Nätspelandet i ljuset av EG-domstolens senaste rättspraxis (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är debatten om den muntliga frågan till kommissionen angående nätspelande i ljuset av EG-domstolens senaste rättspraxis från Malcolm Harbour, Andreas Schwab, Evelyne Gebhardt, Cristian Silviu Buşoi och Heide Rühle, för utskottet för inre marknaden och konsumentskydd - B7-0235/2009).
Malcolm Harbour
frågeställare - (EN) Herr talman! Först vill jag säga att det är ett privilegium för utskottet för inre marknaden och konsumentskydd att få välkomna vår nye kommissionsledamot Michel Barnier för första gången till, vilket jag är säker på, många diskussioner i denna kammare, och särskilt för att han har gjort en omärklig övergång från sin plats där borta till sin plats i främsta raden på två dagar. Herr kommissionsledamot, vi är mycket glada över att ha er här.
För det andra är det viktigt att utskottet med denna fråga får tillfälle att registrera sin oro över utvecklingen av nätspelandet och faktiskt av hela spelsektorn och över några av de många oklarheter som nu uppstår angående hela lagstiftningssystemet för hasardspel inom den gemensamma marknaden.
Jag vet att ni säkert har en avsevärd inkorg redan, herr kommissionsledamot, men vi hoppas verkligen att denna fråga placeras högt upp på er dagordning eftersom det är ett område som mitt utskott har varit mycket bekymrat över de fem sista åren. Vi har gjort ett stort antal undersökningar om det och ställt många frågor på eget initiativ och författaren till vårt sista stora betänkande, Christel Schaldemose, kommer förmodligen att tala senare och följaktligen har vi haft ett varaktigt intresse för detta ämne.
Som ni alla känner till har medlemsstaterna också träffats regelbundet på rådsnivå i olika reflektionsgrupper om hur man ska behandla frågan om ökningen av hasardspel online med hänsyn till våra egna länders spelverksamhet. Jag tror att jag först bör klargöra att denna fråga inte på något sätt förutsätter en ny liberalisering av spelmarknaderna eller för den delen inte nödvändigtvis något nytt initiativ i den riktningen. Men faktum kvarstår, som ni alla vet, att den intensiva och växande populariteten för hasardspel online säkert också utövar press på många nationella monopol och befintliga system som kan vara statsägda eller statligt kontrollerade, vilka ger mycket stora inkomster men också anledning till bekymmer för medlemsstaterna.
Det vi nu säger är att det i anslutning till det arbete som har pågått har förekommit flera fall av hänvändelse till EU-domstolen; ni kommer att få veta detaljer och kolleger kan komma att tala om det senare. Jag tänker inte gå igenom dessa, men från vår synpunkt ser vi att inkonsekvensen i några av hänvändelserna till EU-domstolen i själva verket inte är till någon hjälp utan snarare bidrar till att göra situationen mer komplicerad och oklar än den var förut. Vi vet också att era organ har publicerat flera överträdelsefall i hasardspelsfrågor, inte alla online, men många av dem rör också hela frågan om frihet för aktörer att etablera sig i andra länder.
Allt detta innebär att det nu är absolut rätt tid för kommissionen att sammanställa denna information, se över processen med överträdelseförfaranden, undersöka de frågor som väckts av EU-domstolens domar och först av allt lägga fram en tydlig strategi för eller ett klarläggande av hur vi ska fortsätta och ta itu med några av dessa inkonsekvenser.
Från konsumentskyddssynpunkt behöver tillsynsmyndigheterna också veta hur de ska ställa sig till hasardspel online. Helt klart kan det regleras och måste regleras - och det finns faktiskt många bra exempel på nätspelsoperatörer som tydligt åtagit sig att tillhandahålla verktyg och instrument för att hantera problem med spelberoende osv. - och givetvis finns det frågor om bedrägeri och andra problem där som vi också har diskuterat länge och väl i vårt utskott. Detta är både en fråga om konsumentskydd och om enhetlighet inom den gemensamma marknaden.
Till sist tror jag att vi måste respektera våra medborgare och det faktum att många av dem verkligen vill ha tillgång till hasardspel online. Jag tror inte att det finns någon som helst avsikt att försöka förbjuda det - det vore i själva verket praktiskt taget omöjligt - men det förekommer stora inkonsekvenser. I några länder till exempel är det tydligen olagligt att delta i en tävling i hasardspel online hos ett företag i ett annat land. Det kan inte vara rätt.
En annan inkonsekvens som har påtalats av en av mina väljare är att om en brittisk medborgare får tillgång till det brittiska nationallotteriet online i Spanien och vinner ett pris är det olagligt för lotteriet att betala ut vinsten i Spanien. Det är dessa inkonsekvenser som vi måste reda ut för våra medborgares skull och för konsumenternas bästa.
Herr kommissionsledamot, det är innebörden i denna fråga. Ni kommer att få höra många bra bidrag och intressanta synpunkter från mina kolleger, och jag hoppas att denna fråga blir en av dem som får högsta prioritet i er nya roll.
Michel Barnier
ledamot av kommissionen. - (FR) Herr talman, mina damer och herrar! Ni kan säkert förstå den stora glädje jag känner over att få återvända hit bara 48 timmar efter installerandet av kollegiet - vilket jag tackar er för - och att få fortsätta mitt arbete med er, herr Harbour - och detta säger jag särskilt till ledamöterna av utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd - på ett annat sätt och förmodligen på en annan plats men i samma anda.
Jag skulle vilja svara med tre punkter på detta stadium, innan jag noggrant lyssnar på vad ni har att säga. Jag börjar med er första fråga. Som ni säger har kommissionen inlett överträdelseförfaranden mot ett antal medlemsstater för gränsöverskridande tillhandahållande av vadhållningstjänster för sport. Kommissionen konstaterar att i fyra av de nio överträdelsefallen - nämligen i Danmark, Frankrike, Italien och Ungern - har ändringsförslag till den inhemska lagstiftningen föreslagits som svar på överträdelseförfarandena. Kommissionen kommer att fortsätta arbetet med alla berörda medlemsstater för att lösa de problem som uppmärksammats i dessa överträdelseförfaranden. I allmänhet är dessa förfaranden fortfarande öppna, men det är den nya kommissionen som får avgöra hur man ska gå vidare med dessa frågor.
Den andra punkten, herr Harbour, är det senaste utslaget i EU-domstolen i fallet Portugal, där ett gammalt statligt monopol utövar sträng kontroll över hasardspel. Enligt den analys som utförts av kommissionens rättstjänst kommer beslutet inte att i grunden förändra vare sig utvecklingen eller bedömningen av överträdelseförfarandena på detta område. Varje fall har bedömts enligt de bevis som varje medlemsstat lagt fram.
Efter nya domstolsutslag kan kommissionen notera att domstolen, för övrigt i enlighet med fast rättspraxis, alltid kräver att alla eventuella begränsningar bör för det första grundas på starka hänsyn till allmänhetens intresse och för det andra vara nödvändiga och proportionella. Detta innebär att begränsningarna måste vara lämpliga, följdriktiga och systematiska.
Av Santa Casa-fallet följer inte att domstolen har gett medlemsstaterna friare spelrum att tillgripa restriktioner. Domstolen har gjort mycket exakta hänvisningar till det portugisiska monopolets sätt att driva verksamheten, dess mycket långa historia och de mycket speciella omständigheterna i det landet.
Som punkt tre i mitt första yttrande skulle jag vilja betona, mina damer och herrar, att kommissionen inte har uteslutit alternativ till överträdelseförfaranden. Jag vill inleda en konstruktiv debatt om denna fråga med parlamentet, men också med medlemsstaterna och berörda parter.
Jag kan notera att det inte förekommit något samråd med medlemsstaterna i denna fråga sedan de sistnämnda 2006 valde att dra tillbaka hasardspel från tjänstedirektivets tillämpningsområde. Jag kommer därför att lyssna på medlemsstaterna och jag har beslutat att noggrant följa överläggningarna i rådets arbetsgrupp. Jag vet att parlamentet på initiativ av Christel Schaldemose antog ett betänkande den 10 mars trots att flera ledamöter stödde en resolution av motsatt innebörd.
Vad mig beträffar är parlamentets arbete en bra utgångspunkt för att starta en viktig debatt om en eventuell europeisk lösning på denna komplicerade fråga. Vi måste närmare undersöka orsakerna till att medlemsstaterna begränsar hasardspelstjänster online. I det sammanhanget måste vi givetvis ta upp de sociala aspekterna, särskilt de problem med beroende som hör ihop med hasardspel, och jag har bestämt mig för att göra det.
Mina damer och herrar, kollegiet har knappt varit i tjänst i två dagar och vi har ännu inte antagit vårt arbetsprogram. Med början i dag vill jag genomföra denna samrådspraxis genom att mycket noggrant lyssna till allt som var och en av er har att säga. Att samråda är en praxis som naturligtvis erbjuder flera möjligheter. En sådan möjlighet som jag är särskilt beredd att överväga är en grönbok om denna fråga.
Jag tackar er än en gång för ert intresse för detta viktiga ämne och för det ni kommer att bidra med till kommissionens arbete som jag ska leda.
Andreas Schwab
för PPE-gruppen. - (DE) Herr talman, herr kommissionsledamot! Allra först vill jag, som talesman för Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater), säga hur glad jag är över att ni, herr kommissionsledamot, just har klargjort att ni inte bara vill överväga en riktad analys av rättspraxisen i fallet med den portugisiska fotbollsligan utan också ta upp frågan om hur rådets arbetsgrupp skulle kunna reagera på ett lämpligt sätt på ökningen av hasardspel online. I samband med denna muntliga fråga koncentrerar vi oss förstås enbart på hasardspel online. Min uppfattning av utslaget i Santa Casa-fallet är att även om EU-domstolen erinrade medlemsstaterna om att hasardspelsmarknaden är helt olik alla andra marknader, krävde man ändå att medlemsstaterna skulle komma överens om enhetliga regler för hela EU. Hittills har man inte gjort något konstruktivt försök att göra detta i rådet, trots att rådet i själva verket var orubbligt övertygat om att man skulle lösa frågan själv. Därför måste kommissionen och parlamentet arbeta tillsammans för att göra framsteg på detta område och för att ställa kritiska frågor.
