Jaderná bezpečnost 25 let po černobylské katastrofě (rozprava) 
Předsedající
Dalším bodem je rozprava k otázce k ústnímu zodpovězení Komisi týkající se jaderné bezpečnosti 25 let po černobylské katastrofě, kterou předložil Bogusław Sonik jménem Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin - B7-0312/2011).
Bogusław Sonik
Pane předsedající, těší mne, že toto zasedání Evropského parlamentu připomíná oběti a všechny zraněné při černobylské katastrofě, která byla největší jadernou katastrofou v dějinách. Toto výročí se stává tragickým důvodem pro zhodnocení a zvážení jaderné bezpečnosti zejména ve světle nedávných událostí v Japonsku. Černobylská tragedie rovněž odhalila bezmoc a bezohlednost tehdejší komunistické vlády na Ukrajině, která se snažila katastrofu a její rozsah utajit před světem.
Připomeňme si několik skutečností, které v určité míře naznačují měřítko, dosah a rozměr této tragédie. Exploze reaktoru v černobylské jaderné elektrárně způsobila zamoření přibližně 100 000 km2 půdy, z nichž 70 % leželo na území Běloruska. Radioaktivní částice dosáhly rovněž do Skandinávie a střední Evropy, včetně Polska, jakož i do Řecka a Itálie v jižní Evropě. Přibližně 115 000 lidí bylo evakuováno z oblastí ležících v blízkosti reaktoru a přibližně 220 000 bylo po roce 1986 přemístěno z Běloruska, Ruské federace a Ukrajiny.
Spoušť, kterou tato katastrofa napáchala na zdraví a životním prostředí, lze jen velmi těžko odhadnout. Odborníci stále ještě nedokáží stanovit počet úmrtí způsobených katastrofou. Podle Světové zdravotnické organizace může počet úmrtí způsobených rakovinou vyplývající ze znečištění po výbuchu jaderné elektrárny dosáhnout až 9 000. Další zdroje odhadují, že přibližně 200 000 lidí už zemřelo na nemoci související radioaktivitou a dalších 100 000 může v budoucnu zemřít na rakovinu způsobenou černobylskou havárií. Podle nejnovějšího výzkumu obyvatelé nejméně dvou ukrajinských okresů stále jedí kontaminované potraviny.
Nezapomínejme, že Evropská unie, která zřídila Fond pro kryt reaktoru v Černobylu, přispěla ke zmírnění dopadů černobylské katastrofy největším objemem finančních prostředků. Při 25. výročí havárie Evropská komise oznámila, že bude vyčleněno 110 miliónů EUR na stabilizování situace a ochranu prostředí kolem černobylské jaderné elektrárny.
V tomto kontextu nesmíme zapomínat, že otázka, jakým způsobem přistupujeme k jaderné energii, překračuje všechny světové hranice a měla by být řešena v duchu solidarity a přeshraniční odpovědnosti. Proto chci Evropskou komisi požádat o a vyzvat ji k provedení dlouhodobého důkladného výzkumu zdravotních následků černobylské havárie. Je Komise připravena uskutečnit a podporovat dlouhodobý výzkum v délce lidského života, který by zkoumal vliv černobylské katastrofy na zdraví Evropanů ve všech oblastech postižených radioaktivním spadem? Má Evropská komise nějaké údaje týkající se znečištění životního prostředí v oblastech nejvíce postižených explozí? Vyzve Komise při příležitosti výročí katastrofy vlády, aby veřejně přislíbily další finanční prostředky určené na snížení dopadů této jaderné katastrofy?
Vzhledem k množství jaderných elektráren na území Evropské unie a k současnému stupni koordinace v rámci Unie, o jakých možných vývojích situace Komise ví, co se týká dopadů závažné havárie jaderné elektrárny na obyvatele jednotlivých členských států? Má Evropská komise nějaké plány na koordinaci činnosti států v případě jaderné katastrofy? Jaderné katastrofy vždy přicházejí překvapivě a vždy mají mezinárodní a globální následky. Proto je lepší předem připravit sadu nutných opatření, která umožní minimalizovat rizika a vyhnout se dalším tragédiím.
Günther Oettinger
člen Komise. - (DE) Pane předsedající, vážení poslanci, během 25 let, která uplynula od černobylské jaderné havárie, hrála Komise významnou úlohu v celosvětovém úsilí o zmírnění následků tragedie. Rozsah tohoto úkolu vyžadoval společné úsilí. Proto Komise spolupracovala s partnery v členských státech, G7 a se samotnou Ukrajinou, aby se zabezpečilo řádné stabilizování oblasti a její vhodné zajištění z hlediska environmentálního.
EU zaujala aktivní postoj k mobilizaci dalších prostředků od mezinárodního společenství, aby bylo možné dokončit práci na místě havárie v Černobylu a v tomto směru pokračujeme ve svém úsilí svým vlastním přispěním. Komise je největším přispěvatelem do Fondu pro kryt reaktoru v Černobylu; na konferenci dárců konané v Kyjevě loňského dubna jsme přislíbili dalších 110 miliónů EUR z našeho rozpočtu, když tato konference celkem přinesla příslib dalších 550 miliónů EUR.
Působili jsme aktivně na diplomatické frontě a přesvědčili jsme 32 států včetně 13 nových dárců, aby přispěly do fondu. Zamýšlíme pokračovat ve své činnosti mezi dalšími dárci včetně Evropské banky pro obnovu a rozvoj, abychom zajistili finanční prostředky, které jsou zapotřebí k dokončení všech projektů do roku 2015. Spolupracujeme i s ukrajinskou vládou, abychom zajistili, že plán na zakrytí jádra černobylského reaktoru bude moci být dokončen. To obnáší obložení poškozeného reaktorového bloku IV novým ochranným pláštěm a podniknutí nezbytných kroků k odstavení ostatních reaktorů. Veškeré práce by měly být ukončeny do roku 2015.
Poté pokročíme k výzkumným projektům pod záštitou rámcového programu Euratom, které se týkají následků havárie a toho, jak se lze s těmito následky vypořádat. V současnosti probíhá v rámci společného programu navrženého evropskou platformou MELODI široká iniciativa, jejímž předmětem je výzkum působení nízkých dávek radiace.
Jako součást mechanismu pro spolupráci v oblasti jaderné bezpečnosti zvažujeme projekt zaměřený na pomoc nejvážněji postiženým skupinám obyvatel žijících kolem černobylské uzavřené zóny. Zamýšlíme se hlouběji zabývat vztahy mezi zdravím a výživou. Pokud se ukáže, že by bylo užitečné provádět naše aktivity zaměřené na hodnocení dopadů na lidské zdraví ve všech oblastech postižených spadem z Černobylu, je Komise připravena přikročit k činu a přesunout zodpovědnost za koordinaci příslušných kroků na Výbor pro zdravotní bezpečnost EU.
Další odpovědností Komise je boj se znečištěním životního prostředí. Po havárii jsme přispěli ke společným výzkumným projektům se Společenstvím nezávislých států podporou rozsáhlého sběru údajů a přípravou strategií pro řešení krizi v oblasti jaderné energetiky a v dotčených oblastech v Bělorusku, Rusku a na Ukrajině. Po havárii jsme napříč EU shromažďovali data o uvolňování radioaktivního cesia. Ta byla zveřejněna v roce 1998 formou atlasu, který byl vydán ve spolupráci s Ukrajinou, Ruskem a Běloruskem.
