EKP:n vuosikertomus 2007 (keskustelu) 
Puhemies
(DE) Esityslistalla on seuraavana Olle Schmidtin talous- ja raha-asioiden valiokunnan puolesta laatima mietintö EKP:n vuosikertomuksesta 2007.
Olle Schmidt
esittelijä. - (SV) Arvoisa puhemies, arvoisat Jean-Claude Trichet ja Jean-Claude Juncker, kaikkien katseet ovat kääntyneinä Euroopan keskuspankkiin. Nykyinen epävarma taloudellinen tilanne ja rahoitukseen liittyvä epävarmuus aiheuttavat EKP:lle suuria paineita. Olen vakuuttunut sitä, että viime viikolla tehty päätös nostaa korkotasoa oli oikea. Inflaatio on vitsaus, jonka myötä varat jakautuvat epäoikeudenmukaisesti. Euroopan poliittisten johtajien pitäisi olla kiitollisia siitä, että heillä on riippumaton keskuspankki, joka on valmis toimimaan estääkseen Eurooppaa vaipumasta stagflaatioon, matalaan kasvuun ja kasvavaan inflaatioon.
Euro on maailmanvaluutta kymmenen vuotta sen käyttöönoton jälkeen. Sen euroalueelle ja koko unionille, myös minun maalleni, ja jopa koko maailmantaloudelle tuoma turvallisuus ja vakaus ovat jotain, mistä kukaan ei voinut edes uneksia. Irlannin kansanäänestyksen ”ei” ei ollut vastaus euron vahvuuteen. Euroalueen jäsenvaltioiden talouksien epäsuhtainen kehitys voi olla riski, mutta se voidaan korjata pitämällä tiukasti kiinni jäsenvaltioiden vakaata valtiontaloutta ja jatkuvaa rakennemuutosta koskevan vakaussopimuksen vaatimuksista
Samaan aikaan on kymmenen vuoden jälkeen sangen järkevää tarkastella, miten EKP toimii; valvontaa, avoimuutta, päätöksentekoa ja euron kansainvälistä asemaa voitaisiin parantaa. Valiokunta ehdottaa siksi, että EKP:n pitäisi antaa uusia ehdotuksia siitä, miten päätöksenteosta voidaan tehdä avoimempaa ja tehokkaampaa, kun euroryhmä kasvaa. EKP:n pitäisi antaa selonteko hallintoneuvoston jäsenten välisestä keskustelusta, joissa tehdään päätöksiä vertailukorkotasosta, jotta avoimuutta voitaisiin lisätä ja ennustettavuutta edistää. Sen asemaa euroryhmän johtajana pitäisi vahvistaa, jotta se kuvastaisi paremmin euron merkitystä myös kansainvälisissä puitteissa.
Markkinoiden parempi tiedottaminen EKP:n korkotasoa koskevista päätöksistä on pitkään ollut ratkaisevan tärkeää parlamentille. Tärkeää on myös pöytäkirjojen ja äänestysten tulosten julkaiseminen. EKP ei ole suostunut tähän huomauttaen, että sillä luotaisiin kansallisia jakoja EKP:n hallintoon.
Arvoisa Jean-Claude Trichet, olemme kuunnelleet teidän näkemyksiänne, ja nyt valiokunta esittää tarkistetun ehdotuksen. EKP:n hallinnon on annettava selkeämpiä tietoja korkotasoa koskevan päätöksen jälkeen, eli sen on kerrottava, saavutettiinko yksimielisyys keskusteluitta vai oliko yhteisen kannan muodostamisessa vaikeuksia. Tämä olisi tärkeä askel eteenpäin parannettaessa markkinoiden, meidän poliitikkojen ja EKP:n välistä vuoropuhelua.
Inflaatio on noussut ennätyslukemiin ja on nyt noin neljässä prosentissa, mikä on huomattavasti enemmän kuin keskipitkän aikavälin kahden prosentin inflaatiotavoite. Dollarin lisäksi myös muut valuutat ovat heikentyneet huomattavasti euroon nähden, mikä on elvyttänyt keskustelun vaihtokurssista. Euroalueen laajentaminen tuo valuutta-alueelle enemmän painoarvoa, mutta siitä seuraa samalla myös monia haasteita, koska päätöksenteosta tulee kömpelömpää ja erot jäsenten välisessä taloudellisessa kehityksessä kasvavat.
Asuntolainamarkkinoiden kriisi on osoittanut, että rahoitusalan vakaus on maailmanlaajuinen kysymys, koska kriisit eivät enää rajoitu yhteen maahan tai yhdelle alueelle. Yhdysvaltain keskuspankin ja Englannin pankin yhteiset ponnistelut ovat edistäneet kattavasti rahoitusjärjestelmien pysymistä pystyssä, mutta ne eivät ole ratkaisseet kriisiä. Tämä on myös selvästi osoittanut, että keskuspankkien ja muiden instituutioiden välisen yhteistyön on oltava parempaa. Se, että sekä EKP ja Yhdysvaltain keskuspankki varoittivat turhaan, että asuntolainamarkkinoilla uhkaavaa kriisiä ei pitäisi aliarvioida, osoittaa maailman rahoitusmarkkinoiden lisääntyvän haavoittuvuuden. Tässä on toinen hyvä syy toimia, kuten muun muassa parlamentti tekee nyt, esimerkiksi seuraamalla Lamfalussy-prosessia Euroopan valvontarakenteen päivittämiseksi.
Yhteisellä rahapolitiikalla ja EKP:llä on edessään suuria haasteita tulevina vuosina. Olen vakuuttunut siitä, että EU:n johtajat ja EKP kestävät koetuksen. Kaikkien EU:n johtajien on kuitenkin samaan aikaan ymmärrettävä, että hintojen vakaus ja vakaa valtion talous ovat kasvun ja uusien työpaikkojen perusta. Siksi on huomionarvoista, että Ranskan presidentti kyseenalaistaa EKP:n vakaustavoitteet, eikä vähiten siksi, että hän on nyt neuvoston puheenjohtaja. Minun mielestäni EU:n johtajien pitäisi sen sijaan kansalaisten kanssa käytävässä avoimessa vuoropuhelussa selittää rahapolitiikan tarkoitus ja tavoitteet. Huimasti nousevat hinnat ja niitä hyvittävät palkankorotukset ovat vaurauden pahimpia vihollisia.
Jean-Claude Trichet
Euroopan keskuspankin pääjohtaja. - (FR) Arvoisat puhemies ja esittelijä, hyvät naiset ja herrat, minulle on kunnia olla esittelemässä Euroopan keskuspankin vuoden 2007 vuosikertomusta teille EY:n perustamissopimuksen mukaisesti. Suhteemme on paljon monipuolisempi kuin perustamissopimuksessa edellytetään, ja Euroopan keskuspankki arvostaa hyvin läheistä suhdettaan parlamenttiin.
Tämä on neljäs kerta, kun puhun teille tänä vuonna. Kollegani johtokunnassa ovat myös olleet tiiviissä yhteydessä Euroopan parlamenttiin, erityisesti euroalueen laajentamisen, maksujärjestelmien ja talous- ja rahaliiton kymmenennen vuosipäivän kaltaisten kysymysten osalta.
(DE) Ensiksi teen teille lyhyen yhteenvedon kauden 2007-2008 taloudellisista suuntauksista ja selitän EKP:n toteuttamia rahapoliittisia toimenpiteitä. Sitten teen muutaman huomion kohdista ja ehdotuksista, joita te olette esittäneet EKP:n vuosikertomusta 2007 koskevassa päätöslauselmassanne.
(EN) Vuonna 2007 EKP:n toimintaympäristö oli hyvin haasteellinen hyödykkeiden nousevien ja epävakaiden hintojen takia, ja vuoden 2007 toiselta puoliskolta lähtien, kuten esittelijä mainitsi, koska epävarmuus lisääntyi koko maailman rahoitusmarkkinoilla käynnissä olevan korjauksen takia. Tästä kehityksestä huolimatta euroalueen talous jatkoi vuonna 2007 vakaasti kasvuaan, ja vuotuinen tosiasiallinen BKT kasvoi 2,7 prosentilla.
Vuoden 2008 ensimmäisellä puoliskolla tosiasiallisen BKT:n kohtuullinen kasvu on jatkunut, vaikka kvartaalitasolla siinä todennäköisesti onkin huomattavaa epävakaisuutta osittain säähän liittyvien väliaikaisten tekijöiden vuoksi. Siksi on tärkeää keskittyä keskipitkän aikavälin suuntauksiin kasvua koskevaa kehitystä arvioitaessa.
Euroalueen ulkopuolisten maiden osalta kehittyvien talouksien kasvun pitäisi tulevaisuudessa säilyä voimakkaana, sillä se tukee euroalueen ulkomaista kysyntää. Euroalueen maiden talouden perustekijät pysyvät puolestaan vakaina eikä euroalue kärsi merkittävästä epätasapainosta. Työttömyysluvut ja työvoimaan osallistuminen ovat kasvaneet viime vuosina merkittävästi, ja työttömyysluvut ovat laskeneet alhaisemmalle tasolle 25 vuoteen.
Tähän kasvua koskevaan tilanteeseen liittyvä epävarmuus pysyy kuitenkin suurena. Talouskehityksen heikkenemisen riskit liittyvät pääasiassa hyödykkeiden hintojen odottamaan kasvuun tulevaisuudessa, rahoitusmarkkinoilla jatkuvien jännitteiden mahdollisiin reaalitalouteen kohdistuviin tulevaisuuden vaikutuksiin ja suuntauksiin lisätä protektionismia.
Hintojen kehityksestä haluaisin sanoa, että vuonna 2007 keskimääräinen vuotuinen yhdenmukaistetun kuluttajahintaindeksin mukainen inflaatio euroalueella oli 2,1 prosenttia, mikä on hieman enemmän kuin EKP:n määritelmä hintavakaudesta. Vuoden lopussa inflaatiotaso kuitenkin oli huomattavasti yli kaksi prosenttia öljyn ja elintarvikkeiden kansainvälisten hintojen huomattavan nousun takia. Euroalueen inflaatio on siitä lähtien noussut edelleen, ja hyödykkeiden äkillisen hintojen nousun seurauksena se nousi huolestuttavalle noin neljän prosentin tasolle vuoden 2008 puolivälissä. Tulevaisuudessa vuotuisen yhdenmukaistetun kuluttajahintaindeksin mukainen inflaatiotaso pysyy jonkin aikaa todennäköisesti selvästi hintavakauden mukaisen tason yläpuolella ja laskee vain asteittain vuonna 2009.
Vuonna 2007 keskipitkän aikavälin hintavakautta koskevat riskit kasvavat selvästi, ja ne ovat viime kuukausien aikana voimistuneet. Näihin riskeihin kuuluvat hyödykkeiden hintojen mahdolliset tulevat nousut ja välillisten verojen ja säänneltyjen hintojen odottamaton kasvu. Hallintoneuvosto on lisäksi erittäin huolissaan siitä, että hintojen ja palkan muodostusta koskeva toiminta voisi lisätä inflaatiopainetta laajapohjaisten kerrannaisvaikutusten kautta. Ensimmäiset merkit ovat jo nähtävissä joillakin euroalueen alueilla. Tässä yhteydessä nimellispalkkojen sitominen indeksiin aiheuttaa erityistä huolta, ja sitä pitäisi välttää.
Vuoden 2007 tapaan vuoden 2008 ensimmäisen puoliskon rahapoliittinen analyysi vahvistaa edelleen, että keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä hintavakautta uhkaavat edelleen nousun riskit. Olemme rahapoliittisen strategiamme mukaisesti sitä mieltä, että euroalueella käynnissä olevan varojen ja luoton laajennuksen taustalla viime vuosien aikana ollut jatkuva vakaus on luonut nousun riskejä hintavakaudelle.
Hallintoneuvosto muokkasi vuoden 2007 maalis- ja kesäkuussa uudelleen rahapoliittista kantaansa pitääkseen kurissa keskipitkän aikavälin hintavakautta koskevat nousun riskit. Rahoitusmarkkinoihin liittyvän epätavallisen laajan epävakaan jakson jälkeen hallintoneuvosto määräsi eurojärjestelmän uudelleenrahoitusoperaatioiden minimitarjouskoroksi 4,25 prosenttia. Tämä toiminta korostaa hallintoneuvoston lujaa päättäväisyyttä estää kerrannaisvaikutukset ja säilyttää pitkän aikavälin inflaatio-odotukset lujasti kytkettyinä hintavakauteen. Tämä on EKP:n rahapolitiikan panos ostovoiman säilyttämiseen keskipitkällä aikavälillä ja euroalueen kestävän kasvun ja työllisyyden tukemiseen.
Viime viikon korkojen nostoa koskevan päätöksen jälkeen hallintoneuvosto määritti nykyiseksi kannakseen keskipitkän aikavälin hintavakauden saavuttamisen edistämisen. Jatkamme kaiken kehityksen tiivistä tarkkailua tulevan jakson aikana.
Te otatte päätöslauselmaluonnoksessanne esiin monia EKP:n kannalta merkittäviä asioita. Haluan vakuuttaa teille, että me käsittelemme juuri tehtyjä huomautuksia ja kaikkia päätöslauselmassa esitettyjä huomautuksia huolellisesti ja että me tiedotamme teille asianmukaisesti.