För det andra skulle jag vilja tillägga att jag inte har övertygats av de argument som framförts av medlemsstaterna för att garantera konsumentskydd på hasardspelsmarknaden. Medlemsstaterna hävdar att de när det gäller hasardspel online (och detta är tillämpligt i både Liga Portuguesa- och Santa Casa-fallet) kan genomföra målen för konsumentskydd och effektivt åtgärda alla därmed sammanhängande brott på egen hand utan all EU-inblandning. Men om man vänder upp och ned på detta argument vore den logiska slutsatsen att vi befinner oss i en situation där EU har mindre förmåga än enskilda medlemsstater att finna lämpliga lösningar på den mest fatala brottsliga verksamhet som inträffar på Internet och andra saker som äger rum online. Det anser jag är en ganska egendomlig slutsats och jag tror inte att så är fallet. Min uppfattning är att vi bara kan finna en lösning på hasardspel online om vi antar enhetliga gränsöverskridande bestämmelser som garanterar medlemsstaternas intressen baserat på deras delvis historiska strukturer men som, vilket ordföranden i utskottet har påpekat, också placerar konsumenternas intressen i centrum för vårt arbete.
Evelyne Gebhardt
Herr talman! Tack så mycket, herr kommissionsledamot, för den information vi fått, men i ärlighetens namn är jag inte helt nöjd. Den föregående kommissionen hade som ett mycket tydligt mål att liberalisera hasardspelsmarknaden. Parlamentet har gång på gång klargjort att detta inte kan vara det riktiga sättet att gå tillväga eftersom det var parlamentet snarare än medlemsstaterna som till exempel undantog hasardspel från tjänstedirektivets tillämpningsområde. Vi ansåg att hasardspel inte bara är vilken tjänst som helst, att vi måste se till att införa garantier som skyddar våra medborgare från organiserad brottslighet och att vi kräver tydliga regler för det ändamålet.
Ändå fortsätter kommissionen att väcka talan vid EU-domstolen mot medlemsstater, och det är på tiden att kommissionen upphör med denna praxis eftersom den ständigt och jämt förlorar fallen vid domstolen. Ni måste helt enkelt acceptera detta faktum. Jag skulle därför välkomna, herr Barnier, att ni började tillämpa vad ni nyss sagt, dvs. att det behövs ett annat tillvägagångssätt, eftersom vi inte kan fortsätta på detta sätt som vi nu gör.
Som svar på er åsikt, herr Harbour, vill jag hävda att utslagen från EU-domstolen har varit mycket konsekventa och inte alls motstridiga. Domstolen har i sina domar gång på gång hävdat att medlemsstaterna har rätt att införa tydliga regler så att vi verkligen kan klargöra om medborgare är skyddade mot brott eller inte och att medlemsstaterna inte har någon skyldighet att öppna denna marknad. Inte heller har de någon skyldighet att tillåta marknadsaktörer från andra medlemsstater att idka verksamhet på deras territorium så länge som de försäkrar sig om att deras kontroller är starka och effektiva.
Detta är vad vi önskar oss från kommissionen, att den till sist har förstått detta och handlat i enlighet därmed. Men det betyder också att vi måste ägna särskild uppmärksamhet åt hasardspel online eftersom Internet inte känner av några gränshinder och eftersom våra medborgare givetvis har tillgång till webbplatser för hasardspel. Vi måste tänka på hur vi kan utforma kontroller och regler på detta område så att våra medborgare skyddas.
Jürgen Creutzmann
för ALDE-gruppen. - (DE) Herr talman! Herr kommissionsledamot, om ni kräver en vidare utveckling och harmonisering av den gemensamma marknaden, behöver vi ha gemensamma regler. Det finns tre aspekter av hasardspel online som man borde ta hänsyn till i denna debatt. Hur kan vi bäst skydda våra medborgares och våra konsumenters intressen? Hur kan vi bäst förhindra bedrägeri och brottslig verksamhet? Hur kan vi bäst skydda våra medborgare från skada? I Europaparlamentets resolution av den 10 mars 2009 om integriteten för hasardspel online har angetts metoder och sätt att gå vidare i denna fråga. Nu som tidigare ställer sig ALDE-gruppen bakom de principer för integritet för hasardspel online som ingår i parlamentets resolution av den 10 mars 2009.
Enligt EU-domstolens avkunnanden står det varje medlemsstat fritt att under vissa villkor reglera hasarspel online på egen hand, och resolutionen av den 10 mars betonar detta. Nationella regler passar bättre för att bekämpa bedrägeri med uppgjorda matcher, även om denna typ av bedrägeri inte kan elimineras helt, som vi sett av några nya exempel i Tyskland. Det måste emellertid sägas att hasardspelsmarknader regleras mycket bättre på nationell nivå i enlighet med det berörda landets tradition och kultur. Spelare erbjuds bättre skydd mot beroende, bedrägeri, penningtvätt och uppgjorda matcher om de kan spela genom stora tillhandahållare av hasardspelstjänster online som definitionsmässigt alltid opererar över gränserna. Vi kan inte reglera allt enligt konceptet för den gemensamma marknaden och särskilt inte förhindra hasardspel bland minderåriga eller hasardspelberoende.
Hasardspel online ger ökade tillfällen till bedrägligt förfarande som bedrägeri, uppgjorda matcher och illegala vadslagningskarteller eftersom hasardspel online kan upprättas och nedmonteras mycket snabbt. Illegala vadslagningsoperatörer till havs utgör ett särskilt problem i detta avseende eftersom det nästan är omöjligt att reglera eller kontrollera dem. Vinster från hasardspel bör i första hand användas för samhällets bästa för att främja amatörsporter bland annat. Det är bäst att överlämna detta till nationella förvaltningars kompetensområde. Fortlöpande finansiering av kultur och sporter för professionella och amatörer till exempel ger medlemsstaterna visst berättigande att tillåta hasardspel. En förutsättning för det är emellertid att man måste uppmärksamma risken för beroende och bekämpa den förebyggande.
Eftersom den fulla effekten för konsumenterna av de särskilda former av hasardspelstjänster som erbjuds online ännu inte är känd behöver vi vidta brådskande åtgärder för att fylla denna kunskapslucka. Det är nödvändigt i sammanhanget att medlemsstaterna verkligen fullgör sina uppgifter. Marknadsövervakning är också absolut nödvändig när det gäller hasardspel online. Om vi i parlamentet kan komma överens om att medlemsstaterna i enlighet med subsidiaritetsprincipen har rätt att reglera sina hasardspelsmarknader enligt sina egna traditioner och kulturer måste vi också kunna garantera att detta verkligen sker genom effektiv kontroll och marknadsövervakning.
Heide Rühle
Herr talman! Efter att ha lyssnat till de två föregående talarna återstår det inte mycket för mig att säga. Jag skulle bara vilja tydligt upprepa att vår grupp helhjärtat stöder parlamentets resolutionsförslag men att vi också vill ifrågasätta det tidigare påståendet att EU-domstolens domar har varit tvetydiga. Tvärtom anser jag att EU-domstolens domar faktiskt har varit mycket tydliga. Vi är också mycket glada över att ni säger att ni vill samråda med medlemsstaterna. Kanske skulle jag tillägga att ett samråd vore bättre än ett överträdelseförfarande. Samråd är rätt väg för att lösa detta problem om man tar hänsyn till nationella enskildheter och vill finna en lösning för konsumenterna.
Timothy Kirkhope
Herr talman! Jag talar som tidigare minister i Storbritannien med ansvar för kontroller av hasardspel, så när vi talar om ett EU för frihandel och ett EU som är motståndare till protektionism, ett EU som öppnar marknader och river ned hinder, är jag naturligtvis en stark förespråkare för det. Några av våra kolleger som står upp här och kräver ett öppnare EU är också de som stöder bevarandet av monopolstrukturer för hasardspelsindustrin.
Jag skulle kunna säga - eller de skulle kunna säga att jag borde säga - att monopol är bättre på att kontrollera och behandla problemet med hasardspel, vilket har diskuterats här denna förmiddag. Det är mycket intressant eftersom en mängd uppgifter verkligen inte stöder det argumentet. Skälen för protektionism och monopol för sektorn för hasardspel är egennyttiga. De leder till mer kontroll och sedan mer pengar åt nationella regeringar. Detta är inte det öppna EU eller det insynsvänliga EU som jag vill ha. Det är det EU som säger ”gör som jag säger, inte som jag gör”. Det finns inget skäl till att privata tillhandahållare av hasardspel som driver verksamhet i enlighet med höga reglerade skyddsnivåer i en medlemsstat inte skulle få driva verksamhet i andra. Det finns inget skäl till att en hårt reglerad men öppen marknad inte skulle kunna erbjuda en lika hög om inte högre skyddsnivå för medborgarna än vilket strängt kontrollerat statsmonopol som helst.
Medan vi väntar på det fortsätter EU-domstolens domar att avkunnas. De måste börja bli utleda på frågan i Luxemburg - eller för att tala som advokat är de kanske inte så fullständigt trötta på den - men utöver den öronbedövande tystnad som hittills kommit från kommissionen förefaller det mig verkligen att det nu är på tiden att agera. Rättsosäkerheten måste få ett slut.
Får jag bara säga att jag anser att det är viktigt att parlamentet ger ett tecken på sin förnyade beredvillighet att ta itu med frågan och sänder en stark signal till rådet och kommissionen att vi inte bör hålla oss undan detta. Med en ny kommission hoppas vi verkligen på nya insatser. Jag har stort förtroende för er, herr kommissionsledamot. Jag hoppas att ni beaktar det råd som ni får och börjar utarbeta en strategi för att garantera att hasardspel online kan bli en berättigad del av den gemensamma marknaden, givetvis med lämpliga regleringar på plats.
Cornelis de Jong
för GUE/NGL-gruppen. - (NL) ”Gokken is dokken” (att spela är att pröjsa) är ett gammalt talesätt i Nederländerna. Det innebär att hasardspelare brukar förlora. Dessutom är hasardspel beroendeframkallande. För ungdomar i synnerhet utgör det ett verkligt hot.
Om några har en romantisk föreställning om hasardspel måste jag göra dem besvikna. Det rör sig i grund och botten om miljarder euro som alltför ofta har kopplingar till brottslig verksamhet. Därför har vi gällande lagstiftning i Nederländerna för att bekämpa hasardspel i lätt åtkomliga inrättningar som besöks av stora skaror ungdomar. Men hasardspel online - ofta gränsöverskridande till sin natur - har gjort det desto mer åtkomligt än en gång.
