Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan perjantaina 23. lokakuuta 1998 keskeytetyn Euroopan parlamentin istuntokauden uudelleen avatuksi.

Puhemiehen tiedonanto
Puhemies
Edellisen täysistunnon jälkeen minun on pitänyt lähettää sähkeitä, joissa tuon esille parlamentin solidaarisuudenosoitukset ja kaikkien sen jäsenten surunvalittelut - uskon tulkinneeni uskollisesti kaikkien teidän tunteitanne - ensinnäkin Ruotsin parlamentin puhemiehelle ja Ruotsin pääministerille Göteborgin kauhistuttavan tragedian johdosta. Heti kun tapahtuneesta ilmoitettiin, käännyin näiden kahden ruotsalaisen viranomaisen puoleen ja toin julki tapahtuman vuoksi tuntemamme surun ja järkytyksen, ja annoin heille osoituksen täydestä solidaarisuudestamme.
Muutaman päivän päästä minun oli valitettavasti lähetettävä samanlaiset viestit Guatemalan, Hondurasin, El Salvadorin ja Nicaraguan hallituksille ilmaistakseni jälleen parlamentin kaikkien jäsenten tunteman kauhistuksen ja surun, ja pyytääkseni, samoin kuin edellisessä tapauksessa, että meidän osanottomme välitettäisiin uhrien perheille ja asianomaisille viranomaisille.
Haluan sanoa teille, että tänä iltana on myönnetty lupa parlamentin suhteista Väli-Amerikan maihin ja Meksikoon vastaavan valtuuskunnan sekä näiden neljän maan suurlähettiläiden ja komission väliselle kokoukselle, jossa etsitään parasta keinoa katastrofista kärsineiden maiden auttamiseksi.

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Toivotan nyt Pohjois-Irlannin uuden kansalliskokouksen jäsenet tervetulleiksi parlamenttiin. He ovat virallisella lehterillä, ja heidän joukossaan on Nobelin rauhanpalkinnon saaja David Trimble. Aivan kuten me tässä eräänä päivänä onnittelimme kollegaamme John Humea ja ilmaisimme hänelle tukemme, käytämme tänään tilaisuutta hyväksemme ja lausumme onnittelumme David Trimblelle.
(Parlamentti osoitti seisten suosiotaan herra Trimblelle.) Toivotamme uuden kansalliskokouksen jäsenille antoisaa Brysselin-matkaa ja menestystä tuleviksi kuukausiksi ja vuosiksi.

Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Perjantaina 23. lokakuuta 1998 pidetyn istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Hallam
Arvoisa puhemies, mitä tulee perjantaiaamun istuntojen televisiointiin, voitteko kertoa minulle, televisioidaanko ne tästä lähtien?

Puhemies
Tätä asiaa tullaan käsittelemään puhemiehistössä, mutta meidän on täytynyt järjestää ylimääräisiä puhemiehistön kokouksia erittäin pitkän esityslistan takia. Toivon, että asia hoidetaan hyvin pian.

Kerr
Arvoisa puhemies, viime istuntojakson perjantain pöytäkirjan sivusta 1. Ennustin, että britit päästäisivät kenraali Pinochetin vapaaksi. Kun te lähetätte sähkeitänne, ehkäpä te voisitte lähettää briteille sähkeen, jossa lukee, että heidän pitäisi lähettää hänet Espanjaan, missä uskoakseni on monia hyviä vankiloita, jotka mielellään ottaisivat hänet vastaan.

Puhemies
Parlamentilla on ollut tilaisuus keskustella tästä kysymyksestä ja se on tuonut esille näkökantansa.

Theonas
Arvoisa puhemies, haluan puhua esityslistaan tehdystä muutoksesta, siitä, että esityslistalle on otettu kollega Skinnerin mietintö, joka koskee ehdotusta neuvoston asetukseksi tiettyjen kaupan esteiden poistamiseksi perustettavasta komission väliintulojärjestelmästä. Kysymykseni kuuluu: miksi esityslistalle on otettu tämä asia, jota oli määrä käsitellä marraskuun täysistunnossa, ja mikä on kiirehtimisen syy? Pyydämme lykkäystä, sillä tekstiä neuvoston poliittisesta sopimuksesta ei ole saatavissa kaikilla kielillä - en löytänyt sitä ainakaan omalla kielelläni - ja tämän kiireellisen menettelyn takia kukaan ei myöskään ehdi muotoilemaan tarkistuksia.

Puhemies
Herra Theonas, Skinnerin mietintö otettiin esityslistalle, koska komissio ei ole vielä lähettänyt tälle päivälle suunniteltuja yhteisiä kantoja, ja jotta voisimme hyödyntää käytettävissämme olevan ajan - jota on itse asiassa vähän ennen toimikauden päättymistä - otettiin esityslistalle Skinnerin mietintö, joka oli jo valmis.
Herra Paillerilla on puheenvuoro.

Pailler
Arvoisa puhemies, viittaan Pennsylvanian kuvernöörille, Tom Ridgelle, maaliskuussa 1997 lähettämäänne kirjeeseen, joka koski Mumia Abu-Jamalin kuolemaan tuomitsemista ja teloittamista. Nyt kysyn teiltä uudelleen, voitteko esittää vastalauseen tälle kuvernöörille, joka lupasi vaalikampanjansa aikana Abu-Jamalin pään vadille ja että tämä teloitettaisiin; Abu-Jamal on hiljattain hävinnyt kanteensa, ja hänet voidaan siis teloittaa minä päivänä hyvänsä, tälläkin hetkellä kun puhun teille. Voisitteko te myös kirjoittaa Yhdysvaltain Brysselin-suurlähettiläälle?
Luulen, että parlamenttimme, jossa on äänestetty monien sellaisten päätöslauselmien puolesta, joissa käsitellään kuolemanrangaistusta ja tarkemmin sanottuna Abu-Jamalia, on edelleen osoitettava tukevansa ja haluavansa kunnioittaa ihmisoikeuksia, erityisesti, jotta oikeudenkäyntejä voitaisiin käydä laillisesti - mistä ei ollut kyse Abu-Jamalin tapauksessa - ja jotta kuolemanrangaistus saataisiin vihdoinkin kiellettyä.

Puhemies
Kiitos, hyvä edustaja, kirjoitan ne kirjeet, jotka pyydätte minun kirjoittavan.

Killilea
Arvoisa puhemies, vieraanani, ja monien jäsenten vieraana, on tänään Yhdysvaltojen maidontuottajien keskusliitto. Siitä huolimatta, että olin hankkinut heille kulkuluvat viralliselle lehterille, heitä estettiin menemästä sinne. Olisin halunnut teidän toivottavan tervetulleiksi myös heidät samalla, kun toivotitte tervetulleiksi Pohjois-Irlannin uuden kansalliskokouksen jäsenet. Heitä kuitenkin estettiin menemästä lehterille, mikä on törkeää, koska hoidin kaikki tarvittavat järjestelyt. En ymmärrä tapahtunutta.

Puhemies
Herra Killilea, parlamenttiamme arvostetaan niin paljon, että virallinen lehteri on nyt täynnä. Kysymys on yksinkertaisesti tilanpuutteesta. Olen kuitenkin varma siitä, että me toivotamme heidät tervetulleiksi aivan kuten kaikki muutkin vierailijat.

Aelvoet
Arvoisa puhemies, ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunta lähetti teille viime viikolla kiireellisen kirjeen, jotta täällä olisi tänään mahdollisuus pyytää komission puheenjohtaja Santerilta julkilausumaa ihmisoikeuksia koskevien budjettikohtien varojen käytöstä. Se oli yksimielinen ja kiireellinen pyyntö koko ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnalta. Haluisin mielelläni kuulla teiltä, mitä pyynnölle on tapahtunut. Asia ei ilmeisesti ole tämän päivän esityslistalla. Olisiko teillä sitten jokin muu ehdotus?

Puhemies
Rouva Aelvoet, sain tämän kirjeen todellakin eilen ja toimitin sen välittömästi Euroopan komissiolle, koska ulkoasiain valiokunta pyysi tässä kirjeessä, että Euroopan komissiota pyydettäisiin antamaan julkilausuma työjärjestyksemme 37 artiklan mukaisesti. Kuten te tiedätte minuakin paremmin, Euroopan komissio voi itse käyttää hyväkseen tätä artiklaa. Me emme voi vaatia sitä tekemään niin. Pyyntö toimitettiin heti eilispäivänä, eikä Euroopan komissio ole tähän mennessä sanonut vielä mitään. Jos Euroopan komissio siis haluaa antaa julkilausuman, on sen tuotava tahtonsa esiin, ja silloin yritämme ottaa sen esityslistalle.
Kaikkein pahinta ei kuitenkaan ole tämä. Pahinta on se, että Euroopan komissio ei ole vielä päättänyt laajentumista ja sitä käsittelevää päätöslauselmaa koskevaa keskustelua, ja me odotamme, että komissaari van den Broek tulee hetkenä minä hyvänsä kertomaan siitä meille. Hän ei tietysti voi kuitenkaan kertoa siitä meille, ellei päätöstä ole tehty.

Paisley
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Ymmärsin niin, kuten myös kollegani Pohjois-Irlannista, että meillä olisi tilaisuus kiittää teitä siitä, että toivotitte tervetulleiksi ryhmän Pohjois-Irlannista ja erityisesti uuden kansalliskokouksen jäsenet.
Olen varma siitä, että tämän parlamentin jäsenillä on vakaat mielipiteet tästä asiasta. Ehdottaisin kuitenkin tänään parlamentille, että koska Pohjois-Irlannissa päästetään vapaalle jalalle 200 tuomittua terroristia, eikä terroristeilla ole minkäänlaista aikomusta luovuttaa aseitaan, se ilmaisisi demokraattisesti valittuna parlamenttina tukensa niille, jotka haluavat tukea demokraattisia keinoja, ja kehottaisi heitä toimimaan demokraattisesti, luovuttamaan aseensa ja vapauttamaan meidät terrorismin vitsauksesta kummallakin puolella.

Hume
Arvoisa puhemies, haluaisin ainoastaan lausua vilpittömät kiitokseni teille ja parlamentin jäsenille siitä, miten he ovat tänään toivottaneet tervetulleiksi Pohjois-Irlannin kansalliskokouksen jäsenet. Tämä on ensimmäinen kerta, kun jonkin Euroopan alueen kansalliskokouksen koko jäsenistö on tullut tänne istuntojaksomme aikana, ja se vahvistaa PohjoisIrlannissa tunnettua arvostusta sitä tukea kohtaan, jota sopimuksemme ja rauhanprosessi ovat saaneet Euroopan unionilta ja erityisesti tältä parlamentilta, ja erityisesti rauhan ja sovinnon edistämiseen tähtäävää erityisohjelmaa kohtaan. Kansalliskokouksemme jäsenten läsnäolo täällä tänään on selkeä osoitus tuosta arvostuksesta ja heidän halustaan varmistaa se, että heille tiedotetaan täysin Euroopan unionin toimista, jotta he voivat käyttää tietoja hyväkseen astuessaan virkaan.
Herra Paisleyn esille ottamien asioiden osalta: sopimuksessa on käsitelty niitä asianmukaisesti, ja meidän kaikkien tehtävänä on panna kyseinen sopimus täytäntöön kaikilta osin ja kaikkien osapuolten on tehtävä se yhdessä.
(Voimakkaita suosionosoituksia)

Nicholson
Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin aivan lyhyesti toivottaa Pohjois-Irlannin kansalliskokouksen jäsenet, mukaan luettuna johtajan, David Trimblen, tervetulleiksi tänään parlamenttiimme.
Me kaikki täällä muistamme, että olemme useaan otteeseen vuosien saatossa nousseet tässä parlamentissa tuomitsemaan väkivaltaa. Meidän on toivottava, ettei meidän enää koskaan tarvitse tehdä niin. Parlamentin olisi kuitenkin tiedostettava, että kestää vielä jonkin aikaa saavuttaa perimmäinen tavoitteemme, täydellinen rauha ja normaaliolot Pohjois-Irlannissa. Meidän on katsottava eteen- eikä taaksepäin. Tämän kansalliskokouksen jäsenten tehtävänä on antaa uusi tulevaisuus koko Pohjois-Irlannin kansalle.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron pöytäkirjan osalta. Mielestäni käsittelemme asiaa edelleen, ja olen pyytänyt puheenvuoroa jokin aika sitten. Käytin puheenvuoron, joka on mainittu sivulla 10 virheellisesti. En tietenkään ollut pyytänyt perjantaina 23. lokakuuta äänestystä yhtenä ryhmänä jäljellä olevista tarkistuksista vaan tarkistuksista, joilla oli sama tarkoitus kuin jo hyväksytyillä tarkistuksilla. Ehdotuksiani ei ole tuotu esiin oikein pöytäkirjassa, enkä haluaisi, että asiasta olisi epäselvyyttä.
Olen sitä paitsi hämmästynyt siitä, että niin sanotuissa " sanatarkoissa" istuntoselostuksissa ei ole tätä puheenvuoroa, vaikka sanatarkkuudella tarkoitetaan lähinnä tosiaankin täydellistä.

Puhemies
Arvoisa herra Fabre-Aubrespy, pöytäkirja ei tietenkään ole sanatarkka selostus, mutta jos sanojanne ei mielestänne ole toistettu tarkasti, pyytäisin teitä ilmoittamaan kirjallisesti puheenvuoronne tarkan sanamuodon, ja se korjataan pöytäkirjaan.

Ahern
Arvoisa puhemies, haluan puhua esityslistasta, mutta sitä ennen haluaisin yhtyä niihin, jotka ovat toivottaneet Pohjois-Irlannin uuden kansalliskokouksen jäsenet tervetulleiksi tänne tänään, ja kertoa heille, että olemme jatkuvasti tukeneet Pohjois-Irlannin uutta sopimusta. Kukaan meistä ei halua nähdä enää kuolemaa tai surua millään Euroopan unionin alueella, etenkään siellä, missä tilanne on niin pitkään ollut traaginen.
Halusin pyytää teiltä lisätietoja - joita olette jo antanut kirjallisesti - eräästä kysymyksestä, jonka esitin jonkin aikaa sitten. Se koskee Yhdistyneen kuningaskunnan hyväntekeväisyysjärjestöjen toimikunnan jäsentä, erityisesti neurologisia ongelmia käsittelevän yhdistyksen johtajaa, ja hänen parlamentille antamiaan tietoja, joiden takia häntä sittemmin sensuroitiin. En ole saanut vastausta. Olemme pitäneet yhteyttä kirjeitse, mutta otan asian esille, koska mielestäni minä tai parlamentti emme ole saaneet kunnon vastausta. Kyse on tämän parlamentin erioikeudesta.

Puhemies
Rouva Ahern, tarkistan asian ja lähetän teille uuden kirjeen.

Rosado Fernandes
Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin muistuttaa, että esitin ryhmäni puolesta suullisen kysymyksen eläinlääkintäkomitean vierailusta Portugaliin, koska tahtoisin tietää, millaisiin tuloksiin tuo vierailu on johtanut. Tiedämme jo vientikiellosta, joka saatiin aikaan, mutta tarkoitukseni on tässä yhteydessä myös muistuttaa parlamenttia eräästä asiasta ja vedota siinä työjärjestykseen.
Maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevä valiokunta piti ylimääräisen kokouksen, jonka ainoana päämääränä oli äänestää herra Görlachin maaseudun kehittämistä käsittelevästä selonteosta ilman että sillä oli minkäänlaista kirjallista esityslistaa, sillä se oli tulosta " herrasmiessopimuksesta" , mikäli tässä parlamentissa ylipäänsä herrasmiehiä vielä on. Totuus on se, että valiokunta käytti tilaisuutta hyväkseen pyytääkseen tohtori Joachim Heinea puhumaan tuossa samassa kokouksessa hullujen lehmien - tapauksesta Portugalissa, vaikka paikalla ei ollut yhtäkään portugalilaista jäsentä. On häpeällistä, että valiokunta toimii niin usein petollisesti, salamyhkäisesti ja pelkurimaisesti, vaikka se olisi oikeassakin. En väitä, etteikö valiokunta olisi oikeassa. Ei kuitenkaan riitä, että on oikeassa, vaan on myös hallittava oikeassa olemisen taito, ja valiokunta ei sitä hallitse. Ja juuri tämä on se asia, jota pahoittelen syvästi. Pyydän maataloutta käsittelevän valiokunnan puheenjohtajaa, joka itse tosiaankin on herrasmies ja on myös menetellyt herrasmiehen tavoin, ryhtymään tarpeellisiin toimiin, jotta herra Heine tulisi uudestaan valiokuntaan, niin että mekin saisimme kuulla, mitä saksalaiset kollegat sanoivat Portugalista, olivatpa he sitten oikeassa tai eivät. Heidän on syytä hillitä kieltään ja käyttää enemmän järkeään!

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Rosado. Otamme selvää, mitä maataloutta käsittelevässä valiokunnassa on tapahtunut.

Ephremidis
Arvoisa puhemies, koska parlamentti Irlannin kansalliskokouksen jäsenten läsnäolon innostamana osoitti jälleen kerran seisaaltaan useiden minuuttien ajan suosiotaan rauhansopimukselle, haluan ilmoittaa, että mekin osallistumme tähän juhlintaan, kuten myös edellisessä täysistunnossa. Käytän kuitenkin puheenvuoron sanoakseni, että teemme johtopäätöksen, jonka mielestäni pitäisi olla myös Euroopan parlamentin johtopäätös. Se, mitä vuosikymmenten ajan tapahtui Pohjois-Irlannissa, ja se, mitä Kosovossa tapahtuu, eivät ole täsmälleen samoja asioita, mutta niistä löytyy merkittäviä yhteneväisyyksiä. Arvoisa puhemies, Irlannissa ei kuitenkaan tarvittu amerikkalaisten eikä NATOn yksipuolista sotilaallista väliintuloa. Saavutimme kansallisen...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Herra Ephremidis, me emme keskustele nyt Kosovosta, emmekä aio keskustella Kosovosta sen vuoksi, että täällä on irlantilaisia kutsuvieraita.

Hulthén
Haluan kiittää puhemiehen alkusanoista ja niistä surunvalitteluista, joita on lähetetty kotikaupunkiini Göteborgiin, missä 63 nuorta kuoli aivan äskettäin tulipalossa. Olen vakuuttunut siitä, että nämä sanat lämmittivät ja uskoakseni meidän kaikkien on ajateltava henkiin jääneitä, sekä palopaikalla vielä olevia nuoria että heidän vanhempiaan.

Ojala
Arvoisa puhemies, olisin vielä halunnut palata työjärjestykseen ja siihen puheenvuoroon, jonka herra Theonas täällä käytti. Tämä liittyy herra Skinnerin mietintöön. Meillä on parlamentissa käytössämme uutta tietotekniikkaa, sähköpostit, kaikki tiedonvälitysmahdollisuudet ja siitä huolimatta me emme saaneet ennakkoon tiedoksi sitä, että herra Skinnerin mietintö on tulossa käsittelyyn. Tässä on kysymyksessä hyvin periaatteellinen asia. Meidän pitäisi ennakkoon tietää, mitkä asiat tulevat käsittelyyn, jotta voimme tehdä tarvittaessa myös muutosehdotuksia. Se, että saamme tietää sen samana päivänä kun me tulemme istuntoon, ei mielestäni ole asianmukaista.

Puhemies
Rouva Ojala, ryhmät tiesivät tämän jo, ja kaikesta huolimatta niiden pääsihteerit ehdottivat tätä muutosta.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Puhemies
Tällä hetkellä komission edustaja ei ole läsnä. Kysyn läsnä olevilta komission virkamiehiltä, mihin aikaan komissaari van den Broekin odotetaan saapuvan.
Minulle kerrotaan, että kokous on jo päättynyt ja että herra van den Broek on matkalla parlamenttiin autollaan. Keskeytän siis istunnon viideksi minuutiksi ja viiden minuutin päästä jatkamme van den Broekin tiedonannolla ja keskustelulla. Olen todella pahoillani, että komissio on toiminut tällä tavoin ja että tilanne on nyt tällainen.
(Istunto keskeytettiin viiden minuutin ajaksi.)

Thomas
Arvoisa puhemies, koska herra komissaari saapui myöhässä, merkitseekö se sitä, että kysymyksillemme varattu tunnin aika alkaa silloin, kun hän nousee vastaamaan?

Puhemies
Meillä on aikaa kolme neljännestuntia, koska sen jälkeen vuorossa on puheenjohtaja Santerin julkilausuma.

Laajentuminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto kertomuksista jäsenyyttä hakeneiden maiden edistymisestä.
Annan puheenvuoron herra van den Broekille. Odotan hänen antavan selityksen komission asenteen osalta ja tästä myöhästymisestä, jota ei voida hyväksyä. Mielestäni kunnioitus parlamenttia kohtaan edellyttää selitystä ja anteeksipyyntöä.

Van den Broek
Arvoisa puhemies, pyydän ilman muuta anteeksi tätä viivytystä ja pyydän teiltä ymmärrystä. Ryntäsin ulos komissiosta heti, kun olimme päättäneet keskustelumme niistä 12 määräaikaiskertomuksesta, jotka meidän on lähetettävä parlamentille ja neuvostolle. Tämä tarkoittaa sitä, että komissiossa käydyn tämänaamuisen keskustelun tuloksista laaditaan parhaillaan kertomuksen lopullista tekstiä, jota minulla juuri tästä syystä ei ole mukanani. Te lienette myös tietoisia siitä, että puheenjohtaja Santer palasi Kiinan-vierailultaan vasta tänä aamuna, minkä vuoksi komissio aloitti kokouksensa tuntia myöhemmin kuin tavallisesti. Toivon kuitenkin, että annettuani julkilausuman määräaikaiskertomuksista te ymmärtänette, miten intensiivisesti ja kattavasti me olemme yrittäneet käsitellä näitä määräaikaiskertomuksia. Lähes 18 kuukautta jäsenehdokasmaista annettujen lausuntojen jälkeen ja 9 kuukautta sen jälkeen, kun EU: n laajentumisprosessi käynnistettiin virallisesti Lontoossa, komissio on tänään antanut ensimmäiset määräaikaiskertomuksensa näiden 12 jäsenehdokasmaan edistymisestä kohti EU: n jäsenyyttä samoin kuin yleislausunnon näiden kertomuksen liitteeksi ja tiivistelmäksi.
Nämä kertomukset ovat perustana joulukuun puolivälissä Wienissä pidettävässä Eurooppa-neuvostossa laajentumista koskeville keskusteluille. Toivon, että ne ehtivät tänne mahdollisimman pian. Näiden kertomusten laatiminen on ollut valtava tehtävä. Viimevuotiset lausunnot saivat tunnustusta laadustaan, ja olen vakuuttunut siitä, että olemme tämänpäiväisissä kertomuksissamme vieneet analyysimme vielä sitäkin korkeammalle tasolle. Komission virkamiehet ovat saaneet lisää kokemusta. Olemme työskennelleet jäsenehdokasmaiden kanssa entistä tiiviimmin. Tiedämme enemmän ja ymmärrämme asioita paremmin. Kuten viime vuonna, komissio ei olisi voinut tehdä tätä työtä ilman jäsenehdokasmailta itseltään, jäsenvaltioilta ja kansainvälisiltä järjestöiltä saamiaan tietoja ja neuvoja. Euroopan parlamentti ja erityisesti sen monet esittelijät ovat myös antaneet ammattimaisen ja arvokkaan panoksen EU: n laajentumista koskevaan työhön.
Olemme laatineet arviomme samojen Kööpenhaminan kriteerien perusteella kuin viimevuotiset lausunnotkin. Maaliviivaa ei ole siirretty. Virkamiestemme työ oli asiantuntevaa, objektiivista, puolueetonta ja poliittisesti ennakkoluulotonta. Kertomuksissa tarkastellaan yksityiskohtaisesti jäsenehdokasmaissa todella tapahtunutta edistystä, nimittäin hyväksyttyjä lakeja, toteutettuja poliittisia päätöksiä ja luotuja instituutioita, pikemminkin kuin aikomuksia tai lupauksia. Tämä oli ainoa tapa olla oikeudenmukainen kaikkia maita kohtaan ja myös näyttää ihmisille oikeudenmukaisuutemme. Olemme hyvin tietoisia siitä, että kaikissa jäsenehdokasmaissa on valmisteilla paljon uutta lainsäädäntöä, ja kun se on hyväksytty ja pantu täytäntöön, siitä kerrotaan tulevissa määräaikaiskertomuksissa.
Kertomukset osoittavat, että paljon on saatu aikaan, mutta jäsenehdokasmailla on vielä valtava tehtävä edessään, kun ne valmistautuvat EU: n jäsenyyteen. Me emme kaunistele kertomuksissa niiden edessä olevia haasteita. Emme tekisi silloin palvelusta kenellekään - ja kaikista vähiten jäsenehdokasmaille itselleen. Arviomme kuitenkin paljastaa sen, että laajentumisprosessi, jossa kaikki jäsenehdokasmaat ovat mukana, etenee suurin piirtein haluttuun tapaan ja että jäsenehdokasmaat edelleen ovat matkalla kohti laajentumista. Arviomme ei anna meille aihetta ehdottaa neuvottelujen ulottamista muihin jäsenehdokasmaihin tänä vuonna. Latvian, Liettuan ja Slovakian tapauksessa toteamme, että edistymisvauhti on ollut riittävä, jotta voitaisiin harkita myönteisen suosituksen antamista neuvottelujen aloittamiseksi vuoden 1999 lopussa Latvian osalta. Liettuan ja Slovakian osalta toivomme myös voivamme suositella neuvottelujen aloittamista kohtuullisen ajan sisällä.
Tämä lähestymistapa on selkeä poliittinen tunnustus siitä, miten Latvia ja hieman vähäisemmässä määrin Liettua ovat edistyneet jäsenyysvalmisteluissa 18 viime kuukauden aikana. Slovakian tapauksessa se antaa tarvittavaa rohkaisua vastavalitulle hallitukselle sen pyrkiessä ottamaan käyttöön sellaisia politiikkoja ja lakeja, jotka lähentävät sitä Euroopan unioniin. Käsittelen hetken päästä lähemmin niitä syitä, miksi näitä kolmea maata korostetaan. Latviaa, Liettuaa ja Slovakiaa koskevien johtopäätösten lisäksi me annamme neuvottelijamaille ja erityisesti Tsekin tasavallalle ja Slovenialle tiukan muistutuksen siitä, että niiden on joudutettava yhteisön säännöstön hyväksymistä ja täytäntöönpanoa.
On syytä olla huolissaan lausuntojen antamisen jälkeen havaitsemastamme hidastumisesta. On oltava täysin selvää, että yhteisön säännöstön täytäntöönpanon viivästymistä ei yksinkertaisesti voida ratkaista siirtymäkausilla. Tarkastelemme myös ensimmäistä kertaa perusteellisesti jokaisen jäsenehdokasmaan hallinnon toimintavalmiutta soveltaa yhteisön säännöstöä. Tämä on sellainen alue, jolla kaikkien jäsenehdokasmaiden on tehostettava uudistuksiaan. Toinen, luonteeltaan hieman erilainen suositus on se, että ministerineuvoston olisi toistettava sitoutumisensa Eurooppa-konferenssin tavoitteisiin ja rakenteeseen siten kuin ne Luxemburgin Eurooppa-neuvoston johtopäätöksissä ilmaistiin. Tämän konferenssin tarkoituksena oli olla koko laajentumisprosessin hallitseva tekijä erityisesti toisen ja kolmannen pilarin asioissa. Mielestämme sitä ei pitäisi heikentää sillä, että se avataan nyt useammille jäsenille.
Haluaisin nyt luonnehtia lyhyesti määräaikaiskertomusten päähavaintoja. En aio antaa yksityiskohtaista kuvausta jokaisen maan edistyksestä ja jokaisesta eri osa-alueesta. Sen voi lukea yksittäisistä maakertomuksista, jotka toivon mukaan ovat saatavilla tänään iltapäivällä. Kaikkien Keski- ja Itä-Euroopan kymmenen maan tapauksessa kerron lyhyesti arviomme poliittisesta kriteeristä ja taloudellisista kriteereistä, jotka kumpikin ovat ehtona neuvottelujen aloittamiselle, ja yhteisön säännöstön hyväksymisestä sekä jokaisen jäsenehdokasmaan hallinnon toimintavalmiudesta. Esitän sitten joitakin huomioita Kyproksesta, Turkista ja Maltasta.
Aloitan Kööpenhaminan poliittisesta kriteeristä, joka perustuu vakaisiin instituutioihin, jotka takaavat demokratian, oikeusvaltioon, ihmisoikeuksiin sekä vähemmistöjen kunnioittamiseen ja suojelemiseen. Komissio totesi viimevuotisissa lausunnoissaan, että kaikki jäsenehdokasmaat Slovakiaa lukuun ottamatta täyttivät jäsenyyden poliittisen kriteerin. Palaan Slovakiaan hetken päästä. Komissio on tämänvuotisissa määräaikaiskertomuksissa katsonut jälleen pitemmälle kuin lain kirjain edellyttää ja arvioinut sitä, miten demokratia käytännössä toteutuu. Yleinen johtopäätöksemme on, että tilanne on rohkaiseva, sillä jäsenehdokasmaat vahvistavat edelleen poliittista vakauttaan. Kuusi Keski-Euroopan jäsenehdokasmaata - Tsekki, Latvia, Liettua, Puola, Unkari ja Slovakia - ovat järjestäneet vapaat ja oikeudenmukaiset parlamentti- tai presidentinvaalit 12 viime kuukauden aikana.
Latviassa muiden kuin maan kansalaisten tilanne parani merkittävästi kansalaisuuslaista pidetyn kansanäänestyksen myönteisen tuloksen myötä. Laki helpottaisi yhtäläisen aseman myöntämistä pääosin venäjänkielisille muille kuin Latvian kansalaisille ja ilman minkään maan kansalaisuutta oleville lapsille. Muutamassa erityistapauksessa komission viimevuotisissa lausunnoissaan esille tuomia puutteita ei ole vielä asianmukaisesti korjattu. Valtaosassa jäsenehdokasmaista esimerkiksi oikeuslaitosta on vielä lujitettava huomattavasti, ja joissakin tapauksissa sen riippumattomuutta on vahvistettava. Mitä tulee vähemmistön oikeuksien kunnioittamiseen ja muihin poliittisiin kriteereihin, romanien tilanne jäsenehdokasmaissa antaa edelleenkin aihetta huoleen.
Slovakia ansaitsee erityismaininnan. Komission viimevuotinen arvio oli se, että kaikista jäsenehdokasmaista ainoastaan Slovakia ei selvästikään täyttänyt Kööpenhaminan poliittista kriteeriä. Nykyinen määräaikaiskertomus kattaa kehityskulut vuoden 1997 puolivälistä lähtien, ja tänä aikana ei ole tapahtunut juuri mitään, mikä antaisi meille aihetta tarkistaa kyseistä arviota. Viime kuussa pidettyjen yleisten vaalien jälkeen on kuitenkin muodostettu uusi hallitus, ja poliittiset ja taloudelliset uudistukset voivat selvästi saada uutta pontta. Tämä uudenlainen tilanne mahdollistaa myös neuvottelujen käynnistämisen sillä ehdolla, että instituutioiden säännöllinen, vakaa ja demokraattinen toiminta vahvistetaan. Ennen neuvottelujen käynnistämistä on myös tärkeää vahvistaa se, että Slovakia on ryhtynyt toimiin taloudellisen tilanteen kohentamiseksi ja lisännyt talouden avoimuutta. Nämä asiat jäivät viime vuonna vähemmälle huomiolle, koska poliittiset perusteet neuvottelujen käynnistämistä vastaan olivat niin vastaansanomattomat, mutta myös taloudelliset asiat mainittiin kertomuksessa.
Mitä Kööpenhaminan taloudellisiin kriteereihin tulee, nämä perustuvat kahteen erityiskysymykseen. Ensiksikin toimivaan markkinatalouteen; toiseksi kykyyn kestää kilpailun paineet ja markkinavoimat unionissa. Jotta jäsenehdokasmaa läpäisisi taloudellisen testin, sen on oltava nyt toimiva markkinatalous ja pystyttävä selviytymään kilpailun paineista keskipitkällä aikavälillä. Kaiken kaikkiaan jäsenehdokasmaat edistyivät edelleen huomattavasti taloudellisten uudistusten täytäntöönpanossa. Sellaiset asiat kuin yksityistäminen, rakenneuudistus ja vapauttaminen etenevät selvästi useimmissa tapauksissa, ja vaikka tilanne vaihteleekin huomattavasti eri jäsenehdokasmaissa, mielestämme se johtuu suurelta osin historiallisista syistä. Analyysimme paljastavat, että, kuten viimevuotisissa lausunnoissa, Tsekkiä, Viroa, Unkaria, Puolaa ja Sloveniaa voidaan pitää toimivina markkinatalouksina ja niiden pitäisi pystyä täyttämään toinen kriteeri, kilpailukyvyn kriteeri, keskipitkällä aikavälillä. Unkari ja Puola ovat edelleen jossakin määrin muita edellä tässä asiassa.

Puhemies
Arvoisa komissaari, olette ylittänyt puheaikanne yli minuutilla. Olkaa hyvä ja päättäkää puheenvuoronne välittömästi.
(Vaihtelevia reaktioita)

Van den Broek
Arvoisa puhemies, olen ilman muuta varautunut palaamaan parlamenttiin ja puhumaan lisää asiasta. Sallikaa minun sanoa pari sanaa taloudellisista kriteereistä ja yhteisön säännöstöstä. Yritän puhua niistä mahdollisimman lyhyesti.
Liettua on omalta osaltaan myös edistynyt huomattavasti. Mainitsin aiemmin Latvian ja Slovakian. Lisätoimet ovat kuitenkin tarpeen ja joitakin viimeaikaisia päätöksiä on kokeiltava käytännössä, ennen kuin sen voidaan katsoa täyttäneen Kööpenhaminan kriteerit. Tämän sanottuamme haluaisimme myös, että olisi mahdollista antaa myönteinen suositus. Mitä yhteisön säännöstön hyväksymiseen tulee, toistan, että on joitakin sellaisia maita, jotka neuvottelevat parhaillaan, mutta joilla on taipumusta laiminlyödä säännöstön hyväksyminen. Meidän on tehtävä näille maille selväksi se, että neuvottelut sinänsä eivät voi korvata säännöstön hyväksymistä. Hallinnon toimintavalmiuden osalta olen lyhytsanainen. On selvästikin vahvistettava hallinnon toimintavalmiutta ja oikeuslaitosta, jottei säännöstöä ainoastaan hyväksytä vaan jotta se pannaan myös täytäntöön.
Kyproksen osalta voin olla hyvin lyhytsanainen. Neuvottelut etenevät haluttuun tapaan, ja toivomme yhä, että tilanne sallii kyproksenturkkilaisten osallistumisen näihin neuvotteluihin. Nyt toteutettu analyyttinen tarkastelu koskee ilman muuta ainoastaan Kyproksen eteläistä osaa. Olemme myös laatineet Turkista määräaikaiskertomuksen ja punninneet sitä ensimmäistä kertaa myös Kööpenhaminan kriteerien osalta. Ei ole suuri yllätys, että vaikka talouden osalta esitetään joitakin myönteisiä kommentteja, politiikan osalta on vielä paljon toivomisen varaa erityisesti poliittisen järjestelmän toimivuuden, armeijan roolin, ihmisoikeuksien suojelua koskevan kysymyksen ja niiden muiden kysymysten kannalta, jotka parlamentti aiemmin laatimiemme kertomusten perusteella hyvin tietää.
Maltan osalta me esitämme kertomuksemme luultavasti helmikuun puolivälissä ja saatamme vuoden 1993 johtopäätökset ajan tasalle siten, että otamme huomioon laajentumisprosessin keskeytymisen kahdeksi vuodeksi Maltan osalta hallituksenvaihdoksen vuoksi.
Tämä on ollut lyhyt luonnehdinta noin 600 sivun perusteellisista analyyseista. Niistä on esitetty tiivistelmä yleislausunnossa. Lopuksi kiitän Euroopan parlamenttia jälleen kerran sen omasta panoksesta ja odotan jatkoa määräaikaiskertomuksia koskevalle keskustelullemme lähikuukausina.

Hoff
Arvoisa puhemies, komissaari van den Broek mainitsi juuri niiden edistysaskelten yhteydessä, joita Liettua on saavuttanut, että nämä edistysaskeleet eivät kuitenkaan saa korvata neuvotteluja. Ehkä komissaari voi vielä kerran ottaa asian esiin ja sanoa, mitä hän oikein tarkoitti.

Van den Broek
Kun me puhumme kuudesta neuvottelevasta maasta, on varsin hämmästyttävää, että osa niistä on huomattavasti hidastanut yhteisön säännöstön hyväksymisprosessia. Sen taustalla olevia syitä voidaan vain arvailla, mutta olimme sitä mieltä, että kertomuksessa olisi myös todettava selvästi - ja mainitsin erityisesti Tsekin ja Slovenian - että neuvottelut eivät voi korvata sitä työtä, joka on tehtävä lainsäädännön siirtämiseksi ja niin edelleen. Tämä oli tämän asian osalta tärkein viesti. Ei voida tehdä sitä johtopäätöstä, että olisi syytä ottaa neuvottelupöytään muita maita, jotka eivät vielä neuvottele, mutta jotka täyttävät kriteerit. Mielestämme oli tärkeää, että samalla, kun arvostamme parannuksia ja edistyksiä, meidän olisi myös oltava kriittisiä siltä osin kuin suorituskyky laahaa jäljessä.

Cars
Arvoisa puhemies, olen iloinen siitä, että komissaari arvostaa Latvian nopeaa ja vakaata kehitystä ja että hänen mielestään Latvian on annetussa aikataulussa mahdollista neuvotella täysjäsenyydestä. Toivon tietenkin, että tämä koskee myös Liettuaa ja Slovakiaa.
Haluan esittää kysymyksen. Minkä vuoksi komissio ei ole tekemänsä työn laajuudesta huolimatta maininnut erityisesti sitä, että Virossa on luovuttu kuolemanrangaistuksesta? Parlamentti on tehnyt erittäin selväksi, ettei mistään maasta, jossa kuolemanrangaistus on edelleenkin käytössä, voi tulla Euroopan unionin jäsentä. Onkohan komissio ilmaissut tämän asian riittävän voimakkaasti niille maille, jotka neuvottelevat jäsenyydestä, mutta joiden lainsäädännössä tämä kauhistuttava rangaistus on edelleen olemassa.

Van den Broek
On ilmiselvää, että emme vielä puhu jäsenyydestä. Me puhumme valmistelusta ja prosessista. Me puhumme viiden maan neuvottelujen valmistelun ja kuuden maan kanssa parhaillaan käytävien neuvottelujen välisestä erosta. On ilmiselvää, että nykyisellään yksikään jäsenehdokasmaista ei täytä täysin jäsenyyskriteerejä. Siksi valmistelun on yleisesti ottaen jatkuttava. Sitä punnitaan vuosittain määräaikaiskertomuksissa sen edistyksen perusteella, jota kussakin yksittäisessä jäsenehdokasmaassa on tapahtunut.

Green
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Tämän parlamentin menettelyissä on jotakin vikaa, kun tässä kysymyksessä, joka on Euroopan unionille keskeinen poliittinen kysymys, herra komissaarin puheenvuoro keskeytettiin. Ymmärrän sen, että teidän on pitäydyttävä esityslistassa ja saatava asiat käsiteltyä, mutta olisimme kenties voineet pyytää puheenjohtaja Santeria pitämään puheenvuoronsa myöhempänä ajankohtana ja käsitellä tätä asiaa kunnolla. Olimme kaikki vihaisia siitä, ettei herra komissaari ollut läsnä, mutta olemme yhtä lailla ilahtuneita siitä, että hän saapui tänne suoraan komission kokouksesta. Parlamentin kannalta ja koska haluamme, että meihin suhtaudutaan vakavasti, olisi paljon parempi käydä kunnon keskustelu tästä asiasta ja antaa komissaarin puhua loppuun asti. Pahoittelen syvästi, ettemme tehneet niin.

Martens
Arvoisa puhemies, mielestäni olisi erittäin tärkeää parlamentin ja myös tämän keskustelun kannalta, että meillä olisi käytössämme herra komissaarin täydellinen selonteko. Vaadin, kuten myös rouva Green on tehnyt, että parlamentti saa käyttöönsä herra komissaarin täydellisen tiedonannon ja että hän saa mahdollisuuden selittää selontekoaan.

Puhemies
Nimenomaan komissio sanoi itse, että se esittäisi tänään kertomuksensa. Komissaari tietää, että hänellä on 10 minuuttia aikaa. Herra komissaari puhui itse asiassa 14 minuutin ajan. Mitä kauemmin hän puhuu, sitä vähemmän hänellä on aikaa vastata jäsenten kysymyksiin. En voi tehdä ihmeitä, mutta voin valita, annanko hänen pitää pitkän puheen vai vastata niihin moniin kysymyksiin, joita jäsenillä mahdollisesti on. Minun on yritettävä tehdä paras valinta. Ymmärrän näkökantanne oikein hyvin, mutta jos noudattaisimme toivomustanne, julkilausuma voisi kestää 20 minuuttia, eikä jäljelle jäisi aikaa vastata kysymyksiin. Ja kysymyksiin vastaaminen on tärkeää.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, haluaisin hieman auttaa rouva Greeniä, sekä myös puhemiestämme. Käsittelyyn tulee pian lainsäädäntöohjelma, jonka puheenjohtaja Santer esittelee. Minun on sanottava teille, että meillä ei siitä ainoatakaan asiakirjaa. Eikö olisi hyvä, että jatkaisimme tätä keskustelua laajentumisesta ja sanoisimme: puheenjohtaja Santer, jos haluatte antaa meille asiakirjan tai muistioita, niin antakaa ne meille vain kirjallisina. Olen rouva Greenille hyvin kiitollinen. Antakaa ne siis meille vain kirjallisina, ja me lykkäämme keskustelua. Se olisi mielestäni paljon vaivattomampaa.

Puhemies
Minulla ei ole mitään ohjelmaa. Minä en laadi esityslistaa. Te hyväksyitte juuri esityslistan näin muutettuna. Jos haluatte parlamentin poistavan puheenjohtaja Santerin julkilausuman esityslistalta, jotta aikaa jäisi enemmän, toimitan siitä äänestyksen.
(Parlamentti hyväksyi ehdotuksen puheenjohtaja Santerin julkilausuman poistamiseksi esityslistalta.)

Perry
Arvoisa puhemies, olen iloinen siitä, että voimme nyt käydä kunnon keskustelun tästä tärkeästä asiasta. Panin hyvin tarkkaan merkille komissaarin sanat Slovakian osalta - ja puhun parlamentaarisen sekavaliokunnan toisena varapuheenjohtajana. Hän käytti sanoja " kohtuullisen ajan sisällä käynnistämme neuvottelut" . Latviaan viitaten hän sanoi " vuoden 1999 lopussa" . Onko meidän tulkittava, että " kohtuullisen ajan sisällä" tarkoittaa aikaa ennen vuoden 1999 loppua vai sen jälkeen? Eikö hän voi olla täsmällisempi Slovakian-suhteidemme vuoksi?

Van den Broek
Kaikella kunnioituksella, emme esitä suosituksiamme neuvottelujen käynnistämiseksi pitääksemme yllä hyviä poliittisia suhteita, koska ne eivät olleet Kööpenhaminan kriteerejä. Kuten sanoin, me puntaroimme jokaisen maan yksilöllisiä ansioita poliittisten kriteerien osalta, joiden suhteen Slovakialla oli ongelmia, ja taloudellisten kriteerien osalta - sekä markkinataloutta että kilpailukykyä koskevan edellytyksen osalta.
Mitä tulee niihin ajanjaksoihin, joita olemme maininneet yleislausunnon johtopäätöksissä, täsmennykset voivat olla tarpeen, kun teillä on ollut tilaisuus lukea asiakirja. Sanomme, että neuvottelujen tulevan laajentamisen osalta komissio haluaa korostaa nimenomaan Latviassa tapahtunutta edistystä. Jos muutostahti jatkuu edelleen, ensi vuonna olisi ehkä mahdollista vahvistaa, että Latvia täyttää Kööpenhaminan taloudelliset kriteerit ja ehdottaa neuvottelujen käynnistämistä ennen vuoden 1999 loppua. On ymmärrettävä hyvin, ettei tässä ole kyse avoimista valtuuksista. Ensi vuoden kuluessa vahvistetaan se, jatkuuko Latviassa yhä kertomuksessa laajasti kuvailemamme muutosvauhti.
Liettuan osalta sanomme, että on niin ikään tapahtunut huomattavaa edistystä. Lisätoimet ovat kuitenkin tarpeen ja joitakin tuossa maassa tehtyjä viimeaikaisia päätöksiä on kokeiltava käytännössä, ennen kuin sen voidaan katsoa täyttäneen Kööpenhaminan kriteerit, jolloin komissio voisi ehdottaa neuvottelujen käynnistämistä. Mainitsemme siis neuvottelut ja asetamme asian oikeaan yhteyteen, ja olemme kuvailleet yksittäisessä kertomuksessa, mihin lisätoimiin on ryhdyttävä, jotta tämä mahdollisuus toteutuisi.
Lopuksi puhun Slovakiasta, jossa vaalien jälkeen muodostunut uudenlainen tilanne mahdollistaa myös neuvottelujen käynnistämisen sillä ehdolla, että sen instituutioiden säännöllinen, vakaa ja demokraattinen toiminta vahvistetaan. Tämä täytyy varmistaa. Ennen neuvottelujen käynnistämistä on myös tärkeää varmistaa, että Slovakia on ryhtynyt toimiin taloudellisen tilanteen kohentamiseksi ja lisännyt talouden avoimuutta. Miksi sanomme näin? Siksi, että edellisen hallituksen aikana voitiin sanoa, että markkinatalousjärjestelmä oli lainsäädännön osalta paikallaan, mutta ilmeni voimakasta valtion väliintuloa ja avoimuuden puutetta etenkin sen osalta, miten yksityistämisprosessi toteutettiin. Uusi hallitus on jo ilmoittanut haluavansa muutosta asiaan, mutta tulokset on vahvistettava, ennen kuin me pystymme Kööpenhaminan puolueettomien kriteerien perusteella suosittelemaan neuvottelujen käynnistämistä. Asetimme tämän oikeaan yhteyteen, eikä tämän johtopäätöksen poliittista signaalia voida ymmärtää väärin.

