Nõukogu 2007. aasta aruanne ÜVJP peamiste aspektide ja põhiliste valikuvõimaluste kohta - Euroopa julgeolekustrateegia ja EJKP - NATO roll ELi julgeolekustruktuuris (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on ühine arutelu järgmistel teemadel:
Jacek Saryusz-Wolski raport väliskomisjoni nimel 2007. aasta aruande kohta ühise välis- ja julgeolekupoliitika (ÜVJP) peamiste aspektide ja põhiliste valikuvõimaluste kohta, mis esitatakse Euroopa Parlamendile 17. mai 2006. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppe G jao punkti 43 kohaldamisel;
Karl von Wogau raport väliskomisjoni nimel Euroopa julgeolekustrateegia ja Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika (EJKP) kohta ning
Ari Vataneni raport väliskomisjoni nimel NATO rolli kohta ELi julgeolekustruktuuris.
Daamid ja härrad, kui teid meie arutelude jälgimine ei huvita, siis meie raportöör palub teil - õigusega ning meie töö austamiseks - saalist vaikselt lahkuda.
Jacek Saryusz-Wolski
Tänan teid, härra juhataja. Usun tõesti, et Euroopa Liidu välispoliitika väärib tähelepanu.
Härra juhataja, meil toimub täna arutelu kolme suurema raporti üle välispoliitika, julgeoleku ja kaitse ning ELi ja NATO suhete kohta.
Meie aastaaruanne ühise välis- ja julgeolekupoliitika (ÜVJP) kohta on saanud oluliseks vahendiks, mille kaudu Euroopa Parlament väljendab oma strateegilisi vaateid ELi välispoliitika kohta. Selle aasta aruandes oleme otsustanud keskenduda poliitika tegemisele ja vormimisele. Oleme keskendunud vajadusele luua tõeline dialoog nõukoguga ELi ühise välis- ja julgeolekupoliitika peamiste eesmärkide üle. Oleme märganud, et see on juba toimumas, sest nimelt esimest korda viitab nõukogu aruanne süstemaatiliselt Euroopa Parlamendi vastu võetud resolutsioonidele. Oleme tänulikud - see on tõeline saavutus. Ent me oleme avaldanud ka kahetsust, et nõukogu ei asu täielikku dialoogi parlamendi edendatud seisukohtades ega viita neile resolutsioonidele tegevusdokumentides, nagu ühismeetmetes või ühistes seisukohtades.
Loodame, et nõukogu aastaaruanne annab võimalused luua parlamendiga dialoog eesmärgiga arendada välja strateegilisem lähenemine ühisele välis- ja julgeolekupoliitikale. Oleme oma raportis korranud olulisi põhimõtteid, mis peaks meie välispoliitika aluseks olema. Oleme seisukohal, et ÜVJP peab toetuma ja juhinduma väärtustest, mida Euroopa Liit ja tema liikmesriigid tähtsaks peavad - selleks on eriti demokraatia, õigusriik, austus inimväärikuse ning inimõiguste ja põhivabaduste suhtes ning rahu edendamine ja tõhus mitmepoolsus.
Usume, et Euroopa Liit saab mõjutada, kuid seda vaid juhul, kui ta räägib ühehäälselt ning tal on kohased vahendid, nagu need, mis tulenevad Lissaboni lepingust, ning rikkalikum eelarve. Me saame tõhusalt tegutseda üksnes siis, kui selle tegevuse on seaduspärastanud nii Euroopa Parlament kui ka liikmesriikide parlamendid oma vastavatel tasanditel ja kooskõlas oma volitustega.
Selleks, et olla usutav ja vastata ELi kodanike ootustele - kusjuures lausun seda uute peatsete parlamendivalimiste eelõhtul -, tuleb ÜVJP jaoks eraldada selle eesmärkide ja sihtide jaoks kohased ressursid. Seega avaldame kahetsust, et selle aasta ÜVJP eelarve on tõsiselt alarahastatud nagu eelmistegi aastate omad.
Me käsitleme oma raportis horisontaalseid ja geograafilisi küsimusi. Lubage mul horisontaalsete küsimuste osas lugeda üles kõige olulisemad, mida seal puudutame: esiteks inimõiguste toetamine ning rahu ja julgeoleku edendamine Euroopa naabruses ja globaalsel tasandil; teiseks tõhusa mitmepoolsuse toetamine ja rahvusvahelise õiguse austamine; kolmandaks terrorismivastane võitlus; neljandaks massihävitusrelvade leviku tõkestamine ja desarmeerimine ning viiendaks kliimamuutused, energiajulgeolek ja sellised küsimused nagu küberjulgeolek.
Oleme selles raportis tahtlikult valivad. Keskendume mõnedele strateegilistele ja geograafilistele prioriteetidele, nagu Lääne-Balkan, Lähis-Ida ja laiem Lähis-Ida, Lõuna-Kaukaasia, Aafrika ja Aasia ning loomulikult suhted meie strateegilise partneri USAga ja suhted Venemaaga.
Raportit tuleks näha koostoimes parlamendi üksikasjalikumate raportitega ja täiendusena neile. Kõnealune raport ei peaks püüdma neid korrata.
Tahan tänada oma kolleege parlamendi erinevatest poliitilistest fraktsioonidest nende mõistmise ja suurepärase koostöö eest. Oleme püüdnud enamuse muret tekitavaid probleeme raportisse sisse panna ning loodan, et parlament selle kena häälteenamusega heaks kiidab.
Lõpuks tahaksin meie partneritele nõukogust ja komisjonist öelda, et me loodame, et see juhtum aitab meil arendada sügavamat strateegilist dialoogi parlamendi, nõukogu ja komisjoni vahel, mis toob enam demokraatlikku legitiimsust sellesse raskesse töösse, mida teie, härra Solana ja proua Ferrero-Waldner teete, et meie kolmnurgas toimuks rohkem koostööd.
Loodan, et käsitlete seda kui võimalust arendada enam sünergiat, tugevdada meie ühist häält - kõigi kolme osaleja häält - ning anda demokraatlikum ja parlamentaarne legitiimsus meie ühisele eesmärgile, milleks on välispoliitika, üks hääl, Euroopa Liit.
Karl von Wogau
Härra juhataja, kõrge esindaja, volinik, see raport peaks andma meile võimaluse mõelda, kui kaugele oleme Euroopa Liidu julgeoleku- ja kaitsepoliitikaga jõudnud, kus oleme praegu ning millist rolli Euroopa Parlament selles mängima peab.
Seejuures peame silmas pidama, et siiani on Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika raames toimunud 22 operatsiooni, millest 16 olid tsiviil- ja 6 sõjalised operatsioonid. See tähendab, et väga tugev rõhk on pandud tsiviilpoolele. Tsiviilpoolt täiendab funktsionaalne demokraatlik järelevalve, kuna Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika (EJKP) raames toimuvaid tsiviiloperatsioone rahastatakse Euroopa eelarvest, mistõttu Euroopa Parlament kontrollib neid. On ka muid Euroopa Liidu eelarvest rahastatavaid asju, mis on otseselt julgeolekupoliitikaga seotud. Üheks näiteks on julgeoleku alane teadustöö - 1,3 miljardit eurot 7 aasta jooksul; projekt "Galileo", milles leidub samuti julgeolekuaspekte - 3,4 miljardit eurot ning projekt GMES/"Kopernikus", mille jaoks on saadaval 1 miljard eurot. Praegu on meil Euroopa Parlamendis uus arendus, milleks on õigusakt julgeoleku ja kaitse valdkonnas. Oleme vastu võtnud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi kaitseotstarbeliste toodete ühendusesisese veo kohta ning direktiivi hangete kohta julgeoleku ja kaitse valdkonnas. See on oluline esimene samm sel teel.
Eriliselt tähtis on see teave Euroopa Parlamendi jaoks. Selles osas on eelkõige oluline meie erikomisjon, millel on ligipääs salajasele teabele, ja ka regulaarsed arutelud, mida me selles komisjonis eriesindajaga neil teemadel peame. Tahaksin kasutada võimalust ning tänada kõrget esindajat ja tema kolleege välja kujunenud konstruktiivse koostöö eest.
Asun nüüd kõnealuse raporti üksikute punktide juurde. See raport kutsub Euroopa Liitu üles oma julgeolekuhuve selgemini määratlema. Räägime alati üksikute riikide julgeolekuhuvidest, kuid meil on ühised julgeolekuhuvid. Meie kodanike kaitse Euroopa Liidus ja sellest väljaspool, rahu meie naabruses, meie välispiiride kaitse, meie kriitiliste infrastruktuuride kaitse, energiajulgeolek, meie kaubateede julgeolek, meie varade julgeolek ülemaailmsel tasandil ja palju muud, esindab tegelikkuses eri riikide julgeolekuhuve ning Euroopa Liidu ühiseid julgeolekuhuve.
Peame ka mõtlema selle üle, millised on tegelikult Euroopa Liidu julgeoleku ja kaitsega seotud ambitsioonid. Raporti projektis on selgelt märgitud, et meil ei ole ambitsiooni saada selliseks tähtsaks suurriigiks nagu Ameerika Ühendriigid. Samuti tehakse seal vägagi selgeks, et me peame keskenduma Euroopa Liidu geograafilisele ümbrusele. Meie prioriteetideks on Euroopa Liidu peamine ülesanne Balkanimaad, Põhja-Aafrika, idapoolsed külmutatud konfliktid ning meie panus Palestiina konflikti lahendamisse. Peame selgelt keskenduma just neile aladele.
Leian, et peab märkima, et Prantsusmaa eesistumisaja lõpul seadis nõukogu väga ambitsioonikad eesmärgid - nimelt omandada suutlikkus teostada teatud tegevusi paralleelselt. Kui me seda tahame, on meil selleks vaja rahalisi vahendeid. Sellega kaasneb ka autonoomse ja alalise peakorteri asutamine Brüsselisse. See on Euroopa Parlamendi esimene väga selge nõue. Komisjonis pooldas seda väga suur enamus. Teiseks peame silmas pidama, et 27 liikmesriigi käsutuses on 2 miljonit sõdurit. Kolm protsenti neist peaks olema Euroopa Liidule alaliselt kättesaadaval. See tähendaks 60 000 sõdurit. Seetõttu kutsub raport üles määrama Euroopa Liitu alaliselt eurokorpusi. See üleskutse on suunatud kuuele liikmesriigile, kes eurokorpused moodustavad.
Seejärel esitame selged avaldused selle kohta, milliseid võimeid meil on vaja arendada. Euroopa Liidu 27 liikmesriiki kulutavad aastas 200 miljardit eurot kaitse peale ja see 200 miljardit eurot tuleb kulutada paremini kui varem. Me ei saa endale lubada ratast 27 korda uuesti leiutada, mistõttu palume teil täna tagada, et tulevikus Euroopa Liidu ja maksumaksja raha kulutades tehakse seda paremini kui minevikus. Tänan teid väga.
Ari Vatanen
raportöör. - Härra juhataja, 70 aastat tagasi tuli härra Chamberlain Münchenist tagasi, lehvitas paberilehte ja ütles, et saabunud on "rahu meie ajaks". Me teame, kui väga ta eksis, ja ka seda, et soovmõtlemine on realismi surmav aseaine. Täna peame selles küsimuses olema äärmuslikult ausad. EL on olnud rahusobitamises uskumatult edukas. EL sündis Teise maailmasõja sündmuste tagajärjel.
Mul on väga hea meel, et härra Solana on täna siin, sest lõpuks on meil see telefoninumber ELi jaoks olemas. Härra Solanal on number, mida härra Kissinger aastaid tagasi küsis.
Kuid millised vahendid me - liikmesriigid ja poliitikud - härra Solanale anname? Selles on küsimus.
Praegu on meil finantskriis, mis ei tulnud selgest taevast. See on suuresti ise tekitatud. Räägime pankade toksilistest varadest ja sellest, kuidas neid klaarida. Ehk on aeg ka küsida: millised on toksilised varad ja takistused meie rahusobitamise teel, meie raison d'être ehk meie olemasolu õigustus?
Peame edasi liikuma - EL peab oma tegevust rahutagamisel jätkama. Maailm meie ümber muutub väga kiiresti. Suurim takistus on see, et meil lihtsalt puudub tulevikunägemus. Oleme igapäevased poliitikud, kes on lühinägelikud. Meie suur probleem on liikumatus. Maailm meie ümber muutub kiiremini, kui suudame reageerida. Mis on saamatu ja nurjuva julgeolekupoliitika tulemuseks? Inimkannatused, surnud, sandistatud inimesed ja jõledused. Isegi kui need inimesed meie poolt ei hääleta, peame neist hoolima, kuna nad on meie vennad ja õed selles inimperekonnas.
2. aprillil 1917. aastal ütles president Wilson, et püsivat rahu ja üksmeelt ei ole võimalik säilitada muul moel, kui demokraatlike rahvaste partnerluse teel. President Wilson sai Nobeli preemia, mida ta vääris palju enam kui Al Gore.
Meie ELis ei mõista, millised vahendid meil selles 27 riigist koosnevas mosaiigis on. See annab meile ainulaadse rahusobitamise vahendi. Mõnedele ehk ei meeldi prantslased, mõnedele sakslased, mõnedele isegi mitte soomlased - kuigi mina usun, et soomlased meeldivad kõigile! -, kuid kui meie, 27 riiki, oleme koos, ei saa keegi öelda, et ta vihkab Euroopa Liitu. Seega see ainulaadne võime lubab meil minna mis tahes kriisipaika ning olla seal tohtriks või vahekohtunikuks. Kuid ilma sõjalise võime ja usutavuseta oleme nagu koerad, kes hauguvad hullemini kui hammustavad. Meil on idealism, kui me ei varusta ennast vahenditega nende eesmärkide saavutamiseks.
Nüüd on aeg taguda rauda, kuni see on kuum, nagu ka prantslased ütlevad. Härra Obama on nüüd Ameerika Ühendriikide uus president ning ta hindab Euroopat, öeldes, et oleme olulised liitlased. Mida me peame tegema? Peame oma tööd organiseerima.
Üheksakümmend neli protsenti Euroopa elanikkonnast juba kuulub NATOsse ja vaid kuus protsenti ei kuulu. Miks me ei kasuta seda tõhusamalt ära? Võlgneme seda inimestele, sest meie kohus on leevendada inimkannatusi ja see on ka meie eetiline kohus ja meie pikaajalistes huvides. Vaid käies oma esiisade jälgedes, saame olla truud ELi pärandile ning muuta vältimatu kujuteldamatuks - ja seda rahusobitamine tähendabki.
Javier Solana
ühise välis- ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja. - Härra juhataja, tänan teid, et kutsusite mind taas sellele tähtsale arutelule ÜVJP üle. Mul on tunne, et on saamas traditsiooniks pidada sellist arutelu kord aastas ja mul on väga hea meel selles osaleda. Tahaksin tänada kolme raportööri - härra Saryusz-Wolskit, härra von Wogaud ja härra Vataneni nende raportite eest. Leidsin neis palju asju, mis on kooskõlas sellega, mida meie mõtleme ja teeme. Olen võtnud teadmiseks palju neis raportites öeldust ning loodan väga, et see mängib rolli meie mõtlemise ajakohastamisel koostöös teiega.
Rääkides täna, 2009. aasta alguses Euroopa Parlamendis, meenub mulle, kus me olime 10 aastat tagasi - aastal 1999. Tol ajal hakkasime tööle EJKP kallal. Kui nüüd vaatan, kus oleme täna, ja võrdleme seda sellega, kus olime päeval, kui hakkasime EJKP kallal tööle, ilmneb, et tehtud on palju edusamme. Igaüks näeb, mida on saavutatud.
Nagu juba mainitud, on enam kui 20 tsiviil- ja sõjalist operatsiooni rakendamisel või rakendatud peaaegu kõigil mandritel Euroopast Aasiani ja Lähis-Idast Aafrikani. Neis operatsioonides on tegevad tuhanded Euroopa mehed ja naised - sõjaväelastest politseini, piirivalvuritest järelevalve teostajateni, kohtunikest prokurörideni ehk suur hulk inimesi, kes töötavad maailma stabiilsuse heaks.
Arvan, et see on tegutsemine Euroopa moodi. Kõikehõlmav lähenemisviis kriisiennetusele ja kriisiohjamisele; suur ja mitmekesine tööriistakast, kust saame võtta kõik vajaliku; kiire reageerimisvõime; püüe olla need, kes oleme väärt olema - globaalne tegutseja, - mida meilt paluvad kolmandad riigid. Ilmselt kui Lissaboni leping ratifitseeritakse, ja loodan, et see juhtub, siis oleksime kahlemata veel tõhusamad oma tegevuses.
Tahaksin tänada Euroopa Parlamenti toe eest, mida oleme teilt viimastel aastatel saanud, hea koostöö eest, mida olen alati nautinud, teiega, kes te olete Euroopa Liidu kodanike esindajad. Ilma nii selle auväärse parlamendi kui ka Euroopa Liidu kodanike osaluse, mõistmise ja toetuseta - muude mehhanismide läbi, milleks on nende oma parlamendid -, oleks väga raske mängida seda rolli, mida püüame oma suure arvu operatsioonide ja neis osaleva suure hulga Euroopa Liidu kodanikega mängida.
ÜVJP on enamat kui lihtsalt üks vahend. ÜVJP seondub meie väärtushinnangutega, teie väärtushinnangutega ning meie inimeste väärtushinnangutega. Tunnen, et olen tõeliselt kiindunud neisse väärtushinnangutesse, mis väljenduvad kõigi Euroopa Liidu 27 liikmesriigi sisemuses: inimõigused, õigusriik, rahvusvaheline õigus ja tõhus mitmepoolsus - kõik need sõnad ja mõisted väljendavad ilmselt konstruktiivselt seda, kes me oleme. ÜVJP aga aitab ka vormida meie sisemist koostööd Euroopa Liidu liikmesriikide vahel. Töötades ja tegutsedes koos, määrame selle, kes me oleme. Seega on ÜVJP samuti viis, kuidas Euroopa Liit end igapäevaselt määratleb.
Usun, et minu öeldu on kooskõlas väliskomisjoni esimehe seisukohtadega. See on see, mida tõesti teeme ja milles on meie mõte - väärtushinnangud ja tegevus ning samas ka Euroopa Liidu ülesehitamine. Tegutseme seetõttu, kes me oleme, ja selle, kes me oleme, kujundavad meie teod. Arvan, et see on oluline mõiste, mida tuleks meeles pidada.
2003. aasta julgeolekustrateegia oli alusdokument, mis võimaldas meil kavandada edasist teed. Kõnealused kolm raportit viitavad sellele dokumendile. Nagu teate, ajakohastasime seda dokumenti 2008. aastal koos komisjoni ja Euroopa Parlamendiga. See dokument ei asenda 2003. aasta dokumenti, kuid kindlasti tugevdab ja muudab ta seda nüüdisaegsemaks, hõlmates neid ohte ja raskusi, mis seisavad meie ees tänases maailmas - kliimamuutustest terrorismini ning energiajulgeolekust piraatluseni.
