Kvinnornas roll i industrin (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Ilda Figueiredo, för utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män, om kvinnornas roll i industrin.
Detta betänkande är mycket viktigt och kommer antagligen att få stor uppmärksamhet i media.
Ilda Figueiredo
föredragande. - (PT) Jag måste börja med att tacka ledamöterna och personalen i utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män och föredraganden för yttrandet från utskottet för industrifrågor, forskning och energi för deras stöd och värdefulla bidrag, särskilt genom deras förslag i anslutning till betänkandet som möjliggjorde att det kunde antas enhälligt. Detta arbete tog flera månader och innefattade en offentlig utfrågning där ledamöter från de båda parlamentsutskotten och gäster utifrån, särskilt sociala organisationer, lämnade värdefulla bidrag.
Syftet med betänkandet är att uppmärksamma kvinnornas roll i industrin. I genomsnitt drygt 14 procent av EU:s förvärvsarbetande kvinnor är anställda inom industrin. I en del länder är denna andel över 25 procent, t.ex. i Bulgarien och Tjeckien, och i andra runt 20 procent, t.ex. i Portugal, Grekland och Ungern.
Vi vet att kvinnorna utgör en majoritet av arbetstagarna inom vissa industrisektorer som t.ex. textil-, konfektions- och skoindustrin, delar av livsmedelsindustrin samt kork-, kabel-, elmateriel- och elektronikindustrin, medan de är underrepresenterade på de spetsteknologiska områdena. Detta innebär att vi behöver olika strategier men måste ha som gemensamt mål att stödja de kvinnor som arbetar inom dessa sektorer genom att garantera icke-diskriminering i fråga om anställning och kontrakt, likalön, karriärmöjligheter, yrkesutbildning, goda arbetsförhållanden och bättre lön, och genom att respektera moderskap och faderskap som grundläggande sociala värden.
För att kunna garantera de kvinnliga industriarbetarna anställning med rättigheter och för att underlätta deras möjligheter att få anställning inom denna viktiga produktionssektor är det också nödvändigt att ägna större uppmärksamhet åt situationen inom olika industrier i Europeiska unionen och att uppmärksamma de utmaningar de står inför och de lämpliga åtgärder som är nödvändiga. Detta gäller även den internationella handeln och i samband med övervakning av situationen när det gäller import av känsliga produkter som t.ex. inom textilsektorn.
Det är nödvändigt att särskilt uppmärksamma de omstruktureringar och omlokaliseringar av de multinationella företagen som påtagligt inverkar på kvinnors förvärvsarbete och leder till ökad arbetslöshet bland kvinnor, särskilt i de regioner där det inte finns några alternativa anställningsmöjligheter. Kampen mot den lönediskriminering som fortfarande förekommer och som drabbar kvinnliga arbetstagare, särskilt den indirekta diskrimineringen, kräver att vi utarbetar en metod för att exakt kunna analysera vad arbete medför, en metod som garanterar rätten till lika lön för kvinnor och män, som respekterar individer och yrken och som samtidigt behandlar arbete som en strukturell faktor. Syftet är att öka företagens produktivitet, konkurrenskraft och kvalitet och att ge arbetstagarna, både kvinnor och män, ett bättre liv.
Vi måste därför uppmuntra initiativ som bidrar till att företagen vidtar positiva åtgärder och hanterar de mänskliga resurserna på ett sätt som främjar jämställdhet mellan könen. Vi måste också uppmuntra informations- och yrkesutbildningsåtgärder som gör det möjligt att främja, överföra och tillämpa framgångsrika metoder. I detta sammanhang vill jag fästa uppmärksamheten på vissa projekt utvecklade med stöd av programmet Equal som jag har erfarenhet av från Portugal. Detta program förtjänar helhjärtat stöd från Europeiska kommissionen för att det ska kunna fortsätta och utökas.
Såsom framhålls i betänkandet är förhandlingar och kollektivavtal av största vikt i kampen för att avskaffa diskrimineringen av kvinnor, särskilt när det gäller anställning, löner, hälsa och säkerhet på arbetsplatsen, karriärmöjligheter och yrkesutbildning. Medlemsstaterna och kommissionen har dock ett särskilt ansvar och spelar en viktig roll för att främja jämställdhet och bekämpa all slags diskriminering, garantera anställning med rättigheter och bekämpa den bristfälliga anställningstrygghet som särskilt drabbar kvinnor.
Vi uppmanar dem därför att agera, antingen genom att fastställa högt satta normer för hälsoskydd på arbetsplatsen med beaktande av jämställdhetsaspekten, i synnerhet skyddet av mödrar, eller genom arbetstider och en arbetsorganisation som respekterar familjelivet, eller genom att skapa effektiva inspektionsmekanismer för att se till att anställningsrättigheter och fackföreningsfrihet respekteras, eller genom att sörja för ett heltäckande socialt trygghetssystem och bra social service till överkomligt pris, särskilt daghem, förskolor och äldreomsorg.
Meglena Kuneva
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Kommissionen välkomnar varmt förslaget till en resolution om kvinnornas roll i industrin. Jag gratulerar föredraganden, Ilda Figueiredo, som tar sig an den komplicerade frågan om kvinnornas situation och roll i industrin. En av flera orsaker är att problemen med jämställdheten är större inom industrin än i andra sektorer, vilket betänkandet också visar.
Inom industrin tenderar arbetsmiljöproblemen, löneklyftan och svårigheten att förena arbete och privatliv att vara ännu mer uttalade.
Det är också en komplicerad fråga eftersom den sträcker sig utanför jämställdhetspolitiken och handlar om situtionen i stort i Europas industri, och hur gemenskapspolitiken kan stödja industrin och arbetstagarna - både män och kvinnor - i globaliseringens komplicerade värld. Som ni vet betonade innebär antagandet av ”En färdplan för jämställdhet” 2006 att unionen betonar sitt åtagande att göra sitt yttersta för att komma närmare verklig jämställdhet mellan män och kvinnor.
De sex prioriterade områdena i färdplanen avser förbättringar av kvinnornas situation på arbetsmarknaden. Den första är att skapa ekonomiskt oberoende för kvinnor och män, den andra är att ge möjlighet att förena privatliv och yrkesliv, den tredje är att uppnå jämn könsfördelning i beslutsfattandet, och den fjärde är att bekämpa stereotypa könsroller. Kommissionen ser med tillfredsställelse att parlamentets förslag om en resolution lyfter fram just dessa områden. Även om obestridliga framsteg gjorts när det gäller jämställdhet mellan könen finns det fortfarande stora problem. Kommissionen delar föredragandens åsikt att vi måste fortsätta våra ansträngningar och konsolidera det som hittills har uppnåtts.
När det gäller kvinnors deltagande i industrin är det två problem vi måste ta itu med. För det första arbetar fortfarande mycket få kvinnor inom industrin jämfört med servicesektorn. För det andra arbetar ofta de kvinnor som finns inom industrin i typiskt kvinnliga sektorer som är mycket arbetsintensiva, har dålig arbetsmiljö och låga löner. Kommissionen vidtar olika åtgärder för att lösa dessa problem. Att motarbeta könsrollstänkande inom utbildningen kommer på lång sikt att ge fler högutbildade kvinnor inom tekniska och vetenskapliga yrken, och kommer också att bidra till att vissa industrisektorer får den arbetskraft de behöver, manlig eller kvinnlig. Det är också viktigt att stödja kvinnliga ingenjörer i karriären genom nätverk, mentorer och åtgärder för att balansera yrkes- och privatliv.
För att kvinnor ska kunna utvidga sina arbetsområden inom industrin är det mycket viktigt att erbjuda möjligheter till utbildning och omskolning. Europeiska socialfonden ger viktigt stöd inom detta område. Det är också mycket viktigt att förbättra den nuvarande situationen för kvinnorna i industrin. Det finns till exempel fortfarande en omotiverat stor klyfta mellan kvinnor och män. Inom industrin är skillnaden hela 30 procent.
