Skogsbränder under sommaren (2009) (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är kommissionens uttalande om skogsbränderna under sommaren 2009.
Stavros Dimas
Fru talman! Jag vill först och främst uttrycka mitt stöd för alla som drabbades av skogsbränderna nyligen.
Denna sommar bidrog gemenskapen på ett viktigt sätt till att släcka alla de svåra skogsbränder som bröt ut i flera medlemsstater. EU:s taktiska reserv vid skogsbränder (EUFFTR), som inrättats inom ramen för pilotprojektet för stärkt samarbete mellan medlemsstaterna vid bekämpning av skogsbränder, spelade en viktig roll och hjälpte de medlemsstater som drabbades av skogsbränderna.
Jag vill även särskilt tacka Europaparlamentet för att det godkände finansieringen av detta pilotprogram. Pilotprojektet är en liten del i det stora hela, ett delvis genomförande av förslagen och idéerna från rapporten av Michel Barnier, som jag också vill tacka.
Detta pilotprojekt förstärkte avsevärt gemenskapens civilskyddsmekanism, och därigenom faciliteten för att hjälpa länder som drabbats av naturkatastrofer.
Gemenskapens civilskyddsmekanism utnyttjades av Frankrike, Italien, Spanien och andra EU-medlemsstater för tillhandahållande av flygburna brandsläckningsresurser i Grekland, Italien, Portugal och andra länder. För första gången deltog faktiskt två av gemenskapens brandsläckningsflygplan tillsammans med grekiska, portugisiska och franska luftresurser i brandbekämpningsinsatser inom ramen för pilotprojektet för att inrätta en oberoende brandkår för gemenskapen.
Med anledning av den senaste tidens bränder höjde många politiker, forskare, journalister och vanliga medborgare återigen sina röster, och krävde att en specialiserad brandbekämpningsstyrka inrättas på EU-nivå som kan ingripa direkt och effektivt när de nationella brandbekämpningsresurserna inte räcker till.
Stora insatser har gjorts för att skapa en oberoende interventionsstyrka för att bekämpa skogsbränder, och Europaparlamentets stöd var som sagt en avgörande faktor. På så sätt kunde vi säkra medel för att chartra brandsläckningsflygplan och, för första gången den här sommaren, under perioden den 1 juni till den 30 september, inrättade och beställde vi en luftburen brandbekämpningsstyrka under kommissionens överinseende, EU:s taktiska reserv vid skogsbränder, vars flygplan deltog i brandsläckningsinsatser i flera länder. Närmare bestämt mobiliserades reserven vid sex av nio incidenter där man vände sig till gemenskapens civilskyddsmekanism för hjälp.
I själva verket förstärktes de nationella luftburna resurserna, vare sig de var grekiska, portugisiska eller italienska eller kom från andra länder, av gemenskapens brandsläckningsflygplan, som flyger under EU-flagg, inte någon medlemsstats flagga.
Syftet med pilotprojektet är att fylla luckorna i medlemsstaternas luftburna kapacitet, inte att ersätta tillgängliga nationella reserver. I år användes de chartrade reservflygplanen som sagt i Portugal, i södra Frankrike och på Korsika, i Italien och i Grekland, i Attica-området, som drabbades av omfattande bränder. Deras bas finns på Korsika, som ligger på samma avstånd för ingripanden på båda sidor av Medelhavet.
Jag anser att det nu är mycket viktigt att inrätta en oberoende styrka för att hantera naturkatastrofer på gemenskapsnivå. Vi hoppas att detta pilotprojekt kommer att utgöra kärnan i en framtida snabbinsatsstyrka på EU-nivå för att bekämpa skogsbränder och andra naturkatastrofer eller katastrofer framkallade av människan.
Åsikterna om skogsbränder skiljer sig naturligtvis åt, och vissa vill att subsidiaritetsprincipen ska tillämpas på förvaltning av skogsresurser och skogskydd. Det har emellertid även framförts reservationer mot att överlämna ännu fler befogenheter till kommissionen på civilskyddsområdet. En del hävdar dessutom att en brandbekämpningsstyrka på EU-nivå skulle skapa en falsk känsla av säkerhet för många nationella myndigheter, som skulle kunna försumma att anslå de medel som krävs när det gäller mänskliga resurser, brandbekämpningsresurser, och ännu viktigare, förebyggande av skogsbränder och andra naturkatastrofer.
Förutom dessa reaktioner finns det ett antal praktiska problem, samordningsproblem, särskilt i samband med skogsbränder. Vilka kriterier och vilka prioriteringar ska till exempel användas för att avgöra hur EU:s luftburna brandbekämpningsenheter ska användas när bränder bryter ut i flera länder samtidigt, låt säga i Portugal och Grekland på samma gång?
Alla dessa frågor kommer i alla händelser att analyseras i en rapport om pilotprojektets fungerande denna sommar som lagts fram av kommissionen för diskussion i ministerrådet och i Europaparlamentet.
Rådet, Europaparlamentet och kommissionen kommer alla att behöva övertygas om betydelsen av samarbete kring inrättandet av denna mekanism. Under tiden får medlemsstaterna naturligtvis inte försumma sina skyldigheter på något sätt när det gäller information, utbildning och förebyggande.
Jag vill säga ytterligare ett par ord om gemenskapens civilskyddsmekanism, som inrättades 2001, och som gjorde få insatser under de första åren. Sedan 2005 har ingripandena, både inom och utanför EU, med cirka 50 procent inom EU och 50 procent utanför, ökat femfaldigt och vi har avsevärt förbättrat samordningen och den hjälp vi tillhandahåller via gemenskapens civilskyddsmekanism.
Alla vet hur viktiga ingripandena var både vid tsunamin och under orkanen Katrina. Vi var i själva verket först med att sända specialister till katastrofområdena i båda dessa fall. Men det återstår som sagt mycket att göra och alla som läser Barnier-rapporten kommer att se hur stora framsteg vi kan göra med civilskyddet för EU-medborgarnas bästa, och naturligtvis för miljöskyddet.
Theodoros Skylakakis
Fru talman! Varje år förstörs 400 000 hektar skog i södra Europa. Detta är en systematisk katastrof av enorma proportioner som kommer att förvärras under de närmaste årtiondena. I minst 30-40 år kommer vi att leva med ett försämrat klimat, vad vi än gör för att minska växthusgaserna. Detta kommer att vara en negativ erfarenhet, särskilt i Sydeuropa, där skogarna är sårbara. Vi kommer att ställas inför större skogsbränder och allvarligare risker i framtiden.
Under normala omständigheter är brandbekämpningen medlemsstaternas ansvar och skyldighet och medlemsstaterna i södra Europa hanterar framgångsrikt tiotusentals bränder per år. Varje år uppstår emellertid, under exceptionella omständigheter, ytterst destruktiva bränder som det krävs extern hjälp och solidaritet för att släcka.
Det beslut som föreslagits av Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) grundas på dessa resultat, och åskådliggör bland annat det brådskande behovet av en effektiv snabbinsatsstyrka på EU-nivå, som kommissionsledamot Stavros Dimas nämnde, och som även föreslås i Barnier-rapporten.
Det åskådliggör även behovet av en flexibel och omedelbar mobilisering av resurserna från Europeiska solidaritetsfonden, behovet av att hantera skogsbränder i södra Europa som en prioritering i EU:s handlingsplan för anpassning till klimatförändringen, som behandlas för närvarande, och behovet av att kommissionen så snabbt som möjligt lägger fram förslag till en EU-politik för att hantera naturkatastrofer.
För mitt hemland, och särskilt för de medborgare som drabbats, är det viktigt att detta beslut antas av Europaparlamentet. Det är viktigt att parlamentet visar att det är medvetet om denna centrala fråga för södra Europa.
Anni Podimata
Fru talman, herr kommissionsledamot! Historien med skogsbränder upprepade sig ännu en gång i år, och till det värre, och varje höst kommer vi tillbaka efter sommaruppehållet för att diskutera återställande av de drabbade områdena och hjälp till offren.
I Grekland beklagar vi återigen i år hundratusentals hektar av bränd skog och en oöverskådlig ekologisk och ekonomisk katastrof, medan Spanien, Portugal, Italien och Frankrike har drabbats av katastrofer av en liknande omfattning.
Herr kommissionsledamot! En sak står klar, och ni antydde det: vi verkar inte lära oss av tidigare misstag. Under de senaste sex åren har vi talat om en gemensam civilskyddsstyrka för EU. Detta har varit en stående begäran från Europaparlamentet, men betydelsen av en sådan styrka har dock förringats genom misstag som gjorts av vissa nationella regeringar. Det handlar om misstag i utformningen och tillämpningen av förebyggande mekanismer, en oförmåga eller ovilja att införa sträng lagstiftning som gör återbeskogning av förstörda områden obligatorisk och ett misslyckande att utnyttja alla tillgängliga gemenskapsresurser för att ersätta offren.
På gemenskapsnivå måste framför allt civilskyddsstyrkan, en direkt aktivering av resurserna från Solidaritetsfonden och att frigöra dem från byråkratiska mekanismer, vilket är ännu viktigare, vara kommissionens centrala prioriteringar.
