Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin torstaina 4. toukokuuta 2000 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Puhemies
Hyvät kollegat, kuten tiedätte, Alankomaiden Enschedessä lauantaina tapahtunut onnettomuus mullisti kaupungin asukkaiden elämän järkyttävällä tavalla. Kaupungin ilotulitevaraston räjähdys on aiheuttanut tähän mennessä jo ainakin 16 ihmisen kuoleman, loukkaantuneita on yli 600, heistä kuusi on kriittisessä tilassa, ja lukuisia ihmisiä on edelleen kateissa. Räjähdyksessä tuhoutui lähes 400 taloa, ja yli 1000 taloon tuli vaurioita. Onnettomuus on yksi Alankomaiden historian pahimmista toisen maailman sodan jälkeen.
Olen esittänyt Alankomaiden viranomaisille mitä syvimmät surunvalittelut omasta ja Euroopan parlamentin puolesta. Omistamme ajatuksemme tämän surun hetkellä uhreille, heidän perheilleen sekä pelastushenkilökunnalle, joka ei ole säästellyt voimiaan. Hyvät kollegat, kehotan teitä nyt viettämään minuutin hiljaisuuden.
(Parlamentti vietti seisaaltaan minuutin hiljaisuuden.)

Oostlander
Arvoisa puhemies, haluaisin parlamentin 31 alankomaalaisen jäsenen puolesta kiittää teitä sydämellisesti juuri lausumistanne sanoista ja siitä kunnioituksesta, jota parlamentti on osoittanut Enscheden suuronnettomuuden uhreja ja heidän omaisiaan kohtaan.
Arvoisa puhemies, minulla ei ole meidän 31:n puolesta oikeastaan kovinkaan paljon lisättävää sanoihinne. Haluan kuitenkin vielä painottaa, että meitä kosketti juuri lausumienne sanojen ja vietetyn hiljaisuuden lisäksi myös se, että rajat ylittävää apua saatiin välittömästi tämän suuronnettomuuden aiheuttaman hädän lievittämiseksi. Saksalaiset kollegat antoivat alankomaalaisille ystävilleen välittömästi apua monesti vaarallisessa työssä, joka oli välttämätöntä suuronnettomuuden pelastustöissä. Myös saksalaiset sairaalat ovat mukana hoitamassa loukkaantuneita, joita on sairaaloissa yhä kymmeniä. Tämä on mielestäni esimerkki eurooppalaisesta solidaarisuudesta, jota me tässä parlamentissa tuemme.
Haluan meidän 31:n puolesta myös kiittää komissiota, joka ilmaisi välittömästi osanottonsa puheenjohtaja Prodin Enscheden kunnalle osoittamassa kirjeessä. Haluaisin pyytää komissiota selvittämään, millaisen roolin se näkee itsellään olevan hädän lievittämisessä ja tällaisten kauheiden suuronnettomuuksien välttämisessä, jotka koskettavat niin monia kansalaisia.
Kiitän meidän 31:n puolesta sydämellisesti parlamenttia osanotosta ja näen, että parlamentissamme osoitetaan todellista eurooppalaista solidaarisuutta, jota tämä maanosa niin kipeästi tarvitsee.

Puhemies
Kiitän teitä, jäsen Oostlander.

Puhemies
Espanjaa on jälleen kerran koetellut äärimmäisen julma terroriteko, kun lehtimies ja intellektuellien muodostaman Baskimaan rauhanliikkeen, Forum d'Ermuan, perustajajäsen José Luis López de Lacalle murhattiin toukokuun 7. päivänä. Terroristit halusivat teollaan vahingoittaa yhtä demokratian arvokkainta omaisuutta, nimittäin sananvapautta. Forum d'Ermua perustettiin heinäkuussa 1997 ETAn murhattua Ermuan kunnanvaltuutetun Miguel Ángel Blanco Garridon. Tämän rauhanfoorumin tarkoituksena on vakuuttaa, ettei ihmisten omaatuntoa voida vaimentaa pelottelulla ja kiristyksellä.
José Luis López de Lacalle johti koko ikänsä taisteluja vapauden ja demokratian puolustamiseksi. Vietettyään viisi vuotta Francon aikaisissa vankiloissa hän menetti henkensä toisenlaisen diktatuurin, eli terrorismin takia.
Halusin heti tänään tuomita erittäin ankarasti tuon julman teon ja lähettää omasta puolestani ja koko parlamentin puolesta mitä syvimmän osanottomme ja vilpittömät surunvalittelumme uhrin perheelle sekä sanomalehdelle, jossa hän työskenteli. Olen myös ilmaissut Espanjan hallitukselle täyden tukemme sen terrorismin vastaisessa taistelussa.

Käsittelyjärjestys
Puhemies
Lopullinen esityslistaluonnos on jaettu siinä muodossa kuin puheenjohtajakokous on sen laatinut torstaina toukokuun 11. päivänä pitämässään kokouksessa.
Torstai 18. päivä:
Ihmisoikeuksia koskevan otsikon alle on mahdollista merkitä viisi kohtaa. Nyt niitä on vain neljä. Voimme siis lisätä tuon otsikon alle uuden kohdan, ja olenkin saanut kolme pyyntöä. GUE/NGL, Verts/ALE ja TDI-ryhmät pyysivät uuden alakohdan "Tunisia" lisäämistä; PPE-DE-ryhmä pyysi uuden kohdan "Katsojien turvallisuus ja suojeleminen huliganismilta tulevissa jalkapallon Euroopan mestaruuskisoissa" lisäämistä; ja UEN-ryhmä puolestaan pyysi uuden alakohdan "Bhutanin ja Nepalin pakolaisten tilanne" lisäämistä.
Näistä pyynnöistä siis äänestetään siinä järjestyksessä kuin ne on minulle esitetty, mutta jäsen Cohn-Bendit haluaa sitä ennen käyttää puheenvuoron antaakseen tukensa GUE/NGL-, Verts/ALE- ja TDI-ryhmien pyynnölle.

Cohn-Bendit
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan unionin ja Tunisian välinen assosiointisopimus on ollut voimassa 1:sestä maaliskuuta 1998 asti. Sen jälkeen Tunisiasta ei ole käyty yhtään perusteellista keskustelua, eikä siitä ole tehty yhtään kiireellistä käsittelyä koskevaa pyyntöä. Aina on ilmaantunut jokin ryhmä, joka on todennut, että asia on kyllä tärkeä, ja vedonnut sitten siihen, että Tunisian presidentti Ben Ali vasta hakee asemiaan. Olemme kaikki lukeneet lehdistä Tunisian ihmisoikeus- ja sananvapaustilannetta koskevia uutisia.
Minusta on järkyttävää, että joka kerta, kun yritämme keskustella Tunisian tilanteesta, jotkut parlamentin jäsenet ja Tunisian hallitus puuttuvat asiaan. Järkyttävää on myös se, että toinen kahdesta suuresta puolueesta yrittää jälleen kerran siirtää keskustelua ja Tunisian perusoikeuksia koskevan kiireellisen käsittelyn pyyntöä. Tämän vuoksi ryhmämme vaatii kaikkia jäseniä sivuuttamaan kahden suurpuolueen johtajan puheet, käyttäytymään vastuullisten aikuisten tavoin ja päättämään, että Tunisian tilanteesta vihdoin keskusteltaisiin.
Toivottavasti asiasta esitetään pyyntö kiireellisestä käsittelystä, jolloin näemme, kuinka suuri enemmistö kannattaa ihmisoikeusasian ajamista ja kuinka suuri enemmistö käyttää ihmisoikeuksia koskevaa keskustelua vain oman puolueensa etujen ajamiseen sekä taktikoimiseen hankalassa tilanteessa. Koska vastustan Tunisian kysymyksellä taktikoimista ja kannatan rehellistä ja avointa keskustelua, kehotan teitä äänestämään kiireellistä käsittelyä koskevan pyynnön puolesta ja sisällyttämään pyyntöön Tunisian ihmisoikeustilanteen.

Wurtz
Arvoisa puhemies, en käytä omaa puheenvuoroani ongelmalliselta vaan rakenteelliselta pohjalta. Meidän on nyt mielestäni aika keskustella Tunisian ihmisoikeustilanteesta, jopa jo tällä viikolla, koska Taoufik Ben Brikin veljen oikeudenkäynti on käyty tänään Tunisiassa ja koska oman ryhmäni, eli GUE/NGL-ryhmän, vihreiden ryhmän ja sosialistiryhmän jäsenistä koostuva valtuuskunta palaa huomenna Tunisiasta. Tunisian ihmisoikeusjärjestön puheenjohtaja vierailee parlamentissa niin ikään tällä viikolla, ja kenties myös Taoufik Ben Brik. Kun otetaan huomioon nämä seikat ja se merkitys, joka on Euroopan parlamentin päätöksellä toimia Ben Brikin vapauttamiseksi, Tunisian kysymyksen ottaminen esityslistalle olisi mielestäni erityisen suotavaa.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, ensiksi haluaisin sanoa, ettei meidän pitäisi luoda välillemme keinotekoista ristiriitaa oman itsekunnioituksemme tähden. Meidän ei nimittäin pidä puolustaa ihmisoikeuksia ainoastaan tänne tullessamme, vaan jatkuvasti, ja otaksun meidän kaikkien olevan yhtenä rintamana mukana tässä taistelussa. Välillämme ei ole oleellisia eroja.
Olisi ollut soveliasta, että olisimme voineet ottaa tänään protestoivien äänet lukuun aikaisemmin, kun sosialistiryhmä esitti Tunisian tilanteen käsittelemistä kiireellisenä, sillä emme saaneet hyväksyntää kiireellisyydelle. Arvoisa puhemies, kun puhuin Brysselin täysistunnon ensimmäisenä puhujana, pyysin teitä kirjoittamaan meidän kaikkien nimissä Tunisian presidentille Ben Alille. Haluaisin kuitenkin muistuttaa, että tällä hetkellä on suotavaa odottaa, että Tunisian presidentti vastaa teille, joka olette parlamentin korkein edustaja.
Toiseksi haluan osoittaa, että kysymys suhteistamme Tunisian kanssa on lähde, joka ei ehdy pelkän yhden kiireellisen käsittelyn takia. Kyse on paljon tärkeämmästä ja varteenotettavammasta asiasta, ja ryhmäni onkin sopinut esittävänsä tänään suullisen kysymyksen komissiolle ja neuvostolle käynnistääkseen asiasta perusteellisen keskustelun. Minun mielipiteeni on se, että jos esimerkiksi jäsen Cohn-Bendit haluaa, että asiasta käydään tyhjentävä keskustelu, hänen olisi kannatettava ehdotustamme, jotta voisimme ottaa sen mukaan seuraavalle esityslistalle.

Puhemies
Kiitos, jäsen Barón Crespo. Parlamentti on käsittääkseni riittävän hyvin perillä asiasta voidakseen äänestää pyynnöstä.
(Parlamentti hylkäsi pyynnön.)
Seuraavaksi äänestämme PPE-DE-ryhmän esittämästä pyynnöstä, joka koskee huliganismia.

Heaton-Harris
Arvoisa puhemies, haluan kiittää ryhmääni siitä, että päätöslauselma on päässyt näinkin pitkälle. Meillä on suhteellisen harvoin ajankohtaisia aiheita koskevia keskusteluja, joilla olisi mahdollista muuttaa asioita parempaan suuntaan. Olemme yleensä kovin taantumuksellisia ja puhumme asioista, joihin emme todellisuudessa pysty vaikuttamaan.
Jalkapallon Euroopan mestaruuskisat alkavat kuitenkin ensi kuussa ennen Strasbourgin seuraavaa täysistuntoa. Monet ihmiset ja esimerkiksi Belgian poliisiliitto ovat jo ottaneet esille useita ongelmia, ja monissa eri maissa on esitetty useita dokumenttiohjelmia eri peleistä ja Euro 2000:ta koskevista turvajärjestelyistä. Tiedän, että tämä on ihmisoikeuskysymys, ja tavallisten ihmisten oikeuksista tässä onkin kyse. Kaikilla todellisilla jalkapallofaneilla on oikeus mennä katsomaan jalkapallo-ottelua ja palata sieltä kotiinsa ilman pelkoa väkivallasta, levottomuuksista kaduilla tai siitä, että joutuu sellaisten ihmisten aiheettoman ahdistelun kohteeksi, joihin me emme mielellämme törmää missään oloissa: tarkoitan tietenkin jalkapallohuligaaneja. PPE-DE:n pyynnössä on kyse juuri tästä, joten toivon hartaasti, että jäsenet antavat sille tukensa.
(Parlamentti hyväksyi pyynnön.)

Van der Laan
Arvoisa puhemies, viime kuussa perjantaina ei voitu toimittaa neljää äänestystä, koska pyydettiin toteamaan istunnon päätösvaltaisuus, eikä sitä ollut. Nyt en usko, että tämä on oikea paikka käydä siitä keskustelua. Ne, jotka tekivät aloitteen tästä, lähettivät kaikille parlamentin jäsenille kirjeen selittääkseen tarkasti, mikä oli tämän toimenpiteen tarkoituksena ja mikä ei.
Meillä kaikilla on luonnollisesti ensi kuussa mahdollisuus lausua mielipiteemme perjantaista, koska silloin keskustellaan vuoden 2001 esityslistasta. Tämä kuitenkin tarkoittaa, että meillä on vielä ongelma lyhyellä aikavälillä: mitä aiomme tehdä ensi perjantaina?
Tähän ongelmaan on nyt puuttunut myös parlamentin puhemiehistö, ja mikäli olen oikein ymmärtänyt, puhemiehistö on antanut puheenjohtajakokoukselle lausunnon, johon sisältyy ehdotus siitä, että ensi perjantaina ei toimitettaisi äänestyksiä. Olen ymmärtänyt, että siitä ei ole keskusteltu puheenjohtajakokouksessa.
Koska esityslistan vahvistaminen on luonnollisesti parlamentin tehtävä, haluaisin ehdottaa, että kaikki perjantaiksi suunnitellut äänestykset yksinkertaisesti toimitettaisiin torstaina, sillä ajateltiinpa viime kuun tapauksesta mitä tahansa, minusta olisi parasta, jos voisimme välttää vastaavan tilanteen. Sitten voimme ensi kuussa sanoa mielipiteemme siitä, mitä meidän täytyy tehdä pitkällä aikavälillä.

Puhemies
Kiitos, jäsen Van der Laan. Kuten varmasti ymmärsitte, teitä kehotettiin osallistumaan monilukuisesti perjantain äänestykseen.

Blak
Käännyn rakastetun ystäväni Mary Banottin puoleen kysyäkseni, miten Tanskan television laita on tässä rakennuksessa. Mehän olemme yksi pienistä maista, joita aina poljetaan, mutta haluamme pystyä katsomaan Tanskan televisiota, niin että voimme seurata, mitä tapahtuu. Olemme Euroopan tärkein maa, olemme yksinkertaisesti paras - katsokaa vain, kuka voitti Euroviisut! Mutta emme pysty seuraamaan, mitä tapahtuu. Mitä aiot tehdä sille, Mary?

Puhemies
Kiitos, jäsen Blak. Jäsen Banotti vastaa teille tuota pikaa.

Banotti
Arvoisa puhemies, tästä on tulossa vakituinen keskustelunaihe. Emme kuulleet tulkkausta, joten, hyvä Freddy, en ymmärtänyt sanaakaan siitä mitä sanoit, mutta se oli varmasti loistavaa!

Puhemies
Jäsen Blak selvittää teille asiaa.

Posselt
Arvoisa puhemies, haluaisin vain sanoa seuraavan asian: parlamentti torjui viime vuonna suuren enemmistön voimin demokraattisesti tarkistusesityksen perjantain istunnon poistamisesta. Päätimme säilyttää perjantain ja sanoimme: laitamme tuon päivän esityslistalle asioita, jotka eivät ole kiistanalaisia mutta jotka pitää kuitenkin hoitaa ja jotka voidaan hoitaa järkevästi myös hieman pienemmällä ihmismäärällä. Viime perjantaina pieni vähemmistö käytti väärin työjärjestyksen yhtä määräystä estääkseen perjantain toiminnan ja äänestykset. Pidän sitä sinänsä järkevän oikeuden väärinkäyttönä, sillä parlamentin enemmistöhän oli jo päättänyt perjantaista viime vuonna. Äänestimme Brysselissä lähes yksimielisesti näistä asioista, joista perjantaina ei sitten äänestetty niiden joukossa tärkeä Etiopian kysymys. Olisimme voineet äänestää niistä lähes yksimielisesti myös perjantaina, ja pyydän kollegoja jättämään sabotoinnin, antamaan meille työskentelyrauhan ja keskustelemaan erikseen rauhassa siitä, miten muotoilemme työtämme. Antakaa kuitenkin niiden työskennellä rauhassa, jotka haluavat työskennellä perjantaina. Äänestykset saatiin sitten lopulta toimitettua, koska ne, jotka pyysivät päätösvaltaisuuden toteamista, eivät olleet enää itse paikalla eivätkä äänestämässä.

Puhemies
Hyvät jäsenet, olette varmasti tietoisia siitä, ettemme aio nyt keskustella tästä hankalasta kysymyksestä. Annan puheenvuoron jälleen kahdelle kollegalle, minkä jälkeen ryhdymme käsittelemään esityslistaa.

Buitenweg
Arvoisa puhemies, uskon, että kysymys oli äsken väärinkäsityksestä. Van der Laan puhui ehdotuksesta, jonka puhemiehistö oli tehnyt puheenjohtajakokoukselle. Olen ymmärtänyt, että puheenjohtajakokouksessa ei ole keskusteltu siitä enempää. Van der Laan ei tarkoittanut, että tuomitsemme nyt tavan käyttää työjärjestystä. En haluaisi puhua väärinkäyttämisestä, koska silloin en tietäisi, mihin näitä artikloja voidaan käyttää tulevaisuudessa. Tässä on kysymys siitä, että puhemiehistön ehdotus tulee käsiteltäväksi myös täällä. Mielestäni puhemiehistön ehdotusta ei voida noin vain jättää sivuun, ja me haluamme, että siitä yksinkertaisesti myös keskustellaan ja että siitä äänestetään.

Puhemies
Hyvät kollegat, annan puheenvuoron nyt jäsen Wiebengalle, sillä hän toimi tuon perjantain istunnon puhemiehenä, joten hän voi ilmoittaa teille, että puhemiehistössä on keskusteltu tästä aiheesta.

Wiebenga
Arvoisa puhemies, niille parlamentin jäsenille, jotka eivät tiedä tätä, haluaisin sanoa etukäteen, että minä en kuulu siihen toimintaryhmään, joka aloitti viime kuussa tämän perjantaitempauksen, vaan toimin itse asiassa varapuhemiehenä ja jouduin asian kanssa tekemisiin. Haluaisin muistuttaa siitä, että - voin sanoa tämän täällä, siis teille ja puhemiehistön kollegoille, koska olen sanonut tämän myös puhemiehistön ulkopuolella - olen ottanut tämän asian esille puhemiehistössä, ja siinä yhteydessä maininnut neljä mahdollisuutta, mitä tehdä perjantaille lyhyellä aikavälillä, ennen kuin teemme päätöksiä vuoden 2001 kalenterista, koska silloin voimme luonnollisesti päättää itse täällä täysistunnossa.
Ensimmäinen mahdollisuus on, että perjantain täysistunnot lopetetaan kokonaan. Toinen mahdollisuus on, että perjantain täysistunnossa on täysi esityslista ja että äänestykset toimitetaan kello 12.00 lounasaikana tai jotakin vastaavaa. Kolmas mahdollisuus on, että perjantaina järjestetään keskusteluja ilman äänestyksiä ja että äänestykset toimitetaan Brysselissä tai myöhemmissä täysistunnoissa. Neljäs mahdollisuus on, että jatketaan vanhaan tapaan. Tämä tarkoittaa, että perjantaina järjestetään lyhyitä keskusteluja ja että ne päätetään äänestyksiin. On selvää, että tämän viimeisen mahdollisuuden tapauksessa muut parlamentin jäsenet voivat jälleen pyytää päätösvaltaisuuden toteamista, ja siten emme voi taaskaan äänestää ensi perjantaina.
Arvoisa puhemies, toimivaltainen elin ei ole puhemiehistö vaan puheenjohtajakokous. Olittepa mitä mieltä hyvänsä, perjantain ja Strasbourgin puolesta tai niitä vastaan, mielestäni parlamenttimme kannalta on nyt parasta, että emme riitele joka perjantai päätösvaltaisuudesta - sanoin tämän myös puhemiehistössä - ja ettemme toimita äänestyksiä ensi perjantaina.

Puhemies
Hyvät kollegat, torstaina kokoontuva puheenjohtajakokous tutkii joka tapauksessa tilannetta ja pohtii, onko perjantain äänestykset syytä säilyttää esityslistalla.
Ilmoitan myös, että varapuhemies Provanin selonteko on toimitettava puhemiehistön käsittelyyn. Selonteko koskee parlamentin sisällä tehtäviä toiminnan uudistuksia, ja tietenkin keskustelemme myös varapuhemies Wiebengan juuri äsken esille ottamasta perjantaipäivän suunnittelusta.
Näin ollen en näe sille mitään estettä, jos te haluatte vielä jatkaa keskustelua aiheesta. Kuulemme teidän kaikkien menettelyä koskevia esityksiä.

Ahern
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. Esitin vain vastalauseeni täällä ilmenneiden teknisten ongelmien vuoksi. En nimittäin kuullut tulkkausta ja olen varma, että myös muilla jäsenillä oli jo ennen minua tulkkaukseen liittyviä ongelmia. Luulen, että kuulokkeista kuului yhdessä vaiheessa ruotsia, enkä kuullut jäsen Blakia lainkaan. Halusin vain ilmoittaa tämän. Kvestori Banotti taisi huomauttaa samasta asiasta, mutta koska en kuullut häntä ruotsinkielisen tulkkauksen takia, en todellakaan tiedä, mitä hän sanoi.

Puhemies
Kiitos, jäsen Ahern, toimimme siten, etteivät tällaiset tapaukset toistuisi.

Chichester
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. Kyse on samasta asiasta, ja kerrankin olen samaa mieltä jäsen Ahernin kanssa. Tämä on varmaan ensimmäinen kerta!

Langen
Arvoisa puhemies, haluaisin jatkaa siitä, mihin jäsen Van der Laan lopetti. Hän ilmoitti edellisen istuntojakson perjantaina, että päätösvaltaisuuden toteamista pyydetään aina niin kauan kuin perjantai on istuntopäivä, mikä tarkoittaa sitä, että ryhmä, joka pyysi sitä viimeksi, ilmoitti itse, että sen tavoitteena on vain tuho eikä järkevä työ. Puhemiehistö ei voi sallia sitä, sillä täysistunnossa on päätetty siitä, että perjantai on istuntopäivä, kollega Posselt viittasi siihen, eikä puhemiehistökään voi muuttaa sitä päätöstä. Emme voi antaa joidenkin sellaisten ihmisten, jotka ovat tähän asti olleet harvoin perjantaisin paikalla, pitää meitä tällä lailla pilkkanaan ja antaa julkisuuteen surkeaa kuvaa. Tuskin kukaan 30:stä esityksen tehneestä oli läsnä kello 10.00 toimitetussa nimenhuutoäänestyksessä. Tällaista menettelyä emme todellakaan voi suvaita!

Isler Béguin
Arvoisa puhemies, haluaisin vastata muutamalla sanalla kollegani äskeiseen puheenvuoroon. Kuulun todellakin niihin, jotka kannattavat perjantain istuntoa ja pitävät tärkeänä, että tuon päivän istunto säilytettäisiin esityslistalla, kuten kaikkien muidenkin viikonpäivien istunnot. Haluaisin vielä lisätä, että se osa meistä, joka oli nimenomaan pyytänyt päätösvaltaisuuden toteamista istuntojen pitämiseksi asianmukaisesti, oli läsnä koko äänestyksen ajan.
Näin ollen olisi vastedes väärin väittää, että jotkut meistä "sabotoisivat" perjantain istuntoa. Täällä on jäseniä, jotka ovat läsnä istuntosalissa koko viikon maanantaista perjantaihin, ja myös perjantaisin istunnon loppuun asti.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, voin yhtyä täysin kollega Wiebengan esittämiin huomautuksiin. Meidän täytyy joka tapauksessa tarkastella vielä kerran perusteellisesti sitä, millä tavalla olemme täyttäneet perjantain esityslistan. Myös siksi, että tiedotusvälineissä on ollut tästä joitakin väärinkäsityksiä, sanon kuitenkin, että en kuulu niihin, jotka haluavat ratkaista keskustelun Strasbourgin osalta ikään kuin takaoven kautta, vaan että kuulun niihin, jotka haluavat äänestyksen avulla selvittää, voimmeko me, mukaan luettuina myös ranskalaiset kollegat, pitää täällä hyvän kokouspäivän, jonka esityslista on hyvin täytetty. Tässä siis asian kaksi piirrettä.
Tämä kuitenkin myös tarkoittaa sitä, että - minun on pakko sanoa tämä - kaikkien niiden kollegojen, jotka arvostelivat minua edellisellä kerralla arvosteltuani heitä, ei olisi pitänyt lähteä salista jo ennen kello 12.00:ta. Viimeinen äänestys toimitettiin kello 12.00:n jälkeen. Se oli minusta hyvin ikävää, koska nimenhuutoäänestyksessä ei ollut enää ikävä kyllä paikalla tempauksen käynnistäjiä, ei Euroopan unionin kannattajia minun kotimaastani eikä liioin suurta joukkoa Euroopan unionin vastustajia. Katsokaa viimeisen nimenhuutoäänestyksen tuloksia.
Tarkastelkaamme hyvässä keskustelussa oikeudenmukaisella tavalla tämän istuntojakson sisältöä.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, jäsen Oomenin jälkeen minun ei tarvitse sanoa paljoakaan. Toivon vain, että ymmärrätte tämän asian. Alankomaalaisten ryhmä, joka on ottanut perjantain puheeksi tällä tavalla, ei ole tehnyt sitä siksi, että oltaisiin Strasbourgia vastaan tai jotakin sellaista. Tämä on tapahtunut ennen kaikkea siksi, että myös Alankomaissa on esitetty kerta toisensa jälkeen uskomatonta arvostelua näitä perjantain täysistuntoja kohtaan ja että samalla suurin osa meistä haluaa mieluummin työskennellä perjantaisin kotimaassa. Syynä on myös se, että me kaikki olemme hyvin usein Brysselissä ja Strasbourgissa ja että tarvitsemme myös aikaa keskustellaksemme äänestäjiemme kanssa. Olen sitä mieltä, että perjantain osalta tarvitaan pikaisesti vakavaa keskustelua ja että sitä ei saa sekoittaa Strasbourgia koskevaan keskusteluun. Se on keskustelua siitä, teemmekö työmme tehokkaasti ja hyvin ja onko meillä myös aikaa työskennellä vielä kotimaassa omassa vaalipiirissämme. Siinä mielessä kannatan tätä toimintaa.