Av denna anledning antog kommissionen i juli 2007 ett meddelande om att åtgärda löneklyftan mellan kvinnor och män. I meddelandet granskades vilka resurser som måste mobiliseras för att målet ska nås. Näringslivets deltagande är viktigt för att nå framsteg när det gäller jämställdhet mellan kvinnor och män på arbetsplatsen, löneskillnaden mellan könen, balans mellan yrkesliv och privatliv samt karriärutveckling. Förutom lagarna om likabehandling som alla företag måste följa är det viktigt att uppmuntra till frivilliga åtgärder som främjar jämställdheten, särskilt företagens sociala ansvar.
Avslutningsvis kommer kommissionen inom kort att återuppta en medvetandehöjande kampanj för företag om stereotypa könsroller. Rapporten om kvinnor i industrin betonar den viktiga roll som balans i arbetslivet har för att uppnå verklig jämställdhet mellan könen, och kommissionen är av samma åsikt. Denna punkt togs upp då parlamentet antog Kauppi-betänkandet i september 2007.
Kommissionen kommer under 2008 att rapportera om arbetet för att nå Barcelonamålen när det gäller barnomsorg. Den andra fasen av samrådet med arbetsmarknadens parter för balans mellan arbets- och privatliv avslutades i juli. Kommissionen menar att problemet bör angripas med en kombination av olika instrument, inklusive ändring av gällande gemenskapslagstiftning för att bättre ta hänsyn till nya utmaningar.
Som jag tidigare betonat återspeglar frågan om kvinnor i industrin också den allmänna situationen för Europas industri. Kommissionen kommer att fortsätta driva den politik som behövs för att möta globaliseringen, se till att industrin i medlemsstaterna har en framtid och hjälpa arbetstagare av båda könen i samband med omstruktureringar av deras företag.
Europeiska lagar om rätten till information och samråd för anställda, social dialog och Europeiska socialfonden är alla instrument som utformats för detta syfte. Europeiska globaliseringsfonden, som inrättades 2007, kommer att bidra med upp till 500 miljoner Euro per år, och enligt bestämmelserna för fonden ska speciell hänsyn tas till jämställdhet mellan könen. Kommissionen möter därmed alla de problem som tas upp i betänkandet om kvinnornas roll i industrin genom att vidta åtgärder av olika slag: förbättra jämställdheten, arbetsförhållandena och kvinnornas roll i industrin, motarbeta stereotyper, skapa större möjligheter att förena yrkes- och privatliv och ge generellt stöd åt företag och arbetstagare inom de industrisektorer som har problem.
Jag vill gärna göra ett personligt uttalande: Jag stöder helhjärtat detta sätt att angripa problemen inom detta specifika område.
Den Dover
föredragande för yttrandet från utskottet för industrifrågor, forskning och energi. - (EN) Herr talman! Jag välkomnar varmt denna rapport, som jag stöder fullt ut. De konservativa i Storbritannien stöder den, och så gör även PPE-DE-gruppen. Om Europa ska kunna spela en ledande roll i en mycket konkurrensinriktad, ja, en våldsamt konkurrensinriktad global värld behöver vi alla resurser som finns tillgängliga och på allra högsta nivå.
Även om jag inte håller med om att man genom kvotering ska bestämma hur många kvinnor som ska finnas på olika nivåer i ett företag - och jag är speciellt emot allt tvång i det hänseendet - vill jag gärna se så många kvinnor som möjligt nå högsta möjliga nivå med hänsyn till sin kompetens. Det beror ofta på hur vi definierar ”industrin”, och industrin förändras. Allting är mycket flexiblare idag, och jag är glad över att kvinnorna har en roll att spela i industrin i sina olika positioner.
Jag håller inte med om att det måste finnas ett visst handikapp eller en viss underrepresentation inom den nya tekniken, eftersom kvinnorna har tillräckligt med hjärna, intelligens och know-how för att visa vad de går för.
För det första stöder jag åsikten att vi alltid bör eftersträva lika lön överallt där det är möjligt. När det gäller detta betänkande blev jag väldigt glad över att föredraganden tog med åsikter från olika grupper och att vi uppnådde enighet. Jag vill ha bättre pensionsförmåner för kvinnor - de ska kunna föra över pension från den ena arbetsgivaren till den andra för att få högre pension ju längre tid de arbetar - och flexiblare förmåner, så att kvinnor kan få balans mellan familje- och arbetsliv.
Som sagt, jag stöder denna rapport fullt ut. Den innebär ett steg framåt. Vi behöver kvinnor på alla nivåer och jag önskar dem lycka till. Jag välkomnar särskilt vår nya ledamot av kommissionen, som är en mycket duglig person.
Edit Bauer
för PPE-DE-gruppen. - (SK) Jag vill framföra ett tack för det arbete som har lagts ned på detta betänkande av Ilda Figueiredo. I viss utsträckning redogörs i betänkandet för de problem som drabbar kvinnor som är anställda inom olika industrisektorer.
En del av problemen verkar vara eviga, t.ex. löneklyftan mellan kvinnor och män, kvinnors otillräckliga representation i företagsstyrelser eller svårigheten att förena arbete och familjeliv. En del frågor som inte diskuteras lika ofta tas också upp i betänkandet, t.ex. det otillräckliga intresset för de specifika kraven på skydd av kvinnors hälsa på arbetsplatsen eller de sociala problem som uppstår till följd av att produktionen flyttas till områden med lägre produktionskostnader.
En del av förslagen i betänkandet innebär en inskränkning av subsidiaritetsprincipen eller krav som inkräktar på arbetsmarknadsparternas behörighetsområde och systemet med kollektivavtal. PPE-DE-gruppen kommer inte att stödja dessa förslag.
Trots att betänkandet mer eller mindre utgör en sammanfattning av problem som redan är relativt välkända framgår det att förändringar på dessa områden sker långsamt, vilket man t.ex. kan se när det gäller löneskillnaderna mellan män och kvinnor. Forskningen visar entydigt att vändpunkten kommer när barnen föds: från denna tidpunkt skiljer sig mäns och kvinnors yrkeskarriärer. Svårast av allt är att bryta med de stereotyper som har en sådan avgörande betydelse, och detta är fallet även när vi inte längre verbalt ger uttryck för dessa uppfattningar. I betänkandet uppmärksammas också frågan om överförbarhet och flexibilitet för pensionsrättigheter, en fråga som blir allt känsligare i takt med att det skapas en enhetlig arbetsmarknad och kraven på arbetskraftens rörlighet ökar. Jag anser att detta är en fråga som bör ägnas tillbörlig uppmärksamhet.
Christa Prets
för PSE-gruppen. - (DE) Herr talman, fru kommissionsledamot! Först vill också jag tacka föredraganden för hennes hjälp och samarbete. Vi utnyttjade till fullo våra möjligheter att samarbeta över de politiska gränserna, och jag vill framföra ett varmt tack för detta.
Jag vill börja med att påpeka att vi redan har lagt fram ett stort antal betänkanden om detta ämne. Kravet på lika lön för lika arbete har funnits i över 30 år, och vi har ännu inte kunnat förverkliga det. Vi tar naturligtvis små steg framåt och vi producerar det ena dokumentet efter det andra, men situationen för kvinnorna i industrin är fortfarande långt från det mål vi har arbetat för under hela denna tid.
I t.ex. tillverkningsindustrin är 85 procent av de anställda kvinnor, i IKT-sektorn är siffran 15 procent och kvinnorna är faktiskt mycket svagt representerade i de högteknologiska industrierna. Det innebär inte att kvinnor har sämre utbildning utan bara - och detta gäller särskilt landsbygdsregionerna - att det helt enkelt inte finns några möjligheter till annat förvärvsarbete.
