Az Európai Tanács 2011. március 24-25-i ülésének előkészítése (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Tanács és a Bizottság nyilatkozata az Európai Tanács 2011. március 24-én és 25-én tartandó ülésének előkészületeiről.
Enikő Győri
a Tanács soros elnöke. - Elnök úr, Barroso elnök úr, biztos úr, képviselőtársak! Nagyon köszönöm a lehetőséget, hogy Önök elé állhatok még az Európai Tanács következő ülése előtt. Ez - mint tudják - rendkívül intenzív ülés lesz az elmúlt hetek nem várt eseményei miatt.
Engedjék meg, hogy először gyorsan áttekintsem az Európai Tanács főbb napirendi pontjait. Három jelentősebb napirendi pont lesz: elsőként egy átfogó gazdasági csomag, amelyet remélhetőleg elfogadnak az állam- és kormányfők; aztán Líbia és a déli szomszédság; és végül Japán.
A gazdaságpolitikai kérdésekkel kezdeném. Az Európai Tanács reményeim szerint elfogadja ezt a csomagot válaszul a gazdasági és pénzügyi válságra. A csomag hat fő pontból áll: az első az európai szemeszter első szakaszának lezárása, a költségvetési konszolidáció és a strukturális reformok prioritásainak elfogadásával. Mint tudják, az európai szemeszter ciklus ez év elején indult a Bizottság éves növekedési jelentésének ismertetésével. Többféle szakpolitikai ajánlást ötvöz, amelyek szükségesek a gazdaság élénkítéséhez, Európa nemzetközi versenyképességének megtartásához, és az EU 2020 célkitűzéseinek eléréséhez.
Most, az európai szemeszter első szakaszának végén, az Európai Tanács, összhangban az ECOFIN és az EPSCO Tanácsok által készített következtetésekkel, támogatja a strukturális reformok és a költségvetési konszolidáció tekintetében meghatározott prioritásokat. Múlt hétfőn az Általános Ügyek Tanácsa üdvözölte az elnökség által készített jelentés tárgyát. A tagállamok figyelembe veszik majd ezeket a széleskörűen megfogalmazott politikai iránymutatásokat saját, áprilisban benyújtandó stabilitási és konvergenciaprogramjuk, valamint nemzeti reformprogramjuk elkészítésekor.
A Bizottság értékelése alapján a Tanács értékelést és iránymutatást készít a tagállamoknak júniusban, azaz akkor, amikor a fontos költségvetési döntések a legtöbb tagállamban még mindig csak előkészítési szakaszban vannak. A magyar elnökség célja, hogy lezárja az első európai szemesztert az Európai Tanács 2011. júniusi ülésére.
A második pont a gazdasági kormányzás megszilárdítása, és itt az Európai Parlamentnek döntő szerepe van. A Tanács már nagy lépést tett előre: a gazdasági és pénzügyminiszterek támogatják a Tanács általános megközelítését a gazdasági kormányzás megerősítésére irányuló hat jogalkotási javaslattal kapcsolatban. Ez lehetővé teszi az elnökség számára, hogy tárgyalásokat kezdeményezzen a Parlamenttel.
Mint tudják, a Tanácsnak az Európai Tanács által megszabott határidőre - 2011 júniusára - politikai megállapodást kell meghoznia a csomagról. A hat javaslatból négy együttdöntés tárgyát képezi. Tudjuk, hogy az Európai Tanács által kiszabott határidő semmilyen módon nem köti az Európai Parlamentet, mégis megragadom a lehetőséget, hogy együttműködésre kérjem a Parlamentet, hogy júniusra politikai megállapodást hozhassunk. Ez megerősítőleg hatna a piacokra, és, ami a legfontosabb, állampolgárainkra is, akik elvárják tőlünk, hogy védjük az eurót, és vele együtt az európai gazdaságot is. Ebben a kérdésben közös felelősségünk van az Európai Parlamenttel.
Miniszterelnökünk nemsokára találkozik a csomagért felelős előadókkal és koordinátorokkal, és remélem, hogy rendkívül gyümölcsöző együttműködés alakul ki a Parlamenttel.
A harmadik pont a bankszektor helyreállítása az ambiciózus új stresszteszt segítségével.
A negyedik pont az Euró Plusz Paktum, annak kiterjesztése az euróövezeten kívüli csatlakozni kívánó tagállamokra, és az azt bevezető első nemzeti cselekvési tervek esetleges bejelentése.
Az ötödik pont az európai stabilitási mechanizmus (ESM) jövőjéről szóló és az Európai Pénzügyi Stabilitási Eszköz (EFSF) megszilárdítását célzó munka véglegesítése a március 21-i Eurócsoport Plusz miniszteri találkozón létrejött megállapodás alapján, és mind tudják, az európai stabilitási mechanizmus feladatmeghatározása megemlíti, hogy a Parlamentet tájékoztatni kell. Ennek különösen örültem.
A hatodik pont a Szerződés módosítása, amelyről épp most szavaztak, és azon döntések hivatalos elfogadása, melyek módosítják az Európai Unió működéséről szóló szerződést, tekintettel a jövőbeli európai stabilitási mechanizmus felállítására. Itt szeretnék köszönetet mondani a Parlamentnek a megerősítő szavazatokért: azt hiszem, ez az együttműködés kulcsfontosságú volt a részükről.
Mint látják, valódi haladást értünk el a válság leküzdése terén. Az Európai Tanács véglegesíti ezt a munkát következő ülésén, és elfogad egy átfogó intézkedéscsomagot válaszul a válságra, hogy megőrizze a pénzügyi stabilitást és lefektesse egy fenntartható, munkahelyeket teremtő növekedés alapjait.
Engedjék meg, hogy áttérjek Líbiára és a déli szomszédságra. Az Európai Parlament 2011. március 10-i határozata, az Európai Tanács 2011. március 11-i következtetései és az ENSZ BT 1973. számú határozata alapján, a Tanács aggodalmát fejezte ki a jelenleg Líbiában uralkodó helyzet miatt, valamint elítélte az emberi jogok súlyos és rendszeres megsértését és a líbiai kormány líbiai polgárok ellen elkövetett erőszakos és brutális megtorlásait.
Az EU legfőbb célja a civil lakosság védelme és azon líbiai polgárok támogatása, akik képesek megvalósítani törekvéseiket egy demokratikus társadalom felállítására. Kadhafi ezredesnek azonnali hatállyal le kell mondania. Kormánya elvesztette legitimitását, és többé nem tárgyalópartnere az Európai Uniónak. Tehát mit tett a Tanács?
Először is megemlíteném a szankciókat. 2011. február 28-án a Tanács rekordidő alatt fogadott el a líbiai kormányt korlátozó döntéseket. Március 10-én ezeket további szankciókkal bővítették ki, úgy mint vagyonbefagyasztás, utazási tilalom, fegyverembargó, valamint embargó olyan eszközökre, amelyeket belső megtorlásra használhatnak - túlmutatva ezzel azokon az intézkedéseken, amelyeket a korábban elfogadott ENSZ BT határozat meghozott.
Ismertetnék egy harmadik pontot: a szankciók harmadik körét. A Külügyi Tanács március 21-i felhatalmazása alapján a Tanács ma írásbeli eljárásban elfogadta a magyar elnökség javaslatát, amely kiterjeszti a korlátozó intézkedéseket további líbiai állampolgárságú természetes és jogi személyekre, és ezek a szankciók most már érvényesek Líbia nemzeti olajtársaságára is.
Mit tett még a Tanács a szankciókon kívül? A magyar elnökség a napirendi kérdések közé emelte a sürgős ellátás biztonságának kérdését. A miniszterek megvitatták a politikai válságnak az energiapiacra, az energiabiztonságra és az energiaellátásra tett hatásait. Egyetértettek, hogy az Európai Unió elegendő olaj- és gáztartalékkal rendelkezik. Mindazonáltal, a vita során újra kiemelték Európa sebezhetőségét és egy még erősebb közös energiapolitika szükségességét, beleértve olyan intézkedéseket is, mint az ellátási útvonalak diverzifikálása.
A Tanács kifejezte elégedettségét az ENSZ BT 1973. számú határozatának elfogadása után, és hangsúlyozta szándékát az együttműködésre a megvalósítás érdekében. A Tanács ugyancsak üdvözölte a párizsi csúcstalálkozót, mint döntő hozzájárulást a határozat megvalósításához. Differenciált módokon hozzájárulva, az EU és a tagállamok úgy döntöttek, hogy egységesen és határozottan lépnek fel összes nemzetközi partnerük előtt, különösen az Arab Liga és más regionális érdekeltségű szervezet előtt, hogy teljes érvényt szerezzenek ezen döntéseknek. A Tanács és a tagállamok támogatják az ENSZ BT határozat értelmében tett intézkedéseket, hogy megvédjék a veszélyben lévő civileket, illetve civil lakosság lakta területeket.
Az Európai Unió folytatja a humanitárius segélyek szétosztását a rászorulók részére, és természetesen - egy későbbi szakaszban - segítenünk kell majd a líbiaiakat egy demokratikus állam felépítésében és a jogállam létrehozásában.
Az Európai Unió arra készül, hogy KKBP-támogatást és humanitárius segítséget nyújtson válaszul az ENSZ Humanitárius Ügyekért Felelős Koordinációs Hivatalának kérelemére és az ENSZ koordinátor szerepének értelmében. Ezek az intézkedések teljes mértékben tiszteletben tartják az ENSZ katonai és polgári védelmi eszközeinek használatáról szóló iránymutatásait. Megkértük a főképviselőt, hogy fejlessze tovább a tervezetet összhangban az ENSZ határozatával és az Európai Tanács március 11-i nyilatkozatával a humanitárius segélyek és a polgári védelmi műveletek támogatásáról, beleértve a tengerészeti erőforrások igénybevételét erre a célra. Mindent az ENSZ-szel, NATO-val és más szervezetekkel való lehető legszorosabb együttműködés útján kell véghezvinni. A főképviselő kapcsolatot tart majd az ENSZ főtitkárával és a régióban található országokkal, beleértve Egyiptomot és Tunéziát, és kijelentette, hogy a folyamatot sürgősen véghez kell vinni, hogy jövő hét végéig elegendő idő jusson az Európai Tanácsnak további megfontolásra.
A tagállamok továbbá ismételten hangsúlyozták szolidaritásukat soraik közül azokkal, akiket legjobban érintettek a migrációs mozgások, és ismételten hangsúlyozták, hogy a helyzet előrehaladtával készek megadni a szükséges támogatást. Ezt kérdést a magyar elnökség 2011. február 24-én és 25-én a Bel- és Igazságügyi Tanács elé terjesztette, és elindították a Hermes nevű közös műveletet a Frontex keretein belül, amelyhez több tagállam is forrásokkal járult hozzá.
Elmondom, mi történt az evakuálás terén. Az elnökség már február 23-án elindította az Európai Unió polgári védelmi mechanizmusát, hogy segítse az uniós állampolgárok evakuálását Líbiából - a döntést a főképviselő is támogatta. A védelmi felelősség alapelve, amelyet az Európai Parlament határozata fektet le, ösztönözte a magyar elnökséget, hogy a lehető legtöbbet tegye a folyamatban lévő munka koordinálása érdekében, különös tekintettel a menekültekre és a migrációs kérdésekre. A magyar külügyminiszter, Martonyi János és Malmström biztos asszony éppen Egyiptomba és annak Líbiával szomszédos határára látogatott. Martonyi miniszter úr a határnál járt, és beszélt a helyi hatóságokkal, és egy korábbi ott tett kijelentésében azt mondta, hogy a légi csapások nélkül elviselhetetlen helyzet alakult volna ki.
Most a helyzet ellenőrzés alatt van, hála az egyiptomi hatóságoknak. Három napig semmi nyoma nem volt kivándorlóknak, néhány líbiai pedig úgy döntött hazatér, de természetesen a helyzet még mindig ingatag, és nem tudjuk, számíthatunk-e további kivándorlókra vagy sem.
Március 3-án a tunéziai-líbiai határon voltam Georgieva biztos asszony társaságában, hogy képet kapjunk a helyzetről. A helyzet még mindig igen súlyos volt. Óránként 1 000 ember lépte át a határt Tunéziába. A legfontosabb kérdés március 3-án az evakuáció volt, és még most is nagyon fontos, hogy a tagállamok segítsék a nem uniós állampolgárok, főként a migráns munkavállalók hazatelepítését.
Helyi európai uniós küldöttség hiányában a Tripoliban tartózkodó magyar nagykövet képviselte az Európai Uniót. Ott van a helyszínen és nem is hagyja el; koordinálja a konzuli és diplomáciai munkát a tagállamok nevében.
A déli szomszédságról: március 11-i rendkívüli ülésén az Európai Tanács kijelentette, hogy a demokratikus felkelések drámai változásokat eredményeznek a déli szomszédságunkban, új reményt és lehetőséget hozva ezzel egy demokrácián, pluralizmuson, jogállamiságon, emberi jogokon és társadalmi igazságosságon alapuló jövő felépítésére. Ki kell jelentenünk, hogy az agresszió nem csak Líbiában okoz gondot: tudnunk kell, hogy a bahreini és jemeni polgárok szintén agresszió áldozatai, nekünk pedig világossá kell tennünk, hogy az agresszió sehol sem elfogadható.
A régió országainak feladata, hogy békében, demokratikusan döntsenek a jövőjükről. Az Európai Unió támogatni fog minden lépést a politikai rendszerek demokratikus átalakulása felé, amelyek lehetővé teszik a békés változást, növekedést és jólétet, és a gazdasági teljesítmény hasznának arányosabb elosztását. Az Európai Unió konzultál majd a régió érintett országaival pénzügyi és technikai támogatásról, hogy javítsák határaik ellenőrzését és igazgatását, valamint olyan intézkedésekről is, amelyek elősegítik a migránsok visszatérését származási országaikba.
A Tanácsot, a Bizottsággal együttműködve, felkérték, hogy - még az Európai Tanács júniusi ülése előtt - nyújtson be egy tervet a migráció és menekültek áramlásának kezelésével kapcsolatos kapacitások fejlesztésére. Az Európai Tanács tárt karokkal üdvözölte a Bizottság és a főképviselő közös közleményét, amely partnerséget javasol a dél-mediterrán térségben a demokráciáért és közös jólétért, és amely egy differenciált és ösztönzőkön alapuló megközelítést alkalmazna, és egyesítené az összes uniós eszközt. A Tanácsot gyorsan felkérték, hogy vizsgálja meg a közleményben lévő javaslatokat, de legfőképp, hogy fontolja meg, hogyan növelhetné az Unió partnereinek támogatását.
Zárásként azokat az elképzeléseket szeretném bemutatni, amelyekre gyorsan kellene reagálnunk. Növelnünk kell az Európai Beruházási Bank műveleteinek felső határát azoknak a mediterrán országoknak az esetében, amelyek politikai reformokra vállalkoztak - a Parlamentnek is szerepe lesz ebben a kérdésben, és számítok az Önök együttműködésére. El kell fogadnunk a Bizottság javaslatát, amely lehetővé teszi az Európai Beruházási Bank számára, hogy az Euromediterrán Beruházási és Partnerségi Pénzügyi Eszköz (FEMIP) keretein belül újra befektesse korábbi műveletek pénzügyi hozadékát. A többi érdekelttel együtt meg kell vizsgálnunk, milyen körülmények között működhet az Európai Újjáépítési és Fejlesztési Bank a déli szomszédságban, és késlekedés nélkül el kell fogadnunk a páneurópai-mediterrán származási szabályokról szóló javaslatot, amely alapvető a régió további fejlődéséhez. Végül, úgy gondolom, hogy a Frontex képességeit növelő szabályozást 2011 júniusáig el kell fogadnunk.
