Příprava neformální schůzky na nejvyšší úrovni v Lisabonu (18.-19. 10. 2007) 
Předseda
Dalším bodem jsou prohlášení Rady a Komise o přípravě neformální schůzky na nejvyšší úrovni v Lisabonu ve dnech 18. až 19. října 2007.
Manuel Lobo Antunes
úřadující předseda Rady. - (PT) Vážený pane předsedo, dámy a pánové. Pane předsedo, jistě pochopíte, že dříve než přejdu k bodu programu, kvůli kterému jsem dnes tu, rád bych jménem portugalské vlády a portugalského předsednictví Rady poděkoval za upřímnou a přátelskou poctu, podle mého názoru zcela zaslouženou, kterou jste vzdali při této nečekané a smutné ztrátě mému krajanovi a poslanci tohoto Parlamentu, doktoru Faustu Correiovi.
Portugalsko bylo touto zprávou zcela šokováno. Byla to totiž zpráva o ztrátě někoho, kdo byl skutečně dobrým člověkem a kdo byl pro nás všechny příkladem v boji za lidskou důstojnost a hodnoty, v něž věříme: hodnoty právního státu a respektování lidských práv.
Tato ztráta je jistě velká. Měli bychom se pouze snažit, následovat jeho příkladu, jak to bude možné. Jsem upřímně vděčný tomuto Parlamentu, že mu vzdal úctu, což samozřejmě zopakuje i portugalská vláda.
(Potlesk)
Margot Wallström
místopředsedkyně Komise. - Vážený pane předsedo, v loňském roce jsem v Parlamentu hovořila o tom, co Komise považovala za hlavní hybnou sílu pokroku dnešní Evropské unie, a stanovili jsme tzv. duální přístup - aktivní politický program a ambiciózní přístup k reformní smlouvě byly cíle, které se navzájem podporovaly. v této rozpravě bylo dosaženo značné shody podle mého ze tří důvodů.
V první řadě odráží úroveň zralosti Evropské unie, neboť Evropa se dnes dotýká mnoha oblastí života lidí, což vytváří očekávání. Ústup Evropy do pozice vžité konvence by byl velkou chybou. Za druhé si myslím, že náročná úloha komunikace Evropy se svými obyvateli vyžadovala nový přístup, který by obsahoval důkladnější uvědomění si skutečnosti, jak Evropa souvisí se společenskými potřebami, hospodářskými cíli a základními hodnotami svých občanů. a konečně nový přístup nebyl založený pouze na politickém instinktu: opíral se o práci, kterou Komise předložila ve svém Plánu D pro demokracii, dialog a diskusi, na kterém se aktivně podílelo mnoho poslanců tohoto Parlamentu.
Neformální zasedání Evropské rady příští týden bude duálním přístupem v akci. Na jedné straně bychom měli vidět, jak hlavy států a vlád ukončují mezivládní konferenci a hlasují o nové reformní smlouvě. Na straně druhé předsednictví naznačilo svůj záměr prohloubit diskusi o tom, jak Evropa reaguje na globalizaci.
Začněme tedy reformní smlouvou: máme před sebou text, který představuje značný pokrok. Ráda bych vzdala hold práci portugalského, stejně jako německého předsednictví, za způsob, jakým rozvážně a vyrovnaně posunuli proces vpřed a prokázali své velké odhodlání.
Podobně jako kolega z předsednictví také já chci vyjádřit úctu Parlamentu za jeho konstruktivní úlohu v poslední fázi. Naše spolupráce byla dobrá a díky panu Brokovi, panu Barónu Crespovi a panu Duffovi dnes máme lepší smlouvu z hlediska ustanovení o právech a občanství. Zároveň prostřednictvím formálního prohlášení potvrdíme plnoprávní postavení Charty základních práv.
Uvědomme si, kolik lidí tvrdilo, že Evropská unie 27 členských států už nikdy nebude schopná odsouhlasit text smlouvy. Jsme blízko toho, abychom jim dokázali, že opět neměli pravdu. Odhodlání nás všech dosáhnout dohody je rovněž příslibem Evropy s množstvím nápadů. Pokud dosáhneme během příštího týdne dohody, splníme tak svůj závazek co nejlépe dostát mandátu. Musíme překonat poslední překážky minulosti. Jsem si jistá, že hlavy států a vlád si plně uvědomí, že atmosféra vzájemného obviňování a sporů v Lisabonu procesu ratifikace nijak nepomůže.
Rádi bychom samozřejmě předešli neúčasti, pokud je však toto cena za pokrok v případě ambiciózní reformní smlouvy, musíme ji přijmout. Je to přirozená součást kompromisů a jednání.
Ráda bych také poděkovala Parlamentu za rychlou a účinnou reakci na výzvu ze strany Evropské rady na předložení návrhů jejího budoucího složení. Jde o problematiku náročnou a citlivou pro nás všechny, stejně jako pro členské státy. Ráda bych proto zdůraznila potřebu dohody ze strany Parlamentu i Rady.
Ještě pár posledních slov ke smlouvě: politická dohoda Evropské rady je důležitým krokem, ale jak všichni víme, tím její cesta nekončí. Doufám, že během procesu ratifikace dokážeme spolupracovat a že ho budeme považovat za příležitost komunikovat, vysvětlovat a poslouchat o Evropské unii. Tam, kde to bude možné, by měla existovat koordinace, jak to navrhla Komise minulý týden v novém dokumentu nazvaném Partnerství pro komunikaci o Evropě.
Zároveň potřebujeme smlouvu, která je maximálně srozumitelná a pochopitelná a která bude obsahovat ucelený text, dostupný co nejdříve to bude možné po skončení mezinárodní konference. Během procesu ratifikace, který povede k Evropským parlamentním volbám v roce 2009, bude pro určení postojů rovněž důležité i informování Evropanů o našem politickém programu. Příští týden budeme díky předsednictví jednat o Evropě a globalizaci. Je to velmi aktuální téma: každým rokem je jasnější, že globalizace je hlavním problémem této generace Evropanů. Určitým způsobem se týká každého: zboží a služby, které nakupujeme, televize, kterou sledujeme, energie, kterou používáme, i práce, kterou děláme. Evropská unie už delší dobu úspěšně rozvíjí politiku, kterou uznává důležité propojení mezi hospodářským úspěchem a sociálními jistotami. Globalizace však není statická. Jasně nám to ukázaly turbulence na finančních trzích letos v létě. Neustále se musíme přizpůsobovat měnícím se okolnostem.
Jak již uvedl pan Lobo Antunes, minulý týden Komise přijala dokument pro tuto diskusi, který bude zároveň základem pro návrhy týkající se kontroly lisabonské strategie růstu a pracovních míst, které budou předložené později v průběhu tohoto roku. Hovoří o tom, že Evropa se musí připravit na globalizaci, aby dokázala úspěšně reagovat na tlak, který vytváří na ekonomiky, na naše orgány a naše občany, a aby se také chopila příležitostí větší prosperity, vyvedení lidí z chudoby, vytvoření nových trhů pro naše výrobky, užší spolupráce a většího sdílení hodnot. Dokument také velmi jasně poukazuje na to, že globalizace není jen nějakou nezdolnou vnější přírodní silou, vůči které Evropská unie vystupuje jako pasivní pozorovatel. Globalizaci můžeme do jisté míry přizpůsobit vlastním představám. a to je náš úkol: být dostatečně sebevědomí, pokud jde o naše hodnoty, vizi a nástroje, které máme k dispozici na zajištění toho, aby Evropa v éře globalizace uspěla.
Zároveň však odmítáme protekcionismus. Říkáme ano ochraně našich obyvatel, ale říkáme ne protekcionismu, který je může pouze ochudit. Zároveň vysílá signál našim partnerům: nedáme se snadno přemluvit, budeme bránit evropské zájmy. To vyžaduje stejné podmínky, zajištění oboustranné otevřenosti, vyjasnění skutečnosti, že neustoupíme ze svých vysokých standardů zdravotní péče, bezpečnosti, ochrany životního prostředí a spotřebitelů.
Dokument je stejně nekompromisní, pokud jde o naše hodnoty. v éře globalizace můžeme prosperovat, avšak chceme toho dosáhnout vlastním způsobem. Náš růst bude muset být udržitelný. Stanovili jsme si ambiciózní cíle na snížení emisí skleníkových plynů a využívání obnovitelných zdrojů energie a ty splníme. Setkání bude významnou příležitostí na obnovení vůdčí úlohy Evropy během příprav na konferenci na Bali.
Použijeme naše společenské modely na rozšíření výhod globalizace v celé naší společnosti. Patří mezi naše největší hodnoty. Pomohou našim občanům přizpůsobit se a poskytnou jim nástroje na úspěšné zvládnutí rychlé změny. Sociální summit tripartity před neformálním zasedáním Evropské rady poskytne skvělou příležitost na stanovení rámce.
Je jasné, že Evropská unie dnes Evropanům nabízí způsob, jak z globalizace vytěžit co nejvíc, kontinentální kontext, který jednotlivé země poskytnout nemohou. Pokud chceme zmíněného evropského zájmu dosáhnout, máme k tomu k dispozici připravený nástroj v podobě lisabonské strategie růstu a nových pracovních míst. Naše hospodářská analýza dokazuje, že lisabonská strategie začíná plnit svůj cíl. Dokument upozorňuje na množství politických oblastí, které v dalším tříletém cyklu - až do roku 2010 - budou vyžadovat ještě větší pozornost: je to vzdělání a flexikurita včetně zvýšené pozornosti věnované politikám aktivního začleňování a odpovídající sociální ochraně; pátá svoboda pro myšlenky a výzkumné pracovníky; ekoinovace; zákon o malých podnicích v Evropě, který má pomoci milionům malých společností v celé EU při růstu a vytváření dalších pracovních míst. Nic z toho není jednoduché, je to však dosažitelné. Vím, že tento Parlament se bude nadále podílet na sledování rozvoje lisabonské strategie na úrovni EU i na vnitrostátních úrovních. Vaše stanoviska k bodům, které jsme tu načrtli, budou tvořit základní vstup do balíku, který přijmeme v prosinci.
Neformální zasedání Evropské rady je důležitým setkáním v důležitém okamžiku. Využijme této příležitosti a ukažme Evropanům, že Evropská unie se dívá vpřed, že upravuje svou politiku tak, aby plnila výzvy zítřka, a připravuje si správné nástroje.
(Potlesk)
Elmar Brok  
zpravodaj. - (DE) Vážený pane předsedo, pane úřadující předsedo Rady, paní místopředsedkyně, kolegové poslanci, máme tu příklad dobré spolupráce mezi dvěma předsednictvími Rady: německým předsednictvím Rady, které připravilo mandát, který se nyní ukazuje být mimořádně stabilním, rozsáhlým a radikálním, protože ho uskutečnilo portugalské předsednictví Rady. Skutečnost, že po práci právních odborníků nyní stojíme před situací, kdy jsou věci jasné a definovatelné, přičemž tento úspěch snad bude pokračovat toto pondělí na setkání ministrů zahraničních věcí, ukazuje, že existuje skutečně dobrá šance, že reformní smlouva bude příští týden ve čtvrtek už hotovou věcí.
Tři zástupci se rozhodli podpořit tento mandát. Nejen proto, že se tím naplní naše sny, ale i proto, že v dané situaci je to to nejlepší, čeho lze dosáhnout s cílem získat větší demokracii a větší možnosti jednat. Větší možnost konat v rozšířené Unii a větší možnost konat v souladu s novými výzvami dnešního světa, od energetické bezpečnosti, terorismu, celkové zahraniční a bezpečnostní politiky, globalizace, organizovaného zločinu až po klimatické změny a mnoho dalších oblastí.
Tento úspěch je důsledkem toho, že jsme zlepšili příležitosti rozhodování v Radě, odvětví energetické bezpečnosti získalo nové pravomoci a v oblasti právní a domácí politiky, o které budou moji kolegové mluvit později, jsme našli řešení třetího pilíře. Evropský parlament - což je druhá výhra - se stává spolurozhodujícím orgánem pro tyto otázky tak, aby měl v budoucnosti stejné pravomoci spolurozhodování v 95 % schvalované právní úpravy, i v oblasti zemědělské politiky a rozpočtu jako takového. Často se zapomíná, že toto vše tento balík obsahuje. Znamená to, že demokratický deficit, který Evropská unie až dodnes měla, do značné míry končí. a to je zásadní pokrok!
Další země s problémy mohly v rámci tohoto mandátu a během jednání napravit nerovnováhu prostřednictvím neúčasti (opt-out) s jasně stanovenými lhůtami, čímž se neomezí všeobecný růst, přitom se však zachovají jejich příležitosti vyplývající ze společného práva a dalších norem. Červené oblasti jsou tedy garantované, což by mělo usnadnit proces ratifikace bez referenda, pokud správně chápu příslušné záruky nebo prohlášení pronesená během jednání.
Jakmile se Charta základních práv EU stane právně závaznou, Unie se stává společenstvím hodnot, a to i se všemi případnými neúčastmi (opt-out), které mohou členské státy využít. To se však netýká evropských rozhodnutí, protože evropské právní předpisy se tvoří společně. Zůstává pouze otázka jejich uplatňování v jednotlivých členských státech z hlediska práv soudů a občanů, přičemž s Chartou základních práv EU a vytvořením právní subjektivity se také zde vytváří nový rozměr.
Evropská unie však musí zvážit několik dalších bodů. Bod 1: článek 24 mandátu - ochrana údajů ve vnějších vztazích - se musí podle mého názoru přeformulovat nebo se formou prohlášení musí stanovit, že všeobecné otázky ochrany údajů, jako jsou například osobní záznamy o cestujících, nejsou dotčeny. Tento bod je třeba blíže vysvětlit. Ochrana údajů - údaje o občanech by se neměly dále poskytovat bez soudního přezkumu a účasti Parlamentu. To považuji za rozhodující.