Kvinnorna arbetar fortfarande inom låglönesektorn, och även här finns det skillnader mellan mäns och kvinnors löner. Det råder fortfarande diskriminering och bristande jämställdhet, och det gäller inte bara lönenivåerna utan även arbetsvillkoren. Vi vädjar därför också till fackföreningarna att göra mer för att förhindra detta slags lönediskriminering när de deltar i löneförhandlingar.
Stödet för olika yrkesutbildningsprogram är fortfarande bristfälligt och sorgligt otillräckligt. Det krävs utbildning och yrkesutbildning för att ge de kvinnliga arbetstagarna karriärmöjligheter, även inom områden med lågkvalificerad arbetskraft. Vi uppmanar också företagen att tillämpa en familje- och kvinnovänlig personalpolitik, vilket kommer att vara till gagn för alla: när alla mår bra går företaget bättre, och det gagnar också de kvinnor som arbetar inom företaget.
Anneli Jäätteenmäki
för ALDE-gruppen. - (FI) Herr talman! Jag vill tacka föredraganden för hennes utmärkta betänkande och omfattande samarbete. Jag tackar henne särskilt för att hon har fäst uppmärksamheten på hur olika män och kvinnor behandlas, trots att vi nästan aldrig får gehör för problemet.
Jag är säker på att kommissionsledamoten är personligen engagerad i frågan, men när jag lyssnade på ert officiella svar om den färdplan som har antagits och om åtagandet att tillämpa den tänkte jag att man därefter naturligt nog kanske hade förväntat sig att få höra en redogörelse för vad som faktiskt hade hänt. Tyvärr måste vi säga att nästan ingenting har hänt i fråga om jämställdhet under denna kommissions mandatperiod. Det är beklagligt. Det är kanske inte det slags viktiga fråga som kommissionsledamöterna eller andra skulle kunna vinna poäng på. Men jag vill ändå rikta en uppmaning till oss alla att göra mer eftersom vi har ett ansvar för kvinnornas ställning i EU.
Jag ska ge er ett exempel. I Finland fick kvinnorna rösträtt 1905 medan landet ännu var en del av ett mycket konservativt Ryssland. Det var förvånansvärt. När jag nu blickar framåt tror jag inte, nu när vi är en del av EU, att det kommer att vara möjligt för kvinnorna i de olika medlemsstaterna att få samma lön och behandlas på samma sätt i EU, även om EU talar om mänskliga rättigheter och är progressivt. Jag anser att EU skulle kunna studera de beslut som fattades under tsartiden och fatta djärva beslut om likalön och jämställdhet på arbetsplatsen. Tsaren hade modet att ge kvinnorna rösträtt, men EU har inte modet att göra någonting för att genomföra lika lön för lika arbete i EU:s medlemsstater.
Wiesław Stefan Kuc
för UEN-gruppen. - (PL) Herr talman! Jag har tydliga minnen från 1950-talet i Polen. Vi såg på den tiden många enorma plakat med bilder på leende flickor som körde traktor. Detta var flickor från den så kallade Polska serviceorganisationen. Vi såg hur de lyfte upp hackor och spadar över axeln och glatt marscherade iväg till arbetet. Det fanns också kvinnor som arbetade vid vävstolar och svarvar. Tiderna har förändrats. Nu ser vi kvinnor arbeta på ritkontor, med datorer eller med nya produktionslinjer för elektronisk utrustning, mobiltelefoner och tv-apparater. Vi ser också hur kvinnor med trötta ansikten skyndar sig hem efter många timmars hårt arbete för att ta itu med andra vardagssysslor. Det var dessa bilder jag kom att tänka på när jag läste Ilda Figueiredos betänkande om kvinnornas roll i industrin.
Sedan många år har det gjorts insatser för att skydda kvinnor, minska deras arbetsbörda och behandla dem på samma sätt som män behandlas. Olikheterna består tyvärr fortfarande. Listan över förväntningar är mycket välvald även om den kanske inte är fullständig. Det finns fortfarande skillnader när det gäller hur män och kvinnor behandlas i arbetslivet, både i fråga om lön och karriärmöjligheter och i fråga om bedömningen av deras arbete och kvalifikationer. Det mest beklagliga är att det inte har visat sig möjligt att skapa förutsättningar för kvinnor att förverkliga sina förhoppningar och ambitioner, så att de kan vara säkra på anställningstrygghet och karriärmöjligheter.
Raül Romeva i Rueda
för Verts/ALE-gruppen. - (ES) Herr talman! Det har redan påpekats - och jag vill också påminna er om det - att kvinnornas roll i industrin liksom i så många andra fall på ett tydligt sätt är betingad av ett antal stereotyper, av vilka några är uppenbart skadliga.
Vi måste anstränga oss för att få bukt med sådana stereotyper, och just därför anser jag att Figueiredobetänkandet innehåller fundamentala och viktiga tankar och det är också därför vår grupp stöder det.
Det finns många sakförhållanden som ligger till grund för betänkandet och ett antal förslag som vi säkert tror kommer att välkomnas inte bara av EU-institutionerna utan också av företagen själva, som ju när allt kommer omkring måste godkänna dem och genomföra dem.
Ett sådant sakförhållande är att den genomsnittliga andelen kvinnor som arbetar inom industrin i EU bara är 14 procent. Man bör dock ha i åtanke att 21 procent av denna andel utgörs av deltidsanställda: inom industrisektorn är faktiskt 65 procent av de deltidsanställda kvinnor. Jag anser att detta är en av nyckelaspekterna och en av de viktigaste frågorna i debatten.
Det andra sakförhållandet är att det är just kvinnor med osäkra anställningsförhållanden, kvinnor som arbetar deltid eller har tillfälliga anställningar med atypiska villkor, som oftast drabbas av lönediskriminering eller som, när de vill ta ut föräldraledighet, får sämre möjligheter till grundläggande, kontinuerlig yrkesutbildning.
Bland förslagen i betänkandet finns därför ett förslag om att omedelbart vidta åtgärder för att direktiv 75/117/EEG om principen om lika lön för kvinnor och män ska genomföras fullt ut och effektivt för att motarbeta lönediskriminering. Detta har vi krävt ganska länge, och vi hoppas att direktivet ska genomföras så snart som möjligt.
För det andra vill vi att incitament ska ges för initiativ, positiva insatser och personalpolitik som främjar jämställdhet. Vi vill att medlemsstaterna och kommissionen ska erbjuda fler och bättre skattelättnader för företag som i sin dagliga verksamhet lever upp till kraven i uppförandekoder och uppfyller kriterierna för företagens sociala ansvar. Vi vill se bättre arbetsförhållanden, särskilt i fråga om arbetstider, och föräldraledighet för både kvinnor och män - här måste ansvaret delas av båda parter - vilket innebär garantier för att manliga och kvinnliga arbetstagare efter en sådan ledighet får möjlighet att gå tillbaka till sina tidigare arbetsuppgifter. Det är också viktigt att uppmärksamma frågan om hur arbete och familjeliv ska kunna förenas. För att allt detta ska bli verklighet krävs alltså i betänkandet att dessa rättigheter ska förverkligas i lagstiftning i hela Europeiska unionen.
Slutligen vill jag tala om att jag inte håller med Den Dover i frågan om kvotering. En del av oss, såväl kvinnor som män, ser kvotering som ett nödvändigt instrument, och därför anser vi det nödvändigt att påpeka att Europeiska unionen bör följa Norges exempel och vidta åtgärder för att öka antalet kvinnliga styrelseledamöter i allmännyttiga företag till minst 40 procent och införa regler om 40 procents kvinnlig representation i styrelser för privata bolag.
Det är uppenbart att detta inte är lösningen, men jag hävdar att det är en framkomlig väg och en metod som visar sig värdefull ur andra aspekter, en metod som vi gärna skulle vilja se tillämpas i Europeiska unionen.