Itt most abbahagyom. Nem beszélek Japánról, mert új napirendi pontunk van. Sajnálom, ha beszédem kissé hosszú volt. Ennek oka, hogy sok minden történt, én pedig átfogó képet akartam adni a Parlamentnek minden kérdésről.
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - Elnök úr, ahogy múlt héten már mondtam az Európai Parlament előtt, amit Európa az Európai Tanács március 24-i és 25-i ülésén életbe léptet, gyökeres változást hoz majd a gazdasági kormányzásban.
Más szóval, az Európai Unió válságra adott átfogó válaszlépéseinek egyik sarokköve lesz, és teljes körű végrehajtása egy új gazdasági irányítási keret, és, remélhetőleg, egy sántikálás helyett két lábon (monetáris unió és gazdasági unió) álló Európai Monetáris Unió (EMU) felállításával kezdődik majd.
Az egyes tagállamok gazdaságpolitikája most olyan kérdésnek számít, amelyben minden tagállamnak és minden európai intézménynek érdekeltnek kell lennie. Most először - az európai szemeszter keretében - megvannak az eszközeink, amelyek szükségesek gazdaságpolitikáink és strukturális reformjaink korai és erős koordinálásához, mielőtt az egyes tagállamok kidolgoznák a következő évre szóló saját politikáikat és költségvetésüket. Nem csak előzetesen koordinálunk, de képesek vagyunk azt párhuzamosan végezni a gazdaság- és költségvetési politikával is.
Az első európai szemeszter január elején indult a Bizottság éves növekedési jelentésével, amely 10 prioritást mutatott be erre az évre - mind szilárd része a növekedést és munkahelyteremtést célzó Európa 2020 stratégiának.
Céljuk, hogy elősegítsék a költségvetési konszolidációt, kiigazítsák a makrogazdasági egyensúlytalanságokat, és biztosítsák a pénzügyi stabilitást - ezek mind a stabil növekedés előfeltételei. Önmagukban ezek a politikák még nem hoznak növekedést, de világos, hogy ezen előfeltételek nélkül nem érhetjük el azt a fajta növekedést, amelyre szükségünk van: a fenntartható és inkluzív növekedést.
Az euróövezet állam- és kormányfői által elfogadott Euró Plusz Paktum, amely nyitott minden csatlakozni kívánó tagállam előtt, tükrözi az éves növekedési jelentésünk kiemelt intézkedéseit, de most az Euró Plusz Paktum is, ahogy megegyeztek róla, teljesen összeegyeztethető a Szerződéssel, és teljes mértékben integrálják majd a gazdasági kormányzás európai rendszerébe. Szeretnék újra köszönetet mondani a Parlamentnek, mivel úgy hiszem, hogy a Parlament határozott állásfoglalása nagyon fontos volt annak biztosításához, hogy az Euró Plusz Paktumban a közösségi megközelítést is elismerjék. Az Euró Plusz Paktum elismeri továbbá a Bizottság munkáját az adózás és pénzügyi szabályozás terén. Tulajdonképpen, mint tudják, a Bizottság egy olyan javaslaton dolgozik, amely megadóztatná a pénzügyi szektort.
Minden egyes tagállamnak, amikor végrehajtja a Stabilitási és Növekedési Paktumot, követnie kell a Bizottság ajánlásait. Mint múlt héten eldöntöttük, idézem: "A Stabilitási és Növekedési Paktum lépéseiről való döntés során a Tanácstól elvárják, szabály szerint, hogy kövesse a Bizottság ajánlásait, vagy adjon írásbeli magyarázatot álláspontjáról.” Ez a 2011. március 11-i ülés elve. Úgy gondolom, ez egy nagyon fontos politikai elv, amely hozzáfűzhető a már meghozott jogalkotási döntésekhez, illetve azokhoz, amelyeket most készítenek elő.
Nem a költségvetési konszolidáció a cél önmagában. Költségvetési konszolidáció nélkül nincs bizalom. Bizalom nélkül nincsenek befektetések. Befektetések nélkül nincs növekedés. De a célunk, mint már többször mondtam a Parlament előtt, a növekedés: a fenntartható és inkluzív növekedés.
E célból javítanunk kell az üzleti környezeten is. Meg kell teremtenünk a belső piacot. A belső piacon belül az egyik célunk épp a különböző adóalapok. A Bizottság ezért javasolta és terjesztette elő most a közös konszolidált társaságiadó-alapról szóló jogalkotási javaslatot.
Valóban ki kell használnunk az egységes piacban rejlő összes lehetőséget, és a Bizottság hamarosan előterjeszti az egységes piaci intézkedéscsomagot egy tucat kiemelt javaslattal, hogy felhasználjuk legfontosabb eszközünket, növekedést érjünk el, munkahelyeket teremtsünk, és megerősítsük Európa versenyképességét.
A foglalkoztatást is fokozottabban kell támogatnunk. Nagyobb munkaerő-mobilitásra van szükségünk, nem kisebbre. A munkavállalást szolgáló nagyobb adókedvezmények támogatására van szükség, valamint a foglalkoztatást erősítő és foglalkoztatásbarát növekedést akarunk.
A Bizottsággal szorosan együttműködve, a tagállamok most véglegesítik nemzeti reformprogramjukat és stabilitási és konvergenciaprogramjukat. Hangsúlyoznám, hogy a világos, konkrét, ambiciózus, nemzeti programok alapvetők az európai szemeszter sikeres végrehajtásához. Most már az egyes tagállamokon múlik, hogy április végére befejezzék ezt a komoly feladatot.
Múlt héten a Tanács megállapodott a Bizottság megerősített gazdasági kormányzásról szóló jogalkotási csomagjára vonatkozó általános megközelítéséről. Szeretnék ismét köszönetet mondani a magyar elnökség munkájáért, amely sikeres kompromisszumhoz vezetett.
Most tárgyalások kezdődnek a Parlamenttel. Tudom, hogy a Bizottság számíthat a Ház fokozott támogatására, és remélem, hogy júniusra sikerül végső megállapodásra jutnunk. Akkor az új gazdasági keretünk teljes körűen életbe lépne, és 2012-re minden eszközét felhasználhatnánk a nemzeti költségvetések, a stabilitási és konvergenciaprogramok, valamint a nemzeti reformprogramok értékelésekor.
Végül, a jelenlegi Európai Pénzügyi Stabilitási Alappal, és 2013-ra az állandó európai stabilitási mechanizmussal (ESM), egy óvintézkedési eszköz áll majd a rendelkezésünkre, hogy biztosítsuk az euróövezet egészének stabilitását, ha szükséges. Múlt hétfőn a pénzügyminiszterek megegyeztek, hogy 2013 júniusától felállítják az európai stabilitási mechanizmust hatékony, 500 milliárd eurós hitelkapacitással. Ez nagy előrelépés az Európai Uniónak, amelyet, mint tudják, a Bizottság fokozottan támogatott. Javaslatainkat követve, a jövőbeli ESM-ről szóló megállapodás egyértelműen hangsúlyozza a Bizottság központi szerepét a folyamatban, és az Európai Parlament bevonását.
A Bizottság feladata lesz, együttműködve az Európai Központi Bankkal (EKB), hogy értékelje az egységes euróövezet pénzügyi stabilitást veszélyeztető tényezők létét és elemezze az érintett tagállam államadósságának fenntarthatóságát. Az Európai Bizottság feladata továbbá, hogy vezető szerepet vállaljon a kedvezményezett tagállam tényleges finanszírozási igényeinek, és a szükséges magánszektori részvétel természetének értékelésében. Ugyancsak a Bizottság feladata, hogy egy olyan határozatot javasoljon a Tanácsnak, amely befogadja a makrogazdasági kiigazítási programot.
Az Európai Bizottság, a Nemzetközi Valutaalappal (IMF) együtt, illetve az Európai Központi Bankkal együttműködve, lesz a felelős a makrogazdasági kiigazítási program által megkövetelt politikai feltételeknek való megfelelés figyelemmel kíséréséért.
A fokozott felügyelet vagy a makrogazdasági kiigazítási program értelmében kialakított politikai feltételek megfelelnek az Európai Unió felügyeleti keretének, és garantálniuk kell az Európai Uniós eljárások tiszteletben tartását, és így az Európai Parlament szerepét is.
Ebből a célból a Bizottság javasolja egy európai parlamenti és tanácsi rendelet létrehozását a Szerződés 136. cikke alapján, amely tisztázza a tanácsi határozatokban szereplő politikai feltételek rögzítéséhez szükséges eljárási lépéseket, és biztosítja az összeegyeztethetőséget az Európai Unió multilaterális felügyeleti keretével. A Tanács és a Bizottság rendszeresen tájékoztatja az Európai Parlamentet az ESM létrehozásáról és műveleteiről.
Tisztelt képviselők, csak szeretném megerősíteni azt, ami Rehn biztos úr és az eurócsoport elnöke, Jean-Claude Juncker Önnek szóló levelében állt, Buzek elnök úr. Úgy gondolom, végül megegyezés született, amely teljes körűen összeegyeztethető egy közösségi megközelítéssel, és szeretnék újra köszönetet mondani a Parlamentnek a megközelítés iránti érdeklődéséért és elkötelezettségéért.
A pénzügyi stabilizáció terén, a tagállamok végül is elismerték gazdaságaik kölcsönös függőségének mértékét. Az Európai Unió már sokat tett a bankrendszer helyreállításáért, de még ennél is többre van szükség. Egy egészséges bankrendszer a fenntartható gazdaságélénkítés előfeltétele.
Az Európai Unió egészére kiterjedő következő banki stresszteszteket a követező hónapokban végzi az újonnan létrehozott Európai Bankhatóság (EBH). Az átláthatóság alapvető a politikai döntéshozók és a befektetők kellő tájékozottságához; ahogyan a hajlandóság is, hogy meghozzuk a nehéz, elkerülhetetlen döntéseket.
Úgy gondolom, a magyar elnökséget képviselő Győri Enikő igen átfogó és jó jelentése után nem részletezném a Líbiát és a dél-mediterrán térséget érintő kérdéseket.
Az Európai Bizottság kompetenciáját illetőleg azonban elmondanám, hogy jelentős szerepet játszottunk a líbiai határon kialakult növekvő humanitárius válságra adott európai válasz koordinálásában. 30 millió euróval támogattuk a menekülteket és a migránsokat, és, mint tudják, számos csapatunk van a helyszínen, és szoros kapcsolatot tartunk fenn a származási és donor országokkal. A Bizottság polgári védelmi mechanizmusa (MIC) továbbra is támogatja a tagállamok konzuli műveleteit; és szorosan együttműködik a magyar elnökséggel, Malmström és Georgieva biztosok szintén aktívan részt vettek a munkában.
A katonai légtérzárlat, amelyet az ENSZ BT 1973. számú határozata értelmében rendeltek el, olyan új körülményeket idézett elő, amelyeket számításba kell venni, ha biztonságosan és hatékonyan akarunk humanitárius segélyeket szállítani a rászorulóknak, akár a líbiai határhoz, akár Líbia területére. Új reményt adott, és rá is világított annak szükségességére, hogy megóvjuk az ártatlan polgárok életét.
Míg ennek a gyorsan változó és rendkívül összetett helyzetnek a rövid távú kihívásaival foglalkozunk, nem veszítjük szem elől hosszú távú céljainkat sem: egy stabil, demokratikus, virágzó dél-mediterrán térség kialakítását a Bizottság partnerség a demokráciáért és a közös jólétért című javaslata alapján.
A Bizottság polgári védelmi mechanizmusa az Európai Unió Japán segítségnyújtás iránti kérelmére adandó válaszát is koordinálja. Múlt péntek óta egy logisztikai és nukleáris szakértőkből álló polgári védelmi csapattal erősítettük meg jelenlétünket a helyszínen.
Különösen nukleáris ügyekben fontos, hogy levonjuk a következtetéseket a Japánban történtekből. Az Európai Bizottság ezért javasolta a nukleáris erőművek biztonságának felülvizsgálatát, és az összes európai erőmű átfogó kockázati és biztonsági értékelését ("stresszteszt”). Ezeket a stresszteszteket az összes szomszédos országban és azokon túl is el kell végezni, ez a Nemzetközi Atomenergia-ügynökség felelőssége. Remélem, persze, hogy az Európai Tanács megerősíti és befogadja majd ezt a megközelítést.
Tisztelt képviselők! Mint látják, teljesen telített a napirendünk az Európai Tanács következő ülésére, és a Bizottság keményen dolgozott, hogy kidolgozza ezt az átfogó európai választ a határainkon túli válságra, figyelembe véve ugyanakkor a gazdasági helyzetet is.
Az Európai Parlamenttel közösen központi szerepet fogunk játszani a gazdasági válságra adott átfogó válaszunk végrehajtásában. Ezt pedig mindig a Lisszaboni Szerződés szellemében tesszük majd, azaz szoros együttműködésben a Parlamenttel. És biztosak lehetnek benne, hogy mindig méltók leszünk erre a felelősségre.
Joseph Daul
a PPE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Az Európai Tanács a második hete készül találkozni nemzetközi bizonytalanság és feszültség uralta légkörben. Bizonytalanság van Japánban, ahol az emberi veszteség mértékét még mindig nehéz meghatározni, és bizonytalanság uralkodik a mediterrán térségben is, mivel egyre több nép lázad fel kormánya ellen, Bahreinben, és - mint említette a Tanács hivatalban lévő elnöke - Jemenben is.
Elkerülhetetlen, hogy ezek a helyzetek kihatással legyenek ránk itt Európában. Polgártársaink élőben követték a Japánban kibontakozó drámai eseményeket. Együtt érzünk a több ezer bánattól letört családdal, de ezen felül, míg beszélünk, ott a fukusimai atomerőmű problémáival kapcsolatos félelem, és annak a veszélye, hogy mi is hasonló helyzetbe kerülhetünk.
Ezekre az eseményekre minden olyan országnak figyelmet kell fordítania, amely nukleáris erőművel rendelkezik, és jó, hogy a Parlament vitát kezdeményez a nukleáris biztonságról, habár nem szabad szem elől tévesztenünk azt, hogy Európában növelnünk és nem csökkentenünk kell az energiaforrásoktól való függetlenségünket. Ez egy olyan téma, amelyre még visszatérünk következő ülésünkön.
Ezen a hétvégén, a 27 tagállam állam- vagy kormányfői megvitatják azt az ENSZ határozatot is a líbiai beavatkozásról, amelynek célja, hogy megmentsék a lázadókat a kormány közelgő támadásától. Szeretném kiemelni, hogy az európai országok kezdeményezték ezeket a műveleteket, és elsőként avatkoztak be az ENSZ felhatalmazás keretében, amely szintén több európai ország kezdeményezése volt. Kétségtelen, hogy hallották, miről beszéltük mi, az Európai Parlament képviselői legutóbbi brüsszeli ülésünk alkalmával.
Képviselőcsoportom szeretné, ha a Tanács megragadná a lehetőséget, hogy továbbfejlessze az Európai Unió mediterrán stratégiáját, miközben fenntartja azt a célt, hogy segítsen és támogasson, de soha ne írjon elő. Ez a kötelességünk szomszédként.
Elnök úr, hölgyeim és uraim! A múlt heti euróövezeti csúcstalálkozót követően, ahol lefektettük az alapokat, a Tanács kiemelt intézkedései ezen a héten az euró megerősítéséhez és a gazdasági kormányzás terén elérendő haladáshoz kapcsolódnak.
Az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) egyetért az euró támogatására felhasználható alap emelésével, és annak az ad hoc mechanizmusnak az állandóbbá tételével, amelyet tavaly fogadtunk el Görögország és Írország megsegítésére. Ez a politikai akarat tükrözi a tagállamok felelős hozzáállását az egységes valutánk történelmében példanélküli válságnak a kezeléséhez.
