustaso on matalin. Alkuperäinen ehdotus ei tosin ole nykyisen komission tekemä, mutta sillä on vastuu: arvoisa komission jäsen McCreevy, totesitte itse, että tämä teksti oli huonosti laadittu ja huonosti koottu. Jos kerran olitte huomanneet tämän, teidän olisi pitänyt vetää ehdotus takaisin ja laatia uusi teksti, joka soveltuu paremmin yhteen Euroopan sosiaalisten periaatteiden kanssa ja jolla voidaan paremmin palauttaa kansalaisten luottamus.
Tästä syystä Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän ranskalaiset jäsenet äänestävät sen tarkistuksen puolesta, jossa ehdotetaan tekstin hylkäämistä. Arvoisa puheenjohtaja Barroso, totesitte, että komissio on valmis sisällyttämään tekstiin tarkistukset, joiden avulla voimme edistyä palvelujen sisämarkkinoiden toteuttamisessa, mutta ette ilmoittanut, mitä aiotte tehdä niille tarkistuksille, joiden tavoitteena on taata sosiaaliset oikeudet, ympäristövaatimukset ja kuluttajalainsäädäntö. Ette myöskään kertonut, mitä suunnitelmia teillä on niiden tarkistusten varalle, joilla sosiaalipalvelut ja tietyt yleistä taloudellista etua koskevat palvelut jätettäisiin direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Komission jäsen McCreevy päinvastoin totesi tänä iltapäivänä, että hän haluaa sisällyttää jotkin yleistä taloudellista etua koskevat palvelut direktiivin soveltamisalaan. Näyttää siis siltä, ettette kuuntele parlamenttia tai että kuuntelette sitä vain silloin, kun se puhuu palvelujen vapauttamisen puolesta.
Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Barroso, totean lopuksi, että tänään iltapäivällä järjestetty mielenosoitus todisti, että Euroopan unionin odotetaan suojelevan sosiaalialaa paremmin kuin komission ehdotuksessa tehdään. Äänestämme kompromissin puolesta, jos kaikki julkiset palvelut jätetään direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, jos alkuperämaaperiaate poistetaan ja jos laaditaan sovellettavaa lainsäädäntöä koskevat selkeät oikeussäännöt. Nyt ehdotettuun kompromissiin ei ole valitettavasti sisällytetty näitä muutoksia, ja olemme siksi jättäneet asiaa koskevia tarkistuksia. 
Ona Juknevičienė (ALDE ).
   – Olen Anne Van Lanckerin valmisteleman työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan lausunnon varjoesittelijä. Puhun direktiiviin sisältyvistä työntekijöiden liikkuvuutta koskevista säännöksistä.
Arvoisa puhemies, matkustin ensi kertaa ulkomaille vuonna 1990, kun Liettua julistautui itsenäiseksi. Aikaisemmin kommunistit eivät olisi päästäneet minua ulkomaille, koska isäni vastusti heidän hallintoaan.
Liettua on päässyt nyt eroon kommunisteista ja kuuluu Euroopan unioniin.
Liityimme yhteisöön, jotta meistä voisi olla hyötyä. Luulimme olevamme tasavertaisia kumppaneita ja Euroopan unionin kansalaisia. Näin ei kuitenkaan valitettavasti ole. Useimmat vanhojen jäsenvaltioiden kansalaiset pelkäävät meitä enemmän kuin lintuinfluenssaa. Vuosi 2006 on julistettu Euroopan yhteisössä työntekijöiden vapaan liikkuvuuden vuodeksi, mutta sen jäsenet eivät halua lainkaan avata oviaan. Direktiivissä ehdotetaan uusia rajoituksia.
Komission luvut osoittavat, että työmarkkinansa vapauttaneet valtiot hyötyvät selvästi. Poliitikot taas pelottelevat ihmisiä idästä tulevalla hyökkäyksellä eivätkä ota tosiasioita huomioon. Miksi entisestä Jugoslaviasta tulevat laittomat maahanmuuttajat hyväksytään Itävallassa? Miksi marokkolaiset hyväksytään Ranskassa ja turkkilaiset Saksassa? Miksi slovakialaisia, puolalaisia ja liettualaisia pidetään näissä maissa suurimpana uhkana?
Yhteisön vanhat jäsenvaltiot ovat jo pitkään hyötyneet uusien jäsenvaltioiden markkinoista. Hyväksymme sen, koska uskomme molemminpuoliseen hyötymiseen. Meidänkin yrityksemme etsivät uusia markkinoita ja ovat valmiita kilpailemaan vilpittömin keinoin. Ne tietävät, että kilpailu merkitsee kehitystä ja kasvua. Ne tietävät myös, että vain yhdentynyt ja yhtenäinen Eurooppa pystyy vastaamaan globalisaation haasteisiin, mutta tiedämmekö me tämän?
Ehdotettu direktiivi tarkoittaa liettualaisille valitettavasti sitä, että hyvin vähän on muuttunut rautaesiripun ajoista.
Arvoisa puhemies, Eurooppa voi jäädä hajanaiseksi, jos sen kansat asetetaan toisiaan vastaan. Yhdistyneessä Euroopassa kaikilla kansalaisilla on yhtäläiset oikeudet. Heillä on ennen kaikkea oikeus liikkua ja tarjota palveluja vapaasti. 
Jean-Luc Bennahmias (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja Barroso, hyvät kollegat, pyydän Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän puolesta, että torstaina toimitettavassa äänestyksessä istunto keskeytetään juuri ennen lopullista äänestystä.
Parlamentin ja komission pitäisi pystyttää patsas vuosien 2005 ja 2006 kuuluisimmalle eurooppalaiselle Frits Bolkesteininille, jotta kaikki muistavat, ettemme enää halua Euroopan komission tekevän tämänkaltaisia ehdotuksia.
Myönnettäköön, että olemme edistyneet Bolkesteinin alkuperäisestä direktiiviehdotuksesta: valiokuntamme ovat työskennelleet ahkerasti. Onko se kuitenkaan tarpeeksi hyvä syy hyväksyä ehdotettu kompromissi? Minun mielestäni – ja meidän mielestämme – se ei todellakaan ole tarpeeksi hyvä syy. Tekstissä on edelleen liian paljon harmaita alueita, jotka liittyvät etenkin mahdollisuuksiin valvoa työlainsäädäntöä, ympäristölainsäädäntöä ja kuluttajalainsäädäntöä. Emme voi hyväksyä sitä, että yleistä taloudellista etua koskevat palvelut, sosiaalipalvelut tai sosiaalinen asuntotuotanto sisällytetään direktiivin soveltamisalaan.
Jos tavoitteena on palauttaa kaikkien niiden kansalaisten luottamus, jotka epäilevät yhä enemmän Euroopan yhdentymishankkeen merkitystä heidän jokapäiväisen elämänsä parantamisessa, meidän on kiireesti siirryttävä todelliseen ylöspäin suuntautuvaan sosiaaliseen yhdenmukaistamiseen etenkin asettamalla ensisijaiseksi tavoitteeksemme sellaisen direktiivin laatiminen, jossa määritellään Euroopan unionin julkisen palvelun käsite. 
Jonas Sjöstedt (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, palveludirektiiviehdotus on taantumuksellinen. Se vaarantaa työntekijöiden oikeudet ja saattaa johtaa sosiaaliseen polkumyyntiin. Tästä syystä haluamme, että ehdotus hylätään kokonaan. Jos näin ei tehdä, äänestämme kaikkien sellaisten tarkistusten puolesta, joilla rajoitetaan direktiivin haitallisia vaikutuksia, esimerkiksi tarkistuksia, joissa ehdotetaan alkuperämaaperiaatteen poistamista ja tiettyjen alojen jättämistä direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle.
Ehdotetulla Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän ja Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) sekä Euroopan demokraattien ryhmän välisellä kompromissilla poistetaan huomattavia puutteita komission ehdotuksesta, mutta tekstiin jää vieläkin suuria epäselvyyksiä, jotka lienee tarkoitus jättää Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ratkaistavaksi. Me emme ainakaan halua, että tuomioistuin määrittelee työntekijöiden oikeudet. Emme voi hyväksyä sitä, että työntekijöiden oikeudet ja lainsäädäntö, jolla suojellaan kansalaisia, uhrataan vapaiden markkinoiden vuoksi. 
Jens-Peter Bonde (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää niitä lukuisia maltillisesti käyttäytyneitä mielenosoittajia, jotka ilmoittivat tänään vastustavansa Bolkesteinin direktiiviä. Kesäkuun liike haluaa mielenosoittajien tavoin hylätä Bolkesteinin direktiivin. Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän ja Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) sekä Euroopan demokraattien ryhmän välillä tehty kompromissi ei muuta asian ydintä. Alkuperämaaperiaate poistetaan, mutta sitä ei korvata selkeällä vastaanottajamaaperiaatteella. Työntekijöiden lähettämistä koskevan direktiivin nojalla matalapalkkamailla on edelleen oikeus alentaa palkkojamme ja heikentää Tanskan työehtosopimusmallia. Arkaluonteiset alat poistetaan direktiivistä, joten julkisten palvelujen vapauttaminen ja niiden alistaminen markkinasäännöille on jätetty tuomareiden tehtäväksi. Näin on jo tehty koulutuksen, terveydenhuollon ja sosiaaliasioiden aloilla.
Tarkistuksessa 5 Euroopan yhteisöjen tuomioistuinta kehotetaan suoraan toimimaan lainsäätäjänä, sillä kyseisessä tarkistuksessa vahvistetaan tuomioistuimen soveltamat syrjimättömyyden, välttämättömyyden ja oikeasuhtaisuuden periaatteet. Nämä periaatteet kuulostavat hyviltä, mutta nämä kolme sanaa tarkoittavat, että Luxemburgissa työskentelevät tuomarit päättävät, voidaanko kansallista lainsäädäntöä pitää laittomana, jos ulkomaisilla yrityksillä ei ole sen nojalla käytännössä yhtäläisiä oikeuksia osallistua tarjouskilpailuihin ja tarjota palveluja. Kesäkuun liike toivottaa tervetulleiksi puolalaiset putkimiehet ja kaikki muutkin ulkomaalaiset työntekijät, mutta heille maksettavat palkat eivät saa olla syrjiviä polkumyyntipalkkoja. Haluamme vapaata kilpailua, mutta sen on oltava myös oikeudenmukaista. Ehdotamme siksi, että palveluihin sovelletaan avointa koordinointimenetelmää, jotta Luxemburgissa työskentelevät tuomarit eivät tee demokratioistamme lainvastaisia kaupan esteitä. 
Rolandas Pavilionis (UEN ).
   – Kaikki ovat yhtä mieltä siitä, että palveludirektiivillä laillistettaisiin palvelujen liikkuvuus Euroopan unionin alueella. Jos direktiivi hyväksyttäisiin ilman suurempia muutoksia, siinä ei syrjittäisi uusia jäsenvaltioita. Tarkoitan ennen kaikkea alkuperämaaperiaatteen säilyttämistä. Kun otetaan huomioon etenkin useimpien tarkistusten aiheuttamat vaarat, direktiivi voi toisaalta ajautua kauas alkuperäisestä ehdotuksesta ja olla ylitsepääsemätön este Euroopan unionin kehitykselle.
Toinen kysymys on, mitä palveluja sisällytetään direktiivin soveltamisalaan. Olen samaa mieltä siitä, että sekä EY:n perustamissopimuksen että direktiivin mukaan koulutus kuuluu tosiasiassa ennen kaikkea jäsenvaltioiden vastuualueeseen ja että Euroopan unionin tehtävänä on ainoastaan rahoittaa yleisiä koulutusohjelmia. Elleivät jäsenvaltiot kuitenkaan kanna vastuutaan täysimääräisesti ja ellei Euroopan unionin yleisiin koulutusohjelmiin myönnettävää rahoitusta lisätä, palveludirektiivin avulla ei voida ratkaista ongelmia, jotka liittyvät koulutuksen laajentumiseen Euroopan unionissa, jos direktiivissä vain vahvistetaan kansallisten viranomaisten vastuu eikä oteta huomioon koulutuspalveluja. Sivumennen sanottakoon, että tämän tosiasian vahvistaa yleisiin koulutus- ja kulttuuriohjelmiin vuosiksi 2007–2013 myönnettävien määrärahojen vähentyminen, joka oli kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan kaikille Euroopan parlamentin ryhmien puheenjohtajille lähettämän vakuuttavan kirjeen aiheena. 
Hans-Peter Martin (NI ). –
   Arvoisa puhemies, tämänpäiväinen keskustelu on todella kummallinen. Kuunnellessa suurten ryhmien edustajia voisi luulla, että asiaan on todellakin löydetty ratkaisu, mutta millainen? Vuori on synnyttänyt ja saattanut maailmaan byrokraattisen sekasikiön. Itseään sosiaalidemokraateiksi nimittävien olisi syytä hieman miettiä tilannetta. Miten oikein aiotte panna täytäntöön ratkaisun, jonka olette nyt muka neuvotelleet? Tilanne on yhtä kurja toiseltakin puolelta tarkasteltuna. Myös ne, jotka todella uskovat voivansa luoda aiempaa avoimemmat markkinat, ovat epäonnistuneet. Mitä tällaisessa tilanteessa tehdään tavallisessa elämässä, jossa ei ole tapana toimia tuhlaavaisesti ja ihailla toinen toisiaan? Tavallisessa elämässä palataan takaisin alkuun ja aloitetaan vielä kerran uudelleen. On traagista Euroopan unionin kannalta, ettette tehneet sitä tässä yhteydessä. On traagista, ettette ole kuunnelleet kollega Rühleä. Ne, jotka oikeastaan haluavat puolustaa ajatusta Euroopan yhdentymisestä, ovat vastuussa nyt aiheutuneiden ongelmien ja meille tulevien valitusten seurauksista.
Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, EU:n kansalaisten vauraus ja hyvinvointi perustuvat tunnustettuihin vapauksiin: tavaroiden, henkilöiden, pääoman ja palvelujen vapaaseen liikkuvuuteen.
Palvelujen vapaan liikkuvuuden edistäminen sopii yhteen Lissabonin prosessin kanssa, sillä se on välttämätöntä kasvun ja työpaikkojen saavuttamiseksi, mutta meille esitetty ehdotus osoittautui hätäratkaisuksi, jolla voi olla sekä kohtalokkaita että myönteisiä vaikutuksia. Se osoittautui hyödylliseksi uusille jäsenvaltioille. Varoitan kuitenkin, että sen mahdollisesti aiheuttama yhteiskunnallinen levottomuus voi tarkoittaa, että menemme huonosta vielä huonompaan suuntaan ja ettei direktiivi aiheuttaisi pelkästään yhteiskunnallista levottomuutta vaan mitätöisi hyvän työn.
Asiaan liittyy muitakin ongelmia, joista haluan mainita työntekijöiden tilapäisen lähettämisen. Mitä komissio aikoo nyt tehdä käytännössä? Rajaseudun asukkaana tiedän, että meidän on varmistettava, ettei työntekijöiden lähettäminen vaikeudu tai esty kokonaan hallinnollisten esteiden vuoksi. Meidän on pyrittävä kaikin keinoin saattamaan myös tilapäisiä työntekijöitä koskeva asiakirja takaisin raiteilleen neuvostossa. Jos kaikki toimii moitteettomasti tilapäisten työsuhteiden alalla, minä ainakin kannatan kyseisen alan sisällyttämistä palveludirektiivin soveltamisalaan. Moitteetonta toimintaa ei ole vielä varmistettu, joten nyt on tärkeää saattaa tilapäistyövoiman käyttöä koskeva direktiivi takaisin oikeille raiteille.
Kaikki on käyttöönotettavien valvontamenettelyjen varassa – sen varassa, että valvotaan esimerkiksi työntekijöiden lähettämistä ja itsenäisiä ammatinharjoittajia, joilla ei ole muita työntekijöitä. Työntekijöiden kohdalla emme tarkastele ainoastaan sosiaaliturvaa ja verotusta. Voisimme lisäksi säätää, että vähimmäispalkat määritetään käytettävien lomakkeiden perusteella.
Tämä tekee palveludirektiiviprosessista hyvin tehokkaan, ja olen tyytyväinen tehtyihin kompromisseihin. 
Poul Nyrup Rasmussen (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, nyt käsiteltävänämme oleva kompromissi, josta äänestämme torstaina, on palveludirektiivi, joka poikkeaa melkoisesti Bolkesteinin direktiivistä. Voin siksi todeta jäsen Bondelle, että tänään parlamentin ulkopuolella mieltään osoittavat tuhannet kunnialliset ammattiyhdistysaktivistit tukevat parlamentin tekemää kompromissia. Jäsen Bonde tietää tämän, jos hän vain lukee lausunnon, jonka Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön pääsihteeri John Monks on antanut lehdistölle. Täytyy lisäksi todeta, että olen täysin varma siitä, miksi he tukevat kompromissia. Olen itse ollut viemässä asioita tähän suuntaan. Yksittäiset valtiot ja yksittäiset ammattiyhdistysliikkeet päättävät sopimuksista ja työlainsäädännöstä. Tällainen järjestely lisää työpaikkoja. Julkinen sektori turvataan, ja onnistumme välttämään jakautumisen vanhoihin ja uusiin jäsenvaltioihin.
Äänestämme torstaina tasapainoisesta sisämarkkinoiden avaamisesta. Olen sanonut jo pitkän aikaa, ettei Euroopan unionista saa tulla paikkaa, jossa valtiot kilpailevat keskenään. Tämä vältetään käsiteltävänämme olevan kompromissin avulla. Sen ansiosta Euroopan unionissa kilpaillaan oikeudenmukaisin ja avoimin edellytyksin sekä taataan yhteiskuntiemme yleisen edun ja yksittäisten kansalaisten etujen suojelu julkisella sektorilla. Olemme tehneet mielestäni tärkeän kompromissin. Se on ratkaiseva kehityssuuntaus, johon tulevien toimiemme on perustuttava riippumatta siitä, onko kyseessä työaikadirektiivi vai monet muut asiat, joita meidän on käsiteltävä. Näin ollen voin myös Euroopan sosiaalidemokraattien puheenjohtajana suosittaa nyt esillä olevaa kompromissia. Se vie meitä ehdottomasti oikeaan suuntaan. 
Cecilia Malmström (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, palveludirektiivistä on keskusteltu jo lähes kaksi vuotta eri puolilla Euroopan unionia. On tietenkin erinomaista, että ihmiset ovat lopultakin kiinnostuneita jostakin parlamentissa käsiteltävästä asiasta. Toisinaan syntyy paljon väärinkäsityksiä, ja toisinaan näitä väärinkäsityksiä käytetään hyväksi varsin vastenmielisellä tavalla.
Palveludirektiivin avulla pyritään poistamaan kaikki ne tuhannet byrokraattiset esteet, jotka aiheuttavat hankaluuksia eurooppalaisille yrityksille, etenkin pienyrityksille. Emme saa unohtaa, että nimenomaan yritykset luovat työpaikkoja. Ilman yrityksiä ei olisi lainkaan työntekijöitä. Palveluala on kasvava sektori talouksissamme, ja se tarjoaa paljon työ- ja kasvumahdollisuuksia. Euroopan unionin talouksia on avattava ja uudistettava kiireesti. Alkuperämaaperiaate on siinä mielessä järkevä, että sen avulla toteutetaan todelliset sisämarkkinat ilman syrjintää. Se on merkittävä edistysaskel kansalaisten ja yritysten kannalta. Periaatetta selkeytettiin ja täsmennettiin sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan laatimassa kompromississa, jossa todetaan, että palveluihin sovelletaan vastaanottajamaan työlainsäädäntöä sekä kansanterveys- ja turvallisuussäännöksiä.
Suurissa ryhmissä parhaillaan kiertävässä kompromississa käytetään hyvin epämääräistä sosiaalipolitiikan käsitettä. Se on erittäin valitettavaa, koska se mahdollistaa protektionismin ja lukuisia erilaisia oikeudellisia tulkintoja. Eri ryhmien edustajat kuuluvat jo tulkitsevan kompromissia. Tämä kompromissi näyttäisi kuitenkin nyt epäonnistuvan, mikä on mielestämme hyvä asia.
Palveludirektiivissä on kyse siitä, miten Euroopan unioni selviytyy globaalistuneessa maailmassa. Siinä on kyse kasvusta, taloudesta, työllisyydestä ja valinnanvapaudesta. Rooman sopimuksesta lähtien tavoitteenamme on ollut toteuttaa myös palvelujen vapaa liikkuvuus. Nyt on aika tehdä se. 
Carl Schlyter (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, parlamentti on tänään antautumassa ja luopumassa poliittisesta tehtävästään. Kompromissi tarkoittaa, että alkuperämaaperiaate poistetaan ja korvataan poliittisella tyhjiöllä. Tämä tyhjiö täytetään Euroopan yhteisöjen tuomioistuimella, joka vuorostaan ottaa alkuperämaaperiaatteen uudelleen käyttöön, koska tuomioistuin asettaa aina sisämarkkinanäkökohdat kaiken muun edelle. Tuomioistuinta ei voida erottaa, eikä sitä voida pitää tilivelvollisena. Onko tämä demokratiaa?
Ainostaan suuret yhtiöt voivat suurten juristijoukkojen tukemina puolustaa etujaan palveludirektiivin avulla. Direktiivillä poistetaan ainoastaan juristien työttömyys. Häviäjiä ovat kunnat, julkisen sektorin työntekijät, kuluttajat ja pienyritykset. Äänestäkäämme tämä direktiivi kumoon. Meidän ei pidä vaatia kaiken vapauttamista, vaan meidän on kunnioitettava demokraattisesti tehtyjä päätöksiä, jotta voimme suojella aloja lyhytnäköiseltä markkinakeskeiseltä ajattelulta. EU ei elä pelkästä taloudellisesta tehokkuudesta. Tarvitsemme myös demokraattista tehokkuutta, jossa ihmisiä ei jatkuvasti lannisteta huonoilla direktiiveillä. 
Georgios Toussas (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, palvelujen tarjoamisen vapautta ja sijoittautumisvapautta koskeva direktiivi on osa Euroopan unionin yleistä ruohonjuuritason vastaista politiikkaa. Direktiivi perustuu Maastrichtin sopimukseen ja Lissabonin strategiassa vahvistettuun tavoitteeseen toteuttaa sisämarkkinat, joilla pyritään ensisijaisesti lisäämään kilpailua ja maksimoimaan monopolien kannattavuus. Tämä tehdään yksityistämällä julkisia ja yleishyödyllisiä palveluja sekä uhkaamalla työväenluokkien työsuhteeseen liittyviä ja sosiaalisia perusoikeuksia.