Věra Flasarová
, för GUE/NGL-gruppen. - (CS) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Min utskottskollega Ilda Figueiredo har som alltid utfört ett utmärkt arbete. Hon har dokumenterat fakta som jag själv anser grundläggande, särskilt det faktum att kvinnor utgör en majoritet av arbetstagarna i tillverkningsindustrin, där de flesta arbeten kräver färre kvalifikationer, är manuella och dåligt betalda. Fördomen att det är en kvinnas lott att arbeta som hantlangare åt andra illustreras tydligt här. Jag har haft möjlighet att besöka åtskilliga fabriker inom livsmedelsindustrin i olika länder. Dessa fabriker är mycket lika trots att de är geografiskt spridda. Männen sköter förmansuppgifterna och det okvalificerade arbetet vid bandet utförs av kvinnor. De tjänar lite, de arbetar mekaniskt i ett bedövande tempo, utan någon motivation att utvecklas inom sitt yrke, och de arbetar under ogynnsamma förhållanden. Detta är naturligtvis fel.
Det krävs fortfarande en hel del arbete för att skapa jämställdhet mellan könen. Vi måste inse att detta område ännu inte täcks tillräckligt av statistiken och att jämställdhetsfrågan är ett relativt nytt statistiskt fenomen. I den verkliga världen är nackdelarna för kvinnorna inom industrin i jämförelse med männen ännu tydligare. Men det är nödvändigt att inrikta sig på de frågor som föredraganden med rätta betecknade som prioriteringar: den ogynnsamma lönesituationen för kvinnor och att det finns få kvinnor inom de tekniska områdena, som i jämförelse med den viktiga tillverkningsindustrin är tekniskt mer krävande och erbjuder högre löner. Kvinnor måste kunna få tillträde till högre utbildning eftersom yrkeskvalifikationer är av betydelse i det här sammanhanget. De bör också få möjlighet att komma tillbaka till arbetsmarknaden, men också till vidare studier, efter mammaledighet. Denna rätt gäller naturligtvis även män som tar hand om barn.
I en del regioner i Europeiska unionen, i synnerhet i öst, håller industristrukturen på att förändras. Dessa förändringar framtvingar större rörlighet för arbetskraften och omskolning. Jag känner till denna utveckling av egen erfarenhet, eftersom jag kommer från den industrialiserade delen av Tjeckien, och jag är medveten om dess effekter, särskilt för yrkesarbetande kvinnor.
Ett annat besläktat problem är flyttningen av fabriker till länder utanför Europeiska unionen där arbetskraften är billigare. Kvinnors förvärvsarbete hotas också av inflödet av billiga varor från Asien men även från andra länder som tillverkar stora mängder konsumtionsvaror för utländska marknader i stället för att försörja den egna marknaden, där det inte finns någon köpkraft. Alla dessa faktorer har en tydlig inverkan på kvinnors anställning inom industrin, och man bör successivt försöka mildra de negativa effekterna.
Urszula Krupa
för IND/DEM-gruppen. - (PL) Herr talman! Statistiken säger oss att det runtom i Europeiska unionen i varje åldersgrupp finns fler män än kvinnor som förvärvsarbetar. Detta kan bero på ett personligt val eller på tradition, men det är ofta följden av diskriminering på arbetsplatsen. I alla Europeiska unionens medlemsstater tjänar kvinnor dessutom i genomsnitt mindre än män. Därför är det viktigt att utnyttja lagstiftning och regler för att påminna företagare och arbetsgivare om deras skyldighet att till fullo följa principen om lika behandling, inte bara i fråga om lön.
Den ojämna fördelningen av kvinnor inom industrin är ett problem som bör lösas på ett rationellt sätt eftersom de industribranscher som definieras som ”kvinnliga” kräver mindre fysisk och mental ansträngning. Kvinnor skulle kunna rådas att söka sig till dessa branscher, men det behöver inte innebära lägre lön. Det är svårt att föreställa sig att fler män än kvinnor skulle anställas inom broderiindustrin eller fler kvinnor än män skulle anställas i smältverksindustrin. Den broderiindustri jag nämnde som exempel kanske erbjuder bättre löner än t.ex. livsmedelsindustrin på grund av det konstnärliga inslaget.
Det är viktigt att se till att män och kvinnor får lika lön på alla olika områden och att få bort exploatering och andra orättvisor från arbetsplatsen. Man bör öka möjligheterna till deltidsarbete, särskilt för kvinnor, parallellt med olika typer av flexibilitet som underlättar omskolning och lärande.
I mina anföranden och i de ändringsförslag jag har lagt fram har jag upprepade gånger föreslagit inte bara att man ska garanteras rätten att återgå till sitt arbete efter mamma- eller föräldraledighet utan också att sådan mamma- eller föräldraledighet ska klassificeras som arbetstid och att man i sinom tid ska få motsvarande ekonomisk ersättning. Detta skulle motverka låga ålderspensioner och även bidra till att minska arbetslösheten. Framför allt skulle det innebära att barn garanteras en god uppfostran och utveckling, och barn är ju varje familjs, varje nations och även Europeiska unionens framtid.
Lydia Schenardi
(FR) Herr talman! När man läser det här betänkandet skulle man kunna frestas att säga ”på västfronten intet nytt” - inga nyheter med andra ord.
Bilden är alltid densamma: seglivade fördomar vid valet av riktlinjer för utbildning och yrkesverksamhet, överrepresentation av kvinnor inom vissa sektorer som t.ex. textilindustrin, löneklyftan, arbetsförhållandena och karriärmöjligheterna. Men rekommendationerna är ständigt desamma: att främja jämställdhet mellan män och kvinnor i yrkeslivet i fråga om lön och kvinnors deltagande i bolagsstyrelser eller att utveckla strukturer för barnomsorg och flexibilitet inom arbetslivet.
Detta är bra, men vad händer sedan? Exakt vilka förändringar kommer detta femtielfte betänkande om kvinnors rättigheter att leda till, inom och utanför industrisektorn? Trots tvångsåtgärder som bygger på ”positiv särbehandling” - en missvisande formulering eftersom den verkliga innebörden är obligatorisk kvotering - är det mycket svårt att ändra på ett inrotat könstänkande.
Att i enlighet med principerna om jämställdhet och icke-diskriminering framtvinga strukturer som ibland kan vara onaturliga kommer inte att leda till att kvinnor på ett mer naturligt sätt anammar sin roll inom företagen oavsett vilka dessa är. Kvinnor har inte ett så allvarligt handikapp att man systematiskt måste framtvinga ett accepterande av dem. Stimulansåtgärderna får inte vara tvångsåtgärder.
När vi tillämpar stadgan om de grundläggande rättigheterna bör vi dessutom inte glömma att vi också måste ge alla företagare friheten att anställa vem de vill, så länge alla anställda behandlas på samma sätt oavsett deras kön.
Zita Pleštinská
(SK) En större koncentration av den textil- och konfektionsindustri som kvinnliga arbetstagare är beroende av är typisk för en del regioner i EU. En av dessa regioner är Prešov-regionen i nordöstra Slovakien.
Om vi vill behålla arbetstillfällen specifikt för kvinnor i dessa missgynnade regioner där textil- och konfektionsindustrierna har en egen tradition måste vi stödja dessa industrier som en produktiv industrisektor genom lämpliga åtgärder: genom att skapa nya program som t.ex. är inriktade på att presentera och marknadsföra nya produkter vid specialistmässor och internationella mässor. En mer omfattande tillämpning av den europeiska teknikplattformens strategiska forskningsagenda samt införande av innovativ teknik och nya företagsmodeller kan, enligt min uppfattning, bidra till en bättre framtid för textil- och konfektionsindustrierna.
Trots en ökning av antalet kvinnor som studerar tekniska och naturvetenskapliga ämnen vet vi alla att de hinder de möter på arbetsplatsen leder till att kvinnor överger vetenskapliga karriärer inom industrin. Med tanke på hur viktigt det är att upprätthålla en viss standard i fråga om utbildning och kunskap måste det vetenskapliga arbetet ständigt fortgå. På vissa vetenskapliga institutioner finns det inga bestämmelser om att kvinnor under en del av sin arbetstid kan arbeta hemma om det inte är absolut nödvändigt att de är på arbetsplatsen. Mentaliteten kring övertidsarbete kanske är ett av de specifika hindren. Av dessa orsaker är kvinnor underrepresenterade inom högteknologiska sektorer.