(Potlesk)
Druhý bod se týká přechodných opatření. Rád bych také požádal o podporu Radu a Komisi. Je to totiž v zájmu Komise. Pokud vstoupí Smlouva v platnost k 1. lednu 2009, nemůže ministra zahraničních věcí, kterého tak už nemůžeme nazývat, takže vlastně vysokého zástupce, jmenovat Rada podle "snadného" postupu. Všechny tyto záležitosti by se měly vyřešit v rámci jednoho balíku v roce 2009 při plném zachování práv Evropského parlamentu. Vysoký zástupce je zároveň místopředsedou Komise a musí zde také všemu podléhat. Je to i zájem Komise: budoucí předseda Komise musí mít hlas při výběru vysokého zástupce, který je zároveň místopředsedou. z tohoto důvodu nemůže vysoký zástupce začít úřadovat, dokud Evropský parlament nezvolí předsedu Komise. Pokud nechceme, aby byla ohrožena demokratická práva a vyskytla se nerovnováha pravomocí, musí být toto pořadí zachováno. v průběhu dalších dnů musíme připojit několik dalších posledních úprav.
(Potlesk)
Předseda
Děkuji Vám, pane Elmare Broku. Skutečně by mě překvapilo, pokud byste využil devět minut.
Dalším řečníkem je zástupce mezivládní konference, pan Enrique Barón Crespo.
Enrique Barón Crespo  
zpravodaj. - (ES) Vážený pane předsedo, pane úřadující předsedo Rady, paní místopředsedkyně Komise, dámy a pánové, představitelé Evropského parlamentu hovoří mnoha jazyky a patří k různým skupinám, spojuje nás však jedna touha: posunout Evropskou unii vpřed dokončením Lisabonské smlouvy. Smlouvy, která obsahuje legislativní spolurozhodování, zvláštní subjektivitu Unie, pokrok v oblasti přechodu kompetencí v rámci vnitřní a politiky a soudnictví i v rámci vnější politiky a zapojení vnitrostátních parlamentů.
Chceme větší demokracii a větší účinnost. Litujeme toho, že neexistuje větší transparentnost, ale to je součástí metod mezivládní konference. Musím říct, že právníci - zejména ti z Parlamentu - nám umožnili vyložit hieroglyfy, kterými se toto cvičení v kladném slova smyslu stalo.
Rád bych požádal úřadujícího předsedu Rady, aby Parlamentu potvrdil něco, co já považuji za velmi jasný závazek. a to, aby občané, kteří byli velmi nespravedlivě ze smlouvy o fungování Evropské unie vyňati, se do této Smlouvy o Evropské unii vrátili se zněním, které existovalo od Maastrichtské smlouvy. Jako zástupci občanů to považujeme za základní bod.
Musím uznat, že sám úřadující předseda Rady nám nezvyklým gestem politické jasnosti sdělil, že se to zdálo nemožné, ale podařilo se toho dosáhnout: první důležitý úspěch.
Druhým bodem je Charta základních práv, která je symbolem identity evropských občanů. Není to prohlášení - číslo 11, není to ani protokol. Je to Charta, o které tu budeme hlasovat příští měsíc, formálně, s předsedy tří orgánů Společenství, před začátkem procesu ratifikace. Charta bude právně závazná, a říkám to proto, že se domnívám, že je důležité, abychom to dnes zaznamenali, neboť se podle mě pro Evropský parlament jedná o naprosto nevyhnutelné podmínky, podmínky sine qua non na podporu této smlouvy.
Existují také další oblasti, kde by se podle nás dalo dosáhnout pokroku. Kolega poslanec Elmar Brok připomněl téma ochrany údajů, které je velmi citlivé.
A rovněž další oblasti, které jsou pro nás velmi důležité. Jednou z nich je dialog mezi sociálními partnery, který byl nespravedlivě vypuštěn ze smlouvy o fungování Evropské unie. Dalším důležitým tématem, ve kterém se domníváme, že pomáháme prostřednictvím naší podpory řešení problémů v oblasti důvěrou, je zajistit bezpečnost prostřednictvím prohlášení, jako například Ioaninský kompromis, který už existuje, ale který by neměl zasahovat hlouběji. Nemyslíme si, že má nějaký význam zavádět do smlouvy o Unii, která funguje na základě většiny - kvalifikované většiny - prvky jednomyslného hlasování, které by proces úplně zničily. Pan předseda si jistě vzpomene, jak jsem ve městě Viana do Castelo připomněl, že má smysl mít atomovou bombu, pokud ji nepoužijeme. Pokud ji použijeme, zničí vše. Myslím, že to je důležité varování.
Vážený pane předsedo, existuje oblast, která je pro Parlament velmi důležitá, a myslím, že hovořím jménem většiny Parlamentu a většiny členských států a jednoznačně také jménem těch, kteří ratifikovali ústavní smlouvu, kterou jsme obětovali v zájmu dosažení jednomyslného hlasování, a při té příležitosti je velmi důležité, abychom všichni pracovali spolu ve vzájemné loajalitě a solidaritě s cílem dosáhnout ratifikace. Jinak bychom se všichni ocitli ve velmi těžké situaci. Myslím, že bychom všichni měli zůstat věrní závazku, který jsme dali. Děkuji vám mnohokrát, pane předsedo.
Andrew Duff  
zpravodaj. - Vážený pane předsedo, podobně jako moji kolegové souhlasím, že na mezivládní konferenci v Lisabonu pravděpodobně dojde k politické dohodě. Stále nás však trápí jedno, a to kvalita této dohody. Vzhledem k současné fázi mezivládní konference musím vyslovit obavy, že jsme svědky vzniku samostatné Evropy poháněné především britskými požadavky na neúčast v oblasti spravedlnosti a vnitřních záležitostí a základních práv.
Jednoznačně by měla ve Spojeném království proběhnout domácí diskuse o tom, proč by měli být britští občané vyloučení z výhod integrace do všech důležitých oblastí. Avšak také samotní Britové by na mezivládní konferenci měli lépe vysvětlit svoje stanovisko. Čeho se přesně snaží dosáhnout všemi těmi neúčastmi? Můžeme se skutečně spokojit s tím, že opatření sjednaná na řízení tohoto přístupu ve stylu "vyber a zvol" obstojí v reálném životě a zajistí, že všeobecné politiky v oblasti svobody, bezpečnosti a spravedlnosti budou vycházet z příslušné jednoty a budou se opírat o všechny dostupné prostředky na jejich provádění? Neúčast Spojeného království a Polska na Chartě skutečně představuje riziko ohrožení rozhodnutí o tom, že by Charta měla být závazná pro všechny ostatní. Doufám, že mezivládní konference dokáže přezkoumat tuto otázku s dostatečnou pečlivostí.
Přitlačí předsednictví na Británii, aby podpořila návrh Parlamentu na únikovou doložku k nešťastnému protokolu k Chartě? a totéž se týká Ioaniny: předsednictví a Komise by nás dnes odpoledne měly ujistit o tom, že nepřipustí nerozumné požadavky na zvýšení významu doložky z Ioaniny ze sekundárního na primární právo. Ioanina je historickým nástupcem lucemburského kompromisu. Lucemburský kompromis představoval džentlmenskou dohodu, a tou by měl zůstat také při začlenění do smlouvy na základě rozhodnutí Rady.
Joseph Daul
jménem skupiny PPE-DE. - (FR) Vážený pane předsedo, pane úřadující předsedo Rady, místopředsedkyně Komise, dámy a pánové, jménem skupiny PPE-DE bych rád poděkoval paní Wallströmové a panu Lobo Antunesovi za jejich projevy.
Období úvah a rozpravy s cílem rozhodnout o budoucím řízení EU s 27 státy se blíží ke konci. Dospěli jsme? Jsme už připravení přejít od diskuse k činům? v červnu prokázala paní Merkelová kombinaci odvahy, zodpovědnosti a politické vůle. Namísto obcházení témat, která nás dělí, jsme dokázali omezit naše rozdíly. Konečně jsme otevřeli Evropské unii cestu k získání potřebných nástrojů na účinnější fungování.
Uplynuly tři měsíce a portugalské předsednictví nás udrželo v kurzu. Pokud se plán stanovený v červnu dodrží až do konce, až do zasedání Evropské rady v Lisabonu, portugalské předsednictví bude moci zaručit dohodu o reformě našich smluv. Vzdávám úctu odhodlání portugalského předsednictví během práce mezivládní konference. Podle Evropského parlamentu a názoru našich kolegů poslanců, pánů Broka, Barón Crespa a Duffa, kterým bych rád co nejsrdečněji poděkoval, je hodnocení mezivládní konference v souladu s očekáváním a programem stanoveným hlavami států a vlád, a bylo, obecně řečeno, respektováno.
Dámy a pánové, i když jsme připraveni vystačit si s vyváženým kompromisem, nezapomínejme, že je kontumační. Osobně se domnívám, že má větší cenu zdůraznit důvody, proč podporujeme návrh Smlouvy. v první řadě věříme, že pouze spojená, silná a účinná Evropa dokáže ovlivňovat záležitosti světa, který se tak rychle hýbe, mění a stává se složitým a nestabilním. Pokud podpoříme návrh Smlouvy, je to také proto, že účinná Evropská unie s 27 členskými státy nemůže být postavená na pravidlech Smlouvy z Nice. Navíc v reakci na obavy, které vyjadřují Evropští občané, jsme žádali o větší demokracii a transparentnost.
Jsme pro jasné rozdělení kompetencí, pro zvýšenou účast našich občanů na procesu budování EU a pro aktivní úlohu a rozhodný příspěvek ze strany vnitrostátních parlamentů. Reformní smlouva je správnou odpovědí na očekávání občanů. Revidovaná smlouva je prostředek, ne cíl. Její forma a název nejsou důležité. Podstatný je její obsah a postup, který zachovává pro Evropské občany.
My, členové skupiny PPE-DE, nechceme evropský superstát. Chceme pouze účinnost, demokracii, transparentnost a respekt vůči zásadě subsidiarity. Požadujeme efektivní evropské orgány, které budou schopné rozhodovat. Pokud budou vnitrostátní neúčasti častou realitou, je pouze na nás, abychom omezili jejich negativní vliv a zabránili, aby byla Evropa paralyzovaná. Měli bychom zabránit všem pokusům o zablokování rozhodovacího procesu EU. Občané očekávají, že Evropa bude konat tam, kde to může přinést pozitivní výsledky: v oblasti klimatu, energie, přistěhovalectví, inovací a terorismu. Doufám a přeji si, aby nám to Smlouva umožnila. Podpoříme ji.
Martin Schulz
jménem skupiny PSE. - (DE) Vážený pane předsedo, dámy a pánové, můj upřímný dík patří představitelům Parlamentu na mezivládní konferenci. Naši kolegové poslanci Enrique Barón Crespo, Elmar Brok a Andrew Duff výborně zastupovali zájmy Evropského parlamentu. Za to bych jim rád jménem naší skupiny vyjádřil upřímný dík.
(Potlesk)
Od našeho kolegy poslance, pana Daula, jsme slyšeli, že portugalské předsednictví má nyní v rukou možnost dovést do konce potřebnou práci po neúspěšném pokusu s evropskou ústavou, a to předložením přepracované a revidované Smlouvy, odsouhlasením klíčových prvků reformovaných imperativů mezi 27 státy v EU, právním a politickým zabezpečením vytvoření spojené Evropy na mezivládní konferenci, která nyní končí, dokončením věcí na summitu v Lisabonu a přechodem do skutečně rozhodující fáze, ratifikace této revidované Smlouvy v 27 členských státech na základě právních a ústavních podmínek jednotlivých zemí.
Proto bych zvlášť rád zdůraznil skutečnost, že pokud jde o Lisabon, můžeme být optimističtí. Pokud se podíváme na rozdíly mezi tím, čeho bylo dosaženo na summitu zde v Bruselu pod německým předsednictvím Rady, pokud jde o mandát pro mezivládní konferenci, a co se vyřešilo na mezivládní konferenci, můžeme předpokládat podle zpráv našich zástupců, že až na malé výjimky je to téměř stejné. Jako skupina Sociálních demokratů říkáme: tak je to správné! Jako socialisté nemůžeme a nebudeme přijímat pozměňující návrhy, které se vracejí zpět do období před odsouhlasením mandátu zde v Bruselu - to je třeba jasně říct. Domníváme se však, že na stole leží návrh, který odpovídá tomu, co zde bylo odsouhlaseno v červnu a za co všichni chválíme paní Merkelovou.
Pokud pošleme tento návrh do Lisabonu, bude to zajímavé. Otázkou potom bude, zda Smlouvu ratifikují ve 27 členských státech a následně to bude záviset na poslancích tohoto Parlamentu. Boj bude v našich rukou. Budeme muset bojovat také o vytvoření jednotné Evropy, kterou budou přijímat všechny členské státy. Odvažuji se vyslovit tvrzení, že další selhání této revidované Smlouvy - jako v případě ústavy - by znamenalo konec Evropské unie v její současné formě. Vyzýváme proto každého, kdo nechce kráčet po cestě anti-Evropanů, kteří sedí v tomto Parlamentu, každého, kdo chce jít po cestě podporování Evropy a její konsolidace, aby bojoval za tuto Smlouvu. Pane Daule, doufám, že všichni poslanci Vaší skupiny to také učiní. Trochu o tom pochybuji.
Řeknu také, co musíme mít v tomto Parlamentu na paměti, jestliže tento projekt selže. Co se stane, pokud Evropská unie neuspěje ve svém dalším pokusu o zajištění revidované Smlouvy? Co pak čeká Evropskou unii? Evropané věří, že jsme velkým kontinentem s 500 miliony obyvatel v 27 členských státech, což je velký vnitřní trh. Tvoříme 8 % světové populace. Indie má 1,1 miliardy obyvatel, Čína 1,3 miliardy. Obě tyto země společně představují jednu třetinu světové populace. Pokud si chceme z dlouhodobého hlediska zachovat konkurenceschopnost, pokud chceme ochránit, co jsme v sociální oblasti v Evropě dosáhli, pokud chceme stabilizovat hospodářskou základnu, což je podmínkou pro sociální spravedlnost, musíme být schopní harmonicky koexistovat na celém světě. Svoji důstojnost na světě si zachováme pouze tehdy, pokud bude tato Unie jednotná - ekonomicky, sociálně a politicky. Je potřebné, aby to tato reformní smlouva dokázala! Pokud se EU rozdělí na jednotlivé části, pokud budeme naslouchat nacionalistům, kteří říkají lidem, že dosáhneme víc, pokud budeme sami, a ne 27 států společně, čekají tento kontinent zlé časy!