Euroopan komission puheenjohtaja Barroso vakuutteli tänäänkin ylimielisesti, että pysymme uskollisena periaatteelle, jonka mukaan monopoleilla ei ole minkäänlaista vastuuvelvollisuutta.
Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän sekä Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän poliittinen sopimus tarkistuspaketteineen ei muuta direktiivin taantumuksellista luonnetta. Direktiivin perusperiaatteena on alkuperämaaperiaate, toisin sanoen täydellinen vastuuttomuus pääomasta sekä tuhansien pienten ja keskisuurten yritysten ja itsenäisten ammatinharjoittajien tuhoaminen. Suositukset väitetystä työntekijöiden oikeuksien kunnioittamisesta ovat yritys sokeroida karvas pilleri ja tukahduttaa työntekijöiden reaktiot.
Väite, jonka mukaan vapauttaminen merkitsee palvelujen halpenemista, ei ole uskottava, koska tällä direktiivillä palvelut keskitetään aiempaa harvempien käsiin ja monopolit määräävät laadun ja hinnat käärien yhä suurempia voittoja. Tämän vuoksi aiomme äänestää direktiiviä vastaan. Kylvätte selvästikin tuulta ja niitätte myrskyä.
Hélène Goudin (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, ruotsalainen Kesäkuun lista -puolue puolustaa tehokkaita sisämarkkinoita ja suhtautuu siksi myönteisesti palveludirektiiviin. Arvostamme kuitenkin myös kansallista itsemääräämisoikeutta. Jäsenvaltioilla on oltava hyvät perusteet siirtää toimivaltaa ja valtuuksia EU:lle. Jos hyväksymme alkuperämaaperiaatteen, luovumme kansallisesta suvereniteetista. Kyseisen periaatteen edut ovat mielestämme liian rajalliset, jotta olisimme valmiita tekemään sen. Tämä periaate vaikuttaa lähinnä rakentamisen, siivouksen ja konsultoinnin kaltaisten alojen palveluihin. Nämä ovat tärkeitä aloja, mutta ne eivät vaikuta ratkaisevasti Ruotsin hyvinvointiin ja BKT:hen.
Hyvä asia on myös se, ettei kansallisia palvelumonopoleja sisällytetä direktiivin soveltamisalaan. Jos niitä aiotaan organisoida uudelleen, se on tehtävä demokraattisessa hengessä, toisin sanoen laajan keskustelun avulla niissä valtioissa, jotka pitävät tällaista muutosta toivottavana. Aiomme kannattaa kompromissia. 
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk (UEN ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan unionin yhteisten markkinoiden oli tarkoitus perustua kolmeen vapauteen. Ne ovat tavaroiden ja palvelujen vapaa liikkuvuus, pääoman vapaa liikkuvuus sekä henkilöiden vapaa liikkuvuus.
Ensimmäisen mainitsemani vapauden toteutumisen ansiosta vanhat jäsenvaltiot ovat viime vuosikymmeninä saavuttaneet kymmenienmiljardien eurojen ylijäämiä Puolan kaltaisten valtioiden kanssa käymänsä kaupan taseissa. Näin vanhoissa jäsenvaltioissa on voitu turvata satojatuhansia työpaikkoja.
Toisen vapauden ansiosta vanhojen jäsenvaltioiden yrittäjillä oli mahdollisuus osallistua Puolan valtionkassan varojen yksityistämiseen poikkeuksellisen suotuisin ehdoin etenkin pankki- ja vakuutusaloilla.
Henkilöiden vapaalle liikkuvuudelle on valitettavasti asetettu huomattavia rajoituksia, vaikka nimenomaan tästä oikeudesta olisi erittäin paljon hyötyä uusille jäsenvaltioille.
Niin kutsutulla palveludirektiivillä olisi voitu parantaa asioita. Valitettavasti Gebhardtin mietintöön sisältyvä nykyinen ehdotus poikkeaa huomattavasti komission tekemästä ehdotuksesta, ja mietintöön sisältyvällä ehdotuksella on hyvin vähän tekemistä palvelujen vapaan liikkuvuuden kanssa. Tämä on erityisen yllättävää, koska palvelut tuottavat lähes 70 prosenttia Euroopan unionin BKT:sta ja koska palvelujen vapaa liikkuvuus vauhdittaisi epäilemättä BKT:n kasvua sekä vanhoissa että uusissa jäsenvaltioissa. 
Roselyne Bachelot-Narquin (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kuvitellaanpa työmme seurauksia. Meidän on aika muistuttaa itsellemme, että nyt esillä olevaan asiaan sovelletaan yhteispäätösmenettelyä. Kollegamme Harbour osasi viisaasti luopua parlamentaarisen voiton ajatuksesta. Se oli todennäköinen lopputulos mutta johti suoraan kiduttavaan ja hitaaseen välttämättömän palveluja koskevan tekstin laadintaprosessiin. Hänen vierailunsa Euroopan pääkaupungeissa vahvistivat hänelle sen, mitä jo tiedämme. Haluan kiittää esittelijä Gebhardtia, jonka kanssa laadittu kompromissi on ainoa mahdollinen kompromissi neuvoston sisällä sekä parlamentin ja neuvoston välillä. Neuvostossa ei ole määräenemmistöä, joka kannattaisi sellaisia sisämarkkinoita kuin jotkut haluavat. Jos tällaiset markkinat toteutetaan itsepintaisesti, se olisi Pyrrhoksen voitto.
Lisäksi on varsin selvää, että erimielisyyksistämme on tullut idän ja lännen välisiä erimielisyyksiä. Tämän havainnon perusteella nyt kyseenalaistetaan nimenomaan laajentumisen logiikka. Älkäämme unohtako, että palveludirektiivin kariutuminen lisättäisiin luetteloon, jossa ovat jo perustuslain kaatuminen, rahoitusnäkymiin liittyvät huolet ja Lissabonin strategiaan liittyvät epäilyt.
Meidän on nyt osallistuttava sovittelustrategiaan, jotta yhteisön tavoite pysyy näköpiirissä. Olen todennut yhtenä todellisena ongelma olevan sen, että uudet jäsenvaltiot tuntevat tulevansa syrjityiksi työntekijöiden vapaalle liikkuvuudelle asetettujen rajoitusten vuoksi. Haluan avuliaasti todeta näille valtioille, etteivät ne onnistu poistamaan tätä syrjintää hylkäämällä kompromissin ja pitemmällä aikavälillä siis palveludirektiivin tai kyseenalaistamalla työntekijöiden lähettämistä koskevan direktiivin – vaan saavat siten aikaan täysin päinvastaista kehitystä. Ajattelimme tätä työskennellessämme työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnassa Anne Van Lanckerin johdolla ja poistaessamme 24 ja 25 artiklan alkuperäisestä tekstistä.
Meidän on vastedes pyydettävä juhlallisesti, että lykkäyksestä luovutaan ja että kaikki uusista jäsenvaltioista peräisin olevien työntekijöiden vapaan liikkuvuuden rajoitukset poistetaan. Nämä asiat kannattaisi lisäksi yhdistää palveludirektiiviä koskevassa neuvoston keskustelussa. Tekstiä tarkasteltaessa yhteisön lainsäädännössä on kuitenkin havaittu monia puutteita. Jotkut jäsenet ovat tuoneet esiin oikeutettuja pelkoja, ja näitä pelkoja on käsiteltävä. Meidän olisi nyt arvioitava edistystä, jota tämä teksti epäilemättä merkitsee, koska lainsäätäjän työmme on vasta alkanut. 
Edit Herczog (PSE ). –
   Syntymävuotenani presidentti Kennedy totesi: "Ich bin ein Berliner." Tuolloin kaikki ymmärsivät tämän lauseen ja olivat hänen kanssaan samaa mieltä siitä, että idän ja lännen välinen jako oli historiallinen erehdys. Jos sanoisin nyt, että "olen puolalainen putkimies", mahtaisivatkohan kaikki ymmärtää, että tässäkin asiassa on kyse Euroopan yhtenäisyydestä, ja olisivatkohan kaikki samaa mieltä.
Palveludirektiivissä mennään etuja pitemmälle, ja siinä käsitellään arvoja. Siinä käsitellään Rooman sopimuksessa vahvistettuja neljää perusvapautta ja yhtäläisiä mahdollisuuksia. Ei ole hyväksyttävää, että 2000-luvun Euroopan unionissa syrjitään palveluntarjoajaa alkuperän, kansalaisuuden tai äidinkielen perusteella.
Yksi tärkeistä tavoitteista on vähentää mustaan tai harmaaseen talouteen pakotettujen määrää ja altistumista. Haluamme paremman Euroopan unionin! Haluamme sellaisen Euroopan unionin, jossa jäsenvaltioiden palveluntarjoajilla on oikeusvarmuus. Haluamme paremman Euroopan unionin, jossa palveluntarjoajat voivat luoda eurooppalaisia työpaikkoja ja täyttää kuluttajien tarpeet laillisin keinoin. Meidän on laadittava varma, vakaa ja selkeä oikeudellinen kehys. Tämä on erityisen tärkeää pienille ja keskisuurille yrityksille. Uusien jäsenvaltioiden sosiaalidemokraattisten jäsenten mielestä on aina ollut tärkeää kannattaa tätä Euroopan unionin yhteistä etua. Olemme omaksuneet rakentavan asenteen ja hyväksyimme sen, että työlainsäädäntö jätetään kokonaan pois direktiivistä. Myönsimme, että alkuperämaaperiaatteen sijasta on säänneltävä palvelujen tarjoamisen vapautta. Myönsimme, ettei direktiivi voi olla ristiriidassa muiden voimassa olevien Euroopan unionin säännösten kanssa ja ettei sillä voida korvata perustamissopimuksen määräyksiä. Emme voi höllentää parhaillaan laadittavaa varmaa, vakaata ja selkeää kehystä. Emme voi hyväksyä yhtään määrittelemätöntä poikkeusta, koska ne mahdollistaisivat jäsenvaltioiden mielivaltaiset päätökset.
Emme kannata taloudellisluontoisten julkisten palvelujen jättämistä kokonaan direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, mutta olemme valmiita tarkastelemaan alakohtaisia poikkeuksia tapauskohtaisesti. Hyväksymme suojelun, johon eurooppalaisilla kuluttajilla on oikeus aina ja kaikkialla, ja todellakin kannatamme sitä, mutta emme hyväksy palvelujen tarjoamisen vapauden rajoittamista kuluttajansuojan vuoksi. Viimeisenä mutta ei vähäisimpänä asiana totean, ettei Euroopan unionilla ole maailmanlaajuisen kilpailun vallitessa varaa kuluttaa yhteisesti tuotettua BKT:ta hallinnolliseen valvontaan. 
Karin Riis-Jørgensen (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, nämä ovat Euroopan unionin kohtalon hetkiä. Meillä on torstaina kaksi vaihtoehtoa. Ensimmäinen vaihtoehto on, että osoitamme erityisesti kauan kaivattua yhteisvastuullisuutta uusia jäsenvaltioita kohtaan ja todistamme suhtautuvamme vakavasti Euroopan unionin kansalaisiin, kuluttajien toiveisiin uusista ja edullisemmista vaihtoehdoista sekä uusia työpaikkoja koskevaan vaatimukseen. Toinen vaihtoehto on, että petkutamme eurooppalaisia hyväksymällä pienimpään yhteiseen nimittäjään perustuvan palveludirektiivin hinnalla millä hyvänsä ja hyväksymällä asiakirjan, joka ei tuo mitään muutoksia palvelualan nykyisiin protektionistisiin oloihin. Tällä asiakirjalla ei edes säilytetä nykyistä tilannetta, vaan se on kaiken lisäksi askel taaksepäin, koska sillä vain luodaan uusia esteitä Euroopan unionin yrityksille.
Arvoisa komission jäsen McCreevy, komissio on valitettavasti jo tehnyt valintansa ja ollut haluton auttamaan kahden suuren ryhmän välisessä kompromississa. Odotin komission ilman muuta olevan todellisten palvelujen sisämarkkinoiden lipunkantaja, sillä palvelujen sisämarkkinat ovat tietenkin komission runsaasti julkisuutta saaneen Lissabonin prosessin kulmakivi. Suurten ryhmien kompromissi ei missään tapauksessa lähennä EU:ta kansalaisiin, vaikka se on tietenkin tavallisesti tavoitteenamme. Euroopan unionissa niin kipeästi tarvittavia työpaikkoja voidaan luoda vain toteuttamalla todelliset palvelujen sisämarkkinat. Kaikki muu on vääränlaista markkinointia.
Meidän on torjuttava päättäväisesti pelottelukampanjat, virheelliset tiedot ja manipulointi, joihin tietyt piirit – myös jotkut parlamentin jäsenet – ovat syyllistyneet puhuessaan sosiaalisesta polkumyynnistä, joukkotyöttömyydestä ja muista kauheuksista. Heidän toimintansa on häpeällistä. 
Hélène Flautre (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, kuten monet jäsenet ovat todenneet, sosiaalinäkökohtien perusteella komission alkuperäinen ehdotus on vaarallinen, huonosti laadittu ja oikeudellisesti hankala. Se on lyhyesti sanoen kaikkea muuta kuin hyvä säädös, jolla tarkoitan Euroopan yhdentymishanketta ja eurooppalaisia hyödyttävää säädöstä.
Me parlamentin jäsenet edustamme kansalaisia. Strasbourgin kaduilla oli tänä iltapäivänä kymmeniätuhansia kansalaisia. Tämä mielenosoitus oli mielestäni hyödyllinen demokraattinen teko, johon varjoesittelijät ja esittelijät osallistuivat, jotta direktiivin nykyinen versio hylättäisiin ja jotta sen sisältöön voitaisiin ehdottaa joitakin oleellisia muutoksia.
Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmä tietenkin haluaa Euroopan unionin palvelumarkkinoiden toteutuvan, mutta se vastustaa ehdottomasti sitä, että näitä markkinoita hallitsee kansallisten lainsäädäntöjen välinen kilpailu, jota alkuperämaaperiaate merkitsee ja joka itse asiassa johtaisi alaspäin suuntautuvaan yhdenmukaistamiseen. Äänestämme siksi ehdotuksen puolesta. Olemme lisäksi jättäneet joitakin tarkistuksia, joissa ei sovelleta alkuperämaaperiaatetta ja joissa yleistä taloudellista etua koskevat palvelut jätetään direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. 
Bairbre de Brún (GUE/NGL ). –
Kehotan teitä hylkäämään palveludirektiivin. Taannoin Irish Ferries -yhtiöön liittyvä kiista osoitti, miten työntekijöille ja heidän oikeuksilleen saattaisi käydä palveludirektiivin tullessa voimaan, ja myös komission jäsen McCreevy on korostanut viime aikoina antamissaan julkisissa lausunnoissa työntekijöiden oikeuksille ja työehtosopimusneuvotteluille aiheutuvia uhkia.
Direktiivissä kaupallistetaan lähes kaikki EU:n palvelut. Se merkitsee miljoonien laadukkaiden julkisten palvelujen loppua. Direktiivi vaikuttaa suhteettoman paljon naisiin, sillä valtaosa palvelualan työntekijöistä sekä palvelujen käyttäjistä on naisia, ja yhdyn tänä iltana esitettyihin huomautuksiin päätöksistä, jotka päätyvät yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäviksi. Kymmenettuhannet ihmiset marssivat tänään direktiivin vastaisessa mielenosoituksessa, mutta hallitusten on syytä tietää, että kaikkein kiivain taistelu käydään kansallisella tasolla. 
Dariusz Maciej Grabowski (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan unionin kasvuvauhti on hidastunut jo vuosia, ja viime aikoina se on pudonnut alle 2 prosenttiin vuodessa. Jäämme jälkeen muusta maailmasta, koska maailmanlaajuisessa kilpailussa yliotteen saavat ne, jotka pystyvät toimimaan pienemmillä kustannuksilla ja hinnoilla sekä kehittämään uusia tuotteita.
Euroopan unioni jää jälkeen, koska sen maatalousala tulee kalliiksi ja koska se harjoittaa vääränlaista, taloudellisesti kallista ja tehotonta maatalousalan tukipolitiikkaa. Myös Euroopan unionin teollisuusala tulee kalliiksi. EU:n taakkana ovat liialliset sosiaalietuudet, yhteinen tullipolitiikka ja kalliit byrokraattiset järjestelmät. Kaikkein oleellisin seikka on, että Euroopan unionissa on kalliit palvelut. Palvelualalla luodaan eniten työpaikkoja, mutta edullisempia palveluntarjoajia estetään pääsemästä markkinoille.
Pyrkimys pysäyttää palvelujen vapauttaminen muistuttaa pyrkimystä pysäyttää halpojen kulutustavaroiden virtaaminen Aasiasta. Tällainen toiminta on kallista ja tehotonta. Se on kallista, koska se edellyttää valtavaa hallintojärjestelmää, ja tehotonta, koska se edistää laittomien palvelujen yleistymistä, joka koituu työntekijöiden vahingoksi. Voimassa olevien palveluja koskevien Euroopan unionin säännösten puolustajat väittävät taistelevansa kansalaisten työpaikkojen puolesta ja työttömyyden lisääntymistä vastaan. Vastaväitteeni on seuraava. Miettikääpä, mitä Irlannissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa tapahtui. Molemmat valtiot ovat avanneet markkinansa. Suureniko vai pienenikö työllisyysaste? Onko työttömyys lisääntymässä vai vähentymässä? Asiasta voidaan tehdä vain yksi päätelmä: palvelumarkkinoiden tilanne vauhditti talouskehitystä.
Uskon, että palvelujen halpeneminen vauhdittaa Euroopan unionin kehitystä. Palvelujen halpeneminen alentaisi tuotanto- ja kulutuskustannuksia. Markkinoita on myös laajennettava ja uusia tekniikoita on otettava käyttöön. Edulliset palvelut ovat ainoa tapa ratkaista ongelma tai ainakin lievittää ongelmaa, joka koskee resurssien löytämistä…
Jacek Protasiewicz (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan unionin nykyisessä maailmanlaajuisessa kilpailussa kohtaamat haasteet tulevat esiin lähes kaikissa Euroopan parlamentissa käytävissä keskusteluissa.
Haluamme Euroopan unionin kehittyvän dynaamisesti ja olevan maailman kilpailukykyisin talous muutaman vuoden kuluttua. Tämä on myös Euroopan unionin kansalaisten toive, ja he luottavat siihen, että parlamentin tekemät päätökset vievät Euroopan unionia tätä tavoitetta kohti. Emme pysty kuitenkaan täyttämään näitä odotuksia, ellemme uskalla toteuttaa todellisia yhteisiä markkinoita, joiden ansiosta kaikilla eurooppalaisilla yrityksillä on mahdollisuus kasvaa riippumatta siitä, missä niiden kotipaikka sijaitsee. Oikeita kehitysedellytyksiä ei onnistuta toteuttamaan koskaan, jos hyväksymme protektionistiset käytännöt. Nämä käytännöt ovat myös syrjinnän muoto, eivätkä ne ole ainoastaan idän ja lännen väliseen rajaan perustuvaa syrjintää. Se on tosin kaikkein näkyvintä. Protektionistiset käytännöt ovat myös tavallisesti erityisen haitallisia uusien jäsenvaltioiden kansalaisille.
Euroopan unionin talouden on kehityttävä, ja jäsenvaltioiden kansalaiset tarvitsevat kipeästi työpaikkoja. Edellisen komission laatima direktiiviehdotus, josta tänään keskustelemme, oli asianmukainen ja järkevä vastaus näihin vaatimuksiin. Kun otetaan huomioon, että palveluala tuottaa 70 prosenttia Euroopan unionin tuloista ja tarjoaa työpaikan useimmille eurooppalaisille, meidän olisi pyrittävä kaikin keinoin varmistamaan, että tämä ala voi kehittyä ilman tarpeettomia byrokraattisia esteitä. Nimenomaan tällä alalla on valitettavasti eniten vapaan liikkuvuuden esteitä. Se on terveen järjen sekä perussopimusten vastaista.
Direktiiviehdotus on herättänyt suuria tunteita alusta alkaen. Siihen ehdotettiin joitakin tarkistuksia, ja sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan työskentelyssä sovittiin taannoin kompromissitekstistä. Tässä kompromississa mennään todella pitkälle. Siinä muutetaan oleellisesti tekstin merkitystä. Tekstiin tehtävät lisämuutokset kuitenkin tarkoittavat Euroopan unionin kohtaamien haasteiden karttamista.
Euroopan unioni ei voi kilpailla menestyksekkäästi maailmanlaajuisilla markkinoilla, jos sisäisen kilpailun pelko lamaannuttaa sen. 
Arlene McCarthy (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, edeltäjäni, Euroopan parlamentin jäsen Philip Whitehead, olisi ollut ylpeä saadessaan puhua sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan puolesta. Hän olisi ollut ylpeä esittelijä Gebhardtin tekemästä työstä ja kaikista jäsenistä, jotka ovat tehneet kovasti töitä parantaakseen ja muuttaakseen komission ehdotusta. Hän olisi halunnut olla paikalla todistamassa, miten kypsästi ja vastuuntuntoisesti Euroopan parlamentti on muodostamassa kansalaistemme puolesta yksimielisen kannan, jossa tuetaan palvelumarkkinoiden avaamista. Jos onnistumme tekemään oikeat ratkaisut, voimme avata markkinat, edistää työpaikkojen luomista ja kasvua koko EU:ssa sekä auttaa Euroopan unionia kilpailemaan maailmanlaajuisesti Intian ja Kiinan kasvavien palvelumarkkinoiden kanssa.
Bolkesteinin ehdotus oli puutteellinen, koska siinä ei ymmärretty, että jos kansalaisten halutaan kannattavan markkinoiden avaamista, heidät on saatava vakuuttuneiksi sen tuomista eduista ja siitä, ettei se heikennä työntekijöiden eikä kuluttajien oikeuksia. Jos kansalaisia halutaan rohkaista kannattamaan muutosta ja uudistusta, heille on selitettävä, miten he hyötyvät niistä ja miten ne parantavat heidän tulevaisuudennäkymiään. Parlamentti nimenomaan puolustaa kansalaisia ja käsittelee kaikkien EU:n kansalaisten, yritysten, kuluttajien, työntekijöiden ja työttömien asioita.