Avslutningsvis vet kommissionsledamoten bättre än någon av oss att vi står inför nästa generations bränder, så kallade högintensiva bränder, som har direkt samband med klimatförändringen och främst drabbar skogar i Medelhavsområdet och södra Europa. Skogskyddet på nationell nivå och gemenskapnivå måste därför omedelbart omarbetas genom att anpassa brandförebyggande och brandbekämpningsinsatser till de nya förhållandena och integrera denna politik i de insatser som kommer att inledas för att medlemsstaterna ska kunna bemöta problemen med klimatförändringen.
Izaskun Bilbao Barandica
Fru talman, herr kommissionsledamot! Tack så mycket för era klargöranden.
Jag anser att det krävs en gemenskapspolitik, för det första för att förhindra de bränder som uppstår, och vi har sett att detta har skett under sommaren.
Jag vill också säga att jag vill börja mitt inlägg med att minnas de fyra brandmän som omkom i juni i Horta de Sant Joan i Tarragona, och uttrycka mitt deltagande till deras familjer och kolleger.
Vi behöver en politik för förebyggande, men även en politik för samordning. Vi får inte glömma att det finns misstankar i samband med många av dessa bränder om att de har uppstått till följd av spekulationer och planer på byggprojekt. Jag anser därför att vi i EU även bör arbeta för att höja säkerheten genom att utreda sådana misstankar och standardisera påföljder för miljöbrott. Vi bör även överväga möjligheten att försöka få fast de skyldiga genom att utfärda en europeisk arresteringsorder.
De yrkesverksamma inom området måste ges nödvändiga resurser för att kunna ta fram innovativa mekanismer för att mäta väder, vindar och temperaturer så att de kan arbeta under lämpliga villkor, för till syvende och sist skyddar de oss alla.
Michail Tremopoulos
Fru talman! Det är intressant att det främst är greker som talar i den här ytterst viktiga frågan, som ger upphov till oro för hela Sydeuropa, med tanke på att enorma skogsbränder regelbundet förstör mycket stora områden och påverkar livskvaliteten, den biologiska mångfalden, den regionala utvecklingen och medborgarnas framtid.
Skogsbränder beror ofta, vilket nyligen var fallet i Grekland, på dåligt utformad och motstridig skogs- och bostadspolitik, som uppmuntrar till mordbrand och olagliga åtgärder för att komma över skogsmarker. Tyvärr har de två största partierna försökt begränsa och minska det konstitutionella skyddet av skogarna.
De ständiga påtryckningarna för att ändra markanvändningen, bostadsområdenas expansion och naturligtvis de okontrollerade soptippar som bränns eller som förbränns av sig själva, i kombination med klimatförändringen, som för en del bara är ett enkelt alibi, ökar nu risken för att flera naturkatastrofer uppstår.
Det är därför viktigt att vi inriktar oss mer på ökat förebyggande, skydd och snabb riskhantering på EU-nivå genom samordnat samarbete. Inom denna ram måste vi garantera genomförandet av en hållbar gemensam EU-politik för skogar och försäkra oss om att de medel från Sammanhållningsfonden, Europeiska regionala utvecklingsfonden och Solidaritetsfonden som har avsatts för riskförebyggande, riskhantering och återställande av drabbade områden verkligen används på ett rationellt och hållbart sätt.
De medel som utbetalas för att återställa de drabbade områdena måste användas på grundval av rationella återbeskogningsåtgärder och vetenskapliga undersökningar. Vi vill även betona att medlemsstaterna måste återbetala beviljade medel i de fall där det konstateras att skogsområden har omklassats till byggbar mark för bostadsområden eller turismutveckling.
Parlamentet har tidigare, även för två år sedan, antagit resolutioner med rekommendationer om förebyggande av och snabba ingripanden mot naturrisker, som tyvärr inte har genomförts effektivt. Vi anser att ett långsiktigt skydd av skogarna och den biologiska mångfalden är den enda praktiska lösningen om en hållbar politik för riskförebyggande och riskhantering ska kunna genomföras på nationell, regional och lokal nivå genom att aktivt engagera lokalsamhällena, få människorna att stanna kvar på landsbygden, skapa nya ”gröna” yrken genom livslångt lärande och utbildning, och genom att förstärka skogsförvaltningstjänsterna med betoning på frivilliga brandkårer.
Avslutningsvis måste vi öka insatserna för att ta fram mer effektiva snabbinsatsmekanismer för naturkatastrofer genom att förstärka den permanenta civilskyddsstyrka som kommissionsledamot Stavros Dimas nämnde och genom att utnyttja slutsatserna i Barnier-rapporten på ett effektivare sätt. I detta sammanhang lägger vi fram en resolution för Europaparlamentet i dag, i förhoppning om att vi, genom gemensamt agerande och samarbete mellan medlemsstaterna, ska göra framsteg mot ett verkligt förebyggande och hanterande av naturkatastrofer och använda EU-fonderna mer effektivt för detta syfte. Det är vi skyldiga våra barn.
Nikolaos Chountis
Fru talman! I mitt hemland Grekland har enorma områden förstörts av skogsbränder för tredje året i rad. Bränderna 2007, som var en av de värsta tragedierna i sitt slag, och bränderna i år i nordöstra Attica, visar exakt hur dålig brandsäkerheten och miljöskyddssystemet är.
Jag vill påminna parlamentet om att Aten är den EU-huvudstad som har minst andel grönområden per invånare och de högsta atmosfäriska föroreningsnivåerna, och att bränderna 2007 och 2009 har förvärrat miljöproblemen.
Klimatförändringen kan i viss mån vara förklaringen till de katastrofer som har inträffat i södra Europa. Det finns emellertid även brister i den nationella politiken och i EU-politiken, eftersom klimatförändringsaspekten inte har integrerats på lämpligt sätt i miljöstrategin.
Grekiska regeringar tillåter byggande i brända områden och att statligt ägd mark säljs ut, och EU-fonderna är osmidiga. Eftersom det förhåller sig på det viset vill jag fråga kommissionsledamoten om kommissionen tänker bidra till ett institutionellt skydd av skogarna i det berörda landet genom att omedelbart inleda förfarandet för att utarbeta och ratificera skogskartor, som kanske hade kunnat bidra till att förhindra den här mordbranden om de hade funnits?
Har kommissionen för avsikt att direkt samfinansiera projekt för förebyggande av översvämningar och erosion för att undvika nya katastrofer i de drabbade områdena? Tänker kommissionen finansiera lämpliga återbeskogningsåtgärder, eftersom återbeskogningen inte är tillräcklig för att återställa skadorna? Avslutningsvis, tänker kommissionen diskutera inrättandet av en stadspark vid den gamla Hellenikon-flygplatsen med vilken ny regering som nu återvänder i nästa val i Grekland, vilket skulle ge en nypa frisk luft till Attica?
Tack så mycket, och jag vill gratulera kommissionsledamoten på hans namnsdag, som vi säger i Grekland.
Niki Tzavela
Fru talman, herr kommissionsledamot! Jag är mycket glad över att se er här och höra er tala. Jag anser att ni med ert uttalande även besvarar den skrivelse som vi skickade till er på den andra dagen av bränderna, där vi lade fram ett förslag om gemensamt agerande i södra Europa för att förebygga och bekämpa bränder, tillsammans med vissa andra detaljerade förslag.
Jag vill även tillägga att det gläder mig stort att alla ledamöter från de grekiska partierna och det spanska partiet har hörsammat vår uppmaning att gemensamt närvara i Europaparlamentet under den här debatten, och slutit upp kring de gemensamma insatserna för att planera en EU-strategi för att hantera naturkatastrofer.
Herr kommissionsledamot! Det förefaller som att klimatförändringen leder till bränder och översvämningar och att detta nu är ett omfattande strukturellt fenomen, eftersom de bränder och översvämningar som vi upplever just är ett strukturellt fenomen.
Vi får inte tänka på medellång och kort sikt. Vi måste lägga grunden för en långsiktig strategi. Därför bör regeringarna i Medelhavsstaterna sluta sig samman i insatserna för att övertyga våra nordliga partner om behovet av den mekanism som ni talade om, både med tanke på subsidiaritets- och solidaritetsaspekten.
Jag har förstått att kommissionsledamoten har problem med de nordliga parterna när det gäller subsidiaritetsaspekten. Jag hoppas att naturkatastroffenomenet bara kommer att drabba södra Europa, men jag fruktar starkt att klimatförändringen utvecklas i en sådan takt att naturkatastrofer - av ett annat slag - även kan uppstå i norra Europa. Så ni gör helt rätt i att föreslå att vi planerar denna strategi för att förebygga och hantera naturkatastrofer.
Så länge har vi den lilla enhet som är baserad på Korsika. Den fungerade väl under sommaren. Kommissionsledamoten med ansvar för miljö bör snabbt komma med förslag om hur man kan utveckla och stödja denna enhet i sin rekommendation om den här frågan, både till kommissionen och till rådet. Jag vill uppmana parlamentsledamöterna från de sydliga länderna att samarbeta med sina regeringar och stödja de rekommendationer som görs av kommissionsledamot Stavros Dimas till både kommissionen och rådet, eftersom detta är till fördel för alla länder i syd.
Jag har sett resolutionsförslaget från Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) och jag instämmer i vad som sägs där. Jag tycker att det är väldigt bra att de lägger fram den här resolutionen. Jag vill dock lägga till ytterligare en sak till resolutionen från PPE. Eftersom klimatförändringen är början och bränder och översvämningar är resultatet, bör kommissionen vid Köpenhamnskonferensen särskilt betona arbetet för att ta fram en strategi för förebyggande och hantering av naturkatastrofer, fastställa budgetbehovet för att täcka förebyggande och undvikande av naturkatastrofer och därigenom förstärka EU:s exemplariska taktiska reserv vid skogsbränder.