I detta speciella fall får vi därför inte, hellre än att lita på den fria marknaden, bara låta medlemsstaterna vidta restriktiva åtgärder utan faktiskt uppmana dem att göra det. Enligt min åsikt litar den muntliga fråga som föranledde denna debatt fortfarande alltför mycket på marknadskrafterna. Jag är inte övertygad om att det är möjligt att tala om ”ansvarsfullt” hasardspel på Internet. Jag anser att man bör hindra hasardspel online så mycket som möjligt.
EU-domstolen har insett att medlemsstaterna måste ha fria händer för att ingripa och därför vädjar jag till kommissionen att inte försöka sänka skyddsnivån genom förslag till EU-lagstiftning utan snarare uppmuntra medlemsstaterna till att utfärda regler med höga skyddsnivåer. Jag uppmanar också kommissionen att avstå från att hänskjuta medlemsstaterna till domstolen, som Evelyne Gebhardt sade, utan snarare att verka för en dialog om det bästa möjliga skyddet.
Jaroslav Paška
för EFD-gruppen. - (SK) När det gäller frågan om hasardspel online skulle jag vilja nämna två områden där jag ser flera olösta problem. Vi försöker se till att kommunikationen människor emellan är så öppen som möjligt. Det betyder också öppen tillgång till Internet för barn och ungdomar.
Europaparlamentet fastslår i punkt 16 i sin resolution av den 10 mars 2009 att det är föräldrarna som har ansvaret för att skydda minderåriga barn från hasardspel online. Mina damer och herrar, jag frågar er, vad är det för dumheter? Vem ombesörjer lagstiftningen, vem skapar reglerna för sådana ärenden? Är det föräldrarna eller någon annan? Det är vi som är ansvariga för sådana uppgifter, vi ombesörjer lagstiftningen och vi stiftar lagar och därför är det regeringar och parlament som har ansvaret för att skydda barnen från hasardspel.
I en tid när pornografi och hasardspel tränger in i våra hem i 3D-format kan inte föräldrar hoppas på att skydda sina barn från detta inflytande eller skydda dem från att dras in i sådan verksamhet. Jag anser därför att det är kommissionens och parlamentets elementära plikt att skapa en rättslig ram och att inte stödja dem som driver sådan verksamhet genom sin underlåtenhet att agera. I stället borde de stödja de personer som valde dem och som de är ansvariga inför.
Ett problem till som jag vill nämna är kontroll av penningflödet. I flera länder skänker man pengar från hasardspel och sådan verksamhet för att stödja idrott, kultur och utbildning. Om vi ska förlora penningflöden från enskilda länder till Bahamas och skatteparadis skulle jag vilja fråga om en viss del av dessa pengar kan föras tillbaka för att stödja idrotten i de olika länderna. Om vi driver och spelar hasardspel via Internet skapas vinst någon annanstans och inte i de länder som spelarna kommer från. Denna fråga är också fortfarande olöst och övervakas otillräckligt, och enligt min mening måste kommissionen verkligen vakna och utarbeta ett regelverk för detta slags verksamhet. Vi måste skapa de nödvändiga villkoren, så att vi å ena sidan inte riskerar barnens hälsa och utbildning och samtidigt å andra sidan inte går miste om de ekonomiska resurser som finns i hasardspel.
Zuzana Roithová
- (CS) Utvecklingen av hasardspel online gör det möjligt att kringgå medlemsstaternas lagar och att tvätta pengar med nästan ingen kontroll alls. För den gemensamma marknaden finns det ett frågetecken för hasardspelfirmornas monopolställning och ytterligare ett frågetecken för den skumma finansieringen av yrkesidrott, just på grund av dess kopplingar till hasardspel. Det ökar risken för beroende, särskilt för ungdomar.
Med tanke på allmänintresset har EU-domstolen godkänt regeringarnas rätt att förbjuda eller begränsa hasardspel online. Trots att hasardspel online inte har några gränser skiljer sig regleringen åt i varje medlemsstat beträffande skattenivå, tillgänglighet, kontroller och operatörernas rättsliga ansvarsnivå. Dessutom räcker det inte att övervaka kvaliteten på det officiella hasardspelet och lotteribolagen - penningflödet måste också övervakas.
Effektiva kontroller är inte längre möjliga utan en överenskommelse om gemensamma regler för alla 27 medlemsstaterna. Därför bad vi kommissionen i fjol att föreslå en europeisk ramförordning för hasardspel online. Jag anser fullt och fast att det också borde finnas ett förbud mot reklam för hasardspel online som riktar sig till ungdomar. Att utsätta barn för påverkan från reklam för hasardspel online är samma sak som att utsätta dem för obegränsad tillgång till alkohol, cigaretter, droger eller andra beroendeframkallande ämnen.
Tjeckien ligger tyvärr allra sist i EU när det gäller förordningar. Landet låter inte bara bli att begränsa reklam av detta slag utan förbjuder inte heller kombinationen av spelkasinon och pantbanker i närheten av skolor. Jag förväntar mig att detta betänkande ger kommissionen nya drivkrafter att träffa överenskommelser om de åtgärder som är nödvändiga för att harmonisera regleringen av hasardspel online med hänsyn till EU-ländernas allmänintresse.
Christel Schaldemose
(DA) Herr talman! Välkommen till parlamentet herr Barnier och lycka till med ert arbete.
Jag är faktiskt mycket glad över att stå här i dag och diskutera hasardspel online med er, för under er utfrågning i parlamentet betonade ni särskilt er åsikt att den gemensamma marknaden bör vara till för medborgarna och inte tvärtom. Här har vi ett bra tillfälle att visa detta i praktiken.
Jag börjar gärna med att säga att jag stöder de initiativ som ni nämnt. De var lite vaga men det förefaller förnuftigt att lägga fram en grönbok, att starta en mängd undersökningar, att samla in uppgifter och komma underfund med detta område på ett sätt som ger oss en översikt över hur förhållandena är på europeisk nivå.
Men jag skulle också vilja erinra er om de politiska realiteterna. Även om det är sant att det också fanns en uppfattning i minoritet när mitt betänkande antogs i mars, stödde en klar majoritet i parlamentet mitt betänkande, precis som det finns mycket stort stöd för klargörande i rådet - men samtidigt måste vi garantera att det är medlemsstaternas sak att avgöra hur de vill reglera hela hasardspelsområdet. Vad vi behöver när det gäller hasardspel online är naturligtvis att ta reda på hur vi kan skydda våra medborgare, undersöka de sociala kostnaderna för hasardspel osv.
Jag skulle dock ha velat höra ett något tydligare svar. Ni har alldeles nyss tillträtt ert ämbete och är fortfarande ny, men jag skulle vilja ha ett något tydligare svar om huruvida er ståndpunkt blir att upphöra med fallen av fördragsöverträdelser och att inleda en mycket mer konstruktiv dialog med parlamentet och rådet så att vi kan fastställa hur vi ska gripa oss an detta. Jag föreslår därför att ni upphör med att låta EU-domstolen avgöra fallen. Låt oss fatta politiska beslut om dessa. Är det er ståndpunkt eller inte? Det är det jag vill få ett mycket tydligt svar på.
Liam Aylward
(GA) Herr talman! Jag välkomnar denna lägliga debatt om hasardspel online och särskilt om de problem som rör hasardspel bland minderåriga och utsatta konsumentgrupper. Det ligger i både allmänhetens och konsumenternas intresse att man visar ledarskap och en klar och tydlig inriktning när man försöker lösa denna fråga.
Jag tog upp frågan om hasardspel med kommissionen i början av november i fjol och i det svar jag fick fastslog man att kommissionen stöder Safer Internet Plus, ett gemenskapsprogram, och informationscentrum och hjälptelefoner i medlemsstaterna. Dessa förser föräldrarna med information om de faror som barnen kan möta på nätet - inklusive hasardspel online.
Men som det är nu är hasardspel online ett dolt problem och det är ett problem som växer.
Med hasardspel online i motsats till konventionellt hasardspel finns det ett tydligt problem med brist på fysisk övervakning. Det finns ingen ansvarig eller direkt ledning närvarande som kan förvissa sig om att hasardspelaren är myndig och handlar lagenligt. Man kan oskadliggöra säkerhetskontrollerna och säkerhetssystemen på webbplatserna för hasardspel online; minderåriga kan använda lånade eller stulna kreditkort och man kan använda sig av falska identiteter. För utsatta konsumentgrupper driver man vanligen hasardspel på Internet i isolerade miljöer och experter på området pekar på det ökade problemet med att följa en impuls och risken för okontrollerat, obetänksamt hasardspel eftersom de traditionella skyddsåtgärderna för konventionellt hasardspel inte är aktuella för minderåriga hasardspelare.
Vid hasardspel online är det svårare att upptäcka en problemspelare eftersom det tar tid, kraft och resurser att identifiera vem som spelar, vem som betalar och vem som har problem. En klar ledning behövs på alla nivåer för att ta itu med denna fråga så att man kan vidta avgörande åtgärder för att lösa problemet med minderåriga hasardspelare och för att skydda de mest utsatta konsumentgruppernas intressen.
Peter van Dalen
(NL) Herr talman! Det finns omkring 120 000 hasardspelsberoende i Nederländerna, vilket representerar nästan 1 procent av vår befolkning. Spelberoendet leder till allvarliga sociala problem, som splittrade hemförhållanden, problem med pengar och brottslighet. Därför borde medlemsstaterna göra allt för attbekämpa hasardspel och de åtföljande problemen.
Vad som slår en är att några medlemsstater har en fullt laglig hasardspelsmarknad. Dessutom vill hasardspelsindustrin få oss att tro att hasardspelsmarknaden är en normal sektor av den gemensamma marknaden och därför inte behöver regleras. Detta trotsar all beskrivning. Medlemsstaterna bör inte underlätta för några marknader som leder till social misär.
Tyvärr kan många människor inte motstå hasardspelets lockelser. Av detta skäl har den nederländska regeringen beslutat att ta över ägandeskapet till hasardspelsmarknaden och bara tillåta ett statligt monopol för hasardspel. Trots att jag skulle föredra att inte se kasinon växa upp någonstans i EU anser jag ändå att detta är den minst dåliga lösningen.
Parlamentet måste kraftfullt uppmana de medlemsstater där hasardspel är tillåtet att avskräcka från den marknaden överallt där det är möjligt.