Alavanos
Arvoisa puhemies, kuuntelin tarkkaavaisesti herra van den Broekin kannanoton. Aluksi sanoisin, että olen yllättynyt hänen luokittelustaan. Tiesin, että oli olemassa kuuden jäsenehdokasmaan ryhmä, jossa etusija on annettu Keski- ja Itä-Euroopan maille ja Kyprokselle. Herra van den Broek esitteli meille toisen luokittelun. Tämä on tärkeää. Viisi Keskija Itä-Euroopan maata, tietyt muut Keski- ja Itä-Euroopan maat ja sitten harmaa vyöhyke, jossa samaan ryhmään sisällytettiin Kyproksen tasavalta, joka kuuluu ensimmäiseen ryhmään, Turkki, jota ei Luxemburgissa pidetty ehdokaskelpoisena, ja Malta, joka ei ole halunnut edetä liittymisprosessissa.
Kysymykseni herra van den Broekille kuuluu: kuinka me voimme luokitella Turkin ja Kyproksen tasavallan samaan kategoriaan? Onko jotain muuttunut suhteessa Turkkiin, sen kantaan Agenda 2000: n ja laajentumisen osalta, sitten Luxemburgin huippukokouksen, jossa Turkille asetettiin konkreettisia ennakkoehtoja?

Van den Broek
Me emme luokittele jäsenehdokasmaita. Kaikki nämä maat olisivat jäsenyyskelpoisia ja ne kaikki ovat osa laajentumisprosessia. Selitimme selvästi viime vuonna laajentumisprosessin etenemistä ja liittymisprosessia. Se koski niitä maita, joista laadittiin viime vuonna lausunnot. Koska Kyproksesta, kuten herra Alavanos muistanee, laadittiin lausunto vuonna 1993 ja siitä ei laadittu nyt samanlaista lausuntoa, sen valmistelu on toisenlaista kuin muiden, sillä se oli ehtinyt pisimmälle. Se oli jo markkinatalous ja on näin ollen nyt mukana neuvotteluprosessissa. Mitä Turkkiin tulee, noudatamme täsmälleen Luxemburgin ja Cardiffin Eurooppa-neuvostojen toiveita. Laadimme siis 28 artiklan perusteella määräaikaiskertomuksen, joka sisälsi Cardiffin johtopäätökset, omat kommenttimme Turkin eurooppalaisen strategian edistymisestä ja niin edelleen.

Brok
Arvoisa puhemies, jos olen ymmärtänyt teitä oikein Slovakiaa koskevien asioiden osalta, hallituksella on uusien vaalien jälkeen suunnitelmia, jotka toteutuessaan tarjoavat mahdollisuuden demokraattisten prosessien ja oikeusvaltion toteuttamiselle. Tähän mennessä niin ei ole vielä tapahtunut ja sitä on myös jo arvosteltu. Minusta olisi hyvä, jos te vahvistaisitte sen vielä kerran. Onko niin, että komission puheenjohtaja ottaa Slovakian pääministerin perjantaina vastaan tehdäkseen myös selvästi eron tähänastiseen hallitukseen?

Van den Broek
Puheenjohtaja Santer ja minä tulemme keskustelemaan Slovakian uuden pääministerin herra Dzurindan kanssa. Välitämme seuraavanlaisen viestin: toivotamme uuden hallituksen ilman muuta tervetulleeksi. Mitä tulee laajentumisprosessiin ja Slovakian asemaan siinä, toivoisimme, että muodostuisi sellainen tilanne, jolloin voitaisiin vahvistaa vakaat poliittiset instituutiot, niiden demokraattisuus, ihmisoikeuksien kunnioittaminen ja oikeusvaltio, vähemmistöjen oikeudet mukaan luettuina. Toiseksi toivoisimme, että tämä hallitus korjaisi taloudellisessa tilanteessa havaitsemamme puutteet.
Odotan kovasti sitä, että Slovakian pääministeri täsmentää suunnitelmiaan tästä asiasta. Hän tarvitsee ilman muuta tietyn ajan täytäntöönpanoa varten. Seuraamme tiiviisti näitä kehityskulkuja ja kun kriteerit neuvottelujen käynnistämiseksi sinänsä on mielestämme täytetty - ajattelen tässä erityisesti poliittisia mutta myös joitakin taloudellisia kriteerejä - suosittelemme neuvottelujen käynnistämistä. Tämä on selväsanainen viesti Slovakian pääministerille.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, komissio on matkan varrella muuttanut näkemystään liittymistä valmistelevien välineiden yhteensovittamista koskevan asetuksen osalta. Kysymykseni on ensinnäkin se, mikä on saanut komission toimimaan näin, ja toiseksi, eikö tämä merkitse kaikkien ponnistelujen keskittämistä Phare-ohjelmaan?

Van den Broek
En ole varma, ymmärränkö, mitä arvoisa jäsen tarkoittaa puhuessaan lähestymistavan muuttamisesta. En ole tietoinen minkään lähestymistavan muuttamisesta. Kun puhumme liittymistä valmistelevien välineiden yhteensovittamisesta, se liittyy niihin muutoksiin, joita tapahtuu vuoden 2000 jälkeen, kun, mikäli budjettivallan käyttäjä sen hyväksyy, käytettävissämme on enemmän rahoitusvaroja. Herra Barón Crespo lienee tietoinen tästä. Meidän on sovitettava yhteen kaikki eri välineet, jotka edesauttavat liittymisvalmisteluja jäsenehdokasmaissa. Tiedän, että neuvostossa käydään parhaillaan keskusteluja tästä asiasta ehdottamistamme asetuksista, mutta toivon, että johtopäätökset voidaan tehdä välittömästi lähitulevaisuudessa. Minusta siihen ei liity poliittista ulottuvuutta.

Schroedter
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari van den Broek, olemme tyytyväisiä siihen, että komissio osoittaa yllättäen tiettyä joustavuutta ja noudattaa sittenkin parlamentin esittämää regattamallia. Onko komissio kuitenkin niiden ehdotusten, joita teitte Amsterdamin sopimuksen liitteenä olevassa laajentumista koskevassa pöytäkirjassa, ja sen tosiasian perusteella, että Euroopan unioni toimielinten uudistus on pysähtynyt, sitä mieltä, että neuvottelut ja pikainen jäseneksi liittyminen ovat vaarassa? Mitä komissio tekee yhdentymisen moottorina edistääkseen näiden kysymysten ja myös Euroopan unionin toimielinten uudistuksen pikaista toteutumista ja siten myös suoriutuakseen kotitehtävistään?

Van den Broek
On aivan oikein, että kun nyt puhumme siitä, mitä jäsenyysvalmisteluja toivomme jäsenehdokasmaiden tekevän, se ei millään muotoa vapauta jäsenvaltioitamme ottamasta edistysaskelia EU: n oman uudistuksen osalta. Tämä koskee kaikkea, mikä liittyy Agenda 2000: een, myös poliittisia, institutionaalisia ja koko rahoituskehyksen muuttamista koskevia ehdotuksia. Haluamme pyrkiä välttämään sitä, että kehottaessamme jäsenvaltioita edistymään Agenda 2000: n osalta - ja olemme tehneet siitä ehdotuksia - uhkailisimme jäsenehdokasmaita ja heikentäisimme niiden luottamusta sanomalla, että joidenkin Euroopan unionin viivytysten takia emme etene niiden kanssa kohti neuvotteluja tai emme edisty analyyttisessa tarkastelussa ja niin edelleen. Olette aivan oikeassa siinä, että asioita on tasapainotettava, että EU: n jäsenvaltioiden ja komission on hoidettava omat tehtävänsä ja yritettävä pysyä mukana.
Lopuksi sanoisin, että tiedätte aivan hyvin, että kun Agenda 2000 esitettiin viime vuonna, nimenomaan komissio viitatessaan Amsterdamin sopimukseen asetti selvästi etusijalle sen, että koko institutionaalinen keskustelu käytäisiin hallitusten välisessä konferenssissa ennen ensimmäistä laajentumista, ennen ensimmäisenkään uuden jäsenen liittymistä. Päätöksiä ei ole vielä tehty, mutta tämä on jo osoitus siitä, että komissio haluaa jouduttaa mahdollisimman paljon ja mahdollisuuksiensa mukaan itse EU: n toimielinuudistusprosessia.

Pasty
Tämän istunnon kulku on hiukan kaoottinen, mutta toivon, että itse laajentumisprosessi ei ole sitä. Niinpä haluaisin tältä kannalta esittää kaksi lyhyttä kysymystä.
Ensimmäinen kysymys: meille on sanottu, että Latvia voisi liittyä ensimmäisten jäsenehdokasmaiden joukkoon. Haluaisin kuitenkin tietää, mikä on Viron tilanne? Viro kuuluu ensimmäisten jäsenehdokasmaiden joukkoon, mutta onko se edistynyt merkittävästi venäläisen vähemmistönsä asioiden hoitamisessa, ja eikö Latvia olekin ohittamassa Viroa tältä osin?
Toinen lyhyt kysymys - komissaarin puheenvuoro keskeytettiin aikaisemmin - mutta mikä on Bulgarian ja Romanian tilanne? Jos olen ymmärtänyt oikein, ollaan siirtymässä 6 + 5 -prosessista mahdollisesti 6 + 3 + 2 -prosessiin, ja kaksi pois suljettavaa maata ovat Bulgaria ja Romania.
Ettekö pelkää sitä, että tällainen toimintatapa aiheuttaa vakavia sisäpoliittisia ongelmia näissä kahdessa maassa, jotka joutuvat tavallaan täysin syrjään, vaikka niille ehdotetaankin liittymistä edeltäviä sopimuksia? Vaarana on mielestäni, että saatamme ne poliittiseen epätasapainoon.

Van den Broek
Agenda 2000: n yhteydessä viime vuonna hyväksyttyjen periaatteiden perusteella on yhä mahdollista, että yksi maa ohittaa toisen valmisteluissa. En sano, että Viron ja Latvian tapauksessa olisi kyse siitä. Latvia ei ole vielä neuvotteluvaiheessa, vaikka, kuten aiemmin sanoin, on tapahtunut hyvin huomattavaa edistystä ja mahdollisuudet ovat olemassa. Se, missä Latvia on edistynyt Viroa enemmän, on venäjänkielistä vähemmistöä koskeva asia. Viittasin Latviassa äskettäin pidettyyn kansanäänestykseen, jossa tämä asia hyväksyttiin - erityisesti yhtäläisen aseman myöntämisen helpottaminen ja myös ilman minkään valtion kansalaisuutta olevien lasten tilanteen kohentaminen. Viron on vielä hyväksyttävä lainsäädäntö.
Mitä Bulgariaan ja Romaniaan tulee, aikomukseni ei ollut jättää niitä minkään esiripun taakse. Se oli mukana muistiinpanoissani, joita en ehtinyt käydä läpi sanoakseni, että Bulgaria on edistynyt huomattavasti, mutta että sillä on ollut pitempi matka kuljettavanaan kuin monella muulla jäsenehdokasmaalla. Niinpä se, mitä Bulgarian hallitus on saanut aikaan, on meistä hyvin rohkaisevaa ja monessa suhteessa kiitettävää. Valitettavasti en voi olla yhtä innoissani Romaniasta, vaikka kiirehdinkin sanomaan, että nykyinen hallitus ja erityisesti nykyinen pääministeri ovat itsekin todenneet, että Romanian uudistukset ovat viivästyneet. Me teemme hyvin tiiviisti yhteistyötä viranomaisten kanssa, kansainväliset rahoituslaitokset mukaan luettuina, jotta saisimme koneiston kulkemaan jälleen täyttä vauhtia.

Titley
Komissaari van den Broek aloitti julkilausumansa sanomalla, että hän aikoi antaa kertomuksen 12 jäsenehdokasmaasta. Voidaanko näin ollen tehdä se johtopäätös, että komissio pitää Turkkia jäsenehdokasmaana, eikä mahdollisena jäsenehdokasmaana? Onko se tulkinnut Cardiffin huippukokousta siten, että Turkki on jäsenehdokasmaa?
Toiseksi: saanko kysyä, onko tämä kertomus saanut komission tekemään mitään suosituksia jäsenyyttä valmistelevan tuen muuttamiseksi niin, että vahvistettaisiin työtä yhdellä alueella johonkin toiseen alueeseen nähden?
Lopuksi, on varsin outoa sanoa, että Latvia voi aloittaa neuvottelut vuoden 1999 lopussa. Jos Latvia on valmis, se on valmis nyt; ellei se ole valmis, sen on odotettava seuraavan vuoden kertomukseen asti. Eikö ole varsin vaarallista sanoa, että me käynnistämme neuvottelut 12 kuukauden kuluessa? Se jättää paljon sattuman varaan.

Van den Broek
Turkkia pidetään kelpoisena. En kiistä sitä, etteikö käytäisi hyvin kiinnostavaa ideologista keskustelua siitä kysymyksestä, pitäisikö sitä kutsua jäsenehdokkaaksi vai ei. Suhteista Turkkiin vastaavana komissaarina tiedän täsmälleen, miten käsitellä asiakirjaa. Se on todettu sekä Luxemburgin että Cardiffin johtopäätöksissä, ja Turkin eurooppalainen strategia ja sen koko merkitys jäsenyysvalmistelujen kannalta on täysin selvä.
Ilman muuta Latvian osalta voisi sanoa, että se täyttää kriteerit tai ei täytä niitä. On tietysti olemassa tietynlainen harmaa alue: olen hyvin vaikuttunut tapahtuneista huomattavista parannuksista, mutta jos katson yhtäältä markkinatalousvaatimuksen taloudellisten parametrien ja toisaalta kilpailukyvyn välistä vuorovaikutusta, haluan enemmän tuloksia ollakseni varma siitä, että nämä vaatimukset todellakin täytetään. Tämä on tilanne Latvian osalta lukuun ottamatta muutamia konkreettisia asioita, joihin olemme viitanneet kertomuksessa ja joiden osalta haluaisimme nähdä lisää parannuksia. Tämä liittyy erityisesti rahoitusjärjestelmän valvontaan, vain yhden esimerkin mainitakseni.

Spencer
Arvoisa puhemies, on todellisen parlamentin merkki, että se on valmis syömään leipänsä kuumana suoraan uunista. Olemme tänä iltapäivänä saaneet esimerkin siitä, millaisia ruuansulatusvaikeuksia siitä voi aiheutua. Ehkäpä te ja kolleganne puhemiehistössä haluaisitte tarkastella niitä keinoja, miten me voimme parantaa täysistunnon joustavuutta viestiksi sekä komissiolle että neuvostolle tällaisina hetkinä.
Arvoisa komissaari, on korkea aika, että joku lausuu tässä keskustelussa onnitteluja. Ainakin ensi kuulemalta ehdotuksenne Latvian, Slovakian ja Liettuan osalta vaikuttaa älykkäältä ja käytännölliseltä ja teitä olisi syytä onnitella siitä. Mainitsitte kuitenkin vain hyvin lyhyesti kaikkein suurimman ja hankalimman asian, nimittäin Puolan. Haluaisitteko nyt käyttää tilaisuutta hyväksenne ja sanoa jotakin Puolasta?

Van den Broek
 Ilman muuta Puola - väestömäärältään suurin jäsenehdokasmaa - kuuluu niihin maihin, joiden kanssa me neuvottelemme. On mainittava eräs hyvin myönteinen asia, nimittäin sen jälkeen, kun meillä oli eräs pieni välikohtaus tuon maan kanssa valmisteluista ja erityisesti sellaisista hankkeista, joita ei mielestämme toteutettu liittymistä valmistelevan kumppanuuden mukaisesti, pääministeri ja hänen henkilökuntansa ovat ottaneet valmisteluprosessin koordinoinnin tiukasti käsiinsä. Se voidaan nähdä hyvin selvästi.
Sitä ei kuitenkaan voida ratkaista yhtä nopeasti, että kyseisessä maassa on yhä erittäin huomattava maataloussektori ja varsin huomattavia ympäristöongelmia. En kuitenkaan pitäisi Puolaa pahimpana tapauksena, vaikka asia onkin automaattisesti niin, että näinkin suuressa maassa tämä tietyssä määrin sanelee sen ongelmien mittasuhteet. Te löydätte tämän yleislausunnosta, joka toivon mukaan ehtii teille tänään. Olemme yrittäneet tiivistää mahdollisimman paljon - mitään maata unohtamatta - yleisvaikutelmiamme koko prosessista. Haluaisin käyttää hyväksi tätä tilaisuutta ja mainita lisäksi erään tärkeän seikan, nimittäin parlamentin kanssa viime vuonna käymämme keskustelut ins -maista ja pre-ins -maista.
Ensiksikin kulunut vuosi on selvästi osoittanut - ja annan parlamentille tunnustusta siitä, että se kehotti meitä noudattamaan kyseisiä menettelyjä - että näiden kahden ryhmän välinen ero on selvästi kaventunut. Me tarkastelemme analyyttisesti niitä kaikkia, ja pre-ins -maiden osalta analyyttinen tarkastelu siirtyy ensi vuoden ensimmäisellä kolmanneksella monenvälisestä järjestelmästä kahdenväliseen. Tämä tarkoittaa sitä, että pre-ins -maiden kahdenvälinen analyyttinen tarkastelu muistuttaa paljon enemmän sitä, mitä me teemme neuvottelijamaiden kanssa. Tämä kaventaa eroa entisestään, ja se tarkoittaa myöskin sitä, että kun pre-ins -maista tulee neuvottelijamaita, niiden haitta ins -maihin verrattuna on pienempi kuin se alussa oli.

Haarder
Arvoisa puhemies, parlamentissa on jälleen kerran kuultavissa historian lehtien havinaa, sillä on historiallista, että komissio on tänään päättänyt antaa laajentumisprosessille uutta uskottavuutta ja uutta dynamiikkaa myöntäessään, että Latvian olisi pitänyt olla mukana ensimmäisellä kierroksella, että se voisi aiemmista diktatuurivaltioista ensimmäisten joukossa saavuttaa unionin jäsenyyden. Haluaisin sen vuoksi pyytää komissaaria vahvistamaan, että Latvia - jos meneillään oleva kehitys jatkuu - voi hyvin olla ensimmäisten sellaisten maiden joukossa, joista tulee varsinaisia jäseniä ensi vuosituhannen alussa. Haluaisin, että komissaari vahvistaisi, että Latvialla on nyt mahdollisuus päästä ensimmäiseen ryhmään ja että Liettua ja Slovakia voisivat luonnollisesti seurata nopeasti perässä. Kiitos, jos varmistatte tämän, herra komissaari.

Van den Broek
On aina houkuttelevaa puhua hyvin tarkoista päivämääristä, mutta etenkin jäsenyyden osalta me tiedämme, että monen parhaillaan neuvottelevan maan perusolettamus on, että niistä tulee täysjäseniä vuonna 2002 tai valtaosasta vuonna 2003. Puhun nyt kuuden maan ryhmästä. Ainoa vastaukseni on, että toivon mukaan näin käy. Jäsenehdokasmaiden on kuitenkin täytettävä ehdot, jotta se olisi mahdollista. Sama koskee neuvottelujen käynnistämistä, josta puhuin tarkemmin aiemmin. On selvää, että Latvia täyttää poliittiset kriteerit ja että haluamme taloudellisten kriteerien osalta enemmän tuloksia, mutta on olemassa selvä mahdollisuus, että ollaan lähestymässä sitä vaihetta, jossa voimme suositella tätä askelta. Sellainen teksti on yleislausunnon johtopäätöksissä. Kaikki muu on pelkkää arvailua.

Malone
Toivoin, että komissaari oli myöhässä siksi, että hän viimeisteli Maltaa koskevaa arviota. Olen siis kaksin verroin pettynyt kuullessani teiltä, arvoisa komissaari, että te voitte laatia uuden arvion vasta helmikuun puolivälissä. Komissiohan nimittäin antoi vuonna 1995 puoltavan lausunnon Maltan liittymisestä, kuten myös parlamentti. Haluaisin, että te kertoisitte meille tämän viiveen todellisen syyn ja muistaisitte myös sen, että Madridissa päätettiin vuonna 1995, että neuvottelut Maltan kanssa aloitettaisiin kuusi kuukautta HVK: n päättymisen jälkeen. Kun se otetaan huomioon, onko olemassa mitään todellista syytä siihen, että Malta ei ole mukana ensimmäisessä aallossa? Olette varmaankin yhtä mieltä kanssani, mutta jos ette ole, teidän pitäisi sanoa täällä se, että Malta on taloudellisesti pätevä liittymään ja muutenkin muita jäsenehdokasmaita edellä. Haluaisin saada täällä tänään täsmällisen vastauksen.

Van den Broek
Jos haluamme olla Maltaa kohtaan oikeudenmukaisia tässä nykyisessä tilanteessa, nimittäin liittymisvalmisteluissa tapahtuneen kahden vuoden keskeytyksen jälkeen, meidän olisi saatettava vuonna 1993 antamamme lausunto ajan tasalle. Neuvosto on pyytänyt meitä tekemään juuri niin. Olen siis lähettänyt kirjeen Maltan viranomaisille ja ulkoministeri vierailee täällä huomenna. Hänelle lähetettiin kysely, johon pitää täyttää kaikki tarvittavat tiedot - jollaisen olemme keränneet myös muilta - jotta voimme saattaa lausunnon ajan tasalle. Mainitsin jopa ajankohdan, nimittäin helmikuun alun tai puolivälin. Se on siis hyvin lähellä. Sanoisin rouva Malonelle, että pidämme myönteisenä sitä, että Malta on uusinut hakemuksensa, mutta tuon maan kannalta on parasta, että saatamme tilanteen ajan tasalle. En odota suuria yllätyksiä, mutta tiedot olisi vahvistettava ja siltä pohjalta me näemme, miten Malta voidaan parhaiten ottaa mukaan jäsenyysvalmisteluihin jatkossa.

Christodoulou
Haluaisin selvennystä siihen hämmennykseen, jota herra Alavanosin ja komission välinen sananvaihto Kyproksen asiasta ainakin minussa herätti. Oletetaan täällä käytäviä keskusteluja ajatellen, että sitä ongelmaa, että turkkilaisvähemmistö ei osallistu keskusteluihin, ei olisi olemassa. En voi ymmärtää, miten vähemmistö voisi määräillä enemmistöä. Euroopan unioni ilmeisesti hyväksyy tämän, mutta joka tapauksessa ellei kyse olisi tästä, miten lähellä Kypros olisi Euroopan unioniin liittymistä koskevien vaatimusten täyttämistä?

Van den Broek
Kyprosta koskevassa kertomuksessa on taloudellinen analyysi. Arvoisa jäsen lienee tietoinen siitä, että Kyproksen talous on ollut aikaisemmin varsin suojattu, joten vapauttamisen on jatkuttava. Meillä ei todellakaan ole mitään syytä varoittaa Kyprosta mistään, vaikka onkin tiettyjä asioita, esimerkiksi pankkijärjestelmä ja joitakin oikeuslaitokseen liittyviä asioita, joita voitaisiin parantaa ja jotka kuuluvat siihen pakettiin, jonka parissa kaikki jäsenehdokasmaat työskentelevät.
Pohjoisen kysymyksen osalta yhdyn arvoisan jäsenen toiveeseen, että kyproksenturkkilaisten osallistuminen toteutuisi siitä yksinkertaisesta syystä, että meidän yhteinen tavoitteemme on huolehtia siitä, että Kyproksen jäsenyys hyödyttää lopulta kumpaakin yhteisöä. Tämä on todettu lukemattomia kertoja huippukokousten johtopäätöksissä. Emme kuitenkaan voi pakottaa ketään - emme ainakaan herra Denktashia. On hänen asiansa, jos hän edelleen kieltäytyy osallistumasta neuvotteluvaltuuskuntaan. Jatkamme sillä välin työtämme Kyproksen kanssa.

Ojala
Arvoisa puhemies, komissaari van den Broek totesi omassa puheenvuorossaan viitaten mustalaisten eli romanien tilanteeseen, että mitä tulee poliittisiin kriteereihin ja erityisesti vähemmistöjen asemaan, niin useammassakin hakijamaassa on syytä huoleen. On tärkeää, että komissaari kiinnitti huomiota tähän usean miljoonan hengen vähemmistön asemaan hakijamaissa. Tiedämme, että muun muassa monet Tsekinmaan romanit ovat hakeneet turvapaikkaa Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja Kanadasta. Olisinkin kysynyt komissaarilta, onko komissio tehnyt joitakin johtopäätöksiä siitä, mitä hakijamailta nyt edellytetään romaniväestön aseman parantamiseksi.

Van den Broek
Sen lisäksi, että rohkaisemme hallituksia jatkamaan työtään näiden asioiden parissa, muutamat rahoitusyhteistyöohjelmamme - esimerkiksi Phare - sisältävät ohjelmia tämän vähemmistön tilanteen parantamiseksi. Kuten varsin suoraan sanoin, johtopäätöksemme on toistaiseksi se, että se ei ole varsinainen poliittinen painopistealue asianosaisten maiden politiikoissa. Tämä tarkoittaa sitä, että yhteyksissämme niiden kanssa - ja asialle kehotetaan tekemään jotakin myös liittymistä valmistelevissa kumppanuuksissa - vaadimme edelleenkin parannusta kyseiseen tilanteeseen ja tarjoamme ohjelmiamme tämän tavoitteen saavuttamiseksi.

Aelvoet
Arvoisa puhemies, haluaisin joka tapauksessa kiittää komissiota siitä, että se on kääntynyt ensin parlamentin eikä lehdistön puoleen, sekä myös siitä, että olemme voineet todeta, että yksittäiset maat voivat todellakin parantaa mahdollisuuksiaan neuvotteluissa saavuttamansa todellisen edistyksen johdosta.
Bulgarian tapauksessa olen iloinen voidessani todeta, että siellä on tosiaan saavutettu todellista edistystä. Mielestäni se täytyy myös sanoa mahdollisimman selvästi. Minulla on kuitenkin kysymys, joka koskee yhtä erittäin vaikeaa asiaa Euroopan unionin ja Bulgarian suhteissa eli Kozloduin ydinvoimalaa. Meidän on todettava tästä asiasta, että myös hallituksen uusimpiin ehdotuksiin sisältyy aivan muu sulkemisen määräaika kuin alun perin oli luvattu ja vahvistettu jo vuoden 1993 sopimuksessa. Näin ollen haluaisin pyytää komissiota ilmoittamaan mahdollisimman täsmällisesti, mikä on komission mielestä tämän ydinvoimaongelman vaikutus ja kuinka vakavasti siihen olisi suhtauduttava arvioitaessa Bulgarian mahdollisuuksia liittyä unionin jäseneksi.

Van den Broek
Olen asiassa varovainen, koska minulla on jatkuvasti taipumusta sotkea keskenään Bulgarian, Liettuan ja Slovakian ydinvoimalat. Eräs asia on kuitenkin täysin selvä. Ydinturvallisuus on erittäin tärkeä osa meidän yhteistyötämme jäsenehdokasmaiden kanssa. Olemme tehneet täysin selväksi sen, että sulkemispäivämäärien osalta luotamme siihen, että nämä voimalat suljetaan aiemmin solmittujen ydinturvallisuussopimusten perusteella. Lisäksi joskus voidaan kiistellä siitä, mikä on tarkalleen ottaen jonkin osan elinikä ydinvoimalassa, ja me kuuntelemme asiantuntijoita. Nämä asiantuntijat liittyvät Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin (EBRD) ydinturvallisuusrahastoon ja niin edelleen.
Konkreettisten tietojen puuttuminen estää minua olemasta tänään yksityiskohtaisempi, mutta voitte olla varmoja, että kysymys sellaisten ydinvoimaloiden sulkemisesta, joista olemme varmoja, etteivät ne ikinä yllä kansainvälisten turvallisuusnormien mukaiseen turvallisuustasoon, on yhteistyömme keskeinen painopistealue.

Ephremidis
Arvoisa puhemies, pyysin saada esittää kysymyksen heti, kun herra komissaari aloitti. Nyt minulle sanotaan, että keskustelu on päättymässä. En ole kuitenkaan saanut puheenvuoroa. Olen kuitenkin pannut merkille, että puheenvuoron ovat saaneet kollegat - heidän kanssaan ei ole riitaa - jotka pyysivät sitä herra komissaarin puhuttua jo pitkään. Mistä tässä on kysymys? Olen toistuvasti vaivannut herraa, joka istuu vieressänne, ja hän vastasi: " Olkaa huoleti, teidät on kirjattu" . Nyt te sanotte, että keskustelu on päättymässä. Pyysin puheenvuoroa heti, kun herra komissaari aloitti. Esitän vastalauseen!

Puhemies
Herra Ephremidis, minun on jaettava puheenvuoroja tasapuolisesti eri kansallisuuksille ja poliittisille ryhmille. Teidän poliittisesta ryhmästänne on puhunut kaksi henkilöä; toinen heistä on herra Alavanos, joka on saman maan kansalainen kuin tekin. Monet henkilöt ovat pyytäneet puheenvuoroa enkä ole voinut antaa sitä heille. Olen todella pahoillani. Tämä on valitsemisen haittapuolia.
Herra Bondella on puheenvuoro.

Bonde
Haluaisin kysyä herra van den Broekilta, onko komissio saanut valmiiksi institutionaaliset pohdintansa, jotka koskevat äänten painottumista, komissaarien lukumäärää ja enemmistöpäätösten lukumäärää, onko hakijamaiden kanssa keskusteltu siitä, mitä institutionaalisia seurauksia siitä on, jos jotkin hakijamaat eivät halua, että jokaisella jäsenmaalla on yksi komissaarin virka, onko hakijamaiden joukossa sellaisia, jotka ovat asettaneet kyseenalaiseksi käytävillä ilmaistut institutionaaliset ajatukset. Toisin sanoen: mikä on hakijamaiden kanta institutionaalisiin kysymyksiin? Onko hakijamaissa niitä, jotka ovat esittäneet pysyviä erityisehtoja, esimerkiksi mitä tulee vapaa-ajan asuntojen, talviasuttavien mökkien ja kesämökkien suojeluun?

Van den Broek
Jäsenehdokasmaita koskevat institutionaaliset ja rahoituskysymykset on - aiempien neuvottelujen perusteella - perinteisesti jätetty neuvottelujen loppuvaiheeseen. Niinpä vastaus arvoisan jäsenen kysymykseen on: " ei" .
Mitä tulee kuuden jäsenehdokasmaan kanssa käytäviin neuvotteluihin, me käymme ensimmäiset ministeritason neuvottelut 10. marraskuuta. EU: n neuvoston yhteiset kannat hyväksytään 9. marraskuuta yleisten asioiden neuvostossa.
Jäsenehdokasmaat ovat vaatineet joitakin siirtymäkausia erityisesti tietoliikennealan osalta. Millainen vastaus tulee tarkalleen ottaen olemaan? Olemme neuvoneet neuvostoa ja puheenjohtajamaata vaatimaan lisäselvityksiä, koska emme ole aivan varmoja siitä, että vaaditut poikkeukset kuvastavat tietoliikenteestä ja audiovisuaalisesta alasta annettujen direktiivien asianmukaista ymmärtämistä. Tämä on paras vastaus, jonka voin tällä hetkellä antaa. Kyseessä on ilmeisesti jatkuva prosessi.

Puhemies
Paljon kiitoksia. Kiitän komissaari van den Broekia siitä, että hän oli valmis pidentämään keskustelua, ja siitä tarkkuudesta, jolla hän vastasi kaikkiin hänelle esitettyihin kysymyksiin.

Yhdentymistä koskeva kumppanuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat yhdentymistä koskevasta kumppanuudesta (" Partnership for integration" ).
Annan puheenvuoron neuvoston edustaja Bartensteinille.

Bartenstein
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät Euroopan parlamentin jäsenet, olen iloinen tästä mahdollisuudesta keskustella Euroopan parlamentin kanssa siitä, kuinka neuvosto on edistynyt ympäristöasioiden ja kestävän kehityksen integroimisessa muihin politiikan aloihin Eurooppa-neuvoston Cardiffin kokouksen jälkeen. Saanen selvittää integroimisen välttämättömyyttä ensin konkreettisen esimerkin avulla. Ihmisen aiheuttamat ilmastonmuutokset ja muutosten kielteiset vaikutukset ympäristöön ja ihmisiin ovat suurin maailmanlaajuinen ympäristöongelma. Sen vuoksi kaikki teollisuusvaltiot ovat sitoutuneet Kioton pöytäkirjassa vähentämään antropogeenisiä, siis ihmisen aiheuttamia kasvihuonekaasupäästöjä.
Unionin jäsenvaltiot ovat yhdessä sitoutuneet vähentämään päästöjä 8 %, mikä on saavutettavissa ainoastaan yhteisen ja yhteisesti määritellyn toimenpidepaketin avulla. Liikenneala on siinä merkittävässä osassa. Euroopan autonvalmistajien kattojärjestön kanssa solmitun vapaaehtoisen sopimuksen, joka koskee 6-litraisten autojen käyttöön ottamista vuoteen 2008 mennessä, on määrä edesauttaa Euroopan unionin päästöjen vähentämistä koskevan tavoitteen saavuttamista noin 15 %. Liikenteen jatkuvan kasvun vuoksi hiilidioksidipäästöjä ei kuitenkaan voida vähentää, vaan ne ennemminkin kasvavat noin 30 %, ellei ryhdytä liikennepoliittisiin ohjaustoimiin. Sen vuoksi teknisten parannusten toteuttamisen lisäksi on otettava käyttöön taloudellisia välineitä Euroopan ja kansainvälisellä tasolla. On ryhdyttävä siihen, että ulkoiset kustannukset siirretään vahvemmin kustannusten aiheuttajien maksettaviksi.
Myös rautateiden infrastruktuurin parantaminen kansallisella, mutta myös kansainvälisellä tasolla, esimerkkinä Euroopan laajuiset rautatieverkot, tarjoaa lisää mahdollisuuksia henkilö- ja kuorma-autoliikenteen kasvun hillitsemiseksi ja ihmisten ja talouselämän liikkuvuuteen kohdistuvien tarpeiden täyttämiseksi. Tämä pieni otos ilmastonsuojeluun liittyvien ongelmien osalta osoittaa, että edistyminen käsiteltävänä olevien ongelmien ratkaisemisessa on mahdollista ainoastaan sellaisen suunnitelman avulla, joka koskee kaikkia politiikan aloja. Integroitaessa ympäristöasioita ja kestävää kehitystä muihin politiikan aloihin painopisteen pitäisi komission tiedonantoa vastaavasti olla Agenda 2000 -asiakirjassa ja Kioton kokouksen jälkeen toteutettavassa ilmastostrategiassa.
Ensimmäiset aloitteet ympäristö- ja liikennepolitiikan integroimiseksi toteutettiin ympäristö- ja liikenneministerien epävirallisissa ja virallisissa neuvostoissa. Olen sen vuoksi tyytyväinen Euroopan parlamentin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan päätöslauselmaesitykseen. Euroopan parlamentin osallistuminen komission esittämään kumppanuuteen on meistä tärkeä tekijä tämän koko projektin onnistumisen kannalta. Kestävässä yhdentymisessä tarvitaan kaikkien yhteisön toimielinten, mutta tietenkin myös jäsenvaltioiden asiaa koskevia aloitteita.
Myös jäsenvaltioiden hallitusten ja parlamenttien täytyy toissijaisuusperiaatetta noudattaen lopulta ottaa kestävän kehityksen integroiminen kaikkeen toimintaan kansallisten strategioiden johtoajatukseksi liikenteen, maatalouden, energia-asioiden ja verojen alalla.
Ajatus ympäristöasioiden integroimisesta muihin politiikan aloihin esitettiin jo viidennessä ympäristöohjelmassa. Kesti kuitenkin kauan ennen kuin tämän vakuuttavan suunnitelman ratkaiseva läpimurto tapahtui ja siihen oli erilaisia syitä. Yksi tekijöistä oli se, että tuona ajankohtana muilla politiikan aloilla tietoisuus ympäristönsuojelun huomioon ottamisesta päätöksenteossa oli vielä puutteellista. Varmaankin esteenä oli myös se, että toimintaohjelma ei ollut oikeudellisesti sitova ja että eri politiikan alojen liittäminen toisiinsa oli puutteellista. Tällä välin joukko Euroopan unionissa tehtyjä päätöksiä on edesauttanut sitä, että kestävän kehityksen periaatteiden integroiminen kaikkiin politiikan aloihin hyväksytään. Erittäin tärkeää siltä osin on epäilemättä Amsterdamin sopimuksen hyväksyminen, jossa primaarioikeudellisella tasolla todetaan, että ympäristönsuojeluun liittyvät vaatimukset on otettava huomioon yhteisön politiikkoja ja toimia määriteltäessä ja toteutettaessa erityisesti kestävän kehityksen tukemiseksi.
Luxemburgin huippukokouksessa valtion- ja hallitusten päämiehet käsittelivät aihetta ja sitoutuivat saavuttamaan merkittävää edistystä. Tietenkin me ympäristöpoliitikot toimimme edelleen integraation moottoreina. Se on ensisijainen mielenkiinnon kohteemme. Valtion- ja hallitusten päämiesten kaikille asianomaisille neuvostoille esittämän vaatimuksen avulla, joka koskee oman strategian laatimista ympäristön ja kestävän kehityksen todelliseksi huomioon ottamiseksi kunkin neuvoston edustamalla politiikan alalla, vastuuta ympäristöasioiden integraation toteuttamisesta siirretään nyt sektoreille. Sen jälkeen Eurooppa-neuvosto puolestaan itse tutkii nämä strategiat.
On erittäin ilahduttavaa, että juuri nämä kolme sektoria - liikenne, energia ja maatalous - noudattavat ponnekkaasti Cardiffin Eurooppa-neuvoston kehotuksia ja valmistelevat kertomuksiaan Wienin huippukokousta varten. Sen lisäksi kertomuksessa, jota yleisten asioiden neuvosto nyt laatii Wienin Eurooppa-neuvoston kokousta varten ja jossa käsitellään Agenda 2000: ta, yhdessä luvussa käsitellään nimenomaan ympäristönäkökulmien integroimista alue- ja koheesiopolitiikkaan, siis rakennerahastoihin, Agenda 2000: n puitteissa. Neuvostojen kertomukset hyväksytään päätelminä ja ne esitetään välittömästi Eurooppa-neuvostolle.
Puheenjohtajamaa ja komissio esittivät yhdessä ehdotuksia kertomuksiin maataloutta ja liikennettä koskevista aloista kussakin neuvoston työryhmässä. Energia-alalla käsiteltävänä on neuvoston kertomuksen lisäksi komission oma tiedonanto. Tällä hetkellä käsiteltävänä olevat näiden kolmen kertomuksen luonnokset osoittavat, että on tehty merkittäviä ponnisteluja, jotta tehtäisiin oikeutta niille vaatimuksille, joita komissio esitti tiedonannossaan ja Eurooppa-neuvosto Cardiffissa. Kaikissa kertomuksissa nimittäin yhtäältä viitataan jo toteutettuihin toimiin, mutta toisaalta niissä esitetään myös tulevaisuuteen suuntautuvia toimia. Sen lisäksi kaikissa asiakirjoissa on käsitelty kestävän kehityksen indikaattorien laatimisen välttämättömyyttä ja laajempaa strategiaa kutakin sektoria varten. Erityisaloja käsittelevien neuvostojen täytyy tulevaisuudessa keskittää huomio erityisesti indikaattorien kehittämiseen ja tavoitteiden määrittelemiseen toimien valvomiseksi.
Tällä hetkellä konkreettisen ajallisen horisontin antamisesta indikaattorien valitsemista varten vielä keskustellaan kaikilla kolmella alalla. Yhdistyneiden kansakuntien, OECD: n, Eurostatin ja myös Euroopan ympäristöviraston meneillään olevat työt pitäisi ottaa siinä huomioon. Kun ajatellaan realistisesti, se aika, joka on käytettävissä kattavien indikaattorit sisältävien suunnitelmien laatimiseksi kahden Eurooppa-neuvoston välillä, on liian lyhyt. Työtä, joka liittyy aikataulut ja konkreettiset toimet sisältäviin alakohtaisiin strategioihin, täytyy jatkaa Eurooppa-neuvoston Kölnissä ja myös Helsingissä vuonna 1999 pidettäviä kokouksia ajatellen.
Haluaisin myös käsitellä vielä lyhyesti kolmen sektorin sisältöjä esittämällä vain viitteellisiä huomautuksia. Energia-alasta: Euroopan unionin energiapolitiikassa ympäristönsuojelu on epäilemättä yksi kolmesta periaatteesta energiahuollon turvaamisen ja kilpailukyvyn lisäksi. Erityisesti niiden velvoitteiden vuoksi, jotka Kioton pöytäkirja sisältää, ympäristön kannalta olennaiset kysymykset on tiiviisti liitetty energia-asioita käsittelevän neuvoston tehtäviin. Toimet ympäristönsuojelun sisällyttämiseksi tähän yhteisön alaan otettiin käyttöön jo energiasisämarkkinoiden, energiatehokkuuden, uusiutuvien energialähteiden ja energia-alan puiteohjelmien osalta.
Liikenteestä: myös tällä alalla ympäristö-asioita käsittelevä neuvosto ryhtyi jo konkreettisiin toimiin yhteisön tasolla ympäristöön kohdistuvien rasitusten vähentämiseksi, esimerkiksi Auto Oil -ohjelman tai jo esiin tuodun autoteollisuuden kanssa solmitun vapaaehtoisen sopimuksen, joka koskee 6-litraisten autojen käyttöön ottamista, avulla. Tältä osin komissiota on kiitettävä kovasti sen toiminnasta. Jatkuva liikennepalveluihin ja liikkuvuuteen kohdistuva kysyntä on kuitenkin edelleen haaste, johon ei ole löydetty ratkaisua. Kaikki tekninen kehitys ympäristöön kohdistuvan rasituksen vähentämiseksi menettää valitettavasti merkitystään liikenteen jatkuvan kasvun vuoksi. Komissio on laatinut ja esittänyt joukon ehdotuksia, joiden on määrä edesauttaa ongelman ratkaisemista, ja neuvosto käsittelee niitä pian.
Mitä maatalouteen tulee, integrointitoimiin on jo ryhdytty maatalouden, lajien monimuotoisuuden, veden, maaperän ja ilman puhtauden osalta. Tuleva yhteisen maatalouspolitiikan uudistus, joka toteutetaan Agenda 2000: n puitteissa, edistää integraatiota edelleen merkittävästi esimerkiksi maaseudun kehittämisen osalta. Konkreettiset tulokset riippuvat kuitenkin olennaisesti myös kansallisen sekä alueellisen tason ohjelmista ja toimista. Energia-asiat, liikenne ja maatalous ovat epäilemättä erittäin tärkeitä integrointialoja, mutta eivät tietenkään ainoita keskeisiä politiikan aloja. Cardiffissa tehtyjen päätösten mukaisesti asia koskee myös muita neuvostoja. Alakohtaisten strategioiden kehittämisessä pitäisi mielestäni ottaa huomioon erityisesti keskeiset tuleviin vuosiin liittyvät ympäristöpoliittisesti olennaiset asiat, kuten ilmastonsuojelu ja Kioton päätöksiin liittyvä seuranta sekä unionin laajentuminen.
Asettamatta kyseenalaiseksi yksittäisten neuvostojen vastuuta niiden omista strategioista pitäisi toki olla pitemmällä aikavälillä myös laaja kestävää kehitystä koskeva yhteinen suunnitelma. Heinäkuussa 1998 Grazissa pidetyn ylimääräisen ympäristöministerien neuvoston kokouksen johdosta olemme tässä yhteydessä päättäneet soveltaa jäsenvaltioissa integraation osalta parhaan toimintatavan mallia. Tämän mallin avulla päätöksentekorakenteet voitaisiin tarkistaa yhteisön tasolla ja jäsenvaltioissa. Pitkällä aikavälillä ympäristö ja kestävä kehitys on määrä integroida sekä strategioihin että päätöksiimme.
Haluaisin vielä kerran korostaa, että Euroopan parlamentin aktiivinen ja tukea antava rooli, kun on kysymys yhdentymistä koskevasta kumppanuudesta neuvoston ja komission kanssa, on tämän prosessin menestyksekkään etenemisen kannalta erittäin tärkeä. Päätöslauselmaesitys sisältää lukuisia kehotuksia Eurooppa-neuvostolle sekä komissiolle. Komissaari Bjerregaard käsittelee vielä lähemmin sitä, minkä panoksen komissio tulevaisuudessa antaa. Olen varma, että olette kanssani samaa mieltä siitä, että prosessi on vasta alkanut ja että sellainen projekti voi tietenkin onnistua vain pitkällä aikavälillä. Tästä syystä jäsenvaltioiden tiivis yhteistyö puheenjohtajamaan toimien lisäksi sekä toimielinten välinen yhteistyö on menestyksen kannalta välttämätöntä. Meillä pitäisi olla kattava integrointia ja kestävää kehitystä käsittelevä strategia valmiina vuoteen 2000 mennessä, joskin myös viidennen toimintaohjelman jatkaminen on esityslistalla.
Cardiffin kokoukseen liittyvä seurantaprosessi pitäisi tulevan Euroopan ympäristöpolitiikan jatkuvuuden ja johdonmukaisuuden vuoksi liittää ympäristöä koskevan toimintaohjelman laatimiseen. Olen siltä osin vahvasti vakuuttunut siitä, että ainoastaan suunnitelma, joka liittyy kestävän kehityksen kaikkiin asianomaisiin politiikan aloihin integroimiseen, on omiaan pitkällä aikavälillä edistämään yhteiseurooppalaisten ja maailmalaajuisten ympäristöongelmien ratkaisemista huomattavasti, parantamaan elinolojamme ja säilyttämään ne tulevia sukupolvia varten. Olen sitä mieltä, että kun on kyse edistysaskelista ympäristön integroimisessa muihin aloihin, on välttämätöntä, että valtion- ja hallitusten päämiesten korkein poliittinen taso jatkaa tämän prosessin seuraamista. Cardiffissa saavutettua menestystä täytyy jatkaa Wienissä!
Onnistunut integraatio vaatii kuitenkin myös pitkän aikavälin suunnittelua. Saksa ja Suomi tulevina puheenjohtajamaina ovat jo ilmoittaneet olevansa halukkaita jatkamaan työtä prosessin toimivuuden säilyttämiseksi vuosituhannen vaihteen yli. Tarvitsemme näkymän, joka koskee eurooppalaisen ympäristöpolitiikan tulevaa muotoilua. Suunnitelma, joka koskee ympäristön ja kestävän kehityksen integroimista kaikkiin aloihin, voi ja sen on määrä olla tukeva perusta sellaisen tulevaa vuosituhatta koskevan näkymän kehittämistä varten. Olen iloinen siitä, että neuvosto, komissio ja ennen kaikkea myös parlamentti yhdessä ottavat tämän haasteen vastaan.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, haluaisin kiittää parlamentin ympäristövaliokuntaa tästä päätöslauselmasta, joka koskee yhtä ympäristöpolitiikan tärkeimmistä aiheista, nimittäin ympäristönäkökohtien integroimista yhteisön muihin politiikkoihin. Kuten me kaikki tiedämme ja kuten sekä täällä parlamentissa että neuvostossa käydyissä keskusteluissa on useita kertoja todettu, monet ympäristöongelmamme ovat seurausta toisista politiikoista. Ne voivat johtua liikennepolitiikasta, ne voivat johtua energiapolitiikasta ja ne voivat johtua maataloussektorista, kuten herra Bartenstein jo mainitsi. Meidän on muutettava näitä politiikkoja ympäristön parantamiseksi. Samalla tavalla on asian laita, kun kyse on Kioton pöytäkirjan toimeenpanemisesta. Pystymme täyttämään velvollisuutemme ainoastaan, jos saamme muut sektorit mukaan tähän ja pystymme muuttamaan niiden politiikkaa.
Kuten tiedetään, Amsterdamin sopimus sysäsi integraatioprosessin liikkeelle. Kestävän kehityksen vaatimuksella on nyt keskeinen asema sopimuksessa, koska se on liitetty ensimmäisiin artikloihin. Sen myötä ympäristönäkökohtien integroimisesta on tullut keskeinen väline tavoitteen toteuttamisessa, eikä ympäristönäkökohtien tärkeydestä ole epäilystäkään. Kyseessä on merkittävä aluevaltaus ja toivottavasti keskeinen käännekohta ympäristöasioihin liittyvien yhteisön toimien kehityksessä. Haluan toistaa sen, mitä komissio totesi Cardiffin huippukokoukselle suunnatussa tiedonannossaan: integraatiosta on tullut velvoite. Se ei enää ole pelkkä mahdollisuus. Myönnän ensimmäisten joukossa, ettei tavoitteita ole helppo saavuttaa. Me kaikkihan tiedämme, miten vaikeaa on saada yksittäisten sektorien vastuuhenkilöt - olipa kyse komissiosta, neuvostosta tai parlamentista - osallistumaan ympäristökysymyksiin, toisin sanoen huolehtimaan ympäristönäkökohdista sekä - ja mikä ehkä vielä vaikeampaa - koordinoimaan toimia. Olen ollut erittäin tyytyväinen Euroopan parlamentin osuuteen, koska tiedän, miten vaikeaa on vakuuttaa toisilla sektoreilla, kuten maatalouden ja kuljetuksen alalla työskenteleviä kollegoja siitä, että heidän on otettava ympäristö huomioon.
Komission tiedonanto Cardiffin huippukokoukselle ja huippukokouksen antama hyvin myönteinen vastaus ovat panneet prosessin liikkeelle. Neuvoston kaikille sektoreille annettu kehotus käydä läpi omat politiikkansa ja muotoilla kestävään kehitykseen liittyvä tulevaisuuden strategiansa on tärkeä uusi ulottuvuus. Erityisesti siksi, että siihen liittyy vaatimus sellaisten indikaattorien tunnistamisesta, joita voidaan käyttää arviointiprosessissa ja politiikan kehittämisessä. Komission asianosaiset virkamiehet tekevät jo nyt yhteistyötä puhemiehistön kanssa Wienin huippukokoukselle annettavien maatalous-, energia- ja liikennesektoria koskevien selvitysten parissa, mitä myös Martin Bartenstein painotti. Kyseessä on prosessin alkuvaihe, jonka perusteella meidän on päätettävä jatkotoimista. Indikaattorien valinta ja yksimielisyys tavoitteista ovat tärkeitä tekijöitä strategioiden menestyksen arvioinnissa. Vuoden 1999 kuluessa meidän on päästävä yksimielisyyteen tärkeimpiä alueita koskevista indikaattoreista. Se on vaikea työ, sillä juuri indikaattorien avulla voimme saada hyvin tarkkaa tietoa ympäristön tilasta, jos osaamme käyttää sopivia indikaattoreita ja jos me käytämme niitä oikein. Samanaikaisesti indikaattorit kielivät myös tavallaan aikaisemmista poliittisten valintojen tuloksista.
Komissio on myös ottanut velvollisuudekseen tehdä ympäristöarviointeja olennaisista ehdotuksista ja te näette ensimmäisen käytännön toimeenpanon komission työohjelmassa vuodeksi 1999. Olemme yrittäneet integroida ympäristönäkökohtia erittäin aktiivisesti. Se näkyy erittäin selvästi Agenda 2000 -ehdotuksessa. Olen vakuuttunut siitä, että monet näistä ehdotuksista ovat uraauurtavia, kun ajatellaan ympäristön integroimista muihin politiikkoihin, esimerkiksi maatalous- ja rakennerahastopolitiikkaan. Nyt jäljellä on haaste varmistaa yhteisötason vahvistus sekä parlamentissa että ministerineuvostossa tehtävien lopullisten päätösten avulla ja sen onnistumiseksi on tehtävä kaikin voimin työtä.
Arvoisa puhemies, komissio pitää parlamentin tukea tässä asiassa myönteisenä, koska parlamentti tukee laajasti päätöslauselmaehdotuksessaan tähän mennessä tekemiämme aloitteita. Kyse on - minun nähdäkseni - vain pienestä merkityserosta, parlamentin toiveesta saada aikaan tätä asiaa koskeva direktiivi. En ymmärrä täysin, miten sellaisen oletetaan toimivan käytännössä ja olen oikeastaan sitä mieltä, että strategiseen ympäristöarviointiin liittyvä direktiiviehdotuksemme on jo merkittävä askel kohti ympäristöarvioinnin ulottuvuuden integroimista jäsenmaiden suunnitelmiin ja ohjelmiin. Teemmekin kovasti töitä, jotta ehdotus hyväksyttäisiin.
Haluan muistuttaa parlamenttia siitä, että komission tiedonanto integraatioon tähtäävästä kumppanuudesta oli suunnattu parlamentille olettaen, että se kävisi läpi oman menettelynsä katsoakseen, miten parlamentti voi vahvistaa osuuttaan yhdentymisen osalta. Parlamentin päätöslauselmaehdotuksen myötä olen kiinnittänyt huomiota siihen, että parlamentissa tehdään parhaillaan tällaista tutkimusta ja odotan yhteistyötä parlamentin kanssa minkä tahansa toimen parissa, jota päätetään esittää vastauksena tähän pyyntöön.