Lubage mul rääkida paar sõna piraatlusest, sest see seondub meie uusima operatsiooniga, milleks on "Atalanta". Tahan rõhutada, et see on esimene kord, kui ÜVJP tegeleb mereoperatsiooniga. Niisugune operatsioon on samm edasi ja samm õiges suunas. Seda piraatluse vastu suunatud mereoperatsiooni juhitakse Euroopa operatsiooni peakorterist, mis asub Ühendkuningriigis. Selles osaleb märkimisväärne arv riike ning oluline hulk riike soovib sellega ühineda. Lõunastasin täna koos Šveitsi välisministriga, kes ütles, et nad tahavad selles operatsioonis osaleda, sest nad jagavad meie muret seoses piraatlusega. See on väga tähtis. Mõtlete ehk ja olen teiega nõus, et see mereoperatsioon on küll väga oluline, kuid lisaks merel esinevatele probleemidele tuleb lahendada ka maismaal esinevad probleemid.
Lubage mul öelda paar sõna struktuuride kohta - EJKPga seotud sisestruktuuride kohta. Nagu teate, töötasime Prantsusmaa eesistumisaja viimasel kuul dokumendi kallal, millega ümber korraldada ja rajada midagi, mis on mulle väga kallis. Püüdsin seda teha algusest peale ja nüüd on meil selleks toetus olemas - nimelt arendada välja strateegilise planeerimise võime, mis on nii tsiviil- kui ka sõjaline võime. See on nüüdisaegne lähenemine kriiside ohjamisele. Arvan, et kuna meie jaoks on sedalaadi tegevus uus, saame olla veelgi tõhusamad, paindlikumad ja võimalused teistest paremini kohanema uute olukordadega. Seega olen arvamusel, et sõjalise ja tsiviilkoostöö tegemine strateegilise planeerimise tasandil on väga tähtis.
Pean ütlema ja loodan, et nõustute minuga, et tänaseid konflikte pole võimalik lahendada üksnes sõjalise tegevuse abil. Tsiviiltegevus pole võimalik ilma turvalise keskkonnata. See on tasakaal, mille peame leidma ja mida püüame saavutada igal pool - Lähis-Idas, Afganistanis, kuhu iganes vaatate. See on väga oluline mõiste, mis väljendab sümbioosi meie elu poliitiliste, tsiviil- ja julgeolekuaspektide vahel.
Nagu kolm raportööri väga väljendusrikkalt ütlesid, vajame me võimeid. Ilma võimeteta on meil vaid dokumendid, millega üksi konflikte ei lahenda.
Seda rõhutati väga detsembris toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumisel ning ma tahaks tänada kolme raportööri selle eest, et nad ka selle selgelt esile tõid. Meil on vahel probleeme jõudude moodustamisega ja väga tähtis on, et te seda teaksite. Kiirema jõudude moodustamiseta ükskõik kas politsei, prokuröride või sõjaliste jõudude puhul on raske tegutseda sellises rütmis ja kiirusega, mis on vajalik kriisi ohjamisel.
Lubage mul rääkida natuke NATO ja Euroopa Liidu suhetest, sest neid käsitletakse ka härra Vataneni raportis. Nagu teate, on meil olemas koostööraamistik, mida kutsume nimega Berlin Plus. Selle raamistiku alla ei kuulu siiski kõik operatsioonid, mida me Euroopa Liidu nimel koostöös Põhja-Atlandi alliansiga läbi viime. Meil on ikka veel probleeme, nagu teate, sest me pole suutnud üle saada mõnedest raskustest, mis meil tegelikkuses on koostöö puhul NATO operatsioonides, mis ei kuulu Berlin Plus raamistikku. Meil on siiani lahendamata probleeme nii Kosovos kui ka Afganistanis. Loodan väga, et saame NATO tippkohtumise eel need probleemid lahendada.
Räägin veidi ka Afganistanist. See on kahtlemata üks tähtsamaid probleeme, mis meie ees 2009. aastal seisab. Olete näinud president Obama seisukohta sellel areenil - Afganistan-Pakistan - ja eriesindaja määramist. Meie peame oma kohustusi täitma, tehes seda arukalt. On vaja rohkem osalust. See ei tähenda ilmtingimata sõjalist osalust, vaid osalemist tõhusamalt ja nii omavahelise parema kooskõlastatusega kui ka parema kooskõlastatusega teistega - Ameerika Ühendriikidega, rahvusvahelise üldsusega laiemalt ning ÜROga. Mul on olnud võimalus juba mitu korda kohtuda Richard Holbrooke'i ja kindral Petraeusiga. Meil on kavas see kontseptsioon lähinädalatel uuesti läbi vaadata ning oleks väga hea, kui me oleks selleks ajaks valmis konstruktiivselt reageerima väga olulisele probleemile, millega tegeleme meie, Euroopa Liit, ja liikmesriigid ning millega tegelemist peaksime jätkama.
Võiksime rääkida veel tundide kaupa paljudel muudel teemadel - energia, massihävitusrelvade leviku tõkestamine või muul teemal, kuid minu arvates on tähtis, et meil on täna esitatud kolmes raportis põhiline nõusolek selle osas, mida oleme viimasel ajal teinud. Lõpetan nüüd ja tänan teid väga koostöö eest. Minu tänud neile, kes minuga intensiivsemalt on koos töötanud mõnede toimikute kallal, millega tegeleme. Nagu juba ütlesin, arvan ma, et see, kuidas me rahvusvahelisel areenil Euroopa Liidu nimel tegutseme, määrab ära, kes me oleme. Praegu on väga oluline teha paremat tööd, kuna tahame olla paremad.
Benita Ferrero-Waldner
komisjoni liige. - Härra juhataja, hindan võimalust võtta taas osa sellest laiaulatuslikust arutelust välis- ja julgeolekupoliitika küsimuste üle.
Lubage mul tänada tänase arutelu aluseks oleva kolme raporti autoreid. Tahaksin öelda, et Javier Solana ja minu töö raporti kallal Euroopa julgeolekustrateegia (EJS) kohta oli koos väga hea ning usun, et seda on tulemuses näha. Nimetatud raport kajastab hästi ELi ees seisvaid uusi julgeolekualaseid ülesandeid ja annab julgeoleku üldise määratluse.
Esmalt tahaksin lausuda paar sõna ühise välis- ja julgeolekupoliitika (ÜVJP) kohta. Meie ees täna olevates raportites ja raportis Euroopa julgeolekustrateegia kohta jõutakse kõigis järeldusele, et Euroopa Liit saab midagi muuta, kui kõik töötavad koos eesmärgiga tagada, et meil oleks täielikult ühtne poliitika, mis hõlmaks ÜVJPd, ühenduse mõõdet ning loomulikult ka liikmesriikide tegevust. Me mitte ainult ei pea rääkima ühehäälselt, vaid peame ka tegutsema ühtselt ja kooskõlastatult koos.
Selleks on vaja kokku panna parim kombinatsioon ELi poliitikavahenditest, EJKP operatsioonidest konfliktide ennetamiseni ja kriisidele reageerimise meetmeteni stabiliseerimisvahendi, arenguabi, humanitaarabi või demokraatia ja inimõiguste vahendite kaudu. Toon teile mõned näited: Afganistani, Gruusia, Kosovo ja Tšaadi näitel on näha, kuidas seda praktikas teeme.
Afganistanis oleme oma üldises abistrateegias tähtsale kohale seadnud julgeolekusektori reformi ja valitsemistava. 2007. aastast alates on komisjon asunud uue programmi kallale õigussektori reformimiseks. Politsei valdkonnas teeb nõukogu EUPOLi missioon kohapeal juhendamis- ja koolitustööd ning komisjon samal ajal toetab Afganistani riiklikku politseid avaliku korra sihtfondi kaudu (LOTFA). Komisjon on ka peamine Afganistani politsei jooksevkulude tasuja - 2002. aastast tänaseni üle 200 miljoni euro.
Gruusiale antakse ELi täiendavat konfliktijärgset finantstoetust. Praeguseks on selle riigi valitsusele kokku antud 120 miljonit eurot - 500 miljoni euro suurusest paketist aastateks 2008 kuni 2010. Mainitud erandlik komisjoni abi on aidanud kaasa suurema humanitaarkriisi ära hoidmisele.
Kosovos on komisjon mänginud rolli EULEXi Kosovo missiooni õigeaegsel koosseisu komplekteerimisel ja varustamisel. Lisaks jätkuvale abiandmisele koostame sel aastal uuringu, milles määratakse kindlaks vahendid Kosovo poliitilise ja sotsiaalmajandusliku arengu ning Euroopa Liiduga lõimumise suunas tehtavate edusammude edendamiseks.
Tšaadile oleme kümnenda Euroopa Arengufondi raames andnud kokku 311 miljonit eurot. Seal on meie eesmärgiks vähendada vaesust ja hõlbustada majanduse arengut. Meie prioriteedid on hea juhtimistava, sealhulgas kohtusüsteemi ja politsei, infrastruktuuri ning maaelu arengu osas. Lisaks toetame 850 tšaadi politseiniku koolitamist ÜRO missiooni MINURCAT raames läbi stabiliseerimisvahendi 10 miljoni euroga. Samuti lihtsustame Tšaadi sisepagulaste vabatahtlikku tagasipöördumist ning anname 30 miljonit eurot humanitaarabiks.
Arvan, et see on õige lähenemisviis ja seda tuleks rakendada süstemaatiliselt alati, kui EL on silmitsi uue kriisiga.
Sellist paindlikkust meie poliitiliste meetmete kombinatsioonis rõhutatakse eelmise aasta detsembri raportis Euroopa julgeolekustrateegia kohta ning sellele viidatakse kõigis kolmes meie ees olevas raportis. Raportis Euroopa julgeolekustrateegia kohta öeldakse õigustatult, et seos ELi sise- ja välispoliitika vahel on muutunud rõhutatumaks, mis on selgelt oluline, kui kaalutleme selliseid küsimusi nagu energiajulgeolek ja kliimamuutused või keskendumist julgeoleku ja arengu omavahelisele seosele ning pikaajalise vaesuse vähendamise olulisus julgeolekuohtude vähendamise vahendina.
Nimetatud raportis tunnistatakse vajadust oma kodanikega rohkem suhelda kõigi selliste julgeolekuaspektide osas, mis on neile eriti muret tekitavad, et saaksime püsivalt toetust oma ülemaailmsele tegevusele, ning rõhutatakse, et kõik, mida EL on julgeoleku vallas teinud, põhineb meie väärtushinnangutel ja põhimõtetel ning on seotud ÜRO eesmärkidega. Peame jätkama tööd sõnumi edastamisel inimestele ka sellistes küsimustes nagu terrorism ning peame seejuures ütlema, et see põhineb kindlalt inimõiguste ja rahvusvahelise õiguse austamisel.
Samuti tunnustame tsiviilühiskonna, valitsusväliste organisatsioonide ja naiste rolli rahu tagamises, väljendades nii tõeliselt euroopalikku lähenemist.
Mul oli hea meel näha, et Euroopa Parlamendi raportis Euroopa julgeolekustrateegia kohta rõhutati vajadust rakendada ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioone 1325 ja 1820 naiste ja konfliktide kohta.
Energiateema juurde tulles peab ütlema, et sel aastal ELi mõjutanud gaasikriis oli oma mõju poolest enneolematu. Energiajulgeoleku osas on selge, et meil on midagi õppida. Näiteks vajadus toimiva ELi energia siseturu järele, vastastikuse sidumise ja infrastruktuuri projektide järele, tarnekriisidega toimetuleku mehhanismide välja arendamiseks ning ELi tugeva energiaalase välispoliitika järele on nüüd selge ning me toetame seda laiapõhjalist lähenemisviisi.
Kõnealuses raportis kutsutakse Euroopa Liitu üles võtma endale suuremat rolli oma naabruskonnas, kuid sellest ma praegu ei räägi.
Meie suhted Venemaaga, mis hiljuti proovile pandi, mängivad olulist osa ja mõjutavad julgeolekut suuresti.
Atlandiülene side on meie ühise julgeoleku jaoks jätkuvalt põhilise tähtsusega ning peagi töötame koos president Obamaga esmatähtsate küsimuste kallal.
Lõpetuseks tahaksin öelda paar sõna teatud osa kohta komisjoni panuses ELi kriisidele reageerimisse - nimelt stabiliseerimisvahendi kohta. Esimesed kaks aastat selle vahendi kasutamisel on olnud edukad, seda nii eelarve täitmise, tegevuskvaliteedi ja poliitilise kooskõlastuse koha pealt nõukogu ja Euroopa Parlamendiga. Siiani on 2007. ja 2008. aastal antud 59 tegevusele kogu maailmas 220 miljonit eurot, millest põhiosa on läinud Aafrikasse, seejärel Aasiasse ja Lähis-Itta ning Kosovosse ja Gruusiasse. Meie 2009. aasta prioriteetide hulka kuuluvad kindlasti, nagu Javier Solana juba ütles, Afganistan, Pakistan ja Lähis-Ida.
Tahan öelda, et osaleme stabiliseerimisvahendi kaudu ja tihedas koostöös nõukogu sekretariaadiga mitmetes tegevustes ning mängime üha tähtsamat rolli koolituse pakkumisel missioonide isikkoosseisule hangete ja finantshalduse osas ning EJKPga seotud koolituse pakkumisel tsiviilreageerimisrühmadele. Oleme koolitanud 600 politseieksperti tsiviilkriiside ohjamise alal kooskõlas ÜRO koolitusstandarditega, misläbi ELi politseiüksuste tugevus, paindlikkus ja koostalitlusvõime on paranenud.
Tahaksin lisada - ja usun, et see on väga oluline asjaolu, näiteks Afganistani puhul -, et peame ka tagama, et liikmesriikidest lähetatud isikkoosseisu ja lepinguliste töötajate teenistustingimused oleks atraktiivsed piisava arvu kvalifitseeritud kandidaatide ligitõmbamiseks meie missioonide isikkoosseisu täitmiseks. Arvan, et peame selles suunas tööd tegema. See tähendab, et meie panus kriisiohjamisse on üha enam nõutud ning ootused ELi tegevuse suhtes on kõrged. Me püüame teha seda, mida need ootused meilt nõuavad.
Valdis Dombrovskis
Härra juhataja, daamid ja härrad, seoses nõukogu 2007. aasta aruandega ühise välis- ja julgeolekupoliitika peamiste aspektide ja põhiliste valikuvõimaluste kohta tahaksin rõhutada mõningaid olulisi küsimusi eelarvekomisjoni seisukohast. Esiteks tahaksin rääkida ühisele välis- ja julgeolekupoliitikale tehtavate eelarvekulutuste läbipaistvusest. Euroopa Komisjoni rakendatav praktika, mis seisneb ühise välis- ja julgeolekupoliitika peatüki kasutamata jäänud assigneeringute, mida komisjon nimetab eraldatud tuluks, üle kandmises järgmisesse aastasse, annab teatud põhjuse muretsemiseks. Eelarvekomisjon on palunud komisjonil anda selle finantspraktika kohta teavet ja soovitab seda küsimust üle vaadata ühel regulaarselt peetavatest ühise välis- ja julgeolekupoliitika koosolekutest. Teiseks tahaksin arutleda assigneeringute ümberpaigutamise üle ühist välis- ja julgeolekupoliitikat käsitleva eelarvepeatüki erinevate rubriikide vahel. Siin on kindlasti vaja teatud paindlikkust, et suudaksime kiiresti reageerida kriisidele ELi mitte kuuluvates riikides. Komisjon võiks siiski parandada läbipaistvust ning seega ka demokraatlikku kontrolli ühise välis- ja julgeolekupoliitika valdkonnas, teavitades Euroopa Parlamenti peatükisisestest ümberpaigutustest aegsasti. Eriti oluline on see seetõttu, et enamus ühise välis- ja julgeolekupoliitika raames toimuvatest missioonidest, nagu näiteks Euroopa Liidu järelevalvemissioon Gruusias ja Euroopa Liidu õigusriigimissioon (EULEX) Kosovos, on poliitiliselt tundlikud. Kolmandaks, seoses regulaarselt vastavalt 17. mai 2006. aasta institutsioonidevahelisele kokkuleppele eelarvedistsipliini ja usaldusväärse finantsjuhtimise kohta peetavate ühise välis- ja julgeolekupoliitika koosolekutega leiab eelarvekomisjon, et neid koosolekuid võiks palju tõhusamalt kasutada, hinnates ühise välis- ja julgeolekupoliitika valdkonnas kavandatavaid meetmeid ning Euroopa Liidu keskpikki ja pikaajalisi strateegiaid ning koostades eelarvepädeva institutsiooni seisukoha enne lepituskohtumist. Tänan teid tähelepanu eest.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
Härra juhataja, tahan tänada Euroopa Parlamendi kolme raportööri - härra Saryusz-Wolskit, härra von Wogaud ja härra Vataneni - nende raportite eest ning rõhutada, nagu proua Ferrero-Waldner ja härra Solana, et nad on andnud tähelepanuväärse panuse tugeva, nähtava ning tõhusa välis-, julgeoleku- ja kaitsepoliitika väljatöötamise ülesande täitmisesse. See poliitika peab tagama meie huvide kaitse maailmas ning kaitsma meie kodanikke ja tagama nende julgeoleku. See poliitika peab panustama niisuguse Euroopa Liidu loomisse, mis mängib rolli tõhusas mitmepoolses süsteemis ja üle kõige, härra juhataja, peab see aitama tagada, et inimõigused ja demokraatlikud väärtused valitseksid igas maailmaosas.
Leian, et Lissaboni lepingust ja meieni täna Iiri Vabariigist, kus küsitlused näitavad kuuekümne protsendilist toetust lepingule, ja Tšehhi Vabariigist jõudvatest uudistest, kus Tšehhi parlament lepingu ratifitseeris, on näha, et Euroopa Liit on välis- ja julgeolekupoliitika mõttes täisealiseks saamas. Lisaks peab see poliitika aitama panna meie valitsusi mõtlema kriiside puhul euroopalikumalt.
Usun, et Euroopa Liit peab töötama välja omaenda strateegilised kaalutlused - see on ilmselge ja seda hõlmab ka uus julgeolekustrateegia, unustamata seejuures, et atlandiülene side on Euroopa Liidu geneetilisse koodi sisse kirjutatud. Ameerika Ühendriigid läbi Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni on olnud Euroopa julgeoleku tagaja ning praegu ei ole sellele sidemele alternatiivi.