V současnosti pod záštitou 7. rámcového programu Euratom podporujeme síť excelence v oblasti radioekologie, abychom zajistili financování integrace, vytváření propojené sítě a dosahování kvalitních vědeckých výsledků v zájmu ochrany lidí a životního prostředí před radiací.
Co se týká ochrany obyvatel, v průběhu uplynulých devíti let jsme podporovali spolupráci mezi členskými státy v oblasti cvičení civilní ochrany. Těchto cvičení se účastní i lidé ze třetích zemí. Tři cvičení spolufinancovaná z prostředků našeho finančního nástroje pro civilní ochranu měla radiologickou součást, konkrétně TORCH, které se zabývalo simulací havárie s hromadnými oběťmi, CREMEX, které zahrnovalo masové znečištění po výbuchu špinavé bomby a SISMICAEX, které proběhlo loni a které řešilo jadernou havárii způsobenou zemětřesením.
V nadcházejících letech budeme v duchu evropské solidarity pokračovat v poskytování pomoci a učiníme vše možné, abychom snížili škody z Černobylu a zabránili škodám dalším.
Herbert Reul
jménem skupiny PPE. - (DE) Pane předsedající, pane Oettingere, dámy a pánové, domnívám se, že je vždy dobré ohlédnout se za svou činností, a proto Komisi děkuji, že tak jasně vysvětlila, co všechno Evropa od katastrofy učinila, bezprostředně po ní, v krátkodobém i dlouhodobém horizontu až do dnešních dnů.
Bez ohledu na to, z jakého pohledu se na problém díváme, stojí za to poukázat na skutečnost, že opatření na omezení škod by nikdy nemohla probíhat v takovém rozsahu bez zapojení Evropské unie. Považuji rovněž za velmi užitečné, že Komise neposkytla jenom okamžitou přímou pomoc, ale jménem Evropy jako celku se intenzívně zabývala otázkou, jaké závěry lze z katastrofy vyvodit co se týká opatření civilní ochrany, systémů výměny informací, jakož i výzkumu a souvisejících studií. Nejsem úplně přesvědčený, že je třeba přicházet s novými studiemi. Možná je zapotřebí vyhodnotit materiál, který už máme k dispozici, a zjistit, zda dostačuje našim potřebám. Domnívám se, že toto se objasní v průběhu rozpravy s množstvím názorů. Přístup k obrovskému objemu informací někdy k nějakému smysluplnému pokroku nevede.
Rád bych vyjádřil své poděkování a prohlásil, že Komise a Evropa jako celek mohou být potěšeny tím, čeho v tomto případě dosáhly. Prokázaly, že tyto instituce nejsou jen spolkem mluvků, ale rovněž zdrojem praktické pomoci.
Jo Leinen
jménem skupiny S&D. - (DE) Pane předsedající, pane Oettingere, dámy a pánové, rád bych poděkoval panu Sonikovi za to, že spustil tuto rozpravu a že připravil otázku k ústnímu zodpovězení.
Souhlasím, že bychom na černobylskou katastrofu neměli nikdy zapomenout. Všichni si dobře uvědomujeme, že její dlouhodobé následky pociťujeme ještě nyní, o čtvrt století později. Stále existuje rozsáhlá neobyvatelná oblast, takže lidé se už nemohou vrátit do svých domovů. Pak jsou zde dlouhodobé zdravotní následky. Televize nám ukázala, že ještě dvacet pět let po katastrofě ženy stále trpí samovolnými potraty.
Evropa nese část zodpovědnosti, protože otázka jaderné bezpečnosti není záležitostí národní suverenity, ale spíše otázkou evropské zodpovědnosti. Na tomto hustě osídleném kontinentu přináší každá jaderná elektrárna následky pro sousední země. Právě z tohoto důvodu máte, pane Oettingere, zvláštní zodpovědnost zajistit, že se tohoto tématu pevně chopíme, zvláště poté, co se stalo ve Fukušimě. Později s vámi budeme hovořit o zátěžových testech, jinými slovy o bezpečnostních analýzách 143 jaderných elektráren. Rád bych, abyste se držel svých zásad. V Evropě usilujeme o co nejlepší bezpečnostní normy, nikoli jen o vyšetřování přírodních katastrof. Následně tedy musíme rovněž prošetřovat další rizika, jako jsou havárie letadel, teroristické útoky, počítačové útoky, jinak také kombinace těchto útoků na jaderné elektrárny. A co více, musíte zajistit, že toto se nestane jen prázdným gestem.
V Černobylu je ještě spousta práce. Sarkofág ještě není bezpečný, proto je zapotřebí dalších finančních prostředků, aby se situace dala do pořádku. Ještě jsem neslyšel žádné plány, co dělat s jaderným odpadem, který leží v areálu, odstranění tohoto materiálu ještě není zajištěno., Tuším, že podle pana Reula je zapotřebí výzkumných studií, protože dosud nemáme dostatek zkušeností z dlouhodobými následky radiace. Bylo by dobře, kdyby Komise takové studie uvedla do pohybu.
V konečném zhodnocení je nejbezpečnější volbou strategie opuštění jaderné energie. Zatímco spolupracujeme s postiženými státy, je mým největším přáním, abychom tam zřídili dílny pro budoucí technologie a poskytovali rady, jak šetřit energií a jak rozvíjet alternativní zdroje energie. Právě toho je 25 let po Černobylu zapotřebí.
(Řečník souhlasí s položením otázky podle článku 149 odst. 8 jednacího řádu.)
Paul Rübig
(DE) Pane předsedající, rád bych panu Leinenovi poděkoval. Zmínil se o zátěžových testech. Já bych však rád věděl následující: zátěžové testy musí mít nějaký následek. Domníváte se, že by bylo možné v této oblasti ustanovit trvalého evropského regulátora, který by byl zodpovědný za řešení těchto otázek a který by měl pravomoc odpojit nebezpečné jaderné elektrárny od sítě?
Jo Leinen
(DE) Pane předsedající, děkuji panu Rübigovi za tuto otázku. Cílem musí být vytvoření evropské schopnosti monitorovat jaderné elektrárny. Pokud má nějaký problém dopad, jenž přesahuje státní hranice, pak je jeho součástí evropský rozměr, který rovněž vyžaduje evropskou kompetenci. Pane Oettingere, my tuto kompetenci zatím nemáme, musíme však vykonat všechno proto, abychom dostali základ pro nezávislé, objektivní monitorování jaderných elektráren z evropské perspektivy, což nám umožní dojít k vlastním závěrům, až bude poukázáno na nedostatky. Pokud zátěžové testy ukážou, že jaderná elektrárna není bezpečná, pak musí být uzavřena, či, pokud je to možné, vylepšena.
Antonyia Parvanova
jménem skupiny ALDE. - Pane předsedající, zatímco se v dotčených členských státech diskutuje o budoucí energetické strategii, zda bude či nebude obsahovat jadernou energii, musíme mít na paměti, že ať už bude rozhodnutí jakékoli, jaderná bezpečnost zůstane dlouhodobým problémem pro několik dalších generací. Měli bychom samozřejmě v oblasti jaderné bezpečnosti vytvořit a vynucovat společné normy na mezinárodní úrovni, protože radioaktivní znečištění nezná hranice, jak odhalila černobylská havárie a jak potvrzuje to, co se stále děje ve Fukušimě.