Collins
Arvoisa puhemies, minun täytyy sanoa, että se, että tämä keskustelu ylipäätään käydään tänään, on esimerkki parlamentin ja muiden toimielinten välisestä yhteistyöstä. Meille oli hyvin selvää se, että tällainen keskustelu oli käytävä julkisesti, ja sen on mahdollistanut sekä komissaari Bjerregaardin että puheenjohtaja Bartensteinin yhteistyö. Olen erittäin tyytyväinen niihin kommentteihin, joita he ovat tänään esittäneet.
Amsterdamin sopimuksen 2 ja 3 artiklassa todetaan yksiselitteisesti, että ympäristövaatimukset ovat mukana kaikkien yhteisön politiikkojen ja toimintojen määrittelyssä ja täytäntöönpanossa. Komission yhdentymistä koskevasta kumppanuudesta antama tiedonanto, jossa toistetaan tämä velvoite, on mielestämme selvä askel oikeaan suuntaan. Laajentumisen, nykyisten Agenda 2000: ta koskevien ehdotusten, Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanemista koskevan yhteisön strategian ja komission luonnon monimuotoisuutta koskevasta yhteisön strategiasta antaman tiedonannon valossa on erittäin selvää, että yhdentyminen on tärkeää, mikäli haluamme saada aikaan kestävää kehitystä.
Vaikka en haluakaan kaataa kylmää vettä kenenkään niskaan, palautan kuitenkin mieliin Jacques Delorsin joitakin vuosia sitten Rion konferenssin jälkeen lausumat sanat. Puheenjohtaja Delors sanoi tuon kokemuksen jälkeen, että Riossa oli kysymys siitä, että valtionpäämiehet tulivat paikan päälle pitämään puheita aivan niin kuin ne silmäätekevät, jotka menevät sunnuntaisin kirkkoon, rukoilevat suurieleisesti ja julkisesti köyhien puolesta ja laittavat sitten pikkusumman köyhäinlippaaseen kirkosta lähtiessään. Ei riitä, että nämä asiat sanotaan ääneen, vaikka sanat ovatkin myönteisiä. Meidän on myös ryhdyttävä sanoista tekoihin. Ei riitä, että sanotaan, että on tehtävä jotakin.
Euroopan unionilla on tässä asiassa äärimmäisen merkittävä rooli. Mikään yksittäinen jäsenvaltio ei voi ratkaista saastumisen ja ympäristönsuojelun ongelmia. Yksittäiset jäsenvaltiot eivät voi selvittää mitään rajat ylittäviä ongelmia. Näin ollen meidän pitäisi puuttua työllisyyteen ja teollisuuteen, liikenteeseen ja maanviljelyyn ja niin edelleen yhtenäismarkkinoiden, kestävän kehityksen ja yhdentymiskehyksen puitteissa. Kokonaisvaltainen lähestymistapa on välttämätön, mikäli me haluamme luoda todella kestävää kehitystä viidennen ympäristöalan toimintasuunnitelman mukaisesti, joka loppujen lopuksi kehitettiin suoraan Brundtlandista vuonna 1987 Rioon vuonna 1992 ja Agenda 21: een.
Ympäristöpolitiikka on selvästi sisällytettävä kaikkiin politiikan osa-alueisiin. Yleisön, teollisuuden ja kansalaisjärjestöjen on osallistuttava siihen mahdollisimman laajalti. Sen on oltava aitoa kumppanuutta. Tämä tarkoittaa sitä, että meidän on tarkasteltava kunnolla nykyisiä kasvustrategioita ja nykyisten kulutusmallien uudistamista.
Tämä päätöslauselma on askel oikeaan suuntaan. Se antaa lisäsysäyksen kohti sitä kestävän kehityksen tavoitetta, jonka me kaikki pyrimme saavuttamaan. Valitettavasti tietyt jäsenvaltiot puhuvat paljon ja saavat vähän aikaan. Näin ollen 10 kohta, jossa ministerineuvostoa neuvotaan seuraamaan jäsenvaltioiden toimintaa tiedonannon ja yhdentymistä koskevan kumppanuuden täytäntöönpanon osalta, on tärkeä. On hyvä kuulla puheenjohtaja Bartensteinin näkemykset. Se on virkistävä yritys tuoda yhdentyminen jäsenvaltioiden tietoisuuteen. Tarvitaan kuitenkin rakenne sen takaamiseksi, että pelkästään jäsenvaltioiden hyvät aikeet ja sanat eivät korvaa konkreettisia sopimuksia ja konkreettisia toimia. Tarvitsemme näitä toimia ja tarvitsemme aikatauluja, ja olen hyvin iloinen kuullessani, että indikaattorien kehittelytyö edistyy. Tarvitsemme sitä päästäksemme eteenpäin ja meidän on sanottava selkeästi se, milloin odotamme sen olevan valmis.
Lopuksi on aika muuttaa nämä sanat teoiksi. Ei ole epäilystäkään siitä, että neuvostolla ja komissiolla on parlamentin täysi tuki, jos ne kannattavat aidosti yhdentymistä strategiana.

Valverde López
Arvoisa puhemies, mielestäni meidän on oltava tyytyväisiä tähän komission, neuvoston ja parlamentin väliseen yhteiskeskusteluun. On erittäin tärkeää, että kansalaisille havainnollistetaan tällä tavoin yhteisön lainsäädäntöelinten todellinen luonne. Nämä kolme toimielintä määrittelevät kolmen osapuolen vuoropuhelussa lopullisen tuloksen. Tärkeää on myös se, että huolehdimme Amsterdamin sopimuksen, jonka kaikkien jäsenvaltioiden odotetaan piakkoin ratifioivan, sisällön toimeenpanemisesta.
Ympäristöpolitiikka ei ole enää yksi politiikan lohko, vaan siitä on tullut keskeinen tekijä, joka määrittää kaikkia muita politiikkoja. Tämä viesti meidän on välitettävä kaikille sektoreille, ja ennen kaikkea kaikille hallintoelimille. Tämän vuoksi Cardiffin Eurooppa-neuvostossa laadittu sopimus on niin tärkeä.
Olen iloinen myös siitä, että neuvosto on muistanut sille kuuluvan vastuun sekä näiden vaatimusten välittämisessä kansallisille hallintoelimille että alue- ja paikallispolitiikkojen koordinoinnissa. Tämä on tärkeää, sillä muutoin emme täyttäisi tehtäväämme.
Toivomuslistalle olisi mielestäni tärkeää lisätä se, että koska komissio on muuttanut sisäistä työskentelytapaansa ja koska parlamentti valmistautuu uudistamaan työjärjestystään seuraavaa toimikautta varten, pitäisi neuvostonkin uudistaa työskentelytapojaan. Tämä jää neuvoston itsensä päätettäväksi, mutta ympäristöministerien ja muiden ministerien kanssa pidetyt kokoukset eivät tietenkään riitä. Mielestäni neuvoston on muutettava sisäistä järjestelmäänsä.
Mitä tulee yritykseen antaa konkreettisia ohjeita muille hallintoelimille, siis kansallisille, alueellisille ja paikallisille, mielestäni yritysten ympäristöauditointia koskevaan direktiiviin sisältyvä malli voisi olla erinomainen ohje annettavaksi myös eri tasojen hallintoelimille.
Konkreettisten politiikkojen alueella parlamentti on odottanut jo useita vuosia, että toteutettaisiin jo asetettu tavoite palkkakustannusten - tai osan palkkakustannuksista - korvaamisesta ympäristöverolla. Emme ole saaneet komissiolta vielä asianmukaista vastausta - vaikka se on useaan otteeseen yrittänyt sitä antaa - jonka neuvosto olisi hyväksynyt, ja tähän haasteeseen meidän on vastattava.
On myös rohkaistava kestävän kehityksen periaatetta noudattavia kulutustottumuksia, ja myös tältä osin tarvitaan konkreettisia toimia.
Vaihtoehtoisten energiamuotojen alueella emme ole mielestäni ponnistelleet riittävästi - vaikka me yhteisön toimielimissä olemmekin kiinnittäneet siihen huomiota eri yhteyksissä.
Arvoisa puhemies, mielestäni voimme olla tyytyväisiä myös siihen, että neuvosto haluaa taata työnsä ja politiikkojensa jatkuvuuden huolimatta siitä, että puheenjohtajamaa vaihtuu kausittain rotaatioperiaatteen mukaisesti. Uskon myös, että me olemme kaikki tyytyväisiä ympäristöasioista vastaavan komissaarin työhön, ja olemme iloisia hänen toipumisestaan.

Eisma
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi toivottaa komissaari Bjerregaardin tervetulleeksi keskuuteemme. Kuulostaa siltä, että hän on jälleen loistavassa vedossa ja taistelee kanssamme ympäristön puolesta. Tervetuloa.
Se, mitä me teemme täällä Euroopan unionissa, on esimerkki jäsenvaltioille. Me täällä unionissa - siis neuvostossa, komissiossa ja parlamentissa - olemme aloittaneet ensimmäisinä kestävän kehityksen integroimisen eri politiikan alueisiin. Näin ollen meidän on toimittava siinä hyvin, koska siten jäsenvaltiot voivat seurata hyvää esimerkkiä. Me olemme havainneet, että kestävän kehityksen integroiminen eri politiikan alueisiin ei ole enää vain mahdollisuus vaan välttämättömyys. Tämän vuoksi me tarvitsemme myös suuntaviivoja ja indikaattoreita voidaksemme valvoa integroimista. Komissaari Bjerregaard puhui siitä, että sitä on vaikea kehittää, mutta me odotamme, mitä tietoa komission ohjelma vuodeksi 1999 tuo tämän osalta mukanaan.
On vielä tärkeämpää integroida kestävän kehityksen ajatus muihin politiikan alueisiin käytännön toteuttamisen mahdollistamiseksi, koska juuri Amsterdamin sopimus, jonka kotimaani päättää tänään ratifioida, velvoittaa ottamaan ympäristötavoitteet huomioon yhteisön kaikissa politiikoissa. Meidän täytyy nyt katsoa, mitä me teemme tässä asiassa. Agenda 2000, Kioton pöytäkirja ja luonnon monimuotoisuus ovat esimerkkejä, joiden täytyy osoittaa, voimmeko integroida kestävän kehityksen kaikkiin politiikan aloihin Euroopan unionissa.
Me olemme asettaneet tavoitteita. Haluamme, että joka kuudes kuukausi pidetään vähintään yksi yhteinen neuvoston kokous, jossa ovat mukana ympäristöministerit ja muut ministerit, kuten maatalous- ja liikenneministerit ja niin edelleen. Haluamme myös, että Ecofin-neuvosto ja muut neuvostot konsultoivat ympäristöministereitä tehdessään päätöksiä aluepolitiikasta.
Lopuksi haluan esittää yhden kysymyksen neuvoston edustajalle. Tarkastelette pian Wienin huippukokouksessa jälleen, kuinka pitkälle olette päässeet integroinnissa viimeisen puolen vuoden aikana. Siitä laaditaan asiakirja, ja meistä olisi hyvin tärkeää, jos kyseinen neuvoston asiakirja toimitettaisiin parlamentille ja jos voisimme myös esittää mielipiteemme siitä. Voisitteko siis huolehtia siitä, että parlamentille lähetetään asiakirja, josta aioitte keskustelle Wienissä tai josta olette keskustelleet, jotta me voimme esittää mielipiteemme.

Graenitz
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa rouva komissaari, olen iloinen siitä, että olette jälleen joukossamme ja voitte jo paremmin, ja olen erittäin iloinen myös siitä, että Itävallan ollessa puheenjohtajamaana tätä aihetta käsitellään nyt konkreettisesti. Kestävä, ympäristön huomioon ottava unionin kehitys asetettiin tavoitteeksi jo vuosia sitten. Emme ole vielä saavuttaneet tätä tavoitetta, koska sanat ja teot ovat usein kovin kaukana toisistaan ja koska myös tarvittavat strategiat ja järjestelmät ympäristöpolitiikan integroimiseksi muihin aloihin ja kestävän kehityksen saavuttamiseksi niiden avulla ovat puuttuneet.
Sen vuoksi pidän ehdotusta yhdentymistä koskevasta kumppanuudesta myönteisenä ja toivon - tarkoitan, että neuvoston puheenjohtaja ja rouva komissaari eivät kumpikaan ajattele sitä, mutta muut kenties jo ajattelevat - että parlamentti ei osallistu tähän kumppanuuteen vain juniorisarjassa, vaan työskentelee siinä tasa-arvoisena ja yhdessä muiden toimielinten kanssa erittäin avoimesti ja selkeästi ympäristökysymysten integroimiseksi paremmin muihin aloihin.
Saanen käyttää tässä esimerkkinä Kioton kokouksen jälkeistä seurantaprosessia. Olemme sitoutuneet selkeään tavoitteeseen: Euroopan unionin alueella päästöjä on vähennettävä 8 %. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi meidän ei pidä ainoastaan päättää sitä, kuinka rasite on jaettava, vaan meidän on myös ryhdyttävä valvomaan sitä, toteutuvatko ne päästöjen vähennykset, joihin jäsenvaltiot ovat sitoutuneet, todella. Meidän pitäisi myös miettiä sitä, mitä on tehtävä, jos päästöt eivät vähene. Rouva komissaari, en ole kanssanne samaa mieltä siitä, että sitä varten ei tarvita mitään lakeja. Olen sitä mieltä, että tarvitsemme nimenomaan Kiotossa asetettujen tavoitteiden täyttämiseksi oikeudelliset puitteet, sillä kyse ei ole pelkästään indikaattoreista ja tavoitteista, vaan myös toimista näiden tavoitteiden saavuttamiseksi ja siitä kysymyksestä, mihin toimiin on ryhdyttävä, jos tavoitteita ei pystytä saavuttamaan.

Myller
Arvoisa puhemies, on helppo yhtyä niihin vaatimuksiin, joita sekä komission, neuvoston että parlamentin taholta on esitetty sen suhteen, että on todella päästävä tekoihin ympäristön integroimisessa kaikkeen politiikkaan. Mielestäni ei enää riitä se, että puhumme yleisesti kestävästä kehityksestä. Meidän on päästävä sille tielle, jolla edistämme ympäristön tilan parantamista.
Liikenne on ilman muuta yksi suurimmista ongelmista, ja liikenteen päästöjen ehkäisy on keskeinen osa politiikkaa, jolla pyrimme parantamaan ympäristön tilaa. Ihmisten kulutuskäyttäytymistä voidaan parhaiten ohjata menemällä heidän taskuilleen ja tässä mielessähän Auto Oil -ohjelma on hyvä esimerkki. Siinä kepin ja porkkanan avulla, veroporrastuksen kautta pyritään edistämään parempilaatuisten polttoaineiden kulutusta ja tekemään kalliimmaksi heikompilaatuisten kulutus. Tätä järjestelmää voidaan laajentaa moniin muihinkin tilanteisiin.
Tuleva Agenda 2000 -ohjelma, jota käsitellään tällä hetkellä sekä parlamentissa että neuvostossa, on konkreettinen osoitus siitä, mihin me todella haluamme päästä. Alue- ja rakennepolitiikan osalta komission ehdotus on sanojen tasolla hyvä, mutta käytännön toimet jäävät vajavaisiksi. Ympäristöviranomaiset on todella otettava aivan käytännössä mukaan kaikkeen ohjelmatoimintaan tasavertaisesti muiden toimijoiden kanssa. Maataloudessa ei riitä, että toteamme, että jäsenvaltioiden tehtävänä on huolehtia siitä, että maatalouden ympäristötavoitteet tulevat hoidettua. Niiden on oltava unionin laajuista toimintaa. Tukia ei voida antaa silloin, jos ympäristökysymyksiin ei kiinnitetä riittävästi huomiota.
Laajentumisessa sitä edeltävä työ on tärkeää ja siihen on todella panostettava, koska emme voi lähteä siitä, että tulevat jäsenmaat tulevat vaillinaisesti ympäristöasioissa mukaan ja tarvitsevat sitten pitkiä siirtymäaikoja. Tiedämme, että jos laajentuminen toteutetaan näin, se heikentää Euroopan ympäristön tilaa tulevaisuudessa.

Bartenstein
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kiitän tästä lyhyestä mutta erittäin tärkeästä keskustelusta, koska sen lisäksi, että siihen sisältyi jonkin verran arvostelua ja jonkin verran kiihtymystä, se sai aikaan myös paljon hyväksyntää sitä kohtaan, mitä integraation liittyvässä työssä on viime kuukausina ensin puheenjohtajamaa IsonBritannian ja nyt puheenjohtajamaa Itävallan johdolla saatu aikaan ja mitä tulevaisuudessa varmasti puheenjohtajamaiden Saksan ja Suomen johdolla saadaan aikaan. On täysin selvää, että herra Collins on enemmän kuin oikeassa lainatessaan Delorsin sanoja: kauniiden sunnuntaipuheiden ajan täytyy olla ohi! Meidän on toimittava ja tarvitsemme siihen oikeat välineet. Tarvitsemme indikaattoreita, tarvitsemme tavoitteita ja tarvitsemme järjestelmiä näiden tavoitteiden ja indikaattoreiden valvomiseksi.
Tarvitsemme kuitenkin samanaikaisesti myös yhteisyyden tunnetta. Erityisesti tältä osin - puhuttiin kolmen toimielimen vuoropuhelusta - neuvoston, parlamentin ja komission on tehtävä yhteistyötä tavoitteen saavuttamiseksi. Yksittäinen jäsenvaltio ei pysty pelkästään jo kilpailuun liittyvistä syistä olemaan tässä edelläkävijänä. Vain Eurooppa voi toimia esimerkkinä kestävän kehityksen osalta, koska tiedämme, että erityisesti maanosan ulkopuolella kehitys on Rion kokouksen jälkeen ollut kaikkea muuta kuin kestävää. Ei kuitenkaan riitä, että neuvosto, komissio, parlamentti ja myös kansalliset hallitukset liittyvät nyt yhteen, vaan olen jälleen kerran samaa mieltä Kenneth Collinsin kanssa - on tietenkin välttämätöntä saada toiminnalle julkista tukea, tehdä yhteistyötä teollisuuden, siis yksityisen sektorin, ja erityisesti kansalaisjärjestöjen kanssa. Ilman niitä toiminta ympäristön hyväksi on meidän kaikkien mielestä mahdotonta.
Ympäristöpolitiikkaa ei todellakaan voi enää tarkastella alakohtaisesti. Tarvitsemme sen harjoittamisessa hallituksessa olevien kollegojemme kumppanuutta, niin vaikeaa kuin se saattaakin olla osana jokapäiväistä toimintaa. Uudet aloitteet, samoin yhteiset neuvostot, joissa käsitellään liikennettä ja ympäristöä, ovat kyllä tärkeitä, mutta ne eivät ole autuaaksi tekeviä ratkaisuja. Tarvitsemme ennen kaikkea sellaisten yhteisten kokousten ulkopuolella elintapaa, jossa ympäristö ja kestävä kehitys otetaan tietoisesti huomioon, sitä tarvitaan myös ympäristöasioita käsittelevien neuvostojen ulkopuolella.
On tärkeää ja hyvä asia ja hyvä esimerkki Euroopan unionin kannalta, että ensimmäinen suuri toimenpide Kioton pöytäkirjan toteuttamiseksi Euroopan tasolla, yhteisön tasolla saatiin aikaan. Toistan kiitokseni komissiolle erittäin hyvistä neuvotteluista Euroopan autoteollisuuden kanssa: 15 %: n vähennys matkalla kohti Kiotossa asetettuja tavoitteita, seitsemäsosa, on hyvä alku. Eurooppalaisten, mutta myös kansallisten toimenpiteiden toteuttamista on tulevaisuudessa jatkettava.
Tietenkin Wienin huippukokouksen on määrä olla uusi virstanpylväs tämän prosessin jatkamisessa ja meidän valtion- ja hallitusten päämiehiltämme on odotettavissa tärkeä vastaus siihen, mitä kolme neuvostoa - olen arvioinut niiden työn periaatteessa myönteisellä tavalla - ovat esittäneet ja esittävät. Olen tietenkin halukas välittämään Wienin huippukokouksen asiaa koskevat tulokset välittömästi Euroopan parlamentille.
Parlamentin jäsen Graenitz totesi, että sanat ja teot ovat kaukana toisistaan, ja se pitää paikkansa. Olen kuitenkin sitä mieltä, että meillä on ainakin syy toivoa, että integraatiopolitiikkaa koskeva strategiamme on nyt oikea muutettaessa sanoja teoiksi. Strategiamme ei ole ainoastaan oikea, mielestäni se on jopa ainoa mahdollinen strategia. Emme tunne mitään muuta, emme tunne mitään parempaa strategiaa. Tarkoitan, että koetinkivi on se, missä määrin kestävä kehitys on jälleen esillä Kioton kokouksen jälkeen toteutettavassa strategiassa, meidän ilmastonsuojelua koskevassa työssämme ja tietenkin myös Agenda 2000: n kolmella tärkeällä alalla - tarkoitan tässä rakennerahastoja, maatalouden tulevaisuutta ja unionin laajentumista.
Meidän pitäisi olla tasa-arvoisia kumppaneita ja yhteisöllä on tässä tärkeä rooli. Muutaman päivän kuluttua tapaamme seuraavassa ilmastokonferenssissa Buenos Airesissa. Vaikka siellä ei ole odotettavissa sellaisia suurten tavoitteiden kaltaisia tuloksia kuin Kiotossa, konferenssin täytyy olla virstanpylväs pelisääntöjen määrittämiseksi, pelisääntöjen, joiden määrittämiseen Euroopan unioni keskeisesti osallistuu, pelisääntöjen, jotka tekevät selväksi sen, että ilmastonsuojelu on yksi tärkeimmistä tehtävistä matkalla kohti kestävää kehitystä ja samalla myös yksi suurimmista haasteista. Näissä tunnelmissa kiitän teitä sydämellisesti tarkkaavaisuudestanne!

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, haluan aivan ensimmäiseksi kiittää terveydentilaani liittyvistä ystävällisistä huomioista. Minäkin olen sitä mieltä, että se on kohentumassa.
Yhdyn niihin moniin huomautuksiin, jotka liittyvät siihen, että olemme siirtymässä konkreettisiin toimiin ja siihen, että ollaan jotenkin väsähdetty moniin puheisiin ja hyvää tarkoittaviin sanoihin. Luulen, että kyseessä oli herra Collins, joka viittasi suoraan Rioon ja sen vuoksi on luonnollisesti tärkeää, että me olemme saaneet myös neuvoston ja valtionpäämiehet osallistumaan suoraan tähän projektiin. Olen parlamentin kanssa samaa mieltä siitä, että on hyvä, että puheenmiehistö ja komissio käyvät tänään tätä keskustelua parlamentin kanssa.
Olen myös herra Collinsin kanssa samaa mieltä siitä, etteivät yksittäiset jäsenmaat pysty ratkaisemaan tätä tehtävää yksin. Se on yhteisön projekti. Toisaalta - kuten herra Collins painotti - sen onnistumisen edellytyksenä on luonnollisesti, että jäsenmaat täyttävät velvollisuutensa ja meillä on nyt ainakin Martin Bartensteinin sana siitä, että puhemiehistö kantaa oman kortensa tähän kekoon. Olen myös herra Valverden kanssa samaa mieltä siitä, ettei ympäristö enää ole sektoripolitiikkaa ja olen samaa mieltä niistä huomioista, joita useimmat ovat tehneet Amsterdamin sopimukseen liittyen.
On selvää, että taloudelliset varat ovat tärkeitä ympäristöpolitiikan kannalta, mutta parlamentissa ja toisaalta myös neuvostossa tiedetään hyvin, minkälaisiin vaikeuksiin olemme törmänneet joka kerta, kun olemme yhteisön tasolla yrittäneet saada aikaan jonkinlaisia tuloksia tässä asiassa. Mehän emme ole onnistuneet ottamaan mitään suuria edistysaskelia tässä asiassa, mutta se ei jatkossakaan saa estää meitä työskentelemästä tämän asian hyväksi. Voin vahvistaa herra Eismalle, että työskentelemme indikaattorien parissa ja kuten ensimmäisessä puheenvuorossani sanoin, luotan siihen, että teemme vuoden 1999 aikana tässä asiassa jotain paljon konkreettisempaa. Pysyn ensimmäisellä kierroksella esittämässäni kannassa, nimittäin, että tehtävä on vaikea, mutta olen täysin samaa mieltä herra Eisman kanssa siitä, että se on ratkaistava.
Rouva Graenitz otti esiin, että osavastuu asiasta pitäisi siirtää jäsenmaille, ja sehän liittyy hyvin läheisesti siihen, mistä rouva Myller puhui, nimittäin, että paikallisilla viranomaisilla on hyvin merkittävä asema ympäristöpolitiikassa. Haluaisin jälleen painottaa, että mielestäni meillä Agenda 2000 -ohjelman myötä on muutamia hyviä ympäristöasioiden integrointiin liittyviä kiinnipitämisen arvoisia aloitteita, jotka koskevat maataloutta - rouva Myller käsitteli sitä esittämissään huomautuksissa - ja tosiasiassa myös laajentumisprosessia, johon mielestäni ympäristöpolitiikan toteuttamisen kannalta liittyy suurempia ongelmia mitä koskaan olemme kohdanneet.
Toivon luonnollisesti, että parlamentti pani merkille puhemiehistön myönteiset huomiot autoteollisuuden kanssa tehdystä CO2 päästöjä käsitelleestä sopimuksesta. Yhdessä parlamentin kanssa äskettäin käymässäni keskustelussa emme olleet täysin yksimielisiä asiasta, mutta olemme kuitenkin sitä mieltä, että se on olennainen osa ilmastoneuvotteluja ja että sopimuksen myötä on osallistuttu ilmasto-ongelmien ratkaisemiseen. Sen vuoksi olemme työskennelleet hyvin aktiivisesti tulokseen pääsemiseksi.
Sallikaa minun lopettaa sanomalla, ettei ole epäilystäkään siitä, etteikö integraation toteuttaminen olisi vaikeaa, mutta se on toisaalta myös välttämätöntä, silloin kun meidän on ratkaistava nykyiset ja tulevat ympäristöongelmat. Se edellyttää, että kaikki sektorit tosiaan hyväksyvät, että ne ovat osa niin ongelmaa kuin sen ratkaisuakin. Vain kaikki asiaan liittyvät osapuolet hyväksymällä ja heitä ymmärtämällä voimme toivoa parempaa ratkaisua. Olen sitä mieltä, että olemme päässeet prosessissa eteenpäin, mutta olemme vasta aivan alkuvaiheessa ja olen mielissäni parlamentin ja puhemiehistön antamasta lupauksesta.

Puhemies
Kiitän komissaari Bjerregaardia ja toivotan hänelle vuorostani hyvin pikaista paranemista.
Olen ottanut vastaan tämän keskustelun päätteeksi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan päätöslauselmaesityksen B4-0080/98.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna.

Homeopaattiset lääkkeet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Chanterien laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A40378/98) komission kertomuksesta Euroopan parlamentille ja neuvostolle homeopaattisia lääkkeitä koskevien direktiivien 92/73/ETY ja 92/74/ETY soveltamisesta (KOM(97)0362 - C4-0484/97).

Chanterie
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari ja arvoisat kollegat, syyskuusta 1992 lähtien meillä on Euroopan unionissa ollut voimassa kaksi direktiiviä, jotka täydentävät lääkkeitä koskevan lain määräysten ja hallinnollisten määräysten mukauttamista ja paitsi lääkinnällisessä myös eläinlääkinnällisessä käytössä olevia homeopaattisia lääkkeitä koskevien täydentävien määräysten vahvistamista. Tähän liittyy neljä keskeistä asiaa: ensimmäiseksi homeopaattisten lääkkeiden saatavuus, toiseksi lääkkeiden asianmukaisuus ja turvallisuus, kolmanneksi homeopaattisten lääkkeiden käyttäjille suunnattu tiedotus sekä neljänneksi lääkkeiden valmistusta ja valvontaa koskevat säännöt.
Haluan ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan nimissä ottaa täällä esille erityisesti mietinnön neljä kohtaa. Ensimmäiseksi tunnustaminen. 6 artiklan 1 kohdassa säädetään, että jokaisen jäsenvaltion on otettava asianmukaisesti huomioon toisen jäsenvaltion aikaisemmat rekisteröinnit ja luvat. Meille on epäselvää, mitä tarkoittaa " on otettava asianmukaisesti huomioon" . Kuka arvioi sen, ottaako tietty jäsenvaltio " asianmukaisesti huomioon" toisen jäsenvaltion. Tämä on epäselvä ilmaus, ja me haluamme muuttaa sitä.
Toiseksi puhuisin erityisestä yksinkertaistetusta rekisteröintimenettelystä. Yksinkertaistettu rekisteröintimenettely koskee ainoastaan lääkkeitä, jotka annostellaan suun kautta tai ulkoisesti. Sen ulkopuolelle ovat jääneet muut lääkkeiden annostelutavat, kuten injektiot, laastarit, suihkeet, tipat, peräpuikot ja muut. Toisaalta tältä pois sulkemiselta puuttuvat tieteelliset perusteet, ja toisaalta jotkin jäsenmaat myös soveltavat tätä yksinkertaista rekisteröintimenettelyä tiettyihin annostelutapoihin.
Lisäksi 7 artiklan 1 kohta rajoittaa yksinkertaisen rekisteröintimenettelyn koskemaan valmisteita, joita on laimennettu siten, että ne sisältävät enintään 1/10 000: n kantatinktuuraa tai enintään 1/100: n allopaattisessa hoidossa käytettävästä määrästä vaikuttavia ainesosia sellaisissa lääkkeissä, joita käytetään vain lääkärin määräyksestä. Myöskään näiden rajojen käyttämiselle ei ole tieteellisiä perusteita. Jotkin jäsenvaltiot myös sallivat valmisteet, jotka eivät täytä näitä edellytyksiä.
7 artiklan 1 kohtaan liittyy myös eläinlääkinnällinen käyttö. Siinä rajoitutaan vain lemmikkieläimiin tai eksoottisiin eläimiin, ja eläimet, jotka on tarkoitettu ihmisen kulutustarpeisiin, jätetään ulkopuolelle. Tätä ei voida perustella ympäristönsuojelun, kansanterveyden tai kuluttajansuojan pohjalta. Sen vuoksi ehdotamme, että tämä rajoittuminen eksoottisiin eläimiin tai lemmikkieläimiin jätettäisiin pois.
Kolmas asia koskee pakkausmerkintöjä. 7 artiklan 2 kohta velvoittaa mainitsemaan etiketissä tai tuoteselosteessa ainoastaan homeopaattisen ainesosan tieteellisen nimen, eikä mielikuvituksellisia nimiä saa käyttää. Potilaan etujen mukaista on kuitenkin, että tuoteselosteet ovat tunnistettavia ja tuotteen kuvaukset selkeitä. Meidän mielestämme mielikuvitukselliset nimet pitäisi sallia etenkin yhdistevalmisteissa sillä ehdolla, että ei anneta ymmärtää lääkkeellä olevan terapeuttista vaikutusta.
Vastaavasti 7 artiklan 2 kohta velvoittaa mainitsemaan nimenomaisesti, että kyseessä on " homeopaattinen lääke ilman hyväksyttyjä terapeuttisia käyttötarkoituksia" . Komissio on todennut, että jäsenvaltiot ovat siirtäneet säännöksen osaksi kansallista lainsäädäntöään melko eri tavoin. Valmistajat ovat ilmaisseet, että tällainen maininta on luonteeltaan syrjivä muihin lääkkeisiin nähden ja että siinä ei ole mitään mieltä, koska terapeuttinen vaikutus ei kuulu rekisteröintimenettelyyn.
Euroopan komissiolle on ehdotettu tämän maininnan korvaamista toisenlaisella maininnalla. Kansanterveysasioista vastaava ympäristövaliokunta on ehdottanut mainintaa " käytetään kliinisen homeopaattisen lääkinnän mukaisesti" . Pitäisin itse henkilökohtaisesti parempana mainintaa " rekisteröity homeopaattinen lääke" , mutta uskon, että meidän täytyy vielä odottaa komission lisäperusteluja.
Sitten on vielä velvoite kehottaa kääntymään lääkärin puoleen. Uskon, että ilmaisen valiokunnan suuren enemmistön kannan, jos sanon kannattavamme sitä, että lääkkeitä käytettäessä käännytään lääkärin puoleen, ja toivovamme sitä, että tämä kehotus säilytetään. Uskon, että voimme myös muotoilla tämän kehotuksen paremmin ja että olemme ponnistelleet sen hyväksi tässä mietinnössä.
Sitten viimeinen asia erityissäännöksistä. 9 artiklan 2 kohdassa lähdetään siitä, että homeopaattiset lääkkeet, joihin ei sovelleta yksinkertaistettua rekisteröintimenettelyä, arvioidaan ja tunnustetaan tai jätetään tunnustamatta neljän muun direktiivin pohjalta. Tämän artiklan nojalla jäsenvaltioilla on oikeus, mutta ei velvollisuutta, laatia farmakologisia, toksikologisia ja kliinisiä testejä koskevia säännöksiä tai pitää ne voimassa jäsenvaltiossa harjoitettavan homeopaattisen lääketieteen periaatteiden ja erityistuntomerkkien mukaisesti. Tietyt jäsenvaltiot ovat menetelleet näin. Suurin osa jäsenvaltioista ei kuitenkaan ole vielä tehnyt niin, tai ne ovat laiminlyöneet asian, mistä on aiheutunut kilpailuhäiriöitä. Vaikuttaisi kuitenkin oikealta velvoittaa jäsenvaltioita laatimaan nämä erityissäännökset sellaisessa muodossa, että voisimme saavuttaa myös tältä osin homeopaattisten lääkkeiden vapaan liikkuvuuden, koska on kyseessä suurin piirtein puolet homeopaattisista lääkkeistä.
Arvoisa puhemies, lopetan nyt tähän. Nämä ovat meidän valiokuntamme tekemät ehdotukset nykyisen direktiivin muuttamisesta. Olemme hyvin kiinnostuneita Euroopan komission vastauksesta.

Hallam
Arvoisa puhemies, haluaisin kertoa homeopaattisista lääkkeistä jotakin, mitä Euroopan muissa kulttuureissa ei kenties täysin ymmärretä. Homeopaattiset lääkkeet ja niiden käyttötapa vaihtelee suuresti sen osalta, miten niihin suhtaudutaan. Esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannin tasavallassa homeopaattisen lääketieteen katsotaan pikemminkin edustavan lääketieteen varsin omalaatuista äärisuuntausta kuin kuuluvan lääketieteen ydinalueeseen. Se on yksi syy, miksi on väärin vaatia kaikkia jäsenvaltiota sitovia sopimuksia ja asetuksia. Jäsenvaltiot etenevät eri tahtiin.
Tätä korostaa maataloutta käsittelevän valiokunnan huoli joistakin homeopaattisessa lääketieteessä käytetyistä ainesosista. Siellä on arsenikin kaltaisia tinktuuroja, joita meitä pyydetään laittamaan ravintoketjun eläimiin. Ei näytä olevan lainkaan tieteellisiä todisteita niiden toimivuudesta ja on vain vähän tieteellisiä todisteita niiden vaarattomuudesta. Haluamme painottaa sitä, että kaikki kantatinktuurat olisi testattava tarkoin tieteellisesti sellaisten laimennuspitoisuuksien määrittämiseksi, joilla taataan ravintoketjun turvallisuus. Olemme lisäksi huolestuneita kuvitteellisten nimien käytöstä. Ne eivät saa esittää sellaisia hoitoon liittyviä väitteitä, joita ei voida vahvistaa tarkoilla testeillä. Pidämme lisäksi selvänä, että kaikkia homeopaattisia lääkkeitä käytetään vain siten, että niitä käsittelevät pätevät ammatinharjoittajat.
Ja lopuksi - ja on tärkeää saada tämä seikka perille - ei ole oikeudenmukaista, että testausta ja seurantaa harjoittavat homeopatiayhteisön edustajat itsenäisesti. Tiedeyhteisön muiden edustajien tarkkojen tieteellisten testien on pystyttävä tukemaan sitä.

Hautala
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijä Chanterieta siitä, että hän on todella laajasti paneutunut asiaansa ja myös ottanut valiokuntien näkemykset huomioon. Talousvaliokunta on tarkastellut asiaa sisämarkkinoiden toteutumisen kannalta. Nythän itse asiassa jäsenmaat eivät ole noudattaneet direktiivejä vuodelta 1992, joissa päätettiin, että jäsenmaiden tulisi yhdenmukaistaa edellytyksiä, joilla homeopaattiset lääkkeet pääsevät markkinoille. Täten voidaan sanoa, että kyseessä on vapaan liikkuvuuden puutteen aiheuttama ongelma.
Talousvaliokunta on myös huomioinut, että homeopaattisten lääkkeiden valmistajat ovat tavallisesti pieniä ja keskisuuria yrityksiä, ja niitä tämä lainsäädännön ja hyväksymismenettelyjen kirjavuus eri maissa suurestikin haittaa. Talousvaliokunta on katsonut, että olisi otettava käyttöön näiden valmisteiden vastavuoroinen tunnustaminen, siten että turvallisuuskriteerit tälle tunnustamiselle määritetään EU: n tasolla ja ensimmäinen jäsenvaltio, jossa tuote rekisteröidään, arvioi ja dokumentoi kuinka hyvin nämä yhdessä määritellyt kriteerit toteutuvat. Voidaan ottaa käyttöön niin sanotut hyvät valmistustavat " good manufacturing practice " ja hyvät laboratoriokäytännöt " good laboratory practice " . Tällä tavoin voidaan varmistua siitä, että minkäänlaisia turvallisuusriskejä ei aiheuteta. Talousvaliokunta kannattaa myös sitä, että voitaisiin hyväksyä fantasianimet homeopaattisille lääkkeille.
Käytäntö varmasti on hyvin kirjava eri maissa myös perinteen osalta. Mutta niissä maissa, joissa homeopatia tunnetaan paremmin, on voitu todeta, että nämä lääkkeet eivät aiheuta sivuvaikutuksia. Ne ovat halpoja, ja vaikka vaikutusmekanismeja ei aina täysin voida perinteisin menetelmin todeta, niin ne kuitenkin toimivat.

Breyer
Arvoisa puhemies, homeopaattiset lääkkeet koskevat tietenkin myös tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevää valiokuntaa ja talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta käsitteli jo monia asioita, jotka koskevat meitä. Ensiksi haluaisin myös sydämellisesti kiittää herra Chanterietä, joka on ottanut useimmat valiokunnan vaatimukset huomioon, oikeastaan kaikki niistä. Talous- ja raha-asioita käsittelevän valiokunnan tavoin myös me olemme vaatineet vastavuoroisen tunnustamisen järjestelmää; rouva Hautala sanoi sen jo. Pidän sitä erittäin tärkeänä, jotta myös homeopaattisia lääkkeitä voidaan todella tukea, lisäksi tietenkin hyviä valmistustapoja laboratorioissa tai mahdollisuutta käyttää mielikuvituksellisia nimiä.
Tutkimusta käsittelevänä valiokuntana meistä on myös erityisen tärkeää, että komissio laatii yhteisön biolääketieteellisen tutkimus- ja kehitysohjelman osana myös kertomuksen niistä tutkimuksista, joilla on selvitetty homeopaattisten ja muiden vaihtoehtoisten hoitomuotojen tehoa. Viidennessä tutkimusta ja teknologista kehittämistä koskevassa puiteohjelmassa on kertomuksen vaatimusten pohjalta tuettava vaihtoehtoisen lääketieteen tutkimusta, erityisesti huomioon ottaen yksilölliset ja holistiset menettelytavat sekä vaihtoehtoisen lääketieteen ennalta ehkäisevä rooli ja erityispiirteet. Tähän kuuluvat tietenkin homeopaattiseen perustutkimukseen liittyvät, biolääketieteellisten laitosten toteuttamat ohjelmat etenkin homeopaattisten laimennussuhteiden selvittämiseksi ja homeopaattisten aineiden suurten pitoisuuksien vaikutuksen todistamiseksi sekä homeopatian asiantuntijoiden kansainvälisen tiedonvaihdon tukemiseen liittyvät ohjelmat.
Meistä se oli erityisen tärkeää, sillä pitäisi ajatella myös sitä, että homeopaattisten lääkkeiden kysyntä on kasvanut viime vuosina useimmissa Euroopan maissa ja komission antamien tietojen mukaan niiden osuus eurooppalaisen lääketeollisuuden bruttoliikevaihdosta on jo yli 1 %, useissa maissa jopa yli 5 %, ja mielestäni meidän on otettava tämä huomioon myös tutkimuksen alalla. Sen vuoksi tutkimusta käsittelevän valiokunnan toive, jonka herra Chanterie kiitettävästi otti huomioon, oli, että myös tämän alan tutkimusta lisätään.

