Kvalitets- och säkerhetsnormer för organ av mänskligt ursprung avsedda för transplantation - Handlingsplan om donation och transplantation av organ (2009-2015) (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en gemensam debatt om
betänkandet av Miroslav Mikolášik, för utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet, om förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om kvalitets- och säkerhetsnormer för organ av mänskligt ursprung avsedda för transplantation - C6-0480/2008 -, och
betänkandet av Andres Perello Rodriguez, för utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet, om kommissionens meddelande om en handlingsplan om donation och transplantation av organ (2009-2015): bättre samarbete mellan medlemsstaterna -.
Miroslav Mikolášik
Det gläder mig att få detta unika tillfälle att framträda inför er i dag och tala om de framsteg vi har uppnått i förhandlingarna i parlamentet, och även vid det följande trepartsmötet, i denna mycket viktiga fråga om organdonationer och transplantationer.
Jag anser personligen att detta betänkande är oerhört viktigt, inte bara som huvudföredragande utan också som läkare. Jag är övertygad om att detta nya direktiv i grunden behandlar den största utmaningen vi står inför när det gäller organdonationer och transplantationer, nämligen bristen på organ för de patienter som väntar på dessa.
Inom ramen för tillhandahållande av det bästa hälsoskyddet för EU:s medborgare är vårt mål att se till att mänskliga organ avsedda för transplantation är säkra och av hög kvalitet.
Utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet röstade om förslaget till betänkande den 16 mars, och det antogs av en klar majoritet i enlighet med föredragandens rekommendationer. Därefter genomförde vi tre intensiva interinstitutionella trepartssamtal med parlamentet, kommissionen och rådet, under ledning av det spanska ordförandeskapet.
Jag vill särskilt betona följande punkter som var avgörande i vår diskussion.
Först principerna för organdonation.
Frivillig och gratis donation är en grundläggande princip som inte på något sätt eller under några omständigheter får ifrågasättas. Donationernas humanitära natur måste bevaras så att vi kan förhindra alla former av kommersialisering och att givare drivs av ekonomiska incitament. Samtidigt måste största möjliga skydd garanteras för levande givare. Här vill jag nämna den livliga diskussion som utlöstes av ämnet organdonation från levande donatorer. Å ena sidan förblir denna metod ett komplement till anskaffandet av organ från avlidna donatorer, men å andra sidan är den ett alternativ med anmärkningsvärd potential.
Det är naturligtvis inte vår avsikt att hindra framstegen på detta område, men vi måste se till att organdonation från levande givare som inte har genetiska band eller familjeband med mottagaren alltid är frivillig och gratis. Denna princip gäller inte de så kallade ersättningsfallen, där en levande givare kan erhålla ett bidrag för kostnaderna i samband med en donation. Medlemsstaterna måste dock fastställa de exakta villkoren för dessa bidrag, så att vi kan undvika alla former av ekonomiska incitament eller vinster för potentiella givare.
Andra viktiga frågor i samband med principerna omfattar tilldelningskriterierna - att se till att organ inte tas från en person innan de rättsligt dödförklarats, och utan ett fullständigt informerat samtycke från givaren. Vi försvarade dessa i betänkandets inledande delar, de så kallade skälen.
Den andra principen innefattar spårbarhet, skydd av personuppgifter och sekretess. Medlemsstaterna måste se till att alla organ som avlägsnas, tilldelas och transplanteras i deras länder kan spåras från givare till mottagare och tillbaka. Detta begrepp har ersatt det ursprungliga förslaget till anonymitet, vilket är skadligt för säkerheten i processen. Personuppgifter måste förbli konfidentiella.
Den tredje principen är ramverket för kvalitet och säkerhet. Vi uttryckte en tydlig enighet om att medlemsstaterna bör inrätta ett nationellt ramverk som ska innehålla alla steg i processen organisatoriskt, från donation till transplantation. Medlemsstaterna ska därefter inom tre år efter ikraftträdandet informera kommissionen om verksamheten och de resultat som uppnåtts i genomförandet av denna förordning. Här förväntar vi oss stora framsteg, särskilt i de länder där systemet inte är tillräckligt väl utvecklat och kan leda till en påtaglig ökning av antalet transplantationer genom att lämpliga systematiska åtgärder vidtas.
Jag vill särskilt betona transplantationssamordnarnas och samordningsgruppernas roll, vars betydelse inte kan ifrågasättas. Den har visat sig fungera väl i många länder där verksamheten går smidigt.
Jag skulle vilja avsluta med att nämna kriterier som organisationen och utförandet av insamlingar, specificering av roller för behöriga myndigheter, medverkan av tredjeländer, organbyte med tredjeländer och säkerheten i processen. Vi godkände de så kallade delegerade akterna i enlighet med de bestämmelser som bygger på Lissabonfördraget (jag är strax klar).
Slutligen vill jag betona hur oerhört viktigt det är att öka allmänhetens kunskap, och jag vill därför uppmana kommissionen att uppmuntra medlemsstaterna att främja organdonation via särskilda program. Jag vill tacka alla som bidragit till de framgångsrika förhandlingarna, och särskilt gratulera det spanska ordförandeskapet för en effektiv och konstruktiv strategi.
Andrés Perelló Rodríguez
Fru talman, fru Jiménez García-Herrera, herr kommissionsledamot! Det är 43 år sedan dr Christiaan Barnard sa: ”Jesus, dit kan werk”, som på afrikaans betyder ”Jesus, det här kommer att fungera”, då han misstroget såg att det hjärta han just transplanterat slog. Det har sedan dess blivit vanligt att transplantera ett användbart organ från en person som inte längre behöver det till en annan som behöver organet för att kunna leva.
Det är emellertid också så att trots detta står 56 000 européer på väntelistan, och risken finns att tolv av dem kommer att ha dött vid slutet av denna debatt eftersom de inte har det organ som de behöver. Däri ligger utmaningen för parlamentet som under detta sammanträde måste anta både direktivet, som klargjordes så väl av dr Miroslav Mikolášik, och även handlingsplanen.
Det är ingen tvekan om att vi måste erbjuda den europeiska allmänheten tydliga och effektiva stödsystem, så att ingen europé dör på grund av bristen på organ som orsakats av ofullkomligheter i transplantationssystemet.
Européerna lever längre och minskningen av trafikolyckor samt framstegen inom vetenskapen är naturligtvis positiv, men det innebär också att efterfrågan på organ ökar eftersom det finns fler människor som behöver dem.
När européerna tillfrågas om de är villiga att donera organ för att rädda livet på en landsman är reaktionen mycket stark och mycket positiv. Att detta inte direkt återspeglas i antalet transplantationer som genomförts i varje land beror utan tvivel på att vi behöver förbättra viktiga aspekter av vårt transplantationssystem som samordning, information, yrkesutbildning och utbildning av allmänheten i denna fråga.
I vissa länder finns exempel som visar att när samordningen och utbildningen är optimal, ökar antalet transplantationer per miljon invånare. Jag vill nämna Spanien som exempel, där man har inrättat en modell som ska användas som en norm.
I direktivet fastställs garantier för kvalitet och säkerhet för transplantationer, samt den kompletterande frivilligheten beträffande transplantationer från levande donatorer. Utöver detta finns rekommendationer som fastställts genom handlingsplanen beträffande behovet av fortlöpande utbildning för yrkesverksamma, och att samhället ska ges information och utbildning i denna fråga, utan vilken det är svårt att arbeta.
Allt detta utgör grunden för att optimera det vi kan kalla ett harmoniserat europeiskt transplantationssystem delat av alla medlemsstater, som ett instrument för att uppnå de mål vi har satt upp. Vårt mål är helt enkelt att ingen europé ska behöva dö på grund av ett ofulländat system som inte har kunnat erbjuda det organ denna människa behöver.
Vi kan inte tillåta att vi i 2000-talets Europa har en bristande samordning och ofullständiga system som gör att ett organ går förlorat, och att en europeisk medborgare inte får hjälp. Detta är vad antagandet av direktivet och handlingsplanen uppnår, och är ett resultat av hårt arbete.
Jag vill ta tillfället i akt att betona samarbetsviljan hos både föredraganden - i detta fall Miroslav Mikolášik - och skuggföredragandena. Jag vill också lyfta fram den starka drivkraft som det spanska ordförandeskapet - företrätt av det spanska hälsoministeriet och dr Matesanz, chef för den spanska nationella transplantationsmyndigheten - har tillfört detta direktiv och till handlingsplanen, eftersom vi har kunnat räkna med dem hela tiden.
Jag vill betona att de som har arbetat så hårt förtjänar vårt tack, och jag ber er återgälda detta genom att enhälligt anta betänkandet. Som ledamot är jag tacksam för det arbete som har utförts, och som europé är jag tacksam för att detta steg tas för att kunna rädda livet på alla de unionsmedborgare som när som helst kan behöva denna hjälp.
Trinidad Jiménez García-Herrera
Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag är mycket nöjd över att få framträda inför parlamentets plenarsammanträde och att få delta i den gemensamma debatten om organdonation och transplantation.
