Röstförklaringar
Muntliga röstförklaringar
Hubert Pirker
(DE) Herr talman! Jag förstod er inte först. Jag röstade för detta betänkande, eftersom denna nya förordning skapar en bra balans mellan förnuftiga åtgärder mot terrorismen å ena sidan och passagerarnas rättigheter å den andra.
Jag skulle dock vilja inrikta mig på en punkt som fortfarande inte har lösts på ett tillfredställande sätt, och det är reglerna om medförandet av vätskor. Vi vet att kontrollerna ska användas för att förhindra terrorism, men dessa kontroller orsakar mycket ilska bland passagerare, eftersom de enskilda flygplatserna gör vitt skilda tolkningar. Det är fortfarande oklart om detta är ett effektivt instrument eller inte. Jag tvivlar starkt på det, eftersom terroristerna sedan länge har utvecklat andra strategier och funnit andra vägar.
Jag förväntar mig att följande bedömningar kommer att göras: antingen standardiseras och förbättras förfarandet, eller så upphör dessa åtgärder i syfte att inte belasta passagerare med åtgärder som ändå inte är effektiva.
Bernard Wojciechowski
(PL) Herr talman! Jag röstade för Costabetänkandet. Det har gått nästan sex år sedan förordning (EG) nr 2320/2002 antogs. Två och ett halvt år har gått sedan den trädde i kraft. Oro för passagerarnas säkerhet på flygplatser och ombord på flygplanen fortsätter att vara en mycket debatterad fråga. Skyddsreglerna för den civila luftfarten orsakar en dramatisk ökning av flygkostnaderna och en minskning av resekomforten. Kostnaden för skyddet är en annan fråga. Dessa kostnader måste vara så genomblickbara som möjligt, och konsumenterna måste få reda på vad deras pengar till flygbiljetten används till och hur. Betalningar som tas in i syfte att skydda bör användas enbart och uteslutande för att täcka skyddskostnader. Pengar som mottas i detta syfte får inte användas till annat.
Jan Březina
(CS) Herr talman! Jag lade ned min röst i fråga om förslaget om en förordning om gemensamma regler, eftersom jag anser att det innehåller några svaga punkter. Det allvarligaste är metoden för att bedöma flygpersonalens tillförlitlighet, som inte regleras i själva förordningen, utan kommer att regleras separat i efterhand. Av den godkända lydelsen följer att när den genomförda förordningen väl är i kraft kommer den att bli ett hemligstämplat EU-dokument, och de uppgifter som finns däri kommer inte att vara tillgängliga för allmänheten. Det skulle därför kunna hända att till och med de personer vars skyldigheter omfattas av dokumentet inte kommer att kunna få tillgång till det. Detta skulle vara ett brott mot rättssäkerhetsprincipen. Detsamma gäller för den rådgivande gruppens verksamhet, som ska fastställas av kommissionen tillsammans med utskottet. Den rådgivande gruppen kommer att bestå av europeiska organisationer som är direkt engagerade i luftfartsskydd. Det är olämpligt av utskottet att endast informera de som berörs, utan att låta dem få tillgång till de hemligstämplade uppgifterna. Jag uppmanar därför till en lösning med respekt för principerna om öppenhet och insyn.
Hubert Pirker
(DE) Det nya institut som ska inrättas här verkar helt rättfärdigat och rimligt i fråga om dess mål, och jag stöder därför betänkandet och inrättandet av detta institut.
Europeiska unionen - och därmed vi - måste arbeta mycket hårt för att kunna försvara vår plats med framgång när det gäller teknisk konkurrens med de andra ekonomiska områdena, men - och jag kommer nu till den avgörande punkten - jag skulle ännu en gång vilja be kommissionen att kontrollera de 32 byråerna, och detta är åter en av dem, när det gäller deras syfte och effektivitet, att utföra en slags hälsokontroll av byråer och också stänga byråer som inte längre är ändamålsenliga och inte arbetar effektivt i skattebetalarnas intresse.
Jag hoppas - och detta är en begäran till kommissionen som närvarar denna eftermiddag och har detta ämne på dagordningen - att kommissionen i dag slutligen förmår sig själv att få denna hälsokontroll av byråer genomförd.
Zuzana Roithová
(CS) Jag välkomnar att vi efter tre år lanserar Europeiska institutet för innovation och teknik. Det gläder mig att institutet inte kommer att bli ett ”superuniversitet”, utan ska skapa innovationsnätverk med hänsyn till en mer utvidgad tillämpning av forskning inom industri och hälsovård. Sådana förbindelser bör också avsevärt öka investeringarna i vetenskap från näringslivet. Vi vet att vi har lyckats när antalet europeiska patent väl börjar öka och vi börjar komma i kapp USA och Japan. Institutet bör inrättas i en av de nya medlemsstaterna. Tjeckien är den bäst förberedda kandidaten: landet har redan ett eftertraktat konferenscenter för forskare och affärsmän. Charles universitet är dessutom en symbol för de gemensamma utbildningsrötterna i det gamla EU och det nya.
Tomáš Zatloukal
(CS) Jag röstade för upprättandet av Europeiska institutet för innovation och teknik. Jag är fast övertygad om att det kommer att bidra till att förbättra medlemsstaternas konkurrensförmåga genom att partnerorganisationer engageras i integrerad verksamhet på områdena innovation, utveckling och forskning på högsta internationella nivå. Jag förväntar mig att EIT kommer att bli en referenspunkt för förvaltning av innovation, eftersom det kommer att främja nya samarbetsformer bland partnerorganisationer som deltar i den kunskapstriangel som utgörs av forskning, universitet och den privata sektorn. Jag föreställer mig att EIT kommer att bygga upp ett världsrykte och erbjuda en lockande miljö för de mest talangfulla människorna från hela världen.
Hannu Takkula
(FI) Herr talman! Först av allt vill jag tacka föredraganden, Reino Paasilinna, som har gjort ett utmärkt jobb.
Jag röstade för detta förslag. Precis som när detta förslag blev föremål för debatt, och jag fick några möjligheter att diskutera det med kommissionens ordförande, anser jag fortfarande att det är viktigt att den grundläggande prioriteringen är att stärka befintliga universitet och deras möjligheter att bygga upp nätverk. Institut ska inte upprättas för deras egen skull. Det är av avgörande vikt att se till att institutet är ett samordnat organ och att bemyndigandena för forskning inte leds bort från universitet och forskningsinstitut, som har gjort ett utmärkt arbete.
Det nya institutet skulle kunna samordna den europeiska innovationen och tekniken, och därmed generera mervärde. Institutet behövs, men som jag sa, dess innehåll måste vara kärnfrågan, och inte hur det organiseras. Jag anser att det finns lämpliga lokaler i Polen och på andra platser, men innehållet får inte glömmas bort.
Syed Kamall
(EN) Herr talman! Jag företräder London, världens bästa stad, huvudstad i världens bästa land. I min stad har vi ett antal innovativa universitet, så ni kanske tror att jag skulle vara för detta betänkande, men jag röstade faktiskt mot det. Jag skulle bara vilja förklara varför.
Thomas Dolby, sångtextförfattaren, sjöng en gång i tiden ”She blinded me with science” [Hon förblindade mig med vetenskap]. Bandet 2 Unlimited sa en gång ”Digital revolution, technical solution; for some it only brings more and more confusion” [Digital revolution, teknisk lösning, för vissa skapar det bara mer och mer förvirring]. Hur förtjänstfulla dessa texter än må vara anser jag att detta gäller för tanken bakom EIT. Kommissionen har rätt i att EU är framgångsrikt inom forskning, men saknar innovation. Men hur skapar man innovation?
Man skapar inte innovation genom mer strukturer, mer tegel och murbruk. Man skapar inte innovation genom att dubblera en befintlig insats. Det som vi ser här är EIT som söker efterlikna framgångarna för Massachusetts Institute of Technology (MIT) i USA, utan att ha lärt sig av den framgångsrika affärsmodellen bakom MIT. Detta är anledningen till att jag röstade mot betänkandet.
Christopher Heaton-Harris
(EN) Herr talman! Först av allt skulle jag vilja sätta in EIT i ett historiskt sammanhang. Första gången jag hörde talas om EIT talade vi om vad vi skulle kunna göra med just denna byggnad eftersom parlamentet har två säten, och om vi skulle utrymma detta säte, vad skulle denna byggnad i Strasbourg användas till? Idén var att ge Strasbourg ett universitet i världsklass.
Tyvärr har Strasbourg redan ett ganska bra universitet, och de var inte särskilt förtjusta i denna idé. Strasbourg tyckte inte om att förlora denna institution. Vi debatterade detta mycket här, även om parlamentet realistiskt sett bör besluta om sitt eget säte.
Men idén var född, och vi har gått in i denna massiva budget på hundra miljoner euro, som vi nu ska använda, genom att dubblera arbete som redan görs. Ni undrar vart jag vill komma? Griper EU efter något som det inte behöver för att det redan har det? Behöver unionen detta europeiska varumärke för denna sakkunskap? Ska vi bara använda en massa pengar på tegel och murbruk på ett ställe där vi skulle kunna göra mycket mer samordnade insatser genom att använda de fantastiska exemplen Oxford, Cambridge och andra bra universitet runt om på den europeiska kontinenten?
Zuzana Roithová
(CS) Tack, herr talman! Även om jag inte företräder Storbritannien stöder jag anslaget av bistånd på sammanlagt 162 miljoner euro till följd av översvämningarna i Storbritannien, där skadorna uppgick till 4,6 miljarder euro.
Jag har emellertid två reservationer. För det första fattar vi detta beslut efter bara nio månader. För det andra, i enlighet med de relevanta reglerna, finns det andra europeiska länder som vill ha hjälp, som Grekland. Jag anser att det bör inrättas två fonder: en för EU:s behov och en för andra länder för att undvika en situation där det inte finns några medel kvar för att bistå fattiga länder. För det andra ger reglerna om användningen av fonderna företräde åt omfattande katastrofer. Men vi borde också ha möjlighet att stödja de mindre regionerna. Solidaritet skiljer sig inte åt när det gäller storlek. Jag skulle vilja att reglerna sågs över.