Dvacet pět let po událostech v Černobylu stále potřebujeme další hodnocení a výzkumy minulých a současných dopadů znečištění na lidské zdraví a na životní prostředí. Musíme o jaderné bezpečnosti uvažovat ne jako o ochranném opatření, ale jako o dlouhodobé, všeobjímající strategii. Měli bychom se rovněž zabývat otázkou jaderného odpadu. Z Černobylu zbyl odpad a ten představuje vážné ohrožení pro region. Stává se zároveň evropskou výzvou pro budoucnost jaderné energetiky. Musíme v této oblasti provést další výzkum a musíme zajistit dlouhodobou bezpečnost skladiště či úložiště těchto materiálů.
Je proto třeba zajistit možnost zvrátit a napravit rozhodnutí, bez ohledu na to, jaké bude. Ráda bych v tomto směru slyšela jasný postoj Komise.
Konrad Szymański
Pane předsedající, na Černobyl se evropská politika odvolává již 25 let, které uplynuly od tragické katastrofy. Někdy je to zcela na místě, ale někdy to postrádá jakýkoli smysl. Narozdíl od Sovětského svazu před 30 lety máme v Evropské unii velmi dobré právní nástroje pro vynucování našich bezpečnostních norem. Jde o jedny z nejpřísnějších norem ve světě, a proto je zneužíváním historie využívat dnes černobylské katastrofy za účelem protijaderné propagandy založené čistě na předsudcích. Dalším aspektem zvládnutí evropské jaderné energetiky je to, že umožňuje udržovat nižší závislost na dovozu fosilních paliv z třetích států.
Z černobylské katastrofy lze vyvodit i užitečné závěry. Podél naší východní hranice je naplánována celá řada ruských jaderných elektráren, které mají vyvážet elektřinu do členských států Evropské unie. Jsou stavěny bez ohledu na bezpečnostní normy EU. Stálo by za to, aby Komise podnikla kroky k zabezpečení, že její normy budou dodržovány nejen v samotné EU, ale i za jejími hranicemi, protože elektrárny v Kaliningradské oblasti a v Bělorusku jsou zaměřeny na evropský trh. Jedinou otázkou zůstává, zda bude mít Komise sílu a představivost uspět ve svém úsilí v této oblasti.
Rebecca Harms
jménem skupiny Verts/ALE. - (DE) Pane předsedající, pane Oettingere, je pravda, že Evropská unie ve věci Černobylu a jeho následků již učinila hodně. Otázkou však zůstává, zda jsme učinili dost, zda vůbec kdy můžeme udělat dost a zda vždy děláme ty správné věci.
Podle mého názoru stále ještě existují značné mezery, které je třeba zaplnit, v oblasti zdravotních problémů vyplývajících z radioaktivního spadu. Je třeba dopídit se pravdy v debatě spojené s neustále falšovanými čísly od Mezinárodní agentury pro atomovou energii. Domnívám se, že Evropská unie, jejíž území je zasaženo přibližně polovinou spadu z katastrofy - úmyslně používám přítomný čas slovesa - se v tomto ohledu musí starat o svoje zájmy. To je velmi důležité. Mezinárodní následky, které jako mezinárodní společnost musíme snášet, nejsou v žádném případě omezeny na území bývalého Sovětského svazu, Běloruska, Ukrajiny a Ruska, protože více než polovina radioaktivního spadu následujícího po explozi a požáru dopadla na území evropského kontinentu. Proto vás chci vyzvat, abyste prozkoumali, zda není zapotřebí znovu zhodnotit dopad havárie na lidské zdraví. Mnozí bývalí pracovníci Světové zdravotnické organizace by uvítali, kdyby jejich práci někdo zhodnotil z jiného úhlu pohledu.
Další obavy ve mně vzbuzuje operace na vyčištění místa nehody. Hodně se diskutuje o rozsáhlém novém krytu. Jak je možné, že ještě stále nemáme k dispozici analýzu rizik Sarkofágu I? Jak to, že nedokážeme pochopit problém, který tam je? Jak je možné, že projekt takového rozsahu je řízen bez transparentní analýzy rizik? Dále mne udivuje, proč se nám nedostalo žádného vysvětlení, proč nebylo možné vyjmout a uskladnit použité palivové tyče z reaktorů II a III černobylské elektrárny, které byly odstaveny správně. Považuji to za obrovský problém.
Moje třetí poznámka se týká toho, že jsme v Evropské unii byli od Černobylu na pokraji roztavení jádra jaderného reaktoru několikrát a to dávno před událostmi ve Fukušimě. Dobrým příkladem je Forsmark, dále pak Paks a zrovna tak německá jaderná elektrárna Brunsbüttel. Nyní navrhované zátěžové testy nedokáží popsat rizika, která v současných evropských jaderných elektrárnách existují. Proto bych vás chtěla požádat, pane Oettingere, abyste nám nevěšel bulíky na nos. Slíbil jste nám přísné bezpečnostní testy. To, co bylo zatím nastoleno, nelze brát vážně.
Sabine Wils
Pane předsedající, 25 let po katastrofě v Černobylu ukazuje nové vyšetřování Společnosti pro ochranu proti radiaci, že do dnešního dne zemřelo na dlouhodobé následky havárie jaderného reaktoru 1,4 miliónu lidí. Dokonce i v Německu jsme měli strach o bezpečnost našich dětí, které byly vystaveny radioaktivnímu dešti a kontaminovaným potravinám.
Evropská unie nyní musí v reakci na černobylskou a fukušimskou katastrofu učinit správné kroky. Obavy, že slibované zátěžové testy všech jaderných elektráren pouze poskytnou výmluvu pro další provoz reaktorů, se ve světle oznámených zátěžových kritérií bohužel ukázaly jako plně opodstatněné. Další jaderná zařízení nebudou vyzkoušena. Jakákoli nebezpečí, která by jadernému průmyslu mohla způsobit vysoké náklady, jako jsou například lidské chyby či havárie letadel, prostě nejsou brána do úvahy, přestože jsou klíčová pro zhodnocení bezpečnosti obyvatel.
My žádáme rozsáhlé, závazné zátěžové testy, které budou prováděny nezávislými odborníky. To však musí být pouze první krok na cestě k celoevropskému opuštění jaderné energie.
Nick Griffin
Pane předsedající, exploze v Černobylu byla katastrofa, ale dívejme se na ní z celkové perspektivy: na následky černobylské radiace zemřelo 64 lidí, radiace dále způsobila neurčenou část 6 000 případů rakoviny štítné žlázy. To jsou tragická čísla, která jsou však naprosto bezvýznamná v porovnání s počty úmrtí na našich silnicích. Zatímco nikdo nevyužívá silniční nehody ke kampani za zákaz motorových vozidel, malá armáda příslušníků levice využívá Černobylu v úsilí o ukončení využívání jaderné energie.
Nepochybuji, že to myslí dobře, ale cesta do pekel je dlážděna dobrými úmysly. Ti samí lidé měli dobré úmysly, když přispěli k honbě za biopalivy, čímž došlo k nárůstu cen potravin, až přesáhly možnosti chudých obyvatel světa. Dnes půjdou milióny dětí spát hladové, protože lidé tohoto politického směru ve Sněmovně měli dobré úmysly: k takovému konci vedou mlhavé utopistické ideály v reálném světě.