Vi förväntar oss att EU-strategin för förebyggande och hantering av naturkatastrofer blir en starkt prioriterad fråga, som står mycket högt upp på dagordningen för Köpenhamnskonferensen.
Franz Obermayr
(DE) Fru talman, mina damer och herrar! Vi får aldrig låta det som skedde i Grekland denna sommar upprepas i Europa igen. Sammanlagt 75 bränder rasade bara i Grekland, sex av dem fullständigt ur kontroll, och den värsta branden härjade som vi har hört i dag norr om Aten, nära huvudstaden. Det är bara tack vare de modiga och osjälviska insatserna från de främst frivilliga brandkårerna och andra frivilligorganisationer som bränderna i många regioner kunde kontrolleras och de mänskliga tragedierna begränsades till ett minimum.
Jag hyser därför mycket höga tankar om mina kamrater, de frivilliga brandkårerna, vars utrustning - för att uttrycka det milt - ofta inte var den allra senaste, som vi har hört. Jag använder orden ”kolleger” eller ”kamrater” för att jag själv har varit medlem i en frivillig brandsläckningsenhet i Österrike i årtionden, och därför känner jag verkligen förståelse och empati för de insatser som gjorts.
Jag övergår nu till kommissionens kommentarer. Jag tycker att det är fantastiskt att EU-insatsstyrkor ska hjälpa till där lokala brandmän inte klarar sig själva. Jag är emellertid också övertygad om att det gamla ordspråket ”Hjälp dig själv, och Gud hjälper dig” är en viktig grundprincip, och därför anser jag även att det är mycket viktigt att civilskyddsmekanismer byggs upp. Allt jag kan göra i det här avseendet är att rekommendera och uppmana att man utnyttjar allt kunnande som redan finns, särskilt i Centraleuropa, i Tyskland och i Österrike, dvs. nationsomfattande frivilliga system, frivilliga brandkårer som satts på prov i över ett århundrade.
Eftersom jag själv är brandman skulle jag mycket gärna skapa kontakter med de regionala och nationella frivilliga brandorganisationerna. I sådana här fall är det roligt att kunna göra något själv och om det anses vara lämpligt kan jag erbjuda mig att genomföra ett pilotprojekt med våra grekiska vänner för att inrätta en frivillig brandkår i en utvald region eller kommun. Jag hjälper också väldigt gärna till aktivt och deltar i ett sådant projekt tillsammans med mina kolleger i regionen Oberösterreichs brandbekämpningsorganisation.
Michel Barnier
(FR) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill naturligtvis tacka kommissionsledamot Stavros Dimas för att han har kommit hit och för hans svar, och för att han fortsätter att uppmärksamma alla dessa katastrofer.
Vi arbetade mycket tillsammans när ordförande José Manuel Barroso bad mig att utarbeta en rapport, som kommissionsledamot Dimas också nämnde, om inrättandet av gemenskapens civilskyddsstyrka.
Jag lade fram rapporten den 9 maj 2006. När jag läser den och tänker på alla katastrofer som har inträffat inser jag att den fortfarande är begränsad.
Fru Tzavela! Det handlar naturligtvis inte bara om Grekland. Alla länder berörs, och jag vill tillägga att det inte bara handlar om naturkatastrofer, det sker även mänskliga katastrofer, orsakade av människan. Jag tänker på sjökatastrofer - Erika och oräkneliga andra - och på industriolyckor som Tjernobyl. Det finns andra naturkatastrofer än bränder. Här tänker jag på tsunamin. En dag kan en tsunami uppstå i Medelhavet, som den som fullständigt förstörde staden Messina i början av 1800-talet.
Uppriktigt sagt är de verktyg vi använder inte tillräckliga för att hantera katastroferna, som kommer att öka till följd av den dubbla effekten av den globala uppvärmningen och transporten. Därför anser jag att vi måste vara mer ambitiösa.
Jag är tacksam mot kommissionen, kommissionsledamot Stavros Dimas och alla hans arbetsgrupper från generaldirektoratet som arbetar med att sätta civilskyddsmekanismen i drift. Jag anser dock att vi måste gå längre. Ett tänkbart alternativ är att utöka samarbetet med de medlemsstater som vill det. Om inte alla 27 deltar i inrättandet av civilskyddsstyrkan, låt oss börja med 12 eller 15 av oss. Då kommer ni att se att detta berör alla.
När jag ser på de katastrofer som har inträffat kan jag säga att alla drabbas: översvämningarna som drabbade Tyskland 2002, de stora pandemierna och även terrorismen. Det är därför jag vill att kommissionen tar initiativet att gå längre, och föreslår att medlemsstaterna går längre. Vårt parlament, utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet och underutskottet för säkerhet och försvar kommer att stödja er i dessa aktiva initiativ.
Edite Estrela
(PT) Fru talman, herr kommissionsledamot! Nu talar vi om bränder än en gång, eftersom bränder förstör delar av Europas skogar varje år. Med tanke på klimatförändringen och den globala uppvärmningen ser framtiden inte heller ljusare ut.
Naturkatastrofer kan inte undvikas, men de måste förebyggas. Vi kan göra detta omedelbart genom att minska våra utsläpp av växthusgaser och utforma en passande och hållbar skogspolitik där vi erkänner de många miljötjänster som skogarna står för, särskilt kolsänkor.
I sanningens namn fungerar gemenskapens civilskyddsmekanism bättre nu, och flera medlemsstater har gjort stora insatser och har investerat stort i brandförebyggande och snabbinsatser för brandsläckning. I mitt hemland Portugal har till exempel en plan godkänts med åtgärder för att områdesindela landet igen och inrätta en särskild budget för brandsläckning, samt en översyn av lagstiftningen och ett program för återhämtning av brända områden. Trots detta har vi fortfarande bränder.
Alla medlemsstater som drabbats av bränder måste göra mer och prestera bättre, och kommissionen måste också anta de förslag som Europaparlamentet har lagt fram i ett antal resolutioner. Det finns flera dokument med förslag på lösningar. Barnier-rapporten och andra dokument som har lagts fram av parlamentet har redan nämnts. Jag var själv föredragande för ett betänkande om naturkatastrofer i utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet, och jag har även lagt fram några förslag.
Till de medlemsstater som skyller på ekonomiska skäl för att de inte är särskilt snabba med att finslipa mekanismen måste vi säga att det är billigare att förebygga än att bota. Det är också mycket viktigt att ett internationellt avtal om bekämpning av klimatförändringen - ett ambitiöst avtal - nås vid Köpenhamnskonferensen och vi väntar fortfarande på ett direktiv om bränder, liknande det som har tagits fram om översvämningar.
François Alfonsi
(FR) Fru talman! I sommar drabbades även Korsika av några mycket allvarliga bränder, precis som Sardinien, Katalonien, Grekland, Kanarieöarna och många andra regioner i EU.
När det gäller de drabbade befolkningarna vill min grupp först och främst att vi garanterar solidaritet genom att bevilja medel från Europeiska solidaritetsfonden.
Vad gör kommissionen i det här avseendet? Det är min första fråga till kommissionsledamoten.
Den 23 juli var det ovanligt varmt på Korsika: 44 grader, mycket torr luft och en mycket stark siroccovind. Under förhållanden som dessa, som kommer att bli allt vanligare till följd av den globala uppvärmningen, ansträngdes de lokala resurserna till bristningsgränsen, trots att vädret varit mildare under de föregående åren och Korsika har skonats.
För mig är lärdomen enkel. När sådana väderförhållanden uppstår, förhållanden som kan förutses i prognoserna, måste vi kunna lita på att vi får stöd från en europeisk civilskyddsstyrka som den som rekommenderas i Barnier-rapporten. På så vis blir det möjligt att släcka begynnande bränder innan de hamnar utom kontroll, för då är det för sent. När en brand börjar i en skog slutar den först när hela skogen har brunnit ned.
För oss är det därför viktigt att vi går mycket längre än det pilotprojekt som ni nämnde, herr kommissionsledamot. Vad planerar kommissionen att göra för att genomföra den här civilskyddsstyrkan så snabbt som möjligt? Kommer styrkan verkligen att kunna leva upp till den stora utmaning som alla européer står inför på miljöskyddsområdet, och särskilt att släcka bränder i Medelhavsregionen?
Stämmer det att inga medel har anslagits för den här styrkan i budgeten för 2010?
Vi har lagt fram ett ändringsförslag i detta avseende. Låt oss hoppas att de stora grupperna, och särskilt Michel Barniers grupp, Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater), kommer att ansluta sig till oss och stödja antagandet av detta ändringsförslag.
Georgios Toussas
(EL) Fru talman! Bränderna är ett i högsta grad politiskt problem som förekommer i en mycket allvarlig form i länder som Portugal, Spanien, Frankrike, Italien och Grekland och får smärtsamma följder för både människor och miljö.
När det gäller Grekland är de bränder som härjat i nordöstra Attica, Kithairona, Evia och andra områden i Grekland och som orsakat oöverskådlig skada ett resultat av EU:s sätt att hantera mordbränder och de ständigt skiftande regeringarna i vårt land, som vill ha marken, skogarna och bergsmassiven som bekvämligheter i den kapitalistiska ekonomin.