Kyriacos Triantaphyllides
(EL) Herr talman! Frågan kräver indirekt ny gemenskapslagstiftning. Men mot bakgrund av att till och med EU-domstolen har fastslagit de gränser och förutsättningar enligt vilka medlemsstaterna genom sin nationella lagstiftning kan stipulera hur hasardspel online ska regleras, finns inget behov av att kräva EU-lagstiftning.
Dessutom avgjorde EU-domstolen i målet Schindler att hasardspel har vissa moraliska, religiösa och kulturella övertoner, vilket innebär en hög risk för brottslighet och bedrägeri och kan ha skadliga konsekvenser för individen och samhället. Det är det viktigaste.
Det är just med anledning av allmänintresset som denna sektor fortsatt bör kontrolleras av medlemsstaterna, vilka vet mer om dess egenheter och hur man ska hantera dem. Dessutom bekräftas detta både av den undersökning som förberetts för kommissionen av Swiss Institute of Comparative Law och i betänkandet från år 2009 av Christel Schaldemose, vilket parlamentet har antagit.
I detta betänkande dras slutsatsen att ett förfaringssätt enbart inom ramen för den gemensamma marknaden inte är lämpligt på denna ytterst känsliga sektor och uppmanar kommissionen att ägna särskild uppmärksamhet åt EU-domstolens synpunkter i detta ärende.
Lara Comi
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill börja med EU-domstolens dom, eftersom möjligheten för en medlemsstat att förbjuda privata operatörer att erbjuda hasardspelstjänster online betonar behovet av att standardisera en marknad som är ytterst lukrativ, men också ytterst riskabel för konsumenter.
I avsaknad av all EU-harmonisering av hasardspelsverksamhet står det därför varje land fritt att välja sin egen skyddsnivå. Det är ofta omöjligt att upptäcka var en tillämpning av en sådan begränsning börjar och slutar. Medan kommissionen vid en rad tillfällen väckt talan mot vissa länder - även Italien - för att ha brutit mot principen om friheten att tillhandahålla tjänster, har EU-domstolen tvärtom faktiskt upprätthållit Portugals restriktiva beslut.
I detta sammanhang har EU:s institutioner den grundläggande uppgiften att leda hasardspelssektorn genom en regleringsprocess som är helt harmoniserad bland medlemsstaterna på EU-nivå. Det är därför nödvändigt att bortse från individuella ekonomiska intressen och garantera en betydande skyddsnivå för konsumenterna och särskilt för barnen, som är de huvudsakliga offren för brott och bedrägeri i sådana fall.
António Fernando Correia De Campos
- (PT) Herr talman, mina damer och herrar! Vi befinner oss mitt i en konflikt mellan två målsättningar som är viktiga för EU: konsumentskydd och allmän ordning å ena sidan och fri rörlighet för och tillhandahållande av tjänster å andra sidan.
Enligt domstolens rättspraxis i detta ärende bör medlemsstaterna bevara sin autonomi och legitimitet när de reglerar verksamheten för tillhandahållarna av hasardspel, både online och konventionellt. Detta är ett känsligt område som påverkar samhälleliga värderingar av avvikande uppträdande vid hasardspel och också nationella traditioner att använda de summor som man fått från denna marknad till att finansiera socialt arbete.
Under de senaste åren har i domstolens i i Luxemburg rättspraxis fastställt en sammanhängande och konsekvent linje i rättsligt tänkande som borde få EU:s institutioner och särskilt kommissionen att anta en tydligare hållning. Detta medför inrättandet av ett regelverk som både tar hänsyn till de allmänna problem som alla medlemsstater har när det gäller att förhindra gränsöverskridande organiserad brottslighet, vilken använder dessa slags spel som ett sätt att expandera, och ger ett riktigt skydd till konsumenter som utgör en riskgrupp för denna typ av hasardspel online.
Herr kommissionsledamot, vi ser fram emot att den nya kommission som nu tillträder sitt ämbete prioriterar denna fråga.
Oldřich Vlasák
- (CS) Mina damer och herrar! Som vi alla vet har hasardspel av hävd varit strängt reglerat i de flesta EU-länder. Situationen har förstås förändrats sedan Internet blev den största spelhålan i världen. Det är ett faktum att den tekniska utvecklingen för hasardspelsverksamhet har gjort snabba framsteg i hela världen och de dithörande rättsliga förfarandena har under tiden inte kunnat svara upp mot detta på ett tillräckligt sätt.
Fall som rör hasardspel online hänskjuts ofta till EU-domstolen, vilket klart visar att tolkning och tillämpning av gemenskapslagstiftningen på området för hasardspel är tvetydiga. Hasardspel på Internet betraktas dessutom som en gråzon av lagen.
Som jag ser det måste vi respektera det faktum att varje stat har utfärdat licenser för hasardspel inom sin egen jurisdiktion. Samtidigt är vi generellt överens om att nationell lagstiftning inte får överskrida EU-principer om etableringsfrihet och frihet att tillhandahålla tjänster inom EU:s ram. Men detta innebär paradoxalt nog att tjeckisk lag till exempel inte behöver tillåta tjeckiska firmor att få licens för att driva hasardspel online men Tjeckien får inte förbjuda utländska firmor att driva verksamhet på sitt territorium. Vi kan inte acceptera en sådan situation, även om det finns sociala och hälso- och säkerhetsrisker förknippade med hasardspel online och skattefrågor som hör dit.
Sari Essayah
(FI) Herr talman! Som ni säkert kommer ihåg, herr kommissionsledamot, var parlamentet konsekvent i sin politik när det motsatte sig att inbegripa hasardspel i tjänstedirektivet, eftersom hasardspel inte är vilka tjänster som helst: de förknippas med risk för beroende och de sociala kostnader som hör ihop med det.
Idrottens integritet är också något som parlamentet vill bevara, särskilt nu när vi med Lissabonfördraget kan ägna oss åt denna fråga. Ju mer oreglerat hasardspel är desto mer blir idrott ett medel att samla vinst och desto mer blir den utsatt för brottslig verksamhet i form av penningtvätt.
Kommissionen behöver föreslå en lösning som tar hänsyn till parlamentets konsekventa politik att låta medlemsstaterna ansvara för hasardspel på grund av dess speciella karaktär. Åtminstone ett tiotal fall har hamnat i EU-domstolen, det senaste var fallet med den portugisiska fotbollsligan. Ändå är det inte rätt att dessa fall bara ska utvecklas i form av domstolsbeslut eller som ett resultat av överträdelseförfaranden. Vi behöver ha ett politiskt beslut om dessa frågor, men ett som inte resulterar i harmonisering eftersom medlemsstaterna trots allt ansvarar för sociala kostnader och andra oönskade konsekvenser av hasardspel.
Det måste finnas en logisk och övergripande politik gällande hasardspel eftersom hasardspel online bara är en möjlighet och i sig inte betyder att all politik om hasardspel blir gränsöverskridande. Ökningen i hasardspel online är inte en naturkraft som obevekligt ökar. Det finns många produkter som onlinebutiker inte får sälja över gränserna, så hasardspelbolagen online borde också respektera lagen i de olika medlemsstaterna.
Herr kommissionsledamot! Jag vill uppmana er att lägga fram en grönbok om hasardspel. Det skulle säkert också ge oss medel att bekämpa onlinetjänster för hasardspel som kommer från länder utanför Europa och de problem som orsakas av hasardspel.
Catherine Stihler
(EN) Herr talman! Jag vill tacka föregående talare för deras bidrag och min kollega, Christel Schaldemose, för hennes arbete i denna fråga.
Som föregående talare har sagt liknar inte hasardspel någon normal tjänst. De negativa konsekvenserna av hasardspel kan inte betonas tillräckligt, som många kolleger har sagt denna morgon. Det finns två internationellt erkända skalor som kan mäta hasardspelsproblem. En kallas Diagnostic Statistical Severity Index och den andra Canadian Problem Gambling Severity Index. Den senare har använts i Storbritannien och man har uppskattat att enbart i Storbritannien - och en nederländsk kollega sade att en procent av deras befolkning berörs - är det mellan 236 000 och 284 000 vuxna som har hasardspelsproblem.
Vad skulle antalet bli i hela EU? När man tanker på det, om denna grönbok läggs fram, vill jag se att kommissionen får tillgång till korrekt statistik - en undersökning av hur hasardspel och hasardspel online påverkar EU:s medborgare. Jag tror att denna information skulle gynna vår debatt och oss.
När det gäller EU-domstolens avkunnanden och orden ”för att förhindra att verksamheten med hasardspel via Internet används i bedrägliga eller brottsliga syften” och utbredningen av karteller på den gemensamma marknaden, som uppmärksammats av konkurrensrapporten, behöver vi försäkra oss om att onlineföretag för hasardspel inte registreras i ett annat land än där de har sin verksamhet som en täckmantel för att dölja illegal verksamhet.
Jag ser fram emot att höra mer från kommissionsledamot Michel Barnier. Jag önskar er lycka till, herr kommissionsledamot, i er nya roll.
Mairead McGuinness
(EN) Herr talman! Först och främst vill jag gratulera kommissionsledamot Michel Barnier. Herr kommissionsledamot, detta är kanske inte det lättaste ämnet man kan börja sin karriär i kommissionen med, men jag tror nog att er föregångare, Charlie McCreevy, håller med mig när jag säger att han gillade allt virrvarr. Han gillade kapplöpningar och var en man som vågade satsa.
Det är tydligt att det finns två olika läger när det gäller den här frågan. Parlamentets åsikt är dock tydlig i resolutionen av den 10 mars 2009, och jag tror att det kan vara bra att citera tre rader ur den resolutionen, som anger att ”medlemsstaterna har ett intresse och en rätt att reglera och kontrollera sina hasardspelsmarknader”. Där anges också mycket tydligt att ”hasardspelsoperatörer måste följa lagstiftningen i den medlemsstat där de tillhandahåller sina tjänster”, samt att ”ett rent inre marknads-perspektiv inte är lämpligt på detta mycket känsliga område”.
Problemet för oss som lagstiftare och för medlemsstaterna är att marknaden ligger långt före oss. Utvecklingen på området har gått om den befintliga lagstiftningen, och kommer att fortsätta att göra så. Vare sig vi tycker om det eller inte så gillar folk att spela. Personligen tycker jag bättre om att köpa skor, men andra människor får sina kickar på andra sätt.
Jag håller verkligen med dem som tydligt har talat om problemen med spelande, både på nätet och på andra sätt. Det finns väldigt stora sociala problem kopplade till detta och personer med spelberoende går betydligt längre än de borde. Men kom ihåg att medlemsstaterna även stödjer lotterier, vilket kanske kan ses som ett legalt sätt att bidra till ett eventuellt beroende.
