2. Uzbekistan (razprava) 
Predsednica
Naslednja točka je razprava o šestih predlogih resolucij o Uzbekistanu.
Katrin Saks
(ET) Gospa predsednica, gospe in gospodje, rad bi vas spomnil, kaj je v tem parlamentu pred nekaj dnevi dejal francoski predsednik Nicolas Sarkozy: vsi, ki niste spoštovali naših vrednot in ste namesto tega raje sklepali pogodbe, ste zato izgubili na vseh področjih. V zvezi z Uzbekistanom in širše s celotno srednjo Azijo obstaja nevarnost, da bi pri ocenjevanju virov energije v regiji interesi posameznih držav prevladali nad skupnimi vrednotami. Na žalost je to očitno tudi iz tega, da se ne moremo strinjati o predlogu resolucije, v podporo EEP in UEN, v zvezi s sklepom Sveta, da bi za šest mesecev brez resničnih sprememb položaja človekovih pravic prekinili prepoved izdaje vizuma za uzbekistanske uradnike.
Predlog resolucije omenja tudi kritičen položaj človekovih pravic v Uzbekistanu. Vendar so do zdaj v Uzbekistanu človekove pravice imeli za notranjo zadevo te države, kar sem slišal z lastnimi ušesi. Ne moremo se strinjati s tem pristopom in pozivam vas, da podprete prvo, bolj kritično različico predloga resolucije.
Elisabeth Jeggle  
avtorica. - (DE) Gospa predsednica, komisarka, gospe in gospodje, kot demokratična ustanova ne smemo dovoliti, da se kjerkoli po svetu tepta človekove pravice. Vendar je prav tako nesprejemljivo, če se v tem parlamentu brez pomisleka ogroža diplomatske odnose in medparlamentarno sodelovanje med EU in Uzbekistanom. Predlog resolucije, ki ga je predstavila skupina socialdemokratov v Evropskem parlamentu, skupina zavezništva liberalcev in demokratov za Evropo ter levo usmerjene skupine je enak demokratičnem rušilnem derbiju.
V zadnji resoluciji Parlamenta oktobra 2006, smo se obvezali k konstruktivni, k dialogu usmerjeni rešitvi. Vendar si danes prizadevamo za vse kaj drugega kot za dialog. Moja skupina za to ne more odgovarjati, zato vas pozivam, da zavrnete predloge resolucij skupine PSE in skupine ALDE in levo usmerjenih skupin.
Predlog resolucije, ki ga je skupaj s skupino združenja za Evropo narodov predstavila naša skupina zajema naslednje točke: Politično situacijo v Uzbekistanu, ki nikakor ni zadovoljiva. Položaj človekovih pravic, ki je v marsikaterem vidiku še vedno zaskrbljujoč. Ne glede na vse pa se kaže napredek. Med Evropsko unijo in Uzbekistanom je na primer 8. in 9. maja v Taškentu potekal prvi dialog. Vsaka resolucija Evropskega parlamenta mora pojasniti sedanji položaj in le na tem lahko potem temelji sedanja resolucija.
Adam Bielan
avtor. - (PL) Gospa predsednica, najprej se zahvaljujem soporočevalcu te resolucije. Hkrati moramo upoštevati smernice Skupnosti v zvezi z zaščito človekovih pravic, ki jih je sprejela leta 2004, pri čemer bi rad poudaril, da je treba izboljšati odnose med Evropsko unijo in Uzbekistanom. Vendar poudarjam, da morajo ti odnosi temeljiti na načelih demokracije, pravne države in zlasti na načelih spoštovanja človekovih pravic.
Poleg tega kar zadeva odločitev, da za nekaj mesecev prekinemo nekatere sankcije, ki veljajo za Uzbekistan, podpiram pobudo za spremljanje napredka v zvezi s človekovimi pravicami v tej državi. Negativna odločitev uzbekistanskega ministrstva za pravosodje glede priznavanja pisarne, ki nadzoruje te pravice, dokazuje, da bi si morali dodatno prizadevati na tem področju.