Glyn Ford
(EN) Det är oerhört glädjande att parlamentet ska anslå 162 miljoner euro från Europeiska solidaritetsfonden som stöd till översvämningskatastrofen förra sommaren i min region och på andra platser.
Som vi känner till ska dessa pengar naturligtvis användas till infrastrukturprojekt, för att reparera vägar, broar, sjukhus och andra institutioner, men samtidigt gör de det möjligt för Storbritanniens regering att anslå pengar som den skulle ha tvingats använda på andra sätt. Det finns fortfarande tusentals människor som lever i tillfälliga inkvarteringar, och många affärer och fabriker är stängda.
Så det gläder mig att pengar från Europeiska unionens solidaritetsfond har anslagits, och förhoppningsvis kommer människorna i Gloucester och på andra platser att gynnas av detta.
Talmannen
Jag har för avsikt att i samma anda som den som Glyn Ford just använde göra en röstförklaring för folket i Yorkshire och Humber.
Zuzana Roithová
(CS) Jag stöder inrättandet av budgetposten för Galileoprogrammet - Utgifter för administration, enligt kommissionens ändrade förslag. Jag stöder också det ändringsförslag som mot bakgrund av budgeten för Galileo syftar till att omfördela ett belopp på 2 miljoner euro från en operationell budgetpost till en budgetpost av administrativ art.
Detta belopp ska användas för att finansiera sådana åtgärder som utarbetandet och uppföljningen av riskhanteringsplaner, framtagning av en policy för immateriella rättigheter, men också innovativa navigeringsmarknader. Jag stöder detta kraftigt. Det som dock oroar mig är att utskottet för industrifrågor, forskning och energi med en stor majoritet den 29 januari antog åtta ändringsförslag som undantar övervakningsmyndigheten för Galileo från den rättsliga grunden för det ändrade förslaget om programmen Galileo och Egnos. Jag skulle vilja ha en seriös debatt om detta ämne i kammaren.
Bernard Wojciechowski
(PL) Herr talman! Jag ska vara mycket kortfattad när det gäller detta betänkande. Jag röstade för det, eftersom varje stat, oavsett storlek, står maktlös gentemot force majeure. Finansiering av extraordinära utgifter i samband med tillkännagivandet av en extraordinär situation hjälper en stat att reparera skador som orsakats av atmosfäriska omständigheter eller en naturkatastrof. Detta är självklart.
Christopher Heaton-Harris
(EN) Herr talman! I detta betänkande görs det hänvisningar till utnyttjandet av EU:s solidaritetsfond, som vi talade om något tidigare. Och delar av min region gynnades faktiskt, eller kommer att gynnas, av dessa pengar, särskilt North Lincolnshire, där vi drabbades av enorma översvämningar.
Men jag undrar om folket i Lincolnshire skulle anse detta vara väl använda pengar. Vi betalar nu in så mycket pengar till Europeiska unionen, och vi måste sedan be att få pengar tillbaka när vi behöver dem själva. För vartannat brittiskt pund som vi får tillbaka har vi från början lagt fem brittiska pund i denna pott. Jag undrar om vi skulle kunna använda pengarna bättre.
Jag har också några större bekymmer, som jag tidigare sagt i röstförklaringar, om hur vi genomför dessa ändringsbudgetar. Stora summor pengar överförs mellan olika budgetposter, och mycket, mycket få människor granskar detta.
I dag har vi precis överfört ett par miljoner euro här till Galileo och ett par miljoner euro där, men tidigare har det rört sig om hundratals miljoner euro. Jag undrar om detta är ett korrekt parlamentariskt förfarande för att ge oss tillsyn över de europeiska skattebetalarnas pengar.
Christopher Heaton-Harris
(EN) Herr talman! Jag röstar jämt och ständigt mot fiskeavtal som sluts av parlamentet och kommissionen av en, enligt min mening, god anledning. Jag ska citera en bit ur betänkandena.
I kommissionens utvärdering av fonden anser man att den bidrog till att upprätthålla lönsamheten inom gemenskapens trål- och tonfiskfiske i Atlanten och erbjöd gemenskapens fartyg och de verksamheter som är beroende av fisket en stabil rättslig ram och tydlighet på medellång sikt, men att den bara hade, enligt vad det står, en påtaglig inverkan på Guinea-Bissaus budgetmässiga och politiska stabilitet. Det spelar ingen roll var vi sluter dessa fiskeavtal; vi stjäl i grund och botten fisk från dem som skulle kunna fånga fisken lokalt, sälja den lokalt, tjäna pengar lokalt och därmed ta sig ut ur fattigdom. Vi skapar en lösning där vi i själva verket betalar för att europeiska fiskare ska åka och fiska vanemässigt i dessa vatten, ta upp tonvis av fisk och därmed förstöra fiskeekonomierna i dessa kustländer.
I dokumenten om Elfenbenskusten talas det om de pengabelopp som vi använder för att göra detta. Vi talar om närmare 600 000 euro, som vi ger till EU-fartyg för att de ska fånga mer än 7 000 ton tonfisk. Om man talar med den genomsnittliga spanjoren och frågar honom hur många människor som kommer in i hans land från Elfenbenskusten - eftersom de fiskefartyg som används för att landa fisk i Spanien nu faktiskt transporterar hundratals, om inte tusentals, illegala invandrare till Kanarieöarna och andra platser - kommer ni att märka att vi faktiskt förvärrar problemet för oss själva och inte skapar en marknadsbaserad lösning, som vi skulle kunna göra om vi lät de länder som har fiskerätter fiska själva och stimulera sina egna ekonomier.
Christopher Heaton-Harris
(EN) Herr talman! Inget skulle göra mig lyckligare än att tala om hållbar europeisk transport.
Anledningen till att jag lägger ned min röst om detta betänkande, även om det innehåller en hel del rimlig europeisk politik, är att jag undrar om det inte är bäst att lämna frågan om hur vi ska lösa trafikproblemen i London till marknadslösningar inom enskilda medlemsstater. Jag tror knappast att samarbete inom EU och en samordningsstrategi kommer att lösa parkeringsproblemen i Nottingham eller i Leicester. Ja, ett utbyte av bästa praxis kan hjälpa, men vi talar om att lägga en massa pengar i en pott där vi nu ska ha utskott som träffas i kommissionen och rådet för att försöka tänka ut politik.
Jag anser att det är bäst om denna politik beslutas lokalt. Jag lägger därför ned min röst om hela betänkandet.
Richard Seeber
(DE) Herr talman! Jag röstade för betänkandet, eftersom jag för det första anser att det är bra och för det andra att det pekar i rätt riktning. Transportsektorn måste ta på sig sitt allmänna ansvar, särskilt när det gäller miljömål, men även när det gäller Lissabonmålen.
Det gläder mig särskilt att ändringsförslag 5, i vilket man kräver att Europeiska unionen äntligen ratificerar, och inte bara undertecknar, Alpkonventionen, har gått igenom. Det är också glädjande att ändringsförslag 1 förkastades och den ursprungliga texten behölls, det vill säga att vi bör börja internalisera externa kostnader för vägtrafik. Det var dock synd att ändringsförslag 7 förkastades. Detta skulle ha inneburit att det sjunde forskningsprogrammet skulle ha integreras bättre och inriktats mer mot transport.
Slutligen skulle jag också vilja råda mina kolleger från Storbritannien, som skäller så mycket på unionen, att därför läsa texterna lite mer noggrant, eftersom en hel del i dem är skrivet i konjunktivform. Detta är klausuler som handlar om vad som ”får” göras, och om ett stort land som Storbritannien inför dessa åtgärder eller inte ligger inom den nationens bestämmanderätt.
Zuzana Roithová
(CS) Debatten i går kväll övertygade mig inte om att Europeiska kommissionen och medlemsstaterna är redo att anslå medel för att förbättra kvaliteten på transportinfrastrukturen i de nya medlemsstaterna inom den närmaste framtiden.
Kommissionsledamoten gjorde helt rätt i att hänvisa till detta behov av trafikomställning i slutet av gårdagens debatt. Jag skulle vilja be kommissionen att lägga fram realistiska planer för en infrastrukturutveckling av motorvägen och järnvägen i de nya medlemsstaterna. Utan detta kan vi inte diskutera den hållbara transportstrategin på ett realistiskt sätt, åtminstone inte ur ett miljövänligt perspektiv. Jag stödde också ändringsförslaget om ”Eurovinjett”. Översynen av denna får inte förringa den hållbara transportstrategin.
Skriftliga röstförklaringar
Jean-Pierre Audy  
skriftlig. - (FR) Jag röstade för betänkandet om samrådsförfarandet av min tyska kollega Reimer Böge, som ger stöd åt förslaget till rådets beslut om ändring av beslut 2003/77/EG om fastställande av fleråriga ekonomiska riktlinjer för förvaltningen av tillgångarna i EKSG under avveckling och, efter slutförd avveckling, av Kol- och stålforskningsfondens tillgångar. Det var riktigt att ta hänsyn till förändrade marknader och finansprodukter när man uppdaterade möjligheten att förvalta detta kapital, samtidigt som man bibehöll en hög säkerhetsnivå och långsiktig stabilitet.
Andreas Mölzer  
skriftlig. - (DE) Det kan sannerligen vara mycket förståndigt att söka efter ny teknik som stöds på gemenskapsnivå och finansiellt, med vars hjälp koldioxidutsläpp från stålindustrin kan minskas. Till följd av en ökad efterfrågan i tillväxtländer och flera naturkatastrofer som har gjort en minskning omöjlig, har det rått ständigt underskott på detta råmaterial, något som har återspeglats i rekordhöga priser på kol och stål. Det är nu hög tid att äntligen börja leta efter alternativ till koltillgångarna, som börjar ta slut.
