3. Obhajoba zásady subsidiarity (hlasování) 
Martin Schulz
- (DE) Vážená paní předsedající, rád bych znovu vznesl svou procedurální námitku:
(Vřava v jednacím sále)
Těší mě, že se mi vždy podaří probudit své kolegy poslance a poslankyně. To prospívá krevnímu oběhu.
V souladu s článkem 177 odstavce 4 znovu požaduji, aby bylo hlasování odloženo a aby bylo mezitím prošetřeno, zda je usnesení i hlasování legitimní.
Manfred Weber
(DE) Vážená paní předsedající, vážené dámy, vážení pánové, nejprve bych se rád podíval na procesní argument. Rád bych vám všem připomněl, že jsme právě hlasovali o Cashmanově zprávě. To je zpráva, kterou vytvořil Parlament během probíhajícího legislativního procesu. Naše právní služba uvedla, že něco takového není povoleno, avšak socialisté trvali na tom, aby byla předložena. Zatímco jsme debatovali o svobodě tisku v Itálii a pověřený pan komisař nám vysvětloval, že Evropská unie nemá v této oblasti žádnou pravomoc, socialisté se stále domnívali, že stojí za to napadat pana Berlusconiho. Ať se to socialistům líbí nebo ne, je to věc toho, že zde není žádná pravomoc. Kdykoli jsou ostatní lidé napadáni, uplatňuje se pravomoc. Z tohoto důvodu bychom se jim neměli vzdávat.
Druhý argument však stojí za to, aby se o něm debatovalo ve vší vážnosti. Jsme zodpovědni za úmluvu o lidských právech? Rád bych připomněl svým kolegům poslancům a poslankyním, že poté, co vstoupí v platnost Lisabonská smlouva, se Evropská unie stane smluvní stranou úmluvy o lidských právech. To znamená, že pokud je legitimní, aby o této záležitosti debatoval italský parlament, protože Itálie je smluvní stranou úmluvy o lidských právech, pak je stejně tak legitimní, aby o ní debatoval i Evropský parlament, protože ten se smluvní stranou úmluvy o lidských právech stane v budoucnu.
Můj třetí a poslední argument se týká skutečnosti, že nejsme právníci, ale politici. Tento rozsudek ovlivňuje milióny lidí, a proto bychom o něm dnes měli hlasovat.
(Potlesk)