Med en sådan extremt farlig politik sätter man vapen i händerna på pyromaner som återigen har handlat på ett samordnat sätt, om det ligger något i de utbrott och klagomål som framförts av invånarna i de branddrabbade områdena. Låt oss vara tydliga när det gäller följande: Om man inte tar itu med det grundläggande problemet med kommersialiseringen och den förändrade markanvändningen, finns det inget sätt att lösa detta allvarliga problem som förstör miljön och sätter ett pris på den här planetens framtid, hur välutrustad man än är med de modernaste resurser.
De första tragiska följderna av den här politiken blev tydliga för bara några dagar sedan i Evia den 12 september 2009, när den brandhärjade regionen drabbades av katastrofala översvämningar. Anordningarna mot översvämningar var otillräckliga och marken var instabil efter bränderna. I kombination med den kraftiga nederbörden ledde detta till ett dödsfall och massiva skador på bebyggelse, vägar, broar och annan infrastruktur. Skador i den här omfattningen kan inte förklaras med det plötsliga regnet. Det är ingen tillfällighet att det vid varje naturkatastrof är arbetarna som får sörja offren och se tillvaron och miljön förstöras.
Det finns ett akut behov av ekonomiska resurser till direkta åtgärder för att dokumentera skadorna, kompensera de arbetarfamiljer, jordbrukare och boskapsuppfödare som drabbats, utan att markanvändningen förändras, och plantera ny skog i de brandhärjade områdena. Stora privatägda areal i bergs- och skogsområden bör dessutom övergå i statlig ägo, och skogarna och skogsbrukskommittéerna bör omstruktureras och förbättras.
(Talmannen avbröt talaren.)
Mario Mauro
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Det råder inget tvivel om att EU har ett användbart budgetinstrument för att hantera en sådan viktig fråga som denna - jag tänker på solidaritetsfonden - men det är också sant att vi ända sedan 2007 har betonat frågan om flexibilitet, när vi har upplevt det som riktigt att kritisera sättet att använda det här budgetinstrumentet.
Det är viktigt att hanteringen av detta instrument är så flexibel som möjligt, så att man kan ta itu med de problem som växlar från en dag till en annan. Exempelvis är det helt rätt att man kan begära dokumentation om händelserna från medlemsstaterna på kort tid - inte längre än tio veckor - men varför har man då inte samma tidsgräns för att vidta åtgärder som svar på dokumentationen?
Även om det i viss mån är viktigt att få veta skadans omfattning, inser vi samtidigt att den måste ses i förhållande till situationen i varje enskilt område, så att vi kan förstå och beräkna vad de olika befolkningarna behöver. Det är just av detta skäl som parlamentet tillsammans med budgetutskottet och övriga utskott under lång tid har gjort uttalanden som faktiskt överlämnats till rådet, men som rådet inte låtsas om. Om det går att ompröva flexibilitetsaspekten kan solidaritetsfonden bli ett bättre och ännu mer effektivt instrument, som gör det möjligt att lösa de enorma problem som vi allt oftare ställs inför.
Därför är det nödvändigt, herr kommissionsledamot, att till fullo ta hänsyn till punkterna 3 och 11 i denna resolution, så att flexibilitetsaspekten inte ses som en begäran från medlemsstaternas sida om att kunna göra vad de vill för att vara säkrare på att få respons, utan som en uppmaning till att tolka förändringarna på ett intelligent sätt. På så vis kan man se till att detta instrument verkligen blir fullständigt effektivt.
Andres Perello Rodriguez
(ES) Fru talman, herr kommissionsledamot! Det råder förvisso inget tvivel om att man gjort framsteg under den senaste tiden, men trots detta förekommer det allt fler bränder i södra delen av EU. Därför får den resolution som parlamentet har antagit inte bli ännu en resolution som tjänar till att visa vår starka oro över katastrofer på annat håll.
Det finns flera olika anledningar till att skogsbränder uppstår, men man kan inte förneka att de ökar i omfattning på grund av klimatförändringarna. Oavsett vilket ansvar man har i vissa medlemsstater eller självstyrande regioner, står det klart att parlamentet tydligt måste begära att kommissionen agerar snabbt och ger tillgång till alla resurser den förfogar över, och dessa resurser är inte obetydliga. Ur de drabbades perspektiv, och med hänsyn till de skador som uppstått och behovet av återplantering av skog, finns det ingen förståelse för byråkrati eller brist på budgetmedel.
Vi måste prioritera och agera, vilket i det här fallet innebär att byta strategier, mobilisera resurser, utöka dessa resurser och få de förebyggande politiska åtgärderna att fungera på bästa sätt. Vi måste kräva att medlemsstaterna tar ansvar, om de inte redan gör detta. Vi bör utgå ifrån att detta problem inte bara berör några få medlemsstater i södra Europa och att klimatförändringen inte bara påverkar vissa medlemsstater. Den påverkar alla och är vår gemensamma angelägenhet.
En av parlamentets huvuduppgifter är därför att se till att EU vid toppmötet i Köpenhamn får till stånd tydliga och bindande åtaganden för att minska utsläppen av växthusgaser så mycket som möjligt. Uppenbarligen är det dessa utsläpp som ligger bakom orsakerna till bränderna, och bränderna spär i sin tur på klimatförändringarna ytterligare.
Nu när vi har antagit resolutionen är det utan tvivel detta som är parlamentets utmaning. Men utmaningen måste mötas även av kommissionen, om kommissionsledamoten verkligen vill förhindra att bränderna fortsätter i södra delen av EU, som ju faktiskt existerar.
Veronica Lope Fontagné
(ES) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Det är tråkigt att vid detta första plenarsammanträde i den lagstiftande församlingen behöva ta itu med det här sorgliga problemet som nu har blivit vardag: naturkatastrofer och i synnerhet bränder.
Återigen sörjer vi över det ökade antalet bränder under sommaren 2009, som har krävt människoliv. Tjugo personer miste livet i mitt hemland. Därför ägnar jag min första tanke åt det mänskliga lidande som orsakats av dessa katastrofer och hyser djupaste medkänsla med de drabbade.
Jag vill framhålla den förfärliga inverkan som denna typ av katastrof har på tillvaron för de befolkningar som drabbas, på deras ekonomier, sysselsättning, kultur- och naturarv, miljö och turism. I min region brann 22 000 hektar ned i somras, varav hälften låg i områden som är skyddade på grund av sin miljömässiga betydelse.
Vi måste hantera dessa problem och agera utan att tveka. Folket kräver detta. EU:s institutioner får inte än en gång vara oförmögna att hitta en rimlig lösning för dem som drabbats. Vi måste kunna hjälpa de drabbade och bana väg för återhämtning i dessa områden. Vi måste fortsätta med vårt hårda arbete för att förhindra bränder och gå vidare med att inrätta den europeiska tjänsten för civilskydd.
Jag vill framföra två krav: För det första begär jag att kommissionen analyserar läget och vidtar lämpliga åtgärder för att kompensera invånarna i de drabbade regionerna för de sociala kostnader som uppstått i samband med förlorade arbeten och utebliven inkomst. För det andra begär jag att Spaniens regering, som övertar rådets ordförandeskap i januari 2010, förmedlar sin känsla och oro till övriga regeringar. Jag ser det som absolut nödvändigt att denna regering prioriterar att undanröja hindren för en reform av Europeiska unionens solidaritetsfond.
Det spanska ordförandeskapet måste också tydligt åta sig att utarbeta en gemensam EU-strategi. Regeringen måste även se över de förebyggande åtgärderna och de typer av skogsbruk som ökar risken för stora bränder.
Francesca Balzani
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Jag tillhör gruppen Progressiva förbundet av socialdemokrater och demokrater i Europaparlamentet och har även de senaste dagarna med stor bedrövelse iakttagit hur den ena branden efter den andra har ödelagt områdena kring staden Genua i den italienska regionen Ligurien. Jag tycker verkligen att det är angeläget för EU att uppmärksamma och ingripa för att förhindra dessa katastrofer som sorgligt nog återkommer gång på gång.
Katastrofer borde inte få upprepa sig. Vi borde varje dag verka för att det inte ska inträffa fler cykliska katastrofer. Det är därför som jag tror att unionen ensam kan och måste ingripa effektivt genom bindande lagstiftning för att bevara dessa dyrbara områden, som varje år riskerar att gå upp i rök och som verkligen är vårt gemensamma arv. Det är nämligen ett faktum att bränder blir vanligare i södra Europa, och även om det bara brinner i en liten del av södra Europa är det Europa som helhet som står i lågor.
Vi måste ingripa genom förebyggande åtgärder och lämpliga sätt att driva skogsbruk. Med förebyggande menar jag även att ingripa med hjälp av en detaljerad, grundlig och riktad kampanj mot alla former av utnyttjande som är direkt eller indirekt kopplad till dessa katastrofer. Men jag tror också att vi behöver se till att fler på ett snabbare och enklare sätt kan få tillgång till de resurser som krävs för att åtminstone lindra de katastrofala effekterna av dessa bränder. Jag tänker först och främst på solidaritetsfonden, ett instrument som utan tvivel borde utnyttjas snabbare till de drabbade områdena.
Françoise Grossetête
(FR) Fru talman! Det var 2001 efter katastrofen den 11 september som vi efterlyste ett redskap för europeiskt civilskydd.