Haluaisin käsitellä lyhyesti hieman yksityiskohtaisemmin joitakin näistä kohdista. Rahapoliittisen strategian osalta haluaisin aloittaa sanomalla, että pidän myönteisenä talous- ja raha-asioiden valiokunnan EKP:n rahapoliittisesta strategiasta tekemää myönteistä arviota. Kaksipilarisella kehyksellämme varmistetaan, että kaikki hintavakautta uhkaavien riskien arvioinnissa tarvittavat tiedot otetaan huomioon johdonmukaisesti ja järjestelmällisesti rahapoliittisia päätöksiä tehdessä.
Hallintoneuvosto käynnisti vuonna 2007 eurojärjestelmän puitteissa tutkimusohjelman parantaakseen rahapoliittista analyysiään, kuten päätöslauselmaluonnoksessakin ehdotettiin, jatkaakseen EKP:n analyyttisen infrastruktuurin parantamista.
Avoimuuden osalta haluan sanoa, että pidän myös myönteisenä sitä, että valiokunta tunnusti, että EKP:n hallintoneuvoston pöytäkirjojen julkaiseminen ei välttämättä olisi järkevää. Kyseisellä toimenpiteellä huomio kiinnitettäisiin yksittäisiin kantoihin, vaikka 15:n ja pian 16 jäsenvaltion euroalueella kollegiaalisen päätöksentekijän eli hallintoneuvoston, kollegion, kanta on ratkaiseva. Se voisi myös johtaa siihen, että hallintoneuvoston jäseniä painostettaisiin rahapoliittisia päätöksiä tehdessä luopumaan euroalueen mukaisesta näkökulmasta, joka on välttämätön.
Kuten aiemmin on jo korostettu, katson, että alustus, jonka pidän hallintoneuvoston puolesta kuukausittaisessa lehdistötilaisuudessa, vastaa muiden keskuspankkien yhteenvetopöytäkirjoiksi kutsuttuja asiakirjoja. Alustuspuheenvuoro ja sitä seuraava kysymys- ja vastausosio tarjoavat reaaliajassa kattavan yleiskatsauksen hallintoneuvoston näkemykseen vallitsevasta rahapoliittisesta kannasta. Tämä viestintäväline on palvellut meitä hyvin rahoitusmarkkinoiden odotusten ohjaamisessa.
Veropolitiikan osalta EKP jakaa sen ajatuksen, että jäsenvaltioiden on noudatettava täysimääräisesti vakaus- ja kasvusopimusta. Euroalueen julkisen talouden alijäämän kokonaissuhteen arvellaan uudelleen kasvavan vuonna 2008. On olemassa selvä vaara, että jotkin valtiot eivät noudata vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevän osan säännöksiä. Vakaan ja kestävän talousarviotilanteen saavuttaminen ja sen perusteella automaattisten vakauttajien vapaan toiminnan salliminen ovat parhaita keinoja, joihin me luotamme, jotta veropolitiikalla voidaan saavuttaa makrotaloudellinen vakaus.
Päätöslauselmaluonnoksessa viitataan myös uhkiin, jotka aiheutuvat euroalueen jäsenvaltioiden välisistä taloudellisista eroista, jotka jossakin määrin heijastavat rakenteellista jäykkyyttä ja/tai epäasianmukaista kansallista politiikkaa. On sanomattakin selvää, että euroalueen jäsenvaltioiden taloudellisia eroja ei voida hoitaa rahapolitiikalla.
Jotta voitaisiin välttää pitkittynyttä joko hitaan kasvun ja korkean työllisyyden tai ylikuumentumisen kautta valtion vastauksena epäsymmetrisiin häiriöihin, uudistuksia, joilla kyseisiin häiriöihin vastataan, pitäisi toteuttaa kansallisella tasolla. Niihin kuuluvat hyvin suunnitellut rakenteelliset uudistukset, joilla parannetaan kilpailukykyä, lisätään tuottavuutta ja edistetään työmarkkinoiden joustavuutta.
Haluan vielä kerran korostaa, että kansallista kilpailukykyä koskevaa kehitystä - myös työn yksikkökustannuksia - on valvottava selkeästi - kilpailukyvyn menetyksen korvaaminen taannehtivasti on vaikea tehtävä. Tuemme tässä yhteydessä parlamentin kehotusta järkevään palkka- ja hintapolitiikkaan.
Nyt haluaisin käsitellä kysymyksiä, joita rahoitusmarkkinoiden kriisien ehkäisemistä ja kriisin hallintaa koskevalla korjauksella korostetaan ja jotka myös esiintyvät selvästi parlamentin analyysissä.
Kriisien ehkäisemisen osalta markkinoiden korjauksessa korostettiin sekä valvontaviranomaisia että keskuspankkeja koskevia asioita. Valvontaviranomaisten pitäisi ponnistella edelleen vahvistaakseen rajatylittävää yhteistyötä ja tietojenvaihtoa. On ensisijaisen tärkeää hyödyntää edelleen Lamfalussy-puitteiden mahdollisuuksia. Ecofin-neuvosto on sopinut sitä varten tietyistä toimenpiteistä, ja nyt huomiota pitäisi suunnata kyseisten suuntaviivojen täytäntöönpanoon.
Meidän mielestämme markkinoiden korjauksesta ei ole saatu mitään vakuuttavia perusteita nykyisten valvontapuitteiden tarkistamiselle, esimerkiksi perustamalla uusi EU:n valvontaviranomainen. Keskuspankit, myös EKP, ovat olleet sangen tehokkaita määritellessään rahoitusjärjestelmän heikkouksia ja uhkia, jotka tulivat esiin kuohunnan laajentuessa. En käsittele sitä yksityiskohtaisemmin.
Jos mietitään, mitä kriisin hallinnasta on opittu, tärkein kuohunnan aikana ilmennyt asia koskee sitä, että tiedon on kuljettava sujuvasti keskuspankkien ja valvontaviranomaisten välillä kriisin levitessä. Keskuspankit saattavat tarvita valvontaan liittyvää tietoa suorittaakseen kriisinhallintatehtävänsä tehokkaasti. Tämä koskee sekä eurojärjestelmää että kaikkia keskuspankkeja. Valvontaviranomaiset voivat puolestaan hyötyä keskuspankkien tiedoista. Siksi EKP tukee vahvasti keskuspankkien ja valvontaviranomaisten välistä tiedonvaihtoa koskevan EU:n oikeusperustan suunniteltua vahvistamista.
Haluaisin päättää esittämällä muutamia huomioita, jotka koskevat EU:n maksujärjestelmien yhdistämistä. Panimme tyytyväisinä merkille päätöslauselmaluonnoksen myönteiset arviot SEPAsta ja Target 2 -hankkeista. Eurojärjestelmän arvopapereita koskevan Target 2 -aloitteen osalta hallintoneuvosto tekee tulevina viikkoina päätöksen T2S-hankkeen jatkosta. On tärkeää huomata, että kaikki tärkeimmät arvopaperikeskukset ovat suhtautuneet myönteisesti aloitteeseemme.
Jean-Claude Juncker
euroryhmän puheenjohtaja ja Eurooppa-neuvoston jäsen - (FR) Arvoisat puhemies ja esittelijä, hyvät naiset ja herrat, haluaisin ensiksi antaa tunnustusta esittelijällenne hänen työnsä tasosta. Se on erinomainen mietintö, jossa on kaikki olennaiset kohdat.
Olen tyytyväinen, että valiokuntanne työstä ja esittelijänne mietinnöstä voin nähdä, että parlamenttinne mielipiteet vastaavat suurelta osin mielipiteitä, joita on useasti esitetty euroryhmässä, jonka puheenjohtajana minulla on kunnia toimia. Tämä yhteisymmärrys, tämä laaja näkemysten lähentyminen liittyy erityisesti keskuspankin toimiin ja toimintaan, ja keskuspankki on, kuten aina, saanut runsaasti kiitoksia parlamentiltanne ja minun edustamiltani hallituksilta.
Tämä huomio on erityisen merkittävä, koska keskuspankkia on arvosteltu eri tavoin viime viikkojen ja kuukausien aikana, kun sen piti käyttää kaikki keinonsa koko maailmaa kohdanneen rahoituskriisin takia. Euroopan keskuspankkia arvosteltiin ensin liiallisesta aktiivisuudesta, mutta myöhemmin se pystyi panemaan tyytyväisenä merkille, että kaikki muut tärkeimmät rahoitusviranomaiset olivat omaksuneet sen välineet ja menetelmät.
Olemme myös samaa mieltä esittelijän kanssa, kun hän kehottaa meitä, euroryhmää ja Ecofin-neuvostoa yleisesti ja pankkiamme tekemään asianmukaiset rahoitusta koskevat johtopäätökset kohtaamistamme kriiseistä, erityisesti markkinoiden seurannan ja avoimuuden osalta, sillä meidän on lisättävä ne nykyisiin mekanismeihimme.
Inflaation torjunta on kansalaistemme suurin huolenaihe. Kaikki tutkimukset osoittavat tällä hetkellä, että ihmiset ovat edelleen huolissaan ostovoiman menettämisestä ja pelkäävät, että ostovoiman menettämisen mahdollisuudesta tulee totta. Siksi pankin oikeutena ja velvollisuutena on taata hintavakaus, sillä se asetettiin keskuspankin tavoitteeksi EU:n perustaneella Maastrichtin sopimuksella.
Haluaisin lisätä, että meidän ei pitäisi kannattaa sitä yksinkertaista ajatusta, että keskuspankki on rahapoliittisena viranomaisena ainoa hintavakaudesta ja inflaation torjunnasta vastaava elin. Inflaatio ja inflaation torjunta ovat myös euroalueen hallitusten huolenaihe ja velvoite. Myös niiden on keskuspankin harjoittamaa rahapolitiikkaa täydentämällä otettava käyttöön vakaata politiikkaa, jolla hintavakautta voidaan tukea.
Siksi euroryhmän hallitukset ovat ensinnäkin tehneet tarvitsemiemme palkkarajoitusten avulla kaikkensa varmistaakseen, että palkat ja julkinen sektori pysyvät hallinnassa. Siksi teemme ehdottoman päättäväisesti kaikkemme välttääksemme tarpeettomia korotuksia välillisessä verotuksessa, sekä alv:ssä että valmisteverossa. Olemme sitoutuneet lujasti tekemään kaiken mahdollisen, jotta hinnat eivät ylitä terveen järjen rajoja.
Inflaatiosta ja hintavakaudesta ei voida puhua mainitsematta keskuspankin riippumattomuutta, kuten esittelijänne on tehnyt sekä kirjallisesti että suullisesti.
Haluan jälleen kerran huomauttaa, että keskuspankin riippumattomuus on talous- ja rahaliiton perusperiaate, että keskuspankin riippumattomuus on osa sopimusta, jolla talous- ja rahaliitto on perustettu, että yksikään hallitus ei ehdottanut pienintäkään muutosta keskuspankin hintavakauteen keskittyvään toimivaltaan perustuslakisopimusta ja sitä seurannutta uudistettua Lissabonin sopimusta laadittaessa. Siksi katson, että jonakin päivänä voimme päättää turhan ja tuloksettoman keskustelun, jolla ei ole mitään tekemistä todellisen tilanteen kanssa. Tämä ei tarkoita, ettemmekö voisi arvostella pankkia, antaa sille tukea ja neuvoja sen kunniakkaassa toiminnassa, mutta sen riippumattomuuteen ei saa puuttua.
Muuten haluaisin sanoa, että me emme saa ylikuormittaa rahapolitiikkaa velvollisuuksilla. Perustamissopimuksessa keskuspankin tavoitteeksi annetaan hintavakaus. Meidän ei pidä lisätä sen toimivaltaan monia taloudellisia tavoitteita vaan meidän on noudatettava johdonmukaisuutta koskevaa sääntöä, jonka mukaan emme saa yrittää saada pankkia pyrkimään liian moniin poliittisiin tavoitteisiin. Sillä on toimintaväline eli rahapolitiikka; se toimii arvokkaasti ja päättäväisesti.
Valuuttapolitiikan osalta olen huomannut Olle Schmidtin mietinnössä pientä ristiriitaisuutta. Siinä annetaan käsitys, että valuuttapolitiikka on keskuspankin ainoa, ellei jopa yksinomainen vastuualue. Olen sangen tyytyväinen siihen, että keskuspankilla on johtava asema kaikilla valuutan vaihtoon liittyvillä aloilla, mutta siltikin haluaisin kiinnittää huomionne perustamissopimuksen säännöksiin, joilla pankille ja hallituksille annetaan jaettu toimivalta valuuttapolitiikassa. Meillä on myös käynnissä pankin kanssa hedelmällinen keskustelu valuutta- ja rahapolitiikasta sekä rakennepolitiikasta, ja kaikki osallistuvat siihen.
Osana tätä säännöllistä keskustelua Jean-Claude Trichet ja minä menimme viime marraskuussa Kiinaan keskustellaksemme valuuttapolitiikasta Kiinan viranomaisten kanssa, ja teemme sen uudelleen tämän vuoden toisella puoliskolla.
Valiokuntanne mietinnössä huomaamani lievä ristiriitaisuus liittyy euroalueen ulkoiseen edustukseen. Toisin kuin mietinnössä todetaan, keskuspankki ei siinäkään vastaa yksin euroalueen kansainvälisen aseman vahvistamisessa tarvittavien vaiheiden toteuttamisesta. Myös tällä alueella toimivalta on jaettu.