Puhemies
Kuten olen jo todennut, meillä on mahdollisuus avoimeen keskusteluun varapuhemies Provanin selonteon käsittelyn yhteydessä.

Malmström
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kuuluin niihin, jotka olivat paikalla koko perjantain. Sen tarkistaminen on helppoa, koska silloin oli koneäänestys. Kyseessä ei ole sabotaasi, vaan se, että otamme parlamentin toiminnan niin vakavasti, että meistä on piinallista, että paikalla on vain 70 jäsentä, kun äänestetään sellaisista tärkeistä asioista kuin koulumaidosta ja Etiopiasta.
Tämä on herättänyt paljon keskustelua myös kotimaassani Ruotsissa. On kyse siitä, että meidän on saatava käyntiin vakava keskustelu näistä asioista. Joko teemme perjantaista oikean työpäivän tai sitten poistamme sen kokonaan!

Cocilovo
Arvoisa puhemies, puhun hyvin lyhyesti, mutta meidän pitäisi kuitenkin mielestäni syventää tätä keskustelua, vaikkapa jonain toisena ajankohtana.
Minä kuulun niihin, joiden mielestä perjantai voisi varmasti edelleen olla työpäivä; ehkä voisimme löytää sellaisia ratkaisuja, jotka koskevat keskusteluja, ei välttämättä äänestyksiä, koska me kaikki ymmärrämme, että perjantai on erityisluonteinen päivä jo siltäkin kannalta, että silloin on mahdollisuus hoitaa suhteita kollegioon. ja siten on mahdollisuus tehdä sellaista poliittista työtä, joka on meille hyödyllistä juuri Euroopan parlamentin edustajina suhteessamme kotimaahamme. Kuitenkin sillä hetkellä, kun tästä asiasta käydään keskustelua, olisi tärkeää, että kun kollegat ottavat huomioon hoidettavien tehtävien merkityksen, he välttäisivät asettumasta alttiiksi ulkopuoliselle hyväksikäytölle, joka koskee sitä, mikä on parlamentin rooli tai mikä se ei ole. Eräät hälyä synnyttävät esimerkkitoimet, jotka antavat maillemme ja äänestäjillemme sellaisen vaikutelman, että todellisuudessa Euroopan parlamentissa leikitellään eikä tehdä työtä, ovat joka tapauksessa vahingollisia toimia, olipa saavutettava päämäärä sitten mikä tahansa.
Niinpä toivon, että tässä keskustelussa onnistuttaisiin vihdoin vastuullisesti lausumaan viimeinen sana, ja vältettäisiin se, että kaikki antautuisivat sellaiselle suuntaukselle, jollaista kukaan ei uskoakseni toivo.

Puhemies
Jäsen Wiebenga on jo todennut tämän, ja kuten itsekin olen sanonut, kartoitamme juuri nyt parhaita ratkaisukeinoja.

Van der Laan
Arvoisa puhemies, en pyytänyt muuta kuin että voisitteko toimittaa äänestyksen siitä, että emme äänestä perjantaina, koska käsittelemme nyt tämän täysistunnon esityslistan hyväksymistä.

Puhemies
Ei, jäsen Van der Laan, teidän pitäisi tietää, että pyyntö olisi pitänyt esittää työjärjestyksen mukaisessa määrämuodossa ja määräajassa, ja näin ei ole asian laita. Näin ollen siitä ei ole mahdollista äänestää.
Voin siis vain toivoa, että mahdollisimman moni meistä osallistuisi ensi perjantain istuntoon riippumatta siitä, toimitetaanko äänestys tuolloin vai ei. Luotan teihin kaikkiin jo pelkästään sen yleisön vuoksi, joka seuraa keskustelujamme.

Maataloustuotteiden hinnat
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Jegglen laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0115/2000) ehdotuksista komission asetuksiksi maataloustuotteiden hinnoista (KOM(2000) 77 - C5-0121/2000 - C5-0126/2000 - 2000/0045(CNS) - 2000/0050 (CNS)).

Jeggle
. (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, toivon, että teillä oli erinomainen viikonloppu, että saitte rentoutua jossain päin Eurooppaa satumaisen kauniissa, ennen kaikkea vahingoittumattomassa, viljelijöiden vastuullisesti ja hyvin hoitamassa kulttuurimaisemassa. Näin voimme aloittaa optimistisesti markkinointivuoden 2000/2001 maataloustuotteiden hintoja koskevan mietinnön käsittelyn.
Aiemmin tämä mietintö oli aina maatalouden taloudellista tilannetta koskeneiden kiivaiden keskustelujen kohteena. Agenda 2000:ta koskevat päätökset vahvistivat monia asioita, eivätkä aina välttämättä maatalouden parhaaksi. Myös käsiteltävänä oleva komission ehdotus sisältää useita kohtia, jotka johtavat taas maataloudesta saatavan tulon pienenemiseen. Vastustan sitä mietinnössäni aivan yksiselitteisesti.
Komission ehdotuksen tavoitteena on alentaa viljan interventiohintojen kuukausikorotuksia edelleen kahdessa vaiheessa ja vahvistaa ne sitten. Komission ehdotus kuukausikorotusten alentamiseksi saisi aikaan maataloudesta saatavan tulon alenemisen edelleen selvästi. Tässä yhteydessä torjumme myös komission tavoitteena olevan intervention laatuperusteiden tiukentamisen. Kosteuspitoisuuden rajan mahdollinen alentaminen löyhentää intervention muodostamaa turvaverkkoa ja kasvattaa sen viljan osuutta, joka jää pääsääntöisesti intervention ulkopuolelle.
Kolmas kohta sen osalta neuvosto näyttää viimeisten lehdistötiedotteiden perusteella kallistuvan maatalousvaliokunnan linjan mukaiselle kannalle koskee komission jäsen Schreyerin suunnittelemaa maatalousbudjetin 300 miljoonan euron vuosittaista pienentämistä EU:n ulkopolitiikan hyväksi, sitäkin taustaa vasten, että suurille metsätuhoille ei ole vielä löytynyt lisärahaa. Haluaisin tehdä tässä yhteydessä vielä aivan selväksi: vaikka EU:n toiminta Balkanilla on erittäin tärkeää, maatalousbudjetti ei ole ehtymätön lähde, josta voimme rahoittaa kaikki muut toivottavat politiikat. Maatalousbudjetti ei ole itsepalvelukauppa eikä tuottoisa lypsylehmä. Kun komission jäsen Schreyer sanoo, ettei noita 300 miljoonaa euroa oteta suorista tuista, se on epäolennaista, koska maatalouspolitiikan toisen pilarinkin, nimittäin maaseudun tukemisen, kehittämisen ja hoidon jokainen euro on tarpeen ja hyvin suunnattu. Viljelijät ovat jo nyt niin epävarmoja, että sen pitäisi antaa meille ajattelemisen aihetta.
Rakennemuutos ei ole sinänsä huono asia vaan pikemminkin seurausta valtavasta koulutuksen, siis tiedon, taidon ja tekniikan parantumisesta. Kun kuitenkin yhä useammat sellaiset yritykset lopettavat, jotka me olemme luokitelleet poliittiselta kannalta elinkelpoisiksi, kun viljelijät valittavat sietämättömiksi muuttuvista työpaineista, jokin asia ei ole enää kohdallaan, ja kenties jokin asia ei ole enää kohdallaan myöskään meidän politiikassamme.
Tehtävänämme on luoda konkreettisia ja pitkällä aikavälillä luotettavia tai sallikaa minun käyttää uudenaikaista maankäytön hallintaa koskevan määritelmämme mukaista sanaa tehtävänämme on kestävän toimintaympäristön luominen eikä pientenkin ruuvien kiristäminen yhä tiukemmalle. Suurethan olemme jo kiristäneet.
Maatalouspolitiikkamme perustavia asioita on muutettava pitkäaikaisesti! Viljelijät tarvitsevat uuden vision, joka tähtää tulevaisuuteen ja tuleviin vaatimuksiin.
Haluaisin nyt kysyä komissiolta, onko se valmis - ja miten valmis se on - hyväksymään valiokunnan yksimielisesti hyväksymät tarkistukset. Kysymykseni taustalla on tietysti mahdollinen palautus valiokuntaan siinä tapauksessa, että komissio ei ole valmis hyväksymään parlamentin tärkeänä pitämiä kohtia. Niitä ovat erityisesti viljan kosteuspitoisuus ja kuukausikorotukset.
Ymmärrän toisaalta sen, että varainhoitovuosi alkaa 1. heinäkuuta ja että valiokuntaan palauttamisesta saattaisi seurata se, että neuvosto ei voisi tehdä päätöstä ajoissa, mikä puolestaan aiheuttaisi haittaa maataloudelle. Sen haluan ehdottomasti estää!
Aloitin selontekoni muistuttamalla eurooppalaisen kulttuurimaiseman kauneudesta. Haluaisin päättää sen lauseeseen: ruoka ja juoma yhdistävät ruumiin ja sielun. Älkäämme unohtako sitä, myöskään poliittisten pohdiskelujemme ja päätöstemme yhteydessä!

Mulder
Arvoisa puhemies, suurin osa budjettivaliokunnan jäsenistä on sitä mieltä, että maataloustuotteiden ensi vuoden hintojen tapauksessa meidän täytyy pitää kiinni siitä, mitä Berliinissä sovittiin, ei sen enempää eikä vähempää. Se on eräille maatalouden aloille jo tarpeeksi vaikeaa. Euroopan eri maissa suuret maanviljelijäryhmät ovat vaikeuksissa. Tällä hetkellä kärsitään suuressa määrin hiljaisesta köyhyydestä.
Näyttää siltä, että maatalousbudjetti on tähän saakka ollut onnellisten tähtien alla. Euron ja dollarin suhde on hyväksi budjetille, vaikkakin eräät luvut ovat huolestuttavia. Mikään ei kuitenkaan takaa, että tilanne pysyisi tällaisena. Komissio on kuitenkin tehnyt jo erilaisia ehdotuksia maatalousbudjetin mahdollisesta hyödyntämisestä. Joskus keskusteluissa keskitytään sokerialaan, joskus muihin maatalousbudjetin osa-alueisiin. Budjettivaliokunta on sitä mieltä, että meidän täytyy pitäytyä siinä, mitä täysistunnossa sovittiin muutama kuukausi sitten, eli että koskaan ei saa käydä niin, että maatalousbudjettia aletaan käyttää ensisijaisena lähteenä rahoitettaessa Euroopan unionin ulkoisia toimia. Budjetissa pidetään siitä kiinni.
Sitten toiseksi, budjettivaliokunta on sitä mieltä, että Euroopan komission täytyy mahdollisimman pikaisesti tehdä ehdotuksia sokerialan uudistamiseksi. Jos alamme tämän vuoden syyskuussa tai lokakuussa keskustella vuoden 2001 talousarviosta rakenteellisessa mielessä, on välttämätöntä tietää, mitä komissio aikoo tehdä sokerialalle, koska eikös ollutkin niin, että sokeri jäi Berliinin sopimusten ulkopuolelle. Jos haluamme kyetä arvioimaan hyvin vuoden 2001 talousarviota, meidän täytyy tietää tämä. Toivon, että komission jäsen Fischler voi kertoa meille tänään iltapäivällä, milloin hän voi tehdä sokerialaa koskevia uudistusehdotuksia.

Keppelhoff-Wiechert
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kun viljelijät lukevat lehdistä, että Euroopan parlamentti keskustelee markkinointivuoden 2000/2001 maataloushinnoista, monet elättelevät varmasti toiveita siitä, että kyse olisi mahdollisesti kuitenkin joidenkin hintojen nostamisesta. Niin ei kuitenkaan ole! Kyse on todellakin ehdotuksista, jotka komissio esittelee meille Agenda 2000:n uudistusten seurauksena. Haluan nyt kiittää esittelijää, jäsen Jeggleä, sydämellisesti hänen työstään. Tähän asti on sanottu: "joka vuosi uudelleen", kun on keskusteltu maataloushintojen vahvistamisesta. Joka vuosi on taisteltu, ja sen vuoksi olen iloinen siitä, että monivuotiset hintaehdotukset voivat tarjota viljelijöille tosiaan hieman luotettavamman toimintaympäristön tuotannon suunnittelua varten. Haluaisin kuitenkin varoittaa siitä, että neuvoston, komission ja parlamentin vuosittainen katsaus ei kenties saa näin osakseen sille kuuluvaa arvoa. Toimielimet arvioivat edelleen vuosittaisen markkinatilanteen, eri alojen näkymät sekä maataloustulon kehityksen ja työllisyyden.
Ehdotukset virallisten hintojen ja kuukausikorotusten vahvistamiseksi koskevat jo mainittuja tuotteita. Agenda 2000 vahvisti useimmat hinnat, mutta viljan kuukausikorotusten osalta komissio ehdottaa 7,5 prosentin alentamista. Haluaisin noudattaa esittelijän lähestymistapaa. Ryhmämme ei voi hyväksyä viljan kuukausikorotusten alentamista, varsinkaan sen vuoksi, että komission ehdotus alittaa Berliinin Eurooppa-neuvoston Agenda 2000:ta koskevat päätökset. Viljelijöiden tuloihin kohdistuvaa painetta ei pitäisi lisätä järjettömästi.
Komission jäsen Fischler, minua kiinnostaa nyt ajankohtainen kysymys: keskustelimme viime viikon täysistunnossa komission jäsen Schreyerin kanssa uudelleen siitä, voidaanko Kosovon jälleenrakentamistuen tarvitsemat 300 miljoonaa euroa varainhoitovuodelle 2001/2002 todella ottaa maatalousbudjetista. Tunnen perusteen, jonka mukaan säästämme summan vaihtokurssimekanismin ansiosta. Samaa iskusanaa käytettiin myös sokerin markkinajärjestelyn yhteydessä. Mutta luinko lehdestä oikein, että neuvosto hylkäsi kuitenkin viime viikon alussa tämän komission menettelytavan? Ymmärsin lehden ilmoituksen niin, että emme kannata menettelytapaa, ja olisin mielelläni kuullut mielipiteenne asiasta. Muuten viritämme täällä keskustelun ja keskustelemme tosiasioista jälkeenpäin. Ainakin minua tämä neuvoston vastaus miellytti kovasti.

Garot
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, maataloushintapakettia koskevalla keskustelulla ei ole enää suurtakaan merkitystä, sillä vuonna 1992 sovittu yhteinen maatalouspolitiikka loi puitteet asteittaiselle siirtymiselle tuotannon hintatukijärjestelmästä suoraan tukijärjestelmään, jonka erottamista tuotannon volyymistä yhä useammin vaaditaan. Maataloushintojen vahvistaminen on siis vastedes monivuotinen tehtävä, ja tämä suuntaus on esitetty ja saanut vahvistusta myös Agenda 2000:ssa. Vaikka vuosittaisten mukautusten tekomahdollisuus onkin säilytettävä, niissä on kuitenkin noudatettava Berliinissä tehtyjen ja kyseistä ajanjaksoa koskevien sitoumusten pääsisältöä.
Tämän takia minä ja kollegani maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa päätimme kieltäytyä hyväksymästä komission ehdotusta alentaa viljojen kuukausikorotusta kahdessa vaiheessa, molemmissa 7,5 prosenttia. Sama pätee viljojen kosteuspitoisuuteen.
Meidän on itse asiassa pidettävä ohjenuoranamme edelleen Berliinin sopimusta. Kyse on periaatekannasta, jonka Euroopan unioni hyväksyi Seattlessa vastatakseen kauppakumppaneidensa ja kaupallisten kilpailijoidensa haasteisiin Maailman kauppajärjestössä. Näin ollen olisi erittäin loogista, että tuo sama kanta olisi vallalla myös YMP:n sisäisiä asioita koskevissa keskusteluissamme. Unionin on erityisesti pidettävä kiinni sitoumuksistaan, jotta unionin viljelijät saisivat oikeanlaisen näkemyksen heitä koskevasta politiikasta ja jotta he voisivat siten hoitaa tilojaan mahdollisimman järkevästi.
Siksi meidän on mielestäni kiireesti tuotava esille myös ajatus siitä, että maataloutta hyödynnettäisiin Kosovon auttamiseksi. Näin ollen pyytäisin, että komissio esittelisi meille pikaisesti sokerialan yhteisen markkinajärjestelyn uudistusta koskevan ehdotuksensa.

Mulder
Arvoisa puhemies, budjettivaliokunnan ja Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän mielipiteet ovat suunnilleen yhdenmukaiset. Se on puhdas sattuma. Siksi en toista sitä, mitä jo sanoin ensimmäisen kahden minuutin aikana. Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä kannattaa myös kaikkia niitä asioita, jotka mainitsin. Haluaisin vielä lisätä muutaman asian.
Elämme ajanjaksoa, jolloin maatalousbudjetti on hyvin tiukka. Ei tarvitse tapahtua kuin jotakin dollarin ja euron suhteessa, niin olemme suurissa vaikeuksissa. Silloin komission täytyy valita, mitä se tekee käytössä olevalla rahalla. On kuitenkin olemassa vielä eräs toinen suuri potentiaalinen aukko. Olemme joutuneet viime vuosien aikana tekemisiin tarttuvien eläintautien epidemioiden puhkeamisen kanssa. Olemme joutuneet kokemaan Euroopassa BSE-kriisin. Olemme kokeneet eri Euroopan maissa sikaruttotapauksia. Kaikki nämä taudit ovat vieneet miljardeja yhteisön budjetista. Niiden aiheuttamat menot on voitu tähän saakka rahoittaa muista kuin maatalousbudjetin otsakkeista.
Berliinissä sovittiin, että näin ei voi enää jatkua. Sikäli kuin tunnen maatalousbudjettia, siinä on kuitenkin vain yksi 100 miljoonan euron budjettikohta eläintautien torjuntaan. Se on pikkusumma siihen verrattuna, kuinka paljon rahaa aikaisemmin on tarvittu tarttuvien eläintautien torjuntaan. Siksi Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä pyytää painokkaasti komissiota tekemään mahdollisimman pikaisesti ehdotuksia, jotta mahdolliset katastrofit voitaisiin torjua. Yksi mahdollisuuksista voisi olla koko Euroopan kattava vakuutusjärjestelmä, joka olisi myös hyvä asia yhtäläisten kilpailuolojen kannalta. Haluaisimme mielellämme, että komissio toimittaisi meille joitakin asiakirjoja ennen syyskuussa pidettäviä budjettikeskusteluja, jotta voisimme ottaa ne asiat mukaan vuoden 2001 budjetteja koskevissa keskusteluissa.

Fiebiger
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, markkinointivuoden 2000/2001 maataloushintapaketin vahvistamiseen liittyy velvoite 300 miljoonan euron säästämisestä maatalousbudjetista ja vapautuvien varojen käyttämisestä Kosovon jälleenrakentamiseen. Mietinnössä viitataan tässä yhteydessä oikeutetusti siihen, että komission pitäisi esittää parlamentille konkreettisen suunnitelman muodostama vastaava kokonaisehdotus, ennen kuin voimme hyväksyä muita säästöehdotuksia. Koko uudistuspaketin rahoituksella on epäilemättä suuri merkitys.
En kuitenkaan pidä riittävänä, että tällöin puhutaan aina ensin menojen ja tulojen pienentämisestä, vaikka komissiolle siirretään samanaikaisesti koko ajan lisää tehtäviä, mikä ei tietenkään myöskään alenna kustannuksia. Komission pitäisi lähteä liikkeelle vuoteen 2006 mennessä toteutettavissa olevista tavoitteista ja johtaa niistä rahoitustarve. Euroopan unionin viljelijät joutuivat Agenda 2000:n tuloksena hyväksymään 5 miljardin euron tulonmenetyksen. Maatalousbudjetti vahvistettiin 50,5 miljoonaksi euroksi ja sen pitäisi pysyäkin sillä tasolla.
Jotta tavoite saavutettaisiin, komissiota pitäisi mielestäni pyytää esittämään kertomus maatalousalan kustannuskehityksestä. Nykyään tehdään sekunnissa enemmän kauppoja kuin aiemmin tehtiin päivässä. Muutos on tällöin ainoa vakiona pysyvä seikka. Erityisen nopeasti muuttuvat maataloushinnat. Kasvituotteiden hinnat laskivat EU:ssa 4 prosenttia vuonna 1999, eläintuotannon 6 prosenttia. Sianlihan hinta laski suuren ylituotannon johdosta 9 prosenttia. Kansainväliset valuuttakurssien muutokset vaikuttavat yhä voimakkaammin kaikkiin tärkeisiin maataloustuotteisiin, kuten maitoon, naudanlihaan, viljaan ja sianlihaan, ja ne pienentävät edelleen viljelijöiden tuloja. Sen vuoksi emme ole vielä lähimainkaan saaneet vastausta kysymykseen, mistä viljelijöiden on tarkoitus hankkia tulevaisuudessa elantonsa Euroopan unionissa. Kyllästymispisteen saavuttaneilla markkinoilla voidaan myydä vain edullisesti valmistettuja tuotteita. Hintojen alennukset tuhoavat viljelijöiden elinolot Euroopassa ja keventävät näin väliaikaisesti markkinoiden tilannetta.
Rakennemuutoksen jälkeen elinkelpoiset maatalousyritykset lisäävät edelleen tuotantoaan ja tunkeutuvat entistäkin iskukykyisempinä maailmanmarkkinoille. Uusi hintasota johtaa markkinoiden uudelleenjakoon. Tuleva kehitys osoittaa, voidaanko EU:n maatalouspolitiikan uudistamisella ja Agenda 2000:lla saavuttaa kokonaistavoitetta vai ei.

Hyland
Arvoisa puhemies, siitä huolimatta, että Agenda 2000:ssa on asetettu muuttujia, jotka koskevat maatalouspolitiikan hoitoa vuoteen 2006 asti, vuosittainen hintapaketti on edelleen tärkeä. Olen täysin samaa mieltä niiden kanssa, jotka kertoivat suhtautuvansa nykyään varauksellisesti komission vilja-alaa koskeviin ehdotuksiin. Olen kovin tyytyväinen siitä, että komission jäsen Fischler kuuntelee tänään keskusteluamme.
Viljelijöiden tuotteistaan saaman markkinahinnan pitäisi vastata pikemminkin heidän todellisten ponnistelujensa arvoa kuin sitä sosiaalista tukea, jota heidän työnsä tuloksena syntyville tuotteille usein myönnetään. Vaikka en halua millään tavoin vähätellä Agenda 2000:ssa sovitun YMP:n uudistuksen kokonaisvaltaista onnistumista ja vaikka myönnänkin, etteivät viljelijät tulisi toimeen ilman tulotukea, minun on samaan aikaan tunnustettava olevani hieman huolissani niistä olosuhteista, joissa omien viljelijöidemme omasta maastaan saamat tuotteet joudutaan myymään alle tuotantokustannusten. Tätä tapahtuu usein.
Tässä mielessä maataloustukea - jonka myönnän olevan merkittävä, sillä sen osuus koko talousarviosta on lähes 50 prosenttia - on pidettävä myös kuluttajille tarkoitettuna tukena. Koska työtä on saatavilla myös maatalouden ulkopuolisilla aloilla ja koska EU ja jäsenvaltiot ovat onnistuneet vähentämään työttömyyttä, Euroopan perinteisten perhetilojen säilyminen on nyt vakavasti uhattuna. Olemme viime viikkoina kuulleet paljon puhetta siitä, että uudistettaisiin maatalousbudjettia, josta sovittiin Berliinissä vasta muutama kuukausi sitten.
Minulla on sellainen tunne, että ainoastaan tilinpidon parissa työskentelevillä ei ole kerta kaikkiaan mitään käsitystä siitä, mitä ulkomaailmassa todella tapahtuu. Muistuttaisin, että ellemme osoita suurempaa valppautta ja ymmärrystä viljelijöiden yhteiskunnallisesti ainutlaatuista ja korvaamatonta asemaa kohtaan, tulevien sukupolvien ja parlamentin jäsenten on pakko reagoida maatalouden pelastamiseksi. Sitä me nyt juuri teemmekin yrittäessämme korjata maaseudun ja kaupungin välistä epätasapainoa, jonka me olemme antaneet kasvaa vuosikausien ajan. Muistakaa, että tätä valtavaa yhteiskunnallista ongelmaa eivät ole synnyttäneet ihmiset vaan poliitikkojen ja suunnittelijoiden visioiden puute.
Pohtikaamme uudelleen tapaa, jolla voisimme entistä paremmin pyrkiä pitkällä aikavälillä säilyttämään maatalouden ammattialana, jolla otetaan vastuuta ravinnon turvaamisesta ja elintarvikkeiden turvallisuudesta, myös siten, että otamme huomioon maanviljelijöiden ainutlaatuisen aseman ympäristönhoitajina.