Detta är definitivt en viktig debatt, framför allt eftersom den har en direkt inverkan på människors liv och på tusentals européers hälsa. I detta sammanhang vill jag påminna er om att trots den konstanta ökningen av antalet donationer och transplantationer under senare år uppskattar man att det för närvarande finns 56 000 patienter i EU på väntelistan för rätt organ, och många avlider innan de hinner få ett.
Det är dessutom en viktig diskussion, eftersom den ger oss möjlighet att förbättra generositeten och solidariteten i vårt samhälle. Låt mig ge er ett exempel: för närvarande finns det i Europeiska unionen 18 donatorer per miljon invånare. Om vi kunde öka denna siffra till de högsta siffrorna, som t.ex. 34 i Spanien eller mer än 30 i Portugal, skulle 20 000 fler liv kunna räddas i Europa.
Genom att på samma sätt främja organdonationer från levande donatorer i hela Europeiska unionen till de skandinaviska ländernas nivåer, skulle Förenade kungariket och Nederländerna kunna befria ytterligare 2 000 personer från dialys varje år. Vi får aldrig glömma att utan givare kan det inte utföras några transplantationer.
Debatten i eftermiddag kommer att möjliggöra en rejäl skjuts framåt åt lanseringen av unionens gemensamma strategi för att uppnå den bästa strukturen i världen för organdonation och transplantation. Dessutom ger artikel 168 i nya Lissabonfördraget oss en möjlighet att skapa detta gemensamma, högkvalitativa och säkra ramverk för arbetet kring donationer och transplantationer.
Vi har nu två viktiga initiativ från kommissionen om detta, som lades fram 2008 och som rådet och parlamentet tillsammans har arbetat mycket hårt och mycket ingående med under de senaste månaderna.
Det första är förslaget till ett direktiv som reglerar kvalitet och säkerhetsaspekter för organ avsedda för transplantation. Genom detta direktiv införs en gemensam rättslig ram som ska möjliggöra för oss att begränsa vissa risker i alla skeden av processen med att använda organ för behandling, från donation till transplantation. Det inbegriper att garantera organens kvalitet och säkerhet, men även att skydda givare och mottagare genom att utse de behöriga myndigheterna.
Det andra är en handlingsplan som bidrar till att stärka samarbetet mellan medlemsstaterna. Den innehåller tre målsättningar: för det första att öka tillgången på organ, för det andra att förbättra effektiviteten och tillgängligheten till transplantationssystemet och för det tredje att förbättra kvaliteten och säkerheten.
Dessa två initiativ ger oss en gemensam ram, som är en europeisk ram som innefattar inte bara de bästa gemensamma delarna, utan också det bästa av god organisatorisk praxis och välfärdspraxis som olika medlemsstater har byggt upp inom detta område. Med andra ord är det en ram baserad på kvalitet, säkerhet och innovation.
Vi gör detta genom att inrätta en europeisk modell för donation och transplantation kring värderingar och principer som vi alla delar: solidaritet, rättvisa och sammanhållning, vilka är symboler för unionens identitet. Detta kommer att bidra till självförsörjning av organdonation och därmed bekämpa transplantationsturism.
Jag är säker på att ni håller med mig om att ikraftträdandet av detta direktiv och parlamentets stöd för handlingsplanen i sig kommer att öka utbytet av organ mellan medlemsstaterna och främja donation.
För det första skapar vi en EU-ram för att ge européerna lika tillgång till hälsovård i allmänhet och till transplantationer i synnerhet. För det andra kommer denna effektivare EU-ram direkt främja patienter som på grund av sina speciella egenskaper har en mindre chans att hitta ett organ som passar deras behov. Resultatet kommer att bli en minskning av antalet organ som slösas bort på grund av frånvaron av en lämplig mottagare i ett visst geografiskt område.
Innan jag slutar vill det spanska ordförandeskapet tacka de tjeckiska och svenska ordförandeskapen för deras arbete i början av förhandlingarna under 2009, då förutsättningar för betydande framsteg skapades tack vare samarbetet med medlemsstaterna och kommissionen.
Det spanska ordförandeskapet vill också tacka parlamentet för dess hårda arbete och särskilt föredragandena Miroslav Mikolášik och Andres Perello Rodriguez, för deras arbete med att främja nödvändiga avtal och samförstånd.
Det är genom det gemensamma arbetet i alla EU:s institutioner som vi måste nå en överenskommelse som gör att vi kan starta en europeisk tjänst, som å ena sidan kommer att ge 500 miljoner människor de bästa garantierna för kvalitet och säkerhet, och å andra sidan kommer att främja lika tillgång till den behandling som så många liv är beroende av varje år, och även främja solidariteten i vårt samhälle. Låt oss förbättra det som Europeiska unionen står för i dag.
John Dalli
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! 56 000 européer väntar på en organtransplantation i Europa och för många av dessa människor är en lyckad transplantation en fråga om liv och död. Det är därför vi är här i dag: för att säkerställa en hög kvalitet och säkra organtransplantationer i hela Europa. Detta är vad kommissionens förslag till direktiv och handlingsplanen handlar om. Jag vill tacka föredraganden, dr Miroslav Mikolášik, och skuggföredragandena för deras utmärkta arbete om förslaget till direktiv om kvalitet och säkerhet för organ. Jag vill också tacka Andres Perello Rodriguez för hans stödjande initiativbetänkande om handlingsplanen om donation och transplantation av organ.
Låt mig påminna om att de viktigaste målen för dessa två initiativ är att förbättra kvalitet och säkerhet för mänskliga organ för transplantation, att öka tillgången på organ och att göra transplantationssystemen mer effektiva och tillgängliga. I förslaget till direktiv fastställs den rättsliga ramen för kvalitets- och säkerhetskraven, och i handlingsplanen betonas att öka tillgången på organ samt effektiviteten i transportsystemen.
Den sexåriga handlingsplanen innehåller tio prioriterade åtgärder för att stärka samarbetet mellan medlemsstaterna genom gemensamma åtgärder och utbyte av bästa praxis. Jag noterar parlamentets önskemål att innefatta verksamheter i handlingsplanen som inte kunde bli rättsliga skyldigheter i direktivet i enlighet med artikel 168 i fördraget, särskilt när det gäller kriterierna för organtilldelning, registrering av potentiella donatorers önskemål och frågor som rör medicinsk praxis. Kommissionen är beredd att stödja medlemsstaterna i lösningen av dessa frågor av betydelse för parlamentet.
När det gäller direktivet är jag mycket glad över att vi efter en snabb och konstruktiv dialog mellan parlamentet, kommissionen och rådet nu är nära en överenskommelse i första behandlingen. Jag tror att detta är den första överenskommelsen vid första behandlingen efter Lissabonfördragets ikraftträdande.
Jag är övertygad om att texten med de föreslagna ändringarna inbegriper parlamentets nyckelfrågor som fastställts i dr Miroslav Mikolášiks betänkande. Låt mig kommentera några specifika frågor.
Jag ger mitt fulla stöd till att stärka principerna om frivillig donation utan ersättning, vilket är nödvändigt för att garantera kvalitet och säkerhet för organ. Jag välkomnar också förtydligandet att principen om icke-betalning inte ska hindra levande donatorer från att få ersättning, förutsatt att denna är strikt begränsad till att täcka kostnader och inkomstbortfall i samband med donation. Jag delar helt parlamentets oro i fråga om att bekämpa organhandel. Förslagets tillämpningsområde begränsas emellertid till kvalitet och säkerhet, vilket föreskrivs i fördragets artikel om hälso- och sjukvård. I detta sammanhang välkomnar jag den text som anger att direktivet indirekt kommer att bidra till att bekämpa organhandel, till exempel genom godkännande av transplantationscentrum, fastställande av villkoren för upphandling och system för spårbarhet av organ.
Jag förstår också parlamentets oro över öppet redovisade, icke-diskriminerande och vetenskapliga kriterier för organtilldelning. Även om frågan faller utanför EU:s ansvarsområde kan jag godta införandet av denna princip i ett skäl. Jag välkomnar också att den föreslagna texten beaktar att donationer från levande givare förekommer parallellt med donationer från avlidna givare i de flesta medlemsstater. Donationer från levande givare ökar antalet tillgängliga organ och jag välkomnar insatserna för att skydda levande givare i syfte att garantera kvalitet och säkerhet för organ avsedda för transplantation.
Bestämmelser om system för samtycke och dödförklaring är frågor som regleras genom nationell lagstiftning. För att nå en kompromiss kan kommissionen dock godta de ytterligare klargöranden som föreslagits. Jag noterar parlamentets önskemål att innefatta verksamheter i handlingsplanen som inte kan omfattas av direktivet, särskilt vad gäller kriterierna för organtilldelning, registrering av potentiella donatorers önskemål och frågor som rör medicinsk praxis. Kommissionen är beredd att stödja medlemsstaterna i arbetet med dessa frågor.