Doufám proto, že body, na kterých se strany dohodly v Lisabonu, projdou ratifikací a bude za co bojovat. Každý, kdo chce mír v Evropě, každý, kdo chce vidět Evropu jako faktor světového míru, každý, kdo chce hospodářský růst a více pracovních míst a spravedlivější rozdělování blaha v Unii, musí podpořit tuto reformní smlouvu, bránit ji a realizovat ji. a každý, kdo to nechce, každý, kdo se zaměřuje na vytvoření opětovné nacionalizace, by si měl poslechnout slova Françoise Mitterranda, která řekl v tomto Parlamentu: nacionalismus je opakem evropské jednoty a nacionalismus z dlouhodobého hlediska vždy znamená válku. Evropa je však myšlenka, která povstala z válečných ran, které utrpěl tento kontinent, a proto je evropská jednota opírající se o reformní smlouvu cílem všech demokratů a pokrokových sil na tomto kontinentě.
Přeji proto mnoho štěstí mezivládní konferenci a summitu! Ještě více štěstí přeji ratifikaci ve 27 členských státech.
(Potlesk)
Graham Watson
jménem skupiny ALDE. - Vážený pane předsedo, předsedo vlády, pan Sócrates si musí připadat jako anglický panovník Jindřich V. před bitvou u Agincourte: nepřátelské vlády připravující se na boj, cílem kterého je oslabit, či dokonce zrušit reformní smlouvu. Vážený pane předsedo, váš předseda vlády se musí pevně držet pravidel platných pro Evropu a příští týden musí předložit smlouvu, která bude oporou silné, vnímavé a schopné Unie. Pro to, co by mělo být konečnou bitvou v ústavní válce, tedy platí: "Ještě jednou, dokud je neporazíme, drazí přátelé, ještě jednou".
Tento Parlament bude vašimi pěšáky. Víme, že neodsouhlasení reformní smlouvy by znamenalo tragédii shakespearovských rozměrů. Proč? Protože status quo nefungoval, nefunguje a nikdy fungovat nebude. Jednomyslnost Rady v praxi znamená, že potřebná právní úprava se buď odloží, nebo omezí na úroveň společného jmenovatele. Ve světě s rostoucí bezohledností, stoupající globalizací, ve světě, kde otázky změny klimatu, migrace a terorismu vyžadují radikální odpovědi, společný jmenovatel jednoduše nestačí.
Možná to nebude Ústava, avšak z právního hlediska je reformní smlouva dokumentem, který může provést v Evropě zásadní změny. Rozvíjí demokracii, v níž bude základem rozhodování společné rozhodování a hlasování kvalifikovanou většinou. Dáváme přednost subsidiaritě s jasnějším rozdělením kompetencí, posilněním úloh vnitrostátních parlamentů a jednotnou právní subjektivitou Unie. Posiluje transparentnost, rozšiřuje působnost běžné právní úpravy tak, aby pokrývala otázky svobody, bezpečnosti a spravedlnosti - oblasti, v nichž se zákony porušující ducha Unie, respektující právo, vytvářely až příliš dlouho za zavřenými dveřmi.
I pracovní text vaší pozměňující Smlouvy má svoje nedostatky: ztráta symbolů Evropy je větrem do plachet pro federalisty, a také únikem před hlasovacími systémy ze strany Poláků. Dokážeme však s nimi žít, pokud nebude Ioaninský kompromis zakotvený ve smlouvě nadobro.
Je tu však jedna věc, bez které žít nemůžeme, a to je definice evropského občanství v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. Občanství je symbolem, který na rozdíl od vlajky či hymny znamená skutečný život, praktické důsledky pro víc než 450 miliónů lidí.
Podobně není závažným důvodem k obavám ani to, že budeme našeho ministra zahraničních věcí nazývat vysokým zástupcem. Vysoký zástupce, který je pouze loutkou Rady, by však takovým důvodem byl. Parlament a Komise se musí sjednotit, aby zajistily, že společný charakter vnější výkonné služby bude plně respektován a že Soudní dvůr bude dohlížet na používání osobních údajů v rámci běžné zahraniční a bezpečnostní politiky.
A nakonec to nejdůležitější: nemůžeme mít dvě kategorie občanů. Je to zcela v rozporu s duchem evropské integrace. Musíme učinit maximum, abychom zajistili, že britská a polská neúčast nebude trvat navždy, a to požadováním doložky umožňující jejich zrušení, aniž by musela být opět svolávána mezivládní konference.
Nejsou to však pouze neúčasti, před kterými se musíme mít na pozoru, ale také "účasti". Pokud nedojde k jejich správné formulaci, mohly by vládám umožnit nejprve oslabit nevyhnutelné právní předpisy Společenství v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí a potom si "umýt ruce" po pěti letech jednání a diskusí. Pokud některé země nedokážou přijmout rozumný kompromis, naše poselství by mělo znít takto: měly by začít pomýšlet na přátelské odtrhnutí se od Unie a přestat ji držet jako rukojmí svých oprávněných zájmů, protože zájmy Evropy musí mít před nimi přednost.
(Potlesk)
Proto žádám Radu, Komisi a naše vlastní zástupce o obranu našich společných zájmů slovy Shakespeara: "Napni svoje svaly ... zadrž pevně dech a podrob svého ducha jeho plné výši”.
(Potlesk)
Konrad Szymański
jménem skupiny UEN. - (PL) Vážený pane předsedo, dnes stojíme před poslední částí prací na reformní smlouvě. Pokud má lisabonský summit skončit úspěšně, potřebujeme politickou představivost. Ti, kdo považují reformní smlouvu za prioritu, by se hlavně dnes měli ptát sebe sama: stojí za to zaujmout pevnější postoj vůči Polsku a Spojenému království, stojí za to dát otazník za výsledek mnohaletých jednání?
Máme-li věřit obhájcům Charty základních práv, tato Charta může pouze upevnit závazná ustanovení, která už máme. Možná však mají pravdu ti, kteří poukazují na četné následky, které má použití jejích ustanovení Evropským soudním dvorem. Mám podobné obavy, a proto úplně rozumím výhradám, které vyjádřilo Spojené království a Polsko.
Hlavním prvkem kompenzace ztrát, které Polsku vzniknou při opuštění systému podle Smlouvy z Nice, je Ioaninský mechanismus a stálá pozice polského generálního advokáta Evropského soudního dvora. Ohrožování těchto vyrovnání v současnosti u nás vyvolává otázky o upřímnosti záměru. Polsko má podobně jako kterákoli jiná země právo očekávat lepší nástroje na kontrolu legislativního procesu v EU. Absence řádné legitimizace v důsledku přinese porážku evropského projektu. Absence legislativního procesu není pouze výmyslem euroskeptiků nebo válečných štváčů, jak to chce prezentovat stále poněkud nervózní Martin Schulz. Je to něco, co trápí upřímné Evropany. Bývalý předseda Federálního ústavního soudu ve městě Karlsruhe a bývalý prezident Německa Roman Herzog nedávno položil otázku, zda je Německo stále ještě parlamentní demokracií, pokud vezmeme do úvahy skutečnost, kolik právních předpisů se tvoří mimo Bundestag.
Monica Frassoni
jménem skupiny Verts/ALE. - (IT) Vážený pane předsedo, dámy a pánové, pouze několik dní po ukončení mezivládní konference se připravujeme na obvyklou noc a den dohadování, ke kterému vždy dojde a které skončí jako vždy kompromisem směřujícím k nejnižšímu společnému jmenovateli.
Pohled na různé texty - které se nám podařilo získat prostřednictvím polotajných kanálů, protože zde se toho dělá velmi málo veřejně - ukazuje, že jejich znění je velmi komplikované a že jistě nebyly připravené tak, aby je uživatelé mohli snadno chápat. Jak však všichni velmi dobře víme, vyjednavače nezajímá, zda je text přístupný čtenářům, zda svým občanům vysvětlí nebo je zapojí do něčeho, co má být důležitým momentem v jejich demokratickém životě.
Naopak, během fáze přípravy jsme odsoudili skutečnost, že argument, že 90 % textu ústavní smlouvy se dostalo do reformní smlouvy, nemůže zakrýt realitu málo srozumitelného textu, plného poznámek a výjimek, které oslabují Evropskou unii hlavně s ohledem na její zahraniční politiku a jasnost práva.
Toto jednání mají v plné míře v rukou vlády a vede se za zády občanů, přičemž těží z toho, že nekonečné jazykové a byrokratické teoretizování převládlo nad zanícením a demokratickou účastí, která v dobrém či ve zlém provází fázi jednání, stejně jako fázi referenda.
Tři naši poslanci se zúčastnili práce mezivládní konference a sledovali práci právníků. Nelze však popřít, že nedokázali nijak významně zlepšit transparentnost procesu. i když možná uspěli v omezení napáchaných škod, nepodařilo se jim dosáhnout žádné konkrétní zlepšení, protože neměli příležitost.
Pokud mám být pánové Schulzi, Broku, Baróne a Duffe upřímná, nevidím v tom žádnou logiku. Měli bychom jednat uváženě, měli bychom se považovat za společně zodpovědné za tento text. Samozřejmě souhlasím, že bychom se měli pokusit, aby členské státy ratifikovaly tento text. Nyní to však závisí na tom, co se stane v závěrečné dohodě. Proč bychom to tedy měli přehánět? Podle pana Schulze prý máme říkat, dokonce i zde mezi sebou, že pokud se tento text nepřijme, bude to tragédie, protože tento text je fantastický, protože tento text... tento text je hrozný! Kdokoli si ho přečte, snadno pozná, že toto občané nechtěli.
Ale také navzdory tomu je zřejmé, že je to lepší - ne, Martine, uklidni se, neříkám přece, že ho chci odmítnout - říkám jen, že máme být zodpovědní a důvěryhodní v očích občanů a že - pokud toto není ani zdaleka odpovídající kompromis - ho podpoříme. Nemůžeme však lhát, nemůžeme říkat, že je to to nejlepší, čeho jsme mohli dosáhnout. Tohoto ústavního procesu se totiž zmocnily vlády a učinily z něho to, čím je dnes. a jistě to mohlo být omnoho lepší.
Francis Wurtz
jménem skupiny GUE/NGL. - (FR) Vážený pane předsedo, nebudu se znovu vracet k všeobecnému hodnocení nového návrhu Smlouvy naší skupinou. Jsme proti tomuto textu, ale ne kvůli nacionalismu, pane Schulzi, kterým opovrhuji stejně jako Vy, ale proto, že tu nebyly zohledněny žádné základní kritické body, které provázely rozpravu o starém návrhu ústavní smlouvy. Nehovořím přitom o symbolech EU, se kterými jsme neměli problém, ale o klíčové myšlence EU. Mám dojem, že za tento ležérní přístup zaplatíme dříve nebo později.
Nyní se chci věnovat jednomu konkrétnímu článku nového návrhu, o kterém jsme už hovořili: článek 24 Smlouvy o Evropské unii. Zdá se, že mezi námi vládne široká shoda o jeho zpochybnění a to je dobré. Je to skutečně citlivé téma: ochrana občanů ve vztahu ke zpracování osobních údajů. Legislativní postup, který by se použil, by v současnosti nebyl stejný a závisel by na tom, zda by se tyto údaje zpracovávaly v rámci Evropské unie nebo by se odesílaly do třetí země. v prvním případě by měl Parlament plné kompetence, ve druhém by však nemohl říci nic.
Jde o právní zmetek a závažné popření demokracie. Ve skutečnosti to souvisí přímo s precedentem v případě PNR, kdy Rada schválila odeslat úřadům USA důvěrné údaje o pasažérech cestujících do Spojených států navzdory tomu, že Evropský parlament s tím v plné míře nesouhlasil. Rada by v tom chtěla pokračovat a sama si vytváří prostředky, aby to mohla činit. Je to nepřípustné a Parlament by to měl dát Evropské radě jasně najevo.
Řeknu ještě toto: tento rozpor nepřímo odhaluje několik skutečností, na které moje skupina stále upozorňuje. První je, že Charta základních práv bude mít ve skutečnosti pouze malý vliv. Článek 8 Charty se věnuje výslovně ochraně osobních údajů, navzdory tomu se tato ochrana vesele porušuje a také se v budoucnosti bude porušovat. Dále některé klíčové pasáže smluv mají téměř nerozluštitelný charakter, přičemž pouze při čtení s velmi dobrými informacemi odhalíte jakýsi druh pasti. Ostatně v práci mezivládní konference panuje úmyslná nesrozumitelnost. Do veřejného a transparentního překládání návrhu textu, který má přitom určovat život a budoucnost EU tvořené z 27 států s půl miliardou občanů, má velmi daleko.
To celé potvrzuje naše volání po demokracii na dvou frontách: na jedné straně o velkou pluralitní rozpravu v každé zemi o tom, čeho se smlouvy týkají, a na druhé straně o ratifikaci textu prostřednictvím referenda.
Jens-Peter Bonde
jménem skupiny IND/DEM. - (DA) Vážený pane předsedo, EU zveřejnila nový návrh Smlouvy v pátek v 17:00 hod., čímž zajistila, že o ní média během víkendu nebudou psát. Pokud je cílem smlouvu předložit tajně, tak jsou to skutečně odborné vztahy s médii. Je to však intrikánské a špatné jednání.
Na poslední schůzi konference předsedů ve Štrasburku pan předseda závazně slíbil, že k dokumentům mezivládní konference budou mít přístup všechny politické skupiny. My jsme je dodnes nedostali. Tři skupiny mají k mezivládní konferenci privilegovaný přístup, přičemž pět skupin je vyloučených. Je to diskriminace a je to v rozporu se zásadou rovnosti. a znovu ostudné a ohavné jednání.