Pealegi usun, et ainus võimalus kehtestada Euroopa nn suurriigina on ennast maksma panna mitte Ameerika Ühendriikide vastu, vaid nende kõrval - kui kaks partnerit, kes jagavad sama nägemust maailmast ning austavad üksteist. See loomulikult ei tähenda, et Euroopa Liit peab Ameerika Ühendriikidele andma täieliku tegevusvabaduse - me peame kaitsma oma huve ja väärtushinnanguid alati, kui seda vajalikuks peame. Ameerika Ühendriigid peavad samuti õppima austama Euroopa Liidu seisukohti, sest nagu proua Ferrero-Waldneri ja härra Solana töö eeldab, me oleme institutsioon, mida saab rahvusvaheliselt austada ja millel on oluline potentsiaal olla kõnelustes osaleja maailma kõigis piirkondades.
Helmut Kuhne
Härra juhataja, see ei kehti nõukogu kohta, aga meie siin Euroopa Parlamendis ja selle tulemusel ka komisjonis oleme selle valimisperioodi lõpusirgel. Seetõttu ma arvan, et meil pole mõistlik käituda nagu arveametnik, kes kontrollib Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika edu bilanssi, vaid palju põhjapanevama suutlikkusega.
Pean tunnistama, et olen täiesti kahevahel, kuidas olukorrale vaadata. Olen meeleheitel, kui peame tegelema igapäevaste paratamatustega, kui on oht, et mingi missioon ähvardab ära jääda kuue helikopteri puudumise tõttu, kui mitmetes pealinnades puudub poliitiline tahe või kui esinevad lahkarvamused tehnoloogiaprojektide osas.
Kui vaatan asjale ajaloolisest perspektiivist, siis näib aga kõik teistmoodi ja härra Solana õigupoolest väärib seetõttu suurt kiitust. Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika on olnud olemas umbes kümme aastat, nagu peaksime mäletama, ning dokument julgeolekustrateegia kohta anti välja alles 2003. aastal. Seda arvestades on ajaloolisest seisukohast võttes tehtud tõesti päris suuri edusamme. Olles ajaloo põhjal optimist, valin kahtluse korral viimase seisukoha.
Teine küsimus, mida ma sotsiaaldemokraadina tahaks käsitleda, seondub millegagi, mille eest ei vastuta ei Euroopa Liit ega NATO, kuid mis meid kui eurooplasi kõiki mõjutab. Jutt käib arengutest seoses raketikaitsesüsteemiga Poolas ja Tšehhi Vabariigis. Meil sotsiaaldemokraatidena on väga hea meel kuulda, et meie poolt välja pakutud tegevused on nüüd rakendust leidnud seoses muutustega Ameerika Ühendriikides.
Oleme alati öelnud, et pole mõtet kiirustada otsusega varustuse paigutamise kohta, kuna praegu ei tule näiteks Iraanist mingit ohtu. Hillary Clinton ütles eelmisel nädalal, et edasised otsused USA poolel võetakse vastu selle taustal, mis toimub Iraanis. Joe Biden on öelnud, et see sõltub tehnilistest võimetest ja finantskaalutlustest. Me tervitame seda. Me pole vähemalt viimane lootusetult hukule määratud komando, kes lehvitab lippu raketikaitsesüsteemi auks.
Annemie Neyts-Uyttebroeck
fraktsiooni ALDE nimel. - (NL) Tänane kolmel raportil põhinev arutelu tõestab, et vastupidiselt paljude europessimistide ja euroskeptikute väidetele võtab Euroopa kaitse- ja julgeolekupoliitika ja Euroopa välispoliitika tõepoolest üha enam kuju ning näitab järjest rohkem järjekindluse märke. Seda näitasid väga hästi eelkõnelejate sõnavõtud.
Tahaksin ennekõike tänada kolme raportööri selle eest, kuidas nad on oma raporteid kirjutades võtnud arvesse liberaalsete variraportööride arvamusi. Meil on hea meel, et paljud meie arvamused on neis raportites kajastatud. Minu arvates on natuke kahetsusväärne, et NATOt käsitleva raporti puhul, milles härra Vatanen püüdis igati võtta arvesse nii palju arvamusi ja lähenemisviise kui võimalik, esitasid Euroopa Rahvapartei (Kristlike Demokraatide) ja Euroopa Demokraatide fraktsioon ning Euroopa Parlamendi Sotsiaaldemokraatide fraktsioon muudatusettepanekud viimasel minutil, nagu nad oleks tahtnud raportile oma pitseri peale panna.
Kiidame selle aga ikkagi heaks, sest usume - raportile viidates -, et see rõhutab õigeid aspekte ja näitab üles piisavalt realismi. Näiteks tunnistatakse seal - küll väga peenel moel -, et kahtlemata on Euroopa Liit ja NATO konkurendid. Selliseid asju tavaliselt eiratakse täielikult, kuigi just nii asi tegelikult on.
Teiseks on härra Duffi ja minu esitatud muudatusettepanek, milles me selgelt toome välja raskused, mida tekitavad Türgi, Kreeka ja Küprose hoiakud NATOs ja Euroopa Liidus, heaks kiidetud. Tavaliselt me ei jõua peentest vihjetest kaugemale.
Lõpetuseks, seal sisaldub palve, et Euroopa Liidu ning NATO kaitse- ja julgeolekustrateegiad oleks üksteist täiendavad, mis, daamid ja härrad, on ülioluline.
Konrad Szymański
Härra juhataja, 1990ndatel ennustatud ajaloo liberaalne lõpp on osutunud fantaasiaks. Meil on õigus tunda end ühe enam isoleerituna. Seega puudub muu alternatiiv kui koostöö Euroopa Liidu ja NATO vahel. Pole muud alternatiivi kui Euroopa ja USA suurem osalus rahvusvahelise julgeoleku küsimustes. Muidu dikteerivad rahvusvahelise korra põhimõtted tegelikult Korea, Iraan või Ḩamāsi terroristid.
Energia, toorme, piraatluse ja internetiturvalisuse küsimused vajavad erilist tähelepanu. Me saime hiljuti Poolas õppetunni, et pantvangide päästmise parem koordineerimine on ka üks suur probleem. Kuid see, et otsused võetakse vastu ühiselt, ei tähenda, et need on head. Seetõttu ma ei ülehindaks Lissaboni lepingut. Meie tõhususe piiratus tuleneb Euroopa pealinnadest. Sealt, mitte menetlustest, peaksime otsima poliitilist tahet ajada ühist maailmapoliitikat.
Angelika Beer
Härra juhataja, daamid ja härrad, viimastel aastatel on Euroopa välis- ja julgeolekupoliitikas toimunud kiire areng. Peame aga tagama, et sama kiire areng ning muutused toimuksid ka seoses mis tahes laadi ohtude ja kriisidega.
Minu fraktsioon on selle vastu, et ilustada omaenda tööd. Seetõttu pole ma valmis meie ees täna olevaid raporteid üles kiitma. Härra Saryusz-Wolski on koostanud hea raporti, mida me toetame. Sellegipoolest on strateegiline dilemma selge. Härra Solana, teil on täiesti õigus. Rääkisite meile just, et Euroopa koostööd strateegilisel tasandil tuleb tugevdada. Ennekõike peame aga püüdma töötada välja Euroopa ühise strateegia välis- ja julgeolekupoliitikas, mida meil veel pole.
Ütlen seda seetõttu, et oleme ajaloolises pöördepunktis. Kõnealused raportid - eriti härra Vataneni oma NATO kohta - longivad uue USA valitsuse varjus. Härra Vatanen keeldus käsitlemast oma raportis tuumadesarmeerimise küsimust, mille üle me homme taas hääletame. Millest me siis üldse räägime?
Asun nüüd härra von Wogau raporti juurde. Selles raportis käsitletakse uut mõistet, milleks on SAFE ehk Euroopa sünkroniseeritud relvajõud. Tegemist on kena sõnamänguga - SAFE [ingl turvaline] (Synchronised Armed Forces Europe) -, kuid sellist mõistet pole lihtsalt olemas. Pealegi ei näe me põhjust, miks peaksime seda toetama, kui sellist mõistet pole olemas. Härra von Wogau jättis oma raportis käsitlemata inimeste turvalisuse küsimuse. Minu fraktsioon nõuab kindlalt, et meie Euroopa Liiduna peame selle eesmärgi rahvusvahelises poliitikas selgesti seadma. Ta ei taganud oma raportis, et räägime partnerlusest rahutagamisel või tsiviilotstarbeliste rahukorpuste välja arendamisest. Seetõttu tunnen endal olevat õiguse öelda, et see raport on täiesti ebakohane, kui usume, et Euroopa peab tegutsema nüüd lähikuudel ja alates tänasest, mis sai selgeks Münchenis toimunud julgeolekukonverentsil.
Pärast valimisi Ameerika Ühendriikides on vaatevälja tekkinud uued võimalused. Ma ei tea, kaua see vaateväli meie ees on. Peame eurooplastena nüüd formuleerima oma strateegilised huvid ja need alliansi ehk NATOsse ühendama ning peame ka kindlaks tegema oma julgeolekumääratluse Venemaa suhtes, millele ka proua Ferrero-Waldner tähelepanu juhtis. Muidu juhtub nii, et mõne kuu pärast on USA administratsioon meist kui Euroopa Liidust ees ja otsustab kahepoolsetel kõnelustel Venemaaga oluliste julgeolekustrateegia seisukohtade üle ilma, et Euroopa jõud - poliitiline jõud, konfliktide ennetamise jõud - saaks kuidagi mõjutada seda atlandiülese julgeolekupoliitika uut stabiliseerumist.
Seetõttu kutsun meid ja teisi üles jätma seljataha vanad külma sõja aegsed hoiakud ning otsustama ühe leeri kasuks, selle juurde jääma ja edasi liikuma. Euroopal on oma kodanike ees kohustus luua nüüd julgeolekualane partnerlus, mis toob rahu, aga mitte vastupidi.
Tobias Pflüger
Härra juhataja, härra von Wogau ja härra Vataneni raportid on selgesõnalised ja arusaadavad ning suruvad veelgi tagant Euroopa Liidu militariseerimist. Kõnealused raportid nõuavad tegelikult ELi muundumist sõjaliseks jõuks. Härra von Wogau raportis Euroopa julgeolekustrateegia kohta nõutakse Euroopa integreeritud relvajõude. Me ei jaga seisukohta, et see on meie edasine tee. Lisaks toetatakse raportis muu hulgas ELi operatsiooni peakorterit ja ühist kaitseotstarbeliste toodete turgu.
Von Wogau raportis isegi avaldatakse minevikku vaatavalt toetust kohutavalt ülehinnatud programmile Eurofighter. Raportis öeldakse, et Lissaboni leping, mis "toob EJKP valdkonnas juurde olulisi uuendusi”, on peamise tähtsusega. See on peamine põhjus, miks me oleme Lissaboni lepingu vastu.
Vataneni raportis kutsutakse üles looma ELi ja NATO püsivaid koostööstruktuure. Leiame, et see on vale. Iga uus ELi sõjaline missioon on problemaatiline. NATO ei ole liit rahu nimel - see on sõdade pidaja, kõigepealt Jugoslaavias ja nüüd Afganistanis. Millised on järgmised sõjad? NATO seisab sõjapoliitika eest. Raportis öeldakse, et NATO on "Euroopa julgeoleku tuum". Ei! NATO seisab julgeoleku puudumise eest! NATO ja ELi kokku segamine oleks ülimalt problemaatiline eriti seoses nende kahe strateegiaga.
Meie Euroopa Ühendatud Vasakpoolsete / Põhjamaade Roheliste Vasakpoolsete liitfraktsioonis seisame tsiviil-Euroopa eest ning oleme NATO vastu. NATO oleks vaja laiali saata. NATO tahab tähistada oma 60. aastapäeva Strasbourgis, Baden-Badenis ja Kehlis. Kutsun täna siin Euroopa Parlamendis üles NATO tippkohtumise vastu meelt avaldama. Kuuskümmend aastat NATOt on liiga palju.
Oleme fraktsioonina esitanud vähemusraporteid vastusena härrade von Wogau ja Vataneni raportitele ning mu kolleegid täpsustavad konkreetseid probleeme seoses Venemaaga. Nagu varemgi, oleme vastu raketikaitsesüsteemile ega tunnusta selles raportis Küprosele viitavate lausete sõnastust. Seega meie hääletame nende kahe raporti vastu.
Bastiaan Belder
fraktsiooni IND/DEM nimel. - (NL) Kui ma vähem kui aasta tagasi koos Euroopa Parlamendi delegatsiooniga tutvusin ELi politseimissiooni tegevusega Läänekaldal, siis hellitasin lootuse kübet, et Palestiina omavalitsus tõesti kehtestab oma võimu tõhusa politsei ja julgeolekusüsteemi abil. Saryusz-Wolski raporti lõikes 25 seega tervitatakse ELi politseimissiooni pikendamist Palestiina aladel.
Nägin alles hiljuti mõnesid väga ebameeldivaid asju kajastavaid raporteid avaliku julgeoleku kohta Läänekaldal, kus muu hulgas räägiti väljapressimistavast, mida Palestiina julgeolekusüsteemi liikmed, kes tegutsevad öösel nagu maffiabossid, rakendavad, ning seal olid isegi terroristliku rühmituse liikmete nimed, kes on Palestiina omavalitsuse palgal.
Tahaksin nõukogult ja komisjonilt küsida, kas nendes raportites kajastatu on tõsi. Või on see väljamõeldis? Lühidalt, millised on uusimad uudised ELi politseimissiooni kohta Palestiina aladel? See on ju siiski väga oluline. Kui nad tahavad toimivat Palestiina riiki, tuleb avalik kord Läänekaldal taastada.
Luca Romagnoli
(IT) Härra juhataja, daamid ja härrad, väidan, et Atlandi allianss on iganenud kaitsevahend ning et teatud juhtudel viimasel ajal pole ta tegelikult aidanud näiteks suhetes Venemaaga. Usun, et peaksime säilitama suhteid Venemaaga ja kasutama neid privilegeeritud partnerluse saavutamiseks.
Nõustun proua Ferrero-Waldneri avaldusega, et ühises julgeolekupoliitikas ei tohiks mööda vaadata asjaolust, et lähiminevikus pole NATO osutunud kõige kasulikumaks hoiatus- või rahusobitamisvahendiks.
Usun, et Euroopa on nüüd küps ja tal on poliitiline vajadus kavandada omaenda iseseisev julgeolekustrateegia. See ei tähenda, et peame võtma vastasseisukoha. Võime olla kõrvuti - nagu teised liikmed on väitnud - ja mitte enam olla kergesti vastuvõtlik sellele, mis tihti pole Euroopa huvid. Seetõttu ma ei saa esitatud raporteid toetada.
Javier Solana
Härra juhataja, lubage mul võimalikult kiiresti ja arvestades, et erinevate sõnavõtjate mõtted on olnud üldjoontes sarnased, mainida parlamendile kolme või nelja küsimust, mis mul kõnesid kuulates mõttesse tulid.
Alustan ressurssidest ja vahenditest. Erinevate raportite raportöörid ütlesid, et meil on tõesti probleeme ressursside ja vahenditega ning et peaksime liikmesriikide ressursse paremini ära kasutama. Mina ütleks aga, et meil on kättesaadaval vahendeid, mida me parimal võimalikul moel ei kasuta, ja seda tahaksin teile rõhutada.
Usun, et oli hea mõte luua Euroopa Kaitseagentuur kokkuleppel Euroopa Ülemkoguga, ilma et oleks vaja rakendada või vastu võtta Lissaboni leping. Usun, et see agentuur suudab teha head tööd liikmesriikide poliitika koordineerimiseks, et anda suuremat lisaväärtust kõigile paika pandud poliitikavaldkondadele.
Keegi rääkis helikopteritest. Helikoptereid on vaja igasugusteks missioonideks - tsiviilmissioonideks, sõjalisteks missioonideks, erinevateks missioonideks ning transpordiks. Helikopterist on täna saanud esmatähtis kriisiohjamise vahend.
Olemasoleva parem koordineerimine, nii riistvara kui ka helikopterite tarkvara mõttes, võimaldaks meil neid paremini ära kasutada ning annaks meile tegelikult rohkem kui meil on igapäevases kasutuses.
Samuti tahan öelda, et viimastel nädalatel on meie strateegilised suhted Ameerika Ühendriikide ja Vene Föderatsiooniga kõvasti edasi arenenud.
Proua Beer rääkis Münchenis toimunud julgeolekukonverentsist, mis oli minu meelest tähtis sündmus, milles saavutati edusamme mitteplaanipärastes kõnelustes, kuna see polnud otsuste tegemiseks mõeldud poliitiline foorum, vaid väga oluline mõtisklusfoorum. Usun, et teema, mis tuleb arutlusele lähiaastatel ja -kuudel, on meie suhted Ameerika Ühendriikidega - tulevaste aastate strateegia seisukohast - ja Venemaaga. See teema oli jutuks Münchenis ja ka hiljem, kui olin koos proua Ferrero-Waldneriga Moskvas arutamas Euroopa julgeolekuga seotud uute ideede põhiteema üle Vene Föderatsiooni juhtidega.
Euroopa ei taha olla sõjaline jõud. Usun, et Euroopa - Euroopa Liit - on sõjaliste vahenditega tsiviiljõud, mis on sõjalisest jõust väga erinev, ning arvan, et nii peaks ka jääma. Töö, mida teeme, ja kõik dokumendid, mida koostame ja mida nii Euroopa Parlament kui ka komisjon koostavad, on selle eesmärgi saavutamiseks.
Räägin mõne sõna politsei kohta Palestiina aladel, mis oli eelmise istungjärgu teema. EUPOL on üheks tähtsaimaks varaks, mis meil on selleks, mis puudutab usutavust ja julgeolekualast tööd palestiinlastega okupeeritud aladel, ning ta on ka edaspidi Euroopa Liidu oluline vara, mida tunnustavad kõik - palestiinlased, iisraellased ja ümbritsevad riigid. Seega võite kindlad olla, et teeme kõik võimaliku, et jätkata tööd selle eesmärgi saavutamisel.
Elmar Brok
(DE) Härra juhataja, volinik, härra Solana, tahaksin tänada kolme raportööri ning kommenteerida vaid mõnda aspekti. Tahan öelda eriti seda, et NATO 60 aastat on minu põlvkonnale tähendanud 60 rahu- ja vabaduse aastat, seda tuleb märkida.
Kui meil õnnestub nüüd tugevdada ELi välis-, julgeoleku- ja kaitsepoliitikat ajal, mil mitmepoolsus taas suureneb - nagu kõrge esindaja härra Solana just ütles -, ehk see tähendab, et kui meil õnnestub ühendada oma seisukoht ennetusmeetmetest ja pehmest jõust ühisesse atlandiülesesse strateegiasse sel mitmepoolsuse ajal nüüd suuremal määral, siis ootab meid hea tulevik.