Mindazonáltal, szeretnénk erősen kihangsúlyozni, hogy ezeket a kivételes körülményeket, amelyeket a nemzeti államháztartások feletti irányítás elvesztése idézett elő, a Tanács nem tekintheti lehetőségnek, hogy másféle módszert alkalmazzon az európai ügyek kezelésére. A közösségi módszer legyen az általános, és a kormányközi módszer a kivétel. A Parlament nagy többsége támogatja ezt az elvet, és a Barroso-bizottság szintén támogatja megközelítésünket, egész egyszerűen azért, mert létfontosságú az Európai Unió jövőjének szempontjából. Biztos vagyok benne, hogy Van Rompuy elnök úr sikeresen meggyőzi erről a tagállamok állam- vagy kormányfőit.
Az Euró Plusz Paktumot is el kell fogadnunk pénteken. Elégedettek vagyunk vele, amennyiben olyan rendelkezéseket vezet be, amelyeket már hónapok óta kérünk, azaz a tagállamok költségvetési, szociális és fiskális politikája közötti konvergenciát.
Nem győzöm eléggé hangsúlyozni: az európai szolidaritást csak akkor fogadják el polgáraink, ha úgy érzik, az tisztességes és megérdemelt. Ez csak akkor lehetséges, ha a munkafeltételeket teljesítik, és vállalkozásaink összehasonlítható fiskális feltételek mellett fektethetnek be és foglalkoztathatnak munkavállalókat.
Végül, képviselőcsoportunk felszólítja a Tanácsot, hogy érjen el gyors haladást a gazdasági irányítási csomaggal kapcsolatban, és megfelelő módon vegye figyelembe az Európai Parlament társjogalkotói szerepét, amint tette azt a hatból négy javaslat megvitatásakor.
Európának vissza kell térnie a növekedés és foglalkoztatás útjára, és a most alakuló intézkedések egy lépést jelentenek ebbe az irányba. Feltéve, hogy a közösségi keretben tervezik meg őket, azok egészséges alapot nyújthatnak Európának az újrakezdéshez és az ígéretes jövőhöz.
Martin Schulz
Elnök úr! Először is szeretném jókívánságaimat kifejezni a Bizottság elnökének születésnapja alkalmából. Megérdemli a gratulációt.
(Taps)
Nem oszthatom vidámságukat a csúcstalálkozó előtt. Úgy hiszem, ez egy olyan csúcstalálkozó, amelyre az Európai Unió legrosszabb időszakában kerül sor, amikor az legrosszabb állapotában van. Ez Líbiával kezdődik. Ritkán készítenek ilyen sietősen, ráadásul ilyen strukturálatlan módon kampányt, mint ez, amely tulajdonképpen egy jó dolog, és az embereken akar segíteni, de amely most egy diplomáciai és - lehetséges, bár remélem, hogy nem - egy katonai katasztrófába torkollik: elsietett, koordinálatlan, rendezetlen. Európa minden irányba hátrál előle, Törökország pedig, tagjelölt államunk, megakadályoz mindent. Gratulálok!
Ebben a kritikus helyzetben összegzést kell végeznünk. A válság már egy éve tart, és az elmúlt évben ugyanaz a folyamat ismétlődött újra és újra. Először is, vitatjuk azt, amire szükség van, csak hogy négy-öt hónappal később elfogadjuk. Egy évvel ezelőtt az emberek azt mondták: "A görögöknek maguknak kell boldogulniuk. Nem kell segítenünk nekik.” Négy hónappal később: kisegítés. "Nincs szükségünk a mentőcsomagra. A rendelkezésre bocsátott összeg elegendő.” Négy hónappal később: "Több pénzre van szükségünk”. "Nem akarunk eurókötvényeket. Az eurókötvénynek nincs értelme.” Most mindenki az eurókötvényről tárgyal. Lesz eurókötvény - ebben egészen biztos vagyok. Talán már négy hónap múlva. "Nincs szükség gazdasági kormányzásra. Európának nincs szüksége gazdasági kormányzásra.” Ugyanazok, akik makacsul kitartottak emellett, most az Európai Tanács ülésén azt ünneplik, hogy most végre van gazdasági kormányzás. Még csak nem is szégyellik magukat, hogy épp az ellenkezőjét mondják és teszik annak, amit korábban állítottak.
Azt sem tudom, vajon megmentettük-e a közösségi módszert. Remélem, és támogatjuk Önt ebben, Barroso úr. Nemcsak születésnapi ajándékként, hanem azért is, mert Európának meg kell védenie a közösségi módszert, mivel láthatjuk, hogy ha áttérünk erre a másik módszerre, amelyet Merkel kancellár asszony az "új európai módszernek” nevez, akkor épp oda jutunk, amiről az előbb beszéltem. Mindenki csinál valamit, majd másnap pont az ellenkezőjét teszi annak, amit tegnapelőtt mondott. Ez a valóság. Nem az euró válságával foglakozunk, hanem az euróövezethez tartozó országok kormányainak válságával. Alapvető a különbség.
Portugáliára vonatkozóan, mindenki arról beszél, és abban bízik, hogy a kormány képes lesz megvalósítani a tulajdonképpen valószínűtlenül szigorú intézkedéseket. Továbbá ez egy olyan kormány - a helyzet hasonló a göröghöz -, amely részben saját választóinak akarata ellen cselekszik, és van még néhány taktikai játszma az ellenzék részéről, amely nyomást gyakorol a kormányra.
Németországban a pénzügyminiszter - egy Európa-párti politikus - előáll egy mindannyiunk számára szükséges csomaggal, néhány nappal a csúcstalálkozó előtt, és a külügyminiszter és a kancellár asszony azt mondja: "Nos, először még újra át kell beszélnünk.” Múlt pénteken lehetőségem volt beszélni az európai pénzügyi világ több vezetőjével is arról, hogy "Bizalmat élvez-e az euró?”. A válasza azoknak, akikkel Frankfurtban beszéltem - beleértve az Európai Központi Bank elnökét, az eurócsoport vezetőjét, de sok más vezető bankárt is - a következő volt: "Igen, az euró stabil valuta. Az euró bizalmat élvez, és ugyanígy mi is bízunk az euróban. Nem bízunk azonban az euróövezet országainak kormányaiban. Hogy bízhatnánk olyan kormányokban, amelyek még három napig sem tudják betartani ígéretüket? Ezzel a problémával küzdünk Európában. Rossz utat választottunk. Az euró egy erős valuta. Ezenfelül, az euróövezethez tartozó országok gazdasági erejének megnyilvánulása a más országokkal való versenyben. Bevezetésekor az euró értéke 1,17 USD volt. Nézzék meg mai értékét. Az euró stabil valuta a földrészek közötti versenyben a gazdasági övezetek között, de belülről destabilizálódik, mivel nincs stabil kormányzási forma. Ezért van az, hogy a közösségi módszer nemcsak egy vita tárgya az Európai Parlamentben, de alapot kínál a valuta stabilizálódásához és az euróövezet óriási gazdasági erejének megnyilvánulásához is. Ez a gazdasági erő azonban nem növekedhet, mivel olyan emberek kezelik, akik számára a legújabb közvélemény-kutatás a következő regionális választásokról fontosabb, mint az európai valuta jövője. Ezzel a valósággal nézünk szembe.
Remélem, minden rendben megy majd a hétvégén. Remélem, hogy amiről beszéltek, meg is valósul. Remélem, hogy sikeres csúcstalálkozóról térhetünk majd vissza. Megvannak a kétségeim azonban, és aggódom, hogy csak azt fogjuk folytatni, ami a múlt év óta folyik. Sajnálom, de azt kell mondanom, hogy az Európai Unió vezetősége csak ügyetlenkedik.
(Taps)
Guy Verhofstadt
Elnök asszony! Először is szeretném kifejezni jókívánságaimat Barroso elnök úrnak. Ő is Kos jelű, akárcsak én, Marielle de Sarnez és Joseph Daul. Jó pár Kos jelű ember van itt körülöttem; azonban mindnyájunknak van mit mondanunk az európaktumról, Barroso elnök úr.
Komolyan, míg teljesen helyénvaló, hogy mindenki egyetért abban, hogy gazdasági unióra és igazi gazdasági kormányzásra van szükségünk, fel kell tennünk a létfontosságú kérdést: tényleg létre fogja-e hozni az európaktum a gazdasági uniót? Tényleg létre fogja hozni a gazdasági kormányzást?
Igazából az a véleményem, hogy nem, azon egyszerű oknál fogva, hogy nem a Bizottság irányítja ezt a folyamatot, hanem még mindig a tagállamok. Nem én fogalmaztam így. Itt van nálam a március 11-én született szöveg, amelyet holnap és holnapután hagynak jóvá. Mi áll ebben a szövegben? Az, hogy a célokról az állam- vagy kormányfők fognak dönteni, hogy a vállalásokat az állam- vagy kormányfők teszik, és a megfigyelést is az állam- és kormányfők fogják végezni. Tulajdonképpen a Bizottság csak a technikai figyelemmel kísérésben fog szerepet kapni, semmi másban. A Tanács kezében van az irányítás. Ez az, ami meghiúsította a Lisszaboni Szerződést, és meg fogja hiúsítani ezt a stratégiát is.
Barroso elnök úr, engedje meg, hogy még egyszer megkérjem Önt: ezen a hétvégén azt fogadnak el, amit akarnak, de kérem, üljön össze Rehn úrral, amint lehet, és állítsanak össze egy rendes gazdasági irányítási tervet a közösségi jogszabály alapján, amely minden hatalmat a Bizottságra ruház, és a konvergencia kódexen alapul, és azt terjessze a Tanács elé. Tudom, hogy nemet fognak mondani. Mindig nemet mondanak. De kérem, folytassák a küzdelmet velünk együtt, és ne fogadják el a jelenlegi eljárást vagy javaslatot, mert az nem lesz eredményes, és nem fogja stabilizálni az eurót az elkövetkező hónapokban vagy években. Ez az egyik dolog, amit el akartam mondani.
A másik dolog, amiről szólni szeretnék, elnök asszony, az arab felkelésekkel és az egy héttel ezelőtti, itteni tárgyalásunk következményeivel kapcsolatos. Most már készíthetünk egy előzetes értékelést az EU intézkedéseiről, és be kell valljam, ez a kezdeti értékelés kicsit langyos. Először is, emlékezhetnek rá, hogy eleinte nem túl szívesen tárgyaltunk ezekről az arab felkelésekről, az iszlám fundamentalizmustól való félelmünk miatt. Ez volt az első reakciónk az uniós testületekben.
Aztán a líbiai incidensben megmutattuk az Európai Unió egységének hiányát. Megdöbbentő számomra, hogy a tagállamok nem egy álláspontot képviseltek az ENSZ Biztonsági Tanácsában: hárman szavaztak mellette, egy tagállam pedig tartózkodott. Ez ellentétes a Lisszaboni Szerződéssel. A szerződés 34. cikke a külpolitikával foglalkozó testületekkel kapcsolatban kimondja, hogy az Európai Unió tagállamainak kötelessége együttműködni és közös álláspontra jutni. Megtették ezt a tagállamok? Nem hinném, és véleményem szerint még meg is sértették a szerződés 34. cikkét.
Harmadszor, nézzük csak meg, mi az, aminek jelenleg tanúi vagyunk. Tegnap Ashton bárónő megjelent a Külügyi Bizottság előtt, és szerintem ma is itt kellene lennie, mikor egy ilyen fontos ügyet tárgyalunk. Én, személy szerint hiányolom az unió stratégiáját az arab felkelésekkel kapcsolatban. Néhány botrányos döntés született az Unió intézményein belül.
Példának okáért, hétfőn, a Külügyi Bizottság előtt, Ashton bárónő egyik kollégája, Cooper úr egy ponton még azt is mondta, hogy meg kellene értenünk a bahreini helyzetet, és hogy a hatóságok jól tették, hogy visszaállították a békét és a rendet, amikor négy ember életét vesztette és kétszázan megsebesültek. Tényleg ez lenne az Unió álláspontja?
Csak hogy egy másik példát is említsek, az Unió külügyminiszterei hétfőn összeültek a Tanácsban és mit mondtak? Szintén felszólították a tiltakozókat - mármint Bahreinben -, hogy tartózkodjanak mindenféle szándékos megfélemlítő akciótól. Tehát, ahelyett, hogy az Európai Unión belül támogatták volna ezeket a felkeléseket és azokat, akik az utcára vonultak, harcoltak és életüket vesztették, pontosan az ellenkezőjét tették. Azt mondták a felkelőknek: maradjanak nyugton és legyenek elővigyázatosak.
Arra kérem Ashton bárónőt, hogy jöjjön el a következő ülésre és fejtse ki, hogy milyen álláspontot és stratégiát kívánunk folytatni Bahreinben, Szíriában és Jemenben, és hogy milyen szankciókat akarunk bevezetni, kikkel szemben. Ezt az álláspont kellene képviselnünk, nem pedig azt a szánalomra méltó álláspontot, amelyet sok európai vezető mindezidáig képviselt ebben az ügyben.
Jan Zahradil
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony! Sajnálom, hogy úgy tűnik, ez az európai tanácsi ülés veszélyes változásokat idézhet elő, és hogy aggódnunk kell emiatt. Az úgynevezett gazdasági együttműködés, gazdasági kormányzás és az euróövezet stabilitása címszavak alatt az egész Unióra kiterjedő adóharmonizáció és fiskális egységesítés támogatását tapasztalhatjuk. A Parlament, sajnálatos módon, igen aktív szerepet játszott ebben.
Engedjék meg, hogy világosan fogalmazzak. A Bizottság javaslata a közös konszolidált társaságiadó-alapra vonatkozóan kockázatos lépés, amely alá fogja ásni az egészséges adóversenyt a tagállamok között, károsnak bizonyul majd a gazdaságra nézve és azok számára lesz kedvezőtlen üzleti szempontból, akik bevezetik ezt az intézkedést. Túl messzire mentünk, és ezt meg kell állítani.
Az elmúlt pár napban azt is megfigyelhettük, hogy néhány tagállam megkísérelt beavatkozni mások fiskális és adójogi szuverenitásába. Tudják, mire gondolok: Írország igen szégyenteljes inzultálására. Nem szabad hagynunk, hogy ez még egyszer megtörténjen.
Ami Líbiát illeti, az ottani fejlemények ismét arra hívják fel a figyelmünket, hogy nem várhatunk túl sokat az úgynevezett közös kül- és biztonságpolitikától. A nemzeti vezetők, nem pedig az unió vezetői viselkedtek igazából vezetőkként nemzetközi szinten. David Cameron és Nicolas Sarkozy hozták meg és vitték keresztül a döntéseket - nem az Unió képviselői. Úgy gondolom, ez világosan mutatja, hogy vannak korlátai az integrációnak ezen a téren - de nem csak ezen a téren. Egyik tagállamnak sem kellene kötelességének éreznie, hogy többet tegyen, mint amennyit helyénvalónak gondol. Ez érvényes a külpolitikára ugyanúgy, mint a gazdaságpolitikára.
Európának rugalmasnak kell maradnia, ahol csak lehet, és nem szabad, hogy továbbra is merev, integrációs dogmák vezéreljék; itt az idő, hogy változtassunk az Unió integrációs paradigmáján. Ez világos. Ez érthető, és remélem, hogy az Európai Tanács fog ezzel foglalkozni.
Philippe Lamberts
Elnök asszony, Barroso úr! Már nincs itt, de amint mondta, mindennek az alapja a bizalom.
