Daně z finančních transakcí (rozprava) 
Předsedající
Dalším bodem programu je otázka k ústnímu zodpovězení, kterou Komisi položila Sharon Bowlesová jménem Hospodářského a měnového výboru, o daních z finančních transakcí - B7-0019/2010.
Edward Scicluna
autor. - Pane předsedající, výbor ECON překládá tuto otázku a usnesení, protože je nutno se důkladně zamyslet. O otázkách spojených s daněmi z finančních transakcí diskutoval loni výbor s komisařem Kovácsem, který, jako mnoho dalších, myšlenku podpořil, a jasně jsme pak uvedli, že by bylo dobré zabývat se tím, jak by mohl takový systém, včetně nezbytné infrastruktury, fungovat.
Od té doby začala Komise věc řešit, a my zdůrazňujeme, že je tu k zodpovězení řada otázek. Zaznívaly výzvy, mimo jiné na posledním setkání skupiny G20 v září, aby finanční odvětví platilo za vytvoření fondů stability, které umožní kompenzovat náhradu za škody, které byly tímto odvětím reálné ekonomice způsobeny. Předseda Barroso navrhl použít globální finanční odvody k financování projektů životního prostředí. Znovu se silně projevila i původní myšlenka Tobinovy daně k využití daně z finančních transakcí pro rozvojovou pomoc.
Záměrem tohoto usnesení nebyl tlak, abychom se ubírali kterýmkoli z těchto směrů, ale šlo o to, abychom hledali odpovědi a vyhodnocovali dopady, ale samozřejmě je mnoho těch, kdo daně z transakcí velmi podporují, a naopak mnozí k nim mají stejně tak silné výhrady. V současné době bude platit, že vybírání daně z transakcí, dokonce na mezinárodní úrovni, by bylo možné řešit snáze, když je většina transakcí prováděna elektronicky, nelze však zároveň přehlížet to, že existuje více možných směrů, jak postupovat s cílem získat výnosy z nějaké daně.
Hlavní myšlenkou v souvislosti s daněmi je to, že si toho nikdo nevšime, neboť je to příliš málo. Jiní naopak navrhují, že by měla být daň použita jako prostředek k zabránění příliš vysokým transakcím. Mému výboru se zdá, že pokud je konečná vybraná částka velká - a částky peněz to naznačují - pak skutečně asi někde bude někdo, kdo bude platit. Řada finančních transakcí je prováděna zprostředkujícími agenturami, ne jako koncový prodej, takže to budou prostřednici - banky a podobně -, kdo tuto daň ponese. Ale dodatečné náklady budou - ostatně ze své podstaty - zcela jistě prostě přesunuty dál na koncového uživatele. Někteří možná budou chtít říci, že na tom nezáleží. Existují ale i jiné způsoby, jak by bylo možné daně v rámci finančních služeb zvýšit.
Dále tu máme otázku, kdo má daň vybírat a kdo by měl rozhodovat o jejím využití. K tomu se ale přidává otázka jakékoli "žádné daně bez účasti na vládě". Jestliže bude například daň vybrána v Londýně z tam uzavřené derivátové transakce, která je beznákladová a společnost u ní nehradí žádné poplatky při uzavření, a cílem je využít ji někde jinde, kdo stanoví pravidla pro nakládání s ní? Začneme-li se však zabývat podstatou finanční stability, na níž se tito plátci jednoznačně podílejí, než jak získávat peníze, abychom je mohli využívat mimo finanční sféru, například v environmentálních projektech nebo na rozvojovou pomoc, mohlo by zodpovězení této otázky být snadnější. Všechny tyto skutečnosti, a to jak na straně plátců, tak na straně výdajové, mají v sobě nadnárodní prvek. Nejspíš nemůžeme udělat všechny tyto věci a mít všechny uvedené výhody, takže přinejmenším musí být učiněno rozhodnutí, co se má řešit, zvolen způsob, jak má být tento úkol realizován, a stanovit primární účel takové daně.
A konečně - děláme dobře, když smícháváme přístup spočívající v regulaci a ve zvyšování daní? Jsou tyto věci skutečně slučitelné?
Algirdas Šemeta
člen Komise. - Pane předsedající, jsem rád, že mohu k této důležité rozpravě, jejímž předmětem jsou inovativní nástroje financování, přispět a zodpovědět tuto ústní otázku.
Co se týká možností zavádění všeobecné daně z finančních transakcí, má Komise v úmyslu, jak bylo uvedeno v její strategii EU 020, zapojit se do debaty o inovativním financování a reagovat na globální úrovni.
V současné době pracuje na vymezení a posouzení různých přístupů, kde jedním z těchto řešení je všeobecná daň z finančních transakcí. K dalším patří "poplatek za způsobenou finanční krizi", který je navrhován ve Spojených státech, a "poplatek na stabilitu" hrazený z některých aktiv bank, jak byl zaveden ve Švédsku.
Pokud jde o daň z finančních transakcí, je jasné, že možná řešení se v současnosti odchylují od těch, která byla zmiňována v úvodních diskusích o Tobinově dani, a měla by se vztahovat k širšímu základu finančních produktů.
Pokud jde o výhody a stinné stránky zavedení všeobecné daně z finančních transakcí, Komise se domnívá, že je třeba, aby při posuzování různých nástrojů nedošlo k nahromadění iniciativ, které by mohlo finanční odvětví poškodit, a zajistit, aby výsledkem těchto nových iniciativ nebylo přemisťování transakcí do jiných regionů, jež by mohlo mít neblahé dopady na konkurenceschopnost Evropy.
Co se týče záležitosti, že bude zavedena všeobecná daň z finančních transakcí v EU a současně tuto daň nezavedou naši hlavní partneři, nezapomínejme, že souběžně s prací Komise zkoumá i MMF různé možnosti, z nichž jednou je celosvětová daň z finančních transakcí.
To ukazuje, že výzva, které čelíme, je globální povahy, a Komise věří, že nejlepším způsobem, jak tento problém řešit, je nalézt celosvětové a koordinované řešení. To je naše prvotní volba, kterou podporujeme.
Pokud jde o využívání daně jako doplňkového nástroje regulace v kontextu reforem finančního trhu, mohu potvrdit, že Komise zvažuje, zda by mělo dojít k vzájemnému doplňování daňových nástrojů a nástrojů regulace, a bude věnovat pozornost souhrnnému dopadu těchto dvou typů nástrojů na schopnost finančního odvětví podporovat hospodářskou obnovu.
Ohledně možnosti nalézt dlouhodobé řešení pro finanční systém z hlediska zavedení daní z finančních transakcí nemá Komise k dispozici jednoznačné údaje nebo studie, které by umožnily sledovat vztah mezi touto daní a strukturou splatností finančního zprostředkovatelství.
Pokud jde o způsob rozdělení příjmů z daní z finančních transakcí, myslím si, že činit jakékoli závěry týkající se sdílení příjmů a jejich přerozdělení na různé činnosti je vzhledem k tomu, že analýza inovativního financování stále ještě probíhá, předčasné. Dovolte mi však zdůraznit, že případné příjmy ze všeobecné daně z finančních transakcí by byly velmi nesymetrické a pravděpodobně by byly soustředěné jen v několika málo zemích, kde jsou největší finanční centra. Tato nerovnoměrnost poukazuje na to, že je mimořádně důležité nalézt celosvětové řešení a vyřešit rozdělení příjmů a jejich přerozdělení na různé činnosti.