Ansvaret vilar i första hand på medlemsstaterna. Därför vill vi be de berörda nationella institutionerna att utarbeta och införa åtgärder som syftar till att göra arbete och privatlig förenliga, att underlätta större flexibilitet i fråga om arbetstid och att över huvud taget förbättra möjligheterna till barnomsorg. Det är också viktigt att uppmana arbetsgivarna - särskilt i små och medelstora företag - att se till att denna policy förverkligas genom effektiva tekniska åtgärder och om möjligt även genom ekonomiskt stöd.
Avslutningsvis vill jag tacka föredraganden Ilda Figueiredo för hennes arbete och vår skuggföredragande Edit Bauer, som gjorde det möjligt för oss att förbättra betänkandet genom våra synpunkter. Jag uppskattar också i hög grad de åsikter som framförts av min kollega Den Dover från utskottet för industrifrågor, forskning och energi.
Herr talman! Avslutningsvis vill jag ta upp en teknisk fråga. Det är mycket kallt här i kammaren under debatterna, även under dagens debatt. Kylan här i kammaren skapar inte någon god arbetsmiljö för oss ledamöter, och den har allvarliga konsekvenser för vår hälsa. Jag vill be er att se till att förhållandena förbättras.
Zita Gurmai
(HU) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Vår politik för industriutveckling och för tillverkningssektorerna kan bidra till att EU:s ekonomi blir ledande i fråga om konkurrenskraft, kunskap och hållbarhet, i linje med Lissabonmålen.
Lissabon står för ökad sysselsättning, en betydande ökning av sysselsättningen bland kvinnor, krav på rimliga villkor för anställning av kvinnliga arbetstagare och ett omfattande stöd för lika möjligheter - och framför allt kvinnornas positiva roll inom ekonomin.
Lika möjligheter måste främjas på alla områden inom industrin: anställning, lön, befordran, möjlighet till yrkesutbildning, tillgång till och övervakning av olika former av flexibelt arbete och strävan att göra arbete och privatliv förenliga.
Kvinnor inom industrin måste överallt få anständiga arbetsförhållanden och en ordentlig representation i de organisationer som har till uppgift att tillvarata deras intressen. Dessa områden utgör inte något undantag från kravet att sörja för jämställdhet mellan könen, och principerna om integrering av ett jämställdhetsperspektiv måste tillämpas konsekvent även här.
Det är viktigt att vi får korrekt information om de faktiska arbetsförhållandena inom de många, i grunden olika industrisektorerna och om skillnaderna mellan dessa sektorer. Det krävs omfattande statistisk information för att utarbeta och lägga fram strategier och konkreta förslag. En mängd internationella forskningsprojekt om företagsledning har visat att kvinnors speciella ledaregenskaper kan ha stor betydelse för ett företags framgång. EU får inte gå miste om denna möjlighet. Tack.
Lena Ek
(EN) Herr talman! Jag gratulerar föredragandena och dem som arbetat med betänkandet till den utmärkta kartläggningen av aktuell statistik och dagens situation i EU när det gäller kvinnor i industrin. Men trots detta blir man besviken, eftersom liknande dokument har producerats sedan 1950-talet och fortfarande har väldigt lite förändrats. Det gäller kvinnor i industrin, kvinnors hälsa och sjukvård, karriär- och utbildningsmöjligheter och möjligheter att vidareutbilda sig, för att inte nämna möjligheten att kunna kombinera arbete och familj.
Jag skulle därför vilja använda hälften av min talartid till att ställa frågor till kommissionen. För det första är det skrämmande att vi efter flera årtionden fortfarande har en så dålig statistik. Här skulle kommissionen verkligen kunna kräva en förbättring av den europeiska statistiken. Som jag ser det vilar ansvaret för detta huvudsakligen på kommissionen.
När jag var universitetslärare för 25 år sedan undervisade jag mina studenter om reglerna om lika lön som kom från Bryssel och de dåvarande medlemsstaterna. Domstolsfallen (Danfoss I och II) inträffade för över 25 år sedan. Är det inte dags för en ny lagstiftning med mer skärpa? Även detta är kommissionens ansvar.
Jag skulle också vilja ha en uppföljning så här i mellantid av färdplanen för jämställdhet mellan könen, som innehåller en massa vackra ord men inte någon lagstiftning så långt ögat kan nå.
För det fjärde, vid vårens toppmöte kommer man att arbeta med Lissabonfördraget. Dessa frågor bör tas upp i mars. Och för det femte, när kommissionen - och parlamentet - arrangerar seminarier för högnivågrupper bör vi tillämpa samma regler som Norge gör för företagsstyrelser, det vill säga en procentuell könsfördelning på 40/60.
Ewa Tomaszewska
(PL) Herr talman! Kvinnornas roll inom ekonomin kommer att växa, om inte annat på grund av demografiska problem. Därför är det viktigt att ta denna fråga under noggrant övervägande.
Som polska, kvinna och utbildad fysiker kan jag nämna att den genomsnittliga utbildningsnivån i mitt land är högre för kvinnor än för män. Det är också fler kvinnor som är verksamma inom små och medelstora företag. I den vetenskapliga världen har jag inte lagt märke till någon diskriminering på grund av kön. Trots detta tjänar kvinnor mellan 15 och 20 procent mindre än män, och betydligt färre kvinnor än män är representerade i företagsledningarna. Dessutom är det fler kvinnor än män som har osäkra anställningar. Även om det är viktigt med yrkesutbildning och olika sätt att förbättra kvinnors kvalifikationer kan man således konstatera att detta inte är tillräckligt för att minska diskrimineringen.
Fattigdom bland kvinnor beror inte bara på låga löner utan också på pensionssystemens utformning. Efter reformeringen av det polska pensionssystemet infördes en bestämmelse som innebär att pensionsavgifter för personer som tar ut mamma- och förädraledighet finansieras genom statsbudgeten. Detta var till stor hjälp för kvinnorna eftersom pensionssystemen har en tendens att bestraffa dem hårt för moderskap. I betänkandet påpekas att denna fråga måste lösas.
Jag ser det också som mycket viktigt att behandla frågor om hälsa och säkerhet ur en könsspecifik synvinkel, särskilt när det gäller kvinnor med arbetsuppgifter som leder till muskuloskeletala besvär. Dessa frågor har också behandlats i betänkandet.
Kathy Sinnott
(EN) Herr talman! År 1996 slog en underklädesfabrik igen i min valkrets. 160 personer blev arbetslösa, nästan alla medelålders kvinnor med inga eller endast få yrkeskunskaper utanför fabriken. Bara 100 av dessa kvinnor fick ett nytt arbete igen. De kvinnor som fick arbete var tvungna att efter 30 års tjänst i fabriken börja om på minimilöner eftersom de inte hade fått kontinuerligt fortbildning och deras erfarenheter inte var värda något. Fabriken flyttade till ett billigare område inom EU och har senare flyttat vidare till Asien.
Företag kommer att fortsätta att utlokalisera sin verksamhet för att få billigare arbetskraft, och vi måste skydda kvinnorna - särskilt inom sådana branscher som textilbranschen - genom att ge dem möjligheter att förbättra sin yrkesskicklighet och ge dem kontinuerlig utbildning.
Jag vill också kort nämna lärlingsutbildning: i Irland har endast 5 procent av kvinnorna en lärlingsplats. Det är ett dubbelt problem. Uppmuntras de till att bli rörmokare och snickare? Är det inte också ett problem att lärlingsplatserna har försvunnit inom de flesta områden?