Marinucci
Homeopaattiset lääkkeet ja antroposofinen lääketiede: hyvät kollegat, monet teistä eivät käytä homeopaattisia lääkkeitä, eikä luultavasti kuuntelemassa oleva yleisökään niitä käytä. Monet epäilevät niiden tehokkuutta eivätkä usko antroposofisen lääketieteen tieteellisyyteen, mutta 29 % Euroopan kansalaisista on kuitenkin käyttänyt homeopaattisia lääkkeitä vähintään kerran ja monet kansalaiset luottavat hoitoihin, joita kutsumme vaihtoehtoisiksi, täydentäviksi tai eiperinteisiksi. Homeopaattisten tuotteiden myynti lisääntyy, sen osuus lääketuotteiden myynnistä on jo keskimäärin 11 %, ja eräissä maissa osuus on paljon korkeampi. On siis oikein ja välttämätöntä käsitellä tätä asiaa komission parlamentille esittämän vuoden 1992 direktiivien soveltamista koskevan täsmällisen kertomuksen pohjalta.
Hyväksymällä nämä direktiivit - kuten herra Chanterie muistutti - Euroopan unioni on taannut kaikille kansalaisille mahdollisuuden käyttää haluamiaan lääkkeitä ja välttänyt siten Euroopan kansalaisten erottelun sen mukaan, missä maassa he asuvat - jotkut valtiot ovat avoimempia, jotkut suvaitsevaisempia ja jotkut suorastaan vastustavat näitä lääkkeitä - sekä varmistanut lääkkeiden laadun ja vaarattomuuden ja tarjonnut kaikille käyttäjille selkeitä ja täsmällisiä tietoja ja ohjeita. Nämä kaksi tavoitetta - kaikkien kansalaisten mahdollisuus valita lääkkeet vapaasti ja samaan aikaan näiden tuotteiden turvallisuuden ja oikean käytön välttämätön turvaaminen - ovat olleet Euroopan sosiaalidemokraattisen ryhmän, jonka nimissä minulla on kunnia puhua, ohjeina keskusteltaessa ja äänestettäessä herra Chanterien erittäin pätevästi ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnassa esittelemästä mietinnöstä.
Meidän on otettava kantaa muutamaan, vaikkakin vakavaan ongelmaan. Mitä jo toisessa maassa rekisteröidyn lääkkeen rekisteröinnin kustannusten ja siihen liittyvien byrokraattisten hankaluuksien vähentämiseksi voitaisiin tehdä? Olisiko yksinkertaistetun rekisteröintimenettelyn takia voimassa olevissa direktiiveissä määrättyjä laimennussuhteita ja annosteluteitä muutettava? Olisiko käyttöohjeissa mainittava, että tuotetta käytettäessä on käännyttävä lääkärin puoleen? Vai pitäisikö täsmentää, että on syytä kääntyä lääkärin puoleen vain jos oireet jatkuvat muutaman hoitopäivän jälkeen? Vai ehkä jo ennen hoidon aloittamista? Olisiko pakkauksissa säilytettävä merkintä " homeopaattinen lääke ilman hyväksyttyjä terapeuttisia käyttötarkoituksia" ? Riittäisikö merkintä " hyväksytty homeopaattinen lääke" ?
Hyväksytty päätöslauselma antaa näihin kysymyksiin tasapainoisen vastauksen. Harkintaa voidaan jatkaa sitten jos ja kun komissio esittää meille direktiiviehdotuksen, jonka pitäisi antaa konkreettinen vastaus tällä hetkellä olemassa olevien direktiivien tarkastelun pohjalta herääviin kysymyksiin.

Zimmermann
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, käsiteltävänä olevan mietinnön avulla Euroopan parlamentti hyväksyy Euroopan komission kertomuksen direktiivien 92/73 ja 92/74 soveltamisesta. Näiden direktiivien oikeudellisessa perustassa homeopaattiset tuotteet tunnustettiin ensimmäistä kertaa lääkkeiksi, mutta näitä säädöksiä ei ole sovellettu jäsenvaltioissa tehokkaasti. Oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta kehottaa käsiteltävänä olevassa lausunnossaan komissiota käyttämään aloiteoikeuttaan, jotta se voisi soveltaa asiaa koskevaa toimivaltaansa homeopatian alalla.
On viisi kohtaa, jotka komission pitäisi ottaa huomioon, jotta molempien direktiivien soveltamista parannettaisiin. Ensiksi: on toivottavaa, että sellaiset homeopaattiset lääkkeet, jotka sallitaan yhdessä jäsenvaltiossa, hyväksytään muissakin. Tätä tarkoitusta varten on toteutettava selvä ja sitova direktiiviuudistus. Ainoastaan siten voidaan estää valtioiden omavaltainen toiminta homeopaattisten lääkkeiden tunnustamisessa.
Toiseksi: pitäisi laatia erityissääntöjä testejä varten, jotta yhtäältä taattaisiin tuotteiden vapaa liikkuvuus ja toisaalta ei jätettäisi huomiotta kuluttajansuojaa. Kolmanneksi: homeopaattisten lääkkeiden hyväksymistä koskevan menettelyn nopeuttamiseksi pitäisi laatia yksinkertaistettu rekisteröintimenettely. Tältäkään osin kuluttajansuojaa ei saa jättää huomiotta. Neljänneksi: homeopaattisia lääkkeitä koskevan yksinkertaistetun rekisteröintimenettelyn soveltamisalan laajentamisen pitäisi koskea myös elintarviketuotantoon käytettäviä eläimiä. Kun nimittäin otetaan huomioon kuluttajansuojaan liittyvät edut, on vaikea ymmärtää, miksi elintarviketuotantoon käytettävät eläimet pitäisi jättää näiden lääkkeiden suomien parantumismahdollisuuksien ulkopuolelle.
Viidenneksi: on päästävä siihen, että homeopaattisia ja allopaattisia lääkkeitä käsitellään tasapuolisesti, kun on kyse mielikuvituksellisten nimien käyttämisestä pakkausmerkinnöissä tai pakkausselosteessa. Kun nämä kohdat otetaan huomioon, voimme pitää lähtökohtana sitä, että komissio esittää meille ehdotuksen, josta on mahdollista keskustella.

Vaz Da Silva
Arvoisa puhemies, sillä seikalla, että parlamentti on vuoden kuluessa laatinut kaksi mietintöä vaihtoehtoisista hoitomuodoista ja että Chanterien homeopaattista lääketiedettä käsittelevän mietinnön yhteydessä viideltä parlamentin valiokunnalta on pyydetty asiasta lausunto, on varsin suuri symbolinen arvo. Se osoittaa, että Euroopan toimielimet ovat tietoisia tehtävästään kansanterveyden edistämisen alalla ja että täyttäessään tuota tehtäväänsä ne pyrkivät ottamaan myös huomioon, millä tavoin kansalaiset itse, jotka yhä useammin turvautuvat vaihtoehtoisiin lääkkeisiin, suoranaisesti menettelevät.
Unioni on tähän asti ummistanut silmänsä näiltä tosiasioilta, mutta nyt tuon politiikan päivät alkavat olla luetut sekä parlamentin että kansalaisten ja heidän järjestöjensä unioniin kohdistaman painostuksen ansiosta. Euroopan parlamentti on useissa tapauksissa ollut edelläkävijänä lähestyessään kiistanalaisia tai poliittisesti arkaluonteisia aiheita, kuten esimerkiksi silloin, kun kyse oli kulttuurin ja koulutuksen sisällyttämisestä unionin toimivaltuuksiin tai kun käsiteltiin sellaisia aiheita kuin geenitekniikka, tasaarvo ja sukupuolinen suuntautuminen. Ja nyt kun on kyse menettelystä, jonka tarkoituksena on tunnustaa vaihtoehtoisen lääketieteen asema, Euroopan parlamentti on jälleen kerran edelläkävijänä. Homeopaattisia lääkkeitä käyttää lähes neljäsosa unionin kansalaisista, ja on tärkeää, että näin laajalle levinnyt sosiaalinen käytäntö saa vastakaikua Euroopan unionin toimielimissä, jotta se voi myös kehittyä ilman että siitä aiheutuu vaaraa käyttäjille sekä tasa-arvoisissa olosuhteissa alan ammatinharjoittajien ja yrittäjien kannalta. Samaten on tärkeää, että unionin valmius tulla vastaan tässä asiassa heijastuu puolestaan jäsenvaltioihin, joiden on tunnustettava homeopaattiset lääkkeet niin nopeasti kuin järkevästi katsottuna on tarpeen, ryhdyttävä lääkkeiden yhteiseen rekisteröintimenettelyyn ja toteutettava tutkimuksia, jotka antavat homeopaattiselle lääketieteelle asianmukaisen perustan.

Dybkjær
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää mietinnöstä. Kyseessähän on asia, joka saa osakseen hyvin suurta yleistä huomiota. Useimmilla ihmisillä on kanta tähän asiaan ja siitä käydään paljon kiihkeitä keskusteluja. Voidaan sanoa, että kiihko on jäänyt toistaiseksi suulliselle tasolle. Nämä kannat heijastuvat myös niistä tavoista, joilla eri maat ovat käyneet käsiksi ongelmiin ja joihin meidän on luonnollisesti kiinnitettävä huomiota tarkastellessamme, mitä aiomme tehdä EU: n yhteydessä. En aio ottaa esiin kaikkia niitä huomioita, joita esittelijä on tehnyt, vaan aion vain aivan yleisesti antaa liberaaliryhmän kannan ohjenuoraksi komission ja neuvoston tulevalle työlle, koska pohjimmiltaanhan kyse on juuri siitä.
Ensiksi olisi toivottavaa, että käytännön tasolla tehtäisiin laajempi vastavuoroinen tunnustus, mutta sen kannalta on välttämätöntä ja sen aivan ehdoton edellytys on, että yksittäisten jäsenmaiden rekisteröintitavat ovat tunnettuja. Näinhän ei ole. Kyseessä on oltava hyvin dokumentoitu rekisteröinti, jonka perusta on mahdollisimman tieteellinen. Se, mitä sanon, merkitsee toiseksi, että meidän on vaadittava, että yksittäiset maat julkaisevat niiden homeopaattisia lääkkeitä koskevat luettelot ja siten myös ilmoittavat, että ne on hyväksytty yhteisymmärryksessä 7 ja 8 artiklan kanssa, koska siinä tapauksessa olemme päässeet huomattavan askeleen eteenpäin. Yksinkertaistettua rekisteröintimenettelyä ei mielestämme pidä käyttää sellaisten ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden eikä eläinlääkkeiksi tarkoitettujen lääkkeiden yhteydessä, jotka voivat joutua kosketuksiin ravintoketjun kanssa. Sen sijaan olen sitä mieltä, että olisi harkittava hyväksyttyjen aineiden listan laatimista harmittomiin aineisiin ja laimennusaineisiin liittyen. Ja lopuksi: mielestämme mielikuvitukselliset nimet voidaan hyväksyä, eikä pidä esittää vaatimuksia siitä, että on hakeuduttava lääkäriin.

Cabrol
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, keskustelemme siis tänään Chanterien mietinnöstä, joka koskee homeopaattisia lääkkeitä.
Lääkärinä haluaisin sanoa, että jos homeopaattisia lääkkeitä halutaan pitää hyödyllisinä ja tehokkaina, niiden on täytettävä tietyt ehdot, jotka koskevat tuotteiden valmistusta, niiden tunnustamista ja käyttämistä. Muuten homeopatiaa ei pidetä kuin mielikuvituksellisena puoskareiden hankkeena, mikä olisi hyvin haitallista tälle alalle, jota asiasta kiinnostuneet apteekkarit ja lääkärit puolustavat.
Ehdot ovat seuraavat: homeopatian on erotuttava ehdottomasti antroposofiasta, jota jotkut kutsuvat ylimielisesti antroposofiseksi lääketieteeksi ja lisäävät käsitteeseen vielä adjektiivin " homeopaattinen" , koska kyse ei itse asiassa ole - sanoipa herra Chanterie mitä tahansa - kuin mielikuvituksellisista käytännöistä, joille pyritään luomaan perustaa homeopatiasta. Esittelijä tuo tämän sekoituksen salakavalasti mukaan mietintöönsä; se on poistettava sieltä yksiselitteisesti.
Toiseksi tunnustamisen ei pidä johtaa siihen, että kaikkien jäsenvaltioiden olisi hyväksyttävä sellainen lääke, jonka yksi ainoa näistä jäsenvaltioista hyväksyisi, jäsenvaltio, jonka liiallinen sallivuus voi olla vaarallista ja saattaa potilaat vaaraan.
Arviointi on päinvastoin suoritettava jokaisessa jäsenvaltiossa sellaisin perustein, että voidaan olla varmoja lääkkeen laadusta ja vaarattomuudesta, ja toistan, että tämän tarkoituksena on suojella potilaita.
Neljänneksi vaikuttaa myös vaaralliselta antaa näiden lääkkeiden tunnustaminen " asiantuntijoista" koostuvan yhteisön elimen tehtäväksi, jonka jäsenten tieteellistä pätevyyttä ei taata meille ehdotetussa tekstissä.
Viidenneksi nimien on oltava tarkkoja. Emme hyväksy mielikuvituksellisia nimiä, ja todistetun terapeuttisen käyttötarkoituksen käsite on täysin tarkoituksenmukainen.
Lopulta on olennaisen tärkeää, ettei kuka tahansa niin sanotusti pätevä henkilö määräisi homeopaattisia lääkkeitä - ja kukapa hänet pätevöittäisikään - vaan sen tekisi lääkäri, koskapa monet lääkärit ovat myös homeopaatteja.
Tarkistukseni on tämänsuuntainen, ja siinä pyydetään, toisin kuin ehdotetussa tekstissä, että käyttäjälle suositellaan lääkärin puoleen kääntymistä vain jos oireet jatkuvat. Tarkennan, että tämän potilaan on käännyttävä lääkärin puoleen saadakseen luvan käyttää tätä lääkettä, jotta vältetään se tilanne, että lääkkeen määräävä henkilö, joka ei ole lääkäri, ei tunnista jotakin sairautta, esimerkiksi syöpää, ja jotta lääkärin puoleen ei käännyttäisi syövän leviämisen kannalta liian myöhään.
Lääkärin puoleen tällä tavoin kääntyvien potilaiden elämän vaarantamista on vältettävä. Yhteiskunta on kouluttanut suurin kustannuksin ammattilaisia; on siis suhtauduttava epäillen vaarallisiin harrastelijoihin. Luottaisitteko te kuljettajaan, jonka olisi kouluttanut ties mikä pätevä ryhmä, tai joka olisi itse kouluttanut itsensä?
Päätän puheenvuoroni sanomalla, että jos näitä ehtoja ei ilmaista selvästi mietinnössä, ryhmäni äänestää ehdotusta vastaan.

Maes
Arvoisa puhemies, homeopaattisten lääkkeiden markkinat eivät ole vieläkään vapaat unionissa siitä huolimatta, että direktiivit ovat jo olemassa ja että oikeudellinen kehys luotiin vuonna 1992. Herra Chanterien mietinnössä pyydetään näin ollen oikeutetusti näiden direktiivien muuttamista tilanteen perusteellisen arvioinnin pohjalta.
Direktiivien täytäntöönpano vaihtelee jäsenvaltioittain, ja komissio on itse katsonut välttämättömäksi antaa tämän asian EY: n tuomioistuimen käsiteltäväksi, koska Belgiassa, Ranskassa, Portugalissa ja Isossa-Britanniassa direktiivit on sisällytetty kansalliseen lainsäädäntöön vain osittain. Tämä on myös helppo ymmärtää. Tietyissä maissa, kuten myös Belgiassa, kannattajat ja vastustajat käyvät yhä tiukkoja keskusteluja homeopaattisten lääkkeiden arvosta ja niiden tunnustamisesta. Toisaalta direktiivien sanamuoto on juridisesti niin epäselvä, että erilaiset tulkinnat ovat mahdollisia, ja direktiivit ovat käytännössä liian väljiä sulkeakseen pois kilpailuhäiriöt.
Näin ollen mietinnössä pyydetään oikeutetusti uutta tekstiä, joka sulkisi pois tulkintaongelmat ja joka olisi luonteeltaan sitova. Tämä ei ole ainoastaan valmistajien vaan myös lääkärien ja kuluttajien etujen mukaista. Syrjivien mainintojen käyttämistä pakkausmerkinnöissä täytyy välttää, ja toisaalta täytyy viitata siihen, että homeopaattisten lääkkeiden lisäksi myös perinteisen lääkkeiden tapauksessa kehotetaan kääntymään lääkärin puoleen, jos oireet ovat pitkäaikaisia.
Olemme mietinnön päämäärien kannalla sekä myös sen konkreettisen suosituksen kannalla, joka koskee rekisteröintimenettelyä ja kunnollista yhteensovittamis- ja yhdenmukaistamisjärjestelmää. Arvoisa puhemies, suositusten 7 kohta herättää meissä kuitenkin kysymyksiä, kun ajatellaan jäsenvaltioiden velvoittamista tunnustamaan muiden jäsenvaltioiden antamia lupia tai suorittamia rekisteröintejä, ennen kuin yhteensovittamisjärjestelmää on saatu valmiiksi. Olemme kuitenkin yhtä mieltä siitä, että pyritään määrittelemään ehdot, joiden nojalla kansalliset hyväksynnät täytyy tunnustaa muissa jäsenvaltioissa. Mielestämme ei ole kuitenkaan kovinkaan johdonmukaista velvoittaa jäsenvaltioita vielä vastavuoroiseen tunnustamiseen, nyt kun odotetaan yhteensovittamista ja yhdenmukaistamista, koska se saattaisi aiheuttaa itse asiassa väärinkäyttöä ja löyhyyttä. Se voitaisiin luonnollisesti tulkita painostuskeinoksi, mutta se saattaisi johtaa väärinkäytöksiin, mikä ei olisi lainkaan kuluttajien etujen mukaista.

Blokland
Arvoisa puhemies, komission kertomuksesta ilmenee, kuinka välttämätöntä olisi antaa päätöslauselma kyseisten direktiivien muuttamisesta. Jotkin jäsenvaltiot nimittäin eivät huomioi myönnettyjä lupia tai suoritettuja rekisteröintejä asianmukaisesti vaan oman mielensä mukaan. Tämä oman mielensä mukaan toimiminen tarkoittaa käytännössä, että mitään ei huomioida. Tämä aiheuttaa luonnollisesti huomattavaa ajan ja samalla rahan tuhlausta. Homeopaattisten lääkkeiden vaikutusten ja haittojen arviointi suoritetaan jokaisessa jäsenvaltiossa erikseen. Näin ollen kyseisten direktiivien muuttaminen on suositeltavaa.
Ymmärrän, että homeopaattisia lääkkeitä epäröidään käsitellä samalla tavoin kuin allopaattisia lääkkeitä. Se ei ole mahdollistakaan, koska taustalla on erilaisia käsityksiä ihmisestä, sairauksista ja hoidoista. Homeopaattisessa hoidossa ihminen nähdään kokonaisuutena. Se on mielestäni itsessään hyvä lähestymistapa. Koska on osoitettu tieteellisesti, että homeopaattisissa lääkkeissä säilyy tiettyjä ainesosia, syytökset siitä, että homeopaattisilla lääkkeillä olisi vain psykologinen vaikutus, ovat menettäneet suurelta osin pohjansa. Tämän vuoksi toivon, että homeopatia ja allopatia olisivat yhdenvertaisemmassa asemassa.
Ensimmäisenä askeleena meidän täytyy myös laajentaa yksinkertaistettua rekisteröintimenettelyä. On tärkeää, että jäsenvaltioilla on mahdollisuus itse määritellä, missä tapauksissa tiettyyn homeopaattiseen lääkkeeseen voidaan soveltaa tätä menettelyä. Ei saa käydä niin, että kaikenlaiset epärealistiset pelot ja vahvat allopatiaa kannattavat lobbaajat rajoittavat homeopaattisten lääkkeiden vapaata saatavuutta.
Tämän lisäksi mielestäni olisi hyvä selvittää, voisimmeko saada aikaan vastavuoroisen tunnustamisen järjestelmän. Minusta siitä olisi hyötyä kustannusten säästämisen kannalta. Täytyy kuitenkin laatia selkeät periaatteet, joiden mukaan tunnustaminen tapahtuu. Siitä olisi hyötyä näiden direktiivien täytäntöönpanon kannalta. Kiitokset herra Chanterielle tästä mietinnöstä.

Amadeo
Arvoisa puhemies, minun on tunnustettava, että minusta tuntuu suoraan sanoen kiusalliselta ottaa selkeästi kantaa näin hämärään ja vaikeasti tulkittavaan aiheeseen. Lisäksi on totta, että terveydestä puhuttaessa on pyrittävä välttämään kaikkia äärimmäisiä asenteita, sillä tiede on usein todennut varmana pidetyn tuloksen vääräksi. Toisaalta on muistettava, että Euroopan unionissa, ja koko maailmassa on farmakologian ja lääketieteen oppikirjoissa jo vuosien ajan pidetty perusperiaatteena sitä, että potilaan hoidossa on käytettävä lääkkeen mahdollisimman suurta annostelua niin vähän aikaa kuin mahdollista. Homeopatiassa tämä periaate käännetään päälaelleen ja hylätään, ja käytetään aivan pieniä, mitättömiä annoksia pitkän aikaa.
On totta, että nämä periaatteet muuttuvat jatkuvasti kuten tiede kokonaisuudessaan, mutta on yhtä lailla selvää, ettei tieteen pidä antaa vastausta ainoastaan hallinnolle vaan ennen kaikkea kuluttajille, ja vastauksen on tyydytettävä näitä molempia tahoja. Tieteen velvollisuus on selvittää perinteisen tai homeopaattisen hoidon vaikutus erityisesti immuunijärjestelmään. Toiset väittävät, että kauan jatkuva pienen lääkeannoksen käyttö kuormittaa immuunijärjestelmää ja estää sitä siten huolehtimasta muusta, mikä saattaa vahingoittaa terveyttä vakavasti. Toiset tutkijat asettavat tämän kyseenalaiseksi ja väittävät, ettei niin pienellä annoksella ole vaikutusta immuunijärjestelmään. Koska emme ole näiden kysymysten ratkaisemiseen pystyviä tutkijoita, meidän täytyisi, ja meidän täytyy tietenkin vaatia, että tiede löytää näihin kysymyksiin, samoin kuin eräisiin professori Cabrolin esittämiin kysymyksiin, tyydyttävät vastaukset, ennen kuin homeopatiaa voidaan kaikilta osin pitää todellisena lääketieteenä.
Aion esittää eräitä huomautuksia, jotka koskevat tätä mietintöä, jonka herra Chanterie on laatinut sangen hyvin, vaikka, kuten professori Cabrol huomautti, eräät kohdat ovatkin hyvin hämmentäviä. Ensimmäinen huomautus: lääkkeiden sallimista ja rekisteröintiä koskevat normit ovat eri jäsenvaltioissa erilaisia. On selvää, että yhdenmukaistaminen on välttämätöntä, mutta sen ei kuitenkaan pidä johtaa nykyisen turvallisuuden ja terveydensuojan tason laskuun. Toinen huomautus: " hyvän valmistus- ja laboratoriokäytännön periaatteita ja suuntaviivoja" koskevan direktiivin 75 IV ja V lukua on sovellettava kaikilta osin myös kaikkiin homeopaattisiin lääkkeisiin. Kolmas huomautus: jäsenvaltioiden on laadittava homeopaattisten lääkkeiden luetteloita tai otettava vastuu niiden julkaisemisesta. Neljäs huomautus: niin kauan kuin ei ole tieteellisesti todistettu, että homeopaattiset eläinlääkkeet ovat ihmisen terveydelle vaarattomia, katsomme, ettei lääkkeiden yksinkertaista rekisteröintimenettelyä voida hyväksyä; erityisesti kantatinktuurat on määrättävä tarkkoihin tieteellisiin kokeisiin sen selville saamiseksi, millaiset laimennussuhteet takaavat ravintoketjun turvallisuuden ja suojan saastuneilta tuotteilta.

Heinisch
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, koska olen ammatiltani apteekkari, käsittelen homeopatia-aihetta erittäin usein. Kuten tiedätte, potilaiden, siis lääkkeiden kuluttajien, erittäin myönteinen suhtautuminen näihin lääkkeisiin lisääntyy jatkuvasti Euroopassa. Täällä parlamentissa tehtävämme on tukea tätä kehitystä valmistelemalla sopivaa lainsäädäntöä. Kollegamme Chanterie mainitsi jo tärkeimmät kohdat mietinnössään, ja kiitän häntä siitä erittäin sydämellisesti. Minusta rekisteröintien ja lupien vastavuoroinen tunnustaminen Euroopan unionin jäsenvaltioissa on tärkeää ja kuluttajien kannalta katsottuna se, että annostelutapoihin lisätään myös muut kuin suun kautta otettavat lääkkeet, miltä osin on otettava huomioon jo nyt voimassa olevat tiukat laatu- ja turvallisuusvaatimukset.
Tieteelliset tutkimukset ja vuosikymmenien kuluessa saadut kokemukset osoittavat haitattomuuden. Tästä pääsenkin jo seuraavaan minulle tärkeään kohtaan, jolla oli myös tutkimusta käsittelevän valiokuntamme lausunnossa keskeinen rooli, nimittäin tutkimukseen. Ei voi toki käydä päinsä, että väitetään toistuvasti, kuten juuri kuultiin, että tieteelliset perusteet puuttuvat, jos samalla itse asiassa suljemme homeopatian EU: n tukemien projektien ulkopuolelle. Tällä alalla on jo esitetty huomattavia tieteellisiä lausuntoja ja meidän pitäisi kehittää ja tukea näitä arvioita edelleen. Meidän on huolehdittava siitä, että homeopatialla on tulevaisuudessa tasaveroinen rooli viidennessä tutkimusta koskevassa puiteohjelmassa.
Saanen lopuksi todeta, että lukuisissa keskusteluissa, joita olen käynyt eläinlääketieteen alaa edustavien kollegojen kanssa, on tullut selvästi esiin se, että biologisen maatalouden noudattamiseksi on välttämätöntä, että elintarvikkeiden tuotantoon käytettäville eläimille tarkoitettuja homeopaattisia lääkkeitä ei jätetä yksinkertaistetun rekisteröintimenettelyn ulkopuolelle.

Ahern
Arvoisa puhemies, homeopaattinen lääketiede on jo useita vuosia sitten virallisesti tunnustettu tietyissä jäsenvaltioissa, mutta sitä on vain suvaittu muissa jäsenvaltioissa. Täten komissio loi direktiiveillä 92/73 ja 92/74 oikeudellisen kehyksen, joka antoi potilaille mahdollisuuden saada valitsemiaan valmisteita ja samalla taattiin valmisteiden laatu ja turvallisuus.
Direktiivien täytäntöönpano on kuitenkin tuottanut ongelmia tietyissä jäsenvaltioissa, ja komission nykyinen lähestymistapa on siksi myönteinen. Suhtaudun myönteisesti myös tähän Chanterien mietintöön. On todella tärkeää, että käsittelemme tätä kysymystä erityisesti homeopaattisten valmisteiden ja yleensä luonnon- ja vaihtoehtoisen lääketieteen kasvavan suosion takia. Kansalaisilla ympäri Eurooppaa on oikeus siihen, että nämä tuotteet liikkuvat vapaasti jäsenvaltioissa yhtenäismarkkinasääntöjen mukaisesti niin kuin mitkä tahansa muutkin valmisteet, kunhan kaikki turvallisuus- ja tehokkuusnäkökohdat otetaan asianmukaisesti huomioon.
Tässä mielessä olisi erittäin hyödyllistä, jos seuraisimme tutkimuskysymyksiä viidennessä puiteohjelmassa, ja vihreä ryhmä on esittänyt sitä varten tarkistuksia viidennessä puiteohjelmassa ja talousarviossa. Toivonkin komission panevan merkille sen, että on olemassa välineet, joiden avulla voimme toteuttaa testejä ja varmistaa niiden homeopaattisten lääkkeiden yhdenmukaistamisen asianmukaisen testauksen, joilla on terapeuttisia käyttötarkoituksia. Kun toisin sanoen otetaan huomioon ne erityisongelmat, jotka liittyvät homeopatian toteen näyttämiseen allopaattiseen lääketieteeseen nähden, testauksessa olisi otettava huomioon homeopatian erityisvaatimukset ja käytettävä hyväksi homeopaattien asiantuntemusta. Käytössämme on tarvittavat välineet.
Olen esittänyt joitakin tarkistuksia. Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa nämä rekisteröidyt ammatinharjoittajat eivät ole ainoastaan lääkäreitä, ja velvollisuutemme on tehdä mietinnössä selväksi se, että kun on otettava yhteyttä lääkäriin merkintävaatimusten osalta, tämä koskee homeopaattista lääkäriä tai rekisteröityä homeopaattisen lääketieteen ammatinharjoittajaa. Sellainen on laki minun jäsenvaltiossani ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja haluamme jatkaa tätä käytäntöä. Siksi suosittelen teille tarkistustani.

Bangemann
Arvoisa puhemies, komissio kiittää siitä laajasta kiinnostuksesta, jota kertomustamme kohtaan on osoitettu, erityisesti esittelijän vaivannäöstä. Tavoitteemme tässä jonkin verran mahdottomassa menettelyssä, jonka olemme valinneet, nimittäin että käynnistämme mietinnön avulla ensiksikin laajan keskustelun sen sijaan, että ehdottaisimme molempien voimassa olevien direktiivien muuttamista, on ollut selvittää, mitkä ovat parlamentin ja neuvoston kannat. Parlamentti on tänään mietinnön ja keskustelun kautta selvästi esittänyt kantansa. Kiitämme sitä siitä ja saamme varmasti kuulla pian myös neuvostolta samankaltaisia näkemyksiä.
Vastaukseni aluksi haluaisin ensiksi esittää yleisluonteisen huomautuksen. Emme ole pyrkineet aloittamaan tässä keskustelussa uudelleen periaatteellista keskustelua, nimittäin siitä, voidaanko homeopaattiset tuotteet tunnustaa lääkkeiksi ja jos voidaan, millä ehdoin? Tai siitä, koskeeko tämä tunnustaminen vain allopaattisia lääkkeitä. Homeopaattisten lääkkeiden laaja käyttö tosin puhuu sen puolesta, että käsittelemme myös homeopaattisia lääkkeitä. Emme voi yksinkertaisesti pitää lähtökohtana sitä, että homeopaattiset lääkkeet ovat vain pikkuasia tai jotakin, mihin liittyy esoteerisia piirteitä ja mikä kuuluu lahkoille, vaan ne ovat osa yleistä potilaiden lääkkeiden käyttöä. Sitä ei voi sivuuttaa. Se on todellisuutta!
Komissio on kuitenkin myös sitä mieltä, että tieteen käsite, jota on myös täällä käydyssä keskustelussa käytetty eri tavoin, on osittain apodiktinen, sillä perinteinen tiede, joka tutkii muita kuin homeopaattisia lääkkeitä, laatii ja arvioi, asettaa omat ehtonsa. Tieteen käsitteelle on ominaista se, että se, mikä tunnustetaan tieteellisesti, selvitetään ensin määritelmän avulla. Niiden menetelmien ja menettelyiden avulla, joita käytetään, saadaan aikaan arvio siitä, onko jokin tieteellistä vai ei. Se on kuitenkin erittäin suppea määritelmä. Rouva Heinisch on täysin oikeassa, käsitteen tiede voi tietenkin määritellä myös erittäin paljon laajemmin ja silloin mukaan tulee ilmiöitä, jotka eivät sovi näihin perinteisiin puhdasoppisiin tieteen määritelmiin. Meistä tämän periaatteellisen keskustelun suurin ongelma on se, että on lääkäreitä, tutkijoita, apteekkareita, jotka haluavat käyttää tätä tieteen suppeaa määritelmää ja sanovat sen vuoksi, että koska asia on näin ja koska homeopaattiset tuotteet eivät sovi tähän määritelmään, he ovat sitä mieltä, että niitä ei pitäisi käsitellä.
Meistä se on väärin, minkä muuten olemme tehneet selväksi jo alusta asti, sillä kun tarkastellaan kolmea lääkkeitä koskevaa ominaisuutta - jotka ovat turvallisuus, vaikuttavuus ja laatu - olemme jättäneet niistä vaikuttavuuden homeopaattisia lääkkeitä koskevien ehtojen ulkopuolelle. Se puolestaan ei kuitenkaan merkitse sitä - siitä voisi erehtyä tekemään tämän loogisen päätelmän - että homeopaattiset lääkkeet eivät ole tehokkaita, vaan se merkitsee sitä, että vaikuttavuutta ei pidetä ehtona sille, että ne tunnustetaan lääkeaineiksi. Yleisesti tiedetään, että homeopaattiset lääkkeet ovat tehokkaita ja että monet ihmiset voivat etenkin näiden lääkkeiden psykologisten - sekin määritellään vielä liian suppeasti - ja kokonaisvaltaisten, ei niinkään suorien kemiallisesti osoitettavien vaikutusten vuoksi odottaa saavansa niistä apua ja myös saavat sitä. Siihen kuuluu monia asioita. Tarkoitan, että esimerkiksi Euroopan parlamentissa käytävät miellyttävät keskustelut mukavien parlamentin jäsenten kanssa kuuluvat niiden homeopaattisten annosten joukkoon, joita komissaarit toisinaan suorastaan toivovat.
Tiedämme myös, että tämänhetkinen tilanne ei ole tyydyttävä. Olemme keskustelussa kuulleet, että on joukko jäsenvaltioita, jotka eivät ole tehneet vielä mitään, meidän on siis tehtävä enemmän. Siksi tästä ajatustenvaihdosta on paljon apua. Mietinnön sisältö on kaiken kaikkiaan meidän linjamme mukainen. Se ei siis aiheuta meille ongelmia, aivan päinvastoin, tunnemme, että meitä tuetaan ja tulevaisuudessa etenemme varmasti siihen suuntaan, jonka herra Chanterie ja myös kollegat toivat keskustelussa esiin. Se merkitsee, että meidän pitäisi määritellä rekisteröityjen homeopaattisten aineiden vastavuoroisen tunnustamisen ehdot tarkemmin ja sitten tehdä vastavuoroisen tunnustamisen periaatteesta sitova. On täysin selvää, että vastavuoroinen tunnustaminen toteutuu ainoastaan silloin, jos asetetaan vähimmäisehdot, joiden pohjalta sellainen tunnustaminen on sitovaa. Siksi vastavuoroista tunnustamista koskeva velvoite ylimääräisine tarkennuksineen kuuluu yksinkertaistettuun rekisteröintimenettelyyn. Esimerkiksi yhtenäistetyistä laimennusasteluetteloista ja yksinkertaistetun rekisteröintimenettelyn sovellusalan selkeyttämisestä voisi olla erittäin paljon apua.
Olen myös samaa mieltä siitä, että ei ole mitään syitä pitää kiinni rekisteröintikiellosta, joka koskee eläimille, elintarviketuotantoon käytettäville eläimille, tarkoitettuja homeopaattisia tuotteita. On myös pakkausmerkintöjä koskevia määräyksiä, jotka voitaisiin muotoilla toisin ja tehdä kuluttajien kannalta paremmiksi. Tietenkin tämä koskee myös tuotteiden annostusta ja nimiä koskevia määräyksiä. Niitä voidaan ja täytyy parantaa, sillä täysin harhaanjohtavat mielikuvitukselliset nimet ovat aivan yhtä vahingollisia kuin mitäänsanomattomat kuvaukset, joista kukaan ei saa mitään irti. Kannatamme myös sitä, että 9 artiklan 2 kohdasta tehdään sitova, mikä merkitsee testejä ja tutkimuksia koskevien määräysten käyttöön ottoa.
Seuraavista mietinnön kohdista emme ole samaa mieltä. Nykyisessä muodossaan direktiivit koskevat kaikkia homeopaattisia tuotteita ja valmistusmenetelmiä. Emme erikseen puutu erilaisiin koulukuntiin, joita tällä alalla on, ja siihen on hyvä syy. Se, jos ryhtyisimme kiistelemään koulukunnista, olisi minun nähdäkseni homeopaattisten lääkeaineiden kannalta todella enemminkin vahingollista. Siksi emme myöskään ymmärrä, miksi vain yksi näistä koulukunnista, antroposofinen homeopatia, pitäisi mainita direktiivin tekstissä erikseen. Tämä ei merkitse antroposofian tuomitsemista, vaan nimenomaan ainoastaan sitä, että emme halua sekoittaa sitä tähän koulukuntia koskevaan riitaan. Meistä siinä mennään jonkin verran liian pitkälle.
Kuten herra Chanterie voi kuvitella, komissio on täysin myötämielinen yhteisön elimelle, joka käsittelisi rekisteröimisen ja hyväksymisen yhteydessä myös merkintöjä koskevia kysymyksiä. Mehän olemme saaneet Lontoossa sijaitsevassa Euroopan lääkearviointivirastossa mitä parhaimpia kokemuksia lääkeaineiden rekisteröinnistä. Pohdimme sitä, voisiko tämän elin toimia samankaltaisesti. Tarvitsisimme siihen tietenkin jäsenvaltioiden mukanaoloa. Sanomme siis yksiselitteisesti, kuten tekin mietinnössä, että käsiteltävänä olevia direktiivejä täytyy täydentää ja parantaa, ja kiitämme parlamenttia ehdotuksista. Odotamme nyt vielä neuvoston näkemyksiä. Heti kun neuvosto esittää lausuntonsa, ryhdymme työhön.

Puhemies
Kiitoksia, komissaari Bangemann.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Tuotevastuu
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Roth-Behrendtin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0326/98) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tuotevastuuta koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 25. päivänä heinäkuuta 1985 annetun direktiivin 85/374/ETY muuttamisesta (KOM(97)0478 - C4-0503/97-97/0244(COD)).

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, minusta näyttää siltä, että BSE: tä koskeva valtavan pitkä tarina ei ole kokonaan päättynyt. Olemme tänäänkin, vaikka aihe kuulostaa aivan toisenlaiselta, tekemisissä BSE-skandaalin Euroopan unionissa aiheuttamien ikävien jälkituntemusten kanssa. Euroopan parlamentti on väliaikaisen tutkintavaliokunnan kertomuksessa kehottanut komissiota sisällyttämään maatalouden alkutuotteet Euroopan unionin tuotevastuuta koskevaan direktiiviin, joka on ollut voimassa vuodesta 1985 lähtien. Euroopan parlamentti teki niin, jotta BSE-skandaaliin verrattavia tapauksia koskisi vastuu, joka suojaa Euroopan kansalaisia. Komissio täytti tämän velvollisuuden. Se todellakin otti mukaan maatalouden alkutuotteet. Komissio ei kuitenkaan ajatellut loppuun asti. Se tekee sen kyllä useimmiten, herra Monti, siitä olen vakuuttunut, mutta tällä kertaa ei, sillä ei riitä, että BSE-kriisi selvitetään ja asiaan liittyvissä vastuuta koskevissa kysymyksissä käsitellään vain maataloustuotteita, vaan lisäksi on ryhdyttävä tekemään joitakin muutoksia tuotevastuuta koskevaan direktiiviin.
Komissio ei ole tehnyt sitä. Minä esittelijänä tein sen. Muutin vastuun enimmäismäärää koskevaa kysymystä, koska tähän asti käytössä ollut summa ei ollut oikeudenmukainen, kun kyse on BSE: n kaltaisesta skandaalista ja vahingoista, joita siitä aiheutuu ihmisille. Lisäksi olen muuttanut vastuun vanhentumisaikaa, sillä nykyinen 10 vuoden vanhentumisaika ei riitä kattamaan edes Creutzfeldt-Jakobin taudin uuden muodon itämisaikaa. En sitä paitsi ole muuttanut todistustaakkaa päinvastaiseksi, kuten kenties jotkut oikeudellisesti hiukan kokemattomammat ajattelevat, vaan olen ehdottanut, että todistustaakka riippuu tuotteesta. Olen esittänyt käytettäväksi syy-yhteyttä koskevaan oletukseen perustuvaa todistusta, sillä emme voi toimia muulla tavalla sellaisen tuotteen osalta, joka mahdollisesti nautittiin kymmenen vuotta sitten ja jota ei sen vuoksi enää voida esittää todisteeksi.
Lisäksi olen sanonut jotakin tuotekehittelyriskistä, jostakin, mitä suunniteltiin jo vuonna 1985 komission alkuperäisessä direktiivissä, mikä ei silloin mennyt läpi neuvostossa ja minkä osalta direktiiviin on liitetty ehto, jonka perusteella määräyksestä on mahdollisuus poiketa. Jäsenvaltiot voivat käyttää sitä hyväkseen, jos haluavat. Parlamentissa ja Euroopan teollisuuden mielipidettä edustavien joukossa on nyt muutamia ihmisiä, jotka ovat sitä mieltä, että se, mitä teen, ei ole oikeudellisesti tarpeellista eikä oikein. Molemmat väitteet ovat vääriä! Jos haluaa saada BSE-skandaalin tai muun vastaavan tilanteen hallintaan, täytyy tehdä lisämuutoksia sen lisäksi, että alkutuotteet sisällytetään direktiiviin. Jokainen, joka kiistää tämän, ei oikeastaan todella halua myöntää, että joudumme vielä tekemisiin BSE: n kaltaisen tapauksen kanssa. Te komissiossa teette yhden asian, te vedätte suun suppuun, mutta ette vihellä, herra Monti. Kuulisimme mielellämme teidän myös viheltävän. Ehkä voittekin tehdä sen täällä tänä iltana.
Haluaisin myös sanoa vielä, että se, mitä suunnittelen, on monissa jäsenvaltioissa aivan tavanomaista. Kolmea jäsenvaltiota lukuun ottamatta jäsenvaltioissa ei ole vastuun enimmäismäärää. Kaksi jäsenvaltiota on jopa mennyt niin pitkälle, että ne eivät sovella tuotekehittelyriskiin sisältyvää vastalausetta, nämä maat ovat Suomi ja Luxemburg. Muissa maissa, omaa maatani, Espanjaa ja Portugalia lukuun ottamatta, ei ole vastuun enimmäismäärää. Muuten esimerkiksi Espanjassa elintarvikkeita koskeva tuotekehittelyriskiin sisältyvä vastalause ei ole mahdollinen. On mielenkiintoista, että juuri se on asia, josta keskustelemme täällä. Lääkkeiden osalta kaikissa jäsenvaltiossa on muuten erityinen tuotekehittelyriskiä koskeva määräys. Sen vuoksi en oikein ymmärrä sitä, että ilmeisesti Euroopan teollisuuden etua valvovat tahot - jotka saavat täyden tukeni, sillä myös minä olen kiinnostunut toimivasta teollisuudesta - voisivat saada muutamat henkilöt täällä parlamentissa ja myös muutamat henkilöt muilla tahoilla niin vahvasti vakuuttuneiksi siitä, että parlamentin vaatimukset voidaan täyttää komission esittämän muutoksen avulla. Se ei ole mahdollista. Olen vakuuttunut siitä, että vastuun enimmäismäärää koskevaa kysymystä, korvausten hakemista koskevaa kysymystä ja myös tuotekehittelyriskiä koskevaa kysymystä voidaan käsitellä eri tavalla.
Olemme yhdessä toista puolueryhmää edustavan kollegan kanssa esittäneet Euroopan parlamentin täysistunnossa kompromissitarkistusehdotuksen tarjotaksemme parlamentissa ja myös komissiossa työskenteleville kollegoille vaihtoehdon. Olen kuitenkin sitä mieltä, että emme voi tyytyä tekemään vähempää. Sitä tämä Euroopan parlamentti ei saa tehdä sen vuoksi, mitä olemme saaneet aikaan, myös komission osalta ja komissiota vastaan BSE: n yhteydessä. Ne, jotka tekevät tänään tai huomenna vähemmän, eivät tee oikeutta sille, mitä olemme viime vuosina saaneet aikaan, ja niiden on ensi vuonna vaikea puolustaa itseään Euroopan kansalaisten kuullen. Olen vakuuttunut siitä, että meidän on ensimmäisessä käsittelyssä, joka tällä hetkellä on meneillään, yhteispäätösmenettelyssä tehtävä vähintään se, mitä huomenna parlamentin äänestyksessä on esillä. Herra Monti, kuulisin teiltä mielelläni sen, että pidätte sitä hyvänä alkuna ja että tuette näitä ehdotuksia.

Casini C.
Arvoisa puhemies, kuluttajansuojan myönteiset vaikutukset huomioon ottaen oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta suhtautuu myönteisesti ehdotettuun direktiiviin, joka sisällyttää maataloustuotteet vuonna 1985 annetun direktiivin soveltamisalaan ja laajentaa siten valmistajan vastuuta turvallisuudeltaan puutteellisista tuotteista kaikkiin irtaimiin esineisiin. Oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta on kuitenkin ilmaissut ja ilmaisee eräitä varauksia ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan esittämien tarkistusten hyväksyttävyyden osalta seuraavista syistä: ensinnäkin 124 artiklan 2 kohdan ja 125 artiklan 1 a kohdan sekä perustamissopimuksen 138 artiklan 2 kohdan määräysten mukaisesti komissio katsoo, ettei Euroopan parlamentti saa lainsäädäntöesitykseen tekemillään tarkistuksilla kajota komission aloiteoikeuteen, ja mikäli parlamentti todellakin katsoo, että säädöstä on muutettava, sillä on oikeus pyytää komissiota tekemään asiasta asianmukaisia ehdotuksia; toiseksi direktiiviehdotuksessa pannaan kokonaan täytäntöön suositus, jonka Euroopan parlamentti antoi BSE-tautia käsittelevän väliaikaisen tutkimuslautakunnan 7. helmikuuta 1997 päivätyssä kertomuksessa; kolmanneksi vuonna 1985 annetulla direktiivillä on muutettu olennaisesti, vaikkakin vain tuottajan tuotevastuuseen liittyvissä asioissa, tiettyjä keskeisiä yksityisoikeuden ja jäsenvaltioiden välineitä, joita ovat yksityisoikeudellinen vastuu, todistustaakka, vahingonkorvaukset ja oikeuksien vanheneminen; direktiivissä esitetyt näitä oikeudellisia välineitä koskevat ratkaisut ovat yhä käyttökelpoisia, koska ne asettavat eri osapuolten intressit samaan asemaan ja sovittavat eri näkökannat yhteen rationaalisia kriteerejä käyttäen.
Näistä syistä oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta katsoo, ettei ympäristönsuojelua käsittelevän valiokunnan esittämiä tarkistuksia voida hyväksyä, koska ne ylittävät parlamentille kuuluvan mahdollisuuden muuttaa komission ehdotusta. Sen lisäksi ei niiden sisältöäkään voi mielestämme hyväksyä.
Oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta katsoo, että komissio voi ehdottaa direktiivin 85/374 muuttamista keskeisesti sitten, kun se on tutkinut asian tarkkaan ja käynyt keskusteluja yhteisön toimielinten, jäsenvaltioiden ja sellaisten yksityisten henkilöiden kanssa, joita asia koskee. Muutos voidaan toteuttaa, kun komissio on seuraavan kerran hyväksynyt kertomuksen direktiivin 85/374/ETY täytäntöönpanosta, minkä on määrä tapahtua vuonna 2000.
On siis olemassa tiukasti juridisia syitä, joiden vuoksi tosin kannatamme direktiiviä, mutta emme voi hyväksyä ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan esittämiä tarkistuksia.