A konečně k termínům, v nichž lze různé iniciativy realizovat. Služby Komise v současné době jako první krok posuzují celkový přístup k otázce inovativních finančních nástrojů. Komise vezme v potaz i závěry našich hlavních mezinárodních partnerů, aby se určily možnosti s největším potenciálem. Na základě tohoto posouzení pak budeme ve druhém kroku moci vytvořit konkrétní návrhy, jejichž cílem bude podrobné posouzení dopadu v rámci našeho standardního přístupu k lepší právní úpravě.
Jean-Paul Gauzès
jménem skupiny PPE. - (FR) Pane předsedající, pane komisaři, kolegyně a kolegové, finanční krize, které čelíme, přiměla veřejné orgány k tomu, aby finančně zasahovaly veřejnými penězi.
Podobně napjatá situace svádí k hledání řešení zavedením daní z finančních transakcí. Příjmy z těchto daní by byly využity například k financování obnovy a k rozvoji udržitelného hospodářství, a mohly by na začátku působit na vyvážení nákladů krize, které nese reálná ekonomika a daňoví poplatníci. Tato daň by měla být začleněna do předpisů, jimiž je upraveno finanční odvětví, odstraňování daňových rájů, ale i do předpisů, které jsou v současnosti navrhovány pro derivátové produkty.
V této fázi by bylo vhodné vyhodnotit dopady daně z finančních transakcí. To je hlavním účelem této otázky k ústnímu zodpovězení: vybídnout Komisi, aby z praktického hlediska posoudila různé body uvedené v tomto návrhu usnesení, s cílem zaujmout stanovisko k proveditelnosti a aktuálnosti takové daně.
To, co jste pane komisaři právě řekl, je krok správným směrem. Mělo by však být zdůrazněno - a vy jste to udělal - že k tomuto opatření bude potřeba přistupovat realisticky a pragmaticky. Taková daň nesmí evropské hospodářství ani konkurenceschopnost evropského finančního odvětví poškodit.
Z obecnějšího pohledu je důležité zdůraznit důsledky zavedení takové daně na samotnou Evropskou unii, kdyby nebyla umožněna žádná dohoda na mezinárodní úrovni, jak se o to někteří lidé zasazují. Myslím si, že tento druh čistě evropského řešení nemůže nikdo připustit.
Udo Bullmann
Pane předsedající, pane komisaři, dovolte mi, abych se připojil a uvedl několik dotazů k tomu, co za výbor řekl pan Scicluna. Pane komisaři, jestliže ve světě existuje 70, 80, 90 nebo 100krát více finančních transakcí, než je hrubý národní produkt, a jestliže je tento vývoj stále dynamičtější, chcete potom říci, že tento prudký nárůst finančních produktů, v jejich větší části, mají na svědomí spekulace? Pokud ano, jak je pak plánujete omezit, nebo co by podle vás mohlo přispět k jejich zkrocení? Jestliže se počet krátkodobých finančních transakcí více a více vzdaluje hrubému národnímu produktu ve světě, sdílíte tedy náš názor, že v rámci reálné ekonomiky musíme posílit dlouhodobý přístup, kde lidé pracují, vydělávají peníze a vyrábějí výrobky, jež můžeme spotřebovávat a které můžeme používat. Pokud tento názor sdílíte, jakým způsobem a jakými prostředky si myslíte, že budeme tedy schopni toho dosáhnout?
Pane komisaři, jestliže k tomu může přispět daň z finančních transakcí - a máme v plánu se touto otázkou zabývat - jaký by byl časový rámec pro vyjednávání o tomto režimu s mezinárodními partnery? Mám dojem, že finanční nástroje, které jsme ve světě vytvořili, jsou používány právě ke spekulacím proti eurozóně a proti euru a k vystupování proti zájmům nejslabších členských států. Není nejvyšší čas k tomu, abychom se tím zabývali, a pro definování evropského přístupu v této věci?
Je tu, pane komisaři, jedna věc, které nerozumím, konkrétně proč naléháme na členské státy, aby zvyšovaly daň z přidané hodnoty o tři nebo čtyři nebo více procent, když bude daň z finanční transakce ve výši 0,01 nebo 0,05 procentních bodů údajně likvidovat hospodářskou soutěž a oslabovat pozici Evropy. Nemohu tomu uvěřit. Začněte jednat. To je přáním tohoto Parlamentu.
Carl Haglund
Pane předsedající, jak jsme zde ve sněmovně slyšeli, tzv. Tobinova daň byla oprášena a nedávno se k ní opět obrátila pozornost v důsledku hospodářské krize a v důsledku stále problematičtějších diskusí o změně klimatu.
Slyšeli jsme také, jaké velké naděje provázejí tuto daň, která má vést k bezpečnosti na finančních trzích a vytvářet příjem, který by mohl být použit k financování nejrůznějších potřebných věcí, jako například rozvojové pomoci nebo boje proti změně klimatu.
Tyto představy jsou, dle mého názoru, poměrně naivní, a pokud jde o možnost zavedení daně z finančních transakcí, která by skutečně fungovala, jsem velmi skeptický. Na jednu stranu patřím k těm, kdo mají pochybnosti o tom, zda bude možné tuto daň prakticky realizovat. Na druhou stranu nevěřím, že bude mít takový účinek, jak někteří lidé doufají. Jsem mimo jiné plně přesvědčen o tom, že žádná daň na světě nebude moci zabránit opakování finanční krize, již jsme zažili v posledních letech.
Osobně jsem kritický také k myšlence zdanění něčeho a pak použití zvýšených daní pro účely, které nemají nic společného s činností, která byla zdaněna. Myslím si, že je to nelogická a ne příliš správná daňová politika.
Nechápejte mě prosím špatně. Chci, aby těchto prostředků k financování rozvojové pomoci bylo více. Nelíbí se mi situace v mé vlastní zemi, kdy se nepodařilo dosáhnout úrovně 0,7 % HDP, která je považována za minimální.
Hospodářský a měnový výbor toto téma zmiňuje ve vyváženém dokumentu. Je dobře, že se provádí náležité zkoumání na úrovni EU, jehož cílem je prověřit, jak by taková daň mohla fungovat. Pak v této diskusi bude, alespoň doufám, existovat více faktů a méně politického názoru. Jinak riskujeme, že zůstaneme zabředlí v debatách o dani, kterou není možné prakticky realizovat, a že zároveň ztratíme příležitosti a možnosti řešení, jak získat dostatečné finanční prostředky pro rozvojovou činnost a pro naše úsilí v boji proti změně klimatu.
Nejhorší věcí, která by se tu EU mohla stát, je to, že se bude snažit zavést tento typ daně z finančních transakcí násilně a z ideologických důvodů, bez ohledu na to, co udělá zbytek světa. Evropu by to mohlo přivést jen k hospodářskému fiasku, což v době, v jaké se právě nacházíme, sotva potřebujeme. Na to bychom měli pamatovat. Věřím, že toto zkoumání bude seriózní a zároveň účinné.
(Řečník souhlasil s položením otázky postupem modré karty podle čl. 149 odst. 8 jednacího řádu)
Catherine Stihler
Pane předsedající, zkouším nový postup, který nám umožňuje využít tyto naše modré karty.
Se zájmem jsem naslouchala tomu, jak můj předřečník hovořil o své vlastní zemi, o pochybnostech, které mají, a hovořilo se tu o 0,7 % HDP a o Tobinově dani.
Tobinova daň je očividně něco jiného než daň z finančních transakcí, a často zde dochází k nedorozumění. Máte zcela pravdu v tom, že potřebujeme věc ujasnit, šla bych však možná o trochu víc do hloubky v tom, proč například nesplňujeme 0,7 %, a také bych uvítala další ujasnění, jak postupovat, aby daň z transakcí skutečně fungovala.