Låt mig också ta upp en annan fråga: att anta en lag är det första steget. Det som verkligen betyder något är att lagen genomförs. Detta är anledningen till att kommissionen insisterar på att medlemsstaterna redogör för hur de införlivar direktiv i nationell rätt, ”jämförelsetabellerna”. Parlamentet har alltid stött detta. Jag beklagar att parlamentet för första gången inte stöder ett införande i direktivet av en skyldighet för medlemsstaterna att rapportera om genomförandet.
Slutligen, flera ändringsförslag anpassas till bestämmelserna om kommittéförfarandet i Lissabonfördraget. Jag välkomnar den möjlighet som ges till kommissionen att anta, i klart definierade fall, delegerade akter enligt det skyndsamma förfarandet i detta avseende. Jag tillkännager att Europeiska kommissionen åtar sig att hålla Europaparlamentet och rådet fullständigt informerade om möjligheten av att en delegerad akt antas i enlighet med det skyndsamma förfarandet. Så snart som kommissionens tjänsteavdelningar förutser att en delegerad akt kan antas i enlighet med det skyndsamma förfarandet kommer de att informellt varna Europaparlamentets och rådets sekretariat.
Jag förklarar också på kommissionens vägnar att bestämmelserna i detta direktiv inte ska påverka institutionernas eventuella framtida ståndpunkter när det gäller genomförandet av artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt eller av enskilda lagstiftningsakter som innehåller sådana bestämmelser.
Avslutningsvis vill jag klarlägga att kommissionen är beredd att stödja kompromisspaketet.
Cecilia Wikström
föredragande av yttrandet från utskottet för rättsliga frågor. - Fru talman! Inledningsvis vill jag tacka Miroslav Mikolášik för vårt utmärkta och fina samarbete kring detta viktiga betänkande.
Utmaningarna på området donation och transplantation av mänskliga organ är många. Vi har ett ansvar och måste leva upp till de förväntningar som finns hos väldigt många människor som lever i oviss väntan från dag till dag, i längtan efter det nya liv som ett nytt organ kan tillföra. Skillnaden mellan liv och död blir aldrig tydligare än så.
Europaparlamentets uppdrag innebär också att föra en bestämd kamp mot den avskyvärda handeln med mänskliga organ. Det gör vi också. Vi kan genom tydliga etiska och säkerhetsmässiga regler bättre säkerställa människans självklara rätt till sin kropp, sin integritet och sitt självbestämmande. Jag är glad över att de synpunkter som utskottet för rättsliga frågor tagit upp har beaktats.
Det är svårt att tänka sig en vackrare bild för vårt gemensamma uppdrag än att värna människors liv runt om i våra medlemsstater. Den bilden blir tydlig genom detta betänkande.
Eva Lichtenberger
Fru talman, mina damer och herrar! Ja, det stämmer att detta är en fråga om liv och död. Det är just anledningen till att denna debatt är så känslomässigt laddad.
Det förekommer helt olika system för organtransplantationer i Europas alla länder, och för hur människor ger sitt samtycke eller icke-samtycke, huruvida människors egna organ får användas eller om familjemedlemmar kan samtycka till en transplantation. Hädanefter, och i enlighet med detta betänkande, bör de länder med mycket restriktiva system ta en ordentlig titt på exemplen från andra länder för att också se de positiva effekterna. Alla dessa människor som väntar på transplantationer måste vara en signal till oss att inte bara att skapa fler möjligheter och större tillgänglighet, utan att dessutom garantera kvalitet, säkerhet och tillgänglighet. Det skulle också utgöra ett viktigt redskap för att bekämpa handeln med organ - en riktigt låg verksamhet - och möjliggöra en bättre reglering av levande transplantat, som verkligen måste ske utan betalning.
Peter Liese
för PPE-gruppen. - (DE) Fru talman, fru Jiménez García-Herrera, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Som de flesta vet är spanjorerna Europamästare i fotboll, och det är trevligt, men det är inte lika betydelsefullt som det faktum att spanjorerna också är Europamästare när det gäller organtransplantation.
Utan tvivel är nyckeln till den spanska modellen organisationen på sjukhusen, något vi alla bör inse. I andra europeiska länder går organ tyvärr förlorade, inte på grund av att familjemedlemmar är ovilliga att ge sitt samtycke, eller för att den avlidne inte har ett donationskort eller har uttryckt att de inte vill donera sina organ: de flesta organ som går förlorade i Europa beror helt enkelt på att läkarna inte har tillräckligt med tid för att ta itu med detta.
Spanien har organiserat detta mycket bättre med transplantationssamordnare. När detta system införs kan fler människoliv räddas och fler människor kan leva ett sunt liv utan att behöva genomlida dialys och andra svåra upplevelser. Denna punkt i Andres Perello Rodriguez betänkande måste därför uttryckligen betonas för medlemsstaterna.
I direktivet behandlas framför allt kvalitet och säkerhet, men också hur de som väntar på organ påverkas. I dagsläget kan det inträffa att ett organ i en medlemsstat inte kan användas eftersom ingen matchande mottagare kan hittas tillräckligt snabbt. Om vi har gemensamma kvalitets- och säkerhetsnormer kan vi också förbättra gränsöverskridande organutbyte i syfte att ge människor hjälp. Det innebär att också detta är en viktig punkt.
En annan mycket viktig del i direktivet är att vi måste bekämpa handeln med organ. Detta är en fråga som vi inte bara kan bortse från. Därför har jag och några andra ledamöter bjudit in en expert som har undersökt organhandel och avsiktligt dödande av människor i Kina för organ till transplantationer. Han kommer att berätta om detta för oss i morgon. Jag vill be alla mina kolleger att också intressera sig för detta ämne.
Med direktivet och handlingsplanen har vi sänt en tydlig signal. Frivillig donation utan ersättning fastställs på ett juridiskt bindande sätt, och jag vill tacka alla som har hjälpt oss att uppnå dessa mål.
Karin Kadenbach
Fru talman, fru Jiménez García-Herrera, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag instämmer med föregående talare och inleder med orden ”livet är vackert”. Denna mening hör jag om och om igen från min tidigare kollega, vice guvernör Ernst Höger, som drabbades av ett allvarligt hjärtfel till följd av ett fästingbett, men som hade turen att i december 2004 få ett hjärta genom en matchande donation. Ernst Höger är fortfarande vid full vigör, han finns bland oss full av energi och han säger att ”livet är vackert”.
Vi har hört siffrorna i dag: 55 000--60 000 européer väntar på möjligheten att i framtiden, som Ernst Höger, kunna säga till oss att ”livet är vackert”. Vi förlorar tolv av dem varje dag på grund av att våra system helt enkelt inte klarar av att förse dessa människor med organ i tid från en annan plats där de blivit tillgängliga. Det är därför vår uppgift att tillämpa detta i praktiken. Jag anser att denna handlingsplan är mycket viktig. Vi måste garantera säkerheten för organdonationer och transplantationer och vi måste också ge de levande givarna, som vi också behöver lika mycket - jag tänker framför allt på alla dialyspatienter - högsta medicinska standard. Vi måste också vara mycket starka i vår kamp mot handel med organ - en frivillig och obetald donation är med andra ord absolut nödvändigt.
Vi måste garantera donatorers samtycke. Vi måste utveckla Europas system så att vi kan minska den stora skillnaden med en donation per miljon medborgare i många medlemsstater, och nästan 40 donationer per miljon invånare i Spanien, som är våra europeiska mästare. Vi bör sträva efter att tillsammans med våra nationella hälso- och sjukvårdssystem genomföra dessa handlingsplaner så snart som möjligt, och att garantera högsta standard så att de cirka 55 000 som nu väntar kan säga att ”livet är vackert”.
Frédérique Ries
Fru talman! Vi förväntar oss att detta direktiv om organdonation och transplantation antas i morgon. De cirka 60 000 patienter i Europa som väntar på ett hjärta, lungor, en lever eller en njure har väntat på denna lag i flera år. Tolv av dem dör varje dag eftersom de har fått vänta för länge.
Precis som de föregående talarna vill jag betona det utmärkta resultat som vi har uppnått, vilket inte hade varit möjligt utan samarbetet mellan våra föredragande, Andres Perello Rodriguez och Miroslav Mikolášik, skuggföredragandena - varav jag är en - och det spanska ordförandeskapet. Jag vill ta tillfället i akt att lovorda dr Matesanz, som var vår utmärkte guide under vårt besök i Madrid.
Låt oss inte ta miste på målsättningen här. Den viktigaste prioriteringen är att öka antalet organdonationer i Europa och att, naturligtvis, samtidigt öka kunskapen om donation bland europeiska män och kvinnor. Skillnaderna talar för sig själva, och de är ganska uppenbara: det finns 34 avlidna donatorer per miljon invånare i Spanien, 27 i mitt land Belgien, och bara en enda givare i Rumänien. Därför måste vi också utbilda människor i donationsfrågan och ge potentiella givare tillgång till information. Vi måste också ta bort administrativa hinder, vilket är nödvändigt, och inrätta en nationell myndighet i alla 27 medlemsstater som ansvarar för kontrollen av organens kvalitet och säkerhet, från avlägsnandet från givaren till transplantationen. Vi bör även inspireras - vilket tidigare har sagts - till bättre organisation, som i exemplet med Spanien, där utvecklingen är kopplad till ett slags tidigt varningssystem som är aktivt genom hela kedjan, från givarens död till transplantationen.