Dopad zákazu jaderné energie by byl ještě horší, protože její alternativou nejsou větrné farmy ani solární panely. V našem světě omezených zdrojů energie s klesajícími zásobami ropy je alternativou k reaktorům masové hladovění.
RadvilMorkūnaitė-Mikulėnien
(LT) Pane předsedající, mezi příčinami černobylské katastrofy jsou chyby v konstrukci a nevyzkoušení reaktoru v extrémních podmínkách. Tragédie v Japonsku, ke které došlo o čtvrt století později, nás přinutila prověřit bezpečnost existujících jaderných zařízení prostřednictvím zátěžových testů. Nepochybuji, že jaderné elektrárny v rámci Evropské unie tyto testy splní, či je přinejmenším provedou.
Když však dojde k nehodě v takovém zařízení, nezastaví se škody na životním prostředí a lidském zdraví na hranicích. Tuto lekci dostala celá Evropa před 25 lety. Proto musí být prováděny zátěžové testy a to nejen na jaderných elektrárnách v rámci Evropské unie. V současné době je plánována stavba dvou jaderných elektráren v blízkosti hranic Evropské unie - v Bělorusku a v Kaliningradské oblasti. Bohužel se zdá, že v těchto případech je předčasné mluvit o zátěžových testech. Nedošlo u nich k řádnému zhodnocení dopadů na životní prostředí, nebyly zodpovězeny všechny otázky a dosud nebyl vytvořen systém pro nápravu poškození životního prostředí. Běloruská elektrárna má být navíc vybudována v lokalitě, ve které došlo k zemětřesení o síle sedmi stupňů, nejsilnějšímu v běloruské historii.
Proto by měla celá Evropská unie, Komise i členské státy, společně jednat tak, aby bylo zajištěno, že jaderné elektrárny naplánované v sousedství Evropské unie budou podléhat týmž zátěžovým testům, jako jaderné elektrárny uvnitř Unie. Musí rovněž zajistit, že developeři projektů poskytnou mezinárodním zprostředkovatelským organizacím, IAEA a sekretariátu úmluvy z Espoo, jasné, podložené odpovědi, co se týká volby místa stavby, dopadů na životní prostředí, náhrady škod a evakuačních plánů. Pouze tak si můžeme být jisti, že nebudeme muset evakuovat 100 000 lidí, tentokrát v rámci území Evropské unie.
Zigmantas Balčytis
(LT) Pane předsedající, tato diskuze je velmi důležitá, ale přichází podle mého názoru příliš pozdě. Jaderná havárie v Černobylu má stále katastrofální následky pro obyvatele Ukrajiny i sousedních států. Obyvatelé Litvy dodnes platí za tuto katastrofu svým zdravím; její následky budou pociťovat i budoucí generace. Havárie ve Fukušimě bohužel ukázala, že za 25 let neučinil svět kvůli materiálním výhodám jakýkoli pokus o objektivní zhodnocení jaderného nebezpečí. Mnoho let se nám tvrdilo, že jaderná energie je tou nejčistší a nejbezpečnější formou energie, ale jak vidíme, když dojde k nehodě, jsou její následky katastrofální, budou doznívat po generace a cena těchto následků je nevyčíslitelná. Proto je třeba otázku jaderné bezpečnosti od základu revidovat. Vítám skutečnost, že Komise iniciovala provádění zátěžových testů v jaderných elektrárnách Evropské unie, ale podobné prověrky musí být systematické a trvalé, nikoli náhodné, aby došlo k maximálnímu snížení nebezpečí havárie. Z naší zkušenosti z bankovní krize jsme získali poučení, že žádná instituce či odvětví nedokáže zajistit účinnou seberegulaci či sebekontrolu. Domnívám se, pane komisaři, že se mnou proto budete souhlasit, že je naléhavě nutné vypracovat politiku jaderné bezpečnosti a dohlížet na její uskutečňování.
Musíme zaujmout jednotný celounijní postoj vůči třetím státům, které zamýšlejí vybudovat jaderné elektrárny v těsné blízkosti vnějších hranic Evropské unie. Musíme vědět, jaké kroky budou podniknuty, pokud tyto jaderné elektrárny nesplní požadavky zátěžových testů, a znát odpovědi na řadu dalších problémů.
Lena Ek
(SV) Pane předsedající, obyvatelé a záchranáři v Černobylu a jeho okolí krutě trpěli následkem katastrofy, ale její následky dosáhly i do mnohem vzdálenějších oblastí. Dnes, 25 let po černobylské katastrofě musí zvířata chovaná na otevřených pastvinách v určitých oblastech Švédska procházet testováním a před porážkou jim musí být podávána alternativní potrava. To se dotklo zejména příslušníků národnosti Sami.
Po katastrofě ve Fukušimě se mnozí lidé v Evropě znovu obávají jaderné energie. Proto je nanejvýš důležité, aby se z kontroly a hodnocení evropských reaktorů nestala formální záležitost, ale aby šlo skutečně o řádné zhodnocení.
Maximálně důležitá je transparentnost, proto mne velmi znepokojuje, když se dozvídám, že Spojené království nechce oznamovat výsledky zátěžových testů a že Francii ambiciózní zátěžové testy nezajímají. Pane komisaři, musíte zabezpečit, že kromě technologií a geografického umístění bude návrh obsahovat i otázky bezpečnostní kultury a struktury bezpečnostní politiky. Děkuji.
Zbigniew Ziobro
(PL) Pane předsedající, dvacet pět let po jaderné havárii v Černobylu si v rostoucí míře uvědomujeme tragické následky katastrof v jaderných elektrárnách pro lidské zdraví i životy a pro životní prostředí jako celek. Ještě více jsme si to uvědomili po nedávných událostech ve Fukušimě. S jistotou víme, že jednou z hlavních příčin černobylské havárie byla chybná konstrukce reaktoru. Z toho vyplývá otázka, zda Evropská unie sleduje, co se děje s ostatními reaktory ze sovětské éry. Jaké kroky podniká, aby zajistila jejich bezpečnost?
V současné době funguje na území Evropské unie více než 140 jaderných elektráren, v celé Evropě více než 190. Proto podporuji rozhodnutí provádět zátěžové testy v jaderných elektrárnách na území EU. Tyto testy však nebudou povinné a pro ty, kdo se jich nebudou účastnit, z toho nevyplývají žádné následky. Co z těchto testů vyplyne pro ty elektrárny, které jimi neprojdou či se jich nezúčastní? Není pochyb, že pro jaderné elektrárny musíme stanovit vysoké normy, abychom zajistili lepší přijetí u veřejnosti, než mají nyní, neboť bezesporu pro Evropu představují významný zdroj energie. Měly bychom rovněž rozvíjet další možné zdroje energie, jako například břidlicový plyn, který poskytuje řadu možností získat energii bez zbytečného rozšiřování odvětví jaderné energetiky.
Jean-Pierre Audy
(FR) Pane předsedající, pane komisaři, dámy a pánové, především musím ocenit svého kolegu a přítele Bogusława Sonika za iniciativu nastolit tuto otázku týkající se jaderné bezpečnosti 25 let po černobylské katastrofě.