Så det finns ingen klarhet i frågan, men än en gång är problemet för Europaparlamentet och för EU generellt att det inte finns någon konsekvens mellan medlemsstaterna. Våra medborgare använder tjänster som ligger utanför det egna landet, något de faktiskt vill göra.
En grönbok skulle vara mycket välkommen: det är en stor utmaning för er att sammanställa information om denna fråga. Jag tror att problemet är att det finns stora brister i informationen och kunskaperna, och det är upp till kommissionen att lägga fram något för att ta itu med frågan.
Mitro Repo
(FI) Herr talman, kommissionsledamöter! Det sägs att politik är ett spel, ibland även ett lotteri, men hasardspel är faktiskt inte någon sådan typ av verksamhet eller tjänst. Hasardspel är kopplat till ett stort antal sociala problem som drar till sig kriminell verksamhet.
Spelberoende försätter allt för ofta och enkelt en person i finansiella svårigheter som i sin tur kan leda till allvarliga psykiska problem. Jag vill upprepa det min kollega, Catherine Stihler, sade i sitt anförande och nämna att det enligt beräkningar år 2008 fanns 40 000 personer i Finland med spelproblem. Om antalet skulle vara lika stort på EU-nivå skulle det innebära att det nu finns över 35 miljoner personer i EU med spelproblem, och det är en väldigt hög siffra. Därför anser jag att medlemsstaterna i framtiden måste ha rätt att själva bestämma hur de vill organisera spelverksamheten för att kunna minimera de eventuella psykiska och finansiella skadorna. Vi behöver strikta regler, marknadsreglering och statlig kontroll.
Avslutningsvis vill jag betona hur viktigt det är för oss att skydda de konsumenter som är särskilt utsatta och ta hänsyn till spelberoende och tvångsmässigt beteende, samt att göra vad vi kan för att bekämpa den organiserade brottsligheten som försöker tjäna pengar på detta.
Salvatore Iacolino
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Gratulerar, herr kommissionsledamot, och välkommen.
Vi har alla sett hur nätspelsmarknaden har exploderat under de senaste åren och fått stor uppmärksamhet från media och inom den ekonomiska världen. Detta omfattar nya sociala grupper och kännetecknas av multikonsumtion. Tekniken ökar tillgängligheten och gör att allt fler konsumenter blir inblandade - ofta unga som i allmänhet är mer vana vid datorer och Internet.
Drömmen om att spela sig till ett nytt liv får ofta förödande konsekvenser, och många familjer dras med i en negativ situation som är svår att ta sig ur. Dessutom får man inte underskatta de allvarliga skador som kan uppstå till följd av brist på social kontakt och samspel mellan onlinespelarna. Den ensamhet och osynlighet som spelarna uppvisar är ett oacceptabelt beroende. Hasardspel är en last som än i dag tycks vara väl dold.
I min tidigare befattning som vd för en statlig hälsovårdsmyndighet öppnade jag en specialistavdelning för personer med sjukligt spelbeteende. Den föreslagna behandlingsmodellen har visat sig vara framgångsrik, eftersom man kombinerar terapi med förebyggande åtgärder, forskning och rehabilitering.
Vi måste ingripa genom att anta en gemensam hållning och se till att alla typer av missbruk är föremål för kraftfull reglering. Så har inte alltid varit fallet: jag tänker då på missbruk av narkotika, alkohol, tobak, mat och Internet.
Jag beklagar att den fråga som ställts av mig själv och 42 andra ledamöter ännu inte har behandlats av parlamentet i plenum på grund av motståndet från vänstern. Jag undrar därför hur stort intresse kommissionen verkligen har av personer som har problem med narkotikamissbruk eller annat beroende, och hur stor roll som kampen mot narkotikahandeln spelar i kommissionens program.
Sylvana Rapti
(EL) Fru talman! Skälet till att vi känner oss trygga i Europa, skälet till att EU har funnits så länge tror jag är att man alltid har respekterat de olika ländernas lyhördhet. Det ständiga dilemmat om huruvida EU eller medlemsstaterna ska ha första och sista ordet, är en viktig fråga. Ett perfekt exempel på detta är hasardspel, framför allt nätspelande. Internet är ett spännande ställe, men det är också fyllt av faror som är svåra att kontrollera. Samtidigt får principen om konkurrenskraft, som är den inre marknadens grundpelare, inte göra att vi ignorerar de grundläggande frågorna om respekt för det inhemska allmänintresset. Vad som behövs när det gäller den här balansen tror jag är tydligt fastställt i EG-domstolens båda domar vilka å ena sidan förstår och försvarar allmänintresset som tryggas av nationella traditioner, och å andra sidan motsäger sig oproportionerliga åtgärder som i slutändan får bekostas av medborgarna.
Då jag vet att överläggningar just nu sker i rådet väntar vi på att få höra hur kommissionen ska arbeta för att skydda de enskilda ländernas handlingsfrihet och skapa en effektiv grund för samarbete, så att vi kan bekämpa bedrägeri och dåliga vanor. Avslutningsvis vill jag gratulera er herr kommissionsledamot och säga att jag tror på allt ni har sagt i denna kammare. Att höra er säga att era åsikter i nuläget skiljer sig åt på pappret men inte i tankarna är något jag väntar på att få se i praktiken. Lycka till.
Othmar Karas
(DE) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Först och främst vill jag välkomna kommissionsledamoten. Det är trevligt att se er här och att se er sitta i just den stolen. Det vi de facto gör här är bland annat att verkställa regelverket för den sociala marknadsekonomin.
Vi befinner oss i ett spänt tillstånd. Å ena sidan måste vi fortsätta längs marknadens väg, eftersom vi måste omsätta principerna om den inre marknaden. Å andra sidan kan vi inte överge vår ansvarskänsla. Därför måste vi införa vissa begränsningar på spelmarknaden. Vi måste acceptera vårt ansvar. Vi kan inte tillåta alla att göra precis vad de känner för, varken på spelmarknaden eller på finansmarknaden, och sedan låta samhället stå för kalaset. Det handlar om saker som utbildning, penningtvätt, kriminalitet och spelfrihet. Vi måste se dessa frågor som en helhet.
Några tydliga definitioner finns inte heller. Vi talar alla om hasardspel, men det finns många olika typer av hasardspel och det finns olika definitioner. Därför välkomnar jag grönboken, eftersom vi med dess hjälp kan ta itu med definitionsfrågan, problemen och de enskilda ländernas många seder och bruk på samma gång.
Ett renodlat inremarknadsperspektiv kommer inte att hjälpa oss att lösa dessa problem. Vi bör dock inte använda en metod och utesluta alla andra. Vi behöver ett regelverk på EU-nivå, så att det inte slutar med att vi diskuterar det här varje år. Medlemsstaterna och de olika aktörerna är alla inblandade. I vårt samarbete ska vi inte underminera medlemsstaternas lagstiftning utan trygga rättssäkerheten på den europeiska marknaden.
Pier Antonio Panzeri
(IT) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Vi vet att de enskilda ländernas regelverk skiljer sig åt, och vi vet att olika tolkningar av europeisk och nationell lagstiftning i nuläget leder till ett stort antal lagöverträdelser och tvister bland medlemsstaterna.
Bristen på en gemensam politik på EU-nivå är inte längre hållbar i ljuset av de utmaningar som de nätbaserade speltjänsternas gränsöverskridande natur utgör. Vidare har Internets snabba utbredning och den ökade elektroniska handeln under de senaste åren lett till ett ökat utbud av nätbaserade speltjänster och till att gränsöverskridande frågor som ännu är olösta har uppstått.
Därför är jag övertygad om att EU:s institutioner bör ta itu med dessa gemensamma utmaningar, såsom att skydda konsumenterna - och då framför allt barn - och bekämpa brottslighet och bedrägerier, men även de utmaningar som rör kampen mot olagliga och icke godkända tjänster som de nationella myndigheterna ensamma inte kan hantera.
Kommissionen måste därför svara på parlamentets begäranden och sträva efter att ta fram ett regelverk på EU-nivå. Kommissionen måste visa att man är fast besluten att göra detta. Herr kommissionsledamot, jag ifrågasätter inte er goda vilja, och därför vill jag säga att jag tycker att samrådet är en bra idé, precis som grönboken, såvida det används för att fastställa rättsliga ramar och inte bara blir ett mål i sig själv. Den gamla kommissionen tog alltför ofta fram utkast till grönböcker och vitböcker utan att några beslut fattades. Jag tror dock att ni inser, herr kommissionsledamot, att vi behöver beslut och inte bara ord.
Eija-Riitta Korhola
(EN) Fru talman! Med hänsyn till vilken hållning som EG-domstolen, rådet, kommissionen och parlamentet hittills har haft när det gäller hasardspel och vadhållning har jag kommit fram till följande slutsatser. Praktiskt taget alla medlemsstater och parlamentet motsätter sig att principerna om ursprungsland och ömsesidigt erkännande tillämpas på detta specifika och känsliga område. Domstolen accepterar detta, vilket än en gång visas i dess dom från september. För kommissionen innebär denna dom att den förlorar ett av de huvudargument som har använts vid alla fall av överträdelser.
Medlemsstaterna är fria att själva ställa upp sina politiska mål när det gäller vadhållning och hasardspel, samt att i detalj ange vilken nivå av skydd de anser vara lämplig för sina medborgare. Rådet och parlamentet har arbetat hand i hand under många år. År 2006 och 2007 kom man överens om att hasardspel och vadhållning inte skulle omfattas av tjänstedirektivet och direktivet för audiovisuella medietjänster.
Christel Schaldemoses betänkande från förra året byggde på det arbete rådet gjorde under det franska ordförandeskapet, och samma linje har följts även under det svenska och det spanska ordförandeskapet. I Christel Schaldemoses betänkande var jag ansvarig för EPP:s linje, och jag delar hennes åsikt.
Herr kommissionsledamot, jag vill fråga er följande: delar ni åsikten att kommissionen nu måste börja hjälpa medlemsstaterna i kampen mot all illegal - med andra ord icke godkänd - spelverksamhet, i stället för att lägga tid på frågor som redan har besvarats? Om ja, hur ska detta göras?