Carl Haglund
Pane předsedající, tento nový způsob projednávání záležitostí je skutečně velmi zajímavý. Je způsobem, jak vést dialog.
Finsko je bohužel zemí, která nedává 0,7 % svého HDP na rozvojovou pomoc, a to je špatné. Je to něco, čím bychom se měli v mé zemi politicky zabývat. Je však škoda, že moje země to nebyla schopna udělat.
Pokud jde o Tobinovu daň a daň z finančních transakcí, máte pravdu: je to pravděpodobně opravdu něco, co se od původní představy pana Tobina liší. Jsem stále velmi skeptický v tom, že bychom mohli mít daň, která by fungovala celosvětově, ve vztahu ke všem zemím, které se po světě zapojí, neboť to je jediný způsob, jak by to mohlo opravdu fungovat, aniž by se stěhoval kapitál na jiné místo ve světě.
Uvidíme však, a proto je tady Komise, která na tom pracuje. Lze dospět k zajímavým závěrům.
Pascal Canfin
Pane předsedající, pane komisaři, naše veřejné finance čelí krizi a my víme, že část řešení může spočívat v omezení některých výdajů, avšak podstatná část tohoto řešení bude spočívat v tom, jak budou členské státy schopny získat více finančních prostředků.
Jde tedy o to, abychom si uvědomili, jaký druh daně si můžeme dovolit zvýšit, jaký druh daně musí být zvýšen, a k čemu přesně taková zvýšení povedou. Podle odhadu skupiny Zelených / Evropské svobodné aliance bude obtížné výrazně zvyšovat daně placené malými podniky, které vytvoří většinu pracovních míst. Je obtížné zvyšovat daně placené rodinami - možná s výjimkou daní placených těmi nejbohatšími - protože ve většině případů jsou tyto daně již dosti vysoké, především v Evropě.
Otázka proto zní: jaké daně by měly být zvýšeny? Jestliže nebude růst zdanění malých a středních podniků a ani DPH, bude skutečně nevyhnutelné hledat jiné možnosti. Dle odhadů je nakonec daň z finančních transakcí alespoň nejméně bolestnou daní pro evropské hospodářství. Je daní, která má pro celosvětovou konkurenceschopnost evropského hospodářství nejméně nepříznivých důsledků.
Kromě toho se náklady na finanční transakce za posledních přibližně deset let mimořádně snížily, a to jednak kvůli množství technických zdokonalení - můžeme-li to tak nazvat - ale i kvůli evropské regulaci.
Tyto redukce nákladů byly ve skutečnosti všechny absorbovány finančním odvětvím a bankami. Nebylo by zcela neopodstatněné, kdyby část zvýšených zisků plynoucí z těchto ušetřených nákladů bankami proudila prostřednictvím daní z finančních transakcí zpět veřejným orgánům, které se o úsporu zasloužily.
Jak je běžné, je tato sněmovna k problému úporně ideologická, a přitom je zcela jasné, že se jedná o technický problém. Dříve k transakčním nákladům docházelo; teď byly redukovány. Aby mohlo dojít k tomu, že užitek z těchto technických zdokonalení budou mít i veřejné orgány a nikoli jen soukromé subjekty, navrhujeme dnes, aby tyto náklady byly opět zvýšeny.
Přirozeně tu padla otázka, zda si může dovolit učinit tento krok vpřed Evropská unie sama o sobě. Je všem jasné, že by bylo lepší, kdyby daň byla zavedena celosvětově. Pokud tak ostatní - zejména Spojené státy - neučiní, otázka bude znít takto: je takové potenciální opatření, jak toho má být dosaženo, pak pro Evropskou unii vyloučené?
Někteří - například pan Gauzès - ve svých prohlášeních naznačují, že skupina Evropské lidové strany sdílí názor, že Evropa nemůže udělat nic osamoceně. Taková situace by samozřejmě nebyla ideální, a jestliže k ní dojde, existovaly by překážky pro obcházení. Znamená to však, že by se Evropská unie měla nutně snížit na úroveň nejnižšího společného jmenovatele, že by měla mít nejnižší možnou regulaci, a zařadit se k nejméně ambiciózním hráčům? To se nám nezdá jako něco, co by mělo posilovat vůdcovskou úlohu Evropské unie ve světě.
Kromě toho si lze představit, jak Evropská unie uskutečňuje tuto daň z transakcí sama o sobě. Zcela jednoduše proto, že kapitálové toky, jež nás zajímají, začínají v Evropské unii, potom se mohou někam přesunout, ale do Evropské unie se zase vrátí.
Jakmile pak tyto toky Unii opustí a zase do ní vstoupí, máme příležitost požadovat, aby byly vysledovatelné, a vědět, zda byly nebo nebyly předmětem daně z finančních transakcí. Pokud byly, problém neexistuje. Pokud nebyly, pak můžeme daň na vstupu nebo výstupu odečíst. Dělali jsme to po řadu let v rámci reálné ekonomiky pomocí společného vnějšího tarifu. Finanční globalizace nás teď nutí k tomu, abychom tak učinili ve finančním hospodářství, a po technické stránce je to celkově možné. Vše, co k tomu potřebujeme, je politická vůle.
Kay Swinburne
jménem skupiny ECR. - Pane předsedající, po nedávných zmatcích na globálních finančních trzích po celém světě je zcela správné, když akademici, politici a nositelé Nobelovy ceny za ekonomii prověřují způsob, jak dokázat dostat zpět peníze, které byly uspořeny našimi finančními institucemi. Daně z finančních transakcí, které mohou mít mnoho různých forem, to je jen jedna z mnoha myšlenek, které se nyní projednávají, a nesmíme omezovat nástroje, jež pro Evropskou unii a její členské státy máme k dispozici, na prověřování jen jedné myšlenky. Musíme být kreativní a podívat se na problém z co největší šíře, což nám umožní zjistit, kde můžeme nejlépe reagovat na finanční krizi a posilovat naše mezinárodní finanční systémy. Koncepce zdanění finančních institucí, kterou předložil prezident Obama, by mohla přinášet určitou hodnotu.
Jedná se však o návrh velmi specifický, který nezkoumá všechny ostatní formy finančních daní nebo dávek. Jak řekl pan komisař, MMF, na základě pokynu G20, v současné době provádí studii o možných finančních daních, leč toto usnesení se podle všeho snaží nalézt odpovědi ještě před touto studií.
Nerozumím logice úsilí, jehož cílem je zavést řešení EU, ačkoli se jedná o světový problém. Je nesmyslné a naivní si myslet, že kdyby EU zavedla daně z transakcí bez podpory klíčových celosvětových aktérů, nebyli bychom nakonec oproti ostatním zemím znevýhodňováni.
Mé znepokojení ohledně předloženého usnesení o daních z finančních transakcí je dvojí.
Zaprvé nemůžeme podpořit opatření, jehož cílem je poskytnout EU pravomoci zvýšit daně. S ohledem na suverenitu našich členských států EU je nutné, aby jim bylo zachováno právo řídit své daňové systémy. Bylo by proto užitečné vyjasnit, zda tento návrh je pro koordinované vyšší zdanění jednotlivými členskými státy - které na této úrovni zůstane a bude na ní i použito - či zda se jedná skutečně o daň EU.
Zadruhé, podle mne, by se daně, které byly zvýšeny s cílem stabilizovat finanční systémy, neměly stát prodloužením rozpočtové linie EU. Na úrovni EU a členských států existuje řada iniciativ a programů veřejného financování, které usilují o řešení celosvětové ochrany klimatu správným směrem. Máme ambiciózní cíle, aby peníze byly použity v rozvojových zemích. Nedokázala bych podpořit něco, co je ve skutečnosti zvýšením daní pro jiné účely.