Elmondhatom Önöknek, hogy polgáraink bizalma úgy illan el, mint a víz a fukusimai atomerőmű tartályaiból. Igen, polgáraink tudják, hogy bizonyos dolgoknak változniuk kell, és nem folytathatjuk úgy, mint azelőtt. Igen, véget kell vetnünk a versenyfutásnak a bizonytalanság és az egyre nagyobb egyenlőtlenség felé. Igen, meg kell törnünk a fosszilis alapú és veszélyes energiától való függőségünket. Igen, vissza kell térnünk egy olyan helyzethez, ahol a pénzügy szolgálja a gazdaságot, a gazdaság pedig az embereket; és nem, nem építhetjük többé a gazdaságainkat adósságra - legyen az államadósság vagy a magánszektor adóssága -, hiányra és spekulációra.
Polgártársaink ezt mind tudják. Azt is tudják, hogy mindez megalapozott és radikális változtatásokat igényel a kormányok, a vállalkozások és a polgárok részéről is. Tudják ezt és érzik.
Azt is tudják, hogy ezek a radikális változások összetettek. Ahogy Marianne Thyssen mondta nekem tegnap, nagyon összetettek, és nem tudunk mindent egyszerre megtenni. Valahol el kell kezdenünk.
A baj azonban az, hogy polgártársaink szemszögéből nézve mindig ugyanott kezdjük: mindig azzal kezdjük, hogy megnyirbáljuk a közkiadásokat, amelyeknek, mint tudjuk, a sebezhetőbb rétegek látják hasznát leginkább. Mindig azzal kezdjük, hogy rugalmasabbá tesszük a munkaerőpiacot. És valóban, mikor az emberek a rugalmasság és biztonság átrendezéséről beszélnek, tudjuk nagyon jól, hogy ez több rugalmasságot és kevesebb biztonságot jelent.
Polgárainknak elege van a kettős mércéből, amely e mögött a politika mögött meghúzódik, és amely pont azokat nem bolygatja meg, akik az elmúlt húsz évben a legtöbbet profitáltak a buborékgazdaságból.
Amit tehát elvárunk a Tanácstól - a jelenleg folyó ügyeken kívül természetesen -, az egy bátor kezdeményezés, amelynek célja, hogy a tagállamok és az Európai Unió számára állandó és tisztességes adóbevételt nyújtson. Ez természetesen a pénzügyi tranzakciós adót jelenti, valamint az energiaadókat és a társasági adót - és kérem, ne próbálják meg eladni nekünk a közös adóalapot, mint a legfontosabb dolgot, vagy mint alapvető fiskális politikát -, és végezetül, a csalással és adóparadicsomokkal való küzdelmet is.
Egy ilyen kezdeményezés nélkül, ezt aláírom Önöknek, minden, amiről itt és most tárgyalunk a gazdasági kormányzással kapcsolatban, össze fog omlani az euróval együtt. Nem volt a történelemben eddig példa, hölgyeim és uraim, sikeres monetáris unióra, amely mögött ne állt volna egy erős fiskális unió.
Elég volt a hatásvizsgálatokból, elég volt a kerülgetésből, elég volt a nemzeti egoizmusból: az Isten szerelmére, cselekedjenek!
Végezetül, ami a pénzügyi ágazatot illeti, az újabb stressztesztek nem fognak nagyobb biztonságot teremteni annál, mint amekkorát az atomiparban fognak, ha fogalmazhatok ilyen merészen. Láthattuk, mennyire hiábavalóak voltak a korábbi stressztesztek. Azt hittük, minden szép és jó, még Írországban is. Új kötelező erejű szabályokra van szükségünk, de nem olyanokra, amelyek 2019. január 1-jén fognak hatályba lépni. Ideje lenne a pénzügyi ágazat szellemét veszélyes tevékenységeivel együtt visszaterelni palackjába, és polgáraink nem fogják tűrni, ha továbbra is várunk ezzel.
Ezt kell nyújtanunk polgárainknak bizalmukért cserébe, és alapvető fontosságú, hogy európaiakként meglegyen ez a bizalmunk ahhoz, hogy emelt fővel és optimistán térjünk vissza a huszonegyedik századba,
Lothar Bisky
Elnök asszony, hölgyeim és uraim! A gazdasági és monetáris unió a gazdaságpolitika hatékony koordinációja nélkül nem fog működni. A Stabilitási és Növekedési Paktum megbukott - ebben sok szakértő egyetért, párttól és politikai beállítottságtól függetlenül. Sajnos úgy tűnik, hogy a politika nem javult túl sokat. Valójában nincsenek új politikai elképzelések kilátásban.
Hadd emlékeztessem Önöket, hogy 1999 óta a stabilitási paktumban megfogalmazott 3%-os deficithatárt 73 alkalommal szegték meg, ebből 46 alkalommal oly módon, hogy a Lisszaboni Szerződésben az csak épphogy tolerálható - mégis, egyetlen egy esetben sem szabtak ki büntetést. Ezt a nem működő paktumot nem felülvizsgálni kell, hanem egyszerűen többször alkalmazni - vagy először is egyáltalán alkalmazni.
Természetesen minden háztartást vezető és minden vállalkozó tudja, milyen fontos a fenntartható költségvetés. Attól tartok azonban, hogy az elkövetkező döntések a gazdasági kormányzással és az európai stabilitási mechanizmussal kapcsolatban csak a megszorításokról fognak szólni. Ez viszont nem egyenlő a fenntartható költségvetéssel. Nincsen olyan eladósodott, csőd szélén álló állam, amely képes lenne kimászni az eladósodás csapdájából úgy, hogy adósságát továbbra is magas kamatlábú kölcsönökből finanszírozza. Teljesen mindegy, mennyit takarékoskodik, adóssága továbbra is növekedni fog - még inkább, ha a bérek, a munkanélküli segély és a nyugdíj csökkennek, a munkaidő nő, és lefaragjuk a az infrastruktúrába, oktatásba és egészségügybe való magánbefektetéseket. Ha nincs fogyasztás, a termelés is összeomlik. Ezért sem a Stabilitási és Növekedési Paktum szigorítása, sem az elkövetkező stabilitási mechanizmus szigorú feltételei nem lesznek célravezetőek.
Az általános intézkedéscsomagban a további befektetések szükségességét - főleg a válság sújtotta országokban - kellene egyértelműbben hangsúlyozni, és ez túl kell hogy lépjen a kölcsönök futamidejének kisebb mértékű kiterjesztésén és a kamatlábak mérsékelt lefaragásán. A makrogazdasági egyensúlyhiány csökkentésének szükségességét megemlíteni problémás lesz mindaddig, amíg ezt csak a gazdaságilag gyenge tagállamoktól követeljük meg, és hagyjuk, hogy az erős gazdasággal rendelkező államok úgy folytassák, ahogyan eddig. Nemcsak a "szolidaritás” kulcsszava nem jelenik meg sehol, de azt is elfelejtettük, hogy a kiadások és a kereskedelmi hiányok az egyik oldalon bevételt és kereskedelmi többletet jelentenek a másikon.
Nikolaos Salavrakos
Elnök asszony! Amit Barroso biztos úr az imént mondott, alapvetően javaslat a gazdasági kormányzás és az euró stabilitásának megerősítésére. Ez Európa gazdasági kormányzásra vonatkozó politikájának felgyorsítását jelenti.
Természetesen Barroso úr munkája, amelyben Rehn biztos úr segédkezik, jól halad, és pozitívan ítéljük meg. Reméljük, hogy ez a paktum képes lesz kezelni azokat a gazdasági és pénzügyi kihívásokat, amelyekkel Európának szembe kell néznie, és a megfelelő üzenetet közvetíteni a piacok felé. Sajnálatos módon a piacok jelentik számunkra jelenleg a problémát.
Az új gazdasági irányítási terv válság, komoly válság után következik, amely a tagállamok eladósodásában nyilvánult meg. Véleményem szerint, amikor az Egyesült Államok - a becslések szerint - több mint három trillió dollár értékű bankjegyet nyomtat ki, nem látok okot arra, hogy Európának miért nem lehetne egy trillió euró értékű bankjegy legyártásával megoldani a problémáit, méghozzá nem azért, hogy ezt a pénzt a piacba pumpálja, hanem hogy felállítson egy alapot, amelyet "támogatási mechanizmusnak” hívunk. Akárhogy is legyen, úgy tűnik, hogy egy ilyen ötletnek még nem jött el az ideje, legalábbis addig nem, míg Merkel asszony uralkodik Európa fölött.
Ki kell azonban újra emelnünk a tényt, hogy az Európai Unió arra kényszerül, hogy új rendszereket és értékeket hozzon létre, kedvezőtlen körülmények között.
A monetáris unió bevezetése átfogó gazdasági irányítási stratégia és tagállamok közötti koordináció hiányában kockázatos volt, amelyet a gyakorlatban kellett tesztelnünk, és általános irányelvek szerint működött. Most elérkezettnek látom az időt arra, hogy az Unió merészebb döntéseket hozzon, és meghozza a szükséges strukturális változtatásokat.
Mint mondtam, természetesen alapvetően támogatjuk a Tanács döntéseit az európaktummal kapcsolatban és úgy gondoljuk, hogy az euró még mindig egy jó valuta. Nemcsak azt kell azonban biztosítanunk, hogy elérjük az euróövezet stabilitását, hanem azt is, hogy magas szintű növekedést és versenyképességet érjünk el Európában, és hogy növeljük és fenntartsuk a munkahelyek számát polgáraink számára, különös tekintettel a fiatalokra. A fiatalokra kell összpontosítanunk.
Hans-Peter Martin
(DE) Elnök asszony! 500 000 közvetlen választóm nagy többségéhez hasonlóan buzgó Európa-pártiként nagyon nehezen tudom elfogadni ezt a kínos helyzetet, amelybe hozta magát. Egyrészt szükségünk van a stabilitásra, és tennünk kell valamit, hogy szembeszálljunk a spekulációval; másrészt ez újabb drámai példa az Európai Unió demokratikus deficitjére. Ez az eljárás inkább emlékeztet szükséghelyzetben meghozott jogszabályokra, mint arra, amit egy haladó Európában látni szeretnénk. Ezért természetesen határozottam támogattam a 34. módosítást, amelyet a baloldal terjesztett elő, és amely a Szerződés rendes felülvizsgálatának alkalmazását kéri. Valahányszor szükséghelyzet áll fenn, mindig sikerül úgy intézkednie, hogy valójában csak tovább növelje a szakadékot a polgárok között.
Ezenkívül szeretném megragadni az alkalmat, hogy részemről erőteljesen elutasítsam, ahogyan Schulz úr a Házban viselkedik.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Elnök asszony! Az észak-afrikai válság most próbára teszi a Lisszaboni Szerződésben kidolgozott mechanizmusokat.
Tegnap, mikor a főképviselő megjelent a Külügyi Bizottság előtt, az Európai Unió beavatkozásának pozitív aspektusait emeltük ki: Ashton bárónő közleményét, amely különbséget tesz a rövid, közép- és hosszú távú beavatkozás között; az ENSZ BT 1970. számú határozatának gyors alkalmazását; a készséget az Arab Ligával való tárgyalásra; és az európai tanácsi ülést.
Nem méltánytalan azonban azt mondani, hogy még mindig vannak bizonyos kérdések az európai közvélemény, és így polgáraink részéről is.
Tanácsi elnök asszony! Verhofstadt úrnak teljesen igaza van. Hogy lehet az, hogy napjainkban a négy tagállam, amelyek az ENSZ BT tagjai, nem egy álláspontot képviselnek, hanem ellenkezőleg, különbözőképpen szavaznak?
Hogy lehet, hogy napjainkban arról kell vitáznunk, hogy az ENSZ határozatát alkalmazza-e az Unió, a NATO vagy a nemzetközi koalíció, amikor ugyanazokról a forrásokról beszélünk, amelyek ugyanazoktól az adófizetőktől származnak, ugyanazokról a hajókról és bevetésükről, ugyanazokon a hadszíntereken?
Világos, hogy még mindig sokat kell fejlődnünk a megfelelő koordináció elérése érdekében, és sokat kell fejlődnünk a döntéshozatali folyamatok terén is.
Van egy híres filmidézet, amely így hangzik: "Nekünk megmarad Párizs.” A vita közben valaki azt mondta, hogy az Európai Unió meggondolatlanul reagált. Franciaország abbéli bátorsága, eltökéltsége és következetessége nélkül - és ezt így kell megfogalmazni -, hogy felismerjék a felkelőket, a Biztonsági Tanácshoz küldjék a külügyi és európai ügyekkel foglalkozó minisztert, összehívják az Elysée-beli csúcstalálkozót és alkalmazzák a határozatot, Ashton bárónő, Kadhafi tábornok csapatai már Bengáziban lennének.
Kristian Vigenin
(BG) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Szeretnék egy kicsit jobban összpontosítani azon égető problémák egyikére, amelyeket holnap fogunk tárgyalni, nevezetesen a líbiai helyzetre.
Képviselőtársaimnak igazuk van, mikor azt mondják, hogy az utóbbi napokban úgy tűnik, teljes káosz, vagy legalábbis az előreláthatóság hiányának érzete alakult ki az Európai Unió, és különösen a tagállamok döntéseit és viselkedését illetően. Főleg úgy, hogy néhány ország csatlakozik a koalícióhoz, majd felhagy a részvétellel, lehetetlen megegyezésre jutni a NATO-n belül.
Ez nemcsak partnereink körében teremt jelentős bizonytalanságot afelől, hogy tudjuk-e világosan, alapvetően mit és hogyan akarunk elérni, hanem az európai közvélemény számára is problémát okoz, mert nem bízhat benne, hogy az Európai Unió és tényleges vezetői eleget tesznek kötelességeiknek partnereinkkel szemben a mediterrán térség déli részén.
Nagyon szeretném, ha az elkövetkező napokban az Európai Tanács egyértelmű, ésszerű döntésekkel állna elő Líbiát illetően, de nemcsak Líbiát illetően, hanem más országok esetében is, amelyekben hasonló a helyzet, mint például Bahreinben, Jemenben és bizonyos mértékig Szíriában. Valahogy elfelejtjük, hogy amit Líbiában teszünk, azt annak fényében is fogják értékelni, hogy hogyan viselkedünk a régió többi országával szemben.
Szeretném, ha az Európai Tanács egyértelmű döntéseket hozna azt illetően, hogy az Európai Unió mit akar megvalósítani Líbiában, ami azt is tisztázni fogja, nagymértékben, hogy hogyan fogjuk ezeket a célokat megvalósítani. Úgy hiszem, világosan meg kell értenünk, hogy a líbiai helyzet a szomszédos országok számára is komoly következményekkel fog járni, ha a jelenlegi helyzet sokáig nem változik.
Készen kell ezért állnunk, nemcsak arra, hogy segítséget nyújtsunk mind Egyiptomnak, mind Tunéziának, a humanitárius helyzet kezelésében, hanem arra is, hogy gazdasági és anyagi támogatást nyújtsunk számukra szó szerint az elkövetkező napokban, hetekben és hónapokban, mivel a líbiai helyzet mindkét ország gazdasági helyzetére hatással lesz.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Elnök asszony! Itt már elhangzott, hogy nem az euró került válságba, hanem a tagállamok, amelyek eladósodtak. Ez a válság gyökere - a felelőtlen eladósodás, amely már évek óta zajlik. Ennek kell most véget vetnünk. Ezért helyénvaló, hogy az európai stabilitási mechanizmusnak szigorúnak kell lennie. Ezért helyénvaló az is, hogy ez történt a segélycsomagok esetében is. És ezért helyénvaló, hogy Írország nem kap kamatlábcsökkentést.