Barthet-Mayer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, me parlamentin jäsenet olemme toivoneet tätä lainsäädäntöehdotusta - ja syystä. BSE-skandaali sai meidät pyytämään Euroopan komissiota esittämään mahdollisimman pian ehdotuksen, jolla laajennetaan perusdirektiivin soveltamisalaa alkutuotteisiin, eli maataloustuotteisiin tai kalastuksen tuotteisiin ja riistatuotteisiin.
Emme voi nyt kieltäytyä tästä laajentamisesta, erityisesti kun on kyse kuluttajien äärimmäisen epäilevästä suhtautumisesta heidän ravintonsa sisältöön ja kun maatalouden tuotantoprosessit teollistuvat yhä enemmän. Oli miten oli, nollariskiä ei ole olemassa, ja kun tuottaja saattaa tuotteen markkinoille, hän tietää ottavansa riskin ja voivansa aiheuttaa riskin kuluttajalle, jolla on oltava oikeus hakea vahinkotapauksissa korvauksia.
On totta, ettei olisi oikeudenmukaista, että maataloustuotteille myönnettäisiin poikkeus yleisestä säännöstä. Kuluttajalle kuuluu samanlainen suojelu puutteellisen tuotteen lajista riippumatta. On muistettava, että tuottamuksesta riippumattomassa vastuujärjestelmässä tärkeää on nimenomaan tuotteen markkinoille saattaminen; kyse ei ole syyllisten, vaan vastuussa olevien etsimisestä.
Maataloutta käsittelevä valiokunta on hyvin tietoinen tästä, varsinkin kun yhteiskunta on sovitettava yhteen maanviljelysalansa kanssa ja kun jopa tällaisen vastuujärjestelmän olemassaolo on joka tapauksessa todellinen kannustin terveellisten, turvallisten ja laadukkaiden tuotteiden markkinoille saattamiseen.
Tämä on siis maataloutta käsittelevän valiokunnan kannalta hyväksyttävä ehdotus, mutta se ei saa kuitenkaan johtaa siihen, että maataloustuotteiden erikoislaatu unohdetaan. Esitimme niin ollen joitakin ehdotuksia - jotkin hyväksyttiin, ja olemme tyytyväisiä siihen - mutta valittelemme ensinnäkin sitä, että koska maatalouden alkutuotteet ovat äärimmäisen riippuvaisia ulkoisista tekijöistä, ehdotimme sellaisen säännöksen sisällyttämistä direktiiviin, jossa todetaan tämä erikoislaatu ja jonka mukaan direktiiviä ei sovelleta maataloustuotteisiin tapauksissa, joissa vahingot johtuvat luonnonkatastrofeista tai onnettomuuksista. Lisäksi olimme sitä mieltä, että maataloustuottajien usein ainoat asiakkaat eivät saa käyttää tällaista vastuujärjestelmää epäreilun kaupan välineenä.
Direktiivistä vielä tehtävän arvioinnin ja erityisesti maanviljely- ja maatalousalojen arvioinnin puitteissa toivon, että tämänsuuntaisia ehdotuksia tosiaan tehdään, koskapa kaikki näkevät tällöin selkeästi maatalouden erikoislaatuisuuden.
Yleisesti ottaen, ja mitä koko direktiiviin tulee, ryhmämme - puhun nyt ARE-ryhmän nimissä - ei voi kannattaa rouva RothBehrendtin ehdotusta siitä, jota olemme tutkineet ja jonka olemme valitettavasti havainneet tarkoittavan todistustaakan siirtämistä. Vahinkoa kärsineen henkilön on tosiaankin todistettava, että vahingon on aiheuttanut tietty tarkoin tunnettu tuote. Sitä vastoin ryhmämme on esittelijän tavoin sitä mieltä, että vastuun keston aikarajan on oltava pitempi kuin komission määräämä 10 vuoden aikaraja.
Lopuksi ryhmämme on myös samaa mieltä rouva Roth-Behrendtin kanssa vastuuseen liittyvän poikkeuksen uudelleen kyseenalaistamisesta tuotekehittelyriskin osalta, poikkeuksen, joka ei mielestämme ole oikeutettu juuri tuottamuksesta riippumattoman vastuun periaatteen puitteissa; tuottamuksesta riippumaton vastuu liittyy tuotteen saattamiseen markkinoille.

Whitehead
Arvoisa puhemies, en halua jatkaa oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan keskustelua siitä, onko tämä mietintö asianmukainen vai ei. Kollegani rouva Roth-Behrendt on luultavasti yhtä hyvä asianajaja kuin kuka tahansa oikeusasioita käsittelevässä valiokunnassa, ja on oikein, että hän on yrittänyt tehdä huomattavia tarkistuksia komission ehdotukseen. Se ei kuitenkaan tarkoita sitä, että me kaikki ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnassa yhdymme täysin hänen näkemyksiinsä.
Syy on varsin yksinkertainen. Siinä asemassa, jossa ovat rouva Roth-Behrendt ja ne meistä, kuten edellinen puhuja, jotka olivat aiemmin BSE: tä käsittelevässä väliaikaisessa tutkintavaliokunnassa, on hyvät ja huonot puolensa. Herra Medinan mietinnön ansiosta meillä oli kriisitilanteessa tilaisuus esittää yhtä yksinkertaista uudistusta. Se oli alkutuotteiden lisääminen tämän direktiivin alaisiin tuotteisiin. Kun otetaan huomioon se, mitä me opimme BSE-skandaalista ja mitä me nyt tiedämme niistä vaaroista, joita alkutuotteissa voi vuosikausia piillä, on totisesti oikein, että komissio esittää tämän ehdotuksen ja pyrimme parantamaan sitä niin hyvin kuin vain osaamme.
Minun on esitettävä hieman eriävä näkemys siitä, ovatko pyrkimyksemme parantaa ja laajentaa ehdotusta olleet ylimitoitettuja. Yhtyisin esittelijän näkemykseen siitä, ettei 10 vuoden aikaraja ole riittävä, ja myös siihen näkemykseen, että vahingonkorvausten suuruudelle asetetut alkuperäisrajat olivat riittämättömät, kun otetaan huomioon se tilanne, jossa tämä mietintö esitettiin, nimittäin BSE-skandaalin kauheus. Puollan siis tarkistuksia tältä osin. Kiitän rouva Roth-Behrendtiä siitä, miten hän yritti viime hetkillä esittää kompromisseja. Minulla on vaikeuksia - ja hän tietää tämän - näissä tarkistuksissa määritellyn todistustaakan ja myös tuotekehittelyriskin osalta.
Seuraavaksi tarkastelen tarkistusta 12. Jos sanotte todistustaakan osalta, että syy-yhteys voidaan todistaa silloin, jos sen osoitetaan olevan riittävän todennäköinen, en ole varma, onko kyse syy-yhteydestä vai sattumasta. Ongelma on siinä, että miten vaikeaa vahinkojen osoittaminen sitten onkin, teidän on pystyttävä osoittamaan, että tietyn valmistajan tietty tuote aiheutti kyseisen vaikutuksen. Tarvitsette siihen ehkä enemmän aikaa, mutta ette voi vain sanoa, että se on päättelyasia. Se on yksi tarkistuksen 12 ongelmista nykyisellään.
Viimeinen huomioni on se, että tuotekehittelyriskin osalta me kärsimme siitä, että se on hätätoimenpide ja olemme ottaneet sen pikaisesti käyttöön. Ongelma on siinä, että meidän on tutkittava tarkasti jäsenvaltioita ja niiden vastuulakeja nähdäksemme, mihin tuotekehittelyriski meidät johtaa, jos se otetaan mukaan tai jätetään pois. Niin on paljon soveliaampaa tehdä vuonna 2000 tapahtuvan tarkistuksen yhteydessä.
Näin ollen ja todennäköisesti ympäristövaliokunnan vähemmistön kannan edustajana ihailen suuresti esittelijän tekemää työtä.

Grossetête
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, meillä on tänään käsiteltävänämme tuotevastuuta koskevan direktiivin 85/374/ETY soveltamisalan ulottaminen maataloustuotteisiin.
Komission ehdotus on hyvä, koska se vastaa parlamentin hullun lehmän -kriisin yhteydessä esittämään vaatimukseen. Ehdotuksen avulla saadaan myös poistettua jalostettujen tuotteiden ja maataloustuotteiden määrittelyongelmat, joita esiintyi juuri tämän direktiivin täytäntöönpanossa. Ongelmia aiheuttaa rouva Roth-Behrendtin mietintö. Hän muuttaa anteliaisuuden verukkeella ja nojaamalla BSE: hen liittyvään tunteita herättävään puoleen täysin vuoden 1985 direktiivin asiasisältöä: todistustaakan siirtäminen, tieteellistä kehitystä koskevan lausekkeen poistaminen, mahdollisen vahinkoa kärsineen henkilön toimenpiteisiin ryhtymisen aikarajan poistaminen tai pidentäminen, ja niin edelleen.
Esittelijän ehdotukset murtavat kuluttajansuojan ja taloudellisten toimijoiden oikeusturvan välisen tasapainon. Esittelijällä on toki ollut paljon vaikeuksia - tästä mietinnöstä keskustelemistahan on lykätty useaan otteeseen - ja hän on yrittänyt lieventää ehdotuksiaan. Hän ehdottaa meille niin sanottuja kompromissitarkistuksia, mutta millaisesta kompromissista onkaan kyse? Muiden poliittisten ryhmien kanssa ei ole päästy minkäänlaiseen kompromissiin, jotkin tarkistukset vain on varustettu 29: n parlamentin jäsenen allekirjoituksella.
Tämä kaikki on pelkkää kansankiihotusta vaalikampanjan lähestyessä, mutta kuluttajathan ovat toki vastuuntuntoisia ihmisiä - jotkut heistä ovat usein tuottajia - ja he tietävät, ettei vuoden 1985 direktiivin tasapainoa pidä muuttaa. Vaarana on sitä paitsi, että tuomioistuimet hukkuvat kannetulvaan, koska niiden tulee olemaan hyvin vaikeaa tulkita oikeudellisesti suurinta osaa tarkistuksista, jotka ovat lievästi sanottuna ristiriitaisia ja mahdollisimman epämääräisiä.
Onko kukaan sitä paitsi laskenut rouva Roth-Behrendtin tarkistusten taloudellisia vaikutuksia? Jos näitä taloudellisia vaikutuksia tarkastellaan, huomataan, että ne ovat suhteettomia, eikä niiden seurauksia uskalleta edes kuvitella, ei ainoastaan seurauksia kärkisijoilla oleville aloille - kuten lääketeollisuuden ja tutkimuksen alalle - vaan myös kaikille pk-yrityksillemme ja pkteollisuudellemme, samoin kuin maanviljelijöillemme, joista puhutaan niin paljon nykyään tässä istuntosalissa.
Odottakaamme kaikin mokomin sitä, että komissio antaa meille tiedon tämän direktiivin soveltamista koskevasta vihreästä kirjasta. Tiedetään, että komission on määrä esittää meille tämä vihreä kirja eri osapuolten laajamittaisen kuulemisen jälkeen, ja tiedetään myös, että tämä vihreä kirja on esitettävä meille viimeistään 1. tammikuuta vuonna 2000 - ja toivon sitä paitsi, että komissio kertoo meille, aikooko se noudattaa tätä määräaikaa. 1. tammikuuta vuonna 2000 on tietääkseni kuitenkin hyvin lähellä oleva päivämäärä. Vaikuttaa sitä paitsi siltä, että rouva Roth-Behrendt on laiminlyönyt täysin osapuolten kuulemisen näissä asioissa.
Kaikista näistä minun mielestäni erityisen vakavista syistä Euroopan kansanpuolueen ryhmä toivoo siis, ettemme toimisi hätiköidysti, ettemme päättäisi pikaisesti muuttaa näinkin arkaluonteisen direktiivin sisältöä. Tästä syystä PPE-ryhmä äänestää kaikkia rouva Roth-Behrendtin tarkistuksia vastaan.

Olsson
Arvoisa puhemies, ehdotus direktiivin ulottamisesta maataloustuotteisiin tuli parlamentin taholta. On ilahduttavaa, että se on nyt tehty. Roth-Behrendt on kunnianhimoisena poliitikkona tarttunut tilaisuuteen ja kirjoittanut tämän asian lisäksi myös muutamista muistakin asioista. Olen sitä mieltä, että tämä vapaus kuuluu meille; tällä tavoin voimme vaikuttaa politiikkaan. Haluaisin jonkin verran kommentoida näitä asioita.
Voimme uskoakseni tukea maksimaalisen tuotevastuun lisäämistä 70 miljoonasta ecusta 140 miljoonaan ecuun, jota viimeisessä tarkistuksessa ehdotetaan. Sama koskee pidennettyä vanhentumisaikaa, koska kyse on pitkistä inkubaatioajoista ja tämä kaikki kestää hyvin kauan.
Ehdotus todistustaakasta, joka ei ehkä ole käänteinen, mutta joka on joka tapauksessa eri tavalla jaettu kuin aiemmin, on erittäin puhutteleva. Toimin mielelläni olemalla avuksi pienelle ihmiselle suurta yritystä vastaan. Se on tarpeen. Toisaalta emme täysin tiedä, mitä tällaisesta muutoksesta seuraa, toisin sanoen, mitä vaikutuksia tällä on talouselämään. Sama asia koskee kehitysriskejä. Teollisuudessa tai maataloudessa on tiedettävä mitä tehdään, jopa silloin, kun ollaan kehittämässä tuotteita. Aina on kuitenkin oltava mahdollisuus ottaa tiettyjä riskejä, muuten ei koskaan tapahdu mitään.
Näitä kahta ehdotusta ei ole tutkittu tarpeeksi Roth-Behrendtin mietinnössä. Haluan sen vuoksi viitata tarkistukseen 9, jossa komissiota kehotetaan joka viides vuosi antamaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomus. Sen on tapahduttava viimeistään vuonna 2000. Tarkoituksena on myös silloin suorittaa tämän direktiivin yleisluonteinen tarkastus.
Toivon nyt, että komissio todellakin ottaa tämän keskustelun ja ehdotukset - vaikka ne eivät menisikään läpi - huomioon ja kävisi läpi näiden tarkistusten vaikutukset. Sen jälkeen voimme keskustella niistä uudelleen parlamentissa.

Cabrol
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, Euroopan komissio on antanut käsiteltäväksemme ehdotuksen, jonka tarkoituksena on, huomatkaamme, ulottaa ne yhteisön määräykset, jotka liittyvät tuottamuksesta riippumattomaan vastuuseen turvallisuudeltaan puutteellisten tuotteiden osalta, koskemaan maatalouden alkutuotteita ja riistatuotteita.
Haluaisin ensin huomauttaa, että esittelijä ylittää valtuutensa, sillä hän ottaa oikeudekseen laatia lainsäädäntöaloitteen. Hän haluaisi nimittäin ottaa mukaan kaikki määräykset, jotka koskevat turvallisuudeltaan puutteellisia tuotteita, eikä ainoastaan maataloustuotteita, mikä ei vaikuta minusta kovin rehelliseltä, varsinkin kun Euroopan komissio valmistelee ensi vuodeksi tämän tuotevastuuta koskevan direktiivin tarkistamista ja kun jotkin jäsenvaltiot - kuten aivan erityisesti Ranska - ovat juuri siirtäneet yleisen direktiivin osaksi omaa lainsäädäntöään.
Esittelijä haluaa myös ottaa mukaan jotkin ehdot, jotka on sisällytetty jo edelliseen direktiiviin, ja muuttaa niitä. Korostamme vain kahta niistä. Ensinnäkin esittelijä poistaa objektiivisen vastuun käsitteen, joka tarkoittaa sitä, että turvallisuudeltaan puutteellisen tuotteen vuoksi vahinkoa kärsineen henkilön ei tarvitse enää todistaa tuotteen puutteellisuuden ja vahingon välistä syy-yhteyttä, jotta tuottaja joutuisi vastuuseen.
Toiseksi esittelijä haluaa uudelleen kyseenalaistaa poikkeuslausekkeen niin sanotusta " tuotekehittelyriskistä" , mikä tarkoittaa sitä, että valmistajan katsottaisiin olevan vastuussa, vaikka puutteellisuutta ei olisi todellakaan voitu havaita ostohetkellä vallitsevan tieteellisen ja teknisen tiedon tason mukaan.
Rouva Roth-Behrendt, jos olisitte antanut jonkin tuotteen lapsillenne ja huomaisitte sen jälkeen, ettei se ollutkaan kunnossa, vaikka teillä ei ollutkaan siitä mitään todisteita, muuttaisitteko kaiken tämän?
Eräät jäsenvaltiot, jotka halusivat näin kehittää lääketieteellisiä tutkimusmahdollisuuksiaan, hyväksyivät tämän poikkeuslausekkeen. Se, että Euroopan parlamentti poistaa tämän poikkeuslausekkeen, johtaisi tutkimuksen ja innovaation siirtymiseen sellaisiin kilpaileviin maihin, jotka eivät ole hyväksyneet tällaista määräystä tai jotka suosivat sitä edelleen. Se johtaisi siihen, että unionin kansalaiset pääsisivät käyttämään joitakin lääkkeitä vasta myöhemmässä vaiheessa, ja siihen, että olisi ennakoitavissa, että vakuutusyhtiöt kieltäytyisivät kattamasta tätä riskiä.
Tuomioistuin on sitä paitsi vahvistanut tämän poikkeuslausekkeen ennakkotapaukseksi 29. toukokuuta 1998 antamassaan päätöksessä. Tuomioistuimesta vaikutti tuolloin epärealistiselta ja järjettömältä olla ottamatta poikkeuslauseketta huomioon. Tämän poikkeuslausekkeen ylläpitäminen on oikeutettua, varsinkin kun siinä ei jätetä vahingosta kärsivää henkilöä kuitenkaan turvattomaksi, koska hän voi käyttää hyödykseen sopimuksenvaraisen, sopimusten ulkopuolelle ulottuvan tai sosiaalisen vastuun järjestelmissä tunnustettuja oikeuksia; tällainen on 25. heinäkuuta 1985 tehdyn sopimuksen 13 artikla.
Näiden kahden ja monen muunkin tarkistuksen vuoksi, joita emme korosta ja jotka, muistakaamme, eivät sisälly rouva RothBehrendtille uskotun tehtävän puitteisiin - tällöin esittelijä ottaa itselleen Euroopan komission lainsäädäntöaloiteoikeuden - näiden tarkistusten vuoksi, jotka eivät lisäisi kuluttajansuojaa, vaan jotka uhkaisivat vakavasti valmistajia ja saattaisivat johtaa vakaviin seurauksiin joidenkin ihmisten epävarman taloudellisen tilanteen ja työllisyyden kannalta, ryhmämme ei äänestä rouva Roth- Behrendtin tarkistusten puolesta.

Breyer
Arvoisa puhemies, puolueryhmämme on ilahtunut komission ehdotuksesta, olemme kuitenkin vielä ilahtuneempia rouva Roth-Behrendtin todella korkeatasoisesta ja rohkeasta mietinnöstä, koska se olisi ollut ainoa, jossa olisi tehty BSE-skandaalin perusteella johdonmukaisia päätelmiä. Pidämme sitäkin valitettavampana sitä, että Euroopan parlamentin enemmistö ei ajattele esittelijän tavoin, vaan enemmistö, erityisesti suuret poliittiset puolueryhmät, antaa teollisuuden käyttää itseään hyväksi. En voi lainkaan ymmärtää niitä perusteluja, joita viimeksi esitettiin, varsinkaan niitä, jotka koskevat yrityksille aiheutuvia rahoituksellisia riskejä.
Kun maatalouden piirissä sanotaan, että alalla halutaan toimia yrittäjän tavoin, siellä on sitten myös toimittava asiaankuuluvalla tavalla! Tässähän on kyse nimenomaan siitä, että luodaan vastuusta keino saada teollisuus ja maatalous myös lopulta kantamaan vastuu omasta toiminnastaan. Emme toki saa luoda tässä mitään suoria tukia vapauttamalla nämä yritykset velvollisuuksistaan. Oikeusvaltion periaatteisiin täytyy kuulua se, että mahdollisia uhreja - ja kuluttajat ovat niitä - suojellaan enemmän kuin mahdollisia syyllisiä, ja teollisuushan on mahdollinen syyllinen!
Jos puhutaan ehdottomasta vastuusta, sen pitäisi merkitä sitä, että ei ole enää mitään verukkeita. Se olisi merkinnyt suojaa kuluttajille. Se, mitä nyt on suunniteltu, on mietinnön vesittämistä. Onhan se kuitenkin parempaa kuin se, miten nykyään käytännössä toimitaan, ja siksi kannatamme sitä, joskin vatsaamme kouraisee tehdessämme niin, mutta se ei merkitse kuluttajien aseman parantumista. Päinvastoin, se johtaa siihen, että asianajajat voivat tulevaisuudessa ansaita suuria summia rahaa, ja sen vuoksi minusta on niin valitettavaa, että emme onnistu siinä, että lopultakin ottaisimme huomioon sen, mitä jatkuvasti vaadimme, nimittäin kuluttajansuojan ja ennalta varautumisen periaatteen ja myös muuten aina mainostetun teollisuuden vastuun omasta toiminnasta.
Haluaisin vielä kerran sydämellisesti kiittää esittelijää, jonka pyrkimykset ovat olleet todella ansiokkaita, olen kuitenkin sitä mieltä, että kompromissitarkistusehdotuksen vaikutukset ovat kielteisiä. On erittäin valitettavaa, että Euroopan parlamentti ei onnistu asettamaan kuluttajansuojaa todella ensimmäiselle sijalle. Olen sitä mieltä, että se olisi vähintä, mihin meidän parlamentissa olisi pitänyt pyrkiä. Ei käy päinsä, rouva Grossetête ja herra Olsson, että edustamme täällä aina vain teollisuuden etuja. Meidän pitäisi pyrkiä - toivon, että vielä myönnytte huomisessa äänestyksessä - asettamaan kuluttajansuoja ja mahdolliset uhrit todella etusijalle.

Blokland
Arvoisa puhemies, tähän mennessä on jatkuvasti tullut ilmoituksia uusista BSE-tapauksista. Näin ollen kuluttajat ovat yhä epävarmempia lihan laadusta. Sen vuoksi on hyvä, että käsittelemme tänään tätä aihetta. Olihan BSE-kriisin tulosta, että direktiivin 85/374 muuttamista ehdotettiin.
Komission ehdotuksessa pyritään löytämään ratkaisu vielä epäselvään kysymykseen siitä, kuka on vastuussa maatalouden alkutuotteista. Olen iloinen tämän johdosta. Maataloustuottajat ovat vastuussa tuotteistaan samalla tavoin kuin heidän kollegansa liike-elämässä. Alkutuotteiden tuotevastuu kannustaa maanviljelijöitä vastuulliseen käyttäytymiseen. Lisäksi ehdotetuilla muutoksilla poistetaan epäselvyys siitä, milloin tuotetta on käsitelty tai jalostettu ensimmäisen kerran.
Sen lisäksi, että esittelijä pyytää vastuun laajentamista maatalouden alkutuotteisiin, hän pyytää myös kiinnittämään huomiota nykyisen direktiivin joihinkin heikkouksiin. Nyt kun olemme käsittelemässä kyseistä direktiiviä, kannatan näiden porsaanreikien käsittelemistä tässä yhteydessä. Siten vältetään kaksinkertaista työtä. Arvostan myös esittelijän tarkkuutta. Ehdotetut muutokset parantavat kuluttajansuojaa. Ne ovat muuten vähäisempiä kuin tuottajien lukuisat reaktiot saavat meidät uskomaan. Joissakin jäsenvaltioissa kyseiset muutokset on toteutettu jo aikoja sitten. Kannatan muutoksia, koska olen sitä mieltä, että kuluttajien ja tuottajien tulee olla yhdenvertaisessa asemassa. Se vaikuttaa myönteisesti sisämarkkinoiden toimimiseen.
Lopuksi haluan tarkastella yhtä muutosta lähemmin esimerkin valossa. Nykyisen direktiivin nojalla on mahdollista, että kuluttaja ostaa pesukoneen, joka sitten aiheuttaa vedenpaisumuksen hänen keittiössään. Kuluttaja voi osoittaa, että kysymys on viasta ja että hänelle on aiheutunut vahinko ja että vian ja vahingon välillä on syyn ja seurauksen suhde. Hän ei voi kuitenkaan saada vahingonkorvausta, koska valmistaja on jo suorittanut vahingonkorvausten enimmäismäärän. Hän on vain siinä onnettomassa tilanteessa, että hän ei ole esittänyt valitusta ensimmäisenä vaan vasta myöhemmin. Tällaisia tilanteita täytyy välttää. Sen vuoksi pyydän, että vahingonkorvausten enimmäismääriä korotetaan.

Hager
Arvoisa puhemies, olen täysin samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että kuluttajalla on oikeus täydelliseen suojaan, joka alkaa ravintoketjun alusta eikä vasta tietyn jalostusvaiheen jälkeen. Toisin sanoen: pidän komission BSE-kriisin seurauksena tekemää tuotevastuuta koskevan direktiivin muuttamiseen liittyvää ehdotusta, jonka myötä direktiivin sovellusalaa laajennetaan myös maatalouden alkutuotteisiin, myönteisenä.
Sen sijaan en kannata ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan tarkistusehdotuksissa esitettyjä liioiteltuja toimia. En pysty arvioimaan sitä, kuinka laajasti niitä laadittaessa oltiin tietoisia talouselämää, ennen kaikkea pieniä ja keskisuuria yrityksiä, ja maataloutta kuormittavista ja tuskin arvioitavissa olevista seurauksista ja myös siitä, että puututaan kansalliseen siviilioikeuteen tavalla, jota ei voi asiallisesti perustella ja joka on osittain järjestelmän vastainen. Olisin toivonut siltä osin toisenlaista arviointia. Ajattelen jo toistuvasti esiin tuotua todistustaakan ongelmaa, tuotekehittelyriskiä, mutta myös varauksen poistamista. Olen muuten sitä mieltä, että esittelijän menettelytapa korostaa sitä, että Itävallan oikeusministerin Michalikin viime viikolla oikeus- ja sisäministerien neuvoston ylimääräisessä kokouksessa tekemä ehdotus on oikea, ehdotuksen mukaan oikeus- ja sisäasioita käsittelevän neuvoston pitäisi käsitellä myös muissa puheissa käsiteltyjä oikeudellisia asioita, jotta tämänkaltaisiin oikeudellisiin ongelmiin voitaisiin todella puuttua. Emme voi kannattaa esittelijän ehdotuksia.

Lienemann
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, rouva Dagmar Roth-Behrendtin tehtävä oli äärimmäisen vaikea. Hänen tehtävänään oli vastata parlamenttimme ja yleisen mielipiteen odotuksiin surullisen kuuluisan BSE-tapauksen osalta, ja vuoden 1985 direktiivin pelkkä ajankohtaistaminen sisällyttämällä siihen maatalousalan alkutuotteet, ei riittänyt selvästikään tähän odotukseen vastaamiseksi. Voimme siis vain valittaa sitä, että komissio ei ole ryhtynyt laatimaan luetteloa niistä kohdista, jotka kannattaa ajankohtaistaa nopeasti, jotta se voisi ottaa tämän surullisen kokemuksen huomioon.
Rouva Roth-Behrendt on laatinut kohdista luettelon. Komissiossa käydyssä keskustelussa jätettiin pois joitakin tarkistuksia, jotka eivät vaikuttaneet meistä riittävän tasapainoisilta joidenkin meitä kaikkia koskevien huolenaiheiden kannalta: tasapaino kuluttajan puolustamisen, joka on ensisijainen prioriteetti, mutta myös sen mahdollisuuden, että valmistaja joutuu, sanokaamme, epävarmuustekijöiden ja epäoikeudenmukaisen ja systemaattisen, häntä vastaan kääntyvän näkemyksen uhriksi, ja sellaisen suuren huolenaiheen välillä, jota tunnemme tutkimuksen ja kehityksen tulevaisuuden osalta.
Rouva Dagmar Roth-Behrendt on pyrkinyt sovitteluun, kompromissiin. Hän on sitoutunut sellaiseen edistykseen, joka ei kyseenalaistaisi vuoden 1985 direktiivin alkuperäistä tasapainoa. Olen suurelta osin sitä mieltä, että hänen ehdotuksensa ovat oikeansuuntaisia. Minulla on kuitenkin kaksi varausta ilmaistavanani.
Emme kannata monitulkintaista tarkistusta 12, joka koskee todistustaakkaa. Rouva Roth-Behrendt korostaa tosin selityksessään, ettei todistustaakkaa siirretä, mutta ne ilmaisut, joiden tarkoituksena on helpottaa kuluttajan ja sen henkilön puolustamista, joka on kärsinyt vahinkoa, vaikuttavat meistä liian epämääräisiltä oikeudelliselta kannalta. Mielessäni on erityisesti ilmaisu " riittää, että vahinkoa kärsinyt osoittaa vahingon tapahtuneen ja että syy-yhteyden voidaan osoittaa olevan riittävän todennäköinen" . Ranskan laissa käsitettä " todennäköinen" ei ole määritelty, ja se vaikuttaakin minusta vaikealta määritellä.
Haluaisin vain sanoa myös, että määräaikaa koskevaa kysymystä ei voida kiertää, ja että vaikka tarkistuksen 13, joka koskee piilevän vian tai virheen määrittämistä, käsitteitä on paranneltava, asenne, jonka tarkoituksena on mahdollistaa joissakin hyvin erityisissä tapauksissa - jotka eivät voi olla yleisiä tapauksia - määräajan pidentäminen, vaikuttaa minusta välttämättömältä, ja parlamentin on ilmaistava ensimmäisessä käsittelyssä halunsa käydä vuoropuhelua, jotta päästäisiin kaikkia tyydyttävään tilanteeseen.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä rouva Roth-Behrendtiä, koska hän on tutkinut Euroopan komission meille lähettämän ehdotuksen rajoja hyvin luovasti ja kekseliäästi, kuten oikean parlamentaarikon kuuluukin. Tämä tarkoittaa myös, että saatetaan törmätä odottamattomiin ongelmiin. En ole oikeastaan samaa mieltä niiden oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan jäsenten kanssa, jotka sanovat, että joitakin tarkistuksia ei kuulu käsitellä. Miksi sitten en ole samaa mieltä asiasta? Siksi että mielestäni Euroopan parlamentti, joka on aina kokeillut rajoja, on myös onnistunut saavuttamaan runsaasti ratkaisuja. Tämä on yksi syy.
Sitten sisällöstä. Sanoin juuri, että joissakin tapauksissa saatetaan mennä liian pitkälle. Olen sydämestäni yhtä mieltä Euroopan komission ehdotuksesta ottaa maatalouden alkutuotteet direktiivin piiriin. Uskon, että rouva Roth-Behrendt on myös tyytyväinen siihen, että myös hänen BSE-valiokuntansa työn tulokset pannaan tämän myötä asianmukaisesti täytäntöön.
Käsittelemme nyt tuotevastuuta koskevaa direktiiviä, jonka käsittely myös vuonna 1985 oli varsinaista nuorallatanssia. Havaitsin tämän tarkastellessani hieman pöytäkirjoja. Nyt on kysymys niistä rajoista, joihin esittelijä ja uskoakseni myös parlamentti ovat törmänneet. On selvää, että ongelmia esiintyy. Esittelijä on maininnut ongelmina esimerkiksi todistustaakan siirtämisen, tuotekehittelyriskin täyden siirtämisen sekä vastuuajan pidentämisen. Nämä ovat ongelmia, jotka täytyy vielä ratkaista. Tämä ei tarkoita sitä, että me voisimme tehdä sen nyt, koska jos ajattelen, millä tavalla ehdotuksesta on keskusteltu myös taustajoukoissamme, on käynyt ilmi, että jotkin tarkistukset eivät ole nykyisessä ehdotetussa muodossaan vielä kypsiä. Tämä tarkoittaa myös sitä - haluaisin myös pyytää tätä esittelijältä - että oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan ehdotukseen olisi syytä sisällyttää myös hieman arviointia ja vielä tarkastella, voisimmeko päästä pitemmälle kuuntelemalla molempien osapuolten näkemyksiä, ja olisi syytä tarkastella, onko pitemmälle menevä mukauttaminen tarpeellista tai järkevää, ja pyydän myös, että tätä ehdotusta vielä käsitellään.

De Clercq
Arvoisa puhemies, minulla on kaksi perustavaa vastalausetta mietintöluonnoksesta ja esitetyistä tarkistuksista. Ensimmäinen on muodollinen vastalause. Viittaan tässä oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan lausuntoon, jossa ehdotetaan, että esittelijän tästä asiasta esittämiä tarkistuksia ei otettaisi käsiteltäväksi. En sano tätä siksi, että meidän Euroopan parlamenttina pitäisi rajoittaa omaa toimivaltaamme, vaan siksi, että EU: n toimielinten institutionaalinen tasapaino täytyy säilyttää. Elämässä jokaisen täytyy tuntea rajansa.
Toinen vastalause koskee sisältöä. Olemme iloisia maatalouden laajenemisesta alkutuotteisiin, mutta muut direktiiviluonnokseen esitetyt tarkistukset ovat hyvin syvälle meneviä, ja ihmettelen, onko seurauksia ajateltu. Ihmettelen, onko etukäteen tutkittu, mitä konkreettisia seurauksia esitetyillä muutoksilla olisi muun muassa todistustaakan, vanhenemisajan, taloudellisen vastuun pois jättämisen tai vahingonkorvausten enimmäismäärän tapauksessa.
Pelkään, että ankarammat toimenpiteet vaikuttaisivat väärällä tavalla. Tällainen vastuun lisääminen estäisi valmistajia tuomasta markkinoille tuotteita, joiden virheettömyydestä ne eivät olisi aivan varmoja. Tämän seurauksena kuluttaja joutuisi kärsimään, koska yritystemme innovatiiviset prosessit ja samalla kehitys uhkaisivat hidastua jyrkästi. Mikä yritys haluisi sitten investoida uuteen tutkimukseen ja kehitystoimintaan, jos kehitystoiminnan riskejä ei suojata. Tällä tavalla myös yritystemme kansainvälinen kilpailukyky heikkenisi yhä enemmän, mikä saattaisi vaikuttavaa tuhoisasti työllisyyteen.
Näistä syistä suhtaudun epäillen siihen, mitä ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta on ehdottanut. Ja perusteena on se, että jokaisen on tunnettava rajansa.

Buffetaut
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegani, ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta piti hyvänä tuotevastuudirektiivin maatalouden alkutuotteisiin ja riistatuotteisiin ulottamisen yhteydessä hyväksyä tarkistuksia, joissa hyväksytään muutoin uudelleen sellaisia määräyksiä, joista oli keskusteltu kiivaasti alkuperäisen direktiivin valmisteluvaiheessa ja jotka loppujen lopuksi hylättiin. Ajattelen erityisesti todistustaakan siirtämistä ja tuotekehittelyriskiä koskevan poikkeuslausekkeen poistamista.
Esitämme kaksi olennaista vastaväitettä: toinen koskee oikeudellista tasoa, toinen asiasisältöä, ja tämä taloudellisista syistä. Ensinnäkin voidaan pohtia oikeutetusti sitä, onko vuoden 1985 direktiivin muuttamistoimenpide perusteltu, eikä sitä, onko rajoituttava komission vuonna 1985 meille esittämän direktiiviehdotuksen soveltamisalaan.
Esittelijän ehdottamien tarkistusten 2-9 kohteena on nimittäin tämä alkuperäinen direktiivi eikä parlamentin ja neuvoston meille esittämä direktiiviehdotus. Tällaisia tarkistuksia hyväksymällä parlamentti omisi nimittäin lainsäädäntöaloiteoikeuden, joka on, kunnes toisin todistetaan, komission yksinoikeus.
Asiasisällön osalta on selvää, että meille esitetyt muutokset horjuttavat aivan järjettömästi sopimussuhteita, ja muutoksista lankeaisi yritysten niskoille kustannuksia - erityisesti sitä paitsi vakuutuskustannuksia pk-yrityksille - joihin joillakin yrityksillä ei olisi varaa.
Mitä kompromissitarkistuksiin tulee, ne eivät vaikuta minusta juurikaan hyväksyttävämmiltä. Niissä otetaan toisaalta käyttöön oikeudellisesti hyvin epävarma käsite, kuten todennäköisen syy-yhteyden käsite, joka saattaisi johtaa moniin kiistoihin, ja toisaalta ne tekevät yleisesti yritysten kustannukset raskaammiksi kaksinkertaistamalla vanhentumisajan ja vastuun enimmäismäärän. Lopuksi voidaan ihmetellä sitä, miksi asiassa on kiirehdittävä näin kovasti, odottamatta komission vihreää kirjaa vuoden 1985 direktiivin täytäntöönpanosta.
Kaikista näistä syistä emme äänestä rouva Roth-Behrendtin tarkistusten puolesta.

Valverde López
Arvoisa puhemies, ennen kaikkea haluan ilmaista kannattavani kollegani rouva Grossetêten puheenvuoroa, ja todeta myös antavani täyden tukeni komission ehdotukselle laajentaa tämän direktiivin soveltamisalaa maa- ja karjatalouden tuotteisiin, jotta näin voitaisiin suojella paremmin kuluttajien etuja. Toisaalta emme voi tukea esittelijän mietintöön sisällyttämiä ehdotuksia, koska emme pidä niitä poliittisesta näkökulmasta katsottuna sopivina ja koska ne eivät ole oikeudellisesti riittävän perusteltuja, kuten monet kollegani ovat jo todenneet.
Meidän kaikkien pitäisi kuitenkin oppia jotain tästä mietinnöstä. Ensinnäkään emme voi unohtaa sitä, että kun keskustelimme aikanaan tuotevastuuta koskevasta direktiivistä, annoimme muiden mielipiteiden vaikuttaa meihin, ja jätimme maataloustuotteet tämän direktiivin ulkopuolelle. Nyt meidän on myönnettävä erehdyksemme ja korjattava se.
Toiseksi jotkut edunvalvontaa harjoittavien ryhmien juridiset yksiköt ovat viime aikoina hukuttaneet tiedotusvälineet väitteisiin, jotka voivat antaa väärän kuvan yhteisön toimielimistä ja meidän työstämme, ja ne väittävät esimerkiksi, että parlamentilla ei ole valtaa esittää tiettyjä tarkistuksia. Ainoa asia - tämä on sanottava erittäin selvästi yleiselle mielipiteelle - mikä rajoittaa parlamentin toimivaltaa esittää tarkistuksia, on perustamissopimus, lisäksi perustamissopimus on avoin sopimus, sillä siinä on " ikkuna-artikla" - 235 artikla, joka antaa neuvostolle mahdollisuuden laajentaa toimivaltuuksia jos se katsoisi sen tarpeelliseksi, jos komissio pyytäisi sitä ja jos parlamentti tukisi sitä.
Toisaalta yhteisön oikeutta - nykyisin tätä toistetaan paljon - sovelletaan kansallisen oikeuden rinnalla. Kyseessä on harhaanjohtava väite, joka asettaa päivittäin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kyseenalaiseksi. Yhteisön oikeutta sovelletaan aina ensisijaisesti, kuten on jo vahvistettu.
Meidän on myös onniteltava parlamentin puhemiestä siitä, että hän teki loistavan päätöksen pitää esittelijän tarkistuksia hyväksyttävinä, vaikka me emme pidäkään niistä, sillä olisi ollut poliittisesti ja oikeudellisesti väärin toimia toisin, ja vaikka hänen täytyikin olla eri mieltä kuin oikeusasioita käsittelevä valiokunta.

Kestelijn-Sierens
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari ja arvoisat kollegat, kannatamme täysin tuottamuksesta riippumattoman vastuun laajentamista, kuten komissio on ehdottanut. Kuten liberaaliryhmän kollegani ovat jo painottaneet, en minäkään voi kuitenkaan olla yhtä mieltä vastuun liiallisesta lisäämisestä, jota esittelijä on ehdottanut. Vastustan nimittäin todistustaakan siirtämistä, vastuuta niin sanotuista tuotekehittelyriskeistä sekä vanhentumisajan poistamista.
Meidän täytyy ottaa tässä yhteydessä huomioon, että päinvastoin kuin Yhdysvalloissa, me Euroopassa olemme valinneet laajennetun tuotelainsäädännön. Tällä tavoin viranomaiset antavat kuluttajille tietyt takeet siitä, että markkinoilla olevat tuotteet täyttävät kaikki normit ja ovat samalla turvallisia ja terveellisiä.
Jos annamme tukemme esittelijän ehdotuksille, valitsemme tiukan tuotelainsäädännön ja tiukan vastuun yhdistelmän. Tiukennettu vastuu on Euroopassa valmistajan kannalta mahdotonta. Se ei aiheuttaisi pelkästään yritysten innovatiivisten prosessien vakavaa hidastumista vaan johtaisi edelleen myös niin korkeisiin vakuutusmaksuihin, että valmistajat eivät kykenisi maksamaan niitä, mikä puolestaan aiheuttaisi uusien tuotteiden hintojen nousun valtavan korkeiksi. Esimerkiksi lääketeollisuus, jossa kehitellään jatkuvasti uusia lääkkeitä, ei kestäisi sitä.
Tämän vuoksi me äänestämme kaikkia niitä esitettyjä tarkistuksia vastaan, joilla halutaan erityisesti tiukentaa vastuuta.

Thyssen
Arvoisa puhemies, tuotevastuuta koskeva direktiivi, joka syntyi mahtavalla tavalla kuluttajapolitiikan ensimmäisessä vaiheessa, oli vallankumouksellinen tapahtuma vastuuta koskevan lainsäädännön alalla. Se, että direktiivi on peräisin Euroopan yhtenäisasiakirjaa ja Maastrichtin sopimusta edeltävältä ajalta, ei kuitenkaan automaattisesti tarkoita, että se olisi vanhentunut. Jos joku on joutunut kärsimään tietyn tuotteen viasta, hänellä on direktiivin voimaantulosta lähtien ollut oikeus valmistajan suorittamaan vahingonkorvaukseen ilman, että hänen on täytynyt osoittaa, että valmistaja on toiminut huolimattomasti, tehnyt virheen tai on syyllinen. Jos kenenkään virhettä ei tarvitse osoittaa, on aina olemassa riski. Riski on ollut direktiivin voimaantulosta lähtien vahingon aiheuttaneen viallisen tuotteen valmistajalla.
Tämä syvälle menevä puuttuminen klassiseen oikeustieteeseen oikeutti ja oikeuttaa edelleen siihen, että tietyn tasapainon takaamisen vuoksi tähän vastuuseen asetetaan rajoituksia: aikarajat, vanhenemisaika sekä niin sanottua tuotekehittelyriskiä koskeva järjestely. Ei ole olemassa mitään riittävän perusteltua syytä muuttaa direktiiviä näiltä osin, eikä missään tapauksessa ennen kuin kaikkia osapuolia on kuultu perusteellisesti. Tämä pätee muuten myös todistustaakkaan.
Tämä parlamentti ei ole myöskään koskaan pyytänyt poikkeamia näillä alueilla. Me olemme saaneet sen, mitä olemme pyytäneet. Olemme pitäneet BSE-tautia käsittelevässä väliaikaisessa tutkintavaliokunnassa lähtökohtana sitä, että maatalouden alkutuotteiden jättäminen ulkopuolelle ei ole enää yhteiskunnallisesti hyväksyttävissä. Maatalousala itse on muuttunut perusteellisesti vuodesta 1985 nykypäivään mennessä, ja tekniikka on kehittynyt huomattavasti myös maataloudessa. Vuoden 1985 ja nykypäivän välillä on ollut kuitenkin myös BSE-kriisi. Se on romuttanut luottamusta ruuan turvallisuuteen. Myös tämän vuoksi tuotevastuudirektiivin laajentaminen on järkevää. Direktiivi täydentää kuluttajan turvallisuuden takaamista, mitä meidän ei ole syytä unohtaa. Se myös kannustaa palauttamaan kuluttajien luottamuksen maatalousalaan. Tästä on hyötyä eurooppalaisten kuluttajien lisäksi myös maatalousalan itsensä kannalta.