Redondo Jiménez
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät jäsenet, ensiksi haluan onnitella jäsen Jeggleä hänen laatimastaan mietinnöstä ja hänen tekemästään työstä, samoin kuin siitä, että hän on saanut maatalousvaliokunnan kannattamaan mietintöään käytännöllisesti katsoen yksimielisesti. Haluan myös onnitella valiokuntaa siitä, että se on liittänyt ajatuksen monivuotisuudesta omiin ehdotuksiinsa.
Vaikka toistankin hieman asioita, haluaisin kuitenkin, että viljojen kohdalla otettaisiin huomioon niin kosteuspitoisuus kuin kuukausikorotuksetkin ja että niitä harkittaisiin uudelleen, sillä ne ovat kysymyksiä, joista voi aiheutua meille huomattavaa vahinkoa. On myös eräs toinen asia, joka liittyy mielestäni suurempiin kysymyksiin: joka kerta, kun Euroopan unionin tai sen poliittisten kantojen joita en kyseenalaista osalta syntyy ongelmia, juuri maatalouden varoja yritetään leikata. Tämä kysymys huolestuttaa meitä todella, sillä budjettiasioista vastaava komission jäsen on toistanut, että hän aikoo vähentää sokerialalta 300 miljoonaa siirtääkseen ne Kosovoon.
Haluaisin ottaa esille myös muita asioita, joita ei käsitellä hintaehdotuksessa, kuten esimerkiksi sen huolen, jota tunnen pähkinöiden, saksanpähkinöiden ja manteleiden osalta. Ne aiheuttavat tällä hetkellä suuria ongelmia, sillä joissakin tapauksissa komission aloittamat parannussuunnitelmat päättyvät. Suunnitelmia ei ole tarkistettu, joten ennen kuin pähkinäalan ongelmat ratkaistaan, olisi harkittava näiden parannussuunnitelmien jatkamista kunnes suunnitelmille löydetään oikea paikka. Se on luultavasti hedelmiä koskeva yhteinen markkinajärjestely, jossa pähkinäalaa todellakin käsitellään erillisenä kysymyksenä.
On muitakin minua huolestuttavia kysymyksiä, joita ei myöskään käsitellä, kuten esimerkiksi jalostettavaksi tarkoitetut parsat. Hedelmiä ja vihanneksia koskevan asetuksen 10 artiklan 3 kohdassa annetaan kiinteitä tukia koskeva määräys. Nämä tuet lakkaavat kohta: ne lakkautetaan tällä satokaudella. Mitä komissio on suunnitellut tekevänsä, jotta nuo tuet edistäisivät Euroopan kilpailukykyä ja hyödyttäisivät parsantuottajia?
Syötäviksi tarkoitettujen viinirypäleiden osalta on huomattava seuraavaa: mehuntuotannolle annettavat tuet, joita tarkastellaan viinejä koskevassa yhteisessä markkinajärjestelyssä, lakkautetaan 31. heinäkuuta. Minusta olisi suotavaa, että niitä tarkasteltaisiin silloin, kun hedelmiä koskevaa yhteistä markkinajärjestelyä muutetaan seuraavan kerran. Mutta mitä aiomme tehdä tukien lakkauttamisesta, eli 31. heinäkuuta alkaen, siihen saakka, että hyväksytään ne uudistukset, joissa annetaan tukea syötäviksi tarkoitettujen viinirypäleiden tuotannolle? Aiotaanko tukiaikaa pidentää? Mitä on ajateltu tehdä?
Asetuksessa N:o 2275 määrätään myös koristekasvi- ja kukka-alan myynnin edistämiseksi tarkoitetusta tuesta, ja nyt nämäkin tuet raukeavat. Miten voimme sallia sen, kun neuvosto on pyytänyt komissiota tutkimaan tukien kehitystä päättääkseen niiden mahdollisesta jatkamisesta? Minä olen sitä mieltä, että odotellessamme, että tämä toistaiseksi meille täysin tuntematon tutkimus esitetään meille, ja sitä, että sen jälkeen toimitaan uudistusehdotuksen edellyttämällä tavalla, meidän olisi ehkä pidennettävä asetuksen N:o 2275 voimassaoloaikaa. Sopiiko tämä komission suunnitelmiin? Kyse on tärkeistä aloista, koska niillä on vaikutusta aivan erityisillä seuduilla.

Pesälä
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Agenda 2000 loi eurooppalaiseen EU-maatalouspolitiikkaan tietynlaista vakautta. Se on minusta erittäin tärkeä ja merkittävä asia, että voimme nähdä vakaasti eteenpäin aina vuoteen 2006. Se että, Berliinin sopimuksesta on poikettu - summat ovat merkittäviä maataloudelle , koko yhteisön tasolla ne ovat häviävän pieniä -se periaatteellinen kysymys, että poiketaan sovitusta, on erittäin vakava asia. Tämän parlamentin tulee tehdä päätökset uudesta jatkuvasta maatalouspolitiikasta vuoden 2006 jälkeen. Tällaisella politiikalla, jossa poiketaan sovitusta, ei luoda sellaista vakautta ja henkeä, jolla voitaisiin katsoa yhteisesti pitkälle tulevaisuuteen.
Yksi asia, joka tuntuu unohtuvan, on arkitodellisuus, jossa maatalous tällä hetkellä elää. Maatalouden kustannukset ovat nousseet huomattavasti. Polttoaineiden hinnat ovat nousseet, ja yleensäkin kustannustaso on kaiken aikaa kohoava. Toinen on se, että viljelijät niin kuin elintarviketeollisuuskin ovat panostaneet hyvin paljon laatuun. Laatuun sen tähden, että pääsisimme eroon niistä skandaaleista, jotka ovat töhrineet eurooppalaisen maatalouden mallia. Nämä kustannukset koituvat viime kädessä nimenomaan viljelijöiden maksettavaksi. Viljelijät ovat omalta osaltaan tehneet kaiken, mikä on tehtävissä ja mikä on heidän velvollisuutensa. Toivoa sopii, että myös toinen osapuoli pitää kiinni niistä sopimuksista, jotka on yhteisesti tehty.

Korakas
Arvoisa puhemies, ehdotuksillaan neuvostolle komissio ei määrittele tuotehintoja ja tukia, niin kuin se virheellisesti sanoo, vaan mielestämme se haluaa ainoastaan palauttaa mieliin asetusten mukaisesti kaudella 2000/2001 voimassa olevat hinnat ja tuet ja enintään tehdä joitakin kuukausikorotuksia niiden tuotteiden interventiohintoihin, joissa tämä järjestelmä vielä toimii.
Haluamme kuitenkin nyt tilaisuuden tullen korostaa, että ensiksi monien maataloustuotteiden, kuten esimerkiksi vuohen- ja lampaanlihan, tuottajahinnat ja tuet ovat pysyneet samoina jo 12 vuotta, kun taas muissa tuotteissa ne pienenevät, samalla kun tuotantokustannukset jatkuvasti kasvavat, ja tämän seurauksena nettomaataloustulot pienenevät, mikä käy ilmi myös Eurostatin tiedoista. Kysymys kuuluu: mitä viljelijät tälle asialle tekevät?
Toiseksi intervention rappeutuminen tai jopa poistuminen jättää viljelijän kaupan ja teollisuuden välinpitämättömyyden armoille, ja nämä maksavat tuottajille nöyryyttäviä hintoja ja myyvät tuotteet eteenpäin usein moninkertaiseen hintaan. Näin ollen samalla kun tuottajille maksetut nimellishinnat ovat pudonneet, usein syöksyneet alas, kuluttajahinnat ovat nousseet. Nyt siis ryöstetään samalla sekä tuottajia että kuluttajia heidän suojelemisekseen, tämänhän Euroopan unioni väittää olevan sen tehtävänä. Kysymys kuuluu: mitä viljelijät ja kuluttajat tälle asialle tekevät? Ryhtyvätkö he taisteluun?
Kolmanneksi pienet kiintiöt ja tuhoisat sakot syövät tuet myös vuoden 1999 sadon osalta. Niinpä tuet jäävät lahjaksi, jolla ei ole merkitystä. Räikeä esimerkki on öljy, joka koskee myös kotimaatani sekä kotisaartani Lesbosta. Kun tuen oli ilmoitettu olevan 460 drakmaa kaudella 1998/1999, tuottajat saivat lopulta vuosi myöhemmin 330 drakmaa. Samoin on käynyt puuvillan kohdalla, jossa vähimmäishinta on 101 euroa 100 kiloa kohden, mutta kreikkalainen tuottaja saa yhteisvastuun vuoksi alle 65 euroa.
Mietinnön sisällöstä meillä on seuraavaa huomautettavaa: olemme eri mieltä viljatukien pienentämisestä; niitä pitäisi lisätä ja interventiohintaan pitäisi tulla kuukausikorotus. Lisäksi täytyy sanoa, että tällä tavoin interventiojärjestelmä rappeutuu vielä entisestään ja se näyttääkin pikemminkin poistuvan kokonaan viljan osalta, kuten on käynyt myös muiden tuotteiden kohdalla. Olemme lisäksi eri mieltä kuukausikorotuksen maksamisesta marraskuussa, koska Kreikassa sato korjataan kesäkuussa. Arvoisa puhemies, lisäksi ehdotamme vielä, että riisin kohdalla interventio alkaisi 1. lokakuuta tai 1. marraskuuta eikä 1. huhtikuuta, koska muutoin tuottajat jäävät puoleksi vuodeksi kaupan ja teollisuuden keinottelun ja ahneuden armoille...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Daul
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan tukea Jegglen mietintöä ja puheenvuoroa esittämällä muutaman aivan yksinkertaisen kysymyksen.
Arvoisa komission jäsen, teidän kannattaisi mielestäni hyödyntää parlamentin jäsenten teille osoittamaa tukea komission esittämän maataloustalousarvion säilyttämiseksi. Nyt kun olemme nähneet, kuinka rahaa on käytetty ja siirrelty muiden toimien rahoittamiseksi, voimme vain ihmetellä, onko meillä unionin laajentumisen jälkeen enää ollenkaan varoja Euroopan maatalouspolitiikan jatkamiseen ja maaseudun kehittämisen varmistamiseen.
Nyt kun te pyritte saamaan aikaan säästöjä viljojen tuissa niiden kosteuspitoisuuden perusteella, kuinka monen miljoonan säästöistä Euroopassa olisi tällöin kyse? Ja kuinka nämä miljoonat aiotaan käyttää? Muistakaa, että säästöistä kärsisivät etupäässä väliinputoajiksi jäävät alueet. Tällaiset alueet eivät ole hyviä tai laajoja viljelyalueita vaan keskitason tuotantoalueita, joiden viljelijöistä monet ovat nyt vaikeuksissa. Maatalousalueita koskevan pienen kartoituksen jälkeen minun on todettava, että ammatin siirtyminen isältä pojalle on epävarmaa juuri näiden pienviljelijöiden ja keskisuurten viljelijöiden keskuudessa, sillä heidän jälkipolvensa etsii toimeentulonsa maatalouden ulkopuolelta.
Arvoisa komission jäsen, maatalouspolitiikassa vaaditaan mielestäni nyt harkitsevaisuutta. Teillä on meidän tukemme tässä asiassa. Sen asemasta, että rajoittuisimme joihinkin budjettitoimiin pienten säästöjen toivossa, maatalousbudjetin avulla olisi pikemminkin voitava edistää maaseudun kehittämistä ja lisättävä tukea maaseudun perhetilojen viljelijöille.
Arvoisa komission jäsen, luotamme vahvasti teihin. Haluamme koko sydämestämme ajaa parlamentissa juuri näiden perhetilojen asiaa.

Fiori
Onnitellessani jäsen Jeggleä hänen mietinnöstään haluan sanoa, että teknisestä näkökulmasta katsottuna käsiteltävänä olevasta ehdotuksesta ei pitäisi olla kommentoitavaa, sillä asiaa käsitellään sen saman ajattelutavan mukaisesti, jota noudatettiin Agenda 2000 -prosessin eteenpäin viemisessä; tälle lähestymistavalle on luonteenomaista, että painotetaan tulojen tukemista, vaikka vielä ei mielestämme ole aloitettu syvällisempää pohdintaa siitä, mitkä ovat maatalousyritysten tarpeet, kun ne tekevät ohjelmia ja tuotantoa koskevia valintoja käynnissä olevaan markkinoiden maailmanlaajuistumiseen nähden.
Haluamme korostaa voimakkaasti tätä asiaa: ajatus on se, että maatalous liikehtii talousjärjestelmän tavoin ja että tällä hetkellä avustamme sellaista Euroopan unionia, jossa painotetaan yksinkertaista julkisen toiminnan tukea määrittelemättä niitä suuntaviivoja ja peruslinjoja, jotka auttavat maatalousyrittäjiä näkemään, minkälaiselta heidän tulevaisuutensa näyttää. Maatalousyrittäjien elämä ei näytä kovin valoisalta. Vaikutelma on se, että alaamme halutaan pitää yhä vähemmän merkittävänä taloudelliselta ja tuotannolliselta kannalta. Tämän kertovat myös viimeisimmät WTO-neuvotteluihin liittyvät tapahtumat; sen osoittavat viime kuukausien tapahtumat, joita ovat esimerkiksi Kosovoa koskevat toimet avustusten rahoittamiseksi alueella se on kiistattoman tärkeä tavoite, joka kuitenkin toteutetaan väliaikaisten valintojen ja kyseenalaisten toimintatapojen avulla kollegoideni jo aiemmin muistuttamat vilja-alalla mahdollisesti tehtävät leikkaukset tai vahvistusten odottaminen siitä, minkälainen on sokerialaa koskeva ehdotus. Kun puolustetaan eurooppalaista maatalousmallia, joka tarkoittaa samaa kuin yrittäjyyteen pohjautuva maatalous, se merkitsee myös sitä, että torjutaan vaara, että alasta luovutaan, sekä sitä, että myös työllisyysasteen kasvu on mahdollinen ja todennäköinen.
Me viljelijät olemme kasvaneet yhdessä Euroopan unionin kanssa: haluaisimme jatkaa kasvuamme yhdessä sen kanssa.

Cunha
- (PT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ensiksi haluaisin onnitella esittelijää, jäsen Jeggleä, hänen tekemästään työstä, ja haluaisin sanoa, että itse asiassa tämä hintapaketti ei ole enää yhtä tärkeä kuin aikaisemmin, sen jälkeen kun keskipitkän aikavälin maatalouspolitiikan määrittelyssä ja käsittelyssä on alettu onneksi edistyä. Siksi olemme vielä äskettäin uudistaneet Agenda 2000 -ohjelmaa: näiden hintapakettien avulla voidaan tehdä ainoastaan yksittäisten tilanteiden vaatimia vuosikorjauksia. Tämän hintapaketin käsittely osuu sellaiseen ajankohtaan, jona komissio on antanut lupauksen esittää kuluvan vuoden aikana ehdotuksia useiden alojen uudistamiseksi, erityisesti riisin, sokerin, hedelmien ja vihannesten sekä oliiviöljyn osalta, ja toivon, että näin todella tapahtuu. Haluaisin ottaa esiin erään erityistilanteen, joka liittyy hedelmiin ja vihanneksiin ja minun kotimaassani erityisen tärkeään kysymykseen.
Me kaikki tiedämme, kuinka epäoikeudenmukaisesti nykyisessä maatalouspolitiikassa suhtaudutaan jalostettuihin tomaatteihin. Jäsenvaltioiden välisiä kiintiöitä tarkistetaan, mikä tapahtuu joka vuosi ilman, että otetaan huomioon niitä ennalta arvaamattomia olosuhteita, sen enempää ilmastollisia kuin markkinoihin liittyviäkään, mistä seuraa jatkuvaa epävakaisuutta alalla. Sen tähden Euroopan parlamentti hyväksyi vähän aikaa sitten Ayuso Gonzálezin mietinnössä esitetyn takuukynnysten luomisen kiireellisesti kullekin jäsenvaltiolle. Komissiota pyydettiin esittämään ehdotuksensa kiireellisesti.
On käynyt niin, ettei komissio ole esittänyt mitään tilanteen korjaamiseksi, eikä sen voida havaita millään lailla kiirehtineen asiaa ehdotuksen avulla. Mikäli Maailman kauppajärjestön ehdotusta ei hyväksytä, oma maani on vaarassa menettää 10 prosenttia kiintiöstään, mitä on todellakin mahdotonta hyväksyä. Siksi esitän seuraavan kysymyksen: en ymmärrä, miksei puheenjohtajavaltio Portugali ole tehnyt aloitteita, jotta asiasta esitettäisiin nopeasti ehdotus. En myöskään ymmärrä, miksi asiaa perustellaan sanomalla, että tomaattiuudistusta ei voida tehdä rahanpuutteen vuoksi, kun se mitä meillä on, käytetään muuhun kuin maatalouteen, kuten esimerkiksi Kosovolle annettuun rahoitusapuun.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hyvä esittelijä Jeggle, aluksi haluaisin kiittää teitä sydämellisesti mietinnöstänne. Sehän on ensimmäinen, jonka esittelitte parlamentille. Lisäksi haluaisin esittää maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan jäsenille sydämellisen kiitoksen rakentavasta yhteistyöstä, samoin kuin muille valiokunnille, jotka osallistuivat aktiivisesti neuvotteluihin.
Minua ilahduttaa, että parlamentti hyväksyy komission ehdotusten keskeiset kohdat, nimittäin sen, että tarvitsemme enemmän jatkuvuutta ja sen vuoksi myös hintojen monivuotista vahvistamista. Sallikaa minun käsitellä aluksi tekemiemme ehdotusten taustaa ja sisältöä. On aivan totta, kuten täällä todettiin, että hintapaketilla ei ole enää sitä merkitystä, joka sillä oli aiemmin. Agenda 2000:ta varten valitun monivuotisen lähestymistavan johdonmukaisena seurauksena komissio on nyt ehdottanut yhteisten hintojen ja määrien vahvistamista rajoittamattomaksi ajaksi sellaisille aloille, joilla se on ylipäänsä vielä tarpeen.
Se tarjoaa viljelijöille huomattavasti entistä vakaamman toimintaympäristön pitkän aikavälin suunnittelulle; mahdollisesti myöhemmin tarvittavat tarkistukset eivät ole kuitenkaan periaatteessa mahdottomia. Ehdotustemme ainoa poikkeus tästä monivuotisesta lähestymistavasta koskee sokerialaa, jonka nykyisin sovellettavan tuotantokiintiöjärjestelmän voimassaolo lakkaa kuten useimmat luultavasti tietävät markkinointivuoden 2000/2001 lopussa. Sen vuoksi ei olisi ollut soveliasta tarkistaa sitä, kun tämä viimeinen vuosi pitää nyt vahvistaa. Sen vuoksi ehdotamme myös, että sokerin nyt viimeistä vuotta voimassa olevan tuotantokiintiöjärjestelmän nykyiset hinnat säilytetään.
Nyt ehdotettuihin tarkistuksiin. Tarkistus 4 säilyttäisi kuukausikorotukset ennallaan. Tätä ehdotusta en voi aivan suoraan sanottuna kannattaa, sillä ei ole totta, että ehdottamamme alennus olisi Berliinin Eurooppa-neuvoston päätösten vastainen, kuten täällä väitettiin. Päinvastoin, se on johdonmukaista seurausta Berliinin päätöksistä! Berliinissä päätettiin nimittäin, että kuukausikorotusjärjestelmä säilytetään. Sillä ei ole kuitenkaan mitään tekemistä määrien mukauttamisen kanssa. Mukautimme määriä aiemminkin käytännöllisesti katsoen joka vuosi.
Toisaalta haluaisin myös hieman varoittaa uskomasta siihen, että olisi järkevää mukauttaa, sillä teidän on pidettävä mielessänne yksi asia: mikäli mukauttamatta jättäminen johtaa siihen, että markkinoille tulo häiriintyy, että viljaa ei anneta myyntiin korkeampia hintatietoja odoteltaessa, silloin viljelijät menettävät keväällä markkinoidessaan enemmän kuin voittaisivat näillä korkeammilla kuukausikorotuksilla. Sen vuoksi en voi hyväksyä tätä ehdotusta.
Toiseen kysymykseen, laatuperusteiden käyttämiseen ja tiukentamiseen. Siitähän on keskusteltu nyt jo kuukausia. Koska tämä on yksinomaan komission toimivaltaan kuuluva asia, mitä haluan myös korostaa, asiasta vastaava hallintokomitea on jo äänestänytkin asiasta. Keskustelu on näin ollen jo oikeastaan päättynyt, sillä komission asetus 824/2000 annettiin jo 19. huhtikuuta. Olen sitä mieltä, ettei meidän pidä aloittaa sitä uudelleen. Sen vuoksi en voi hyväksyä tarkistuksia 2 ja 5.
Kun täällä avattiin keskustelu kosteuspitoisuudesta, haluaisin viitata siihen, että Berliinissä vahvistettiin viljan hinta mutta ei veden hintaa! 14,5 prosentin kosteus on nykyään tavallinen yläraja. Se ei tuota erityisiä ongelmia viljelijöille. Mikäli jollain viljelijällä on epäonnea ja hänen viljansa kosteuspitoisuus on hieman suurempi, hänen pitää vain ottaa kantaakseen sen kuivatuskustannukset, jonka jälkeen ongelma on ratkaistu! Emme voi kuitenkaan hyväksyä pitempään sitä, että interventiovarastoissamme lojuu viljaa, jonka laatu ei vastaa normaalin kansainvälisen kauppatavan mukaista laatua.
Tarkistuksissa 1 ja 3 ehdotettu sinapinsiementen ottaminen mukaan tukijärjestelmään on valitettavasti myös vaikeaa, koska se olisi ristiriidassa Marrakechin sopimuksen kanssa. Se olisi vastoin rauhanomaista ratkaisemista koskevaa lauseketta, jossa sanotaan, ettei tukijärjestelmään saa ottaa uusia tuotteita.
Sitten tarkistuksiin 6 ja 7. Ne kaipaavat luultavasti selitystä. Ensinnäkin: käsiteltävänä olevaa markkinointivuotta 2000/2001 koskevien ulkopoliittisten toimien rahoitus ei missään tapauksessa liity sokerin hintojen vahvistamiseen. Toiseksi, myöskään vuotta 2002 varten ehdotettu otsakkeen 1a vähennys ei ennakoi minkään tietyn tuotantoalan toimia.
Kolmanneksi, esittelijä Jegglen tämän lisäksi käsittelemä vuosi 2003 ja sitä seuraavat vuodet: komissio on päättänyt, että mahdolliset määrärahat käytetään vain siinä tapauksessa, että Serbian poliittinen tilanne on muuttunut ratkaisevasti. Mikäli näin on käynyt, komissio päättää Berliinissä sovitun rahoitusnäkymien tarkistuksen yhteydessä vuonna 2002, millä tavalla mahdollinen tarve otetaan huomioon.
Komissio on päättänyt nimenomaan, että tässäkään asiassa ei ennakoida mitään. Lisäksi komissio on päättänyt, että otsakkeen 1a määrärahat voidaan ottaa käyttöön ylipäänsä vain, mikäli muut rahoituslähteet eivät riitä, mikä ei tällä hetkellä näytä ollenkaan varmalta.
Esittelijä Jeggle, te ehdotitte, että ainakin otsakkeen 1b siis maaseudun kehittämisen määrärahoja pitäisi hyödyntää, ja loitte yhteyden Baden-Württembergin myrskytuhoihin. Tämä on paljon syvällisempi ongelma, sillä komissio oli alun perin suunnitellut juuri tätä siirtoa näiden alaotsakkeiden välillä. Parlamentti kuitenkin torjui sen. Nykyinen varainhoitoasetus ja toimielinten välinen sopimus eivät sen vuoksi tarjoa mahdollisuutta tällaiseen siirtoon.
Jäsen Keppelhoffin esittämään kysymykseen siitä, mitä Ecofin-neuvosto oikeastaan todella päätti: komission jäsen Schreyerin Ecofin-neuvostolle tekemät ehdotukset ensinnäkin torjuttiin. Nyt on tosin käynnissä vasta keskusteluvaihe; varsinainen budjettikeskustelu vuoden 2001 talousarviosta on vasta edessä. Torjunta ei koske ensisijaisesti eikä pelkästään tätä 300:aa miljoonaa, vaan Ecofin-neuvosto suhtautui ehdotuksiin kokonaisuudessaan kielteisesti.
Tarkistus 8, johon erityisesti jäsen Mulder viittasi, koskee eläinsairauksien mahdollisen puhkeamisen yhteydessä syntyvien vahinkojen rahoitusvaihtoehtoja käsittelevää tutkimusta. Tämän tutkimuksen johon jäsen Mulder viittasi pitäisi sisältää myös mahdollisuus sitovaan vakuutusjärjestelmään. Aiomme toteuttaa tällaisen tutkimuksen. Minun on kuitenkin ilmoitettava teille, että sen tulokset voidaan esitellä vasta tämän vuoden lopussa. Tutkimuksen suorittajat eivät saa tuloksia valmiiksi ennen sitä.
Olen myös yhtä mieltä sen tarkistuksessa ilmaistun näkemyksen kanssa, että tuottajien on kannettava enemmän vastuuta eläinsairauksien hävittämiseen liittyvistä näkökohdista. Tämä asia kuuluu kuitenkin periaatteessa jäsenvaltioiden vastuualueeseen. Sen vuoksi voimme täällä vain arvioida, mitä mahdollisuuksia meillä on tukea yhteisön tasolla jäsenvaltioita tällaisten järjestelmien perustamisessa. Tätä kysymystä pitäisi joka tapauksessa käsitellä eläinlääkintälainsäädännön tarkistamisen yhteydessä, jota asiasta vastaava terveydestä ja eläinten terveydestä vastaava pääosasto parhaillaan tekee.
Jäsen Redondo esitti kysymyksiä hedelmien ja vihannesten markkinajärjestelystä, pähkinöistä sekä koristekasveista ja jäsen Cunha jalostettavaksi tarkoitetuista tomaateista. Komissio aikoo esittää tämän vuoden aikana kertomuksen hedelmien ja vihannesten markkinajärjestelyn toiminnasta. Käsittelemme kertomuksessa tuoreiden hedelmien ja vihannesten lisäksi myös jalostettuja hedelmiä ja vihanneksia, ja näin ollen myös jalostettavaksi tarkoitettuja tomaatteja. Kertomuksen pitäisi valmistua vuoden toisen puoliskon alussa. Koristekasvien tuen jäsen Redondo, tarkemmin sanoen koristekasvialan mainostamisen osalta on totta, että komissio tutkii sitä. Sitä myös edellytettiin meiltä järjestelmän käyttöönoton yhteydessä, ja esitämme arvioinnin tulosten perusteella uuden ehdotuksen niin ajoissa, että tuen antaminen ei keskeydy.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Kuitutuotanto: tuki viljelijöille ja YMJ
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Schierhuberin laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0124/2000) I. ehdotuksesta neuvoston asetukseksi tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille annetun asetuksen (EY) N:o 1251/1999 muuttamisesta kuitutuotantoon tarkoitetun pellavan ja hampun sisällyttämiseksi kyseiseen järjestelmään (KOM(1999) 576 - C5-0280/1999 - 1999/0236(CNS)) ja II. ehdotuksesta neuvoston asetukseksi kuitutuotantoon tarkoitetun pellavan ja hampun yhteisestä markkinajärjestelystä (KOM(1999) 576 - C5-0281/1999 - 1999/0237(CNS)).