Direktivets kompromiss, vårt berömda ändringsförslag 106 som sammanfattar vårt arbete, sänder ut rätt budskap till patienterna: ett budskap om hopp, genom att - efter mycket djupgående diskussioner - tillåta användningen av organ som inte är optimala i akuta nödsituationer, särskilt genom att uppmuntra till levande donationer och naturligtvis i de fall där detta är möjligt. Här talar jag i huvudsak om njur- eller leverdonationer. Dessa donationer är nödvändiga, ökar snabbt och uppmuntras av praktiserande läkare och specialister, men de representeras fortfarande i genomsnitt av bara 5 procent av donationerna.
Fler insatser och fler samarbeten: det är logiken bakom den handlingsplan som har letts av Andres Perello Rodriguez. Ett exempel är mitt förslag till ett donationsregister på Internet. Tanken är att man i ett nationellt eller europeiskt donationsregister kan lägga till en hänvisning till en persons identitetskort eller körkort som identifierar denne som en givare, vilket möjliggör en snabbare process vid behov.
Jag vill bara kort sammanfatta genom att säga att vi har gjort ett utmärkt arbete och att vi föredrog en etik relaterad till hopp framför en etik relaterad till förbud.
Satu Hassi
för Verts/ALE-gruppen. - (FI) Fru talman, mina damer och herrar! Jag vill tacka Miroslav Mikolášik och Andres Perello Rodriguez för deras utmärkta arbete. Den svåraste frågan i samtalen handlade om levande donatorer. Å ena sidan finns det långa väntelistor med patienter som väntar på en njurtransplantation, å andra sidan måste vi skydda levande givare och förhindra den illegala handeln med organ och den extrema exploatering av fattiga människor som är knuten till detta.
Vi uppnådde inte det goda resultat som vi i gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen hade önskat. Den säkraste lösningen när det gäller de mänskliga rättigheterna för donatorer skulle vara att kräva att medlemsstaterna inför ett strikt nationellt system för att förhindra den illegala handeln med organ, om donationer från levande personer ska tillåtas utanför kretsen med familjemedlemmar och nära relationer. Även om den lagtext som förhandlats fram är något mindre kraftfull i sina mål, hoppas jag att alla EU-länder kommer att vidta stränga åtgärder för att sålla bort den illegala organhandeln. Enligt Europarådet kommer 5-10 procent av alla transplanterade njurar från den illegala handeln med organ, vilket innebär tusentals offer varje år. Frivilliga donationer som är gratis är också det säkraste alternativet, även för mottagarna av organ.
Utan mellanhänder och efterfrågan uppstår inte heller den brottsliga handeln med organ. Det har varit skrämmande att läsa rapporter om hur organ köps i fattiga länder i Afrika, Asien och även Östeuropa. Det mest chockerande är rapporterna om att människor faktiskt dödas. Till exempel har australiska transplantationskirurger fördömt bruket i Kina där man avlivar fångar för deras organ. Vi i EU måste göra allt vi kan för att förhindra skapandet av en marknad för denna typ av brottslighet.
Marisa Matias
Fru talman, herr kommissionsledamot, fru Jiménez! Bristen på organ för transplantation är ett stort problem. Man har redan hänvisat till den åtskilliga gånger och det är ett stort problem som vi funderar över, både när det gäller folkhälsan och relaterade frågor, t.ex. den ökande gråa marknaden och organhandeln - det sistnämnda är inte bra för våra sjukvårdssystem eller för våra medborgare. Vi måste därför bekämpa detta brott, och ett sätt att göra detta som jag tycker verkar vara viktigast och mest relevant är genom lagstiftning och förslag som dem som vi diskuterar här i dag. Det är därför jag vill koncentrera mig på de viktigaste frågorna som tas upp genom dessa två förslag.
Det system som vi har haft hittills uppvisar väldiga skillnader eftersom det saknar dessa två förslag. Skillnader mellan medlemsstaterna, skillnader mellan de befintliga systemen, skillnader mellan tillgången till organ, skillnader mellan enskilda personer: jag menar att vi inte kan godta dessa skillnader. Det är därför viktigt att minska dem ytterligare och det är just det som dessa förslag syftar till. Jag anser dock att ett europeiskt system som behåller vissa egenskaper i vissa länder, så att de inte tvingas att använda ett strängare system, är svaret på detta problem. Det arbete som föredragandena Miroslav Mikolášik och Andres Perello Rodriguez har utfört är oerhört viktigt och bidrar till att lösa det problem som vi står inför.
Om vi pratar om förslag som grundas på, och stöds av, frågor som t.ex. donation, frivillighet, avgiftsfrihet, konfidentialitet, uppgiftsskydd, spårbarhet, ansvarighet - och här menar jag att parlamentets intresse att hjälpa till fram till dess patienten är frisk och inte bara med donationen är viktigt - och samarbete mellan medlemsstaterna, så är vi på rätt spår.
När det gäller donationer mellan levande personer vill jag dock bara nämna att jag är glad över att denna utvidgning med rättigheter har inkluderats. Uppenbarligen garanteras alla rättigheter och alla villkor, men det är mycket viktigt att vi går längre än den begränsade familjekretsen, annars skulle detta vara ett annat sätt att få andra former av orättvisa. Att främja donation som den främsta transplantationskällan, såväl som att skydda patienternas uppgifter och säkerhet, verkar vara ett skäl gott som något för att vi alla ska samlas denna förmiddag och rösta för dessa två förslag som är oerhört viktiga för Europeiska unionen.
Anna Rosbach
för EFD-gruppen. - (DA) Fru talman! Jag hoppas att ingen här någonsin ska behöva använda detta direktiv. 27 EU-länder innebär 27 olika typer av lagstiftning plus personer från tredjeländer som kommit in på olaglig väg och som, därför att de är fattiga, är beredda att donera en njure för mycket lite pengar. Under de senaste åren har vi dessvärre sett ett antal exempel på hafsverk som har påverkat både patienterna och donatorerna. Vi behöver därför samordning på EU-nivå och vi måste naturligtvis se till att både mottagaren och donatorn får bästa möjliga behandling. I ett par EU-medlemsstater föds man till donator, medan man i de flesta länder bara kan donera genom att fatta ett aktivt personligt beslut. Vi har alltså en situation med 27 olika typer av lagstiftning och försäkringssystem, vilket inte precis främjar samarbetsmöjligheterna.
Det är ett oerhört komplicerat ämne som vi diskuterar, eftersom vi också måste se till att organens kvalitet prioriteras högt. Endast av hälsoskäl är det viktigt att vi tar upp frågan om olaglig donation, eftersom vi ofta inte vet vem donatorn är och därmed inte heller hans eller hennes hälsotillstånd. Det skulle vara mycket olyckligt om vi fick njurar, hjärtan och andra organ från donatorer med smittsamma sjukdomar, infektioner, leukemi eller ännu värre sjukdomar. Vi måste därför undersöka organen innan de används. Vi måste vara säkra på att ingreppen sker på ett säkert sätt, med andra ord att personalen som är ansvarig för själva operationen är välutbildad inom sitt område och att bästa möjliga övervakning äger rum.
Pilar Ayuso
(ES) Fru talman, herr kommissionsledamot, fru Jiménez García-Herrera! Jag vill först och främst betona det arbete som föredragandena - Miroslav Mikolášik och Andres Perello Rodriguez - har utfört, och allt det arbete man har utfört för att nå bästa möjliga kompromiss för en transplanationspolitik i EU.
Jag vill också betona insatserna av det spanska ordförandeskapet och av dr Matesanz, direktör för den spanska nationella transplantationsorganisationen, eftersom Spanien för närvarande är världsledande när det gäller donationer, med 34,4 för varje miljon invånare. Detta har endast att göra med den konstanta förbättringen av organisationen och med de åtgärder som har vidtagits för att öka kunskaperna om organdonation hos befolkningen.
Vi måste göra detta för hela EU: öka antalet donationer, se till att alla transplantationer görs enligt samma kvalitetsstandarder och även främja samarbetet mellan alla medlemsstater.
Vi behöver också se till att varje donation är frivillig och inte belönas, med de undantag som listats av kommissionsledamot John Dalli, för att bekämpa organhandeln, som är helt kopplad till bristen på organ. Handlingsplanen kan bidra till detta genom att hjälpa till med att lösa bristen på organ och förbättra allmänhetens tillgång till transplantationer.
Den lösning som man har uppnått för levande donatorer är mycket viktig, eftersom vi inte får glömma att levande donationer är kompletterande och har visat sig vara effektiva även om det inte finns något genetiskt förhållande mellan donatorn och mottagaren.
Gilles Pargneaux
(FR) Fru talman, herr kommissionsledamot! Att främja, samordna och övervaka organdonation är våra mål, och det är därför mycket viktigt att vi samlas här för att möjliggöra en utveckling för organdonationer och organtransplantationer i EU.