Bogusław Sonik
(PL) Fru talman! Det är ingen tvekan om att den nätbaserade spelverksamheten utvecklas mycket dynamiskt i Europa. Mer än 40 procent av världens spelmarknad inriktas på Europa och den blir allt lönsammare. Under de senaste fyra åren har intäkterna närapå fördubblats från 6,5 miljarder euro till 11 miljarder euro. Denna statistik visar att företeelsen kommer att spridas ytterligare, både på överstatlig och gränsöverskridande nivå. Utvecklingen av tjänsterna och Internetmarknaden samt förändringar i kundernas inställning kräver att Europeiska unionen reagerar. Bristen på gemenskapslagstiftning på området nätspelande är bara ett exempel på hur institutionerna inte bara misslyckas med att hålla jämna steg med de sociala förändringarna, utan dessutom med att reagera på den föränderliga inre europeiska marknadens behov. Spelmarknaden, som utvecklas dynamiskt och grundar sig på gränsöverskridande kontakter och transaktioner, kräver ett gemensamt och tydligt regelverk för att vi ska kunna minimera riskerna kopplade till bedrägeri, penningtvätt, uppgjorda matcher och spelmissbruk. Tydliga och öppna principer ska ligga till grund för hur den inre marknaden fungerar, och vi måste framför allt skydda de europeiska konsumenterna från dessa hot.
Vi bör upplysa konsumenterna om de möjliga negativa följderna av nätspelande. Som vi sade i resolutionen i mars är unga människor ännu inte mogna att kunna skilja på saker som tur, chans och sannolikhet att vinna. Vi måste fastställa risken för att unga utvecklar spelberoende. Allt oftare misslyckas kommissionen med att hålla jämna steg med den snabba utvecklingen av Internet och olika typer av nätaktiviteter, och inte bara när det gäller den här frågan. Är inte ett av skälen till detta att kommissionen helt består av personer som växte upp i en tid då denna elektroniska värld av nätbaserat entreprenörskap bara var en framtidsfantasi?
Kommissionen måste utarbeta en utförlig rapport som analyserar allt som är kopplat till problemet med ärlighet i spelbranschen, och alla juridiska och sociala konsekvenser i samband med detta. Vad som behövs är en tydligt definierad europeisk uppförandekod, som sätter högsta möjliga standarder och kan skilja mellan vad som är ärlig och sportslig konkurrens i spelvärlden och vad som är fult spel.
Elena Oana Antonescu
(RO) Regleringen av spelmarknaden i Europeiska unionen är en känslig fråga, vare sig vi talar om konventionellt eller nätbaserat hasardspel. Den nätbaserade spelsektorn har expanderat under de senaste åren och är nu ett område där enorma vinster görs. Vissa förespråkar ett förbud mot nätspelande, medan andra tror att ett sådant förbud skulle leda till en ökning av dessa aktiviteter helt utan någon gällande lagstiftning.
Både Europeiska unionen och medlemsstaterna har vissa gemensamma mål i sitt arbete att förbättra regleringen av spelandet. De vill skydda minderåriga, hitta en lösning på missbruksproblemen, införa lämpliga kontrollåtgärder när det gäller öppenhet och regler för marknadsföring, och inte minst förhindra beroende och omåttligt nätspelande.
Eftersom det saknas en harmoniserad lagstiftning på området är medlemsstaterna fria att själva sätta upp sina politiska mål på området och definiera vilken grad av skydd som krävs. Även om målen tycks vara de samma är det långt ifrån lätt att lösa frågan om reglering på området. Vi kan dock inte förneka situationens verklighet - hasardspel är en viktig ekonomisk verksamhet som inte helt följer reglerna för den inre marknaden. Utan restriktioner genom tekniska hinder kan man få tillgång till dessa aktiviteter över gränserna och skapa vinster som uppgår till miljarder euro.
Besluten i EG-domstolen har inte fört de båda sidorna, som har olika åsikter om rätt sätt att införa regleringen, närmare varandra. Kommissionen står fortsatt inför en paradoxal verklighet mellan medlemsstaternas lagstiftning om reglering på området och de invändningar som spelföretag har mot de nationellt införda restriktionerna.
Jag är ingen förespråkare för nätbaserat hasardspel. Jag skulle snarare säga att jag är emot denna aktivitet. Dock känner jag att vi måste utgå från verkligheten att dessa spel existerar. Därför måste vi ta fram en harmoniserad lagstiftning som inte bara reglerar de ekonomiska operatörernas aktiviteter, utan - viktigast av allt - vi måste även ha sätt att stötta konsumenterna. Vi måste skydda minderåriga och sårbara personer. Dessutom måste vi förhindra beroende och undvika organiserad brottslighet.
Tamás Deutsch
(HU) Först och främst ett varmt välkommen till kommissionsledamot Barnier. Jag önskar honom lycka till i arbetet. Mina damer och herrar, låt mig sammanfatta vad jag vill säga i tre huvudpunkter.
Först och främst, i denna tidsålder där experter säger att vår värld domineras av massmedia och Internet, kan man inte verkligen diskutera hasardspel, och då framför allt nätspelande, utan att ta hänsyn till de relevanta sociala, kulturella, hälsomässiga och mentala effekterna kopplade till detta. Det är också tydligt att nätspelande har uppenbara skadliga effekter på samhället, något som tydliggjordes i det beslut parlamentet antog för ett år sedan. Det räcker att nämna effekterna som hör samman med utveckling av beroende, organiserad brottslighet och penningtvätt. Vi får inte heller glömma de skadliga effekterna på sportvadhållning, nu när även Europa har drabbats av en fruktansvärd skandal med uppgjorda matcher, en skandal som tyvärr är kopplad till den här frågan.
För det andra anser jag att vi börjar i fel ände om vi tror att regleringen av nätspelande är en fråga som rör den fria marknaden. Det handlar i första hand om att skydda konsumenterna. Jag anser att regleringen måste vara inriktad på frågor om konsumentskydd.
Sist men inte minst vill jag komma med två förslag. En gemensam reglering krävs på EU-nivå, en reglering som är baserad på konsumentskydd och är inriktad på förebyggande åtgärder för att förhindra beroende, sambandet mellan nätspelande och organiserad brottslighet och skandaler med uppgjorda matcher som äventyrar rent spel. Sist men inte minst krävs att Europeiska unionen inför en reglering som sträcker sig över och bortom EU:s gränser, eftersom nätspelande är en global fråga och en fråga som vi också måste ta itu med.
Jim Higgins
(EN) Fru talman! Precis som många andra typer av verksamheter har hasardspel dragit nytta av den avancerade tekniken. Det finns för- och nackdelar. En av fördelarna är att tekniken förenklar spelet och gör det lättare att göra sina insatser. Medlemsstaterna tjänar enorma pengar på verksamheten, som även har spridits till många andra områden. Tidigare handlade det bara om kapplöpningar och sport, men nu omfattar verksamheten ett väldigt stort antal andra områden, såsom politisk vadslagning. Man kan, som vi säger i Irland, satsa pengar på två flugor som går upp längs väggen. Det betyder att vi har enorma fördelar när det gäller de områden som omfattas av spelverksamheten.
Nackdelen är att vi har bedrägerier, uppgjorda matcher, sociala problem både ute i samhället och i hemmen, och dylikt. Enligt Anonyma Spelare finns det bara i Storbritannien runt 600 000 personer med spelberoende och som är medlemmar i Anonyma Spelare. Vi har samma problem i Irland, och det är ett vanligt problem även inom resten av EU.
Jag tror att vi måste titta på EG-domstolens beslut som säger att det är upp till varje medlemsstat att ta fram egna regler och föreskrifter. Vi behöver en gemensam politik, eftersom spelande är gränsöverskridande. Det förekommer över hela Europeiska unionen. Jag tror att vi måste gå tillbaka till de utmärkta rekommendationer som gjordes den 10 mars 2009 och som är värda att tas upp igen. Till exempel uppmanar ledamöterna medlemsstaterna att nära samarbeta för att lösa de sociala problem och allmänna ordningsproblem som uppkommer till följd av gränsöverskridande nätspelande. För det andra måste vi skydda konsumenterna mot bedrägerier, och vi måste ha en gemensam strategi för det. För det tredje behövs ett gemensamt regelverk när det gäller marknadsföring av och bestämmelser för nätspelande. Sist, men absolut inte minst, bör vi när det gäller kredit ha ett maximalt kreditbelopp och, i synnerhet ur en ålderssynvinkel, en bestämd åldersgräns.
Pier Antonio Panzeri hade rätt när han tidigare sade att vi pratar mycket om resolutioner och rekommendationer. De är alla lovvärda, men i slutändan behöver vi omsätta dem i handling. Annars blir de bara tomma ambitioner. Vi måste alltså prata om handling och om en tidsplan. Därför ser jag fram emot kommissionens svar.
RadvilMorkūnaitė-Mikulėnien
(LT) Det är förmodligen ingen som inte håller med om att spelande, precis som andra typer av beroende, leder till allvarliga sociala problem som inte bara påverkar spelaren själv utan hela samhället. Det är ett komplext problem.
I takt med den snabba ökningen av Internetåtkomst i vår globaliserade värld har en ny form av beroende ökat kraftigt, nämligen nätspelsberoende. Under de fjorton år som gått sedan 1996 har spelmarknaden vuxit kraftigt. I takt med att marknaden växer ökar intäkterna från hasardspel världen över. Så länge vi inte har något gemensamt system på EU-nivå för att reglera nätspelandet, kommer de enda som är glada över siffrorna att vara företrädarna för nätspelsbranschen.
EG-domstolen har sagt att speltjänster kan dra fördel av rörelsefriheten och att medlemsstaterna själva bör reglera dessa i enlighet med egna värderingar och traditioner. Litauen är till exempel ett av de länder inom EU där nätspelande är förbjudet. Den fria rörligheten för tjänster gör dock att man har möjlighet att spela och att man har fri tillgång till hasardspel. Även om vi förbjuder hasardspel i hela Europeiska unionen kommer vi inte att vara skyddade från spelverksamhet som är registrerad i andra delar av världen. Därför är det viktigt att ta fram ett gemensamt system på EU-nivå för att reglera nätspelandet, ett system som tar hänsyn till skydd för riskgrupper och i synnerhet skydd av minderåriga och kontroll av transaktionerna.
När det gäller minderåriga blir de inte bara beroende av spel med pengar, utan ofta även av våldsamma spel med aggressivt innehåll, vilket också är ett stort problem.