Kot podpredsednik tega parlamenta z odgovornostjo do sosedske politike med drugim v Uzbekistanu, pozivam mednarodne institucije, in zlasti uzbekistanske organe, da podprejo razvoj civilnih družb.
Hélène Flautre
, avtorica. - (FR) Gospa predsednica, cilj te resolucije je preprost, in sicer povedati resnico. To od nas zahtevajo Uzbekistanci in aktivisti za človekove pravice.
To je nujno zaradi umorov novinarjev in disidentov, ki so se pojavili v zadnjih nekaj mesecih, ter sklepov Sveta iz 15. oktobra, ki jih je predsednik Karimov napačno razglasil za diplomatsko zmago. Pomembno je, da so bile sankcije podaljšane za 12 mesecev, ker pokol v Andižanu ni bil raziskan in sestanki strokovnjakov v zvezi s tem niso prinesli rezultatov.
Kar zadeva odpravo prepovedi izdaje vizuma za šest mesecev, se strinjamo, da se morajo prepovedi izdaje vizuma samodejno obnoviti, če se uvedena merila ne izpolnijo v šestih mesecih, na primer v primeru obiskov posebnih poročevalcev Združenih narodov.
Vendar nismo zadovoljni z ugotovitvami v zvezi z domnevnim napredkom pri človekovih pravicah. Smrtna kazen na primer dejansko še vedno ni odpravljena in dialog med EU in Uzbekistanom v zvezi s človekovimi pravicami je prekinjen.
Nazadnje, v tej resoluciji obsojamo umore mnogih neodvisnih novinarjev in disidentov ter zahtevamo izvajanje resnih in nepristranskih raziskav.
Zaskrbljen sem glede namenov skupin PPE in UEN.
Predlagajo, da pri razlagi sklepov Sveta gremo dlje od vseh držav članic in ne le prekličemo prepovedi izdaje vizuma, ampak dejansko odstranimo vse vizume.
Njihov odstavek 3 navaja, da neučinkovite sankcije spodbujajo uzbekistanski režim, kar intelektualno ali politično ni smiselno. Besedilo sploh ne omeni 13 aktivistov za človekove pravice, katerih takojšno izpustitev je v pismu zahteval predsednik Pöttering.
Moja zadnja točka odstavek 9, ki govori o težkem položaju organizacije Human Rights Watch. S tem se strinjamo, vendar je organizacija jasno povedala, da ne želi biti omenjena v resoluciji, ki je tehnično neustrezna ter škoduje aktivistom za človekove pravice in Uzbekistancem, pri čemer se vsi zavedamo, da bi jo na koncu diktator, predsednik Karimov, uporabil kot propagandno sredstvo.
Zato pozivam poslance iz skupin PPE in UEN, da podprejo resen odnos, ki je potreben v zvezi s to zadevo in s spoštovanjem do Uzbekistancev podprejo naš predlog resolucije, ki navaja le resnico o položaju človekovih pravic v Uzbekistanu.
Marios Matsakis  
avtor. - Gospa predsednica, tiranski režim vodenja Uzbekistana, pri katerem gospod Karimov vztraja že od leta 1989, negativno vpliva na demokracijo. Režim gospoda Karimova je odgovoren za izvajanje politike terorja in korupcije v njegovi državi, pri čemer so seveda žrtve večinoma Uzbekistanci. Ti ljudje so žrtve samovoljnega pripora in pridržanja, mučenja in zlorabe, vendar gospod Karimov še vedno ne upošteva številnih zahtev mednarodne skupnosti in EU po demokratični reformi.
To me spominja na še enega posameznika, ki svojo državo vodi na podoben totalitarni način in ne upošteva tistih, ki pozivajo k izvajanju demokratičnih reform. Govorim o kralju Abdulahu iz Savdske Arabije, kjer ženske nimajo pravice niti glasovati niti voziti avto in v kateri so resne kršitve človekovih pravic del vsakdanjega življenja.