Thomas Mann
PPE-DE ryhmän puolesta. (FR) Tervetuloa molemmat Jean-Claudet, johtajat Trichet ja Juncker!
(DE) Meillä oli 2. kesäkuuta suuret juhlat Frankfurt am Mainissa, kaupungissa, jossa Saksan markka ja euro otettiin käyttöön - juhlimme Euroopan talous- ja rahaliiton kymmentä vuotta. EKP:n ansiosta euro on kansainvälisesti vakiintunut valuutta ja hintavakaus on pysynyt koko ajan ensisijaisena tavoitteena. Oli loogista, että EKP käytti muutama päivä sitten tehokkainta asettaan vaikuttaakseen peruskorkoon ja nosti sitä 0,25 prosenttiyksiköllä. Tavoitteena oli ja on edelleen korkeiden elinkustannusten ja bensiinin ja öljyn hinnan nousun aiheuttaman inflaation uhan hillitseminen.
Tällä kertaa EKP ilmoitti toimenpiteistään viikkoja etukäteen. Se toimi eri tavalla keväällä: laajamittaista ja tehokasta toimintaa muutamassa tunnissa. Sitä pidetään erityisen myönteisenä Olle Schmidtin mietinnössä, joka on erinomainen mietintö, jonka eteen me kaikki työskentelimme. Vuoden 2007 toisella puoliskolla kiinteistömarkkinat romahtivat. Uhkapeliä pelanneet pankit ja vakuutusyhtiöt huomasivat joutuneensa subprime-kriisissä vaikeuksiin. EKP antoi hyvin äkkiä asiaankuuluvat varat käyttöön ja esti siten rajatylittävän romahduksen.
Tällainen vauhti ja tehokkuus todistavat vahvasta toiminnasta, joka perustuu instituutionne toimivaltaan ja sitä kohtaan tunnettuun suurempaan luottamukseen. Minun mielestäni EKP:n päätökset ovat yleisesti avoimia, ja ne perustuvat hyvään tiedonkulkuun ja selkeisiin tavoitteisiin. Rahapoliittisessa keskustelussa EKP tiedottaa meille raha- ja talousasioiden valiokunnassa säännöllisesti rahapoliittisista päätöksistä.
Minun mielestäni paljon toivotussa hallintoneuvoston pöytäkirjojen julkaisussa ei ole paljonkaan järkeä. Kansallinen vaikutus on estettävä. Rajoittamaton riippumattomuus on tarpeen. Arvoisa puhemies, tavallisesti meillä Euroopan parlamentin jäsenillä on paljon tilaisuuksia arvosteluun. Tänään haluan ilmaista suuret kiitokset siitä, mitä on sanottu, siitä, että liikeyritykset ja kansalaiset ovat hyvissä käsissä, toisaalta Jean-Claude Trichet'lle ja hänen pankilleen, EKP:lle Frankfurt am Mainissa ja toisaalta tietysti erinomaiselle Jean-Claude Junckerille.
Manuel António dos Santos
PSE-ryhmän puolesta. - (PT) Arvoisa puhemies, hyvät Jean-Claude Trichet ja Jean-Claude Juncker, haluaisin ensin sanoa, että tämän mietinnön päätavoitteena oli Euroopan keskuspankin vuoden 2007 toiminnan analysointi. Talous- ja raha-asioiden valiokunnassa ei kuitenkaan luonnollisesti voitu olla analysoimatta Euroopan unionin rahapolitiikan ja sen sääntelijöiden tulevia haasteita.
Euroopan keskuspankin (EKP) sille perustamissopimuksella osoitetun toimivallan osalta meidän on tunnustettava sen vuonna 2007 tehdyn työn arvo. Vaikka se ei pystynyt välttämään rahapoliittista kuohuntaa ja siitä seurannutta talouskasvun kriisiä, jota me nyt elämme, se onnistui lieventämään monia nykyisen tilanteen kielteisiä seurauksia. Minun mielestäni tärkein kysymys on edelleen se, voimmeko me Euroopan unionin nykyisellä politiikalla ja nykyisillä välineillä selvitä maailmantalouden vakavasta kriisistä ja sen seurauksista Euroopalle.
Kriisi ei välttämättä ole katastrofi. Voimme estää kriisin kehittymisen katastrofiksi vain, jos meillä on tulevaisuudesta selkeä näkemys, jota ei kuormiteta vanhentuneella puhdasoppisuudella ja jossa keskitytään niiden uusien ilmiöiden luonteeseen, joita meidän on käsiteltävä ja joista meidän on selvittävä. Voimassa olevien sääntöjen noudattamatta jättämisen puolustamista ei voida hyväksyä, ja meidän on edistettävä politiikasta käytävää keskustelua kehittämällä ehdotuksia, joilla pyritään muuttamaan nykyinen tilanne.
Olle Schmidtin mietinnössä esitetään joitakin väyliä eteenpäin: keskuspankkien ja valvontaviranomaisten välisen yhteistyön parantaminen rahoituksen sääntelyn purkamisen ja sääntelyn yhteensovittamista koskevissa ponnisteluissa, puitteiden luominen EKP:n asemalle varainhoidossa, talouspolitiikan koordinoinnin edistäminen euroryhmän, komission ja EKP:n välillä, päätöksenteon avoimuuden lisääminen ja ennen kaikkea tiedon tarjoaminen yleisölle, jotta se voi ymmärtää EKP:n toimia; pankin hallinnon rakenteellisen uudistuksen edistäminen; korkotason erittäin huolellinen hallinnointi; keinottelun ja markkinoiden epäasianmukaisen diskonttauksen välttäminen, jotta ei vaarannettaisi investointipolitiikkaa, työpaikkojen luomista, rakenneuudistusta ja taloudellista kasvua. Tästä kaikesta, mikä on jo sangen paljon, riippumatta meidän on myös ymmärrettävä, että meillä on meneillään vaikea taloudellinen ja yhteiskunnallinen kriisi, emmekä vielä tiedä sen laajuutta. Tiedämme kuitenkin, että siitä tulee huomattavasti pahempaa ennen kuin se korjaantuu.
Meillä ei ole harhakuvitelmia siitä, että nykyiset ongelmat voidaan ratkaista käytettävissämme olevilla korjaavilla toimenpiteillä. Tilanteen tunnustaminen ei merkitse tappion tunnustamista vaan pikemminkin se on osoitus terveestä järjestä. Olemme luultavasti juuri määrittämäisillämme poliittiset ratkaisut ongelmiimme. Tämä ei taatusti ole maailmanloppu ja vielä vähemmän historian loppu. Voimme vain pyytää, että EKP tekee toimivaltansa puitteissa yhteistyötä, käyttää valmiuksiaan ja osoittaa avoimuutta ja joustavuutta eikä ikinä ylitä toimivaltaansa.
Wolf Klinz
ALDE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät Jean-Claude Trichet ja Jean-Claude Juncker, hyvät naiset ja herrat, haluaisin myötäillä edellisen puhujan lausumia kiitoksia. EKP toimi tosiaan ripeästi ja pätevästi heti rahoituskriisin alusta alkaen, ja ilman tätä päättäväisyyttä kriisistä olisi luultavasti kehittynyt paljon pahempi. Se ei ole vielä ohi, mutta pankki on päättäväisyydellään osoittanut uskottavuutensa, ja sen lisäksi siitä on tullut eräänlainen malli keskuspankin pätevää toimintaa varten ja eräänlainen esimerkki muille keskuspankeille.
Pelkään kuitenkin, että keskuspankilla on vielä vaikein vaihe edessään. Seuraavat 18 kuukautta ovat todella ratkaiseva testi sille, pystyykö pankki säilyttämään uskottavuutensa. Minä toivon, että se pystyy. Meillä on öljyn ja raaka-aineiden villinä laukkaavat hinnat, meillä on nousevat elintarvikkeiden hinnat ja meillä on inflaatio. Jean-Claude Trichet puhui neljästä prosentista euroalueella. Monissa jäsenvaltioissa se on itse miltei kuusi prosenttia, ja euro on uskomattoman vahva.
Joten stagflaation riski on hyvin todellinen. Meidän on varmistettava, että me todella torjumme tuota riskiä varhaisessa vaiheessa. Näissä olosuhteissa pidän siksi myönteisenä sitä, että keskuspankki osoitti kykynsä viime viikolla tekemillään korkopäätöksillä. Inflaation torjunta tietysti on ja tulee olemaan tärkein tehtävämme.
Kun Saksalla oli useita vuosikymmeniä sitten stagflaatiokausi, liittokansleri Schmidt sanoi, että hänen mielestään viiden prosentin inflaatio on parempi kuin viiden prosentin työttömyys. Siten hän vastusti suoraan Saksan keskuspankkia. Kävi ilmi, että Saksan keskuspankin toimet inflaation torjumiseksi nopeasti ja päättäväisesti olivat oikeita. Saksa selvisi stagflaatiosta nopeammin kuin monet muut maat.
Minulla ei ole annettavana mitään neuvoja keskuspankille. Se tietää paremmin kuin kukaan, mitä sen on tehtävä. Minulla on kolme toivomusta. Kaksi niistä on jo täytetty. Haluaisin, että keskuspankin, euroryhmän ja euroryhmän puheenjohtajan Jean-Claude Junckerin vuoropuhelu etenisi sujuvasti. Uskon, että näin käy nyt. Haluaisin, että keskuspankkien välisen yhteistyön lisäksi myös keskuspankin ja valvontaviranomaisten välinen yhteistyö olisi tiiviimpää. Tämäkin on jo tapahtumassa.
Lopuksi - ja tähän olen valitettavasti saanut kielteisen vastauksen Jean-Claude Trichet'ltä - haluaisin, että saisimme enemmän tietoa päätöksenteosta. Emme halua tietää nimiä, mutta haluamme tietää, oliko päätöksen takana täpärä vai selkeä enemmistö ja keskusteltiinko paljon vai vähän.
Claude Turmes
Verts/ALE-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisa puhemies, en ole suuri asiantuntija raha-asioissa, mutta yritän ymmärtää, mitä nykyisen energia- ja elintarvikekriisin taustalla on, ja minun johtopäätökseni on, että olemme siirtymässä uudelle aikakaudelle.
Olemme siirtymässä sellaiselle aikakaudelle, jossa planeetan resurssit ovat niukat. Miksi? Koska meillä on vallitsevana 1900-luvulta peräisin oleva taloudellinen malli, jonka keksivät ja jota johtivat lukemattomat keskiluokkaiset kansalaiset Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Japanissa sekä pienet eliitit muualla maailmassa. Se oli 1900-luvun maailma.
2000-luvun maailma on sellainen, jossa on satoja miljoonia keskiluokkaisia ihmisiä enemmän Kiinassa, Intiassa, Indonesiassa, Etelä-Afrikassa, Nigeriassa, Meksikossa, Brasiliassa ja muissa maissa. Siksi meidän nykyisin vallitsevassa taloudellisessa mallissamme on järjestelmään kuuluva vika. Järjestelmässä ei ole otettu huomioon, että resurssit ovat rajallisia. Mistä me aiomme löytää kalaa silloin, kun kiinalaiset syövät yhtä paljon kalaa kuin japanilaiset? Mistä me aiomme löytää bensiiniä silloin, kun kaikki intialaiset ajavat Tatan autoilla? Mistä me aiomme löytää hiiltä terästehtaita varten kaikkialla maailmassa, jos kaikki kehittyvät taloudet kehittyvät nykyisten teknologioiden mukaisesti? Tämä on syvään juurtunut kriisi.
Minulla on siksi kolme erityistä kysymystä. Ensiksi keinottelu. Keinottelu ei ole tietenkään ruohonjuuritason liike, mutta mitä voidaan tehdä nousevien hintojen rasittamien kansalaisten hyväksi, kun samalla Total- ja Eon-yhtiöiden osakkeenomistajia ja muita keinottelijoita rasittavat liikevoitot? Hyvä Jean-Claude Juncker, te esititte ajatuksen keinotteluverosta. Onko sen ajatuksen suhteen edistytty yhtään, koska luulen kansalaisten haluavan, että me, poliitikot ryhdymme toimenpiteisiin?
Toinen kysymykseni: mihin toimiin voidaan ryhtyä nopeasti, jotta Euroopan taloudesta tehdään riippumattomampi, erityisesti tuodusta öljystä ja kaasusta ja niiden hinnoista? Emmekö voisi Euroopan investointipankin avulla harkita suurta investointiohjelmaa rakennusten ja julkisen liikenteen uudenaikaistamiseksi ja esimerkiksi sähkömoottoreiden ja muiden järjestelmien asentamiseksi pieniin ja keskisuuriin yrityksiin? Minun mielestäni se on ainoa tapa vähentää kulutusta, koska me emme hallitse hintoja.
Kolmas kysymykseni koskee palkkojen indeksiin sitomista koskevaa järjestelmää. Hyvä Jean-Claude Trichet, teillä ja minulla on riittävän korkea palkka, joten energian ja elintarvikkeiden hinnat eivät vaikuta meihin paljonkaan. Te ansaitsette epäilemättä enemmän kuin minä, mutta samaan aikaan te sanotte, että meidän pitäisi lopettaa Luxemburgissa ja Belgiassa käytössä olevat kansalliset indeksiin sitomista koskevat järjestelmät. Hyvä Jean-Claude Juncker, eikö tämä ole ainoa tapa, jolla ihmiset voivat saada lisätuloja hintojen noustessa pilviin? En oikein ymmärrä, miksi te vastustatte niin kovin indeksiin sitomista koskevia järjestelmiä.