Meidän on yksinkertaisesti lopetettava naurettavat syrjivät käytänteet, jotka estävät yrityksiämme saamasta jalansijaa Euroopan unionin markkinoilla. Miksi yritys hakisi paikallisen kauppakamarin jäsenyyttä, kun sinne pääsyä joutuu odottamaan viisi vuotta? Miksi yritys perustaisi neljä toimistoa ja maksaisi 500 000 euron vakuuden? Harmaa talous kukoistaa Euroopan unionin palvelualalla, koska nämä mutkikkaat ja kalliit esteet houkuttelevat yrityksiä pimeään ja laittomaan työntekoon. Tehkäämme niistä laillisia näillä säännöksillä. Lopettakaamme protektionismi ja suojelkaamme kuluttajia ja työntekijöiden oikeuksia.
Uskon kuluttajien ymmärtävän valinnanvapauden ja kilpailun tuomat edut, jos he voivat olla varmoja siitä, että jos jokin ei mene niin kuin pitäisi, he saavat asian korjattua pikaisesti nostamalla kanteen paikallisessa tuomioistuimessa, ja ettei heidän tarvitse jäljittää kelvotonta palveluntarjoajaa Lissaboniin, Pariisiin, Varsovaan tai Lontooseen, jotta heidän oikeudet tunnustettaisiin. Tämä on kompromissiemme tavoitteena.
Palvelualalla työskentelevät tarvitsevat takuun siitä, että heidän työsuhdetta koskevia oikeuksiaan suojellaan. Tässä ei ole kyse vanhasta tai uudesta Euroopan unionista eikä vasemmistosta tai oikeistosta. Kansalaiset odottavat meidän tekevän oikean valinnan: poistavan lamauttavan protektionismin palvelujen sisämarkkinoilta sekä suojelevan työntekijöiden ja kuluttajien oikeuksia. Jos onnistumme tekemään oikeat ratkaisut, uskon tämän olevan parlamentaarisen demokratian voitto sekä edistävän työpaikkojen perustamista ja kasvua tulevien eurooppalaisten sukupolvien hyväksi.
Lopuksi pyydän komission jäsentä varmistamaan, että keskitetyt asiointipisteet, joilla on oleellinen merkitys palvelujen tarjoamisen, seurannan ja valvonnan kannalta, ovat sellaisia kuin haluamme. Komission olisi harkittava EU:n luotettavuusmerkintäjärjestelmän tai EU:n laadunvarmistusjärjestelmän perustamista, jotta kuluttajat voivat luottavaisin ja turvallisin mielin käyttää palveluja, joissa kunnioitetaan kuluttajien ja työntekijöiden oikeuksia. 
Bronisław Geremek (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, silloin tällöin yksi Euroopan parlamentin tekemistä kymmenistä päätöksistä osoittautuu Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta merkittäväksi päätökseksi.
Tämä pätee palveludirektiiviin. Sillä on tarkoitus panna täytäntöön Euroopan unionin neljän vapauden periaatteet. Sillä on tarkoitus varmistaa, ettei palvelujen tarjontaan liity minkäänlaista syrjintää Euroopan unionissa. Kansallisella alkuperällä ei ole merkitystä, ja vanhojen ja uusien jäsenvaltioiden kansalaisia on kohdeltava samoin periaattein. Direktiivin täytäntöönpano edistää talouskasvua ja levittää Euroopan sosiaalista mallia. Taloudellisen vapauden toteuttaminen vahvistaa eikä suinkaan heikennä Euroopan sosiaalista ulottuvuutta.
Kompromissiratkaisuilla on selvästikin oleellinen merkitys parlamentin työskentelyssä. Tämä pätee tähänkin tapaukseen, ja meidän olisi pyrittävä kompromissiin mielipide-eroistamme huolimatta. Jos kuitenkin tietyt rajat ylitetään, palveludirektiivistä tulee merkityksetön.
Sellaisia aloja, joilla markkinalogiikka ei toimi, ei ole mielestäni järkevää alistaa merkantilismille. Minusta on myös oikeutettua väittää, ettei direktiivi vaikuta työlainsäädäntöön. Mielestäni direktiiviin ei ole kuitenkaan mitään syytä sisällyttää poikkeuksia soveltamisalasta, jos ne ovat aiheettomia ja jos niillä ei ole selkeää oikeudellista perustaa. Minusta tuntuu, että tällaisissa ratkaisevan tärkeissä asioissa tarvitaan selkeää lainsäädäntöä. Nyt tarvitaan järkevä päätös, joka vaikuttaa tulevaisuuteen. Frankensteinin ja puolalaisen putkimiehen haamujen on kadottava eurooppalaisten mielestä, ja niiden tilalle on tultava luottamus, vapaus ja yhteisvastuullisuus.
Dimitrios Papadimoulis (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä / Pohjoismaiden vihreä vasemmisto vaatii ehdotetun Bolkesteinin direktiivin peruuttamista. Pyydämme joka tapauksessa poistamaan alkuperämaaperiaatteen, joka on säilytetty uudella nimellä "palvelujen tarjoamisen vapauden periaate". Uuden sanamuodon tarkoituksellinen epämääräisyys antaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle vapaat kädet tehdä komission jäsenen McCreevyn mainitsemia kielteisiä tulkintoja.
Lisäksi vaadimme, että yleistä taloudellista etua koskevat palvelut jätetään nimenomaisesti direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Vaadimme, että yhdenmukaiset Euroopan unionin vaatimukset otetaan käyttöön ja että joustavaa sosiaali- ja ympäristölainsäädäntöä soveltavien yritysten aiheuttama sosiaalinen polkumyynti ja epäoikeudenmukainen kilpailu estetään. Euroopan parlamentin oikeiston ja sosialistien hauras kompromissi, joka tehtiin ammattiliittojen reaktioiden ja mielenosoitusten vuoksi, lieventää mutta ei poista ehdotuksesta uusliberalistista ajattelutapaa eikä kielteistä sävyä.
Euroopan parlamentin vasemmisto hylkää naamioidun Bolkesteinin direktiivin ja vaatii sellaisia tarkistuksia, joilla lievennetään direktiivin kielteisiä seurauksia. 
Mirosław Mariusz Piotrowski (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, "puolalaisen putkimiehen" ilmiöllä pelottelu on ilmennyt Länsi-Euroopan maissa toistuvina yrityksinä heikentää palveludirektiiviehdotusta, joka koskee palvelumarkkinoiden vapauttamista. Lähinnä suurimpien poliittisten ryhmien sopimat monet kompromissitarkistukset osoittavat, että jotkin vanhoista 15 jäsenvaltiosta eivät halua noudattaa perustamissopimuksessa vahvistettua periaatetta, joka koskee tavaroiden vapaata liikkuvuutta Euroopan unionin sisällä. Jos kuitenkin tarkastelemme esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin tilanteita, voimme todeta, että kansantaloudet hyötyvät työmarkkinoiden avaamisesta Puolalle ja muille uusille jäsenvaltioille.
Näin ollen voidaan päätellä, että alkuperäisen direktiiviehdotuksen voimakas vastustaminen johtuu muukalaisvihaa lähentelevistä käsittämättömistä peloista. 
Avril Doyle (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, ensi vuonna tulee kuluneeksi 50 vuotta Rooman sopimuksen allekirjoittamisesta. Tuolloin Euroopan talousyhteisö vahvisti, että yhtenäis- eli sisämarkkinoita toteutettaessa tärkeimpänä tavoitteena on poistaa henkilöiden, tavaroiden, palvelujen ja pääoman vapaan liikkuvuuden esteet.
Palvelujen alalla jäsenvaltiot ovat kuitenkin yli 50 vuoden ajan harjoittaneet protektionismia ja rajoittavia käytänteitä asettamalla mutkikkaita byrokraattisia esteitä, taloudellisia seuraamuksia koskevia määräaikoja ja käsittämättömiä pätevyysvaatimuksia. Itävallassa ulkomaiset hiihdonopettajat voivat tarjota palvelujaan enintään 14 päivän ajan. Belgiassa ja Ranskassa kiireellisiä korjaustöitä voidaan tehdä vain, jos niistä on tehty ennakkoilmoitus kahdeksan päivää aiemmin, mikä on jo sinänsä ristiriitaista. Jotta lentoyhtiö voi käyttää Italiassa tilapäisiä lentäjiä ja lentokoneinsinöörejä, yhtiön on maksettava 400 000 euron vakuusmaksu ja perustettava neljä toimistoa. Kaikki nämä esteet perustellaan poikkeuksetta sillä näennäisellä mutta tunteisiin vaikuttavalla väitteellä, että niillä estetään "kuka ennättää ensiksi pohjalle" -kisa. Protektionismia harjoittavat jäsenvaltiot ovat suojelevinaan työntekijöitä sosiaaliselta polkumyynniltä, mutta käytännössä ne edistävät rehottavaa harmaata taloutta.
EU:n laajentuneita markkinoita hyödyntäneet valtiot ovat itse asiassa vahvistaneet asemaansa jatkuvasti. Vuodesta 1993 lähtien tavaroiden, pääoman ja henkilöiden vapaa liikkuvuus on tuonut valtavia taloudellisia ja sosiaalisia voittoja. Lähes 70 prosenttia Euroopan unionin aktiiviväestöstä on palvelualalla, jonka osuus on 55 prosenttia EU:n BKT:sta, mutta tällä hetkellä palvelut muodostavat vain 20 prosenttia jäsenvaltioiden välisestä kaupasta. Vasta osittain toteutuneet markkinat ovat tuottaneet lähes 1 000 miljardia euroa ja 2,5 miljoonaa uutta työpaikkaa Euroopan unionissa. Palveludirektiivin ansiosta voisi syntyä 600 000 työpaikkaa.
Vain joihinkin palveluihin – etenkin terveyspalveluihin – on sovellettava alakohtaisia toimia. Kannatan komission jäsenen McCreevyn suunnitelmaa, jonka mukaan laaditaan ehdotus erilliseksi direktiiviksi potilaiden liikkuvuudesta ja rajat ylittävien terveydenhuoltopalvelujen tarjoamisesta. Kannatan kuitenkin jäljelle jääneitä kutistuneen direktiivin säännöksiä. On erityisen tärkeää, ettei tilapäisiä työntekijöitä välittäviä toimistoja jätetä direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, kun otetaan huomioon, miten paljon henkilöstönvälitys- ja työvoimatoimistoja käytetään nykyaikaisilla, joustavilla työmarkkinoilla. Miksi myös kuljetusalan ja lastenhoitoalan työntekijät on jätetty soveltamisalan ulkopuolelle?
Kannatan varauksettomasti 16 artiklan säännöksiä...
Jan Andersson (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, tällä hetkellä kaikkien huomio on kohdistunut Euroopan parlamenttiin. Meillä on kaikki mahdollisuudet määrätä poliittisesta asialistasta. Meidän on hyödynnettävä tämä tilaisuus ja vaikutettava tähän äärettömän tärkeään direktiiviin. Tämä ei ole Bolkesteinin direktiivi vaan toteutumassa oleva kompromissi, joka on jotain aivan muuta.
Annan muutaman esimerkin työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan vastuualueeseen kuuluvista asioista. Direktiivi ei vaikuta työlainsäädäntöön, työehtosopimuksiin eikä oikeuteen toteuttaa työtaistelutoimenpiteitä. Jatkossa jäsenvaltiot voivat vaatia, että palveluyrityksillä on edustaja, joka voi esimerkiksi tehdä työehtosopimuksia ja olla vastuussa työympäristön tarkastuksista. Yleishyödylliset palvelut, kuten terveydenhuolto- ja sairaanhoitopalvelut, koulutuspalvelut ja sosiaalipalvelut eivät kuulu direktiivin soveltamisalaan. Direktiivi ei vaikuta myöskään tilapäistyövoimaa välittäviin toimistoihin, sillä niistä on tarkoitus laatia erillinen direktiivi.
Yleistä taloudellista etua koskevien palvelujen kohdalla jäsenvaltiot voivat päättää, haluavatko ne avata tällaisten palvelujen markkinat kilpailulle. Jos markkinat avataan, ne on avattava koko sisämarkkinoiden osalta. Tämä on hyvä kompromissi, jossa yhdistetään sisämarkkinoiden edut ja työmarkkinoiden turvallisuus sekä suojellaan julkisia palveluja, joita jäsenvaltioidemme ja alueidemme kansalaisilla on nykyään mahdollisuus käyttää. Joidenkin mielestä tämä kompromissi on epäselvä. Miltä tilanne nyt näyttää? Mitä tapahtuu, jos hylkäämme direktiivin? Kuinka monen tapauksen käsittely jumiutuu odotettaessa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätöstä sen sijaan, että asia ratkaistaisiin direktiivillä, jossa säädämme perussäännöt? Vakuutan, että tämä direktiivi on edistysaskel. Se on selkeämpi kuin nyt voimassa olevat säännökset, ja meidän on siksi äänestettävä direktiivin puolesta. 
Luigi Cocilovo (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, luulen meidän kaikkien olevan täysin vakuuttuneita siitä, että palvelujen sisämarkkinat on toteutettava poistamalla esteet, rajoittavat käytänteet ja protektionismi. Tämä on todellinen ja laaja ongelma.
Bolkesteinin direktiiviin sisältyneet alkuperäiset ehdotukset olivat kuitenkin ristiriitaisia ja monellakin tapaa epäselviä ja vääränlaisia. Perusvirhe oli se, että ehdotukset herättivät vastustusta ja kielteisiä ajatuksia. Yhtäältä ajateltiin, että oikeudenmukaisen kilpailun lisääntyminen johtaisi lähinnä vain hillitsemättömään sosiaaliseen ja demokraattiseen polkumyyntiin. Koska epäselvyyksiä vastustettiin täysin aiheellisesti, monissa valtioissa, etenkin uusissa jäsenvaltioissa, kuviteltiin toisaalta, että tarkoituksena oli vahvistaa tai ylläpitää palvelujen vapaalle liikkuvuudelle asetettuja protektionistisia esteitä.
Uskon, että nämä ristiriitaisuudet ja puutteet voidaan suurimmaksi osaksi poistaa käsiteltäväksemme jätettyjen kompromissitekstien avulla. Lienee kuitenkin aiheellista kritisoida tiettyjen alojen jättämistä direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle ja tiettyjä aloja koskevia poikkeuksia, joilla on todella kielteisiä vaikutuksia Euroopan unionin tuotanto-, talous- ja sosiaalijärjestelmien kilpailukykyisen kasvun mahdollisuuksiin. Tällaisia aloja ovat muun muassa ammattitoiminnot, pankki-, rahoitus- ja vakuutuspalvelut sekä energiahuolto.
Monet toteavat tästä direktiivistä vertauskuvallisesti, että vuori on synnyttänyt ja saattanut maailmaan hiiren. Vastaan tähän, että on parempi ottaa tämä riski kuin synnyttää skorpioni, koska tämän pikkuolennon hännässä oleva piikki myrkyttäisi varmasti Euroopan tasapainoisen sosiaalisen mallin. 
Vladimír Železný (IND/DEM ).
   – Eräällä Euroopan unionin kaupallisella televisiokanavalla todettiin tänään, että EU:n työntekijät vastustavat palveludirektiiviä. Raportissa unohdettiin mainita, että kyse on vain vanhojen jäsenvaltioiden työntekijöistä ja että uusien jäsenvaltioiden työntekijät, toisen luokan EU:n kansalaiset, kannattavat direktiiviä. Tšekit, kuten muutkin uusien jäsenvaltioiden kansalaiset, eivät voi työskennellä vapaasti Saksassa eivätkä muuallakaan. Todella naurettavaa on se, että syömme lännestä peräisin olevia tukea saaneita elintarvikkeita ja että ostamme länsimaisia tuotteita, jotka ylittävät vapaasti rajamme ilman tuontitulleja. Direktiivin keskeinen säännös on 16 artikla, jossa sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan laatiman sanamuodon mukaisesti nimenomaan todetaan, että palveluntarjoajiin voidaan soveltaa heidän alkuperämaansa säännöksiä. Tästä artiklasta on tullut Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän sekä Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän välillä tehdyn kompromissin uhri. Kyse on kuitenkin pikemminkin koko direktiivin ytimen poistamisesta kuin kompromissista. Vastuun välttely ei ole oikea tapa toteuttaa säädös, jota on tarkoitus soveltaa palveluntarjoajiin, koska se saattaa heidät epävarmaan oikeudelliseen asemaan. Kyseessä voi olla vain ilmoitus, joka ei sido, mutta yleinen etu esitetään kompromississa liian usein perusteeksi rajoittaa palveluntarjoajien toimintaa. Tämä sotkee koko artiklan tekstin, koska 1 kohdan mukaan palveluntarjoajiin on sovellettava suoraan kohdejäsenvaltion lainsäädäntöä, mutta 3 kohta voidaan tulkita siten, että heihin sovelletaan alkuperämaan lainsäädäntöä.
Jos epäröimme altistaa talouttamme EU:n sisäiselle kilpailulle, miten voimme odottaa pystyvämme kilpailemaan muun maailman kanssa? Ellemme hyödynnä nopeasti kehittyviä uusia jäsenvaltioita parantaaksemme tehokkuutta työpaikoilla, emme anna itsemme hyötyä yhdestä Euroopan unionin laajentumisen suurimmista eduista. 
Zuzana Roithová (PPE-DE ). –
   Olemme tekemässä kauaskantoista päätöstä, joka vaikuttaa yhden Euroopan unionin perusvapauden toteutumiseen. Tämä vapaus on ollut osa EU:n lainsäädäntöä jo yli 50 vuoden ajan. Samaan aikaan kun EU on avaamassa markkinansa kolmansien maiden talouksille, EU:n jäsenvaltiot rakentavat sisäisiä esteitä keskinäiselle palvelujen tarjoamiselle. Nyt on joko purettava nämä keinotekoiset muurit tai hyväksyttävä ne. Ammattiyhdistysaktivistit osoittaisivat suosiotaan jälkimmäiselle vaihtoehdolle. Lopputulos paljastaa, miten hyvin Euroopan unioni on selviytynyt laajentumisesta. Berliinin muuri on murtunut, uudet jäsenvaltiot ovat avanneet markkinansa kaikkialta Euroopan unionia peräisin oleville tavaroille ja palveluille, mutta jotkin EU-valtiot eivät ole vieläkään panneet asianmukaisesti täytäntöön palvelujen vapaata liikkuvuutta koskevaa Euroopan unionin lainsäädäntöä. Nämä valtiot suojelevat tekopyhästi markkinoitaan keskinäiseltä kilpailulta EU:n lainsäädännön ja tuomioistuinten päätösten vastaisesti. Presidentti Chiracin luoma älytön puolalaisen putkimiehen haamu väijyy Ranskan ja muiden maiden yllä. Nyt on otettava selvää, kuka suhtautuu vakavissaan Lissabonin strategian ajatuksiin ja joustaviin markkinoihin.
Ihmettelen, miten direktiivin vastustajat perustelevat väitteensä. He eivät ole esittäneet meille yhtään tutkimusta, vaan ovat esittelijän kautta tyrkyttäneet ammattiyhdistysaktivisteille vääriä käsityksiä. Ei yksinkertaisesti pidä paikkaansa, että direktiivillä muutetaan työlainsäädäntöä, eikä sillä muuteta myöskään työntekijöiden ohjelmia koskevia säädöksiä eikä vähennetä heidän suojeluaan. Kaikki tutkimukset päinvastoin osoittavat, että direktiivin ansiosta syntyy 600 000 uutta työpaikkaa, tuotetaan talouteen 37 miljardia euroa ja lopetetaan syrjintä. Jos direktiivi vesitetään ja alkuperämaaperiaatteesta luovutaan, kuten on ehdotettu, toimimme kaikkien, myös kuluttajien, etujen vastaisesti, ja se olisi lisäksi ideologinen isku sääntelyn purkamiselle ja lainsäädännön jatkuvalle yhdenmukaistamiselle. Kokemuksemme tavaroiden liikkuvuudesta on osoittanut, ettei kyseinen vaihtoehto toimi. Jäsenvaltiot eivät pääsisi siitä koskaan sopimukseen. Vielä oleellisempaa on, että lisäämällä sääntelyä lainsäädännön yksinkertaistamisen ja joustavoittamisen sijasta saavutetaan vain entistä myöhemmin tavoite, joka on maailmantaloudessa menestyksekkäästi toimiva Euroopan unioni. Direktiivillä näin ollen testataan, suosimmeko lyhytnäköistä kansallista protektionismia vai yhteistä eurooppalaista hyvinvointia. 

Barbara Weiler (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämä direktiivi ei ole todellakaan mikään kiitettävä saavutus paremman sääntelyn periaatetta ajatellen. Sillä on itse asiassa päinvastainen vaikutus. Arvoisa komission jäsen, olette vastuussa siitä ärtymyksestä, todellakin siitä närkästyksestä, jota on herännyt lähes kaikissa Euroopan yhteiskuntaryhmissä, sekä jäsen Roithován äsken mainitsemasta itä- ja länsieurooppalaisten parlamentin jäsenten vastakkainasettelusta. Tässä ei ole kyse laskusillan nostamisesta. Sisämarkkinat eivät ole mikään itsetarkoitus. Tarvitsemme siksi nämä kolme suurta poikkeusta: työntekijöiden lähettämistä koskevan direktiivin, tilapäistyövoimaa koskevan direktiivin, jonka on pysyttävä poikkeuksena niin kauan kuin asiaa koskeva Euroopan unionin direktiivi on jäissä neuvostossa, ja erityisesti ammattipätevyysdirektiivin, jonka me kaikki hyväksyimme Euroopan parlamentissa.
Tehokkaat sisämarkkinat, joilla ei ole esteitä eikä syrjintää ja joilla kaikilla on tasapuoliset edellytykset, ovat voitto Euroopan unionille – niin hankkijoille, palveluntarjoajille, kuluttajille kuin myös työntekijöille. Nämä seikat eivät tosin toteudu tämän direktiivin avulla. Haluan kiittää erityisesti Euroopan ammatillista yhteisjärjestöä, joka on puolustanut kanssamme suojelua sortumatta kansalliseen ahdasmielisyyteen. Ongelmaa ei ratkaista hylkäämällä direktiivi vaan muotoilemalla se uudelleen. 
Sophia in 't Veld (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, aivan ensimmäiseksi haluan todeta, ettei tässä ole kyse idän ja lännen vastakkainasettelusta, koska olen itse kotoisin Länsi-Euroopasta ja kannatan ehdottomasti palveludirektiiviä. Emme saa unohtaa direktiivin tavoitetta, joka on pienten ja keskisuurten yritysten toimintaa haittaavien tarpeettomien esteiden purkaminen, jotta ne voivat tarjota palvelujaan muissa valtioissa. Sosiaalidemokraattien ja joidenkin Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän jäsenten ehdottamalla vesitetyllä direktiivillä saatamme vaikeuttaa markkinoille pääsyä entisestään. Meidän on suojeltava arvokkaita sosiaalisia saavutuksia, mutta emme saa sortua protektionismiin, nationalismiin emmekä missään tapauksessa muukalaisvihaan.