Miguel Portas
Pane předsedající, myslím si, že technické diskuse, do kterých se musíme zapojit, jsou nepochybně velmi důležité, nesmí však být zakrývána skutečnost, že volba, kterou musíme učinit, je politická. Proto vedení a budování celé argumentace na technickém základu, abychom se vyhnuli nutnému politickému rozhodnutí, je poněkud nelegitimní.
Pan Haglund například objasnil, že i kdyby Tobinova daň fungovala, finanční krizi bychom nezabránili. S tím mohu souhlasit, měli bychom však mnohem více zdrojů k boji proti důsledkům finanční krize v našich ekonomikách a v nejvíce znevýhodněných odvětvích evropských obyvatel.
A je jasné, že o to zde jde. A druhé hledisko se týká ... a proto mě odpověď komisaře Šemety vůbec nepřesvědčila, a to ani co se týče plánovaných lhůt ani ve smyslu základního řešení. Nyní tedy konečně, co nám říká komisař Šemeta, ale i pan Gauzès, - je to to, že návrh daně je sice lákavý a velmi zajímavý, nemůže být však uplatněn jen v evropském měřítku. Daň musí být celosvětová.
Buďme upřímní: když tohle řekneme, jako bychom tím lidem říkali, že tato Tobinova daň nebude v celosvětovém měřítku nikdy existovat. Chci říci, že v tom nesmíme lidi klamat. To, co bylo v tomto ohledu řečeno, je to, že buď bude daň fungovat celosvětově, nebo k ní zřejmě nedojde. A slova, která zde padla, znamenají tedy to, že k ní zřejmě nedojde. Mám zcela odlišný názor. Myslím si, že Evropská unie je dostatečně silným finančním trhem na všeobecnou reziduální daň ze všech transkací, která musí být vytvořena tak, aby při ní nedocházelo k odlivu kapitálu.
Především bychom tím ale našim občanům říkali něco zcela zásadního: že v této současné krizi, alespoň na reziduální úrovni, finanční kapitál, který nás do této krize zavlekl, musí, alespoň na reziduální úrovni, platit. A že záměrem bylo v zásadě a konkrétně to, bojovat proti globálnímu hladu a chudobě a začít s financováním zavedení sociálního pilíře v evropském projektu, pilíře, který nám schází, a jenž postrádáme.
To by občané pochopili velmi dobře.
Hans-Peter Martin
(DE) Před jednácti lety jsem byl jedním z hrstky poslanců, kteří napříč frakcemi spoluzakládali pracovní skupinu zabývající se Tobinovou daní a naše setkání se často setkávala s opovržlivým posměchem. Z perspektivy přelomu tisíciletí jsme znovu a znovu hovořili o zjevné racionalitě trhu, rizicích pro hospodářskou soutěž a možných projevech trhlin v globalizaci.
Pokud dnes dále předkládáte tyto argumenty, o kterých dnes jednáme, není to vůbec nic dobrého. Zásadní trhlině jsme se právě vyhnuli, a to nejenže stálo mnoho peněz, ale i mnoho důvěry. Jestliže si myslíte, že s takovou daní z finančních transakcí můžeme ještě posečkat, potom spekulanti - jak je nazývám -, bez nichž se osobně klidně obejdu, jinými slovy manažeři investičních fondů, jak jsou eufemisticky nazváni, mají zcela odlišný názor, neboť podél tohoto zlomu uskutečňují své obchody dokonce stále rychleji a intenzivněji.
Z tohoto důvodu nejsem přesvědčený, že daň z finančních transakcí podle objemu finančních transakcí dosáhne víc, než útlum těchto obrovských spekulačních vln. Rád bych, aby všichni z Komise a vnitrostátních vlád pamatovali především na slova našich kolegů ze Strany zelených, ale také na slova pana Bullmanna a levice. Je to v zásadě politická otázka; technickou stránku můžeme vyřešit rychle, jelikož na to existují odborníci.
Gunnar Hökmark
Pane předsedající, dá se diskutovat o tom, zda je možné zavést daň z finančních transakcí z administrativního hlediska, či zda je to politicky možné, ale myslím si, že základní otázka musí znít takto: je to správné? Je i pro hospodářský rozvoj užitečné daň z finančních transakcí mít? Protože toto opatření bude znamenat, že budete mít daň z investic; v přeshraničním měřítku budete mít daň z investic v zemích, kde máte kapitálu méně než v ostatních zemích.
Bude-li mít nějaký vliv, pomůže to mezinárodnímu obchodu, nebo to mezinárodní obchod sníží?
Hovořím o tom proto, že existují dva příklady, kterými bychom se při diskusi na toto téma mohli zabývat. Zaprvé jsme měli třicet let mimořádného hospodářského růstu díky dobře fungujícím světovým finančním trhům. Pak jsme viděli, jak má krize důsledky v podobě krize úvěrového systému. Myslím, že jsme měli mít více prosperující a funkčnější světové finanční trhy, a nikoli se přibližovat tomu, co znamená krize úvěrového systému.
Protože daň z transakcí, stejně jako každá jiná daň, má za cíl snížit objem toho, co je zdaněno, a já nevidím důvod, proč snižovat objem mezinárodního obchodu, neboť jsme viděli důsledky, když k takové dani došlo. Nepovažuji za užitečné, aby se investice v zemích, které jsou chudé, zdražovaly.
Zdanění finančních transakcí nebude finančním transakcím bránit. Nebude dokonce bránit ani tomu, co je nazýváno spekulativními investicemi. Bude bránit velkému toku běžných investic a obchodu, které potřebujeme.
A myslím si, pane komisaři, že když projednáváme tento bod programu, je na místě pečlivost a opatrnost.
Pervenche Berès
(FR) Pane předsedající, pane komisaři, zdá se, že vy, pane komisaři, jste odpovědný za daně a jako váš příspěvek ke Strategii 2020 v této oblasti budete chtít navrhnout inovativní druh daně. Navržení nových druhů daní vyžaduje odvahu, a vy byste neměl zamést pod stůl všechnu tu rozumnou a konstruktivní práci, kterou odvedli vaši předchůdci. Konstatuji, že strategie 2020 neobsahuje jedinou zmínku o harmonizaci daní právnických osob, možná jste ji někde zapomněl v šuplíku. Navrhuji, abyste se na tuto záležitost blíže podíval.
Prokážete-li stejnou míru odvahy v souvislosti s daní z finančních transakcí, daleko se nedostaneme. Zdá se, že v Evropské unii a v Komisi, k níž nyní patříte, jsou závěry skupiny G20 zákonem. Daň z finančních transakcí se v závěrech G20 objevuje, a vše, oč vás žádáme, je tyto závěry realizovat. Nepředkládejte nám prosím argument, že musíme dělat to, co dělají všichni ostatní, neboť když prezident Obama, pod vlivem Paula Volckera, navrhuje reformování bankovního systému Spojených států, k závěrům skupiny G20 se staví zády!
Proč bychom se měli zříkat nějaké metody my, když pro Spojené státy by byl samostatný postup dobrý? Tím spíše, pane komisaři, že vašeho kolegu pana Barniera jsem slyšela hovořit o tom, že tato reforma by mohla být vhodná konkrétně na americké podmínky a s Evropou nemá nic společného; tato Evropa má pro oblast daní z finančních transakcí svou vlastní cestu. To je pravda. Čekáme na vaše odvážné a inovativní návrhy, pane komisaři.