Ennek az eladósodásnak véget kell vetni. Ismét hallottam a szociáldemokratáktól, hogy van különbség jó és rossz adósság között. Természetesen a befektetés nem ugyanaz, mint a fogyasztás, de egy bizonyos ponton már a jó adósság is rossz adóssággá válik. Tisztességesnek kell lennünk a jövő generációival szemben, fenntartható állami költségvetésre van szükségünk - és akkor az euró majd újra stabilizálódik.
Az európaktum nagyon kevés közösségi módszert foglal magába. Ez már elhangzott, és igaz is. Egyetértek vele.
Végezetül Líbiáról szeretnék szólni. A Tanács támogatta az 1973-as számú határozatot. Most a jövőbe kell tekintenünk. Egyetértek Salafranca Sánchez-Neyra úrral abban, hogy Franciaország nagyon jól szerepelt. Ha azonban Törökország is meghívást kapott volna az Elysée-beli csúcstalálkozóra, nem lennének ezek a problémáink a NATO-ban, és mindnyájunknak sokkal könnyebb dolga lenne. Remélem továbbá, hogy az ideiglenes kormány újonnan kinevezett vezetője hamarosan meglátogat bennünket itt, Európában.
Konrad Szymański
(PL) Elnök asszony! Az összes cél - amelyeket az eurócsoport kitűzött maga elé, és amelyek néha teljesen indokoltak - a tagállamok gazdaság-, szociál- és adópolitikájának segítségével sikeresen megvalósítható. Felmerül a kérdés tehát, hogy miért módosítjuk ma a Szerződést ilyen sebességgel, hogy mindezen hatásköröket - részben legalábbis - uniós szintre helyezzük át?
Úgy gondolom, erre két válasz van. Mint mindig, meg akarjuk osztani a felelősséget népszerűtlen döntéseinkért az Európai Unióval, vagy pedig egyszerűen ki akarjuk használni a lehetőséget, talán a reformok ürügyén, hogy nagyobb befolyást adjunk Brüsszel kezébe. Kétlem, hogy ezzel elérjük a kívánt hatást, tekintve, hogy az eurócsoport legtöbb tagállama nagyobb államadóssággal és kevésbé fejlett adórendszerrel rendelkezik, mint a többi tagállam.
A vita fölött természetesen ott lebeg a kétsebességes Európa veszélye. Figyelmeztetni szeretném azokat, akik sietni akarnak. Az egyforma sebességen túl természetesen még a megfelelő irány is fontos. Nagy sebességgel haladni, de a rossz irányba - így csak még nagyobb lesz a katasztrófa. Legalábbis én ezt látom Európa útjain.
Miguel Portas
(PT) Elnök asszony! A portugál parlament ma el fogja utasítani a negyedik stabilitási programot, amelyet a portugál kormány 12 hónap alatt előterjesztett. A portugál parlamenti képviselők többsége a csomag tartalma miatt fogja elutasítani a programot, de azért is, mert úgy terjesztették elő Brüsszelben, hogy Portugáliában még nem fogadták el, nem tárgyaltak róla, sőt, nem is tudtak róla.
Ez az oka első kérdésemnek a magyar elnökséghez: e tapasztalatok fényében szándékozik-e megvédeni, partnereivel együtt, az ilyen dokumentumok előzetes parlamenti jóváhagyásának kötelező jellegét vagy nem?
Második kérdésem a következő. Holnap dönt a Tanács a 2013 utáni finanszírozási mechanizmusról, a jelenlegiről azonban nem árul el semmit, pedig ez érdekelne minket igazán. Azzal, hogy Portugáliában előrehozott választások lesznek, az államadósság és a kamatlábak ugrásszerűen meg fognak nőni. Mit tesz a Tanács annak érdekében, hogy megakadályozza a spekulációt a portugál államadósságra? Kérem, ne mondják, hogy ez a portugálok baja, hiszen a megszorítások is az Önök döntésének következményei.
Bastiaan Belder
(NL) Elnök asszony! Tegnap délután a főképviselő a Külügyi Bizottságban jelezte, hogy kézzelfogható segítséget kíván nyújtani az "új Egyiptom” kezdeményezés keretein belül, a nagyszabású lakáshiány megoldásában. Senki sem maradhat közömbös, aki egy kicsit is ismeri, milyen társadalmi és gazdasági nyomorban kell élnie az egyiptomiak nagy többségének. Európának őszinte empátiát kell mutatnia.
Ezért üdvözlök minden olyan erőfeszítést Európa részéről, amely az egyiptomi életkörülmények javítására irányul. Természetesen most, amikor az ország Mubarak elnök távozása után bizonytalan változáson megy keresztül és most, amikor úgy tűnik, Kairó egyenes úton halad a pénzügyi és élelmezési válság felé. Véleményem szerint az Egyiptomnak nyújtott európai segélycsomagot kétszer akkora erőfeszítésnek kell kísérnie a Tanács részéről.
Az új Egyiptomban minden polgárnak, vallására való tekintet nélkül, egyenlőnek kell lennie a törvény előtt, mindenkinek egyenlő jogokat kell biztosítani. Kairónak továbbá be kell tartania, sőt, tovább kell fejlesztenie a békeszerződést, amelyet Izraellel kötött. Ha ezt a két feltételt felállítjuk, az új Egyiptom külső és belső stabilitása is megerősödne.
Barry Madlener
(NL) Elnök asszony! Már azt hittem, megfeledkezett rólam. Köszönöm, hogy megadta a szót. Stabilitási mechanizmust vezetünk be és állandó támogatási alapot állítunk fel, amelyet az átlagembereknek kell fizetniük, akik ezért nem kapnak ingyen ajándékot. A kedvezményezettek azonban ingyen ajándékot fognak kapni. Innentől fogva jutalmazzuk a csalást, azokat, akik megszegik ígéreteiket és azokat, akik meghamisítják a statisztikákat.
Tíz évvel ezelőtt a Stabilitási és Növekedési Paktumot azzal az ünnepélyes ígérettel írtuk alá, hogy segítségével majd rendben tartjuk az állami költségvetést. Ezt a paktumot megszegte Németország, Franciaország, Görögország és mások. A főbb hiányokat nem oldottuk meg. Most mégis ismét ünnepélyes ígéreteket teszünk, hogy az új paktum valóban működni fog. Most már Brüsszel fogja eldönteni, hogy a hollandok mennyit kereshetnek, mikor mehetnek nyugdíjba, és mennyit kapnak kézhez a nyugdíjukból. A számlát ismét az adófizető rendezi, azok az emberek, akik semmit sem kapnak ingyen.
Elnök asszony! Az állandó alap csak egy drága játék, amely lehetővé teszi a politikai elit számára, hogy elkendőzze a tényt: néhány ország nem megbízható a monetáris unióban. Vannak olyan országok, akik élvezni akarják az euró előnyeit, de nem akarják megosztani a terheket, országok, amelyek nem tartják rendben pénzügyeiket. Ezeknek az országoknak, elnök asszony, ki kellene lépniük az eurózónából. Ez az egyetlen kiigazítás, amelyet meg kellene tennünk a Stabilitási és Növekedési Paktummal kapcsolatban.
Mario Mauro
(IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Nem szabadna, hogy a sokszorozódó felkelések a mediterrán régió déli részén elvonják a figyelmünket a középtávú gazdasági és egyéb céljainkról, amelyeket már régen kitűztünk magunk elé. A nemzetközi zavargásoknak ehelyett fel kellene gyorsítaniuk gazdasági növekedésünk tempóját. Üdvözlöm, hogy az EU 2020 stratégia bevezetéséről hamar meghozzuk a döntéseket, már az eheti ülésen.
Nem tudjuk, hogy a líbiai konfliktus után mi fog történni, de abban biztosak lehetünk, hogy már semmi sem lesz ugyanaz. Európának ezért nagy szüksége van egy intézkedéscsomagra, amellyel lehetővé teszi a tagállamok gazdaságainak, hogy lélegzethez jussanak, mielőtt egy új, bizonytalan korszakba lépnek át. A legnagyobb kérdés azonban mindenképpen a mediterrán régió helyzetével kapcsolatos. Egy esetleges háború a térségben a lehető legnagyobb katasztrófa, amit a jelenlegi helyzetben elképzelhetünk. Azok az országok, amelyek úgy gondolták, hogy a jelen körülmények között elengedhetetlen tenni valamit, bölcsen cselekedtek, azonban az Unión belüli ellentmondás változatlanul megvan: úgy tűnik, az Unió kissé tanácstalan, ha nem inkább megosztott azzal kapcsolatban, hogy mit is kellene tenni.
A magyar elnökséghez fordulok tehát: a Parlament és én is úgy hiszem, hogy a Bizottság közel áll ehhez az elnökséghez, amelynek a kezében van a lehetőség, hogy ezt a válságot olyasvalamibe fordítsa át, ami nem ássa alá az Európai Uniót.
Miénk ez a hatalmas felelősség, hogy a jelenlegi válságot termelési lehetőséggé alakítsuk át, hogy olyan külpolitikát folytassunk, amely érdemes arra, hogy helytálljon ebben a világban. Felelősségünkkel, kétségeinkkel és hibáinkkal nagy horderejű események küszöbén állunk, és úgy gondolom, hogy teljes felelősséget kell vállalnunk, biztosítva, hogy a Tanács által holnap és holnapután hozott döntések ésszerűek, de mindenekelőtt, bátrak legyenek. Köszönöm.
Edite Estrela
(PT) Elnök asszony! A portugál parlamentben már elhangzott, hogy sajnálatos módon lehet, hogy összeomlik a portugál kormány. Ha megbukik a kormány, ennek az ellenzéki pártok által kiváltott politikai bizonytalanság lesz az oka, mivel nem támogatták a következő megszorító csomagot.
Igaz, hogy ez már a negyedik megszorító csomag volt négy hónap alatt. Nem azért, mert az előzőeket nem tartották be; betartották őket. Inkább azért, mert a kívánt feltételek a piacok úgynevezett igényeinek való kiszolgáltatottság miatt kedvezőtlenebbé váltak. Portugália költségvetésének végrehajtásáról szóló áttekintésben január és február hónapokban többletet jegyeztek fel, 3%-os költségcsökkentéssel és a bevételek 11%-os növekedésével.
Elégedettek azok a politikai erők, amelyek ezt a politikai válságot a kormány által előterjesztett és az Európai Bizottság, a Tanács és az Európai Központi Bank által támogatott megszorító intézkedések elutasításával létrehozták. Ez az elégedettség azonban politikai meggondolatlanság csupán, mivel ez szörnyű helyzet egy adóssággal küszködő, euróövezetbeli ország számára. Szörnyű az országnak, igazságtalan a portugál emberekkel szemben, és csak még egy csapás a közös valutának.
Nem csupán egy válságot élünk meg az euróövezetben, hanem az euróövezet nagy válságának kellős közepén vagyunk. Szeretném feltenni a kérdést portugál képviselőtársaimnak, mi a javaslatuk? Áprilisig az összes tagállamnak be kell adnia takarékossági tervét. Szüksége van további megszorító intézkedésekre Portugáliának, hogy csökkentse a hiányt és az államadósságot, hogy a hiány 2012-re 3%-ra, 2013-ra pedig 2%-ra csökkenjen? Nem hajlandóak tárgyalni, de nem ajánlottak alternatívákat. A tárgyalás elutasítása nem megoldás, hanem probléma, amely újabb áldozatokat fog ráerőltetni a portugál emberekre.
Marielle De Sarnez
(FR) Elnök úr! A Tanács következő ülése talán az utolsó lehetőség Európa vezetői számára, hogy felidézzék, Európát azzal a céllal hoztuk létre, hogy megőrizzünk bizonyos értékeket és közösen cselekedjünk, amikor alapvető kérdések forognak kockán. Amikor egy ország lakossága ráébred, hogy vérengző vezetőnek van kiszolgáltatva, az egy alapvető fontosságú kérdés.
Franciaország és az Egyesült Királyság erőfeszítéseinek köszönhetően elfogadtunk egy állásfoglalást. Sikerült megakadályoznunk, hogy Kadhafi tábornok elérje Bengházit. Az egységes fellépés hiánya Európában azonban aggodalomra ad okot. A Tanács holnapi ülésén határozott jelzést kell küldeni, támogatni kell a folyamatban lévő intervenciót, el kell ismerni a líbiai felkelőket támogatásuk érdekében, és még jobban el kell szigetelni Kadhafi tábornokot, hogy ez a rendszer megbukjon.
Alapvető kérdések forognak kockán, ha megnézzük, hogy mi történik Bahreinben, Jemenben és Szíriában. Az erőszakhullám újbóli fellángolása a Közel-Keleten szintén rendkívüli jelentőségű.
Mi, az Európai Parlament elvárjuk az EU vezetőitől, hogy addig cselekedjenek, amíg még nem késő. A történelem mozgásban van Európa jelentős részén. Politikai bátorság kell ahhoz, hogy szembenézzünk ezzel a kihívással: pontosan ezt várjuk Európától és az azt irányító emberektől.
Peter van Dalen
(NL) Elnök úr! A több milliárd euró értékű holland garancia sarkallta a korábbi pénzügyminisztert, Ruding urat arra a nyilatkozatra, hogy "a költségvetési pokolba vezető út garanciákkal van kikövezve”. Valóban, a biztosított garanciák túl nagyok és túl kockázatosak voltak. Nem fogják segíteni a válság megakadályozását, mert nem jól irányzottak.
A jelenlegi európai válságot azok idézték elő, akik felelőtlenül hagyták az adósságok felhalmozódását és akik nem teljesítették a megkötött megállapodásokat. Ha nem foglalkozunk ezekkel a kulcsproblémákkal, akkor annyi garanciát nyújthatunk, amennyit csak akarunk, de azok akkor sem fognak segítséget jelenteni.
Létezik egy stabilitási és növekedési paktum. Erről már 2004-ben tréfálkozva beszélt Németország és Franciaország. Módunkban állt a paktum megerősítése, különösen automatikus bírságokkal, de mi történik? A bírságok továbbra is a politikai döntéshozataltól függnek. Ez hihetetlen. A német író, Hans Enzensberger jól látta előre, mi fog történni. Megjósolta, hogy a jelenlegi helyzet nyomán a polgárok cinizmussal és megvetéssel fognak tekinteni az európai politikai elitre.
Ilda Figueiredo
(PT) Elnök úr! Az út, amelyen az Európai Unió vezetői haladnak, elfogadhatatlan, a munkavállalók egyre növekvő kizsákmányolásával, új antiszociális intézkedésekkel, amelyek felerősítik az egyenlőtlenségeket, növelik a munkanélküliséget és a bizonytalan munkahelyek számát, fokozzák a szegénységet és a társadalmi kirekesztettséget, ez mind az Európai Unió gazdasági és pénzügyi érdekcsoportjait szolgálja, amelyek nyeresége folyamatosan növekszik.
A válság ürügyén még egy hurkot akarnak tekerni a gazdaságilag törékenyebb országok nyaka köré, felhasználva az európai stabilitási mechanizmus alkalmazására létrehozott feltételeket, hogy a szuverén államokat valójában egyszerű protektorátussá alakítsák át.
A munkavállalók és az emberek éppen ezért ellenzik az ilyen intézkedéseket, ugyanez történt szombaton Portugáliában egy tüntetésen is, amelyen több mint 300 000 ember vett részt, és ez történik ma a portugál parlamentben is, ahol a képviselők többsége bizonyára ugyanezt fogja tenni a negyedik takarékossági csomag kapcsán.
Mindazonáltal, elnök úr, "nem”-et akarunk mondani a nemzetközi erők által Líbiában elkövetett bombázásra is, ahogy "nem”-et mondtunk a régió valamennyi országában - beleértve Líbiát, Bahreint és Jement - küzdő emberek elnyomására.