Samal ajal Prantsusmaa naasmine militaarsesse integratsiooni tugevdab Euroopa seisundit. Müncheni julgeolekukonverents näitas, et pärast peaminister Tuski, kantsler Merkeli ja president Sarkozy selgitusi Ameerika Ühendriikide asepresident Joe Bideni juuresolekul läks Euroopa korpuse saamine NATOsse peaaegu probleemideta. Minu silmis vähemalt on see sensatsiooniline avastus, et ameeriklased üldse vastu ei vaielnud. Saame atlandiülestes suhetes kiirendada ühiste seisukohtade välja töötamist ka sõjalises valdkonnas, nii et neid saab usutavalt NATO võrgustikus kujutada. Seetõttu peaksime rakendama oma seisukohta sõjalistest võimetest kogu rõhuasetusega pehmel jõul ja ennetamisel, et võtta käsile uus tegevuskava, mis juba oli olemas, kuid muutus selgeks Münchenis, sest president Obama poliitika võimaldab meil siseneda uude desarmeerimisläbirääkimiste ajastusse. Meie, eurooplased, saame mängida selles rolli strateegilise relvastuse vähendamise lepinguga (START) ja tuumarelva leviku tõkestamise lepinguga (NPT), mille osas tuleb uuesti läbi rääkida, ning eriti Euroopa tavarelvastuslepinguga (CFE), mis on Euroopas eriti tähtis, kuna meil on teatud probleeme ka Venemaaga.
Kui kõik see on ühendatud, sealhulgas raketikilp, siis on meil uued ja paremad võimalused ajada ühist atlandiülest poliitikat, milles Ameerika Ühendriigid on meie liitlane ning Venemaa strateegiline partner: see on poliitika, mis aitab saavutada Euroopa huvi rahu osas. Saame seda võimalust kasutada vaid juhul, kui saame tugevamaks ja mõjuvõimsamaks, mistõttu kirjeldatud poliitika viib meid õiges suunas.
Ioan Mircea Paşcu
Härra juhataja, raport NATO rolli kohta ELi julgeolekustruktuuris kajastab Euroopa Parlamendis esindatud erinevaid lähenemisviise, milleks on ühelt poolt arvamused, mille kohaselt NATO on oma liikmetele tugevaimat julgeolekutagatist pakkuv organisatsioon, ja teiselt poolt arvamused, mille kohaselt vastupidiselt vajadus NATO järele on üha väiksem maailmas, kus näiliselt ei ole suuremaid ohte - vähemalt mitte endise Nõukogude Liidu ajaga võrreldavaid.
Kuid ikkagi pole kummaski organisatsioonis siiani ühtegi liiget, kes tahaks loobuda NATO julgeolekutagatisest, isegi kui EL lisab kaalu oma kaitse- ja julgeolekualastele jõupingutustele ja on kasutusele võtnud oma vaste Washingtoni lepingu artiklile 5, milleks on Lissaboni lepingu solidaarsusklausel.
Minu arvates peaks NATO ja ELi suhted, mis on kõige olulisem koostisosa suuremates atlandiülestes suhetes, seisnema loomulikult üksteise täiendamises ja olema vastastikku kasulikud kahele partnerile, kes on sunnitud koos töötama, et reageerida tänastele mitmekordistuvatele ja üha keerulisematele ülesannetele. Selleks võiks olemasolevaid mehhanisme - vaadake Berlin Plusi kokkuleppeid - parandada; uusi - vaadake ettepanekut EL operatsiooni peakorteri kohta - kaaluda; takistustest - vaadake Küprose probleemi negatiivset mõju - tuleks üle saada, ning, mis kõige tähtsam, seda, kuidas üksteist vastastikku tajutakse, tuleks kindlasti parandada. Seega ühest küljest NATO pidamise vaenlaseks ning teisest küljest ELi pidamise NATO ripatsiks peaks lõpetama.
Nagu mainitud, tõde on see, et praktikas saavad need kaks partnerit üksteisega väga hästi koostööd teha, täiendades üksteist vastastikku. Seetõttu on raportisse tehtud muudatusi ja lõpptulemus on meile paljudele vastuvõetav.
Andrew Duff
Härra juhataja, mitmed sõnavõtjad teevad täna pärastlõunal vaprat nägu. Tegelikult ei osutu mitte kõik EJKP missioonid edukaks: paljudel pole olnud selget eesmärki, paljud on alarahastatud ning Afganistani kampaania võib veel ebaõnnestuda. Seega on hea, et parlament teeb ettepaneku panustada tugevasti ühise julgeolekustrateegia määratlemisse, ning peame nüüd seadma ka hulga selgemad kriteeriumid EJKP missioonide jaoks.
Mis puudutab meie jõudude lõimimist, siis selles on edusammud kehvad, ning ma ei usu, et prantsuse ja briti allveelaevade kokkupõrge on päris see, mida ootasime!
Ryszard Czarnecki
(PL) Härra juhataja, kui on liiga palju presidente, siis pole tegelikult ühtegi. Kui räägime julgeolekuküsimusest, peaksime rääkima väga selgelt ja täpselt millestki, mis on kõige pakilisem ja olulisem asi. See, mis juhtus eelmisel aastal Kaukaasias - Euroopa Liidu vahetus läheduses - näitab, et peame kindlasti tähtsaks pidama idasuunalist poliitikat ja käsitlema seda kui erilist investeeringut Euroopa ja ELi julgeolekusse. See on ka põhjuseks, miks partnerlus EList ida pool asuvate riikidega on minu arvates täiesti põhjapaneva tähtsusega, ning kuigi mul on hea meel, et see partnerlus on olemas, olen ka mures, sest idapartnerlusele eraldatud eelarvet vähendati peaaegu kolm korda. Mina leian, et see on põhiküsimus ja usun, et see on Euroopa Liidu konkreetne sõnum mitte ainult tema lähematele naabritele, vaid ka Valgevenest, Ukrainast ja Gruusiast veel palju rohkem ida pool asuvatele riikidele.
Satu Hassi
(FI) Härra juhataja, daamid ja härrad, minu tänud kolmele raportöörile. Kahjuks pean ütlema, et ma ei jaga kriitikavaba vaadet NATO kohta, mida esindab eelkõige härra Vataneni raport.
Muidugi pole NATO enam see, mis ta oli külma sõja ajal, ja seda pole ka Euroopa ning koostöö NATO ja Euroopa vahel on suurepärane asi. Mina aga ei jaga vaadet, et see on probleem, kui kõik liikmesriigid pole NATO liikmed.
Peame tunnistama asjaolu, et mõnedel on õnnestunud anda väärtuslik panus rahutagamisse just sellepärast, et nad sõjalistesse allianssidesse ei kuulu, mis kehtib ka minu kodumaa Soome kohta. Kuna Soome ei kuulu ühtegi sõjalisse allianssi, siis nähakse teda vaevalt kusagil vaenulikuna või vaenlase eestkõnelejana. See on aidanud paljudel soomlastel tegutseda rahutagajatena. Niisugusteks näideteks on endine peaminister Holker Põhja-Iirimaal, meie endine president Ahtisaari Namiibias, Indoneesias, Acehis ja Kosovos ning meie endine minister härra Haavisto Sudaanis.
Kuigi enamik ELi rahvastest elab NATOsse kuuluvates riikides, peame siiski tunnistama, et mitteühinenud riikide olemasolu on kasulik ressurss rahutagamisel. Sellest ei saa loobuda eesmärgi nimel harmoniseerida militaarpoliitika ELis.
Vladimír Remek
(CS) Tahtsin algselt rääkida kosmose militariseerimise ohtudest, sest endise kosmonaudina tunnen, et mul on oma arusaam sellest. Esitatud dokumendid aga rõhutavad muu hulgas vajadust kasutada julgeolekupoliitikat ELi kodanike heaks. Samal ajal eirame täielikult nende arvamust uute võõrbaaside kavandatava ehitamise kohta ELi territooriumile. Täpsemalt öeldes Poolas ja Tšehhi Vabariigis jätkuvad ettevalmistused Ameerika raketitõrjesüsteemi komponentide paigaldamiseks. Eriti minu kodumaal Tšehhi Vabariigis on üldsuse vaateid ja huve täiesti eiratud. ELi poolt pole kuulda olnud ainsatki ametlikku häält kodanike toetuseks, kelle jaoks ELi selles mõttes ilmselt olemas polegi. Samal ajal kaks kolmandikku inimestest Tšehhi Vabariigis on vaatamata üle kahe aasta kestnud teabe- ja edenduskampaaniale pidevalt olnud kõnealuse võõrbaasi vastu. Olen arvamusel, et midagi on ELis viltu, kui inimeste huvid dokumentides ei kajastu ning inimeste arvamusi saab demokraatia huvides eirata. Pole ime, et inimesed pööravad selja ELi poliitikale, pidades seda millekski mitte endale kuuluvaks või olles sellele otsustavalt vastu.
Bernard Wojciechowski
Härra juhataja, Euroopa kodanikud vajavad tugevat liitu, millel on konkurentsivõimeline välis-, julgeoleku- ja kaitsepoliitika. Seda aga ei saa olla, kui meie liit on ühes kohas jätkuvalt tegevusetu. Hiina ja India kasvavad ning seda mitte ainult majandusliku, vaid ka sõjalise jõu poolest.
Euroopa konkurentsieelis peaks põhinema teadmistel ja innovatsioonil. Selle eest peaksime kõik hoolitsema ja seda toetama. Tõhusa julgeolekustrateegia puhul peaks Euroopa vägedel olema ligipääs parima kvaliteediga varustusele ja ressurssidele. Samal ajal kui Ameerika Ühendriigid kulutavad triljoneid dollareid julgeolekule, oleme meie Euroopas aeglased ja tegevusetud oma strateegia välja töötamisel. Kriisiajal sulgeme tulirelvatehaseid, nagu tehas Poolas Radomis. Peaksime hoopis investeerima arenenud tehnoloogiatesse, nagu tagasilöögivabad tehnoloogiad, mida Poolas välja töötatakse. Innovatsioon loob uut ettevõtlust ja töökohti. Me ei saa Euroopa võimekust tõsta oma tehaseid sulgedes.
Roberto Fiore
(IT) Härra juhataja, daamid ja härrad, põhimõtteliselt ma pooldan kindlasti Euroopa armee ideed, kuid peame määratlema, milline see oleks ja milliste piiridega.
On tõesti väga sobimatu, et kaks jõudu, mis kuuluvad samasse allianssi, on üksteise vastu relvastunud, nagu Türgi armee ja Kreeka armee. Olen kindel, et nõukogu on käinud Põhja-Küprosel ning saanud hinnata kahju, mida on tekitanud Türgi sõdurid ja Türgi okupatsioon saarele, mis kindlasti kuulub Euroopasse.
Samuti peab ütlema, et liit Ameerika Ühendriikidega toob selgelt väga sageli kaasa suuri probleeme. USA on vedanud meid mitmesse sõtta ja konflikti - pean silmas Serbiat, Iraaki ja Afganistani -, mille keskmeks polnud kindlasti mitte Euroopa huvid.
Selle asemel peaksime oma liitlasteks valima Venemaa ja Valgevene, mis on tegelikult ajalooliselt, usuliselt, sõjaliselt ja geopoliitiliselt Euroopa riigid. Selline võiks olla Euroopa armee tulevik - armee, mis pole kindlasti mitte sõjajalal Ameerika Ühendriikidega, kuid mis hoiab aupaklikku vahemaad; armee ilma Türgita, sest kuni meil puuduvad vastupidised tõendid, kuulub Türgi Aasiasse ning on Vahemerepiirkonnas kahjuks konfliktis Euroopa riigiga; ning armee, mis on liitlaseks Venemaale ja Valgevenele ning nendega tihedalt seotud.
Geoffrey Van Orden
Härra juhataja, teid ei üllata, kui väljendan muret tugeva surve pärast, mida avaldavad EJKPga seotud raportid - eriti härra von Wogau oma, mis on täis valesid eeldusi Euroopa Liidu olemuse kohta ja sisaldab ambitsiooni luua ELi kontrolli all olev Euroopa armee. Seal nähakse, tsiteerides sealset väljendit, Euroopa sünkroniseeritud relvajõude sammuna teel Euroopa integreeritud relvajõudude suunas. Teisisõnu on see siis kindlasti Euroopa armee. Nagu me kõik teame, ei loo EJKP sõjalist lisaväärtust. See on poliitiline vahend integreeritud Euroopa edendamiseks. Niisugusena tuleks seda ka näha.
Olen kaua aega väitnud, et Euroopa Liidu kasulik roll võiks olla anda tsiviilvahendeid kriisiohjamiseks ja konfliktijärgseks ülesehituseks. Sellest oleks tõesti abi. Muide, mitte ükski sõjaväeohvitser, keda mina tunnen, ei kujuta ette, et selliseid konflikte nagu Afganistani puhul saaks lahendada üksnes sõjaliste vahenditega. Ei ole midagi uut selles, mida nüüd moodsalt nimetatakse kõikehõlmavaks lähenemisviisiks. Meie kutsusime seda südameks ja hingeks. Seega on täiesti vale - tegelikult pettus -, et EL püüab oma osalemist militaarküsimustes õigustada, pretendeerides kõikehõlmavale lähenemisele kui enda omale, nagu see oleks mingi ELile ainulaadselt omane müügiartikkel. ELi jaoks oleks aus ja arukas lähenemisviis jätta kaitseambitsioon EJKPst välja ning keskenduda tsiviilpanusele. Siis saaksid Euroopa ja tema liitlased ehk keskenduda oma sõjalisele panusele NATOsse, taaselustades atlandiülest liitu eesseisvateks rasketeks aastateks, ilma et ELi topelttegevuskava seda segaks.
Otseseks probleemiks on see, et ELi ambitsioonid hakkavad nüüd NATOt saastama, ning ma olen tõsiselt mures, et see mõjutab ka NATO 60. aastapäeva tähistamist. Siiani Ühendkuningriigi valitsusministrid eitavad, et midagi sellist on toimumas.
Martí Grau i Segú
(ES) Volinik, härra Solana, daamid ja härrad, tahan esmalt tänada kolme raportööri nende töö eest. Ühist välis- ja julgeolekupoliitikat (ÜVJP) käsitleva raporti variraportöörina viitan just sellele dokumendile ja õnnitlen alustuseks härra Saryusz-Wolskit tema töö tulemuste ning teiste fraktsioonidega tehtud koostöö puhul, mille tulemuseks on üksmeelne raport.
Samuti nagu Euroopa Parlament on mitmeid kordi palunud, et Euroopa Liitu varustataks vajalike vahenditega, et anda talle maailmas üks hääl, saab ka parlament ise käituda ühtse rindena, hinnates ning ajendades ühise välis- ja julgeolekupoliitika tähtsaid prioriteete.
Meie fraktsiooni - Euroopa Parlamendi Sotsiaaldemokraatide fraktsiooni - jõupingutused on tehtud kahe eesmärgi saavutamiseks. Esimene neist on tuua sisse või kindlustada tähtsaid küsimusi, mis meie arvates on olulised kõigi välispoliitika valdkondade lõikes, näiteks võitlus kliimamuutustega, rahu edendamine kogu maailmas või panus inimarengusse. Teine eesmärk on pakkuda välja viise, kuidas taastada tasakaal ÜVJP geograafiliste prioriteetide vahel nii, nagu neid algselt tekstis esitati, kui seda tehti, või tuues neid uue elemendina sisse, kui nad puudusid.
Seetõttu oleme võidelnud näiteks selle eest, et rohkem selgitataks institutsiooniliste ja koostööraamistike vahelisi tegevusi, mis on kaasatud hiljuti määratletud idamõõtmesse. Oleme esitanud väiteid suurema mitmekesistamise poolt ja selle poolt, et rohkem rõhku asetataks suhetele Aafrikaga, mis on manner, mis tuleb meile meelde ainult siis, kui seal eriti ägedad sõjad puhkevad, ja paljudel juhtudel isegi siis mitte.
Mis puudutab Ladina-Ameerikat, siis tahtsime, et kaalutaks käimasoleva läbirääkimisteprotsessi jätkamist assotsiatsioonilepingute sõlmimiseks, mis oleks esimesed kahepoolsed piirkondadevahelised kõnelused Euroopa Liidu ajaloos, mida ta lõpule viiks.
Vahemerepiirkonna puhul oleme olnud vastu allapoole ümardamisele, mille tulemusel räägitakse ainult julgeolekust. Meie tahame, et selle piirkonna puhul oleks hoopis hõlmatud rikkalik poliitiline, majanduslik ja sotsiaalkultuuriline pärand, nagu seda teeb Barcelona protsess.
Mis puutub parlamendiistungile muudatusettepanekute esitamisse, siis meie fraktsioon ühtegi ei esitanud, sest usume, et nii on kompromisside teel saavutatud tasakaal mõnevõrra tugevam. Seetõttu oleme vastu enamikule muudatusettepanekutele, sest need rikuvad väliskomisjonis saavutatud kompromissi.
Janusz Onyszkiewicz
(PL) Härra juhataja, nagu Tony Blair kord ütles, et kuigi Euroopa Liit ei peaks olema superriik, peaks ta olema suurvõim. Võiksime lisada, et mitte ainult majanduslik suurvõim, sest seda ta juba on, vaid ka oluline osaline maailmaareenil, kuna seda nõuavad kõigi liikmesriikide huvid - sealhulgas majanduslikud huvid.
Räägitakse, et Henry Kissinger olevat kunagi küsinud telefoninumbrit, millele helistada, et saada teada, milline on Euroopa Liidu seisukoht rahvusvahelise poliitika tähtsates küsimustes. Täna on selleks numbriks kõrge esindaja oma. Probleem on aga selles, et kui telefon heliseb, peab härra Solana teadma, mida öelda. Seetõttu on esmatähtis töötada välja ühine välispoliitika, mis hõlmab julgeoleku- ja energiapoliitikat ning seetõttu ka ühist poliitikat Venemaa suhtes.
Tahaksin tulla tagasi pidevalt korratud ettepaneku juurde selle kohta, et kõik Euroopa Liidu riigid peaksid rääkima ühel häälel dialoogis Venemaaga. Selleks, et nii oleks, on vaja võimalikult kiiresti välja töötada täpselt määratletud poliitika Venemaa suunal - poliitika, mida ühiselt toetatakse ja mis põhineb solidaarsusel. Nii saab luua selge raamistiku mitte ainult kõnelusteks ELi ja Venemaa vahel, vaid ka kahepoolseteks läbirääkimisteks üksikute liikmesriikidega. Niisuguse poliitika väljatöötamisel tuleks väga oluline roll anda Euroopa Parlamendile, arvestades volitusi, mida ta on demokraatlikel valimistel saanud ning mille üle ta võib uhke olla.
Adamos Adamou
(EL) Raportit NATO rolli kohta Euroopa Liidus on kasutatud vabandusena, et libastuda küsimuses Küprose osalemise kohta programmis "Partnerlus rahu nimel" ja NATOga liitumise kohta. Küprose Vabariigi seisukohta tuleb suhtuda austusega. Iseseisva liikmesriigi siseasjadesse sekkumine eesmärgiga saavutada integratsiooni, mida ei näe ette ükski leping, ei ole seaduslik.