Černobyl zůstává nejhorší civilní jadernou katastrofou v dějinách. Ze sledu katastrof, v nichž roli hrála jaderná energie, je nutné si vzít poučení. Dovolte mi předložit čtyři taková poučení.
Především musíme zajistit maximální úroveň zabezpečení a bezpečí občanů. Evropská unie musí používat nejpřísnější normy na světě a musíme na mezinárodní orgány vyvíjet tlak, aby se v rámci globální správy, která se začala vytvářet, lidé na celé planetě mohli spolehnout, že se spolu s pokrokem vědeckého poznání používá nejpřísnějších bezpečnostních kritérií. Veškerá komercializace nízkonákladových jaderných elektráren musí být zastavena.
Za druhé, veřejná sféra a konkrétně Evropská unie a její členské státy jakož i operátoři v jaderné energetice musí přijmout etiku chování, jejíž součástí je úplná transparentnost ve vztahu k jaderným aktivitám. Občané musí v určité míře přijmout vědecká rizika, ale pouze pokud jsou měřitelná. Tyto obavy může odstranit pouze transparentní etika a tvrdé postihy, které přinese její porušování.
Za třetí, všechny náklady spojené s bezpečností by měly být zahrnuty do výrobních nákladů energie, a pokud musíme vyčlenit prostředky na pokrytí všech takových nákladů, tedy pokud musíme stanovit povinnost vyčlenit takové prostředky, pak musíme zavést legislativu stanovující povinný objem kapitálu.
Za čtvrté, musíme sledovat školení jaderných inženýrů a uspíšit vědecké výzkumné programy. V tomto ohledu bych chtěl vyjádřit své uspokojení nad tím, že sedmý rámcový program Evropského společenství pro atomovou energii (Euratom) byl prodloužen do roku 2012 a 2013.
Daciana Octavia Sârbu
(RO) Pane předsedající, pocházím z Rumunska, země, která vyrábí jadernou energii a jejíž obyvatelé stále mají strach a nezodpovězené otázky týkající se dlouhodobých následků černobylské havárie. Vítám tuto důležitou diskuzi s Evropskou komisí. Domnívám se, že je naší povinností projevit své obavy, zejména co se týká otázky měření dopadů jaderných nehod na lidské zdraví.
Skupina odborníků financovaná Evropskou komisí doporučila, že by měla být provedena mezinárodní studie, která by zkoumala veškeré vlivy černobylské katastrofy na lidské zdraví. Pro uskutečnění takové studie by obvykle byla nejvhodnějším kandidátem Světová zdravotnická organizace. Mezi ní a Mezinárodní agenturou pro atomovou energii však panuje konflikt, v němž jak se zdá nabývají vrchu zájmy jaderného průmyslu nad lidským zdravím. Dohoda, kterou tyto dvě organizace podepsaly před více než 50 lety implikuje, že agentura může zamezit přístupu WHO k informacím, které považuje za důvěrné, i když by tyto informace mohly mít klíčový význam pro monitorování a pochopení vlivů jaderných havárií na lidské zdraví. Řečeno jinými slovy, organizace zabývající se podporou jaderných technologií zabraňuje WHO v přístupu k informacím o dopadu těchto technologií na lidské zdraví.
Jacek Olgierd Kurski
(PL) Pane předsedající, před dvěma týdny jsme si připomněli uplynutí čtvrtstoletí od exploze v Černobylu, jejíž následky byly tragické. Velmi dobře si pamatuji na dny bezprostředně po tragedii, kdy komunistický režim v mé vlasti Polsku skrýval pravdu o katastrofě samotné, poté o jejím rozsahu a tisíce lidí byly přinuceny účastnit se pochodů při oslavách 1. máje bez ohledu na jejich zdraví, pouhých pět dní po explozi, kdy radioaktivní mrak pokrýval značnou část Evropy včetně regionu severovýchodního Polska, kde leží volební okrsek, jenž mám tu čest v Evropském parlamentu zastupovat.
Dosud nebylo vyřešeno řádné zabezpečení místa exploze. Práce na novém krytu byly zastaveny kvůli nedostatku finančních prostředků, pro dokončení prací je proto pomoc Evropské unie zcela zásadní. Neopouštějme však atomovou energii, která představuje ideální prostředek pro vybudování energetické nezávislosti Evropy. Další rozvoj v tomto směru je proto nevyhnutelný, jak dokládají plány na vybudování dalších elektráren v Polsku, Litvě a na Slovensku, a já proto podporuji zavedení zátěžových testů a bezpečnostního hodnocení jaderných elektráren. Testy by měly být povinné a měly by se periodicky opakovat. Rovněž bychom měli aktivně podporovat mezinárodní spolupráci směřující ke zlepšení jaderné bezpečnosti, a proto by měly být podobné testy prováděny i v jaderných elektrárnách na Ukrajině, na ruském území a v bývalých sovětských republikách.
Elmar Brok
(DE) Pane předsedající, pane Oettingere, Černobyl nám stejně jako Fukušima ukázal, že přes veškerá pravidla, která můžeme stanovit, je třeba změřit reziduální riziko selhání lidského faktoru a v tomto kontextu musíme jasněji identifikovat, kde leží hranice možností jaderné energetiky, protože očividně ani nejpřísnější regulace nedokáže toto zbytkové riziko vyplývající z možnosti lidské chyby zcela odstranit.
Moje druhá poznámka se týká nedostatku informací vyplývajícího z existence sovětského systému v dané době. Tento socialistický systém stál za dezinformacemi a nedostatkem informací v dané době a je příčinou nedostatku informací i dnes. Za chybné informování je ve velké míře zodpovědný sovětský model centrálního řízení. Tento zdroj energie a s ním spojená rizika jsou přijatelná pouze tehdy - i v případě pouze dočasného využívání - pokud je doprovází potřebná míra otevřenosti.
Dále si musíme uvědomit, že řada lidí - včetně některých lidí v mém volebním okrsku - stále pomá zmírňovat následky havárie tím, že k sobě zvou děti z postižených oblastí, i prostřednictvím mnoha dalších iniciativ. Následky katastrofy lze pozorovat i u generace, která v té době dokonce ještě nebyla ani počata. Proto můžeme s tímto zbytkovým rizikem počítat jen v určité omezené míře a měli bychom chápat, že jaderná energie může být využívána jen jako dočasné technologické řešení.
Závěrem bych vás chtěl, pane komisaři, podpořit ohledně zátěžových testů. Je nám zapotřebí evropských kritérií a inspekčních norem, které nebudou záviset jen na libovůli jednotlivých států. Zátěžové testy musí nastolit situaci, že nebude existovat možnost poskytovat neověřitelné údaje. Proto na vás naléhám, abyste se nenechal zmanipulovat členy Rady ministrů, ale abyste stanovil jasné, společné, ověřitelné normy, aby tyto testy splňovaly svůj účel.
Krišjānis Kariņš
(LV) Pane předsedající, pane komisaři, pokud někdo bydlí u příliš hlučné silnice, má vždy možnost se přestěhovat od ní dál, třeba jen o pár ulic. Jak bohužel ukázal Černobyl před 25 lety a Fukušima před několika týdny, když přijde na havárie jaderných elektráren, pak možnost odstěhovat se o pár domů dál neexistuje. Jaderná bezpečnost není lokální problém. Ve skutečnosti jde o problém celosvětový.