Det är också mycket diskutabelt hur tidigare konsortier som Europeiska kol- och stålgemenskapen (EKSG) och Euratom, som är fullständigt absorberade i EU sedan länge, fortfarande kan ha egna fonder, program osv., särskilt mot bakgrund av att medlemsstater som exempelvis är mot kärnkraft fortfarande ständigt måste finansiera deras forskning osv. Vi borde äntligen komma oss för att ta hänsyn till detta en aning.
Bogusław Liberadzki  
skriftlig. - (PL) Jag instämmer i förslaget att ersätta vissa bestämmelser i existerande bilaterala avtal med gemenskapsavtal.
När det gäller avgifter för och mått på lufttrafik gör föredraganden Paolo Costa rätt som inför en klausul som förbjuder lufttrafikföretag i tredjeländer att vara prisledande på lufttrafiktjänster som helt bedrivs inom gemenskapen.
Jean-Pierre Audy  
skriftlig. - (FR) Jag röstade för betänkandet av min brittiska kollega Neil Parish om förslaget till rådets förordning om ändring av förordning (EG) nr 1234/2007 om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter, som antogs på grundval av den situation som rådde den 31 december 2006. Efter att ha sammanfört de 21 förordningar som gäller för den gemensamma organisationen av jordbruksmarknaderna i en enda allomfattande förordning i syfte att rationalisera och förenkla den rättsliga ramen för marknadspolitik som intervention, privat lagring, importtullkvoter, exportåterbetalningar, skyddsåtgärder, statligt stöd och konkurrensregler samt meddelanden och inrapportering av uppgifter blir det nödvändigt att uppdatera denna text så att de beslut som fattats sedan 2006 om socker, frukt och grönsaker, bearbetad frukt och bearbetade grönsaker, utsäde, nötkött och mjölk samt sektorer för mjölkprodukter beaktas.
Hélène Goudin och Nils Lundgren  
skriftlig. - Vi motsätter oss dagens gemensamma jordbrukspolitik och vänder oss emot förändringar av ringa principiell betydelse inom det rådande systemet. Vi kräver en samlad översyn och omprövning av hela den gemensamma jordbrukspolitiken.
Dessa båda betänkanden bevarar den gemensamma jordbrukspolitikens befintliga strukturer. Därför kan vi inte stödja dem. Hela den gemensamma jordbrukspolitiken är en absurd skapelse och måste avskaffas.
David Martin  
skriftlig. - (EN) Jag välkomnar Neil Parishs betänkande om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter. Förslaget att tillhandahålla en rad harmoniserade regler på olika industriområden, som privat lagring, importtullkvoter och säkerhetsåtgärder, är ett positivt steg mot att klargöra EU:s jordbrukspolitik. Den ökade öppenheten och förenklingen av regelverket inom denna sektor är av största vikt och kommer att gynna de skotska jordbrukarna direkt. Jag röstade därför för betänkandet.
Jean-Pierre Audy  
skriftlig. - (FR) Jag röstade för betänkandet av min brittiska kollega Neil Parish om förslaget till rådets förordning om ändring av förordning (EG) nr 1234/2007 om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för lin och hampa. Europeiska kommissionen ska lägga fram en rapport, som för närvarande är under utarbetande, om att förlänga stödet för korta linfibrer och hampfibrer, som löper ut från och med regleringsåret 2008/2009, och föreslår att detta stöd ska förlängas medan man väntar på de politiska granskningar som ska genomföras under 2008 inom ramen för hälsokontrollen av den gemensamma jordbrukspolitiken. Jag stöder detta mycket förnuftiga förslag.
David Martin  
skriftlig. - (EN) Förslaget att utvidga bidraget till lin och hampa är en förfarandemässig nödvändighet för att möjliggöra lämplig eftertanke och potentiell reform inom ramen för hälsokontrollen av den gemensamma jordbrukspolitiken. Det är därför som jag stöder rekommendationerna i betänkandet och röstade därefter.
Andrzej Jan Szejna  
skriftlig. - (PL) Jag röstade för betänkandet av Lidia Joanna Geringer de Oedenberg om förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om statistisk näringsgrensindelning i Europeiska gemenskapen.
Jag hade ett särskilt intresse av att läsa min kollegas betänkande. Jag är för godkännandet av betänkandet, eftersom jag anser att gemenskapsrätten bör vara tydligare och mer begriplig, och alltså mer genomblickbar och tillgänglig för varje medborgare.
Målet med tillämpningen är att kodifiera rådets förordning (EEG) nr 3037/90 av den 9 oktober 1990 om statistisk näringsgrensindelning i Europeiska gemenskapen.
Som jurist önskar jag i min röstförklaring betona värdet av kodifiering, som är en mycket viktig process som innebär att på ett bräde kombinera ett stort antal rättsliga förordningar i en enda systematiserad samling, som kan tolkas utifrån grundläggande normer. Jag fäster stor vikt vid förenklingen och systematiseringen av gemenskapsrätten.
Jean-Pierre Audy  
skriftlig. - (FR) Jag röstade för betänkandet av min kollega Paolo Costa om förlikningskommitténs gemensamma utkast till Europaparlamentets och rådets förordning om gemensamma skyddsregler för den civila luftfarten och om upphävande av förordning (EG) nr 2320/2002, som antogs dagen efter attackerna i Förenta staterna den 11 september 2001, som måste ses över mot bakgrund av dess tillämpning. Som tur var har man kommit fram till en kompromiss om finansieringen av säkerhetsåtgärderna, vilken kommer att fördelas mellan medlemsstaterna och flygplatsmyndigheter, flygbolag och passagerare.
Det gläder mig att Europaparlamentet lyckades övertyga rådet och kommissionen om att använda sig av det föreskrivande förfarandet med kontroll för en hel rad åtgärder när man fastställde de gemensamma grundläggande standarderna för luftfartssäkerheten, såsom genomlysning av passagerare, och artiklar som kan förbjudas, såsom vätskor.
Pedro Guerreiro  
skriftlig. - (PT) I denna förordning tillhandahålls ”en bättre harmonisering” av gemensamma skyddsregler på området civil luftfart på EU-nivå - som till exempel när det gäller att undersöka passagerare och handbagage, tillträdeskontroll och kontroller av flygplanssäkerheten - och samtidigt upphävs den förordning från 2002 som antogs till följd av händelserna i USA den 11 september 2001.
Bland de aspekter som vi kritiserade var en att det inte fanns någon garanti - snarare tvärtom - för att kostnaderna i samband med tillhandahållandet av säkerhetsåtgärder inte skulle tas ut av användarna av dessa tjänster, som naturligtvis är offentliga tjänster. Inte heller finns det någon garanti för att användarna inte kommer att drabbas av en överdebitering för att täcka dessa åtgärder. Dessutom finns det inget klargörande när det gäller avlägsnandet av en hel rad säkerhetsåtgärder som redan har blivit mycket kritiserade, särskilt när det gäller huruvida de faktiskt är effektiva.
När det gäller arbetstagarna är det också slående att begränsat tillträde till flygsidan av säkerhetsskäl har utnyttjats för att begränsa arbetstagares rätt att bilda arbetstagarorganisationer. Den aktuella texten ger inga garantier för att sådant missbruk skulle förhindras eller att dessa rättigheter skulle skyddas. Slutligen ger förordningen helt klart möjlighet att ha beväpnad personal närvarande på flygningar, en åtgärd som vi anser felaktig, till och med av säkerhetsskäl.
Stanisław Jałowiecki  
skriftlig. - (PL) Jag röstade trots allt för detta betänkande. Jag skulle kort vilja förklara. Som man brukar säga, en nödlösning varar längst. Vi har haft ett år på oss nu att bli övertygade om sanningshalten i detta yttrande. När förbudet att föra med sig drycker och andra vätskor ombord på flygplan infördes försäkrade man oss att det bara var ett kortvarigt krav. Det skulle snart göras en översyn av förfarandena, och särskild utrustning, i form av detektorer som skulle kunna upptäcka farliga ämnen, skulle verkligen installeras.
Inget av detta skedde. Och vad hände med passagerarna under tiden? Passagerarna blev helt enkelt vana vid dessa besvär ... de behandlar dem som om de alltid har funnits och är nödvändiga. Notera att detta är precis hur friheter och rättigheter gradvis och alltid oförnimbart begränsas - även på andra områden, inte bara inom den civila luftfarten.
Parlamentet ska dock ha beröm, och särskilt parlamentets företrädare i förlikningskommittén, som bestämt försvarade dessa principer. Deras framgång var onekligen inte oblandad, men det är värt att betona det som uppnåddes.
Jörg Leichtfried  
skriftlig. - (DE) Jag röstar för förordningen om den nya flygsäkerheten, som skapar större säkerhet inom luftfarten.
Jag förespråkar kraftfullt en gemensam omröstning om standarderna och bestämmelserna på EU-nivå, eftersom bara en effektiv, snabb anpassning av de nya direktiven kommer att skydda flygpassagerarna och deras rättigheter. Jag välkomnar varmt möjligheten att använda medföljande säkerhetstjänstemän, ”säkerhetsvakter i luften”, särskilt på grundval av aktuella hot från internationell terrorism på potentiellt sårbara flygrutter. Dessutom stöder jag de säkerhetsbestämmelser som innebär att vapen får bäras enbart i hölster och enbart i undantagsfall med tillstånd utfärdat av staten för den tidpunkten.
När det gäller den omtvistade frågan om finansiering stöder jag kompromissen att alla medlemsstater bör fatta egna beslut om detta, där kostnaderna för säkerhetsåtgärderna ska bäras av flygplats, flygbolag och användarna själva. Det har emellertid klargjorts att kostnaderna bör tillämpas direkt på säkerhetsbestämmelsen och bara täcka den faktiska kostnaden. Kommissionen uppmanas också att lägga fram en rapport i slutet av året om finansiering av kostnaderna, tillsammans med ett lagstiftningsförslag, om det anses lämpligt.