Sedan inrättade vi en fond. Så kom Barnierrapporten där behovet av solidaritetstänkande betonades. I dag fungerar solidariteten, men den måste få större effekt och vi måste kunna lägga i en högre växel.
Vi måste förbättra oss på två punkter. Den första är insatsförmågan. Alla de som haft oturen att drabbas av bränderna beklagar djupt att förfarandena ofta drar ut på tiden och att det tar för lång tid att genomföra dem, trots att verkligheten kräver ett mycket snabbt agerande när man har att göra med bränder. Vi måste absolut bli mer flexibla, så att förfarandena kan genomföras på ett mer flexibelt sätt, eftersom tiden är knapp i det här fallet.
Den andra punkten är förebyggande åtgärder. Vi talar inte tillräckligt mycket om att förebygga bränder, eftersom det berör subsidiaritetsprincipen. Vi har fått veta att det är medlemsstaterna som måste bestämma detta. Men vi har ändå ingen rätt att avstå från att vidta förebyggande åtgärder, när bränderna skadar den biologiska mångfalden och miljön, när de påverkar det som är mest dyrbart för människorna, dvs. deras egendom, ägodelar och hem, och när de kräver dödsoffer. Det är en brottslig handling.
Detta måste upphöra, och för att kunna stoppa det behöver vi också ekonomiska resurser. Här är det helt avgörande att vi skaffar oss bästa möjliga budgetmedel, så att europeiska tjänsten för civilskydd kan fungera mycket mer effektivt. Låt oss därför se till att ta detta problem på allvar i budgeten - vår budget. Allt detta kräver också ett specifikt synsätt inom jordbruks- och skogsbrukspolitiken, och det är något vi inte diskuterar tillräckligt mycket.
Förebyggande åtgärder, insatsförmåga och resurser: Kort sagt behöver allt göras om vi ska se till att södra Europa inte längre behöver gå som en katt på hett plåttak.
Kriton Arsenis
(EL) Fru talman, herr kommissionsledamot! I år har destruktiva bränder ännu en gång slagit till hårt mot södra Europa, och liknande bränder har även utbrutit i Förenta staterna och i andra industri- och utvecklingsländer i världen.
Det råder inget tvivel om att klimatförändringarna är ett hot mot skogarna kring Medelhavet och andra viktiga områden på jorden. Men förstöringen av skogarna i Medelhavsområdet håller på att förstöra det naturliga ekosystemets förmåga att fungera som naturlig koldioxidupptagare. Det krävs såväl gemenskapspolitiska åtgärder för att förebygga och hantera skogsbränder som ekonomiskt stöd från EU till de länder, bl.a. Grekland, där återverkningarna är som värst i år.
Det är uppenbart att det fanns oerhörda brister i vissa länder när det gäller samordningen av funktionerna för skogsskydd och civilskydd samt när det gäller förebyggande åtgärder, och detta får aldrig hända igen. Det verkar också ofta finnas risk för bränder i skogar som ligger inom tre timmars resa från större städer eller turistområden. Många upplever att de kan nå personlig vinning av att förstöra skogar. De kan ”plantera” hus och andra byggnader snabbare än medlemsstaterna och de naturliga ekosystemen kan plantera träd på nedbrunnen mark.
Ofta finns det nationell lagstiftning som stöder en sådan inställning och sänder ut fel signaler. Det är absolut nödvändigt att utarbeta en gemensam politik för skogsskydd, återställande av nedbrunnen mark och återplantering av skog inom ramen för EU-stödet till kampen mot klimatförändringarna. Likaså måste man samordna de EU-åtgärder som går ut på att förhindra och bekämpa bränder, återställa skogar och plantera nya skogar.
Arbetet måste komma igång genast, särskilt nu inför förhandlingarna vid toppmötet i Köpenhamn. Dessa kommer att vara avgörande för framtiden på vår planet. Vi ska uppmana utvecklingsländerna att skydda sina regnskogar. Vi ska ta itu med den grundläggande frågan om hur förstörelsen av skogar ligger bakom 20 procent av utsläppen av växthusgaser. Därför är det vi som måste föregå med gott exempel genom att skapa ett fullständigt skydd åt hotade skogar, åt våra hotade skogar i Europa som ligger i Medelhavsområdet.
Markus Pieper
(DE) Fru talman! Skogsbrändernas omfattning överstiger faktiskt de mindre medlemsstaternas kapacitet, i synnerhet i de regioner som är särskilt drabbade av torka. Det är naturligtvis därför som parlamentet ställer sig bakom Europeiska unionens solidaritetsfond. Vi uppmanar rådet att slutligen göra dessa medel tillgängliga utan hinder. Regionerna behöver pengarna omedelbart till återställande och förebyggande åtgärder. Solidaritetsfonden kan verkligen vara till hjälp på lång sikt i kombination med befintliga miljö- och jordbruksprogram.
Vid sidan om detta är brandbekämpning främst ett nationellt ansvarsområde. Man kan och måste helt enkelt göra mer på detta område, t.ex. införa hårdare straff för dem som anlägger bränder, frysa utvecklingsplaner under åtminstone runt 30 år om man kan bevisa att branden är anlagd och ge utbildning till brandkåren. Men även EU måste göra mer, framför allt när det gäller förbättrad samordning. De europeiska brandkårernas kunskaper måste förmedlas till regioner med hög risk för katastrofer, och vi behöver bättre regler för hur gränsöverskridande insatser ska genomföras. Vi avvaktar kommissionens förslag när det gäller detta, men förslagen bör inte stå i konflikt med medlemsstaternas behörighet. Detta - att inte inkräkta på medlemsstaternas behörighet - ser jag som utomordentligt viktigt. Man kan absolut tänka sig en EU-brandkår och ett EU-flyg, men inte förrän all nationell kapacitet är så fullgod som möjligt och man slutligen lyckats tillföra ekonomiska resurser i de drabbade regionerna.
Jag tror att det är för tidigt att diskutera katastrofförebyggande åtgärder på EU-nivå. Låt oss ta det första steget före det andra. Låt oss göra det viktigaste först, vilket innebär EU-åtgärder för självhjälp, bland annat genom medel ur solidaritetsfonden, med utbildning och förbättrad samordning inom EU.
Inés Ayala Sender
(ES) Herr talman! Till att börja med vill även jag uttrycka min medkänsla och omtanke gentemot offren och deras familjer, för det stämmer att vi varje sommar har blivit tvungna att beklaga den här situationen.
Det är därför som det blir allt viktigare att EU till slut skaffar sig ett verksamt instrument. Kanske beror det på att jag tillhör transportsektorn och är expert på trafiksäkerhet, men vi tror, herr kommissionsledamot, att man kanske borde överväga någon motsvarighet till åtgärdsprogrammet för trafiksäkerhet. Ett europeiskt åtgärdsprogram med mål och strategier, där man skapar bättre förutsättningar för att ingripa snabbt inom den tidsram som krävs, precis som när det gäller trafiksäkerhet, skulle kanske kunna vara till hjälp och även skapa bättre arbetsvillkor och utbildning inom de yrken som berörs. Dessutom tror jag att det är ytterst viktigt att skapa mer medvetenhet och främja en förebyggande kultur. Successivt håller vi på att uppnå detta inom trafiksäkerheten. Varför kan vi inte göra samma sak när det gäller att erbjuda skydd mot bränder?
Naturligtvis välkomnar vi att såväl samordning som solidaritet har blivit bättre. Jag tror att den spanska regeringen genom att skicka de plan som behövdes har deltagit i arbetet med att höja medvetenheten i länderna i söder, men detta bör också ske mellan de norra och södra delarna.
Vi välkomnar även att pilotprojektet om taktisk reservation av brandbekämpande plan i framtiden skulle kunna bli ett ingripande organ. Jag tror verkligen att det är viktigt.
Men lagstiftningen stöter fortfarande på hinder i rådet. Det gäller exempelvis lagstiftningen om solidaritetsfonden och även lagstiftningen om markskydd, som vi tror skulle vara till oerhört stor nytta.
Gaston Franco
(FR) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Denna sommar blev skogen i Medelhavsområdet återigen uppslukad av lågor. Det hände i Marseille och på södra Korsika, men även i Italien, Spanien och mer omfattande i Grekland. Mer än 400 000 hektar skog och åkermark gick upp i rök. Det orsakade väsentliga materiella skador och irreparabla skador på den biologiska mångfalden, och sorgligt nog krävde det människoliv.
Jag är förfärad över denna iakttagelse som gjorts upprepade gånger, år efter år, och medveten om den globala uppvärmningens inverkan på antalet bränder. Därför efterlyser jag en europeisk medvetenhet om behovet av mer samordnade insatser och samlade resurser för brandbekämpning.
Jag skulle vilja se ett enormt samarbetsprojekt mellan EU och Medelhavsområdet ta form för bekämpning av skogsbränder inom ramen för Medelhavsunionen. Jag välkomnar de initiativ som finns, i synnerhet det pilotprojekt som kallas europeiska informationssystemet för skogsbränder.
Ändå uppmanar jag till en reform av Europeiska unionens solidaritetsfond, så att den blir ett mer effektivt redskap i hanteringen av kriser. Jag uppmanar också till att man stärker gemenskapens civilskyddsstyrka och enheten Europe Aid, som Michel Barnier föreslog 2006 när det gäller insatser såväl på de 27 medlemsstaternas territorier som utomlands.