Nová smlouva obsahuje 105 nových pravomocí pro EU - stejně jako Ústava. Právo veta a vláda zástupců byly odstraněny v 62 oblastech proti 61 v Ústavě. Novinkou je 255 stran změn, které jsou nyní vloženy do 2 800 stran smlouvy, díky čemuž je text nečitelný pro každého kromě buranů. Opět jaké ostudné a ohavné jednání. Nová ústava EU bude mít 3 000 stran proti 560 stranám zamítnuté Ústavy. To je výsledek Sarkozyho takzvané minismlouvy. Představte si, že předstoupíme před lidi s myšlenkou praktické minismlouvy, a potom jim znovu předložíme zamítnutou Ústavu, tentokrát však bez referenda. Opět ostudné a ohavné jednání.
Neexistuje ani jeden právní předpis, který se dá přijmout na základě Ústavy a který by se nedal přijmout na základě nové Smlouvy. Tyto dva texty jsou z pohledu právních závazků stejné. Rozdíl je pouze v názvu a ve vynechání referend. Opět ostudné a ohavné jednání.
Strašpytlové! Předložte své plány a představte je svým voličům. Podepište petici za referenda na stránce www.x09.eu.
Frank Vanhecke
jménem skupiny ITS. - (NL) Vážený pane předsedo, kromě výhrad předchozího řečníka k podobnosti s novou Smlouvou, kterou se zavádí evropská ústava, která se nám úplně nedemokratickým způsobem vnucuje, se pro evropské předsednictví stalo jednoznačně jedním z hlavních cílů dosáhnout přelomu v oblasti společné evropské přistěhovalecké politiky. z tohoto pohledu můžeme říci pouze to, že taková politika na evropské úrovni, o které se rozhodne v kruzích "mě se to netýká" prostřednictvím mimořádně váhavé Komise a rozhodováním Rady, které už bohužel dobře známe, bude úplně nedemokratická.
Problém přistěhovalectví se týká našich občanů osobně, týká se jejich soukromí. z mého pohledu je navíc přesun rozhodování v této oblasti na evropskou úroveň bez toho, aby do toho skutečně někdo viděl, nejen nedemokratický, ale také velmi nebezpečný.
Portugalský návrh "směřovat" nelegální přistěhovalectví prostřednictvím legálního je příliš absurdní, abych se k němu vyjadřoval. k nelegálnímu přistěhovalectví musíme přistupovat podle zásady oko za oko, pevnou politikou sledování a vyhošťování, přísnými kontrolami na vnějších hranicích, stejně jako pomocí Evropských záchytných a přijímacích center v zemích nebo aspoň na kontinentu původu.
Pokud jde o to, co se tu popisovalo jako "absolutní nevyhnutelnost" zákonného přistěhovalectví, rád bych zdůraznil, že Evropa má už nyní přibližně 20 až 25 milionů nezaměstnaných, přičemž miliony z nich jsou nezaměstnaní přistěhovalci, a to se všemi důsledky. Nová vlna zákonného přistěhovalectví se všemi následnými "opětovnými spojeními rodin" by znamenala pouze exponenciální růst mimořádně závažných problémů integrace a asimilace.
Pokud se to skutečně týká pouze kvalifikovaných pracovníků - o čemž pochybuji -, potom zde organizujeme únik mozků z chudých zemí, což je zcela skandální. Nebo je to záměr udržet země chudé a nevyvinuté - neměla by to v tom případě Rada jednoduše říci?
Maciej Marian Giertych
(PL) Vážený pane předsedo, o čem to dnes hovoříme? o ústavě pro Evropu. Hovoříme o dokumentu s jiným názvem a s jiným zněním, ale základní obsah je stejný jako v ústavě, která už byla zamítnutá. Tento dokument má údajně nižší pozici, a proto nemusí projít referendy. Máme tu politické elity EU a mezi nimi poslance tohoto Parlamentu, Evropské komise a vnitrostátních vlád, které se pokoušejí podvést své voliče a své národy.
Očekává se, že podpoříme reformní smlouvu, která je ve skutečnosti evropskou ústavou, přejmenovanou evropskou ústavou, kterou voliči ve Francii a v Nizozemsku zamítli v referendech a kterou se v mnoha jiných zemích nepodařilo ratifikovat v rámci stanoveného časového horizontu.
Dovolte mi připomenout slova Angely Merkelové, cituji - použití rozdílné terminologie beze změny zákonné podstaty, například s ohledem na název smlouvy, význam právních aktů a ministra zahraničních věcí Unie - konec citátu.
Právě toto se stalo a my máme tento podvod přijmout. Nesmíme klamat sebe ani naše voliče.
João de Deus Pinheiro
(PT) Ve svém dnešním projevu bych rád jménem svým i jménem skupiny, kterou v Parlamentu zastupuji, vyjádřil hluboký zármutek nad úmrtím pana Fausta Correie. Byl to člověk přesvědčení, ale byl to laskavý, velmi dobrý člověk, člověk velké solidarity. Velmi nám chybí.
Za druhé bych rád řekl, že portugalské předsednictví ukázalo odhodlanost, a to je třeba zdůraznit, v tom, že neumožnilo žádné změny cílů Smlouvy, jak to odsouhlasily hlavy států a předsedové vlád. Jsme si jistí, že neustoupí a že do 20. října budeme mít novou Smlouvu. Proto už nic víc neřeknu.
Pokud jde o lisabonskou strategii, musím poblahopřát předsednictví a Komisi, že si konečně uvědomili to, co říkáme už celé roky: pokud Komise nezíská větší pravomoci a odpovědnosti v rámci lisabonské strategie, než které by byly uděleny roku 2000, lisabonská strategie nepřinese žádné ovoce. Vhodné by bylo posilnit úlohu Komise tak, aby se stala klíčovým bodem lisabonské strategie. Doufáme, že takovýto přístup by mohl v závěru přinést ovoce.
Konečně zařazení globalizace do rozpravy na nejbližším neformálním summitu je dobrým znamením. Světa, ve kterém dnes žijeme, se totiž globalizace hluboce dotýká a je nepředstavitelné, aby se summity s Afrikou a Ruskem - přičemž doufáme, že budou velmi úspěšné - nebo rozprava o výměnných kurzech pro japonský jen nebo americký dolar netýkaly jevu, jakým je globalizace.
Je třeba upozornit, jak to už Komise učinila, na to, že je důležité mít společná pravidla v mezinárodním obchodě i při utváření trhů a stejně důležité je zachovávat reciprocitu v našich dohodách s jinými hospodářskými a obchodními partnery. Je to důležitý bod a už jen to, i kdyby to byl jediný důvod, by stačilo, abychom na toto sdělení Komise pěli chvály.
Vážený pane Lobo Antunesi, přeji Vám mnoho úspěchů při neformálním summitu, který bude pravděpodobně jedním z nejdůležitějších summitů, jaké se v Evropské unii v posledních letech uskutečnily.
Jo Leinen
(DE) Vážený pane předsedo, kolegové poslanci, domnívám se, že bychom měli pochválit portugalské předsednictví za způsob, jakým vedlo jednání: s velkým zanícením pro cíl.
Považuji za správné, že jste starostlivě dodržovali červnový mandát, pouze s několika výjimkami, a zabránili jste mnoha mimořádným požadavkům, počínaje žádostí Evropské centrální banky na článek věnovaný touze Rakouska omezit počet studentů z jiných zemí. Nic z toho se nestalo součástí nové Smlouvy a věřím, že jste v cílové rovince. Nechybí už mnoho k tomu, abychom dosáhli shody o nové Smlouvě.
Neúčasti jsou smutné. Vytvářejí dojem neshod a nejednoty. Tříští EU a přijímání rozhodnutí ve třetím pilíři vyžaduje čas. Jsou skutečnými kapkami hořkosti a především tím, co chtělo Spojené království. Pan Andrew Duff mluvil o vypočítavé mentalitě. Doufám, že se tím nevytvoří precedens.
Věřím, že všechny základní požadavky Londýna se splnily. s obavami jsem si přečetl, o čem se včera ještě diskutovalo v Dolní sněmovně. k tomu už nelze nic dodat. Bylo by zcela nepřijatelné přednášet nyní ještě další požadavky.
Bude se jednat o polské žádosti o nějaké formě zajištění Ioaniny, ale možnosti blokování nelze zvyšovat. Ve skutečnosti chceme zvýšit možnosti konat. Toto musí zůstat výjimečným případem. Byla to džentlmenská dohoda a nemělo by se to stát pravidlem.
Chtěl bych, abychom byli spolu s Komisí a Radou schopní tady v Parlamentu veřejně vyhlásit Chartu společně jako tři orgány. Občanům bychom tím poslali skutečně dobrý signál. Byl bych také rád, pokud by se žádost paní Wallströmové, a to právo občanů na získání informací, vrátila zpět do Smlouvy. Dvě třetiny lidí se cítí neinformovaní. Byl by to dobrý doplněk Smlouvy.
Úřadující předseda Rady a Parlament učiní vše, aby zajistili, že se Lisabonská smlouva stane skutečností. Děkuji třem našim zástupcům a předsedovi, kteří o to budou usilovat na summitu v Lisabonu.
Sophia in 't Veld
Vážený pane předsedo, s velkou lítostí jsem zaregistrovala, že práva občanů zjevně netvoří jádro nové Smlouvy. Charta základních práv byla, bohužel, obětovaná strachu nizozemské vlády z referenda. Charta základních práv musí být právně plně závazná pro všechny, protože představuje praktické uplatňování našich sdílených hodnot.
Co vlastně znamená neúčast? Jde o neúčast na společných hodnotách? Nebo to znamená, že polská a britská vláda jednoduše naoko podporují tyto hodnoty, ale potom svým občanům odmítnou poskytnout prostředky na uplatňování jejich práv? Co znamená neúčast? Nevytváříme nebezpečný precedens? Zeptejme se sebe samých: budou mít budoucí země, budoucí členské státy, stejné právo na neúčast? Pokud Turecko, země, jejíž vstup do Evropské unie bych si velmi přála, požádá o neúčast na Chartě základních práv, dáme jí stejné právo?
Další problém spočívá v tom, že kdesi mezi tvorbou Ústavy a Smlouvy došlo nějakým způsobem k dodatečnému vytvoření nižšího standardu ochrany údajů - nižšího standardu, který se vztahuje na oblast všeobecné zahraniční a bezpečnostní politiky. Předpokládám, že budoucí členské státy se pokusí obejít pravidla na ochranu údajů pomocí označování, například protiteroristické opatření jako všeobecná zahraniční a bezpečnostní politika namísto spolupráce v oblasti politiky a spravedlnosti.
Na závěr bych ráda požádala Komisi a členské státy, aby ihned po podpisu Smlouvy začali konat v duchu nové Smlouvy a vnímali Evropský parlament jako další plnoprávný zákonodárný orgán v záležitostech spravedlnosti a vnitřních věcí a aby co nejdříve zacelili demokratickou trhlinu, jíž jsme tak dlouho svědky.
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Vážený pane předsedo, hlavy států a předsedové vlád se znovu podílejí na změně způsobu fungování Evropské unie tím, že pro ni vytvářejí novou smlouvu. Tato starost o národy Evropy a jejich budoucnost je dojemná.
Demokratický způsob rozhodování o přijetí smlouvy prostřednictvím referend v jednotlivých státech nelze nahradit rozhodnutími neformálního summitu. Byl by to podvod na národech členských států, které mají právo o takto důležité věci rozhodnout nezávisle.
Stará ústavní smlouva podstoupila operace, které v podstatě spočívají v určitých mírných modifikacích textu. To umožňuje, aby se dokument jako celek prezentoval v závislosti na aktuálních politických potřebách jako úplně nový dokument nebo jako předešlá smlouva bez nějakých zásadních změn. Proto bych se rád zeptal: jak definují tento dokument Rada a Komise? Je to nová smlouva nebo je to zredukovaná verze staré smlouvy? a začne proces její ratifikace od samého začátku ve všech členských státech?
Johannes Voggenhuber
(DE) Vážený pane předsedo, každý, kdo viděl, jak vlády v průběhu minulých let útočily na ústavu, jak z ní učinili něco nepoznatelné a nesrozumitelné a jak ji okradli o jejího ducha a evropské charisma, musí přiznat, že to nemá nic společné s tím, co chtěli občané - dokonce ani ti, kteří řekli ne ve Francii a Nizozemsku.
Ale každý, kdo mohl sledovat trpělivost a čas strávený na tom, co se nyní děje během přípravy na mezivládní konferenci, musí vidět, že vlády se svými právníky a státními kancelářemi napadaly strukturu této ústavy jako termiti. z této ústavy vytahovali zrnko po zrnku, kousek po kousku. Skutečně se divím, proč se nikdo neptá vlád, co to tu vlastně dělají. Je to skutečně pouze jejich vlastní moc, je to skutečně nedostatek povědomí o očekávání lidí nebo je to pouze čistý nacionalismus, co tady v Evropě znovu vzniká?
Jazyk! Dnes se mě delegace členů rakouského parlamentu zeptala: jak zajistím, aby bylo vaše ano této ústavě srozumitelné pro všechny? Nedokážu ji číst. Už jí nerozumím. Už nevím, co znamenají texty, odkazy, poznámky pod čarou a pasti.
Domnívám se, že na konci této mezivládní konference se rýsuje Evropa, ve které lidé poprvé v historii nebudou už moci rozeznat politický řád, ve kterém žijí. a potom ztratíte mnohé příznivce včetně těch, kteří za tuto ústavu bojovali mnoho let.
Základní práva! Paní místopředsedkyně Komise, dovoláváte se ducha kompromisu. Proč se však nedovoláváte povahy všeobecných základních a lidských práv, podle kterých je pro nás nemyslitelné vytvořit společenství hodnot, v němž několik států vyhlásí "já nepatřím do tohoto společenství hodnot". Jak máme odpovědět panu Putinovi a říct mu: jsme obrovské společenství hodnot podporující všeobecná lidská práva - až na některé z nás. Pro důvěryhodnost Evropy je to taková propast, že se tu nemůžeme dovolávat ducha kompromisu! Je to úplně jiný duch. Je to velký politický démon, který tu vládne. Nevěřím, že to, co se tu nyní děje, se setká se souhlasem občanů, o který však už nehodláme usilovat.