Sel ajal, kui Küprose Vabariik on pidamas läbirääkimisi Küprose küsimuse lahendamiseks, on avanenud rinded, millel on sellele protsessile väga halb mõju. Türgi poolt okupeeritud kodumaa täielik demilitariseerimine ja tulevase lahenduse jätkusuutlikkuse kindlustamine peaks olema kõigi ainus eesmärk. Pealegi on Euroopa Parlament teistes raportites sellise seisukoha võtnud.
Kutsume teid üles toetama muudatusettepanekuid punktide 22, 23 ja 24 kohta ning hääletama nende punktide vastu, sest need väljendavad sekkumist iseseisva riigi siseasjadesse. Kutsume teid üles kinnitama, et liikmesriikide suveräänsete õiguste austamise põhimõte on rikkumatu, sõltumata teie üldisest arvamusest partnerlusprogrammi või NATO kohta. Meie valik on demilitariseerimine ja rahvusvahelise õiguse põhimõtetest kinnipidamine.
Georgios Georgiou
(EL) Härra juhataja, rahvusvahelise õiguse põhjal tähendab mõiste oma riik seda, et mul on kontroll teatud alade üle, mille üle on seatud valitsus, mis viib ellu kaitse- ja välispoliitikat. Küsin teilt nüüd mõiste Euroopa riik kohta, mille kohta mitmed inimesed jutlustavad, ning ma tahaks teada, kus on selle piirid, millised need teatud alad on ja kus on selle kaitse, kui see kaitse on suure - kahjuks Ameerika - armee kätes ning kus on selle välispoliitika, kui Lähis-Ida on leekides ja terroristide kasvulava, kust eksporditakse terrorismi, mille põgenikud ja ohvrid pole teel Alabama, Arizona või Kentucky osariiki, vaid tulevad paraku Kreekasse, Küprosele, Saksamaale ja Hispaaniasse.
Seetõttu pean ütlema, et olen hakanud kahtlema, kas saan toetada oma raportid esitanud härrade ettepanekutest tulenevaid ideid ning arvan, et hääletan homme nende vastu.
Jim Allister
Proua juhataja, neil, kes teevad näo, et meie silme all ei toimu praegu ELi superriigi ehitamist, tuleb põhjalikult selgitada kõnealuste, impeeriumit rajavate raportite sisu.
Väited, et ühine kaitsepoliitika - mida nüüd peetakse möödapääsmatuks - ja see, mida nimetatakse ELi strateegiliseks sõltumatuseks, eeldavad lõimitud Euroopa relvajõudude olemasolu, ning nõudmised sõltumatu ja ELi alalise operatsioonide peakorteri järele koos nõudega saavutada samaväärsus NATOga, ei tekita kahtlustki, et ühise välis- ja julgeolekupoliitikaga taotlevad Euroopa projekti eestvedajad lisaks poliitilisele võimule ka sõjalist võimu, mida on võimalik saavutada üksnes liikmesriikide voliala, õiguste ja iseseisvuse vähendamise teel. Ma ei saa heaks kiita ei niisugust superriiklust ja tsentraliseeritud relvajõude ega ka Lissaboni lepingut, mis teeks need võimalikuks.
Tunne Kelam
Proua juhataja, meie raportööride tänane sõnum võiks olla selline, et elujõuline Euro-Atlandi partnerlus on parim Euroopa julgeoleku ja stabiilsuse tagatis.
Ma toetan tõepoolest uue Atlandi-ülese tegevuskava vastuvõtmist ja uute Euro-Atlandi asutuste loomist, mille tulemusena tekib lõpuks laiaulatuslik Atlandi-ülene ühisturg.
Ari Vatanen on julgustanud kõiki ELi ja NATO liikmeid tegema tihedamat koostöös olenemata nende organisatsioonilisest kuuluvusest. Pean väga praktiliseks tema ideed ELi alalisest operatsioonide peakorterist, mis oleks NATO väejuhatuse struktuuridele täienduseks - ja mõistagi mitte konkurendiks.
Teine väga oluline punkt on see, et me kasutame samu riiklikke ressursse. Jacek Saryusz-Wolski on öelnud, et ÜVJP on väga alarahastatud, seega tuleb vältida dubleerimist ja suurendada tõhusust. Siinjuures tuleb küsida liikmesriikidelt, mida pakuvad nemad Javier Solanale, et ta saaks ühist kaitsepoliitikat ellu viia.
Kolmandaks on meil käes aeg hakata tegelema uute julgeolekuülesannetega. Tegelikult tekivad ja ehk ka lahenevad tulevased konfliktid kübermaailmas, kus iga riik peab rünnakule ise reageerima ja ennast ise kaitsma - mõnikord vähem kui sekundi jooksul. Ka Euroopa Parlament peab näitama algatusvõimet, et tegeleda selle uue sajandi suure proovikiviga, mille taga on moodsa tehnoloogia demokratiseerumine.
Hannes Swoboda
(DE) Proua juhataja, natsionalistid, parlamendi kitsarinnalised liikmed usuvad tõepoolest, et tänapäeva maailma riskide ja probleemidega tulevad riigid üksi ja iseseisvalt toime.
Härra Allister on selle tüüpiline näide. Kas ta tõesti usub, et maailmas saab terrorismi vastu võitlemisel toetuda üksnes oma riigi kaitsevõimele? Kas ta tõesti usub, et energiajulgeoleku probleeme on võimalik lahendada, kui igaüks käsitleb neid eraldi? Niisugune arusaam on iganenud. Sageli kritiseeritud Lissaboni leping annaks meile mõistagi suurepärase võimaluse teha veidi rohkem koostööd näiteks energiapoliitika ning ühise välis- ja julgeolekupoliitika valdkonnas, tegeleda tõhusalt tänapäeva maailma probleemide ja ohtudega.
Ameerika Ühendriikide uue presidendi Obama juhitud valitsusel on hea meel selle ühise Euroopa poliitika olemasolu üle, sest see tähendab, et Ameerika Ühendriikidel on nimetatud probleemide lahendamisel partner. Lisaks sellele - ja seda näitas Venemaa esindaja sage viibimine siin parlamendis - on ka Venemaa nüüdseks mõistnud, et vana lähenemisviis, mille kohaselt räägiti vaid üksikute riikidega ja seejärel aeti need omavahel tülli, lihtsalt ei toimi enam. Venemaa on aru saanud, et näiteks energiajulgeoleku valdkonnas tuleb tal ühiste lahenduste saavutamise nimel astuda kõnelustesse Euroopa Liiduga.
Sellele on korduvalt tähelepanu juhitud ka Jacek Saryusz-Wolski raportis. Kuidas me saaksime lahendada koos neid kõnealuseid probleeme, näiteks energiajulgeoleku küsimust? Mul on hea meel, et kõrge esindaja ja üks tema töötajatest suurendavad tulevikus jõupingutusi selles vallas, sest siis saame näidata kodanikele, kuidas ühises välis- ja julgeolekupoliitikas võetakse arvesse nende konkreetseid huve ja mil viisil me tagame eurooplastele tulevikus turvatunde. Just nimelt selles seisnebki ühine välis- ja julgeolekupoliitika ning sellepärast eelistame me seda riiklikule välispoliitikale.
Philippe Morillon
(FR) Proua juhataja, õnnitlen meie kolme raportööri selle tähelepanuväärse ülevaate puhul, mille nad andsid ühise välis- ja julgeolekupoliitika praeguse olukorra kohta.
Härra Solana, te teate paremini kui keegi teine, et Euroopalt oodatakse maailmaareenile astumist, sest seda eeldavad tema majanduslik ja demograafiline võimsus ning rikkalikud demokraatlikud ja humanistlikud väärtused.
Tuleb öelda, et hoolimata tahtest, mida on näidanud korrapäraselt rohkem kui kaks kolmandikku Euroopa kaaskodanikest, nagu te ütlesite, on kümne aasta jooksul on saavutatud mõningaid edusamme - olen sellega nõus; kuid samas tuleb öelda, et niisugust Euroopat ei ole ikka veel olemas.
Sobivaks näiteks võib tuua Euroopa hiljutise vaoshoituse uue tragöödia lahendamisel Lähis-Idas. Gazas oli ja on ikka veel vajadus tarmuka Euroopa järele, kes aitaks elanikel ellu jääda ja riiki üles ehitada ning võidelda relvade salakaubaveo vastu, mille tagajärjel on see territoorium muutunud igat liiki rakettide tulistamise kohaks.
Vaatamata Sharm el Sheikhis ja Jeruusalemmas avaldatud pahameelele ei ole selles suunas astutud ühtegi sammu. Soovin korrata küsimust, mis esitati juba Liibanoni kriisi ajal: härra Solana, millal võib oodata, et Vahemeres hakatakse kasutama Euroopa laevastikku, nagu seda tehti võitluses piraatide vastu? Meil on vahendid olemas. Kas ühel päeval on meil olemas ka tahtmine?
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Proua juhataja, Euroopa Liidul tuleb tegutseda kõikide liikmesriikide kodanike julgeoleku huvides. Eelkõige peaks ta võtma vastutuse terrorismivastase võitluse eest osaliselt enda kanda ning tal tuleks reageerida teravalt mis tahes terrorismiavaldustele.
Pakistanis pantvangis hoitud Poola inseneri mõrvamine kohalike Talibani liikmete poolt tekitas hiljuti ulatuslikku vastukaja. Euroopa nn diplomaadid tema vabastamise teemalisel läbirääkimistel ei osalenud. Seda vapustavat juhtumit, mis on osa laiemast julgeolekuprobleemist, tuleks arutada Euroopa Parlamendis eraldi teemana ning selle tulemuseks peaksid olema konkreetsed meetmed, mille võtmist ma tungivalt palun. Praegu on esmatähtis saada mõrvatud poolaka surnukeha tagasi ja abistada tema perekonda. Need olulised, kuid lühiajalised meetmed ei saa aga asendada igakülgset lähenemist terrorismile ega üha suurema diplomaatilise surve avaldamist niisugustele riikidele nagu Pakistan.
Pedro Guerreiro
(PT) Et saavutada inimkonna emantsipatsioon ja areng, järgib Portugal rahvusvahelistes suhetes riikliku sõltumatuse, inimõiguste ja rahvaste õiguste austamise, riikide võrdõiguslikkuse, rahvusvaheliste konfliktide rahumeelse lahendamise, teiste riikide siseasjadesse mittesekkumise ning kõigi teiste rahvastega koostöö tegemise põhimõtet.
Portugal toetab rahvaste vahelistes suhetes imperialismi, kolonialismi ja teiste agressiooni-, kontrolli- ja ärakasutamise vormide kaotamist, samuti kõikehõlmavat, üheaegset ning kontrollitavat desarmeerimist, poliitiliste ja sõjaliste blokkide laialisaatmist ning ühise julgeolekusüsteemi loomist eesmärgiga luua rahvaste vahelistes suhetes rahu ja õiglust tagav rahvusvaheline kord.
Viitan siinjuures Portugali Vabariigi põhiseaduse paragrahvile 7, et näidata, kui kaugel on Euroopa Liit nendest põhimõtetest. Kui EL võtab endale NATOs Euroopa samba rolli, on USAga partnerlussuhetes ning toetab üha enam rahvusvaheliste suhete militariseerimist, võidurelvastumist, sekkumist ja agressiooni, et anda juhtivatele riikidele turgu ja loodusvarasid kontrolliv ja jagav roll, käitub ta nendele põhimõtetele risti vastupidi.
Gerard Batten
Proua juhataja, need on omaalgatuslikud raportid ning seega võidakse need jätta tähelepanuta, sest nad sisaldavad liiga palju tühja juttu. Me teame aga, et niisuguseid raporteid kasutatakse mõnikord ELi poliitiliste püüdluste tutvustamise vahendina.
Härra von Wogau oli kunagi majandus- ja rahanduskomisjoni esimees ning mängis Euroopa ühisraha kasutuselevõtmisel tähtsat rolli. Nüüd on ta julgeoleku ja kaitse allkomisjoni esimees ning kui ta kirjutab raporti, milles on öeldud, et Euroopa Liit vajab oma relvajõude, siis võime kindlad olla, et just nimelt selles suunas kavatseb Euroopa Liit aja jooksul liikuda.
Raportites kutsutakse ELi üles asutama ühiste avalike relvahangete, ühise teabevahetussüsteemi ning ühise sõltumatu juhtimis- ja kontrollistruktuuri abil omaenda relvajõud. Härra von Wogau on selle poolt, et loodaks ELi alaline kaitsevägi, kus on pidevas valmisolekus 60 000 sõdurit. EL tahab oma sõdureid, relvi, tanke, lennukeid ja pomme "oma kohustuste täitmiseks maailmas”.
Mis kohustused need täpsemalt on? Selle teadasaamiseks tuleb oodata, et näha, kas Lissaboni leping ratifitseeritakse täielikult ja seejärel jõutakse ühise välis- ja julgeolekupoliitikani, mis kindlustab ühise kaitse. Keegi ei saa öelda, et neid ei ole Euroopa Liidu sõjaliste püüdluste eest hoiatatud.
Bruno Gollnisch
(FR) Proua juhataja, ükskõik kui sõbralikud meie suhted raportööride Vataneni ja von Wogauga ka ei oleks, ei saa me nende raporteid heaks kiita.
Kõigepealt loodi NATO ehk Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsioon 1949. aastal vastukaaluks hirmuäratavale ohule, mida kujutas endast kommunism Lääne-Euroopa jaoks. Organisatsioon täitis kasulikku, isegi hädavajalikku rolli. Nüüdseks on aga see kohutav kommunistlik kord kokku varisenud ning Varssavi pakt lõpetatud.
NATO aga laieneb pidevalt. Organisatsiooni tegevus ulatub tema geograafilistest piiridest kaugemale. Minu teada puudub Afganistanil Põhja-Atlandi rannajoon. Samuti ei ole seda Kosovol, kus organisatsioon aitas kaasa serblaste etnilisele puhastusele selles põhjendamatus sõjas, mis ei lahendanud midagi. NATO rikub seega Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni põhikirja.
Daamid ja härrad, te olete väga ebajärjepidevad. Te tahate luua tugeva sõltumatu Euroopa ja samal ajal muudate Euroopa kaitsmise USA valitsemise all toimiva juhtimissüsteemi osaks. Venemaa ja teised riigid ei saa selles näha ju muud kui agressiivset hoiakut?
NATO on sidunud meid Ameerika Ühendriikide poliitikaga. Me oleme nende sõbrad, kuid ei taha olla nende teenrid või veel vähem nende kintsukaapijad. Peame sellele lõpu tegema ning sellest välja astuma. NATO aeg on möödas.
Hubert Pirker
(DE) Proua juhataja, volinik, kõrge esindaja, nagu teame, muutuvad riskistsenaariumid pidevalt. Ka asutamisleping muutub ning sellega koos ka Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika väljavaated. Mis aga kunagi ei muutu, on inimeste tung turvalisuse ja stabiilsuse, tugeva liidu ja desarmeerimise, eelkõige tuumarelvade hävitamise poole.
Kolme täna arutusel oleva raportiga näitab Euroopa Parlament selgelt, kuidas ta kavatseb eespool nimetatud eesmärke saavutada ja julgeolekut tagada. Esiteks, raport ühise välis- ja julgeolekupoliitika kohta, milles keskendutakse julgeolekule Balkani riikides, stabiilsusele Aafrikas ja rahule Palestiina aladel. Teiseks, raport koostöö kohta NATOga, milles tuuakse selgelt esile vajadus ELi ja NATO tihedama koostöö ning parema koordineerituse järele. Kolmanda raporti keskmes on Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika edasine arendamine eesmärgiga saavutada kaitsekulutuste tõhusam kasutamine ja parem koordineeritus ning kogu liidu strateegiline sõltumatus, mis kergendaks liikmesriikide koormat.
Kui me kavatseme liikuda kõikide nende eesmärkide suunas, tuleb meil toetada raportites seatud eesmärke: näiteks korraldada ühist teadus- ja arendustegevust, töötada välja ühised standardid ja varustussüsteemid - ja teha seda kõike koostalitlusvõime saavutamise nimel. See tähendab ka liikmesriikide kaitsejõudude optimaalset koostööd ning politsei ja kaitsejõudude koostööd, samuti alaliste sõjaliste struktuuride, operatsioonide peakorteri ja/või kaitseministrite nõukogu loomist.
Olen veendunud, et see on meie suur võimalus muuta liit poliitiliseks ühenduseks ja arendada välja julgeolekuliit, mis vastab üldsuse ootustele liidu suhtes: tagab jäädava turvalisuse, stabiilsuse ja rahu.
Juhataja
Daamid ja härrad, seni on kõnelejad ettenähtud kõneajast kinni pidanud. Meil on tõesti vähe aega. Seega palun teil kõneajast kinni pidada.
Jan Marinus Wiersma
Proua juhataja, ÜVJP on muutunud nii laiahaardeliseks, et niisuguses arutelus nagu praegune võib selle kohta öelda peaaegu kõike. Varem rääkisime vaid julgeolekust, kuid nüüd käsitleme isegi kliimamuutusi, energiaküsimusi jms. Seega tuleb mul olla valiv ja seepärast kõnelen ma ELi ja USA vahelistest suhetest ning desarmeerimise tegevuskavast, millega saame sel aastal tõenäoliselt jätkata.
Uus valitsus on alustanud väga positiivselt ja sümboolselt, teatades Guantánamo kinnipidamiskeskuse sulgemisest. Arvan, et peaksime selles valdkonnas edasi tegutsema ning püüdma koos leida lahendused mõnele probleemile, millega Ameerika vastamisi seisab.
Teine tänavu arutatav põhiteema on majandusjulgeolek: kas Ameerika Ühendriigid ja Euroopa suudavad kriisi lahendamiseks midagi koos ette võtta või teevad nad seda eraldi, jõudes kiiresti protektsionistlike meetmete võtmiseni?
Ka Afganistani küsimus on oluline. Kas suudame Ameerika suurematele jõupingutustele samaväärselt vastata ja kui suudame, siis millistel tingimustel? Positiivne märk on Ameerika tõdemus, et asi tuleb poliitiliselt lahendada, sest sõjalisel teel seda teha ei saa. See tähendab aga automaatselt Euroopa Liidu osalust.
Kui rääkida nüüd desarmeerimise tegevuskavast, siis eelmise aasta detsembris pidasite te, härra Solana, siin Euroopa Parlamendis väga hea kõne, kus te rääkisite oma ideedest ning nõukogu ja liidu mõtetest selle kohta, kuidas edendada seda head tegevuskava, alustades Ameerika ja Venemaa toetamist START-lepingu uute läbirääkimiste korraldamisel ning asudes koostöös Ameerikaga ratifitseerima üldise tuumakatsetuste keelustamise lepingut. Samuti pooldame allesjäänud tehniliste tuumarelvade likvideerimist Euroopas, toetades seeläbi ideed viia tuumkütusetsükkel rahvusvahelise kontrolli alla, et tuumaenergia alast arendustööd teha soovivad riigid pääseksid tuumkütusele ligi rahumeelsetel eesmärkidel, kuid ei saaks seda kasutada sõjalisel otstarbel.