Schierhuber
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, pellava- ja hamppualan merkitys ei kenties ole ilmeinen ainakaan sellaisille kollegoille, jotka ovat vähemmän tekemisissä maatalouden kanssa. Pellava ja hamppu ovat erittäin perinteikkäitä eurooppalaisia viljelykasveja, joiden suosio on kuitenkin vähentynyt välillä ja joiden monipuoliset käyttömahdollisuudet ollaan vasta havaitsemassa uudelleen. Meidän on edistettävä eurooppalaisella tasolla nimenomaan näitä tämän maatalouden haaran mahdollisuuksia kehittää elinkelpoisia tuotteita. Eristeaineet taloihin, täyteaineet ajoneuvojen koreihin, puristelevyt huonekalujen valmistukseen ovat vain muutamia esimerkkejä uudenaikaisesta tekniikasta. Näiden materiaalien valmistuksen uusiutuvista raaka-aineista on tarkoitus tarjota todellinen vaihtoehto synteettisesti valmistetuille aineille ja muodostaa samalla myös uusi houkutteleva tulolähde raaka-aineen tuottajina toimiville viljelijöille.
Uudistuksen tarve johtuu ennen kaikkea väärinkäytöksistä ja petoksista, jotka liittyvät viime vuosina palkkion tavoittelemiseksi harjoitettuun viljelyyn. Vastustan päättäväisesti tällaista palkkion tavoittelua, ja lainsäädännöllisten määräysten noudattamista on valvottava johdonmukaisesti. Komission ehdotukset ovat mielestäni kuitenkin hieman liioiteltuja.
Sallikaa minun esitellä lyhyesti mietinnön taustana olevia analyyseja. Pinta-alatuki on tarkoitus vahvistaa 126 euroksi tonnilta tai 600 euroksi hehtaarilta, ja se on tarkoitus maksaa vain silloin, kun on todistettu, että tuottaja on toimittanut tuotteen jalostajalle. Pinta-alatuen vahvistaminen tapahtuu tiettyjen peltokasvien viljelijöitä koskevan asetuksen mukaisen tukijärjestelmän yhteydessä, ja tästä syystä tämä asetus on mukautettava myös pellavan ja hampun erityisominaisuuksiin. Sen vuoksi on selvää, että tämän asetuksen alueellista perusalaa koskevia suunnitelmia on laajennettava pellavan ja hampun pinta-alojen mukaisesti. Koska pellavaa ja hamppua viljellään pääasiassa muihin tarkoituksiin kuin elintarvikkeiksi eikä niistä synny ylituotantoa, kesannointivelvoitetta ei pitäisi käyttää, koska kesannointialat toimivat markkinoiden vakauttamistoimenpiteiden välineenä mahdollisissa ylituotantotapauksissa.
Jalostustuki, jota on tarkoitus maksaa ensimmäisille jalostajille, myönnetään vain silloin, kun todiste jalostamisesta voidaan toimittaa 18 kuukauden kuluessa. Koska tämän tuen on tarkoitus ottaa huomioon alan taloudellisuus, maatalousvaliokunta ehdottaa hampulle 120 euron tukea tonnilta pitkille kuiduille ja 70 euron tukea tonnilta lyhyille kuiduille. Tällöin on tietysti varmistettava pitkien kuitujen tuen lisäksi myös lyhyiden kuitujen kestävä tuki, koska juuri lyhyet kuidut ovat ratkaisevan tärkeitä innovatiivisten hankkeiden kannalta.
Arvoisa komission jäsen, kansalliset enimmäismäärät, EU:n enimmäismäärä, jota komissio ehdottaa, pitää harkita vielä uudelleen. Jäsenvaltioiden enimmäismäärien laskentaperusteena pitäisi käyttää nykyistä jalostuskapasiteettia ja niitä pitäisi mukauttaa sellaisten suunniteltujen jalostuskapasiteettien verran, joita varten on jo tehty peruuttamattomia investointeja.
Saanen puhua lyhyesti vielä hampusta, koska siitä syntyy jatkuvasti väärinkäsityksiä. Huumeviljelyn vaaraa ei Euroopassa ole, ja hampunsiementen käyttäminen elintarvikkeena on tiukasti paikallisesti juurtunut tapa. Nykyiset valvontamekanismit ja nykyiset raja-arvot riittävät mielestäni estämään hampun viljelyn psykotrooppisten eli huumaavien aineiden tuottamiseksi. Euroopan eri alueilla on kehitetty paikallisia erikoisuuksia, esimerkiksi hamppuöljy tai hamppuolut, joiden muodostamat ravintoketjut rikastavat paikallista identiteettiä.
Arvoisa puhemies, haluaisin viitata vielä kerran siihen, että pellava- ja hamppuala on monipuolisuudessaan niin tärkeä eurooppalaisen maatalouden ja tulevien alojen raaka-aineita toimittavien viljelijöiden tulevaisuudelle, että kiistämättä tarvittava uudistus ei saa tehdä koko alasta kannattamatonta. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta hyväksyi tämän mietinnön erittäin suurella enemmistöllä. Sen vuoksi haluaisin kiittää sydämellisesti kaikkia niitä, jotka tukivat minua tämän mietinnön laatimisen yhteydessä!

Maat
Arvoisa puhemies, edessämme oleva kollega Schierhuberin mietintö osoittaa, että milloin Euroopassa menee jotakin pieleen tietyssä järjestelmässä, niin silloin sillä, että tehdään uusia ehdotuksia, on kuitenkin aivan mahdollista huolehtia siitä, että tämä järjestelmä pysyy voimassa, tässä tapauksessa pellavan osalta. Pellava on hampun tavoin erityistuote, jolla on Euroopassa pitkä historia. Pelkästään jo se tosiasia, että nykyisin sekä housuni että takkini on tehty pellavasta, jota on vielä jalostettu Flanderissa, kasvatetussa Ranskassa ja vielä osittain jalostettu Zeelandissa, osoittaa, millaiset perinteet tällä tuotteella on.
Syynä siihen, että meidän täytyy käydä tämä keskustelu, on järjestelmän suistuminen raiteiltaan. Me kaikki tiedämme, mitä lyhyille pellavakuiduille tapahtui. Tiedämme myös, että tämä raiteilta suistuminen tapahtui Etelä-Euroopassa. Meidän täytyy olla valmiit politiikan muuttamiseen.
Se, mitä komission ehdotukselle nyt tapahtuu, tarkoittaa itse asiassa, että lapsi heitetään pesuveden mukana. On tapahtunut ylitys. Samalla on aivan hyvin mahdollista tiukentaa pellavaa ja hamppua koskevia järjestelmiä siten, että voimme selviytyä menneiden vuosien tavanomaisella budjetilla ja silti säilyttää kannattavan viljelyn Euroopassa.
Sanon tämän, koska tässä on kysymys vanhasta viljelystä, jolla on kuitenkin myös erityissovelluksia. Pellavaa voidaan käyttää sekä vaatteissa että muihin tarkoituksiin kuin elintarvikkeeksi. Ei tarvitse ajatella kuin vaikkapa autojen kojetauluja ja puskureita, ja tämä viljely on samalla myös todellinen lisä maaseudun kehittämiseen. Kysymys on hyvin erikoisesta tuotteesta, joka tarjoaa todella runsaasti lisäarvoa ja työllisyyttä. Juuri näiden kolmen näkökohdan täytyy saada meidät säästäväisemmiksi hyvässä järjestelmässä.
Tästä syystä kannatan sydämellisesti kollega Schierhuberin mietintöä. Hänen esittämänsä summat säilyttävät viljelyn kannattavuuden ja tarjoavat myös mahdollisuuden hyvään jalostukseen. Tarvitsemme jalostuksen tiukennettua valvontaa, jotta voimme huolehtia siitä, että väärinkäyttöä ei esiinny tulevaisuudessa uudelleen.
Haluan lopettaa historialliseen yhteenvetoon. Minun kotimaani historiaan kuuluu Espanjaa vastaan käyty 80-vuotinen sota, joka päättyi Münsterin rauhaan. Ihmiset, jotka istuivat tuolloin pöydän ääressä, tulivat Alankomaiden eteläosasta, siis nykyisestä Belgiasta; Alankomaiden pohjoisosasta, siis nykyhetken Alankomaista; ja Espanjasta; ja he kaikki käyttivät pellavatakkeja, jotka oli hyvin todennäköisesti valmistettu Flanderissa, ja niiden pellava oli kasvatettu Pohjois-Ranskassa ja Belgiassa. 80 vuotta kestänyt konflikti ei saanut muserrettua pellavanviljelyä Pohjanmeren rannikolla. Ei saa kuitenkaan käydä niin, että nykyinen järjestelmä kaatuu Espanjassa sattuneen sellaisen pienen lipeämisen seurauksena, joka on nyt korjattu ja johtanut siihen, että viljely siellä on supistettu 50 000 hehtaariin. Toivon, että tämä historiallinen ajatus Münsterin rauhasta heijastuu myös Euroopan uudessa pellavaa koskevassa järjestelmässä.

Rodríguez Ramos
Arvoisa puhemies, olemme yhtä mieltä niistä tavoitteista, joihin komissio pyrkii ehdotuksessaan pellavaa ja hamppua koskeviksi uusiksi asetuksiksi: tavoitteena on säädellä ja tasapainottaa markkinoita, yksinkertaistaa yhteistä maatalouspolitiikkaa ja välttää petoksia. Emme ole niinkään samaa mieltä tätä varten valituista keinoista. Näin siksi, että mikäli maatalousvaliokunnan esittämiä ja ehdotusta parantavia tarkistuksia ei hyväksytä, tämä ehdotus voi johtaa hampun- ja pellavanviljelyn täydelliseen katoamiseen pieniltä ja keskisuurilta tiloilta ja näiden kasvien jäämiseen vaihtoehtoiseksi viljelykasveiksi unionin joillakin alueilla.
Arvoisa komission jäsen, mielestämme ei ole hyväksyttävää, että petosten kitkemisen takia viljely halutaan lopettaa jollakin alalla kokonaan. Mielestäni nyt on syytä muistaa, että petoksia torjutaan parhaiten siten, että julkinen tuki ja tutkimukset petosten selvittämiseksi ovat täysin avoimia. Petostentekijöiden nimi on annettava julkisuuteen, sillä se on ainoa keino välttää sitä, että koko maanviljelijöiden joukko ja maatalousala joutuisivat maksamaan muutamien harvojen keinottelijoiden tekemien petosten seuraukset.
Pellavan ja hampun sisällyttäminen yleiseen peltokasvijärjestelmään edellyttää yhtä tuotantomäärää kaikille Euroopan unionin alueille. Se, että tuotantomäärä on erilainen pohjoisessa ja etelässä sekä unionin eri alueilla, voi aiheuttaa viljelyalaa kohden maksettavan tuen osalta todellista syrjintää. Siksi pyydämme, että hyväksyttäisiin kaikkia unionin alueita koskeva keskimääräinen tuotantomäärä, joka olisi viljojen keskituotantomäärä.
Jalostustuen osalta pidämme täysin riittämättömänä komission ehdotusta, jonka mukaan lyhyiden kuitujen jalostamiselle myönnettäisiin väliaikaista tukea, jota annettaisiin vuoteen 2006 asti. Mielestämme tuen on oltava pitkäaikaista ja se pitää mukauttaa pitkäkuituisten viljelykasvien tukeen, sillä se on ainoa keino varmistaa, että lyhyillä kuiduilla on kaupallisia mahdollisuuksia tällä keinokuitutuotteisiin verrattuna todella vaihtoehtoisella alalla.
Arvoisa komission jäsen, olemme ehdottomasti samaa mieltä siitä, että tällä alalla tarvitaan vakauttamista, mutta emme ole lainkaan samaa mieltä niistä kansallisista taatuista määristä, jotka komission ehdotuksessa esitetään, sillä ne ovat mielestämme täysin riittämättömiä ja vastoin maiden todellista tilannetta. Siksi pyydämme myös, että maatalousvaliokunnan ehdotusta arvioidaan ja harkitaan.
Viimeiseksi haluan sanoa teille, että olemme ehdottomasti samaa mieltä siitä, että tällä alalla tarvitaan valvontaa. Siksi maanviljelijän ja jalostajan välinen pakollinen myyntisopimus on meistä ehdottoman välttämätön. Sen tähden emme kannata esittelijän mietintöä siltä osin kuin siinä toivotaan, että nämä sopimukset lakkautettaisiin. Sen todistamiseksi, että viljelykasvit on myyty ja jalostettu, ei ole olemassa parempaa keinoa kuin sopimus.

Pesälä
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan kiittää esittelijä Schierhuberia tästä mietinnöstä, jo siltäkin osin, että tässä jalostus on otettu erityisesti huomioon niissä maissa, jotka ovat EU:n jäseninä aloittaneet myös pellavan viljelyn. On aivan luonnollista, että siellä on katsottu myös markkinat ja näin ollen jalostuksen tukeminen ja sen korostaminen erityisen tärkeäksi varsinkin lyhyen pellavan kohdalla, jota voidaan käyttää rakennuksissa ja eristeenä.
Haluan myös yhtyä rouva Rodríguez Ramosin edelliseen puheenvuoroon, jossa hän puhui keskisadoista. Pellavan ja hampun keskisadot ovat hyvin lähellä toisiaan kautta Euroopan niin pohjoisessa kuin etelässä. Niissä ei ole isoja eroja. Mutta viljan osalta erot ovat suuret. Näin ollen olisi kohtuutonta näin pienimuotoisen tuotannon kohdalla, jonka hamppu ja pellava muodostavat koko maataloustuotannosta, että reuna-alueet - Välimeren alueet ja pohjoinen - joutuisivat eriarvoiseen asemaan, kun pinta-alaan perustuvia tukia maksetaan. Sen tähden tarkistus 38 on erityisen viisas. Kannatan sitä ja toivon, että se saa laajan kannatuksen nimenomaan sen tähden, että Välimeren maat ja pohjoinen eivät joutuisi tässä tuotantomuodossa eriarvoiseen asemaan keskeisten EU-alueiden kanssa.

Wyn
Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen mahdollisuuteeni esittää parlamentille ajatuksiani tästä tärkeästä aiheesta. Nyt on tärkeintä korostaa sitä, ettei jollakin alalla ilmennyt varojen väärinkäyttö saa estää investointien jatkumista muilla aloilla. Loistavia järjestelmiä on jo kehitetty, joten niitä on tuettava.
Pellavan ja hampun tarjoamia mahdollisuuksia luonnonkuitujen kehittyvillä markkinoilla ei pidä jättää käyttämättä epävakaan maataloustuotannon takia. Pellava ja hamppu tarjoavat viljelijöille mahdollisuuden monipuolistaa tuotantoaan - mihin sekä jäsenvaltioiden hallitukset että Euroopan parlamentti ovat jatkuvasti kehottaneet - uusien työllisyysmahdollisuuksien luomiseksi. Kotipaikassani Walesissa on jo perustettu pellavantuotantolaitoksia Euroopan unionin tuella. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietinnössä on myös tarkistuksia, jotka koskevat pellavan ja hampun viljelylle myönnettävän tuen ulottamista peltoviljelymaan ulkopuolelle, mikä antaisi mahdollisuuden tuotannon monipuolistamiseen niillä Euroopan unionin alueilla, jotka eivät nykyjärjestelmässä ole oikeutettuja rahalliseen tukeen.
Tämä kysymys on ratkaiseva, sillä se koskee tuhansien hehtaareiden laajuista Euroopan aluetta, jonka tuotantomahdollisuudet ovat vähäiset. Kotipaikassani Walesissa esimerkiksi 80 prosenttia maasta on sellaista, jota ei käytetä peltokasvien viljelyyn. Maa on ihanteellista lyhyiden pellavakuitujen viljelylle Walesin keskimääräistä suuremman vuotuisen sademäärän ansiosta, mutta siitä huolimatta Wales ei voi aikaisempien määräysten nojalla hakea Euroopan unionin tukea. Walesin syrjäinen sijainti, jota on usein korostettu täällä muiden alueiden kohdalla, ja se, että sen pienet perhetilayksiköt ovat joutuneet kilpailemaan laajoilla markkinoilla, sekä vahva Ison-Britannian punta ovat johtaneet siihen, että Walesin viljelijät on menettäneet vajaassa kolmessa vuodessa 80 prosenttia tuloistaan. Näin ollen tuetun pellavantuotannon merkitystä tämänkaltaisille Euroopan unionin alueille ei voida liikaa korostaa. Haluaisin kiittää esittelijää siitä, että hän hyväksyi tähän kysymykseen liittyvät tarkistuksemme.
Emme kannata myöskään kiintiöitä emmekä tuotannon enimmäismääriä, sillä ne heikentäisivät tuotannon monipuolistamisen kehitysmahdollisuuksia ja epäsuotuisien alueiden työllistymismahdollisuuksia. Olemme myös sitä mieltä, että viljelijöitä ja jalostajia on tuettava tasapuolisesti. Esittelijä Schierhuber on suostunut asettamaan suoraan viljelijöille maksettavien tukien katoksi 600 euroa hehtaaria kohti sillä ehdolla, että he todistavat 18 kuukauden kuluessa toimivaltaisille viranomaisille toimittaneensa tuotteen jalostajalle. Olemme sopineet myös siitä, että jos viljelijä ei kykene todistamaan tätä toimivaltaisille viranomaisille tuon 18 kuukauden kuluessa, tuki säilyy kesannointikorvauksen tasolla.
Kiitän esittelijää ja kehotan Euroopan parlamenttia tukemaan maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintöä.

Jové Peres
Arvoisa puhemies, haluan ennen kaikkea kiittää ensiksi esittelijä Schierhuberia hänen tekemästään työstä, jonka suurimpana ansiona on järkevien ajatusten liittäminen sellaiseen ehdotukseen, josta ne puuttuvat täysin.
On totta, että voimassa olevissa säädöksissä on valvontaan liittyviä porsaanreikiä, joita jotkut lakia kiertävät henkilöt ovat käyttäneet hyväkseen saadakseen tukia. Tämä tilanne vaatii tietenkin muutoksia, joiden pitäisi järkevästi ajateltuna keskittyä valvonnan parantamiseen. Olemme kuitenkin jälleen joutuneet todistamaan sitä erikoista tapaa, jolla komissio suoriutuu sille kuuluvasta lainsäädäntöesitysten laatimisesta.
Komission ehdotus jatkaa hämmästyttävää linjaa: valvontamekanismien vahvistamisen sijasta siinä poistetaan lyhyen kuitupellavan tuet. Rehellisesti sanottuna komission toiminta muistuttaa sellaisen lääkärin toimintaa, joka ehdottaa koko pään amputointia migreenin parantamiseksi.
Mikäli komission ehdotus toteutettaisiin, se aiheuttaisi lisäksi viljelyn loppumisen joissakin jäsenvaltioissa. Siitä olisi kielteisiä seurauksia niille lukuisille maanviljelijöille, jotka ovat löytäneet sellaisen viljelykasvivaihtoehdon, joka ei ole ylijäämäinen eikä ravinnoksi tarkoitettu.
Esimerkiksi Espanjassa käytännöllisesti katsoen kaikki viljelty pellava on lyhytkuituista, sillä kuumuus ja vähäiset sateet rajoittavat kasvin kehittymistä. Toisaalta taas maaperän kuivuus kesäisin tekee käytännössä mahdottomaksi kasvin irrottamisen juurineen pitkän kuidun saamiseksi. Lyhytkuituinen pellava sopeutuu sitä paitsi erinomaisesti kuivuuteen, sillä on jonkin verran markkinoita ja se kuuluu ainakin teoriassa senkaltaiseen tuotantoon, jota pyritään kehittämään.
Lyhytkuituisen pellavan tukien poistaminen estäisi maataloustuotteiden luovan käytön muihin kuin ravintotarkoituksiin, mistä olisi välittömiä kielteisiä seurauksia vähäsateisilla alueilla, joissa olot ovat hankalampia. Nyt komissio ehdottaa tukien keskittämistä sellaisille alueille, joilla on paremmat olot, ja jättää huomiotta heikoimmassa asemassa olevat alueet.
Haluan muistuttaa komissiota perustamissopimuksen 158 artiklasta (entinen 130 A), jossa määrätään voimistamaan taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja vähentämään alueiden välisiä kehityseroja sekä muita heikommassa asemassa olevien alueiden jälkeenjääneisyyttä, maaseutu mukaan luettuna.
Viimeiseksi pidän keskeisenä sitä, että komission ehdotuksia ei edistetä: pellavan ja hampun yhdistäminen peltokasvijärjestelmään aiheuttaisi kuitenkin joka tapauksessa epäoikeudenmukaisia tilanteita, kun tuotantomäärä määräytyisi kuivuuskauden perusteella.
Siinä mielessä jäsen Rodríguez Ramosin tarkistukset vaikuttavat minusta hyvältä ratkaisulta tähän kysymykseen.