David Martin  
skriftlig. - (EN) Paolo Costa talar som företrädare för ett land som nyligen utsatts för terrorism, och jag välkomnar hans betänkande om gemensamma skyddsregler för den civila luftfarten. Luftfartsskydd är något som berör alla medlemsstater och därför kräver gemensamma grundläggande standarder i hela EU. När de gäller finansieringen av förbättringar av säkerhetsåtgärder anser jag att en lämplig kompromiss har nåtts, som lämnar tillräckligt utrymme för medlemsstater och användare att dela på kostnaderna. Flexibla regler om finansiering kommer inte bara att göra det möjligt att ta hänsyn till behovet att genomföra grundläggande åtgärder i hela EU, utan det kommer att bli möjligt för flygplatser som anses vara mer utsatta för terrorverksamhet att vidta ytterligare åtgärder för att bemöta hotet. Jag välkomnar vidare förslaget att minska frekvensen när det gäller förnyad säkerhetskontroll av passagerare som anländer från tredjeländer med säkerhetsnormer som är jämförbara med EU:s. Jag röstade för betänkandet.
Dimitrios Papadimoulis  
skriftlig. - (EL) Jag vägrade att rösta för den slutliga förlikningen mellan Europaparlamentet och rådet eftersom jag motsätter mig åtgärden med väpnade vakter på flygplan, med tanke på den höga nivån av extrakontroller som passagerarna genomgår på marken före ombordstigning. Jag anser att denna åtgärd är orimlig: den medför att passagerarnas rättigheter offras i flygsäkerhetens namn. Det tjänar inte proportionalitetsprincipen och kommer i slutändan att lägga en finansiell börda på medborgarna - med andra ord, passagerarna. Vi uppmanar regeringarna i medlemsstaterna, och särskilt den grekiska regeringen, att inte fortgå med denna åtgärd, och att använda den räckvidd som redan finns tillgänglig.
Luís Queiró  
skriftlig. - (PT) Luftfartsskyddet har mött verkliga, dödliga utmaningar utan motstycke under de senaste åren. Man har gjort allt man har kunnat för att bemöta hoten mot passagerarnas och flygpersonalens liv på ett lämpligt sätt, och ändå upptäcker vi att de fastställda reglerna fortfarande inte kan hålla jämn takt med brottslingarnas kreativitet. Vi kan därför inte dröja ytterligare eller slösa mer tid på debatter som bygger på att en falsk känsla av trygghet tas för given.
Den lagstiftning som vi röstar om i dag är bara del av den lagstiftningsåtgärd som unionen har utvecklat för att se till att dess medborgare åtnjuter större och mer uppenbar säkerhet. På området flygsäkerhet är det därför grundläggande att vi utrustar oss själva med flexibla instrument som gör det möjligt att skapa en miljö med högsta skydd för medborgarna, som lätt och adekvat kan utvärderas. Jag ska därför rösta för det avtal som parlamentet nådde i förlikningen, som kommer att garantera skydd för medborgare, säkerhet inom den civila luftfarten och ständig övervakning av dem som hotar vår säkerhet, våra demokratiska institutioner och rättsstatsprincipen.
Luca Romagnoli
skriftlig. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag röstade för Costabetänkandet om texten om gemensamma skyddsregler för den civila luftfarten och om upphävande av förordning (EG) nr 2320/2002.
Jag anser faktiskt att det är mycket viktigt att skapa en enklare och mer flexibel ramlagstiftning, som stärker friheten och den beslutsfattande behörigheten i genomförandefasen för lagar, jämfört med tidigare åtgärder som varit för detaljerade.
Jag anser dock att vi borde göra vissa åtskillnader, framför allt i fråga om att sammanlänka flygplatsavgifterna med kostnaderna för de tjänster som erbjuds. I detta sammanhang vill jag be kommissionen att ta ett initiativ så snart som möjligt i fråga om finansieringen av säkerhetsåtgärder på europeiska flygplatser och öppenheten när det gäller säkerhetskostnader, för att ta itu med en eventuell snedvridning av konkurrensen på detta område.
Brian Simpson  
skriftlig. - (EN) Jag kommer att rösta för det kompromissavtal som uppnåtts genom förlikning, trots att jag har invändningar, inte bara mot finansieringen av denna lagstiftning, utan också mot ministerrådets inställning under hela detta förfarande.
För det första bör man ta upp att regeringarna tror att de kan införa förbättrade säkerhetsåtgärder inom den civila luftfarten och förvänta sig att industrin och följaktligen passagerarna ska betala för det. Min åsikt, och det var sannerligen parlamentets åsikt, är att medlemsstaterna åtminstone borde bidra till kostnaderna för förbättrade säkerhetsåtgärder om de insisterar på att genomföra sådana.
För det andra är min uppfattning av en förlikning att två parter sammanför sina åsikter i en kompromiss för att nå en överenskommelse. I detta ärende misslyckades rådet inte bara med att ens överväga en kompromiss eller förlikning, utan anklagade också parlamentet på ett arrogant sätt för att riskera passagerarnas säkerhet. Detta är helt enkelt oacceptabelt, och det lämnar kvar en bitterhet hos oss alla inför kommande förlikningar. I slutändan pressas jag av rådet att rösta för detta avtal så att vi åtminstone kan förbättra de befintliga säkerhetsåtgärderna för att skydda allmänheten. Men jag röstar med tveksamhet och ilska.
Jean-Pierre Audy  
skriftlig. - (FR) Jag är nöjd med antagandet vid andra behandlingen och på grundval av betänkandet av min finländske kollega Reino Paasilinna om rådets gemensamma ståndpunkt inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning om inrättande av Europeiska institutet för innovation och teknik, som ordföranden för Europeiska kommissionen, José-Manuel Barroso, gav idén till i februari 2005 och som har väckt viss skepsis i fråga om vilket mervärde ett sådant institut skulle kunna ge.
Hur mycket jag än delar åsikterna om och oron för finansieringen av ett projekt av det här slaget så anser jag att det är nödvändigt att inrätta ett sådant här organ för att placera kunskap i centrum för det europeiska idealet, för det är genom utvecklingen av kunskap och inte av odlande av okunskap som den humanistiska europeiska civilisationen kommer att utvecklas. Jag bör i förbifarten nämna att budgetstrukturen inom Europeiska unionen blir allt mindre ändamålsenlig, i synnerhet för att finansiera stora projekt som detta (eller som t.ex. Galileo). Slutligen förstår jag inte varför gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen lade fram ett ändringsförslag, som min politiska grupp och jag röstade mot, för att förkasta och på så sätt fördröja genomförandet av den gemensamma ståndpunkten.
Alessandro Battilocchio
skriftlig. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag välkomnar och stöder betänkandet av min kollega Reino Paasilinna, som syftar till att bidra till EU:s ekonomiska tillväxt och konkurrenskraft med en utveckling av nya innovationsformer genom att upprätta Europeiska institutet för innovation och teknik (EIT).
Målsättningen med EIT är att stödja nyckelfaktorn för konkurrenskraft: ”kunskap”. Kunskap kan inte vara ett statiskt koncept per definition, så det kan alltså bara existera med hjälp av en dynamisk, strukturerad process av forskning och nya upptäckter. Verkliga framsteg kan bara göras med hjälp av innovation.
I dag, på en global marknad av gamla och nya ”kunskapsekonomier”, arbetar konkurrenter som t.ex. Förenta staterna, Indien och Japan, länder som alltid har haft innovationen som hörnsten för sin ekonomiska utveckling, och som en följd därav har haft en stark konkurrensmässig fördel gentemot EU.
EIT kommer att stärka utbytet av kunskap för att sammanföra, utbyta och sprida idéer och samla forskning från hela Europa på makroområden som är nödvändiga för att kunna utveckla EU:s framtida konkurrenskraft.
De möjliga fördelarna för vår marknads konkurrenssystem är nästan oändliga. Det kommer att vara vår uppgift att se till att den summa på 2,4 miljarder euro som anslagits används på rätt sätt, och att Europeiska unionen kan hantera framtida utmaningar som uppstår på den globala marknaden på ett mer kraftfullt sätt.
Ilda Figueiredo  
skriftlig. - (PT) Som vi nämnde redan vid första behandlingen är vi mycket kritiska till att upprätta Europeiska institutet för teknik, framför allt på grund av olika forskningsorganisationers ståndpunkt.
Vi röstade, i linje med den synpunkt som framförts av vetenskapliga organisationer som kritiserat detta förslag om Europeiska institutet för innovation och teknik, för förslaget om att förkasta rådets gemensamma ståndpunkt, men detta förslag förkastades tyvärr. För det första finns det inte tillräckligt med pengar. Ett alternativ för finansieringen är gemenskapens budget, inklusive anslag som är avsedda för forskning, som i slutändan skulle kunna bli ännu ett sätt att stödja de mer utvecklade länderna på och följaktligen förvärra ojämlikheten.
Efter påtryckningar från flera länder som velat vara värdland för institutet blev detta verkligt, en sorts inkörsport till att rådfråga forskarsamhällen på olika områden. Europaparlamentet antog flera ändringsförslag till kommissionens förslag, men enligt vår uppfattning är det inte tillräckligt för att räta ut något som varit snett från början.
Genowefa Grabowska  
skriftlig. - (PL) Jag stöder helt och fullt min kollega Reino Paasilinnas betänkande. Jag är övertygad om att det verkligen finns behov av detta institut i Europeiska unionen och dess medlemsstater. Det väcker inte bara intresse bland europeiska forskare och vetenskapliga grupper i enskilda stater, utan också bland praktiskt verksamma personer - huvudsakligen inom näringslivet. Jag anser att institutet borde fylla en mobiliserande funktion för hela EU, och komponenterna bör följaktligen inte utelämna någon medlemsstat.
