Volilna pravica oseb, ki nimajo latvijskega državljanstva, na lokalnih volitvah (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka je vprašanje za ustni odgovor z razpravo o volilni pravici oseb, ki nimajo latvijskega državljanstva, na lokalnih volitvah, ki so ga predložili David Hammerstein v imenu skupine Zelenih/Evropske svobodne zveze, Alexandra Dobolyi v imenu Skupine socialdemokratov v Evropskem parlamentu, Willy Meyer Pleite v imenu Konfederalne skupine Evropske združene levice/Zelene nordijske levice in Marian Harkin v imenu Skupine zavezništva liberalcev in demokratov za Evropo, za Komisijo - B6-0007/2009).
David Hammerstein
, vlagatelj. - (ES) Gospod predsednik, država članica Evropske unije uporablja pojem "nedržavljani" za označevanje sto tisočev ljudi, ki živijo v tej državi. Velika večina jih je bila rojena v tej državi, delajo v tej državi, pa se jih kljub temu označuje kot "nedržavljane". To je odstopanje v Evropski uniji.
To je zmota, ker Evropska unija temelji na načelu nediskriminacije, na načelu enakosti, ki se ju danes v tej državi zanika: ne priznava pravic teh ljudi in skupino izpostavlja zgodovinski diskriminaciji zgolj zaradi njenega etničnega porekla. To ni sprejemljivo.
V Odboru za peticije smo preučili specifične primere. Prvi primer je bil primer moškega, ki je prišel in rekel: "Prvič, da sem lahko volil, je bilo, ko sem študiral v Nemčiji. Volil sem lahko na nemških lokalnih volitvah, v moji lastni državi pa nisem mogel voliti, ker me ne priznava. Nimam drugega potnega lista. Nimam druge države. Imam samo to državo in ne morem voliti." To je zmota.
V Odboru za peticije smo obravnavali tudi primer moškega, ki je opravil jezikovne izpite v Latviji, ki pozna vse zakone in ki se mu kljub temu ne podeli državljanstva, ker država meni - navajam, kar nam je rekel ambasador -, da "ta moški ni zvest državi". Kako je to mogoče? Kako je mogoče, da je zaradi te situacije prizadetih 20-25 % prebivalstva države članice Evropske unije?
Pozivamo, da se spoštuje temeljne človekove pravice in da se vsakogar seznani s situacijo, glede na to, da so se nekatere države pridružile Evropski uniji, ne da bi izpolnjevale köbenhavnska merila. Pozivamo tudi, da se izvaja pritisk na Komisijo, saj je doslej Evropska komisija pokazala samo slabost in popolno pomanjkanje interesa ali skrbi.
Alexandra Dobolyi
vlagateljica. - Gospod predsednik, žalostno je opazovati, da je danes, skoraj pet let po širitvi, malo dokazov o tem, da je Latvija pokazala spoštovanje do svoje največje manjšine. Priporočila Evropskega parlamenta in številnih drugih institucionalnih organizacij so bile povsem prezrta.
Velik del prebivalstva Latvije je bil odtujen od države in njenih institucij. Ni čudno, da je naturalizacija počasna. Spreminjanje ljudi v tujce, ki se jim izda potni list za tujce, v njih ne prebuja občutka povezanosti z državo. Ne sodelujejo. Ne sprejemajo odločitev. Ne volijo, niti v tistih mestih, kjer predstavljajo do 40 % prebivalstva in kjer politične odločitve neposredno vplivajo na njihovo življenje.
Je ta situacija dobra ali slaba za Evropsko unijo? To je vprašanje za Komisijo in Svet. Demokracija ne more uspevati brez civilne družbe, civilne družbe pa ni brez sodelovanja. Sodelovanje se začne na ravni lokalne skupnosti.
Ti ljudje so bili rojeni v državi ali pa so tam preživeli večino svojega življenja, govorimo pa o več kot 15 % prebivalstva Latvije ali okoli 372 000 ljudeh. EU mora ukrepati zavoljo njih. Zakaj Komisija ne ukrepa v zvezi s tem? Državljani drugih držav članic EU, ki bivajo v Latviji, lahko volijo in kandidirajo na občinskih volitvah in volitvah v Evropski parlament, toda na sto tisoče ljudi, ki so bili rojeni v državi ali pa so v njej preživeli večino svojega življenja, nima te pravice.