Johannes Blokland
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (NL) Kiitos, arvoisa puhemies. Toivotan tervetulleeksi myös Euroopan keskuspankin pääjohtajan Jean-Claude Trichet'n ja Jean-Claude Junckerin.
Haluaisin aivan ensiksi onnitella Jean-Claude Trichet'tä hänen juuri esittelemästään vuosikertomuksesta. Asiat eivät näytä olevan euroalueella hyvin, ei yritetä salailla sitä. Pelkään, että tulevina vuosina monet epäilyt, joita esitettiin euron käyttöönoton yhteydessä, käyvät toteen. Muutaman vauraan vuoden jälkeen näemme nyt, pystyykö Euroopan keskuspankki pitämään inflaation alhaisena.
Euroalueella on yhteinen rahapolitiikka, mutta kullakin sen 16 jäsenvaltiosta on oma talouspolitiikkansa. 16 jäsenvaltioita, joilla kaikilla on oma yhdenmukaistettu kuluttajaindeksinsä ja työllisyyttä edistävä politiikkansa. Koska euroalueen inflaatio on neljä prosenttia, viimeisin Euroopan keskuspankin tekemä koronnosto merkitsee, että todellinen korkotaso on 0,25 prosenttia. Mutta tuo taso ei riitä torjumaan nousevaa inflaatiota ja taantuman uhkaa kaikissa jäsenvaltioissa.
Voiko Jean-Claude Trichet antaa meille arvion siitä, miten riittäviä käytössä olevat välineet ovat tulevina vuosina?
Sergej Kozlík
(SK) Tuen näkemystä, jonka mukaan euron käyttöönotto, euroalueen asteittainen laajentaminen ja yhdenmukaisen talouspolitiikan soveltaminen sekä Euroopan keskuspankin varovainen lähestymistapa ovat johtaneet nykyiseen suhteellisen vakaaseen taloudelliseen kehitykseen Euroopan unionin jäsenvaltioissa.
Kiistämätöntä on myös se, että monien erilaisten rahoitusmarkkinaoperaatioiden dynaamisen kasvun takia näistä toimista on tulossa vähemmän avoimia. Tämä puolestaan johtaa useampiin riskeihin, jotka voivat mahdollisesti vahingoittaa hankkija- ja kuluttajaryhmien lisäksi kokonaisten valtioiden taloutta. Siksi meidän on laadittava laajemmat EU:n puitteet varainhoidon valvonnalle ja otettava Euroopan keskuspankki tiiviimmin mukaan valvontaan, jotta mikä tahansa ongelma rahoitusjärjestelmässä voidaan ratkaista.
Olen samaa mieltä esittelijän, Olle Schmidtin kanssa siitä, että keskuspankkien ja kansallisten valvontaviranomaisten välisen yhteistyön on väistämättä lisäännyttävä. Tavoitteena on säilyttää rahoitusmarkkinoiden vakaus erityisesti ottamalla huomioon rahoitusjärjestelmien lisääntynyt yhdentyminen. Tänä päivänä ja tänä aikana, se, mikä koskee ekologiaa, koskee myös rahoitusmarkkinoita. Ilman muiden, Yhdysvaltojen, Venäjän, Japanin, Kiinan, Intian ja muiden maiden kaltaisten suurten toimijoiden osallistumista ei ole mahdollista saavuttaa onnistunutta tulosta maailmanlaajuisesti.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Arvoisa puhemies, Euroopan keskuspankin pääjohtaja Jean-Claude Trichet ja euroryhmän puheenjohtaja Jean-Claude Juncker ovat samaa mieltä siitä, että heidän tehtävistään eri politiikanaloilla on kymmenen vuoden ajan vallinnut jatkuva yhteisymmärrys. Keskuspankki ja rahapolitiikka ovat vastuussa hintavakauden varmistamisesta, julkista taloutta on tasapainotettava keskipitkällä aikavälillä, ja muulla politiikalla on luotava talouskasvua ja työllisyyden kasvua.
Kun asiat eivät suju, alamme kyseenalaistaa tätä mallia. Alamme sysätä omia velvollisuuksiamme EU:n toimielinten hartioille. Jotkut ihmiset syyttävä Jean-Claude Trichet'tä, toiset Jean-Claude Junckeria. Jos asiat sujuvat vielä huonommin, lopulta syytetään Hans-Gert Pötteringiä.
Siksi tällä kertaa on minun mielestäni tärkeää - ja Jean-Claude Trichet on hyvä navigoija - pitää vakaa kurssi ja säilyttää malli, jonka avulla olemme päässeet näin pitkälle.
Haluaisin sanoa vielä muutaman sanan hinnoista. On totta, kuten Jean-Claude Juncker sanoo, että me olemme kaikki vastuussa tästä asiasta ja että hallitusten on ryhdyttävä toimenpiteisiin; tämä on asia, jota on tutkittava, kun käsittelemme markkinoiden joustavuutta, kun suunnittelemme Lissabonin strategian jälkeistä aikaa.
On kuitenkin jotain, jossa keskuspankin on asetuttava johtoon. Ihmiset sanovat - minulla ei ole lukuja - että hintojen nousut johtuvat jossain määrin rahoituskeinottelusta; varojen siirto subprime-korkomarkkinoilta ja vaihtelevilta korkomarkkinoilta futuurimarkkinoille on osittain aiheuttanut tilanteen, ja meidän on kaikkien on tehtävä jotakin asialle.
Institutionaalisen rakenteen osalta olen esittelijän Olle Schmidtin kanssa samaa mieltä siitä, että nyt ei luultavasti ole hyvä aika alkaa julkaista yksityiskohtaisia pöytäkirjoja. Minun mielestäni kannattaisi kuitenkin julkaista yhteenveto pöytäkirjoista ja, mikä vielä tärkeämpää, minun mielestäni keskuspankin pitäisi kertoa meille, minkälainen painoarvo on avoimuuden ja markkinatietoisuuden lisäämistä koskevien päätösten tekemisessä annettu niille kahdelle pilarille, joihin strategia perustuu.
Minun mielestäni lisääntynyt taloushallinto tarvitsisi myös vastavoimaa, tasapainoa. Mutta tämä ei ole Jean-Claude Trichet'n syy. On meidän syymme, että Lissabonin sopimusta ei vielä ole hyväksytty, ja tähän haluaisin korjauksen.
Pervenche Berès
(FR) Arvoisa puhemies, hyvät Jean-Claude Trichet ja Jean-Claude Juncker, haluaisin ensin kiittää esittelijäämme hänen erinomaisesta työstään. Minun mielestäni kaikkien antama panos on tehnyt tilanteesta selkeämmän; viesti saattaa olla hieman epämääräinen, mutta minun mielestäni siinä on hyödyllisiä kohtia.
Hyvä Jean-Claude Trichet, teidän puheenne kesällä 2007 tekivät vaikutuksen kaikkiin. Me arvostamme sitä, että te tiedotitte välittömästi talous- ja raha-asioiden valiokunnalle. Nyt te olette kuitenkin nostanut korkoja juuri silloin, kun me kaikki uskomme, että kriisi ei ole vielä ohi ja että huonoja uutisia, myös tärkeimmiltä eurooppalaisilta pankeilta, on vielä tulossa.
Kun näimme teidät viime joulukuussa, kerroitte meille, että yleisesti ottaen te odotitte, että vuonna 2008 inflaatio olisi kolme prosenttia, ja sitten tilanne rauhoittuisi. Nyt inflaatio on neljässä prosentissa, ja te kerrotte meille nostaneenne korkoja 0,25 prosenttiyksiköllä ja että se on siinä. Mikäli strategiassanne jatkossakin käsitellään hintavakautta todella niin tarkkaavaisesti, pystyttekö te tuontituotteiden inflaation ja kasvua ja siten työllisyyttä uhkaavien riskien takia kuitenkaan säilyttämään toimintatapanne lyhyellä ja pitkällä aikavälillä?
Minusta näyttää, että ilmiö, johon Claude Turmes viittasi ja jota me voisimme kuvailla siten, että Euroopan unioni on siirtymässä globalisaation toiseen vaiheeseen, pakottaa meidät arvioimaan uudelleen globalisaation ensimmäisen vaiheen käsittelemistä varten käytössämme olleet välineet. Ensimmäisessä vaiheessa suosittiin hintavakautta tai ainakin kulutustavaroiden hintojen laskemista, mikä liittyi erityisesti yritysten uudelleen sijoittamiseen.
Nyt tässä uudessa vaiheessa meillä on uusi tasapaino ja uusi malli, mikä tarkoittaa sitä, että maat, jotka olivat aiemmin kehittyviä talouksia, ovat nyt täysin vakiintuneita myös raaka-aineiden saatavuuden osalta, mikä vaikuttaa hintoihin, kuten hyvin tiedämme.
Siksi näissä olosuhteissa - nyt esitän huomioni sekä Jean-Claude Trichet'lle että Jean-Claude Junckerille, koska Jean-Claude Juncker kiinnittää aivan oikein huomion euroryhmän ja Ecofin-neuvoston toimivaltuuksiin tällä alalla, mutta nämä eivät koskaan ole paikalla valiokunnassamme tai parlamentissa - eikö tämän hetken perustavanlaatuinen kysymys olekin valuuttakurssisuhde, öljyn hankkiminen euroilla tai Euroopan unionin, erityisesti sen euroalueen kyky esiintyä yksimielisesti, jotta kymmenen vuotta euroon vaihtamisen jälkeen voimme viimeinkin edistää koordinoitua ja vastuullista vuoropuhelua maailman tärkeimpien valuuttojen välillä varmistaaksemme kasvumme kannalta parhaan vaihtokurssin?
Margarita Starkevičiūt
(LT) Haluan huomauttaa, että meidän toimikautemme aikana Euroopan keskuspankki on vaikuttavan työnsä ansiosta kasvanut yhdestä maailman monista keskuspankeista maailmanlaajuiseksi johtajaksi keskuspankkitoiminnassa. Tällä hetkellä sillä on uusi haaste, joka koskee sen koko ajan merkittävämmän aseman vakiinnuttamista globalisoituneessa maailmassa.
Haluaisimme, että pankki kasvattaisi asemaansa makrotalouden ja taloudellisen vakauden ennakoinnissa ja hallinnoinnissa, sillä koska nykyään suurin osa kriiseistä on peräisin kolmansista maista, olisi asianmukaista sanoa, että Euroopan keskuspankki on epäonnistunut tuottamaan tarkkoja ennakkoarvioita kriisin laajuudesta ja sen mahdollisista vaikutuksista. Mitä tilanteen parantamiseksi voitaisiin tehdä? Haluaisin ennen kaikkea mainita koordinoinnin lisäämisen talous- ja rahapolitiikan välillä. Kolmas maailma on nyt tulossa vaiheeseen, jossa hintoja vapautetaan, ja se on Liettuan edustajana hyvin tuttua minulle. Se saattaa kestää pidempään, jolloin Eurooppaan kohdistuisi hintojen osalta suurta painetta. Tätä painetta voitaisiin kuitenkin vähentää rahapolitiikallamme, mikä tarkoittaisi taloutemme suurempaa verottamista. Vaihtoehtoisesti voisimme tarjota apua kehittyville maille niiden tulopolitiikan kuntoon panemiseksi ja hintojen vakauttamiseksi. Tämä voitaisiin tehdä lisäämällä osallistumistamme Kansainvälisessä valuuttarahastossa ja yhteydenpitoamme Maailmanpankin kanssa. Tämä on yksi mahdollinen väline, joka voisi auttaa hillitsemään inflaatiota kehittyvissä maissa sekä vähentämään Maailmanpankin taakkaa rahapolitiikan mukauttamisessa.
Vielä yksi asia huolestuttaa minua, ja se on EU:n selvitysmenettely. Huolimatta Euroopan keskuspankin huomattavasta panoksesta yhtenäisen euromaksualueen täytäntöönpanoon ja Target 2 -turvallisuusjärjestelmän kehittämiseen ongelma on huomattavasti sitä monimutkaisempi.
Ryszard Czarnecki
(PL) Arvoisa puhemies, näyttää siltä, että Euroopan keskuspankin vuosikertomuksessa ei käsitellä tiettyä viime vuosina kehittynyttä suuntausta. Tähän asti on voitu sanoa, että Frankfurtissa sijaitseva Euroopan keskuspankki toimii todella riippumattomasti, mutta viime aikoina Euroopan unionin suurimmat jäsenvaltiot ovat yrittäneet painostaa EKP:tä ja vaikuttaa sen päätöksiin.
Tämä on huolestuttava suuntaus, koska käytännössä se tarkoittaa, että EU on jakautumassa maihin, jotka ovat tasa-arvoisia ja maihin, jotka ovat tasa-arvoisempia kuin toiset. Tämä saattaa johtaa kaksinaismoralismiin. Ranskan ja Saksan kaltaisille maille on annettu oikeus painostaa EKP:tä, mutta pienten maiden osalta noudatetaan hyvin tiukasti Euroopan keskuspankin riippumattomuutta Euroopan unionin jäsenvaltioista koskevaa periaatetta. Puhun tästä, koska se on huolestuttavaa kehitystä.
Lopuksi, ei voida sanoa, että EU:lla on asianmukainen ja vakaa rahoitusjärjestelmä. Se on jotakin kehittymässä olevaa. Tätä voidaan havainnollistaa ristiriitaisella esimerkillä Lontoosta, joka on Euroopan unionin tärkein rahoituskeskus, vaikka se on euroalueen ulkopuolella olevan maan pääkaupunki.