Keppelhoff-Wiechert
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva esittelijä, hyvät naiset ja herrat, myönnän mielelläni sen, että en kuulu tämän mietinnön asiantuntijoihin, mutta rouva Roth-Berendt, te olette älykäs nainen! Kuvittelen mielessäni juuri nyt, että sisällytämme direktiiviin riistan. Jokainen tietää, että esimerkiksi aterian jälkeen voi sairastua erittäin vakavasti. Joku sairastuu syötyään riistaillallisen. Siitä alkavat kysymykset: Mistä fasaani ostettiin? Kuka sen ampui? Millä reviirillä se oleskeli vai oleskeliko se jopa useilla reviireillä? Tai lensikö se kenties raja-alueiden läpi? Olen kotoisin metsästäjäperheestä läheltä Hollannin rajaa. Oliko tämä fasaani kenties syönyt turvallisuudeltaan puutteellisia siemeniä tai geeniteknisin keinoin muunneltua maissia? Millä pellolla? Kenen maanviljelijän pellolla? Tai oliko se kenties saanut turvallisuudeltaan puutteellista riistalle tarkoitettua ravintoa? Esitän vain kysymyksiä, rouva Roth-Berendt. Aihe on erittäin vakava, mutta olen sitä mieltä, että meidän on vähintäänkin yritettävä selittää käytännön seikat sen asian osalta, johon olemme täällä ryhtymässä.
Minulla on vielä kysyttävää, kun on kyse vanhentumisajasta. Asia on erittäin vakava, mutta kun sanoitte, että 10 vuotta on liian lyhyt aika, minun on maallikkona yksinkertaisesti esitettävä lakimiehelle seuraava kysymys: johtaako se tulevaisuudessa sitten myös siihen, että tilan jatkajan on otettava tilasta luopuneen, esimerkiksi isänsä, tuotevastuu vielä jollakin tavalla kannettavakseen vai miten asia on? Olen yksinkertaisesti sitä mieltä, että komissio on esittänyt meille keskeneräisen ehdotuksen, jota täytyy vielä erittäin paljon parannella. Olen jo oppinut sen, että emme voi rajoittaa komission oikeutta tehdä ehdotuksia, mutta voimme erittäin mainiosti korjata sen ehdotuksia, vaatia siltä parempia ehdotuksia kuin se, jota tässä ja nyt käsittelemme.
Olen sitä mieltä, että kun siihen päästään, meistä on maatalouden näkökulmasta erittäin tärkeää, että myös raaka-aineet otetaan vahvemmin mukaan, siemenet, geeniteknisin keinoin muunnellut tuotteet jne.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, maatalouden edustajana haluaisin tuoda esiin sen, kuinka tärkeää on, että turvallisuudeltaan puutteellisia tuotteita koskeva määräys on maanviljelijöiden kannalta järkevä. Vaatimukset saada turvallisia ja korkealaatuisia tuotteita ovat sekä kuluttajien että maatalouden edun mukaisia. Mitä tulee maanviljelijöiden vastuuseen turvallisuudeltaan puutteellisista tuotteista, täytyy joka tapauksessa kuitenkin taata se, että maatalouden raaka-aineiden - joita ovat direktiivin 85/473/ETY mukaan esimerkiksi siemenet, kasvinsuojeluaineet, lannoitteet tai myös eläinrehu - tuottajat ovat vastuussa.
Maanviljelijöitä alkutuotteiden tuottajina ei saa missään tapauksessa asettaa vastuuseen turvallisuudeltaan puutteellisista raakaaineista, koska he eivät voi vaikuttaa niihin. Tästä syystä on erittäin tärkeää pitää ponnekkaasti kiinni siitä, että käsitteellä " valmistaja" ei tarkoiteta vain lopputuotteen valmistajaa, vaan myös raaka-aineen tai osatuotteen valmistajaa. Siinä täytyy kaikissa tapauksissa ottaa huomioon se, että maa- ja metsätaloustuotteiden raaka-aineita ovat myös siemenet sekä muu geneettinen materiaali, jota on käytetty näiden tuotteiden tuottamiseen.
Siksi lannoitteet, kasvinsuojeluaineet ja eläinrehu on luettava raaka-aineiksi, joita käytetään maa- ja metsätaloustuotteiden valmistukseen. Maatalouden näkökulmasta nämä edellytykset, jotka liittyvät maanviljelijöiden vastuuseen, ovat myös kuluttajien ja maanviljelijöiden kannalta ehdottoman välttämättömiä.

Mosiek-Urbahn
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, olen täysin samaa mieltä kollega Casinin kanssa oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan jäsenenä ja haluaisin tuoda esiin sen, että tätä kantaa kannatettiin lähes yksimielisesti yli puolueryhmärajojen. Sen lisäksi haluaisin tuoda esiin seuraavaa: Euroopan parlamentti on monta kertaa eri tilanteissa vaatinut sitä, että tarvitsemme paremman lainsäädännön, ja yhdeksi perusvaatimukseksi se on asettanut sen ehdon, että meidän on lainsäädännän puitteissa ehdottomasti kuultava asianosaisia taloudellisia piirejä ja tehtävä sen jälkeen arvio kustannusvaikutuksista.
Ei käy päinsä, että parlamentti yksinkertaisesti jättää nämä vaatimukset huomiotta. Minusta ei ole ollenkaan mieluisaa käsitellä rouva Roth-Berendtin mietinnön tarkistusehdotusten sisältöä. Voi olla, että on järkevää muuttaa vastuun enimmäismäärää ainakin joidenkin alueiden osalta. Voi olla, että on järkevää mahdollisesti muuttaa vanhentumisaikaa tai myös todistustaakkaa. En halua lainkaan arvioida sitä tänään, mutta minusta kiistaton ja välttämätön ehto on se, että pidämme kiinni niistä vaatimuksista, joita osoitamme komissiolle, jolla on aloiteoikeus, ainakin niiden muutosten osalta, joita itse teemme.
Olen sitä mieltä, että julistamme itsemme kelvottomiksi osallistumaan lainsäädännön laatimiseen, jos jätämme sellaiset vaatimukset huomiotta. Ei riitä, että viitataan toistuvasti siihen, että määräys, sellaisena, joksi rouva Roth-Behrendtin sen kuvittelee, merkitsisi laajempaa kuluttajansuojaa. Jos haluamme parantaa kuluttajansuojaa, meidän pitäisi toki, riskejä välttääksemme, vaatia heti sitä, että emme enää syö lihaa tai tuota lainkaan kalaa. Mutta se ei varmastikaan olisi suhteellista. Mielestäni tältä osin todella sopisi esittää perusteluja hiukan asiallisemmin, vähemmän tunteisiin perustuen, se palvelee asiaa paremmin. Meillä on mahdollisuus keskustella asiallisemmin, kun Euroopan komissio muokkaa direktiiviehdotustaan, kuten on ilmoitettu, ja sitten kaikki nämä perustelut voidaan tutkia. Se on sitten oikea ajankohta.

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, en ajattele muuttavani mielipiteitä vielä tänä iltana. Jokainen meistä, joka uskoo voivansa saada muut vielä vakuuttuneiksi sellaisessa keskustelussa, on kyllä naiivi. Saanen kuitenkin käsitellä muutamia esitettyjä huomautuksia, ensin oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan esityksiä - valitettavasti herra Casini ei ole enää paikalla, mutta herra De Clercq ja rouva Mosiek-Urbahn ovat. Minusta on mielenkiintoista, että huomautuksen esittää valiokunta, joka ei niin kovin usein käsittele lainsäädäntöä, toisin kuin oma valiokuntani, mutta kun se sitten kerran sitä käsittelee, se toimii juuri niin, mistä moititte minua, nimittäin lainsäädäntöä kehittäen.
Pyydän teitä miettimään, miten toimitte patentteja koskevan direktiivin osalta. Sääditte lain, josta ei puhuttu komission ehdotuksessa, ja pyydän teitä miettimään, mitä teitte, kun oli kyse esimerkiksi mallien oikeudellisesta suojasta, malleja tai suojattavia tuotteita koskevan yhteisön lainsäädännön yhtenäistämisestä. Silloin keksitte uuden korvauksia koskevan määräyksen! Sitä ei ollut komission ehdotuksessa! Miten sitten on komission aloiteoikeuden laita? Siltä osin todellisuus vaikuttaa jonkin verran tietoisuuteen. Käytätte aloiteoikeutta hyväksi silloin, kun se on teille poliittisesti sopivaa. Minulla ei ole mitään sitä vastaan, että väitätte, että tarkistusehdotusteni sisältö on väärä. Voimme keskustella siitä. Oikeellisuus ei kuitenkaan ole oikeastaan se taso, jolla meidän pitäisi keskustella.
Saanen sanoa jotakin sisällöstä. Ne teistä, jotka sanotte minun menneen liian pitkälle ehdotuksissani, unohtavat yhden asian: ette voi johdonmukaisesti sanoa, täällä ja parlamentin ulkopuolella valitsijoidenne edessä, kyllä, haluamme tehdä johtopäätöksiä BSEkriisistä, ja sitten ottaa muutamia asioita huomioon sen osalta, mitä komissio tekee, ja muuten sanoa: siihen emme enää puutu! Joka tuntee minut, tietää, että asia, jota vähiten pelkään, ovat vaikeudet.
Sen kollegan, joka edellä oli sitä mieltä, pitäisi tuntea minut paremmin. Tiedätte aivan tarkkaan, että vaikeudet ennemminkin kannustavat minua. En pidä ongelmana sitä, jos joudun kärsimään tappion äänestyksessä, ei myöskään puolueryhmäni. Äänestämme sen puolesta ja pystymme sitten myös perustelemaan, miksi. Voin tietenkin ymmärtää sen, että jotkut kollegat sanoivat, että se olisi hätiköityä. Heidän näkökulmastaan se on tietenkin hätiköityä, sillä jos yksi jäsenvaltio panee lainsäädännön täytäntöön kymmenen vuotta liian myöhään, vuoden 1988 sijaan vasta vuonna 1998, he eivät välttämättä halua heti paria kuukautta myöhemmin uutta muutosta. Se ei myöskään ole se taso, jolla meidän pitäisi keskustella.
Voin ymmärtää, että sanotte kuitenkin haluavanne perusteellisen neuvottelun. Sen me vielä käymme. Meillä on meneillään ensimmäinen käsittely. Komission täytyy nyt kokoontua neuvoston kanssa, kun parlamentti huomenna toivottavasti enemmistöpäätöksellä hyväksyy tarkistusehdotuksista ainakin muutaman, vaikka ei kaikkia niistä. Silloin saamme yhteisen kannan ja voitte olla varmoja, että komissio ottaa yhteyttä kaikkiin asianomaisiin piireihin, kuten teollisuuteen ja muihin tahoihin, jotka muuten tietenkin pitkään ovat olleet mukana vaikuttamassa ja jotka ovat keskustelleet myös minun kanssani. Minusta on myös täysin oikeutettua yrittää tavoitella mahdollisimman laajaa yksimielisyyttä, kuitenkin yksimielisyyttä, joka koskee kaikkia asianosaisia, ei vain teollisuutta, vaan myös kuluttajia.
En ole kääntänyt todistustaakkaa. Joka väittää niin, ei ole ymmärtänyt asiaa. Olen muuttanut todistustaakkaa ainoastaan sellaisten tuotteiden osalta, joita ei enää ole olemassa. Todistustaakka on edelleen vahingon kärsineellä. Huomenna meillä on mahdollisuus on osoittaa, että olemme suhtautuneet vakavasti BSE-skandaalin käsittelyyn ja huomenna äänestäessänne myös nimenhuutoäänestyksissä osoitatte, oletteko vakavissanne vai ette.

Monti
Arvoisa puhemies, direktiiviehdotuksella, josta tänään keskustelemme, pyritään vastaamaan suositukseen, jonka Euroopan parlamentti on esittänyt BSE-taudin aiheuttaman kriisin johdosta. Ehdotus koskee direktiivin 85/374/ETY mukaisten turvallisuudeltaan puutteellisia tuotteita koskevien säännösten ulottamista maatalouden alkutuotteisiin ja riistatuotteisiin syyskuun 1997 loppuun mennessä. Pidän tärkeänä syyskuuksi 1997 asetettua määräaikaa, jonka nimenomaan Euroopan parlamentti asetti kehottaakseen meitä ryhtymään varsin ripeisiin toimiin. Komissio katsoi sen vuoksi sopivaksi esittää ehdotuksensa asetettujen rajojen puitteissa ja niin tapahtui 1. lokakuuta 1997.
Vuonna 1985 annetun direktiivin mukaan turvallisuudeltaan puutteellisten tuotteiden vuoksi vahinkoa kärsineellä kuluttajalla on oikeus korvauksiin ilman, että hänen on näytettävä toteen valmistajan vastuu. Laajentamalla tämän oikeuden maataloustuotteisiin komissio palaa - tahtoisin korostaa tätä - ajatukseen, joka alkuperäisessä vuoden 1976 ehdotuksessa jo oli. Kaikki parlamentin valiokunnat, jotka ovat perehtyneet tekstiin, erityisesti maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevä valiokunta, kannattavat tätä periaatetta. Parlamentin asiasta vastaava valiokunta kuitenkin katsoo, että ehdotus pitäisi hyväksyä ennen kuin siihen liitetään erinäisiä tarkastuksia, jotka voidaan jakaa pääpiirteittäin kahteen ryhmään. Tahdon lisäksi kiittää esittelijää, rouva RothBehrendtiä, siitä, että hän yhdessä herra Lehnen ja muiden edustajien kanssa on esittänyt kompromissitarkistuksia, joihin olemme perehtyneet hyvin tarkasti.
Ensimmäisen ryhmän tarkistuksilla pyritään pääasiassa alkuperäisen vuonna 1985 annetun direktiivin huomattavasti laajempaan muuttamiseen kuin mihin komissio on ainoastaan maatalouden alkutuotteiden sisällyttämistä koskevalla ehdotuksellaan pyrkinyt: tähän ryhmään kuuluvat todistustaakka, tuotekehittelyyn liittyvät riskit, psyykkiset vauriot, omavastuumäärä, oikeuksien vanheneminen, enimmäisvastuu sekä direktiivin tarkistamista vuonna 2000 koskevat tarkistukset 3-9 ja 11-15. Seuraavan ryhmän tarkistuksiin sisältyvät ne, joilla pyritään täsmentämään eräitä pelkästään maatalouden alkutuotteita koskevia seikkoja: näitä ovat esituotteisiin ja tuotantokeinoihin liittyvää vastuuta koskevat tarkistukset 1 ja 2 sekä tarkistus 10, jolla velvoitetaan esittämään kertomus direktiivin soveltamisesta viimeistään vuonna 2002.
Mitä ensimmäisen ryhmän tarkistuksiin tulee, komissio ymmärtää ne huolenaiheet, joiden vuoksi rouva Roth-Behrendt on ehdottanut alkuperäiseen direktiiviin keskeistä muutosta, joka on tämänhetkistä ehdotusta ja Euroopan parlamentin alkuperäistä suositusta laajempi. Tarkistusten 3-9 ja 11-15 esiin nostamat kysymykset edellyttävät kuitenkin sitä, että asiaa harkitaan perusteellisemmin kuin asiasta vastaavan valiokunnan mietinnössä on tehty. Asiaa tulisi harkita BSE-taudin aiheuttamaa kriisiä laajemmassa kontekstissa. Komissio katsoo, että sopiva hetki ja asiayhteys voisi olla seuraavan direktiivin vaikutuksia koskeva kertomus, joka esitellään parlamentille ja neuvostolle vuonna 2000. Tätä kertomusta edeltää vihreä kirja, jonka laatimista edeltää laaja tutkimus, johon osallistuvat kaikki asianosaiset tahot. Ilmoitan sen vuoksi, erityisesti rouva Grossetêtelle, että julkaisemme tämän vihreän kirjan 1. tammikuuta 2000 mennessä. Kaksi samansuuntaista kysymystä - tuotekehittelyn riskit, joita tuotteen markkinointia aloitettaessa ei tunneta ja enimmäisvastuu - tutkitaan erityisen tarkoin; muita tutkimuksen kohteena olevia seikkoja ovat ajalliset rajoitukset, jäljitettävyys, todistustaakka, se, millaisia vahinkoja direktiivi koskee, ja niin edelleen. Direktiivin sosioekonominen merkitys - kuten useissa puheenvuoroissa on korostettu - ei salli tyytymistä hätiköityihin ratkaisuihin.
Mitä toiseen ryhmään - tarkistuksiin 1, 2 ja 10 - tulee, ilmoitan komission nimissä, että yhdymme täysin niissä ilmaistuihin päämääriin. Kuitenkin nämä tarkistukset ovat mielestämme turhia, sillä vuoden 1985 direktiivin 2 ja 3 artiklan, jotka ulottavat vastuun kaikkiin tuotantoprosessiin osallistuviin, tuotantovälineiden ja esituotteiden tuottajat mukaan lukien, sekä 21 artiklan - joka velvoittaa komission esittämään direktiivin soveltamista koskevan kertomuksen joka viides vuosi - oikea tulkinta antaa mielestämme mahdollisuuden saavuttaa asetetut tavoitteet täysin tyydyttävästi. Tästä syystä komissio ei voi hyväksyä mainittuja tarkistuksia.
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, toivon, että esittämäni ajatukset rauhoittavat niitä, jotka tarkistuksilla 1, 2 ja 10 pyrkivät puolustamaan maanviljelijöiden oikeutettuja etuja. Toivon, että Euroopan parlamentti yhtyy huomisessa äänestyksessä tähän näkemykseen ja antaa siten toiselle lakia säätävälle elimelle, neuvostolle, mahdollisuuden puolestaan jatkaa ehdotuksen käsittelyä, jotta yhteinen kanta voitaisiin saavuttaa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Kulttuuri 2000
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Mouskourin laatima kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0370/98) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi kulttuuriyhteistyön yhtenäisen rahoitus- ja ohjelmointivälineen perustamisesta (Kulttuuri 2000 -ohjelma) (KOM(98)0266 - C4-0335/98-98/0169(COD)).

Mouskouri
Arvoisa puhemies, arvoisat komission edustajat, hyvät kollegat, minulla on suuri kunnia sekä vastuu esitellä tänään mietintö komission esityksestä, joka koskee " Kulttuuri 2000-2004" -puiteohjelmaa.
Ohjelman käynnistyminen osuu yhteen uuden vuosituhannen alkamisen kanssa, ja Euroopan yhteisölle ja Euroopan kansalaisille se on uuden aikakauden alkamisen merkkipaalu. Tämä ohjelma koskee, ehkä enemmän kuin muita, nuoria eurooppalaisia, jotka rakentavat meidän tulevaisuuttamme eurooppalaisen kulttuurin monimuotoisuuden pohjalta. Tässä uudessa ohjelmassa kulttuuria pidetään ensi kertaa kokonaisuutena, yhtenä yhtenäisenä ohjelmana, jolla korvataan nykyiset kolme ohjelmaa.
Komission meille tekemä esitys oli todella kunnianhimoinen, mutta siinä ei ollut läpinäkyvyyttä eikä mitään konkreettista sisältöä. Tästä syystä myös uusi ohjelma olisi hankala panna täytäntöön, eikä se olisi Euroopan kansalaisille helposti lähestyttävä. Mietinnössä, jonka tänään esittelen teille, yritimme korjata joitakin puutteita. Uskon meidän kaikkien olevan samaa mieltä siitä, että kulttuuri ei ole jotain hahmotonta, vaan että sillä on konkreettista sisältöä. Nykyisin enemmän kuin koskaan kulttuuri on monimuotoinen elinkeino, jonka alalla luodaan uusia työpaikkoja. Lisäksi kulttuuriala liittyy välittömästi kasvatukseen ja koulutukseen. Monimuotoinen eurooppalainen kulttuuri tarvitsee välitöntä tukeamme, jotta se voisi kukoistaa ja kehittyä.
Ensimmäinen merkittävä muutos koskee ohjelman nimeä: termi " kulttuuriyhteistyö" ei vastaa uuden ohjelman sisältöä, rakennetta eikä tavoitteita. Tästä syystä esitämme termiä " kulttuuripolitiikka" . Näin tällä ohjelmalla luodaan perusta todelliselle yhteisön politiikalle kulttuurialalla. Ohjelman rakenteeksi esitämme alakohtaista lähestymistapaa kulttuuriin. Näin toimenpiteitä voidaan kehittää tarkemmiksi, ja ne ottavat huomioon kulttuurin jokaisen osa-alueen erityistarpeet, mutta myös näköalat laajempaan yhteistyöhön muiden ohjelmien kanssa.
Mitä tulee ohjelman täytäntöönpanoon, uskomme, että jäsenvaltioiden ja komission pitää toimia tiiviissä yhteistyössä. Tästä syystä esitämme, että perustetaan neuvoa-antava komitea, jossa on yksi edustaja kustakin jäsenmaasta. Tämän komitean rinnalla toimii alakomitea, joka koostuu jäsenvaltioiden esittämistä asiantuntijoista. Tällä tavoin jäsenvaltiot saadaan aktiivisesti mukaan ohjelman täytäntöönpanoon. Ohjelman arviointi on välttämätöntä avoimuuden ja julkisuuden vuoksi. Tästä syystä esitämme, että komissio yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa arvioi säännöllisesti ohjelman tuloksia.
Haluaisin puhua lisäksi Euroopan kulttuurimäärärahojen kehityksestä. Määrärahojen avulla haluamme toisaalta turvata ohjelman levittämisen kansallisella ja alueellisella tasolla, jotta se olisi myös paikallisten tahojen saatavilla. Toisaalta haluamme komission ja jäsenvaltioiden toimivan yhteistyössä ja yhteensovitetusti, mikä on välttämätön edellytys ohjelman onnistumiselle.
Ennen kuin päätän puheenvuoroni, haluaisin korostaa kahta seikkaa. Ensimmäinen koskee kulttuuriyhteistyösopimuksia. Olemme toistuvasti pyytäneet komissiolta näytettä näistä sopimuksista, koska vieläkään emme tiedä, mikä niiden sisältö tarkalleen ottaen on. Toinen seikka, jonka haluan mainita, on budjetti. Komission esittämä budjetti on aivan liian pieni. 167 miljoonalla eculla ohjelma on tuomittu epäonnistumaan. Tämän vuoksi esitämme, että myönnettäisiin 250 miljoonaa ecua, koska mielestämme tämä on vähimmäismäärä, jota näin tärkeän ohjelman toteuttaminen vaatii. Älkäämme unohtako, että uusi ohjelma koskee Euroopan kulttuurin tulevaisuutta, ja että meitä velvoittavat nuoret eurooppalaiset ja heidän tulevaisuutensa.
Hyvät kollegat, arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti on aiemmin useita kertoja tuonut esiin sen, kuinka tärkeänä se pitää kulttuuria ja Euroopan kulttuurin tulevaisuutta. Jos hyväksymme esittelemäni mietinnön, annamme kulttuurille sen aseman, joka sille kuuluu. Samalla vahvistamme poliittista tahtoamme tukea kulttuuritoimintaa Euroopan unionissa ja luoda yhtenäinen eurooppalainen kulttuuriala, jossa valtioidemme kulttuuriset erityispiirteet ilmentyvät ja kehittyvät.

Christodoulou
Arvoisa puhemies, haluan onnitella rouva Mouskouria hänen ponnisteluistaan ja näiden ponnistuksien lopputuloksesta.
Hyvät kollegat, kyseessä on kunnianhimoinen ohjelma, joka perustuu alun perin perustamissopimuksen 128 artiklaan, jonka arvioin kehittyvän paljon tärkeämmäksi kuin miltä se nyt näyttää. Juuri tästä syystä tämän toimen esittäminen monivuotisen puiteohjelman muodossa tähtääkin toissijaisuusperiaatteeseen perustuen juuri yhteenkuuluvuuden ja suuremman tehokkuuden turvaamiseen. Tämä ei tietenkään koske pelkästään suuria ohjelmia. Myös ohjelmat, jotka käynnistyvät maltillisemmin, voivat kehittyä tähän suuntaan. Tietysti pitää olla myös joustavuutta. Kyseessä on ohjelma, joka kehittyy. Emme tiedä tarkalleen, minkä muodon se lopulta saa, sillä ohjelman toimet ovat uusia ja uraauurtavia, ja Euroopan parlamentilla on hyvin tärkeä rooli, koska monia ehdotuksia pitää seurata, jotta määrärahat käytettäisiin oikein. Juuri tästä syystä haluaisin muistuttaa, että rahoitusta, jota rouva Mouskourin mietinnössä lisätään 167 miljoonasta 250 miljoonaan ecuun, ei ole tarkoitettu tuhlattavaksi, vaan on noudatettava moitteettoman varainhoidon ja talousarvion valvonnan sääntöjä.
Lisäksi meidän pitää muistaa, että yleistä rahoituskehystä ei ole vielä hyväksytty. Näin ollen tämä rahoitus, jos se käytetään oikein ja sillä joustavuudella, jonka yritimme ehdotuksiimme sisällyttää, voi olla asia, joka kehittää ohjelmaa huomattavasti. Jos jatkossa osoittautuu, että pääomaa tarvitaan enemmän, tarvittavat muutokset voidaan tehdä. Sitä paitsi 6. maaliskuuta 1995 annetun julistuksen mukaan budjettivallan käyttäjä pitää tätä määrää ensisijaisena ohjeenaan vuosittaisessa talousarviomenettelyssä. Tämän seurauksena esitetystä tasosta ei pitäisi syntyä erimielisyyttä neuvoston ja parlamentin välille tai vastakkainasettelua neuvoston sisällä. Selvennän, että budjettivaliokunnassa emme kasvattaneet komission esittämää rahoituksen määrää, vaan 6. maaliskuuta 1995 annetun julistuksen hengessä esitimme mahdollisuutta lisätä tätä määrää vuosittaisessa talousarviomenettelyssä enintään 20 %. Jos huomioon otetaan myös yhteisrahoitus, rahoituksen määrä nouse vielä korkeammaksi.
Lopuksi, arvoisa puhemies, meidän pitää sanoa, että tämä ohjelma, jonka laatiminen komissiossa kylläkin viivästyi, sai lopultakin muodon, siitä annettiin ehdotus ja rouva Mouskourin erinomaisessa mietinnössä ehdotuksiin tuli parannuksia ja ne vahvistettiin. Varsinkin Kaleidoskooppi- ja Ariane-ohjelmien osalta on hyvin merkittävää, että tällä tavoin niitä ei tarvitse keskeyttää. Näihin ohjelmiin liittyvä toiminta jatkuu, kun odotetaan yleisten rahoitusnäkymien lopullista hyväksymistä, jonka pohjalta asiat toivoakseni kehittyvät parempaan suuntaan.

Sanz Fernández
Arvoisa puhemies, komission ehdotus ensimmäisen Euroopan unionin kulttuurin puiteohjelman luomiseksi on vastaus niin neuvoston kuin parlamentinkin esittämiin toivomuksiin. Kunnioittaen komission ehdotuksen tavoitteita ja ollen niistä samaa mieltä, kulttuurikomitea on kuitenkin hyväksynyt lisämuutoksia erityisesti ohjelman rakenteen osalta.
Koska komission teksti on yleisluonteinen, kulttuurikomitea haluaa ohjelman, jossa määritellään konkreettisesti ne erityisalat, joihin puiteohjelman toimet kohdistuvat, jotta alusta lähtien tiedetään, miten ohjelman toteuttamisessa painotetaan eri kulttuurin aloja - perintöä, musiikkia, kirjallisuutta, ja niin edelleen - koska siinä muodossa kuin komissio on esittänyt ehdotuksensa, olisi komissio se, joka voisi ohjelman toteuttamisen aikana ohjata edellä mainittuja aloja ja päättää yksipuolisesti viiden seuraavan vuoden aikana niiden jokaisen suhteellisesta merkityksestä.
Kaikesta huolimatta hyväksymme tietyt komission tekstiinsä sisällyttämät uudistukset, kuten esimerkiksi monialaisten toimien käyttöön ottamisen, joissa samassa hankkeessa yhdistetään kulttuurin eri alojen toimia. Toisaalta, toisin kuin komissio - joka puolustaa ehdotustaan kritisoimalla kovasti nykyisten ohjelmien tuloksia - olemme sitä mieltä, että näiden ohjelmien keskeiset sisällöt on säilytettävä, sillä tulokset ovat olleet tyydyttäviä, vaikka heränneet odotukset ovatkin paljon korkeammalla kuin mihin ohjelmien talousarvion puitteissa on mahdollista päästä.
Tämän vuoksi sosialistiryhmä kannattaa kulttuuriasioita käsittelevän valiokunnan kanssa - yksimielisesti - sitä tarkistusta, jolla pyritään määräämään viiden vuoden talousarvioksi 250 miljoona ecua komission ehdottaman 167 miljoonan ecun sijaan.
Viime vuosien aikana yhteisön keskeisten kulttuuriohjelmien rahoitus on pienentynyt, kuten on käynyt esimerkiksi Rafaelohjelman kohdalla; siinä määrin, että ne odotukset, joita juuri komissiolla oli tämän ohjelman suhteen vuoden 1995 ehdotuksessa, eivät todellisuudessa ole läheskään toteutuneet. Tämän ehdotuksen rahoitusta koskevassa selvityksessä komissio oli arvioinut vuoden 1999 menojen olevan 15 miljoonaa. Euroopan parlamentti yritti kohottaa summaa noin 40 %: lla. Muutaman jäsenvaltion vastustaminen johti kuitenkin sovittelun tuloksena erittäin pieneen talousarvioon, mikä merkitsee sitä, että vuodelle 1999 on varattu 8, 8 miljoonaa ecua, mikä on hyvin paljon vähemmän kuin komission ehdottama 15 miljoonaa, mutta myös pienempi kuin kulttuuriperintöön liittyvään toimintaan osoitetut varat ennen vuotta 1996, eli silloin kun toimimme kokeiluhankkeiden pohjalta.
Tämä oli siis se ohjelma, jota kulttuuriasioista vastaava komissaari piti Euroopan unioni kulttuuritoiminnan lippulaivana. Ehkä meillä ei ole loppujen lopuksi ollut riittävästi voimia viedä tätä ehdotusta eteenpäin.
Meidän sosialistien mielestä on tullut se hetki, jolloin Euroopan kulttuurilla ja kansalaisuudella on vihdoin merkittävä osa Euroopan rakentamisessa. Tämän vuoksi tämä ohjelma - joka ei ole suurisuuntainen ohjelma - tarvitsee kannatusta, ja sen vuoksi sosialistiryhmä kannattaa niitä tarkistuksia ja mietintöä, joiden esittelijää rouva Mouskouria haluan onnitella.

Baldi
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, ennen kaikkea tahdon kiittää rouva Mouskouria erinomaisesta työstä, sillä hänen ehdottamansa alakohtainen, kulttuurialan erityistarpeet huomioon ottava lähestymistapa mahdollistaa tämän vuoksi 2000-2004 laaditun kulttuurin puiteohjelman tehokkaan käsittelyn. Yhdyn käsitykseen, jonka mukaan rahoitusta on lisättävä ainakin 250 miljoonaan ecuun, jotta nämä toimet voitaisiin toteuttaa, ja pidän sitä välttämättömänä. Kulttuuriperintöä tulee pitää Euroopan unionin ensiarvoisen tärkeänä voimavarana, jolla vuoden 2000 kynnyksellä on edessään suuria haasteita, kuten laajentumiskehitys, maailmanlaajuistuminen, tietoyhteiskunnan kehitys, työllisyys ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus.
Kulttuurin puiteohjelmalla voidaan kannustaa luovaan työhön ja Euroopan kansojen kulttuurin tuntemukseen ja levittämiseen alakohtaisesti, jolloin joustavalla toiminnalla saadaan aikaan kulttuuriperinnön, eri taiteen alojen ja uusien ilmaisumuotojen välinen yhteisvaikutus. Ohjelmalla pyritään kannustamaan kansallista ja alueellista jäsenvaltioiden kulttuurialan elinten ja toimijoiden sekä kulttuuri-instituutioiden välistä yhteistyötä, edistämään luovuutta takaamalla taidehankkeiden elinkelpoisuus ja tukemaan toimia, jotka laajuutensa ja eurooppalaisen luonteensa vuoksi edistävät eurooppalaisen kulttuurin levittämistä.
Kulttuuriperintöön liittyvät toimet ovat varmasti merkittävimpiä - myös kustannuksiltaan - ja pidän siksi hieman hämmentävänä sitä, että ne on jätetty neljännelle sijalle. Kulttuuriperinnön osalta on mielekästä erottaa toisistaan aineellinen ja aineeton perintö. Viimeksi mainitun osalta tarvitaan ilman muuta suurempia määrärahoja, kuten yksittäisten kansallisten ministeriöiden talousarvoista ilmenee. Aineellisen perinnön restaurointitoimet vaativat monenlaisia, muitakin kuin asiantuntijoiden, kykyjä.
Lopuksi, Kulttuuri 2000 -ohjelman tulisi jäsenvaltioiden yhteistyön avulla rohkaista aineellisen ja aineettoman perinnön säilyttämiseen ja kansallisiin kulttuureihin vaikuttaneiden yhteisten eurooppalaisten kulttuuripiirteiden ymmärtämiseen.

Guinebertière
Arvoisa puhemies, sallinette, että onnittelen ensiksi Nana Mouskouria hänen erinomaisesta työstään; tämä kreikkalainen laulajatarhan oli paras mahdollinen henkilö tekemään työn valiokunnassamme.
" Kulttuuri 2000" tarkoittaa unionin kulttuuriin liittyviä näkymiä tulevina vuosina ja 2000-luvulla. Olen täysin samaa mieltä sellaisen ohjelman uusista suuntaviivoista, jossa vakiinnutetaan jäsenvaltioiden välinen yhteistyö tällä alalla. Mitä komissio ehdotti? Sitä, että otettaisiin yhtenä kokonaisuutena käyttöön Kaleidoskooppi-, Ariane- ja Rafael-ohjelmat, joiden avulla 1 400 kulttuurihanketta on voitu avustaa unionin taloudellisella tuella. Unionin eri maat ja keskinäiset kumppanit ovat näin voineet tuoda kulttuuri- ja taidetapahtumien välityksellä esille kulttuuriperintömme rikkauden, kulttuuriemme monimuotoisuuden ja niiden keskinäisen täydentävyyden arvon.
Valitettavasti on korostettava sitä, että 9 000 ehdotetusta hankkeesta 1 400 hanketta on tuettu. Annan teidän siis laskea pettyneiden henkilöiden määrän. Miten olisi mahdollista toimia paremmin, kun kansalaiset arvostelevat laajalti samalla kertaa tukien hajauttamista ja sitä, miten vaikeaa kaikkien on saada tukea. Komission ehdottama työ ja Nana Mouskourin tekemä työ, jota koko kulttuuriasioita käsittelevä valiokunta sitä paitsi kannatti yksimielisesti, täydentävät toisiaan niin, että eurooppalaisten pitäisi näin saada tasapainoinen ohjelma, jonka avulla suuret, keskisuuret ja pienet hankkeet voisivat olla olemassa omilla tasoillaan, ja olen siitä iloinen. Luulen, että tämä on paras keino saavuttaa kulttuurituotteiden käytön helpottaminen ja käyttäjien määrän lisääminen.
Eikö sellaisessa Euroopassa, joka vaikuttaa entistä enemmän pankkiirien ja pörssikeinottelijoiden johtamalta, olekin tarpeen asettaa kulttuurin ilmaisumuotojen edut oikeaan arvoonsa? Kulttuuri luo uusia työpaikkoja, ja minulla on tässä tilaisuus sanoa, miten paljon pahoittelen sitä, että Euroopan parlamentilla ei ollut tilaisuutta lausua kantaansa komission työasiakirjasta " Kulttuurielinkeino ja työllisyys" , jossa korostettiin viipymättä hyödynnettävää valtaisaa työpaikkoja luovaa elinkeinoa. Audiovisuaalinen ala ja matkailuala on erityisaloina sitä paitsi määritelty taatusti eniten toivoa herättäviksi aloiksi tällä alueella.
En halua lopuksi jättää mainitsematta tähän alueeseen liittyvän kaupan ja kulttuuristen panosten maailmanlaajuistumista, ja haluaisin näin kehottaa jatkamaan sellaisen politiikan harjoittamista, jonka on ylläpidettävä kulttuurisen monimuotoisuuden kunnioittamista ja edistämistä, niin Keski- ja Itä-Euroopan maissa kuin kehitysmaissakin, joiden kulttuurialaa Eurooppa tukee taloudellisen kehityksen täysimääräisenä ja kokonaisena osatekijänä yleissopimusten kautta. Eivätkö ne, jotka puhuvat kulttuuristen poikkeuksien puolesta, olekin saavuttaneet tässä uuden voiton OECD: stä, joka on päättänyt käsitellä sijoituskysymyksiä tuotteita erittelemättä ja joka on pakotettu taipumaan?
Ja jotta en jättäisi täyttämättä parlamentin jäsenen tehtävääni, en voi vaieta tätä politiikkaa koskevista liian rajoitetuista varoista. Toivon, että ministerineuvosto hyväksyy 250 miljoonan ecun summan, jonka puolesta kulttuurivaliokunta äänesti. Tämän ohjelman laajuus on summan arvoinen.

Alavanos
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin onnitella komissiota ja asiasta vastaavaa osastoa, jossa pidettiin ensimmäiset käsittelyt ja jossa syntyi ajatus yhdentää ja yhtenäistää suureksi osaksi hajallaan olleet kulttuuritoimet, joita ei ohjannut yhteinen logiikka ja yhtenäinen kulttuurialan politiikka.
Erityisesti haluaisin tietenkin onnitella esittelijää, rouva Mouskouria, joka on mielestäni suuresti kohottanut, parantanut, kehittänyt ja laajentanut näiden komission ehdotusten näköaloja. Uskon, että Euroopan parlamentin ja komission hyvällä yhteistyöllä saadaan tuloksia aikaan kulttuurialalla, josta valitettavasti löytyy yksi Euroopan unionin suurista aukoista. Valitettavasti meillä on kuitenkin edessämme kulttuurinen aukko, koska jos yhdentyneen Euroopan rakentamisella, Euroopan, jolla on monikulttuurinen ulottuvuus, jonka kansoilla ja henkisillä ja taiteellisilla voimilla on erilaiset lähtökohdat, erilainen historia, eri kieliä ja erilaisia kokemusmaailmoja, jos siis tällä Euroopan rakennustyöllä on historiallinen merkitys, siihen pitää liittyä valtaisa kulttuurin kukoistus ja kulttuuriräjähdys.
Ei voida sanoa, että Euroopassa on kulttuurin autiomaa, mutta valitettavasti erityisesti nuorten ihmisten ollessa kyseessä kulttuuritoiminta kulkee sivuraiteilla, eikä se tästä syystä ole yhdensuuntaista Euroopan unionin kanssa. Tässä mielessä Euroopan unionin pitäisi tehdä merkittäviä aloitteita löytääkseen kosketuspinnan kulttuurivoimiin, jotka omalla jäljittelemättömällä tavallaan vaikuttavat tämän maailmassa ennennäkemättömän ja historiallisen yrityksemme rakenteeseen, luonteeseen ja persoonallisuuteen yhtä paljon kuin Euroopan parlamentin päätöslauselmat ja lainsäädäntö, yhtä paljon kuin taloudelliset säädöksemme.
Lisäksi olen samaa mieltä rouva Mouskourin perushuomioista. Mielestäni on hyvin tärkeää, että tämän ohjelman tukemisen edellyttämät määrärahat nostetaan 250 miljoonaan ecuun. Lisäksi on hyvin tärkeää, että toimet rekisteröidään, ja että ne toteutetaan avoimesti. Haluaisin tietysti sanoa, kreikkalaisena europarlamentaarikkona saamieni kokemusten pohjalta ja niin sanoakseni valtavan pettyneenä nähtyäni monien esittäneen erilaisia osallistumisia ohjelmiin ja varojen puutteen takia epäonnistuneen, että on hyvin tärkeää antaa mahdollisuus useammille voimille ja ennen kaikkea vapauttaa ne Euroopan unionin tiukasta byrokraattisesta valvonnasta ilman, että tämä tarkoittaisi, että ei ole avoimuutta ja taloudellista valvontaa.

Kerr
Arvoisa puhemies, onnittelen ensiksi Nana Mouskouria erittäin hyvästä mietinnöstä. Hän on jo entuudestaan musiikin suurnimi ja hänestä tulee nyt Euroopan kulttuuripolitiikan suurnimi. Musiikin ystävät -yhdistyksen (Friends of Music) puheenjohtajana olen tukenut suuresti Nana Mouskourin työtä ja työskennellyt valiokunnassa hänen kanssaan. Haluan erityisesti onnitella häntä musiikkipolitiikkaa koskevasta osasta. Musiikki on erittäin tärkeä asia Euroopan unionissa. Noin 350 000 ihmistä työskentelee musiikkiteollisuuden parissa ja alalla on vuosittain yli 15 miljardin ecun liikevaihto. Tämä mietintö auttaa lujittamaan tuota alaa koulutuksen osalta - joka on erittäin tärkeää - ja tukemalla sellaisia musiikkihankkeita, joissa parlamentti on johtavassa asemassa, kuten Euroopan nuoriso-orkesteria. Kävin äskettäin Euroopan nuoriso-orkesterin luona Baden Badenissa katsomassa sen toiminnan käynnistämistä ja se on suurmenestys. Ensimmäistä kertaa rahoitamme eurooppalaista jazzorkesteria, European Youth Jazz Swinging Europe -orkesteria, mitä myös pidän myönteisenä.
Selvästikin tarvitaan enemmän rahaa, kuten Nana Mouskouri mietinnössään sanoo. Meidän on rahoitettava Euroopassa suuria ja pieniä hankkeita. Voimme tehdä sen laajentamalla talousarviota. Meidän olisi otettava huomioon äskettäin konferenssikertomuksen laatineen EFAH: n (European Federation for the Arts and Heritage) antamat hyvät neuvot. Toivon, että komissaari Oreja on lukenut kertomuksen ja että hän vastaa EFAH: n myös meille antamiin erittäin hyviin ehdotuksiin.

Féret
Arvoisa puhemies, minun kaltaiseni Euroopan kansalainen ilahtuu tietenkin Euroopan kulttuuriyhteistyön uuden rahoitusvälineen perustamisesta. Olisiko komissio vihdoinkin tiedostanut sen ehdottoman tärkeän asian, että Eurooppa on muutakin kuin laaja tavaroiden vapaakauppa-alue?
Matkassa on kuitenkin merkittävä mutka. Viideksi vuodeksi määrätty 167 miljoonan ecun talousarvio on aivan naurettava. Olen täysin samaa mieltä esittelijän kanssa, joka vaatii lisää varoja - 250 miljoonaa ecua - jaettuina niin, että suositaan eurooppalaisen kulttuuriperintömme esille tuomista, kulttuurituotteiden käytön helpottamista ja käyttäjien määrän lisäämistä ja niin, että otetaan huomioon se, että kulttuuri on identiteettiämme vahvistava tekijä kolmansiin maihin nähden.
Rouva Mouskourin ansiosta me Athenen lapset emme enää ole orpoja. Niinpä äänestän varauksitta ja intomielin hänen mietintönsä puolesta; tämä äänestys on minusta euron luomisen ja Euroopan unionin itälaajentumisen ohella tärkein äänestys koko sinä aikana, kun olen ollut tämän parlamentin jäsen.

Tongue
Arvoisa puhemies, kuten kaikki muutkin, haluaisin onnitella esittelijää hänen uutterasta työstään. Haluaisin myös kiittää komissiota siitä, että se on toteuttanut tämän kulttuurin yhtenäistä kehystä koskevan ehdotuksen osoittaen 128 artiklassa ilmaistua poliittista tahtoa. Kuten kaikki ovat sanoneet, meidän on korkea aika saada Euroopan unionin kulttuuripolitiikkaan yhteinen lähestymistapa ja yhdenmukaisuutta sekä sellaisia yhteisiä tavoitteita, jotka tuovat lisäarvoa jäsenvaltioiden toimiin. Meidän on aika ilmaista selkeästi yhteiset kulttuuriset pyrkimyksemme, ja tässä mielessä yhdyn varauksetta herra Alavanosin sanoihin.
Meidän olisi pitänyt käydä pitempi keskustelu. Yksi konferenssi ei todellakaan ollut tarpeeksi. Emme voineet vain sysätä syrjään Ariadnea, Rafaelia ja Kaleidoskooppia, ja meidän piti sovittaa yhteen ilmeisen ristiriitaisia tavoitteita. Yhtäältä tämä parlamentti aivan oikein sanoi, että meidän täytyy tukea monia pieniä hankkeita ja toimijoita, koska näemme ne paikan päällä. Toisaalta meillä täytyy olla paljon enemmän näkyvyyttä ja kulttuuripolitiikan pitäisi näkyä kaikissa yhteisön toimissa. Se on erittäin vaikeaa, kun vain 17 % kulttuuritoimista tulee jollakin tavalla tästä ohjelmasta. Kuten me tiedämme, kulttuurin suuret rahavirrat tulevat erityisesti rakennerahastoista.
Se, mitä Nana Mouskouri yritti saavuttaa ja miksi hän sai valiokuntamme tuen, oli rakentaa mahdollisimman hyvin Ariadnen, Rafaelin ja Kaleidoskoopin varaan, mutta myös heijastaa komission näkemyksiä luomalla monialainen näkökulma, jossa otetaan huomioon se sama ehdotus, jonka komissio on esittänyt verkostoitumisen, monialaisten hankkeiden ja suurten symbolisten hankkeiden edistämiseksi.
Omassa vaalipiirissäni sijaitsee Itä-Lontoon kesäyliopisto (Summer University of East London). Se on yksi huomattavimmista kulttuurialan koulutuslajeista koko Lontoossa, mutta se on aina ollut väliinputoaja eikä ole onnistunut saamaan rahoitusta. Se on sellainen hanke, jota pitäisi ja jota voidaan tukea esittämiemme kaltaisten ehdotusten perusteella. Ehdotammekin siis kompromissia, jossa huomioidaan menneiden aikojen parhaat piirteet, mutta teidän on myös tuotava esiin eurooppalaisia kulttuuritoimia isojen hankkeiden avulla. Luotan siihen, että pääsemme toimielinten välillä yksimielisyyteen. Tämän on oltava osa Kansalaisten Euroopan kulmakiveä. Se on ehdottoman tärkeää, ja toistan jatkuvasti, ettei Euroopan unioni voi elää yksin kaupallisuudesta.