60 000 personer - europeiska män och kvinnor - väntar för närvarande på transplantationer i EU och, enligt våra beräkningar, dör tolv personer varje dag i väntan på transplantation, därför att, samtidigt som 81 procent av européerna säger att de vill ha organdonationskort, så har bara 12 procent ett sådant. Det handlar därför först och främst om att harmonisera metoderna genom att följa Spaniens exempel, stjärneleven av de 27. Organdonationsvolymerna skiljer sig avsevärt mellan länderna. Det handlar därför om harmonisering.
Herr kommissionsledamot! Som ni nämnde tidigare består utmaningen också i att skapa ett europeiskt nätverk för organdonatorer, vilket skulle göra det möjligt för oss att bättre tillfredsställa EU-medborgarnas behov.
Det handlar också om att förbättra samarbetet mellan alla medlemsstater. Vi måste se till att vi kan inrätta nationella myndigheter med ansvar för kontroll av organkvalitet och säkerhet, från uttagning från donatorn till transplantation. I Frankrike, t.ex., kan en person som väntar på en levertransplantation sålunda få ett lämpligt organ från Tyskland eller Italien med vetskap om att gemensamma standarder tillämpas i hela EU.
Det handlar också om att bekräfta, som har nämnts, donationens frivilliga karaktär som ett effektivare sätt att bekämpa organhandel och transplantationsturism och sålunda om att stoppa rika patienter från att åka utomlands - t.ex. till Kina - för att transplanteras.
Jag välkomnar slutligen handlingsplanen som syftar till att utveckla transplantationer i EU, om vilken vi också kommer att rösta i dag, och jag tycker att föredragandena har gjort ett utmärkt arbete, särskilt Andres Perello Rodriguez.
Miroslav Ouzký
Jag vill först och främst uttrycka min förvåning över att en företrädare för min grupp har avbrutits under den inledande delen av ett anförande på gruppens vägnar. Det var tydligen bara någon form av misstag.
I mitt tal vill jag berömma båda föredragandenas arbete, vilket jag anser vara mycket värdefullt. Om det finns något område inom sjukvård och folkhälsa som verkligen är europeiskt, så är det transplantationer. Denna standard är ett logiskt och mycket välkommet steg. Jag vill också berömma föredragandena för att de har utelämnat det etiska elementet, vilket naturligtvis ligger inom medlemsstaternas behörighetsområde. Som redan har sagts här finns det en annan metod och i t.ex. mitt hemland använder vi den tidigare nämnda principen med förmodat samtycke. Vissa länder kräver å andra sidan uttryckligt samtycke.
Jag menar att detta är en grundsten som kan förbättra och utvidga räckvidden för det befintliga Intertransplant, och om det har sagts här att detta tydligen är den fösta standarden som kan antas vid den första behandlingen efter Lissabonfördragets antagande, så gläder det mig. Det gläder mig emellertid ännu mer att detta är ett ämne som är verkligt europeiskt. Jag värdesätter detta högt.
Talmannen
När det gäller talarlistan håller man på att undersöka orsaken.
Oreste Rossi
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Att öka organens tillgänglighet, förbättra deras kvalitet och tillgången till dem och göra allmänheten mer medveten om dessa frågor: detta är utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhets krav för att man ska kunna korta ned väntelistorna för transplantationer.
Vi måste därför främja bioteknisk forskning och organcirkulation i EU, men vi måste också införa ett europeiskt donatorkort, förhindra transplantationsturism och stärka vårt motstånd mot den olagliga organhandeln genom att införa stränga straff för de ansvariga. För att undvika olagliga metoder måste man som sista utväg överväga levande donationer när det inte finns några andra möjliga alternativ, som t.ex. donationer från döda personer. Den levande donatorn får inte ta emot någon form av ersättning, förutom kompensation som täcker besvär till följd av operationen, som ska beslutas genom nationella föreskrifter.
Medlemsstaterna bör också godkänna eller behålla stränga rättsliga åtgärder för transplantationer och levande donatorer som inte är blodsförvanter, i syfte att göra systemet insynsvänligt och utesluta möjligheten till olaglig organhandel eller påtvingade donationer. De måste också säkra ersättningen för sociala kostnader till levande donatorer och skydda dem mot diskriminering, särskilt från försäkringssystemen.
Parlamentet betonar dock att levande donationer måste betraktas som komplement till donationer efter döden. Organdonationen måste förbli fullständigt icke-kommersiell och stödja de åtgärder som syftar till att skydda donatorerna och se till att donationen äger rum på frivillig grund, av altruistiska skäl.
Talmannen
Herr Ouzký! Jag vill återigen tacka er för att ni har tagit upp detta. Vi har tittat på det. Det var ett problem med fördelningen som orsakades av vårt datorsystem. Ni kommer sålunda att listas i protokollet som talare för er grupp. Jag hoppas att detta löser frågan. Tack för att ni påpekade detta.
Elisabetta Gardini
(IT) Fru talman, mina damer och herrar, herr kommissionsledamot! I dag diskuterar vi organtransplantationer vilka utan tvekan är en av de mest positiva utvecklingsaspekterna inom hälsoområdet, men vilka även skapar en rad problem när det gäller donatorernas och patienternas rättigheter som man måste ta itu med på etisk, social, rättslig och ekonomisk nivå.
Det handlar om att slå in på en lämplig väg där man tar itu med den allvarliga obalansen mellan behovet av och tillgången på organ, utan att skada principen för frivillig donation. Målet måste vara att förhindra alla former av kommersialisering och olaglig handel och garantera kvaliteten och säkerheten hos de organ som ska användas till transplantationer och införa åtgärder som kombinerar konfidentialitet och spårbarhet. Det är underförstått att, i samband med gränsöverskridande utbyten och betydande skillnader mellan de transplantationssystem som används i olika medlemsstater, dessa mål endast kan uppnås genom främjande av samordningen och samarbetet.
Jag tycker alltså att det är mycket viktigt att upprätta en europeisk databas och anta gemensamma kvalitets- och säkerhetsstandarder. Vi måste emellertid vara noga med att inte införa alltför stränga bestämmelser eller skapa ytterligare byråkratiska bördor som gör att den process som pågår inte sker på ett korrekt och verkningsfullt sätt. Detta skulle inte bara strida emot våra mål ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Kristian Vigenin
(BG) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Vi diskuterar ett ämne som genom själva sin natur direkt påverkar ett begränsat antal personer i jämförelse med andra frågor som är viktiga för hälsovården i EU. Å andra sidan är det ett ämne som har rönt allt större intresse av framför allt två skäl. Det första skälet är att transplantationer uppfattas som en av de mest imponerande prestationerna inom modern läkarvetenskap. Det andra skälet är att alla medborgare i praktiken är potentiella donatorer, vilket skapar många frågor av olika karaktär.
Jag vill dessutom betona att mänskligt liv är ovärderligt och att man måste göra allt man kan för att rädda liv. Statistiken visar att situationen är mycket olika i de skilda medlemsstaterna. I vissa länder har man upprättat en bra struktur över hela kedjan, medan hälsovårdssystemen i andra länder uppvisar väldiga skillnader och transplantationer förmodligen hamnar under rubriken ”exotisk läkarvetenskap”. Patienter som kräver transplantationer i dessa länder tvingas till transplantationsturism, tydligt medvetna om risken och att de bryter mot lagen och etiken, eftersom deras liv ofta räddas till priset av att ett annat liv tas eller förstörs genom våld.
Det är viktigt att undvika kommersialiseringen av organdonationen och att kunna garantera att donationen av organ från levande donatorer är helt gratis, samtidigt som man naturligtvis säkrar tillhandahållandet av all nödvändig vård och kompensation för inkomstförluster. Det är särskilt viktigt att upprätta ett insynsvänligt system för övervakning av organ i EU, även efter transplantationen.
Jag tror att det föreslagna direktivet kommer att förbättra tillgången till organ för EU-medborgare som kräver transplantation, öka förtroendet för donationssystemet och främja utbytet av bästa metoder som kan tillämpas på överstatlig nivå.
Marina Yannakoudakis
(EN) Alla stöder direktiv som syftar till att rädda liv, och jag vill gratulera föredraganden till hans arbete med ett betänkande som verkar enkelt i grunden men som i själva verket är komplicerat när man går ned på detaljnivå.
Inom området donationer efter döden finns det känsliga frågor att ta itu med, t.ex. etik, den avlidnas familjs ställning, frågan om huruvida donationskort ska vara obligatoriska och, förvisso, om huruvida det ska finnas ett europeiskt donationskort. Alla dessa områden måste hanteras med respekt, eftersom det inte finns något sätt som är rätt eller fel.
Området levande donationer har varit det mest utmanande. Det finns en viktig linje som inte kan korsas och denna linje garanterar att levande donationer kan göras gratis och utan ekonomisk vinst.