Luca Romagnoli
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, euroalue kärsii energian hinnoista, joita EKP, unioni tai hallitukset eivät pysty hallitsemaan. Saksan valtiovarainministeri Peer Steinbrück, kertoi teille, että Jean-Claude Trichet ja EKP ilmoittivat siksi, että keskuspankki aikoo tukea pankkeja selviämään vaikeuksista. Haluaisin tietää, milloin EKP aikoo ilmoittaa, että se haluaa tukea kansalaisia, joiden rahat eivät riitä kuun loppuun asti laskemalla rahan arvoa ja pakottamalla pankit pyytämään asuntolainoista korkoja, jotka eivät ole niin lamauttavia kuin nykyiset korot.
Kasvun ylläpitäminen on tärkeämpää kuin valuutan pitäminen vahvana. Sellaista politiikkaa sovelletaan dollariin, mutta EKP ei anna tehokasta vastausta. Olle Schmidt haluaa vahvistaa EKP asemaa ja valtaa, mutta minä kuulun niihin, jotka edelleen kyseenalaistavat EKP:n riippumattomuuden. Euron käyttöönotolla on epäilemättä ollut joitakin etuja: Jotkin Olle Schmidtin mainitsemista eduista ovat kiistattomia, mutta myöskään kouraantuntuvia haittavaikutuksia ei voida kiistää. Niitä on aiheutunut jokaiselle euroalueen kansalaiselle, joka on kärsinyt todellisesta inflaatiosta, sillä se on huomattavasti korkeampi kuin viralliset luvut, ja se johtuu valuutan käyttöönottoon liittyneestä laajalle levinneestä keinottelusta, jonka hallitsemiseksi EKP:n ja toimielinten pyrkimykset olivat aivan liian vähäisiä.
Kuten Olle Schmidt kirjoittaa, EKP:n hyväksyntä yleisön keskuudessa juontaa juurensa siitä, että se pitää yllä tavoitteita, kuten hintavakautta ja talouskasvua, ja siksi hän katsoo, ettei avoimuus ole niin tärkeää. Hän ehdottaa myös, että jäsenvaltioiden tasa-arvoa koskevasta periaatteesta pitäisi luopua, ja haluaisi, että toimeenpanevalle komitealle annettaisiin enemmän valtaa. Olle Schmidt pelkää, että hallitukset käytännössä painostavat keskuspankkinsa johtajaa, toisin sanoen hän pelkää, että politiikalla pystytään valvomaan rahoitusta. Minun mielestäni totuus on päinvastainen.
Arvoisat Olle Schmidt ja Jean-Claude Trichet, minä en voi mitenkään kannattaa näitä ehdotuksia.
Gay Mitchell
(EN) Arvoisa puhemies, haluan kiittää Olle Schmidtiä erittäin hyvästä mietinnöstä.
Haluan aluksi sanoa, että jotkin jäsenvaltiot ovat lamassa tai ainakin lähellä sitä, ja meidän on kysyttävä itseltämme, mikä on tärkein asia, jonka me voimme kyseisissä olosuhteissa tehdä. Minun mielestäni tärkein asia, jonka voimme tehdä kyseisissä olosuhteissa on työpaikkojen suojeleminen ja työpaikkojen luomisen edistäminen. Tarkastellaanpa tilannetta vuosien 1990 ja 1998 välillä, jolloin tämänhetkisellä euroalueella luotiin viisi miljoonaa työpaikkaa. Mutta kymmenessä vuodessa, vuosien 1998 ja 2008 välillä, kun euro oli otettu käyttöön ja Jean-Claude Trichet ja hänen edeltäjänsä harjoittivat politiikkaansa, luotiin lähes 16 miljoonaa työpaikkaa.
Tätä meidän on siis pohdittava. Tämä on menestystarina, ja se osuus, mikä keskuspankin harjoittamalla politiikalla on tähän, on tunnustettava. Meidän on annettava tunnustusta, kun siihen on aihetta.
Mutta onko tämä tarina vakuuttava? Selvästikin menestyksen avaimet ovat pääasiassa alhaiset korkotasot mutta erityisesti alhainen inflaatio, ja minun mielestäni Jean-Claude Trichet'n jatkuva asiaa koskeva pidättäytyminen todistaa sen.
Mutta onko meidän jatkuvasti nostettava korkotasoa? Nyt on aika tutkia tätä perusteellisemmin. Nykyinen taloudellinen tilanne edellyttää tyyniä ja järkeviä toimia. Tämän takia meillä on riippumaton keskuspankki.
Haluaisin kuitenkin kommentoida euron vahvuutta. Sillä on haitallinen vaikutus vieviin talouksiin. Euron vaihtokurssi dollariin ja puntaan verrattuna ei ole heikkenemässä eikä luultavasti heikkenekään Yhdysvaltojen ja euroalueen korkotason välisten erojen takia. Vaikka tason nosto on suunnattu inflaatioon, se voi muodostaa lisää uhkia euron vaihtokurssille ja estää talouskasvun mahdollisuudet taloudellisen epävakauden aikana.
Viimeisten jäljellä olevien hetkien aikana haluan sanoa, että viime vuonna olin esittelijänä EKP:n vuosikertomuksesta laaditussa mietinnössä ja huomautin silloin, että 500 euron seteleitä oli 223 miljardin euron arvosta - eli 446 miljoonaa seteliä. Pyysin tutkimaan tätä erityisesti siksi, että minusta näyttää, että niitä käytetään todennäköisesti rikollisiin tarkoituksiin. Ehkäpä Jean-Claude Trichet voisi vastauksessaan kertoa, mitä tälle esiin ottamalleni asialle on tehty.
Ieke van den Burg
(EN) Arvoisa puhemies, minäkin haluan liittyä niihin, jotka ovat esittäneet kiitokset ja onnittelut EKP:lle siitä, mitä se teki viime vuonna rahoituskriisissä. EKP:n asemaa viimeisenä likviditeetin lisääjänä ja viimeisenä markkinatakaajana on mietinnössä korostettu, ja minä olen samaa mieltä. Minun mielestäni se myös saavutti tavoitteensa.
Hyvä Jean-Claude Trichet, tässä yhteydessä on mielestäni asianmukaista, että korostitte tietojen paremman saatavuuden ja tietojenvaihdon välttämättömyyttä, ja minun mielestäni EKP voisi ottaa johtavan aseman siinä. Tätä me myös ehdotimme parlamentille valvontajärjestelmää koskevassa talous- ja raha-asioiden mietinnössä, josta keskustelemme ensi viikolla. Minun mielestäni on hyvin tärkeää, että meillä on paremmat yhteydet markkinoiden ja pankkitoiminnan vakauttava valvovien valvontaviranomaisten mikrotalouden toiminnan vakautta koskevien tietojen ja EKP:n tietojen välillä, ja minun mielestäni EKP voisi ottaa siinä johtavan aseman.
Olette sanonut, että te ette halua ohittaa valvontajärjestelmiä - sitä emme ehdottaneet - mutta minä katson, että olisi myös teidän etunne mukaista, jos ette olisi liian riippuvainen jäsenvaltioiden ja jäsenvaltioiden valvontaviranomaisten vapaaehtoisesta yhteistyöstä tietojenvaihdossa. Siksi on tärkeää, että tällä alalla on riippumattomampia toimijoita ja että Euroopan tasolla on vahvempi järjestelmä ja vahvempi rakenne.
Toinen asia ovat maksu- ja selvitysjärjestelmät. Olen iloinen kuullessani, että arvopaperikeskukset suhtautuvat nyt myönteisesti EKP:n ja muiden keskuspankkien tekemään Target 2-Securities -ehdotukseen. Minun mielestäni se voisi olla merkittävä perusta kyseisen järjestelmän parantamiselle edelleen. Haluaisin myös kysyä mielipidettänne siitä, mitä tapahtuu nyt, myös markkinoiden kannalta, johdannaisten alalla ja sopimusmarkkinoilla, jotta niille voidaan luoda enemmän keskusvastapuolia ja parempi valvontajärjestelmä.
Viimeinen huomautukseni vastaa Bernanken eilistä puhetta, mutta en mene siitä yksityiskohtiin.
Daniel Dăianu
(EN) Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää hänen työstään.
Vuosikertomuksessa voidaan puhua paljon saavutuksista ja myös poliittisista koukeroista ja lehmänkaupoista. Euroopan nykyiset inflaatiotasot piinaavat poliitikkoja ja kansalaisia. Euroopan keskuspankki on saavuttanut uskottavuutensa johdonmukaisella politiikalla. Globalisaation aallon ja Aasian taloudellisen nousun aiheuttama tuontitarvikkeiden inflaatio on edistänyt tätä suoritusta.
Nyt on valitettavasti käynnissä päinvastainen tilanne energian ja elintarvikkeiden valtavan hintojen nousun takia, mikä näkyy käytössä olevien resurssien niukkenemisena. Kustannuspaine rasittaa markkinoita kaikkialla maailmassa. Euroalueen inflaatiotaso on korkeimmillaan kymmeneen vuoteen. Tämä on hyvin huolestuttavaa, ja stagflaatiokin näyttää olevan nurkan takana.
Rahoituskriisi on lisäksi vaikeuttanut valtavasti Euroopan keskuspankin tehtävää. EKP:n on torjuttava sitkeästi inflaatiota, ja inflaatio-odotusten vakauttaminen on tässä yhteydessä ensisijaista. Mutta riskit ovat suuret. On epäselvää, miten kauan ulkoinen kustannuspaine jatkuu. On ensiarvoisen tärkeää, että palkka-hintakierre estetään. Viime vuosikymmenellä meillä oli tapana puhua inflaation hillitsemisestä, ja tulevalla kaudella meidän pitäisi pyrkiä toteuttamaan hinta- ja palkkadynamiikan hillintä.
Euroalueen suuremmat taloudelliset erot eivät edistäisi hyvää ilmapiiriä Euroopan keskuspankin toimia varten. Kun markkinat lisäksi ovat koko ajan globaalimmat, Euroopan keskuspankin toimia on tutkittava suhteessa siihen, mitä muut tärkeimmät toimijat tekevät. Tämä koskee korkotason eroja ja yleisiä poliittisia kantoja.
Viimeinen huomautus. Rahoitusmarkkinoiden nykyiset vakavat järjestelmään kuuluvat riskit edellyttävät parempia valvontapuitteita, parempaa koordinointia EKP:n, Yhdysvaltain keskuspankin ja muiden tärkeimpien keskuspankkien välillä. Liian helpon rahan politiikan vaaroja on tässä yhteydessä korostettava.
Othmar Karas
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, toivon todella, että tämän keskustelun tärkeimmät viestit tavoittavat Euroopan kansalaiset. Keskustelun ensimmäinen tärkeä viesti on minun mielestäni se, että EKP ja euro eivät ole huolten ja ongelmien syitä vaan osa ratkaisua. Toinen tärkeä viesti on se, että euro tarjoaa etuja ja suojelua. Se hyödyttää koko Euroopan unionin eikä vain euroalueen kansalaisia, Euroopan unionin poliittista hanketta ja Euroopan unionin kasvu- ja työllisyyspolitiikkaa.
Sisämarkkinoiden ohella euro on tehokkain vastaus globalisaatioon. On totta, että Euroopan keskuspankki ja euro eivät tee meistä riippumattomia maailmanlaajuisesta vaikutuksesta mutta niiden avulla pystymme käsittelemään sitä paremmin.
Haluaisin siksi kiittää Euroopan keskuspankkia vakaasta ja maltillisesta politiikasta, koska silloin, kun luottamus on hävinnyt, pankki on epäilemättä yksi niistä, joita kohtaan tunnettu luottamus on kasvanut.
Haluaisin kuitenkin tässä yhteydessä sanoa kaikille valtioiden ja hallitusten päämiehille: näpit irti vakaus- ja kasvusopimuksesta, näpit irti Euroopan keskuspankista. Jos teillä on sisäisiä ongelmia ja jos ette tee kotiläksyjänne, on aivan liian helppoa syyttää muita. Siksi meidän on tehtävä kaikkemme lisätäksemme tietoisuutta ja päästäksemme eroon tietovajeesta. Inflaation, korkojen ja hintavakauden välisestä yhteydestä ei ole mitään yleistä tietoa. Olen kiitollinen Jean-Claude Junckerille siitä, että hän huomautti, että välillistä verotusta ei pitäisi lisätä vaan vähentää aina, kun on mahdollista.
Meidän on välitettävä viesti siitä, että korkeammat energian ja raaka-aineiden hinnat eivät johdu eurosta. Pidän myös myönteisenä sitä, Euroopan keskuspankin, komission ja rahoituspalvelualan välisellä yhteistyöllä on edistetty yhtenäisen euromaksualueen ja rajatylittävien maksujen käynnistämistä. Hyödyntäkäämme kansalaisten ymmärtäväisyyttä, ottakaamme huomioon oikeutettu huoli ja pelot aloittaaksemme vuoropuhelun heidän kanssaan, tarjotaksemme vastauksia ja selittääksemme, jotta emme vain pitäisi täällä kohteliaita puheita.