Van Dam
Arvoisa puhemies, kuitupellavan ja hampun viljelyala on kasvanut viime vuosina voimakkaasti sen seurauksena, että tukia metsästetään eräissä jäsenvaltioissa, kuten Isossa-Britanniassa ja Espanjassa. Tuottajat näissä maissa tuhoavat satonsa mutta saavat samalla tukea viljelyyn. Neuvosto hillitsee oikeutetusti tällaista yhteisen rahan väärinkäyttöä muuttamalla pellavanviljelyä koskevaa asetusta.
Tuotantotuen alkuperäisenä tavoitteena on tukea perinteistä kuitupellavan tuotantoa, jota harjoitetaan erityisesti Belgiassa, Ranskassa ja Alankomaissa. On hyvin tärkeää, että tätä tavoitetta ei unohdeta. Siksi emme hyväksy lyhyt- ja pitkäkuituisen pellavan tuen yhdenmukaistamista, jota budjettivaliokunta ehdottaa lausunnossaan. Pitkäkuituisen pellavan tuotantokustannukset ovat korkeammat kuin lyhytkuituisen pellavan ja hampun. Viljelijät saavat epäoikeudenmukaisia tukia juuri lyhytkuituisesta lajikkeesta.
Voimme hyväksyä ehdotuksen siitä, että pellavanviljely sisällytetään peltokasveihin sovellettavaan yleiseen tukijärjestelmään. Viljan tukitaso on kuitenkin liian matala pitkäkuituiselle pellavalle, eikä se siksi kannusta siksi tuottajia viljelemään tuontyyppistä pellavaa. Siksi se, hyväksymmekö mietinnön, riippuu siitä, tuleeko pitkäkuituisen pellavan tuottajan tuesta kaksinkertainen verrattuna viljalle myönnettävään tukeen. Jos lisäksi jalostajalle myönnettävässä tuessa tehdään ero lyhyt- ja pitkäkuituisen pellavan välillä, voidaan tämä jako jättää pois tuottajalle myönnettävästä tuesta.
Tuottajalle myönnettävän korotetun tuen yhteydessä täytyy käyttää kolmea valvontatoimenpidettä. Ensinnäkin täytyy olla pakollinen sopimus jalostajan kanssa, jonka omalta osaltaan tulee osoittaa, että pellava on jalostettu. Toiseksi jäsenvaltioittain on oltava kiintiöt, jotka on jaettu pitkä- ja lyhytkuituisen pellavan ja hampun välillä. Kolmanneksi tulee käyttää sertifioituja kylvösiemeniä.
Lopuksi viittaan siihen, että tämä asetus voi myöhäisen kauden vuoksi astua voimaan vasta kaudella 2000/2001.

Redondo Jiménez
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät jäsenet, käsiteltävänämme on komission ehdotus yhteisen markkinajärjestelyn uudistamiseksi hampun ja pellavan osalta, ja siinä on kaksi puolta. Ensiksikin komissio perustelee uudistuksen tarvetta talousarvion kustannusten nousulla. Minusta tämä ei ole paras tapa perustella uudistusta, jota sinänsä kannatan. Silloin, kun toteutamme uudistuksen yksinkertaistaaksemme ja täydentääksemme lainsäädäntöä, yhtenä tavoitteenamme on oltava myös valvonnan tehostaminen, mikä unohtuu meiltä helposti.
Komission ehdotuksessa esitetään hyvä, täsmällinen ja johdonmukainen arviointi tämän alan tilanteesta Euroopan unionissa. Siinä tuodaan esiin hampun ja pellavan tuotannon merkitys niin taloudelliselta kuin ekologiselta kannalta. Komission lausumat hamppukuidusta ja lyhytkuituisesta pellavasta vaikuttavat mielestäni kuitenkin epärealistisilta niin näiden kasvien tulevan kannattavuuden kuin hyödyntämismahdollisuuksienkin kannalta.
Jalostustukien osalta ehdotus ei kuitenkaan tunnu minusta kovinkaan tarkoituksenmukaiselta. Niiden osalta haluaisin kiinnittää huomion tämänkaltaisten kuitujen lisääntyviin mahdollisuuksiin, jotka useat puhujat ovat jo aiemmin osoittaneet. Mikäli jatkamme tähän malliin, näiden kuitujen käyttö Euroopan unionissa, joka on jo ennestäänkin heikoilla, jäisi olemattomaksi ainakin joissakin maissa. Luin tänään eräästä espanjalaisesta sanomalehdestä, että yhdellä itsehallintoalueista lyhytkuituisen pellavan viljelystä on luovuttu yli 95-prosenttisesti. Tämän on ilmoittanut alueen maataloudesta vastaava neuvonantaja. Tämä on väistämätön kehityskulku, jos muutos toteutetaan.
En voi kannattaa komission ehdotusta jalosteille annettavien korvausten osalta, en lyhyiden ja pitkien kuitujen erottelun enkä hamppua koskevien ehdotusten osalta. Mielestäni meille ei ole esitetty niin tarkkoja laskelmia, että niiden perusteella voitaisiin oikeuttaa muista tuista poikkeavia summia. En havaitse myöskään niin tarkkaa laskelmaa, että se oikeuttaisi taattujen enimmäismäärien käytön Euroopan tasolla tai kansallisesti. Se vuoksi nuo määrät estävät Euroopan kehittymistä lyhyiden ja pitkien kuitujen ja hampun osalta.
Toisaalta tätä säädöstä on mielestäni vaikea soveltaa tällä satokaudella, vuosina 2000/2001, sillä se on edennyt jo pitkälle.
Esittelijä Schierhuberin ehdotus, jonka maatalousvaliokunnan enemmistö on hyväksynyt, on mielestäni tasapainoinen, ja meidän on otettava se peruslähtökohdaksi.

Adam
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää siitä, että hän on käsitellyt erittäin hankalaa aihetta, jota koskevat komission ehdotukset ovat saaneet erittäin varauksellisen vastaanoton sekä pellavan ja puuvillan tuottajajäsenvaltioissa että jäsenvaltioissa, joissa niitä ei viljellä.
Kannatan yleisellä tasolla komission ehdotusta sisällyttää pellava ja hamppu peltokasvien viljelyalan maksujärjestelmään. Yksi ainoa pinta-alatuki on sopusoinnussa sen ajatuksen kanssa, että viljelijöiden olisi pikemminkin vastattava markkinoiden kysyntään kuin saatava kannustusta yhteisen maatalouspolitiikan yhteydessä maksettavien tukien muodossa. En kuitenkaan aio toistaa niitä useita varauksellisia mielipiteitä, joita kollegani ovat jo esittäneet komission ehdotuksista.
Meidän olisi syytä ottaa huomioon, että pellava ja hamppu ovat ympäristöä säästäviä viljelykasveja. Sellaisiin yleisiin viljelykasveihin kuten öljysiemeniin ja viljaan verrattuna ne tarvitsevat vain vähän kemikaaleja ja lannoitteita. Niistä saadaan myös uusiutuvia,. vihreitä raaka-aineita, joilla voidaan korvata raakaöljystä ja muista mineraalivaroista saatavat synteettiset kuidut. Siksi meidän olisi tuettava teollisen viljelykasvituotannon laajentamista sekä tuotannon monipuolistamisen mahdollisuuksia.
Haluan kuitenkin ottaa esille pinta-alatukeen oikeutettua viljelymaata koskevan kysymyksen, joka näyttää olevan erityinen ongelma Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Suurin osa Yhdistyneessä kuningaskunnassa tuotetusta pellavasta ja hampusta kasvaa alueella, joka ei ole oikeutettu pinta-alatukeen. Jos tulkitsen oikein komission ehdotuksia, ne ovat uhka Yhdistyneen kuningaskunnan viljelijöille, ja jalostajat jäisivät ehdotusten mukaan ilman kotimaista raaka-ainetukea. On ehdotettu, että tukikelpoisuussääntöjä ei otettaisi huomioon pellavan ja hampun kohdalla, jolloin kaikenlainen viljelymaa kelpaisi niiden viljelyyn viljelymaan peruspinta-alaa kuitenkaan kasvattamatta. Tämä mahdollistaisi kasvua edistävissä markkinaoloissa tuotannon laajenemisen sekä uusien viljelijöiden pääsyn markkinoille. Komission jäsenen olisi syytä kommentoida tätä asiaa sitten, kun hän ottaa osaa keskusteluumme.

Mulder
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää esittelijä Schierhuberia. Minulla on sellainen tunne, että tällaiset aiheet ovat juuri hänen alaansa. Voin vain sanoa, että hyväksyn hänen mietintönsä sen suurilta linjoilta. Mielestäni komission on tosiaan aika puuttua pellavan ja hampun tukijärjestelmään. Se, että on tapahtunut laajamittaisia petoksia ja väärinkäytöksiä, kaikkea sellaista, voi ainoastaan huonontaa maatalouspolitiikan mainetta, ja sitä täytyy välttää. Siksi on oikein, että komissio puuttuu asiaan.
Tässä vaiheessa on kuitenkin myös toinen syy, miksi on järkevää, että komissio kiinnittää erityistä huomiota tähän asiaan, koska olen yhä sitä mieltä, että on tarpeen kehittää muitakin kuin nykyisin tavallisia viljelykasveja. Pellava ja hamppu ovat tyypillisiä kasveja, joita voidaan käyttää uusien markkinoiden löytämiseen maataloustuotteille. Hollannin kielen sana agrificatie kuvaa hyvin sitä, ja aion pian tarkastella, kuinka tämä asia käännetään muille kielille.
Eri maissa on jo tehty rohkaisevia aloitteita tällä osa-alueella ja myös suuria investointeja on tehty. Mielestäni komission täytyy ennen kaikkea huolehtia siitä, että tehtaisiin ja jalostusmateriaaliin jo tehdyt investoinnit käytetään täysin hyödyksi. En ole siis sitä mieltä, että olisi täysin välttämätöntä sitoa tiettyjä kiintiöitä tiettyihin maihin. Ne täytyy sitoa ennemmin tiettyihin käyttökapasiteetteihin.
Asetuksesta puuttuu kuitenkin yksi asia. Siitä on paljon etua komission jäsen Fischlerille. Se ei maksa hänelle penniäkään. Eikö hän voisi harkita, että näiden pellavasta ja hampusta saatavien tuotteiden käytöstä tehtäisiin pakollista? Tietyn lain avulla voitaisiin ympäristön hyväksi sanoa, että autojen kojetaulut täytyy valmistaa tietystä tuotteesta. Ehkä voidaan saada aikaan hyvää yhteistyötä ympäristöasioista vastaavan komission jäsenen kanssa, koska minulla on sellainen tunne, että hänellä on muilla osa-alueilla jonkin verran vaikeuksia maatalouden kanssa. Ehkä tämä aloite voi muuttaa tilanteen paremmaksi.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Fischler, komissio näyttäisi tehneen viisaan ehdotuksen, mutta se ei ole viisas ehdotus. Se saattaa estää petoksen, koska ei ole enää houkuttelevaa kerätä kesannointitukien tai viljan tukien sijasta suurempia pellavatukia. Ongelmana on vain se, että mikäli palautatte tämän tuen viljan tukien ja kesannointitukien tasolle, EU:ssa ei enää viljellä pellavaa eikä hamppua, ja asia on sillä selvä. Jos otatte käyttöön jalostustuet, joita käytettäessä teidän mielestänne ei voi petkuttaa, vaikka se ei pidä paikkaansa, mutta olettakaamme ettei voi, tuloksena on mahdollisesti se, että raaka-aine viljellään EU:n ulkopuolella ja tuodaan sitten tänne. Mikäli haluamme varmistaa, että täällä viljellään hamppua, meidän on tehtävä juuri se, mitä me olemme ehdottaneet ja mitä esittelijä on ehdottanut, on nimittäin palattava viljan tukitasolle. Mikäli viljelijä todistaa, että tuote on toimitettu jalostajalle, tuki kaksinkertaistetaan, ja tätä todistamista ei tarvitse valvoa moneen kertaan, koska niiden, jotka haluavat tukea, pitää todistaa toimittaminen itse.
Enimmäismääristä haluaisin todeta: sitä tosiasiaa ei voi hyväksyä, että budjetti on kasvanut petosten vuoksi, koska komissio ei ole onnistunut valvonnassa. Nyt petosten vuoksi kasvu on tietysti taas tukahdutettava, ja petosten vuoksi myönnetty raha on tietysti perittävä takaisin, mutta tämän tärkeän, ympäristöystävällisen viljelyn kokonaisbudjettia on kasvatettava, ja sen vuoksi nyt vahvistettavat kiintiöt eivät sovi tähän yhteyteen.
Arvoisa komission jäsen Fischler, odotan jännittyneenä, hyväksyttekö esittelijän tekemät ehdotukset ja kiitän esittelijää tästä mietinnöstä. Te tiedätte, minkälainen menettelytapa on. Jos te sanotte, että ette voi hyväksyä ehdotuksia, me vastaamme huomenna, ja sen jälkeen joudumme käsittelemään tätä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan järkevää ehdotusta toisella tasolla.

Thorning-Schmidt
Arvoisa puhemies, pellavan ja hampun tukijärjestelmästä on kehittynyt silkkaa palkkioiden tavoittelua. Järjestelmää käytetään karkeasti väärin, niin että se muistuttaa lähinnä rikollisuutta, ja sellaisesta pitää tehdä loppu. Hampun tuki on ollut monen vuoden ajan paljon korkeampi kuin muiden viljelykasvien tuki. Hampun hehtaarituki on yli kaksi kertaa korkeampi kuin viljan hehtaarituki. Se merkitsee sitä, että vaikka hampulle ei ole oikein mitään laillisia käyttötarkoituksia, hampunviljelyyn käytetty pinta-ala on kasvanut nelinkertaiseksi viime vuonna. Halu säilyttää hampun korkea hehtaarituki on todellisuudessa hyvin merkillistä yhteistyötä toisaalta niiden välillä, jotka haluavat saada hasiksen lailliseksi, ja toisaalta niiden välillä, jotka käyttävät EU:n avustuksia väärin perustein tavoitellakseen etuja. Todellisuudessa on nimittäin mahdotonta nähdä eroa sen hampun välillä, joka ei sisällä kannabinolia, ja sen hampun välillä, jota käytetään hampun tuottamiseen. Komissio ehdottaa, että hampun tukea vähennetään kolmessa vaiheessa viljasta maksettavan pinta-alatuen tasolle. Olisin nähnyt mieluummin, että tuki olisi alennettu viljan pinta-alatuen tasolle heti, mutta tyydyn komission ehdotukseen. Se antaa viljelijöille aikaa mukautua. Sen sijaan en voi hyväksyä sitä ehdotusta, jonka maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta on tehnyt. Ei voi olla modernin, eteenpäinsuuntautuvan ja kehityspainotteisen maatalouspolitiikan mukaista ehdottaa, että siirtymäjärjestelmää pidennetään vieläkin. Tässä voisi käyttää ilmausta "ihan pilvessä", ja haluan äänestää ehdotusta vastaan. Pellavan kohdalla komissio ehdottaa myös rajoitusta mahdollisuuksille tavoitella palkkioita, ja myös siinä valiokunta kannattaa järjestelmän parantamista. Olen päinvastoin sitä mieltä, että pitää rajoittaa tukea. Markkinoiden ja kuluttajien on päätettävä, mitä tuotetaan, ei pilviä hipovien EU-määrärahojen.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kiitän aluksi erityisesti esittelijä Schierhuberia tilanteen laajasta tutkimisesta ja erinomaisesta mietinnöstä.
Kuitupellava- ja kuituhamppualan uudistamisesta on keskusteltu nyt lähes viisi vuotta, jos lähtöpisteeksi otetaan vuosi 1996 ja komission silloin tekemät ehdotukset. Komission silloin ehdottaman uudistuksen sijasta neuvosto kuitenkin vain tiukensi valvontaa. Se monimutkaisti tosin selvästi hallintomenettelyjä, mutta odotettu ja tarvittu vaikutus jäi pääosin saavuttamatta, sillä palkkioiden tavoittelu jatkui ja viljelyalat ovat kasvaneet noin 100 000 hehtaarista 240 000 hehtaariin, mistä on seurannut, että tämän alan budjettimenot ovat käytännössä yli kaksinkertaistuneet.
Tänään käsiteltävänänne olevalla ehdotuksella on ennen kaikkea kolme tavoitetta. Palkkioiden tavoittelu on tarkoitus lopettaa lopullisesti. Komissio haluaa edistää maaseudun kehitystä tukemalla perinteisiä viljely- ja tuotantomenetelmiä, ja se haluaa auttaa viljelijöitä rajoitetun ajan kannattavien uusien markkinoiden etsimisessä ja luomisessa. Sillä älkäämme kuvitelko liikoja! Kaikkien tuntemien talousarvion asettamien rajojen vuoksi tämän alan on suuntauduttava voimakkaammin markkinoille. Mikä on vielä tärkeämpää: Berliinin Eurooppa-neuvoston päätösten mukaan uusien tuotteiden tukemiseen ei suunnitella lisärahoitusta. Uudet tuotteet voivat olla maatalouden kannalta erittäin mielenkiintoisia, mutta viestimme pitää olla rehellinen; tällaisten innovaatioiden päätavoitteena pitää olla myös kannattavuus.
Komissio on tutkinut parlamentin tarkistukset huolellisesti. Monet niistä voimme hyväksyä ainakin periaatteessa, joitakin emme voi hyväksyä niiden nykyisessä muodossa, vaikka ne antavat aihetta pohdiskeluun. Joitakin emme voi puolestaan valitettavasti hyväksyä.
Nyt ensimmäiseen ehdotukseen, kuitupellavan ja -hampun sisällyttämiseen peltokasvien tukijärjestelmään. Olen valmis hyväksymään tarkistusten 2, jossa on kyse tavoitteiden muotoilemisesta, ja tarkistuksen 1 asiasisällön. Jäsen Graefe zu Baringdorf, ajatus hehtaarituen kaksinkertaistamisesta, mikäli viljelijä todistaa, että hampunvarsi on jalostettu kuiduksi, vaikuttaa minusta ensi silmäyksellä erittäin houkuttelevalta. Se on kuitenkin nähdäkseni tuomittu epäonnistumaan. Sen avulla loisimme todellisuudessa ensi sijassa vain uuden kannustimen palkkioiden tavoittelemiseksi, ja lopulta jouduttaisiin taas luottamaan valvontatoimiin, jotka ovat tähän asti osoittautuneet liian tehottomiksi.
Sen vuoksi en hyväksy tarkistuksia 3, 9, 10 ja 12 enkä samankaltaisista syistä tarkistusta 38. Tarkistuksessa 4 ilmaistaan tosin ne pelot, jotka koskevat viljelyalojen tukikelpoisuutta koskevia määräyksiä ja joita käsittelivät erityisesti jäsenet Adam ja Wyn. Olen samaa mieltä heidän kanssaan siitä, että meidän pitää löytää järkevä ratkaisu, ja sen vuoksi voin periaatteessa tukea tarkistusta 4. Sama pätee tarkistukseen 37, joka on samansuuntainen.
Tarkistukset 7, 8 ja 15, joissa on kyse peltokasvien tukijärjestelmän määräyksiä koskevista poikkeuksista perusviljelyalojen ja kesannoinnin osalta, voin hyväksyä siltä osin kuin ne ovat Agenda 2000 -sopimuksen mukaisia, mutta vain siltä osin. Mielestäni niitä ei oikeastaan edes enää tarvita, koska perusviljelyalojen joukossa on kaikkialla viljelyaloja, joilla voidaan viljellä pellavaa ja hamppua joutumatta sen vuoksi rajoittamaan muiden kasvien viljelyä. Joillakin alueilla voisi kuitenkin syntyä ongelmia. Pyrimme löytämään ratkaisun mahdollisten pakkotilanteiden vähentämiseksi.
Voin hyväksyä tarkistuksen 6 hampun osalta. Niin sanottuja lainvastaisia viljelyaloja ei voida kuitenkaan jättää yksinkertaisesti valvomatta, kuten tarkistuksissa 5 ja 16 ainakin implisiittisesti suositellaan; en voi hyväksyä näitä tarkistuksia.
Jos on kyse tarkasta valvonnasta, olisi kuitenkin syytä noudattaa tiettyä joustavuutta. Sen vuoksi saattaisin hyväksyä ainakin näiden tarkistusten ja tarkistuksen 14 asiasisällön. Hampusta syntyvän mielikuvan heikkenemisriskin vuoksi komissio ehdottaa hampun ja hampunsiementen elintarvikekäytön kieltämistä, vaikka ne lajit, joita meillä pitää käyttää, eivät sisällä psykotrooppisia aineita. Tämä on poliittinen asia, josta voidaan varmasti keskustella vielä. Tässä vaiheessa en kuitenkaan haluaisi hyväksyä tarkistuksia 11, 13 ja 32. Tavoite on kyllä sinänsä selvä.
Nyt käsittelen toista ehdotusta, pellava- ja hamppukuitujen yhteistä markkinajärjestelyä koskevaa asetusta. Jalostustuen pitää olla järkevässä suhteessa tuotantokustannuksiin, ja siinä pitää ottaa huomioon tuotteiden markkina-arvo.
Pitkien pellavakuitujen jalostustuki aiheuttaa kustannusten nousua. Sen vuoksi sen on oltava erilainen kuin lyhyiden pellavakuitujen ja hamppukuitujen tuki.
Myös epäpuhtauksien enimmäismäärä on vahvistettava, koska tuella on tarkoitus edistää korkealaatuisten kuitujen eikä kuitujen sisältämien epäpuhtauksien tuotantoa.
Alan politiikan on oltava yksiselitteistä. Voimme hyväksyä vain investoinnit tuotteisiin, jotka ovat kannattavia markkinaehdoilla. Tämä periaate pätee myös tässä yhteydessä. Sen vuoksi en voi hyväksyä tarkistuksia 18 ja 34, vaikka ne saattavat hyvinkin antaa aihetta lisäpohdintoihin.
Olen kuitenkin yhtä mieltä tarkistusten 23, 25 ja 26 pohjana olevista pohdiskeluista, eli tukimäärien lähentämisestä ja tukien myöntämisestä valvonnan tuloksesta riippuen. Talousarvion asettamia rajoja ei saa kuitenkaan ylittää.
Toisen tärkeän asian muodostavat jäsenvaltioiden taatut kansalliset määrät. Kun otamme huomioon hyvin tiedossa olevat vaikeudet satomäärien valvonnassa, ne ovat aivan välttämättömiä. Komission ehdotuksen ansiosta väärinkäytösten vaara rajoittuu jalostusvaiheeseen eikä jalostusyrityksille tarvitse vahvistaa kiintiöitä, minkä ansiosta ei synny haittoja, joita tällaiset kiintiöt aiheuttaisivat laajenevilla markkinoilla.
Taattu enimmäismäärä koko yhteisölle ei olisi mikään ratkaisu. Kokemus on osoittanut, että se johtaisi vain jäsenvaltioiden välisiin riitoihin ja vaikeuttaisi todellisen ratkaisun löytämistä.
Taatun enimmäismäärän jakaminen vuosittain jäsenvaltioille, jolloin pohjaksi asetetaan jalostuskapasiteetit, joita ei voi tarkistaa, ei ole todellakaan sopiva vaihtoehto. Sen vuoksi en voi hyväksyä tarkistuksia 20, 21, 2730 ja 35. Ajatus eräänlaisen tulokkaiden kiintiön käyttöön ottamisesta ja kiintiön jakamisesta vuosittain niille jäsenvaltioille, joissa on sillä hetkellä vain vähän tai ei ollenkaan pellavan ja hampun tuotantoa, tuntuu minusta kuitenkin hyvin mielenkiintoiselta.
Tarkistukset 24 ja 33 voin hyväksyä niiden tapausten osalta, joissa viljelijä ja ensijalostaja ovat yksi ja sama henkilö. Hampun ja hampunsiementen tuonnin osalta olen yhtä mieltä siitä, että tarvitsemme toimivamman ratkaisun. En voi kuitenkaan hyväksyä tarkistuksia 22 ja 31 niiden nykyisessä muodossa, koska niissä ilmaistaan epäsuorasti, että valvontaa ei tarvitsisi enää suorittaa ollenkaan.
Aikataulun osalta olen lopuksi valmis hyväksymään tarkistukset 17 ja 36, joiden mukaan uusien määräysten on tarkoitus tulla voimaan vasta 1. heinäkuuta 2001. Hehtaarituki pitäisi tällöin kuitenkin vahvistaa seuraavaa markkinointivuotta varten tänä vuonna nykyisten määräysten mukaisesti. Siinä tapauksessa vuoden 2001 talousarvion luvut sitoisivat minua.
Tämän alan uudistus on ehdottomasti tarpeen! Luulen, että siitä asiasta olemme yksimielisiä. Pellava- ja hamppukuituala on suunnattava markkinoille, jotta se voi antaa kansantaloudelle tehokkaan, kiistattoman ja hyödyllisen panoksen eikä ole enää julkisen kritiikin kohteena.
Näissä oloissa teidän olisi mielestäni sopiva tehdä päätöksenne tällä viikolla, jotta neuvostokin voi tehdä päätöksensä mahdollisimman pian. Näin voimme välttää markkinahäiriöt, joita esiintyisi markkinointivuonna 2000/2001, mikäli tuen tasoa ei olisi vahvistettu elokuun alkuun mennessä.
Voin hyväksyä sentään kuten teille sanoin 13 tarkistusta, ja monen muun tarkistuksen kohdallakin korostin, etten voi tosin hyväksyä niitä nykyisessä muodossa, mutta että ne antavat osittain aihetta lisäpohdintoihin ja keskusteluihin, joita aion käynnistää neuvostossa.
Koska markkinahäiriöt kuitenkin ovat erittäin vaikeita, mikäli emme saa tukijärjestelmää voimaan ajoissa, meidän pitäisi joko luoda väliaikaisia turvatoimia, joiden yhteydessä on otettava huomioon vuoden 2001 talousarvioennusteet, tai saamme sadon tuottajien tietämättä, kuinka paljon he voivat saada tukea. Sellaista tilannetta emme todellakaan saisi päästää syntymään. Tuottajia ja jalostajia ei yksinkertaisesti voitaisi saada ymmärtämään, miksi heidän pitäisi kärsiä siitä, että me emme onnistuneet saamaan aikaan päätöstä jo kahdeksan kuukautta täällä parlamentin käsiteltävänä olleesta asiasta.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, sallikaa minun esittää vielä kysymys komission jäsenelle. Arvoisa komission jäsen, puhuitte jalostustuen yhteydessä tarvittavista valvontatoimista, jotka pitäisi myös toteuttaa. Jos ehdotuksemme nimittäin hehtaarituen kaksinkertaistaminen, mikäli viljelijä todistaa toimittaneensa tuotteen jalostajalle kytketään jalostustuen edellyttämään todistukseen, joka on myös esitettävä, ja ne yhdistetään, sitähän tässä mietinnössä ei ole enempää käsitelty, molempien tukien kaipaama valvonta on taattu, eivätkä viljelijät jää osattomiksi. Mikäli toteutatte suunnitelmanne aikomustenne mukaisesti, viette pohjan Euroopassa harjoitettavalta pellavan ja hampun viljelyltä, ja se ei riipu valvonnasta.