Komisijo in Svet bi želela vprašati, kaj sta storila, da bi to vprašanje obravnavala z latvijskimi oblastmi in da bi nadalje ukrepala brez odlašanja.
Willy Meyer Pleite
vlagatelj. - (ES) Gospod predsednik, moja skupina, Konfederalna skupina Evropske združene levice/Zelene nordijske levice, ni oklevala glede predložitve tega vprašanja za ustni odgovor Komisiji, ko smo se med več zasedanji Odbora za peticije zavedli situacije, v kateri so se znašli mnogi državljani Latvije.
Člani Komisije, komisar, nesprejemljivo je, da vidimo primere ločevanja državljanov v Evropski uniji 21. stoletja. To ni v skladu z Evropsko unijo, njenimi načeli ali njenimi vrednotami. V državi, ki je del Evropske unije od leta 2004, s komaj 2,5 milijoni prebivalcev, je trenutno v veljavi zakon, ki pol milijona ljudem povsem enostavno preprečuje uresničevanje njihovih pravic kot državljanov.
Ti ljudje so imenovani nedržavljani. Imajo potni list črne barve in zato se jih imenuje "črni" ali "vijolični". Tako jih imenuje tudi sama administracija, država, vlada, in so državljani, ki ne uresničujejo svoje legitimne pravice do tega, da volijo ali so izvoljeni.
Zato menimo, da bi morala Komisija izvajati precejšen pritisk na vlado, da bi preprečila, da prezre mnoga priporočila, ki so jih podale različne institucije, kot so Komisija Združenih narodov za človekove pravice, Odbor Združenih narodov za odpravo rasne diskriminacije, Parlamentarno skupščino Sveta Evrope, Kongres lokalnih in regionalnih oblasti Sveta Evrope, komisar Sveta Evrope za človekove pravice, in priporočila tega parlamenta v razpravi o pristopu Latvije, Resolucijo z dne 11. marca, v kateri je jasno navedeno, da je treba najti resnično rešitev problema ločevanja in vprašanja tistih državljanov, ki morajo dokazati, da so bili rojeni pred letom 1940. To je preprosto nesprejemljivo.
Menim, da tega ne bi smeli dopuščati. Ne moremo sobivati v Evropski uniji, medtem ko se ta situacija nadaljuje, zato menimo, da je zelo pomembno, da Komisija, organi Evropske unije in vsi mi podamo predloge z enakim namenom, da končamo to situacijo.
V ta namen naša skupina pričakuje, da bo Komisija podala konkretne predloge glede vprašanj, ki jih obravnavamo v tej razpravi. Glede jezika smo prav tako zaskrbljeni zaradi dejstva, da mora v skladu z novimi predpisi - in bile so študentske demonstracije lansko leto - 60 % učnega načrta potekati v latvijskem jeziku, s čimer se ustvarja jasno diskriminacijo do ruskega jezika.
Zdi se mi, da se spomnim, da je bilo pod Francovo diktaturo v moji državi Španiji prepovedano govoriti v baskovskem, katalonskem ali galicijskem jeziku. Ti jeziki so bili enostavno prepovedani. Danes so souradni jeziki. Menim, da je to položaj, ki bi ga bilo treba uveljaviti, tako da na koncu nobenemu državljanu Evropske unije ne bo preprečeno izražati se v maternem jeziku, v lastnem jeziku, ki bi moral deliti isti uradni status s katerim koli drugim jezikom, ki ga je mogoče uporabljati v državi.
Zato Komisijo pozivam, da enkrat za vselej ukrepa dinamično, da bi preprečila ločevanje, ki poteka v tej državi članici Evropske unije.
Christopher Beazley
Gospod predsednik, v smislu kršitve pravil o poteku razprave želim uradno ugovarjati, da bodo poslanci tega Parlamenta imeli različna stališča o vprašanju, o katerem razpravljamo, toda vi, kot naš predsednik, imate pravico in celo dolžnost, da kolegom priporočite, kako lahko izrazijo ta stališča, ki jih imajo pravico izraziti.