Vaz Da Silva
Arvoisa puhemies, kulttuurin puiteohjelma merkitsee edistysaskelta siinä mielessä, että siinä vahvistetaan kulttuurin asemaa Euroopan rakentamisen moottorina ja keskuksena. Käsityksen Euroopasta on pohjauduttava kulttuuripolitiikkaan, joka samalla kattaa horisontaalisesti kaikki muutkin politiikat. On tärkeää, että juuri kulttuuripolitiikka symboloi Eurooppaa astuttaessa seuraavalle vuosituhannelle
Komission Kulttuuri 2000 -ohjelmassa on hyvin myönteisiä näkökohtia, kuten esimerkiksi se, että se on monivuotinen ja kattaa monia eri aloja, mutta siinä on myös muutamia vakavia puutteita. Mouskourin mietinnössä on nähty vaivaa näiden puutteiden lieventämiseksi rakentavassa hengessä, minkä tunnustan ja panen tyytyväisenä merkille, mutta toisaalta mietinnössä sivuutetaan eräitä näkökohtia, jotka olisin halunnut sisällytettävän siihen ja joista mainitsen kaksi: budjetti ja kulttuurin monimuotoisuus.
Euroopan toimielinten äskettäinen oivallus, jonka mukaan kulttuuri edistää sosiaalista kehitystä, sisäistä yhteenkuuluvuutta ja kansalaisuutta sekä antaa Euroopalle ulkoista näkyvyyttä, ei jostain selittämättömästä syystä lainkaan heijastu kulttuurille osoitettuun budjettiin, joka on naurettavan vähäinen. On väärin kuvitella, että jos kulttuurin alalle annetaan vähemmän rahaa, ainoana seurauksena on se, että silloin hankkeitakin on vähemmän. Kysymys on tästä: annetaan joko tarpeeksi, jotta voidaan kasvattaa kriittistä massaa, jolle kulttuuri voi antaa hedelmänsä ja siten rakentaa ihmisyyttä ja yhteiskuntaa, tai sitten ne, mitä annetaan, ovat pelkkiä murusia, kuin jyviä varpusille.
Jos Euroopan unioni todella on historiansa arvoinen ja tiedostaa sitä kohtaavat haasteet, kuten laajentumisen ja maailmanlaajuisen kilpailun, sen on kyettävä päättäväisesti muuttamaan sen logiikan suuntaa, joka oli vallalla unionin kasvaessa. Euroopan unionin on täytettävä juuri nyt - eikä joskus tulevaisuudessa - tehtävänsä taloudellisena ja kulttuurisena unionina. Ja sen on todella osoitettava, että sillä on poliittista tahtoa täyttää tuo tehtävä antamalla kulttuurille realistinen osuus yhteisön talousarviosta. Ensi alkuun vähintään 250 miljoonaa. Se olisi kyllä merkki, jonka ihmiset ymmärtävät.
Mitä tulee kulttuuriseen monimuotoisuuteen, kulttuuria ei voida käsitellä muuttumattomana asiana, joka on määriteltävissä kerralla ja lopullisesti. Kulttuuri on alituisessa liikkeessä, eikä se tunne rajoja. Jotta Euroopan kulttuuriohjelma voisi toimia asianmukaisesti, sen on oltava laaja ja joustava...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Hawlicek
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää ennen kaikkea Nana Mouskouria siitä panoksesta, jonka hän on antanut tähän Kulttuuri 2000 -ohjelmaa koskevaan työhön. Kannatan ennen kaikkea tärkeintä vaatimusta, nimittäin vaatimusta rahoituksen lisäämisestä. Sillä jos - ja se on pyyntö, jonka nyt esitän komissiolle - suhtaudumme vakavasti siihen, mitä kulttuuriohjelmassa esitetään, nimittäin että Euroopan yhdentymisessä kulttuuri on keskeinen asia, jos kulttuuri on yksi Euroopan perusarvoista ja yhteiskunnan liikkeellepaneva voima, on todellakin oikeutettua lisätä rahoitusta 250 miljoonaan ecuun, kuten valiokuntamme vaatii. Tämänhetkinen 0, 003 %: n osuus talousarviosta on todella häpeällinen ja monet luovan työn tekijät, joiden pyyntöjä ei voida ottaa huomioon, pettyvät.
Haluaisin erityisesti korostaa vielä puheenjohtajamme Peter Pexin panosta, myös hän puhuu vielä, koko kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan panosta ja myös neuvoston puheenjohtajan Peter Wittmanin ainoastaan, hän yritti jo kulttuuriministerien neuvoston ylimääräisessä kokouksessa Linzissä saada kollegansa vakuuttuneiksi rahoituksen lisäämisen välttämättömyydestä. Toivon vain, että kulttuuriministerien neuvosto, joka kokoontuu 17. marraskuuta, kannattaa myös rahoituksen lisäämistä, niin että voimme saada aikaan ensimmäisen yhteisen kannan.
Tuen myös kollega Mouskourin esittämiä tarkistusehdotuksia, joissa esitetään ohjelman jäsentämistä kulttuurialojen perusteella, kuten on tehty aikaisempien ohjelmien osalta, ja erityisesti kulttuuriin liittyvien verkkojen, pienten ja innovatiivisten projektien ja pitkäaikaisen tukitoiminnan sekä kulttuurin osalta heikommassa asemassa olevien kansanryhmien laajan mukaanottamisen edistämistä.

Stenzel
Arvoisa puhemies, jos aloittaisin vielä kerran, aloittaisin kulttuurista. Jo tämä merkittävän eurooppalaisen poliitikon Jean Monnet´n ajatus selventää kulttuurin suurta merkitystä Euroopan yhdentymisessä. Euroopan unioni ei ole ainoastaan taloudellinen yhteisö, vaan arvoyhteisö, jossa lukuisat kielet ja kulttuurit ovat liittyneet toisiinsa. Euroopasta täytyy tehdä sellainen, että sen voi kokea ja käsittää. Tästä syystä olen tyytyväinen siitä, että tässä erinomaisessa mietinnössä ehdotetaan kansalaisten osallistumista kulttuuritoimintaan. Myös kulttuurin työllisyyspoliittisten näkökulmien tunnustaminen Euroopan tasolla otetaan asianmukaisesti huomioon.
Kumppanuuden yhteydessä tai verkkojen muodossa toteutettavien tapahtumien ja kulttuurihankkeiden tukemisen ehdoksi on suunniteltu sitä, että mukana on kolme jäsenvaltiota. Siinä on kuitenkin otettava huomioon se, että komissio antaa käyttöön vaadittavan infrastruktuurin, jotta kumppanin etsiminen ei muodostu ylivoimaiseksi esteeksi. Paremmat Internetin ja tietopankkien tarjoamat palvelut voisivat tarjota hakijoille helpotusta. Helpotusta hakijoille toisi myös laajempi avoimuus sekä se, että ohjelmia koskevaa tietoa jaettaisiin enemmän.
Jotta nämä ehdotukset voidaan myös toteuttaa, komission ehdottama 167 miljoonan ecun vuotuinen rahoitus ei varmastikaan riitä. Euroopan parlamentin vaatima 250 miljoonan ecun summa on kuitenkin todennäköisesti niin ikään liian pieni, kun otetaan huomioon ne rahasummat, joita muille ohjelmille myönnetään. Ohjelman toteuttamista varten mietinnössä vaaditaan oikeutetusti sitä, että luovaa työtä tekeviä on kuultava. Lisäksi olisi tuettava Euroopan kulttuuritoiminnan keskusten, jotka takaavat pysyvät yhteydet eri tukielinten kanssa, perustamista jäsenvaltioihin. Se olisi tärkeä lisärakennuskivi laajaan Euroopan kulttuuripolitiikkaan.

Pex
Arvoisa puhemies, myös minä haluan luonnollisesti kiittää rouva Mouskouria tuloksista, joita hänen valtavalla panostuksellaan ja työllään on saatu aikaan kulttuuripolitiikan tulevaisuuden hyväksi, koska tänään käsitellään juuri sitä. Kiitokset myös kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan jäsenille siitä, että heidän panostuksensa ja yhteistyönsä ansiosta olemme päässeet tänään käsittelemään tätä ehdotusta ennätyksellisen nopeasti. Lopuksi vielä kiitokset komissaari Orejalle ja hänen virkamiehilleen heidän luovasta työstään tämän päätöksenteon valmistelussa.
Itse asiassa työ alkaa oikeastaan vasta tänään. Me tarvitsemme hyvää toimielinten välistä yhteistyötä, jotta tänään vahvistettavat suunnitelmat saadaan toteutettua. Olen hyvin huolestunut tästä asiasta, koska meillä on käsiteltävänä kolme ehdotusta: yksi komissiolta, yksi parlamentilta ja tänä viikonloppuna näkemäni neuvoston ehdotus, joka poikkeaa huomattavasti siitä, mitä olemme täällä tänä iltana kuulleet.
Olen huolissani myös neuvoston talousarvioon liittyvistä aikomuksista. Mitä meidän hyvistä suunnitelmistamme tulee? Mielestäni kulttuuripolitiikasta täytyy tulla keskeinen osa unionin politiikkaa. Uskallan sanoa, että ilman hyvää kulttuuripolitiikkaa Euroopan unionin syventäminen ja laajentaminen vaarantuu. Sen vuoksi meidän täytyy tehdä yhteistyötä myös niiden eurooppalaisten kulttuurilaitosten kanssa, joilla on tietoa ja voimavaroja toteuttaa politiikan suunnitelmia.
Toivon, että herra komissaari kertoisi pian, että hän haluaa yhdessä meidän kanssamme vaikuttaa neuvostoon, jotta saataisiin huolehdittua siitä, että pääsemme pian sovittelun kautta hyvään tulokseen ja että emme joudu sellaiseen valitettavaan tilanteeseen, että meidän on hylättävä politiikkamme ja tehtävä lopulta valinta, kuten Hollannissa sanotaan, puolikkaan munan tai tyhjien kuorten väillä. Toivon, että pääsemme yksimielisyyteen ja saavutamme pian, vielä ennen joulua, hyvän tuloksen.

Oreja
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, arvoisa esittelijä, ensinnäkin haluan onnitella rouva Mouskouria sekä kulttuuriasioita käsittelevää valiokuntaa tämän mietinnön johdosta. Työ on tehty hyvin, se on tehty yksityiskohtaisesti, ja siinä korostetaan parlamentin kulttuurialalle antamaa merkitystä, ja osoitetaan parlamentin halukkuutta lujittaa eurooppalaista yhteiskuntamallia, jossa kulttuurilla on sille kuuluva tärkeä osa. Tässä mielessä on paikallaan kehittää yhteisön kehys, joka mahdollistaa tämän niin herkän ja tärkeän alan tukemisen, jotta kansalaiset pystyisivät osallistumaan suuremmassa määrin Euroopan rakentamiseen.
Noudattamalla kirjaimellisesti perustamissopimuksen 128 artiklaa ja sen henkeä puiteohjelman tavoite on tähdentää yhteisen kulttuurialueen merkitystä, jonka tarkoituksena on edistää luovaa toimintaa, yhteistyötä ja vaihtoa, säilyttää ja tehdä tunnetuksi yhteistä eurooppalaista kulttuuriperintöä ja Euroopan kansojen historiaa, sekä edistää jäsenvaltioiden kulttuurien levittämistä. Puiteohjelman lähtökohtana on yhteinen ja avoin näkemys, ja ensimmäisen sukupolven kulttuuriohjelmien osalta siinä esitetään tavoitteita sekä yleisluonteisempi ja - uskoaksemme - täydellisempi rakenne.
Mitä tulee tarkistuksiin, komissio voi hyväksyä suuriman osan parlamentin 31 tarkistuksesta. Erityisesti se hyväksyy kokonaisuudessaan tarkistukset 2, 5, 6, 7, 9, 13 ja 21, sikäli kuin ne parantavat komission ehdotusta. Komissio hyväksyy tarkistusten 12, 23, 28, 29 ja 31 periaatteet, ja osittain tarkistusten 10, 15 ja 19 periaatteet. Lopuksi komissio hyväksyy osittain tarkistukset 4 ja 14, koska ne ovat yhdenmukaisia komission ehdotusten kanssa.
Sitä vastoin komissio haluaa säilyttää alkuperäisen kantansa 14 seuraavan tarkistuksen osalta. Mitä tulee tarkistuksiin 1, 3 ja 11, komissio ei voi hyväksyä johdanto-osan kappaleiden viittauksia, jotka koskevat kulttuuripolitiikkaa ja kulttuurin yhtenäismarkkinoita, sillä perustamissopimuksen mukaan tukitoimia sovelletaan vain jäsenvaltioiden ja kulttuurialan toimijoiden yhteistyöhön ja siten siis eurooppalaisten yhteisen kulttuurialueen luomiseen.
Mitä tulee tarkistukseen 8, komissio haluaa säilyttää johdanto-osan kappaleen lauseen kokonaisena, sillä se on osa Agenda 2000: n tekstiä.
Mitä tulee tarkistuksiin 4 ja 14, komissio ei voi hyväksyä viittausta eurooppalaisen kulttuurin vahvistamiseen suhteessa kolmansiin maihin ja pitäytyy mieluummin ajatuksessa vuoropuhelusta maailman muiden kulttuurien kanssa.
Mitä tulee tarkistuksiin 17 ja 20 ohjelman soveltamisesta, komissio on sitä mieltä, että yhteistyö jäsenvaltioiden kanssa on itsestään selvä asia, eikä sitä tarvitse mainita 4 artiklan otsikossa. Toisaalta hallinnollisen riippumattomuutensa puitteissa komissio pyrkii takaamaan jatkuvan asiantuntijoiden kuulemisen, eikä halua erityisesti viitata siihen 4 artiklassa.
Mitä tulee ohjelman jatkotoimiin, kulttuurin alalla ei ole välttämätöntä kuulla talous- ja sosiaalikomiteaa. Sen vuoksi komissio ei hyväksy tätä viittausta eikä sitä, joka koskee ohjelman jatkotoimia, jotka edellyttäisivät pitkää, monimutkaista ja kallista menettelyä.
Muut tarkistukset, joista komissio hyväksyi osan ja hylkäsi osan, liittyvät neljään pääaiheeseen: toimien kuvaukseen, talousarvioon, komitologiaan ja täytäntöönpanotoimiin.
Mitä tulee toimien kuvaukseen, joita käsitellään tarkistuksissa 15 ja 23 - joiden periaatteet voidaan osittain hyväksyä - ja tarkistukseen 22 - joka hylättiin - komissio ymmärtää parlamentin haluavan varmistaa sen, että jokainen taiteen- ja kulttuurinala sisällytetään ohjelmaan, ja hyväksyy ajatuksen alakohtaisten ja monialaisten toimien sisällyttämisestä 2 artiklaan ja viitteellisesti liitteeseen.
Kaikesta huolimatta komissio on sitä mieltä, että se, että talousarviosta määrätään tietty prosenttiosuus kullekin kulttuurin osaalueelle, voi toisaalta heikentää tuettavien hankkeiden laatua, ja toisaalta se voi johtaa siihen, että ohjelman organisaatiosta tulee liian jäykkä ja että sitä olisi käytännössä vaikea johtaa.
Mitä tulee talousarvioon - tarkistus 16 - komissio kiittää parlamenttia siitä, että se on jälleen osoittanut olevansa kiinnostunut yhteisön kulttuuritoiminnasta ja tukevansa sitä. Komission on kuitenkin pakko muistuttaa siitä, että ehdotettu 167 miljoonan talousarvio oli laskettu toimielintemme hyväksymän talousarviosuunnitelman pohjalta, ja vain molemmat budjettivallan käyttäjät, parlamentti ja neuvosto, voivat tehdä siihen muutoksia.
Mitä tulee komitologiaan - tarkistus 18 - komissio muistuttaa tässä kohdin, että toimielinten välisen sopimuksen puitteissa tämä aihe kuuluu horisontaalisten neuvottelujen piiriin. Toisaalta komissio on sitä mieltä, että ehdotus sekakomiteasta puiteohjelman toteuttamisen varmistamiseksi on oikeanlaatuinen, eikä se voi hyväksyä alakomitean mukaan ottamista, mikä ei noudata mitään kolmen toimielimen hyväksymistä komiteamalleista.
Mitä tulee täytäntöönpanotoimiin - tarkistukset 24, 25, 26 ja 27- komissiolla on tapana julkaista nämä toimet Virallisessa lehdessä, jotta ammattilaiset voivat hyödyntää käytännössä toimielintemme hyväksymän päätöksen sisältöä.
Kun parlamentti viittaa tekstissään useaan hyvin yksityiskohtaiseen täytäntöönpanotoimeen, ja määrää lopuksi jopa prosentuaaliset osuudet talousarviosta, jotka pitäisi myöntää kullekin kulttuurialalle, asettaa se sellaisia ehtoja, jotka voisivat olla vahingollisia ohjelman täytäntöönpanon, tehokkuuden, ja erityisesti menetelmien yksinkertaistamisen kannalta, jota kulttuurialan toimijat sekä meidän toimielimemme niin kovasti haluavat.
Mitä tulee erityistoimien pienimmän mahdollisen osuuden pienentämiseen 50 000 ecusta 40 000 ecuun, komissio on sitä mieltä, että vaikka tällä tarkistuksella pyritään helpottamaan pienten kulttuurihankkeiden toteuttamista, on olemassa se vaara, että sillä rohkaistaan esittämään talousarvion puitteissa liian paljon näihin toimiin kuuluvia hankkeita, ja että tämä saa aikaan sitä hajaannusta, jota pyritään välttämään. Lopulta tämä aiheuttaisi toimijoiden keskuudessa enemmän tyytymättömyyttä kuin tyytyväisyyttä.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tämä on komission kanta. Haluan kiittää parlamenttia vielä kerran sen laatimasta mietinnöstä; se on totuudenmukainen ja yksityiskohtainen mietintö, sekä parlamentin osoittamasta tehokkuudesta, jota se on osoittanut saattaessaan työnsä päätökseen ennätysajassa. Toivon, että kaikki tämä panostus antaa mahdollisuuden lujittaa yhteisön ohjelmaa, joka on avoin kaikille kansalaisillemme, luovan työn tekijöillemme ja eurooppalaisille kulttuurialan toimijoille.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
(Istunto keskeytettiin klo 20.27 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Kaupan esteiden poistaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Skinnerin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0385/98) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi (EY) tiettyjen kaupan esteiden poistamiseksi perustettavasta komission väliintulojärjestelmästä (KOM(97)0619 - C4-0011/98-9348/98 - C4-0441/98-97/0330(CNS)).

Skinner
Arvoisa puhemies, tämä on ollut varsin kiistelty mietintö alusta loppuun asti, eikä kiistely ole vielä ohi. Ette varmaankaan hämmästy, kun olen sitä mieltä, että meidän pitäisi olla johdonmukaisia parlamenttina. Me emme saisi harrastaa helppoja poliittisia eleitä, vaan meidän pitäisi hyvin suoraan ja hyvin vilpittömästi pyrkiä rakentamaan jotakin sellaista, joka hyödyttää Euroopan unionin kansalaisia ja yrityksiä edistämällä tehokkaasti unionin kauppaa ja hyvinvointia, jotta voimme luoda työpaikkoja ja siten lievittää köyhyyttä ja yhteiskuntamme kaikkia muita epäkohtia. Jäsenet ovat varmaankin kanssani samaa mieltä tästä asiasta.
Minun on kuitenkin sanottava, että Yhdistyneen kuningaskunnan kaakkoisosasta tulleena minun on hyvin suureksi harmikseni täytynyt tunnustaa, että EU: sta löytyy hyviä asioita ja huonoja asioita. Yksi epäkohdista on ollut viivästyksiä aiheuttavien satamasulkujen vaikutus.
(Välihuomautuksia herra Kerriltä) Arvoisa puhemies, käsittääkseni herra Kerrillä on tilaisuus puhua hetken päästä. Kentissä, Koillis-Englannissa, on ollut joitakin varsin vakavia ongelmia. Tarkemmin sanottuna pitkin M20-tietä oli pysäköity kuorma-autoja, mikä ei ole hyvä asia monille koillisosassa, Yhdistyneen kuningaskunnan tiheimmin asutulla alueella, asuville ihmisille. Tällainen käytös EU: n taholta ei herätä sivistynyttä keskustelua EU: sta, ja se saa ihmiset Yhdistyneessä kuningaskunnassa, kuten muuallakin EU: ssa, arvailemaan, mitä voidaan tehdä kaupan vapaan liikkuvuuden prosessin auttamiseksi.
(Välihuomautus herra Kerriltä: Entäs sitten työntekijöiden?) Edellisessä asiakirjassa, jonka komissio esitti sen jälkeen, kun neuvosto oli pyytänyt sen väliintuloa, otettiin käyttöön erityinen väline, jonka ansiosta komissio voi toimia hyvin nopeasti kyseisissä tilanteissa. Euroopan yhtenäismarkkinat merkitsevät kaupan esteiden poistumista, ja näin ollen perustamissopimuksessa on sellainen oikeudellinen kehys, jonka nojalla me sallimme kaupan vapaan liikkuvuuden. Käytännössä, kuten olen jo sanonut, velvoite ei mahdollista tätä kaupan vapaata liikkuvuutta. Pahimmillaan siitä ei välitetä, ja parhaimmillaankin se sopivasti unohdetaan. Sillä ei ole väliä, onko kyse brittiläisistä vuoristoalueiden maanviljelijöistä vai ranskalaisista kuorma-autoilijoista. Niin ei saisi tapahtua.
Komission asiakirjassa käsiteltiin tätä asiaa ja se herätti tuolloin paljon huomiota. Asiakirja ei tietenkään saanut yleistä kannatusta ja tukea parlamentissa etupäässä siksi, että siinä hairahduttiin kahdelle erityisalueelle: toissijaisuuden alueelle, jonka mukaan kansallisten hallitusten omat tuomioistuimet katsoisivat niiden olevan vastuussa yhteisön oikeuden tulkinnasta, ja myös perusihmisoikeuksien ilmaisun, erityisesti työtaistelu- ja lakko-oikeuden, alueelle. Niinpä se hylättiin Euroopan parlamentissa, lähetettiin takaisin neuvostoon ja neuvosto esitti muutetun asiakirjan. Tässä muutetussa tekstissä korjattiin kumpikin näistä erityisongelmista, joten käsiteltävänämme on tässä täysistunnossa sellainen mietintö, joka parlamentin, komission ja neuvoston yhteisen sopimuksen mukaan on progressiivinen teksti. Sen ansiosta me voimme jouduttaa lainsäädäntömenettelyä ja yritysten ja kansalaisten oikeuksia voidaan kunnioittaa koko Euroopan unionissa, mutta se ei vahingoita sitä yhteiskuntarakennetta, johon työelämän suhteet koko yhteisössä perustuvat.
Nämä ovat tärkeitä näkökohtia, kun ryhdymme tarkastelemaan tämän alueen lainsäädäntöä ja kaupan liikkuvuutta. Meidän olisi muistettava, että nimenomaan tämä väline kuuluu 7 artiklan a kohdan alle. Se ei käsittele millään tavalla sosiaalista agendaa. Meidän olisi vaadittava, että sosiaalista agendaa kunnioitettaisiin yhtä lailla, ja vetoan komissioon...
(Välihuomautus herra Kerriltä) Toivon, että pidennätte puheaikaani, arvoisa puhemies, kollegani välihuomautusten takia. Vetoan mietinnössäni komissioon ja neuvostoon, että ne varautuisivat erityisesti löytämään EU: ssa yhtäläisen tasapainon, jotta varmistettaisiin työntekijöiden ja pääoman yhtäläinen kohtelu.
Tarkistusten osalta oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan tarkistukset, jotka selventävät kysymyksiä ja joiden mukaan hallitusten yritykset muuttaa tilannetta laitettaisiin viipymättä komission verkkosivuille pikemmin kuin viralliseen lehteen, olisivat hyödyllisiä. Totean kiinnostuneena sen, että työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunta puoltaa näkemyksiäni pääoman ja työntekijöiden yhtäläisestä kohtelusta. Se on kuitenkin paremmin paikallaan poliittisena lausuntona kuin että itse tekstiä muutettaisiin. Näin voisimme hengittää paljon vapaammin ja saisimme tämän tekstin läpi. Mielestäni tätä mietintöä tullaan pitämään varsinaisena läpimurtona. Siitä on todella apua Euroopan unionin yrityksille.
(Välihuomautus herra Kerriltä: Entäs sitten työntekijöiden kokoontumisvapaudelle?) Ja uskon, että Euroopan unionin enemmistö kiittää meitä siitä, että otimme tämän järkevän ja progressiivisen edistysaskeleen sen sijaan, mihin olemme joutuneet viime vuosikymmeninä tyytymään.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa viittaamalla esittelijä Skinnerin erinomaiseen asenteeseen, jossa on osattu yhdistää ammattitaidon ja oikeudellisen vastuun poliittiseen vaistoon ja kuuntelemisen taitoon tämän mietinnön monivaiheisen parlamentin käsittelyn aikana. Haluan viitata myös herra Wijsenbeekiin, jonka ehdotukset oikeusasioita käsittelevän valiokunnan alkuperäisenä lausunnon valmistelijana kuvastavat päättäväistä Euroopan yhdentymisen kannattamista ja yhteistä huolta kansalaisten oikeuksien suojelemisesta.
Käsiteltävänä olevaa asetusta on tarkasteltava, kuten esittelijä osuvasti totesi, marraskuussa 1997 komission tekemän ehdotuksen valossa. Tuo teksti muodosti useita oikeudellisia ongelmia, esimerkiksi siinä loukattiin tavallaan perustamissopimuksessa määrättyä toimielinten välistä tasapainoa. Sen vuoksi parlamentti otti tyytyväisenä vastaan neuvoston viime heinäkuussa esittämän uuden luonnoksen, johon tämä mietintö perustuu. Pääasiallinen ero on se, että komissio menettää päätöksentekovälineensä, joka aiheutti kaikkein eniten ongelmia.
Oikeusasioita käsittelevä valiokunta on analysoinut ensisijaisesti kahta näkökohtaa: oikeudellista perustaa ja luonnoksen lisäarvoa. Mitä tulee oikeudelliseen perustaan, on ehdotettu, että se olisi perustamissopimuksen 235 artikla, joka on laillisesti pätevä silloin, kun seuraavat ehdot täyttyvät: kyse on yhteisön tavoitteen saavuttamisesta yhteismarkkinoiden toiminnassa; perustamissopimuksessa ei ole määräyksiä tähän tarvittavista valtuuksista, ja toimi on tarpeellinen.
Oikeusasioita käsittelevä valiokunta pohti, täyttyykö tässä tapauksessa toinen ehto. Lopulta valiokunta kuitenkin totesi, ettei tarkistettu luonnos johda niihin yhdenmukaistamistoimenpiteisiin, joihin 100 a artiklassa pakostakin viitataan. Tämän seurauksena oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta hyväksyy täysin 235 artiklan asianmukaiseksi oikeudelliseksi perustaksi.
Mitä tulee tarkistusten lisäarvoon, oikeusasioita käsittelevä valiokunta on myös sitä mieltä, että tarkistukset 11, 13 ja 14 ovat asianmukaisia, vaikka se onkin tietoinen siitä, ettei niiden rakenteellinen sisällyttäminen primaarioikeuden kehykseen ole täysin ongelmatonta, koska on totta, että 191 artiklassa määrätään vain velvollisuudesta julkaista yleisluontoiset asetukset ja direktiivit. Loppujen lopuksi esittelijä Skinnerin esille tuoman merkitysvivahteen huomioon ottaen olen sitä mieltä, että mitä tulee tarkistukseen 11, voidaan asetusta tulkita täysin yhteensopivasti varsinkin, jos otamme huomioon sen, että Amsterdamin sopimuksessa korostetaan avoimuutta, ja että yksi avoimuuden tärkeistä välineistä on niiden uusien teknologioiden hyödyntäminen, joilla tämä äärimmäisen tärkeä asetus tehdään tunnetuksi kaikille niille, joita tähän asetukseen sisältyvä avoin menettely koskee.
Mitä tulee tarkistukseen 13, on totta, että perustamissopimuksen 169 artiklan sisältämät muodollisuudet ovat tärkeitä, eikä niitä ole syytä muuttaa tällaisessa johdetun oikeuden tekstissä. Oikeusasioita käsittelevän valiokunnan tulkinnan mukaan ehdotettu kirjoitusasu noudattaa myös tätä sääntöä, jos sitä tulkitaan väljemmin, mikä on myös, arvoisa puhemies, niiden periaatteiden mukaista, jotka ovat tämän suuren yhteisön rakennelman perustana.
Muilla tarkistuksilla pyritään laajentamaan asetuksen soveltamisalaa työntekijöiden vapaassa liikkuvuudessa ilmeneviin merkittäviin haittatekijöihin. Myös oikeusasioita käsittelevä valiokunta on huolissaan tästä asiasta, mutta sen mielestä tämä ei ole se asianmukainen väline, johon nämä määräykset pitäisi sisällyttää kolmesta syystä.
Ensinnäkin: meidän ei pidä unohtaa, että tämä asetus on vastaus Amsterdamin Eurooppa-neuvoston kesäkuussa 1997 antamaan tehtävään, joka koskee tavaroiden vapaata liikkuvuutta.
Toiseksi: meidän ei pidä unohtaa niiden tavaroiden vapaan liikkuvuuden esteiden erityisluonteisuutta, jotka tällä asetuksella pyritään poistamaan. Kyse on laittomasta toiminnasta, fyysisestä väkivallasta, fyysisistä esteistä. Työntekijöiden vapaata liikkuvuutta haittaavat tekijät ovat eriluonteisia. Vertailun vuoksi, kuten esittelijä sanoi, valitettavan usein on estetty kuorma-auton kulku maantiellä, mutta - minun tietääkseni - työntekijöiden ongelma ei ole koskaan ollut se, että heitä estettäisiin fyysisesti ylittämästä rajaa tai pääsemästä työpaikalleen, mikä olisi vastaava tilanne. Jos samaan oikeudelliseen välineeseen yritettäisiin mahduttaa kaksi niin erilaista tapausta, olisi se vahingollista välineen sisäisen yhdenmukaisuuden kannalta, toisin sanoen se heikentäisi lainsäädännön laatua, eli se haittaisi oikeusturvaa. Arvoisa puhemies, tekisimme kansalaisille karhunpalveluksen, jos - sallinette erittäin osuvan ilmaisun - sekoittaisimme puurot ja vellit keskenään.
Kolmanneksi: se ei ole tarpeellista eikä sopivaa, koska meidän käytettävissämme on keino, asianmukainen väline, näiden huolenaiheiden esille tuomiseksi. Kyse on 1612/68 asetuksesta työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta ja direktiivistä 68/360. Minulla on tässä KOM-asiakirjat numeroiden 98/0229, 98/0230 ja 98/0231 osalta, joissa käsitellään komission esittämän työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevan toimintasuunnitelman tuloksena syntynyttä tämän asetuksen ja direktiivin uudistusta.
Arvoisa puhemies, tämä on se keino. Tarkistukset täytyy sisällyttää näihin teksteihin.

Ettl
Arvoisa puhemies, vain lyhyesti minua edeltäneen puhujan puheenvuorosta. Se, kun neuvosto välittää komissiolle toimeksiannon, jossa se toteaa, että " meidän on syvennettävä tavaroiden vapaata liikkuvuutta" , on hiukan liian vähän, koska meidän on pidettävä sisämarkkinoita koskeva suunnitelma mielessämme ja ajateltava hiukan pitemmälle, kun ilman muuta kyse on sisämarkkinoiden syventämisestä. Siksi meidän tulee ja täytyy keskustella tästä kysymyksestä myös poliittisesti. Sanon kuitenkin aivan ensiksi, mikä minua miellyttää. Minua miellyttää se, että tavaroiden vapaata liikkuvuutta syvennetään sen periaatteen mukaan, että luodaan sääntöjärjestelmiä, jotka estävät laittoman toiminnan, takaavat tavaroiden vapaan liikkuvuuden ja jotka ehdotusten pohjalta ovat nyt sellaisessa muodossa, että niitä voi myös kannattaa.
Ensiksi haluaisin kuitenkin sanoa, että en kadehdi Peter Skinneriä tästä monimutkaisesta tehtävästä, jonka hän on ottanut hoitaakseen. Olen sitä mieltä, että hän on suoriutunut siitä erittäin hyvin, vaikka emme olekaan kaikista kysymyksistä yhtä mieltä, mikä minun myös täytyy tuoda esiin. Lähtökohtani on se, että on tärkeää syventää tavaroiden vapaata liikkuvuutta, poistaa protektionistisia toimia, joita jäsenvaltioissa edelleen on. Siksi pidän tätä esitystä periaatteessa myönteisenä.
Tässä kokonaisuudessa on kuitenkin otettava huomioon yksi vaikea näkökohta, nimittäin se, että on vaikeaa todeta, koska toiminta on laitonta ja koska se on laillista. Se onkin aiheuttanut ongelmia, koska yksittäiset jäsenvaltiot ovat hyväksyneet laittomia toimia. Tarvitsemme nyt määräyksen, koska yksittäiset valtiot eivät ole ymmärtäneet sisämarkkinoita koskevaa suunnitelmaa oikein. Siksi tarvitsemme nyt tämän erityisen määräyksen. Mutta ongelma tai vaara, joka siinä on syntynyt, oli se, että myös perusoikeudet, kuten lakko-oikeus, lakkovapaus, kokoontumisvapaus tai mielenosoitusvapaus olisi voitu siten mahdollisesti poistaa. Siksi pidän erittäin myönteisenä sitä, että neuvoston, parlamentin ja komission kuulemismenettelyn puitteissa myös tehtiin selväksi, että perusoikeuksiin, kuten lakko-oikeuteen ja lakkovapauteen ei puututa. Se on tärkeä ehto, jotta tämän kokonaisuuden voi myös hyväksyä. Sen osalta säädettiin mielestäni hyvin ja myös me edesautoimme asiaa.
Minua ei miellytä se, että syvennämme ja parannamme nyt vain yhtä neljästä vapaudesta ja jätämme muut kysymykset huomiotta. Laadimme tässä tavaroiden vapaan liikkuvuuden osalta väliintulojärjestelmää, jossa toimiin ryhdytään lyhyen ajan, nimittäin viiden päivän kuluessa. Se on oikein ja hyvä asia. Se merkitsee, että laadimme erityisen oikeusjärjestelmän tavaroiden vapaata liikkuvuutta varten. Jos kuitenkin vertaan tavaroiden vapaata liikkuvuutta työntekijöiden vapaaseen liikkuvuuteen, huomaan erittäin suuren epätasapainon. Meillä on ollut menettely, joka on Euroopan unionin työntekijöiden osalta kestänyt yli kuusi vuotta. Niin kauan kesti ennen kuin työntekijät saivat vakaalla oikeusperustalla olevan oikeutensa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen myötävaikutuksella. Se merkitsee, että nykyiseen viiden päivän väliintulojärjestelmään verrattuna tilanne on työtekijöiden kannalta, joiden tietenkin pitäisi voida liikkua vapaasti Euroopan unionissa, edelleen epäedullinen. Se merkitsee, että työntekijöillä on edessään pitkä oikeustie, jotta he saavat oikeutensa.
Se voi haitata eläkkeiden maksua, se voi merkitä sitä, että lisäeläkkeitä täytyy odottaa vuosia, ja paljon muuta. Tähän työllisyysja sosiaaliasiain valiokunta kiinnittää keskeisimmin huomiota. Sosiaaliasiain valiokunta sanoo, että meidän ei pidä luoda epätasapainoa neljän vapauden välille, vaan jouduttaa myös työntekijöiden vapaata liikkuvuutta ja tällä tavalla syventää sisämarkkinoita koskevaa suunnitelmaa. Silloin kokonaisuudessa on järkeä ja meidän tarkistusehdotuksemme ovat ymmärrettäviä. Se on tosiasiassa viesti komissaarille toimia edelleen tämänsuuntaisesti, jotta ei luoda yksipuolista kehitystä, joka perustuu vain talouteen.

García-Margallo Y Marfil
Arvoisa puhemies, yritän esittää joitakin huomioita edellisten puheenvuorojen hengessä, sillä tähän aikaan illasta ei ole kovin järkevää pitää omaperäistä puheenvuoroa.
Eri puheenvuoroissa on korostettu sitä, että tämän asetuksen käsittely on edennyt epätasaisesti. Kaikki toimielimet ja poliittiset ryhmät olivat samaa mieltä siitä, että jotain oli tehtävä tavaroiden vapaan liikkuvuuden takaamiseksi unionin sisällä, ja toiseksi, jotta tietyissä maissa yhä useammin muista unionin maista tulevaan omaisuuteen, tavaroihin tai tuotteisiin kohdistuva ilkivalta saataisiin loppumaan.
Yhteisöjen tuomioistuin oli käsitellyt ongelmaa, mutta tarvittiin määräys, joka todellakin tekisi perustamissopimukseen sisällytetyn vapaan liikkuvuuden tehokkaaksi. Vaikka kaikki olivat samaa mieltä siitä, että jotain oli tehtävä, oli vaikeaa tietää mitä tämä " jotain" piti sisällään, mitä nämä toimet tarkalleen ottaen olivat. Joitakin ristiriitaisia periaatteita on tuotu esille tänä iltana. Tämän keskustelun tulos - olen samaa mieltä herra Ettlin kanssa - on se, että tällä hetkellä tarkasteltavana oleva ehdotus on sellainen ehdotus, joka ei vastaa täysin meidän pyrkimyksiämme. Kuitenkin se, että se ei vastaa täysin pyrkimyksiämme, on lähtökohta, josta on edettävä pitemmälle, ja tämän vuoksi pidän keskustelun aiheena olevaa ehdotusta kiitettävänä.
Jotkin huomiot, varsinkin viimeksi esitetyt, kuitenkin huolestuttavat minua, ja haluaisin tarkentaa tätä. Herra Ettl on tyytyväinen, koska tämä asetus kunnioittaa tiettyjä perusoikeuksia - lakko-oikeutta ja yhdistymisvapautta. Tämän on kuitenkin oltava selvää. Mikään unionin määräys ei voi loukata näitä oikeuksia. Asia, mitä en voi ymmärtää, on se, millaisten toimien ajatellaan voivan sopia yhteen tämän oikeuden kanssa ja olla sopimatta yhteen tavaroiden vapaan liikkuvuuden kanssa. Minun mielestäni ei ole olemassa sellaista lakko-oikeutta, jota olisi luvallista käyttää kaatamalla toisen jäsenvaltion rekkoja. Lakko-oikeus on sellainen oikeus, jota säännellään sekä sen sisällön että seurausten osalta.
En voi ymmärtää, miksi epäillään, että yhdistymisvapauden tai kokoontumisvapauden ja tavaroiden vapaan liikkuvuuden välillä voisi olla ristiriita. Kokoontumisvapauden käyttäminen ei nimittäin missään tapauksessa sallisi ilkivaltaa, esimerkiksi toisen jäsenvaltion rekan kaatamista.
Vaikka näiltä osin olen eri mieltä herra Ettlin kanssa, kolmessa muussa asian osalta olen hänen kanssaan samaa mieltä. Olen todellakin sitä mieltä, että kaksi periaatetta on sovitettava yhteen: periaate tavaroiden vapaan liikkuvuuden vahvistamisesta tai tehostamisesta siten, että työntekijöiden vapaa liikkuvuus otetaan tietyllä tavalla huomioon. Tämän vuoksi ehdotin valiokunnassani, että poliittinen ryhmäni PPE äänestäisi työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan tarkistusten puolesta, tosin huomauttaen, että menisimme samalla tämän asetuksen varsinaista soveltamisalaa pitemmälle. Lähetin esittelijälle - joka ei nyt ole täällä salissa - kirjeen, jossa sanon, että se keino, jolla saadaan sovitettua yhteen näiden kahden vapauden - tavaroiden vapaa liikkuvuus ja työntekijöiden vapaa liikkuvuus - kunnioittaminen ja jolla välttyisimme menemästä tämän asetuksen soveltamisalaa pitemmälle, olisi suullinen tarkistus - en tiedä, hyväksyttäisiinkö se vai ei - jossa komissiota pyydettäisiin laatimaan asetus, jolla tehostettaisiin työntekijöiden vapaata liikkuvuutta. Jos komissaari sanoisi, että hän aikoo tehdä sen toisen asiakirjan puitteissa, muuttaisimme tarkistuksiamme talousasioita käsittelevässä valiokunnassa palaten alkuperäiseen tekstiin ja pitäytyen yksinomaan tavaroiden vapaassa liikkuvuudessa, tuoden kuitenkin poliittisena julistuksena selvästi julki tahtomme edistää toista vapaan liikkuvuuden oikeutta, joka on yhtä lailla, herra Ettl, meidän kuin teidänkin ryhmän huolenaihe.

Ribeiro
Arvoisa puhemies, tämänkaltainen mietintö ehdotuksesta neuvoston asetukseksi tiettyjen kaupan esteiden poistamiseksi perustettavasta komission väliintulojärjestelmästä ansaitsisi toisenlaisen keskustelun. Ei tällaista keskustelua, tähän aikaan, tällä tavoin esityslistaan lisättynä. Voisin melkeinpä sanoa, että tämä aihe ja tämä mietintö ansaitsisivat todellisen keskustelun sen sijaan, että on ilmeisestikin tehty kaikki mahdollinen, jotta mitään keskustelua ei käytäisi lainkaan ja väliintulomekanismi voitaisiin yksinkertaisesti vain luoda nopeasti ja tehokkaasti, mikä olisi itse asiassa suoranaisessa ristiriidassa demokraattisen käytännön kanssa, jonka puitteissa keskustellaan ja jonka puitteissa keskustelua myös kannustetaan. Ennen kuin sanon mitään itse asiasta, jota asetusehdotuksessa käsitellään ja josta parlamentin on vahvistettava kantansa, onkin tosiasiassa tarpeen korostaa muutamaa seikkaa, jotka ovat niin tärkeitä, että ne antavat aihetta monenlaisiin kommentteihin.
Skinnerin mietintö hyväksyttiin viime viikolla talous- ja raha-asioita käsittelevässä valiokunnassa. Koska esittelijä ilmeisesti tyytyi neuvoston tekemän ehdotuksen uuteen sanamuotoon, hän ei esittänyt ensimmäisen vaiheen jälkeen tarkistuksia, mutta äänestyksessä tehtiin kuitenkin työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan sekä oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan lausuntoon perustuvia tarkistuksia. Ja kuten oletimme, mietintö oli kaiketi tarkoitus sisällyttää marraskuun toisen istunnon tai joulukuun istunnon esityslistaan. Sitä ei mainita yhdessäkään tämän istunnon esityslistassa, ei edes niin sanotussa lopullisessa versiossa. Mutta kesken kaiken ja vielä senkin jälkeen, mitä voitaisiin pitää viime hetkenä, puhemieskonferenssi tai sitä korvaava elin päättikin ottaa sen mukaan tähän istuntoon; samalla se teki myös sen välttämättömän ylimääräisen päätöksen, että tarkistusehdotuksia hyväksyttäisiin vielä tänään puoleen päivään asti.
Kyse on täysin epänormaalista menettelystä: se osoittaa, että asialla oli kiire, vaikka kukaan ei tuosta kiireestä mitään tiennyt eikä osannut sitä edes aavistaa, eikä menettelyn epäilyttävää laillisuutta edes voitu asettaa kyseenalaiseksi, koska kaikkia kieliversioita ei ollut saatavissa ja koska tarkistusehdotusten määräaika oli niin lyhyt.
Myönnämme olevamme yllättyneitä ja ihmeissämme siitä kovin mutkattomasta tavasta, jolla parlamentissa esitetään kantoja tällaisista kysymyksestä. Tarkoituksena olisi ilmeisesti tutkia niitä keinoja ja mekanismeja, jotka varmistavat tehokkaasti tavaroiden vapaan liikkuvuuden, mukaan lukien mahdollisuus määrätä seuraamuksia jäsenvaltioille komission ehdotuksen perusteella ja Amsterdamin sopimuksen johtopäätösten mukaisesti. Onko tämä kenties vähäpätöinen aihe ja kysymys? Ei tietenkään. Onko tämä kenties arkaluonteinen aihe ja kysymys? Tietenkin, koska kyse on erilaisten oikeuksien ja niihin liittyvien eri lainsäädännöllisten tasojen yhteensopivuudesta ja koska tässä myös puututaan - sanoisin, että suorastaan häikäilemättömästi - siihen saumakohtaan, jonka toisella puolella ovat kansalliset toimivaltuudet ja suvereniteetti ja toisella puolella yhteisön mahdollisuudet perustaa mekanismeja ja säätää niistä lakeja.
Perusteluissa esittelijä käsittelee asianmukaisesti eräitä tavoitteena olevan väliintulomekanismin arkaluonteisiksi paljastuvia kysymyksiä. Hän toteaa aivan oikein, ettei asetuksen tavoitteena voi olla kansalais- tai työmarkkinaoikeuksien tai -vapauksien määritteleminen eikä lakiin perustuvien oikeuksien, vapauksien tai etujen välisten mahdollisten ristiriitojen ratkaiseminen, koska tällaiset kysymykset kuuluvat kansallisten oikeuslaitosten toimivallan ja mahdollisesti Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen piiriin.
Sen tähden kaupan esteiden määritelmä ei voi olla ristiriidassa sen seikan kanssa, että jäsenvaltioilla on oikeuksia ja velvollisuuksia olla ryhtymättä " tarpeellisia ja suhteutettuja toimia" pitemmälle meneviin toimiin vaarantamatta kuitenkaan " perusoikeuksien toteuttamista" . Vaikka kollega Skinner on tyytyväinen siitä, että toinen versio poistaa hänen nähdäkseen " kaiken alkuperäisessä ehdotuksessa asiaan liittyvän epäselvyyden" , hän kuitenkin, tosin vasta perusteluissa, kiinnittää huomiota siihen, että kaupan esteisiin alun perin johtaneet työmarkkinakiistat, jotka antoivat aiheen tähän neuvoston ja komission aloitteeseen, eivät ole puhjenneet sattumanvaraisesti, vaan ne ovat olleet seurausta muiden ammatilliseen toimintaan liittyvien, aivan yhtä kiireellisten lakien ja säädösten puutteesta.
Työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunta ottaa lisäksi aiheellisesti esiin ongelman, joka koskee sisämarkkinoiden määritelmään sisältyvän neljän liikkuvuuden välistä epätasapainoa, ja korostaa, että painopiste asetettiin jälleen kerran talouden alueelle ja että nyt esitetyssä asetusehdotuksessa edistetään pelkästään tavaroiden vapaata liikkuvuutta, mikä voimistaa tällaista kehitystä. Kyse on hyvin monisärmäisestä ja herkästä asiasta, josta kuitenkin pitäisi muitta mutkitta keskustella tässä istunnossa ilman, että olisimme voineet edes jollain tavalla valmistautua siihen. Vaikka olemme yrittäneet pysytellä mukana tässä kiivastahtisessa käsittelyssä - jota pidämme kyseenalaisena ja suorastaan epäilyttävänä - katsomme omasta puolestamme, että nopean käsittelytahdin vuoksi keskustelu ei nyt ole paikallaan ja on vieläpä siinä määrin perusteetonta ja sietämätöntä, ettemme voi antaa kannatustamme mietinnölle, jonka hyväksymistä meiltä vaaditaan tällaisin ehdoin.

Wolf
Arvoisa puhemies, olen sitä mieltä, että tässä on periaatteellinen ongelma. Tunnen kollegat Skinnerin ja Ettlin viisaina ja arvostelukykyisinä henkilöinä, mutta olen kuitenkin sitä mieltä, että tätä tapausta ei ole käsitelty oikein. Työtaisteluoikeus on aina pyrkimys toteuttaa työtaistelut laillisesti ja se on toiminut aina, kun oikeudet on taattu molemmille osapuolille, eikä kyse suinkaan ole yksilöllisistä vapauksiin liittyvistä oikeuksista tai oikeuksista omistaa, vaan kyse on myös oikeuksista, jotka kohdistuvat mielivaltaisia työsulkuja ja lakkoaktivistien rankaisemista vastaan. Sitä ei ole ajateltu tässä lainkaan.
Kollega Skinner on nokkelasti muuttanut komission alkuperäistä ehdotusta. Arvostan sitä. Kollega Ettl on vielä lisännyt muutamia kohtia, jotka tekevät selväksi sen, että siihen suuntaan ei voida mennä, mutta siitä huolimatta alkuperäinen projekti pysyy kallellaan. Emme saavuta Euroopan sivistynyttä työtaisteluoikeutta tällä epäsuoralla tavalla, vaan meidän on todella keskusteltava siitä, minkälaisia eurooppalainen lakko-oikeus, sen takaaminen ja rajat voisivat olla. Ainoastaan sillä tavalla voimme todella käsitellä ongelmaa ja sikäli emme ole vieläkään tyytyväisiä tulokseen. Olemme kenties pakkotilanteessa, missä ei voi tehdä enää muuta, mutta pyrkimys on väärä.