Globaalissa taloudessa on tärkeää, että Euroopan unionin markkinoita vahvistetaan eikä pirstota ja heikennetä. Palvelumarkkinat tarjoavat monille loistavia mahdollisuuksia, ja palvelualalla voidaan luoda innovatiivisia ja laadukkaita työpaikkoja.
Keskustelu vaikuttaa hieman hurskastelulta, sillä pelätessään idästä tulevaa kilpailua Länsi-Euroopan vanhat jäsenvaltiot unohtavat, että länsieurooppalaiset yritykset ovat harjoittaneet liiketoimintaa Itä-Euroopassa jo 15 vuoden ajan ja vieläpä erittäin menestyksekkäästi.
Direktiivin soveltamisalan on oltava mahdollisimman laaja, mikä tarkoittaa, että soveltamisalaan ehdotetut yleishyödylliset palvelut tai yleistä taloudellista etua koskevat palvelut – jotka lienee syytä määritellä – on sisällytettävä direktiivin soveltamisalaan pitemmittä puheitta, samoin kuin terveydenhuolto, tilapäistyövoimaa välittävät toimistot ja rahapelitoiminta. Alkuperämaaperiaate on säilytettävä, vaikka sille annetaankin uusi nimi.
Äänestän direktiivin puolesta vain, jos se lisää palvelujen vapaata liikkuvuutta. En äänestä sellaisen kompromissin puolesta, jolla markkinoille pääsyä vaikeutetaan entisestään. 
Charlotte Cederschiöld (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämä on valtava askel EU:lle ja pieni askel vapaalle kaupalle. Torstaina toimitettavassa äänestyksessä ratkeaa, onko se edistysaskel vai ei. Poikkeuksia on liikaa, eikä direktiivin periaatetta saa heikentää liikaa. Se on tärkeää pienten yritysten ja erityisesti pienten valtioiden kannalta. Ilman lisäarvoa kompromissi olisi arvoton. Komissiolla on siksi erityinen vastuu meneillään olevassa työssä.
Sosiaalipolitiikan tai kuluttajansuojan taakse kätketty EU:n protektionismi on järjetöntä. Minäpä annan kaksi esimerkkiä. Jos Saksaan halutaan rakentaa 25 identtistä omakotitaloa, viranomaisen hyväksyttäväksi on toimitettava 25 piirustusta, ja niistä on maksettava 25 kertaa, vaikka joka paikkaan on tarkoitus rakentaa samanlainen talo. Onko tämä järkevää? Ei ole. Se tulee kalliiksi kuluttajalle ja on täysin järjetöntä. Jos ruotsalainen turistiryhmä lähtee lomamatkalle Kreikkaan ja ottaa mukaansa sukellusopettajan, opettajan on osattava kreikkaa. Muuten hän ei saa tehdä työtään ja puhua ruotsalaiselle ryhmälle Kreikassa, vaikka kukaan ryhmän jäsenistä ei osaa sanaakaan kreikkaa. Tämä on todella idioottimaista.
Rajat ylittävää palvelun tarjoamista koskevia säännöksiä on siksi parannettava. Torstaina voimme parantaa ehdotettua kompromissia vähentämällä poikkeusten määrää ja sisällyttämällä yksityiset terveydenhuoltopalvelut direktiivin soveltamisalaan. Meidän on näin ollen toteutettava se, mihin puheenjohtajavaltio Itävalta sanoo pyrkivänsä, nimittäin kunnianhimoinen palveludirektiivi, joka lisää meidän kaikkien hyvinvointia. 
Maria Matsouka (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, sisämarkkinoiden palveluista käytävä keskustelu voisi olla hyödyllinen, jos siinä keskityttäisiin työvoimajärjestelyjen yhdenmukaistamiseen, jos näitä järjestelyjä pyrittäisiin parantamaan mahdollisimman paljon ja jos talousrakenteita sekä teknisiä mahdollisuuksia yritettäisiin lähentää.
Nyt esillä olevalla direktiiviehdotuksella yritetään kuitenkin institutionaalisten puutteiden ja hiljattain esiin tulleiden häiriöiden verukkeella ottaa väkisin käyttöön sosiaalietujen vastainen strategia, jolla pyritään vahvistamaan pääomaa ja mitätöimään työväenluokan saavutukset.
Euroopan sosiaalidemokraatit ovat aloittamassa historiallisen taistelun. Kaikki yritykset tehdä kompromisseja lainsäädäntötekstin parantamiseksi menevät täysin harhaan, koska viimeaikaisten tapahtumien perusteella ei ole mitään syytä uskoa, että onnistuttaisiin laatimaan työntekijöiden etujen mukainen tai kehitystä edistävä sääntelykehys, jossa turvataan Euroopan unionin sosiaalinen malli.
Alkuperämaaperiaate on se periaate, jota viime kädessä sovelletaan, koska asiaa koskeva 16 artikla, joka on direktiivin ydin ja keskeinen väline, ei muuta sitä perinpohjaisesti ja koska yleistä taloudellista etua koskevia palveluja ei ole varsinaisesti jätetty direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle.
Juuri nyt, kun meidän oletetaan pyrkivän lähemmäs kansalaisia yksinkertaistamalla yhteisön lainsäädäntöä, meitä kehotetaan hyväksymään teksti, jossa on erittäin epäselviä ja ristiriitaisia kohtia. Sillä pyritään miellyttämään kaikkia, eikä siinä siksi selkeytetä tärkeitä asioita, jotka jäävät lopulta väistämättä tuomioistuinten ratkaistavaksi.
Aika ei riitä tarkempiin teknisiin analyyseihin, mutta oleellista on, että koko tekstiä hallitseva taloudellinen liberalismi ei ole mikään yksisuuntainen tie. 
Diana Wallis (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, tänään on sanottu paljon, mutta toivon, että mikä tahansa kompromissi, josta äänestämme torstaina, on joka tapauksessa edistysaskel. Toivon, että siinä painotetaan ja edistetään perustamissopimuksessa jo kauan sitten vahvistettua palvelujen tarjoamisen vapautta ja että tämä olemassa oleva vapaus toteutuu lopultakin nykyistä paremmin. Ottakaamme tästä kaikesta kuitenkin opiksemme yksi asia tulevaisuutta varten: näin tärkeää asiaa on valmisteltava pitkään ja huolellisesti, ja meidän on valmistettava siihen etenkin Euroopan unionin kansalaisia, joita pyrimme edustamaan ja jotka olemme näköjään saaneet vastustamaan tätä ehdotusta sankoin joukoin.
Verratkaapa tätä vuoden 1992 tilanteeseen: sitä ennen oli ollut monta valmisteluvuotta, lukuisia erillisiä säädöksiä, ja lopputuloksena oli yleinen innostus vapaiden tavaramarkkinoiden avaamiseen. Verratkaapa tätä nykyiseen menetelmään: edellisen toimikauden lopuksi pöydälle sanamukaisesti lätkäistiin yksi pitkälle menevä direktiiviehdotus. Näin ei voida toimia. Toivon todella, että otamme tästä opiksemme Euroopan unionin kommunikoinnissa. 
Małgorzata Handzlik (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, keskustelemme tänään säädöksestä, joka on Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta yksi merkittävimmistä. Se voi hyvinkin tuoda EU:lle uuden ulottuvuuden, mutta tämä ulottuvuus sopii yhteen perustajaisien alkuperäisen suunnitelman kanssa. Joidenkin direktiivin vastustajien esittämät kriittiset huomautukset liittyvät vain löyhästi direktiiviehdotukseen. Niillä itse asiassa pyritään pysäyttämään Euroopan taloudellinen yhdentyminen, joka perustuu neljään perusvapauteen.
Emme voi hyväksyä tekopyhyyttä emmekä vaatimuksia, joiden mukaan on rajoitettava yritysten palvelujen tarjoamisen vapautta ja kuluttajien vapautta käyttää näitä palveluja. Kaikki tämä tehdään muka kansallisen suvereniteetin suojelemiseksi. Emme voi hyväksyä myöskään ehdotusta, että nykyisestä oikeudellisesta tilanteesta ja yhteisöjen tuomioistuimen tämänvuotisesta oikeuskäytännöstä mentäisiin vielä yksi askel taaksepäin rajoittamalla direktiivin soveltamisalaa ja antamalla kansallisten hallintoviranomaisten asettaa jatkossakin vapaasti uusia esteitä ja säilyttää nykyiset esteet.
Olemme huolissamme myös siitä, että joissakin jäsenvaltioissa keskustelu on kohdistunut puolalaiseen putkimieheen ja latvialaiseen tai portugalilaiseen rakennustyömieheen, vaikka tosiasiallisesti syrjivät hallinnolliset esteet ovat itse asiassa kaikkein vakavin ongelma. Jakautuminen vanhaan ja uuteen Euroopan unioniin haittaa edelleen yhtenäisten sisämarkkinoiden toimintaa. Monet jäsenvaltiot panevat täytäntöön muista jäsenvaltioista peräisin olevia palveluntarjoajia syrjiviä käytänteitä. Euroopan unionin laajentumisen jälkeen tästä suuntauksesta on tullut entistä selvempi. Rajat ylittävään palvelujen tarjoamiseen vaikuttavien syrjivien rajoitusten vuoksi pienillä ja keskisuurilla yrityksillä ei ole mahdollisuuksia kehittyä eikä luoda työpaikkoja.
Euroopan unioni tarvitsee järkevän palveludirektiivin, jonka soveltamisala on laaja ja jossa on vahva 16 artikla ja erityisesti 24 ja 25 artikla. Tällaisella direktiivillä poistettaisiin vain hallinnolliset esteet, eikä se vaikuttaisi työntekijöiden lähettämistä koskevaan direktiiviin, toisin kuin kaikille uskotellaan. Euroopan unioni tarvitsee sellaisen palveludirektiivin, jolla varmistetaan, että asiakirjoissa mainitut Lissabonin strategian tavoitteet toteutuvat myös käytännössä. Tämä edellyttää selkeää ja yksiselitteistä tekstiä.
Parlamentin työn ansiosta tekstin epäselviä osia on parannettu, mutta emme saa luoda uusia vaikeuksia äänestäessämme ehdotuksesta. Direktiivin alkuperäisestä ajatuksesta ja tarkoituksesta ei saa luopua usein kauaskantoisten kompromissien vuoksi. Protektionismilla ei luoda työpaikkoja. Protektionismi on huono, lyhytnäköinen väline, jolla puolustetaan työntekijöiden oikeuksia. Se osoittaa, ettei kansallisilla byrokraattisilla järjestelmillä ole poliittisia valmiuksia kohdata todellisen taloudellisen ja poliittisen maailman haasteita. 
Proinsias De Rossa (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan aluksi onnitella jäsen Gebhardtia, jäsen Van Lanckeria ja muiden ryhmien varjoesittelijöitä erinomaisesta työstä, jota he ovat tehneet pyrkiessään parantamaan palveludirektiiviä.
Useimmat parlamentin jäsenet tietävät, että "kuka ennättää ensiksi pohjalle" -kilpailu ei herätä uskottavuutta millään alalla, eikä sillä todellakaan saada Euroopan unionin kansalaisia luottamaan Euroopan yhdentymishankkeeseen. Toivoin, että komission jäsen McCreevy olisi tänään osoittanut ymmärtäneensä tämän viestin, mutta sen perusteella, mitä hän totesi yleistä taloudellista etua koskevista palveluista, hän ei valitettavasti näytä ymmärtäneen sitä.
Ne, jotka haluavat äänestää symbolisesti Bolkesteinin direktiiviä vastaan kansallisista syistä, voivat toki tehdä niin, mutta kehotan heitä tukemaan parlamentin laajaa, yhä kasvavaa enemmistöä "epäbolkesteinmaisen" direktiivin toteuttamisessa kannattamalla vaivalla neuvoteltuja keskeisiä kompromissitarkistuksia. Parlamentti luopuu vastuustaan, jos se kieltäytyy hyväksymästä nyt ehdotettua muutettua direktiiviä ja jättää Euroopan unionin palvelumarkkinat, työntekijöiden oikeudet, kuluttajien oikeudet ja ympäristöön liittyvät oikeudet tällä alalla epävarmaan tilanteeseen, jossa Euroopan yhteisöjen tuomioistuin tekee tapauskohtaisia päätöksiä. Sitä ei ole valittu vaaleilla säätämään lakia, toisin kuin meidät.
Totean lopuksi jo paikalta poistuneelle parlamentin jäsenelle de Brúnille, että jos hän haluaa estää Irish Ferries -tyylisen "kuka ennättää ensiksi pohjalle" -kilpailun palvelualalla, hänen on äänestettävä huomenna hänelle tarjottavien tarkistusten puolesta. Se on ensimmäinen askel, mutta ei suinkaan ainoa askel, joka hänen on otettava estääkseen pelkojensa toteutumisen. 
Šarūnas Birutis (ALDE ).
   – Palveludirektiivi on mielestäni tärkein asiakirja, jonka Euroopan parlamentti hyväksyy tällä vaalikaudella. Miksi? Siksi, että se on ainutlaatuinen eurooppalaisen ajattelutavan muutosten mittari. Näemme, onko Euroopan unioni valmis toteuttamaan ja vapauttamaan sisämarkkinat sekä laillistamaan Euroopan unionin perusmääräyksen. On vahinko, ettei ilmoitettuja Lissabonin tavoitteita onnistuta vieläkään muuttamaan käytännön toimiksi. Poliitikkojen toimiin vaikuttavat edelleen pelko muutoksesta, kilpailusta ja äänestäjien painostuksesta. Ihmisiä ei tarvitse pelotella sosiaalisen mallin hajoamisella. Heille on puhuttava realiteeteista ja muutoksista, jotka ovat välttämättömiä Euroopan unionin kilpailukyvyn takaamiseksi. Markkinat vapautetaan ennemmin tai myöhemmin, mutta viivyttely voi olla kohtalokasta. Euroopan unionin sosiaalinen hyvinvointi on kuin vesi toisiinsa yhdistetyissä pulloissa. Tällä hetkellä sosiaalinen hyvinvointi voi toteutua vain koko Euroopan talousalueella. Kompromissit ovat tietyssä määrin mahdollisia ja tarpeellisia. Alkuperämaaperiaate on mielestäni säilytettävä olennaisin osin. Meidän on todellakin luotettava toisiimme. 
Zita Pleštinská (PPE-DE ).
   – Euroopan parlamentti on harvoin ollut yhtä paljon julkisuuden valokeilassa kuin nyt, kun se valmistautuu päättämään tästä tärkeästä direktiivistä. Komissio, neuvosto, pienet ja keskisuuret yritykset sekä ammattiliitot odottavat äänestyksemme tulosta. Tämä on ilahduttava demokratian tulos ja merkitsee tunnustusta EU:n kansalaisten edustajille. Tämä on kuitenkin suuri vastuu. Olemme päättämässä palveludirektiivistä, joka antaa uutta puhtia ja dynaamisuutta tarkistetulle Lissabonin strategialle.
Pienet ja keskisuuret yritykset hyötyvät suoraan palveludirektiivistä lähinnä siksi, että direktiivillä yksinkertaistetaan ja helpotetaan palvelujen tarjoamista muissa jäsenvaltioissa. Palvelumarkkinoiden täydellinen vapauttaminen on tärkeää erityisesti uusille jäsenvaltioille. Työntekijöiden tilapäistä lähettämistä koskevat artiklat on siksi mielestäni palautettava direktiiviin.
Varjoesittelijä Malcolm Harbour on tehnyt erinomaista työtä, sillä hän on onnistunut oikeisto- ja liberaaliryhmien välisen sopimuksen avulla säilyttämään alkuperämaaperiaatteen ja niin kutsutun palvelujen tarjoamisen vapauden, vaikka jäsenvaltiot voivat olla hyväksymättä palveluntarjoajaa terveyden- ja ympäristönsuojeluun liittyvistä syistä.
Pidän kuitenkin ongelmallisena kompromissitarkistusta, jossa mahdollistetaan etenkin varauksen esittäminen kuluttajansuojaan tai sosiaalipolitiikkaan liittyvistä syistä, koska näin vastaanottajamaan viranomaiset voivat milloin tahansa estää toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevan palveluntarjoajan palvelujen käytön. Tämä siis kumoaa alkuperämaaperiaatteen. Minusta tuntuu, että tästä direktiivistä käytävässä julkisessa keskustelussa on keskitytty liikaa alkuperämaaperiaatteen kritisoimiseen.
Direktiivin tuomista huomattavista hyödyistä on kirjoitettu toistaiseksi hyvin vähän. Direktiivillä yksinkertaistetaan hallinnollista yhteistyötä ja otetaan käyttöön keskitetty asiointipiste tai elektronisessa muodossa saatavissa oleva yhdenmukainen lomake. Lopuksi haluan kiittää esittelijä Evelyn Gebhardtia ahkerasta työstä, jota hän teki mietintöä laatiessaan. 
Ieke van den Burg (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, valtuuskuntamme kannattaa varauksettomasti nyt esillä olevaa kompromissia, koska siinä noudatetaan parasta alankomaalaista perinnettä, jossa avoimet markkinat yhdistetään kohtuulliseen sosiaalisen suojelun tasoon. Talousministerimme totesi taannoin, että häntä huolettaa direktiivissä eniten poikkeusten suuri määrä. Minua se ei huoleta ja haluankin selittää, miksi jotkin näistä poikkeuksista ovat mielestäni erittäin aiheellisia.
Direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle on jätetty ensinnäkin terveydenhuolto ja muita aloja, joihin liittyy valtava määrä yleistä etua koskevia pakottavia syitä. Tällaisia aloja on mielestäni parempi säännellä erikseen, ja yleishyödyllisiä palveluja varten tarvitaan myös monialainen puitedirektiivi, jossa määritellään alue- ja paikallisviranomaisten toimivaltuudet ja jossa säädetään tällaisia aloja koskevia säännöksiä yleistä etua koskevista syistä.
Tilapäistyövoiman käyttö on toinen ala, jonka haluan ottaa esiin. Kuten tiedätte, neljä vuotta sitten parlamentissa tehtiin kyseisestä alasta loistava kompromissi, joka sai parlamentissa laajan kannatuksen mutta jonka käsittely on keskeytetty neuvostossa pitkäksi aikaa. Myös tuolloin laatimamme tilapäistyövoiman välittämistä koskeva direktiivi, jossa suojelu ja markkinoiden avaaminen saatettiin tasapainoon, oli huomattavasti parempi perusta aiempaa tarkemmalle ja huolellisemmalle kyseistä alaa koskevalle EU:n lainsäädännölle. Pyydänkin komission jäsentä McCreevyä täyttämään lupauksensa ja laatimaan terveydenhuoltoa ja tilapäistyövoiman käyttöä koskevan lainsäädännön, joka poikkeaa tästä direktiivistä. 
Luisa Fernanda Rudi Ubeda (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tänä iltana on puhuttu paljon siitä, että Euroopan unionin palvelumarkkinat on avattava ja että joidenkin Lissabonin strategian tavoitteiden saavuttamista tai täytäntöönpanoa haittaavat esteet on poistettava. Tätä tarkoitusta varten palveludirektiivi ei ole pelkästään tarpeellinen vaan suorastaan ratkaiseva väline.
Mitä vaatimuksia direktiivitekstissä pitäisi asettaa, jotta se täyttää tehtävänsä? Nähdäkseni siinä pitäisi ensinnäkin säätää joitakin selkeitä kriteerejä, joilla taataan oikeusvarmuus kaikille – kuluttajille, yrittäjille sekä etenkin pienille ja keskisuurille yrityksille, sillä 80–90 prosenttia eli suurin osa Euroopan unionin yrityksistä on pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Lisäksi tätä tekstiä, jonka on tarkoitus tuoda oikeusvarmuus ja – toistan – olla selkeä, on sovellettava kaikkiin Euroopan unionin valtioihin.
Sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnassa hyväksytty teksti mielestäni täytti nämä vaatimukset. Täytyy kuitenkin todeta, että tällä hetkellä epäilen, täyttävätkö sovitut kompromissitekstit selkeyttä ja oikeusvarmuutta koskevat vaatimukset.
Arvoisa puhemies, haluan esittää lopuksi lyhyen huomautuksen. Jotkut ovat tänä iltana yrittäneet asettaa kaksi Euroopan mallia vastakkain. Ne, jotka väittävät puolustavansa Euroopan sosiaalista mallia – ja jotka ylentävät itsensä sen ainoiksi puolustajiksi – haluavat asettaa kantansa vastakkain meidän kantamme kanssa, ja mehän korostamme kilpailun ja kilpailukyvyn tarvetta.
Haluan todeta, että paras sosiaalipolitiikka on sellaista, jolla saadaan aikaan talouskasvua ja luodaan työpaikkoja. Ainoa mahdollinen uhka Euroopan sosiaaliselle mallille on sellainen Euroopan unioni, jonka talous ei kasva, joka takertuu vanhoihin ennakkoluuloihin ja joka ei pysty kilpailemaan muiden talouksien kanssa. Emme nimittäin voi säilyttää sosiaalipolitiikkaamme, ellei taloutemme kasva. 
Dariusz Rosati (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan unioni perustuu neljään perusvapauteen. Ne ovat tavaroiden, pääoman, työvoiman ja palvelujen vapaa liikkuvuus. Näistä Euroopan yhteisön pilareista sovittiin vuonna 1958, koska jo tuolloin oli selvää, että ne ovat tosiasiallisen Euroopan yhdentymisen välttämättömiä edellytyksiä.
Tuosta hetkestä on kulunut kymmeniä vuosia, mutta palvelujen vapaa liikkuvuus ei ole vieläkään toteutunut Euroopan unionissa. Tämä johtuu lähinnä heikosta politiikasta. He eivät ole joko pystyneet tai halunneet selittää kansalaisille, että toteuttamalla palvelujen tarjoamisen vapaus luodaan uusia työpaikkoja ja nopeutetaan talouskasvua. Poliitikot eivät ole selkeyttäneet Euroopan unionin laajentumisen merkitystä eivätkä korostaneet kilpailun tarjoamia mahdollisuuksia, vaan he ovat päättäneet pelotella äänestäjiä sosiaalisella polkumyynnillä, niin kutsutulla Frankensteinin direktiivillä ja kuuluisalla puolalaisella putkimiehellä.