Jaroslav Paška
(SK) Elnök úr! A pénzügyi források felelősségteljes kezelése alapvető előfeltétele a háztartások, a gyártó vagy kereskedő cégek, a régiók, a nemzetállamok és az államszövetségek megfelelő és stabil működésének.
Természetes éppen ezért, hogy ha az Európai Unió tagállamainak egy csoportja egy egységes közös valuta létrehozása mellett döntött, találnia kell egy mechanizmust annak megelőzésére, hogy a populista politikusok nem fenntartható kötelezettségekkel terheljék a közös valutát - adósságokkal, amelyeket a szavazók támogatásának megszerzésére használnak rövid távon. A versenyképességi paktum meghatároz bizonyos paramétereket, amelyeket különösen az euróövezetbeli országoknak be kell tartaniuk. A probléma ugyanakkor ezeknek a jó szándékú szabályoknak a végrehajtását érinti.
Határozottan úgy gondolom éppen ezért, hogy elérkezett az idő az automatikus bírságok alkalmazására az irányításra vonatkozóan meghatározott, közös szabályok betartásának elmulasztása esetén, hogy ezek a bírságok ne váljanak az Európai Tanácson belüli gyanús politikai egyezkedések tárgyává, ahol a kormányok vezetői számos különböző politikai hibáikat egymás bírságainak elengedésével akarják kárpótolni.
Jacek Saryusz-Wolski
Elnök úr! Két kérdéssel szeretnék foglalkozni. Először is üdvözölni szeretném az Euró Plusz Paktum létrejöttét, amely örömteli esemény. Egy új szerkezet van kialakulóban, amely szinte egy gazdasági Schengennel egyenlő. Fontos, hogy ez befogadó és nyitott legyen azok felé, akik képesek és hajlandóak a részvételre és nem szabad, hogy kétsebességes Európát eredményezzen. A paktum sajnálatos módon félig lesz nyitott a 136. cikket érintő módosítás révén, ahogy az Alkotmányügyi Bizottságban zajló vita és a szavazás megbukott. Így szól: "Kéri, hogy a stabilitási mechanizmus a kezdetektől fogva legyen nyitott azon tagállamok előtt, amelyek pénzneme nem az euró, azonban részt akarnak venni benne”. Félig lesz nyitott, mert nyitott lesz a kötelezettségvállalások előtt. Nem lesz azonban nyitott azok előtt az euróövezeten kívül, akik a jogokban akarnak részesülni.
Az egységes piac köt össze minket, sokkal inkább, mint az euró. Ez nem az euró válsága, hanem néhány euróövezetbeli tagállam válsága. Bármelyik euróövezeten kívüli ország szembesülhet hasonló költségvetési problémával. Hiányzik a logika és a következetesség.
Néhány szó Líbiáról és a mediterrán térség déli részéről: először is, szeretnék gratulálni saját magunknak - valójában nem az Uniónak, hanem annak a néhány tagállamnak, amelyek az emberi jogok és a demokrácia védelmének szószólói Líbiában. Hálásnak kell lennünk Franciaországnak és vezetőjének, Nicolas Sárközynek a vezető szerepért.
Úgy gondolom, ez a kezdete annak, hogy külpolitikánkban az érdekalapú külpolitika helyett az értékalapú külpolitika felé forduljunk. Két lépést kell tennünk. Át kell alakítanunk szomszédságpolitikánkat és azt a társadalmak és kormányok felé kell irányítanunk, valamint el kell érnünk, amit mi Közép- és Kelet-Európában átmenetnek vagy átalakulásnak nevezünk. Ez vészjelzés továbbá a közös biztonság- és védelempolitika átalakítására, megreformálására és megerősítésére, hogy az Uniót ellássuk közös parancsnoki és katonai kapacitásokkal.
Liem Hoang Ngoc
(FR) Elnök úr, hölgyeim és uraim! A holnapi nap, március 24-e szimbolikus nap lesz. Első lépésként a Lisszaboni Szerződés módosítása miatt lesz nevezetes, ami mellett épp most szavaztunk, és amely lehetővé fogja tenni egy állandó európai stabilitási mechanizmus létrehozását. Ez a mechanizmus lehetővé teszi az Európai Unió számára az első eurókötvények létrehozását, amelyek célja az államadósságok finanszírozása alacsony kamatláb mellett spekulatív támadások esetén.
E tekintetben szégyenletes, hogy a folyamat félúton abbamaradt. A piacok irracionális túláradásának kezelése érdekében a Szerződés felülvizsgálatának lehetőséget kellene biztosítania arra, hogy az Európai Központi Bankot feljogosítsa, hogy ugyanazt tegye, mint amit az Egyesült Államok tesz és visszavásárolja az államadósságot, amikor az átváltási árfolyamok feszültek. A folyamat még inkább befejezetlen, hiszen a szükséges kifizetés a versenyképességi csomag, más néven az európaktum végrehajtása. Ez a holnapi nap második szimbóluma. Ezt a csomagot egyhangúlag támogatja a Tanács, a Bizottság és az Európai Központi Bank,
Hölgyeim és uraim! Mindannyian ismerik a washingtoni konszenzust: igencsak szerették azt. Nos, március 24-e a "brüsszeli konszenzus” létrejöttének napja. A "brüsszeli konszenzus” a neoliberális dogma elvakult, feltétel nélküli alkalmazása: a közszolgáltatások és a jóléti állam megszorongatása, a bérek megszorítása és a pénzügyi piacok minimális szabályozása.
Hölgyeim és uraim! A Tanácsnak, a Bizottságnak és az EKB-nak rövid távú a memóriája. Az európaktumnak az irányítási csomagba való transzponálását javasolják, hogy ezáltal megőrizzék rendszerünkben azokat a politikákat, amelyek a gazdasági válsághoz vezettek. Spanyolországban, az Egyesült Királyságban, Írországban és más országokban, a háztartások pénzügyi ágazat által táplált növekvő adósságát nem más, mint a bérek mérsékléséből adódó vásárlóerő válsága eredményezett, amely húsz éve így van. Az eurócsomag sajnálatos módon a bérek megszorításának állandóvá tételét javasolja.
Az államadósságot, ami a gazdasági válság eredménye is, a mindenhol megfigyelhető, értelmetlen adócsökkentések következménye is, amelyet a liberálisok és a konzervatívok támogatnak. Európában a közkiadások nem növekedtek robbanásszerűen: épp ellenkezőleg. A költségvetés és a bérek megszorítása a kamatlábaknak az Európai Központi Bank által már tervezett emelkedésével együtt ki fogja irtani Európában a belső keresletet és az élénkülést a hiány csökkentése nélkül. Holnap a munkavállalókkal együtt a "brüsszeli konszenzus” ellen fogunk tüntetni, ez a harmadik szimbólum március 24-én. Ha nem akarjuk, hogy visszatérjenek a barnaingesekhez hasonlók, akik ellen létrehoztuk Európát, akkor az emberek által megválasztott képviselőknek az emberek oldalán kell állniuk, hogy elítéljék az igazságtalan és egyben hatástalan politikákat.
Anneli Jäätteenmäki
(FI) Elnök úr! Egy állandó válságkezelési mechanizmus létrehozása Európa számára indokolt abban az esetben, ha a jövőben is lesznek válságok. Egyikőnk sem akar több válságot, ennek ellenére ezek bekövetkezhetnek. Sajnálatos mindamellett, hogy a terv szerint az állandó válságkezelési mechanizmust az uniós intézményeken kívül akarják létrehozni. A mechanizmust a lehető legközelebb kell hozni az uniós intézményekhez, hogy azok ellenőrizhessék annak használatát. Valamennyi bírságot továbbá automatikusan kell alkalmazni és nem megbeszélések és tárgyalások eredményeképp.
Szeretném néhány szóban megemlíteni az úgynevezett külpolitikánkat és Líbiát.
A helyzet Líbiában és a nemzetközi közösségben zavaros. Helyes volt a repüléstilalmi övezetre vonatkozó döntés a civilek védelme érdekében. Az EU is részt vett ebben. Most, hogy a szárazföldi erőket érte támadás, úgy vélem, jó okunk van annak megkérdőjelezésére, hogy ezt a repüléstilalmi övezetet erre a célra hozták-e létre. E tekintetben a dolgok közel járnak a háború küszöbének átlépéséhez.
Derk Jan Eppink
Elnök úr! Schulz úr szerint a katonai műveleteket túl gyorsan indították el. Épp ellenkezőleg, azok túl későn érkeztek. A nyugat túl sokáig várt. Elszigetelhette volna Kadhafit Tripoliban és lemondásra kényszeríthette vagy megsemmisíthette volna. Abban a helyzetben épp időben voltunk, hogy megakadályozzuk a tömeges mészárlást Bengháziban.
És mit tapasztaltunk? Franciaország és Nagy-Britannia - két nemzetállam - vette át az irányítást. Gratulálok! Németország szemmel láthatólag a keményvaluta és a gyenge hatalom országa. Németországban védelmi miniszternek lenni a legkockázatosabb munka az országban. Törökország mindeközben szemben áll a NATO-val és az USA hanyatlóban lévő hatalom és nézőként viselkedik.
Félek, hogy most - a Balkánhoz hasonlóan - nem tudunk elmozdulni a holtpontról elkötelezett amerikai vezetés nélkül: olyan vezetés nélkül, amelyet sajnálatos módon az Európai Unió nem tud nyújtani. Az egyetlen politikus, aki tudta hogyan kell bánni Kadhafival, Ronald Reagan volt. Reagan mindvégig helyesen cselekedett.
Nikolaos Chountis
(EL) Elnök úr! Pontosan egy évvel ezelőtt az Európai Unió vezetői és a görög miniszterelnök úgy döntött, hogy Görögország játssza el a gazdasági és társadalmi kísérleti nyúl szerepét. Szélsőséges, antiszociális intézkedések születtek, az államháztartási hiány és az adósság csökkentése, valamint a versenyképesség javításának ürügyén. A kísérlet végén az államadósság épp 150% alatt van, a munkanélküliség 15%-os, a fiatalok körében tapasztalható munkanélküliség 30%, az infláció majdnem 4,4%-os és a gazdaság 6,6%-kal csökkent.
Rehn biztos úr! A görög kísérlet sikertelen volt és gazdasági, társadalmi, valamint politikai szempontból egyaránt megsemmisítette a kísérlet nyulat. Az Európai Unió vezetői ugyanezt a sorsot szánják más olyan tagállamoknak is, amelyek igénybe veszik az európaktumot, amely a görög memorandum európai változata. Mi ellenezzük ezt a csomagot, mert nem akarjuk ellehetetleníteni a munkavállalók, nyugdíjasok és munkanélküliek helyzetét.
Rehn biztos úr! A görög memorandum aláírásakor "jó szerencsét” kívánt a görögöknek. Ha következetes a jókívánságait illetően, akkor pénteken vagy szombaton "jó szerencsét” kell kívánnia az európai munkavállalóknak is.
Hans-Gert Pöttering
(DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Az amerikai politikatudós, Samuel Hantington egyszer megjósolta a civilizációk összecsapását. Ha hittünk volna ennek a jóslatnak, akkor mi magunk is részt vettünk volna a civilizációk összecsapásának előidézésben, egy önmagát beteljesítő jóslat részeként. Mi, az Európai Parlament mindig is az arab államokkal és az ott élő emberekkel való együttműködésért dolgoztunk. Most látjuk, hogy az arab világ lakosai az általunk is képviselt értékek elérésére törekszenek: a demokrácia, a szabadság és a jogállamiság elérésére. Ki gondolta volna néhány héttel ezelőtt, hogy az Arab Liga minket, a nyugati és nemzetközi közösséget kér meg, hogy fékezzük meg a zsarnokot Líbiában? Hirtelen változás van folyamatban az arab világban. Nem követhetünk el semmilyen hibát! Nem lehetünk képmutatóak az arab országok lakosaival szemben, hanem minden lehetséges módon támogatnunk kell őket.
Ma este Tunéziába utazom a Konrad Adenauer Alapítvány nevében, amelynek én vagyok az elnöke, két és fél héttel ezelőtt Kairóban jártam. Szeretném felidézni Konrad Adenauer, a Német Szövetségi Köztársaság első kancellárjának szavait, aki azt mondta: "A szabadság oldalán állunk.” Ma azt kell mondanunk az arab világ lakosainak: "Ha ti magatok ezt akarjátok, akkor mi segíteni akarunk azáltal, hogy szolidárisak vagyunk és tanácsokat adunk a demokráciával kapcsolatban, hogy fel tudjatok készülni a választásokra.”
Megdöbbenve értesültük róla, hogy terrortámadás történt ma Jeruzsálemben és sok ember megsérült. A lehető leghatározottabban elítéljük ezt, akárki is felelős a történtekért. Úgy gondoljuk ugyanakkor, hogy békének kell lennie Izrael és Palesztina között. Ha a szabadság szele fúj keresztül az arab államokon, akkor meg kell ragadni a lehetőséget, hogy békét teremtsünk Izrael és Palesztina között is, hogy Izrael biztonságos határok között létezhessen, továbbá, hogy a palesztin emberek is, akik ugyanolyan méltóságot érdemelnek, mint az izraeliek, biztonságos határok között élhessenek. Ez a mi feladatunk, most hogy ez a jelentős változás van folyamatban az arab világban: hogy az Európai Unió nevében hozzájáruljunk ehhez egységes és határozott módon.
(Taps)
Pier Antonio Panzeri
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim! A bejelentett intézkedéseken túl, azon tűnődöm, hogy az európai politika elegendő-e. Természetesen időbe telik az Európai Unió számára, hogy kialakítsa a vezető szerepet, különösen a külpolitikában, de amint tudjuk, bizonyos helyzetek kialakulnak és sajnálatos módon nem hagynak elegendő időt számunkra, továbbá gyors cselekvést és előrelátást követlenek meg tőlünk.
Mostanra egyértelművé vált, hogy nem teljesítjük a követelményeket a mediterrán térség, és különösen Líbia ügyeit illetően: fokozottabban kell reagálnunk annak felismerésére, hogy esetleg határozottabb cselekvésekre van szükség annak megértéséhez, hogy mi is történik valójában és összehangolt fellépésre van szükség a mediterrán térség tekintetében.
Valójában mindenki számára egyértelmű, hogyha megnézzük Líbiát, akkor lényeges különbség van a teljes Európa általi közös fellépés és a cselekvésre hajlandó országok által végrehajtott fellépés között, ez a jelenlegi helyzet. Nem, azt üzenem a Tanács és a Bizottság képviselőinek, hogy még nem tartunk itt.
A Tanács nem válaszolt bizonyos kérdésekre és ezt most gyorsan kell pótolnia. Azon tűnődöm, hogy a humanitárius erőfeszítések mellett valóban tudjuk-e, hogy mit cselekedjünk, ha az 1973. számú határozat nem elegendő és ha egyes országok túllépik saját mandátumukat.
Másodszor, szeretném megismerni a Tanács álláspontját a műveleti parancsnokságot illetően: a NATO azt mondta nekünk, hogy technikai szerepet tölt be, de nem nyújt politikai iránymutatást. Valóban úgy gondoljuk, hogy boldogulni tudunk így is, anélkül, hogy az Európai Unió határozottabb és egységesebb hangját próbálnánk kialakítani ahelyett, hogy rásóznánk a munkát azon kevesekre, akik hajlandóak azt elvégezni?
Végül, a folyamatban lévő műveletek, valamint az Arab Ligával és az Afrikai Unióval való kapcsolat keretében, alapvető fontosságú annak megelőzése, hogy beavatkozásunkat végül negatívan értékeljék, és ezáltal bizonytalanságot és veszélyes változtatásokat kockáztassunk. Tisztában vagyunk ezzel? Talán nem teljesen: ezek olyan kérdések, amelyek nem bürokratikus válaszokat, hanem megfelelő politikai válaszadásokat kívánnak meg, elsőként a Tanács holnapi ülésén.