Benoît Hamon
(FR) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, euro kallistuu koko ajan suhteessa tärkeimpien kumppaneidemme ja kilpailijoidemme valuuttoihin. Tämä koskee erityisesti dollaria. Ongelmaa tietysti vain korostavat Euroopan keskuspankin politiikka, jolla viitearvoja nostetaan järjestelmällisesti, sekä Yhdysvaltain keskuspankin päinvastainen politiikka. Erityisesti erittäin huomattavat eurooppalaiset johtajat ovat kommentoineet paljon tätä Euroopan talouden kilpailukykyä vahingoittavaa suuntausta valuutanvaihdossa.
Vallitseva näkemys, erityisesti tässä parlamentissa, on, että EKP:llä on yksinomainen ja ehdoton toimivalta valuuttakurssia koskevissa suuntauksissa. EKP itse kieltäytyy pääjohtajansa edustamana ilmaisemasta aiheesta mitään näkemyksiä lukuun ottamatta joitakin ympäripyöreitä kansainvälisiä julkilausumia. Tilanne ei ole avoin eikä demokraattinen, ja sen lisäksi se on EY:n perustamissopimuksen vastainen. EY:n perustamissopimuksen 111 artiklassa sanotaan seuraavasti: ”Jos ei ole olemassa 1 kohdassa tarkoitettua valuuttakurssijärjestelmää suhteessa yhteen tai useampaan muuhun valuuttaan kuin yhteisön valuuttaan, neuvosto voi määräenemmistöllä komission suosituksesta ja EKP:a kuultuaan taikka EKP:n suosituksesta laatia yleiset suuntaviivat tällaisia valuuttoja koskevaa valuuttakurssipolitiikkaa varten.” Toistan: ”voi [...] laatia yleiset suuntaviivat [...] valuuttakurssipolitiikkaa varten”.
Euroalueella on toisin sanoen todellakin välineet, joilla se voi päättää demokraattisesti valuuttapolitiikastaan. Kysymykseni on yksinkertainen, ja osoitan sen valtioiden ja hallitusten päämiehille: sen sijaan, että unionin jäsenvaltioiden hallitukset vain valittavat, mitä ne odottavat ryhtyäkseen toimenpiteisiin?
Cornelis Visser
(NL) Ensiksi minun on onniteltava Olle Schmidtiä hänen mietinnöstään. Hän on laatinut erittäin hyvän, erittäin selkeän mietinnön, vaikka edustaakin Ruotsia, joka ei ole euroalueen jäsen. Minun mielestäni hän on täyttänyt jäsenyysehdot Ruotsin puolesta.
Viime viikolla Euroopan keskuspankki nosti korkotasoa. Euroopan keskuspankki ja sen pääjohtaja, Jean-Claude Trichet, ottavat selvästikin tehtävänsä ja Maastrichtin kriteerit vakavasti. Olen iloinen, että EKP on riippumaton. EKP:tä on suojeltava esimerkiksi kansallisten viranomaisten poliittiselta sekaantumiselta, ja olen iloinen myös siitä, että Jean-Claude Juncker vahvisti tämän euroryhmän puolesta.
Ja Euroopan keskuspankki on vastannut hyvin rahoituskriisiin. Se toimi oikeaan aikaan markkinoiden likviditeetin takaamiseksi. Tämä on toistaiseksi vakauttanut korkotason. Pankkialan kriisi on toiminut herätyksenä. Avoimuuden puute rahoitukseen liittyvissä riskeissä, joille instituutiot ovat alttiita, aiheuttavat tappioita, jotka voivat olla huomattavia. Euroopan parlamentissa keskustellaan parhaillaan rahoitusalan valvonnasta. Euroopan keskuspankki voi olla tässä ratkaisevassa asemassa, koska jäsenvaltioiden keskuspankit tiedottavat sille hyvin.
Mutta EY:n perustamissopimuksessa ei sanota mitään tästä. Minun mielestäni keskuspankkien ja Euroopan keskuspankin, rahoitusmarkkinoiden ja sääntelyviranomaisten välillä tarvitaan tiiviimpää yhteistyötä. Euroopan keskuspankin pitäisi osallistua enemmän valvontaan ja tarkkailuun. Se pystyy organisoimaan rajatylittävää tietojenvaihtoa erityisesti silloin, kun kyseessä on rahoitusalan vakaus. EKP on osoittanut arvonsa. Meidän on hyödynnettävä sen valtaa vahvistaaksemme rahoitusalan valvontaa.
Christoph Konrad
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, tämän keskustelun perusteella voidaan sanoa, että EKP on eräänlainen kallio keskellä merta. Sitä on pidettävä myönteisenä. Hintavakaus on ehdottomasti talouden tärkein painopisteala. Jos tämä jatkuu tulevaisuudessakin, se voi olla vain myönteistä.
Olemme huomanneet, että euroalueen keskimääräinen inflaatio on neljä prosenttia. Joissakin euroalueen maissa se on vielä korkeampi, esimerkiksi Belgiassa 5,8 prosenttia ja Espanjassa 5,1 prosenttia. Ne ovat huonoja uutisia. Siksi tällä viikolla annettu viesti - Euroopan keskuspankin päätös - on tärkeä. Meidän on vain täällä parlamentissakin todettava, että EKP ei selvästikään voi tehdä mitään öljyn inflaatiota edistävälle hinnannousulle. Euroalueella tuntuvat kerrannaisvaikutukset, esimerkiksi ammattiliittojen vaatimat korkeammat palkat, ja samalla liikeyrityksiin vaikuttavat korkeammat hinnat, ovat uhka, joka lopulta johtaa noidankehään.
Haluaisin esittää kaksi muuta huomiota Euroopan keskuspankin politisoinnista. Törmäämme siihen jatkuvasti talous- ja raha-asioiden valiokunnassa, ja se on tehty selväksi myös tässä keskustelussa. Esimerkiksi kysymys päätöksentekoprosessin avoimuudesta on osoitus siihen suuntaan, samoin on pyrkimys paljastaa enemmän ja lisätä vaikutusta päätöksentekoprosessiin. Enemmän avoimuutta - olen epäluuloinen sen suhteen. Minun mielestäni pankin on päätettävä itse, tietysti parlamenttia ja euroalueen edustajia kuultuaan. Päätösten perusteleminen - se on kuitenkin liikaa.
Meidän pitäisi - ja tästä epäilemättä keskustellaan seuraavalla kierroksella - harkita euroaluetta laajennettaessa hyvin tarkkaan, voimmeko jatkaa tällaista politiikkaa. Slovakia oli minulle varoitus. Meidän ei pitäisi olla niin huolissaan tulevaisuuden politiikasta vaan kiinnittää enemmän huomiota kriteereihin.
Zuzana Roithová
(CS) Hyvät naiset ja herrat, Yhdysvaltojen rahoituskriisin vaikutus maailmantalouteen on ollut odottamaton ja ei-toivottu lahja talous- ja rahaliiton kymmenentenä vuosipäivänä. Kasvava inflaatio on toinen ajankohtainen ongelma. EKP on hallinnut täydellisesti maailman rahoitusmarkkinoiden kuohuntaa, tarjonnut likviditeettiä 95 miljardin euron arvosta ja tehnyt muita viimeistelytoimenpiteitä vakauttaakseen hyvin lyhyen aikavälin korot. Tämä on jälleen kerran osoittanut, miten Euroopan unionin yhteinen rahapolitiikka hyödyttää sekä Euroopan taloutta että yksittäisiä kansalaisia epävakaina aikoina. EY:n perustamissopimuksen 105 artiklan mukaan EKP tukee myös yleistä talouspolitiikkaa yhteisössä. Nyt EKP:n on vastattava toisaalta kasvavan inflaation ja toisaalta talouden hidastumisen aiheuttamiin haasteisiin. Tämä ei ole ainoastaan haaste vaan myös todellinen koetus EKP:n ja Euroopan keskuspankkijärjestelmän riippumattomuudelle.
Lissabonin sopimuksen myötä EKP:stä tulee toimielin, jolla on oikeushenkilöys ja selvästi määritelty riippumaton asema. Rahoitusjärjestelmien jatkuva yhdentyminen edellyttää toisaalta jäsenvaltioiden keskuspankkien tiiviimpää yhteistyötä. Jotkut varoittavat, että EKP:n riippumattomuus on uhattuna muun muassa siksi, että euroalueen valtiovarainministerien epävirallisista kokouksista tulee Lissabonin sopimuksen myötä virallisia. Voimme jo kuulla perusteluja sille, voivatko ministerit keskustella siitä, onko inflaatiotavoite asianmukaisesti asetettu.
Minun mielestäni on erittäin tärkeää erottaa demokraattiseen yhteiskuntaan kuuluvat ammatilliset ja poliittiset perustelut ja todellinen puuttuminen Euroopan keskuspankin finanssipolitiikkaan. Ottaen huomioon Lissabonin sopimuksen tuskallisen aikaansaamisen, tuon eron tekeminen on äärimmäisen tärkeä tehtävä sekä meille tässä parlamentissa että tietysti tiedotusvälineille. Lopuksi haluaisin kiittää esittelijöitä tasapainoisesta ja erittäin ammattitaitoisesta EKP:n vuosikertomusta arvioivasta mietinnöstä.
Ioannis Varvitsiotis
(EL) Arvoisa puhemies, kuuntelin hyvin tarkkaan suuresti kunnioittamieni keskuspankin pääjohtajan ja Jean-Claude Junckerin puheenvuoroja.
Meillä on epäilemättä käsissämme huomattava taloudellinen kriisi, jolle ei löydy vertaista viime vuosikymmeniltä. Öljyn ja muiden tuotteiden hintojen pelottava nousu, korkea työttömyysaste, laajalle levinnyt köyhyys ja matala kasvu edistävät kaikki tätä karua kuvaa.
Esitetystä arvostelusta on keskusteltu laajasti. Minun mielestäni kaiken tämän, myös virallisista lähteistä peräisin olevan arvostelun tavoitteena on ollut tilanteen vakavuuden korostaminen. Meidän on sitä paitsi poliitikkoina pyrittävä arvosteluun, koska vain arvostelun avulla voimme kehittyä paremmiksi, nähdä asiat selvemmin ja siten löytää yhteisöä hyödyttävät ratkaisut.
Lopuksi haluaisin kiittää esittelijää tästä todella erinomaisesta mietinnöstä.
Ilda Figueiredo
(PT) Arvoisa puhemies, tästä keskustelusta käy ilmi, että väitetty inflaation torjunta rajoittuu palkankorotusten rajoittamiseen. Voidakseen perustella Euroopan keskuspankin yhdeksättä korkotason nostoa kahdessa ja puolessa vuodessa, Euroopan unionin rahapolitiikan johtajat puhuvat vain palkkamaltin tarpeesta ja jättävät huomiotta suurten yritysten ja talous- ja rahoitusryhmien liikevoittojen skandaalimaisen kasvun, joka on noin 30 prosenttia vuodessa, kun taas palkankorotukset eivät joissakin maissa kata edes inflaatiota. Näin on Portugalissa, jossa useimpien työntekijöiden ja eläkeläisten ostovoima on vähentynyt huomattavasti ja jossa palkat ja eläkkeet ovat Euroopan unionin alhaisimpien joukossa.
Tämän rahapolitiikan täydellinen yhteiskunnallisen ymmärtäväisyyden puute sekä korkea korkotaso ja yliarvostettu euro pahentavat yhteiskunnallista ja alueellista epätasa-arvoa, lisäävät köyhyyttä ja luovat yhä enemmän ongelmia mikro- ja pienyrityksille, erityisesti maissa, joiden taloudet ovat heikoimpia. Tätä politiikkaa pitäisi siksi muuttaa täysin päinvastaiseksi ja ottaa siinä ensisijaiseksi tavoitteeksi talouskasvu ja työllisyys, poistaa köyhyys ja edistää yhteiskunnallista edistystä ja kehitystä.
Theodor Dumitru Stolojan
(RO) Euroopan keskuspankki toteuttaa toimintaansa hintavakauden ylläpitämiseksi suuren epävakauden ja inflaatiopaineiden alaisena.
Emme tiedä vielä, riippuuko koko hintarakenne nykyisestä energian ja elintarvikkeiden hintojen tasosta; emme tiedä myöskään, mihin yleisiin poliittisiin toimenpiteisiin jäsenvaltiot aikovat ryhtyä helpottaakseen maidensa liikeyritysten ja säästöjen ja kotitalouksien mukautumista uuteen hintarakenteeseen. Rahoituskriisi ei lisäksi ole lähelläkään päättymistä.
Euroopan parlamentin jäsenenä arvostan Euroopan keskuspankin rahapolitiikan pätevyyttä ja rehellisyyttä sekä sen pääjohtajan päättäväisyyttä pitäytyä inflaatiotavoitteessa, jonka mittapuuna pidetään hintavakautta.
Luotan Euroopan keskuspankin arvostelukykyyn, Euroopan keskuspankin rehellisyyteen ja riippumattomuuteen sekä siihen, että poliitikot pidättäytyvät sekaantumasta pankin päätöksiin.
Margaritis Schinas
(EL) Arvoisa puhemies, euroryhmä laatii talouspolitiikkaa, Euroopan keskuspankki laatii rahapolitiikkaa ja me täällä Euroopan parlamentissa vain teemme politiikkaa ilman mitään lisämäärittelyjä, ja se edellyttää, että olemme vastuuvelvollisia kaikista euroalueella tehdyistä päätöksistä.
Politiikan tulokkaana kunnioitan täysin keskuspankin riippumattomuutta, mutta uskon voivani antaa myös joitakin neuvoja. Tuontituotteiden inflaatioon, joka on suurin ongelmamme, ei voida mielestäni vastata asianmukaisesti, mikäli ainoa käyttämämme ase on korkotaso.