V sousedství Evropy leží Rusko a Bělorusko, jejichž bezpečnostní normy v současné době nedosahují stejné úrovně jako u nás v Evropské unii. My však nemáme možnost se od svých sousedů odstěhovat pryč. Musíme zajistit, že naše bezpečnostní normy nebudou platit jen v Evropě, ale i u sousedů Evropské unie a vlastně na celém světě. Proto vás, pane komisaři, vyzývám, abyste tyto testy neprováděli jen v Evropě (prováděny být musí a to s největší přísností), ale abyste zároveň pracovali na tom, aby se evropské normy a evropské zátěžové testy týkaly i našich sousedů a celého světa. V této souvislosti má Evropa možnost vyvinout na své bezprostřední sousedy tlak a podmínit nákupy energie otázkami jaderné bezpečnosti. Děkuji vám za pozornost.
Thomas Mann
(DE) Pane předsedající,
(pan Mann začal mluvit bez mikrofonu)
.... 1986 a roztavení reaktoru zastaralé jaderné elektrárny. Z obavy před nebezpečím radiace jsme po týdny zůstávali co nejvíce doma a ven vycházeli jen v naprosto nezbytných případech.
Letos 11. března bylo jaderné ohrožení vyhlášeno v jaderné elektrárně Fukušima. Ani v tak technologicky vyspělé zemi, jako je Japonsko, se ani zdaleka nepodařilo dosáhnout slibované úrovně bezpečnosti. Zodpovědní politici se musí distancovat od unáhlených řešení. Udržitelnost zahrnuje povinné přísné zátěžové testy, které prověří dopad přírodních katastrof, ale i nehod, teroristických útoků a selhání lidského faktoru na jaderné elektrárny.
Moje vlast je obviňována z "typické německé úzkosti" - v tomto případě dosti nespravedlivě. Obavami svých občanů se musíme vážně zabývat. Vše je třeba vyložit na stůl, od různých časových rozvrhů a plánů na odstavení až po kvalifikovaná moratoria - bez falešné časové tísně, polemik a ideologií. Práce Německé komise pro etiku by měla být pro Evropu zářivým příkladem.
Pracovníci v jaderných elektrárnách potřebují zvláštní ochranu. Výbor pro zaměstnanost a sociální věci chce rozšířit právní základ pro směrnici o odpadu k Smlouvě o fungování Evropské unie. Ta by také zahrnovala pracovníky, kteří pracují s radioaktivním odpadem a vyhořelými palivovými tyčemi. Přísná kritéria musí být uplatňována v oblasti školení a bezpečnosti práce a je třeba důkladných vyšetřování.
Závěrem bych chtěl, pane předsedající, říci toto: V bezpečnostních otázkách nesmíme činit kompromisy. To platí pro Evropskou unii i pro naše sousedy, které musíme přesvědčit o důležitosti společného rozhodování.
Lena Kolarska-Bobińska
(PL) Pane předsedající, pane komisaři, zatímco si dnes připomínáme oběti černobylské katastrofy, jsou naše myšlenky rovněž s oběťmi ve Fukušimě a zároveň si děláme obavy o bezpečí našich občanů v Evropě. To je téma naší dnešní rozpravy. V poslední době v Evropě podstatně zesílily obavy z jaderné energie, což vyplývá ze všech průzkumů prováděných v členských státech EU včetně mé vlasti Polska, kde podpora výstavby jaderných elektráren poklesla o 10-15 %. Proto je nanejvýš důležité, aby byla splněna kritéria šestibodového testu, který byl oznámen v Budapešti, neboť pak se lidé budou cítit bezpečněji. Pane komisaři, nesmíte se podvolit nátlaku členských států, které požadují zmírnění těchto kritérií. V tomto směru ještě panují neshody a my bychom měli co nejdůrazněji trvat na tom, aby s přihlédnutím ke krizím či prostým lidským chybám nedošlo ke schválení nějakých poloopatření a mírných kritérií. Mělo by tomu tak být tím spíše, že výsledky testů by měly sloužit jako základ pro vytvoření pravidel pro členské státy, které teprve začínají s rozvojem svého jaderného programu.
Hovořili jsme o státech v sousedství Evropy, které mají jaderný program. Domnívám se, že tyto otázky by se měly stát součástí sdělení Komise o vnějším rozměru energetické politiky EU. Hovoříme o energii, která je dodávána do Evropy, a proto by měla podléhat evropské politice, podobně jako plyn či jiné zdroje energie. Zároveň musíme pracovat na europeizaci energetické politiky.
Miroslav Mikolášik
(SK) Všichni si ještě dobře pamatujeme na strašnou katastrofu , ke které došlo před 25 lety v černobylské jaderné elektrárně.
Statisíce lidí přišly o život a do dnešního dne trpí mnozí na následky radiace v podobě onemocnění či úmrtí na rakovinu. Těší mne, že se dnes Evropský parlament otázkou bezpečnosti jaderné energie zabývá, že se jedná o klíčovou otázku, ale další klíčovou otázkou je, že se bez jaderné energie bohužel naprosto nedokážeme obejít, a to platí to pro Evropu, Ameriku či Čínu. V Číně, Americe, v Indii existují projekty nových jaderných elektráren, jak jistě víte, a myslím si, že by bylo přehnané zastavit v Evropě jakékoli uvažování o budoucím využívání jaderné energie. Samozřejmě dalším klíčovým bodem je zdraví občanů a bezpečnost a jsem rád, že tyto zátěžové testy, jež jsou plánované, budou jednak v Evropské unii, ale měly by být, jak už bylo řečeno, i v Bělorusku, v budoucnu i na Ukrajině, i v Rusku, aby občané Evropské unie byli v bezpečí.
Edit Herczog
Pane předsedající, ráda bych se vyjádřila k jediné otázce. 25 let po černobylské havárii je zapotřebí obnovit sarkofág, ale pozorujeme, jak je obtížné shromáždit potřebné finanční prostředky: jak je obtížné získat finanční prostředky od těch členských států, které si zároveň dělají velké starosti o jadernou bezpečnost.
Musíme zajistit, že dlouhodobé odhodlání vydrží tak dlouho, dokud budou přetrvávat dlouhodobá rizika v jaderných zařízeních v Černobylu. Veřejné závazky nesmí být pouze slovní, ale i finanční, je zapotřebí i lidských zdrojů, aby byly dlouhodobě k dispozici potřebné dovednosti - dokud nebude černobylský problém vyřešen. V tuto chvíli možná nevíme, co bude zapotřebí, co se týká finančních zdrojů členských států, ale dokud problém nepochopíme, budeme ho z větší části stále řešit jen naoko.