Institutet bör spela en särskild roll i fråga om att jämna ut möjligheter och ena EU:s ekonomier i de nya medlemsstaterna. Det är bara genom att kombinera forskningspotentialen med ansträngningarna bland forskare från det ”gamla” och det ”nya” Europa som vi kommer att kunna utjämna de befintliga bristerna på proportion och gå framåt samtidigt som målen i Lissabonstrategin genomförs. Med detta i åtanke vill jag innerligt vädja om att institutets säte (styrelsen) ska få ligga i mitt hemland Polen - i Wrocław.
Detta är en stad som ligger där det gamla och det nya Europas kulturer möts, och nära tre andra medlemsstater: Tyskland, Österrike och Tjeckien. Här finns en bra plattform för vetenskapligt stöd och forskningsstöd, ett flertal institutioner för högre utbildning och ett oerhört stort antal studenter, nästan 200 000. Jag hyser ingen tvekan om att Wrocław är den bästa platsen att förlägga Europeiska institutet för innovation och teknik till.
David Martin  
skriftlig. - (EN) Reino Paasilinnas betänkande ”Inrättande av Europeiska institutet för innovation och teknik” är ett viktigt bidrag till att uppnå de mål som fastställs i Lissabonstrategin. Konceptet att förena sakkunskap från den privata sektorn, forskningsorganisationer och institutioner för högre utbildning är bra, och det är ett intressant pilotprojekt. Vi måste också se till att EIT:s styrelse utses på ett öppet sätt, så att dess integritet bevaras. Parlamentet och rådet måste vara delaktiga när det gäller att se till att öppenheten upprätthålls, att EIT är ansvarigt och att de involverade kunskaps- och innovationsgruppernas oberoende respekteras. Jag stöder detta betänkande.
Luís Queiró  
skriftlig. - (PT) Med tanke på den överenskommelse som nåtts mellan rådet och parlamentet, som Europeiska kommissionen inte motsatte sig, anser jag att antagandet i dag, vid andra behandlingen, av rekommendationen om antagande av en förordning om inrättande av Europeiska institutet för innovation och teknik utgör ett särskilt viktigt ögonblick, eftersom det på ett effektivt sätt symboliserar tillkomsten av detta betydelsefulla projekt.
Det har gått några år sedan Europeiska unionen fastställde innovation och kunskap som centrala aspekter för att uppfylla de utmaningar som globaliseringen och uppkomsten av nya betydelsefulla ekonomiska aktörer utgör. I detta sammanhang är ett särskilt stöd till forskning och utveckling som ett ekonomiskt vapen ett initiativ som förtjänar största möjliga uppbackning - och detta utgör kärnan i projektet.
Vad gäller om det skulle vara bättre att ha ett riktigt campus eller den antagna lösningen med grupper är det bara tiden som kan utvisa vilket som vore bäst. Något som i varje fall är viktigt - till och med nödvändigt - är flexibilitet och en permanent möjlighet att anpassa modellen efter de bästa lösningarna. Annars skulle innovationens mentor inte ha kapacitet att införa innovationer, vilket skulle vara ett oförlåtligt misstag eftersom avsikten är att skapa modeller för effektivitet.
Bart Staes  
skriftlig. - (NL) Inledningsvis ville jag stödja förslaget om ett europeiskt institut för teknik, eftersom det skulle fylla den befintliga luckan mellan högre utbildning, forskning och innovation, som är viktiga i fråga om ekonomin och den inre marknaden. EIT kan därför tyckas vara ett utmärkt projekt - om det inte vore för de bristfälliga finansiella arrangemangen.
Jag kan följaktligen inte stödja det befintliga förslaget eller rådets gemensamma ståndpunkt, huvudsakligen på grund av att budgeten är otillräcklig. Kommissionen hade föreslagit ett rimligt belopp som hade kunnat fylla behoven inom KIG (kunskaps- och innovationsgrupperna) under sex års tid. Rådet har minskat budgeten i en sådan utsträckning att detta inte längre är möjligt. Ändå visade en konsekvensbedömning av EIT att en sund grundläggande finansiering var en avgörande faktor för att modellen skulle bli framgångsrik.
Som förslaget ser ut nu tvingas KIG ansöka om yttre finansiering från andra gemenskapsprogram, som inte heller är avsedda för detta syfte. Därför måste medlemsstaterna själva ta ansvar för att tillhandahålla finansieringen, som om vi helt enkelt kunde förlita oss på privat stöd. Detta förslag skulle innebära att projektet var dömt att misslyckas.
Slutligen gör det faktum att klimatförändringarna, som befann sig i fokus för de första kunskaps- och innovationsgrupperna, helt och hållet har uteslutits ur förslaget att jag inte längre vill stödja betänkandet.
Derek Roland Clark, Nigel Farage och John Whittaker  
skriftlig. - (EN) Vi är naturligtvis för att Storbritannien ska få pengar från Europeiska unionen som ett bidrag till de kostnader som uppstått till följd av förra årets översvämningar. Därför stöder vi detta förslag.
Men vi vill ta detta tillfälle i akt att föra till protokollet att vi inte är för ett arrangemang där Storbritannien måste vända sig till Europeiska unionen för att få stöd.
Storbritannien är en stor nettobidragsgivare till EU-budgeten. I stället för att behöva be om att ett litet belopp ska återbetalas till oss skulle vi föredra att behålla våra medel och själva besluta om hur de ska spenderas.
Richard Corbett  
skriftlig. - (EN) Det gläder mig verkligen att Europaparlamentet har godkänt en avsättning av 170 miljoner euro från EU:s solidaritetsfond till stöd efter översvämningar, för att bidra till saneringsåtgärderna efter sommarens översvämningar i mitt hemland, och i synnerhet i min region. Översvämningarna orsakade skador på hundratals hem och företag och drabbade tusentals människor. Det faktum att detta är den näst största utbetalningen någonsin från EU:s solidaritetsfond vittnar om hur mycket detta har kostat offren såväl ekonomiskt som personligt. Dessa medel kommer förhoppningsvis att till viss del bidra till att täcka dessa kostnader.
Som parlamentsledamot för en av de hårdast drabbade regionerna kan jag meddela att alla bidrag är välkomna. Denna solidariska gest från övriga Europa kommer att vara mycket välkommen i min valkrets.
Pedro Guerreiro  
skriftlig. - (PT) I den text som antagits i dag godkänns ett utnyttjande av solidaritetsfonden till förmån för Storbritannien efter översvämningarna där under sommaren 2007.
Eftersom de skador som redovisats låg över tröskeln för att aktivera denna mekanism i fråga om Storbritannien, omkring 4 612 000 000 euro, betecknades följderna av översvämningarna som en ”större katastrof”, och kommissionen föreslog att solidaritetsfonden skulle utnyttjas till ett belopp på 162 387 985 euro.
Yttrandet från utskottet för regional utveckling i Europaparlamentet pressar rådet att nå en överenskommelse om kommissionens förslag om ändring av förordningen om upprättande av denna fond, vilket man inte har gjort efter att parlamentet antog sin ståndpunkt vid första behandlingen den 18 maj 2006, för övrigt med en kritisk röst från vår sida.
Enligt vår uppfattning utgör bland annat parlamentets ståndpunkt inte någon garanti för stödberättigande för regionala katastrofer, och den inbegriper inte heller något erkännande av den särskilda natur som kännetecknar naturkatastrofer i Medelhavsområdet eller en anpassning av denna fond - vad gäller tidsgränser och lämpliga åtgärder - till den särskilda karaktären hos naturkatastrofer, som exempelvis torka och brand. Dessa aspekter borde garanteras.
Janusz Lewandowski  
skriftlig. - (PL) Herr talman! Solidaritetsfonden är kärnan i solidaritetsprincipen, som är en av hörnstenarna inom Europeiska gemenskapen. Kriterierna för att utnyttja den har finslipats under många års praktisk tillämpning, och härigenom har den diskretionära naturen hos förvaltningen av den försvunnit, som var märkbar åtminstone vid de första försöken att få till stånd globaliseringsfonden, som är en ny budgetinstitution i Europeiska unionen som upprättades inom ramen för budgetplanen för 2007-2013. En stor nackdel, som betonades eftertryckligt i solidaritetsfondens fall, var den långa väntetiden för att detta instrument skulle börja tillämpas, som belystes av ansökande länder som drabbats av en naturkatastrof. Paradoxalt nog kunde EU besvara tredjeländers ansökan om stöd snabbare än ansökningar som lämnats in av dess egna medlemsstater.
Förslaget att utnyttja fonden för att hjälpa Storbritannien och Nordirland, som drabbades av översvämningar i juni och juli 2007, uppfyller alla formella krav. Reaktionen från utskottet för regional utveckling, som skyndade på parlamentets förfaranden, är värd att uppmärksamma. Samtidigt är det svårt att tolka förseningen från Europeiska kommissionens sida. Dess slutsats av den 18 januari 2008 kom sex månader efter naturkatastrofen och Storbritanniens omedelbara ansökan. Detta står i samklang med den dåliga traditionen med en försenad administration av solidaritetsfonden och kräver en förbättring av genomförandebestämmelserna, som parlamentet har efterfrågat sedan den 18 maj 2006.
David Martin  
skriftlig. - (EN) Efter de förödande översvämningarna i Storbritannien förra året välkomnar jag Reimer Böges betänkande om utnyttjande av EU:s solidaritetsfond. De medel som föreslagits kommer att gynna alla drabbade, inklusive företag. Därför välkomnade jag rekommendationerna i detta betänkande.
Andreas Mölzer  
skriftlig. - (DE) Efter naturkatastrofer och liknande händelser måste tillfälligt boende tillhandahållas snabbt och en provisorisk återställning göras av infrastruktur av avgörande betydelse, som exempelvis elledningar, vägar, broar osv., så att sjukhus kan börja verka igen, och solidaritetsfonden kan vara till stor hjälp i detta avseende. Men vad vi inte kan finansiera är de tusentals timmar av obetalt arbete som utförs av nödhjälpsenheterna. Vi kan inte heller ersätta de drabbade för deras lidande.