Louis Michel
(FR) Pane předsedající, pane komisaři, mám-li být zcela upřímný - a každý to ví, že plně podporuji Komisi -, vaše návrhy se zdají být poněkud ustrašené. Žádný z těchto návrhů nepotvrzuje snahu být politicky ambiciózní, přestože se podle mne jedná o velmi důležité téma.
Připomínám, že konsenzus z Monterrey z roku 2002 a z Dohá (2008) sledují inovatiní a alternativní formy financování v oblasti rozvoje, které Konference doporučila. Nemyslím si, že by tato daň z finančních transakcí mohla jakkoli regulovat světový finanční systém, a ani o to nejde. Myslím si, že zahájit iniciativu v oblasti daně z mezinárodních finančních transakcí, která by mohla být stanovena, jak už bylo řečeno, v rozmezí od 0,01 % - taková spousta peněz! - do 0,1 % hodnoty transakcí, musí Evropská unie - po boku skupiny G20, ovšemže. Očekávané příjmy se samozřejmě na základě těchto dvou koeficientů liší. Vybrat si můžete mezi 20 a 200 miliardami USD.
Celá věc by rozhodně neměla mít globální a všeobecnou povahu. V jednom bodě se však neshoduji s nikým z vás. Nemyslím si to, že by dohodu o zavedení daně měla uzavírat každá země světa. Podle mne by se na ní měli dohodnout hlavní hospodářští aktéři. Nesmíme čekat, až daň akceptuje celý svět, neboť všichni dobře víme, že by to ve skutečnosti znamenalo zánik samotné myšlenky daně.
V prvé řadě by měla být vybírána na úrovni státu, a dobrovolně, což by samozřejmě této myšlence dalo určitý impuls. Měla by být koordinována.klíčovými hospodářskými aktéry, zejména skupinou G20. A vzhledem k tomu, že se zajímáte o to, jak by mohla být použita, tak jednou z alternativ by mohlo být, že by byla odváděna do celosvětového, nebo alespoň evropského fondu; mohl by s ní velmi dobře pracovat Evropský rozvojový fond, který funguje jako nástroj poskytování veřejné rozvojové pomoci. Nebo by ji také mohly jednotlivé státy využívat v rámci svých rozvojových politik.
Existuje ale ještě něco, o čem mám vážné pochybnosti a co se nakonec zdá jako směr, kterým se bude odvíjet další postup. Výrazným signálem z tohoto hlediska by například bylo to, kdybych slyšel , že Tobinovu daň, nebo daň z finančních transakcí jako druh ochranného opatření, jež by mělo předcházet rizikům pro finanční svět nebo tato rizika eliminovat -, což já osobně nazývám finančním žonglérstvím, více či méně odmítá výkonný ředitel Mezinárodního měnového fondu. O to přece vůbec nejde! Nechci, aby účelem této daně bylo krytí rizik, která přijal finanční svět. Ta se musí zaplatit jinak. Jedná se o dezinterpretaci, kterou nemohu přijmout.
Rád bych připomenul, že veškerý pokrok dosažený za několik uplynulých let bude v řadě rozvojových zemí - a to dokonce i v těch zemích, které si vedou nejlépe - velmi pravděpodobně naprosto setřen, což je věc, která by zabránila dosažení rozvojových cílů tisíciletí. Proto jsem tedy horlivým zastáncem daní z finančních transakcí.
Vicky Ford
Pane předsedající, je zde zjevně celá řada důvodů, proč bychom měli finanční sektor požádat, aby výrazněji přispěl k příjmům z daní v období po finanční krizi, a je škoda, že se toto usnesení zaobírá jen daněmi z transakcí, a nikoli případy, jako je systém odvodů předložený prezidentem Obamou.
V souvislosti s daněmi z transakcí vidím tři oblasti, na které se musíme zaměřit.
Zaprvé to jsou dopady na koncového uživatele finančních služeb. Ve Spojeném království poštovné, které se používalo po mnoho let, vytvářelo nepřiměřené náklady pro malé investory a společnosti usilující o kapitál.
Zadruhé dopady toho, když EU bude postupovat osamoceně. Víme, že finanční trhy jsou globální a velice proměnlivé. Zjevně vzniká riziko, že pouze vytlačíme transakce mimo EU, a to by pro nás nebylo prospěšné.
Moje třetí obava se týká morálního hazardu: připustíme-li, že z těchto peněz bude hrazena pomoc bankám. Nemyslím si totiž, že peníze daňových poplatníků by měly automaticky plynout do každé zkrachovalé finanční instituce. Bude muset být možné, aby banka zkrachovala, zatímco zájmy klientů budou nadále chráněny. Odborníci varovali jak Hospodářský a měnový výbor, tak Zvláštní výbor pro finanční, hospodářskou a sociální krizi, že takový fond by mohl podněcovat k přijímání nadměrného rizika. Nechceme riskovat nadměrné riziko, a tato záležitost by měla být prověřena.
Nikolaos Chuntis
(EL) Pane předsedající, nedávná finanční krize nad vší pochybnost ukázala, že liberalizace finančních trhů a trvání na volném trhu umožnilo, aby finanční odvětví oproti reálné ekonomice rostlo nebezpečně rychle a ne v souladu s ní, a aby po léta fungovalo na základě masivní ziskovosti, nezodpovědnosti a bez jakékoli regulace, což nakonec nevyhnutelně muselo vést ke krizi.
Proto jsme tímto návrhem daní z finančních transakcí mohli omezit pouze objem finančního systému a zajistit, aby některé spekulativní finanční tansakce nebyly ziskové. Toto opatření však bohužel zůstane jen na papíře, pokud nebude provázeno integrovaným plánem pro regulaci finančního systému, abychom minimalizovali nezákonné politiky uplatňované bankami a spekulace zajišťovacích fondů a ratingových agentur, které v mnoha zemích zhoršují klima v zemi a zneužívají hospodářských problémů.
Je však třeba zajistit, aby taková opatření nebyla dočasná. Banky musí zaplatit za masivní balíčky finanční podpory, které dostaly od evropských vlád a kvůli nimž nakonec tyto země vykázaly větší finanční ztrátu. Nyní si tyto země od stejných bank musí půjčit, a tak zde budou platit dvakrát.
V tomto bodě musíme mít jasno. Banky musí zaplatit svůj dluh vůči vládě. A právě proto, bez ohledu na cokoli jiného, je nutná daň z finančních transakcí, zaprvé abychom omezili velikost tohoto finančního sektoru, a zadruhé by se tím šetřily zdroje pro nové sociální a rozvojové politiky.
Markus Ferber
(DE) Pane předsedající, paní komisařko, dámy a pánové, o co vlastně v dnešní rozpravě jde? Otázkou zcela jednoduše je, jak by mohly finanční trhy pomoci nahradit zaviněné náklady a ztráty státům, společnostem a hospodářstvím. To je základní otázka, na kterou si musíme odpovědět.
Jsem přesvědčen, že jsme společně dokázali vytvořit velmi vyvážený text. Jsem také velmi vděčný panu komisaři za jeho slova. Na jednu stranu však nemůžeme předpokládat, že Evropa je ostrovem blaženosti, kde si každý může udělat, co chce, a světové finanční trhy na to nebudou reagovat. Věci je nezbytné mezinárodně koordinovat. Na druhé straně musíme také zajistit, aby toto odvětví přiměřeně přispělo k překonání krize.
Já bych proto rád doporučil, abychom přestali s tím, že budeme přicházet každý týden s novým námětem, který nám umožní vyřešit potíže tohoto světa. Před pár měsíci měla naše potíže vyřešit zvláštní dávka z letenek, nyní je to daň z finančních transakcí a příští měsíc někdo vymyslí ještě něco. To je skutečně příliš. Jedná se o to, aby se finanční trhy zapojovaly mezinárodně koordinovaným způsobem. Dokáže-li Komise za účelem řešení tohoto problému předložit citlivý návrh, a tento návrh bude zanesen do mezinárodních jednání, pak budeme stát na pevných základech.