Olle Schmidt
(SV) Elnök úr! Az eurót kritizálók az én országomban azt mondják, hogy a görögországi és írországi helyzet bizonyítja, hogy az euró nem működik. Azt mondják, jobb az euróövezeten kívül maradni. Tévednek.
Tízéves történelme során az euróövezet stabilitást, alacsony inflációt és több millió új munkahelyet teremtett. Az állandó válságmechanizmus abszolút végső megoldásként fog működni abban az esetben, ha egy ország jelentős gazdasági nehézségekkel néz szembe.
Nem az euró a válság kiváltó oka, ahogy azt a biztos úr igen helyesen hangsúlyozza. Épp ellenkezőleg, a közös valuta fontos része a megoldásnak, és egy olyan ország, mint Svédország, eddig a pontig érdekelt a dologban. Nagyon sajnálom éppen ezért, hogy a svéd parlamentben a többség nem támogatja Svédország csatlakozását az európaktumhoz. Ez csökkenti országom befolyását. Ha Svédország az EU belső köréhez akar tartozni, ahogy azt a svéd kormány állítja, azt nem segíti elő, ha az üléstermeken kívül ülünk. Dánia, a dán kormány és parlament támogatja az eurót. Ez Svédország számára is lehetséges kell, hogy legyen.
Georgios Toussas
(EL) Elnök úr! A Görög Kommunista Párt elítéli az Amerikai Egyesült Államok, Franciaország, Nagy-Britannia és a NATO által kirobbantott új illegális imperialista háborút Líbiában.
A humanitárius segítségnyújtásban lévő érdek szégyenteljes képmutatás. Az imperialisták valódi célkitűzése az olaj, a földgáz és az értékteremtő források Líbiában, Észak-Afrikában és a régióban általában véve. Az USA, a NATO és az Európai Unió által tanúsított imperialista agresszió növeli azon kockázatokat, amelyeknek az emberek a régióban általánosságban már így is ki vannak téve. Az új paktum és az eurót összefogó gazdasági kormányzás tömeges munkanélküliséget és szegénységet fog eredményezni. Az európai támogatási mechanizmus a szabályozott csőd és a nemzetek számára biztosított biztonságos fizetésképtelenség mechanizmusa a vagyonos osztály nyereségének védelme érdekében.
Ez az USA szabad világa. Ez a demokrácia és a szabadság Európai Uniója. A valódi dilemma a következő: az emberek vagy a vagyonos osztály fog mulasztást elkövetni? Nem engedhetjük, hogy az emberek fizessenek az imperialista barbárság és kapitalista válság következményeiért. Nem kárhozathatjuk őket állandó munkanélküliségre és szegénységre, éppen ezért arra biztatjuk őket, hogy lázadjanak fel és álljanak ellen ennek az imperialista intervenciónak és harcoljanak modern jogaikért és a növekedés alternatív elérési módjáért, amely a helyi igényeket, és nem a monopóliumok nyereségét szolgálja.
Paulo Rangel
(PT) Elnök úr! Először is szeretném felhívni a figyelmet arra az értékre, amelyet az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és különösen az ENP képviselőcsoport portugál tagjai a következő Tanácsnak, a megtalált megoldásnak - amely őszintén szólva jobb, mint amire számítottunk -, és különösen kollégáim, Brok úr és Gualtieri úr munkájának tulajdonítanak, akik a Parlament nevében elkészítették a jelentést a Bizottság állásfoglalásaival összhangban, közelebb hozva az alapot valamihez, ami egyértelműen az Unió módszerét követi és távolabb viszi egy kormányközi megoldástól.
Következőként azt akarom mondani valamennyi képviselőtársamnak, akkor, amikor Portugália politikai válságon megy keresztül, hogy a Portugál Szociáldemokrata Párt (PSD), amely az ENP képviselőcsoport része, készen áll jövőbeli választások irányítására. Az euróövezetre vonatkozó kritériumoknak megfelelően fogunk irányítani továbbá, teljesítve valamennyi kitűzött célt és ezen túlmenően elvégezzük, amit a Portugál Szocialista Párt (PS) 13 év alatt, ismétlem, 13 év alatt nem volt képes elvégezni.
A szocialista kormány látványos bukást ért el. Mindent, ami Portugáliában történt, a PSD előre látott a 2009-es választások során. Részt vettem abban a kampányban és felhívtuk a figyelmet arra, hogy ez fog történni. Most éppen ezért vagyunk itt, hogy elmondjuk, minden biztosítékot megadunk az Európai Unió számára és különösen partnereink számára az euróövezetben, teljesítünk minden feltételt, amely megerőltető lesz és áldozatokat fog követelni a portugál emberektől. Most az egyszer azonban lesz egy hiteles személy a kormányban, ellentétben a jelenlegi portugál kormánnyal, amelynek négy stabilitási és növekedési programot kellett létrehoznia, és amely folyamatosan új megoldásokat keres anélkül, hogy hiteles válaszokat tudna nyújtani a piacok számára, olyan választ, amely Portugália és Európa érdekeit szolgálná.
(Az előadó beleegyezett, hogy válaszol a 149. cikk (8) bekezdése szerinti kékkártyás kérdésre)
Edite Estrela
(PT) Elnök úr! Csak azt szeretném kérdezni Rangel úrtól, tekintettel arra, hogy itt azt állítja, a következő portugál kormány ugyanazokat a megszorító intézkedéseket fogja előterjeszteni és ugyanazokat a célokat fogja kitűzni, amelyekről megállapodás született Brüsszellel, nem gondolja, hogy infantilis és meggondolatlan dolog politikai válságot provokálni, vajon azt gondolja, hogy Portugália túl nagy árat fog fizetni és ez túl sok áldozatot fog követelni a portugál emberektől? Erre szeretnék választ kapni. Nem a hatalom iránti vágy az oka ennek a magatartásnak?
Paulo Rangel
(PT) Elnök úr! Nagyon szívesen válaszolok, azonban nem akartam egy európai parlamenti vitát a portugál politikáról szóló vitává változtatni. Ha ugyanis Estrela asszony a portugál politikát akarja megvitatni, van erre egy egyszerű megoldás: választások lesznek, jelöltesse magát a portugál parlamentbe és akkor az ellenzékben lehetősége lesz a Portugália számára tervezett politikák megvitatására a Portugál Szociáldemokrata Párttal.
A következőt szeretném azonban elmondani: nem akarunk még egy olyan kormányt, amely két év alatt négyszer bukott meg. Ez lehetetlen, fenntarthatatlan és a piacok szemében nem hiteles: nincs több megoldás a kormányon lévő Portugál Szocialista Párt számára.
(Az előadó beleegyezett, hogy válaszol a 149. cikk (8) bekezdése szerinti kékkártyás kérdésre)
Liisa Jaakonsaari
(FI) Elnök úr! Nem lesz módomban feltenni ezt a kérdést a portugál parlamentben, így most közvetlenül Önhöz fordulok: Portugália Európai Néppárti (Kereszténydemokrata) képviselőcsoportja miért nem támogatja ezt a nagyon fontos javaslatot? A teljes euróövezet és az Európai Unió is válságba kerülhet, ha későn születnek meg a határozatok. Miért nem támogatják itt és most a javasolt megoldásokat?
Paulo Rangel
(PT) Elnök úr! A Portugál Szociáldemokrata Párt (PSD) felelősségteljesen támogatta valamennyi megszorító csomagot, ellentétben az Unió országainak számos más pártjával. Amikor a kormány látványosan megbukott - és nincs további mentsége, képtelen egyetlen eredményt is felmutatni két teljes év után - és a piaci helyzet változatlan marad, a PSD számára nincs más lehetőség, minthogy a megoldást támogassa. A megoldás az új választás, új kormány, új hitelesség Portugália, valamint Európa és az euróövezet számára.
Simon Busuttil
(MT) Elnök úr! Két héttel ezelőtt ez a Parlament bátor politikai állásfoglalást fogadott el, amely - többek között - a Líbia feletti repüléstilalmi övezet létrehozását célozza meg. Mindössze egy héttel ezelőtt, amikor az Egyesült Nemzetek Biztonsági Tanácsa még nem fogadta el ezt az állásfoglalást, tartottunk egy másik ülést, amely során igen elkeseredettek voltunk Bengházi küszöbön álló bukása miatt és végül a forradalom összeomlása miatt, amely a demokráciáért harcolt Líbiában. Múlt csütörtökön, egy nappal később az állásfoglalást elfogadták és négy nappal ezelőtt hajtották végre.
Elnök úr! Fontosnak tartom, hogy folytassuk ennek az állásfoglalásnak a végrehajtását és továbbra is támogassuk a líbiai embereket, miközben megvédjük őket a további mészárlásoktól és segítjük őket a demokrácia irányába való átmenet során.
Két másik kérdéssel is foglalkoznunk kell. Először is, továbbra is széleskörű humanitárius segítséget kell nyújtanunk a líbiai emberek és különösen a Líbiából Tunéziába és Egyiptomba menekülő menekültek számára. Másodszor, fel kell készülnünk a menekültek lehetséges tömeges kivándorlására az Európa Unió országaiba. Ez végül is nemcsak a mediterrán uniós országok felelőssége, hanem mindannyiunké.
Tunne Kelam
Elnök úr! Az ENP képviselőcsoport üléstermét ma hivatalosan az Európa Unió egyik alapító atyja, Alcide de Gasperi után nevezték el. Az ő idejében a válság megoldásának kulcsa egy nemzetek feletti megközelítés volt, amely szerint először az európai közös érdekekről gondoskodtak. Azon államférfiak közé tartozott, annak ellenére, hogy a XIX. században született, akik képesek voltak a XXI. századi Európa vízióját kialakítani.
Ahhoz, hogy a mai gazdasági válság folyamatot visszafordítsuk, olyan államférfiúi képességekre van szükség, amelyek nem a következő választásoktól függnek és elsősorban nem a nemzeti üdvözülésre koncentrálnak, hanem a következő generációkra és Európa egészére összpontosítanak. Ami az Európai Tanácsot illeti, üdvözlöm a stabilitási mechanizmus új szövegét, valamint az euróövezet reformcsomagját.
Másodszor, remélem, hogy a versenyképességi csomag hitelesnek fog bizonyulni és az euróövezeten kívüli államokat is vonzani fogja. Fontos, hogy valamennyi kormány jelentős nemzeti ígéreteket tegyen versenyképességi pozíciónk fejlesztése érdekében.
Harmadszor, az egységes piac kapcsán némileg aggódom, hogy ambiciózus célkitűzései alapvetően csökkentek és működési hatékonysága akár szinte teljesen lényegtelenné válhat. Miközben új lépésekről döntünk éppen ezért, bizonyítsuk politikai akaratunkat és hitelességünket az európai együttműködés alapját jelentő négy szabadság, többek között a belső piac és a szolgáltatási irányelv teljes körű végrehajtása révén.
Wim van de Camp
(NL) Elnök úr! Először is, szeretném kifejezni együttérzésemet és részvétemet a Japán emberek felé. Tudom, hogy pillanatokon belül megkezdjük a Japánról szóló vitát, de remélem, hogy az elkövetkező napokban is a Tanács eleget tesz a Japántól a szakértői segítségnyújtásra vonatkozó bármilyen kérelemnek. Gyakran beszélünk a fejlődő országokról, most azonban egy igen fejlett országban lévő katasztrófaövezettel állunk szembe, ahol további segítségre lehet szükség.
A második pont, amiről beszélni szeretnék, Líbia. Nem gondolom, hogy a ma itt elhangzott barátságos szavak, még a Bizottság által elmondottak is meg tudnák változtatni a tényeket, hogy az Európai Unió nincs jelen Líbiában, és jelenleg arra sem képes, hogy megállítsa a városokban kialakult válságot vagy Kadhafi szárazföldi csapatainak cselekedeteit.
Szeretnék gratulálni a francia elnöknek, hogy az utolsó pillanatban biztosította, hogy az Európai Unió valóban képes volt tenni valamit a NATO-val konzultálva, azonban az emberek szenvedése még nem ért véget és bölcs lenne a részünkről, ha mérsékelten állnánk szerepünkhöz. Európa sikeresebb a válság utáni, mint a válság alatti segítségnyújtásban, ahogy azt már korábban is elmondtam.
Végül szeretném megemlíteni az európaktumot. Úgy gondolom, hogy valóban fontos előrelépések történtek. Barroso úr sarokkőnek nevezte a paktumot, azonban nem gondolom, hogy ez a sarokkő teljesen a helyére került volna mostanra, és a következő hónapokban haladást kell elérnünk. Ez nem fog holnapra megoldódni.
Seán Kelly
Elnök úr! Barroso úrhoz hasonlóan én is a gazdasági helyzetre szeretnék összpontosítani, különösen, hogy országom részesül az EU és az IMF kisegítő csomagjából ebben a rendkívüli időszakban. Mindazonáltal új kormány és új remény van Írországban. Legelső beszédében miniszterelnökünk azt mondta, hogy hidakat akar építeni Európában, azt akarja, hogy az ország megálljon a saját lábán és kivegye a részét a munkából - és elkötelezettek vagyunk ezt illetően.
Két dolog van azonban, amelyet mindenképp el kell végeznünk. Először is, a felszámított kamatláb drákói és fenntarthatatlan. Azt szeretnénk, ha ez legalább 1-2%-kal csökkenne. Másodszor, folyamatos finanszírozási biztosítékra van szükség bankjaink számára egészen addig, amíg azok újra működésképesek lesznek. Nem akarunk nyomás alatt lenni a társasági adónk miatt, és különösen nem akarunk előadásokat hallgatni olyan emberektől, mint például Sárközy úr, aki úgy tűnik, nagyon kényelmesen érzi magát a 8,2%-os tényleges kamatláb kapcsán Franciaországban, miközben a mi tényleges kamatlábunk valójában 11,9%. Talán először a saját szemében lévő szálkát kellene megnéznie, mielőtt az Ír-tengerre szegezi figyelmét.
Mi az ellenszolgáltatás? Elsőként életbe lép a megtakarítási csomag, a polgárok bosszúságára és fájdalmára. Másodszor, szükség esetén fontolóra veszünk egy adósságcsomagot, mint amilyen Németországban is létezik 2009 óta. Harmadszor, elgondolkodunk egy független európai költségvetési ügynökség felállításáról. Ez is nagyon fontos, mert nem gondolom, hogy létezik független nemzeti ügynökség.
Azt szeretném kérni Barroso úrtól, akinek most van a születésnapja, és kollégáitól, hogy segítsék Írországot, hogy segíteni tudjon saját magán most ezzel az egyetlen alkalommal és nem fogunk többször segítséget kérni kisegítés formájában.
Krzysztof Lisek
(PL) Elnök úr! Üdvözlendő, hogy az Európai Unió vezetői ilyen sokat foglalkoztak az elmúlt hetekben és napokban azzal, hogy mi történt Líbiában és Észak-Afrika más országaiban. Meggyőződésem, hogy ezen intézkedés révén meg fogjuk tudni előzni a civil lakosság lemészárlását, és abban is biztos vagyok, hogy a líbiaiak saját maguk fogják megbuktatni a zsarnokot.
Nem tagadhatjuk ugyanakkor, hogy a belső kihívásokat is meg kell említeni - az Európai Unió és intézményei működésével kapcsolatos kihívásokat, a belső működéssel, a közös külpolitikával és a közös biztonság- és védelempolitikával kapcsolatos kihívásokat. Az Európai Unió egyes tagállamai között felmerülő nézeteltérések rávilágítanak, hogy milyen messze vagyunk a valódi közös politikára irányuló célkitűzés elérésétől, amely összeegyeztethető a Lisszaboni Szerződés szellemével.