Det måste bevaras en sund balans i solidaritetsfonden mellan en snabb och obyråkratisk utbetalning av medlen och en garanti för att de inte används för andra syften än sådana som det är meningen att de ska användas till. Förebyggande och ett bättre mellanstatligt samarbete är särskilt viktigt som förberedelser för framtida naturkatastrofer. Därför bör sådana händelser under inga omständigheter användas för att upprätta ett europeiskt organ för civilskydd eller en europeisk snabbinsatsstyrka vid katastrofer, eftersom den senare inte skulle ha förmåga att tillhandahålla effektivt stöd mot naturkatastrofer utan i stället bara skulle innebära en ökning av kostnaderna och byråkratin.
Carl Schlyter  
skriftlig. - Jag röstar nej till detta betänkande, eftersom det innebär en ökning av EU-budgeten. Bidrag till Storbritannien för översvämningarna 2007 bör ges inom den befintliga budgeten, då det finns utrymme för omprioriteringar, t.ex. genom att inte öka budgeten för Galileo.
Hélène Goudin  
skriftlig. - Tidigare erfarenheter visar att EU inte klarar av att hantera katastrofbistånd. Junilistan menar att tilldelning ur fonden ofta kan minska incitamenten för medlemsstaterna att rätta till de problem som ligger bakom behovet av bistånd.
Vad beträffar inrättandet av en budgetpost för utgifter vid exceptionella omständigheter anser Junilistan att denna pappersuppfinning förstärker intrycket av att EU strävar efter att bli en supermakt med inflytande över allt som händer i världen. Detta vänder sig Junilistan emot.
Fortex går ett steg för långt vad det gäller att samordna medlemsstaternas gränskontroller och invandringspolitik. Junilistan är emot en expandering av dess verksamhet överhuvudtaget.
Då jag på grund av ovanstående skäl inte kan ställa mig bakom förslaget till ändringsbudget har jag bestämt mig
för att rösta nej till betänkandet i dess helhet.
Pedro Guerreiro  
skriftlig. - (PT) Det första ändringsförslaget till gemenskapsbudgeten för 2008 inbegriper utnyttjande av EU:s solidaritetsfond för ett belopp på omkring 162,4 miljoner euro till Storbritannien - med beaktande av översvämningarna där 2007 - liksom införande av nya budgetposter och överföringar mellan budgetposter, som inte påverkar de totala beloppen för den totala budgeten.
Tjänsteförteckningen för Europeiska byrån för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser (Frontex) kommer att utökas med 25 poster, från 69 till 94, med hänsyn till den budgetökning som redan gjorts för denna byrå - omkring 30 miljoner euro - som godkändes vid debatten om gemenskapens budget för 2008. Byråns verksamhet kommer gradvis att konsolideras, och den tilldelas befogenheter som ligger i hjärtat av statens suveränitet. Det är en byrå som bland annat ger stöd till ”Fästning Europa” och till invandrarpolitik, med betoning på säkerhet, som främjas av EU.
Upprättandet av en ny budgetpost, ”utgifter för exceptionella kriser”, bör också belysas, även om det inte står klart vad som ska betraktas som ”kriser”.
Janusz Lewandowski  
skriftlig. - (PL) Herr talman! Den första ändringsbudgeten under genomförande av budgetramen för 2008 täcker de punkter som samlas under den gemensamma rubriken med justeringar för ”omständigheter som är oundvikliga, exceptionella eller oförutsedda”.
Punkt 1, att ta EU:s solidaritetsfond i anspråk för Storbritannien, som drabbades av allvarliga storm- och översvämningsskador under sommaren 2007, faller tveklöst inom ramen för denna kategori. Det enda påpekandet i detta sammanhang är att förseningar i fråga om att utnyttja fonder som är en följd av en försenad tillämpning från Europeiska kommissionens sida håller på att bli en vanhedrande tradition. Punkt 5, där man föreslår inrättande av budgetartikel 27 01 11: Utgifter för exceptionella kriser, för att göra det möjligt att finansiera extraordinära utgifter i samband med konstaterade kriser, är av liknande natur. De tre återstående punkterna, som har slängts i samma säck i ändringsbudgeten, är av ett annat slag.
Jag delar föredragandens tvekan vad gäller finansieringen av genomförandeorganet för forskning och genomförandeorganet för Europeiska forskningsrådet (ERCEA), och också den inte helt sammanhängande slutsatsen om inrättande av budgetpost 06 01 04 12: Galileoprogrammet. Modifieringen av tjänsteförteckningen för Frontex förtjänar att godkännas.
Nils Lundgren  
skriftlig. - Tidigare erfarenheter visar att EU inte klarar av att hantera katastrofbistånd. Junilistan menar att tilldelning ur fonden ofta kan minska incitamenten för medlemsstaterna att rätta till de problem som ligger bakom behovet av bistånd.
Vad beträffar inrättandet av en budgetpost för utgifter vid exceptionella omständigheter anser Junilistan att denna pappersuppfinning förstärker intrycket av att EU strävar efter att bli en supermakt med inflytande över allt som händer i världen. Detta vänder sig Junilistan emot.
Fortex går ett steg för långt vad det gäller att samordna medlemsstaternas gränskontroller och invandringspolitik. Junilistan är emot en expandering av dess verksamhet överhuvudtaget.
Betänkandet uttrycker dock även att medel tills vidare inte bör tas från den operationella delen av Galileos finanser till den administrativa delen. Till detta kommer att betänkandet stödjer inrättandet av en budgetstruktur inom genomförandeorganet för forskning respektive Europeiska forskningsrådet.
Jag anser att dessa frågor är av stor vikt och har därför röstat ja till betänkandet i dess helhet trots principiella invändningar mot betänkandets övriga ändringspunkter.
David Martin  
skriftlig. - (EN) I betänkandet av Kyösti Virrankoski, ”Ändringsbudget nr 1/2008 för budgetåret 2008”, kan vi, när det gäller solidaritetsfonden, se att EU är berett att lägga nya pengar på att utnyttja solidaritetsfonden i Storbritannien. Jag hoppas att detta är något som vi kommer att se till att göra för andra medlemsstater som drabbats av naturkatastrofer, som t.ex. Grekland. Jag röstade för detta betänkande.
Rareş-Lucian Niculescu  
skriftlig. - (RO) I egenskap av ledamot som valts i Rumänien berömmer jag godkännandet av Europaparlamentets resolutionsförslag om Europeiska unionens förslag till ändringsbudget nr 1/2008. Denna budgetändring är relevant med tanke på ändringen av tjänsteförteckningen för Europeiska byrån för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser (Frontex). Rumänien utgör Europeiska unionens östra postering och är den stat som är ansvarig för förvaltningen av en av unionens längsta yttre landgränser.
I denna egenskap måste Rumänien alltid stödja ett förbättrat samarbete för en bättre förvaltning av gränserna och ge Frontex tillräckliga medel för att utföra sin verksamhet under de bästa förhållandena, vare sig det rör sig om finansiella medel, personal eller utrustning. Utarbetandet av artikeln ”utgifter för exceptionella kriser” är också mycket välkommet: vi kan aldrig bli för väl förberedda för sådana oönskade händelser.
Jan Andersson, Göran Färm, Anna Hedh, Inger Segelström och Åsa Westlund  
skriftlig. - Vi har valt att rösta för avtalet för att landet idag tyvärr är så ekonomiskt beroende av EU:s fiskeavtal. Om man i ett slag avbröt EU:s partnerskapsavtal, skulle detta få allvarliga följder för landets ekonomi. Vi tar de vetenskapliga rapporter som visar på att haven håller på att fiskas ut på stort allvar. Därför ser vi inte heller EU:s fiskeavtal som ett långsiktigt hållbart sätt att bekämpa fattigdom och stödja utveckling.
Vi vill ändra EU:s fiskepolitik, så att den leder till en återuppbyggnad av fiskebestånden. Vi vill också genom förändringar i EU:s handels- och biståndspolitik, samt genom olika former av partnerskap, stödja en hållbar utveckling i de länder som idag har fiskeavtalen med EU som stor inkomstkälla.
Redarna bör ta ansvar för kostnaderna för de avtal som de själva utnyttjar, och vi vill se en fortsatt förändring i den riktningen. Därför röstade vi för ändringsförslag 8, även om denna förändring bör ske i ett större sammanhang.
Guinea-Bissau är ett av Afrikas fattigaste länder. Vi vill understryka vikten av att EU hittar andra, mer långsiktiga och hållbara, sätt att stödja Guinea-Bissau, då EU:s fiskeavtal idag står för 30 procent av landets BNP.
Edite Estrela  
skriftlig. - (PT) Jag röstade för betänkandet av Luis Manuel Capoulas Santos om förslaget till rådets förordning om ingående av ett partnerskapsavtal om fiske mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Guinea-Bissau, eftersom jag anser att det är ett balanserat avtal som garanterar ett hållbart fiske och också ett skydd av båda parternas, Europeiska unionens och Guinea-Bissaus, intressen.
Jag ser de ändringsförslag som har lagts fram av föredraganden som ett viktigt bidrag till en stärkt fiskepolitik från EU:s sida, i den mån de belyser betydelsen av att förstärka parlamentets roll och den information som parlamentet tillhandahålls.
Pedro Guerreiro  
skriftlig. - (PT) Avtalet mellan EG och Republiken Guinea-Bissau för perioden juni 2007-juni 2011 innebär ett beviljande av 37 fiskelicenser, varav fyra till Portugal.
Totalt 35 procent av EG:s ekonomiska ersättning ska användas för att stödja initiativ inom ramen för den sektoriella fiskeripolitik som utformas av Guinea-Bissau. Betoningen ligger på att förbättra de hälso- och hygienmässiga förhållandena när det gäller fiskeriprodukter och på övervakning och kontroll av fiskeriverksamheten. Det är ett särskilt viktigt åtgärdsområde, med tanke på att fiskeresurserna i detta land, enligt internationella organ, har påverkats på ett betydande sätt bland annat av olagligt, oreglerat fiske.