Soovime, et Euroopa Liit toetaks just sedalaadi tegevuskava, teades, et president Obamal on kaugelulatuvad sihid. Inauguratsioonikõnes välisküsimustest rääkides mainis ta kõigepealt Iraaki ja Afganistani, kuid nimetas seejärel soovi võtta midagi ette tuumadesarmeerimise vallas.
Samuli Pohjamo
(FI) Proua juhataja, ma räägin Ari Vataneni raportist ja soovin kõigepealt teda tänada selle koostamisel üles näidatud avameelsuse eest.
Arvan aga, et parlament saadab ohtliku signaali, kui nõuab oma sõjaliste organite tugevdamist ja toonitab NATOst sõltuva sõjalise jõu olulisust, nagu raportis on esile toodud. Rahu ja stabiilsuse tagatiseks olevad koostöö ja partnerlus, demokraatia ja inimõigused loovad elujõulise Euroopa mudeli, mida tuleks kasutada kõigis maailma kriisikolletes. Lisaks seisame silmitsi järjest süveneva majanduskriisiga, keskkonnaprobleemidega ja kliimamuutusest tulenevate ülesannetega ning ühtegi nendest ei saa lahendada sõjalisel teel.
Minu arvates on olulisem rõhutada ELi ühise välis- ja julgeolekupoliitika tähtsust ning keskenduda konfliktide ennetamisele ja kriiside põhjuste likvideerimisele, näiteks vaesuse kõrvaldamisele ning demokraatia, inimõiguste ja kodanikuühiskonna edendamisele.
Lõpetuseks tuletan kõigile meelde, et liitu kuulub riike, kes ei ole NATO liikmed ja neil on selleks oma põhjused. Nendel riikidel tuleb lasta ise oma julgeolekupoliitika lahenduste üle otsustada, avaldamata neile välist survet. Näiteks Soome on oma kaitseküsimustega edukalt hakkama saanud ning on osalenud aastakümneid rahuvalveoperatsioonides maailma eri paikades. Raporti kohta on esitatud palju muudatusettepanekuid, mis seda täiustavad, kuid ei muuda selle põhiideed.
Mario Borghezio
(IT) Proua juhataja, daamid ja härrad, kas Euroopal on oma geopoliitika? Minule küll sellist muljet ei ole jäänud! Kui Karl Haushofer oleks elus, õpetaks ta mõnevõrra tahtejõuetule Euroopale, et ta vajab merendusstrateegiat Atlandi, Vaikse ja India ookeani jaoks ning riikidega, mis jäävad põhja poole, kus on Põhja-Jäämeri oma tohutute ja ülimalt väärtuslike energiaallikatega. Nendes piirkondades tegutsevad aktiivselt suurriigid Ameerika ja Venemaa, kuid mitte Euroopa.
Terrorismivastane võitlus tähendab ka võitlust nende vastu, kes levitavad terrorismiks sobivaid vahendeid, ja inimeste vastu, keda terroristid saavad kasutada. Nagu meile öeldi, on Lampedusa leekides, sest keegi süütas tule ebaseaduslike sisserändajate kinnipidamiskeskuses. Euroopa peaks toetama Itaalia valitsust, kes püüab ennetada selliste ebaseaduslike sisserändajate riikitulekut, keda maffia ja terroristid saavad ära kasutada. Ma ei näe aga ühtegi märki kindlakäelistest, asjalikest ja vakalikest meetmetest. Euroopa peab ise ennast selle ohu eest kaitsma ja mitte sõnade, vaid tegudega, nagu härra Maroni ja Itaalia valitsus seda teevad.
Rihards Pīks
(LV) Proua juhataja, proua Ferrero-Waldner, härra Solana, kõik kolm meie kolleegide koostatud raportit on kõrgetasemelised, tasakaalustatud ja mis kõige olulisem - koostatud õigel ajal. Süvenemata raportite arvukatesse täppisfaktidesse, hinnangutesse ja ettepanekutesse, tahan rõhutada kahte punkti. Esiteks tuleb Euroopa julgeolekustrateegia iga viie aasta tagant läbi vaadata, sest nagu me viimastel aastatel oleme täheldanud, on niisugused küsimused nagu energia-, küber- ja kliimajulgeolek muutunud väga pakiliseks ning võimalikud konfliktialad on paigutunud ümber ühest piirkonnast teise. Teiseks tuleb Euroopa Liidul suurendada märkimisväärselt jõupingutusi konfliktide ennetamisel. Arvan, et Lõuna-Kaukaasia relvastatud konflikti oleks saanud ära hoida, kuid Euroopa Liidu hoiak oli enne seda liiga vaoshoitud. Euroopa Liidul on õigus ja kohustus võtta ennetavaid meetmeid ja korraldada vahendusmissioone, sest EL kujutab endast rahu tagamise projekti, mida on teostatud viimased 50 aastat. Et suudaksime ületada probleeme ja võtta ennetavaid meetmeid, vajame esiteks poliitilist tahet ja teiseks tuleb meil luua ühine välis- ja julgeolekupoliitika, sealhulgas Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitikat kujundavad institutsioonilised vahendid, ning seda poliitikat edendada. Üks nimetatud vahenditest on Saryusz-Wolski raportis nimetatud idapartnerlus, mille osaks on ka EURONESTi parlamentaarse ühisassamblee loomine. See edendaks üksteisemõistmist ja demokraatia arendamist idapiirist kaugemal. Lõpetuseks soovin väljendada rahulolu selle üle, et von Wogau raportisse lisati lõige 33, sest meie riigis tekitavad Kaukaasia sündmused ja meie naabermaal süvenev natsionalism suurt muret. Nagu ütleb rahvatarkus: "Looda parimat, kuid ole valmis halvimaks ja jumal aitab neid, kes ise ennast aitavad!” Tänan teid.
Ana Maria Gomes
(PT) Soovin tunnustada raportööride Ari Vataneni ja Karl von Wogau tööd ja jõupingutusi üksmeele saavutamisel iseäranis niisuguses keerulises küsimuses nagu tuumapoliitika, mis tuleb Euroopa Liidul ja NATO-l kiiresti läbi vaadata ajal, mil president Obama on taaselustamas eesmärki vabastada maailm tuumarelvast ning mil kaks Euroopa tuumaallveelaeva oleksid peaaegu katastroofi põhjustanud.
Vataneni ja von Wogau raportites rõhutatakse vajadust saavutada kaugeleulatuva Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika (EJKP) kaudu poliitiliselt, strateegiliselt ja sõjaliste operatsioonide poolest sõltumatu Euroopa Liit. Selle eesmärgi saavutamiseks vajame institutsioonilisi, finantsilisi ja operatiivseid vahendeid. Seepärast vajame NATO ja Euroopa Liidu vahel tihedamat koostööd, mille aluseks oleks üksteist täiendavate organisatsioonide poliitilise sõltumatuse austamine. Seepärast kutsume tungivalt üles looma Brüsselis alaline ELi operatsioonide peakorter, kellel oleks õigus EJKP sõjalisi operatsioone iseseisvalt kavandada ja korraldada. Seepärast julgustame ELi liikmesriike tegema suuremaid jõupingutusi, et kasutada riiklike kaitsekulude eelarveid arukamalt, tõhusamalt ja euroopalikumalt; seda ei saa liikmesriigid eraldi tegutsedes piisaval määral teha.
Parlamendi sõnum on ühemõtteline ja kannab endas hoiatust. Euroopa kaitsekavata on Euroopa kaitsmine ohus. Meie kaitsetööstus võib olla ohus. Ohus võib olla ka võimekus, mida Euroopa vajab oma kohustuste täitmiseks tsiviilelanike kaitsmisel ning massimõrvade ja genotsiidi ärahoidmisel. Samuti võib olla ohus Euroopa roll üleilmses kriisijuhtimises. Lissaboni lepingus sätestatud Euroopa poliitilise lõimumise laienemine julgeoleku- ja kaitsevaldkonda on hädavajalik ning seda tuleb teha kiiremini. See ei ole mitte üksnes Euroopa Liidu, vaid ka NATO huvides, sest mõlemale organisatsioonile on kasu vaid Euroopast, millel on paremad vahendid Euroopa ja üleilmset julgeolekut ohustavate probleemide lahendamiseks.
Andrzej Tomasz Zapałowski
(PL) Proua juhataja, Euroopas peamiselt valitsenud rahuajal on NATO kui rahvusvaheline julgeolekuorganisatsioon osutunud kasutoovaks. Mõistagi vähendab organisatsiooni pakutavat turvatunnet märkimisväärselt alliansi juhtasutuste otsuste vastuvõtmise kiirus ja ka otsused ise. Sellest hoolimata avaldab NATO tasakaalustavat mõju maailma julgeolekule. On viga püüda NATOt "pehmemaks” muuta, s.t nõrgestada tema positsiooni Euroopa Liidu sõjaliste struktuuride laiendamise kaudu. Euroopa Liidul on tänapäeval raske saavutada üksmeelt isegi keerulistes poliitilistes valdkondades, rääkimata siis sõjalistest otsustest.
EL peaks keskenduma sisejulgeoleku ja liikmete kaitsevõime tugevdamisele eriti liikmesriikides, mille naabermaadel levib äärmuslik natsionalistlik ideoloogia, ja liikmesriikides, mis on äratanud terrorirühmituste huvi. EL ei peaks siduma ennast nii tugevalt meetmetega, mille eesmärk on luua suured ekspeditsioonilised relvajõud väljaspool Euroopat kavandatavate operatsioonide tarbeks.
Alojz Peterle
(SL) Ühise välis- ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja Javier Solana tuletas meile väga asjakohaselt meelde, kus me 1990. aastal olime. Veelgi huvitavam oleks küsida endalt, missugune ühine poliitika oli meil 1990ndate alguses.
Tollal ei olnud Euroopa Ühendusel erilist võimu. Seejärel võisime näha, kuidas soovid asendusid tulevikukavadega, strateegiatega, poliitilise tahte ja võimekusega, mis pani meid tegutsema mitte üksnes Euroopas, vaid ka üleilmsel tasandil. Aastate jooksul ja eriti pärast ajaloolist 2004. aasta laienemist on ühise välis- ja julgeolekupoliitika (ÜVJP) kontekst ja püüdlused märkimisväärselt muutunud.
Kümme aastat tagasi tegelesime peamiselt oma muredega. Nüüd võime aga vaadata tagasi saavutatud edusammudele ja näha, et võimatu on kujutada ÜVJPd või EJKPd ette üleilmse mõõtmeta. Eeltoodut silmas pidades ei ole ma üllatunud, et kõik kolm raportit ja paljud kaasliikmed on juhtinud tähelepanu uuele olukorrale ning strateegia muutmise, suurema ühtsuse ja institutsioonidevahelise koostöö vajadusele.
Seda kõike toetavad konkreetsed ettepanekud meie operatiivstruktuuride ja poliitilise otsustusprotsessi parandamise kohta, mida ma südamest toetan. Olen nõus, et oleme oma ühises poliitikas jõudnud uuele tasandile ning soovin sellega seoses juhtida tähelepanu kahele asjaolule.
Esiteks peame analüüsima, kuidas võib finants- või majanduskriis mõjutada meie ühise poliitika konteksti. Usun kindlalt, et meil tuleb pöörata väga suurt tähelepanu kriisi võimalikele poliitilistele tagajärgedele, iseäranis nendele, mis võivad tekkida rahanduskriisi süvenemisel.
Teiseks olen paljude aastate jooksul täheldanud üllatavat asjaolu - paljud meie partnerid soovivad, et Euroopa Liidul oleks ühetaoline välispoliitika ja kaitseidentiteet, mis on paremini määratletud ja tugevam. Teisisõnu tahetakse, et Euroopa Liit astuks üleilmsele areenile. Selle valguses pean ma tähtsaks käsitleda kahepoolset partnerlust pigem üleilmsest aspektist kui praegu valitsevatest lähtekohtadest ning arendada uuenduslikumast küljest mitmepoolset partnerlust, milles ei võeta arvesse mitte üksnes kahepoolseid huve, vaid millega tagatakse stabiilsus suuremates piirkondades.
Maria Eleni Koppa
(EL) Proua juhataja, rahvusvaheline süsteem on üleminekuetapis ning see paneb meid kõiki proovile. Seetõttu tuleb meil Euroopa Liidu ja NATO suhted ümber hinnata ja neid parandada, et asuda tegelema ühiste ohtudega nagu terrorism, massihävitusrelvade levik, rahvusvahelise piraatluse suurenemine ja kliimamuutusest tingitud uued probleemid.
Samas olen seisukohal, et praegu on meil õige aeg tugevdada ÜRO Julgeolekunõukogu rolli üleilmse rahu ja julgeoleku põhitagajana. Nüüd on pakiliselt vaja organisatsiooni reformida ja me oleme võtnud endale kohustuse seda reformi edendada, et ÜRO saaks oma tähtsat ülesannet paremini täita.
Meie jaoks on tähtis ka rõhutada, et kõik riigid ja rahvusvahelised organisatsioonid, sealhulgas NATO, peaksid loobuma ähvardustest ja vägivallameetmete kasutamisest, mis on vastuolus ÜRO põhikirja eesmärkide ja põhimõtetega. NATO-l ja Euroopa Liidul on ühised huvid ning nad ei tohiks üksteisega konkureerida. Me vajame tasakaalustatud partnerlussuhet, kus tegevus on paremini koordineeritud ja koostöö tugevam. Siiski peavad pooled austama üksteise sõltumatust otsuste vastuvõtmisel ning tagama sõjaliste hinnangute lahknemisel vastastikuse mõistmine.
Lõpetuseks soovin toonitada vajadust austada riikide õigust neutraliteedile ja seepärast palun tühistada Küprose Vabariigile esitatud kutse ühineda programmiga "Partnerlus rahu nimel”. Selle otsuse tegemine kuulub kõikide riikide suveräänsete õiguste hulka ning Küpros on iseseisev ja suveräänne riik, kes suudab ise oma tuleviku üle otsustada.
Jana Hybášková
(CS) Me tähistame NATO 60. aastapäeva. Peagi toimuvad mõned olulised USA, ELi ja NATO tippkohtumised. Prantsusmaa tagasipöördumine NATO sõjalistesse struktuuridesse ning Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika nimel tehtud jõupingutused loovad suurepärase võimaluse ühtlustada Euroopa julgeolekustrateegiaid ja NATO uusi tulevasi strateegiaid. Täna Tšehhi parlamendis toimuv Lissaboni lepingu ratifitseerimine tähistab suurt muutust Euroopa kaitses ja julgeolekus. Asugem Euroopat ühiselt juhtima. Uutkem Euroopa kaitseturg. Eraldagem vahendid teadus- ja arendustegevusele ning Euroopa Kaitseagentuurile, koostagem õigusaktid Euroopa sõdurite jaoks, hoidugem dubleerimisest ning mingem sõna otseses mõttes mööda Türgi sündroomist. Haarakem kinni Ameerika uue valitsuse pakutud võimalusest teha tõelist koostööd Afganistanis ja rajada Euroopasse raketitõrjesüsteem. Meie ees on suurepärane väljavaade muuta Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika edasise lõimumise ja julgeoleku alustalaks Euroopas. Ärgem laskem sellel raisku minna.
Libor Rouček
(CS) Soovin rääkida mõne sõnaga ELi ja Venemaa suhetest. Minu arvates ei ole võimalik luua ühist välis- ja julgeolekupoliitikat, kui puudub dialoog Venemaaga. Euroopa julgeolekuagentuur, mis ühendab USAd, NATOt, OSCEd ja rahvusvahelisi desarmeerimiskokkuleppeid, peaks pidama ka dialoogi Venemaaga.
Seega soovin kutsuda nii nõukogu kui ka komisjoni üles võtma avatud ja konstruktiivne seisukoht võimalike Euroopa Liidu, USA ja Venemaa vaheliste läbirääkimiste suhtes, kus käsitletaks Atlandi-ülese julgeolekuteemalise dialoogi uuendamist Helsingi protsessi alusel.
Olen seisukohal, et kõnealused läbirääkimised peaksid hõlmama ka arutelu raketitõrjesüsteemi vallas. EL peaks hakkama nimetatud küsimuses mängima tunduvalt suuremat rolli kui seni. Arvan, et kokkuleppe saavutamist ei peaks jätma ainult USA ja Venemaa hooleks. Euroopa üldsus ootab meilt seda.
Józef Pinior
(PL) Proua juhataja, Euroopa Parlament on Euroopa Liidu ühise välis- ja julgeolekupoliitika suhtes üksmeelel. Peamiste poliitiliste jõudude vahel valitseb kõnealuses küsimuses konsensus. Probleem, s.t tegelik poliitiline probleem seisneb selles, kuidas saavutada kõige olulisemat eesmärki.
Esiteks on vaja Lissaboni leping võimalikult kiiresti ratifitseerida. Poliitilised liidrid, kes viivitavad lepingu ratifitseerimisega, takistavad Euroopa Liidu ühise välis- ja julgeolekupoliitika arengut. Euroopa Liidu ühisest julgeolekupoliitikast on ilma Lissaboni lepinguta raske tõsiselt rääkida.
Teiseks soovin toonitada ELi välispoliitika arendamisel inimõiguste küsimust. Poliitika peaks edendama rahvusvahelist õigust - rahvusvahelist humanitaarõigust, liberaalset demokraatiat ja õigusriigi põhimõtet.
Kolmandaks eeldab välispoliitika Euroopa kaitsepoliitika põhjalikku väljatöötamist, Euroopa Liidu sõjaliste struktuuride ja Euroopa kaitsetööstuse arendamist.
Adrian Severin
Proua juhataja, soovin rääkida kahest küsimusest. Esiteks - väärtused. Euroopa Liit on väärtuste liit. Need väärtused on ühinemisel aluskriteeriumideks. Me juhindume neist oma tegevuses. Need on kese, millele tugineb meie välispartneritega koostalitlemise võime. Me ei tohiks aga oma välispoliitika raames neist väärtustest loobuda. Vastupidi, peame õppima tegutsema mitmekesises maailmas ja austama teiste õigust toimida valesti.
Teiseks - institutsioonid. Tänapäevased rahvusvahelised institutsioonid ja rahvusvaheline õigus kujundati ja loodi täiesti teistsuguses maailmas. Me kogeme iga päev, et neid ei saa praeguse maailma uute ülesannete, võimaluste ja ohtude korral kasutada. Seega usun, et Euroopa Liidul tuleks toetada mõtet luua Euroopa uus julgeoleku- ja koostöökonverents, mis oleks laiahaardelisem, ulatudes Vancouverist Šanghaini, mitte üksnes Vladivostokini, et sünniks uus julgeoleku-, vabaduse- ja koostööruum. Arvan, et see peaks olema üks meie eelisvaldkondadest ja me ei peaks kartma seda, et teistel on selle kohta oma arvamus.