Sami k sobě bychom ale také měli být upřímní. Ti, kdo tvrdí, že těmito nástroji můžeme zastavit spekulace, jednoduše klamou sami sebe. V podstatě od spekulantů očekáváme jejich větší zapojení do rizika a příspěvek k jeho překonání. Takový přístup je správný. Máte při něm naši plnou podporu, pane komisaři.
Catherine Stihler
Pane předsedající, ve Spojeném království je v současné době vedena kampaň nazvaná Robin Hood, která vyzývá k zapojení nevládní organizace, církve a občanskou společnost v jejímž čele stojí herec Bill Nighy. Pane komisaři, pokud jste se ještě nedíval na internetové stránky kampaně, rozhodně bych Vám to v rámci této rozpravy doporučoval. Kampaň počítá s daní z finančních transakcí ve výši 0,05 %, která by měla pozvednout region o nějakých 37 miliard GBP.
Takže daň z finančních transakcí není jen to, že lidé přijdou k pokladně a vytáhnou peníze. Jde v ní o neveřejné transakce a je to o těch, kdo přispěli k finanční krizi, když některé věci přehlíželi. Abych vzal v úvahu všechny faktory -asi před třemi týdny jsem poslouchal, co říkal ekonom John Kay při své návštěvě ve Skotsku; pokud by Skotsko bylo nezávislou zemí a naše banky zkrachovaly, všichni, každý muž, žena či dítě ve Skotsku by odpovídali za plnění závazků ve výši 750 000 GBP. Teď nemůžeme dovolit, aby se to stalo v budoucnu. Nestalo se tak v této chvíli, díkybohu, neboť jsme ve Skotsku součástí Spojeného království, ale v budoucnosti se budeme muset daní z finančních transakcí vážně zabývat a věnovat pozornost tomu, jak by ji bylo možné použít.
Kampaň Robin Hood je zajímavou myšlenkou a myslím si, že by v ní mělo platit pravidlo 80:20; 80 % na veřejné služby a 20 % na zajištění fondu k financování opatření, jimiž zamezíme tomu, aby se někdy v budoucnu opakovala bankovní krize.
Děkuji Vám, pane komisaři, a očekávám váš návrh. Možná byste nám mohl říci, v jakém časovém horizontu můžeme vaše stanovisko očekávat. Vím, že v dubnu bude předložena strategie EU 2020, bylo by však dobré slyšet váš časový plán.
Patrick Le Hyaric
(FR) Pane předsedající, pane komisaři, v současné krizi máme před sebou jen dvě možnosti. První je nechat zaplatit za krizi občany tak, jak jsme to udělali i my: prostřednictvím úsporných finančních politik, zvýšením úrovně nezaměstnanosti a zvyšováním daní, jako je nedávný nárůst DPH v Řecku. Jiná možnost je zdanit spekulativní kapitálové přesuny a finanční transakce. To by evropskému hospodářství vytvořilo značný příjem a jsem přesvědčen, že by to byla i zbraň proti finanční krizi, kterou jsme nyní postiženi. Bylo by také užitečné mít odvahu a rázně zakročit proti daňovým rájům.
Tento návrh není nijak převratný, neboť je zahrnut už v dohodách G20. Některé z těchto zásad byly dokonce už projednány a také se zde o nich hlasovalo, ale je naléhavě nutné jít dále, než činit jen bezcílné proklamace. Musíme dosáhnout okamžitého ukončení této smrtící spekulace. Ve skutečnosti se někteří ekonomové domnívají, že kdybychom použili nízkou sazbu daně ve výši 0,5 % na finanční transakce, bylo by pak dalších 500 miliard EUR dostupných Evropské unii. Zkrátka peníze, které bychom mohli použít za účelem obnovy přijetím opatření v oblasti práce, odborné přípravy, výzkumu, mezd, a nových průmyslových a zemědělských politik šetrných k životnímu prostředí.
Musíme proto začít jednat. Je nutné mít odvahu k tomu, abychom hlasovali pro daň jako takovou a poté ji zavedli.
Othmar Karas
(DE) Pane předsedající, pane komisaři, dámy a pánové, v rakouském parlamentu a rakouské federální vládě, stejně jako v mé straně, Rakouské lidové straně, existuje široká politická vůle k zavedení daně z finančních transkací. Finanční a hospodářská krize má celosvětové důsledky, ale i příčiny, které nelze omezovat na jeden kontinent.
Nepotřebujeme jen mechanismy správy věcí veřejných v celosvětovém měřítku, potřebujeme mechanismy dohledu v celosvětovém měřítku, celosvětové řídící regulační mechanismy, a také zdroje financování. Otázka, jak nalézt zdroje financování, však nestačí. Stejně tak jsou důležité důsledky, jaké by takové řízení mohlo způsobit.
V prvé řadě potřebujeme společnou evropskou vůli, evropský projekt, takový, abychom mohli být úspěšní také celosvětově. Otázka Komisi a usnesení, které doufejme získá v Parlamentu ve středu velkou většinu, jsou výrazem společné politické vůle rozvíjet a uplatňovat - nejlépe v celosvětovém měřítku - model daně z finančních transakcí. Těším se, až dostanu velmi konkrétní návrh Komise, který bude přispívat k této solidaritě v Evropě, a očekávám, že Komise tento návrh předloží co nejdříve, stejně jako odpověď na naše otázky.
Jaké důsledky bude mít tato daň z finančních transakcí na reálnou ekonomiku a na konkurenceschopnost Evropské unie v hospodářské a finanční oblasti? Co by mělo být zdaněno, jak vysoké by měly být sazby, kdo by měl vybírat daň a kdo dostane peníze? Mělo by zde snad fungovat vyčleňování prostředků podle regionů? Chtěl bych říci ano, ale k čemu to? Všechny tyto záležitosti je třeba vyřešit. Tím, že vedeme dnešní rozpravu, a naším hlasováním ve středu stanovujeme směr pro další období. Prosím vás o rychlou odpověď.
Magdalena Alvarez
(ES) Pane předsedající, pane komisaři, krize ukázala, že Evropská unie nemá dostatek nástrojů k boji proti důsledkům toho, co se stalo, a k poskytnutí odpovídajícího rámce pro hospodářskou obnovu.
Je proto třeba pracovat na společné reakci. Ta by měla zahrnovat nejen koordinaci strategií členských států, ale také nás, Unii, vybavit, abychom měli příslušné nástroje ke smysluplnému jednání, pokud potřebujeme poskytnout okamžitou a celosvětovou odpověď.
Prvním cílem by mělo být vybavit Unii k dalekosáhlejší a účinnější hospodářské správě, která může vyžadovat vyšší stupeň finanční autonomie. V této souvislosti by daň z finančních transakcí, která byla navržena k naplnění trojího účelu, mohla být velmi užitečná. Po tom všem potřebujeme posílit schopnost Unie rozvíjet své vlastní politiky, potřebujeme zlepšit hospodářskou stabilitu omezením spekulativních operací, a potřebujeme poskytovat potřebné informace ke sledování stavu a vývoje na finančních trzích. Kromě toho bychom měli při navrhování tohoto fiskálního nástroje usilovat o ustanovení k zajištění toho, aby finanční odvětví přispívalo k procesu nápravy škod způsobených reálnému hospodářství a k pokrytí výdajů a nákladů vynaložených na stabilizaci bankovního systému.
Mohl byste nám, pane komisaři, poskytnout časový rozvrh těchto kroků?