Tämä on parlamentin tämänpäiväisen palveludirektiivikeskustelun tausta. Direktiivin ansiosta kuluttajien ja yrittäjien elämä helpottuu, talouskasvu nopeutuu ja Euroopan unioniin syntyy 600 000 uutta työpaikkaa. Populismin ja protektionismin kannattajat valitettavasti kritisoivat direktiiviä yhä kiivaammin. Olemme aika ajoin kuulleet sanottavan, että palvelumarkkinoiden avaaminen johtaa sosiaaliseen polkumyyntiin ja huonontaa työoloja, mutta tällaiset näkemykset ovat täysin perusteettomia.
Kompromissi on kuitenkin vielä mahdollinen. Muistutan parlamentille, että työlainsäädäntöön liittyvät asiat on poistettu direktiivin soveltamisalasta, minkä pitäisi lievittää ammattiliittojen esiin tuomia pelkoja. Myös yleishyödylliset palvelut on jätetty soveltamisalan ulkopuolelle. Näin voidaan nähdäkseni varmistaa, että kilpailukykyisyyden tarve ja työntekijöiden oikeuksien suojelun tarve otetaan tasapuolisesti huomioon. Kehotan siksi parlamenttia hyväksymään direktiivin sen nykyisessä muodossa. Se mahdollistaa kilpailun lisäämisen ja työmarkkinoiden avaamisen. Se myös helpottaa kuluttajien ja yrittäjien elämää. 
Alexander Stubb (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, minulla on kaksi huonoa uutista, kaksi hyvää uutista ja yksi suositus. Ensimmäinen huono uutinen on, että olen melko harmissani Euroopan unionin tämänhetkisestä keskusteluilmapiiristä. Siinä tulevat esiin protektionismi, nationalismi, melkeinpä rasismi ja muukalaisviha. Euroopan unionin kannattajana ja federalistina pidän protektionismia Euroopan unionin vastaisena.
Toinen huono uutiseni koskee komissiota. Olen komission suuri ihailija. Tuen sitä aina. Arvoisa komission jäsen McCreevy, uskokaa kuitenkin minua: älkää antako kabinettinne toimia siten, että minun on kyseenalaistettava palveludirektiivi. Teidän tehtävänänne on puolustaa palveludirektiiviä eikä protektionismia. Kabinettinne ei halunnut toteuttaa palvelujen tarjoamisen vapautta vaan palvelujen estämisen vapauden. Toivon, että tämä on viimeinen kerta!
Hyvä uutinen on ensinnäkin se, että uskon kompromissin toteutuvan huomenna. Uskon, että pääsemme asiassa eteenpäin. Tarvitsemme tätä direktiiviä. Toinen hyvä uutinen on, että saatamme saada taaksemme Euroopan parlamentin laajan enemmistön. Toivon, että puheenjohtajavaltio Itävalta saa muodostettua laajan enemmistön neuvostossa.
Viimeinen huomatukseni on nöyrä suositus: kehotan hyväksymään PSE-ryhmän ja PPE-DE-ryhmän ehdottaman 16 artiklaa koskevan kompromissin, jos vain saamme sisällytettyä direktiivin soveltamisalaan kolme asiaa, jotka ovat terveyspalvelut, tilapäisiä työntekijöitä välittävät toimistot sekä työntekijöiden tilapäinen lähettäminen. Nämä asiat ovat oleellisia.
Tätä keskustelua on mielestäni käyty erittäin epäoikeudenmukaisesti. Asia nähdään vanhan ja uuden Euroopan unionin vastakkainasetteluna. Tässä ei ole kysymys siitä. Kyse on protektionismista ja vapaista markkinoista. Pelkäänpä, että jotkut parlamentin jäsenet unohtavat tämän. 
Manuel Medina Ortega (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, jäsen Wallis osui mielestäni naulan kantaan todetessaan, että komissio on toiminut huonosti tässä asiassa. Viime vaalikauden lopussa se esitti meille yllättäen säädösehdotuksen, joka oli vastaava kuin Jacques Delorsin valmistelema paketti tavaramarkkinoiden vapauttamisesta vuosina 1988–1992.
Komission ehdottamassa direktiivissä ei sitä paitsi edes käsitellä palvelujen vapauttamista, sillä ydinasia on työmarkkinoiden vapauttaminen. Toisin sanoen alkuperämaaperiaatetta koskevassa 16 artiklassa ei säädetä palvelujen vapauttamisesta, vaan sen tavoitteena on vapauttaa työmarkkinat, koska silloinen komission jäsen on tehnyt joitakin myönnytyksiä, jotka ovat sosiaalisen suojelun, ympäristönsuojelun ja kuluttajansuojan vastaisia.
Parlamentilla on ollut siksi vaikea tehtävä: olemme joutuneet työskentelemään kaksi vuotta. Pääesittelijä Gebhardt on työskennellyt erittäin ahkerasti samoin kuin lausuntojen valmistelijat, muun muassa Anne Van Lancker. Parlamentti on mielestäni ehdottamassa nyt todellista palvelujen vapauttamista koskevaa direktiiviä. Sitä ei saa sekoittaa työmarkkina-asiaan, joka herättää tällä hetkellä paljon keskustelua.
Ehdotettu palveludirektiivi, joka uskoakseni hyväksytään torstaina kahden suuren poliittisen ryhmän välisen sopimuksen ansiosta, mahdollistaa jatkossa palvelujen vapauttamisen tavanomaisia menettelyjä noudattamalla. Meidän on pidettävä mielessä, että joillakin aloilla palvelut on jo vapautettu. Ne on vapautettu kuljetuksen, viestinnän, audiovisuaalisten lähetysten ja ammattitoimintojen aloilla. Meidän on jatkettava tällä tiellä.
Jos neuvosto hyväksyy tämän direktiivin, palvelujen vapauttaminen on jatkossa todellakin mahdollista, ja jäsen Stubbin tavoin toivon, että komissio hyväksyy Euroopan parlamentin ehdotukset.
Lisäksi yhdessä ehdotetussa tarkistuksessa pyydetään, että komissio tekee yhteisymmärryksessä työmarkkinaosapuolten kanssa palvelujen vapauttamista koskevia konkreettisia ehdotuksia viiden vuoden kuluessa. Jos komissio hyväksyy parlamentin tarkistukset, neuvostokin saattaisi hyväksyä direktiivin, ja palvelujen todellinen vapauttaminen voisi alkaa. 
Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, suhtauduin komission kaksi vuotta sitten ehdottamaan alkuperäiseen tekstiin varsin varauksellisesti. Mitkään tuolloin esitetyt varaukset eivät ole kuitenkaan enää kovinkaan merkityksellisiä, koska Euroopan parlamentin sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunta on muuttanut tekstiä todella paljon, ja sitä luultavasti muutetaan vielä lisää ylihuomisessa täysistunnossa.
Ensin komissio jätti käsiteltäväksemme tekstin, jossa oli paljon liioittelua ja epäonnistuneita ehdotuksia, eikä teksti siksi tehnyt oikeutta ajatukselle Euroopan unionin sisämarkkinoiden toteuttamisesta. Siinä ei toisin sanoen pyritty oikealla tavalla poistamaan hallinnollisia ja lainsäädännöllisiä esteitä alalla tehtävien investointien helpottamiseksi. Oikeaa tavoitetta vääristettiin politiikalla, pääasiassa Euroopan komission viestintäpolitiikalla. Tämä herätti reaktioita eri sosiaalisissa ryhmissä, koska OECD väittää, että järkevästi toteutetun jäsenvaltioiden palvelumarkkinoiden avaamisen ansiosta voisi syntyä 2 500 000 uutta työpaikkaa ja Euroopan unionin BKT voisi kasvaa vastaavasti 1,8 prosenttia. Sisämarkkinavaliokunta on tehnyt olennaisia muutoksia sekä direktiivin soveltamisalaan että työntekijöiden oikeuksiin. Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän sekä Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän jättämät tarkistukset mielestäni parantavat direktiivitekstiä edelleen, ja niissä käsitellään tiettyjä alkuperäiseen alkuperämaaperiaatteeseen liittyviä ongelmia sekä edellytetään laajaa sosiaalista ja parlamentaarista hyväksyntää.
Useimpien parlamentin jäsenten, kaikkien jäsenvaltioiden ja eurooppalaisten ammattiliittojen tavoitteena ei ole hylätä palveludirektiivi joka tapauksessa vaan toteuttaa parempi palveludirektiivi. Uskon, että onnistumme siinä yhdessä. 
Bernadette Vergnaud (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Barroso, hyvät kollegat, aluksi haluan kiittää esittelijä Gebhardtia hänen tekemästään työstä. Hän on onnistunut käytännössä kirjoittamaan tekstin kokonaan uudelleen.
Arvoisa komission puheenjohtaja Barroso, miten teille oikein pitäisi sanoa, että eurooppalaiset ovat saaneet tarpeekseen Euroopan unionista, jossa harjoitetaan sosiaalista polkumyyntiä? Pitäisikö se sanoa kenties alkuperämaan kielellä? Asiassa on tapahtunut merkittävää edistystä: esimerkiksi työntekijöiden lähettämistä koskeva direktiivi on säilytetty, ja terveydenhuolto ja yleishyödylliset palvelut on jätetty direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Minusta on kuitenkin valitettavaa, ettei yleistä taloudellista etua koskevia palveluja ja sosiaalipalveluja ole vieläkään poistettu soveltamisalasta. En hyväksy sitä, että nämä yleisen edun mukaiset tehtävät alistetaan kilpailumarkkinoiden säännöille.
Myös työlainsäädäntö kannattaisi ehdottomasti jättää 2 artiklan soveltamisalan ulkopuolelle vaarallisen kiistan välttämiseksi. Vaikka alkuperämaaperiaatetta ei lopulta enää mainitakaan, ehdotetussa kompromississa lainsäätäjän tosiasiallinen valta siirretään yhteisön tuomareille, jotka määrittävät Euroopan unionin sosiaalipolitiikan suunnan. Olisi ollut parempi soveltaa vastaanottajamaaperiaatetta palvelutoimintojen harjoittamiseen ja alkuperämaaperiaatetta vain käyttöoikeuteen.
Jotkut väittivät valheellisesti, että Euroopan perustuslakiehdotusta vastaan äänestäminen merkitsee Bolkesteinin direktiivin tuhoa, mutta nykytilanne osoittaa heille, että tämä direktiivi on päinvastoin erittäin hyvissä voimissa ja että se edellyttää meiltä äärimmäistä valppautta ja jatkuvaa taistelua. 
Stefano Zappalà (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, käsittelemme jälleen kerran aihetta, joka on tärkeä sisämarkkinoiden todellisen toteutumisen kannalta.
Olin esittelijänä, kun käsittelimme julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamista koskevaa direktiiviä, johon jätettiin noin 800 tarkistusta. Olin myös ammattipätevyyden tunnustamista koskevan direktiivin esittelijä, ja kyseiseen direktiiviin jätettiin noin 600 tarkistusta. Molempien direktiivien yhteydessä työskentelin jäsen Harbourin ja jäsen Gebhardtin kanssa sekä monien muidenkin kanssa. Saavuttamamme tulokset saivat niin laajan kannatuksen, että viime toukokuussa parlamentti ja neuvosto hyväksyivät jälkimmäisen direktiivin yksimielisesti. Vain kaksi jäsenvaltiota äänesti tyhjää. Haluan vielä kerran kiittää molempia mainitsemiani kollegoja.
Näiden kahden direktiivin periaatteet ovat vastaavanlaisia kuin ne periaatteet, joihin palveludirektiivin pitäisi perustua. Näillä direktiiveillä on myös samat tavoitteet. Prodin komission ehdotukseen ei valitettavasti sisällytetty parlamentin esittämiä perusteluja eikä sisältöä, minkä vuoksi parlamentin oli laadittava molemmat direktiivit uudelleen, samoin kuin joudumme laatimaan uudelleen nyt käsiteltävänä olevan direktiivin.
Haluamme kaikki, että työmarkkinat avataan samoin kuin tavara- ja pääomamarkkinatkin, mutta se olisi mielestämme tehtävä tässäkin tapauksessa yhdenmukaistamalla kansalliset järjestelmät eikä kääntämällä kaikkea pääalelleen. Enintään viiden vuoden tarkistuslauseke mahdollistaa vähittäisen siirtymisen.
Haluamme, ettei tämä direktiivi aiheuta traumoja eikä ideologisia konflikteja, joten kannatamme varovaista lähestymistapaa ja terveeseen järkeen perustuvia poliittisia ratkaisuja. Sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunta on jo esittänyt kannan, johon yhdyn, enkä tämän alan kokemukseni perusteella arvosta niitä, jotka eivät pyri kompromissiin vaan haluavat hylätä koko ajatuksen ja toimivat siten perussopimusten vastaisesti. Toisaalta arvostan aikaansaatuja kompromisseja, ja toivon, että tämäkin direktiivi saa suuren enemmistön kannatuksen. Lopuksi haluan vielä kiittää esittelijä Gebhardtia hänen tekemästään työstä. 
Joel Hasse Ferreira (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämä on Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta ratkaiseva keskustelu, jolla on taloudellisia, yhteiskunnallisia ja poliittisia vaikutuksia. Suurimpien poliittisten ryhmien kesken tehty kompromissiratkaisu vaikuttaa mielestäni tasapainoiselta.
On tärkeää, että alkuperämaaperiaatteen soveltaminen, tilapäistyövoiman käyttö terveydenhuollon alalla, muut sosiaalialat, yleishyödylliset palvelut sekä arpajaistoiminta poistetaan direktiivin soveltamisalasta. Lisäksi on tärkeää, että yleishyödyllisiin palveluihin liittyvät kriteerit tehdään täysin selviksi, poistetaan kokonaan tai jätetään kunkin jäsenvaltion määritettäviksi. Kuten ehdotetussa kompromississakin tehdään, haluan tietenkin korostaa, että on tärkeää olla kajoamatta työntekijöiden lähettämistä koskevaan direktiiviin.
Hyvät kollegat, sisämarkkinoiden toteuttamista on jatkettava, mutta yhtä tärkeää on taata oikeudenmukainen kilpailu kaikissa jäsenvaltioissa. Sitä ei tehdä luomalla sosiaalista eriarvoisuutta eikä varsinkaan vääristämällä työmarkkinoita tai hajottamalla työsuhteita vaan vähentämällä byrokratiaa ja poistamalla aiheettomat tekniset esteet.
Palvelujen sisämarkkinoiden toteuttamisprosessi on erittäin tärkeä Euroopan unionin talouskehityksen kannalta, mutta tässä prosessissa on noudatettava sääntöjä, joilla varmistetaan Euroopan unionin sosiaalinen yhteenkuuluvuus. Jos direktiivin alkuperäisessä versiossa ei tehty näin, me parlamentin jäsenet voimme nyt hyväksyä tekstin, joka edistää tasapainoisesti ja selvästi todellisten eurooppalaisten palvelumarkkinoiden toteuttamista sekä takaa samalla sosiaalisen yhteenkuuluvuuden.
Tämän vuoksi tarvitaan selkeyttä ja rohkeutta. 
José Manuel García-Margallo y Marfil (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, totean aluksi, että aion äänestää kompromissin puolesta, että kompromissi on mielestäni huomattavasti parempi kuin alkuperäinen direktiivi ja että aion puhua vain yhdestä asiasta: sellaisten kulujen korvaamisesta, jotka aiheutuvat jäsenvaltion kansalaisesta, joka käyttää palveluja toisessa jäsenvaltiossa.
Jos puhemies antaa minun käyttää tapausmenetelmää, otan esimerkiksi Valencian alueen, vaikka voisin yhtä hyvin puhua mistä tahansa muustakin alueesta, vaikkapa jostain Italian alueesta.
Turistien määrä lisääntyy alueella päivittäin. Yhä useammat Euroopan unionin kansalaiset hankkivat sieltä toisen asunnon. Valencian alueelle tulee hoidettavaksi päivä päivältä enemmän kansalaisia pelkästään sen sairaanhoitopalvelujen laadukkuuden vuoksi. Tämä paine on uhka terveydenhuoltopalveluille. Meidän on vaikea kestää tätä taloudellista painetta.
Yhteisöjen tuomioistuin on useaan otteeseen todennut, että EY:n perustamissopimuksen 49 ja 50 artiklan sekä niiden täytäntöönpanoasetusten nojalla sairaanhoitopalveluja tarjoavalla jäsenvaltiolla on oikeus saada korvaus hoidettavan kansalaisen kotivaltiolta. Käytännössä tätä oikeutta ei kuitenkaan noudateta, joten tämä on pelkkä retorinen toteamus.
Komission mielestä palveludirektiivi on hyvä väline tämän oikeuden toteuttamiseen käytännössä, ja tämä näkemys vahvistetaan 23 artiklassa. En tiedä, mikä 23 artiklan tai sen poistamista koskevien tarkistusten tilanne on tällä hetkellä. Toivon, että tämä artikla säilytetään komission laatimassa muodossa. Pyydän, ettei komission jäsen tyydy antamaan pelkkää virallista lausuntoa, jossa hän jälleen kerran lupaa, että tämä ongelma ratkaistaan. Haluamme, että tämä artikla hyväksytään nykyisessä muodossaan, ja aion äänestää sen puolesta. 
Mia De Vits (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, joidenkin mielestä olemme antaneet harhaanjohtavia tietoja palveludirektiivistä. Olen nyt iloinen siitä, että olemme tehneet tarkistuksillamme perinpohjaisia muutoksia Bolkesteinin direktiiviin. Mietin kuitenkin, tuoko tämä muutettu asiakirja oikeusvarmuuden. Pelkään monien muiden tavoin, että ei tuo.
Arvoisa komission jäsen McCreevy, voisitte saada meidät puolellenne, jos sanoisitte meille tänään, että yleistä taloudellista etua koskevat palvelut on parasta jättää direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, mutta totesitte aivan päinvastaista. Ette sano sanaakaan yleishyödyllisiä palveluja koskevasta puitedirektiivistä.
Lopuksi totean, että otamme lopullisessa päätöksessämme huomioon, että käsiteltävänämme olevalla direktiivillä tehdään kaikkea muuta kuin yhdenmukaistetaan. Päinvastoin, lainsäädäntö on päätetty laatia 25 jäsenvaltion välisten erojen pohjalta, eikä se ole mielestäni oikea tapa käsitellä markkinoiden yhdentymistä. 
József Szájer (PPE-DE ). –
   Jotkut sanovat, että vesitetty direktiivi on sentään parempi kuin ei mitään. Tämä ei kuitenkaan ole totta, koska ylittäessämme tietyn rajan emme enää edistä palvelujen tarjoamisen vapautta vaan luomme sille uusia esteitä. Joillakin viime viikolla jätetyillä tarkistuksilla tehdään valitettavasti juuri näin. Jos äänestämme niiden puolesta, tuhoamme tämän ehdotuksen ytimen.
Meillä on paljon menetettävää, koska viime vuosikymmeninä Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on jatkuvasti suojellut palveluntarjoajien oikeuksia jäsenvaltioiden rajoittamisyrityksiltä. Tämä direktiivi tuo vain uusia esteitä, jotka ovat Euroopan unionin perustamissopimusten perusajatuksen ja sanamuodon vastaisia. Jos hyväksymme direktiivin, meidän on turha toivoa, että Lissabonin strategia, jolla pyritään luomaan työpaikkoja ja auttamaan Euroopan unioni uuteen kasvuun, onnistuu, koska rajoittaisimme tosiasiassa näitä markkinoita vielä seuraavat 30 vuotta.
Uudet jäsenvaltiot avasivat jo pääoma- ja tavaramarkkinansa muutama vuosi sitten. Se ei ollut helppo päätös. Mekin olisimme voineet sanoa, että taloutemme ovat liian heikkoja eivätkä kestä kilpailua. Tämän vuoksi monet meistä uusia jäsenvaltioita edustavista parlamentin jäsenistä ovat pöyristyneitä havaitessaan, että useat vanhat jäsenvaltiot, joilla on vahva talous, epäröivät nyt, kun meidän pitäisi yhdessä avata palvelumarkkinat.
Hyvät parlamentin jäsenet, nyt on teidän vuoronne. Oletteko valmiita toteuttamaan yhden Euroopan unionin neljästä perusvapaudesta vai ette? Vahvasta palveludirektiivistä olisi hyötyä pienille ja keskisuurille yrityksille. Siitä olisi hyötyä vanhoille ja uusille jäsenvaltioille. Siitä olisi hyötyä kaikille Euroopan unionin kansalaisille. Hyvät kollegat, poistakaamme ehdotuksesta kaikki pyrkimykset rajoittaa vapaita palvelumarkkinoita! Me unkarilaiset voimme kannattaa vain sellaista direktiiviä, jossa tehdään muutakin kuin säilytetään vain nimellisesti Rooman sopimukseen sisältyvä vapaiden palvelumarkkinoiden periaate. 
Pier Antonio Panzeri (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, direktiivi, josta nyt keskustelemme, muistetaan varmasti sen vaivalloisesta ja hankalasta laadintaprosessista.
Direktiiviä on arvosteltu avoimesti ja voimakkaasti heti alusta alkaen. Ei ole pelkkä sattuma, että Euroopan ammattiliittojen suuressa mielenosoituksessa on tänäänkin korostettu voimakkaasti, että Euroopan työmarkkinoiden vuoksi Euroopan unioni tarvitsee palveludirektiivin, jolla voidaan toteuttaa sisämarkkinat hajottamatta sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Olemme työskennelleet parlamentissa näiden periaatteiden mukaisesti edistääksemme kehitystä ja kasvua Euroopan tärkeällä palvelualalla. Tässä työssä olemme aina ottaneet huomioon Euroopan unionin tarvitseman sosiaalisen ulottuvuuden sekä sen, ettei yhdenmukaistamisprosessia voida lykätä loputtomiin.
Jätetyissä tarkistuksissa ja tekemässämme kompromississa käsitellään lähinnä esitettyjä kysymyksiä ja vaatimuksia, jotka koskevat sekä työsuhteeseen liittyviä oikeuksia että niin kutsuttua alkuperämaaperiaatetta. Jotkin asiat ovat kuitenkin edelleen ratkaisematta, kuten yleistä taloudellista etua koskevat palvelut. Toivon, että nämä asiat onnistutaan ratkaisemaan jätettyjen tarkistusten pohjalta lopullisessa äänestyksessä.
Olen ehdottomasti sitä mieltä, että tähän mennessä on tehty hyvää työtä osittain esittelijä Gebhardtin ansiosta. Emme ole vältelleet asioiden kohtaamista, mutta olemme ennen kaikkea auttaneet määrittämään joitakin mahdollisia ratkaisuja ja aiomme sitoutua tähän asiaan myös ensimmäisessä käsittelyssä toimitetun äänestyksen jälkeen. 