Menim, da je zadnja izjava vsebovala elemente, ki so zelo blizu obrekovanja vlade Evropske unije. Oporekam temu. Menim, da če pogledamo naš Poslovnik, pravilno vodenje razprav v tem Parlamentu poslancem ne dovoljuje, da uporabljajo vrsto jezika, ki smo mu pravkar bili priča.
Predsednik
Ker si govora poslanca nisem razlagal na enak način kot ste pravkar trdili vi, se nisem poslužil pooblastil, ki so mi podeljena v skladu s Poslovnikom.
Willy Meyer Pleite
. - (ES) Gospod predsednik, glede na to, da sem bil omenjen, stojim za vsako posamezno besedo, ki sem jo izrekel.
Jacques Barrot
Gospod predsednik, pravkar je bil naveden primer Španije, toda dejansko se je s problemom ukvarjala španska država.
Komisija se zaveda posebnih okoliščin, v katerih se je znašla rusko govoreča manjšina v Latviji. Kot del predpristopne strategije je bilo vloženih veliko prizadevanj v spodbujanje naturalizacije in integracije teh ljudi v skladu s priporočili Organizacije za varnost in sodelovanje v Evropi in Svetom Evrope.
Komisija je večkrat poudarila, da morajo vse vpletene strani, vključno s samimi manjšinami, prispevati k temu zapletenemu procesu in najti rešitve.
Glede specifičnega vprašanja o udeležbi ljudi brez latvijskega državljanstva na lokalnih volitvah je vse, kar v zvezi z volilnimi pravicami zagotavlja Pogodba o ustanovitvi Evropske skupnosti, udeležba državljanov EU na evropskih in občinskih volitvah v njihovi državi članici bivanja, čeprav niso državljani te države.
Udeležba ljudi, ki niso državljani države EU in tako niso državljani EU, na volitvah, je vprašanje, ki ga ne pokriva zakonodaja Skupnosti.
Komisija zato glede tega vprašanja udeležbe ljudi na lokalnih volitvah ne more govoriti z Latvijo. Stvar držav članic je, da odločijo o takšnih vprašanjih.
Razumem situacijo, ki so jo opisali sovlagatelji vprašanja za ustni odgovor, vendar jim žal ne morem dati nobenega drugega odgovora, zato moramo Latviji sami prepustiti, da uredi ta problem, za katerega pravni položaj Uniji ne dopušča, da bi ga rešila.
Rihards Pīks
v imenu skupine PPE-DE. - (LV) Hvala, gospod predsednik, spomniti vas moram, da je v moji majhni državi, Latviji, 2,3 milijonov prebivalcev, od katerih jih je približno 1,6 milijonov latvijske narodnosti. Kljub temu država in lokalna uprava določata, da se v Latviji osnovno izobraževanje odvija v osmih manjšinskih jezikih, izmed katerih so nekateri, kot na primer romski in estonski jezik, zelo majhni. Ko govorimo o rusko govorečih ljudeh brez državljanstva, ne moremo uporabljati pojma "tradicionalna manjšina". V smislu zahodnoevropskih držav bi jim lahko rekli prišleki ali priseljenci, ki so v času sovjetske okupacije prišli v Latvijo in uživali številne privilegije. Prvič, imeli so privilegij, da se niso učili jezika države in ljudi, h katerim so prišli, temveč so govorili samo rusko. Moja država je sprejela enega izmed najbolj radodarnih naturalizacijskih zakonov v Evropi točno zato, da bi napravili kompromis s temi ljudmi. V obdobju desetih let, odkar velja ta zakon, je približno 50 % brez državljanstva dobilo državljansko pravico. Ko je bila pred kratkim opravljena raziskava, konec leta 2008, med ljudmi, ki niso bili naturalizirani, jih 74 % ni želelo pridobiti latvijskega državljanstva. Drugič, samo ena tretjina ljudi brez državljanstva je izkoristila pravico in otroke, rojene po tem, ko je Latvija dosegla neodvisnost, registrirala kot latvijske državljane - samo ena tretjina. Zakaj je tako, ne vem. Gospa Ždanoka, ki je bila izvoljena v Latviji in zastopa latvijske državljane ruskega porekla, ne skriva dejstva, da bi po pridobitvi volilne pravice za ljudi brez državljanstva naslednji korak bil poziv, da se ruskemu jeziku podeli status drugega državnega ali uradnega jezika. Kaj to pomeni? Prvič, pomeni ohranitev privilegiranega položaja za ljudi, ki so v Latvijo prišli iz Rusije, in drugič, to bi bil podpis [smrtne] obsodbe za latvijski jezik in kulturo, saj jih je za rusko govorečimi še 140 milijonov več v Rusiji, z naraščajočimi nacionalističnimi ambicijami. Zaradi latvijskega jezika glede na to, kako smo majhni, kako smo maloštevilni, to ni mogoče. Za konec, Evropski uniji se nismo pridružili, da bi ohranili ločeno družbo, ki jo je ustvarila sovjetska okupacija, ampak zato, da bi jo presegli in obdržali svojo lastno identiteto. Hvala.