Luis Yañez-Barnuevo García
(ES) Proua juhataja, esiteks soovin öelda, et toetan üldiselt neid kolme raportit, mida täna arutame.
Teiseks soovin tunnustada eeskätt Benita Ferrero-Waldnerit selles, mida ta rääkis enda ja Javier Solana meeskonna tihedama koostöö kohta. Kolmandaks soovin õnnitleda härra Solanat, sest tema isikuomaduste ja loovuseta ei oleks ühine välis- ja julgeolekupoliitika see, mis ta on praegu: õiguslik ja dokumentaalne tugi ei oleks isegi 2003. aasta strateegiadokumendi täiendustega olnud piisav, et saavutada ühises välis- ja julgeolekupoliitikas viimaste aastate suuri edusamme. Neljandaks soovin öelda, et Lissaboni leping - mille kohta kuulsime täna head uudist, et see võidakse varsti ratifitseerida - on Solana ja Euroopa Liidu jaoks kahtlemata palju võimsam ja parem vahend, millega muuta Euroopa Liit selliseks, nagu peab - üleilmsel tasandil kaasarääkijaks, ja seda sõna tõsises mõttes.
Ma lõpetan härra Solana mõttega, et Euroopa peab olema tsiviiltasandi tegutseja ja jõud, millel on sõjalised vahendid, mitte sõjaline jõud.
Proinsias De Rossa
Proua juhataja, jõudsin nädalavahetusel tagasi visiidilt Gazasse ja kasutan oma 60 sekundit selleks, et rääkida, mis on minu arvates sealne tõsine probleem. Meie humanitaarjulgeoleku printsiip kohustab meid reageerima humanitaarkriisile, kuid see kohustab meid ka reageerima Iisraeli tegevusele ja ütlema talle, et mis liig, see liig, ning et Euroopa ei saa enam Palestiina enesemääramisõiguse rikkumise ees silma kinni pigistada.
Kõige suurem nimetatud õiguse rikkumine on Jordani Läänekalda ja Ida-Jeruusalemma armutu ja ettekavatsetud koloniseerimine Iisraeli poolt. 500 000 kolonisti elab ebaseaduslikult maa-alal, mis peaks plaanijärgselt moodustama iseseisva Palestiina riigi põhiterritooriumi. Järjest raskem on uskuda, et Iisrael pooldab tõepoolest iseseisvat Palestiina riiki, annekteerides üha enam Palestiina alasid ja tehes seda kuni tänase päevani.
Avaldused, kus Euroopa ja USA toetavad kahe riigi olemasolul põhinevat lahendust, millega kaasneb suveräänne ja elujõuline Palestiina riiki, ei ole väärt seda paberitki, millele nad on kirjutatud, kui me ei sunni Iisraeli oma asunduste rajamist lõpetama. Nende tegevus tuleb peatada ning lõpuks tuleb need asundused lammutada, vastasel korral, härra Solana, ei saavutata Lähis-Idas kunagi kestvat rahu.
Călin Cătălin Chiriţă
(RO) Soovin kolmele raportöörile avaldada oma tunnustust. NATO roll Euroopa julgeoleku struktuuris on osutunud väga suureks ja mitte üksnes tänaseni - ta pakub häid väljavaateid kogu 21. sajandiks. Olen seisukohal, et Euroopa Liit ja NATO peavad üksteisega koostööd tegema ning hoiduma igasugusest konkureerimisest.
Lisaks demokraatia, inimõiguste, õigusriigi ja hea valitsemistava põhimõtete austamisele on jõulised, tulemuslikud Atlandi-ülesed suhted Euroopa rahu, julgeoleku ja stabiilsuse parim tagatis. Käes on ajalooline pöördepunkt, mil Atlandi-ülene koostöö on muutunud möödapääsmatuks, sest ühiselt tuleb välja töötada uus Euroopa Liidu julgeolekustrateegia ja uus NATO strateegiline kontseptsioon.
2008. aasta aprillis Bukarestis toimunud NATO tippkohtumisel kiitsid liitlased heaks poliitilise rolli, mida Euroopa Liit võib mängida, kui ta arendab oma tegevussuutlikkust julgeoleku- ja kaitsevaldkonnas. NATO edendatav programm "Partnerlus rahu nimel” ja Euroopa Liidu idapartnerluse projekt on ülimalt tähtsad nii demokraatia ja õigusriigi arendamisel kui ka Musta mere piirkonna teatavate riikide üleminekul tulemuslikule turumajandusele.
Rosa Miguélez Ramos
(ES) Härra Solana, olen olnud siin alates kella 15st, et rääkida teiega merepiraatlusest ja et õnnitleda teid selle puhul, et alustasite Euroopa mereoperatsiooni merepiraatluse vastu võitlemiseks India ookeani vetes. Te teate, et meie riigi valitsus osaleb selles missioonis täies mahus. Tuletan meelde, et aprillis algab kalapüügihooaeg ning meie kalurid tunnevad muret selle pärast, kuidas on praegu jõud India ookeanis geograafiliselt jagunenud. Nad soovivad, et mõnel määral kaitstaks ka nende püügipiirkonna lähedusse jäävaid alasid, s.t lõunapoolseid paiku. Tahaksin kuulda teie mõtteid sel teemal.
Samuti soovin öelda, et minu arvates võiks see operatsioon kesta kauem, kui praegu on ette nähtud. Oleks kahju, kui nii suur ühisettevõtmine, mis hõlmab kõiki kolme sammast, katkestataks järsult aasta pärast selle algust, eriti kui võtta arvesse, et Somaalia ja kõnealuse piirkonna olukord ei pruugi tõenäoliselt lähemal ajal ega ka keskpikas plaanis muutuda ega paraneda.
Marios Matsakis
Proua juhataja, NATO on Euroopa kaitse tugisammas ning me toetume liidu julgeoleku tagamisel NATO vägedele. Kuid NATO väed Küprosel - NATO Türgi väed - ei ole rahuvalveväed, vaid okupatsiooniväed, kes vallutavad ELi territooriumi. Kõnealused Türgi väed ei põhjustanud saarel surma ja hävingut ainult 1974. aasta sissetungi ajal, vaid nad hoiavad ELi liikmesriigi kaht poolt tänase päevani lahus, tekitades hirmu ja masendust Küprose kreeklaste ja türklaste seas ning takistades käimasolevaid läbirääkimisi saare kahe kogukonna liidrite vahel.
Seega, kui me arutame NATO tähtsust Euroopa kaitsevaldkonnas, on õiglane meenutada, et EL ei ole avaldanud veel vajalikku survet Türgile, et ta viiks NATO invasiooniväed Küproselt viivitamatult ja tingimusteta välja. Kas olete minuga nõus, härra Solana? Ta vist ei kuula mind. Härra Solana, kas olete nõus, et Türgi sõjavägi peaks Küproselt silmapilk lahkuma?
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Proua juhataja, tahaksin Gruusia näitel osutada, kui kaugel oleme me ühises välis- ja julgeolekupoliitikas seatud eesmärkidest vaatamata meie kõrge esindaja ja volinik Ferrereo-Waldneri jõupingutustele.
Nüüd, härra Solana, küsite mõistagi suuremaid õigusi ja rohkem vahendeid. Soovin omalt poolt küsida, kas Euroopa Liit suudab praegu täita oma kohustusi eelkõige seoses Venemaale pakutud relvarahu kokkuleppega?
Loomulikult mõistan ma volinikku. Me teame, kui suur on Euroopa Liidu osaluse määr ja sekkumise kiirus, kuid praegu peame olema teadlikud ka sellest, et Gruusial on vastas Vene väed, mis asuvad Abhaasia ja Lõuna-Osseetia territooriumil. Kindlasti ei sea ma kahtluse alla tsiviilvaatlejate missiooni silmapaistvat tööd kohapeal. Mida saavad aga meie vaatlejad teha, et kaitsta tsiviilelanikke igapäevase vägivalla eest? Lisaks tunnistajaks olemisele mitte eriti palju.
Veelgi enam, ÜVJP eesmärke - praegusel juhul tegevust Gruusias - hinnatakse selle põhjal, kas meil on julgust saata lõpuks kohale rahuvalvejõud, et stabiliseerida piirkond, mille me oleme oma naabruspoliitikasse kaasanud.
Alexandru Nazare
(RO) Kolmes täna arutatavas raportis on esitatud mõned vajalikud ja kasulikud punktid, mis määratlevad Euroopa Liidu kui maailmatasandi otsustaja tulevased poliitikavaldkonnad.
Soovin teha kolm tähelepanekut. Esiteks soovin rõhutada Atlandi-ülese aspekti olulisust ELi välispoliitikas. Me peame kasutama praegu valitsevat õhkkonda suhetes USAga, et avada uus peatükk kõnealuses valdkonnas ning suurendada meie võimsust üleilmsel tasandil.
Teiseks tuleb Euroopa Liidu julgeoleku mõõde ühtlustada NATO omaga, et vältida tegevuse dubleerimist ja ressursside nappust.
Kolmandaks peab EL kasutama Euroopa julgeoleku- ja koostööpoliitikat minu arvates selleks, et kindlustada Kosovo staatuse selgitamise järel stabiilsus Lääne-Balkani riikides. ELi eriesindaja Peter Faithi sõnul on Kosovo praegu rahvusvahelise järelevalve all olev iseseisev riik. Ehkki Peter Faith keeldus Euroopa Parlamendi hiljutise ärakuulamise ajal kasutamast Kosovo kohta terminit "ELi protektoraat”, tunnistas ta, et tee täieliku iseseisvumiseni on pikk ja raske. Ta lausus: "See oleks ime, kui me lõpetaksime oma missiooni kahe aastaga.”
Arvan siiski, et peame koostama kindla ajakava ELi osaluse kohta Kosovos. Seetõttu rõõmustab mind komisjoni algatus korraldada Kosovo asjus uuring, kui see suurendab EULEXi missiooni edukust.
Benita Ferrero-Waldner
komisjoni liige. - Proua juhataja, lubage mul teha mõned märkused ja rõhutada eelkõige üht asjaolu: minu arvates on tänane arutelu näidanud, et järjest enam nõustutakse meetmetega, mida Euroopa järgib kriisijuhtimises ja konfliktiennetuses. Müncheni julgeolekupoliitika konverents andis kinnitust tervikliku käsitusviisi kohta, sest julgeolek ja areng käivad koos - üht ei ole ilma teiseta olemas. Usun, et Euroopa selline arusaam on meie strateegia põhielement, et edendada rahu ja julgeolekut meie naabruses ja ka kaugemal.
See toimib, kuid sellel peab olema piisavalt vahendeid, seega tuleb meil hakata välja kujundama nii oma tsiviil- kui ka sõjalist suutlikkust ja võimet ning me peame vähemalt püüdma täita oma ülesandeid nii palju kui võimalik.
Soovin aga vastata ka teie küsimustele, eelkõige väliskomisjoni esimehe Saryusz-Wolski küsimusele ÜVJP alarahastamise kohta. Tõepoolest vähendati sel aastal eelarvet, kuid see ei tohiks takistada - me vähemalt loodame seda - Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika tsiviilmeetmete poliitiliste eesmärkide saavutamist, sest tänavu ei toimu ühtegi uut suuremahulist missiooni. Tuleb meeles pidada, et ÜVJP eelarvest kaetakse vaid teatud kulud - varustusele tehtud kulutused, lepinguliste töötajate tasud, eritoetused näiteks ELi eriesindajatele -, kuid ka liikmesriigid hüvitavad lähetatud töötajate kulud. Nagu te teate, suurendatakse eelarvet mitte sel, vaid 2013. aastal 400 miljoni euroni.
Kui rääkida eelarveartiklite ümberpaigutamisest, millele juhtis tähelepanu härra Dombrovskis, siis komisjon esitab ÜVJP eelarve ümberpaigutamist puudutava teabe kvartaliaruandes eelarvepädevale institutsioonile; viimastel aastatel on kõik ÜVJP eelarveassigneeringud olnud seotud kulukohustustega.
Lubage mul selgitada kaht konkreetset küsimust; esiteks - inimeste turvalisus. Inimeste turvalisus on midagi, mis on mulle väga südamelähedane, sest seda tuleb edendada: välis- ja julgeolekupoliitika eesmärk on elu, mis on vaba puuduse kannatamisest ja hirmu tundmisest. Seda tunnistatakse ka meie 2008. aasta Euroopa julgeolekustrateegia aruandes, mida me mõlemad eespool nimetasime. Lisaks tõdetakse selles aruandes, et arengu ja vaesuse kõrvaldamiseta ei ole võimalik saavutada kestvat rahu. Seetõttu on see väga tähtis ning inimõiguste edendamine on osa sellest valemist.
Lubage mul lõpetuseks rääkida veidi varasest hoiatamisest ja konfliktiennetusest, millest härra Pīks kõneles. Üldiselt olen nõus, et Euroopa Liiduna tuleb meil teha rohkem tööd konfliktitsükli varasemate etappidega, mille alla kuuluvad varane hoiatamine, konfliktiennetus ja ennetav diplomaatia. Üks komisjoni algatusi selles valdkonnas kätkeb vabaühendustega sidemete tugevdamist rahutagamise partnerluse raames ja samuti avalike teabeallikate kasutamise parandamist. Püüame aga tulevikus tõhustada varase hoiatamise valdkonda. Me teame, et see on väga tähtis.
Javier Solana
ÜVJP kõrge esindaja. - Proua juhataja, ma räägin väga lühidalt. Tänan parlamendiliikmeid, kes sõna võtsid, ma panin nende märkused ja küsimused kirja. Võtan kindlasti teiega ühendust, et vastata küsimustele, mis eeldavad põhjalikku vastust.
Soovin öelda, et niisugust laadi arutelu - kõnelesime peaaegu kolm tundi Euroopa julgeoleku teemal - toimub meil Euroopa Parlamendis teist korda. Minu arvates on see väga tähtis ning loodan, et seda jätkatakse ka tulevikus. Avaldan kolmele raportöörile suurt tänu tehtud töö eest ning kinnitan, et me jätkame koostööd kindlasti ka tulevikus.
Jacek Saryusz-Wolski
raportöör. - Proua juhataja, see oli väga laiapõhjaline ja mulle rahulolu pakkuv arutelu protsessi edusammude, vajakajäämiste ja käimasoleva töö kohta. Üldiselt võib öelda, et siin on tegemist pooltühja või pooltäis klaasi sündroomiga olenevalt sellest, kuidas vaadata.
Mõnele küsimusele vastasid vähemalt üldjoontes sõnavõtjad. Kas kõnealuses valdkonnas on tehtud edusamme? Jah. Kas sellest piisab? Ei. Kas niisugused institutsioonid nagu Euroopa Parlament, nõukogu, komisjon ja liikmesriigid on üksteisele lähenenud? Jah, edusamme on tehtud, ehkki liidu välispoliitika lairiba ei ole piisavalt suur - ja siinjuures viitan ma teie sõnadele, volinik Ferrero-Waldner, - just rahalises mõttes. Kui meil oleks rohkem või vähemasti nii palju raha, kui eraldatakse komisjoni ettepaneku kohaselt lairibaühenduse loomise eesmärgil maapiirkondadele, s.t 1,5 miljardit eurot, oleksid liikmesriigid, kellele ei kaasne lisakohustusi, võib-olla rohkem valmis ÜVJP tegevuses osalema. Te teate hästi, et Euroopa Parlament taotleb liidu eelarvest selleks vahendite eraldamist.
Kas kodanikud peavad välispoliitikat tähtsaks? Vastus on taas "jah”. Kas me kasutame välispoliitikat piisaval määral, et legitimeerida liidu tegevust? Vastus on "ei”. Võimekus: laiemas mõttes oleme saavutanud kõik, mis puudutab kriiside ennetamise juhtimist ja kiiret reageerimist - ma loodan, et härra Solana noogutab selle peale -, ja rohkemgi veel. Ma puudutasin juba finantsteemat. Rääkides õiguslikest ja institutsioonilistest vahenditest - Lissaboni lepingust -, siis nõustuvad kõik, et me vajame asutamislepingu sätete raames rohkem ja paremaid võimalusi pakkuvaid õigusakte.
Eelnimetatud lähenemise nimel tehakse tööd taktitundeliselt ning ma soovin avaldada lugupidamist kõrgele esindajale niisuguse taktitundelise tegevuse ja diplomaatia eest mitte üksnes väljaspool institutsioone, vaid ka nende sees. Kuidas selline ühine seisukoht küsimustes tekib? Härra Solana, enne kui saate rääkida kogu liidu nimel, tuleb kõiki inimesi asjas veenda ja nad sellesse kaasata.
Siin tõstatati küsimus väärtuste kohta. Kas me oleme väärtuste suhtes üksmeelel? Jah, oleme küll, kuid meil on erinevad tavad ning esinevad väärtuste ja huvide konfliktid, mille parim näide on lahendust ootav Kesk-Aasia - seda käsitleti arutelus Kesk-Aasia strateegia kohta.
Lõpetuseks ütlen, et mind liigutasid härra Solana ütlus, et välispoliitika kaudu määratleb EL iseennast. Ta täiendab oma identiteeti. Me saame Euroopa Parlamendi lähenemisviisi põhjal lisada, et see annab rohkem õiguspärasust, mis omakorda tähendab rohkem võimu. Seetõttu võib see olla Euroopa lõimumise lahutamatu osa. Suurem osa arutelust näitas, et välispoliitikas tahetakse näha rohkem euroopalikkust ning et Euroopa poliitilist ja materiaalset kapitali on vaja on rohkem siduda.
Juhataja
Me oleme lasknud raportööridel veidi kauem rääkida, kuid nüüd hakkab meil aeg otsa saama ja me ei saa seda enam teha.
Karl von Wogau
Proua juhataja, daamid ja härrad, ma kommenteerin paari küsimust.
Kõigepealt soovin ma selgitada, miks ma ei kaasanud raportisse inimeste turvalisuse ja kaitsmise kohustuse põhimõtteid. See on olnud väga vastuoluline teema. Minu isikliku arvamuse kohaselt on need mõisted, mis me oleme välja töötanud, küll väga tähtsad, kuid need ei sobi julgeolekupoliitikaga, sest neid võidakse sõjalise sekkumise õigustamise eesmärgil kogu maailmas kurjasti kasutada. Ma näen vaimusilmas, et see on väga reaalne oht. Seega ma küll toetan kaht kõnealust mõistet, kuid mitte julgeolekupoliitikas.
Samuti toodi esile, et ma kavatsen luua Euroopa sõjaväge ning nõuan seda ka oma raportis. Ma palun teil kogu raport veel korra läbi lugeda - kindlasti ei leia te selles sõnu "Euroopa sõjavägi”. Küll aga öeldakse seal, et maksumaksja raha tuleks kõnealuses valdkonnas paremini kasutada kui seni.