Schierhuber
. (DE) Arvoisa puhemies, jos sallitte, esittäisin vielä selventävän kysymyksen komission jäsenelle. Olen kanssanne täysin samaa mieltä siitä, ettemme saa päästää asioita niin pitkälle, että viljelijä- ja jalostajaparat eivät tiedä, mitä he saavat tai millaisilta tulevaisuuden mahdollisuudet näyttävät. Sen vuoksi esitän teille, arvoisa komission jäsen, päättäväisen kysymyksen: voitteko kuvitella, ja viittaan tarkistuksiin 27 ja 28 ja aiempaan puheenvuorooni, että komissio kenties kuitenkin voisi harkita ja muuttaa ehdotustaan kiintiöiden osalta?

Fischler
) Taidan aloittaa esittelijän esittämästä kysymyksestä. Mikäli olen ymmärtänyt oikein, kyseessä on ensi sijassa niin sanottu tulokaskiintiö. Sen osalta sanoin, että olemme valmiit hyväksymään tällaisen tulokaskiintiön. Sitten jäsen Graefe zu Baringdorfin kysymykseen. Olen pahoillani, mutta se mitä ehdotatte, on nyt myös edellytys, nimittäin, että valvontaa suoritetaan. Nyt on niin, että nykyinen järjestelmä ei toimi, ja juuri sen vuoksi meidän on mielestäni vaihdettava järjestelmää. Sen vuoksi en haluaisi, että tekisimme tähän järjestelmään nyt suuria muutoksia. Jos palaamme taas osittain vanhaan järjestelmään, en ymmärrä, mikä saisi sen nyt toimimaan ja miksi se toimisi tällöin paremmin kuin aiemmin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Fischler.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tiistaina klo 12.00.

Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettava vakuutus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Rothleyn laatima parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0130/2000) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä ja direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta (Neljäs liikennevakuutusdirektiivi) (C5-0111/2000 - 1997/0264(COD)).

Rothley
. (DE) Arvoisa puhemies, minun täytyy esittää asiani lyhyesti ja voin sen tehdäkin. Voimme tällä viikolla päättää ensimmäistä kertaa Euroopan unionin oikeudellisesti tärkeästä asiakirjasta, joka on syntynyt Euroopan parlamentin aloitteesta ja jota komissio ja neuvosto, luojan kiitos, ovat olleet myönteisesti kehittämässä. Kyse on onnettomuuksien uhrien entistä paremmasta suojasta Euroopan unionissa. Tällä direktiivillä ratkaisemme suuren osan niistä ongelmista, joita tavallisesti esiintyy, kun onnettomuus tapahtuu kotimaan ulkopuolella.
Ennen kuin teen yhteenvetoa menneestä, haluan kuitenkin ensiksi suunnata katseeni tulevaisuuteen. Arvoisa komission jäsen Bolkestein, meillä on luonnos viidenneksi direktiiviksi. Minä laadin sen, ja se tulee pian parlamentin käsiteltäväksi. Toivon hartaasti, että voimme toimia tiiviisti yhteistyössä myös tässä asiassa. Viides direktiivi on siis jo tulossa. Kesäkuun alussa pidämme tämäkin kuuluu tulevaisuutta koskevaan katsaukseen Eurooppaoikeuden akatemiassa Trierissä kongressin toisesta tärkeästä asiasta, nimittäin henkilövahingon uudistamisesta, ja siitä saattaa syntyä taas parlamentaarinen aloite. Tämä tarkoittaa sitä, että haluamme saada tämän onnettomuuden uhrien parempaa suojaa koskevan keskustelun etenemään. Arvoisa komission jäsen, olisin teille erittäin kiitollinen, jos voisimme tehdä sen yhdessä.
Kiitollisuuteni johtuisi siitä, että osuutenne tähän ja näin katsaus taaksepäin neljännestä direktiivistä käytyyn keskusteluun on ollut tärkeä. Ongelmana oli nimittäin se, pitäisikö tätä direktiiviä soveltaa, mikäli onnettomuus tapahtuu Euroopan unionin jäsenvaltiossa. En ole ikinä ymmärtänyt, miksi komissio vastusti sitä aluksi jääräpäisesti, mitä ei voi perustella loogisesti, poliittisesti eikä lainsäädännöllisesti. Kun olimme keskustelleet asiasta täällä parlamentissa viime vuoden lopussa, annoitte luojan kiitos sitten periksi, jotta saatoimme löytää ratkaisumahdollisuuden. Nyt tätä direktiiviä aiotaan soveltaa kaikissa niissä maissa, jotka kuuluvat "vihreän kortin" järjestelmään, ja se tarkoittaa sentään noin 90:tä prosenttia kaikista niistä onnettomuuksista, joissa eurooppalaiset voivat olla osallisina. Mikäli ilmoitan tarkat luvut: pelkästään Euroopan unionissa kolmansien maiden asukkaat pois luettuna noin 500 000 onnettomuutta vuosittain, jotka voimme tulevaisuudessa hoitaa huomattavasti helpommin. Aiemmin ongelmana oli se, että onnettomuuteen joutuneen oli tultava toimeen vieraalla kielellä, vieraan lainsäädännön kanssa ja niin edelleen. Se venytti asioiden hoitoa osittain erittäin pitkäksi. Kun katson vetoomuksia, jotka on suunnattu Euroopan parlamentin vetoomusvaliokunnalle, koska liikenneonnettomuuksien selvittely kotimaan ulkopuolella on kestänyt jo vuosia, olen aivan varma, että tämä direktiivi merkitsee ratkaisevaa askelta eteenpäin.
Emme tietenkään voi muuttaa sovellettavaa lakia ja tuomioistuimen toimivaltaa, mutta nyt tekemällämme ehdotuksella siitä, että jokaisella vakuutetulla on jokaisessa maassa vahinkotapauksia hoitava edustaja, tällä järjestelmällä voimme hoitaa onnettomuuden uhrin kannalta tyydyttävästi todennäköisesti sentään 90 prosenttia kaikista kotimaan ulkopuolella sattuvista onnettomuuksista. Se merkitsee erittäin suurta edistystä.
Käymässämme keskustelussa jäi vielä muutamia avoimia kysymyksiä. Pahoittelin hieman sitä, ja tämä on vain yksi asia, jonka haluan mainita, että korvauselimiä koskevaa kohtaa piti ja tämähän oli komission ajatus poliittisen keskustelun aikana vähitellen heikentää. Löysimme lopulta kuitenkin tyydyttävän ratkaisun, mutta tutkimme kolmen tai neljän vuoden kuluttua, miten direktiivi on toiminut, ja ehdotamme silloin tarvittaessa parannuksia.
Tiivistäen haluaisin sanoa: arvoisa komission jäsen, teidän puuttumisenne asioihin edisti tämän direktiivin käsittelyä, ja haluaisin kiittää teitä siitä sydämellisesti. Voititte komissionne vastustuksen. Se oli suurenmoinen teko, siitä suurkiitos! Toivon, että yhteistyömme jatkuu tulevaisuudessakin hyvänä onnettomuuksien uhrien suojelun ja sen parantamisen yhteydessä.

Bigliardo
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kiitän kollegaamme Rothleytä hänen tekemästään työstä, sillä tällä toimenpiteellä saatetaan päätökseen sellaisten huolestuttavien ja kiusallisten tilanteiden sarja, jollaisia yhteisössämme oli päässyt syntymään. Sovittelukomitean hyväksymän yhteishankkeen avulla yhteisössämme voidaan varmasti saavuttaa suuria edistysaskeleita. Mutta vaikka ilmoitankin puoltavani toimenpidettä, minun täytyy sanoa olleeni hyvin hämmentynyt komissiolta saamastani vastauksesta, kun esitin kysymyksen sellaisesta ongelmasta, joka ei varsinaisesti liity ulkomailla tapahtuviin onnettomuuksiin, mutta se liittyy joka tapauksessa vakuutusalaan, jolla näkemykseni mukaan tapahtuu Italiassa todella sanoin kuvaamattomia asioita; siitä syystä minulla herää epäilys, että valvonta- ja tarkastustoiminta ei parlamentissa todellakaan toimi.
Esitin kysymyksen komissiolle ja kehotin sitä ryhtymään toimenpiteisiin todella poikkeavan näkökohdan osalta, joka koskee niitä vakuutusyhtiöitä, jotka esittävät vaateita asianosaisille kansalaisille yhteisössä mutta eivät anna näille mitään. Napolissa järjestettiin Italian autoveroista huolehtivan laitoksen (Automobile Club d'Italia) aloitteesta kokous, jossa oli läsnä merkittäviä juristeja, koska oli tapahtunut sellaista ja niin tapahtuu vieläkin että vakuutusyhtiöt perivät italialaisilta erisuuruisia vakuutusmaksuja sen mukaan, millä paikkakunnalla nämä asuvat, ja ne väittävät joutuvansa hankkimaan korvausta kuluistaan siellä, missä vahinkojen määrä on mittava. Niinpä minä mietin ja kysyn parlamentilta, onko mahdollista, että näin ilmiselvää syrjintää tapahtuu saman valtion ja Euroopan yhteisön kansalaisten välillä. Vaikka onkin totta, että eräillä alueilla sattuu varmasti enemmän vahinkoja kuin jossain muualla, on niin ikään totta, että kun kuulutaan yhteen ja samaan valtioon ja samaan yhteisöön, tapahtumat koskettavat saman asuinympäristön, saman alueen, saman maan ja saman yhteisön kansalaisia. Vakuutusmaksujen maksamisessa puolestaan tapahtuu todella uskomattomia ja käsittämättömiä asioita: esimerkiksi Alessandrian kaupungissa maksetaan vähemmän kuin puolet siitä, mitä esimerkiksi Napolissa tai Cataniassa maksetaan.
Niinpä uskon, että sen lisäksi, että me parlamentissa laadimme Rothleyn mietinnössä esitettyjen kaltaisia toimenpiteitä, meidän pitäisi yhä useammin ryhtyä sellaisiin toimenpiteisiin, joilla voitaisiin estää samalla alueella asuvien kansalaisten välinen ilmiselvä syrjintä, ja tämän lisäksi meidän pitäisi esittää kehotus vakuutusyhtiöille: jos vakuutuslaitokset kerran ovat pakollisia, yhtä lailla vakuutuslaitoksilla on velvollisuus vakuuttaa kansalaiset.
Eräissä Italian maakunnissa voi itse asiassa tapahtua sellaista, että vakuutusyhtiöt kieltäytyvät vakuuttamasta Italian kansalaisia, ja tämä on erittäin vakava paljastus. Pidän huolen siitä, että saan tämän asian osalta esittää uudestaan sen kysymyksen, johon komissio vastasi, että Euroopan parlamentilla ei ole tällä alalla toimivaltaa. Jos meillä on kuitenkin toimivaltaa säädellä tätä alaa, kuten Rothleyn mietinnössä tehdään eri jäsenvaltioiden välisten suhteiden osalta, uskon, että meidän pitäisi voimakkaasti ja päättäväisesti kehottaa vakuutusyhtiöitä välttämään ilmiselvää syrjintää, kehottaa niitä perimään kaikilta samansuuruisia vakuutusmaksuja, kehottaa niitä huolehtimaan siitä, että kun ne perivät maksuja, ne sitten myös itse maksavat korvauksia, sekä huolehtimaan siitä, että tämän alan tilannetta parannetaan tai että sitä jollakin tavoin sovitetaan yhteiskuntamme muuttuneiden tarpeiden mukaisesti.
Samalla kun pyydän kaikkea tätä, ilmoitan puoltavani voimakkaasti tätä mietintöä, ja kiitän vielä kerran kollegaamme Rothleytä ja komissiota kansalaistemme eteen tehdyistä ponnisteluista, ja kehotan samalla ryhtymään toimenpiteisiin tässä asiassa.

Bolkestein
Arvoisa puhemies, haluan komission puolesta esittää lämpimät kiitokset esittelijä Rothleylle, joka on antanut merkittävän älyllisen ja poliittisen panoksen tähän moottoriajoneuvojen vakuuttamista koskevaan neljänteen direktiiviin. Esittelijä Rothley oli erittäin ystävällinen, kun hän kiitti komissiota tämän työstä. Komissio onkin kenties toiminut rakentavasti moottoriajoneuvojen vakuuttamista koskevan neljännen direktiivin valmistelussa. Komission panos oli kuitenkin vastaus Euroopan parlamentin aloitteeseen, kuten esittelijä Rothley totesi. Komissio onkin kiitollinen hänelle tuosta aloitteesta.
Haluan todeta, että komissio pitäisi myönteisenä, jos parlamentti hyväksyisi kyseisen direktiivin. Kuten esittelijä Rothley totesi, vuosittain sattuu yli 500 000 auto-onnettomuutta, joissa on osallisena eri jäsenvaltioista peräisin olevia ajoneuvoja. Auto-onnettomuuteen kotimaansa ulkopuolella joutuneisiin henkilöihin sovellettava korvausjärjestelmä ei kuitenkaan toimi tyydyttävästi. Uuden direktiiviin tarkoituksena on tarjota tuoretta tietoa, entistä yksinkertaisempia menetelmiä ja nopeita vahinkojen korvaamismenettelyjä, jotka ovat kaikkien jäsenvaltioidemme kansalaisia suoraan koskevia kysymyksiä. Tällä toimenpiteellä on myös mahdollista tuoda Euroopan unionia lähemmäksi sen kansalaisia.
Kuten juuri hetki sitten totesin, komission esitys oli vastaus parlamentin päätöslauselmaan, jonka laatimisessa parlamentti on hyödyntänyt EY:n perustamissopimuksen 192 artiklan sille suomia uusia toimivaltuuksia. Haluan jälleen kerran kiittää selväsanaisesti parlamenttia ja tietenkin myös esittelijä Rothleytä, asiasta vastaavaa valiokuntaa sekä sen puheenjohtajaa Palacio Vallelersundia ensimmäisessä ja toisessa käsittelyssä käydyistä, direktiiviä koskevista rakentavista keskusteluista sekä epämuodollisissa kolmikantaneuvotteluissa myöhemmin käydyistä keskusteluista.
Esittelijä Rothley on ilmoittanut viidennen direktiivin valmisteluista. Hän kertoi, että Trierissä järjestetään piakkoin viidennen direktiivin valmistelua koskeva kokous, ja hän pyysi komission apua sen läpi viemiseksi lainsäädäntömenettelyssä. Nyt on kenties hieman ennenaikaista keskustella tuosta viidennestä direktiivistä, mutta haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni ja vakuuttaa esittelijä Rothleylle, että komissio aikoo soveltaa kaikessa viidettä direktiiviä koskevassa parlamentin myöhemmässä lainsäädäntötyössä - johon parlamentti haluaa ottaa osaa - yhtä rakentavaa lähestymistapaa kuin neljännen direktiivin kohdalla.
Lopuksi toteaisin, että jäsen Bigliardo kiinnitti huomiota siihen, että moottoriajoneuvojen vakuutusmaksut vaihtelevat Italiassa alueittain onnettomuuksien määrän perusteella. Hän vastusti onnettomuuksien määrään perustuvaa vakuutusmaksujen vaihtelua Italian eri alueilla sekä kehotti komissiota puuttumaan asiaan.
Minun on todettava jäsen Bigliardolle, ettei tämä kysymys koske kyseistä direktiiviä. Voisin itse asiassa rajoittaa vastaukseni tähän toteamukseen, mutta Bigliardon näkökannat ansaitsevat perusteellisemman vastauksen. Siksi haluankin todeta, että jos moottoriajoneuvojen vakuutusmaksut eivät ole yhtä suuria Italian kansalaisille kuin Italiassa asuville ranskalaisille tai saksalaisille, komission pitäisi voida ilmaista vastustavansa tällaista käytäntöä. Sehän olisi selvää syrjintää. Koska vakuutusmaksut vaihtelevat kaikilla alueilla onnettomuuksien määrän perusteella, niiden pitäisi olla tällöin yhtä suuria italialaisille ja ei-italialaisille. Vakuutusmaksut ovat sidoksissa Italian eri alueisiin. Komissio ei käsittääkseni voi puuttua tähän kohtaan. Kyse on siitä, kuinka vakuutusyhtiöt laskevat vakuutusmaksujen suuruuden, ja jos ne voivat objektiivisesti perustella vaatimuksensa periä joltakin tietyltä alueelta suurempia vakuutusmaksuja kuin joltakin toiselta, komissiolla ei ole valtuuksia puuttua asiaan. Jos jäsen Bigliardo haluaa hieman tarkentaa väitteitään, hän voi kernaasti lähettää minulle kirjeen, johon vastaan mielelläni. Jos hän sen sijaan haluaa heti suoran vastauksen, komissio ei voi puuttua asiaan.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Bolkestein.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tiistaina klo 12.00.

Kehitysyhteistyö Etelä-Afrikan kanssa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Martínez Martínezin laatima kehitysyhteistyövaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0114/2000) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi kehitysyhteistyöstä Etelä-Afrikan kanssa (5095/2/2000 - C5-0100/2000 - 1999/0070(COD)).

Martínez Martínez
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kehitysyhteistyövaliokunta hyväksyi muutama päivä sitten yksimielisesti suosituksen, jonka annamme tänään parlamentin käsiteltäväksi. Sitä ennen se oli ponnistellut huomattavasti jouduttaakseen ja järkevöittääkseen asian käsittelyä, sillä sen mielestä oli tärkeää ja kiireellistä äänestää Etelä-Afrikan kanssa tehtävää kehitysyhteistyötä koskevasta neuvoston ja parlamentin asetuksesta.
Se oli tärkeää, koska Etelä-Afrikka on yksi niistä maista, jotka saavat eniten kehitystukea Euroopan unionilta. Se oli kiireellistä, koska yhteistyötä koskeva asetus, joka oli ollut voimassa edelliset viisi vuotta, raukesi 31. joulukuuta 1999, mistä alkaen erilaisilla käynnissä olevilla hankkeilla ei ollut enää asianmukaista oikeudellista suojaa.
Se, että olemme päätyneet tähän tilanteeseen, on erittäin huolestuttavaa. Todellisuudessa parlamentti otti vuoden 1999 ensimmäisen puolivuotiskauden aikana huomioon komission ehdottaman ensimmäisen tekstin, jonka osalta se hyväksyi kuusi tarkistusta, minkä jälkeen se välitti tekstin neuvostolle sen arvioimiseksi asianmukaisesti.
Siellä asian käsittely viivästyi, sillä neuvostolta kului aikaa niinkin kauan kuin kahdeksan kuukautta, ennen kuin se esitti meille kantansa. Tämän takia jouduimme poikkeamaan suunnitellusta aikataulusta ja siksi syntyi tuo juuri mainitsemani oikeudellinen tyhjiö.
Neuvosto esitti lopulta ehdotuksensa. Siinä huomioitiin suurin osa parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä hyväksymistä tarkistuksista, ja aivan erityisesti neuvosto vahvisti huomattavasti sellaisia ilmaisuja, jotka liittyivät köyhyyden torjumiseen ja niiden kehitykseen liittyvien kansainvälisten tavoitteiden saavuttamiseen, joiden perustana olivat Yhdistyneiden Kansakuntien sopimukset ja päätöslauselmat.
Neuvoston ehdotuksesta tekemässään arvioinnissa kehitysyhteistyövaliokunta oli sitä mieltä, että käsittelyn pitkittämistä asian kolmannella käsittelyllä oli vältettävä. Tämä tarkoittaa sitä, että aikomuksenamme oli hyväksyä kaikki se, mikä tuntui järkeenkäyvältä ja tehdä tarkistuksia vain siltä osin, kuin se oli aivan välttämätöntä ja vieläpä erittäin maltillisesti. Jäljelle jäi vain kaksi kysymystä, jotka on tuotu esiin näissä tarkistuksissa, jotka valiokuntamme antaa parlamentin tarkasteltaviksi suositellen niiden hyväksymistä.
Ensimmäinen kysymys koskee komitologiaa. Neuvosto halusi, että asiantuntijakomitea tarkastaisi kaikki sellaiset Etelä-Afrikan kanssa tehtävät yhteistyöhankkeet, joiden talousarvio on vähintään kolme miljoonaa euroa. Me sitä vastoin olimme sitä mieltä, että tuo komitea pitäisi asettaa enemmänkin suuntaamaan ja valvomaan Etelä-Afrikan kanssa tehtävän kehitysyhteistyön suuria linjoja ja tarkastamaan ainoastaan laajamittaisia hankkeita, kun taas vähemmän tärkeissä asioissa noudatettaisiin normaaleja menettelyjä, jotka ovat komission vastuulla.
Kaikki seikat punnittuamme esitämme lopulta tarkistuksessamme, jonka annamme tänään teidän harkittavaksenne, että neuvoston ehdotusta korotetaan kolmesta viiteen miljoonaan, jolloin jäsenvaltioiden pysyvistä edustajista muodostuvalla komitealla on paljon vähemmän hankkeita huolehdittavanaan ja se voi keskittyä tuohon tärkeään toimintaan kokonaisuutena.
Toinen ehdotus koskee Euroopan unionin ja Etelä-Afrikan välisen kehitysyhteistyön rahoituskehystä seuraavalle seitsemän vuoden jaksolle - vuosi 2000 mukaan luettuna - jota käsiteltävänämme oleva asetus koskee.
Viitenä viimeisenä vuonna tuo rahoituskehys on ollut 125 miljoonaa euroa vuodessa. Neuvosto, joka haluaa pienentää talousarviota, vähensi ehdotuksessaan summan 112,5 miljoonaan.
Me puolestamme olemme sitä mieltä, että ei ole poliittisesti hyväksyttävää antaa merkkiä leikkauksista samaan aikaan, kun Etelä-Afrikan kanssa ollaan solmimassa laajaa kauppa- ja kehitysyhteistyösopimusta. Päinvastoin: nämä summat olisi vähintäänkin pidettävänä samana tai niitä olisi mahdollisuuksien mukaan nostettava, vaikka se olisikin lähinnä viitteellistä ja vaikka me kaikki kannammekin huolta käytettävissä olevista varoista.
Viimeiseksi kehitysyhteistyövaliokunnan, jota täällä edustan, hyväksymä ehdotus oli äärimmäisen kohtuullinen: vuodeksi 2000 jo varatut 123,5 miljoonaa ja seuraavan kuuden vuoden ajan 127 miljoonaa vuosittain, kunnes koko asetuksessa säädetyn seitsemän vuoden rahoituskehyksen edellyttämä 885,5 miljoonan euron kokonaissumma on käytetty.
Molemmat tarkistukset ovat mielestämme tarkoin harkittuja. Tavoitteena on välttää asian viemistä kolmanteen käsittelyyn, panna piste sille sietämättömälle tilanteelle, joka oikeudellinen tyhjiö on, ja antaa poliittisesti merkittävä sysäys kehitysyhteistyöllemme Etelä-Afrikan kanssa.
Pyytäessämme teitä nyt puoltamaan ehdotuksiamme, toivomme, että parlamentin osoittama terve järki ja maltillisuus saavat vastakaikua neuvostolta. Toivomme myös, että komissio voisi ottaa nuo ehdotukset omakseen, vaikka sen omat ehdotukset, 25 miljoonaa komitologiatyöhön ja 850,5 miljoonaa rahoituskehykseen, eroavatkin hieman omistamme.
Mikäli tuota vastakaikua ei saada, asian ottaminen kolmanteen käsittelyyn olisi neuvoston tai komission yksinomaisella vastuulla, samoin kuin ne seuraukset, joita oikeudellisen suojan puute voi aiheuttaa Etelä-Afrikan kanssa tehtävän kehitysyhteistyön piirissä meneillään oleville hankkeille.
Komission ehdottaman rahoituskehyksen loppusumman, joka on huomattavan lähellä omaa ehdotustamme, olisi joka tapauksessa pitänyt saapua parlamentin mahdollista arviota varten ajoissa kehitysyhteistyövaliokuntaan, ja ennen kaikkea meillä olisi pitänyt olla varmuus siitä, että neuvosto olisi hyväksynyt ehdotuksen, mikäli me olisimme tehneet sen.