Meidän on puututtava inflaation syihin. Meidän on taisteltava öljykartellien kanssa, meidän on taisteltava raaka-aineilla keinottelijoiden kanssa, meidän on saatava lisää elintarvikkeita markkinoille, ja jos emme puutu kaiken pahan alkuun ja juureen, pelkään, että meillä on jatkossakin tällaisia keskusteluja, joiden logiikka ymmärretään Brysselissä ja Strasbourgissa mutta joilla ei ole kansalaisten silmissä poliittista oikeutusta.
Piia-Noora Kauppi
(EN) Arvoisa puhemies, minusta on kerta kaikkiaan hämmästyttävää, miten EKP on toteuttanut tehtävänsä tärkeimmän osan: hintavakauden. Jos tarkastelemme Saksan markkaa vuosina 1948-1998, huomaamme, että EKP:n hintavakautta koskevat ansiot ovat itse asiassa paremmat kuin Saksan markan, joka oli aikoinaan maailmanlaajuinen mittapuu. Minun mielestäni olette saavuttaneet hyvät tulokset tällä rintamalla. Olen kuitenkin myös iloinen siitä, että te, pääjohtaja Trichet, viittasitte rahoitusalan vakauteen. Myös se kuuluu EY:n perustamissopimuksen mukaan EKP:n toimivaltaan, ja minun mielestäni EKP:n asemaa rahoituksen valvojana pitäisi vahvistaa.
Tommaso Padoa-Schioppan ”kahden huipun” malli on hyvin hurmaava, ja minun mielestäni on nyt jäsenvaltioiden ja neuvoston tehtävänä omaksua tämä malli, omaksua suurempi asema EKP:ssä rahoitusalan vakauden valvonnassa. Euroopan parlamentissa laaditaan parhaillaan Ieke Van den Burgin ja Daniel Dăianun mietintöä tästä aiheesta. Siinä on paljon hyviä kohtia, joita te voitte myös käyttää työssänne, kun yritämme saada Eurooppaan parempaa rahoitusalan valvontaa.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Arvoisa puhemies, EU:n talous- ja rahoitusalan toiminta luo todellista vakautta kasvulle. Siinä keskeinen asema on Euroopan keskuspankilla, jonka perustavoitteena on rahapolitiikan toteuttaminen. Jäsenvaltiot ja niiden hallitukset vastaavat talouspolitiikasta ja uusien työpaikkojen luomisesta.
EKP:n asianmukaisesta toiminnasta ja sen vaikutuksesta talousprosesseihin herää kuitenkin kysymyksiä. Pitäisikö keskuspankin olla ennakoivampi, kuten Yhdysvaltojen keskuspankki, vai ei? Myös maailmanlaajuisesta elintarvikekriisistä ja energian ja polttoaineen hintojen noususta herää paljon kysymyksiä. Ensinnäkin, mihin toimenpiteisiin pitäisi ryhtyä kriisin syvenemisen estämiseksi? Toiseksi, miten köyhien maiden kasvua voidaan tukea? Kolmanneksi, miten rahoitusmarkkinoita voidaan valvoa, jotta voidaan välttää asuntoluottotoiminnan kriisin toistuminen?
Lopuksi, tässä vaiheessa pitäisi myös todeta selvästi, että vakaus- ja kasvusopimuksen kriteerien täyttämisen pitäisi olla samalla tavoin sitovaa kaikille jäsenvaltioille.
Jean-Claude Trichet
Euroopan keskuspankin pääjohtaja. - (EN) Arvoisa puhemies, arvostan suunnattomasti huomioita, joita on tehty sekä esittelijän merkittävässä mietinnössä että monissa puheenvuoroissa ja jotka myötäilevät ajatusta keskuspankin riippumattomuudesta, kuten Jean-Claude Juncker itse aiemmin selvästi totesi. Minun mielestäni se on erittäin tärkeää, ja minun on sanottava, että sitä ei ole kyseenalaistettu missään. Se on olennainen osa instituution uskottavuutta, ja juuri tämän näkyvän riippumattomuuden ja tämän ensisijaisen tehtävän eli hintavakauden takia olemme olleet tähän asti niin menestyksekkäitä inflaatio-odotusten vakauttamisessa.
Korostan voimakkaasti sitä, että inflaatio-odotusten vakauttaminen on ehdottoman ratkaisevaa, koska sen ansiosta voimme keskipitkän ja pitkän aikavälin markkinakoroissa jatkossakin ottaa huomioon nämä inflaatio-odotukset keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. Jotkin Euroopan hallitukset lainaavat 50 vuoden perusteella. Ne lainaavat 50 vuoden perusteella sellaisilla koroilla, jotka kertovat keskuspankin uskottavuudesta hintavakauden toteuttamisessa ei pelkästään kahden, viiden tai kymmenen tai kahdenkymmenen vuoden ajan vaan paljon kauemmin. Siksi, että pyrimme täysimääräisesti vakauttamaan ja pitämään yllä inflaatio-odotusten jatkuvaa vakauttamista, olemme tehneet edellä mainitun päätöksen.
EKP:n hallintoneuvoston mielestä - ja oletan, että sen päätöksen osalta, jonka eurooppalaiset demokratiat tekivät perustaessaan EKP:n, eurojärjestelmän ja euroalueen - hintavakauden, hintavakautta koskevien odotusten jatkuvan vakauttamisen ja kasvun ja työpaikkojen luomisen välillä ei ole ristiriitaa.
Minun on sanottava, että tällä hetkellä maailmanlaajuisesti katsotaan yleisesti, että asianmukainen tapa käsitellä asioita on se, että hintavakaudella ja uskottavalla pitkän ajan hintavakaudella raivataan tietä kestävälle kasvulle ja työpaikkojen luomiselle. Esimerkkinä tästä on noin 16 miljoonan työpaikan luominen euron käyttöönoton jälkeen.
Tämän sanottuani haluaisin myös toistaa sen, mitä monet parlamentin jäsenet sanoivat siitä, että saavuttaaksemme hintavakauden meidän on tehtävä jonkin verran yhteistyötä muiden päätöksentekijöiden, viranomaisten ja yksityisen sektorin kanssa. Tämän takia me annamme niin selviä viestejä ja tunnustamme täysimääräisesti, että me olemme riippumattomia ja että kyseisiä päätöksiä tekevät tahot ovat riippumattomia. Mutta me edellytämme aina vakaus- ja kasvusopimuksen noudattamista, sillä rahapolitiikan ylikuormittaminen löyhällä veropolitiikalla on aina vaarana.
Me kehotamme myös yleisesti hinnan sopeuttajia - liikeyrityksiä, tuotantosektoria, vähittäismyyntiyrityksiä - ottamaan toiminnassaan huomioon sen tosiasian, että me toteutamme hintavakautta keskipitkällä aikavälillä, jotta meillä ei olisi tällä alalla kerrannaisvaikutuksia.
Mainitsin hinnan sopeuttajat. Mainitsen tietysti myös työmarkkinaosapuolet, ja tämän takia me kehotammekin voimakkaasti hinnan sopeuttajien lisäksi myös työmarkkinaosapuolia ottamaan päätöksissään huomioon sen, että toteutamme määrittelymme mukaisesti hintavakautta keskipitkällä aikavälillä.
Tilanne on tietysti vaikea öljyn hinnan, hyödykkeiden hinnan ja raaka-aineiden niukkuuden takia, sillä ne nostavat hintoja. Meidän pitäisi muistaa, mitä tapahtui vuosina 1973-1974. On ehdottoman selvää, että ne taloudet, joissa kerrannaisvaikutusten annettiin laukata ja joissa inflaatio oli pysyvää, kokivat sekä inflaation että hyvin alhaisen kasvun, ja se oli monissa Euroopan talouksissa alku suurtyöttömyydelle, jota me edelleen torjumme ja jonka me pian poistamme. Siksi tällä alalla on paljon pelissä, ja se on tärkeää.
Haluaisin myös mainita tässä, koska minusta se on äärimmäisen tärkeä asia, että kaikkein heikoimmassa asemassa olevat ja köyhimmät kansalaisemme kärsivät eniten pysyvästä korkeasta inflaatiosta. Siksi pyrimme toteuttamaan hintavakautta keskipitkällä aikavälillä, ei pelkästään siksi, että noudatamme perustamissopimusta eikä pelkästään siksi, että noudatamme meille annettua tehtävää - jota emme keksineet itse vaan jonka meille antoivat Euroopan demokratiat - vaan siksi, että teemme sen, mikä on parasta kaikkein heikoimmassa asemassa oleville kansalaisillemme.
Öljyn, hyödykkeiden ja energian hinnan, elintarvikkeiden hinnan ja yleisesti kaikkien nousevien hintojen osalta katson, että kyseessä on kolmio. Kuten monet parlamentin jäsenet hyvin kaunopuheisesti ilmaisivat, ilmiö on kysyntään perustuva: suuret nousevat taloudet ovat tuomassa maailmanlaajuiselle tasolle uutta nousujohteista kysyntää, ja se on otettava huomioon täysimääräisesti.
Meillä on epäilemättä kolmion toinen sivu, joka on tietysti tarjonta, ja tällä sivulla meillä on paljon vastuuta. Kartellit eivät ole hyvä asia, ja on selvää, että meillä toimii monilla aloilla kartelleja. Kartellien lisäksi monet maat ja taloudet luovat niukkuutta estämällä porauksen, estämällä etsinnän, estämällä jalostamojen rakentamisen. Kiinnitän siksi huomionne myös tähän seikkaan. Meidän on tarjontasivulla mietittävä, teemmekö kaiken, mitä voimme.
Kysyntäsivulla kaikki taloudet, kaikki energiansäästöt ovat ehdottoman olennaisia, ja ne ovat osa kysyntäsivun hallintaa. Samoin on todellisen hinnan tunnustaminen sen sijaan, että käytetään keinotekoisia öljyn ja energian hintoja, mikä jatkaisi nousujohteista kysyntää.
Kolmion kolmas sivu on pääoman maailmanlaajuinen uudelleenkohdentaminen hyödykkeiden suuntaan. Tämä ei oikeastaan koske samalla tavoin öljyä, muita energialähteitä tai kaikenlaisia raaka-aineita. Mutta ilmiö on olemassa, ja tällä ilmiöllä on ilmiselvästi osansa, ja se meidän on tunnustettava. Meidän on kehotettava markkinoita olemaan mahdollisimman avoimia, toimimaan täysin avoimesti. Tällä tavalla aion esitellä kyseisen ilmiön, ja haluaisin sanoa, että samoin kuin tiettyjä tauteja on hoidettava monipuolisesti, samoin kolmion kaikkien sivujen osalta on tehtävä kaikki mahdollinen.
Monet parlamentin jäsenet mainitsivat vakauden valvonnan ja sen, että tilannetta on parannettava. Minä olen ehdottomasti samaa mieltä siitä, mitä monet jäsenet sanoivat. Tilannetta, jossa olemme, on parannettava - se on ehdottomasti selvää. EKP:n perustamisesta lähtien olemme sanoneet, että kehottaisimme kaikkia viranomaisia tekemään mahdollisimman tiivistä yhteistyötä. Olemme myös sanoneet, että kannatamme keskuspankkien ja valvontaviranomaisten hyvin tiivistä suhdetta. Elokuussa 2007 alkaneen myllerryksen viimeisimmät tapahtumat ovat todistaneet, että tämä oppi on oikea: keskuspankkien ja valvontaviranomaisten välillä on oltava hyvin tiivis suhde.
Haluaisin tässä vaiheessa sanoa, että tuemme täysimääräisesti suuntaviivoja, jotka talous- ja raha-asioiden valiokunta säilytti yksimielisesti. Meidän mielestämme työryhmiä on paljon, ja meidän on edettävä mahdollisimman nopeasti ja tehokkaasti tähän suuntaan. Tiedän, että parlamentti saattaa pohtia rohkeampia aloitteita. Haluaisin sanoa, että me itsekin haluaisimme, että kaikki, mistä on päätetty, olisi jo pantu täytäntöön, jotta kukaan ei voisi käyttää tekosyitä toisessa vaiheessa ja olla tekemättä sitä, mistä on jo päätetty. Siksi meidän on minun mielestäni tarkasteltava hyvin huolellisesti käsiteltävänä olevia ehdotuksia, koska uskomme, että mitä tiiviimpää yhteistyötä teemme - ja tiiviimpää kuin tällä hetkellä - sitä parempi se on tietysti Euroopalle. Se, mitä sanon Euroopasta, pätee meidän mielestämme kaikkiin muihinkin maailmanlaajuisen rahoitusalan järjestelmään kuuluviin osiin.