Pedro Guerreiro
(PT) Vážený pane předsedo, rád bych začal svoji řeč vyjádřením svého zármutku, stejně jako zármutku celé mojí skupiny, nad úmrtím našeho kolegy, poslance Fausta Correia.
Pokud jde o reformu smluv, předsednictví Rady pouze zopakovalo, že velmi doufalo, že se dosáhne další fáze, nikoli konečné fáze, procesu obnovy projektu stanoveného v evropské ústavě. To znamená další krok v procesu započatém pod vedením německého předsednictví začátkem června na vnucení obsahu zamítnuté Smlouvy tím, že se představí v jiné formě, v procesu jejího automatického posunu vpřed proti vyjádřené vůli lidí, což je skutečný politický podvod.
Tato Smlouva je pokusem, jak vydláždit cestu pro neoliberální politiky, které jsou v rozporu se sociálními právy a dosáhnutým pokrokem a které slouží zájmům velkých nadnárodních společností. Vnucuje se tu federalismus pod nadvládou největších mocností v rámci systému, který udílí Unii právní subjektivitu, ve kterém jsou státy zbavené svých pravomocí a Evropská unie se považuje za pilíř organizace NATO, cílem pak je podporovat zasahování a intervencionismus v souladu se
zájmy největších mocností. Je to Smlouva, jejímž cílem je vytvořit hospodářský, politicko-vojenský blok s imperialistickými ambicemi. Je to Smlouva, která nepřekoná hluboké a nevyřešitelné rozpory této evropské integrace, která má však naopak tendenci je zvýraznit.
Budeme dále pokračovat v odmítání skutečných cílů této Smlouvy, diskutovat o tom, že je potřebné ji zamítnout a žádat širokou národní rozpravu a diskusi o pokroku a míru s portugalským lidem v zájmu Evropy spolupráce mezi samostatnými státy s rovnými právy.
Na závěr bych rád vyjádřil svou podporu velké demonstraci s podporou organizace CGTP-IN, která se má v Lisabonu uskutečnit 18. října.
Patrick Louis
(FR) Vážený pane předsedo, dámy a pánové, ať už se radujeme nebo jsme smutní, každý bude souhlasit, že Smlouva, která se má podepsat v Lisabonu, je pouze opětovným použitím evropské ústavy, která byla zamítnutá ve dvou referendech v roce 2005. Jak upozornila včerejší zpráva Dolní sněmovny, obsahuje vše: nadřazenost evropského práva, dokonce sekundárního práva, nad vnitrostátními zákony, dokonce ústavními, právní subjektivitu EU, která umožní Komisi zastupovat členské státy na mezinárodní úrovni, ministra zahraničních věcí pod jiným názvem funkce, největší přechod kompetencí v celé historii evropské integrace, minimálně čtyřicet nových subjektů a širokou oblast základních práv.
Mezi těmito stěnami, kde používáme neustále slovo demokracie, bych se rád pokusil apelovat na svědomí vás všech. Která skutečná demokracie může považovat za normální uvést do platnosti text, který lidé odmítli v referendu? Proč by měli být lidé zbavení svého práva vyjádřit svoji vůli k nové smlouvě a k novým rozšířením? Jaký politický režim to podle svého názoru budujete, pokud ještě víc podřídíte naše demokracie systému, který charakterizuje neoddělování pravomocí, žádná politická odpovědnost na straně vlád a žádné zastoupení lidí kromě jediného evropského národa?
Italský federalista Tommaso Padoa-Schioppa už na tuto otázku odpověděl. Cituji: "Mezi dvěma póly všeobecné shody a vůdčí úlohy několika vlád byla Evropa vytvořená způsobem, který lze definovat slovem osvícený despotismus." Má pravdu! a "ne" lidí vůči tomuto osvícenému despotismu přesvědčilo federalisty, že musí pokračovat dále ve skrytu, protože jediný rozdíl mezi zamítnutou ústavní smlouvou a touto Smlouvou je ten, že ta první nelhala.
Jim Allister
Vážený pane předsedo, na základě minulých událostí se obávám, že Rada se stane příležitostí, při které se britské červené oblasti stanou růžovými šmouhami, které později úplně vygumuje federalizující Evropský soudní dvůr. Neúčast, účast a dobře protřepat - britská vláda vyhlásí vítězství, ostatní jim veřejně vyhoví, když vědí, že všechny zjevné ústupky ve skutečnosti nemají opodstatnění. a to vše pouze proto, aby britská veřejnost uvěřila, že reformní
smlouva se skutečně podstatně liší od zamítnuté ústavy, i když tomu tak zjevně není.
Nyní, když Gordon Brown zbaběle couvl před volbami, je potřeba referenda v Británii větší než kdykoli předtím. Situace bez voleb znamená, že závazek Manifestu 2005 labouristů o hlasování referendem se musí dodržet. Situace bez referenda by znamenala, že pan Brown by neměl žádny mandát k pokračování v ratifikaci. a to je rozhodující činitel, na kterém by se měli shodnout všichni demokraté ve Spojeném království.
Timothy Kirkhope
Vážený pane předsedo, rád bych poděkoval Radě a Komisi za jejich prohlášení. Neformální summit v Lisabonu bude rozhodující událostí vycházející z uveřejněné pracovní verze reformní smlouvy, na kterou se budou soustřeďovat hlavy států a vlád během setkání. Proces mezivládní konference byl však příliš uspěchaný. Skutečně, britská vláda tvrdí, že na zvážení pracovní verze mandátu měla jen dva dny. Jak již uvedli ostatní řečníci, návrhy se samozřejmě do značné míry podobají těm, které byly obsažené v původním textu Ústavy.
Britský předseda vlády má problém. Je to důvěra - důvěra v to, co říká. v průběhu několika minulých týdnů povzbuzoval ministry, aby zdůrazňovali perspektivu hlasování ve Spojeném království, a potom, když se politické dění přiostřilo, vycouval. Myslím, že jeho evropští kolegové, ostatní evropští představitelé, by si měli dávat velký pozor na to, co v Lisabonu řekne. Může totiž mít na mysli něco úplně jiného. Britští konzervativci budou samozřejmě nadále požadovat referendum o Smlouvě. Drtivá většina Britů referendum chce, dokonce také většina samotných přívrženců vlády. Pokud bude předseda vlády také nadále odolávat tlaku, a to navzdory jasnému slibu hlasování z Manifestu, britskému národu se znovu pouze potvrdí, že se mu nedá věřit. Předseda mé strany řekl, že jde o nehorázné zklamání důvěry - jedno z největších a nejnehoráznějších zklamání důvěry v dějinách moderní politiky.
Zároveň bych si přál, aby se Evropa víc soustředila na cesty globalizace, zmírňování světové chudoby a aby se začala zaobírat klimatickými změnami. Problémy těchto oblastí bychom dnes už měli dobře znát. Doufám, že náš předseda vlády bude Brity otevřeně informovat o problémech, které se vyskytnou v Lisabonu. Chceme úspěšnou Evropu, musí to však být Evropa, která se zabývá věcmi, kterým lidé skutečně rozumějí a které podporují.
Edite Estrela
(PT) Ráda bych začala poděkováním jménem portugalské socialistické delegace za projevy soustrasti k úmrtí mého drahého přítele, Fausta Correia. Všichni - portugalská demokracie, portugalská socialistická strana a tento Parlament - cítíme smutek nad jeho odchodem.
Do neformálního summitu zbývá jen týden a já chci být optimistka a věřit, že převládne zdravý rozum. Chci být
optimistka a věřit, že každý z 27 členských států převezme svou politickou odpovědnost vůči občanům své země, vůči evropským občanům a vůči světu. Chci věřit, že 19. října uzavře Evropská rada politickou dohodu a schválí reformní smlouvu a ukončí tak tuto bezvýchodnou situaci, která existovala už příliš dlouho.
Jsem optimistka, protože si všichni uvědomujeme potřebu reagovat na očekávání a pochybnosti evropských občanů a jejich legitimní požadavek poznat globální úlohu Evropské unie a výhody, které jim do budoucnosti přinese. Chci být optimistka, protože všichni víme, že svět sleduje Evropu a čeká na pozitivní znamení. Všichni víme, že svět potřebuje jednotnou a soudržnou Evropu. Všichni víme, že svět se nezastaví a že Evropa nesmí zůstat v sevření svých vnitrostátních samolibostí. Všichni víme, že je třeba překonat slepou uličku s cílem zaměřit svou energii na propagování ekonomického rozvoje, vytváření pracovních míst a boj proti klimatické změně. Toto jsou priority.
Právníci dosáhli dohody o návrhu textu Smlouvy a jejích dodatků. Technické a právní problémy - třebas složité - jsou vyřešeny. Mezivládní konference naplnila svůj mandát, kterým ji pověřila Rada. Portugalské předsednictví učinilo vše, co bylo v jeho pravomoci, aby překonalo překážky. Evropský parlament vykonal svou práci v rámci mezivládní konference i mimo ni, na čemž měli neocenitelné zásluhy naši kolegové Elmar Brok, Enrique Barón Crespo a Andrew Duff. Znamená to, že k dnešnímu dni všichni splnili svoje povinnosti s velkou dávkou zodpovědnosti a v rámci povoleného času. Nyní doufáme, že nevzniknou žádné umělé překážky diktované ne objektivními výhradami k obsahu Smlouvy, ale krátkodobými politickými okolnostmi. Nikdo by nepochopil, pokud by stejné hlavy států a předsedové vlád, kteří schválili mandát mezivládní konference, nyní chtěli couvnout v tom, co už jednou řekli. Poškodilo by to jejich dobrou pověst. Jistě bychom se potom ocitli v krizi s nepředvídatelnými následky. Tento text možná není nejlepší, ale je to příležitost a je to lepší než nic.
Dovolte mi zakončit citátem Jeana Monneta: "Vždy jsem věřil, že Evropa bude stát navzdory krizím a že bude výsledkem jejich řešení." Moudrá a prorocká slova. Doufejme, že Evropa dokáže psát dějiny, že napíše další stranu do příběhu o budování Evropy.
Alexander Lambsdorff
(DE) Vážený pane předsedo, s jistým úspěchem bojujeme za větší demokracii a účinnost v ústavním procesu - nyní v procesu směřujícím k této reformní smlouvě - ale nemůžeme diskutovat o transparentnosti. v novinách jsme si už mohli přečíst vše, o čem nás tu informovalo předsednictví Rady. Na místě by bylo několik dalších podstatných prohlášení předsednictví. Boj za transparentnost musí proto pokračovat! Tento Parlament se výrazně zapojoval - za což jsem mimořádně vděčný našim zástupcům - do boje za posílení právního státu. Ochrana údajů ve společné
zahraniční a bezpečnostní politice, větší parlamentní účast, zrušení třetího pilíře ve prospěch společné politiky spravedlnosti a domácích záležitostí, právně závazný charakter Charty - to vše jsou témata, která jsou důležitá dokonce i pro liberály ve středu a vycházejí z našich společných hodnot.
Pokud jde o neúčasti, dovolte mi říct následující: můžeme rozlišovat mezi těmi, které jsou založené na politice domácích záležitostí, a těmi, které se týkají zahraniční politiky. v politice domácích záležitostí se pravděpodobně týkají právní kultury, národních tradic a rozdílných představ o sociálních hodnotách. Dokonce dokážu pochopit skutečnost, i když to neschvaluji, že hlasujeme pro neúčasti. Nemohu však pochopit a souhlasit s blokováním ze strany několika členských států, hlavně Spojeného království, v oblasti společné zahraniční a bezpečnostní politiky. Timothy Kirkhope právě řekl: měli bychom rozvíjet politiku tam, kde ji občané podporují. Občané podporují důvěryhodnou společnou zahraniční a bezpečnostní politiku. z pohledu výzev, které jsou před námi, je to objektivní nevyhnutelnost. Čelíme boji proti terorismu, krizi na Blízkém východě, boji proti chudobě, infekčním chorobám a přistěhovalectví. Toto jsou problémy, kterým se můžeme postavit pouze společně.
Proto se celkem objektivně ptáme (Martin Schulz to už vykonal a myslím, že má úplnou pravdu), kdo bude rozhodovat o osudu světa za dvacet až třicet let? Spojené státy, Čína, Indie a... Spojené království? Tomu nikdo nevěří! a nebude to ani Německo nebo Francie. Budeme to činit buď společně, nebo vůbec! Proto potřebujeme evropského ducha a potřebujeme tuto reformní smlouvu!
Miguel Portas
(PT) Pokud mohu připomenout nedostatečnou transparentnost, v Chartě základních práv se uvádí, že v Evropě nikdo nebude odsouzený k trestu smrti nebo popravený. To je v pořádku, není to však úplný obraz. Základem výkladu tohoto článku je rámec evropské dohody a ten stanovuje některé nepřijatelné výjimky. Členské státy například mohou znovu zavést trest smrti, pokud by hrozilo nebezpečí války. Co je to za nápad, dámy a pánové?
Ten jistý právní základ dává úředníkům na výkon práva povolení zabíjet v případě povstání a úřadům dokonce možnost znovu zavést preventivní vazbu. Jistě si pamatujete Jeana Charlese de Menezese, který byl v roce 2005 zavražděný v londýnském metru. Byla to nešťastná náhoda nebo zločin, který bude podle budoucí Smlouvy povolený? José Sócrates a Durão Barroso měli dnes v Lisabonu projev proti trestu smrti. Který orgán může podpořit Smlouvu, která jej umožní zadními dveřmi?
Alessandro Battilocchio
(IT) Vážený pane předsedající, dámy a pánové, ostatní poslanci to potvrdí
v další rozpravě, ale věřím, že je správné to zdůraznit - částečně s ohledem na blížící se summit - že evropský občan je někdo, kdo má občanství členského státu podle vnitrostátních zákonů.
Občan je tedy někdo, kdo využívá výhody práv, která mu takový status udělil, zejména právo hlasovat a být zvolený za poslance Evropského parlamentu. Pro koho celé roky pracujeme, pokud hovoříme o právu na svobodný pohyb, vzdělání, zdraví, zaměstnání, důstojnost, pokud ne pro občany, kteří nás demokraticky zvolili?