Proinsias De Rossa
v imenu skupine PSE. - Gospod predsednik, odgovor gospoda Barrota nas je zelo razočaral. Od njega bi pričakoval bolj pozitiven odgovor, kljub pravnim omejitvam, v skladu s katerimi deluje. Mislil sem, da bi lahko povedal, da bo storil, kar lahko, da bi spodbudil spremembe v Latviji v duhu načela raznolikosti Evropske unije.
Sem z Irske, govorim angleško. Angleščina je moj materni jezik, toda nisem Anglež: sem Irec. Resničnost je, da Evropsko unijo sestavlja veliko držav. Praktično vse naše države imajo manjšine in večine, ki imajo zgodovine, povezane s tem, da so bile del imperija ali imperij ali kolonija. S tem smo morali opraviti.
Če bi se preselil v Latvijo in nekaj časa tam živel in delal, bi lahko volil na lokalnih volitvah. Toda v Latviji je na sto tisoče ljudi, ki so se rodili v Latviji, vendar ne morejo voliti na lokalnih volitvah. To je krivica, toda je - to bi povedal gospodu Pīksu - tudi samouničevalno, saj moramo, da bi presegli težave in strahove, poskrbeti, da bodo vsi naši ljudje dobrodošli v naših državah. Spodbujati jih moramo, da se politično udeležujejo. Omogočanje, da ljudje volijo na lokalnih volitvah, jim bo omogočilo, da se bodo počutili del svoje skupnosti in del uprave svoje lokalne skupnosti in bodo pomagali, kot pravim, premagati ovire.
Ena izmed največjih priseljenskih skupnosti na Irskem je skupnost Britancev. Vsi lahko volijo na lokalnih volitvah na Irskem. Ne morejo vsi voliti na nacionalnih volitvah, ker nimajo vsi irskega državljanstva, toda vsi volijo na irskih lokalnih volitvah in pomembno prispevajo k irskemu političnemu življenju. Zato bi pozval tiste v Parlamentu, ki so iz Latvije - pravzaprav tudi iz vsake druge naše države članice, ki ima manjšinske ali celo večinske probleme -, naj se zavedajo, da moramo, da bi premagali te težave in premagali strahove, poskrbeti, da se bodo ljudje počutili dobrodošli, in jih vključiti v naš politični proces, ne pa izključevati jih iz njega.
Georgs Andrejevs
v imenu skupine ALDE. - Gospod predsednik, najprej se je treba spomniti, da so se po letu 1945, ko so Britanci, Francozi, Belgijci in Nizozemci zapuščali svoje kolonije, vanje začeli priseljevati Rusi. Prav tako se je leta 1949, ko je Ženevska konvencija prepovedala naseljevanje civilistov na zasedenih ozemljih, okrepila rusifikacija Latvije, sovjetske oblasti pa so organizirale priliv dveh milijonov priseljencev.
Zato je mogoče reči, da so bili prišleki iz sovjetske dobe, ko je Latvija leta 1991 dosegla neodvisnost, v njej nezakonito. Zato se Rusom danes podeljuje državljanstvo z naturalizacijo kot humanitarnim dejanjem latvijske vlade in ne kot pravica.