Jag tror att en av lösningarna på problemet med skogsbränder är att dela information och bästa metoder när det gäller förebyggande åtgärder, och jag skulle vilja framhålla dem som bekämpade skogsbränder i mitt hemdistrikt som föregångare. Självfallet kan jag redovisa detta som ett användbart exempel för EU.
Eija-Riitta Korhola
(FI) Herr talman! Det senaste året har varit ett av de mest tragiska hittills när det gäller skogsbränder. Vi har förlorat hundratals eller tusentals hektar skog, särskilt i Medelhavsregionen. Gissningar om vad som orsakat skogsbränderna leder till hetsiga diskussioner, och alla är olyckligtvis medvetna om följderna. Det finns antaganden om att klimatförändringarna ligger bakom ökningen av antalet skogsbränder och att även vi i Europa borde förbereda oss på längre perioder med risk för skogsbrand än bara juni till september, vilket vi hittills haft som riktmärke. Sommaren kommer tidigare och är varmare och torrare, särskilt söderut, och därmed ökar risken för bränder. I år förekom det visserligen allvarliga skogsbränder i nordvästra Spanien och i Portugal redan i mars, vilket är exceptionellt, och risken för skogsbränder är därför stor, men själva problemet är inte någon gradvis ökande förändring av förhållandena i naturen utan något helt annat.
Miljöforskare har kommit fram till att skogsbränderna i EU, Australien och Kalifornien huvudsakligen beror på socioekonomiska faktorer. De har ännu inte hittat något direkt samband med klimatförändringen. De viktigaste faktorerna i samband med att skogsbränder blossar upp är byggnadsarbete och det tryck som finns i samband med behovet av bostäder, jordbruk, odling av vissa växt- och trädarter, brist på kunskap och förutseende samt försummelse från myndigheternas sida. Exempelvis beror tragedierna denna sommar på det otillräckliga antalet brandkårer och oförmågan att lösa och förhindra brott som kan leda till bränder.
I och med klimatförändringen kommer naturens villkor att förändras. Detta är ett faktum. Men det är ingen förklaring till miljökatastrofer, särskilt inte om samma fenomen uppträder vart och vartannat år, och det är därför som vi kan behöva bättre beredskap. Det är dags för medlemsstaterna att ta sig en titt i spegeln, för i framtiden kommer det att bero på oss om det förkommer skogsbränder eller inte. Det är en sak att anpassa sig till miljöförändringarna, men det är en helt annan att godta stelbenta och dåliga metoder och ha dålig beredskap.
(Applåder)
Sari Essayah
(FI) Herr talman! Jag håller med dem som här har sagt att det alltid är billigare att förebygga skador än att hantera skadornas konsekvenser. Det mesta av de här resurserna bör gå till att förebygga bränder och översvämningar i södra Europa. Utöver satellitövervakning behöver vi samma typ av system för skogsbrandlarm och förebyggande av skogsbränder som har fungerat bra i till exempel Finland i många år nu. På nationell nivå behöver vi också se till att brandkårerna har modern utrustning, så att de kan få elden under kontroll så snabbt som möjligt.
Ökningen av översvämningar beror till stor del på klimatförändringarna, och det bästa sättet att förhindra dem är att få till stånd en ordentlig överenskommelse vid mötet i Köpenhamn. Men det är också möjligt att på nationell nivå vidta åtgärder för att förhindra översvämningar. Vi behöver rätt sorts skogsbrukspolitik. Skogar i bergsområden måste skyddas, och man bör plantera skog med rätt trädarter, så att rotsystemen kan ta upp vatten och inte torkar ut alltför snabbt. Man bör också bygga jordvallar och reservoarer nära vattendrag samt gräva vattenkanaler så att dräneringen blir mer effektiv vid en översvämning. Vi måste inse att det i mångt och mycket åligger varje enskild medlemsstat att hantera dessa frågor. EU kan inte ta ansvar för frågor som är föremål för nationella beslut eller för den eventuella försummelse som sker. Europeiska unionens solidaritetsfond är huvudsakligen en resurs för katastrofhjälp, och jag hoppas att de enskilda medlemsstaterna är beredda att investera i en långsiktig skogspolitik, brandförebyggande åtgärder och skydd mot översvämningar.
Gabriel Mato Adrover
(ES) Herr talman, herr kommissionsledamot! En brand är alltid en tragedi, en mänsklig tragedi, en miljötragedi, en ekonomisk och social tragedi.
Jag hade oturen att bo mycket nära denna tragedi, nära elden som utbröt denna sommar på ön La Palma i ögruppen Kanarieöarna. Därför välkomnar jag denna resolution, och jag är övertygad om att vi kommer att kunna anta den enhälligt. Det är en fullständig resolution, som många har bidragit till och som framför allt har en viktig funktion. Först och främst uppmärksammas offren, alla offer, och hedras alla dem som arbetar ideellt för att släcka bränderna.
Men den innehåller även några viktiga reflektioner kring torkans och ökenspridningens betydelse för eldens spridning och de hundratusentals hektar som går förlorade varje år till följd av bränderna.
Det finns också viktiga reflektioner kring orsakerna till att bränderna förvärras, som till exempel den successiva avfolkningen av landsbygden, bristfälligt underhåll av skogarna och oproportionerliga straffsatser för mordbrand. I dessa frågor måste vi agera, och vi måste agera med bestämdhet.
Kommissionen behöver utarbeta en strategi för riskförebyggande åtgärder och en verksam strategi för bekämpande av naturkatastrofer samt ett protokoll för enhetligt agerande. Men det är också viktigt med stöd för att återställa områdena, återuppbygga produktionspotentialen och kompensera för sociala kostnader och förlorade arbetstillfällen.
Som kommissionsledamoten påpekade är samordningen ytterst viktig. Men det krävs att man samordnar de olika gemenskapsinstrumenten, det vill säga strukturfonderna och solidaritetsfonden - som uppenbarligen behöver reformeras - och flexibiliteten i dessa, men även instrument som Aid Plus och naturligtvis även den förmåga till snabba insatser som vi redan har diskuterat.
Vi behöver gå vidare med att lösa dessa problem, och jag tror verkligen att den här resolutionen är det rätta sättet att göra det på.
José Manuel Fernandes
(PT) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! I det här läget bör vi visa solidaritet, men det ger oss också tillfälle, eller till och med skyldighet, att arbeta med förbättringar, förändringar och även anpassningar. De anpassningar som behövs genast rör Europeiska unionens solidaritetsfond, så att man kan använda den, och använda den på rätt sätt, för att hantera dessa katastrofer. Förbättringarna och förändringarna har att göra med skogsbrukspolitiken.
Vi behöver en gemensam politik för skogen, som syftar till att ge den mer uppmärksamhet och förhindra skogsbränder. I många medlemsstater, så även i mitt hemland Portugal, finns det fortfarande inte ens något register över all mark, så vi vet inte vem som äger marken. Det skapar problem när det gäller markplanering, återplantering och brandförebyggande åtgärder.
När det gäller de förebyggande åtgärderna har jag här en fråga som också är ett förslag: Varför inte låta de brandförebyggande åtgärderna ingå i EU:s plan för ekonomisk återhämtning, den plan som ska återuppliva Europas ekonomi? Vi skulle kunna främja åtgärder för att göra våra skogar renare. Exempelvis kunde man använda sådana åtgärder för att producera energi genom biomassafabriker utformade för detta syfte. Om vi gjorde på detta sätt skulle vi med säkerhet hjälpa miljön genom att skydda den och på samma gång skapa nya arbetstillfällen, vilket är ännu ett av EU:s mål i nuläget.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Herr talman! Det är bra att vi i dag, den första dagen för parlamentets sammanträdesperiod, diskuterar katastroferna i Sydeuropa och jag vill även särskilt tacka de kolleger som har arbetat med de här texterna. Här har vi en bra resolution. För det första handlar det naturligtvis om engagemang för människor, eller närheten till människor - som vi alltid har sagt i samband med våra val - och om solidaritet. Den här gången handlar det om bränder i Sydeuropa men, vem vet, i vinter kan det vara översvämning i en helt annan del av Europa. Vi i utskottet för regional utveckling har flera gånger diskuterat förbättringar av solidaritetsfonden. Det är absolut inte vår avsikt att be om nya instrument, utan snarare att förbättra de vi redan har, och göra dem effektivare. Nu undrar jag, kommissionsledamot Dimas, vad det är som är konstigt med detta? Vi har slagit fast detta med överväldigande stöd här i parlamentet och vi har pekat på områden där förbättringar kan göras, men det har blockerats av rådet. Rådet har nu misslyckats med att göra något åt det här i två år. Min fråga till er är om det fortfarande finns någon chans att det ska hända något i den här frågan. Ni kan med rätta rapportera om framsteg i samband med pilotprojektet och de flygplan som har satts in, men om den dossier som Parlamentet har begärt med sådant eftertryck hör vi inte ett ord. Finns den fortfarande med på dagordningen? Vad är i själva verket som händer?
När det gäller räddningstjänststyrkan vill jag säga att det är storartat att Europa sätter in sina egna instrument, men att de breda grundvalarna finns i medlemsstaterna. Dessa grundvalar bör bestå av utbytet av sakkunskap, som särskilt används i den större regionen.