Žal imajo v zvezi s tem nekatere vlade EU dvojna merila, saj gospoda Karimova ostro obsojajo, kar je povsem upravičeno, medtem ko so do kralja Abdulaha zelo mili. Dejansko je bil kralj Abdulah na nedavnem državnem obisku v Britaniji in Italiji deležen velike dobrodošlice.
Glavna razlika med Uzbekistanom in Savdsko Arabijo je v denarju, ki ga ima kralj Abdulah ogromno in dokler ga bo zapravljal v Britaniji in Italiji, bo njegovo vključevanje v velike kršitve človekovih pravic in neupoštevanje zahtev demokratičnih ustanov v njegovi državi spregledano. Najbrž so zato moj predlog, da danes razpravljamo o razmerah v Savdski Arabiji, skoraj vse skupine zavrnile. Upam, da bodo skupine naslednjič morda izkazale večjo zaskrbljenost glede te teme.
Erik Meijer
avtor. - (NL) Gospa predsednica, Uzbekistan se mora korenito spremeniti. Začetna spodbuda v to smer je bila 13 maja 2005 zatrta s surovo silo, ki je zahtevala življenja več sto protestnikov. Od takrat zunanji svet že nenavadno dolgo molči. Po naši aktualni in nujni razpravi 27. oktobra 2005 se je zgodilo le malo.
Vendar po razpadu Sovjetske zveze avtoritarni režimi oblasti niso prevzeli le v bolj znanih državah, kot so Ukrajina, Gruzija in Belorusija, ampak tudi v Turkmenistanu in Uzbekistanu. Torej ni zmagala demokracija, ampak manjša skupina ljudi, ki so si izkušnje pridobili v apartu stare države in v varnostnih silah.
Ker je bil njihov edini cilj priti na oblast, so ti ljudje spremenili državna podjetja v zasebno last, manipulirali z volilnimi rezultati, dali opoziciji čim manj svobode, ovirali svobodne organizacije, omejevali tisk in če je bilo potrebno uporabili nasilje proti svojim ljudem. Na žalost so te razmere še vedno prisotne v Uzbekistanu.
Do zdaj so na odnos Evrope do Uzbekistana preveč vplivali gospodarski in vojaški interesi. Zdi se, da smo dopuščali obstoj diktatorstva v Uzbekistanu zato, ker se je izkazal za koristnega pri vojaškem posredovanju v Afganistanu. Takšen odnos bi v celoti uničil verodostojnost evropskih namer v zvezi s človekovimi pravicami in demokracijo. Evropa ne sme postavljati pravic in svoboščin Uzbekistancev na drugo mesto.
Karin Scheele
v imenu skupine PSE. - (DE) Gospa predsednica, v okviru nemškega predsedstva Svetu in jasnega vpliva nemške zvezne vlade so se sankcije proti Uzbekistanu zmanjšale pod pogojem, da bo Karimova vlada izboljšala položaj človekovih pravic v državi. Vendar se v uzbekistanskih zaporih še vedno uporablja mučenje; položaj človekovih pravic se v Uzbekistanu ni niti malo izboljšal. To nam sporočajo mednarodne organizacije, ki opazujejo resne napade na civilno družbo. Prizadete so organizacije za človekove pravice, organizacije žensk, informacijski centri in veliko drugih organizacij. Aktivisti za človekove pravice so obsojeni na daljše kazni, pri čemer so morali številni aktivisti, vključno z novinarji, zbežati.
Ne smemo zmanjšati sankcij, ne smemo jih odpraviti. Spet je očitno, da se celo v tem parlamentu razprave o človekovih pravicah, v katerih tvegamo dostop do surovin razlikujejo od tistih, kjer dostop do surovin ni ogrožen. Poslati moramo jasno sporočilo, da tega ne sprejemamo.
Raül Romeva i Rueda
v imenu skupine Verts/ALE. - (ES) Gospa predsednica, rad bi izkoristil priložnost te razprave, da opozorim Parlament na skupino ljudi, ki so preganjani zlasti v Uzbekistanu in tudi v Turkmenistanu. To je v osnovi populacija lezbijk, gejev, biseksualcev in transseksualcev.