I avtalet föreskrivs också obligatorisk anställning av lokala sjömän, dvs. från Guinea-Bissau, i enlighet med fartygets bruttotonnage. Liksom vid andra avtal kommer Internationella arbetsorganisationens (ILO) deklaration att gälla för dessa sjömän.
I artikel 10 i avtalet föreskrivs också en etablering av samriskföretag mellan aktörer från EU och Guinea-Bissau i syfte att gemensamt utnyttja resurserna. Denna möjlighet är fördelaktig för gemenskapens fartyg i den mån som de därmed kommer att undantas från betalning av licensavgifter.
Jan Andersson, Göran Färm, Anna Hedh, Inger Segelström och Åsa Westlund  
skriftlig. - Om man i ett slag avbröt EU:s partnerskapsavtal skulle detta få allvarliga följder för flera utvecklingsländer och för många berörda. Därför kan vi inte rakt av säga nej till de avtal som EU har med andra länder om fiske. Vi tar dock de vetenskapliga rapporter som visar på att haven håller på att fiskas ut på stort allvar. Därför vill vi ändra EU:s fiskepolitik, så att den leder till en återuppbyggnad av fiskebestånden. Detta måste ske i en större översyn.
Vi anser inte att EU:s fiskeavtal är ett långsiktigt hållbart sätt att bekämpa fattigdom och stödja utveckling.
Därför vill vi genom förändringar i EU:s handels- och biståndspolitik, samt genom olika former av partnerskap, stödja en hållbar utveckling i de länder som idag har fiskeavtalen med EU som stor inkomstkälla.
Redarna bör ta ansvar för kostnaderna för de avtal som de själva utnyttjar, och vi vill se en fortsatt förändring i den riktningen. Därför röstade vi för ändringsförslag 8, även om denna förändring bör ske i ett större sammanhang.
Carlos Coelho 
skriftlig. - (PT) Det huvudsakliga målet med det nya partnerskapsavtalet mellan EG och Elfenbenskusten är att stärka samarbetet mellan de båda parterna för att skapa en partnerskapsram inom vilken det går att utveckla en hållbar fiskepolitik och ett sunt utnyttjande av levande marina resurser vid Elfenbenskusten, och särskild uppmärksamhet ägnas denna stats fiskepolitik.
De två parterna kommer att enas om vilka prioriteringar man ska besluta om för ett sådant stöd och fastställa målen, den årliga och fleråriga programplaneringen och kriterierna för att bedöma vilka resultat som ska uppnås i syfte att garantera en hållbar och ansvarsfull förvaltning inom sektorn. I avtalet respekteras de grundläggande principerna för den gemensamma fiskepolitiken, och Portugal garanteras en fiskelicens för fem fartyg med flytlinor.
Ledamöterna av portugisiska PSD (socialdemokratiska partiet) röstade därför för detta betänkande.
Pedro Guerreiro  
skriftlig. - (PT) I detta avtal föreskrivs att totalt 40 fiskelicenser ska anslås till fartyg från EU-medlemsstater - varav fem till Portugal - för en period på sex år, från juli 2007. Jämfört med det föregående avtalet utgör det en betydande minskning av fiskemöjligheter, men möjlighet ges i avtalet att öka fångsten. Parterna enades om att EG:s ekonomiska ersättning i sin helhet ska användas för att stödja initiativ inom ramen för den sektoriella fiskeripolitik som utformas av Elfenbenskustens regering.
Av antalet sjömän som anställs hos fartygsägare som gynnas av avtalet måste minst 20 procent vara medborgare i ett AVS-land. Dessa sjömän ska enligt avtalet täckas av Internationella arbetsorganisationens (ILO) deklaration om grundläggande principer och rättigheter i arbetslivet. I denna deklaration föreskrivs obligatorisk föreningsfrihet och rätt till effektivt erkännande av kollektiva förhandlingar och icke-diskriminering i fråga om anställning och yrkesutövning. Sjömännens lön kommer att fastställas genom en ömsesidig överenskommelse mellan fartygsägarna och sjömännen eller deras företrädare, men får inte vara lägre än de normer som tillämpas i deras hemland, vilket skulle kunna leda till brott mot principen om ”lika lön för lika arbete”.
Lena Ek, Olle Schmidt och Anders Wijkman  
skriftlig. - Vi väljer att rösta nej till de två partnerskapsavtalen om fiske mellan EU och Guinea- Bissau resp Elfenbenskusten. Orsaken är att erfarenheterna av denna typ av avtal är högst tveksamma. Låginkomstländer erbjuds en klumpsumma pengar och i gengäld öppnas deras fiskevatten för kommersiellt fiske från EU:s medlemsstater, i första hand länder i Syd-Europa. De resurser som överförs är löjligt små i förhållande till fiskefångsterna; därtill är risken uppenbar att fisket inte utförs på ett hållbart sätt. Ytterligare ett argument är att det lokala kustfisket som regel drabbas negativt. Vi hoppas att det skall vara möjligt att inom ramen för EU:s hållbarhetsstrategi (SDS) snarast utvärdera dessa fiskeavtal och ersätta dem med system som är hållbara.
Jan Andersson, Göran Färm, Anna Hedh, Inger Segelström och Åsa Westlund  
skriftlig. - Vi anser att förslaget om en gemensam hastighetsgräns för EU:s motorvägar kan ha en positiv miljöinverkan i det avseendet att hastigheten kan komma att sänkas i de medlemsstater som inte har reglerade hastighetsgränser på sina motorvägar. Det är dock viktigt att ingen medlemsstat tvingas ge avkall på subsidiariteten genom att höja hastigheten på sina vägar. Det måste alltid vara möjligt för medlemsstater att fastställa lägre hastighetsbegränsningar än den europeiska standarden.
Jean-Pierre Audy  
skriftlig. - (FR) Jag röstade för initiativbetänkandet av min förträffliga kollega Gabriele Albertini, i vilket en rad rekommendationer ges till aktörerna inom denna sektor för att förbättra en situation som blir allt sämre till följd av en stigande efterfrågan på olja och minskande oljereserver, alltmer tätbebyggda stora städer och stadsområden och en negativ inverkan på människors hälsa och klimatförändringarna.
Jag stöder de tre områden som valts som kombination för den offentliga politiken: att uppmuntra till teknisk utveckling (bilar som släpper ut högst 125 g CO2/km), att utveckla marknadsbaserade styrmedel (system för utsläppshandel, skatteincitament, avgifter baserade på miljöeffekter osv.) och att använda sidoåtgärder för att göra det möjligt att använda transportmedel och infrastruktur så effektivt som möjligt.
Alessandro Battilocchio
skriftlig. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Transporter inverkar tveklöst på samhällets socioekonomiska omständigheter, och samtidigt får den direkta följder för miljön. Stadstrafiken står faktiskt för 40 procent av koldioxidutsläppen och håller Europa beroende av och ”gisslan” hos marknaden för fossila bränslen som t.ex. olja, som utgör omkring 70 procent av den totala efterfrågan.
Dessa oroande uppgifter räcker för att förklara hur bråttom och hur nödvändigt det är att utforma en ny omfattande strategi för transport i Europa, som faktiskt skulle kunna utvecklas ur detta betänkande.
Föroreningar som orsakas av transport måste minska avsevärt och mycket snabbt genom att det införs restriktioner för utsläpp av skadliga ämnen, genom att sammansättningen av bränsleblandningar förändras och genom att incitament för att köpa och använda miljövänliga och icke förorenande transportformer fortsätter att tillhandahållas.
EU kommer därför att vara ansvarigt för att genomföra en integrerad plan för att uppnå detta viktiga mål genom att engagera sig i att främja järnvägstransport, som kan garantera en hög effektivitetsnivå med liten miljöpåverkan om lämpliga förbättringar görs. De transeuropeiska näten bör slutföras så snart som möjligt, och det kräver större ekonomiskt stöd från EU. Å andra sidan måste medlemsstaterna garantera och övervaka slutförandet av detta byggarbete, med undantag för fall där miljöskador eller hälsoskador har bevisats.
Sylwester Chruszcz  
skriftlig. - (PL) Ändringsförslag 1 till betänkandet om en hållbar europeisk transportpolitik, som lades fram av PPE-DE-gruppen, orsakade med rätta oro - både hos mig och inom hela transportsektorn. Detta ändringsförslag syftar till att skjuta upp översynen av Eurovinjettdirektivet. Att anta detta ändringsförslag skulle sända en negativ signal från Europaparlamentet och strida mot betänkandet från utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet i Europaparlamentet av den 28 januari 2008. Det är anledningen till att jag röstar mot ändringsförslaget och mot hela innehållet i betänkandet.
Françoise Grossetête 
skriftlig. - (FR) Jag röstade för detta betänkande om en hållbar europeisk transportpolitik. I detta betänkande beaktas den europeiska energipolitiken och miljöpolitiken. 70 procent av efterfrågan på olja i EU kan tillskrivas transportsektorn.
Vi måste sätta stopp för vårt nästan totala beroende av fossila bränslen genom att kombinera de olika politiska områden som omfattar alla transportmedel. Denna strategi skulle skapa de förutsättningar som är nödvändiga för realism, som t.ex. teknisk innovation för att minska koldioxidutsläppen från bilar och en utveckling av biobränslen, en reform av skattesystemet för att ta hänsyn till påverkan på miljön och kompletterande åtgärder för att använda infrastrukturen på ett bättre sätt och uppmuntra medborgarna att ändra sina vanor.
Varje enskild medborgare kan vara aktör i en hållbar transport genom att resa kollektivt i stället för med personbilar, när detta alternativ är möjligt.