V skladu z Ustanovno listino Združenih narodov zakonodaja o državljanstvu običajno sodi v notranje zadeve države in se vanjo ne morejo vmešavati druge države, celo ne sami ZN. Zato je stališče latvijskih oblasti glede možnosti podelitve volilne pravice ljudem brez državljanstva trdno in nespremenjeno: volilna pravica je sestavni del državljanstva.
Takšno stališče je tudi v skladu z mednarodnim pravom in prakso. Sočasno si je Latvija z znatno finančno pomočjo drugih držav - z izjemo Rusije - zelo prizadevala za olajšanje naturalizacije in integracije nedržavljanov Latvije in je odstotek ljudi brez državljanstva do konca leta 2008 zmanjšala na 16 %.
Naš cilj je zagotoviti, da lahko vsi prebivalci Latvije zaprosijo za državljanstvo in polno in učinkovito uresničujejo svoje pravice. Latvija si prizadeva za državljane s polnimi pravicami, namesto da ima ljudi brez državljanstva z mnogimi pravicami.
Razumem, da je to stališče Latvije v nasprotju s politiko, ki jo je leta 1992 v ruskem Diplomatic Herald objavil gospod Karaganov, pa tudi njegove podpornike tu v Evropskem parlamentu, toda nikoli ne bomo odnehali naše države braniti pred temi dezinformacijskimi kampanjami.
Ģirts Valdis Kristovskis
Komisar, gospe in gospodje, liberalno pravo Latvije je vsakomur omogočalo, da izpriča svojo zvestobo latvijski državi in zahodnim demokratičnim vrednotam. Kot posledica se je število ljudi brez državljanstva od leta 1993 zmanjšalo za 59 %. Večina latvijskih podjetij je v lasti ruskih podjetnikov. To so argumenti, ki nam dovoljujejo zavrniti pritožbe proti latvijski državi. Poleg tega je vredno opozoriti na dejstvo, da v Latviji živijo ljudje, ki so se kot člani skupine Interfront borili proti samostojnosti Latvije, pozivali k ohranitvi zlega imperija ZSSR, še vedno zanikajo dejstvo okupacije Latvije, še vedno opravičujejo sovjetske totalitarne zločine v baltskih državah in so glasovali proti članstvu Latvije v Evropski uniji in Natu. Možno je, da so te obsodbe na njihovi strani znatna ovira za kakršno koli željo, da pridobijo latvijsko državljanstvo. Toda zato jim ne preprečujmo živeti v njihovem svetu preživetih vrednot!
Tatjana Ždanoka
v imenu skupine Verts/ALE. - Gospod predsednik, razpravljamo o primeru Latvije, ker je edinstven. Ljudje brez državljanstva v Latviji niso državljani katere koli države in se nimajo pravice udeležiti katerih koli volitev. Vsi odrasli imetniki statusa nedržavljanov Latvije so bili stalni prebivalci države v zgodnjih 90. letih prejšnjega stoletja. Zadnjič so imeli priložnost svojo volilno pravico uresničevati pred 19 leti, tj. marca 1990, ko je bil izvoljen latvijski vrhovni svet. Leto in pol kasneje je isti vrhovni svet tretjini svoji lastnih volivcev odrekel njihovo volilno pravico. To je edinstven primer v parlamentarni zgodovini.
Komisar je govoril samo o vključevanju ljudi brez državljanstva v družbo in njihovi naturalizaciji. Toda takšen pristop postavi stvari v obratni vrstni red: ljudje brez državljanstva so že del družbe - 32 % jih je bilo rojenih tukaj - in za mnoge je postopek zaprositve za državljanstvo njihove lastne države poniževalen in zaradi načela ne gredo skozi postopek naturalizacije.
Za latvijsko politično elito je to odrekanje osnovnih pravic pomembnemu delu manjšinskega prebivalstva orodje za ohranitev moči. Uporablja stari način delitve in vladanja, zato mora ukrepanje v imenu latvijskih ljudi brez državljanstva prevzeti Evropska unija.