Lärlingsutbildningen var ett mycket bra sätt att föra vidare information och yrkeskunskaper och att få erkännande för dessa, och när lärlingsplatserna försvinner förnekar vi många personer - både män och kvinnor - möjligheten att föra vidare sina kunskaper och bli uppskattade.
Anna Záborská
(SK) Jag vill framhålla tre viktiga punkter när det gäller denna fråga.
Arbetsgivarna måste lära sig att inte placera kvinnor på olämpliga arbeten där deras kvalifikationer inte värderas tillräckligt. Europeiska unionens institutioner måste hålla ett öga på de organ som tar emot hjälp från dem för att förvissa sig om att de respekterar gemenskapens regelverk. Även om det finns olika uppfattningar måste samhället respektera att män och kvinnor är olika men att de samtidigt kompletterar varandra. Det är livets grundläggande princip och det bör också vara den grundläggande principen för politiken för lika möjligheter för kvinnor och män.
Mångfald och kompatibilitet på arbetsmarknaden och i samhället är av grundläggande betydelse. I Ilda Figueiredos betänkande beskrivs vårt ansvar för att genomföra Lissabonstrategin under EU:s ”demografiska vinter”. I betänkandet framhålls med rätta de hälsorisker och olika typer av yrkessjukdomar som kan vara olika för män och kvinnor.
Jag stöder till fullo föredragandens krav på en grundlig analys av de nuvarande förhållandena och deras konsekvenser. En sådan analys måste också omfatta de specifika effekterna för mödrar. Det finns ingenting som kan rättfärdiga att blivande mödrar, för sin framtida yrkeskarriärs skull, utsätts för hälsorisker som kan ha negativa effekter på graviditeten. På samma sätt är det industrisektorns ansvar att inte bestraffa kvinnor om de vill ha barn, och sektorn bör göra det möjligt för dem att återgå till sitt ursprungliga arbete efter mammaledigheten.
Edite Estrela
(PT) Herr talman! I handlingsplanen från Peking hävdas det att målen jämställdhet, utveckling och fred inte kan nås utan ett aktivt deltagande av kvinnor och en integrering av ett kvinnoperspektiv på alla beslutsnivåer. För att nå målen för Lissabonstrategin är det dessutom nödvändigt att kvinnornas deltagande på arbetsmarknaden ökar. Eftersom 59 procent av dem som har akademisk utbildning är kvinnor är det svårt att förstå varför de flesta nya arbeten för kvinnor är deltidsarbeten, ibland osäkra och otrygga, dåligt betalda och med få karriärmöjligheter.
Detta betänkande av Ilda Figueiredo, som jag gratulerar, innehåller två förslag som jag vill fästa uppmärksamheten på. Det första gäller främjande av kvinnligt företagande. Med tanke på att 61 procent av kvinnorna tar hänsyn till familjesituationen när de överväger att starta företag, i jämförelse med endast 49 procent av männen, är det nödvändigt att vidta åtgärder som gör det lättare att förena yrkesliv med familje- och privatliv.
Det andra förslaget gäller långa arbetstider. Det är viktigt att kommissionen genomför en undersökning av de negativa konsekvenserna av långa arbetstider, dvs. konsekvenserna för familjen och på det personliga och sociala planet, t.ex. att barn lämnas ensamma under många timmar vilket ofta leder till misslyckanden i skolan och till kriminalitet. Medlemsstaterna bör också uppmanas att förbättra kontrollen av företag som tvingar sina anställda att arbeta längre än den lagstadgade arbetstiden och införa strängare straff.
Petya Stavreva
(BG) Fru kommissionsledamot, herr talman, kolleger! Lika deltagande av kvinnor och män på arbetsmarknaden är en förutsättning för hållbar ekonomisk tillväxt och harmonisk social utveckling.
Under de senaste decennierna har EU gjort betydande framsteg när det gäller att främja jämställdhet mellan könen. I betänkandet om kvinnornas roll i industrin sammanfattas några av dessa resultat, samtidigt som det framförs krav på en strängare tillämpning av jämställdhetsprincipen.
Man kan dock tyvärr konstatera att en rad EU-direktiv och resolutioner ännu inte har genomförts ordentligt, trots det befintliga regelverket. Kvinnornas roll i industrin bör bygga på principerna om lika lön och lika delaktighet i beslutsfattandet.
Arbetsmarknadssituationen i medlemsstaterna visar att kvinnorna är ojämnt fördelade inom de olika sektorerna. De utgör t.ex. en stor andel av de anställda inom servicesektorerna och är underrepresenterade inom det högteknologiska området.
Att verka för anständiga arbetsförhållanden ligger i linje med Europeiska unionens värderingar, och medlemsstaterna måste vidta effektiva åtgärder för att se till att kraven uppfylls och att anständiga arbetsförhållanden kan garanteras inom de olika industrisektorerna.
Jag anser att vi alla står inför den allvarliga utmaningen att genomföra en rad politiska åtgärder som framför allt gör det möjligt att förena arbete, privatliv och familjeliv. EU-medborgarna, både kvinnor och män, förtjänar lika möjligheter och bör vara jämställda inte bara på papperet utan också i verkligheten. Tack.
Britta Thomsen
- (DA) Herr talman! Jag vill varmt tacka föredraganden för ett mycket angeläget betänkande, vars huvudtema är den ökande bristen på jämställdhet mellan könen på arbetsmarknaden vid en tidpunkt när vi alla lovar varandra att bekämpa lönediskriminering och arbeta för verklig jämställdhet. Kvinnorna innehar för närvarande de sämst betalda lågkvalificerade jobben i industrin, och deras villkor riskerar att försämras ytterligare om vi inte omedelbart inför en målinriktad vidareutbildning. Vi måste kräva könsuppdelad statistik om såväl lönenivåer som balansen mellan könen inom varje enskild sektor. Det är fullständigt oaceptabelt att kunskapen på dessa områden forfarande är så dålig. Hur kan vi åstadkomma förändringar om vi inte har en klar uppfattning om hur den aktuella situationen faktiskt ser ut?
Vi måste också bedriva en industripolitik som innebär att könsaspekten beaktas, liksom de speciella utmaningar som kvinnor möter när det gäller löner, barnafödande, osäkerhet på arbetsmarknaden och monotona och enformiga arbeten. Detta bör ske i samarbete med arbetsmarknadens parter, som även måste se till att kvinnorna är tillräckligt företrädda inom organisationerna.
Avril Doyle
(EN) Herr talman! Förslaget framför oss tar upp en mycket viktig fråga som fortsätter att elda på den globala debatten. Kvinnornas roll i industrin påverkar alla delar av samhället och har vittgående effekter på sysselsättnings- och välfärdspolitik, familje- och barnpolitik, för att inte tala om den ekonomiska politiken. Jämställdhetslagarna garanterar visserligen kvinnorna mammaledighet, men erfarenheten visar att de blir utsatta för karriärmässig och ekonomisk diskriminering. Det sker visserligen på ett diskret sätt (eftersom man måste följa lagen) men det är ändå ett framträdande drag i en oflexibel företagskultur.
I Irland utbröt nyligen högljudda protester när en ekonom inom media påpekade just detta och han blev rejält kritiserad. Det är ingen mening att förneka det uppenbara. Kanske betänkandet framför oss skulle ha underrubriken ”Moderskap och kvinnohat”, som det stod i en ledare i Sunday Tribune i förra veckan.
Vi i Europaparlamentet måste stödja förslaget framför oss som jag till stora delar instämmer i - å ena sidan för att industrin behöver kvinnor på alla nivåer, och å andra sidan för att samhället behöver barn. Vi måste alla - även arbetsgivare industrimän - respektera mamma- och pappaledighet som grundläggande sociala värden. Även om jag fortfarande drar mig för obligatorisk kvotering för kvinnors deltagande, vare sig det gäller inom politiken eller affärslivet, har min tro på meritokratin blivit hårt prövad ju äldre och förhoppningsvis klokare jag blivit.