Za stejně důležité považuji zachovat vzájemný respekt mezi členskými státy: džentlmenská dohoda po desítky let zachovávala vyváženost mezi třemi největšími státy EU po Německu. Na lingvistickém poli byla tato vyváženost ohrožená už mnohokrát. Návrh poslanců Lamassoura a Severina nyní předpokládá omezení této rovnováhy také z pohledu politického.
Pokud je toto smýšlení většinovým smýšlením, nemělo by nás příliš překvapovat, že je tak nesnadné dosáhnout dohody o společném definování budoucnosti. Evropský summit by se měl proto velmi vážně zabývat myšlenkami evropského občanství a demokratické legitimity.
Josef Zieleniec
(CS) Pevně doufám, že na summitu v Lisabonu bude dosaženo konečné shody o textu reformní smlouvy. Její podpis a ratifikace uzavře institucionální krizi, kterou způsobila referenda ve Francii a Nizozemí.
Reforma institucí je nutnou, ne však dostatečnou podmínkou pro úspěch Evropské unie v rámci globalizujícího se světa, ale také vůči svým občanům. Je nezbytnou součástí řešení, ale reforma institucí není sama o sobě řešením. Po vstupu reformní smlouvy v platnost náš čeká zásadní debata o dalším směřování evropské integrace. Odpovědi na hospodářské, sociální či bezpečnostní problémy Evropy musíme hledat v důsledné revizi stávajících politik.
Finalita evropského projektu a s ním spojená otázka hranic Evropské unie se musí stát klíčovým bodem těchto debat. Referenda ve Francii a Nizozemí a složitá vyjednávání o textu reformní smlouvy naznačila, že zásadní debata o obsahu evropského projektu bude mnohem složitější než dosud.
Proto je třeba řádně a rychle uchopit návrh prezidenta Sarkozyho na vytvoření takzvané rady moudrých, která by této debatě dodala potřebný impuls a směr. Tato rada by měla mít jasný mandát, v žádném případě by však nesměla být složena ze zástupců vlád členských států. Mělo by se jednat o nepříliš početnou skupinu předních akademiků, významných podnikatelů, bývalých diplomatů či politiků. Měli by to být lidé, kteří se těší přirozené autoritě a respektu, nikoliv úředníci s úkoly od svých vlád. Cílem rady moudrých by nemělo být nahradit veřejnou diskusi, ale měla by být katalyzátorem této debaty a přijít s konkrétními návrhy pro budoucnost evropské integrace.
Pane předsedo, s reformní smlouvou získáváme potřebné, i když nedokonalé pracovní nástroje, je nyní na nás, abychom tyto nástroje řádně využili. Občané čekají od Unie konkrétní, hmatatelné výsledky. Naším úkolem je tato očekávání naplnit.
Robert Goebbels
(FR) Vážený pane předsedající, mezivládní konference se pravděpodobně sešla v nejhlubší části tunelu La Manche, aby se ukryla před veřejným míněním. Vážená paní Wallströmová, výsledek nelze běžnému občanu sdělit. Víc než 300 pozměňujících a doplňujících návrhů na 150 stranách proměnilo smlouvu o Evropské unii a smlouvu o jejím fungování. a jako bonus tu máme 53 vyhlášení a 12 protokolů.
Po symbolech EU, jako například vlajka nebo hymna, zmizí rychle i další politické úspěchy. Sociální dialog už nebude horizontální povinností pro EU. Od sociálních partnerů se žádá, aby se nezabývali ekonomickými politikami, pouze sociálními. Protokol o službách veřejného zájmu nepřímo obsahuje nadřazenost právních předpisů o hospodářské soutěži nad všemi službami, které občanům poskytují obce nebo regiony, i kdyby byly pouze neurčitě komerční. Vnitrostátní vlády mohou jako noční hlídač rozhodovat pouze o nehospodářských službách obecného zájmu.
Posloucháme lži o závazné povaze Charty základních práv. Protokol 7 říká, cituji: "aby bylo zamezeno pochybnostem, žádná část hlavy IV Charty nevytváří žalovatelná práva vztahující se na Polsko a Spojené království." Jednoduše řečeno, Evropský soudní dvůr nemůže Chartu uplatňovat. Přeskočím všechny neúčasti, které přispívají k dvourychlostní Evropě, pokud jde o eurozónu, Schengenské dohody a pravidla v oblasti spravedlnosti a domácích záležitostí.
Článek 24 je hoden totalitního státu, když pouze Radě umožňuje stanovit pravidla ochrany osobních údajů našich občanů a povolit, aby se tyto údaje volně šířily do Spojených států. Parlament a dokonce ani Soudní dvůr nebudou moci ochránit základní svobody. Velký bratr George Orwella není tak daleko!
Konečně hrozí nám zahrnutí trvalého práva veta pro vlády, které je odvozené od Ioaninského kompromisu. Pane předsedající, to je nepřijatelné. Osobně začínám znovu objevovat některé klady Smlouvy z Nice.
Roberta Alma Anastase
(RO) Lisabonský summit nabídne Evropské unii příležitost jednat a snad i rozhodnout o tématu, které je mimořádně důležité pro její budoucnost a úlohu ve 21. století.
Kontext roku 2007, kdy Evropskou unii tvoří 27 států a mezinárodní scéna se stále víc globalizuje, nás nutí klást si otázky o cílech, prioritách a způsobu, jakým Evropská unie funguje.
Je nepochybné, že jednání Evropské unie ve 21. století by mělo být založeno na dvou základních zásadách: demokratická legitimita a úzký vztah k evropským občanům, stejně jako zvýšená soudržnost a účinnost v rámci její činnosti včetně externího působení.
V první řadě to znamená respekt a propagování demokratických hodnot, práv našich občanů, včetně menšin, a z tohoto pohledu vítám výslovnou zmínku tohoto aspektu v navrhovaném znění Smlouvy.
Za druhé, Evropská unie nemůže být pouze strategickým článkem v dnešním globalizovaném světě bez zaměření své zahraniční politiky na řešení rozporů a podpory mezinárodního a mezikulturního dialogu, hlavně v rámci politiky o podpoře regionální spolupráce.
V neposlední řadě bychom neměli zapomínat na hnací sílu každého rozvoje, kterou je vzdělávání, a na pozici, jakou by mělo mít v revidované verzi Lisabonské strategie.
Pokud nebudeme věnovat zvýšenou pozornost evropskému vzdělávání a politice výzkumu, nebudeme moci hovořit o reformované, konkurenceschopné a silné Unii.
Doufám, že lisabonský summit přinese na naše dnešní otázky jasné odpovědi.
Hannes Swoboda
(DE) Vážený pane předsedající, můj kolega, poslanec pan Goebbels po svém projevu řekl, že navzdory své kritice by pro Nice nezemřel. Pevně doufám, že se to nestane a že bude žít ještě dlouho. v první řadě, Smlouva z Nice nestojí za to, aby kvůli ní někdo umíral! Doufám, že tato Smlouva, kterou právě probíráme, přinese aspoň mnohem větší přidanou hodnotu než ta z Nice.
Rád bych pokračoval dále v tom, co začal pan Lambsdorff. Naši občané chtějí silnou Evropskou unii, nikoli však jako zasahování do svých každodenních životů, ale jako zastoupení navenek, aby byla Unie schopná lépe reprezentovat své občany. Myslím, že tato smlouva, také se všemi svými slabými stránkami, stále představuje významný pokrok. Je potřebnou, i když nedostačující podmínkou, abychom mohli pokračovat v aktivní zahraniční a bezpečnostní politice. Zaměstnává nás samozřejmě problém Kosova. Uvidíme, zda bude existovat obecná vůle na podporu společné zahraniční a bezpečnostní politiky. Portugalské i slovinské předsednictví se musí intenzivněji připravit na to, co udělat, pokud by se nedosáhlo žádného přátelského řešení. Je však důležité, abychom vytvořili přiměřené podmínky z dlouhodobého hlediska.
Rád bych připomněl dvě věci: na jedné straně samozřejmě potřebujeme proveditelnou diplomatickou službu na půdě Komise. Nemá žádný smysl svěřovat zahraniční politiku místopředsedovi Komise a vysokým zástupcům, pokud by se pak diplomatická služba musela organizovat jinde. Na druhé straně je tu něco, na co už poukázali někteří kolegové poslanci, například pan Enrique Barón Crespo a další. Musíme jasně určit, že se tento Parlament bude od začátku podílet na jmenování vysokého zástupce.
Konečně poslední poznámka pro paní místopředsedkyni Komise. Opakovaně jste zdůrazňovala, jak důležitá jsou jednání o této smlouvě. Tato záležitost nekončí - jak to řekl můj kolega pan Schulz - dohodou, které bude, doufejme, v Radě dosaženo, a dokonce ani ratifikací. To naši občané musí být přesvědčení během ratifikace a po ní, že tato Smlouva jim pomůže lépe zastupovat jejich zájmy na tomto světě.
Zbigniew Zaleski
(PL) Vážený pane předsedající, několik úvah k Lisabonu. Poslední události spojené s ústavní krizí způsobily, že si evropští občané uvědomili existující potřebu reformy a změny.
Podstata demokratického systému rozhodování směřuje ke konsensu prostřednictvím většinové nebo jednomyslné podpory, kde se lehkovážné veto jednoho partnera neprojeví v důležitých věcech. Hovoříme o otázce početního zastoupení při rozhodování ve fóru spojené Evropy a prostřednictvím toho se dotýkáme zásad fungování společného orgánu. Proto je také důležité dbát na hlas menšiny, která díky své geografické poloze nebo svým historickým zkušenostem či politické situaci může často vyjádřit pohled na realitu, který má pro Evropu význam.
Živý a dynamický organismus, jakým je Evropa, nemůže být navždy uzavřený v pevném a univerzálním legislativním rámci, který stanovil současný Parlament nebo Komise. Každá osoba nebo vnitrostátní seskupení mají neomezený repertoár chování a život a probíhající situace vyžadují přizpůsobení právních předpisů, nikoli však hodnot, které by ve vztahu k realitě měly zůstat neměnné. Nesmíme podceňovat bezprostřední východní rozměr hospodářských, politických a energetických hledisek. Nejen západ či Brazílie mají význam. Myslím, že současné předsednictví by mělo být v tomto směru pružnější.
A další úvaha: pokud chceme držet krok s USA, rozšířená hospodářská perspektiva, o které hovoříme a která bude předmětem dalších diskusí, by se měla stát součástí takzvané Lisabonské strategie.
A konečně, pane předsedající: větší angažovanost vnitrostátních parlamentů zvolených občany přenese záležitosti EU blíže k lidem. Ve skutečnosti to znamená, že by víc rozhodnutí o tvaru, obsahu a budoucnosti Evropy měli činit občané, a nikoli zástupcové vlád, kteří jsou právě u moci.
Richard Corbett
Pane předsedající, dovolte mi pogratulovat portugalskému předsednictví k pokroku, který učinilo směrem k zajištění konsensu. Dnes jsme však od mnohých kolegů slyšeli o velkém zklamání, které zavládlo v tomto Parlamentu. Mnoho z nich zklamala ztráta myšlenky ústavy, která by nahradila stávající smlouvy a znovu vystavila naši Unii na novém právním základě.
Řada jiných lidí pociťuje zklamání z mnoha změn, ke kterým došlo, a z jednotlivých ustanovení a výjimek pro některé členské státy. Některé z těchto změn jsou samozřejmě nešťastné. Představují však cenu, kterou musíme zaplatit za zajištění dohody všech 27 zemí, kterou by všech těchto 27 zemí bylo ochotných ratifikovat.
Toto je situace, které čelíme. Skutečnost, že tato Smlouva musí být přijatelná pro všechny členské státy a že ji všechny členské státy musí ratifikovat, se nedá obejít. Kolegové by neměli ztrácet celkovou vizi. Tato Smlouva, i když v takové podobě, obsahuje množství životně důležitých reforem. Tyto reformy potřebujeme, Unie je potřebuje. Každý, kdo chce dobře fungující Unii zodpovědnou za demokracii, by měl tyto reformy podporovat.
Alternativa reformní smlouvy je jí v mnohém podobná, vyžádá si však léta sporů o orgánech a o mechanismech Evropské unie. Raději bych zajistil reformní smlouvu a následně se s většími možnostmi Unie pustil do skutečných problémů, které lidi zajímají: klimatické změny, výkonnost našeho hospodářství, zahraniční rozvojová pomoc, životní prostředí - všechny otázky, na řešení kterých Unii potřebujeme. Protože sami a jednotlivě nebudeme úspěšní, spolu však dokážeme víc.
Pohněme se už konečně dále a jednou provždy vyřešme institucionální problémy.
Othmar Karas
(DE) Vážený pane předsedající, dámy a pánové, Lisabon nás přibližuje o další důležitý krok k cíli a úspěšně uzavírá výsledky schůzí. To však ještě stále není náš cíl. Ratifikační proces je pořád před námi a bude od nás všech vyžadovat vše.
Buď spolu anebo vůbec bychom měli zařídit, aby byla Evropská unie demokratičtější, blíže k občanům, transparentnější, schopnější konat, a to uvnitř i navenek. Reformní smlouva je dalším krokem správným směrem. Pouze pokud to učiníme spolu, uspějeme v tom, že se reformní smlouva zakotví ve veřejném povědomí jako přidaná hodnota pro evropské občany, Evropskou unii a Evropu jako celek.
Problémem je, že jsme ještě stále v samotné reformní smlouvě nenašli to správné místo pro otázky egoismu, nacionalismu, protekcionismu, obstrukcionismu a lži. Ty jsou rakovinou společenství, rakovinou budoucnosti Evropy.
Cesta neúčasti se neshoduje se spojenou Evropou. Cesta neúčasti oslabuje společenství hodnot. Vytváří občany první a druhé třídy a rád bych věděl, proč chtějí zástupci Polska a Spojeného království překazit společnou zahraniční a bezpečnostní politiku Evropské unie.