Prepričana sem, da morajo temeljne vrednote EU, kot sta nediskriminacija na podlagi narodnosti in participativna demokracija, imeti prednost pred nacionalnimi pristojnostmi.
Christopher Beazley
Gospod predsednik, v tej razpravi smo slišali, kako so bili latvijska demokracija, samostojnost in vse spodobne družbene norme poteptane s strani dveh zločinskih diktatorjev prejšnjega stoletja. Latvijo je napadel Stalin, nato Hitler in potem spet Stalin. Prebivalstvo Latvije je bilo takrat žrtev zapiranja, izgonov in usmrtitev. Stalin je nato pripeljal ne samo rusko govoreče ljudi, ampak tudi ukrajinsko in belorusko govoreče.
Vsi izmed nas, vključno z gospo Ždanoko, bi danes obsojali Stalina in njegova dejanja, toda kaj delamo v zvezi s tem, komisar? Bi zdaj javno zatrdili ne samo, da nimate nobene zakonite pravice posredovati, ampak tudi, da morajo vse države članice Unije spoštovati vse svoje zakonske zahteve, ki zadevajo volilno zakonodajo? Menim, da je to pomembno, ne samo za Latvijo, temveč za vse naše države.
Zagotovo je odgovor, da če je to zate pomembno, tako kot za tiste rusko govoreče Latvijce, ki so vzeli državljanstvo, moraš vzeti državljanstvo države, na katero si ponosen, v kateri si bil rojen in v kateri živiš. Ne zavrni ga. Ne zahtevaj privilegijev, če nočeš odigrati svojega dela. Lahko vzameš državljanstvo.
Palestinski izgnanec je vzel latvijsko državljanstvo. Če se je on lahko naučil jezika, sem prepričan, da lahko tisti rusko govoreči Latvijci storijo enako. Seveda se nas opominja, da je velika večina vzela državljanstvo. Če si del države, menim, da imaš pravice in dolžnosti.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Čestitati želim Alexandri Dobolyi in njenim sovlagateljem. To je danes eno izmed najresnejših vprašanj človekovih pravic v Evropski uniji. Razumem vse zgodovinske krivice, ki so se zgodile našim latvijskim prijateljem, saj so bili žrtve grozljive asimilacije med obdobjem stalinizma v Sovjetski zvezi. Dobro poznam prakso, toda nič ne more upravičiti zgodovinskega maščevanja. Mojim latvijskim prijateljem bi svetoval, da sledijo zgledu Finske, ki jo je stoletja zatirala Švedska, toda Finska se ni nikoli maščevala švedsko govorečim finskim državljanom. Nemogoče je bodisi izgnati bodisi asimilirati več sto tisoč ljudi, zato jim je treba dati njihove pravice EU. Zelo so me užalostile besede komisarja Barrota, saj je, namesto da bi EU dala jasen znak, da je situacija nevzdržna in v nasprotju s temeljnimi vrednotami EU, gospod Barrot dvignil roke v zrak in rekel, da Evropska unija ne more storiti ničesar. To je precej žalostno. Treba je najti zgodovinski kompromis med latvijsko večino in rusko manjšino. To je edina rešitev, druge ni. Hvala za pozornost.
Inese Vaidere
(LV) Gospe in gospodje, lansko jesen sem komisarki Ferrero-Waldner predložila pisno vprašanje, v katerem sem izrazila skrb, da je privilegij, ki ga je Rusija podelila ljudem brez državljanstva iz Latvije in Estonije, v skladu s katerim vstopajo v Rusijo brez vizumov, imel negativen vpliv na njihovo željo, da postanejo državljani. Gospa Ferrero-Waldner se je strinjala z menoj, toda danes določeni poslanci - vlagatelji vprašanj - kažejo popolno nerazumevanje situacije Latvije. Če pravicam ljudi brez državljanstva dodamo še eno in vštejemo volilno pravico na lokalnih volitvah, se število ljudi brez državljanstva, ki se je od leta 1995 prepolovilo, najverjetneje ne bo več zmanjšalo. Latvijska zakonodaja o državljanstvu je ena izmed najbolj velikodušnih v Evropi. Vsak nedržavljan lahko s tem, ko postane državljan, dobi polne pravice, vključno z volilno pravico. Latvijski ljudje brez državljanstva so neposredna posledica petdesetletne sovjetske okupacije. Določene politične sile, ki podpirajo tako imenovano kremeljsko politiko varstva rojakov, še vedno manipulirajo s temi ljudmi, da bi povečale svoj politični kapital. Hvala.