Michael Theurer
(DE) Pane předsedající, pane Oettingere, dámy a pánové, ještě 25 let po havárii je Černobyl stále příčinou obav. Také Fukušima bude zdrojem obav po mnoho budoucích let. Diskuze doprovázející tyto významné havárie je znamením, že jaderná energie v sobě skrývá inherentní rizika, která snad není možné kontrolovat. To vede k přehodnocování energetické politiky. Zároveň je však zřejmé, že jednostranné akce jednotlivých států jsou chybou. Když jde o bezpečnost, je zapotřebí mezinárodní strategie, či alespoň strategie pro celou EU. Právě proto plně podporuji komisaře pro energetiku, který v tomto směru přednesl řadu významných návrhů. Chtěl bych všechny zde vyzvat, aby spolupracovali na tvorbě společných zásad, aby byly stávající jaderné reaktory bezpečné, aby nedocházelo k výpadkům elektřiny a aby mohlo být lépe zhodnoceno zabezpečení vůči zemětřesení a dalším rizikům. Poté bychom měli aktivně postupovat, aby tyto zásady získaly pozornost mezinárodních organizací.
Satu Hassi
(FI) Pane předsedající, dámy a pánové, od černobylské katastrofy již uplynulo 25 let, ale dosud nemáme k dispozici žádný komplexní, systematický výzkum o následcích katastrofy pro lidské zdraví. Existují pouze oddělené, nekoordinované studie: například studie o zvýšeném výskytu rakoviny štítné žlázy na Ukrajině a v Bělorusku. Tato neexistence souhrnných, následných studií je hanbou a já bych chtěla požádat Komisi, aby se jasně zavázala provést opatření vedoucí k vypracování takovéto úplné mezinárodní studie.
V této rozpravě zaznělo tvrzení, že Černobyl snad způsobil smrt jen několika desítek lidí. Odhady na opačném konci škály jsou v miliónech. Tyto zmatky jsou možné právě proto, že neexistuje žádný souhrnný výzkum. Takový výzkum by rovněž zvýšil znalosti lidstva o následcích radiace na zdraví.
Miloslav Ransdorf
(CS) Pane předsedající, myslím si, že v souvislosti s 25. výročím černobylské katastrofy musí zaznít poděkování dvěma zemím, které Evropský parlament příliš nemiluje. Za prvé Bělorusku, které bylo postiženo stejně jako Ukrajina důsledky této katastrofy a které trpělivě a bez jakýchkoliv siláckých gest financuje odčiňování následků této katastrofy. Bylo učiněno hodně a bez větší pozornosti ze strany orgánů Evropské unie. A za druhé vládě a lidu Kubánské republiky, která přijala na své území k léčení velké množství dětí, které patřily k rodinám, které byly oběťmi černobylské katastrofy. Bylo jim poskytnuto nejlepší možné léčení a nejlepší možná péče v době, kdy se Kubánské republice dařilo ekonomicky velice špatně.
Angelika Werthmann
(DE) Vážený pane předsedající, vážený pane komisaři, dámy a pánové, všichni jsme si dobře vědomi přímého dopadu Černobylu. Mám otázku, protože naši občané od nás koneckonců očekávají, že se z takových událostí poučíme. Není pochyb, že si je Komise vědoma následků Černobylu a nyní i Fukušimy pro obyvatele Evropy, ať už z hlediska zdraví či finančních nákladů. Jaké kroky jsou podnikány na ochranu obyvatel Evropy v případě další havárie? Koneckonců i v Evropě existují nepopiratelná rizika - například v souvislosti s jadernou elektrárnou Isar I, která je stejného typu jako Fukušima a která leží na letové trase k mnichovskému letišti, či v souvislosti s Krškem, které leží v oblasti častých zemětřesení.
Seán Kelly
Pane předsedající, v půlminutě, která mi je vyhrazena, bych chtěl říci dvě či tři věci: za prvé, na oběti Černobylu se naštěstí nezapomnělo. V mé vlasti poskytuje podporu úžasná dáma jménem Adi Rochová se svojí organizací a ještě dlouho ji poskytovat bude, protože následky Černobylu budou pociťovány ještě dlouho. Za druhé, role Komise, jak ji zdůraznil pan komisař, je hodna ocenění; a za třetí, otázka, kterou vznesl Paul Rübig, že by na zátěžové testy a na veškeré jaderné elektrárny budované v budoucnu měl dohlížet nový regulační orgán, je velmi rozumná.
Jaroslav Paška
(SK) Pane předsedající, černobylská katastrofa nám ukázala, jak je důležité mít propracovaný informační systém. Víme, že sovětské vedení velmi dlouho zatajovalo následky poškození jaderného reaktoru, což mělo vážné důsledky pro obyvatele okolních zemí. I pro budoucnost bychom se měli připravit, že podobně jako v Černobylu i ve Fukušimě se provozovatel elektrárny snažil zakrýt poškození a snažil se zmírňovat informace o těchto problémech. Z perspektivy ochrany v případě jaderné katastrofy je tedy velmi důležité dbát na to, aby informace pro veřejnost i pro odborníky přicházely rychle, operativně a aby byly přesné. Příčinou neštěstí v Černobylu bylo selhání lidského faktoru, ve Fukušimě živelná pohroma. Selhání lidského faktoru dokážeme předcházet, dokážeme vyškolit pracovníky, dokážeme zabezpečit dobrou automatizovanou ochranu, musíme tedy usilovat, abychom takové mechanismy zabezpečili pro budoucnost.
Günther Oettinger
člen Komise. - (DE) Pane předsedající, vážení poslanci, pokud jde o Černobyl, mohu vám s radostí slíbit, že vaše návrhy a požadavky ohledně problému provádění výzkumu jakož i dalších problémů prozkoumáme a začleníme do dalších kroků. Podobně uděláme vše, co je v našich silách, pro plné financování technických opatření mezinárodním společenstvím se zapojením Evropské unie.
Rád bych vyjádřil poděkování za tuto velmi konstruktivní rozpravu, včetně otázky, co bude následovat po Fukušimě. Po tomto zasedání máme naplánované setkání s koordinátory odpovědných parlamentních výborů, kde vysvětlím, jaká je současná situace.
Především dovolte, abych poukázal na skutečnost, že se zátěžovými testy ještě nemáme zkušenosti. To dobře víte. Na evropské úrovni nikdy neexistoval proces inspekcí jaderných elektráren. Domnívám se, že už toto je významná skutečnost, která ukazuje cestu vpřed.
Má druhá poznámka se týká toho, že pokud si přečtete Lisabonskou smlouvu, tedy dokument, na němž jste všichni pracovali, pak z ní jasně vyplývá, že energetický mix byl a je záležitostí členských států, tedy států, v nichž žijete. Z tohoto důvodu je rozhodnutí ve prospěch uhlí, jaderné energie, plynu či obnovitelných zdrojů ve značné míře záležitostí členských států samých. Požadavek na 20% energie z obnovitelných zdrojů je prvním příkladem, kdy má evropský proces vliv na rozhodování související se složením energetického mixu, který je jinak plně v kompetenci jednotlivých členských států. Máme 14 členských států, které provozují jaderné elektrárny, a 13 států, které je neprovozují. Polsko, velmi evropský stát, stojí těsně před rozhodnutím o dvou jaderných elektrárnách. V Itálii bylo pozastaveno hledání vhodných lokalit.
Navrhli jste mi, abych vytvořil evropský dohlížecí orgán. Pokud to chcete, tak mi k tomu udělte pravomoc a schvalte příslušná pracovní místa. Přijmu všechno, co mi nabídnete. Musím však dodržovat zákony a legislativu. V současné chvíli nemáme žádný evropský orgán, který by dohlížel na jadernou energetiku. Ani v Lisabonské smlouvě, ani ve smouvě Euratom, ani v plánu pracovních míst pro Komisi nejsou žádná opatření pro zřízení takového orgánu. To víte stejně dobře jako já.