Direktivet har uppnått en balans mellan att garantera hög kvalitet för donationer efter döden, samtidigt som man uppmärksammar behovet av levande donationer. Direktivets styrka ligger i att man inser att endast donationer efter döden inte kan ge den tillgång på organ som behövs och att man därför har upprättat kontroller och riktlinjer för att se till att levande donationer utförs på ett korrekt sätt, där man skyddar både donatorn och mottagaren och ser till att det sker gratis och frivilligt ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Horst Schnellhardt
(DE) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Det finns en person i min personal som behöver en organtransplantation. Jag har sett hur nöjd han var över att kunna dra nytta av detta. Jag såg emellertid också hur han väntade och hur hans livskvalitet begränsades. Det är därför viktigt att vi nu antar detta förslag. 1 000 patienter dör i Tyskland varje år - och det är ett faktum - eftersom det inte finns några tillgängliga organ, och det är därför viktigt att rätta till denna brist och kunna garantera kvalitet. Detta är mycket viktigt för samhället.
I EU har vi de bästa förhållandena för att kunna göra betydande förbättringar, tack vare den inre marknaden och EU-institutionerna. Låt oss dra nytta av dessa förhållanden. Jag är verkligen glad över att vi har skrivit in i direktivet att donationer måste vara frivilliga och gratis, för att på så sätt se till att vi behåller den mänskliga värdigheten.
När det gäller donatorerna vill jag uppmana kommissionen - den har redan bevisat detta flera gånger - att skapa en diskussions- och informationskultur i EU, så att acceptansen bland medborgarna stärks. Jag tror egentligen inte att vi måste harmonisera de olika systemen. Vi måste emellertid samordna dem och jag menar att utnämningen av en transplanationssamordnare på sjukhus är ett viktigt steg.
(Talmannen avbröt talaren.)
António Fernando Correia De Campos
(PT) Fru talman, fru Jiménez, herr kommissionsledamot! Möjligheten att byta ut ett försämrat mänskligt organ mot ett fungerande organ från en annan person, och förhindra att detta stöts bort, är en av den moderna läkarvetenskapens största framgångar. Europeisk benchmarking visar på skillnader. Den visar att genomsnittliga länder som Portugal klarar sig mycket bra vid sådana jämförelser och att större länder som t.ex. Spanien i dag erkänns som ledare när det gäller organisation och bästa metoder.
Det finns vissa principer och metoder som måste skyddas. För det första stärkandet av vetenskapliga kunskaper och information som får ett ökat antal donatorer att donera medan de fortfarande lever och gör donation efter döden allmän. För det andra, förbud mot kommersiella donationer inte bara i medlemsstaterna, utan även utanför EU, förbud mot transplantationsturism och bekämpande av organhandel. För det tredje, aktivt främjande av donationer i sjukhus för att klara av brist på organ.
Slutligen, att garantera likvärdig tillgång till transplantationer för alla dem som behöver och har rätt till en enligt harmoniserade kliniska kriterier, samtidigt som man följer principen om allmän tillgång till hälsa: ett paradigm för det sociala Europa som vi är stolta över. Mina gratulationer till föredragandena för deras arbete.
James Nicholson
(EN) Fru talman! Jag vill först och främst tacka båda föredragandena, som har arbetat mycket hårt med dessa betänkanden och tillsammans har producerat ett utmärkt resultat och dessutom en konkret plan för organdonation och organtransplantation i EU.
Vi känner alla mycket väl till siffrorna - tusentals personer i EU behöver nya organ varje år. Mot bakgrund av detta är jag glad över att se att vi kommer att göra samordnade insatser för att öka antalet organdonatorer genom att främja olika former av registreringssystem och stärka vårt samarbete över gränserna, så att vi kan göra bästa möjliga matchning mellan donatorer och mottagare. Den viktigaste frågan för mig är att öka kunskaperna, och jag menar att dessa betänkanden kommer att bidra till detta.
Jag är också glad över att vi i dessa betänkanden har betonat huvudprinciperna att organdonation alltid bör vara altruistisk, frivillig och icke-kommersiell. Detta är viktigt om vi ska kunna få folk att donera och kunna garantera kvaliteten och säkerheten i systemet. Många liv har räddats. Många fler kan räddas. Jag stöder detta betänkande.
Theodoros Skylakakis
(EL) Fru talman! Det direktiv vi debatterar i dag kommer att beröra allt fler människor under de kommande åren i takt med att medicintekniken och genetiken gör nya framsteg. I dag kan vi i praktiken inte förutse hur stort antal transplantationer som förr eller senare kommer att omfattas av det här direktivet. Det kan bli betydligt viktigare än vi föreställer oss.
Därför är det mycket bra att texten har en gedigen grund som bygger på altruism och frivillig donation och att den kräver att medlemsstaterna inför mycket stränga förfaranden. En nackdel med den kompromiss som vi kommer att rösta om är att den vattnar ur kontrollerna jämfört med den text vi ursprungligen röstade om. Nu sägs det att det antingen kommer att ske en kontroll eller en ”revision”, medan den ursprungliga texten innehöll bestämmelser om både kontroll och utvärdering av organisationer som ska genomföra transplantationer och tillhandahålla organ. Detta är en svaghet och jag hoppas och tror att den inte är allvarlig. Jag anser dock att det är viktigt att peka på detta, eftersom öppenhet är avgörande när det gäller transplantationer.
Zbigniew Ziobro
(PL) Fru talman! Transplantationer och transplantationsverksamheten behöver starkt stöd från oss. Bättre organisation och samordning som en del av hälso- och sjukvården är en viktig prioritering. Det är dock oerhört viktigt att öka samhällets förtroende för denna gren av den medicinska vetenskapen, framför allt för att det med jämna mellanrum i nyhetsrapporteringen i Europa förekommer beskrivningar av olika typer av missförhållanden, inklusive olaglig handel med organ från okända källor.
Som offentlig åklagare i Polen ledde jag en undersökning där en rad missförhållanden när det gäller införskaffandet av organ upptäcktes, vilket inkluderade olagliga utbetalningar till läkare, som motiverade dem att söka information om donatorer med misstänkt hjärndöd. Genom att tillhandahålla information om en enskild donator kan läkare i Polen tjäna mer än en månadslön.
När det gäller transplantation måste samhället se till att allt görs i enlighet med lagen, öppet och utan dolda intressen och att detta viktiga medicinska ingrepp inte används som täckmantel för andra ändamål än att rädda människoliv. Det är helt avgörande att det finns ett förtroende.
Françoise Grossetête
(FR) Fru talman, minister, kommissionsledamot! I dag för vi en debatt som tydligt visar att det finns alarmerande fakta och att vi för att kunna anta denna utmaning måste stärka utbytet av organ över gränserna så att man får till stånd en koppling mellan donatorer och mottagare. Det visar också, med tanke på hur långa väntelistorna är, att om man inte vidtar dessa åtgärder innebär det att chansen är mycket liten att patienterna får de organ de behöver.
Gemensamma bindande normer för donationernas kvalitet och säkerhet i de 27 medlemsstaterna måste absolut antas för att förbättra utbytet över gränserna och öka antalet donationer. Därför behövs det ett europeiskt ramverk på det här området.
Självfallet måste vi vara oerhört vaksamma vad gäller frågan om olaglig handel med organ. Alla åtgärder måste vidtas för att bekämpa maffialiknande nätverk och transplantationsturism. Man måste dock vara försiktig så att man inte förhindrar donationer från levande donatorer, något som måste vara en fråga om fria och väl underbyggda val. Vi måste garantera principen om fria transplantationer och förhindra att potentiella donatorer utsätts för press.
Vi måste därför uppmuntra de patienter som av fri vilja vill donera sina organ för att rädda liv, eftersom riskerna för avvisande under den här typen av transplantationer är betydligt lägre än när organen kommer från avlidna donatorer.
Jag vill också varna dem som av etiska skäl vill begränsa organdonationer från levande donatorer i Europa och som hävdar att det föreligger risker för organhandel. Donation av organ från levande donatorer måste framför allt vara strikt reglerad och det är den enda lösningen.
David Casa
(MT) Fru talman! Som kommissionsledamoten nämnde finns det cirka 56 000 personer som väntar på en organtransplantationsoperation inom EU. I många av de här fallen kan det, som påpekats, innebära skillnaden mellan liv och död och därför anser jag att detta är en viktig utveckling som kräver fortsatt diskussion. Åtgärderna kommer inte att direkt öka det antal organ som kan transplanteras, men införandet av gemensamma förfaranden inom medlemsstaterna bör öka förtroendet mellan länderna och tillförlitligheten, vilket i sin tur kommer att leda till en ökning av antalet organdonationer både inom och mellan länderna.
En del av de problem som nämns i betänkandet, t.ex. organhandel, kan inte lösas direkt. Jag uppskattar dock den föredragandes insatser för att öka medvetenheten i den här frågan och jag hoppas att detta bifogas till slutdokumentet på ett icke-bindande sätt. Sammanfattningsvis vill jag gratulera kommissionsledamot Dalli och de föredragande för det goda arbete de åstadkommit detta känsliga ämne.