Lukas
Arvoisa puhemies, meidän mielestämme on tärkeää, että komission alkuperäistä ehdotusta, joka sisälsi ylettömiä mahdollisuuksia puuttua jäsenvaltioiden itsemääräämisoikeuteen, ei hyväksytty. Nyt käsiteltävänä oleva neuvoston asetus on kutakuinkin hyväksyttävä kompromissi. Työtaisteluihin, jotka johtavat niihin esteisiin, joista täällä keskustellaan, ei ryhdytä perusteetta ja toisinaan ne liittyvät läheisesti eurooppalaisen oikeusjärjestelmän puutteisiin. Sisämarkkinoiden toimivuuden takaaminen täytyy tietenkin jättää niin laajasti kuin mahdollista asioistaan itse päättäville valtioille.
Lakko-oikeutta sinänsä ei saa asettaa kyseenalaiseksi. On myös epäilemättä oikein, että neljän vapauden toteutumisessa painopiste keskittyy vahvimmin talouden alalle. Tavaraliikenteen sekoittaminen sosiaalipoliittisiin pohdintoihin siten, kuin käsiteltävinä olevissa tarkistusehdotuksissa on tehty, ei vaikuta minusta kuitenkaan asianmukaiselta.

Gillis
Arvoisa puhemies, EU: ssa on viime vuosina nähty monia esimerkkejä tavaroiden vapaan liikkuvuuden estymisestä, joko työtaistelusyistä, kuten esimerkiksi ranskalaisten kuorma-autoilijoiden tiesulkujen tapauksessa, joka aiheutti todella paljon vahinkoa Euroopan laajuiselle kaupalle, tai äskettäin Walesin satamasulkujen tapauksessa, kun vihaiset maanviljelijät osoittivat mieltään brittiläisen naudanlihan BSE: stä johtuvaa vientikieltoa vastaan tai lampaanlihan hintojenlaskun vuoksi. Joka tapauksessa he estivät liharekkoja tai muita Irlannista tulevia rekkoja pääsemästä mantereen reiteille Yhdistyneen kuningaskunnan kautta.
Meidän on ehdottomasti keksittävä keino varmistaa, että tavaroiden vapaa liikkuvuus toteutuu koko EU: ssa myös niiden osalta, jotka ansaitsevat elantonsa yhteisön sisäisestä kaupasta. Olen esittelijän kanssa yhtä mieltä siitä, että ongelma liittyy suurelta osin siihen kuiluun, joka vallitsee nyt nauttimiemme vapaiden markkinaolojen ja työoloja koskevien määräysten lähentämisen puutteen välillä. Ne toimet, joita me toteutamme tavaroiden vapaan liikkuvuuden varmistamiseksi, eivät saa heikentää EU: n työntekijöiden oikeutta työtaisteluun tai rauhanomaiseen protestiin. Meidän on kuitenkin ehdottomasti saatava nopea väliintulojärjestelmä, jotta voidaan vähentää vapaan liikkuvuuden esteitä ja tarvittaessa maksaa korvausta menetyksistä niille, joita tuollainen toiminta on haitannut.

Kerr
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi onnitella herra Skinneriä, joka on New Labour -puolueen täydellinen sanansaattaja. Ymmärrän nyt, miksi hänestä tehtiin maan koillisosassa ensi vuonna uudelleen ehdolle asettuvien jäsenten luettelon ykkösnimi. Hän puolustaa brittiläisiä kuorma-autojen omistajia - kaikkein inhottavimpia ja taantumuksellisimpia oikeistolaisia, joita kuvitella saattaa - ja hyökkää niitä ranskalaisia kuorma-autoilijoita vastaan, jotka taistelevat pienemmän tuntimäärän ja parempien sosiaaliolojen puolesta. Olisi voinut luulla, että Labour-puolueen jäsenet kannattaisivat tätä. Hänhän tosin on New Labourin jäsen.
Aiemmin tänä iltana varapääministeri John Prescott puhui tässä rakennuksessa Britannian Labour-puolueen jäsenille. Hän johti 30 vuotta sitten merimiesten lakkoa. Herra Skinnerin lakien nojalla herra Prescott joutuisi vankilaan. Herra Prescott oli tosin tuolloin sosiaalidemokraattisen internationaalin jäsen. Nykyään hän on New Labour -puoluetta edustava varapääministeri. Totuus on se, että tämän neuvoston asetuksen tarkoituksena on vain pitää herra Blair tyytyväisenä. Hän meni Amsterdamin huippukokoukseen ja valitti ranskalaisista kuorma-autoilijoista. Meidän olisi parlamentissa suojeltava työntekijöiden oikeutta ryhtyä toimiin, ryhtyä solidaarisuustoimiin ja nauttia kokoontumisvapaudesta, ja haluaisin, että herra Skinner olisi hieman enemmän huolissaan työntekijöiden oikeuksista ja työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta kuin tavaroiden vapaasta liikkuvuudesta.

Skinner
Arvoisa puhemies, rouva Palacio tiivisti mielestäni erittäin hyvin sen, että meidän on oikeudellisesti välttämätöntä hyväksyä se, että tämän välineen tehtävänä on puuttua markkinoiden toimintahäiriöihin ja että se laadittiin sitä varten. Sitä ei selvästikään vastusteta, koska se todettiin perustamissopimuksessa. Herra Ettl esitti, että poliittinen tasapaino on välttämätöntä, ja olen asiasta ilman muuta samaa mieltä. Se on oikein ja sen pitäisi yleisesti ottaen olla pitkän aikavälin tavoitteemme. En kuitenkaan usko, että tämä väline välttämättä kykenee siihen yhdessä yössä. Joka tapauksessa meidän pitäisi antaa asiasta poliittinen lausunto. Herra García-Margallo Y Marfil tietää myös, että kummastakin näkökulmasta katsottuna on välttämätöntä lähentää näitä vapauksia ja hän, kuten minäkin, vaatisi riippumatonta välinettä, jotta asialle voitaisiin tulevaisuudessa tehdä jotakin. Komission ja neuvoston pitäisi tarkastella sitä.
Minun on oltava eri mieltä herra Ribeiron kanssa siitä, miten kauan on kestänyt edetä tähän asti. Asia saapui nopeasti tänne täysistuntoon, mutta sitä on käsitelty kahdeksan kuukautta. Voin tyytyväisenä sanoa, että käsittely tapahtui suurelta osin herra Ribeiron läsnä ollessa. Minä en vastaa parlamentin menettelyistä tämän asian ottamiseksi esityslistalle. Sanoisin herra Wolfille, että lakko-oikeuden oikeudellinen perusta ei ole hiuksenhieno vaan erittäin keskeinen. Sen olisi oltava sellainen vapaus, johon kaikkien Euroopan unionissa pitäisi pyrkiä, kansalaisina, olivatpa he sitten ammattiyhdistysten jäseniä tai eivät. Olen hyvin tyytyväinen siitä, että tämä hyväksytään ensimmäistä kertaa monissa jäsenvaltioissa. Olen iloinen siitä, että herra Wolf tunnusti sen, ei hiuksenhienosti vaan hyvin selvästi. Esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa tässä asetuksessa mainitaan nyt ensimmäisen kerran oikeudellinen lakko-oikeus.
Kiitän herra Lukasia hänen kommenteistaan, vaikka en välttämättä olekaan niistä kaikista samaa mieltä. Herra Gillis puhui ranskalaisten rekkasulusta, Yhdistyneen kuningaskunnan vuoristoalueiden maanviljelijöistä ja Irlannin ongelmista. Olen hänen kanssaan samaa mieltä erityisesti siitä, miten hän korostaa sosiaalisia oikeuksia. Mutta herra Kerr sitten! Olen kovin pahoillani. Tiedän, että hän antaa aina naurun aihetta ja vielä tähän aikaan illasta hän venyttää huumoriamme. En kuitenkaan voi olla samaa mieltä mistään, mitä hän sanoo.

Monti
Arvoisa puhemies, tahtoisin esittää vilpittömät kiitokseni parlamentille, joka on käsitellyt tätä asetusehdotusta erittäin pätevästi ja tarkasti. Tahtoisin esittää erityiset onnitteluni herra Skinnerille, herra Wijsenbeekille, rouva Palaciolle ja herra Ettlille, jotka, samoin kuin heidän edustamansa valiokunnat, ovat osoittaneet huomattavaa halukkuutta yhteistyöhön ja syvällistä kiinnostusta aiheeseen. On varmasti myös heidän ansiotaan, että olemme päässeet näin lähelle ratkaisua, ja toivon, että saavutamme sen pian.
Kuten herra Skinner mietinnössään huomautti, Amsterdamin Eurooppa-neuvosto pyysi komissiolta ehdotuksia, joilla voitaisiin pyrkiä vahvistamaan nopeasti ja tehokkaasti tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteen noudattamista. Aiemmissa puheenvuoroissani parlamentin eri valiokunnissa, joilta pyydettiin lausuntoa tästä menettelystä, minulla on ollut jo tilaisuus korostaa, että kyseessä oli erityisesti sopivien keinojen löytäminen tavaroiden maahantuonnin sellaisten esteiden poistamiseksi, jotka aiheuttavat tavaroiden tuhoutumista ja/tai myynnin vaikeutumista ja vaativat kyseessä olevalta jäsenvaltiolta nopeita estäviä toimia. Kuten tiedetään, on olemassa vaara, että perustamissopimuksen 169 artiklan mukainen menettely, jota sovelletaan milloin jäsenvaltio on jättänyt täyttämättä velvollisuutensa, ei tällaisissa tilanteissa tarjoa riittävän nopeaa ja tehokasta apua.
Komission tekemä asetusehdotus sellaisena kuin se on esitetty periaatesopimuksessa, jonka sisämarkkinaneuvosto laati 18. toukokuuta 1998, tarjoaa erityisratkaisun, joka perustuu jäsenvaltioiden velvollisuuteen poistaa kyseiset esteet. Jotta tähän päästäisiin, luodaan erityinen väliintulojärjestelmä ja annetaan komissiolle mahdollisuus esittää jäsenvaltioille virallinen kehotus ryhtyä toimiin.
Eräillä tarkistuksilla, joista tänään keskustellaan, pyritään ulottamaan asetuksen soveltamisala työntekijöiden vapaan liikkuvuuden esteisiin perustamissopimuksen 48 artiklan mukaisesti. Ajatus on toki kiehtova, ja sitä paitsi ihmisten oikeuksien, heidän liikkumisen ja työskentelyn vapautensa yhtenäismarkkinoilla on eräs komission tärkeimmistä huolenaiheista, ja tiedän, että parlamentti on huomannut tämän.
Komission on kuitenkin nyt annettava nopea vastaus Euroopan neuvoston antamaan tehtävään, joka koskee nimenomaan vain tavaroiden vapaata liikkuvuutta. Asetuksen soveltamisalan laajentaminen erityisesti työntekijöiden vapaaseen liikkuvuuteen, poikkeaa siksi neuvoston esittämästä pyynnöstä. Komissio on kuitenkin tuonut esiin jo asetusehdotustaan koskevassa kertomuksessa mahdollisuuden laajentaa sen soveltamisalaa myös muunlaisiin vapauksiin. Ryhdyn komission nimissä monien parlamentin jäsenten esittämiin tämänsuuntaisiin toimiin ja toivon, että tulevaisuudessa olisi todellakin mahdollista harkita tarkemmin tällaista mahdollista laajennusta.
Tahtoisin myös muistuttaa, ja toivon tämän lohduttavan näiden tarkistusten esittäjiä, että neuvoston perustamissopimuksen 48 artiklan soveltamista koskevassa asetuksessa 1612/68 - erityisesti rouva Palacio mainitsi tämän - on jo esitetty eräitä toimia, jotka on suunnattu toteutettaviksi erityisesti tapauksissa, joissa työntekijöiden vapaan liikkuvuuden osalta on esteitä. Jäsenvaltioiden ja komission vuoden 1997 työvoiman vapaata liikkuvuutta koskevan toimintasuunnitelman puitteissa tekemien toimien ansiosta näiden mekanismien pitäisi nyt toimia tehokkaammin.
Sen vuoksi minusta näyttää siltä, että ehdotus, jolla tässä vaiheessa pyritään laajentamaan asetuksen soveltamisalaa, ei anna vastausta Amsterdamin Eurooppa-neuvoston esittämään pyyntöön, ja sen lisäksi siinä piilee jo asetuksessa 1612/68 esitettyjen parannuskeinojen kaksinkertaistamisen vaara, eikä sillä siksi ole huomattavaa uutta merkitystä. Tästä syystä komissio ei yhteisön lainsäädännön tämänhetkisessä kehitysvaiheessa voi yhtyä kyseisiin tarkistuksiin.
Muilla tarkistuksilla ehdotetaan muutoksia asetuksen 5 artiklassa määrättyyn menettelyyn, joka liittyy komission mahdollisuuteen lähettää jäsenvaltiolle ilmoitus toimivaltansa puitteissa. Tarkistuksella 11 annetaan komissiolle oikeus julkaista ilmoituksen teksti Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, jotta toimintamme avoimuus ja julkisuus lisääntyisi; huolimatta tästä tavoitteestanne, joka on yleisesti ottaen hyväksyttävä, tätä tarkistusta ei mielestäni voida hyväksyä, sillä se rajoittaisi komissiolle kuuluvaa harkintavaltaa rikkomusten suhteen. Sanoisin lisäksi, ettei tämä tarkistus tunnu minusta ehdottoman tarpeelliselta. Toivoisin näet todellakin teidän, arvoisat parlamentin jäsenet, tietävän, että minä luonnollisesti käytän tätä harkintavaltaa varmistaakseni sen, että ilmoitus julkaistaan niin usein kuin mahdollista.
Mitä tulee ilmoituksen julkaisemiseen komission Internet-sivuilla, tämä on komission sisäinen asia ja siksi sen mainitseminen jopa neuvoston asetuksessa tuntuu minusta suoraan sanoen hieman liioitellulta ja turhalta.
Vaikka myös tarkistuksella 13 pyritään nopeuttamaan asetuksen sovellusalaan kuuluvien yhteismarkkinoihin kohdistuvien rikkomusten käsittelyaikoja, joka on sangen arvokas tavoite, tahtoisin täsmentää, että sen hyväksyminen on mahdotonta, koska siihen sisältyy kahteen eri oikeudelliseen perustaan perustuvien välineiden välille syntyvän sekaannuksen vaara. 235 artiklaan perustuvalla asetuksella ei nimittäin voi vaikuttaa 169 artiklan soveltamisalaan ja toiminnanvapauteen, jonka tämä artikla mahdollistaa komissiolle.
Pidän kuitenkin ehdotetun tarkistuksen vaikutinta erittäin hyväksyttävänä, ja tahdon siksi ilmoittaa, että aion ehdottaa komissiolle, että asianomaiselle jäsenvaltiolle lähetettäisiin järjestelmällisesti 169 artiklan mukaisesti huomautuskirje samanaikaisesti nyt käsiteltävänämme olevan asetusehdotuksen mukaisen ilmoituksen kanssa. Tämä mahdollistaa 169 artiklan mukaisen rikkomusten käsittelyn välittömän toimeenpanon ja siten asian saattamisen nopeasti tuomioistuimen käsiteltäväksi silloin, kun se on tarpeen. Sen sijaan tarkistus 14 selventää 5 artiklan 5 kohtaa ja vaikuttaa perustellulta.
Lopuksi, arvoisa puhemies, komissio katsoo, että sisämarkkinaneuvoston 18. toukokuuta 1998 yksimielisesti hyväksymä kompromissiehdotus antaa uutta sisältöä, kuten Eurooppa-neuvosto on pyytänyt. On tarpeetonta korostaa jälleen sitä, kuinka tärkeää mielestäni on se, että tähän mennessä neuvoston ja parlamentin poliittisen tahdon ansiosta saavutettu kehitys voisi mahdollisimman pian johtaa asetusehdotuksen hyväksymiseen.
Tämä on toivomukseni ja myös poliittinen tavoitteeni asiassa, joka ei suinkaan ole erillään, vaan yksi tärkeimmistä yhtenäismarkkinoiden toiminnan kannalta.

Kerr
Arvoisa puhemies, huomaan, ettei komissaari puhunut tarkistuksista 15 ja 16, vihreän ryhmän minun nimissäni esittämistä suurenmoisista tarkistuksista, joissa vaaditaan kokoontumisvapautta. Eikö komissio enää yhdy tähän huoleen vai onko se herra Skinnerin tavoin kiinnostuneempi tavaroiden vapaudesta kuin henkilöiden vapaudesta?

Monti
Arvoisa puhemies, ne oikeudet, joihin herra Kerr viittaa, ovat erittäin tärkeitä. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että koko ehdotetun asetuksen samoin kuin sen yksittäisten kohtien kannalta ei ole tärkeää lisätä siihen mainitsemissanne tarkistuksissa ehdotettuja täsmennyksiä.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, herra komissaari viittasi asetukseen 1612/68, mutta hän ei viitannut siihen, että parlamentti tarkastelee parhaillaan tämän asetuksen muutosehdotusta - asiakirja KOM 98/229 - ja direktiiviehdotusta, johon minä viittasin - asiakirja KOM 98/230.
Arvoisa puhemies, olan samaa mieltä siitä, mitä herra komissaari sanoi. Meillä on jo se väline, johon kaikki meitä huolestuttavaan työntekijöiden vapaaseen liikkuvuuteen liittyvät tarkistukset täytyy sisällyttää. Ei siis ole tarpeen pyytää komissiota laatimaan uutta välinettä, tekemään uutta aloitetta.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Pk-yritykset ja käsiteollisuus: toiminnan yhteensovittaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Thyssenin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0359/98) komission kertomuksesta Euroopan parlamentille, neuvostolle, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle pk-yritysten ja käsiteollisuuden hyväksi toteutetun toiminnan yhteensovittamisesta (KOM(97)0610 - C40019/98).

Thyssen
Arvoisa puhemies, pk-yrityksiin on jo pitkään kohdistettu toiveita työllisyyden parantajina. Euroopan komissio on tehnyt yrittäjyyden edistämisestä yhden työllisyyspolitiikkansa pilareista sekä vuonna 1998 että vuonna 1999, ja komissio painottaa tällä tavoin oikeutetusti työllisyyspolitiikan taloudellisen perustan merkitystä.
Puheenjohtajamaa Itävalta on toiminut tämän asian hyväksi järjestämällä jälleen pk-yrityksiä käsittelevän korkean tason kokouksen, ensimmäistä kertaa sitten Belgian kahden vuoden takaisen puheenjohtajuuden jälkeen. Lyhyesti sanottuna, pk-yritykset ovat olleet viime aikoina keskeisiä kiinnostuksen kohteita kaikissa poliittisissa muistioissa ja suunnitelmissa. Vaikuttaa siltä, että 15 vuotta Euroopan pk-yrityksille omistetun vuoden jälkeen huomio kiinnittyy joka vuosi uudelleen tähän liike-elämän alueeseen. Ihmisten kannalta tärkeää ei ole niinkään keskustelu vaan vastaus kysymykseen, otetaanko pk-yritykset parhaalla mahdollisella tavalla huomioon kaikilla oleellisilla politiikan alueilla tai yhteensovitetaanko täysin kaikkia siihen tähtääviä ponnistuksia.
Kertomus, jota käsittelemme tänä iltana, koskee juuri tätä yhteensovittamista. Olemme itse pyytäneet sitä ja odotamme, että sillä on käyttöä politiikan välineenä. Tiedämme, että pk-yrityspolitiikka vaikuttaa yksinkertaiselta. " Pienet ensin" on helposti toistettava lause, joka käy myös hyvin kaupaksi. Pk-yrityspolitiikka on kuitenkin itse asiassa vaikea alue, eikä pelkästään siksi että kyseinen alue ei ole homogeeninen vaan myös siksi, että kyseinen politiikka rakentuu horisontaalisesti ja sillä on yhtymäkohtia mitä erilaisimpiin politiikan alueisiin ja toimivaltuuksiin, jotka ovat sekä Euroopan komissiolla, Euroopan unionilla että jäsenvaltioilla, ja toimivaltuuksiin, jotka jakautuvat kaikille politiikan tasoille eri osastoilla.
Näin ollen valvonta ja arviointi ei ole luonnollisestikaan yksinkertaista. Siksi kertomus yhteensovittamisesta on hyödyllinen. Se on hyödyllinen sen osoittamiseksi, yhteensovitetaanko erilaiset politiikan tasot ja alueet ja kuinka se tapahtuu, ja sen selvittämiseksi, mitä voitaisiin parantaa ja miltä osin itse politiikkaa täytyy muuttaa.
Myönteistä tässä kertomuksessa on se, että siinä painotetaan, kuinka yrittäjyyttä arvostetaan yhteiskunnallisesti enemmän kuin aikaisemmin, ja että siitä käy ilmi, että lopultakin ymmärretään, että pk-yrityksillä on sellaisia erityispiirteitä, joiden vuoksi niitä ei voi enää kohdella kuin minikokoisia suuryrityksiä. Lähtökohta, jonka mukaan pk-yritys on yhä useammin sääntö kuin poikkeus, vaikuttaa yleistyvän koko ajan. Meidän täytyy olla tästä asiasta vain iloisia. Se on ainoa realistinen suhtautumistapa.
Vuonna 1996 annettu pk-yrityksen määritelmä on erittäin hyödyllinen työkalu pk-yrityspolitiikan arvioinnissa ja yhteensovittamisessa. Tämä määritelmä mahdollistaa alueen rajaamisen ja sen, että voidaan järjestelmällisesti selvittää, onko keinoista todellista hyötyä kohderyhmän kannalta. Tämä määritelmä on hyvä, mutta sitä täytyy käyttää tulevaisuudessa johdonmukaisemmin. Ensimmäinen tärkeä mahdollisuus tähän on tuleva rakennerahastojen ohjelmakausi. Tilintarkastustuomioistuimen kertomuksesta käy ilmi, että menneisyydessä ei ollut mitenkään poikkeuksellista, että suuryritykset saivat pienille yrityksille tarkoitettuja varoja. Myös yritysten toimintaympäristön yksinkertaistamista käsittelevä BEST-työryhmä pyytää, että yhteisön ohjelmia räätälöitäisiin paremmin pk-yritysten tarpeisiin. Tämä on mahdollista vain käyttämällä pk-yritysten määritelmää enemmän ja tarkemmin.
Siitä huolimatta, että olen ollut havaitsevinani merkkejä siitä, että jotkut haluaisivat nostaa näihin määritelmiin sisältyviä ylärajoja, voin vain suositella, että komissio ei antaisi periksi. Tällä saavutettaisiin vain se, että pienyritykset, joista nyt oikeastaan olemme huolissamme, jäisivät taas häviölle jaettaessa huomiota ja varoja.
Lopuksi vielä muutama ehdotus ja pari kysymystä. Pk-yritysten maailma on käytäntöön suuntautuneiden ihmisten maailma. Heitä eivät kiinnosta paksut kertomukset, joissa selvitetään, kuinka monella tasolla heidän parissaan toimitaan. He ymmärtävät ennen kaikkea konkreettisia toimenpiteitä, kuten byrokratian vähentämistä, lainsäädännön parempaa vakautta, työn kevyempää verotusta, parempaa oikeusturvaa, lainojen helpompaa saantia ja sisämarkkinoita ilman esteitä. He haluavat tietää tarkasti, kenen puoleen heidän täytyy kääntyä missäkin asiassa. Tämän vuoksi haluaisin esittää komissiolle pyynnön ja ehdottaa sille, että kaikissa pkyrityksiä koskevissa esityksissä ei ainoastaan ilmoitettaisi järjestelmällisesti, kuka on mistäkin vastuussa, vaan että joskus selvitettäisiin, kuinka paljon komissiossa oikeastaan käytetään työaikaa toimeenpantua politiikkaa koskevien kertomusten laatimiseen ja kuinka paljon työaikaa käytetään varsinaisen pk-yrityspolitiikan tehokkaaseen kehittämiseen, suunnitteluun ja toteuttamiseen.
Lisäksi haluaisin kysyä komissiolta, mitä se aikoo tehdä tulevaisuudessa sen hyväksi, että saisimme tarkempia numerotietoja, koska joidenkin tämän komission kertomuksen tietojen valossa meidän on mahdotonta suorittaa tehtäväämme eli valvoa ja laatia ehdotuksia.
Lopuksi vielä seuraava asia, ja siihen lopetan. Hyvä politiikka ei ole ainoastaan tehokasta ja päättäväistä vaan myös uskottavaa. Uskottavuutta voidaan edistää toteuttamalla politiikkaa niin, että neuvotellaan ja käydään vuoropuhelua osapuolten kanssa. Voimme todeta pk-yritysten tapauksessa, että ne voivat osallistua, kun on kysymys kuulemisesta ja lausunnoista, mutta heti kun kuulemisesta ja lausunnoista siirrytään sananvaltaan ja valtaan, ne suljetaan pois. Arvoisa puhemies, ymmärrätte varmaankin, että puhun nyt Euroopan työmarkkinaosapuolten vuoropuhelusta, ja loppukysymykseni on seuraava: milloin voimme odottaa konkreettista muutosta komission asenteeseen? Milloin komissio alkaa lopultakin tehdä jotain sen hyväksi, että tästä huutavasta demokratiavajeesta päästään eroon?

Cellai
Arvoisa puhemies, huomasin ikäväkseni, ettei rouva Thyssenin mietinnössä ole lainkaan otettu huomioon niitä tärkeitä ehdotuksia, joita allekirjoittaneen tavoin lausunnon valmistelijoina toimineet edustajat ovat esittäneet. Mietintö vaikuttaa epävarmalta ja siinä on esitetty vain yleiskuva pienistä ja keskisuurista yrityksistä esittämättä mitään todella uudenlaisia ajatuksia. Maailmanlaajuisiksi muuttuvissa puitteissa pk-yritysten roolilla on yhä enemmän kansainvälistä vaikutusta ja merkitystä. Nykyään tunnustetaan yleisesti, että pk-yritykset ovat talouskasvun ja siitä johtuvan työpaikkojen määrän kasvun kannalta avainala. Nykyinen arvonlisäverojärjestelmä on yrityksille liian suuri taakka ja sillä on kielteinen vaikutus rajat ylittävään kauppaan.
Kansallisesta lainsäädännöstä johtuvien välillisten työvoimakustannusten vähentämisen osalta komissio on huomauttanut, että suhteellisen korkeista veroista ja maksuista kärsivät eniten pk-yritykset. Kaikki merkittävimmät poliittiset toimijat ovat todenneet, että työvoimaan kohdistuvan verorasituksen keventäminen on välttämätöntä. On siis olemassa kolme keinoa parantaa pk-yritysten kilpailukykyä Euroopassa: työllisyyteen kielteisesti vaikuttavan verotuksen keventäminen, hallinnollisten menettelyjen yksinkertaistaminen ja mahdollisuus arvonlisäveron koeluonteiseen vähentämiseen.
Pk-yritysten avautuminen maailmanmarkkinoille merkitsee yhä enemmän liittymistä " yritysverkostoihin" , joiden avulla voidaan hankkia ja vaihtaa tuotannontekijöitä; yritysten yhteistyö luo vaurautta ja uusia innovaatioita sekä uutta työllisyyttä: nämä seikat tekevät siitä paikallisen kehitystekijän. Lopuksi Euroopan toimielinten, jäsenvaltioiden, alueellisten ja paikallisten viranomaisten, ammatillisten yhdistysten ja pk-yritysten itsensä välinen mahdollisimman hyvä yhteistyö on merkittävää. Näin on mahdollista vähentää hallinnon pirstoutumista.

Lindqvist
Arvoisa puhemies, tässä mietinnössähän käsitellään pk-yritysten hyväksi toteutetun toiminnan yhteensovittamista. Kyse on siis suosituksista, tiedonannoista ja kokemusten vaihdosta. Se on tapa kannustaa jäsenvaltioita toimimaan. Se on hyvä ja myös oikea tapa käydä käsiksi asioihin. Olisi väärin yrittää sitä lainsäädäntöteitse tai asetuksien ja direktiivien kautta.
Haluan painottaa erityisesti neljää aluetta. Niistä ensimmäinen koskee yleistä pienille yrityksille suunnattua kannustusta arvostaa yrittäjyyttä ilmiönä. Yrittäjyyttä olisi pidettävä hyvänä asiana, eikä siihen pidä suhtautua epäillen; joskus on havaittavissa hieman sensuuntaisia pahaenteisiä suuntauksia.
Toinen asia koskee koulutusta, jolla on aivan ratkaiseva merkitys. Ajattelen sekä pienyritysten yrittäjien että työntekijöiden koulutusta. Sitä on painotettava entistä enemmän. Ajattelen erityisesti peruskoulun ja lukion varhaiskoulutusta, jossa yrittäjyyttä pitäisi käsitellä luonnollisena elämänvaiheena. Ihmisiä ei pidä kouluttaa vaan siihen, että he tulevat työskentelemään jossain vaan heitä pitää kouluttaa luomaan uusia työpaikkoja, luomaan yrittäjyyttä, heidän siirtyessään työelämään.
Kolmas asia koskee yksinkertaisempia sääntöjä ja sellaisten pienten yritysten toiminnan helpottamista, joita ei aina voi verrata suuriin yrityksiin.
Neljänneksi pienten yritysten on päästävä osallisiksi rakennerahastojen varojen jakamisesta jäsenmaissa, jotta olisi helpompi nähdä, miten tukea voitaisiin paremmin antaa niiden kehittämiseen. Me liberaaliryhmän jäsenet tuemme tätä mietintöä.

Rübig
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, järkevän pk-yrityksiä koskevan politiikan tavoitteet vuosituhannen vaihdetta varten tuodaan mietinnössä selvästi esille. Pk-yrityksiä koskeva ulottuvuus täytyy ottaa entistä voimakkaammin huomioon. Sekä kansallisella tasolla että EU: n määräyksissä on edelleen lukuisia alueita, joilla on poistettava esteitä ja vähennettävä pieniin ja keskisuuriin yrityksiin kohdistuvia rasitteita. Sikäli olen myös kiitollinen yritysten toimintaympäristön yksinkertaistamista käsittelevän työryhmän yksityiskohtaisesta mietinnöstä, työryhmä on antanut tärkeä panoksen paremman Euroopan yrityskentän laatimiseen. Lisäksi tuen tavoitetta kerätä tarpeellisia tietoja pienistä ja keskisuurista yrityksistä ja antaa nämä tiedot eri poliittisten tasojen käyttöön.
Olemme tyytyväisiä Euroopan tilastojärjestelmän sekä pieniä ja keskisuuria yrityksiä että seurantakeskusta koskeviin tietoihin. Emme kuitenkaan unohda siltä osin myöskään sitä, että tietojen kerääminen aiheuttaa monille yrityksille ongelmia. Hallinnollisia rasitteita, nimenomaan sellaisten yritysten osalta, joissa on vähän työntekijöitä, ei voi enää laajentaa. Tästä lähtien meidän täytyy pyrkiä tehokkaasti purkamaan hallinnollisia toimia tilastollisten raporttien tekoa koskevien velvollisuuksien osalta. Myös tänään käsiteltävänä olevan esityksen toinen lähtökohta on oikeansuuntainen. Pienten ja keskisuurten yritysten täytyy osallistua voimakkaammin yhteisön ohjelmiin. Tuon tässä esiin kolmannen monivuotisen ohjelman, johon myös muutamien jäsenehdokkaiden on mahdollista osallistua tulevana vuonna. Ensi viikolla tehdään toinen tärkeä ja seurauksiltaan merkittävä päätös. Tiistaina sovittelukomitea kokoontuu keskustellakseen viidennestä tutkimusta koskevasta puiteohjelmasta.
Olen vakuuttunut siitä, että siltä osin käytetään kaikki mahdollisuudet ohjelman aloittamisen varmistamiseksi ensi vuonna, sillä kyse on ennen kaikkea myös pienistä ja keskisuurista yrityksistä, joita parlamentin esitysten mukaan on määrä tukea erityisesti.

Souchet
Arvoisa puhemies, tuntuu siltä, että esittelijämme mielessä orastaa eräänlainen epäilys sen osalta, onko meille todella hyötyä toistuvasta ja sovitusta toimenpiteestä, joka toinen vuosi julkaistavasta komission kertomuksesta, joka koskee pk-yritysten ja käsiteollisuuden hyväksi toteutetun toiminnan yhteensovittamista. Tiedämme kuitenkin kaikki, millainen elintärkeä rooli pk-yrityksillä on innovaation, uusien työpaikkojen tarjoamisen ja kaavoituksen osalta maaseutualueilla. Esimerkiksi Ranskassa 37 % palkansaajista työskentelee alle 20 työntekijän yrityksissä ja kaksi kolmasosaa alle 100 työntekijän yrityksissä. Käsiteollisuus työllistää 13 % työssäkäyvästä väestöstä, ja työpaikoilla on taipumusta kerääntyä entistä enemmän pkyrityksiin.
Miksi esittelijämme näin ollen korostaa, että " ei ole mielekästä jatkuvasti laatia vaikeaselkoisia mietintöjä ja päätöslauselmia" ? Asia on niin, että tällä kansallisten toimivaltuuksien alalla vallitsee vakavia epäilyjä siitä, onko komission rooli yhteensovittamisen ja rakenteellisen tuen alalla hyödyllinen. Tästä viimeisestä kohdasta komissio ilmoittaa meille, että pk-yritysten käytössä on merkittäviä määriä julkista rahaa, erityisesti aluerahastojen ja joidenkin yhteisöaloitteiden puitteissa.
Mutta missä suhteessa näitä varoja käytetään? Miten niitä käytetään, ja kuka niitä käyttää? Ovatko nämä tuet todella hyödyllisiä ja tehokkaita? Eivätkö muunlaiset järjestelmät olisi taloudellisempia ja enemmän yritysten todellisten tarpeiden mukaisia? Meillä ei ole vastausta kaikkiin näihin peruskysymyksiin, ei arviota. Tällaista epävarmuutta ja valvonnan puuttumista on aivan mahdoton hyväksyä. Emme voi tyytyä siihen, kuten esittelijä korostaa, että katsomme, kuinka komissio " rajoittuu toteamaan usein pelkkien teoreettisten tietojen perusteella, että pk-yritykset saavat riittävästi huomiota" . Se on kapulakieltä. Tilintarkastustuomioistuimen havainnot eivät ole omiaan rauhoittamaan meitä. Ne osoittavat meille, että komission antamat harvalukuiset tiedot eivät ole luotettavia ja että jotkin suuret yritykset ovat siepanneet pk-yrityksille tarkoitetut tuet.
Tilanteemme on siis täysin epäselvä, ja meidän on pohdittava tällaisten yhteisötukien järjestelmien tarkoituksenmukaisuutta. On omituista, että komissio ei sitä vastoin pohdi lisääntyvää lainsäädännön määrää, lainsäädännön, jonka se sälyttää pk-yrityksille, eikä tarvetta suojella niitä paremmin vilpilliseltä kilpailulta, väärennöksiltä, pimeältä työnteolta, sosiaaliselta ja ympäristöön liittyvältä polkumyynniltä ja, arvoisa puhemies, siirtymiseen liittyviltä riskeiltä.

Lukas
Arvoisa puhemies, käsiteltävänä olevan mietinnön lähtökohtana olevat asiat voi täysin hyväksyä. Tulevaisuudessa on välttämätöntä todella huolehtia siitä, rakennerahastojen suomat hyödyt koituvat enemmän pk-yritysten hyväksi. Haluaisin kuitenkin tuoda esiin sen, että sekä komission yhteensovittamiskertomus sekä käsiteltävänä oleva mietintö osoittavat jälleen kerran selvästi sen, kuinka vahvasti tukitoiminta hallitsee ajatuksiamme. Olisi aika asettaa selvästi etusijalle yritysten itsenäinen toiminta. Myös meillä Euroopan parlamentin jäsenillä voisi mainiosti olla siinä rakentava rooli. Niinpä meidän pitäisi esimerkiksi pk-yritysten kanssa käytävissä keskusteluissa toistuvasti ottaa esiin niin sanottu ETEY, joka on Eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä. Tätä erittäin kiinnostavaa mahdollisuutta täysin epäbyrokraattiseen ja joustavaan rajat ylittävään yhteistyöhön ei ole tähän mennessä käytetty riittävästi hyväksi. Siinä on kyse sellaisesta yhteistyön muodosta, josta ei seuraa ainoastaan liiketaloudellisia etuja, vaan se noudattaa erityisesti myös sisämarkkinoiden periaatetta.
Lopuksi haluaisin yhtyä esittelijän puheenjohtajamaa Itävallalle esittämään vaatimukseen saattaa työmarkkinaosapuolten ja pkyritysten edustajien Euroopan työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun parantamista koskevan kokouksen järjestäminen päätökseen.

Thyssen
Arvoisa puhemies, huomaan, että kollegani professori Secchi ei ole paikalla. Voisitteko ystävällisesti antaa minulle 30 sekuntia hänen puheajastaan, jotta voisin puhua hieman lausuntojen valmistelijoille.
Arvoisa puhemies, olen saanut lausuntoja valmistelleiden kollegoideni puolesta oikeutetun huomautuksen, jossa kollegani Cellai sanoo, että lausunnoissa esitetyistä konkreettisista ehdotuksista on hyvin vähän jäljellä. Näin tosiaan on, mutta haluaisin pyytää, että he eivät tulkitsisi tätä niin, että muiden valiokuntien työtä ei olisi arvostettu riittävästi. Otamme asian tulevaisuudessa varmasti huomioon talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa, kun käsittelemme pk-yrityspolitiikkaa. Meillä oli seuraavanlainen ongelma. Rajoituimme ajanpuutteen vuoksi vain lausuntojen kirjoittamiseen. Totesimme, että emme missään tapauksessa voineet laatia järkeviä, konkreettisia ja yksityiskohtaisia ehdotuksia tämän pk-yrityspolitiikan kaikista osaalueista. Esitimme sen tarkasti kollegoillemme ja päädyimme sitten talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa siihen, että rajoitumme komission pk-yrityspolitiikan metodologiaan emmekä enää käsittele itse politiikkaa kaikissa yksityiskohdissaan. Sen vuoksi lausunnoista on niin vähän jäljellä, mutta älkää epäilkö, ettemme arvostaisi teidän lausuntojanne.

Monti
. (IT) Arvoisa puhemies, kiitän Euroopan parlamenttia tuesta, jota se on jatkuvasti osoittanut komission pienille ja keskisuurille yrityksille suunnattujen toimien edistämiseksi ja erityisesti panoksesta komission vuoden 1997 pkyritysten ja käsiteollisuuden hyväksi toteutetun toiminnan yhteensovittamista koskevan kertomuksen laatimisessa.
On erittäin tärkeää, että pienet ja keskisuuret yritykset voivat hyötyä niistä mahdollisuuksista, joita yhteisön ohjelmat tarjoavat, jotta niiden innovatiivisuutta, kehitysmahdollisuuksia ja ennen kaikkea uusien työpaikkojen luomista, joka on aivan välttämätöntä ja meidän kaikkien yhteinen tavoite, voitaisiin kaikin tavoin tukea.
Tahtoisin kiittää rouva Thysseniä päätöslauselmasta ja mietinnöstä, joita pidän äärettömän hyödyllisinä ja rakentavina. Lisäksi kiitän kaikkia tämän mietinnön laatimiseen osallistuneita jäseniä herra Cellaita, herra Peteriä, herra Adamia, herra Robles Piqueria ja rouva Ferreriä.
Komission kertomuksessa esitetään yhteenveto pienten ja keskisuurten yritysten ja käsiteollisuuden tukitoimista ja osoitetaan tulokset, jotka on saavutettu sen ansiosta, että komissio on harjoittanut toimien yhteensovittamista, jotta pk-yritysten edut otettaisiin huomioon kaikissa yhteisön politiikoissa sekä niiden yhteisön ohjelmiin osallistumisen helpottamiseksi.
Euroopan parlamentin panos, kuten aina erityisesti pk-yrityksiä koskevissa kysymyksissä, on keskeinen, ja se on esitetty sopivalla hetkellä. Rakennerahastojen uudistusehdotuksia ohjelmakaudella 2000-2006 koskevat neuvottelut samoin kuin neuvottelut uusista ohjelmista, kuten viidennestä tutkimuksen ja kehityksen puiteohjelmasta ja uudesta Leonardo-ohjelmasta on nimittäin aloitettu.
On ilmeistä, että tehokas koordinointi hyödyttää pk-yrityksiä selvästi. Voin sanoa, että edistystä on todella tapahtunut, kuten rouva Thyssenkin korostaa mietinnössään. Komissio pitää kuitenkin velvollisuutenaan saavuttaa parempia tuloksia tulevaisuudessa. Käytän nyt tätä tilaisuutta hyväkseni muistuttaakseni myös komissaari Papoutsisin johtaman pieniä ja keskisuuria yrityksiä ja yrittäjyyttä käsittelevästä komissaarien ryhmästä.
Tavoitteemme on parantaa edelleen komission toimien koordinaatiota pk-yrityksiä tukevien ohjelmien ja toimien osalta. Voin vakuuttaa, että komissio on sitoutunut näiden tavoitteiden saavuttamiseen. Tahdon huomauttaa, että yleisesti ottaen yhdymme päätöslauselmaesityksen suosituksiin.
Erityisesti haluaisin nostaa esiin kolmen seikan keskeisen merkityksen; ensimmäinen seikka on välttämättömyys käyttää pienten ja keskisuurten yritysten määritelmää järjestelmällisesti kaikissa sekä yhteisön että kansallisen tason ohjelmissa; toinen seikka on pk-yritysten ohjelmiin osallistumisen helpottaminen erityisesti rakennerahastojen ja tutkimus- ja koulutusohjelmien puitteissa; kolmas, aivan yhtä tärkeä seikka on se, että pienten ja keskisuurten yritysten on entistä paremmin voitava osallistua niihin kohdistuvien ohjelmien valmisteluun ja niiden edustajat on otettava mukaan vuoropuheluun.
Haluaisin esittää vielä eräitä ajatuksia. On puhuttu sääntöjen vuoresta: tätä vaaraa ei koskaan pidä unohtaa, mutta tahtoisin huomauttaa erityisesti herra Souchet'lle, että sekä yritysten toimintaympäristön yksinkertaistamista käsittelevän työryhmän (BEST) että sisämarkkinoiden lainsäädännön yksinkertaistamista koskevaa aloitetta (SLIM) käsittelevien ryhmien toiminta on suunnattu nimenomaan säännöstöjen yksinkertaistamiseen, ja ennen kaikkea pienten ja keskisuurten yritysten tarpeet on pyritty ottamaan huomioon ja kuten parlamentti hyvin tietää, ne alkavat juuri tuottaa ensimmäisiä konkreettisia tuloksia.
Herra Cellai toi esiin tärkeän ongelman, verotuksen, joka asettaa pienille ja keskisuurille yrityksille usein suhteettoman raskaita velvoitteita. Tämä on hyvä esimerkki siitä, kuinka eräät komission toimet, joita ei ole nimenomaan suunnattu pienten ja keskisuurten yritysten tueksi, kuitenkin loppujen lopuksi hyödyttävät niitä. Viittaan vahingollisen verokilpailun vastaiseen toimintaan, johon 15 jäsenvaltiota on komission ehdotuksesta päättänyt ryhtyä. Vahingollisen verokilpailun vastaisen toiminnan tavoitteena on kuitenkin antaa jäsenvaltioille mahdollisuus alentaa sisäistä verotaakkaansa sitten, kun tietyt verokeitaat ja paratiisit on poistettu, ja siinä missä suuret yritykset osaavat usein hyötyä näistä keitaista ja paratiiseista, pienet eivät osaa, ja juuri pienet yritykset hyötyvät selvästi verotaakan kevenemisestä, jonka vahingollisen verokilpailun vastainen toiminta mahdollistaa. En mainitse nyt komission esittämiä ajatuksia, jotka koskevat mahdollisuutta soveltaa alennettua arvonlisäverokantaa aloilla, jotka vaativat paljon työvoimaa, ajatuksia, joita parlamentti on tukenut ja joihin jäsenvaltiot eivät vieläkään ole ottaneet selkeästi kantaa.
Haluaisin esittää viimeisen huomioni eräästä usean jäsenen korostamasta seikasta, nimittäin pk-yritysten asemasta rakennerahasto-ohjelmissa. Koska komissio on tietoinen yksityiskohtaisten tietojen puutteesta, se on aloittanut temaattisen arvioinnin rakennerahastojen vaikutuksesta pk-yrityksiin. Lopputulokset ovat saatavilla ennen vuoden 1998 loppua. Arvioinnin alustavat tulokset vahvistavat aiemmat arviot, toisin sanoen pk-yrityksille varatun rakennerahasto-osuuden ja toimenpiteiden typologian. Näin ollen emme oikeastaan voi sanoa, ettei tietoja olisi saatavilla, vaikka ne eivät ehkä olekaan tarpeeksi yksityiskohtaisia edunsaajien kokoluokan määrittelemiseksi, mikä on tärkeää. Komissio on lisäksi ryhtynyt laatimaan joidenkin maiden rahoitussuunnitteluhankkeita koskevia arvioita, joita käytetään tulevien ohjelmien ohjenuorana. On pidettävä mielessä, että jäsenvaltiot ovat pääosin vastuussa rakennerahasto-ohjelmiensa saavutusten arvioinnista ja niitä pitäisi rohkaista tarjoamaan yksityiskohtaisempia ja tarkempia tietoja pk-yritysten osallistumisesta. Hetki sitten mainitsemani tutkimus ei jää hyllylle pölyyntymään. Sen tarkoituksena ei ole vain kerätä hyödyllisiä tietoja, vaan myös tehdä suosituksia seuraavaa ohjelmakautta varten pk-yrityksiä koskevien toimenpiteiden parantamiseksi ja niiden toteuttamiseksi tulevissa ohjelmissa.
Haluaisin lopuksi mainita myös sen seikan, että komission olisi annettava suuntaviivat vuonna 1999 auttaakseen jäsenvaltioita laatimaan tulevat rakennerahastoista yhteisrahoitettavat ohjelmansa. Tässä yhteydessä kiinnitetään aivan erityistä huomiota pkyritysten kehittämisen ja yrittäjyyden tukemiseen.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
(Istunto päättyi klo 22.15.)