Geji in lezbijke so ponavadi dvojno preganjani, v mnogih primerih zato, ker so aktivisti, ampak tudi zato ker so geji in lezbijke. Mnoge, ki so javno priznali, da so pripadniki te skupine, oziroma so jih tako obsodili, čaka od dve do pet let zapora.
Morda ko v zvezi s tem govorimo o človekovih pravicah na splošno, ponavadi upoštevamo vse človekove pravice, vendar pogosto pozabimo zlasti na to skupino s posebnimi potrebami, ki je na zadnjem srečanju organizacije OVSE v Madridu prav tako predstavila te trditve kljub nerazumljivim nasprotovanjem mnogih vlad.
Menim, da si moramo to zapomniti in to temo vključevati v razprave med Evropsko unijo in Srednjo Azijo.
Józef Pinior
Gospa predsednica, zelo sem zaskrbljen glede odnosa skupine PPE-DE do razmer v Uzbekistanu v zvezi s človekovimi pravicami. Ne smejo nas zavesti hinavska prizadevanja uzbekistanske vlade, da si z navideznim demokratičnim napredkom in izboljšanjem odnosov z Evropsko unijo pridobi naše spoštovanje.
Ne, kajti Uzbekistan v zadnjih dveh letih ni dosegel napredka. Vlada še vedno ni odobrila neodvisne preiskave pobojev v Andižanu. Na podlagi poročila ZN v Uzbekistanu še vedno ne upoštevajo človekovih pravic in uporabljajo mučenje. Politični nasprotniki še vedno nimajo pravice do svobodnega izražanja. Vlada še vedno nadzoruje medije. To obsojamo in od vlade zahtevamo, da pojasni tudi umora novinarja in gledališkega režiserja, ki sta bila znana nasprotnika uzbekistanske vlade.
Ne smemo podpirati prevare, s katero se je gospod Karimov 23. decembra ponovno izvolil za predsednika in še naprej moramo biti pazljivi in pozorni na politične razmere v Uzbekistanu, čeprav bodo zaradi tega oškodovani nekateri nacionalni interesi Evropske unije. V Evropski uniji gospodarski odnosi nikoli ne smejo imeti prednost pred človekovimi pravicami.
Danuta Hübner
komisarka. - Gospa predsednica, nova strategija za srednjo Azijo, ki je bila nedavno sprejeta, izraža zavezanost Evropske unije k povečanemu dolgoročnemu prizadevanju in sodelovanju z regijo.
EU in države srednje Azije, vključno z Uzbekistanom, so se dogovorile, da bodo človekove pravice, pravna država, dobro upravljanje in demokratizacija ključni elementi strategije.
Nameravamo povečati podporo varstvu človekovih pravic ter ustanavljanju in razvoju neodvisnega sodstva, kar bi trajnostno prispevalo k utrjevanju pravne države in spoštovanju mednarodnih človekovih pravic v srednji Aziji.
V okviru odnosov med EU in Uzbekistanom morata dialog in sodelovanje temeljiti na spodbujanju pozitivnih ukrepov za izboljšanje človekovih pravic in demokratizacije. Naši odnosi z Uzbekistanom so se v zadnjih nekaj letih poslabšali, zlasti od dogodkov v Andižanu maja 2005, zato smo še vedno zelo zaskrbljeni glede stanja na področju človekovih pravic.
Odločno menimo, da imamo s prizadevanjem večje možnosti za spodbujanje napredka na področju človekovih pravic v Uzbekistanu kot z izolacijo. Izolacija ni bila uspešna. Pozdravljamo postopno ponovno prizadevanje, ki se izvaja v zadnjih letih, odkar je svet za sodelovanje med EU in Uzbekistanom sklenil, da vzpostavi redni dialog v zvezi s človekovimi pravicami, pri čemer je prvi krog potekal maja letos. V dveh krogih pogovorov na strokovni ravni so bili obravnavani tudi dogodki v Andižanu. Poleg tega načrtujemo dialog z uzbekistansko civilno družbo v zvezi s svobodo medijev, ki bo začetek naslednjega leta potekal v Taškentu. Prav tako pozdravljamo uvedbo načela habeas corpus in odpravo smrtne kazni v Uzbekistanu, kar bo začelo veljati januarja 2008.