Daciana Octavia Sârbu
(RO) Transplantationer och organdonationer räddar liv och förlänger livet för tusentals europeiska medborgare varje år. Det är beklagligt att tusentals andra patienter dör medan de väntar på en transplantation, trots att det finns kompatibla donatorer tillgängliga inom EU. Detta är ett svårt och kontroversiellt ämne, som väcker viktiga frågor. Parlamentet bekräftar genom detta betänkande en gemensam ståndpunkt, nämligen att eventuella kommersiella inslag i den här processen som kan leda till försäljning och köp av organ är olagliga.
Det är viktigt för oss att godkänna och införa ett effektivt system så snabbt som möjligt, inte bara för att vi räddar patienternas liv, utan också för att ett sådant system minskar efterfrågan på organ som i annat fall skulle införskaffas illegalt i vinstsyfte och till och med mot donatorernas vilja.
Izaskun Bilbao Barandica
(ES) Fru talman! Jag vill gratulera alla till det här initiativet, eftersom det innebär att livet kan förlängas för många människor och för att det gör solidaritet och broderskap till något mer än bara ord.
Baskien - Euskadi - har världsrekordet när det gäller organdonation. 2009 hade vi en frekvens av 38,5 donationer per miljon invånare. Detta innebär att varje år genomför vi 60 njurtransplantationer och 30 levertransplantationer per miljon invånare. I USA är motsvarande siffror 54,7 och 21,4, i Europa 35,1 och 13,4 och i Spanien är de 48,8 och 24,6.
Denna framgång beror på det behandlingsprotokoll som används på sjukhusen för att säkra donationerna och en process med ökad organisation och ökad medvetenhet. Detta är de två idéer vi måste stödja. Det beror också på det arbete som inleddes 1986, då ett regionalt samordningssystem för transplantationer skapades: ännu ett exempel på hur regionerna kan bidra till EU.
Frieda Brepoels
(NL) För cirka två år sedan antog Europaparlamentet Adamou-betänkandet med en överväldigande majoritet. I betänkandet diskuterades för första gången riktlinjer på EU-nivå inom området organdonation och transplantation. Jag hade det stora nöjet att få vara delaktig i detta som en av skuggföredragandena.
I dag noterar jag med stor tillfredsställelse att den föredragande, herr Mikolášik, och hans skuggföredragande, har gjort ett utmärkt jobb och har under denna korta tid lyckats få till stånd en överenskommelse med rådet vid förstabehandlingen. De viktigaste punkterna från det två år gamla betänkandet har till stor del tagits med och man har byggt vidare på dem. Jag hoppas därför att det här direktivet och handlingsplanen leder till en ökning av antalet organdonatorer inom EU, så att patienterna slipper hamna på väntelistor.
Krisztina Morvai
(HU) Fru talman! Jag skulle vilja ha lite vägledning från den föredragande i två frågor. Det ena är frågan om ”presumtion om samtycke”-systemet och ”presumtion om avsaknad av samtycke”-systemet. Som jag förstår det existerar de här två systemen fortfarande samtidigt i medlemsstaterna. I det ena systemet antar man att den avlidne donatorn skulle ha samtyckt till transplantationen. Det verkar vara uppenbart att detta är ett mycket mer effektivt system om man utgår från antalet transplantationer som görs tillgängliga. Borde man inte rekommendera att alla medlemsstater använder ”presumtion om samtycke”-systemet?
Det andra är anonymitet kontra spårbarhet. Det tycks föreligga en konflikt mellan dessa ytterligheter. Vilka är problemen här? Vad är anonymitet och spårbarhet?
Alf Svensson
Fru talman! Cirka 95 procent av oss människor vill ha ett organ transplanterat till oss om det förlänger livet. Men inte mer än ungefär hälften av oss är beredda att släppa till organ. Här krävs det alltså politisk opinionsbildning.
Kan samordningen förbättras? Ja, absolut! Ett hjärta som opererats ut ur den avlidnes kropp är enbart dugligt under fyra timmar. Så har det varit. Men i dag är det dugligt upp till 24 timmar om vi vill använda modern medicinsk teknik som finns för transplantation.
I dag finns det också medicinsk kunskap att, enkelt uttryckt, tvätta eller rekonditionera lungor och göra dessa möjliga för transplantation på ett helt annat sätt än tidigare. Lungorna lever som bekant två timmar efter det att döden inträtt.
Låt oss driva på att faktisk kunskap blir praktiskt nyttjad. Det är en grundförutsättning menar jag för att samordningen ska kunna bli reell och inte bara något som vi pratar om.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Tack så mycket för att jag får möjlighet att tala. Jag skulle vilja återvända till vad jag anser är en grundläggande fråga.
Inom EU:s olika medlemsstater används mycket olika metoder för att identifiera potentiella donatorer. I vissa länder krävs ett skriftligt samtycke från den potentielle donatorn, medan man i andra länder antar att om det inte finns några invändningar kan ett organ tas från donatorn. De här åtgärderna påverkar naturligtvis antalet donatorer på ett avgörande sätt. I anslutning till detta skulle jag vilja fråga företrädaren för kommissionen om kommissionen inte mer aktivt borde stödja den andra lösningen, där skriftligt samtycke inte krävs? En situation där organ kan tas från personer som inte uttryckt några invändningar skulle vara tillräcklig för att skapa en radikal ökning av antalet donatorer.
Angelika Werthmann
(DE) Fru talman, mina damer och herrar! Drygt 55 000 patienter väntar på en organtransplantation. Varje dag dör nästan tio personer medan de väntar.
Organtransplantation - ja, självfallet, men endast verkligt frivillig donation, med ett skriftligt intyg om samtycke och utan betalning, för att kunna motverka den olagliga handeln med organ och självfallet baserat på största möjliga kvalitet och säkerhet för de berörda.
Elżbieta Katarzyna Łukacijewska
(PL) Jag är glad över att frågan om organdonation och transplantation är en prioritet för det spanska ordförandeskapet, eftersom man kan säga att det är en fråga om liv och död. Trots det faktum att antalet transplantationer ökar varje år, minskar inte antalet personer som väntar på en transplantation.
Trots ökad social medvetenhet finns det enorma skillnader mellan medlemsstaterna när det gäller donationer och transplantationsverksamhet. Därför är det mycket viktigt att inte bara etablera en europeisk modell för donationer och transplantation där man använder bästa praxis och lösningar, utan också att öka den sociala medvetenheten och acceptansen. Därför är jag glad att förebilden för de föreslagna åtgärderna är Spanien, som har uppnått de bästa effekterna, både när det gäller antalet donatorer och antalet utförda transplantationer, men också när det handlar om att skapa ett mycket starkt socialt stöd för idén om organtransplantation och donation.
Ricardo Cortés Lastra
(ES) Fru talman, fru Jiménez García-Herrera! Låt mig börja med att säga att jag kommer från Kantabrien, en liten region i Spanien med en frekvens av 61 donationer per miljoner invånare, den högsta i Spanien och i Europa. Jag vill gratulera herr Perello och herr Mikolášik till det här betänkandet och för att de stödjer detta förslag till direktiv som har uppstått som ett svar på organbristen inom EU.
Framgången för den spanska modellen kan vara användbar för övriga EU, med inslag som nationella behöriga myndigheter, möjlighet att spåra organ och levande donatorer.
Jag skulle också vilja gratulera det spanska ordförandeskapet för det starka stödet för denna fråga, som är en av deras prioriterade frågor.
Som ni känner till finns det i dag nästan 56 000 patienter på väntelistorna. Donationsfrekvensen och tillgången på organ varierar avsevärt mellan olika europeiska länder. Bristen på organ är en avgörande faktor som påverkar transplantationsprogrammen. Den goda praxis som kan uppnås leder till betydligt större fördelar i vissa medlemsstater än i andra. Av det skälet är det avgörande att detta betänkande antas i syfte att förbättra situationen i alla medlemsstater.
Salvatore Iacolino
(IT) Fru talman, fru Jiménez García-Herrera, kommissionsledamot, mina damer och herrar! I dag nekas ofta människor rätten till en transplantation. Att nekas denna rätt är kanske det mest problematiska tillståndet när det gäller socialt välmående, inte minst på grund av de psykologiska konsekvenserna. Trots detta finns det en kronisk skillnad mellan antalet personer på väntelistan och antalet patienter som genomgår en transplantation. Dessutom är donationsförfarandet mycket känsligt när det gäller hälsofrågor och juridiska frågor och försvagas ofta av förfaranden som i allmänhet är besvärliga och långsamma. Vi borde i stället stärka samhällets stöd.
EU måste därför förbinda sig att garantera verklig solidaritet och frivilligt agerande som inte gör förfarandet mindre strängt genom att förbättra professionaliteten och själva donationskulturen. Att anta gemensamma kvalitetsnormer är därför ett definitivt steg framåt och måste betraktas som positivt på vägen mot ett mål som Världshälsoorganisationen kan bidra ytterligare till.
Karin Kadenbach
(DE) Fru talman! Jag har följt den här debatten noggrant. Ord skapar bilder hos människor. I dag har vi upprepade gånger hört om den olagliga handeln med organ - om en olaglig aktivitet och om handel. Jag menar att det här direktivet tydligt uttalar att handel med organ i sig är en olaglig aktivitet. Vi får inte sända en signal om att handel med organ skulle kunna vara laglig under vissa omständigheter.