Siis oli teemaks veel Euroopa julgeolekustrateegia, millele kõik on nüüd toetust avaldanud. Sellealane töö kestis mitu aastat ja oli väga edukas. Arvan, et järgmise etapina tuleb välja töötada julgeolekupoliitika rakendusmeetmed, s.t valge raamat. See on järgmise parlamendikoosseisu töö.
Lõpetuseks usun, et järgmistel samateemalistel kõnelustel tuleb vaatluse alla võtta missioon EUBAM Rafah: kuidas saaks seda taas ellu äratada ja mil viisil võiks seda laiendada.
Ari Vatanen
raportöör. - Proua juhataja, kordan mõtet, mida väljendas president Wilson 1917. aastal ja mida kordas näiteks austatud kolleeg Swoboda pool tundi tagasi: "Riik ei saa probleeme üksi lahendada.” Euroopa Parlament ja EL on selle tunnistuseks. Me peame õppima oma vigadest. Ükskõik mis elualal me tegutseme, me peame tegema koostööd: pärismaailmas ei saa ainult oma eelistusi järgida ega tasuta lõunatel käia. Me ei saa jätta koormat üksikute kanda, me peame seda jagama, sest oleme demokraatlikud riigid. See on üllas eesmärk.
Mõnikord on mul raske mõista, miks muutuvad inimesed NATO nimetamisel kohe tõrjuvaks - võib-olla on see Ameerika-vastasus, võib-olla sõjavastasus. Jah, me oleme patsifistid. Kes ei oleks? Iga mõistusega inimene on patsifist. Kes tahab kannatusi, kes tahab sõda? Kuid meil peavad olema vahendid nende ärahoidmiseks. Me peame probleeme ennetama. NATO-vastase hoiaku korral sõjad algavad ja lõpevad, kuid meil tuleb tegutseda aktiivselt rahu saavutamise nimel.
Ma avaldan tunnustust enamikule parlamendiliikmetele, kes täna tõestasid taas, et konstruktiivne, vastutustundlik ja ratsionaalne mõtlemine on siiski ülekaalus, et Euroopa Parlament on selline, nagu temalt oodatakse - ettenägelik, sest kui me koostööd ei tee, võib rahust saada ohver.
Lubage mul teha viimane märkus. Jalgpalli suurkuju härra Platini kõneleb praegu ühes teises saalis. Ma olin Prantsusmaal, kui Rwandas leidis aset veresaun - see märkus ei ole suunatud Prantsusmaa vastu, vaid selle eesmärk on näidata, kuidas meedia vahendab infot -, ning jalgpallitähe Zidane'i põlvel olev soolatüügas pälvis seal rohkem tähelepanu kui Rwanda tapatalgud. Ei, me ei saa vaikida, me peame asju ette nägema, vastasel korral lepime me selliste tegudega maailmas.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub neljapäeval, 19. veebruaril 2009.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 142)
Alexandra Dobolyi  
Kuidas peaks Euroopa reageerima asjaolule, et tema idapiiril on üha tugevamaks muutumas Šanghai koostööorganisatsioon - piirkondlik ühendus, mis koosneb rikkalike energiavarudega suur- ja väikeriikidest? Venemaa kaudu on Šanghai koostööorganisatsioonil (SCO) ühine piir ELiga ja seetõttu väärib ta vältimatult ELi suurt tähelepanu. Kui vaadata SCO liikmeid ja vaatlejaid, võime teha kindla järelduse, et nendele riikidele kuulub märkimisväärne osa maailma nafta- ja gaasivarudest.
Seda arvesse võttes on küsimus Venemaad ja Kesk-Aasiat puudutava uue strateegia kohta möödapääsmatu ning see peab hõlmama poliitilise riski hindamist iga riigi kaupa.
Lubage mul ka rõhutada, et nagu Venemaa ja Ukraina gaasitülist nähtus, takistab ELi praegune haavatavus ja suur energiasõltuvus usaldatava, tõhusa ja järjepideva ühise välis- ja julgeolekupoliitika väljatöötamist.
Lisaks reageerivad riigid erinevalt sõltuvalt oma ajaloolisest kogemusest ja majanduslikest huvidest. Praegu on olulisem kui kunagi varem võtta ühtsed poliitilised meetmed ning ühtlustada erinevad riiklikud huvid ja seisukohad.
EL peab tingimata suurendama oma tegevuse tulemuslikkust ja sidusust üleilmsel areenil. Lissaboni lepingu ratifitseerimine ja selles toodud välispoliitilised vahendid aitavad selle eesmärgi saavutamisele tuntavalt kaasa.
ELi järjest kasvav vajadus toimida tõhusamalt ja kiiresti ning üha rutem mõistlikke lahendusi nõudvad sündmused sunnivad meid üle vaatama meie välispoliitikat reguleerivaid organisatsioonilisi ja otsustusmehhanisme ning otsima sobivaid struktuurilisi lahendusi.
Glyn Ford  
kirjalikult. - Õnnitlen härra Vataneni raporti puhul, mille ma kiidan heaks. Ennekõike toetan ma ELi operatsioonide peakorteri asutamise ideed. Mõistagi peaks NATO olema ja ka on esimene koht, kuhu pöörduda, kui meie julgeolek on ohus. Siiski ütles George Bush Al Gore'iga peetud debatis kümme aastat tagasi, et kui tema oleks president, ei oleks ta Kosovo asjadesse sekkunud.
Nüüd näib mulle hoolimata minu antipaatiast Bushi administratsiooni välispoliitika vastu, et Bush asus täiesti mõistlikule seisukohale, eriti kui lähtuda USA omakasupüüdlikkusest. Siiski ei ole see seisukoht, mida Euroopa oleks võinud või saanud võtta. Peale tugeva moraalse argumendi, et meil on kohustus kaitsta serblaste genotsiidiga silmitsi seisvaid inimesi, tuli meil selle tagajärjel tegeleda kümnete ja sadade tuhandete pagulastega. Me peame enda ja nende huvides suutma tegutseda ilma Ameerikata. Selle saavutamiseks peame maksma üsna väikest hinda, asutades tulevaste sündmuste tarbeks ELi sõjaliste operatsioonide alalise peakorteri.
Anneli Jäätteenmäki  
Proua juhataja, Soome ei pea häbenema oma julgeolekupoliitilisi lahendusi. Soome koos heade kaaslaste Rootsi, Austria ja Šveitsiga ei kuulu NATOsse. Nendega samastuda on kerge. NATOst eraldi tegutsemine on hästiarenenud riigi jaoks moodne alternatiiv.
Me oleme hakanud rääkima nn pehmemast NATOst, sest Ameerika Ühendriikides vahetati sõjakas president rahumeelsema vastu. Eeldatakse, et vaimustavad kõned Obama ja välisminister Hillary Clintoni juhitud pehmemast NATOst muutuvad tavapäraseks nähtuseks. Kuid vaadakem mõne aja pärast, millises suunas NATO areneb.
Mina olen seisukohal, et NATO põhiolemus ei ole muutunud alates ajast, mil bipolaarne julgeolekusüsteem nurjus. Teisest küljest on aga pehmemat NATOt käsitlev propaganda olnud edukas.
Üksisilmi Venemaa poole vaatamine (peas mõte Venemaa, Venemaa, Venemaa) ja uue Talvesõja ootamine ei vii kuhugi. Samuti ei ole NATO õige lahendus Soome lähituleviku suurematele probleemidele, mis on peamiselt majanduslikku laadi.
Adrian Manole  
Et hinnata NATO ja ELi alliansi rolli, tuleb kõigepealt tunnistada, et nii Euroopa kui ka USA poliitiline olustik muutus hiljuti järsult ning Euroopa Liidul on täita põhjendatud roll ülemaailmses julgeolekus.
Olukord eeldab alliansi taaspolitiseerimist, et sellest saaks avatud dialoogi foorum, kus arutatakse olulisi küsimusi, millesse tal on kohustus sekkuda. Avameelne Atlandi-ülene dialoog näiteks terrorismivastase hoiaku teemal on möödapääsmatu juba ainuüksi sellepärast, et liitlased on eri seisukohal, kuidas sellise ühise probleemiga kokku puutudes reageerida.
Praeguses olukorras, kus liikmesriigid seisavad vastamisi järjest enamate üleilmsete julgeolekuprobleemidega, alates etniliste kogukondade konfliktidest liitlaste territooriumide vahetus läheduses ja lõpetades üleilmsete terroristlike võrgustikega ja massihävitusrelvade levikuga, tuleb neil pöörata erilist tähelepanu selleteemalisele arutelule ja dialoogile ning toetada alliansi reforme. Pean silmas eelkõige selliseid julgeolekuprobleeme, mis mõjutavad naabruspiirkondi - Balkani riike ja Musta mere laiendatud piirkonda -, mille lahendamiseks võib allianss võtta demokraatliku kaitse väljaarendamise ja julgeolekuinstitutsioonide loomise enda kanda.
Marian-Jean Marinescu  
Me vajame ühist, järjepidevat ja ajakohast Euroopa julgeolekupoliitikat, mis aitab tugevdada Euroopa identiteeti ja võimaldab ELil olla rahvusvahelisel areenil ühehäälne ja usutav.
Praegune aeg, mis seab meie ette suured katsumused, näiteks majanduskriisi, energiajulgeoleku, kliimamuutuse ja rände juhtimine, nõuab liikmesriikidelt koostööd ja vastutustundlikkust, et kaitsta ühiseid huve ja edendada rahu, julgeolekut ja austust territoriaalse lõimumise vastu.
Euroopa Liit võib avaldada mõju üksnes siis, kui ta kõneleb ühel häälel, kui tal on olemas vajalikud vahendid ja ta kasutab neid tulemuslikult, et tugevdada koostööd naaberriikidega.
Meil tuleb üleilmsel tasandil mõelda strateegiliselt, osaleda asjades innukamalt ning tegutseda järjepidevalt. Me vajame ka regionaalset julgeolekut ja tihedaid sidemeid asjaomaste piirkonnajuhtidega.
Strateegiline partnerlus ELi idanaabritega on hädavajalik ja seepärast tuleb panustada suhetesse Venemaaga, kasutades selget strateegiat, mis sisaldab ühiseid, vastastikku kasulikke kohustusi.
Me peame investeerima naaberriikidesse, eelkõige ELi idanaabritesse, pakkuma neile vajalikke ajendeid reformide jätkamiseks, et me saaksime tugevdada Euroopa Liidu mõju piirkonnas. Meil on olemas uued vahendid - näiteks idapartnerlus -, mis aitavad luua piirkonna partneritega kõrgemal tasandil uue ühise arusaama.
Zdzisław Zbigniew Podkański  
Kõigist rahvusvaheliste suhete alla käivatest teemadest on suurima väärtusega rahvusvaheline julgeolek. Tänapäeval näeme, kuidas seda mõistet uuesti määratletakse ning kuidas tähelepanu kese on nihkunud mittesõjalistele teguritele, mis ohustavad stabiilsust ja rahvusvahelist julgeolekut. Niisuguste ohtude näidetena võib tuua organiseeritud kuritegevuse, küberterrorismi, piraatluse (mida näeme Somaalia rannikul), kliimamuutused ja maailma majanduskriisist tingitud ohud. Samal ajal kui Euroopa Liit keskendub Eurocorpsi, Euroopa õhutranspordilaevastiku ja ELi operatsioonide alalise peakorteri ning muude ühiste sõjaliste vahendite loomisele, ei tohiks unustada ka teisi ohte, mis on sama olulised. Rohkem tuleks rajada asutusi ja institutsioone, kelle abil me saaksime maailma majanduskriisist tingitud finantsoludega toime tulla, kaitsta looduskeskkonda ja bioloogilist mitmekesisust. Unustada ei tohi ka siseohte - uimasteid, ühiskonna vaesust ja küberkuritegusid.
Kõik need tegurid avaldavad suurt mõju rahvusvahelisele, Euroopa Liidu ja riikide julgeolekule. Neid põhiküsimusi lahendamata ei ole stabiilset Euroopa julgeolekustrateegiat võimalik luua.
Flaviu Călin Rus  
Ühine julgeolekupoliitika on teema, mida on arutatud palju kordi ja millest on rohkelt kirjutatud. Euroopa Liidul on vahendajana järjest tähtsam piirkondlik ja üleilmne osatähtsus. Just seepärast arvan, et Euroopa Liit peab olema liidu piires silmnähtavalt aktiivne ning maailma igas valdkonnas proaktiivne.
Pärast seda, kui ma olin läbi vaadanud tänased kolm raportit - 2007. aasta aruanne ÜVJP peamiste aspektide ja põhiliste valikuvõimaluste kohta; Euroopa julgeolekustrateegia ja EJKP ning NATO roll ELi julgeolekustruktuuris -, jõudsin järeldusele, et saame teha kolm järeldust:
1. Euroopa Liidul peab olema ühine julgeolekupoliitika, mille raames oleks võimalik toetada demokraatiat liidu sees ja partnerlust naaberriikidega;
2. Euroopa Liit peab looma ühtse organisatsiooni kuvandi ning vajab kiirreageerimisüksusi, kes saaksid sekkuda igal ajal rahu, demokraatia ja inimõiguste toetamise eesmärgil;
3. Euroopa Liidul tuleb jätkata vahendustööd maailma juhtivate riikide vahelise stabiilsuse ja tasakaalu saavutamisel.
Katrin Saks  
Lp president! Soovin tänada kolleeg Vataneni hea raporti eest ELi ja NATO sünergia vallas. Koostöö ja partnerluse igakülgne tihendamine, ressursside mõistlik kasutamine ja dubleerimise vältimine, üleskutse mõlema liikmetele olla paindlikumad ning eesmärgipärased ja pragmaatilised - see raport sisaldab kõike seda, mida oleme Euroopas ja ka Euroopa Parlamendis alati oma seisukohtades rõhutanud.
Raporti muu olulise seast leidsin ka ettepaneku, et euroliidu kandidaatriigid, kes on samas ka NATO liikmesriigid, saaksid mingi ajutise staatuse Euroopa Kaitseagentuuris (EDA). See oleks kindlasti võtmelahendus Türgi probleemile NATO poolelt vaadates.
Ka kolleeg von Wogau ESDP ja ESSi teemaline raport on üldiselt suunitluselt tabav. ESSi aruanne, mis detsembri Ülemkogul heaks kiideti, vastas enamusele tõstatatud küsimustest. Aruandes esitatud uued aspektid ja ELi julgeolekualast tegevust suunavad seisukohad aitavad Euroopa Liidul oma julgeolekuhuvide eest tõhusamalt seista, nagu von Wogau raport soovitab. Tuleb kiita raporti suunitlust ELi poolse koostöö otsimiseks teiste partneritega.
Tänan!
Theodor Dumitru Stolojan  
Soovin avaldada toetust härra Saryusz-Wolski raportile, milles toonitatakse õigesti, et ELi ühise välis- ja julgeolekupoliitika eelisteemaks peab saama energiajulgeoleku tagamine Euroopa kodanikele.
Tahan valjult ja selgelt välja öelda, et meie energiatarnete tagamine ja eeskätt gaasitarneallikate mitmekesistamine jäävad vaid ilusaks unistuseks, kui me ei raja Nabucco gaasijuhet.
Nabucco projekti peab strateegilise eesmärgina vastu võtma kogu EL. See nõuab ulatuslikke investeeringuid, kuid eelkõige tulemuslikku Euroopa välis- ja julgeolekupoliitikat. Tõhus poliitika tagab regionaalse stabiilsuse piirkonnas, mida gaasijuhe läbib. Seda silmas pidades tuleb pingutada igati selle nimel, et luua ühine välis- ja julgeolekupoliitika, mis vajab käegakatsutavate tulemuste saavutamiseks kindlasti järjepidevat ja tõhusat struktuuri.
Näiteks arvan, et EL tunneb tarvidust sellise välis- ja julgeolekupoliitika kõrgema ametniku järele, kellel on tugev poliitiline toetus ja kelle käsutuses on meetmete võtmiseks tarvilikud vahendid.
Leian, et ELil tuleb eraldada ühisele välis- ja julgeolekupoliitikale piisavalt rahalisi vahendeid ja tagada inimressurss, et saavutada konkreetsed tulemused, mida Euroopa kodanikud meilt ootavad.
Daniel Strož  
Üldiselt olen ma Euroopa julgeolekustrateegiat ning Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitikat käsitleva raporti praeguse kuju vastu. See raport on tüüpiline näide ELi militariseerimisest ja tõestus selle kohta, et ELi julgeolekusfääris peavad sõjalised vahendid ja meetmed asendama vajalikke poliitilisi meetmeid või need isegi kõrvale tõrjuma. Paljud raportis esitatud tulemused ja soovitused on otseses vastuolus asjaoluga, et ELi tuleks arendada kui rahu projekti. Pole ime, et iga kord, kui ELi kodanikel on võimalik avaldada arvamust Lissaboni lepingu kohta, on nad selle vastu põhjusel, et selle lepinguga tahetakse anda ELile sõjaline iseloom. Raport sisaldab ülimalt hälbivat ja ohtlikku seisukohta - ühest küljest räägitakse ELi julgeolekuhuvidest, kuid teisalt kritiseeritakse Venemaad selle eest, et ta kaitseb oma täiesti põhjendatud julgeolekuhuve Kaukaasias.
Dushana Zdravkova  
Daamid ja härrad, asjaolu, et me arutame parlamendis kolme raportit julgeoleku ja kaitse kohta, väljendab meie suurt poliitilist vastutustunnet Euroopa kodanike ees enne NATO tippkohtumist. Väljakujunenud tava võtta vastu resolutsioone nõukogu välispoliitikat ja julgeolekut käsitleva aruande peamiste aspektide ja otsuste kohta pakub head võimalust julgustada liikmesriike juurutama sama tava ka riiklikul tasandil.
Eriti oluline on arendada iseseisvat võimet teoreetiliselt analüüsida ja hinnata Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitikat kõrvuti liikmesriikide julgeolekupoliitikaga. See loob aluse EJKP-teemaliseks avalikuks aruteluks liikmesriikides asuvate analüüsivõrgustike kaudu.
ELi julgeoleku- ja kaitsepoliitika valget raamatut ei ole võimalik välja töötada, kui liikmesriigid ei võta seda üle riiklikusse strateegiasse. Julgeoleku- ja kaitsepoliitika alla kuulub ka riikliku analüüsivõime ning arvutipõhiste õpi- ja õpetamisvõimaluste suurendamine, et katsetada ja mõista uusi tsiviil- ja sõjalise koostöö kontseptsioone.
Meil tuleb innustada liikmesriike koostama ühist strateegilist ülevaadet julgeolekuvaldkonnast, millele toetudes saab ELi ja NATO koostöö raames töötada välja NATO uue strateegilise kontseptsiooni EJKP kontekstis.