Denna situation är nästan identisk med frågan om CO2-utsläpp, som vi så ofta har debatterat. Internet har inga gränser, så om vi har olika regler och bestämmelser för nätspelande kommer det att bli som problemet med klimatförändringar: mycket prat och tyvärr lite resultat.
Piotr Borys
(PL) Fru talman! Jag skulle vilja ställa en fråga till kommissionen med anledning av de frågor min kollega Slawomir Nitras ställde. Han kan inte närvara i dag på grund av problem att komma till Strasbourg. Först vill jag fråga kommissionen om den kan kommentera de nyligen genomförda ändringarna i medlemsstaternas lagstiftning på området gemensamma beslut i EG-domstolen. För det andra undrar jag om kommissionen fortfarande föreskriver att man vidtar juridiska åtgärder för att införa gemensamma ramar för att reglera transaktioner i samband med nätspelande, med hänsyn till i första hand konsumentskydd och kampen mot spelberoende, men även till ökningen av den organiserade brottsligheten i ett system som inte granskas och styrs i tillräcklig utsträckning?
Håller kommissionen i samband med detta med om att medlemsstaterna, trots de gemensamma EU-reglerna som gäller i dag, ännu inte kan hålla tillbaka sina medborgares spelande även om man t.ex. tillämpar förbud? På det här området verkar det som att lagstiftningen inte anpassas till den rådande situationen och den ständigt förändrade marknaden för Internettjänster. Jag vill därför fråga följande: vilka åtgärder tänker Europeiska unionen vidta på området för att exempelvis ta fram en gemensam rättslig ram för alla medlemsstater?
Toine Manders
(NL) Jag vill gratulera kommissionsledamot Barnier till utnämningen som ledamot av kommissionen, och välkomna honom varmt hit. Här finns en hel del att göra.
Tjänstedirektivet, eller ”Bolkestein-direktivet”, som har diskuterats här, utesluter uttryckligen spelande. Jag tycker att detta är beklagligt eftersom det betyder att vi inte vågade se att det utgör ett problem för konsumenterna, och jag tror att det berodde på regeringar som helst vill se det som ett monopol för medlemsstaterna även i fortsättningen. Resultatet har blivit ett lagstiftningshopkok som nu leder till ett mycket osäkert rättsläge. Detta är beklagligt, och bakom det ligger bristen på mod att våga se problemen även från vår sida. Att ha ett problem men inte våga se det är ju som att sticka huvudet i sanden som strutsar gör. Men problemen är verkliga, eftersom de företag som tillhandahåller speltjänster ständigt letar efter nya öppningar.
Vår aktuella lagstiftning grundar sig på fysiska gränser, men vi gick in i de virtuella gränsernas tidsålder för länge sedan. Därför anser jag att vi måste se till att ha en europeisk inställning till nätspelande, införa tydligare lagstiftning och involvera leverantörerna i detta, se till att konsumenterna är skyddade och förhindra organiserad brottslighet. Det betyder dock också att vi måste våga gå ifrån en situation där myndigheterna har monopol på grund av EG-domstolens beslut att ”monopol är tillåtna så länge man tillämpar en restriktiv politik”. Detta håller på att bli helt omöjligt.
EG-domstolen fastslår också detta regelbundet, och jag tror att vi måste ha modet att vidta formella åtgärder som eliminerar spelmissbruk och överdrivet spelande; inte bara för våra medborgares skull utan även för att förhindra organiserad brottslighet. Jag hoppas att detta visar sig vara framgångsrikt, kommissionsledamot Barnier: ni har en enorm uppgift framför er och jag önskar er lycka till.
Kanske - och detta är min avslutande kommentar, fru talman - skulle det vara en stor sak att uppmuntra parlamentet genom att titta närmare på hur tjänstedirektivet verkställs, för jag har trots allt hört många positiva rapporter om detta.
Franz Obermayr
(DE) Fru talman! I mål C-42/07 utredde EG-domstolen huruvida Portugal bröt mot EG-rätten genom att förbjuda nätspelande. Portugal hade förbjudit företag att tillhandahålla hasardspel på Internet. Företagen som påverkades av förbudet, såsom BWin och Liga Portuguesa de Futebol Profissional, gick till rätten och drev sina ärenden ända upp i EG-domstolen. Huvudargumentet var att Portugal genom att göra så bröt mot friheten att tillhandahålla tjänster, och att alla entreprenörer i slutändan ska ha rätt att tillhandahålla tjänster över gränserna. Dessutom ska alla EU-medborgare ha rätt att erhålla tjänster, vilket är en passiv form av frihet.
När det gäller innehållet innebär friheten att tillhandahålla tjänster dock även ett förbud mot diskriminering, vilket innebär att staten inte har rätt att ställa utländska tjänsteleverantörer i en mindre gynnsam position än inhemska leverantörer. Å andra sidan omfattar friheten att tillhandahålla tjänster även ett förbud mot restriktioner, vilket innebär att alla åtgärder som inte i sig själva är diskriminerande utan avsedda att hindra utländska företag att ta sig in på marknaden naturligtvis är förbjudna. Intressant nog avslog domstolen detta och menade att friheten att tillhandahålla tjänster kan begränsas om den äventyrar det allmänna intresset att bekämpa bedrägeri, säkra konsumentskyddet och förhindra spelberoende.
Spelberoende är ett stort problem just nu. Bara i Tyskland har 200 000 personer officiellt kategoriserats som spelberoende, och unga hamnar i allt större utsträckning i detta beroende. En studie har visat att människor börjar spela i så ung ålder som 13 år. Samtidigt känner vi till problemet att privata operatörer som följer de strikta kraven och har lämpliga rutiner för konsumentskydd kategoriskt utesluts från marknaden samtidigt som statligt ägda spelmonopol tillåts för att undvika konkurrens på gemenskapsnivå, vilket ger dem större fördelar på marknaden.
Jag hoppas att man kommer att ta hänsyn till denna mycket svåra och motsägelsefulla situation när man tar fram ett nytt regelverk, och att kommissionen kommer att införliva dessa nyckelfrågor som jag har tagit upp.
Giovanni Collino
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Först och främst vill jag önska kommissionsledamot Barnier lycka till i sitt arbete, för vi behöver få en hel del jobb gjort.
Hasardspel har av naturen psykologiska konsekvenser för spelarna själva och påverkar även de enskilda samhällena både kulturellt och beteendemässigt. Med tanke på riskerna med spelandet är det beslut som EG-domstolen nyligen fattade och som ger varje medlemsstat rätt att själv sätta upp regler för att kontrollera hasardspel och vadhållning på Internet klokt.
Beslutet som rör Liga Portuguesa bekräftar att Europeiska unionen regleras internt av 27 olika regler, på basis av vilka varje stat har beslutat att lagstifta. Denna hållning går helt mot tillämpningen av lagen om den inre marknaden, och mot spelsektorn och harmonisering på europeisk nivå.
Tillhandahållande av tjänster som inte är strängt reglerade skulle påverka individuella EU-medborgares behov och beteende negativt, och jag tänker då särskilt på de mest sårbara grupperna och unga människor.
Vi ber er, ledamot Barnier, att börja arbeta för att ta fram ett regelverk som klargör operatörernas ansvar och upprättar gemensamma principer och en uppförandekod för dem. Målet ska vara att skydda alla de europeiska medborgare som har en passion för nätspelande.
Milan Zver
(SL) Herr kommissionsledamot, jag önskar er lycka till med era nya uppgifter.
Hasardspel är en modern form av beroende. Alla vet vi att det är ett sätt för den moderna människan att fly. Trots det är nätspelande ett faktum som vi politiker måste ta itu med, och för vilket vi måste hitta bästa möjliga lösning. Å ena sidan måste vi skydda de principer som Europeiska unionen bygger på, såsom fri rörlighet för tjänster, och å andra sidan måste vi skydda konsumenterna.
Vilken väg ska vi då välja? Om vi ger medlemsstaternas nationella myndigheter för stora befogenheter tror jag inte att vi kan få bort alla nackdelar som finns med nätspelande. Inte heller kan vi få bort penningtvätt eller annan kriminell verksamhet kopplad till detta.
Viktigast av allt är att vi inte kommer att kunna få bort monopolen, eftersom drivna operatörer kommer att inta exakt den rollen inom sina nationella gränser. Jag är emot protektionism när det handlar om spelande, och jag önskar att er grönbok verkligen skulle kunna lösa problemet till allas bästa, för konsumenternas och de nationella myndigheternas bästa och till fördel för de principer som Europeiska unionen bygger på.
Ilda Figueiredo
(PT) Fru talman, herr kommissionsledamot! Här har vi att göra med en mycket viktig fråga när det gäller att försvara medborgarnas intressen och skydda dem mot riskerna för bedrägerier, som är så vanligt förekommande i spelbranschen, inklusive den nätbaserade spelbranschen.
Medlemsstaterna måste upprätthålla sin självständighet och sin legitimitet att lagstifta om kontroll av hasardspel i enlighet med de egna traditionerna, och förbättra skyddet för konsumenterna och för medborgarnas intressen, inklusive att göra investeringar på det sociala området, som görs i Portugal.
På grund av detta finns inget utrymme för att tillämpa konkurrensreglerna och reglerna för friheten att tillhandahålla tjänster här. Vi har inte att göra med en normal typ av tjänst, vi har att göra med ett spel som har allvarliga följder för medborgarnas liv. Därför hoppas vi, herr kommissionsledamot, att ni tänker på detta i de åtgärder som ska utformas och tar hänsyn till medlemsstaternas fulla legitimitet att fortsätta att lagstifta i nuläget.
Seán Kelly
(GA) Fru talman! Tack för att jag får möjlighet att säga några ord om denna viktiga internationella fråga.
(EN) Spelande - och då framför allt nätspelande - är ett dolt beroende, och till skillnad från de stora missbruksproblemen med alkohol och droger finns inga uppenbara fysiska symptom på sjukdomen. Nätspelande är dessutom den nya generationens beroende och ett beroende som är särskilt förekommande bland unga människor. Dessa är långt mer insatta i den digitala världen än sina föräldrar, vilket gör att det är svårt att upptäcka beroendet hos dem och att det följaktligen är svårare att skydda dem.
Därför välkomnar jag en omedelbar publicering av grönboken, som måste ta upp tre saker: för det första ta fram fakta om hur utbrett spelandet är. Ett exempel på detta är att det i min stad, med 10 000 invånare, för några år sedan bara fanns två spelbyråer men nu finns det 18. För det andra behöver vi, efter att dessa fakta har tagits fram, ett utbildningsprogram för unga, föräldrar och lärare, och för det tredje lagstiftning som ska gälla för alla länder.