Diogo Feio
(PT) Pane předsedající, je správné, že Evropský parlament v souvislosti s tímto tématem předkládá soubor otázek a nevydává k nové dani z finančních transakcí konečné stanovisko.
Pro tento postup existují navíc další důvody. Musíte jen naslouchat tomu, co nám říkali neúnavní podporovatelé této daně. Uváděli, že je to politický problém, a téměř vůbec že to není otázka týkající se technického řešení.
Nejprve se rozhodněme pro daň, a pak teprve uvidíme, jak má být provedena. To je chyba Tento problém finanční krize není možné řešit ideologií.
Za druhé, jejich cílem měla být daň, která by mohla pomoci těm nejvíce znevýhodněným, taková daň Robina Hooda, neboť ti nejvíce zvýhodnění překonají svou nelehkou situaci zároveň s růstem hospodářství.
Otázka týkající se evropského nebo celosvětového měřítka má sotva význam. Vyhýbá se též řešení tohoto problému. Co by se stalo, kdyby tento typ daně měla pouze Evropa?
Je zde přítomno několik prvků, jež je třeba vzít v úvahu. Nikdo nemůže v době krize řešit jakýkoli problém tak, že zavede novou daň. Problém veřejných financí nevyřešíme zavedením nové daně. Rozhodně jej nevyřešíme zavedením nové daně, která funguje jako jakási penalizační a kárná daň, daň, která má za cíl trestat ty, kdo jsou zodpovědní za krizi.
A touto novou daní bude trpět koncový spotřebitel. V případě daně bude trpět ta strana, která peníze potřebuje dostávat.
Zadruhé je řada technických problémů, které by bylo zapotřebí projednat. Těch, kterých se to údajně netýká. Máme jeden evropský administrativní systém, který by takovou daň mohl administrovat? Dokáže někdo říci, kolik by uplatňování daně stálo? Ví někdo, jaký to bude mít dopad na likviditu a tok úvěrů? Jak se bude daň používat v souvislosti s časovými rozdíly a v případě transakcí, v nichž vystupuje druhý subjekt? Jak by to vše mělo být kontrolováno?
Všechny tyto otázky zůstávají stále ještě nezodpovězené. Jsem toho názoru, že bychom se měli poučit z krize a pak zaujímat postoje. Pochybuji o tom, že tato nová daň je správná.
Anni Podimata
(EL) Pane předsedající, pane komisaři, rozprava o zavedení daně z mezinárodních finančních transakcí možná není nová, je však dnes mimořádně aktuální, neboť základní poučení z této krize v rámci celosvětového hospodářství, a obzvláště pro eurozónu, kde v nedávné době došlo k systematickým útokům spekulantů, je to, že předchozí nezodpovědnost finančních trhů a nedostatek základní regulace a správy na finančních trzích mají okamžité a viditelné dopady na reálné hospodářství, na veřejný sektor a na sociální stabilitu.
V této souvislosti je uvalení daně na mezinárodní finanční transakce obvzláště důležité, neboť je to jedním ze základních bodů dlouho očekávané restrukturalizace, pokud jde o mechanismy finanční kontroly. Řešením pro nás samozřejmě není zavedení další evropské daně, která bude mít nejisté dopady na konkurenceschopnost evropského hospodářství, ale formulace ambiciózního evropského návrhu, který bude předložen skupině G20.
Sirpa Pietikäinen
Pane předsedající, finanční trhy jsou celosvětové a finanční společnosti jsou celosvětové; finanční odvětví je tak v tuto chvíli největším celosvětovým odvětvím. Protože i naše potřeby jsou celosvětové - jako například rozvojová agenda, rozvojové cíle tisíciletí - zdá se mi více než přirozené, aby zdanění finančních transakcí bylo prvním pokusem o zdanění celosvětové úrovně.
Politika není celosvětová; a není ani, jak víme, řádně celoevropská. Někdo se musí ujmout vedení při řešení problému, a je vcelku pochopitelné, že se toho chopí Evropská unie. Obvykle ten, kdo se ujme vedení - tvorby mechanismů, modelů, duševních práv - může uplatňovat vliv, a má rovněž výhodu toho, být prvním.
I když zde existují určité nepatrné přínosy z hlediska mírného omezení nejspekulativnějších transakcí, vztahují se podle mne hlavní přínosy k tomu, že sem vstupuje nový prostor zdanění, celosvětový mechanismus a shromáždění zdrojů na celosvětové úrovni - v menší míře co se týče finančního sektoru, zejména však pro náš evropský a celosvětový rozvoj a potřebu ochrany životního prostředí.
Jestliže ovšem Evropská unie v této oblasti hodlá působit, musí mít jasnou myšlenku, musíme mít jednotný postoj, a proto bych ráda viděla, kdyby Komise co nejdříve předložila návrh, jak by byla daň z finančních transakcí realizovatelná.
Edward Scicluna
Pane předsedající, je to nejméně čtyřicet let, co jsme, jako studenti, diskutovali o novém světovém hospodářském řádu, jehož součást tvořil návrh u Mezinárodního měnového fondu používat půjčky se zvláštními právy čerpání (SDR) a zařadit určitý typ daně na úrovni vnitrostátních vlád, jež by mohla být použita na pomoc chudým zemím. To se, jak víme, v praxi nestalo.
Tím, že o řadu let později se skutečnosti změnily - globalizace, spolu s pokrokem v technologiích a větší politickou vůlí - jsou některé plány nyní proveditelnější. Navýšilo se ale množství politických cílů celosvětové úrovně. Kromě chudoby, se kterou se bohužel stále potýkáme, nás zneklidňují i celosvětové problémy životního prostředí, jako je změna klimatu, a v současné době v podstatě hovoříme o jakémsi celosvětovém pojistném, jehož cílem je kompenzovat obětem sociální a hospodářskou bolest, kterou utrpěly v důsledku finanční katastrofy.
Ve chvíli, kdy řešíme monohonásobné cíle, musíme být opatrní. Navrhuji, abychom zůstali věrni moudrému pravidlu, které nám velí pro každý cíl hledat samostatný nástroj. Ať je Komise smělá, nicméně naší povinností je zajistit, aby daň z finančních transakcí byla velice dobře zacílená a proveditelná. Nesnažme se na všechny problémy navléknout jediné řešení.
Elena Băsescu
(RO) Myslím si, že zavedení daně z finančních transakcí nebude mít naprosto žádný užitek. Nepomůže nám překonat finanční krizi a nepomůže ani zabránit nové krizi, a nepřispěje ke stabilitě finančních trhů. Toto opatření povede jen ke zvyšování nákladů na kapitál a na úvěr a bude brzdit investice.
Před zavedením nové daně musí Evropská komise velmi pečlivě posoudit pro a proti, s nimiž je tato daň spojena. Pokud bude rozhodnutí zavést odvod z finančních transakcí vyneseno, může to po celém světě negativně ovlivnit konkurenceschopnost evropského hospodářství. Rovněž musí dojít k zamezení dvojího zdanění a stejně tak i vzniku překážek, které blokují volný pohyb kapitálu.
Náklady vyplývající z takové daně nesmí být neseny obyčejnými občany. Bylo by rovněž vhodné zvážit zavedení tohoto typu daně v zemích, v nichž je nahromaděn spekulativní kapitál, což vede k vytváření krátkodobého vnějšího dluhu. Toto opatření by mohlo zabránit hromadění spekulativního kapitálu.