Till sist, återhämtning, skadeersättning, återplantering och allt som hör ihop med med det. Det är inte något som lämpar sig för centralstyrning, utan det måste vara decentraliserat till medlemsstaterna. Men vi har även de här fonderna - strukturfonderna, jordbruksfonderna - så varför börjar vi inte där? Det kan vara en ekonomisk plan, som vi just har hört, men det skulle lika gärna kunna vara en återhämtningsplan som hanteras på ett övergripande sätt och i vilken de decentraliserade instrumenten spelar en särskilt framträdande roll. Det är vad som krävs i den här resolutionen och det är därför vi ska ge den vårt helhjärtade stöd i morgon.
Antonio Cancian
(IT) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Den resolution med titeln ”Naturkatastrofer” som har lagts fram av Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) är synnerligen exakt, men jag vill icke desto mindre rikta er uppmärksamhet på några punkter som har varit upp till diskussion i kväll. Det gäller punkter som inte behandlas i resolutionen, men däremot i mina ändringsförslag.
Förra sommaren förekom det inte bara bränder utan även andra katastrofer, varav den senaste inträffade så sent som förra helgen, i södra Italien. Jag kommer själv från en region i Italien, Veneto, som i juni och juli drabbades av jordskred och virvelvindar. Som exempel kan jag nämna Vallà di Riese och Borca di Cadore.
I resolutionen bör vi även nämna de andra naturkatastroferna, inte bara bränderna. Sommaröversvämningar är tyvärr inte ett nytt fenomen. Det är ett av de scenarier som vi kommer att ställas inför i framtiden, som en trist följd av klimatförändringar på grund av den globala uppvärmningen. Därför måste vi insistera på förebyggande åtgärder och på att bygga infrastruktur som kan förhindra dessa händelser eller åtminstone begränsa skadorna och se till att infrastrukturen inte förvärrar dem. Jag tänker på dammar i bergsregioner, områden med skogsbälten (”gröna bälten”), landsbygdsområden och skogsområden, och längs vattendrag.
För det andra, eftersom naturkatastrofer för det mesta även orsakas av människors handlingar, är det viktigt att utröna vem som bär ansvaret, att söka efter missdådarna och att skärpa påföljderna. Till sist vill jag säga att det är en bra idé att inrätta denna oberoende insatsstyrka och den solidaritetsfond som kopplas till den. Det är emellertid viktigt att försöka vidga insatsen även till andra katastrofer, att öka tilldelningen för dessa katastrofer genom att samla olika fonder, att förenkla förfarandena och se till att det blir bättre samordning och mer flexibilitet, som Mario Mauro nämnde.
Mairead McGuinness
(EN) Herr talman! Jag lyssnade på den här debatten på mitt kontor. Tack och lov har vi på Irland inte upplevt så allvarliga bränder som våra sydeuropeiska kolleger. Två saker slog mig. Den ena är att vi i denna kammare endast brukar tala om de frågor som direkt berör våra egna länder och med tanke på att vi håller på att debattera Lissabonfördraget på Irland - där vi talar om solidaritet inom hela den europeiska unionen - tycker jag att det är en vana som vi bör bryta. Jag tycker att flera av oss borde tala om frågor som är viktiga i andra medlemsstater som vi känner till, så att det finns mer solidaritet bland ledamöterna i denna kammare vad gäller frågor som ligger deras medborgare om hjärtat. Jag skulle, till exempel, uppskatta om andra människor tog upp frågor som kan uppstå på Irland för mina medborgare. Jag anser att det skulle göra det lättare för oss att föra fram idén att EU arbetar för alla och att vi inte bara bevakar våra egna intressen. Detta har varit ett område där Europeiska unionen har misslyckats och det är något vi bör ta itu med i debatten om Lissabonfördraget.
Låt mig stödja ert arbete här och uttrycka min solidaritet för problemen i Sydeuropa. Ta itu med dem som avsiktligt förstör. Se över det förebyggande arbetet. Mycket mer måste göras genom förvaltning och, avslutningsvis, bör solidaritetsfonderna öppnas för dem som behöver dem.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Herr talman, kommissionsledamot Dimas! Det är första gången jag är europaparlamentariker - jag blev vald den 7 Juni - men av debatten att döma är det uppenbart att detta är en fråga som återkommer i september varje år efter vågen av förödande bränder som särskilt drabbar Sydeuropa: Italien, Frankrike, Grekland och Spanien.
Man har redan nämnt den förödande branden på ön La Palma, i det yttersta randområdet Kanarieöarna, en autonom region i Spanien där jag är född och där jag fortfarande bor. Det viktiga är emellertid att vi är medvetna om att, även om detta är en fråga som särskilt berör områdena längs Europas södra gräns, så har vi här en möjlighet att stärka medborgarnas känsla för Europa och vad Europa står för genom en förstärkt respons.
Det innebär europeiskt mervärde i förebyggande arbete och europeiskt mervärde genom samordning av institutionerna: kommissionen, rådet och Europaparlamentet med resolutionen, i samarbete med medlemsstaterna. Det måste dock även finnas ett europeiskt mervärde i responsen.
Det är därför det är så viktigt att vi går från debatt till handling, genom att göra solidaritetsfonden till ett mer flexibelt svar på olyckor och att vi startar den här europeiska civilskyddsstyrkan. Den har fortfarande inte kommit igång, men skulle verkligen kunna spela en roll i framtiden när vi ställs inför dessa olyckor som återkommer varje sommar som ett resultat av klimatförändring och global uppvärmning.
Ilda Figueiredo
(PT) Herr talman! Mer än alla solidaritetsbevis inför dessa skogsbränder som varje år härjar i länderna i Sydeuropa, däribland Grekland, Italien, Spanien och Portugal, behöver vi skyndsamt anta de åtgärder som krävs för att vända denna situation, som förstör våra återstående skogar, vår egendom, vår boskap, vår biologiska mångfald och, än värre, tar ett antal människoliv.
Det är därför hög tid att utan omsvep ta itu med orsakerna till detta gissel och beakta den allvarliga, tilltagande flykten från landsbygdsområden. Det är dags att förändra den gemensamma jordbrukspolitiken för att investera i förebyggande, vilket även innebär att investera i ett mångfunktionellt jordbruk, inklusive mediterrant skogsbruk, genom att stödja familjejordbruk och skapa förutsättningar för små och medelstora jordbrukare och unga människor att stanna kvar i landsbygdsområden och, på det sättet, bidra till åtgärderna för att förhindra denna årliga hemsökelse.
Malika Benarab-Attou
(FR) Herr talman! Mina damer och herrar! Jag är nöjd med det svar som kommissionsledamot Dimas gav i den här frågan och särskilt av det sätt på vilket han talade om vikten av bistånd bortom vår kontinents gränser.
Är det möjligt att formellt föreslå att detta katastrofbistånd, utöver miljöskydd för Medelhavet, i händelse av bränder och utvecklingen av sakkunskap i skogsvetenskapliga frågor ska delas och utvecklas tillsammans med de icke-europeiska länderna i Unionen för Medelhavet som en del av detta projekt?
Petru Constantin Luhan
(RO) Den här sommaren har Portugal, Spanien, Frankrike, Italien och Grekland drabbats av stora skogsbränder. I Grekland ödelade bränderna ett område på ungefär 21 200 hektar, förstörde omkring 2 miljoner träd och åtminstone 150 hus.
I en samordnad insats på europeisk nivå skickade Frankrike, Spanien och Cypern Canadair-plan till Atenområdet för att släcka bränderna. EU:s strategiska stöd för att bekämpa skogsbränder visade sig än en gång vara användbar. EU:s solidaritetsfond kan också bidra i sådana här situationer och bära en del av kostnaderna för de nödåtgärder som genomförts för att återställa infrastruktur, ge tillfälligt skydd och skydda naturarvet.
Jag vill uppmärksamma det faktum att vi måste minska byråkratin för att få tillgång till denna fond. Låt mig ge ett konkret exempel från mitt hemland. Rumänien drabbades av naturkatastrofer i juni i fjol. I dagsläget, september 2009, har fonderna fortfarande inte fördelats till den rumänska regeringen. Jag anser även att vi i framtiden behöver en politik för ett hållbart skogsbruk, såväl som en strategi för att förhindra katastrofer av det här slaget.
Stavros Dimas
Herr talman! Jag vill tacka ledamöterna för deras synnerligen konstruktiva bidrag till kvällens debatt och för de utmärkta idéer de har föreslagit.
Olyckshändelser medför ofta stora kostnader för människor, ekonomi och miljö. I framtiden kommer vi, som många ledamöter framhållit, troligen att ställas inför fler och mera omfattande katastrofer på grund av klimatförändringar - inte bara skogsbränder, som inte kommer att vara begränsade till Sydeuropa utan även kommer att börja förekomma i Centraleuropa och till och med i Nordeuropa - och ett annat slag av katastrofer, som översvämningar. Därför måste vi hela tiden stärka och förbättra EU:s resurser för att hantera naturkatastrofer, som nu har gett tydliga bevis på sitt mervärde.
Detta har även bekräftats av bränderna den här sommaren, som påmint oss om att gemenskapen måste förbättra, inte bara sin kapacitet att reagera på naturkatastrofer, utan även sin förmåga att förebygga dem, vilket många talare har framhållit här i kväll. Jag vill påminna kammaren om att kommissionen i februari lade fram ett meddelande om förebyggande av katastrofer i vilket den formulerade vissa förslag.