Roberts Zīle
(LV) Gospod predsednik, komisar, obseg zanimanja za to razpravo s strani vlagateljev vprašanja je mogoče razbrati iz tega, da niti enega ni več v Parlamentu, zato niso slišali, kar je pravkar povedala Inese Vaidere - da je bila vizumska politika Rusije orožje, ki ga je uporablja ne za pospeševanje postopka naturalizacije, temveč da bi dosegla ravno nasprotno. Žal raziskave javnega mnenja potrjujejo, da ti ljudje večinoma nikoli ne bodo postala latvijski domoljubi, toda večinoma so že domoljubi druge države. Če bi dobili pristojnosti v lokalni upravi, bi bil seveda naslednji korak zahteva za avtonomijo in uradni status njihovega jezika. Vidimo lahko že, kaj bi lahko bil naslednji korak, kot kaže razvoj dolgoročne situacije na takšnih področjih, kot sta Abhazija in Južna Osetija - na teh samoupravnih področjih bi izdajali ruske potne liste. Hvala.
Laima Liucija Andrikien
(LT) V običajnih okoliščinah bi bilo mogoče predlagati, da se stalni prebivalci udeležijo volitev lokalne uprave, toda vsi še predobro vemo, da bi bilo za večino latvijskih ljudi brez državljanstva težko navesti, da so v državo prišli v normalnih okoliščinah. Njihov prihod je neposredna posledica okupacije Latvije s strani Sovjetske zveze. Je tudi posledica postopka rusifikacije, ki se je odvijal pet desetletij in kršil norme mednarodnega prava. Vsi imamo pravico izbrati - da smo državljani ali zvesti svoji državi, mar ne? Vendar pa ima vsaka izbira svoje posledice in za ta razlog lahko krivimo le sebe, ne pa države, ki je priznala to pravico svobodnega odločanja.
Henrik Lax
(SV) Kakšne so posledice petdesetletne sovjetske okupacije za Latvijce? Zakaj velika večina rusko govorečega prebivalstva noče zaprositi za državljanstvo? Kakšna je pri tem vloga Rusije? Latvija potrebuje našo podporo, ne našega obsojanja, da bi lahko svoje ljudi brez državljanstva spodbudila, da zaprosijo zanj. Gospodu Tabajdiju bi zastavil naslednje vprašanje: zakaj bi se Finska hotela maščevati Švedski in kaj ima to opraviti s tem vprašanjem?
Paul Rübig
(DE) Gospod predsednik, komisar, gospe in gospodje, običajno je, da se ljudje v Evropi udeležijo obveznega šolanja. To vključuje spoznavanje običajev in kulture države, v kateri živiš, da lahko tam živiš. Obvezno šolanje vključuje učenje jezika države in morda drugih jezikov. Predstavlja tudi temelj poklicnega usposabljanja in kaže, kako se je razvila kultura države in v katero smer se premika. Poleg tega se dijaki učijo o zgodovini. Obvezno šolanje, kot ga razumemo, pomaga ljudem živeti skupaj v slogi. Če živiš v državi, je jasno, da moraš biti zmožen razumeti jezik države. To je namen, ki ga izpolnjuje dober sistem obveznega šolanja. Glede na to bi rad povedal, da bi lahko mnoge probleme v Evropi rešili z učinkovitim zagotavljanjem obveznega šolanja za vse prebivalce države.
Jacques Barrot
podpredsednik Komisije. - (FR) Gospod predsednik, pozorno sem poslušal obe strani.
V tem kontekstu bi Komisija od Latvije težko prevzela reševanje njenega problema. Vse, kar lahko storim v tej situaciji, je, da jo spodbudim k notranjemu dialogu, kar bi bilo po mojem mnenju primerno. Žal je to vse, kar lahko rečem.
Predsednik
Razprava je zaključena.