Na zadnjem srečanju sveta za splošne zadeve so se države članice EU dogovorile o obnovi omejevalnih ukrepov, vendar obenem tudi o začasnem preklicu prepovedi izdaje vizuma. Svet je pozval Uzbekistan, naj v celoti izvaja svoje mednarodne obveznosti v zvezi s človekovimi pravicami in zlasti dovoli neoviran dostop zadevnih mednarodnih organov do zapornikov, učinkovito sodeluje s posebnimi poročevalci ZN, ne omejuje delovanja nevladnih organizacij v Uzbekistanu ter izpusti zagovornike človekovih pravic in jih preneha nadlegovati.
Svet je izjavil, da bo odprava omejitev glede izdaje vizuma obravnavana po šestih mesecih, da se oceni, ali je Uzbekistan napredoval v zvezi z izpolnjevanjem teh pogojev. Uzbekistanski organi so se strinjali o nadaljevanju razprave glede vprašanj človekovih pravic v okviru sveta za sodelovanje med EU in Uzbekistanom začetek naslednjega leta.
Poleg tega je Uzbekistan odprt za razpravo s Komisijo glede načinov, kako še izboljšati pomoč Skupnosti v zvezi s podporo reforme njenih političnih institucij, kot je na primer parlament, in sodstva, o čemer bomo v svetu za sodelovanje še naprej razpravljali. Dejstvo, da omejevalni ukrepi EU še vedno veljajo, daje Uzbekistancem in širši javnosti jasno vedeti, da smo zaskrbljeni glede razmer v Uzbekistanu.
Uzbekistanci morajo na področju človekovih pravic še veliko storiti in mi jih bomo v skladu s sklepi sveta še naprej opozarjali, da na tem področju pričakujemo občuten napredek.
V okviru naših odnosov z Uzbekistanom bodo človekove pravice še vedno pomembno in problematično vprašanje, vendar Komisija meni, da je prizadevanje najboljši način za spodbujanje pozitivnega razvoja.
Predsednica
Ta razprava je končana.
Glasovanje bo potekalo na koncu razprav.
(Skrajšano v skladu s členom 142 Poslovnika.)
Véronique Mathieu  
Ko spregovori Evropa, se svoboščine izboljšajo.
Evropska unija mora izvajati politiko, ki se je začela leta 2005 po slepem in v celoti nekaznovanem zatiranju v Andižanu, ko je po podatkih organizacij OVSE in Human Rights Watch umrlo med 500 in 1000 ljudi. Zaradi mnogih izzivov, ki so pred nami (energija, terorizem, svoboščine) mora Evropa bolj kot kadarkoli mobilizirati svoje obrobje. Njena najnujnejša misija je, da spodbuja človekove pravice in doseže, da postanejo mirni odnosi z Uzbekistanom odvisni od napredka v zvezi s temeljnimi svoboščinami. EU ne more prezreti v resnici prevarantske pravne države in sovražnega umora direktorja Marka Weila, znanega nasprotnika režima v Taškentu, ki se je zgodil prejšnji september. Uzbekistanski parlament je v zadnjem času precej napredoval v zvezi z odpravo smrtne kazni in civilnim pravosodjem. Čeprav so te odločitve še vedno precej neustrezne, odločnost Evropske unije ni bila zaman in je v nasprotju z načeli nesprejemljive in nevarne realpolitike. Čeprav si moramo še bolj prizadevati, da bi dosegli demokracijo in politično stabilnost, smo končno dobili upanje. Od velike države Uzbekistan je odvisno, ali bo pri vzpostavljanju pravega partnerstva z Evropo uničila to upanje.