Gahler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, nyt käsiteltävänä oleva unionin kehitysyhteistyötä Etelä-Afrikan kanssa koskeva mietintö, josta onnittelen esittelijää sydämellisesti, on sisällön kannalta vaikuttava esimerkki neuvoston Euroopan parlamenttia kohtaan harjoittamasta viivyttelytaktiikasta. Kyse on sinänsä ongelmattomasta asetuksesta ja oikeastaan myös ongelmattomasta mietinnöstä. Milloinkaan ei ole asetettu kyseenalaiseksi sitä, että unioni tekee kehitysyhteistyötä, vaikka Etelä-Afrikka on johtavassa asemassa mantereella. Sen vuoksi nyt oli kyse ensi sijassa yhteistyön oikeudellisen perustan uudistamisesta, koska edellisen asetuksen voimassaoloaika päättyi joulukuussa 1999. Entinen kollegamme Fassa esitteli mietinnön parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä viime vuoden toukokuussa. Neuvosto hyväksyi lähes kaikki tarkistukset. Ihmettelen kuitenkin, miksi neuvoston yhteinen kanta välitettiin parlamentille virallisesti vasta tämän vuoden maaliskuussa. Esittelijäkin viittasi jo siihen.
Tällaiset viivyttelytaktiikat, jotka saattavat johtua samanaikaisesti käynnissä olleista kauppaneuvotteluista Etelä-Afrikan kanssa, hämmästyttävät minua kuitenkin jatkuvasti. Myös Etelä-Afrikassa kysellään varmasti, mitä neuvoston käyttäytymisestä pitäisi päätellä.
Sen vuoksi haluaisin kiittää esittelijää sydämellisesti siitä, että tämä mietintö on nyt hänen pikaisen toimintansa ansiosta täysistunnon esityslistalla jo toukokuussa ja puuttuvista oikeusperustoista johtuvat mahdolliset ongelmat kehitysyhteistyössä voidaan välttää.
Muutama sisältöä koskeva epäselvyys selvitettiin etukäteen neuvoston kanssa käydyissä neuvotteluissa, niin että tässä mietinnössä voidaan keskittyä kahteen kohtaan: asetuksen voimassaoloajan 20002006 määrärahojen kokonaissumman nostamiseen 885,5 miljoonaan euroon, tavallinen ja tarvittava vaatimus parlamentilta.
Tämä nyt aikaansaatu 5 miljoonan euron kynnysarvo merkitsee lisäksi mielestäni hyvää kompromissia. Paikalliset toimielimet ja organisaatiot voivat suunnitella ja hoitaa tehokkaasti pienet hankkeet. 5 miljoonan euron raja antaa tarpeeksi pelivaraa.
Näin ponnistellen esittelijä teki kaikkensa, jotta asetuksesta saataisiin asianmukainen mietintö. Hyvä kollega, toivon hartaasti, että voimme vielä välttää kolmannen käsittelyn. Tässä vaiheessa aluksi sydämelliset onnittelut!
Tämän mietinnön todellinen merkitys selviää kuitenkin vasta Etelä-Afrikan kanssa tehtävän yhteistyön edistämiseen tähtäävien muiden ponnistelujen, ennen kaikkea edellä mainitun kauppasopimuksen yhteydessä.
Unioni on edelleen erittäin kiinnostunut Etelä-Afrikan vakaasta kehityksestä, eikä pelkästään eteläafrikkalaisten vaan myös Limpopo-joen pohjoispuolella elävien naapurien.
Eteläafrikkalaiset ovat jo saaneet aikaan väestön enemmistön lainsäädännöllisen syrjimisen lopettamisen ja demokraattiset vaalit. Nyt on kyse siitä, että oikeusvaltio ja oikeusvaltioperiaate lujittuvat edelleen. Kaikkien väestöryhmien ja kaikkien valtion virkamiesten pitää sitoutua ensi sijassa tähän oikeusvaltioon, ei enää entiseen tapaan vain omaan väestöryhmään tai vain omaan lähipiiriinsä, josta on pidettävä huolta.
Unioni ei palkitse tällä uudella asetuksella vain tähänastisen uudistusprosessin tulosta. Liitämme siihen myös selviä odotuksia siitä, että laki ja oikeus toteutuvat maan kaikissa osissa. Luen huolestuneena kertomuksia verovarojen väärinkäytöstä alueellisella tasolla. Kuuntelen kiusaantuneena, että korruptio leviää myös poliisin keskuudessa, että maaseudulla ja mustien kaupungeissa on oikeudellisia tyhjiöitä, joissa kaikista köyhimmät ihmiset ovat jääneet rikollisjoukkioiden mielivallan armoille. Ne puolestaan, joilla on jotain menetettävää, rakentavat ympärilleen muureja ja ottavat turvallisuutensa vuoksi palvelukseensa niitä, jotka olivat aiemmin ammattitaitoa vaativissa töissä armeijassa ja poliisissa. Näin syntyy taas kahden luokan yhteiskunta, vieläpä sisäisen turvallisuuden herkälle alueelle. Sen jälkeen kun naapurivaltiossa Zimbabwessa on todellisuudessa pantu viralta laki ja oikeus, kaupallisten viljelijöiden mielialat Limpopo-joen eteläpuolella ovat laskeneet nollaan.
Tämä on Etelä-Afrikkaan kohdistuvan odottavan asenteemme toinen ratkaiseva kohta: sen pitäisi toimia esikuvana ja vakauttajana pohjoisille naapurivaltioilleen. Odotan, että Etelä-Afrikan hallitus myös kantaa alueellisen vastuunsa, ja presidentti Mbekin pitäisi ilmaista kantansa Zimbabwen tapahtumiin yhtä selvästi kuin meidän kaikkien niin suuresti arvostama entinen presidentti Mandela on tehnyt. Tapahtumien salliminen tai vähätteleminen ei auta viljelijöitä eikä niitä satojatuhansia ihmisiä Zimbabwessa, jotka ovat riippuvaisia tilojen toimivasta infrastruktuurista. Ravinto, asunto, osittain myös sairastuvat ja koulut ovat tilojen työntekijöiden ja heidän perheidensä käytettävissä. Laajoilla alueilla Etelä-Afrikkaa toimitaan samalla tavalla. Nämä eivät ole tietenkään mitään esikuvallisia rakenteita, mutta ennen kuin ne poistetaan, pitää varmistaa, että niille, joiden on tarkoitus hyötyä poistamisesta, tarjotaan jotain parempaa tilalle. Etelä-Afrikan pitää myös oman etunsa vuoksi painostaa voimakkaasti Mugabea, muuten sitä itseään uhkaavat vähän ajan päästä nälkäpakolaisten aallot, mikäli tiloilla ei päästä nyt kylvämään siemeniä. Paine ei kohdistuisi enää pelkästään maan reuna-alueisiin vaan koettelisi myös kansan niiden tärkeiden osien luottamusta, jotka varmistavat maan ravitsemuksellisen perustan. Se ei voi olla Etelä-Afrikan eikä meidänkään etumme mukaista!
Unioni osoittaa tällä asetuksella, että se tukee edelleen Etelä-Afrikan taloudellista, poliittista ja yhteiskunnallista uudistusta. Etelä-Afrikan hallitus tarvitsee maansa kehittämisessä maan kaikkien yhteiskuntaryhmien luottamusta. Toivon, että Pretoria ottaa huomioon myös tämän odottavan asenteen! PPE/DE-ryhmä kannattaa mietintöä.

Kinnock, Glenys
Arvoisa puhemies, myös minä haluan kiittää lämpimästi esittelijää, joka on osoittanut suurta sitoutumista tähän mietintöön. Suuret kiitoksemme teille siitä.
Tilanteemme on ilmeisesti erittäin vakava. Etelä- Afrikan kanssa tehtävää kehitysyhteistyötä koskeva asetus meni umpeen 31. joulukuuta 1999. On selvää, että meidän on toimittava melko pikaisesti oikeusperustan luomiseksi Etelä-Afrikan kanssa harjoittamallemme elintärkeälle kehitysyhteistyölle, kuten esittelijäkin totesi. Kyseinen budjettiotsake on Euroopan parlamentin työn tulosta. Toimin talousarvion esittelijänä vuonna 1994, jolloin kehitysyhteistyövaliokunnassa luotiin budjettiotsake. Sen luominen johtui siitä, että halusimme myöntää konkreettista käytännön tukea Etelä-Afrikan rauhanomaiseen siirtymiseen vapaaksi ja demokraattiseksi valtioksi, mikä oli varmasti yksi lähihistoriamme rohkaisevimmista tapahtumista.
Nyt Afrikan tasavalta kohtaa uuden presidenttinsä Thabo Mbekin johdolla uusia haasteita, jotka edellyttävät mielestäni Etelä-Afrikan ja Euroopan unionin välisen kumppanuuden jatkamista. Nyt ei ole oikea aika - kuten myös muut puhujat ovat huomauttaneet - halpamaisiin viivästyksiin, joihin neuvosto on syyllistynyt. Ei myöskään muiden Euroopan unionin toimielinten pidä sortua poliittiseen pisteiden keruuseen. Olen todellakin sitä mieltä, että neuvosto on osoittanut jonkinasteista kyynisyyttä, kun se järjesti vastauksena ensimmäiseen käsittelyyn kahdeksan kuukautta lisäaikaa voidakseen paremmin junailla Etelä-Afrikan kanssa käytävää kauppaa ja kehitysyhteistyösopimuksia koskevia neuvottelujaan. Neuvoston toiminta on vaarantanut hengenpelastusohjelmat, joten nyt kaikki viivästykset vain pahentaisivat eteläafrikkalaisten nykyvaikutelmaa Euroopan unionista, joka ajaa siellä ensisijaisesti vain omia etujaan.
Tämä saattaa ouzoa ja grappaa koskeneiden tapausten jälkeen merkitä erittäin kielteistä signaalia Etelä-Afrikalle. Meidän on tehtävä päätöksiä, eikä meillä ole varaa viivästyksiin. Minä esimerkiksi olen erittäin hyvin perehtynyt Etelä-Afrikan ihmisoikeussäätiöön. Nyt tuon säätiön toiminta on uhattuna. Kaikki ohjelmat, kuten kulttuuriohjelmasäätiö ja Hyväntoivonniemen itäosassa toimiva Etelä-Afrikan työolojen kehittämissäätiö ovat nyt erittäin vakavasti uhattuina viivästysten takia. Jos asetuksen antaminen viivästyy emmekä pääse yksimielisyyteen asetuksesta, myös uudet ohjelmat joutuvat kärsimään. Tällöin jopa vuotta 2000 koskeva 1,54 miljoonan määräraha jäisi sitomatta.
Meidän on ilmaistava ajatuksiamme selkeästi. Mehän keskustelemme vesi- ja saniteettiohjelmista, joilla voidaan tehokkaasti parantaa kaupunkien ja maaseutualueiden ihmisten elämänlaatua. Me saatamme vaarantaa eteläisen Afrikan kehitysjärjestön SADC:n hiv- ja aids-ohjelman, jota kaikki pitävät yhtenä tehokkaimmista Euroopan unionin johtamista ohjelmista. Me vaarannamme Hyväntoivonniemen itäosan talouskehityksen ja opetusministeriön kanssa harjoitettavan yhteisyön. Me vaarannamme Etelä-Afrikassa toteutettaville valtion asuttamisohjelmille tarkoitetun tuen.
Kuten esittelijä on todennut, parlamentin on nyt tehtävä kaikkensa, jotta nämä määrärahat saadaan mahdollisimman pian ja tehokkaasti toimitettua Etelä-Afrikan kansalaisille. Euroopan parlamentin kanta on nyt - ja on aina ollutkin - realistinen ja moraalisesti oikea. Minun on kuitenkin sanottava, että olen vakavasti huolissani mahdollisten viivästysten aiheuttamista kurjista oloista. Meidän on tehtävä erittäin selväksi, kuten aina ennenkin, että me kehitysyhteistyövaliokunnassa pidämme näitä meille täällä esiteltyjä budjettilukuja puhtaasti ohjeellisina. Ne ovat meille vain viitteellisiä lukuja, eivät sellaisia, joita me emme voisi muuttaa valiokunnassamme.
Etelä-Afrikan kanssa tehty kauppasopimus on voimassa nyt ensimmäistä vuotta. Miltä tilanne vaikuttaisikaan nyt, jos emme täysin sitoudu sovittuihin rahoituspuitteisiin ja täytä velvollisuuksiamme? Meidän on edelleen pidettävä kiinni sitoumuksistamme ja tuettava Etelä-Afrikkaa sen ponnisteluissa apartheidin jättämän perinnön nujertamiseksi. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi meidän on mahdollisimman pian saatettava asetus voimaan. Toivon, että voisimme komission jäsentä kuultuamme keskustella myöhemmin hänen näkökannoistaan sekä näistä asetuksen viivästymisen aiheuttamista erittäin huolestuttavista kysymyksistä.

Van den Bos
Arvoisa puhemies, apartheid Etelä-Afrikassa on lopetettu, mutta se ei ole vielä hävinnyt. Väestöryhmien tuloerot ovat yhä hälyttävät. Myöskään valtava jälkeenjääneisyys asumisessa, koulutuksessa ja terveydenhuollossa ei poistu vielä pitkään aikaan. Tämän aiheuttama turhautuminen lisääntyy, mistä on osoituksena ennenkuulumaton rikosten määrä ja kohtuuton väkivalta sekä kodeissa että niiden ulkopuolella. Samalla kun he eivät voi paeta menneisyyttään, he estävät itseltään tulevaisuuden. Siksi kehitysstrategiassa täytyy keskittyä erityisesti siihen, että apartheidin aiheuttamat vinoutumat oikaistaan. Muuten maa ei saavuta vakautta, ulkomaiset sijoittajat pelästyvät, ja maa jää köyhäksi, vaikka se voisi olla rikas.
Tietenkin ennen kaikkea Etelä-Afrikan itsensä pitäisi järjestää asiat kuntoon, mutta Euroopan unionin täytyy voida ja se voikin antaa merkittävän panoksen kehitysprosessiin. Siksi kehitysyhteistyösopimus ansaitsee tukemme, kun perustana on 885,5 miljoonaa, kuten erinomainen esittelijämme ehdottaa.
Neuvosto on viivyttänyt asetuksen voimaantuloa jo liian kauan. Kaikki viittaa siihen, että neuvosto on luonut sopimattoman tilanteen neuvotteluissa kauppasopimuksesta. Jäsenvaltioiden osallistumisessa komitean kautta täytyy keskittyä enemmän strategiaan ja suuntaa antavaan ohjelmaan kuin yksittäisiin hankkeisiin. Viiden miljoonan kynnyssumma vaikuttaa minusta todella asianmukaiselta. Tämä ei kuitenkaan vapauta Euroopan unionia valvomasta hyvin kaikkia hankkeita, pienimpiäkin niistä, eikä arvioimasta niitä ajoissa. Komission valtuuskunnalla täytyy olla riittävät välineet, jotta voidaan hoitaa tämä asia itsenäisesti ja ammattimaisesti.
Arvoisa puhemies, Etelä-Afrikalla on valtavat mahdollisuudet. Siellä on niin paljon sellaista, mistä vain harvat ovat hyötyneet. Talouskasvu on välttämätön mutta ei riittävä pohja kehitykselle. On kysymys voimavarojen paremmasta jakamisesta ja oikeasta käytöstä kaikkiin yhteiskunnallisiin tarpeisiin. Apartheidjärjestelmä on purettu, mutta nyt on purettava vielä itse apartheid, rotuerottelu.

Lucas
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä ja onnittelemalla esittelijää omasta puolestani. Tuen voimakkaasti hänen tavoitettaan saattaa tämä asetus voimaan mahdollisimman pian ilman kolmatta käsittelyä. Esittelijä on osoittanut suurta myötämielisyyttä tulkitessaan neuvoston käsittämätöntä kahdeksan kuukautta kestänyttä viivyttelyä, ennen kuin se otti kantaa parlamentin kuuteen tarkistukseen ensimmäisessä käsittelyssä. Olisi todella huolestuttavaa, jos ilmenisi vähäisintäkään näyttöä sille, että neuvosto on tahallisesti hidastellut asetuksen käsittelyä lisätäkseen sen merkitystä kauppa- ja kehitysyhteistyösopimusta koskevissa laajoissa neuvotteluissa.
Toteaisin asian pääsisällöstä eli talousarviosta, että EU:n ehdottamat budjettileikkaukset edellisiin vuosiin verrattuna ovat täysin tuomittavia varsinkin Etelä-Afrikan suhteittemme tässä vaiheessa. On erittäin suuri vaara, että Etelä-Afrikan usko EU:hun saattaa tämän takia entisestään murentua. Meidän on syytä muistaa, että tämä tapahtui pian niiden kauppa- ja kehitysyhteistyösopimusta koskeneiden pitkittyneiden ja usein katkerienkin neuvottelujen jälkeen, joissa EU:n esitys jäi todella surkeaksi.
EU on ollut useaan otteeseen haluton parantamaan Etelä-Afrikan maataloustuotteiden markkinoille pääsyä, mikä on hidastanut monien asioiden etenemistä, joten halpamaisten tekojen jatkuminen olisi kyllä todella epäsuotavaa. Muissa maissa saatetaan kenties kuvitella, että Etelä-Afrikka kehittyy jatkuvasti ja ettei se tarvitse kyseisiä määrärahoja. Meidän ei pidä unohtaa, että Etelä-Afrikan suurista edistysaskelista huolimatta monet eteläafrikkalaiset elävät edelleenkin äärimmäisessä köyhyydessä, eikä heillä ole työtä, maata tai kunnollista kotia. Etelä-Afrikan mustista arviolta 42 prosenttia on työttömiä, kun valkoihoisten työttömien osuus on vain 4 prosenttia. Neljännes kouluista sijaitsee alueilla, joilla ei ole vettä kävelyetäisyydellä. Puolet Etelä-Afrikan talouksista luokitellaan köyhiksi. 65 prosenttia eteläafrikkalaisista aikuisista on luku- ja kirjoitustaidottomia, ja 10 miljoonaa eteläafrikkalaista elää tilapäisissä hökkeleissä tai maa-alueella, jota he eivät omista eivätkä ole vuokranneet. Muistakaamme myös se, että komissio ja neuvosto hylkäsivät parlamentin ehdotuksen uuden erillisen rahoitusvälineen luomisesta niiden Etelä-Afrikan naapurivaltioiden tukemiseksi, joiden on sopeuduttava kauppa- ja kehitysyhteistyösopimuksesta aiheutuvaan uuteen tilanteeseen. En ole tässä asiassa yhtä vakuuttunut kuin esittelijä, sillä olisin mieluummin toivonut erillistä budjettiotsaketta, jota olisi voitu valvoa ja seurata vaivattomasti.
On aivan selvää, että kyseisten valtioiden siirtymäkausi edellyttää huomattavia varoja. Yksistään tullimaksujen menetykset ovat joissakin tapauksissa olleet huomattavia. Esimerkiksi Swazimaassa tullimaksujen osuus on jopa 40 prosenttia valtion kokonaistuloista. Etelä-Afrikka on omista haasteistaan huolimatta jo nyt osoittanut sitoutumista naapurivaltioiden tukemiseen alueella. Tämä näkyy esimerkiksi siinä, että se on suostunut tekemään sellaisen hyvin epäsymmetrisen kaupan vapauttamissopimuksen muiden eteläisen Afrikan tulliliiton maiden (SACU-maat) kanssa, joka hyödyttää noita maita.
Euroopan unioni kaipaisi samankaltaista jalomielistä asennetta. Sen pitäisi noudattaa Etelä-Afrikalle alun perin tekemiään rahoitussitoumuksia sekä myöntää merkittävää tukea sen naapurivaltioille niiden siirtymäkauden ajaksi.

Belder
Arvoisa puhemies, aikaa on kulunut vuosi, mutta nyt ollaan lopultakin niin pitkällä, että keskustelemme toisessa käsittelyssä Etelä-Afrikan kanssa tehtävää kehitysyhteistyötä koskevasta neuvoston asetuksesta. On korkea aika tehdä niin, koska Etelä-Afrikan jälleenrakentamista ja kehittämistä koskevalla eurooppalaisella ohjelmalla ei ole ollut enää oikeusperustaa vuoden 1999 lopusta lähtien. Siten kehitysyhteistyösuhteen jatkuvuus on vaarassa.
Siksi kiitokset esittelijälle siitä, kuinka tarmokkaasti hän on ryhtynyt työhön. Jaan hänen kriittiset huomautuksensa niistä kahdeksasta kuukaudesta, joiden neuvosto katsoi olevan tarpeen muotoillakseen kantansa. Hän huomauttaa oikeutetusti, että tämän asetuksen ja Euroopan unionin ja Etelä-Afrikan välisen kauppa-, kehitys- ja yhteistyösopimuksen välillä on tehtävä ero. Kehitysyhteistyö ja kauppa liittyvät tosin täysin toisiinsa, mutta niitä ei saa käyttää toisiaan vastaan. Tämän asetuksen tahallinen hidastaminen ei juurikaan puhu sen puolesta, että Etelä-Afrikan asioihin todella sitouduttaisiin, kun jätetään vielä sivuun kysymys siitä, kuinka oikeudenmukainen Euroopan neuvotteluasema on kaupan alalla.
Lisäksi tällainen asenne ei sovi Etelä-Afrikkaa koskevaan strategiaan, jonka komissio on muotoillut vuosien 2000-2002 strategia-asiakirjassaan. Siinä kiinnitetään runsaasti huomiota köyhyyden torjuntaan ja infrastruktuurin parantamiseen. Strategia-asiakirjan johdosta minua kuitenkin ihmetytti, miksi Euroopan unionin kehitysväline otetaan siinä esille vain epäsuorasti. Voisiko komissio tarkastella tätä asiaa? Lisäksi haluaisin kuulla komissiolta, missä määrin Etelä-Afrikan varauksellinen Lomé-jäsenyys osoittaa päällekkäisyyttä eurooppalaisen jälleenrakennus- ja kehitysohjelman kanssa. Olen komissiolle muuten hyvin kiitollinen siitä, että Internetissä on runsaasti kattavaa tietoa Etelä-Afrikasta. Tätä esimerkkiä tulisi seurata määriteltäessä muita maita koskevia strategioita!
Sitten lopuksi yksi huomautus esittelijälle. Voin kuvitella, että hän pyrkii säilyttämään 910 miljoonan euron budjetin Etelä-Afrikan kanssa tehtävää kehitysyhteistyötä varten. En kuitenkaan itse pidä sitä niin tärkeänä, koska ulkopolitiikkaan tarkoitetut varat ovat rajalliset ja koska maailman muissa osissa on suuria haasteita. Ensisijaista on Etelä-Afrikan kanssa tehtävän yhteistyön laatu. Mielestäni sitä voi tällä hetkellä sanoa hyväksi, erityisesti niiden alueellisten hankkeiden johdosta, joita on rahoitettu viime vuosina. Siten Etelä-Afrikan naapurimaat voivat olla mukana hyötymässä eurooppalaisista kehityshankkeista. Vaikuttaa siltä, että yhtenäisyys ja johdonmukaisuus saavat pikkuhiljaa jalansijaa Euroopan unionin kehitysyhteistyöpolitiikassa.

Corrie
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijää sekä hänen työstään tämän mietinnön laatimisessa että siitä melko ainutlaatuisesta tavasta, jolla hän on joutunut hallitsemaan tilannetta, johon kehitysyhteistyövaliokunta ja parlamentti olivat joutuneet. Melko surullinen osoitus Euroopan toimielinten toiminnasta on kenties se, että kyseistä neuvoston asetuksen oikeusperustaa koskeva asia tuli parlamentin käsittelyyn vasta viisi kuukautta asetuksen voimassaoloajan päättymisen jälkeen siitä syystä, että neuvosto viivytteli kahdeksan kuukautta ennen vastauksensa antamista parlamentille ensimmäisessä käsittelyssä, kuten esittelijä ja lähes kaikki muut puhujat ovat täällä todenneet.
On selvää, ettemme voi jatkaa tällä tavoin. On mielenkiintoista panna merkille, että puolet mietinnöstä koskee asian käsittelyyn liittyviä asioita, jotka esittelijä on joutunut viemään läpi. Nyt, kun mietintö on palautettu meille, on erittäin mieluisaa todeta, että neuvosto on hyväksynyt tarkistustemme enemmistön pääsisällön. Parasta on se, että neuvosto on asettanut köyhyyden vähentämisen ensisijaiseksi tavoitteekseen. Tämän pitäisi vahvistaa Etelä-Afrikan ja Euroopan unionin välistä yhteistyökumppanuutta.
Olen juuri viettänyt viikon Etelä-Afrikassa, jossa arvostetaan paljon kaikkia EU:n toimia maan hauraan demokratian vakiinnuttamiseksi. Maan vakaus voidaan säilyttää vain elintason, erityisesti terveyden, koulutuksen ja työllisyyden, pikaisen parantamisen avulla. Siellä paheksuttiin voimakkaasti joitakin kansallisvaltioita siitä, että ne olivat uuden kauppasopimuksen teon yhteydessä syyllistyneet viivytyksiin erityisesti joidenkin alkoholinimikkeiden kohdalla.
Ponnistelemme lujasti Etelä-Afrikan hyväksi, joten toivon, että maan presidentti Mbeki puolestaan ponnistelisi rauhan saavuttamiseksi alueella, erityisesti Zairessa. Erittäin huolestuttavia ovat esittelijän mietinnössään esittämät vihjaukset siitä, että asetuksen käsittely olisi viivästynyt jonkin neuvottelutempun takia. Komissio haluaa kenties kommentoida tätä nimenomaista asiaa.
Haluaisin myös kuulla komission ehdotuksia siitä, kuinka järjestelmää olisi mahdollista tehostaa. Käsittelimme edellisessä Strasbourgin täysistunnossa erästä toista asetusta, jonka käsittely jäi niin ikään kesken viime joulukuussa, mitä ei pitäisi tapahtua. Minun on tuettava voimakkaasti esittelijää ja hänen ehdotuksiaan, joiden mukaan komission olisi käsiteltävä yksittäisten ohjelmien sijasta tärkeitä aiheita, kuten ohjelman merkitystä ja sen kokonaisvaikutusta asetettuihin tavoitteisiin nähden. Toivoisin myös, että valtuutetut toimihenkilöt saisivat lisävahvistusta hyvin koulutetusta henkilökunnasta selvitäkseen tehokkaasti valvonta- ja arviointitehtävistä.
Asetus vaikuttaa varmasti Etelä-Afrikan naapurivaltioihin, ja toivon, että komissio ottaa tämän huomioon. Esittelijä on luonut uutta pohjaa komitologiatyölle, mikä tietää vain hyvää tulevaisuutta ajatellen. Ryhmäni tukee asetusta, mutta vaatii nopeaa loppua tälle oikeudelliselle tyhjiölle, jossa me nyt olemme. Emme halua nähdä minkäänlaisia ratifiointia viivästyttäviä erimielisyyksiä määrärahoista.