Vi väntar på Europaparlamentets och rådets kommentarer till detta meddelande. Jag hoppas att det nya parlamentet inte ska låta oss vänta på dess svar, som vi ser fram emot att ta emot i februari. Vi tror att de kommer att ge oss det politiska incitamentet för att gå vidare med det nödvändiga arbetet i denna riktning, vilket även en resolution från den förestående konferensen kommer att göra.
Eftersom flera talare, med Anni Podimata som den första, har tagit upp frågan vill jag även belysa frågan om klimatförändring och behovet av anpassning och den föreslagna översynen av gemenskapens strategi för skogar, vars syfte är att ta itu med aspekter som har att göra med klimatet. Även detta kommer att ge möjlighet att gå igenom frågor med anknytning till skogsbränder. Här bör jag tillägga att detta meddelande från kommissionen är mycket viktigt, liksom det meddelande om finansieringen av det avtal om klimatförändringar vi förväntar oss ska bli ett resultat av Köpenhamnsmötet, som vi offentliggjorde i förra veckan. I det avtalet frigörs ett stort belopp för att finansiera anpassningen till klimatförändringar i utvecklingsländerna. Medel kommer att dirigeras till de insatser som krävs för att de länder som drabbas av klimatförändringarnas återverkningar utan att ha bidragit till växthuseffekten ska kunna ta itu med dessa återverkningar.
Jag har faktiskt föreslagit att vi inte bara ska vänta till 2013 innan vi startar den här åtgärden, utan starta den genast, under 2010. Jag hoppas att Europeiska rådet, antingen den 17 september eller i oktober, ska gå med på att tilldela pengar så att arbetet kan starta omedelbart och att dessa länder kan se att Europeiska unionen och den utvecklade världens länder verkligen menar allvar med sina förslag och med vad de säger.
Mycket annat har sagts - och låt mig säga att de alla hade rätt - om gemenskapsfinansieringens roll. Gemenskapsmekanismen för landsbygdsutveckling och Europeiska regionala utvecklingsfonden gör det möjligt att stödja nationella förebyggande åtgärder. Kommissionen kommer att använda de möjligheter som finns i gemenskapens solidaritetsfond för att stödja ansträngningar för återuppbyggnad i medlemsstaterna.
Eftersom jag har hört att kommissionens intervention bör vara omedelbar vill jag klargöra följande: det är två olika frågor och det var inte tydligt vilken av dem man syftade på. Den ena handlar om mobilisering av gemenskapsmekanismen för civilskydd och den andra handlar om aktivering av solidaritetsfonden. Vad gäller mobilisering av gemenskapsmekanismen för civilskydd kan jag säga att mobiliseringen är omedelbar, i realtid. Jag skulle kunna anföra de bränder som nyligen bröt ut i Grekland som exempel: inom en timme från det man tagit emot en officiell begäran från Greklands regering hade italienska flygplan lyft för att vara på plats och insatsberedda dagen därpå. Mobiliseringen är därför omedelbar.
Som jag sade i mitt första tal var vi de första som skickade specialister till katastrofplatsen efter tsunamin och orkanen Katrina. Vi har fått en hel del lovord för de insatser vi gjorde genom gemenskapsmekanismen för civilskydd och det bekräftar både det arbete som utförts under de senaste åren och den potential som det arbetet har, förutsatt att det får befogenheter och resurser - särskilt ekonomiska resurser - för att kunna utvidga sitt arbete till gagn för Europeiska unionen, medborgare, miljöskydd och europeiska medborgares egendom.
Vad gäller solidaritetsfonden har jag hört - och det stämmer - att det behövs större flexibilitet. Den måste faktiskt kunna handla så fort som möjligt eftersom solidaritetsfondens filosofi just är att täcka olyckor eller delar av de olyckor som orsakas av katastrofer.
Det är därför logiskt att kommissionen bör agera omedelbart och att medlemsstaterna, genom antingen deras centrala eller regionala förvaltningar, bör vidta omedelbara åtgärder så att pengar betalas ut. Vidare finns det även en klausul i Europeiska solidaritetsfonden om att arbeten måste utföras inom ett år från utbetalningen. Detta är logiskt, men det behövs större flexibilitet.
Avslutningsvis - och jag beklagar att jag inte har mer tid till förfogande för att besvara de mycket konkreta frågor som har ställts - vill jag bara säga, innan jag glömmer det, att de ekonomiska återhämtningsprogram som flera talare nämnde är en mycket god idé. Det finns många fördelar med att inkludera projekt för att förhindra katastrofer som vi mer eller mindre vet kommer att inträffa även nästa år - som jag sade tidigare diskuterar vi de här frågorna varje år - både därför att de kommer att generera ekonomisk aktivitet och skapa fler arbetstillfällen och därför att de kommer att förhindra skador som kostar många miljoner euro i återuppbyggnadsarbeten. Därför är det investeringar som kommer att ge mångfaldig avkastning och de kommer, naturligtvis, att förhindra de mänskliga kostnaderna som är förknippade med katastrofer.
Till sist vill jag påpeka att medan det inte är möjligt att fullständigt eliminera risken för skogsbränder eller andra katastrofer, som översvämningar, jordbävningar och till och med militär intervention - gemenskapsmekanismen för civilskydd har faktiskt ingripit vid översvämningar, jordbävningar och skogsbränder och för att flytta befolkning, som efter konflikten i Libanon, och den har gjort det med stor framgång - är det dock inte desto mindre möjligt att reducera den genom vårt samarbete och genom bättre bättre kollektiva svar på sådana katastrofer. Kommissionen åtar sig att stärka gemenskapens bidrag för förebyggande, beredskap, reaktion och uppbyggnad i händelse av katastrofer för att skydda medborgare och miljön.
Låt mig än en gång tacka parlamentet för dess aktiva stöd för att förbättra katastrofhanteringen till fördel för alla europeiska medborgare.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum onsdagen den 16 september.
Skriftliga förklaringar (Artikel 149)
Iosif Matula  
Jag är orolig över den omfattning som dessa katastrofer har fått under de senaste åren. Orsakerna är inte enbart naturliga utan det finns även mänskliga orsaker, med följder för både den ekonomiska och den sociala strukturen. Vår respons på detta fenomen genom Europeiska unionens solidaritetsfond ger viktigt stöd till återuppbyggnaden av de områden som drabbats av katastrofer, och bidrar även till att minska deras potentiella gränsöverskridande effekter. Jag vill emellertid rikta uppmärksamheten mot behovet att förenkla och förbättra insynen i kriterierna för att ta denna fond i anspråk så att de drabbade områdena kan få gemenskapsstöd så snart som möjligt. Vi måste även tillåta fler regioner att ta emot bistånd genom att införa ett lägre tak för att utnyttja fonden. Dessutom stöder jag utarbetandet av en europeisk strategi för att bekämpa naturkatastrofer och för att stärka en gemensam europeisk styrka som är klar att ingripa i händelse av en katastrof någonstans i EU.
Richard Seeber  
Den här sommaren härjades vissa områden av Europa återigen av förödande skogsbränder som inte bara orsakade betydande ekonomiska skador, utan även krävde 11 liv. Europa måste visa solidaritet inför sådana naturkatastrofer. Trängande situationer av denna karaktär ger gemenskapen möjlighet att visa sina kvaliteter och låter EU:s befolkning uppleva ett direkt mervärde av EU. I det praktiska genomförandet är det dock absolut nödvändigt att följa subsidiaritetsreglerna. Det är medlemsstaterna som ansvarar för förebyggande åtgärder för katastrofer och för att utforma planer för katastrofhanteringen och EU får inte lägga sig i denna viktiga befogenhet som tillkommer de enskilda medlemsstaterna. Gemenskapens solidaritetsfond är ett sunt och värdefullt verktyg för ekonomisk förvaltning. På lång sikt måste strategin för att förhindra bränder av denna karaktär i Europa förbättras och vi måste sluta att förlita oss på kortsiktig krishantering.
Dominique Vlasto  
Vi måste reagera på de tragiska bränder som än en gång har härjat i Sydeuropa för att sätta stopp för dessa oacceptabla händelser. För det första, genom att organisera våra resurser bättre: det är Michel Barniers idé att ha en europeisk civilskyddsstyrka som kan ingripa till stöd för de nationella styrkorna. För att begränsa en brand krävs ett snabbt ingripande i stor skala: europeisk solidaritet måste vara effektivare. Förebyggande fortsätter att ha en avgörande betydelse. Skogar måste dock underhållas och rensas. I södra Frankrike är 75 procent av skogen privatägd. Därför är det viktigt att vinna ägarnas stöd och uppmuntra dem att bibehålla sina skogsområden. Detta kommer särskilt att innebära ett återskapande av den mediterrana skogen, som har låg avkastning. Initiativ med stöd från strukturfonderna måste uppmuntra regelbunden provtagning av biomassa och dess användning till för energiproduktion, och utvecklingen av hållbart skogsbruk och ansvarsfull ekoturism. Därför uppmanar jag Europeiska kommissionen att erkänna den mediterrana skogens egenskaper och föreslå en handlingsplan som är utformad för att skydda den och använda dess naturresurser bättre. Det är det minsta som kan göras för att minska brandrisken på lång sikt och bevara och återställa Sydeuropas ömtåliga ekosystem.