Jag vill gratulera föredraganden. Det finns kanske en eller två punkter som jag behöver fundera på, men jag kommer att stödja betänkandet och jag tycker att det anstår oss alla i parlamentet att stödja ett mycket bra betänkande som har krävt ett ofantligt arbete.
Teresa Riera Madurell
(ES) Herr talman! Även jag vill gratulera föredraganden till hennes arbete och hennes förutsättningslösa upplägg, som har inneburit att vi har kunnat omsätta företagens allmänna skyldigheter när det gäller respekten för principen om jämställdhet mellan kvinnor och män i yrkeslivet i konkreta åtgärder.
Betänkandet innehåller åtgärder för att garantera lika möjligheter i fråga om tillträde till sysselsättning, utbildning och karriärmöjligheter och respekt för kvinnors och mäns rättigheter på arbetsmarknaden, bland annat - vilket förtjänar att understrykas - skydd mot sexuella trakasserier, samt åtgärder för att göra det lättare att förena yrkesliv med privat- och familjeliv.
Kanske har de mest innovativa bidragen emellertid framför allt handlat om olika maktfördelningsåtgärder. Detta skulle exempelvis kunna leda till en jämnare fördelning mellan antalet kvinnor och män i företagsstyrelserna och i alla beslutsfattande befattningar, vilket ligger i linje med den nya lag som införts i mitt land Spanien.
För det andra rekommenderar man att varje enskilt företag ska förhandla fram och upprätta en egen jämställdhetsplan. Det innebär att betänkandet är oerhört viktigt för en sektor som har stor strategisk betydelse för EU.
Roselyne Lefrançois
(FR) Herr talman! Jag ser mycket positivt på att parlamentet har initierat detta betänkande - hur viktig kvinnornas roll i industrin än är så är deras situation på arbetsmarknaden fortfarande på det hela taget mycket osäkrare än männens.
I betänkandet redogörs alltså för ett stort antal situationer där kvinnor diskrimineras och där det krävs omedelbara åtgärder. Det handlar framför allt om att kvinnor hänvisas till vissa sektorer och vissa typer av arbeten där lönerna är låga och karriärmöjligheterna begränsade, att de är överrepresenterade bland anställda med atypiska anställningsförhållanden, framför allt deltidsarbetande, eller om de problem de möter vid återinträdet på arbetsmarknaden efter mammaledighet.
Jag anser att en av de åtgärder som nämnts för att komma till rätta med situationen är mycket intressant, nämligen tanken på att belöna företag som främjar åtgärder som gör det lättare att förena yrkes- och familjeliv, och givetvis bör kvinnors karriärmöjligheter förbättras genom att livslångt lärande uppmuntras.
Jag har emellertid vissa invändningar mot betänkandets omfång. Jag anser att texten är alltför lång och i viss mån ostrukturerad, vilket gör den svårläst och mindre slagkraftig.
Gabriela Creţu
(RO) Betänkandet kan kanske ge intrycket att vi talar om avsaknaden av kvinnor i industrin. Det är givetvis ett inslag i betänkandet. Det som betonas är emellertid kvinnornas närvaro i industrin - kvinnorna har lågavlönade arbeten i lågavlönade industrigrenar, de är i majoritet där fackföreningar saknas och går följaktligen miste om den trygghet som kollektivavtal innebär. Kvinnorna arbetar i utsatta industrigrenar och är de som först blir friställda vid kollektiva uppsägningar. Kvinnorna finns på arbetsplatserna men är osynliga i företagsledningarna. De får bara göra jobbet utan att vara med och bestämma.
I betänkandet diskuteras det som saknas men också det som kvinnor har. Kvinnor har utbildning men inga meriter. De drabbas av yrkessjukdomar som inte erkänns som sådana. De vill gärna utbilda sig efter 40 års ålder, men de får ingen möjlighet till detta. De är mödrar, men det finns inga daghem. Män blir föräldrar och saknar också daghem, men de har sina fruar.
Vad ska vi göra? Gällande bestämmelser, våra betänkanden, kommissionens färdplan för integrering av ett jämställdhetsperspektiv - allt detta visar att vi vet vad som bör göras. Vi och kommissionen måste komma ihåg, och bör framför allt påminna medlemsstaterna om, att medborgarna och i första hand kvinnorna inte avgör hur handlingskraftiga vi är efter hur många beslut vi fattar utan efter vår förmåga och vilja att genomföra dem. Och det verkar vara just detta som saknas.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
(PL) Fru talman! Endast mellan 14 och 25 procent av de yrkesverksamma kvinnorna i EU är anställda i industrin. Deras antal inom de olika industrisektorerna är dessutom ojämnt fördelat till följd av det slentrianmässiga tänkande som styr utbildnings- och yrkesval.
Kvinnorna är huvudsakligen sysselsatta inom textil-, konfektions-, sko-, livsmedels- och livsmedelsberedningssektorn, där lönerna allmänt sett är låga. Kvinnor är påtagligt underrepresenterade inom de mer högavlönade tekniksektorerna. Medlemsstaterna bör inrätta program som syftar till att utbilda kvinnor och främja deras företagaranda. De bör även erbjuda ekonomiskt stöd till sådana program. Åtgärder bör också vidtas för att stimulera kvinnor som arbetar inom industrin till regelbunden vidareutbildning.
Alla medlemsstater är skyldiga att rätta sig efter principen om lika lön, att tillhandahålla värdiga arbetsförhållanden och karriärmöjligheter och att samtidigt respektera sociala värden som föräldraskap. Om arbetsmarknadsnormerna, bland annat rätten till säkerhet, socialt skydd och föreningsfrihet, respekteras kommer det att bli lättare att motverka all slags diskriminering av kvinnor på arbetsplatserna.
Avslutningsvis vill jag gratulera Ilda Figueiredo till ett väl genomarbetat betänkande.
Ljudmila Novak
(SL) Våra uttalanden om kvinnorna i industrin kunde lika gärna gälla kvinnor i affärsvärlden och inom hälso- och sjukvården. Kvinnor och män har av naturen utrustats med olika fysisk förmåga, och följaktligen lämpar sig vissa arbeten bättre för kvinnor och andra bättre för män. Om arbetets karaktär och förmågan att utföra det däremot inte kräver viss fysisk styrka är det oacceptabelt att kvinnor får lägre lön än sina manliga kolleger. Kvinnoyrkena är dessutom i dagsläget automatiskt sämre betalda, trots att de inte på något vis är lätta och trots att de fordrar en betydande ansträngning.
Vi har hört vår kollega i parlamentet säga att vi för 30 år sedan antog liknande betänkanden om bristen på jämställdhet för kvinnorna. Varför har inget förändrats? Eller varför går förändringarna så långsamt? Eller är allt företagens fel? Jag anser att vi klart och tydligt måste peka ut de skyldiga och visa ansvar och större beslutsamhet och därmed se till att kvinnornas situation äntligen förändras i mer positiv riktning.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) När vi talar om kvinnor i industrin bör vi också tala om utbildning, forskning och företagande. Vi har i utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män till fått en redogörelse för kvinnornas roll i industrin från utskottet för industrifrågor, forskning och energi. Av de som har högre utbildning är 15 procent kvinnor. Kvinnorna utgjorde 33 procent av det sammanlagda antalet forskare i Europa 2006 och endast 18 procent av forskarna i den privata sektorn. Det bör emellertid understrykas att det endast är 28 procent av de kvinnliga forskarna som har barn. Lönerna är högre i industrin, särskilt i oljeindustrin och den kemiska industrin samt i transport-, el- och fordonsindustrin.
Det finns emellertid i hela Europa könsbetingade löneskillnader (ungefär 20 procent inom företagsledningarna och 19 procent inom teknik/vetenskap). Av kvinnorna i industrin har 34 procent barn, och vi bör poängtera att endast 20 procent av industriföretagarna är kvinnor. Vi bör därför ägna mer uppmärksamhet åt kvinnors utbildning och yrkesutbildning och framför allt åt möjligheterna till barnomsorg.