Thomas Mann (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, pelkästään Hessenissä parinkymmenen pienen ja keskisuuren yrityksen henkilöstön ja johtajien sekä ammattiliittojen ja työnantajien edustajien kanssa käytyjen keskustelujen jälkeen tilanne näytti hyväksyttävän palveludirektiivin kannalta rehellisesti sanoen synkältä. Bolkesteinin yksipuolisen lähestymistavan jälkeen on nyt tehty kompromissi, jossa haittojen ja kansallisten esteiden poistaminen sisämarkkinoilta on saatettu tasapainoon sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tarpeen kanssa. Yleishyödyllisiä palveluja ei pidä vapauttaa, eikä julkisia yrityksiä pidä yksityistää. Kilpailulainsäädäntöä tai valtiontukea koskevia säännöksiä ei myöskään rajoiteta. Pelot mahdollisesta sosiaalisesta polkumyynnistä ja palkkojen polkemisesta eivät ole enää aiheellisia.
Uuden palvelujen vapaan liikkuvuuden periaatteen mukaan valtiot, joissa palvelut tarjotaan, voivat vaatia, että sen kansallisia säännöksiä noudatetaan ja että niiden noudattamista valvotaan. Tämä pätee yleisen turvallisuuden ja järjestyksen ylläpitoon sekä ympäristön- ja terveydensuojeluun. Työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunta antoi tärkeää lisäpuhtia tehostetun yhteistyön menettelyyn. Meistä on tärkeää, ettei työsuojelua vaaranneta ja että voimassa olevat tariffisopimusjärjestelyt säilytetään.
Työntekijöiden lähettämistä koskevalla direktiivillä on etusija, mikä tarkoittaa, että jäsenvaltioissa voidaan suojella rakennusalaa ja muita herkkiä aloja, ja myös vähimmäispalkat voidaan säilyttää. Jotta yrityksiä voitaisiin estää rekisteröimästä toiseen jäsenvaltioon pelkkää postilokero-osoitetta, laadittiin kuluttajien edun mukainen säännös, jonka mukaan sivutoimipiste katsotaan sijoittautumiseksi vain, jos voidaan näyttää toteen, että sillä on asianmukaiset perusrakenteet ja että palveluntarjoaja on jatkuvasti läsnä toimipaikassa.
Monet tämänpäiväisen mielenosoituksen iskulauseista eivät olleet ajan tasalla. Ihmisillä on oikeus protestoida julkisesti, mutta he ovat uskottavampia, jos heidän vastalauseidensa asiasisältö pitää paikkansa. Kansalaiset, komissio ja neuvosto odottavat parlamentin päätöstä, ja kaikkialla ymmärretään, miten tärkeä Euroopan parlamentti todella on. Ryhmien välinen kompromissi on oikea etenemistapa. Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä on pitänyt johdonmukaisesti kiinni perusajatuksestaan: se haluaa antaa sisämarkkinoille uutta dynamiikkaa – avainsanalla "Lissabon" – ja säilyttää sosiaalinormit. 
Lasse Lehtinen (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, ehdotettu kompromissi on parempi hyväksyä kuin hylätä. Tämä on joka tapauksessa alku yhteisille, toimiville työmarkkinoille.
Lainsäätäjinä meidän on pyrittävä täsmällisyyteen. Jokainen epäselvä kohta direktiivissä on potentiaalinen oikeustapaus EY-tuomioistuimessa. Esitystä lukiessa tulee tunne, että mitä koulutetumpi joku on, sitä varmemmin hänen alansa on direktiivin ulkopuolella ja suojeltu aidolta kilpailulta.
Eurooppa tarvitsee talouskasvua. Kasvua saadaan työtä lisäämällä tai tuottavuutta nostamalla. Sosiaalista polkumyyntiä ei vastusteta estämällä ihmisten liikkumista, vaan luomalla rajat ylittävä järjestelmä, jossa palvelujen tilaaja vastaa työehtojen noudattamisesta. Miten me voimme kuvitella kilpailevamme Kiinan tai Intian kanssa, jos emme pysty poistamaan kilpailun turhia esteitä omalta jäsenalueeltamme? 
Bogusław Sonik (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan unioni etsii jatkuvasti kehityskannustimia, jotta Euroopan unioni voisi vastata kolmannen vuosituhannen haasteisiin. Tämän direktiivin tarkoituksena oli vahvistaa Euroopan unionia maailmanlaajuisena toimijana ja parantaa sen kykyä kilpailla maailman muiden talouksien kanssa. Ei ole näköjään otettu huomioon, että yhteisössä on nyt 25 eikä 15 jäsenvaltiota. Yhä useammat parlamentin jäsenet ajattelevat, että kymmenen uutta jäsenvaltiota kilpailee Euroopan unionia eikä Kiinaa tai Yhdysvaltoja vastaan.
Euroopan unioni näyttää pelkäävän itseään. Vanhat jäsenvaltiot, jotka yhdistivät voimansa tätä direktiiviä vastaan, ovat ottaneet taas käyttöön riitaa aiheuttavan erikoiskielen. Vanhan ja uuden Euroopan unionin välisestä jaosta tulee yhä selvempi. Jälleen kerran jäsenvaltiot jaetaan parempiin ja huonompiin. Rikkaat valtiot kannattavat lyhytnäköistä politiikkaa, joka perustuu pelkoon eikä järkeviin asioihin. Paradoksaalisesti rikkaat valtiot, jotka ovat tähän asti sanoneet olevansa integraation suurimpia kannattajia, vastustavat nyt perussopimusten määräysten täysimääräistä täytäntöönpanoa. Ne lietsovat pelkoa puhumalla uusien jäsenvaltioiden aiheuttamasta sosiaalisesta polkumyynnistä ja Euroopan sosiaaliseen malliin kohdistuvista mahdollisista uhista.
Uskon uusien jäsenvaltioiden selviytyvän. Euroalueen talouskasvu on käytännössä pysähtynyt, ja talous kehittyy hitaasti. Kun palvelumarkkinoiden täysimääräistä avaamista vastustetaan, ollaan vaarassa menettää tärkein EU:n talouskasvua nopeuttava ja uusien työpaikkojen luomista edistävä tekijä. Uusia jäsenvaltioita on sanottu tähän asti valittajiksi. Nyt muodostumassa olevassa kahdella eri nopeudella yhdentyvässä Euroopan unionissa niiden on kuitenkin kehitettävä keinoja, joilla ne voivat vastata nopeasti yhä nopeammin muodostuviin niitä vastustaviin taktisiin liittoutumiin.
Alkuperäinen direktiiviehdotus oli uusi mahdollisuus 25 jäsenvaltion Euroopan unionille. Direktiivi menettää vähitellen tarkoituksensa ja avoimuutensa, kun siitä on nykyisessä muodossa poistettu artiklat, joissa kielletään ulkomailla palveluja tarjoavien yritysten syrjintä, sekä alkuperämaaperiaate. 
Joseph Muscat (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, edustan uutta jäsenvaltiota. Kannatan ehdotettua kompromissia, sillä sen hylkääminen olisi sosiaalisesti ja poliittisesti ajattelematonta. Tämän toimielimen merkityksen osoittaa se, että parlamentin enemmistö näyttää lähentäneen kantojaan, jotta se voisi tarkastella palveludirektiiviä tehokkaasti uudelleen. Olemme parhaillaan muuttamassa järkevämmäksi ehdotusta, jolla olisi voinut olla katastrofaalisia vaikutuksia yhteiskuntiimme – etenkin kaikkein heikoimmassa asemassa oleviin yhteiskuntiin. Emme ole vieläkään täysin tyytyväisiä, sillä haluamme, että julkiset palvelut jätetään selvästi soveltamisalan ulkopuolelle, ja haluamme selkeämmät takuut muille aloille. Täytyy kuitenkin myöntää, että käsiteltävänämme on nyt huomattavasti edellistä realistisempi säädös. Hyväksymme edelleen palvelujen vapaan liikkuvuuden periaatteen ja haluamme mahdollistaa sen, mutta olemme samaa mieltä siitä, että sosiaaliset oikeudet on asetettava etusijalle. Hylättyämme satamapalveludirektiivin jo toista kertaa melko lyhyessä ajassa osoitamme sitoumuksemme sosiaaliseen Euroopan unioniin. Philip Whitehead olisi varmasti ollut ylpeä esittelijä Gebhardtista ja kaikista muistakin parlamentin jäsenistä. 
Astrid Lulling (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, olemme tänä iltana tämän asian käsittelyssä sellaisessa vaiheessa, että tiedän olevan poliittisesti epäkorrektia vastustaa kompromissia, jonka kahden poliittisen ryhmän johtajat ovat vaivalla laatineet. Jokainen kompromissin laadintaan osallistunut väittää olevansa voittaja, ja se saa oloni epämukavaksi, koska en halua, että minua pidetään narrina.
Kollegani vannovat, että alkuperämaaperiaate sisältyy epäsuorasti kompromissitekstiin. Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä taas kehuu tukahduttaneensa sen heti alkuunsa.
Katson muiden tavoin, että alkuperämaaperiaate ja Euroopan yhdentymisen historia liittyvät läheisesti toisiinsa. Tämän yhteyden ehdoton kieltäminen on ristiriidassa sen kanssa, mitä olemme kärsivällisesti rakentamassa, ja merkitsee yleisen epäilyksen periaatteen käyttöönottoa.
Tämä periaate ei tietenkään menisi muiden edelle, koska olemme valvoneet ja hillinneet sitä.
Teimme selväksi, että vastaanottajamaan lainsäädäntöä sovelletaan kaikkiin sosiaaliasioihin. On siksi täysin väärin puhua edelleen sosiaalinormeihin kohdistuvasta hyökkäyksestä.
Meille sanotaan, ettei kaupallisia ja ei-kaupallisia palveluja saa sekoittaa. Teimme kuitenkin sen ja lievensimme direktiiviä, minkä vuoksi siinä on nyt niin paljon poikkeuksia, että täytyisi oikeastaan määritellä, mihin sitä sovelletaan, eikä toisin päin.
Työntekijöiden tilapäistä lähettämistä koskevista vastaanottajamaan säännöksistä ei ole loppujen lopuksi aiheutunut koskaan kiistaa. Mitä ihmiset siis vielä haluavat? Haluavatko he palata Rooman sopimuksen määräyksiin?
Direktiivin 16 artiklasta tehty kompromissi tuskin vahvistaa niitä. Tämä ei ole missään tapauksessa edistystä! Tässä tilanteessa ei mielestäni pidä repiä direktiiviä kappaleiksi niin, ettei siitä jää mitään jäljelle, vaan kannattaa mieluummin noudattaa sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan laatimaa versiota.
Arvoisa puhemies, en halua niellä mitä tahansa vain siksi, että saisimme aikaan ratkaisun, jossa ollaan puolustavinaan sosiaalinormeja mutta jossa puolustetaan tosiasiassa protektionistisia normeja. Aion myös äänestää tämän mukaisesti. 
Vladimír Maňka (PSE ). –
   Tunti sitten parlamentti kuuli, että Strasbourgissa järjestettyyn tämän direktiivin vastaiseen mielenosoitukseen osallistui vain vanhojen jäsenvaltioiden ammattiyhdistysaktivisteja. Heidän joukkoonsa liittyi itse asiassa myös uusia jäsenvaltioita edustavia kollegoja, ja heitä tarkkaavaisesti kuunnelleet huomasivat, etteivät he suinkaan vastustaneet direktiiviä.
Hyvät kollegat, muistatte erittäin hyvin, että hyväksyessämme taannoin vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymiä hylkäsimme suurella enemmistöllä neuvoston hyväksymän ehdotuksen. Asetimme tuolloin Euroopan unionin edut omien etujen edelle. Onnistuimme yhdistämään rivimme koko Euroopan unionin edun mukaisesti. Olin ylpeä siitä, että pystyimme vastustamaan yrityksiä vaikuttaa meihin ja että pääsimme sopimukseen Euroopan parlamentissa.
On erittäin tärkeää, että palveludirektiivin kaltaisesta olennaisesta asiakirjasta tehdään kompromissi. Esittelijä on tehnyt mielestäni erinomaista työtä. Olemme tehneet nähdäkseni joitakin kelvollisia sopuratkaisuja. Katson, että meidän on näin ollen äänestettävä kaikkia hyödyttävän ratkaisun puolesta Euroopan unionin hyväksi. Näin voimme tarjota parhaan ratkaisun sekä vanhoille että uusille jäsenvaltioille. 
Gunnar Hökmark (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kuunneltuani täysistunnossa käytävää keskustelua on syytä muistuttaa, miksi tarvitsemme palveludirektiivin ja miksi pyrimme toteuttamaan aiempaa avoimemman palvelujen kaupan. Tämä johtuu siitä, että me kaikki loppujen lopuksi uskomme vilkastuvan palvelujen kaupan lisäävän työpaikkoja, uusia yrityksiä, kasvua ja kilpailukykyä. Parlamentissa käydyn keskustelun perusteella monet näyttävät kuitenkin unohtaneen tämän. Palvelujen vapaa kauppa on myönteinen eikä kielteinen asia. Direktiivin vastustajat ovat valitettavasti onnistuneet heikentämään sitä. Tämä tarkoittaa, ettei meistä tule niin kilpailukykyisiä kuin olisi voinut tulla. Tämä merkitsee myös sitä, että uusia työpaikkoja ja uusia yrityksiä syntyy vähemmän. Tämä ei vastaa eurooppalaisten odotuksia.
Muiden konservatiivien tavoin kannatan ehdotettua kompromissia. En tee sitä siksi, että se on, mitä haluamme, vaan siksi, että se on askel oikeaan suuntaan. Haluan kuitenkin korostaa, etten hyväksy sitä, että tässä sanotaan olevan kyse idän ja lännen, nimittäin uusien ja vanhojen jäsenvaltioiden välisestä konfliktista. Olemme sen sijaan jakautuneet niihin, jotka haluavat palvelujen kaupan edistävän Euroopan yhdentymistä ja yhteistyötä, avaavan rajoja sekä lisäävän uusia työpaikkoja, ja niihin, joilla on asiasta erilainen näkemys.
Tavoitteenamme on, että yksityiset terveydenhuoltopalvelut sisällytetään direktiivin soveltamisalaan, että työntekijöiden lähettämistä koskeva direktiivi on selvästi ja yksiselitteisesti avoinna kaikille ja ettei minkään valtion kansalaisia syrjitä. Pyrimme myös mahdollistamaan tilapäistyövoimaa välittävien toimistojen sisällyttämisen direktiivin soveltamisalaan. Haluan todeta komissiolle seuraavan asian: tämä on ensimmäinen askel, ja teidän tehtävänänne on varmistaa, että otamme vielä muitakin askelia perustamissopimuksessa määritettyyn suuntaan. 
Amalia Sartori (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minäkin käytän puheenvuoron selittääkseni, miksi minä ja koko valtuuskuntamme aiomme äänestää direktiivin puolesta. Olemme vakuuttuneita siitä, että se viitoittaa tietä eteenpäin ja että se vahvistaa ajatusta sisämarkkinoiden toteuttamisesta.
Tästä näkökulmasta tarkasteltuna minun ääneni on varma. Haluan kuitenkin kommentoida sitä, mitä poliittisissa ryhmissä on tapahtunut puolentoista viime vuoden ja ennen kaikkea muutaman viime viikon aikana samoin kuin tänä iltapäivänä ja iltana tässä istuntosalissa. Haluan tehdä täysin selväksi, että nämä tapahtumat osoittavat 25 jäsenvaltion välillä olevan tosiasiallisen erimielisyyden. Toiset nimittäin uskovat, että voimme saada aikaan kasvua ja kehitystä ottamalla riskin ja investoimalla uusiin asioihin, innovaatioon, joustavuuteen sekä mahdollisuuteen työskennellä aiempaa vapaammilla ja avoimemmilla markkinoilla ja ennen kaikkea lähes 500 miljoonan ihmisen markkinoilla. Toiset taas uskovat, että heidän tähänastisia saavutuksiaan voidaan parhaiten puolustaa sulkeutumalla sisäänpäin.
Tämä on ollut todellinen konflikti. Toivon siksi, että tämän keskustelun jälkeen ei enää esitetä väitteitä vanhoihin ja uusiin jäsenvaltioihin jakautumisesta, koska tällaista jakoa ei ole koskaan ollut. Meillä on sen sijaan ollut muu jako, ja sen vuoksi on laadittu direktiivi, joka on nähdäkseni vasta ensimmäinen askel. Äänestän kuitenkin määrätietoisesti direktiivin puolesta, koska mielestäni pienikin edistysaskel on joka tapauksessa tärkeä. 
Simon Busuttil (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, on melko ironista, että keskustelemme palveludirektiivistä ystävänpäivänä, koska palveludirektiivin – ja varmasti myös Frits Bolkesteinin – kohdalla kyseessä täytyy olla yksipuolinen rakkaus.
Viime kuussa hylkäsimme satamapalveludirektiivin suurella enemmistöllä, ja tällä kerralla olisimme melkeinpä voineet tehdä samoin, ellei parlamentti olisi laatinut komission ehdotuksesta kompromissia. Kompromissi ei ole ehkä paras mahdollinen, mutta se voi kuitenkin toimia. Siinä saatetaan tasapainoon erityisesti palvelumarkkinoiden avaamista koskeva tavoitteemme sekä tarkoituksemme puuttua aiheellisiin sosiaalisiin huolenaiheisiin. Korostan sanoja "aiheelliset huolenaiheet", koska tiedämme jo kaikki, että tähän ehdotukseen on liittynyt kauhun lietsomista. Koska olen kotoisin uudesta jäsenvaltiosta, tällainen kauhun lietsominen tuntuu déjà vu -ilmiöltä. Kotimaassani EU-jäsenyyden vastustajilla oli tapana kehitellä kauhuskenaarioita siitä, kuinka ulkomaalaiset työntekijät valtaisivat maamme ja veisivät työpaikkamme. Samat Kassandrat esittivät samaa roolia myös vanhoissa jäsenvaltioissa, mutta tiedämme nyt, etteivät ennustukset tuomiopäivästä pitäneet paikkaansa: ne eivät muuttuneet todeksi, eivätkä ne muutu todeksi palveludirektiivinkään kohdalla.
Palvelumarkkinoiden avaaminen on hyvä asia, ja meidän pitäisi ilmaista tämä voimakkaasti ja selvästi. Siitä on hyötyä liiketoiminnalle – etenkin pk-yrityksille – ja työllisyydelle. Olemme päässeet kohtuulliseen kompromissiin. Ehdotan, että hyväksymme sen. 
Ivo Strejèek (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, tämä on kovin myöhäinen ajankohta käydä näin vakavaa keskustelua, ja komission jäsen on varmaankin väsynyt. Haluan esittää vain muutaman huomautuksen, jotka saattavat virkistää keskustelua – tai ehkä vain väsyttää teitä lisää, arvoisa komission jäsen.
Tämänpäiväisen keskustelun alkaessa ajattelin, että kyseessä saattaa vain olla protektionismin ja palvelumarkkinoiden vapauttamispyrkimyksen välinen ideologinen yhteentörmäys. Myönnän, että tämä oli vain unelmaa. Valitettavasti tilanne on paljon vakavampi: vesitetystä direktiivistä käytävässä keskustelussa alkaa näkyä merkkejä uuden ja vanhan välisestä yhteentörmäyksestä.
Olemme tottuneet kuuntelemaan loputonta spekulointia siitä, mikseivät jäsenvaltioiden kansalaiset ymmärrä uusia, rohkeita eurooppalaisia ajatuksia. Miksi heidän pitäisi? Olen Tšekin tasavaltaa edustava Euroopan parlamentin jäsen ja puolustan tšekkien etuja. Tšekin tasavalta avasi markkinansa täysimääräisesti 1990-luvun alussa. Monien perinteisten mutta tehottomien yritysten oli lopetettava toimintansa. Tämä lisäsi työttömyyttä ja aiheutti suuria poliittisia menetyksiä. Eikö ole oikeudenmukaista odottaa samaa vanhoilta jäsenvaltioilta? Menkääpä johonkin tšekkiläiseen kaupunkiin, joka sijaitsee jossain Tšekin ja Itävallan välisen rajan tuntumassa, ja yrittäkää selittää paikalliselle palveluntarjoajalle, ettei hän voi tarjota palvelujaan samalla tavalla kuin itävaltalaiset kilpailijat – ja korostan sanaa – omassa tšekkiläisessä kaupungissaan. Lyön vetoa siitä, ettette onnistu. Yrittäkää puhua heille jaloista eurooppalaisista ihanteista ja kertoa samaan hengenvetoon, etteivät he saa harjoittaa liiketoimintaansa siellä missä haluavat. Ajatus sisämarkkinoiden avaamisesta oli rohkea ajatus, mutta tämänhetkinen todellisuus on sananlaskun sanoin vain kaatuneen maidon suremista.
Kiitän tšekin kielen tulkkeja heidän työstään. 
Simon Coveney (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, palveludirektiivistä käytävään keskusteluun on vaikea antaa merkittävää panosta kahdessa minuutissa. Tällä direktiivillä pyritään saamaan valtavasti aikaan yhdellä rohkealla askeleella. Siksi keskustelua on käyty niin päättäväisesti ja direktiivin parissa on viime kuukausina työskennellyt lähes täysipäiväisesti kaikkien ryhmien jäseniä. Tältä osin haluan antaa tunnustusta erityisesti jäsen Harbourin työlle. Hän on tehnyt PPE-DE-ryhmän puolesta valtavasti työtä viedäkseen kompromissin sanamuodon näin pitkälle.
Pyydän kuitenkin, ettemme unohtaisi kokonaisvaltaista tavoitettamme käydessämme kiivasta keskustelua tietyistä tarkistuksista, etenkin palvelujen tarjoamisen vapautta koskevaan 16 artiklaan esitetyistä tarkistuksista. Tämä on ensimmäinen vaihe prosessissa, jossa pyritään laatimaan avoimempia ja toimivampia palvelujen sisämarkkinoita edistävä direktiivi. Jos direktiivi hyväksytään oikeassa muodossa, se voi edistää kasvua, helpottaa työpaikkojen luomista ja vilkastuttaa taloudellista toimintaa palvelu-alalla.