För att underlätta passagerar- och godstransport genom transportsätt med låga utsläpp, som t.ex. järnväg, sjöfart och kollektivtrafik, behövs en rad nya tjänster, en mer konkurrenskraftig organisation av sektorn och olika sätt att använda viss infrastruktur samtidigt.
Pedro Guerreiro  
skriftlig. - (PT) Eftersom det är omöjligt att kommentera alla de viktiga punkter som tas upp i detta initiativbetänkande från Europaparlamentet i denna röstförklaring, med tanke på dess komplexitet och omfattning, är det anmärkningsvärt att det inte tas upp aspekter i dokumentet, med rätta eller felaktigt, som forskare ser som nödvändiga vid hantering av frågor som rör transport och energi och deras påverkan på miljön. Exempel:
Det nämns ingenting om höga oljepriser eller följderna av sådana.
Det nämns ingenting om användning av metan i vägtransport (i form av komprimerad naturgas (CNG), flytande naturgas (LNG) eller biogas).
Det råder brist på tydlighet i fråga om användningen av väte som alternativt bränsle för vägtransport.
Den okritiska preferensen för användning av biobränslen, med de allvarliga effekter som redan har påvisats allmänt.
Det förekommer ingen hänvisning till dokument som t.ex. programmet ”Target 2020”, i vilket man förespråkar att 2020 ha ersatt omkring 20 procent av den bensin och diesel som konsumeras inom den europeiska transportsektorn.
Avslutningsvis måste jag påpeka att vi, utöver att räkna upp problem som redan otvetydigt har fastställts, behöver en politik med vilken vi kan hantera dessa problem på ett effektivt sätt, genom att t.ex. utmana den befintliga kapitalistiska globaliseringen och transportens roll inom ramen för denna, framför allt det växande geografiska avståndet mellan produktionsplatsen och konsumtionsplatsen och de ökade transportbehov som följer av detta. Det finns mycket mer att säga om allt detta ...
Jim Higgins  
skriftlig. - (EN) Jag och mina kolleger i Fine Gael-partiet vill bekräfta att vi lade ned våra röster i fråga om ändringsförslagen 3 och 11, och faktiskt hela betänkandet, på grund av bekymmer när det gäller frågan om beskattning och vägtullar. Vi anser fortfarande att båda dessa frågor är upp till varje enskild medlemsstat att besluta om, och att de därför inte borde ingå i ett betänkande från parlamentet.
Timothy Kirkhope  
skriftlig. - (EN) De brittiska konservativa ledamöterna röstade för Gabriele Albertinis initiativbetänkande om en hållbar europeisk transportpolitik, på grund av att det utgör en tydlig politisk ram inom vilken man kommer att öka effektiviteten och hantera transportens ökande påverkan på klimatförändringarna. De konservativa är dock fortfarande oroliga för att kravet i betänkandet på ytterligare förslag från kommissionen om internalisering av externa kostnader inte ska inledas förrän konsekvensbedömningen har slutförts helt och parlamentet har fört en ordentlig debatt om frågan. Vi vill också gärna se att detta politiska alternativ, om det införs, tillämpas enhetligt på alla transportsätt, så att det inte uppstår någon snedvridning på marknaden.
Jörg Leichtfried  
skriftlig. - (DE) Jag röstar för en harmonisering av transport-, miljö- och energipolitiken inom Europeiska unionen, eftersom det bara är med samordnade ansträngningar inom dessa tre sektorer som vi kan få till stånd en bestående förbättring inom varje enskild sektor.
Jag vill med min röst framför allt stödja utvecklingen av en allmänt vedertagen, öppen och hållbar modell för utvärdering av de externa kostnaderna för alla transportsätt. Därför röstar jag mot ändringsförslag 1 som, enligt min uppfattning, syftar till att skjuta upp internaliseringen av de interna kostnaderna för vägtrafiken. Ett antagande av detta ändringsförslag skulle hindra EU:s ansträngningar för att uppnå en hållbar transportpolitik och dessutom skapa förutsättningar för illojal konkurrens mellan olika transportsätt.
På grund av den ständigt ökande trafikvolymen och de ekologiska följder som den får bör ett intensivt europatäckande samarbete uppmuntras starkt på området för ny teknik och alternativa bränslen, för att hejda utsläppen av växthusgaser och förbättra livskvaliteten också i tätbefolkade områden. I detta avseende kräver jag också att de genomsnittliga utsläppen för nya fordon ska sänkas till 125 g koldioxid/km med hjälp av förbättrad teknik inom transportsektorn och användning av biobränslen.
David Martin  
skriftlig. - (EN) Jag välkomnar de rekommendationer som ingår i Gabriele Albertinis betänkande om en hållbar europeisk transportpolitik. Säkra medel för rörlighet till ett överkomligt pris bör vara alla EU-medborgares rättighet. Hållbarheten för en sådan transport är faktiskt också en mycket brådskande fråga. Genom att uppmuntra teknisk innovation och marknadsbaserade instrument, som t.ex. systemet för utsläppshandel och skattemässiga stimulansåtgärder, framför allt i storstäder och miljömässigt känsliga områden, finns en möjlighet att se till att transportmedel och infrastruktur används på ett effektivt sätt. Jag stöder kravet på ökade investeringar i infrastruktur och intelligenta transportsystem för att hantera frågor som t.ex. trafikstockning. Jag röstade för rekommendationerna i betänkandet.
Andreas Mölzer  
skriftlig. - (DE) För att avleda från det faktum att vi står och stampar på samma fläck trots oräkneliga handlingsplaner ska bilförare nu tvingas cykla på grund av trängselavgifter, vägtullar och liknande, eller ombes artigt att promenera eller att använda sig av kollektivtrafiken i större omfattning.
Vi måste emellertid klargöra en sak i detta avseende: detta är en följd av dåligt samordnad lokal kollektivtrafik som det har sparats in på så till den grad att den inte längre fungerar som den ska, uppsvinget för köpcentrum i utkanten av städer medan lokala butiker är på nedgång, den sjunkande kvaliteten på levnadsstandarden i innerstäder, den ökande brottsligheten, områden där ett stort antal utlänningar bor som förvandlas till getton och, sist men inte minst, längre restid till arbetet på grund av städernas utbredning och större flexibilitet i fråga om arbetstider och anställningsförhållanden och den roll som bilen till följd av detta spelar som en förutsättning för förvärvsarbete.
Med dessa villkor, och med tanke på att själva bilarna bara orsakar omkring 10 procent av de partikelformiga föroreningarna, vill EU, ”bara”, roffa åt sig fler befogenheter och upprätta meningslösa övervakningssystem. Unionen borde i stället själv ta tjuren vid hornen och kämpa för saker i stället för mot symtom, genom att t.ex. revidera subventionspolitiken för att inte stödja det exploderande antalet tunga lastfordon i ännu högre grad, för vilka andelen utsläpp är mycket större. Systemen för transporter borde slutligen bli ekonomiskt fördelaktiga, och euforin över privatiseringen bör inte tillåtas förminska kollektivtrafiken till ett föga tilldragande lapptäcke.
Luís Queiró  
skriftlig. - (PT) Under de senaste decennierna har transportsektorn med framgång gjort betydande investeringar för att förbättra energieffektiviteten, och tillfört en intelligent teknik till marknaderna med miljömässiga fördelar och säkerhetsfördelar. Men dessa ansträngningar verkar inte räcka till, eftersom den parallella ständigt växande efterfrågan inom sektorn nästan tar ut dem.
Därför måste vi göra en ny granskning av denna komplicerade ekvation, så att vi kan svara på utmaningen. Transportsektorn är en dynamisk ekonomisk sektor. Den är tekniskt avancerad och alltmer konkurrenskraftig. Inom industrin har man gjort stora investeringar i forskning och utveckling i nära samråd med institutionella och privata partner. Det krävs emellertid en bättre samordning för att vi ska kunna få ut hela mervärdet av våra ansträngningar. Särskilda åtgärder krävs i fråga om att informera medborgarna och öka deras medvetenhet, inklusive i den mån det gäller deras agerande. Därutöver bör vi försöka uppnå samarbete och samordning beträffande framsteg på området för bränsleeffektivitet, investeringsregler, stimulering av en dynamisk marknad för säkrare, mindre förorenande fordon och stöd för teknisk innovation.
Luca Romagnoli
skriftlig. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag röstade för det utmärkta betänkandet av min kollega Gabriele Albertini om en hållbar europeisk transportpolitik, med beaktande av den europeiska energi- och miljöpolitiken. Jag anser att det är av grundläggande betydelse för EU att samordna sin politik för att utveckla kollektivtrafik i städerna och alternativa transportsystem, samtidigt som man skyddar miljön och minskar utsläppen av växthusgaser.
Vad gäller infrastruktur noterar jag att betoningen fortfarande ligger på vägtransportprojekt på bekostnad av järnvägsprojekten. Förhoppningarna om ett fullbordande av de transeuropeiska näten verkar fortfarande vara avlägsna, och EU:s bidrag är minimalt i jämförelse med den börda som de enskilda medlemsstaterna ska bära. Jag vill också betona behovet av att EU, för att minska utsläppen av växthusgaser och förbättra effektiviteten hos gods- och passagerartransporter, ger ekonomiskt stöd för genomförande av prioriterade projekt inom ramen för de transeuropeiska näten.
Karin Scheele  
skriftlig. - (DE) I Albertinibetänkandet anges att bättre internalisering av externa kostnader skulle kunna bidra till att undanröja marknadsstörningar och en ökning av utsläppen.
Därför röstade jag mot ändringsförslag 1, eftersom det syftar till att skjuta upp internaliseringen av externa kostnader för vägtrafik. Detta ger en felaktig signal, eftersom vägtrafiken är huvudansvarig för utsläppen från transportsektorn. Jag hoppas att den översyn av direktivet om infrastrukturavgifter som tillkännagivits av kommissionen kommer att leda till snabba framsteg inom denna sektor.