Jag skulle vilja be medlemsstaterna att när de möter medierna understryka att vi vill ha organdonation, med andra ord en aktivitet där en part har en vilja att hjälpa någon att leva längre, men där det inte förekommer någon kompensation annat än tacksamhet. Då kan det inte förekomma någon olaglig handel med organ, eftersom handel med organ inte är tillåten. Det finns bara organdonation.
Trinidad Jiménez García-Herrera
Fru talman, kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill tacka samtliga politiska grupper och alla som har uttryckt sitt stöd och för den konstruktiva tonen i deras anföranden. Jag vill också säga att jag är nöjd, eftersom genom den överenskommelse vi får till stånd här i dag, i denna debatt, slutför vi en process.
Utöver svårigheten att lagstifta om tekniska aspekter som skulle kunna variera när nya tekniska framsteg görs har vi också behövt hantera de praktiska svårigheterna med att tillämpa Lissabonfördraget under dessa sex månader. Det spanska ordförandeskapet vill därför tacka alla europeiska institutioner - parlamentet, kommissionen och rådet - och alla medlemsstater för deras samarbete när det gäller att slutföra denna uppgift. Det har varit en uppgift som handlat framför allt om flexibilitet och anpassning, men även om ansvar och en önskan om konsensus, något som vi sett prov på under denna eftermiddag.
Vi har lyckats göra EU mer effektivt och relevant för medborgarna och det ska vi vara nöjda med. Men som ni vet avslutas inte arbetet genom att detta direktiv antas. Tvärtom: Vi måste fortsätta att arbeta för att se till att den vilja att skydda folkhälsan som vi eftersträvat och lyckats skapa upprätthålls när den överförs.
Vi måste fortsätta arbeta för att generera mer solidaritet och behålla det sociala värde som alla som har varit delaktiga i att skapa och lansera det här direktivet önskar. Vi har också mycket arbete kvar att göra när det gäller handlingsplanen, som erbjuder oss en unik möjlighet till kontinuerligt lärande, anpassning och förbättring.
Tack än en gång till alla grupper i parlamentet för deras stöd, deras ton och deras konstruktiva inställning. Tillsammans kan vi åstadkomma detta. Det har vi redan gjort.
John Dalli
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Som en följd av det mycket goda samarbetet mellan kommissionen, parlamentet och rådet är jag övertygad om att vi nu är överens i alla viktiga frågor. Jag vill än en gång gratulera och tacka herr Mikolášik och herr Perello Rodriguez för deras insatser.
Jag anser att genom att garantera höga kvalitets- och säkerhetsnormer för mänskliga organ kommer det föreslagna direktivet att vara till stor gagn för patienter i Europa. Direktivet ger en jämförbar säkerhetsnorm inom hela EU och ökat förtroende för transplantationssystemen. Jag är övertygad om att det föreslagna direktivet ger rätt balans mellan medborgarnas personuppgiftsskydd och organens spårbarhet och indirekt bidrar i kampen mot organhandel.
Detta är inte lösningen på alla problem inom området organtransplantationer, men det här direktivet ger ett ramverk, förtydligar ansvarsgränserna och ställer upp vissa normer. Mer måste dock göras när det gäller att organisera våra sjukhus, samla in och sprida information, skapa en korrekt kategorisering av organ och ta fram åtgärder mot olaglig handel. När det gäller det sistnämnda bidrar spårbarheten i stor utsträckning till att hantera denna fråga, men detta beror på hur medlemsstaterna hanterar efterlevnaden av direktivet.
Medlemsstaterna ges betydande flexibilitet och vi hoppas att alla medlemsstater tillmäter denna fråga den betydelse den förtjänar. De behöriga myndigheter de måste bygga upp ska vara rätt utrustade och ha tillräckliga resurser för att garantera korrekt datainsamling och kontroll, spårbarhet, övervakade normer, kategorisering av organ och av transplantationer och för att genomföra en effektiv övervakning och rapportera biverkningar och reaktioner som hjälper oss att minimera risken i framtiden.
Talmannen, rådets tjänstgörande ordförande, parlamentsledamöter! Det framgår av parlamentsledamöternas inlägg under denna debatt att den kompromisstext som i dag föreligger besvarar allas frågor. Tack för era synpunkter, ert samarbete och ert stöd.
Analystabell för ändringsförslagen för förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om kvalitets- och säkerhetsnormer för organ av mänskligt ursprung avsedda för transplantation
- C6-0480/2008 -
Föredragande: Miroslav Mikolášik (PPE)
Ändringsförslag:
Direkt accepterade: ändringsförslag 106 (texten i sin helhet, block nr 1, kompromissförslag). Kommissionen är för antagandet av kompromisstexten från övriga lagstiftare
Miroslav Mikolášik
Jag vill tacka er för era bidrag till denna diskussion och uttrycka min fasta övertygelse - som jag tror att vi alla delade under förhandlingarna - om att det här direktivet inte omfattas av politiska kontroverser, eftersom det handlar om människor, om patienter och om att rädda liv.
Min uppfattning är att fler organ och fler patienter som man lyckats bota innebär att fler människor återgår till ett fullt liv, återvänder till sina familjer och till nya jobb eller går tillbaka till gamla jobb, vilket innebär en avgörande förbättring av deras livskvalitet.
Öppenhet, tillgänglighet, säkerhet, kvalitet, altruism, fler levande donatorer, betalningsfri och frivillig donation - detta är de principer som finns med i det här direktivet.
Jag anser att det här direktivet också kommer att ge fler organ, tack vare ett bättre samarbete och utbyten över gränserna mellan enskilda länder och att det kommer att föra samman EU:s medlemsstater på ett nytt och grundläggande sätt.
Genom det här direktivet menar jag att vi alla bidrar med något som vi föresatte oss redan i början: mer konsensus, mer kärlek, mer samarbete och framför allt lyckligare patienter.
Andrés Perello Rodríguez
Fru talman! Att parlamentet under den svåra kris som Europa och världen genomgår just nu har kunnat anta det första direktivet vid första behandlingen sedan Lissabonfördraget trädde i kraft säger en del om parlamentets känslighet. Det ökar också förtroendet för de demokratiska institutionerna och visar att parlamentsledamöterna vill gå vidare och göra framsteg i samma takt som vetenskapen och med samma grad av vilja och starka solidaritet som det europeiska samhället.
Jag vet inte om vi har gjort det alltför bra eller om vi hade kunnat göra mer, men jag vill skingra alla tvivel som kan ha uppstått. Det jag är säker på är att vi uppfyller allt vi kommer att anta här i parlamentet, vi kommer att ge människor möjligheten till ett längre liv och förhindra att eventuella brott som gäller organhandel begås inom EU. De här brotten kan begås på andra håll i världen, men så är absolut inte fallet inom EU.
Om de här tvivlen kvarstår hos någon, på grund av något anförande - vilket ledamöterna uttryckt - vill jag skingra dem. Det var inte vår uppgift. Vi har försökt att ta hänsyn till allas samveten, till etiska och moraliska åtgärder, utan att tappa bort det grundläggande målet: Att inte någon enda europé ska gå miste om den transplantation de behöver för att överleva, eftersom vi kan få till stånd fler transplantationer och därmed minskad organhandel.
Avslutningsvis vet jag inte om vi har lyckats lugna allas samveten genom det arbete vi gjort, men jag är helt övertygad om att vi kommer att rädda många liv. Det var vår uppgift och det är det vi gjort.
Talmannen
Den gemensamma debatten är avslutad.
Omröstningen äger rum onsdagen den 19 maj 2010.
(Sammanträdet avbröts klockan 16.25 och återupptogs klockan 16.30.)
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Jim Higgins  
skriftlig. - (EN) Jag välkomnar den nya lagstiftningen som reglerar kvalitets- och säkerhetsnormer för organdonation inom EU. Framför allt när det gäller de praktiska åtgärderna för att bidra till att se till att livräddande organ inte går till spillo, t.ex. genom att skapa en organdatabas som omfattar hela EU. Den nya lagen kommer att rädda många liv och optimera de organ som doneras genom att tillåta att medlemsstaterna delar med sig av organen. Innan denna lagstiftning fanns gick ett donerat organ till spillo om det inte fanns en lämplig mottagare inom en viss medlemsstat. I dag kan organet doneras till någon av de 56 000 EU-medborgare som väntar på transplantation. Denna lagstiftning utgör ett viktigt ramverk som respektive medlemsstat måste utveckla. När det gäller Irland behöver vi en fristående myndighet som övervakar transplantationerna och insamlingen av donerade organ. I dag är Irland och Malta de enda länderna i EU som inte har en transplantationsmyndighet som maximerar organanvändningen. För att kunna eliminera väntelistorna för patienter som väntar på organ, ett av de primära målen med resolutionen, måste vi höja profilen för organdonation bland EU:s medborgare - i Irland kan detta göras genom att man inför ett statsstött program för att öka medvetenheten.