(GA) Jag önskar er lycka till med detta viktiga arbete, herr kommissionsledamot.
Andreas Mölzer
(DE) Fru talman! I debatten om huruvida nätspelande bara ska bedrivas av monopol, om det ska krävas licens för det, eller om det ska förbjudas helt, tycker jag att vi inte ska glömma att ökningen av spelberoende har varit mycket dramatisk. Som alla vet får croupierer på kasinon psykologisk utbildning att upptäcka spelare vars beteende tyder på beroende. Om så krävs kan de spärras från att spela. I takt med att utbudet av nätspel har vuxit kraftigt har missbruksproblemen i allt högre utsträckning flyttat till Internet. Det äventyrar människors relationer, arbete och hälsa, och kan väldigt fort växa till skulder på tusentals euro.
Att skydda unga är ett annat problem på området. Vi kommer dock inte att komma någonstans genom att förbjuda unga människor från att spela. En studie har visat att en av tio studenter i Hamburg mellan 14 och 18 år spelar olagligt om pengar på Internet, både i form av nätpoker och av sportvadhållning. Vi får inte heller glömma att det, förutom de tragiska ödena för de berörda och deras familjer, även resulterar i kostnader för samhället.
Talmannen
Herr kommissionsledamot, låt mig först välkomna er, eftersom jag inte har öppnat debatten och för att ge er möjlighet att besvara dessa många frågor.
Michel Barnier
Fru talman! Tack för välkomnandet, och tack till er alla för era välgångsönskningar och er uppmuntran. Som ni har förstått, och som jag har sagt här inför parlamentet, påbörjar jag denna nya uppgift som ordförande José Manuel Barroso har anförtrott mig med stor beslutsamhet och fast vilja. Jag ska till och med förbli lite idealistisk. Jag tror på kreativa ideal, särskilt när det gäller det europeiska projektet.
Frågan som Malcolm Harbour nyss framförde mycket tydligt, och frågorna från Andreas Schwab, Evelyne Gebhardt, Heide Rühle och Cornelis de Jong, i synnerhet, handlar alla om följande: Kommer Europeiska kommissionen nu att visa beslutsamhet och initiativkraft, och kommer den dessutom att göra det genom att använda andra metoder än överträdelseförfaranden?
Missta er inte. Jag har bara innehaft detta uppdrag i två dygn. Jag ber er alltså att ge mig och mina kolleger tid att arbeta och att lägga fram förslag för er på ett seriöst sätt. Jag vill emellertid framför allt tala med er om ett nytt tillvägagångssätt, och jag gör detta av ett skäl som är mycket viktigt för mig. Som flera av er har sagt - däribland Othmar Karas, och Evelyne Gebhardt och Ilda Figueiredo alldeles nyss - handlar detta inte om en tjänst som alla andra. Det är av detta skäl som ni gör rätt i att förvänta er detta nya tillvägagångssätt från kommissionen, som ska ta sin början med det samråd som jag just har föreslagit er.
För närvarande står det medlemsstaterna fritt att välja hur de ska hantera denna fråga, så länge de handlar i enlighet med fördraget. Alla medlemsstater anser att spelande måste regleras med omsorg, med tanke på den risk det utgör för samhället, en risk som beskrivs klart och utförligt i Christel Schaldemoses betänkande som jag har läst mycket noggrant och med stort intresse.
Rådets arbete har också bringat i dagen avsevärda skillnader i åsikter, traditioner och praxis. Vad jag har lagt märke till är att sedan 2006, när medlemsstaterna valde att undanta hasardspel från tillämpningsområdet för tjänstedirektivet, har inte kommissionen rådfrågat dem om EU-initiativ. Det är därför detta ska förändras. För min del kommer mina arbetslag och jag att följa rådets arbetsgrupps arbete mycket noga. Jag vet också att många medlemsstater vill att tillämpningsområdet för förslaget till direktiv om konsumenträttigheter ska begränsas. Jag bekräftar att kommissionen inte utesluter andra lösningar än överträdelseförfaranden.
För att hitta rätt väg att gå kommer jag att offentliggöra ett politiskt dokument. Själv använde jag ordet ”grönbok”, men för detta behöver jag först kontrollera innehållet och tidsplanen för kommissionens arbetsprogram och diskutera det med mina kolleger. Vi kommer emellertid att offentliggöra ett politiskt dokument för att ge struktur åt framtida diskussioner om denna fråga. Detta är absolut en fråga om en ny och betydelsefull form av samordning på EU-nivå.
Naturligtvis finns det en ekonomisk dimension, men jag vill upprepa att detta enligt min åsikt inte är den enda dimensionen. Det finns andra allvarliga frågor som utgör precis lika stora utmaningar av allmänt intresse. Jürgen Creutzmann, Timothy Kirkhope, Jaroslav Paška - jag kan inte nämna alla som har yttrat sig, men jag har noggrant antecknat vad de olika samordnarna för era grupper har sagt på era vägnar.
En av dessa frågor, en av dessa utmaningar, är gränsöverskridande brottslighet. Är det möjligt att bekämpa denna typ av brottslighet utan att använda sig av ett europeiskt tillvägagångssätt? Enligt min åsikt är det omöjligt. Om vi inte antar ett europeiskt tillvägagångssätt när det gäller nätspelande, kommer vi inte heller att kunna göra framsteg med att upprätta en inre marknad för e-handel.
När det gäller nätspelande är det absolut minsta vi måste göra att stärka samarbetet mellan nationella myndigheter för att reglera spelandet i Europa. Detta är också en av de frågor som undersöks av rådets arbetsgrupp. I denna fråga liksom i andra kommer kommissionen därför att samarbeta med medlemsstaterna.
Utöver att lyssna på medlemsstaternas åsikter ska jag även fortsätta att lyssna på vad som sägs i Europaparlamentet, som jag har gjort nu i förmiddag. Jag har visserligen förstått att det finns skilda åsikter på de olika sidorna i parlamentet, som inte alltid överensstämmer, men jag är medveten om vilken linje majoriteten i parlamentet står för. Jag ska lyssna på parlamentet och på alla berörda parter liksom på organisationer under detta samråd om bättre europeisk samordning. I alla fall är det vad jag ska föreslå mina kolleger i kommissionen inom de närmaste dagarna.
Jag har talat om utmaningar och prövningar, och jag ska även avsluta i denna anda. Bland de problem som samhället står inför finns givetvis frågan om beroende, som är en extremt viktig fråga och har lyfts fram i betänkandet. Vi har även frågan om minderåriga. Vi måste ha strikta begränsningar, så att minderåriga inte kan spela. Alla medlemsstater arbetar med denna fråga, men på ett oorganiserat sätt. Det är därför jag anser att det måste finnas europeisk samordning på detta område.
För att kunna göra ett gott arbete måste man först förstå ordentligt. Det är också därför jag säger ja till den begäran som många av er har framfört om att kommissionens politiska dokument ska innehålla sifferuppgifter och tillförlitlig statistik, utöver de siffror som nämndes nyss. Liksom i synnerhet Catherine Stihler och Mairead McGuinness nyss begärde kommer jag därför att bemöda mig om att kommissionens dokument, utöver klara politiska riktlinjer som inte bara består av ord utan också förslag till beslut, framför allt ska innehålla en så exakt diagnos som möjligt för alla dessa frågor.
Slutligen skulle jag vilja ta upp ett ämne som också har samband med frågan om spelande, nämligen finansieringen av idrotten. Jag säger dessutom detta i egenskap av någon som har ägnat tio år av sitt liv åt att organisera idrottsverksamhet. Det återstår ett fåtal dagar till invigningen av de olympiska spelen i Vancouver, och jag har haft äran att vara medordförande i en olympisk organisationskommitté. Jag vet därför att det är kostsamt att anordna stora idrottsevenemang och att finansieringsnätverken på ett eller annat sätt har samband med spelande.
Det är dessutom av detta skäl som många medlemsstater som finansierar idrott genom spelande också vill skydda sin nationella praxis eller lagstiftning. Kommissionen genomför för närvarande en undersökning om finansieringen av idrott för att kunna förstå alla dessa farhågor bättre. Det kommer även att hållas en konferens nästa vecka i Bryssel, och i det politiska dokument som jag kommer att lägga fram för er kommer jag även ta upp frågan om nätverk som finansierar evenemang och idrott genom spelande.
Jag har lyssnat på er mycket noga och jag är mycket tacksam mot er för mångfalden och kvaliteten hos era anföranden. Jag ska fortsätta att lyssna på er. Jag kommer att samråda med alla berörda parter, både tillsammans med parlamentet och separat. På grundval av det tidigare nämnda politiska dokumentet, som med reservation för kollegiets samtycke troligtvis kommer att bli en grönbok, ska jag därför sammanträda med er senast i höst, så att vi kan uppnå detta mål om större samstämmighet och upprätta denna fantastiska form av samordning på EU-nivå.
Talmannen
Tack så mycket, herr kommissionsledamot, för detta uttömmande och uppmuntrande svar.
Debatten är härmed avslutad.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Sławomir Witold Nitras  
Från första stund vill jag dra er uppmärksamhet till nätspelandets betydelse i dagens värld. I den pågående debatten behandlar vi flera frågor som enligt min åsikt bör lösas så fort som möjligt, helst på EU-nivå. EG-domstolen fastslog i sin dom att lagstiftningen om spelande är en fråga för medlemsstaterna, och att det pågår en skärpning av regelverket på detta område. Inte bara i Polen utan även i andra länder hörs röster om att vi borde begränsa möjligheterna till spel på Internet avsevärt. Enligt min åsikt är detta ett steg i rätt riktning, och avsett att leda till införande av tydlig och enhetlig lagstiftning, inklusive principer för säkerhet på Internet. Å andra sidan sker spelandet av hasardspel på nätet ofta utanför ett enda lands territorium. Detta ger upphov till allvarliga konsekvenser, inte bara rättsliga utan även ekonomiska. Frågan om vilken domstols behörighet som bör gälla, och i vilken utsträckning den bör gälla, förblir obesvarad. Jag anser att eftersom en av Europeiska unionens grundläggande uppgifter är att garantera sina medborgares säkerhet, bör den införa reglering på EU-nivå, och även se till att denna genomförs effektivt.
(Sammanträdet avbröts kl. 11.25 och återupptogs kl. 12.00.)