Tosiasia on, että EU:n talous tarvitsee sysäyksen. Tämä direktiivi voi auttaa asiassa. 68 prosenttia EU:n työpaikoista on palvelualan työpaikkoja, ja 60 prosenttia luodusta vauraudesta on peräisin palvelualalta. Siksi palvelut ovat avainasemassa nopeutettaessa EU:n verkkaista talouskasvua. Lyhyesti sanottuna tämä uusi kompromissidirektiivi ei välttämättä tarjoa kaikille poliittisille ryhmille sitä, mitä ne haluavat, mutta se poistaa rajat ylittävältä kaupankäynniltä ja palvelujen tarjoamiselta monia esteitä sekä vähentää byrokratiaa, jota yritykset kohtaavat yrittäessään laajentaa toimintaansa muihin EU:n jäsenvaltioihin. EU:n jäsenvaltioiden työlainsäädännön ja työehtosopimusten suojelun sekä tehokkaampien palvelumarkkinoiden avaamisen välillä on saavutettu tasapaino kompromissin avulla.
Toivon parlamentin antavan komissiolle laajat valtuudet viedä tätä direktiiviä eteenpäin uudella voimalla torstaina toimitettavan äänestyksen jälkeen ja odotan, että parlamentille toimitetaan direktiivistä lähitulevaisuudessa versio, johon on tehty lisää parannuksia. 
Riccardo Ventre (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, lienee sanomattakin selvää, että tämän direktiivin hyväksyminen on erittäin tärkeä poliittinen tapahtuma.
Jos parlamentin suuri enemmistö kuitenkin hyväksyy direktiivin, sen antama poliittinen viesti on vieläkin merkittävämpi, koska se vahvistaa jälleen kerran parlamentin aseman lainsäädäntöprosessissa sovittelijana Euroopan unionin byrokratian ja kunkin jäsenvaltion välisen yksilöllisyyden välillä. Sovittelijoina meidän velvollisuutenamme on luoda tasapaino markkinoiden vapauttamista koskevien vaatimusten sekä heikommassa asemassa olevien yhteiskuntaryhmien oikeuksien välille.
Katson, että Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän sekä Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän kompromissi on tärkeä kompromissi. Se edistää sellaisen sektorin vapauttamista, joka muodostaa hyvin suuren osan taloudestamme ja joka määritetään perustamissopimuksessa perusvapaudeksi. Olisimme tietenkin voineet mennä vapauttamisessa vielä pidemmälle, mutta emme voi saavuttaa kaikkea yhdellä kertaa.
Viiden vuoden tarkistuslauseke antaa meille mahdollisuuden parantaa tekstiä ja jatkaa vapauttamisprosessia. Taloudellisista näkökohdista voidaan todeta, että olemme asettaneet itsellemme kunnianhimoiset kasvu- ja työllisyystavoitteet.
Haluaisin kommentoida joitakin jätettyjä tarkistuksia, erityisesti tarkistuksia 13, 72, 73 ja 86. Yleishyödylliset palvelut jätetään niissä direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, ja lisäksi palveluihin sovellettavien käsitteiden ja julkisia palveluja koskevien vaatimusten määrittäminen jätetään kunkin jäsenvaltion harkintavaltaan.
Lisäksi tarkistuksella 13 tekstistä poistetaan jäsenvaltioiden velvollisuus vapauttaa tällaiset palvelut tai yksityistää julkiset elimet ja olemassa olevat monopolit, kuten arpajaistoiminta. Tarkistuksissa 17 ja 80 ehdotetaan puolestaan sattumaan perustuvien pelien poistamista soveltamisalasta. Meidän pitäisi mielestäni käsitellä näitä tarkistuksia yleisessä keskustelussa. 
John Purvis (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, komission jäsen on varmasti helpottunut siitä, että keskustelumme lähenee loppuaan. Minun jälkeeni puhuu vielä kolme henkilöä.
Viime huhtikuussa Ranskan kansanäänestystä edeltäneessä tuoksinassa teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunta hyväksyi jäsen Chatzimarkakisin valmisteleman lausunnon palveludirektiivistä. Lausunnossa kyseenalaistettiin tuolloin direktiiviä kohtaan tunnettu yleinen vihamielisyys, johon liittyi ympäriinsä kylvettyjä järjettömiä, liioiteltuja väittämiä puolalaisista putkimiehistä ja sosiaalisesta polkumyynnistä.
Siitä lähtien, kun vaaleilla valittu Euroopan parlamentti kokoontui ensimmäiseen täysistuntoonsa vuonna 1979, se on kannattanut täysin vapaita ja avoimia yhtenäismarkkinoita alkuperäisten perustamissopimusten mukaisesti. Minulla oli kunnia kuulua talous- ja raha-asioiden valiokunnan sisäiseen alivaliokuntaan, josta tuli Kangaroo Group -ryhmä, ja vuonna 1992 saatiin sisämarkkinaohjelma vuoden 1985 Euroopan yhtenäisasiakirjan mukaisesti.
Mielestäni on vaikea ymmärtää tai perustella, miksi palvelut jätettiin tämän ohjelman ulkopuolelle. Nyt meillä on mahdollisuus olla yhtä rohkeita ja kaukokatseisia kuin edeltäjämme ja varmistaa palvelujen todellisten sisämarkkinoiden toteutuminen. Haluan sanoa ammattiliittojen jäsenille, ranskalaisille vastustajille ja ranskalaisille putkimiehille, ettei ole mitään pelättävää. Tavaroiden sisämarkkinat ovat tuoneet uusia ja parempia työpaikkoja, ja palveludirektiivillä on samanlainen vaikutus, jos äänestämme vahvan ja liberaalin version puolesta. Oleellisena osana menestyksekästä, kilpailukykyistä ja vaurasta Euroopan unionin taloutta se voi tarjota mahdollisuuksia, joita jokainen tavoittelee etenkin pk-yrityksissä.
Konservatiivit, liberaalit ja myös useimmat sosialistit hyväksyivät teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan liberaalin lausunnon äänin 34 puolesta ja 6 vastaan. Toivon, että koko parlamentin omaksuu samanlaisen rohkean ja kaukonäköisen kannan. Adam Smith oli oikeassa: vapautettu kaupankäynti toimii. Todella vapaat ja avoimet palvelumarkkinat toimivat ja tuovat yhä useammat eurooppalaiset takaisin työn ääreen. 
Cristina Gutiérrez-Cortines (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää lämpimästi komission jäsentä McCreevyä ja ryhmäni jäseniä Harbouria ja Thysseniä sekä muita, jotka ovat tehneet kovasti työtä puolustaakseen direktiiviä ja joiden on täytynyt seurata, kuinka ne seikat, joita pidimme direktiivin parhaina osina, on poistettu tekstistä.
On todettava, että me poliitikot ja valtaa käyttävät jäämme toisinaan jälkeen yhteiskunnasta. Sanon tämän siksi, että direktiivissä on kaksi näkökohtaa, joita pidän erittäin mielenkiintoisina ja joita ei valitettavasti hyväksytä laajassa määrin: toisaalta kyse on pätevyyden tunnustamisesta ja pätevien henkilöiden vapaudesta työskennellä sekä toisaalta terveyskysymyksistä.
Katson, että kun ihmiset siirtyvät työhön toiseen Euroopan unionin maahan, heidän on helpompaa tehdä manuaalista ja aliarvostettua työtä, vaikka he olisivatkin hyvin päteviä, koska yritysten itsekkyys ei tarjoa mahdollisuuksia muuhun. Tätä estettä emme ole pystyneet poistamaan.
Toiseksi haluan puhua terveydenhuollosta. Direktiivi sisälsi mahdollisuuden tai velvollisuuden maksaa korvauksia henkilöille, jotka saavat sairaanhoitoa toisessa valtiossa. Välimeren alueella on miljoonia eurooppalaisia, jotka ovat lähteneet etelään etsimään aurinkoa ja uutta elämää, mutta heidän oikeuttaan saada käyttämiinsä sosiaalisiin palveluihin – ja erityisesti terveyspalveluihin – liittyviä korvauksia ei ole tunnustettu.
Heidän tilanteensa on epävarma ja vaikea, ja ennen kaikkea poliitikot ovat hylänneet heidät. Sama koskee myös yksityistä sairaanhoitoa.
Näin ollen kannatan yksityisen sairaanhoidon sisällyttämistä direktiivin soveltamisalaan, koska sadat klinikat hoitavat ja palvelevat etelässä ja Välimeren alueella eläviä saksalaisia, brittejä ja ruotsalaisia. Näillä kansalaisilla on oikeus puhua omaa kieltään sekä saada hoitoa ja palveluja omalla kielellään. Tämä tilanne on todellinen. Yhteiskunta on luonut sen, emmekä halua tunnustaa sen olemassaoloa. 
Valdis Dombrovskis (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, palveludirektiivin tavoitteena on edistää Euroopan unionin talouskasvua ja työllisyyttä. Tällä hetkellä monet hallinnolliset esteet estävät EU:n sisämarkkinoiden tehokkaan toiminnan. Hallinnolliset esteet ja niihin liittyvät kustannukset vaikuttavat kaikkein kielteisimmällä tavalla pk-yritysten mahdollisuuksiin tarjota palveluja omien valtioidensa ulkopuolella. Palveluala muodostaa noin 70 prosenttia EU:n taloudesta, joten hallinnollisten esteiden poistaminen tältä alalta edistäisi merkittävästi sen kehittymistä. Euroopan komission tekemän tutkimuksen mukaan vuosina 1992–2002 toteutetut toimenpiteet EU:n sisäisten työmarkkinoiden parantamiseksi ja EU:n sisärajojen avaamiseksi kasvattivat EU:n bruttokansantuotetta 1,8 prosenttia ja loivat 2,5 miljoonaa uutta työpaikkaa. Tämä kasvu saavutettiin ennen kaikkea varmistamalla tavaroiden vapaa liikkuvuus sekä vapauttamalla televiestintä- ja energia-alat. Euroopan komission tutkimuksesta ilmenee myös, että moitteettomasti toimivat EU:n palvelujen sisämarkkinat voisivat synnyttää tasapuolista talouskasvua ja työpaikkoja. Siksi on tärkeää äänestää vahvan palveludirektiivin puolesta. Tällainen direktiivi sisältää alkuperämaaperiaatteen ainakin siinä muodossa, jonka puolesta Euroopan parlamentin sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunta äänesti. Lisäksi siinä säilytetään direktiivin ne artiklat, joissa säädetään palveluntarjoajien oikeuksista, jotka koskevat työntekijöiden lähettämistä sellaiseen maahan, jossa palveluja tarjotaan, ja siinä rajoitetaan poikkeusluetteloa. Näiden periaatteiden pois jättäminen vääristäisi huomattavasti palveludirektiivin tarkoitusta, ja mahdollisuudet nopeuttaa EU:n talouskasvua menetettäisiin. Osa Euroopan parlamentin jäsenistä yrittää vakavasti vääristää palveludirektiivin merkitystä ja toteuttaa protektionistista politiikkaa, joka kohdistuu uusista jäsenvaltioista peräisin oleviin palveluntarjoajiin, ottamatta huomioon koko Euroopan unionille aiheutuvia taloudellisia menetyksiä. Euroopan parlamentin äänestys osoittaa, näkeekö enemmistö jäsenistä EU:n talouden tulevaisuuden dynaamisina ja avoimina sisämarkkinoina vai 25 jäsenvaltion protektionistisena viidakkona. 
Charlie McCreevy,
   . Arvoisa puhemies, keskustelu on kestänyt kauan ja ollut vilkasta. Ette varmastikaan tarvitse kofeiinia pysyäksenne hereillä näin mielenkiintoisen keskustelun ajan. Kiitän kaikkia eri näkökulmia edustaneita puhujia osallistumisesta.
Olemme kuulleet perustelut tämän ehdotuksen puolesta ja sitä vastaan. Minulle on selvinnyt, että näkemyseroista huolimatta palveludirektiivin kannatus on voimakasta ja että yhteisenä toiveena on päästä laajaan yhteisymmärrykseen siitä, kuinka asiassa pitäisi edetä. Pidän tätä myönteisenä. Se osoittaa, että Euroopan parlamentilla voi olla ratkaiseva asema sovitettaessa yhteen erilaisia kantoja, joita parlamentti on tuonut esiin.
Tämänpäiväisen keskustelun perusteella uskon, että parlamentti voi näyttää tietä muodostettaessa konsensusta, jota tämä ehdotus edellyttää, jotta se voidaan hyväksyä. Olemme kiitoksen velkaa esittelijälle, varjoesittelijöille ja ryhmien johtajille heidän rakentavasta tavastaan käsitellä asiaa.
Sanoin, että komissio ottaa täysimääräisesti huomioon tarkistukset, joista täällä on saavutettu laaja yhteisymmärrys. Katson, että olemme lähellä tämän yhteisymmärryksen saavuttamista etenkin ehdotuksen soveltamisalan ja 16 artiklan mukaisen palvelujen tarjoamisen vapauden kohdalla.
Oli rohkaisevaa kuulla niin monien puhujien sanovan, että he haluavat todellista lisäarvoa tuovan palveludirektiivin. Siksi meidän pitäisi pitää uusien soveltamisalaa koskevien poikkeusten määrä mahdollisimman pienenä, ja meidän on kiinnitettävä erityistä huomiota 16 artiklan sanamuotoon. Emme voi palata perustamissopimuksen määräyksiin tai tuomioistuimen toimivaltaan.
Jäsen Watson kritisoi pyrkimyksiämme voittaa 16 artiklaa koskevat erimielisyydet, ja vastaan hänelle, että on vahinko, ettei hän tarkistanut arvostelemansa luonnostekstin lähdettä. Se ei ollut peräisin kabinetistani. Olen kuitenkin tottunut siihen, että minua syytetään monista asioita – niin hyvistä kuin huonoista – joista en ole vastuussa.
Palaan vielä tämänpäiväisen keskustelun aiheeseen ja työntekijöiden lähettämiseen. Tunnen suurta sympatiaa niitä henkilöitä kohtaan, jotka ovat huolissaan siitä, että toiseen jäsenvaltioon lähetettäville työntekijöille asetetaan tarpeettomia hallinnollisia rasitteita. Yhteisön lainsäädäntöä ja tuomioistuimen oikeuskäytäntöä on noudatettava. Jos suuri enemmistö äänestää 24 ja 25 artiklan poistamisen puolesta, komissio antaa nopeasti neuvontaa tästä tärkeästä aloitteesta.
On tärkeää, että tämän keskustelun ja torstaina toimitettavan äänestyksen antama viesti kertoo Euroopasta, joka saa aikaan kehitystä ehdottamalla kehystä paremmaksi palveludirektiiviksi. Tämä direktiivi antaa kannusteita ja luottamusta, joita yritykset, yrittäjät ja kuluttajat tarvitsevat voidakseen hyödyntää sisämarkkinoita täysimääräisesti investoimalla uusiin mahdollisuuksiin sekä kehittämällä ja ostamalla uusia palveluja, jotka luovat lisää työpaikkoja ja kasvua. 
Puhemies.
   – Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 10.00.
Alessandro Battilocchio (NI ).
   – Palveludirektiivi, josta äänestetään torstaina Strasbourgissa, tarjoaa mahdollisuuden osoittaa 450 miljoonalle EU:n kansalaiselle, että Euroopan unioni ja erityisesti parlamentti kuuntelevat ihmisten vaatimuksia ja huolenaiheita sekä pyrkivät sovittamaan ne yhteen sellaisen kasvu- ja kehitysstrategian kanssa, jonka vain yhdenmukaistaminen ja taloudellisen toiminnan todellinen avaaminen voivat mahdollistaa.
Teksti, jonka toivon syntyvän tämän täysistunnon tuloksena, on vesitetty asiakirja, jossa on selvennystä vaativia harmaita alueita. Monitahoisessa tilanteessa, kuten Euroopassa, jossa monet uudet maat etsivät uusia mahdollisuuksia ja vanhat maat pyrkivät suojautumaan, jossa toimii pieniä ja suuria yrityksiä ja jossa on 25 erilaista oikeusjärjestelmää, kompromissi on kuitenkin ainut tapa edetä asiassa. Siksi meidän on pidettävä myönteisenä, että kaikki poliittiset ryhmät ja asianosaiset toimijat ovat sitoutuneet pyrkimään sopimukseen. Tämä on Euroopan unionille tärkeä tilaisuus saada jälleen luottamusta ja tarjota uudelleen sellaista talouskasvua, joka ei vahingoita sosiaalista malliamme. Valitettavasti tämä tarjous on menettänyt uskottavuuttaan viime kuukausien aikana. Tarvitsemme kasvua, ja meidän on elvytettävä talouttamme. Palveludirektiivi on tärkeä ensimmäinen toimenpide, jos työntekijöidemme hyvinvointia ja oikeuksia ei kyseenalaisteta. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ).
   – Komissio teki ehdotuksen palvelujen sisämarkkinoiden toteuttamista koskevasta direktiivistä, kun sen puheenjohtajana toimi sosiaalidemokraatti Romano Prodi, ja nyt nykyinen komissio on vienyt asiaa eteenpäin Barroson johdolla.
Tämä ehdotus on merkittävä osa EU:ssa etenevää kapitalismin vyöryä. Ehdotuksessa puolustetaan suurten monikansallisten yhtiöiden etuja auttamalla niitä riistämään työntekijöitä ja valtaamaan muita taloudenaloja entistä helpommin.
Tekstissä ehdotetaan palvelujen, myös julkisten palvelujen, täydellistä vapauttamista, jolla on haitallisia vaikutuksia työntekijöiden sekä yksittäisten jäsenvaltioiden itsemääräämisoikeuteen. Jos ehdotus hyväksytään, siitä tulee eräänlainen Troijan hevonen, joka auttaa polkemaan palkkoja, työehtosopimuksia ja työntekijöiden oikeuksia. Se estää myös jäsenvaltioita suojelemasta tehokkaasti julkisia palveluja ja yleisesti valvomasta, kuinka näitä palveluja tarjotaan.
Tätä ehdotusta on mahdotonta "uudistaa", kuten Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä sekä Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä yrittävät tehdä pyrkiessään säilyttämään direktiivin ytimen muodostavat kielteiset seikat ja säästämään samalla kasvonsa.
Kuten työntekijät ovat pyytäneet ja kuten olemme alusta asti vaatineet, tämä direktiivi on hylättävä. 
Filip Andrzej Kaczmarek (PPE-DE ). –
   Euroopan palvelumarkkinoilla olevat esteet nostavat hintoja, hidastavat talouskasvua ja estävät uusien työpaikkojen syntymisen. Haluavatko eurooppalaiset todella hidasta talouskasvua, vähän työpaikkoja ja korkeita hintoja? Epäilen sitä.
Eurooppalaiset haluavat ennen kaikkea lisää työpaikkoja. Miksi poliitikkojen pitäisi estää tämä? Tietyt henkilöt, jotka kutsuvat itseään työväen puolustajiksi, haluavat heikentää direktiiviä ja tehdä siitä tehottoman. Näiden henkilöiden voitaisiin väittää puolustavan tai myös vastustavan palvelumarkkinoiden vapauttamista. Olen ehdottomasti samaa mieltä siitä, että direktiivi vaikuttaa arkaluonteisiin asioihin. Emme voi kuitenkaan panna päätämme pensaaseen. Mietinkin, ovatko direktiivin vastustajat todella ottaneet huomioon palveluntarjoajien kilpailukyvyn ja tulevaisuuden ja haluavatko he todella sisämarkkinat. Tasa-arvosta on puhuttu paljon, mutta kyse taitaa olla orwellilaisesta tasa-arvosta, joka koskee vain niitä, jotka ovat muita tasa-arvoisemmassa tilanteessa. On puhuttu myös sosiaalisten saavutusten suojelemisesta, mutta tämä näyttää koskevan vain rikkaita maita eikä koko Euroopan unionia.
Pienet ja keskisuuret yritykset luovat eniten työpaikkoja. Palvelut muodostavat suurimman osan Euroopan unionin bruttokansantuotteesta. Annetaan yrittäjille mahdollisuus. Annetaan 20 miljoonalle eurooppalaiselle työttömälle mahdollisuus. Annetaan yrittäjähengelle mahdollisuus. Meillä on tilaisuus tehdä hyvää. Emme saa heittää sitä hukkaan. Siksi meidän on äänestettävä niitä tarkistuksia vastaan, jotka vesittäisivät direktiivin, haittaisivat sen täytäntöönpanoa ja vaarantaisivat haluttujen tulosten saavuttamisen. Valitkaamme todellinen vapaus. Emme voi antaa kansallisen itsekkyyden ja protektionismin vahingoittaa Eurooppaa. 
Georgios Karatzaferis (IND/DEM ).
   – Jäsen Gebhardtin laatimaa Bolkesteinin direktiiviä koskevaa mietintöä käsitellään tänään täysistunnossa, ja siitä äänestetään.
Pohjimmiltaan tämä on hämäräperäisen Bildeberg-ryhmän edelleen kehiteltyä työtä, jolla meille tyrkytetään globalisaatiota ja uuden järjestyksen sääntöjä.
Vaaleilla valittuna Euroopan parlamentin jäsenenä (jota ei siis ole valinnut uuden järjestyksen kannattajien valvoma puoluevalta) olen täysin eri mieltä kyseissä direktiivissä muokatuista ajattelutavoista. Direktiivissä pannaan kylmäverisesti piste oikeuksille, jotka työntekijöillä on ollut kymmeniä vuosia.
Kreikan Laikos Orthodoksos Synagermos -puolueen puheenjohtajana haluan kannustaa kaikkia ryhmiä, joita direktiivi uhkaa, ryhtymään voimakkaaseen vastarintaan.
En osallistunut keskusteluun siitä syystä, että kaikkien niiden henkilöiden läsnäolo, joiden ideologia on oman ideologiani vastainen, laillistaa direktiivin kehittäneen henkilön äärimmäiset kannat.
Äänestin direktiiviä vastaan ja toivon, että tämä lausuma kirjataan pöytäkirjaan. 
David Martin (PSE ). –
   70 prosenttia Euroopan bruttokansantuotteesta perustuu palveluihin. Palveluala on suurin pala, joka puuttuu Euroopan unionin täydellisistä sisämarkkinoista. Jos voisimme luoda dynaamisemmat palvelujen sisämarkkinat, EU:hun syntyisi noin 600 000 uutta työpaikkaa.
Siksi hallinnollisten ja teknisten esteiden poistaminen kotivaltionsa ulkopuolella toimivilta yrityksiltä on toivottava ja tärkeä tavoite, ja se mahdollistaa oikeudenmukaisen kilpailun alalla. Työntekijöiden oikeuksien ja palkkojen polkeminen sekä terveys- ja turvallisuustoimien heikentäminen eivät kuitenkaan liity millään tavalla dynaamisen palvelusektorin luomiseen. Äänestän siksi niiden tarkistusten puolesta, joilla työlainsäädäntö ja vapaat työehtosopimusneuvottelut jätetään direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle.