Viimeinen huomautukseni koskee valuuttakurssia, jonka monet parlamentin jäsenet mainitsivat. Uskon, että EKP:n hallintoneuvosto kannattaa EY:n perustamissopimuksen täysimääräistä täytäntöönpanoa sellaisenaan. Minusta näyttää siltä, että kun olemme Kiinassa, kuten Jean-Claude Juncker sanoi, tai kun olemme G7-maiden tapaamisessa, jossa Jean-Claude ja minä allekirjoitamme G7-maiden julkilausuman, teemme sen, mikä on asianmukaista, ja jos itse olen varovainen - koska huomautettiin, että olen hyvin harkitseva ja varovainen, kun puhun valuuttakursseista - se johtuu siitä, että kyseessä oleva ala on äärimmäisen arkaluontoinen, ja siinä on minun mielestäni noudatettava täysimääräisesti niitä suuntaviivoja, joista olemme sopineet. Tämän takia haluaisin sanoa uudelleen, että tässä vaiheessa kaikki G7-kumppanit ovat samaa mieltä Kiinalle annettavasta viestistä. Siitä ei ole minkäänlaista epäselvyyttä. Teimme sen hyvin selväksi viimeisimmässä G7-maiden julkilausumassa. Meistä on myös tärkeää, että tutkimme hyvin huolellisesti liiallisten vaihtelujen kaikkia mahdollisia haitallisia vaikutuksia sekä rahoitusalan vakauteen että kasvuun.
Haluaisin myös mainita, että on hyvin tärkeää, että Yhdysvaltain viranomaiset sanovat vahvan dollarin olevan Amerikan yhdysvaltojen edun mukaista.
Jean-Claude Juncker
euroryhmän puheenjohtaja ja Eurooppa-neuvoston jäsen - (FR) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, en aio palata huomautuksiin, joita keskuspankin pääjohtaja teki keskustelumme aikana. On parempi olla toistamatta, mitä hän sanoi, koska se kaikki oli oikein ja koska kaikkea, mitä aiheesta sanoisin, saatettaisiin pitää vain pyrkimyksenä muuttaa hänen huomioitaan, mikä ei ole tarpeen.
(DE) Arvoisa puhemies, puhun saksaa osoittaakseni Jean-Claude Trichet'lle, että osaan myös kyseistä kieltä, kuten hänkin nyt tekee. Kyllä, ranskalaista, jolla on jo ennestään enemmän kuin tarpeeksi tekemistä, on onniteltava siitä, että hän Frankfurtissa asumisensa takia käyttää aikaansa oppiakseen kielen, jota hänen ympärillään elävät ihmiset käyttävät. Kaikki ranskalaiset eivät tee niin.
(Suosionosoituksia)
Puhun saksaa, jotta hän ymmärtää minua paremmin. Haluaisin tehdä muutaman loppuhuomautuksen, koska joskus keskustelut tässä parlamentissa näyttävät olevan täynnä nostalgiaa 1970- ja 1980-lukuja kohtaan. Euroryhmää kehotetaan koordinoimaan paremmin euroalueen jäsenvaltioiden talouspolitiikkaa. Yritämme kaikki parhaamme tehdäksemme sen, ja me olemmekin nyt ottaneet käyttöön käytännesäännöt monilla käytännön talouspolitiikan aloilla ja pyrimme noudattamaan niitä. Ei ole kuitenkaan mahdollista toisaalta kehottaa koordinoimaan talouspolitiikkaa ja toisaalta harmitella, kun sillä tavalla koordinoitua talouspolitiikkaa pannaan käytäntöön.
Annan muutamia esimerkkejä. Uudistimme vakaus- ja kasvusopimuksen vuonna 2005. Yksi uudistusehdotusten ydin oli vahvistaa vakaussopimuksen ennaltaehkäisevää osaa, sillä se oli alikehittynyt ja heikko. Vakaussopimuksen ennaltaehkäisevän osan vahvistamiseksi hallitusten on ehdottomasti pidettävä yllä julkisen talouden vakauttaminen ja lisättävä vakauttamispyrkimyksiä silloin, kun taloudessa menee hyvin, jotta voidaan kehittää varantoja huonompia vuosia varten, sillä niitä esiintyy säännöllisesti talousjärjestelmiemme tavallisessa syklisessä mallissa.
Tällä hetkellä olemme käymässä läpi huonompia aikoja. Nämä eivät enää ole hyviä aikoja. Julkista talouttaan vakauttaneilla hallituksilla on riittävän laajat talousarvion liikkumavarat, jotta automaattiset vakauttajat voidaan ottaa käyttöön silloin, kun valtiontulot vähenevät. Ne hallitukset, jotka eivät hyvinä aikoina vakauttaneet tarpeeksi, eivät tietenkään voi reagoida huonoina aikoina.
Kun me euroryhmässä sovimme, että keskipitkän aikavälin rahoitustavoitteensa saavuttaneet jäsenvaltiot voivat nyt myös toimia nykyisen taloudellisen laskukauden ja öljyn ja elintarvikkeiden nousevien hintojen osalta, ne voivat tehdä niin vain, koska ne ovat aiemmin saaneet aikaan talousarvion liikkumavaran, jota tarvitaan, jotta ne eivät kriisin aikana heikentyisi ja jotta ne kykenisivät toimimaan.
Me emme ole kehottaneet jäädyttämään palkkoja: keskuspankki tai euroryhmä ei ole koskaan kehottanut jäädyttämään palkkoja euroalueella. Sen sijaan sanomme, että palkkojen ei pitäisi automaattisesti nousta inflaation myötä, ja palkkoja koskevissa suuntauksissa olisi otettava huomioon tuottavuus, joka taloudessa voidaan saavuttaa, ja palkkoja voidaan nostaa vastaavasti myös ilman inflaatiota.
Olemme tehneet sangen selväksi, että me emme ehdottomasti voi mennä pyytämään palkkamalttia Euroopan työtä tekeviltä ihmisiltä, kun samaan aikaan johtajat ja muut pääoman omistajat saavat äärimmäisiä ja liiallisia tuloja ja palkkoja. Sen me olemme sanoneet moneen kertaan.
(Suosionosoituksia)
Eurooppalaisten yritysten - myös ja ennen kaikkea rahoitusalan - johdon palkoilla ei ole mitään tekemistä niissä saavutetun tuottavuuden kanssa. He vain keräävät rahaa, eivätkä heidän toimensa ole taloudellisesti järkeviä tai yhteiskunnan kannalta vastuullisia.
(Suosionosoituksia)
Koska me emme ole määränneet jäädyttämään palkkoja, koska minä, jopa enemmän kuin muut, aion ehdottomasti pitää mielessä eurooppalaisen toiminnan yhteiskuntasopimusta koskevan näkökulman, olemme vahvasti kehottaneet, että sen sijaan, että antaisimme raaka-aineiden ja öljyn hintojen nousun perusteella yritysten maksaa, meidän on mietittävä, mitä valtiot voivat tehdä väestön vähemmän varakkaalle osalle annettavan yhteiskunnallisen tuen alalla ottaen huomioon heikentynyt ostovoima.
Loppujen lopuksi on ainoastaan totta, että julkisen taloutensa vakauttaneilla valtioilla on nyt käytössään riittävät resurssit, jotta ne voivat rahoittaa sosiaalista tukea koskevia ohjelmia väestömme vähemmän varakkaiden osien hyväksi. Jotkin valtiot ovat ottaneet käyttöön tukia elinkustannuksia varten, lämmitys- ja vuokratukia, ja ne ovat voineet tehdä näin aiemmin tehdyn vakauttamisen ansiosta. Jotkin valtiot mukauttavat järjestelmällisesti verojärjestelmiään, jotta väestön vähemmän varakkaat osat voivat saada puhdasta hyötyä veroleikkauksista sen sijaan, että veroleikkauksilla hyödytetään ainoastaan varakkaampiin väestönosiin kuuluvia.
Siksi katson, että jos yleinen politiikka ei olekaan täydellistä, se on kuitenkin vakuuttavaa. Emme halua emmekä saa toistaa 1970- ja 1980-lukujen virheitä, vaikka se olikin hieman helpompaa lyhyellä aikavälillä. Meidän on toimittava kasvavaa inflaatiota vastaan. 1970- ja 1980-luvuilla me sallimme hallitsemattoman inflaation. 1970- ja 1980-luvuilla me sallimme valtion velan jatkaa kasvuaan. 1970- ja 1980-luvuilla me hyväksyimme julkisen talouden alijäämän ja vähättelimme samalla sen vaikutuksia. Tuloksena oli Euroopan joukkotyöttömyys, jonka nyt olemme saaneet laskemaan 7,2 prosenttiin euron myötä - ja sen ansiosta.
Tuloksena oli, että meillä oli miltei joka maassa kohtuuttomia sosiaaliturvamaksuja, joita monet meistä pitävät edelleen liian korkeina, ja sillä ei ole mitään tekemistä sosiaalisen yhteisvastuun kieltämisen kanssa, vaan se koskee sosiaaliturvajärjestelmiemme järkevää rahoittamista. Työvoimaa verotettiin liikaa ja pääomaa liian vähän. Nämä olivat seurauksia 1970- ja 1980-lukujen virheellisestä politiikasta.
Me vastustamme inflaatiota, koska me vastustamme työttömyyttä ja kannatamme kasvua. Kasvu ja inflaation torjunta eivät sulje toisiaan pois. Me tarvitsemme kasvua ilman inflaatiota, jotta ihmisten asiat olisivat huomenna paremmin. Lahjojen antaminen tänään, ihmisten näennäinen auttaminen ja ylistäminen sen takia, että toimitaan kuin anteliaat yhteiskunnalliset hyväntekijät, on väärää politiikkaa. Jotta menestys voidaan saavuttaa nyt, on ajateltava tulevia sukupolvia eikä päinvastoin.
(Suosionosoituksia)
Olle Schmidt
esittelijä. - (SV) Arvoisa puhemies, kiitos äärimmäisen kiinnostavasta ja kannustavasta keskustelusta. Se osoittaa, että mietinnössä esittelemiämme ajatuksia ja johtopäätöksiä tuetaan laajasti. Haluan myös kiittää teitä, arvoisat Jean-Claude Juncker ja Jean-Claude Trichet, antamistanne hyvistä vastauksista. Te vastasitte tavalla, joka antaa vaikutelman, että myös te hyväksytte esittämämme näkemykset ja ajatukset.
Lopuksi haluaisin kertoa kokemuksistani poliitikkona Ruotsissa, pohjoisessa sijaitsevassa sangen harvaan asutussa maassa. Olin Ruotsin parlamentin ja sen valtiovarainvaliokunnan jäsen 1990-luvulla, kun Ruotsi juoksi päin seinää taloudessa. Kokemukset politiikassa ovat hyödyllisiä, ystäväni. Ne teistä, jotka uskotte, että inflaatio ja epävakaa rahapolitiikka auttavat eniten tukeamme tarvitsevia ihmisiä, ovat väärässä. Te olette väärässä! Valtiovarainvaliokunnan jäsenenä näin, miten korot Ruotsissa nousivat tasolle, jota kukaan ei olisi pystynyt kuvittelemaan. 500 prosenttia. Aivan kuten Jean-Claude Juncker sanoo, meillä oli 1990-luvulla joukkotyöttömyyttä, kasvava inflaatio ja stagflaatio. Muistan nuo kokemukset elävästi, ja ne ovat saaneet minut toivomaan, että kotimaani Ruotsi liittyy euroalueeseen ja osallistuu täysimääräisesti eurooppalaiseen yhteistyöhön.
Kuten kollegamme Piia-Noora Kauppi sanoi ja Jean-Claude Trichet toisti, kukaan ei uskonut, että euro olisi tällainen menestys. Minun mielestäni se osoittaa eurooppalaisen yhteistyön arvon.
Hyvä Jean-Claude Juncker, te sanoitte, että EKP toimii arvokkaasti ja päättäväisesti. Minusta se oli hyvä lause. Haluan kiittää hyvästä keskustelusta. Olen myös kiitollinen siitä, että vaikka en olekaan mukana euroa koskevassa yhteistyöjärjestelmässä, sain laatia tämän mietinnön.
Puhemies
(EL) Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.
Kirjalliset kannanotot (142 artikla)
Sebastian Valentin Bodu  
kirjallinen. - (EN) Taloudellisen kehityksen osalta euroalueen talouden perustekijät ovat edelleen vakaita investointien kasvun, parantuneiden työllisyyslukujen ja työvoiman osallistumisen takia. Maailmantalouden kasvun odotetaan jatkuvan sitkeästi, vaikkakin maltillisesti, ja se hyötyy erityisesti nousevien talouksien jatkuvasta voimakkaasta kasvusta. Hintojen kehityksen osalta vuotuinen yhdenmukaistettu kuluttajaindeksi on viime syksystä asti pysynyt huomattavasti sellaisen tason yläpuolella, joka on hintavakauden kanssa johdonmukainen, ja noussut 3,7 prosenttiin vuoden 2008 toukokuussa ja - Eurostatin tämänhetkisen arvion mukaan - 4,0 prosenttiin kesäkuussa. Tämä inflaation huolestuttava taso johtuu suurelta osin energian ja elintarvikkeiden hintojen jyrkistä nousuista viime kuukausina koko maailmassa. Tähän taloustoimintaa koskevaan tilanteeseen liittyvä epävarmuus pysyy suurena ja laskukausi uhkaa. Uhat johtuvat erityisesti energian ja elintarvikkeiden hintojen tulevien odottamattomien nousujen kulutusta ja investointeja vähentävistä vaikutuksista. Laskukauden uhat liittyvät lisäksi siihen, että nykyiset rahoitusmarkkinoiden jännitteet saattavat vaikuttaa reaalitalouteen kielteisemmin kuin on ennakoitu. Näissä olosuhteissa EKP:n tekemä päätös korottaa eurojärjestelmän tärkeimpien uudelleenrahoitusoperaatioiden minimitarjouskorkoa 25 pisteellä 4,25 prosenttiin on myönteinen, ja sen johdosta on onniteltava!