Chceme, aby byla ochrana údajů kontrolovaná ze zákona s účastí parlamentu. Chceme, aby se personální rozhodnutí přijímala po volbách do Evropského parlamentu. Chceme, aby pokračoval sociální dialog se sociálními partnery a aby se zajistil a upevnil. Chceme, aby se práce v oblasti public relations vykonávala prostřednictvím přidané hodnoty reformní smlouvy a dalších rozšíření práv spolurozhodování Parlamentu, protože pouze tak se Evropa stane demokratičtější, transparentnější a bude blíže k občanům.
Bernard Poignant
Vážený pane předsedající, pokud jde o Smlouvu, nezáleží na maličkostech, ale na ratifikaci. Měli bychom si vzpomenout na Dánsko v roce 1992, Irsko v roce 2001, Francii a Nizozemsko v roce 2005, a dokonce i Švédsko v roce 2003 při hlasování o euru. Nikde není zaručeno kladné hlasování. Každý členský stát má jednoznačně ve svých rukou svou vlastní ratifikaci, ať už prostřednictvím parlamentních kanálů nebo referenda, je však skutečně nemožné celou věc koordinovat? Myslím, že spojení všech ratifikací by zabránilo nekonečnému proudu vnitrostátních rozprav a umožnilo by, aby se evropské veřejné mínění projevilo silněji.
Mohu navrhnout datum, pane předsedající: první dva týdny v květnu v roce 2008. Protože právě během těchto prvních dvou týdnů skončila druhá světová válka, 9. května je den Evropy a v tomto roce bude šedesáté výročí Haagského kongresu, který pod předsednictvím Winstona Churchilla dal Evropu do pohybu. Pro nás, Francouze je to také den volby velkého Evropana, Françoise Mitterranda, a to 10. května.
Koordinace ratifikací by mohla poněkud pomoci. Konečně zbavili jsme se symbolů ve Smlouvě, ale symboly se mohou vrátit do kalendáře. Proč je nezapsat ke konkrétním datům? Protože bez ohledu na to, co si myslíme o předloženém návrhu Smlouvy - a náš kolega poslanec pan Goebbels byl v tomto ohledu poněkud ostrý - musíme za každou cenu zajistit, abychom tento krok evropských dějin učinili. Proto vám předkládám tento návrh: dohodněme se na těchto prvních dvou týdnech!
(Potlesk)
Jerzy Buzek
(PL) Vážený pane předsedající, pane předsedo vlády, paní místopředsedkyně, podobně jako před sedmi lety, také nyní čelí portugalské předsednictví významným úlohám a výzvám.
Jsem přesvědčený, že evropská smlouva bude přijatá v dobré atmosféře a se souhlasem, který bude základem efektivního a účinného řízení EU. Dnes je to ta nejdůležitější věc, protože pouze tak se Evropa postupně může stát politickou silou a mít pozitivní vliv na osud světa.
Hospodářská síla je však v EU vždy něčím podstatným, a dnes to platí ještě víc než před sedmi lety. Stojíme před výzvami globalizace a chtěli bychom se stát, cituji: "nejvíce konkurenceschopným hospodářstvím na světě, které bude založené na znalostech, schopné udržitelného hospodářského růstu s větším počtem pracovních míst a lepšími pracovními místy a s větší sociální soudržností." Dnes však víme, jak je to těžké. Sociální Evropa s vyšší zaměstnaností a zároveň bojující proti změně klimatu, která tu před sedmi lety nebyla, tedy musí být Evropou zcela volného trhu. Otevřeného trhu, trhu, na kterém nebude protekcionismus ani monopoly. Dlužíme to našim občanům, pokud chceme jednat podle zásad Lisabonské strategie v oblasti hospodářské soutěže, inovací a pokroku. Nezapomínejme také, že řízení usměrnění strategie z pozice volného trhu fungovalo mnohem lépe než řízení z úrovně členských států.
A poslední, třetí věc - náš úspěch do značné míry závisí na vztazích s našimi sousedy. Blahopřeji portugalskému předsednictví ke značnému sblížení na jižních hranicích EU. Neměli bychom však ani na minutu zapomenout na východní rozměr, zejména když nám výsledky spravedlivých a svobodných voleb na Ukrajině nabídly šanci na demokratický, svobodný trh a proevropskou stabilizaci východní hranice Evropské unie. Volby se konaly pouze před dvěma a půl týdny a stojí za to veřejně to oznámit v Evropském parlamentu.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Vážený pane předsedající, jak vyplynulo z předešlé rozpravy, se současnou reformní smlouvou je v sázce mnoho, protože je v sázce funkčnost a důvěryhodnost Unie. v každém případě však evropští občané nechápou, že ústavní smlouvou a institucionálními problémy se zabýváme už léta a že na základě toho my jako politická elita víme, že jsou mimořádně důležité v zájmu reformující se a obnovující se Unie, přičemž pro nás jsou zároveň cizí a nesrozumitelnou rozpravou. Musíme také pracovat na skutečných problémech evropských občanů a souhlasím s Martinem Schulzem, že v životě Unie by už nemělo dojít k dalším selháním.
Nemělo by dojít k žádným dalším selháním, protože rozšiřování v roce 2004 bylo prvním, kterému nebránily radikální reformy ani radikalizace. Nepřekvapuje už, že Britové se chovají tak, jak se chovají, ale jako zástupce nového členského státu mě netěší, že moji polští kolegové poslanci nabrali politický směr, který, bohužel, neslouží evropské jednotě.
Neexistuje žádna alternativa k reformní smlouvě. Je životně důležité, aby nebyl Evropský parlament místem hašteření, ale aby ho Komise a Rada braly vážně. Je také životně důležité, abychom dosáhli pokroku ve věcech jako národnostní menšiny, které v důsledku představují jeden z největších problémů Evropy - měli bychom se podívat na západní Balkán, Ukrajinu nebo do Ruska - (věta nebyla dokončená). Bez reformní smlouvy se nám nepodaří dosáhnout žádného pokroku ani v této oblasti.
Vážený pane předsedající, neexistuje žádna alternativa k reformní smlouvě. Buď bude reformní smlouva, nebo nastane smrt Unie! Děkuji za vaši pozornost.
David Casa   -
Před sebou máme významnou příležitost vytvořit z Evropské unie efektivnější a demokratičtější unii. Nová smlouva poskytne potřebné nástroje tak, aby Evropská unie mohla dále pokračovat poté, co se k ní připojilo víc občanů. Máme jedinečnou příležitost a společně musíme zajistit, že se najdou potřebné kompromisy, které zaručují lepší budoucnost pro evropské občany.
Několik lidí se tu zmínilo o Polsku a Anglii a jejich neúčastech. Ano, je důležité, aby každý dohlížel na své vnitrostátní zájmy, ale ještě důležitější je starat se o zájmy Evropské unie, protože všichni tvoříme Evropskou unii. To platí nejen pro Radu, ale částečně i pro Evropský parlament. Nesouhlasím s tím, že by měla být jedna Evropská unie pro některé evropské občany a jiná Evropská unie pro jiné evropské občany v jiné zemi. Proto musíme využít tuto příležitost, která se nám naskýtá během následujících dní v Portugalsku, a vyslat našim občanům jasný signál, že Evropská unie nebude stagnovat a že s novou smlouvou zaručíme naše další pokračování. Zaručíme, že po dlouhých a těžkých letech nepřetržitých rozhovorů o budoucnosti Evropy jsme našli způsob dohody, která nás povede k získání dalšího úspěchu. Smlouvu, která by měla zajistit větší transparentnost a - jak již bylo řečeno - i větší účinnost. Smlouvu, která by nám měla pomoci posílit hlas každého evropského občana. s radostí mohu poznamenat, že dokonce moje země, kterou zastupuji, posílí svou pozici v tomto Parlamentu.
Před Evropskou unií jsou důležité výzvy, kterým budeme muset co nejdříve čelit. Musíme soutěžit v tomto globalizovaném světě, a proto bychom měli mít potřebné cíle, abychom tyto výzvy plnili, výzvy jako klimatická změna, přistěhovalectví, způsob vytvoření dalších pracovních míst a lepších podmínek pro naše pracovníky. Těmto výzvám můžeme čelit pouze tehdy, pokud budeme mít efektivnější a transparentnější Evropskou unii.
Andrzej Jan Szejna
(PL) Vážený pane předsedající, doufám, že porozumění, kterého bylo dosaženo v Berlíně a které se týká nejdůležitějších problémů v současnosti obsažených v reformní smlouvě, vyvrcholí pozitivním výsledkem během nadcházejícího summitu v Lisabonu.
Doufám také, že polská vláda - při zohlednění skutečnosti, že 80 % Poláků podporuje naše členství v Evropské unii - najde cestu k závěrečnému přijetí návrhu smlouvy a tím dokáže, že rozumí sloganu Silné Polsko v silné Evropě.
Jedním z nejdůležitějších úspěchů tohoto porozumění je, že Charta základních práv bude právně závazná. Velmi mě těší, že předsedající Evropského parlamentu, předsedající Komise a předsednictví plánují během plenárního zasedání Evropského parlamentu uskutečnit akt společného vyhlášení Charty. To dokazuje, jak důležitý je tento dokument, když řeší problémy jako důstojnost, svoboda, rovnost, solidarita, práva občanů a výkon spravedlnosti.
Nechápu tedy a nepodporuji postoj polské vlády, která chce výjimku z povinností vyplývajících z ustanovení kapitoly IV Charty s názvem Solidarita, pokud se týká polských občanů. Tato kapitola obsahuje ustanovení, která jsou mimořádně blízká polské a evropské levici a souvisí s právy zaměstnanců a odborů. Každá moudrá vláda by se měla starat o to, aby občanům své země poskytla větší a efektivnější ochranu práv zaměstnanců, a to hlavně v zemi jako je Polsko, jejíž svobody bylo dosaženo prostřednictvím vzpoury pracovníků polského odborového svazu Solidarność. Vyzývám proto polskou vládu, aby změnila stanovisko k této věci.
Maria da Assunção Esteves
(PT) Neformální summit v Lisabonu by mohl ukončit problémové období, ve kterém se křížily meče ambicí Evropy a její krize. Nová reformní smlouva nebude mít stejnou moc restrukturalizovat Evropu, jakou by měla evropská ústava. Nová Smlouva je v porovnání se ztracenou ústavou méně, než čeho se mohlo dosáhnout. Namísto velkého skoku je to malý skok. Je vším, čím může být, ale ne tím, čím by měla být. Představuje ale určitý pokrok z pohledu toho, jak Evropa přizpůsobuje své orgány novým geopolitickým výzvám a budoucím jednáním.
Musíme uznat, že emotivní prvek v referendech omezil čistě racionální prvek v politickém zastoupení. Veřejné mínění bylo málo připravené na vizionářský a kosmopolitní přístup, což nás přeneslo k ustrašenějšímu a uzavřenějšímu procesu, než byl proces v dohodě, která vydláždila cestu ústavě. Na to by neměli zapomínat ti, kteří budou sedět u stolu nad dalším jednání Evropské rady. Úlohou Rady je nyní zajistit jednotu potřebnou pro Smlouvu v souladu se zásadou maximálního omezení výjimek, aby se při výjimkách z Charty zabránilo skrytým narušením v důsledku doložek o neúčasti v původních džentlmenských dohodách (jako například Ioaninský kompromis) a aby se zajistilo, že Smlouva bude jednotná a nikoli roztříštěná.
Další úlohou Rady je zařídit ratifikaci Smlouvy, která je nevyhnutelná, pokud se chceme vyhnout změně směru evropské dráhy, která je tak blízká všem občanům. Je čas přijmout, že legitimita Evropy pochází především ze všeobecných hodnot, které brání - z jednotnosti svých demokratických orgánů, ze sdíleného projektu na dosažení globální spravedlnosti, který vznikl přesně z dokonalého zdůvodnění. To je legitimita Evropy.
Józef Pinior
(PL) Vážený pane předsedající, rád bych se připojil k blahopřáním portugalskému předsednictví k tomu, jak vyřešili proces dosažení dohody o smlouvě Unie. Tento proces byl velmi náročný a dosažení porozumění vyžadovalo skutečně velké úsilí.
Tato smlouva není smlouvou našich snů a není ani smlouvou, která by zobrazovala vize a sny dnešních Evropanů. Navzdory tomu je tím, co v současnosti v Evropské unii máme na cestě mezi sny a skutečností. Jsem přesvědčen a doufám, že všechny evropské státy tuto Smlouvu přijmou.
Musím však nyní a tady v Evropském parlamentu vyjádřit svoje pevné stanovisko proti vyhlášení, které vydala vláda ve Varšavě o tom, že nepřijímá Chartu základních práv EU. Non possumus, říkám toto non possumus v Evropském parlamentu jako aktivista Solidarity z období vojenské vlády. Polsko ukázalo celé Evropě cestu ke svobodě a demokracii. a dnes má polská vláda odvahu vyhlásit, že v naší zemi, v mé vlasti, nebude uplatňovat Chartu základních práv. Protestuji proti tomu jménem té části polských občanů, mužů a žen, která se nikdy nesmíří s tím, že Polsko není vázané Chartou základních práv EU.
Panayiotis Demetriou
(EL) Vážený pane předsedající, v první řadě bych rád poblahopřál portugalskému předsednictví k odhodlání, rychlosti a aktivitě, které prokázalo. Díky tomu dnes máme text reformní smlouvy, který se má předložit mezivládní konferenci v Lisabonu. Doufám, že zúčastněné vlády využijí tuto příležitost a ujmou se svých povinností, abychom se dostali ze slepé uličky, v níž se nacházíme.
Zároveň bych rád ubezpečil portugalské předsednictví, že převážná většina poslanců tohoto Parlamentu stojí na jeho straně a v tomto směru očekáváme pozitivní výsledek. v první řadě potřebujeme dohodu, potom ratifikaci ve všech státech.
Vyslechl jsem různé připomínky k úsilí směřujícímu k dalšímu sjednocování Evropy a překvapili mě ti, kteří skrývají svou antievropskou filosofii za dovolávání se něčeho lepšího s cílem zničit něco dobré. Nechme je, ať jsou upřímní: pokud nedosáhnou větší sjednocení nebo integrace EU, Anglie, Francie, Německo a Polsko budou čelit výzvám globalizace samostatně. Nechme je, ať zajistí mír, až nás nacionalistická rivalita znovu zavede do krize a možná i do války.