Lisäksi katson, että tietyt palvelut, kuten terveys- ja sosiaalipalvelut, ja koulutukseen liittyvät näkökohdat ovat niin arkaluonteisia, että ne pitäisi jättää tämän erityistoimenpiteen ulkopuolelle. 
Kathy Sinnott (IND/DEM ). –
   Arvoisa komission jäsen, eksyin kerran kotiseutunne maanteillä. Kun kysyin ohjeita ohikulkevalta mieheltä, minulle vastattiin: "No, en lähtisi liikkeelle tästä."
Arvoisa komission jäsen, annan saman ohjeen teille: jos haluatte helpottaa sulavasti palvelujen vapaata ja vaivatonta liikkuvuutta 25 jäsenvaltiossamme, en lähtisi liikkeelle tästä.
"Tästä" on nimittäin epämääräinen ja käsittämätön sotku, jonka tuomioistuimemme täsmentävät. "Tästä" on kaaoksen resepti, jolla luodaan tilanne, jossa mahdollisesti 25 eri sääntely- ja liiketoimintajärjestelmää siirtyy siihen maahan, jossa sääntely on niiden kannalta suotuisinta. Tästä syntyy kriisi, joka voidaan ratkaista vain täydellisellä federalistisella yhdenmukaistamisella. Kuka sellaista haluaa? 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma vuosituhattavoitteiden uudesta kehitysjärjestelmästä. 
Charlie McCreevy,
   . Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti pyysi viime viikolla komissiota antamaan julkilausuman kehitysyhteistyön innovatiivisista rahoituslähteistä. Komission jäsen Michel ei päässyt tänä iltana paikalle, koska hän matkustaa Itä-Afrikkaan hoitamaan tehtäviä, joita ei voitu siirtää. Hän on hyvin pahoillaan, ettei päässyt tänne esittämään komission näkemyksiä asiasta, ja hän pyysi minua sijaisekseen.
Tukea on lisättävä tuntuvasti, jos vuosituhattavoitteet halutaan saavuttaa. Euroopan unioni ei ole vältellyt vastuutaan kumppanimaitaan kohtaan. Kesäkuussa 2005 kokoontunut Eurooppa-neuvosto päinvastoin vahvisti voimakkaasti pyrkivänsä vuosituhattavoitteisiin sekä tuen laatua että sen määrää koskevilla kunnianhimoisilla sitoumuksilla.
Eurooppa-neuvosto on erityisesti sitoutunut lisäämään virallista kehitysapua saavuttaakseen tason, joka vastaa 0,7:ää prosenttia bruttokansantulosta vuonna 2015. Tätä tarkoitusta varten vuodelle 2010 on asetettu yhteinen tavoite, joka on 0,56 prosenttia bruttokansantulosta.
Avun lisääminen ei kuitenkaan riitä. On varmistettava, että nykyistä rahoitusta ja luvattua lisärahoitusta annetaan tavoilla, jotka todella auttavat maita täyttämään vuosituhattavoitteiden saavuttamista koskevat sitoumuksensa.
Neuvosto, Euroopan parlamentti ja komissio hyväksyivät hiljattain yhteisen julkilausuman kehityspolitiikkaa koskevasta eurooppalaisesta konsensuksesta, jossa Euroopan unioni sitoutui paremmin ennakoitavissa oleviin ja vakaampiin tukimekanismeihin. Komissio pitää kehitysyhteistyön innovatiivisia rahoitusmekanismeja hyödyllisinä. Tästä syystä komissio laati vuonna 2005 neuvoston pyynnöstä sarjan työasiakirjoja, jotka sisälsivät teknisiä analyyseja kehitysyhteistyön innovatiivisista rahoituslähteistä.
Lisäksi huhtikuussa 2005 komissio antoi neuvostolle ja Euroopan parlamentille tiedonannon "Kehityksen vauhdittaminen vuosituhattavoitteiden saavuttamiseksi – kehityksen rahoittaminen ja avun tuloksellisuus". Tiedonannossa käsiteltiin muun muassa innovatiivisia rahoituslähteitä ja uusia tuen toimitustapoja sekä kehotettiin neuvostoa "vauhdittamaan työtä uusia ja innovatiivisia rahoituslähteitä koskevien lupaavimpien vaihtoehtojen osalta". Komissio katsoi, että kaikkia innovatiivisia rahoituslähteitä on tarkasteltava tiettyjen kriteerien valossa. Tällaisia kriteerejä ovat esimerkiksi seuraavat kysymykset: Kuinka paljon varoja kullakin ehdotuksella saataisiin koottua? Missä määrin olisi kyse lisävaroista? Miten vakaita ja ennustettavissa ne olisivat? Minkälaisia kilpailukykyyn kohdistuvia tai alakohtaisia vaikutuksia järjestelyillä olisi? Millaisia käyttöönotto- ja hallintokuluja niihin liittyisi? Mitkä ehdotukset voisivat edetä nopeimmin? Tarvitaanko ehdotukselle maailmanlaajuinen tuki vai voidaanko se panna täytäntöön alueellisella – eli tässä tapauksessa EU:n – tasolla?
Komissio on pannut merkille, että Ranska on valmis panemaan täytäntöön yhden tästä keskustelusta syntyneen ehdotuksen, nimittäin kaikkien Ranskassa myytävien lentolippujen yhteisvastuuverotuksen heinäkuusta 2006 lähtien. Tämä aloite voi vaikuttaa myönteisesti muiden maiden halukkuuteen toteuttaa aloitteita kehitysyhteistyön rahoittamisen alalla.
Komissio haluaa myös ilmoittaa Euroopan parlamentille, että keskustelun tukemiseksi ja asioiden etenemisvauhdin säilyttämiseksi 9. helmikuuta 2006 järjestettiin komission ja jäsenvaltioiden edustajien välinen tekninen työpaja. Työpajassa käsiteltiin tehtyjä aloitteita sekä innovatiiviseen rahoitukseen liittyviä mahdollisia vaihtoehtoja. Komissio tutki kuitenkin myös tapoja, joilla olemassa olevia tukijärjestelyjä voitaisiin muuttaa ja täydentää niin, että varojen myöntämistä voitaisiin ennakoida paremmin.
Lopuksi komissio haluaa huomauttaa, että työpajan aikana Ranskan edustajat antoivat ajankohtaista tietoa korkean tason konferenssista, joka järjestetään Pariisissa 28. helmikuuta–1. maaliskuuta. Tähän tapahtumaan osallistuu komission edustajia. 
Tokia Saïfi,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan unionin on oltava johtavassa asemassa, kun vuosituhattavoitteiden täyttyminen varmistetaan. Siitä lähtien, kun Monterreyn konferenssi järjestettiin vuonna 2002 ja Yhdistyneet Kansakunnat piti huippukokouksensa syyskuussa 2005, kansainvälinen yhteisö on ymmärtänyt, että kehitystä koskevaan haasteeseen on syytä tarttua toteuttamalla yhteistä vuosituhattavoitteisiin liittyvää politiikkaa. Pohjoisen ja etelän välisen kuilun syvetessä ja teollisuusmaiden kasvavan vaurauden työntäessä monia etelän maita takaisin köyhyyteen kansainvälisen yhteisön on aika ryhtyä käytännön toimiin.
Vaikka Euroopan unioni on merkittävin lahjoittaja, sen on tehtävä nyt vieläkin enemmän. Sen on toimittava tehokkaammin ja nopeammin. Kehityspolitiikkaa koskeva eurooppalainen konsensus ja Afrikkaa koskeva uusi strategia ovat askelia oikeaan suuntaan, samoin kuin hiljattain annettu ilmoitus eurooppalaisen rahaston perustamisesta Afrikkaa koskevien hankkeiden rahoittamista varten. Olen ilahtunut näistä läpimurroista. Perinteisen julkisen tuen kasvusta huolimatta nykyiset luvut osoittavat, että vuosituhattavoitteiden saavuttaminen riippuu lisärahoitusjärjestelmien hyväksymisestä. Useiden jäsenvaltioiden aloitteesta ollaan perustamassa innovatiivisia ja täydentäviä rahoitusvälineitä. Euroopan unionin on tehtävä työtä pannakseen täytäntöön nämä välineet, jotta se voi tarjota vakaata ja ennakoitavaa rahoitusta, jota tarvitaan kehitysmaiden tarpeiden tyydyttämiseen erityisesti terveydenhuollon alalla. Monet jäsenvaltiot tukevat jo näitä aloitteita. Arvoisa komission jäsen, mainitsitte, että osa näistä maista, myös Ranska, sitoutui ottamaan käyttöön esimerkiksi lentolippuja koskevia kansainvälisiä yhteisvastuuveroja.
Seuraavassa ministerien välisessä konferenssissa jäsenvaltiot vahvistavat kansainvälistä konsensusta tarpeesta ottaa käyttöön innovatiivisia ja käytännöllisiä rahoituslähteitä. Tämän tapaamisen on tarjottava tilaisuus jatkaa sitä elinvoimaista työtä, joka käynnistyi viimeksi New Yorkissa pidetyssä Yhdistyneiden Kansakuntien huippukokouksessa. 
Glenys Kinnock,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan puhua Yhdistyneen kuningaskunnan valtiovarainministeri Gordon Brownin ehdottaman kansainvälisen rahoitusjärjestelmän (IFF) tarjoamista mahdollisuuksista. IFF myöntää rahoitusta, joka on peräisin kansainvälisiltä pääomamarkkinoilta, laskemalla liikkeeseen arvopapereita, joilla voidaan mahdollisesti kerätä vuosittain 50 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuosina 2005–2015.
Viitaten joihinkin komission jäsenen aloituspuheenvuorossaan mainitsemiin seikkoihin, tästä koituisi se etu, että rahoitusta olisi saatavissa varhaisessa vaiheessa ja että se olisi pitkäaikaista, vakaata ja ennakoitavaa. Sitä olisi käytettävissä miljardi vuodessa, ja nämä varat voitaisiin käyttää lasten kouluttamiseen ja niiden koulumaksujen poistamiseen, jotka asettavat miljoonien lasten ja etenkin pienten tyttöjen koulunkäynnin vaakalaudalle kehitysmaissa.
IFF on jo perustanut rokotussuojaa koskevan koehankkeen, jossa pyritään löytämään rokotteet malariaa ja HIV:tä/aidsia vastaan. Nämä vitsaukset, joihin ei ole parannuskeinoa, piinaavat Afrikkaa ja monia muita maailman alueita. Sopimuksen kuuluu maailmanlaajuisen, edistyneen hankintajärjestelmän kehittäminen, millä varmistetaan, että ihmishenkiä säästäviä rokotteita tuotetaan kaupallisesti kohtuulliseen hintaan ja että niitä valmistetaan sellaisella tavalla, jonka koko Euroopan parlamentti voi hyväksyä ja jota pidämme olennaisena tällä hetkellä.
Tiedämme, että vuosituhattavoitteiden saavuttaminen, johon tällä keskustelulla osaksi pyritään, on vaikeaa, mutta jos voimme järjestää rahoitusta – ennakoitavaa rahoitusta – saamme koulutusta jokaiselle lapselle ja ehkäisemme joka päivä 30 000 lapsen turhan kuoleman. Kyse on juuri tästä – siitä, että pyrimme tekemään toivosta todellisuutta.
Kun Nelson Mandela kuuli IFF:stä, hän sanoi sen olevan ehdottoman tarpeellinen ja oikea-aikainen aloite, johon kansainvälisen yhteisön pitäisi reagoida aktiivisesti. Toivon todella, että Euroopan unioni tukee tätä aloitetta päättäväisesti ja sitoutuneesti. 
Fiona Hall,
   . Arvoisa puhemies, ryhmäni pitää tätä päätöslauselmaa myönteisenä. Olemme pitkälti yksimielisiä siitä, että kehitysmaiden heikot kehittymismahdollisuudet johtuvat suureksi osaksi rahoituksen ja investointien puutteesta etenkin Afrikassa. Taloustieteilijät, kuten amerikkalainen Jeremy Sachs, myöntävät, että tähän mennessä Afrikalle annettu kehitysapu on ollut yhtä tyhjän kanssa, kun sitä verrataan tarvittaviin infrastruktuuri-investointeihin.
Tämän päätöslauselman otsikko on jokseenkin rajallinen, ja siinä mainitaan vain uusi rahoitusmekanismi, aivan kuin ongelmaan olisi vain yksi ratkaisu. Onneksi sisältö on kuitenkin paljon laajempi. Ongelman ydin on se, että meidän on löydettävä tapoja, joilla voimme lisätä kehitysavun määrän yli 0,7 prosenttiin, johon jäsenvaltiot ovat sitoutuneet.
Päätöslauselmassa haudotaan ajatusta lentolippujen yhteisvastuuverosta, mutta sen ei pitäisi olla ainut keino, ja jäsen Kinnockin tavoin haluan ehdottaa muita mahdollisuuksia. Ensinnäkin jäsenvaltiot voivat yksinkertaisesti päättää nopeuttaa 0,7 prosentin tavoitteen saavuttamiselle asetettua aikataulua ja ylittääkin sen. Yhdistyneessä kuningaskunnassa liberaalidemokraatit ovat luvanneet saavuttaa 0,7 prosentin tavoitteen vuoteen 2011 mennessä eli kaksi vuotta ennen maan nykyisen hallituksen asettamaa määräaikaa.
Toiseksi myös ulkomaisilla suorilla sijoituksilla on oma merkityksensä. Yksikään maa ei ole koskaan noussut köyhyydestä pelkän tuen varassa, ja maat, joiden kehitysvauhti on ollut vaikuttavin, esimerkiksi Kiina, ovat saaneet paljon suoria ulkomaisia sijoituksia. Ongelmana on, että kun ulkomaisesta investoinnista sovitaan kahdenvälisellä investointisopimuksella tai WTO:n Cancúnissa ehdottamalla tavalla, siihen voi liittyä heikommassa asemassa olevan kumppanin hyväksikäyttöä tai sopimukseen ei välttämättä sisälly lainkaan ympäristönsuojelua tai sosiaalista suojelua koskevia määräyksiä. Tarvitaankin uusi kansainvälinen investointisopimus, joka tehdään YK:n kestävän kehityksen toimikunnan johdolla.
Meidän pitäisikin tutkia mahdollisimman monia tapoja lisätä kehitykseen tehtäviä investointeja, mutta valitsemiemme menetelmien on saatava julkinen tuki, eikä niitä saa koskaan salata. 
Caroline Lucas,
   . Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsentä. Yksi syy, jonka vuoksi keskustelemme tästä asiasta tänään, on se, että Pariisissa järjestetään kuun lopussa kansainvälinen konferenssi, joka on tärkeä mahdollisuus saada aikaan edistystä kehityksen innovatiivisten rahoituslähteiden alalla. Ryhmäni pitää erityisen myönteisenä sitä seikkaa, että tämä kokous vaikuttaa olevan valmis sopimaan lentolippuverosta, joka hyödyttää osaa maailman köyhimmästä väestöstä. Monia muitakin välineitä on toki olemassa. Jäsen Kinnock puhui jo hyvin vakuuttavasti IFF:n hyödyistä. Katson kuitenkin, että lentolippuvero on tärkeä myös siitä syystä, että se merkitsee käännekohtaa pyrkimyksissä ottaa käyttöön maailmanlaajuinen vero maailmanlaajuisten kehitystarpeiden rahoittamiseksi. Se ansaitsee täyden tukemme. Haluan kuitenkin korostaa, että uuden rahoituksen on oltava aidosti uutta. Se ei saa toisin sanoen korvata nykyistä kehitysyhteistyöbudjettia, vaan sen on täydennettävä sitä.
Olen hyvin iloinen siitä, että komissio on edustettuna Pariisin kokouksessa, mutta haluaisin tietää, aikooko komissio rohkaista myös muita jäsenvaltioita osallistumaan, onko olemassa palautejärjestelmä, jolla parlamentti saa tietoa Pariisin kokouksen tuloksista, ja aiotaanko 9. helmikuuta järjestetyn komission ja neuvoston välisen työpajan tuloksista jakaa tietoa. Olen varma, että monet meistä haluaisivat mielellään tietoa näistä asioista. 
Alessandro Battilocchio (NI ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, puhun Italian uuden sosialistipuolueen puolesta ja kehitysyhteistyövaliokunnan jäsenenä.
Köyhyyttä koskevat tiedot ja luvut ovat korviahuumaava avunhuuto parlamentille. Maailmassa yli miljardi ihmistä elää äärimmäisessä köyhyydessä alle dollarilla päivässä. Joka vuosi kuolee edelleen miljoonia lapsia, koska saatavilla ei ole kunnollista terveydenhuoltoa, puhdasta vettä, kelvollisia asuntoja eikä riittävästi ruokaa. Lisäksi joka päivä kuolee 20 000 ihmistä aliravitsemuksen vuoksi.
Kun otetaan huomioon teknologian kehityksen ja maataloustuotannon nykyinen taso, tämän tilanteen jatkuminen on taloudellisesti järjetöntä, poliittisesti mahdotonta hyväksyä ja moraalisesti häpeällistä. Siksi odotamme innokkaina ja toiveikkaina pääsevämme työskentelemään tulevassa Pariisin konferenssissa, vaikka tiedämme kaikki aivan hyvin, että tarvitsemme paitsi enemmän resursseja myös muunlaisia resursseja. Niiden on oltava monipuolisia, innovatiivisia ja ehkäpä myös ennakoitavia ja vakaita.
Häpeällisintä ei ole se, että maailmassa on yhä nälkää, vaan se, että tilanne jatkuu, vaikka kansainvälisellä yhteisöllä on keinot poistaa se. On todella tullut aika tehdä sanoista totta. 
Karin Scheele (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, kansainvälinen keskustelu johtavien teollisuusmaiden kehitysavun määrän merkittävästä lisäämisestä on kiihtynyt, mikä on lohdullista, koska on varsin todennäköistä, ettemme onnistu saavuttamaan kehitystavoitteita, jotka kansainvälinen yhteisö asetti vuosituhannen vaihtuessa.
Maailmassa ollaan yksimielisiä siitä, että julkista kehitysrahoitusta on lisättävä merkittävästi, jos haluamme saavuttaa vuosituhattavoitteet ja näin ollen puolittaa köyhyyden kehitysmaissa. OECD:n kehityskeskus korostaa vuoden 2004 raportissaan, kuinka suuri merkitys on sillä, miten nopeasti lisärahoitusta voidaan tarjota. Meillä alkaa olla kiire, koska aika kulkee eteenpäin ja köyhyys lisääntyy monissa kehitysmaissa. Euroopan parlamentin on päätöslauselmassaan edelleen painostettava jäsenvaltioita saavuttamaan 0,7 prosentin taso kehitysavussa sekä painostettava niitä jäsenvaltioita – myös omaani – jotka eivät ole vielä suunnitelleet, kuinka ne saavuttavat tämän tavoitteen vuoteen 2015 mennessä, laatimaan tällainen suunnitelma mahdollisimman pian.
Meidän on myös tärkeää korostaa, että nämä innovatiiviset rahoitusmenetelmät edellyttävät aina lisäresursseja. Meidän ei pidä etsiä rahoitusmuotoja, joita rahoitetaan jo tekemillämme sitoumuksilla. On jo mainittu, että kansainvälinen rahoitusjärjestelmä on menetelmä, jolla tarpeellinen kehitysrahoitus voidaan kaksinkertaistaa. Mielestäni on kuitenkin vahinko, ettei esillä olevassa kompromississa oteta huomioon muita menetelmiä, jotka ovat tarpeen, jotta voimme tarjota riittävästi rahoitusta tulevaisuudessa. Ehkäpä voimme vielä parantaa sitä huomenna. 
Michel Rocard (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, 30 vuoden aikana rikkaat maat eivät ole kyenneet täyttämään YK:lle tekemäänsä sitoumusta lisätä kehitysapunsa määrä 0,7 prosenttiin. Tämä on häpeällistä, ja olemme täällä kaikki etsimässä uusia ideoita.
On hyvin valitettavaa, että komissiolla on niin vähän ideoita ja että luettavaksenne annettu tiedonanto on niin hatara. Ette edes maininnut Yhdistyneen kuningaskunnan ajatusta pääomanliikkeiden verotuksesta. Mainitsitte ainoastaan Ranskan ajatuksen lentokoneliikenteen verottamisesta. Kun nyt etsitte uusia ideoita, haluaisin ehdottaa teille yhtä.
Ilmeisesti juuri huhtikuussa 2005 julkaisemassaan asiakirjassa komissio ehdotti ajatusta maailmanlaajuisista arpajaisista. Komission jäsen Michel, jolle esitin kysymyksiä tässä samassa salissa pidetyssä istunnossa, myönsi tämän olevan yksi vaihtoehto. Te ette edes maininnut sitä. Arvoisa komission jäsen, katson, että maailmanlaajuiset arpajaiset on helpompi toteuttaa kuin monet muut vaihtoehdot.
Maailman elintarvikeohjelman yhteydessä tarkasteltiin tätä ajatusta ja todettiin, että jos jokaisessa arvonnassa käytettäisiin vähintään 1 prosentti maidemme bruttokansantuotteesta, neljä arvontaa tuottaisi vuodessa 400 miljoonaan Yhdysvaltojen dollaria. Maailman elintarvikeohjelmassa ehdotetaan, että nämä varat käytettäisiin toimenpiteisiin, joilla ehkäistään maailman lapsia kuolemasta nälkään. Miksei komissio ole omaksunut tätä ajatusta? Mielestäni ei ole mitenkään miellyttävää etsiä ratkaisua omien talousarvioidemme ulkopuolelta: maidemme pitäisi tosissaan pyrkiä pitämään lupauksensa, mutta koska ne eivät kykene siihen, tämän uuden ajatuksen etuna olisi ainakin se, ettei sillä vaivattaisi ketään ja ettei siihen liittyisi pakotteita, jos jokaisessa jäsenvaltiossa lainsäädäntöviranomainen siirtäisi tämän osuuden tuotosta Maailman elintarvikeohjelmalle eikä valtion paikallisviranomaisille. Maailmanlaajuiset arpajaiset on helppo järjestää. Ehdotan siksi, että komissio tekee aloitteen arpajaisten järjestämisestä ja rohkaisee voimakkaasti jäsenvaltioitamme panemaan sen täytäntöön. 
Puhemies.
   – Olen vastaanottanut viisi työjärjestyksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 10.00. 