Fruteau
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, Etelä-Afrikka on ottanut näinä viime vuosina historiallisen askeleen, kun se on kumonnut apartheidjärjestelmän ja luonut oikeusvaltion periaatteeseen sekä ihmisoikeuksien ja demokratian noudattamiseen perustuvan uuden poliittisen järjestelmän. Se, että Etelä-Afrikan kansa on saanut vapautensa takaisin, on tietenkin pääasiassa maan päättäväisyyden ja rohkeuden sekä sen johtajien ansiota, mutta - se on sanottava - myös sen poliittisen ja taloudellisen tuen ansiota, jota Euroopan unioni on osoittanut Etelä-Afrikan uudistusprosessiin.
On nimittäin selvää, että 10. lokakuuta 1994 tehty yhteistyösopimus oli taholtamme voimakas viesti historian runtelemalle Etelä-Afrikan kansalle. Minun on tunnustettava, että olen jokseenkin ällistynyt hitaudesta, jolla neuvostossa käytiin neuvotteluja sopimuksen uusimisesta.
Oikeutettua yhteisvastuun velvollisuuttamme tuota maata kohtaan ei pidä eikä saa uhrata jäsenvaltioiden kaupallisten etujen alttarille. Meidän on pidettävä huoli siitä, etteivät kauppasopimusta - jota me viime lokakuussa juuri täällä hyvin suurella enemmistöllä kannatimme, se on muistettava - koskevat kiistat estäisi kehitysyhteistyöasetuksen hyväksymistä. Tällainen asenne lähentelisi jo Euroopan taholta surkeaa kiristystä, eikä se vastaisi sitä henkeä, joka toimii AKT-valtioiden kanssa tehtävien uusien kumppanuus- ja kehitysyhteistyösopimusten innoituksen lähteenä ja jossa siis pyritään kaikkien kehitysyhteistyökumppaneiden identiteettiä, kulttuuria ja ihmisarvoa kunnioittavan sopimuksen tekemiseen.
Koska kyse on alueellista yhteistyötä koskevasta asetuksen osasta, myös minä haluaisin kiinnittää neuvoston ja komission huomion siihen, että asetus ja vielä todennäköisemmin Etelä-Afrikan kanssa tehty kauppasopimus saattaisivat horjuttaa maan taloudellista vakautta. Meidän on seurattava erityisen tarkkaan seurauksia, joita sopimuksilla saattaa olla maan edelleen epävakaiseen asemaan eteläisen Afrikan tulliliitossa. Tarkoitan Namibiaa, Swazimaata, Lesothoa tai Botswanaa, joille Euroopan myöntämän tuen määrä vaihtelee suuresti. Näin ollen Euroopan unionin olisi mielestäni ryhdyttävä pikaisiin toimenpiteisiin, jotta se pääsisi sopimukseen maan viranomaisten kanssa mahdollisten haittojen korvaamiseksi.
Loppusanoina haluaisin sanoa arvostavani esittelijämme selkeyttä ja neuvottelutaitoa ja ilmoittaa, että olen hänen kanssaan täysin samaa mieltä tarpeesta täyttää mitä pikimmin nykyinen oikeudellinen tyhjiö, jotta nämä sopimukset saataisiin vihdoin voimaan. Meidän on tehtävä pikainen loppu kuukausia kestäneistä epäröinnistä ja viivästyksistä, joita Etelä-Afrikan nuori demokratia on pitänyt kielteisenä viestinä Euroopan unionilta, jolta se odottaa muutakin kuin lyhytnäköistä laskelmointia sen omien etujen säilyttämiseksi.

Maes
Arvoisa puhemies, tunnen häpeää - enkä ole ilmeisesti ainoa - Etelä-Afrikan johdosta. Tuimme vuosikausia taistelua apartheidia vastaan ja toivotimme innokkaina uuden Etelä-Afrikan tervetulleeksi. Siitä tuli vuonna 1995 tärkein kumppanimme kehitysyhteistyössä. Oli järkevää, että tämä maa sai eniten tukea Euroopan unionilta. Kuitenkin Etelä-Afrikan on täytynyt ja sen täytyy edelleen olla Etelä- ja Keski-Afrikan kehityksen moottori, mutta kesti liian kauan, ennen kuin ohjelmat käynnistyivät, ja kun oikeusperustan voimassaoloaika meni umpeen, meillä ei ollut valmiina kehitysyhteistyötämme koskevaa asetusta. Esittelijä on osuvassa mietinnössään viitannut voimakkaasti joulukuun 31. päivään 1999, jolloin voimassaoloaika meni umpeen.
Neuvosto tarvitsi aikaa jopa kahdeksan kuukautta määritelläkseen kantansa. Se ei luonnollisestikaan johtunut pahoista mielipide-eroista vaan siitä - kuten monet kollegoistamme jo sanoivat - että kehitysyhteistyörahoja käytettiin painostuskeinona Euroopan kauppaetujen turvaamiseksi ja sellaiseen kauppasopimukseen painostamiseksi, joka turvaisi kuuluisat alkoholijuomamme. Häpeämme syvästi sellaisia lehmänkauppoja.
On myös toinen syy hävetä. Osa niistä rahoista, jotka haluamme Euroopan maissa käyttää Kosovon jälleenrakentamiseen on otettu Etelä-Afrikan kanssa tehtävään kehitysyhteistyöhön tarkoitetuista varoista. Sen sijaan että lisäys olisi yksi prosentti inflaation kattamiseksi ja että saavuttaisimme 885,5 miljoonan euron summan, mitä myös esittelijämme ehdottaa, ehdotamme kymmenen prosentin vähennystä. Se on minusta häpeällistä.
Loppujen lopuksi komission jäsen Schreyer on ehdottanut 850:tä miljoonaa euroa tai vuosittain 121:tä miljoonaa euroa. Köyhyyden torjuntaan olisi viisi miljoona vähemmän, samalla kun pidämme sitä niin tärkeänä.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, me hyväksymme ilman muuta kehitysyhteistyövaliokunnan tarkistukset. Köyhyys on epäoikeudenmukaista. Haluamme Kosovon jälleenrakentamista. Haluamme mielellämme rahoittaa sen, mutta emme niillä rahoilla, jotka on tarkoitettu köyhyyden torjuntaan. Se on epäeettistä.
Kannatamme myös toista tarkistusta. Se saattaa vaikuttaa vähemmän tärkeältä, mutta mielestäni nämä varat täytyy säilyttää menettelyssä. Jos velvoitamme komiteamme toimimaan yksittäisten ohjelmakohtien parissa, silloin jää paljon vähemmän aikaa ja energiaa toimia koko ohjelman tehokkuuden parissa. Siksi tuemme innokkaasti esittelijää.

Sacrédeus
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää Martínez Martínezia hänen tehokkaasta työstään tämän asetuksen parissa. Euroopan parlamentti ei voi mitenkään suostua siihen, että Etelä-Afrikan kehitystukea leikataan kymmenellä prosentilla. Olen tietenkin erittäin pahoillani, että neuvosto on pitkittänyt tätä tärkeää asiaa päällä kahdeksan kuukautta niin, että kehitysyhteistyöllä ei ole ollut oikeusperustaa vuodenvaihteen jälkeen.
Euroopan unionin ja Etelä-Afrikan välisiä suhteita ei saa vahingoittaa. Etelä-Afrikan pitäisi - ja kuuluisi - olla EU:n suurin ja paras ystävä Afrikassa. Etelä-Afrikan rooli on nimittäin aivan ratkaiseva koko mantereen tulevaisuudelle. Nyt kun Afrikan mantereella, esimerkiksi Kongossa, Angolassa, Eritreassa, Etiopiassa, Sierra Leonessa, Ugandassa, Ruandassa ja Algeriassa, käydään laajoja sotia - puhumattakaan viime aikojen vaikeista levottomuuksista ja siitä vihasta, jota presidentti Mugabe on herättänyt Zimbabwessa - Etelä-Afrikka ja sen huomattavan vahvat demokraattiset instituutiot muodostavat vakauttavan ja rakentavan tekijän, jonka avulla Afrikkaa voidaan viedä kohti valoisampaa ja rauhallisempaa tulevaisuutta.
Etelä-Afrikan perustuslaki on vahva, ja siihen sisältyy selkeä vapauksia ja ihmisoikeuksia koskeva velvollisuus. Maalla on perustuslakituomioistuin, jonka päätöksiä presidentti kunnioittaa, vapaat vaalit on suoritettu, lehdistö voi työskennellä vapaasti, ja maan suuri eheyttäjä ja kansakunnan rakentaja Nelson Mandela jätti presidentinviran rauhallisin ja järjestäytynein muodollisuuksin. Anglikaanisen piispan Desmond Tutun johtama totuuskomissio on osoittanut pyrkivänsä aitoon eheytykseen tässä maassa.
Aikaisemmin tänä vuonna pidetyssä EU:n ja Etelä-Afrikan välisessä Kairon konferenssissa Ruotsin pääministeri kuvasi kokousta "jonkin uuden ja suuren aluksi". Tämä "uusi ja suuri", jolloin Afrikka ja Euroopan maat kohtaavat uudella ja tasa-arvoisella tasolla ja katsovat eteenpäin sen sijasta, että jumittuisivat siirtomaavallan aikaan, edellyttää demokraattista ja eheytynyttä Etelä-Afrikkaa.
Etelä-Afrikka on välttämätön demokraattinen moottori koko eteläiselle Afrikalle ja koko Afrikalle. Tämä maa voi osoittaa, että vapaus sekä demokraattiset ja eettiset vahvat moraaliarvot vievät pisimmälle Afrikassa.

Cunha
- (PT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, parlamentin on ilmaistava toisessa käsittelyssä kantansa asetuksesta, joka toimii oikeusperustana kaikessa Euroopan unionin ja Etelä-Afrikan välisessä yhteistyössä. Kuten muistatte, Euroopan unionin ministerineuvosto on hyväksynyt tällä välin, viime syyskuussa, jäsen Kinnockin mietintöön perustuvan kauppaa, kehitystä ja yhteistyötä koskevan yleissopimuksen, jonka kauppaa koskevaa osaa alettiin soveltaa tämän vuoden tammikuussa.
Yksi kauppasopimuksen keskeisistä osa-alueista liittyy viineihin: Etelä-Afrikka lupautui maaliskuussa 1999 pidetyn Berliinin huippukokouksessa solmitussa sopimuksessa lopettamaan 12 vuoden kuluttua lopullisesti joidenkin yhteisön alkuperänimitysten, erityisesti portviinin ja sherryn, asiattoman käytön.
Muutamien varsin ihmeellisten tapausten, perättäisten lykkäysten ja Etelä-Afrikan neuvottelijoiden sopimuksen määräysten hyväksymistä viivyttäneen toiminnan jälkeen molemmat osapuolet sopivat, että edellä mainitun viinejä koskevan sopimuksen, joka tullee voimaan viimeistään 1. syyskuuta kuluvana vuonna, määräykset on valmisteltava uudelleen kuluvan vuoden kesäkuun loppuun mennessä.
Olen kuitenkin saanut tietoja, joiden mukaan eteläafrikkalaiset aiheuttavat yhä ongelmia Berliinin sopimusta uskollisesti noudattavan sopimuksen laatimisessa. He yrittävät nimittäin siirtää nämä viininviljelyyn liittyvät kysymykset Maailman kauppajärjestön TRIPS-salkkuun (teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvät näkökohdat), jossa ei Euroopan unionin mielestä kyetä riittävästi suojaamaan alkuperänimityksiä. Kyseessä näyttää sitä paitsi olevan muiden uusien maanosien tuottajavaltioiden yhteinen kanta, sillä ne neuvottelivat kahdenvälisistä, viinejä koskevista sopimuksista Euroopan unionin kanssa ja muuttivat yhtäkkiä mieltään haluten lykätä koko asiaa.
Tämän kaiken vuoksi, mistä olen juuri puhunut, en voi olla samaa mieltä esittelijän kanssa, kun hän pyytää parlamenttia todistamaan hyvän tahtonsa ja hyväksymään kiireellisesti tämän puiteasetuksen kytkemättä sitä mitenkään kauppaa, kehitystä ja yhteistyötä koskevan yleissopimuksen kauppaa koskevaan osaan. En ole asiasta samaa mieltä, koska koko Euroopan unionin tähänastinen toiminta on hyvin suuri osoitus sen hyvästä tahdosta. Näin on menetelty siihen asti, että sopimuksen kaupallisen puolen täytäntöönpano on hyväksytty suunnitelmien vastaisesti, vaikka viinejä koskevan sopimuksen säännöt ovat määrittelemättä. On tullut aika sanoa: nyt riittää! Yhteistyö edellyttää myönteistä vastuullisuutta ja hyvää tahtoa molemmilta osapuolilta. Koska sitä ei ole ollut, en voi tämän tietäen puoltaa esittelijän kantaa.

Nielson, Poul
Arvoisa puhemies, komissio on kiitollinen esittelijän erinomaisesta työstä ja kannattaa suositusta neuvoston yhteiseksi kannaksi, joka vastaa parlamentin sitoumusta tukea uutta Etelä-Afrikkaa. Myös me olemme huolissamme asetuksen hyväksymisessä ilmenneistä viivästyksistä ja yhdymme näkemykseen siitä, että Etelä-Afrikan jälleenrakennus- ja kehitysohjelmaa koskevasta Euroopan ohjelmasta annettavan asetuksen pikaisesta hyväksymisestä on nyt tullut ratkaisevan tärkeä kysymys. Se on viesti Etelä-Afrikalle siitä, että olemme sitoutuneet saattamaan kauppa- ja kehitysyhteistyösopimuksen tosiasiallisesti voimaan, ja sillä voidaan estää uusien jännitteiden syntymistä viinejä, alkoholijuomia tai kalastustuotteita koskevissa aiheissa, joita koskevat keskustelut ovat vielä kesken.
Jos yhteisö ei kuitenkaan kykene hyväksymään asetusta ajoissa, tämänvuotinen kehitysyhteistyöohjelmamme on vaarassa epäonnistua, ja luottamus meihin murenee.
Myös me kannatamme täysin esittelijän näkemystä siitä, että neuvoston yhteinen kanta tuo hyödyllisiä parannuksia komission esitykseen. Kuitenkin olemme myös sitä mieltä, että komitologiaa ja rahoituspuitteita koskeva yhteinen kanta on puutteellinen ja ettei sitä pidä noudattaa.
Komiteamenettelyä koskevaan tarkistukseen 1 (8 artiklan 5 ja 6 kohta) sisältyvä ehdotuksenne 5 miljoonan euron kynnysarvosta on suoraan sanoen pienoinen pettymys, kun sitä verrataan meidän ehdottamaamme 25 miljoonan kynnysarvoon. Ehdotimme tuota summaa, jotta voisimme hyödyntää sidottuja varoja entistä tehokkaammin ja hyödyllisemmin sekä käsitellä strategisia kysymyksiä yksittäisten ohjelmien yksityiskohtien sijasta. Etelä-Afrikan osalta olemme kuitenkin valmiita hyväksymään 5 miljoonan kynnysarvon ainoastaan siksi, ettemme viivyttäisi päätöksentekoa. Etelä-Afrikan hallituksen kanssa käymissämme, ohjelmointia koskeneissa keskusteluissa kävi ilmi, että meillä tulee olemaan joitakin laajoja alakohtaisia ohjelmia, joista meidän on mielestämme joka tapauksessa keskusteltava jäsenvaltioiden kanssa. 5 miljoonan euron kynnysarvo antaa meille tarpeeksi mahdollisuuksia toimia nopeasti tiettyjen pienten hankkeiden, kuten esimerkiksi alustavien toimenpiteiden tai pilottitoimien toteuttamiseksi. Meidän on kuitenkin tehtävä ehdottoman selväksi, ettei neuvostolle esitetä ennakkoon minkäänlaisia ehdotuksia alhaisten kynnysarvojen määräämiseksi komitologiassa. Haluan nimittäin säilyttää tulevaisuudessa mahdollisuuden tarvittaessa nostaa Etelä-Afrikkaa koskevan budjettiotsakkeen kynnysarvoa.
Toteaisin rahoituspuitteita koskevasta tarkistuksesta 2 (10 artiklan 1 kohta), että komissio on tietoinen tarpeesta noudattaa kauppa- ja kehitysyhteistyösopimuksessa tekemäänsä poliittista sitoumusta jatkaa Etelä-Afrikan tukemista, mutta se on toisaalta tietoinen myös siitä, että meidän on otettava huomioon erittäin hankala budjettitilanne, joka johtuu Balkanin maille tarkoitettua tukea koskevista uusista sitoumuksista. Sen vuoksi komissio on sopinut talousarvioon tehtävistä tarpeellisista muutoksista uusien tarpeiden tyydyttämiseksi. Tämä on ollut erittäin hankala tehtävä: se on vaatinut äärimmäistä tasapainoilua EU:n alueellisia ohjelmia koskevien poliittisten prioriteettien välillä. Harkitsemme kuitenkin Etelä-Afrikalle tarkoitetun tuen nostamista keskimäärin noin 122 miljoonaan euroon vuosittain, jolloin kokonaisavustuksen määrä olisi noin 850,5 miljoonaa euroa ajanjaksolla 2000-2006. Tämä alittaa teidän 885,5 miljoonan ehdotuksenne, mutta on selvästi enemmän kuin neuvoston ehdottama 787,5 miljoonaa euroa. Budjettiotsakkeeseen IV tehdyt muutosehdotukset vaikuttavat Etelä-Afrikkaa koskevaan ohjelmaan itse asiassa kaikkein vähiten, eivätkä muutokset vaikuta suunnitellun sopimuksen luonteeseen tai sen soveltamisalaan.
Ymmärrän kyllä päättäväisyytenne olla vähentämättä Etelä-Afrikan kehitysapuun osoitettua rahoitusta. Mielestäni on kuitenkin ehdottoman välttämätöntä, että asetus hyväksyttäisiin ajoissa, jotta taataan kehitysyhteistyön jatkuminen Etelä-Afrikassa. Tilanne on todellakin hyvin kriittinen ja normaalikäytännöstä poikkeava, mutta valitettavasti se nyt vain on niin, joten katson velvollisuudekseni tehdä parhaani, jotta neuvosto, parlamentti ja komissio pääsisivät sopuun ehdotetusta lähestymistavasta.
Siksi olisin nyt halukas keskustelemaan jälleen asiasta parlamentissa kehitysyhteistyövaliokunnan kanssa, ja sitä ennen toivon voivani saada vastauksen jäsenvaltioilta.
Edellä todetun huomioon ottaen olisin kiitollinen, jos parlamentti voisi harkita tarkistusta 2 koskevan äänestyksen lykkäämistä keskustelujen mahdollistamiseksi. Tämä olisi varmin tapa vähentää entistäkin vakavamman ja pitkällisen viivästymisen riskiä, mikä olisi uhka Etelä-Afrikkaa koskevan yhteistyömme uskottavuudelle.

Martínez Martínez
Arvoisa puhemies, olette kuullut komission jäsenen pyytävän äänestyksen lykkäämistä, eli että sitä ei toimitettaisi huomenna. Minun on ilmaistava olevani tilanteesta hämmentynyt, sillä meillä kaikilla on hyvin kiire, ja nyt komissio sanoo meille, että koska meillä on kova kiire, meidän on toimittava hitaammin.
Periaatteenani on, etten koskaan kieltäydy keskustelemasta asiasta vielä kerran. Minun on ensiksi esitettävä kiitokseni eri ryhmien edustajille heidän antamastaan tuesta, ja ymmärränkin, että he antavat melkeinpä kriittisenä pidettävän tukensa valiokunnan hyvin vaatimattomalle kannalle, sillä se, mitä olisi pitänyt tehdä, oli mennä vielä pitemmälle kuin kehitysyhteistyövaliokunta on päättänyt. Toistan: periaatteessa en vastustaisi äänestyksen lykkäämistä, mutta luulen, ettei parlamentti kannata sitä. Tällä hetkellä minusta ei vaikuta siltä, että parlamentti haluaisi lykätä äänestystä. Se merkitsisi sitä, että kehitysyhteistyövaliokuntaan olisi kutsuttava ensi viikolla komission jäsen, ja että päätöksemme lykkäytyisi kesäkuuhun. En vastustaisi enkä torju tätä mahdollisuutta.
Arvoisa puhemies, minun on kuitenkin sanottava olevani syvästi huolestunut siitä, että parlamentin niskaan kaadetaan vastuu tämän kaikkien lykkäämän päätöksen lykkäämisestä edelleen. Kaikki ovat pitkittäneet tätä prosessia: neuvosto ja komissio. Nyt parlamenttia yritetään painostaa sanomalla, että jos me emme hyväksy neuvoston tai komission kantoja, yhteistyöohjelmat jäävät paikoilleen, mistä oletetaan seuraavan jotain kamalaa. Minä olen aivan samaa mieltä siitä, että yhteistyöohjelmien paikoilleen jääminen on kamalaa. Arvoisa puhemies, on kuitenkin mietittävä sitä, ketä painostaa ja kenelle kuuluu vastuu tämän prosessin pitkittymisestä ja siirtymisestä kolmanteen käsittelyyn.
Arvoisa puhemies, pyytäisin teitä sen tähden tutkimaan, onko parlamenttia kuultava huomenna siitä, toimitetaanko kannoistamme äänestys vai ei. Jos niistä äänestetään huomenna, neuvoston ja komission on otettava vastuu siitä, että tämä tilanne, josta niin Etelä-Afrikalle kuin omalle arvokkuudellemmekin koituu vakavaa haittaa, ei pitkity enempää. Meidän on kuitenkin kysyttävä itseltämme, olemmeko täällä vain hyväksyäksemme enemmän tai vähemmän painostettuina sen, mitä neuvosto tai komissio kulloinkin meille ehdottaa. Jos näin on, parlamenttia ei tarvita ja toimielimemme on menettämässä kaiken arvokkuutensa.
Sen vuoksi en vastusta äänestyksen lykkäämistä vielä kuukaudella. Mielestäni tämän prosessin pitkittäminen on hyvin vaarallista, mutta se ei ole missään tapauksessa meidän syytämme vaan niiden, jotka ovat saaneet prosessin jatkumaan tähän asti ja tuntuvat haluavan sen jatkuvan vielä tästä eteenpäinkin, ehkä siksi että parhaillaan neuvotellaan viinien ja alkoholijuomien alkuperänimityksistä.

Puhemies
Tässä on nyt tapahtunut väärinkäsitys. Komission jäsen voi puhua vain omasta puolestaan, mutta komissio ei ole vaatinut äänestyksen lykkäämistä. Komissio teki käsittääkseni vain yhden huomautuksen tarkistuksesta 2. Komission jäsen voisi kenties selventää kommenttiaan tuosta tarkistuksesta.

Nielson, Poul
Kuten puhemies täysin oikein totesi, minulla ei ole valmiuksia asettaa minkäänlaisia vaatimuksia, ja jos niin tekisinkin, se olisi vastoin omia ajatuksiani ja käsityksiäni komission ja parlamentin välisistä suhteista. Totesin vain olevani kiitollinen, jos parlamentti voisi mahdollisesti harkita äänestyksen lykkäämistä. Asia on täysin parlamentin päätettävissä, kuten pitääkin olla. Katson kuitenkin velvollisuudekseni ilmaista erittäin selkeästi parlamentille pelkoni siitä, että asian käsittely pitkittyy ja hankaloituu entisestään, mikä aiheuttaisi viivästyksiä Etelä-Afrikassa nykyisin harjoittamassamme toiminnassa. Päätös on tietenkin täysin parlamentin käsissä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Kaikki äänestyksen lykkäämistä koskevat ehdotukset on jätettävä parlamentille välittömästi ennen äänestystä, joka toimitetaan tiistaina klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 20.50.) SISÄLTÖ
ISTUNTO MAANANTAINA 15. TOUKOKUUTA 2000 1
Istuntokauden uudelleenavaaminen 1
Käsittelyjärjestys 1
Maataloustuotteiden hinnat 6
Kuitutuotanto: tuki viljelijöille ja YMJ 9
Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettava vakuutus 9
Kehitysyhteistyö Etelä-Afrikan kanssa 9