V roce 2009 zavedlo Švédsko roční poplatek na stabilitu, který se má týkat bank a úvěrových institucí a měl by se rovnat 0,036 % celkové hodnoty některých závazků. Zavedení takové daně však není na místě v Rumunsku. Na úrovni jednání mezi rumunskou vládou, MMF a Evropskou komisí byly dohodnuty legislativní změny, které Národní bance Rumunska umožní použít zvláštní administrativní řízení k tomu, aby v případě úvěrové instituce, která je v obtížích, byla schopna rychle a účinně zasáhnout.
V této situaci bych se ráda Evropské komise zeptala, o jakých mechanismech nebo vzorcích se uvažuje, aby chránily země proti hromadění spekulativního kapitálu, a zda se zvažují také další opatření zaměřená na regulaci finančního systému a dohled nad ním.
Děkuji.
Seán Kelly
Pane předsedající, při diskusi na toto téma mě napadají dvě slova: jsou to latinská slova festina lente, čili "spěchej pomalu", protože téma je zcela zjevně kontroverzní, stejně jako jsou prakticky všechny daně. Řekněme, že hovořit o zavedení daně na finanční instituce a dosáhnout jejich větší opatrnosti vůči riziku, a možná je dokonce nechat zaplatit za své vlastní hříchy, je obzvláště lákavé, ale finanční transakce má celosvětový rozměr, nikoli jen evropský, jak zdůraznila paní Swinburnová, a tak je třeba posoudit všechny možnosti.
Zabývejme se tím, kam směřují MMF a G20, a pak možná postoupíme kupředu, ale zcela jistě potřebujeme tento směr velmi pečlivě zvážit. Říkám tedy festina lente, spěchej pomalu, a poté, co vše zvážíme a široce zkonzultujeme, možná budeme potřebovat jednat, s pomocí či bez pomoci Robina Hooda.
Kriton Arsenis
(EL) Pane předsedající, pane komisaři, navzdory tomu, že rozvinuté země jsou odpovědné za 80 % emisí skleníkových plynů, platí v současné době za nejhorší následky země rozvojové. Tyto mimořádně drastické následky zasahují ty nejchudší země, země, které skleníkovému efektu nijak nenapomohly.
V současnosti existuje dvacet milionů environmentálních uprchlíků. Pokud něco neuděláme hned, bude jich do roku 2050 pět set. Vůči těmto zemím máme závazek spojený s klimatem odhadem 100 miliard EUR ročně. Z toho je spravedlivý díl Evropské unie 35 miliard EUR.
Je třeba daň z finančních transakcí okamžitě zavést, abychom mohli náš závazek spojený s klimatem financovat. Zároveň nám tato daň umožní platit náš dluh spojený s klimatem vůči příštím generacím tím, že napomůže vytvoření fondu energetické nezávislosti na uhlí.
Enrique Guerrero Salom
(ES) Pane předsedající, pane komisaři, návrh, který neprosperoval před dvaceti lety, je nyní opět předmětem diskuzí a rozpravy, jež se konají kvůli naší finanční a hospodářské krizi. Tento návrh nebudou hájit už jen akademici a menšina či opoziční skupiny. Dnes zavedení této daně navrhují skupina G20, Mezinárodní měnový fond a někteří vedoucí představitelé nejrozvinutějších zemí světa. Této příležitosti musíme využít, neboť nastala ta pravá chvíle.
Jako člen Výboru pro rozvoj podporuji názor, že má-li být taková daň zavedena, část výnosu z daně by měla být věnována na financování rozvoje. Pokud by příjmy byly použity výlučně k financování pojištění vkladů nebo pro čistě hospodářské účely, finanční sektor by pak účinně nepřispíval k dosažení celosvětové spravedlnosti. Proto by část výnosu z daně měla být věnována na rozvojovou pomoc.
Algirdas Šemeta
člen Komise. - Pane předsedající, těší mne, že jste této důležité rozpravě věnovali váš čas. Myšlenka daní z finančních transakcí upoutala zatím hodně pozornosti. Jak jsem už vysvětlil, Komise se v současnosti zabývá otázkou inovativního nástroje financování celosvětové úrovně a věnuje zvláštní pozornost následujícím aspektům.
Zaprvé je to konkurenceschopnost. Vzhledem k tomu, že finanční transakce by se daly označit za mobilní a finanční trhy za konkurenční, bude riziko přemisťování činností na jiné trhy velmi vysoké. To znamená, že společný přístup, a zejména pak dobrá spolupráce, jsou na mezinárodní úrovni nezbytné.
Druhá otázka je souhrnný dopad různých iniciativ, které by neměly podkopat schopnost finančního sektoru podporovat hospodářskou obnovu.
Zatřetí musíme provést analýzu správně. Komise brzy zveřejní svou analýzu různých možností. Musím říct, že to není vůbec jednoduché. Provádíme analýzu a podrobujeme analýze různé nástroje. Tyto nástroje se týkají nejen daní z finančních transakcí, ale také různých případných odvodů z bankovních závazků, účelových odkupů bankami apod. Tuto analýzu musíme provést velmi důkladně, abychom mohli učinit správné závěry, pokud jde o to, která z možných řešení jsou nejlepší.
Komise porovná své závěry s řešeními, která navrhují naši mezinárodní partneři. Na tomto základě budou identifikovány nejslibnější nástroje, jimiž se Komise pak bude zabývat podrobněji.
Chtěl bych také říci to, že rozsah, v jakém je ve Strategii EU 2020 zmiňováno "zdanění" nebo "daně", vůbec neodpovídá tomu, co bylo uváděno v předchozích strategických dokumentech. Myslím si, že Komise se v oblasti zdanění velmi vážně věnuje otázkám souvisejícím s rozvojem.
Na závěr bych chtěl zdůraznit, že Komise prosazuje a podporuje důkladnou analýzu na celosvětové úrovni o možných přínosech a nevýhodách různých inovativních finančních nástrojů včetně daní z finančních transakcí. Rád bych Parlamentu poděkoval za jeho zájem o toto téma a jeho přístup k němu.
Předsedající
Obdržel jsem návrh usnesení k ukončení rozpravy předložený Hospodářským a měnovým výborem v souladu s čl. 115 odst. 5 jednacího řádu.
Rozprava je ukončena.
Hlasování se uskuteční ve středu 10. března 2010 ve 12:00.
Písemná prohlášení (Článek 149)
Proinsias De Rossa  
písemně. - Dlouho jsem daň z finančních transakcí, či jak jí říkají podporovatelé v USA - daň z finančních spekulací, podporoval. James Tobin byl jedním z prvních na cestě k této myšlence, určené především ke stabilizaci na celosvětových finančních trzích a, postupem času, k podstatnému zvýšení částky peněz na rozvojovou pomoc. Silní spekulanti na finančních trzích tuto myšlenku, která dávala velkou moc vládám, odmítli jako neproveditelnou. Mezinárodní měnový fond v současné době zkoumá, jako důsledek krize, její proveditelnost a musíme říci, že odborný posudek není mařen zákulisním lobbováním a líčen jako neužitečný. Naším nástrojem, který by nám v Evropě v současné době umožnil uplatňovat daň, je například zúčtovací systém SWIFT. V tomto případě se však, v rozporu s tím, co říkají výzkumy, znovu a znovu objevují nepravé argumenty; "mohlo by dojít k daňovému úniku, byla by to dodatečná zátěž spotřebitelů". Finanční krizi, způsobenou bezohlednými finančními spekulanty, kteří nepřestávají vydělávat ohromný majetek a jejichž činnost srazila světové hospodářství na kolena, je třeba pečlivě ohraničit. Rostoucí podpora daně z finančních transakcí musí být více vedena veřejným zájmem vlád jednat, a nikoli dávat volný prostor hrabivcům, kteří nemají nikdy dost.