Meglena Kuneva
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Jag vill tacka ledamöterna för en mycket intressant diskussion, och jag tar tillfället i akt att svara på några av deras frågor.
Som svar på Ilda Figueiredos fråga vill jag säga: det är sant att jämställdhetsprogrammet avslutas 2008, men i Europeiska socialfondsförordningen för 2007-2013 är jämställdhet mellan könen en övergripande prioritering.
Till Edit Bauer vill jag säga: i juni 2007 hade vi den första behandlingen av den viktiga lagstiftningsfråga ni nämnde - överföring av pensionsrättigheter - och rådet för sysselsättning och socialpolitik behandlade den i december 2007. Vi hoppas kunna nå snabba framsteg under 2008.
Som svar på Anneli Jäätteenmäkis fråga vill jag säga att jag förstår att hon inte sitter i kammaren, men hennes fråga var mycket viktig så jag vill gärna besvara den. Kommissionen antog i juli 2007 ett meddelande om att åtgärda löneklyftan mellan män och kvinnor. I detta meddelande tillkännagav kommissionen att man under 2008 ska undersöka hur relevant dagens lagstiftning är, med tanke på hur de rättsliga instrumenten påverkar orsakerna till löneklyftan, och föreslå ändringar av gemenskapslagstiftningens rättsliga ramar där det är nödvändigt. Efter denna undersökning kan kommissionen föreslå nödvändiga förändringar av nuvarande rättsliga ramar.
Som svar till Raül Romeva i Rueda vill jag säga att lagstiftning om antidiskriminering och jämställdhet mellan könen inte hindrar medlemsstaterna från att utveckla och genomföra positiva åtgärder. Kommissionen är för att en större andel kvinnor deltar i beslutsfattandet. Vi kommer att skapa ett nätverk av kvinnor på beslutsfattande poster, troligen under 2008.
Svar till Věra Flasarová: vi kan inte hindra företag från att utlokalisera, men vi har instrument för att åtgärda problemet. Europeiska globaliseringsfonden inrättades 2007 i just detta syfte.
Som svar på Lena Eks fråga om statistiken vill jag säga att kommissionen fortsätter att samarbeta med Eurostat för att utveckla en särskild jämställdhetsstatistik. Dublinstiftelsen för förbättrade levnads- och arbetsvillkor tar hänsyn till jämställdhet mellan könen i sina regelbundet återkommande rapporter. Under 2009 kommer en regelbunden publikation att ges ut i ämnet forskningsstatistik om kvinnor.
Svar till Avril Doyle angående mammaledighet: kommissionen ska förbereda en utvärdering av konsekvenserna av eventuell ny lagstiftning där man för in nya ledighetsformer - ledighet för adoption, och ledighet för att ta hand om andra familjemedlemmar än barnen.
Ilda Figueiredo
föredragande. - (PT) Fru talman! Jag vill först och främst tacka såväl mina kolleger i parlamentet som kommissionsledamoten för deras uttalanden i dag och för deras medverkan som har inneburit att debatten har fått ännu större tyngd.
Som andra redan har gjort måste emellertid även jag uppmana till fortsatta konkreta åtgärder. De förslag vi har lagt fram måste få genomslag i människors tillvaro, i företagens verksamhet, bland de kvinnliga arbetstagarna och i familjerna, eftersom det, som ett flertal personer har konstaterat här i dag, är helt oacceptabelt att vi 30 år efter ett direktiv om lika löner för kvinnor och män fortfarande har denna uppenbara skillnad på 30 procent mellan genomsnittslönen för kvinnor och män i industrin. Det är dubbelt så mycket som den genomsnittliga löneskillnaden inom EU.
Vi kan följaktligen inte låta denna situation bestå i ytterligare 30 år, och jag uppmanar därför såväl kommissionen som medlemsstaterna att vidta konkreta åtgärder. Åtgärderna kan vara av lagstiftningskaraktär eller innebära en utökad kontroll, men de måste säkra ett ökat främjande av lika rättigheter och möjligheter och medverka till att detta mål lyfts fram och konkretiseras genom utbildningsåtgärder. Vi ska också, som framhållits här i dag, bekämpa slentrianmässigt tänkande, och vi måste se till att arbetstiden, dess förläggning och jobben i större utsträckning anpassas till kvinnornas rättigheter och rätten till föräldraskap, som erkänns som grundläggande sociala värden inom EU.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i dag.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Gyula Hegyi  
skriftlig. - (HU) Jag välkomnar detta viktiga betänkande och vill understryka att det framför allt är kvinnor som drabbas av yrkessjukdomar. Av en ny undersökning framgår att 140 000 personer i EU, vilket i detta sammanhang motsvarar 3,5 procent, dör i yrkessjukdomar varje år och att en av de viktigaste orsakerna är kemikalier. Kemikalier finns även med i bilden i 86 procent av de cancerrelaterade yrkessjukdomarna.
Det är här viktigt att komma ihåg att kvinnor, som i allmänhet lever längre än män, som grupp är känsligare för kemikalier och mer sårbara, eftersom kemikalier undan för undan lagras i fettvävnaden och kan överföras till det ofödda barnet. Vi måste alltså ha en väl genomtänkt europeisk strategi för att minska förekomsten av yrkessjukdomar och antalet dödsfall och ge kvinnorna bästa möjliga skydd.
Véronique Mathieu  
skriftlig. - (FR) I betänkandet om kvinnornas roll i industrin betonas med all rätt de många problem som kvinnor möter på arbetsmarknaden och inom vissa ekonomiska sektorer, men förslagen i betänkandet ger upphov till två frågor.
För det första tycks man i betänkandet bortse från att lagstiftarens handlingsutrymme är begränsat. Europas arsenal av rättsliga instrument är för närvarande en av världens mest omfångsrika när det gäller kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan könen. Det ankommer således på de valda företrädarna och på medborgarna att se till att respekten för kvinnornas rättigheter upprätthålls inom EU. Nyttan av en femtielfte avsiktsförklaring är följaktligen något begränsad.
För det andra innehåller betänkandet ett förslag som är minst sagt egendomligt. Att föreslå att kvinnor genom lagstiftning ska kvoteras in i de privata företagens styrelser ter sig som ett allvarligt angrepp på individens frihet och gör kvinnorna en otjänst. Att behandla kvinnor på ett sätt som mer för tankarna till välgörenhet än till jämställdhet bidrar till att i än högre grad utestänga dem från vissa samhällssektorer.
Medborgarna förväntar sig nu att vi stöder dem och låter ord följas av handling.
Marianne Mikko
skriftligt. - (EN) Lissabonmålen, som fastställdes 2000, kommer med all säkerhet inte att ha uppnåtts 2010 som avsikten var.
Dagens könsstrukturer och attityder spelar en viktig roll i detta misslyckande. Europa använder inte potentialen hos halva befolkningen på ett adekvat sätt. Kvinnor har inte lika möjligheter att nå framgång i produktionsindustrin.
Kvinnor är inte heller adekvat representerade i den sociala dialogen. Varken arbetsgivarorganisationerna, fackföreningarna eller den offentliga sektorn har tillräckligt många kvinnor på högre positioner.
Det är anmärkningsvärt och alarmerande att framtidens arbetsmarknad och samhälle bestäms av den halva av befolkningen som inte tar lika ansvar för barnuppfostran och hushållsarbete.
I allt högre grad används sådana antisociala åtgärder som ökande orapporterad övertid och okompenserad flextid för arbetstagarna för att öka produktiviteten. Priset vi betalar för denna skenbara ökning är för högt.
Medlemsstaterna bör lägga kraftigt ökad tonvikt på jämställdheten mellan könen i den sociala dialogen. Samtidigt bör många medlemsstater stärka den sociala dialogens roll i samband med de politiska besluten.
Kvinnor har den största möjligheten att snabba på utvecklingen inom vår högteknologiska industri. Europa måste använda den.