Musíme si uvědomit, že představu EU nemůžeme zamést pod koberec. Musíme ji podporovat a realizovat. Naším cílem by mělo být zachovávání trvalého pokroku, aby všechny tyto státy a národy čelily nejen evropské budoucnosti, ale globální budoucnosti, a to na základě zásad a hodnot. To je představa, kterou musíme prosazovat, a tento Evropský parlament stojí na Vaší straně, pane předsedo vlády.
Alexander Stubb
Vážený pane předsedající, je velmi příjemné vidět své jméno na stěně spolu se jménem pana ministra a pana komisaře - je to velká chvíle!
Pokud dovolíte, rád bych poznamenal tři věci. z mého pohledu jsme na mezivládních konferencích za posledních 25 let buď připravovali novou smlouvu, nebo o ní jednali nebo ji ratifikovali. Nevím jak vy, pánové - pane Corbette a další - ale já se dostávám do stádia únavy z mezivládních konferencí. Potřebujeme tuto otázku vyřešit a uzavřít. Konalo se tolik mezivládních konferencí, že se staly pravidlem. Nejsem proti změně - právě naopak - ale v jisté fázi je třeba se uklidnit. a myslím, že právě tím za dva týdny skončíme.
Pokud jde o můj druhý postřeh, samozřejmě bych měl radost z Ústavy, je však třeba vycházet z takové reformní smlouvy, jaká je. Představuje velký pokrok v tom, co máme. Samozřejmě, každý z nás jí může něco vyčítat, ať už možnosti neúčasti, nebo to, že je zjednodušená nebo naopak komplikovanější. Všichni máme svoje pochybnosti, musíme si však zapamatovat toto: je velmi důsledná v oblasti zahraniční politiky, dává nám právní subjektivitu, zajišťuje nám základní práva - tedy, aspoň některým z nás - a umožňuje nám hlasovat kvalifikovanější většinou. Vždy se samozřejmě najde prostor na zlepšování, ale tato reformní smlouva je tím, co máme. Proto Spojenému království a Polsku vzkazuji: "Uklidněte se a přijměte ji".
Poslední bod, o kterém bych chtěl promluvit, je, že se skutečně domnívám, že nastal čas obnovit důvěru mezi členskými státy. Negativní nálada panuje od jednání v Nice, na kterých se malí postavili proti velkým. Myslím, že nastal čas zakopat válečnou sekyru a obnovit důvěru, jakou jsme vůči sobě měli před Nice. Je na čase uklidnit orgány, urovnat problémy a soustředit se na skutečnou tvorbu politik.
Manuel Lobo Antunes
úřadující předseda Rady. - (PT) Vážený pane předsedající, dámy a pánové, v první řadě bych chtěl poděkovat členům Evropského parlamentu za jejich výraznou podporu naší snaze a za práci vykonanou portugalským předsednictvím v rámci mezivládní konference, která, jak doufáme, povede k nové smlouvě pro naši Unii.
Těm z vás, kteří se vyjadřovali méně pochvalně nebo dokonce proti, bych rád řekl, že předsednictví tyto obavy a kritiku zaznamenává - a je naší povinností to učinit - protože je považuje za součást naší spolupráce a našeho snažení a protože je přirozeně musíme brát v úvahu.
Myslím, že to byl Graham Watson, kdo řekl, že ministerský předseda Portugalska si musí připadat jako při přípravě své armády na boj v bitvě mezivládní konference, která se bude konat 18. a 19. října. i tak lze na tuto věc nahlížet. Řekl bych, že jsem vojákem této armády a doufám, že se do naší armády připojí i mnoho dalších vojáků, kteří jsou tu přítomní, abychom v Lisabonu skutečně dosáhli nové smlouvy o Evropské unii.
Mezivládní konference ukončila svou práci, pokud jde o právníky a odborníky. Nyní je řada na politicích, aby se vyjádřili na úrovni spravedlnosti, a jsem si jistý, že politici a vlády dostojí svým povinnostem. Zaznělo tu, že nesmíme selhat a že se portugalské předsednictví v plné míře ztotožňuje s tímto prohlášením. Nesmíme selhat a vytvoříme dohodu, která, a tím jsem si jist, bude mít podporu všech. Jinak tomu být nemůže.
Budeme věnovat pozornost citlivým oblastem, zájmům a obavám všech. Nebudeme nikoho ignorovat. Jak říkám, jsme si proto jistí úspěchem, že rozprava, která pravděpodobně trvala už příliš dlouho, musí být uzavřená, i vzhledem k tomu, že vnímáme naléhavou potřebu vytvořit ducha budování, unie a pozitivní energie, abychom mohli čelit mnohým jiným problémům, které na nás čekají v budoucnosti a o nichž tu už byla řeč: změna klimatu, otázky energetiky, přistěhovalectví, naše vlastní vnitřní reforma, které musíme dosáhnout, abychom se dokázali postavit obecnějším problémům globalizace. Jsem si jist, že pocit naléhavosti s ohledem na uzavření Smlouvy, který nás má inspirovat k vítězství v dalších bitvách, budeme v Lisabonu cítit a že až se sem vrátíme na další plenární zasedání, přineseme vám dobré zprávy.
Ještě jednou bych chtěl poděkovat poslancům Evropského parlamentu za podporu, kterou projevili našemu týmu právníků. Jsem si jist, že jejich podpora bude pokračovat v dalších fázích, jak zde již uvedla řada řečníků.
Několik slov k otázce Lisabonské strategie s cílem poděkovat panu João de Deus Pinheirovi za jeho projev. v rozpravě o Lisabonské strategii představíme nový prvek, který je propojený s dimenzí zahraniční politiky této strategie. v základě se váže na potřebu stanovit pravidla, kterými se budou řídit oblasti, ve kterých nejsou žádná pravidla a žádné právní předpisy, abychom dosáhli účinného pokroku, sociální stability, hospodářské stability a míru v uspořádaném a řízeném světě, ve kterém jsou pravidla a normy všem jasné. Musíme je takříkajíc řešit, aby byl svět, který budujeme, skutečně spravedlivější pro všechny.
Jak jsem již řekl, vrátím se s předsednictvím. Vím, že předseda vlády Portugalska sem také plánuje přijet a setkám se s ním na dalším plenárním zasedání. Věřím, že budeme moci oznámit, že Evropská unie má novou smlouvu: reformní smlouvu.
Margot Wallström
místopředsedkyně Komise. - Pane předsedající, děkuji Vám za zajímavou rozpravu. Člověk se vždy dozví mnoho nových věcí a mohu slíbit, že Komisi budu informovat. Dělala jsem si pečlivě poznámky, abychom se problematikou mohli zabývat také na setkání, které se uskuteční příští pondělí v Lucemburku.
Vyslechla jsem si tři přímé otázky, k nimž bych se chtěla v rámci svých možností vyjádřit. První z nich navrhovala, aby se Parlament podílel na procesu jmenování prvního vysokého zástupce. Smlouva reprodukuje text z roku 2004. Jsem si jistá, že v pravý čas bude každý chtít najít pragmatické politické řešení, se kterým budou spokojené všechny strany. Jistě si vzpomínáte na precedens jmenování komisařů po nedávných rozšířeních. Také v tomto případě Parlament v praxi vyřešil situaci uspokojivě, i když právní texty nebyly jasné. Myslím, že je v zájmu každého z nás zajistit, aby v celém procesu sehrával Parlament uspokojivou roli.
Druhá otázka navazovala na článek 24 Smlouvy týkající se ochrany osobních údajů v oblasti bezpečnosti. Tu mohu zodpovědět za Komisi, která rozumí obavám Parlamentu z ustanovení týkajících se přenosu důvěrných údajů mezi členskými státy. Ve stávajícím znění umožňuje článek 24 Smlouvy EU Radě samotné definovat pravidla v této oblasti bez možnosti účasti Evropského parlamentu. Toto nové ustanovení samozřejmě vychází z mandátu mezivládní konference. Vztahuje se pouze na členské státy, přičemž evropské orgány nadále podléhají všeobecnému režimu a předpokládaný postup je v souladu se zvláštním režimem, který existuje v oblasti společné zahraniční a bezpečnostní politiky. Znamená to tedy, že pravomoc Soudního dvora je omezená. Obávám se, že je pouze malý prostor na změnu podstaty, která byla dohodnutá v mandátu. v každém případě vás však mohu znovu ujistit, že tento článek podle nás nezahrnuje například dohodu EU se Spojenými státy o osobních záznamech o cestujících. Tato dohoda má momentálně právní základ ve třetím pilíři, a proto z pohledu Komise bude v budoucnosti spadat do běžné pravomoci Evropského parlamentu a Soudního dvora. Takto se k dané problematice staví Komise.
Posadila jsem se, abych mohla sledovat naše návštěvníky. Nejsem si jistá, zda dokážu vždy zcela jasně vysvětlit, o čem tu jednáme. Jsem si však jistá, že návštěvníci cítili jistý druh frustrace, která z této rozpravy vycházela, a skutečnost, že někteří z nich jsou velmi spokojení s výsledkem. Říkají, že jde o dobrý kompromis. Další nejsou spokojení vůbec a říkají, že to není dost dobré. a další říkají, že zacházíme příliš daleko. Samozřejmě, je to pouze odraz politické situace a náročné politické hry, která přichází po dlouhém období skutečných diskusí o tom, jak můžeme přizpůsobit svoje rozhodovací postupy a rozšířit Evropskou unii na 27 členských států. o tom, jak můžeme začlenit nové problémy, které se v posledním období vyskytly, jako změna klimatu a energetické otázky, jak můžeme být otevřenější a efektivnější.
Všichni tito návštěvníci mi zároveň připomínají, že bez ohledu na výsledek - přičemž věříme a doufáme, že s pomocí portugalského předsednictví dosáhneme dobrého výsledku, že se nám podaří odsouhlasit novou reformní smlouvu - budeme muset komunikovat. Budeme muset rozmlouvat s občany a vysvětlit jim situaci nejlépe, jak to umíme. Doufám, že Komise a Evropský parlament dokážou společně naplánovat komunikační aktivity a zajistí, že připravíme text, který bude maximálně přístupný a srozumitelný, že dokážeme vytvořit diskusi, která bude evropská, tak, aby na ni mohly navázat diskuse v ostatních členských státech - a s politickým závazkem nás všech, všech orgánů komunikovat s občany: vysvětlovat, obhajovat a také poslouchat. To bude od nynějška naším úkolem.
Toto je pouze začátek. Čeká na nás ratifikace a realizace. Ale pokud jde o mě a o Komisi, věříme, že je to dobrá reformní smlouva - není dokonalá: je to samozřejmě kompromis. Radši bychom neměli žádné neúčasti, ale skutečně dobrou podporu bodů, které se nacházejí hlavně v Chartě základních práv. Máme však kompromis, máme dohodu všech členských států - a nyní ji musíme maximálně využít.
(Potlesk)
Předsedající
Tento bod jednání se tímto uzavírá.
Písemná prohlášení (článek 142)
Alexandra Dobolyi  
písemně. - (HU) Maďarsko vždy vyslovovalo podporu ústavní smlouvě - nebo v její nové podobě reformní smlouvě. Zájmem Maďarska a cílem Unie je, abychom dokázali zaručit mír a naše základní zájmy a podporovat dobré podmínky pro občany Unie, kterých je už okolo 500 milionů. Evropa se změnila a svět se změnil. Na nové bezpečnostní hrozby musíme reagovat novými strategiemi a novými politikami. Evropa se musí připravit na změnu ve všech oblastech.
Věřím, že reformní smlouva může pomoci nastavit kurs směrem k Evropě a definovat její budoucí rámec působnosti, politiku a Evropu, ve které bychom rádi žili a byli úspěšní.
Považuji za důležité, aby hlavy států a předsedové vlád jednali na neformálním summitu ve dnech 18. - 19. října zodpovědně, aby odložili své historické křivdy a aby dosáhli jednohlasné rozhodnutí o konečném textu reformní smlouvy, která může posunout Evropskou unii správným směrem.
Cílem summitu je přijmout text reformní smlouvy a posílit tak účinnost rozšířené Evropské unie a rozšířit úlohu Evropského parlamentu, který je jediným voleným orgánem, a také vnější jednání Unie. Evropský parlament doposud zaručoval a bude nadále zaručovat plnou podporu ústavnímu procesu a vytvoření reformní smlouvy a věří, že ji 27 členských států co nejdříve ratifikuje. Zástupcové parlamentních skupin zajistí, aby byl Parlament přítomný na summitu v Lisabonu, čímž také podpoří vytvoření reformní smlouvy.
Základem je, že potřebujeme Evropu, ve které bude 27 členských států cítit společnou zodpovědnost, abychom mohli spolu přijmout vhodné kroky směřující k lepší budoucnosti.
Čas už nastal a musíme to dokázat v Lisabonu!
Margie Sudre  
písemně. - (FR) Návrh reformní smlouvy přesně odpovídá mandátu, který byl schválený v červnu 27 státy. Transformuje jejich politický závazek na zákon a Evropské unii by měl umožnit zanechat za sebou politickou slepou uličku, ve které se nacházela více než deset let.
Žádám nyní členy Evropské rady, aby dodrželi svoje slovo a přestali klást otázky in extremis netýkající se mandátu.
Není čas na drobná dojednání na poslední chvíli, náhlé nacionalistické reakce nebo reflexy odstoupení, které zaváděním množství kompromisních neúčastí ohrožují celistvost Smlouvy.
Přijetí tohoto textu by mělo respektovat předpokládaný časový rozvrh, aby mohla Lisabonská smlouva vstoupit do platnosti 1. ledna 2009.
Nyní bychom se měli soustředit na zvyšování informovanosti našich občanů, kteří nyní víc očekávají a jsou většinou kritičtí vůči Evropské unii. Potřebují vysvětlení a my bychom jim je měli poskytnout a dokázat, že jsme dobří učitelé.
Je odpovědností každého z nás podělit se o naše nadšení v těchto nových souvislostech, které charakterizuje návrat k evropskému přístupu a imperativ demokratické transparentnosti.