Domnívám se, že zátěžové testy jsou důležité. Požadavek na ně zadala Evropská rada a jako měřítko by měly mít nejpřísnější bezpečnostní normy. Klíčové setkání evropských regulačních orgánů, ENSREGu a Komise se má konat ve čtvrtek. V současnosti ještě neexistují žádná kritéria testů, a přesto už došlo k jejich odsouzení - odsouzení, že testy jsou příliš měkké, že jsou zklamáním či nedostatečné. Žádné zátěžové testy dosud neexistují. Jejich kritéria budou vypracována ve čtvrtek.
Co máme, je návrh od orgánu, jehož Komise není členem. V dubnu zveřejnila Asociace západoevropských jaderných dozorů (WENRA) svou přípravnou práci, na což má plné právo. Na nás je, co s tím uděláme. Bez jakéhokoli zapojení ze strany Komise uplatnila asociace WENRA svou odbornost a po vyjádření všech účastníků došlo k rozhodnutí, aby do návrhu nebylo začleněno selhání lidského faktoru a lidské příčiny. Já se domnívám, že to nestačí.
Proto zítra večer představím jménem Komise všem 27 dozorčím orgánům své stanovisko, jež bude založeno na důkladné práci v terénu, a sdělím jim, že je nutné brát v úvahu veškerá rizika bez ohledu na jejich původ. Týká se to jak přírodních katastrof, jimiž jsou zemětřesení, povodně či extrémní teploty, tak i lidských zavinění, např. chyb, nehod, úmyslných sabotáží či zločinů. Z mého pohledu sem patří i hrozba teroristických útoků, počítačové útoky či havárie letadel.
Jsem přesvědčen, že je to v zájmu obyvatel Evropy. Dnešní rozprava mi ukázala, že napříč všemi stranami zastoupenými v Evropském parlamentu panuje široký zájem o tyto testy a jejich kritéria, která musí zahrnovat i lidský faktor. Za tuto podporu jsem velmi vděčný. Jasné rozlišení není mimochodem vždy tak snadné: byla Fukušima způsobena přírodou nebo lidmi? Řekl bych, že původně šlo o přírodní katastrofu - zemětřesení a zaplavení, ale pak vstoupily do hry i silné a slabé stránky lidí, když šlo o omezení rizik a snižování a zabraňování škodám. A lidské slabosti hrají v Japonsku roli až doposud.
Po čtvrtku vám velmi rád sdělím, co se bude dít dál. Určitě ale víte, že potřebuji souhlas Evropské komise, který již mám, a národních regulačních orgánů, který chci získat. Pro testová kritéria zátěžových testů musím získat souhlas všech národních regulačních orgánů, včetně našich velmi kompetentních, vážených kolegů v Paříži, Londýně, Madridu a Bruselu, kde ještě nepanuje jednotný názor, přestože tam existuje pocit, že převedením záležitosti na evropskou úroveň není co získat.
V této věci vám slibuji transparentnost. Z Černobylu si musíme vzít poučení o nutnosti naprosté transparentnosti. Slibuji vám ji ve vztahu k tomu, jak budou probíhat jednání v Bruselu ve středu večer a ve čtvrtek a jakého bude dosaženo výsledku. Rovněž vás budu informovat, pokud dohody mezi Komisí a ENSREG nedosáhneme. V takovém případě zřejmě vrátíme mandát Evropské radě. Můj podpis se neobjeví na žádné zkrácené verzi zátěžových testů.
(Potlesk)
Předsedající
Rozprava je ukončena.
Písemná prohlášení (článek 149)
Liam Aylward
(GA) Následky Černobylu pro svět a současné události ve Fukušimě jsou jasným dokladem devastace, kterou působí jaderné nehody v místních komunitách.
Jelikož v Evropě funguje značné množství jaderných elektráren a jelikož tyto elektrárny často leží v blízkosti hranic, je třeba k jaderné bezpečnosti zaujmout přeshraniční přístup, koordinovaný na úrovni EU. Členské státy musí bez prodlení a trvale sdílet se svými sousedy a jadernými zařízeními informace o bezpečnostních otázkách, potenciálních hrozbách a koordinaci civilní ochrany.
Irsko je vystaveno významnému jadernému riziku kvůli jaderným elektrárnám na západním pobřeží Británie, z nichž nejznámější je Sellafield. Na základě protiteroristického zákona byla 2. května u jaderné elektrárny Sellafield zatčena pětice mužů; irská vláda ještě nevydala prohlášení, zda jí britská vláda poskytla veškeré bezpečnostní informace o tomto incidentu.
Obyvatelé Irska musí mít jistotu, že jejich vláda je plně informována o každé hrozbě v sousedství a o tom, co se proti těmto bezpečnostním hrozbám dělá.
Véronique Mathieu
písemně. - (FR) Situace v Japonsku a ve fukušimské elektrárně Daiichi po zemětřesení a vlně tsunami ze dne 11. března 2011 nadále vyvolává obavy. To spolu s 25. výročím jaderné katastrofy v Černobylu, k níž došlo 26. dubna 1986 na Ukrajině, připomíná evropským představitelům jejich zodpovědnost v oblasti evropské jaderné bezpečnosti. Z tohoto důvodu musí členské státy učinit veškerá opatření, aby zajistily a udržovaly maximální úroveň bezpečnosti evropských elektráren a maximální úroveň ochrany občanů. Při řešení současných a budoucích energetických úkolů si je však třeba zachovat chladnou hlavu. Jadernou energii, která vytváří malé množství emisí CO2, nelze přehlížet. Základní výzvou je dosažení rovnováhy mezi rozvojem výroby jaderné energie a rozvojem prostředků pro předcházení rizikům s touto výrobou spojených a pro odstraňování následků jaderných havárií.
Jarosław Leszek Wałęsa
Letos je 25. výročí jaderné havárie, k níž došlo v ukrajinském městě Černobylu. 26. dubna 1986 došlo po náhlém nárůstu energie během zkoušky systému k poškození nádoby reaktoru, což vedlo k sérii explozí. Podle údajů OSN byly znečištěny oblasti ležící v okruhu 500 km kolem elektrárny. Z oblastí v blízkosti reaktoru bylo evakuováno přibližně 115 000 lidí; dále bylo od roku 1986 z Běloruska, Ruské federace a Ukrajiny přemístěno přibližně 220 000 obyvatel.
K jaderným haváriím dochází náhle a bez varování. K havárii v Černobylu došlo před 25 lety, ale nedávno - v březnu letošního roku - došlo k havárii ve Fukušimě. Stojí za pozornost, že příčinou katastrofy bylo selhání chladicího systému kvůli výpadku elektřiny, přičemž přerušení dodávek proudu je v členských státech častým jevem. Není pochyb, že bychom si z historie měli brát poučení, ale neměli bychom na katastrofu v Japonsku reagovat hystericky. Tato havárie vyvolala ve světě vážné pochybnosti o bezpečnosti jaderné energie. Vše ukazuje na skutečnost, že se jádro v blízké budoucnosti stane významným zdrojem energie, proto je naprosto nezbytné v odvětví energetiky zajistit nejvyšší možnou úroveň bezpečnosti.