Ez a teljes nemzetközi közösség számára kihívást jelent. Jó, hogy együtt dolgozunk az Egyesült Államokkal és a NATO más tagjaival, jó, hogy párbeszédet folytatunk az Arab Ligával és az Afrikai Unióval, továbbá jó, hogy párbeszéd van köztünk és Izrael között. Úgy vélem, Pöttering úr hangsúlyozott egy nagyon fontos dolgot, mégpedig, hogy ami ma Észak-Afrikában, Líbiában és Egyiptomban történik, nagyon komoly következményeket vonhat maga után, és ezek a következmények hatással lehetnek a békefolyamat jövőjére is. Nem szabad megfeledkeznünk erről a tanácsról és tekintettel kell rá lennünk!
Gondolnunk kell továbbá ezeknek az országoknak a jövőjére és a demokrácia és az emberi jogok előmozdítására, és nem szabad csak tűzoltóként dolgoznunk, valamint gondolnunk kell azokra az európai országokra, ahol ilyen - baljós- folyamatok előfordulhatnak.
Michael Gahler
(DE) Elnök úr! Az Európai Tanácshoz intézett felhívásában Van Rompuy úr bejelenti, hogy munkavacsoránkat a Líbiában és a déli szomszédos országokban történő események számbavételével fogjuk kezdeni. Remélem, hogy senki nem fog ettől megfulladni, de ehelyett egyértelmű - és egyben egységes - üzeneteket kell közvetítenünk céljainkról Kadhafi tábornoknak és a líbiai lakosságnak, ugyanakkor saját polgárainknak is, akiket bosszant az egység hiánya a diktátor hatalomhoz való ragaszkodása ellenére.
Helyesen tesszük, ha kibővítjük feketelistánkat bizonyos emberekkel és befagyasztjuk a líbiai nemzeti olajtársaság számláit. Azt is szeretném látni azonban, hogy az EU és nem a NATO az, amelyik nem feledkezik meg a kapacitással és képességekkel kapcsolatos saját döntéseire, és képes végrehajtani a fegyverembargót a tagállamok haditengerészeti erőinek segítségével. Végtére is ők a szomszédaink. Ha ezt tettük volna, elkerülhettük volna a NATO-ban nemrégiben bekövetkezett, Törökországgal kapcsolatos feszültséget és csökkentettük volna az amerikai szövetségeseinkre nehezülő terhet.
Remélem, hogy az EU humanitárius misszióinak megtervezése nemcsak a háborús menekültek befogadására fog koncentrálni a líbiai határ egyiptomi és tunéziai oldalán, hanem aktív humanitárius segítségnyújtást is fogunk biztosítani Líbia azon részein, amelyek már felszabadultak Kadhafi tábornok uralma alól. Ezt szükségesnek tartom ahhoz, hogy egyértelművé tegyük szándékainkat a Tripoliban lévők előtt.
Görögország kommunista képviselőjének azt szeretném mondani, hogy épp most kaptam a hírt Moszkvából, hogy Sztálin halott. Új irányelvek készülnek a politikai hivatalban, de nyilvánvalóan Ön még nem kapta meg azokat.
Cristian Dan Preda
(RO) Elnök úr! Úgy vélem mindannyian egyetértünk a Líbiában zajló beavatkozás végső célját illetően: teljes mértékben véget akarunk vetni a Kadhafi rezsim által civilek ellen elkövetett elfogadhatatlan erőszakos cselekedeteknek és bántalmazásoknak.
Úgy gondolom, hogy az ENSZ Biztonsági Tanácsa 1973. számú határozatának 8. bekezdése cáfolhatatlan jogi alapot teremt a repüléstilalmi övezet minden eszközzel való tiszteletben tartásának biztosítására, amelynek célja a civilek védelme. Meg akarom említeni ugyanis, hogy az 1973. számú határozat elfogadását megelőzően az Európai Parlament az első egyik olyan nemzetközi intézmény volt, amely sürgette egy ilyen övezet létrehozását a legutóbbi strasbourgi plenáris ülés során.
Az Európai Tanács holnap kezdődő ülésére tekintettel, úgy vélem, két fontos tényező létezik a líbiai intervenció sikerének biztosítására. Véleményem szerint a kulcsszavak a "koordináció” és az "egyértelműség”. Mindenekelőtt a Lisszaboni Szerződés szellemével összeegyeztethető, uniós szintű koordinációra gondolok a humanitárius aspektusok kapcsán. A NATO-val való koordináció is létezik: úgy vélem, hogy cselekvéseinknek ki kell egészíteniük a NATO cselekvéseit. Végül, az Arab Ligával való koordináció is nagyon fontos, mert a folyamatban lévő regionális támogatás alapvető aspektusa lesz a Líbiában végrehajtandó cselekvéseinknek.
Végezetül, egyértelműen elkötelezettnek kell lennünk arra vonatkozóan, hogy véget vessünk a civilek elleni erőszaknak. A helyzet sikeres megoldása nagymértékben az általunk közvetített üzenet egyértelműségétől függ.
Ildikó Gáll-Pelcz
(HU) Tisztelt elnök úr! Tisztelt miniszter asszony! Tisztelt Bizottság! A legújabb gazdasági adatok szerint Európa kifelé halad a válságból. Ezt a folyamatot a következő EU-csúcs tovább erősítheti. A hétvégi tanácsülés áttörést hozhat az európai politizálásban, újabb szintre emelve az európai szolidaritást. Az elfogadás előtt álló intézkedéscsomag egyik fontos eleme az a makrogazdasági koordinációs ciklus, az európai szemeszter, melynek első szakaszát a magyar elnökség által elkészített szintézisjelentés zárja. Ez a jelentés azért is fontos, mert lehetőséget teremt arra, hogy a válság utáni versenyképes Unió gazdasági képét megrajzolhassuk. A soros magyar elnökségnek mindezek mellett jelentős szerepe volt abban is, hogy a múlt hét folyamán a hatos jogszabálytervezet-csomag általános irányvonala elfogadásra került, s ennek köszönhetően elkezdődhet a Parlament és a...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Gratulálok a magyar elnökség elmúlt hetekbeli tevékenységéhez. Ez egy igazi sikertörténet. De ez egyben Európa sikere is. Minden adott ahhoz, hogy a hét második felében megrendezendő európai tanácsi ülésen megszülessen a végleges megállapodás az Európai Unió új gazdaságpolitikai keretrendszeréről. Ezzel az egész európai integráció egy új szakaszába léphet. A gazdasági kormányzás megújult keretrendszerében nagyon nagy a mi felelősségünk, az Európai Parlamentnek a felelőssége is, hiszen jó lenne első olvasatban elfogadni ezt a hat jogszabályt. Késlekedés esetében egész Európa veszíthet. Gratulálok Brok és Gualtieri uraknak a mai jelentéséhez. Köszönöm, hogy a Tanács rugalmas volt és az Európai Parlamentet nem csak most...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Pat the Cope Gallagher
(GA) Elnök úr! Támogatom, amit az ír kormány tesz a kamatláb csökkentésének elérése érdekében az Írországgal kapcsolatos EU-IMF program keretében. Az Európai Bizottság egyértelművé tette, hogy hajlandó támogatni a kamatláb-csökkentést, és reményeim szerint a 27 tagállam konszenzusra fog jutni ennek a kérdésnek a felülvizsgálatát illetően.
Mind Írországnak, mind az Európai Uniónak érdeke annak biztosítása, hogy adósságunk fenntartható maradjon. Lényeges, hogy az EU pénzügyi támogatási mechanizmusának árképzése megfizethető és igazságos legyen.
Széles körben ismert, hogy egyes országok engedményeket várnak Írországtól a kamatláb-csökkentésért cserébe. Úgy tűnhet, hogy nyomás nehezedik Írországra, hogy növelje társasági adóját például - nincs idő arra, hogy belekezdjek a tényleges adó és a társasági adó közti különbség kérdésébe -
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Andrew Henry William Brons
Elnök úr! Az Európai Tanács tehát el fogja fogadni a Szerződés módosításáról szóló határozatot az európai stabilitási mechanizmus tekintetében, azonban állítólag segíteni fog az országoknak, hogy az euróövezet tagjai maradjanak. Ez természetesen nem fog sikerülni: nem azért, mert pénz kell a probléma megoldásához, hanem mert a probléma állandó. Ez a mechanizmus megpróbálja majd elérni, hogy hegynek felfelé folyjon a víz!
Egy ország valutájának külső értékének tükröznie kell a valuta iránti keresletet és kínálatot, amelynek természetesen tükröznie kell a látható és láthatatlan export iránti keresletet, valamint a látható és láthatatlan import iránti keresletet, valamint a tőkemozgásokat.
Ugyanaz a valutaérték nem tükrözheti 17 különböző ország gazdasági körülményeit. Messze vagyunk attól, hogy olyan mechanizmusra legyen szükség, amely a sikertelen országokat az euróövezeten belül tartja, olyan mechanizmusra van szükség, amely kimenti abból az országokat. Azok az országok is jobban fognak működni az övezeten kívül átértékelt valutákkal, amelyek sikeresek voltak az euróövezetben.
Petru Constantin Luhan
(RO) Elnök úr! Elengedhetetlennek tartom, hogy az Európai Tanács március 24-i és 25-i ülésein véglegesítésre kerüljön az Európai Unió gazdasági kormányzásának megerősítését célzó hiteles jogszabálycsomag.
E tekintetben a kohéziós politika és a közös agrárpolitika kiemelt terület az Európai Unió új, 2013 utáni költségvetéséről szóló tárgyalások során.
Nélkülözhetetlen, hogy az EU 2013 utáni költségvetésének jelentős részét fenntartsuk a kohéziós politikára annak biztosítása érdekében, hogy az Európai Unió teljesítse ambiciózus célkitűzéseit és megfelelő támogatást nyújtson az Európa 2020 stratégia végrehajtására.
A kohéziós politikának ugyanakkor hatékony befektetéseket kell eszközölnie, különösen a stratégiai alap programozása, a célkitűzések tematikus összpontosítása és a végrehajtási szabályok egyszerűsítése révén.
Zigmantas Balčytis
(LT) Elnök úr! Ma jóváhagytuk a Lisszaboni Szerződés módosítását, ami elő fogja segíteni az állandó euróstabilitási mechanizmus létrehozását. Szolidarást tanúsítottunk azáltal, hogy egyetértettünk a Szerződés módosításával és annak felismerésével, hogy nehéz gazdasági és pénzügyi helyzetben vagyunk és nagyon konkrét cselekvéseket kell végrehajtanunk a gazdasági koordináció és felügyelet kapcsán. Ez a mechanizmus és a garanciaalap csak az euróövezet tagjaira vonatkozik, miközben az euróövezeten kívüli országok marginalizálódni fognak, az Európai Unió töredezettségét és a közösségi módszer visszautasítását kockáztatva ezáltal. Az Európai Uniónak éppen ezért nagyobb mértékű szolidaritást kell mutatnia az euróövezeten kívüli országoknak való segítségnyújtás révén is, hogy azok a klub tagjává váljanak, valamint vissza kell szerezni valamennyi döntéshozatali jogot az Európai Unióban, és ezáltal ki kell küszöbölnünk az átmeneti eltérést az EU csatlakozási megállapodásában.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Elnök úr, biztos úr! A Tanács következő ülésével kapcsolatban két kérdésre szeretném felhívni a figyelmet.
Az első, hogy számos intézkedés jellegét tekintve antidemokratikus. A nemzeti parlamentek és az Európai Parlament, mint az egyetlen választott szervek szerepe gyengülni fog és a központi végrehajtó szervek jogkörei erősödni fognak. A szigorú bírságok és automatikus jellegük korlátozni fogja a nemzeti parlamentek gazdasági politikára gyakorolt befolyásának mértékét. Hasonlóan negatívan értékelem, hogy a Bizottság az Európai Parlament bevonása nélkül dolgoz ki jogszabályokat a makrogazdasági mutatókra vonatkozóan.
Másodszor, számos javasolt intézkedés nem eredményes. Hogyan akarja a Bizottság helyreállítani a gazdasági növekedést és a foglalkoztatást? Olyan politikákat javasolnak, amelyek elfojtják a hazai keresletet és az exportra hagyatkoznak. Szinte biztos, hogy a politikák ilyen jellegű kombinációja nem fogja kivezetni az EU-t a válságból. Antidemokratikus és korlátozó politikák helyett, biztos úr, azt szeretném elmondani...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Liisa Jaakonsaari
(FI) Elnök úr! A mai rossz hír az volt, hogy a portugál konzervatívok elutasítják ezt a csomagot abban a reményben, hogy új választásokat fognak tartani. Ily módon a teljes euróövezet válságba kerülhet, mert a késlekedés a jelenlegi helyzetben méregként hat. A piacok is figyelik, hogy az Európai Unió képes-e döntéseket hozni.
Nagyon fontos, hogy megoldásokat találjunk. Ez történelmi döntés lesz, mert a koordináció ősrégi rendszerétől elszakadunk, amelyben csak kevesen akarják, hogy koordinálják őket, a kormányzás irányába, amely az európai gazdasági szerkezet teljesen új típusa, és egy jó dolog. Sajnálatos módon a teljes projekt hírnevét elhomályosította Sárközy és Merkel neoliberális...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Olli Rehn
a Bizottság tagja. - Elnök úr! Először is hadd köszönjem meg tisztelt képviselőtársaimnak a rendkívül felelősségteljes vitát az Európai Tanács következő heti ülése kapcsán. A Bizottság nevében szeretnék hozzászólni a Líbiával és Japánnal kapcsolatos számos felszólaláshoz, mielőtt a gazdasági kérdéseket érinteném. Ahogy Ön is tudja, a Bizottságnak nincs jogköre a biztonsági és védelmi fronton, azonban az európai válaszadást összeegyeztettük a líbiai határon egyre fokozódó humanitárius válsággal. Az ENSZ Biztonsági Tanácsának 1973. számú határozata alapján végrehajtott repüléstilalmi övezettel kapcsolatos katonai akció új körülményeket teremtett, amelyeket figyelembe kell venni a biztonságos és hatékony humanitárius segítségnyújtás során azok számára, akiknek szüksége van rá, akár a határokon, akár Líbia területén. Ez új reményeket ébresztett, hogy ártatlan civilek életét lehet ezáltal megmenteni.
A Japánban bekövetkezett eseményeknek ugyan nincsenek azonnali egészségügyi hatásai az Európai Unió polgáraira, fontos azonban az EU nukleáris biztonságra vonatkozó politikáinak, valamint a hatályban lévő készenléti tervek és biztonsági intézkedések felmérése. A Bizottság valamennyi rendelkezésre álló eszközt felhasznál többek között a jövőbeli biztonságra kifejtett hatás vizsgálatára. Véleményem szerint Japán példájából azt a tanulságot vonhatjuk le, hogy a kockázatok valósággá válhatnak, amit lehetetlennek gondoltunk, azt most a tervezés részévé kell tennünk. A nukleáris létesítmények átfogó biztonság- és kockázatelemzésre vonatkozó európai megközelítés maximalizálná az európai szintű hatásokat.
A végső következtetések levonása előtt elengedhetetlen a Japánban bekövetkezett baleset teljes körű vizsgálata, az értékelésnek a legfontosabb kérdéseket kell érintenie, így a földrengésekre, valamint a reaktor hűtésére használt sürgősségi erőforrás támogatására vonatkozó biztonsági követelményeket.
A gazdaságpolitikáról szóló vita is tükrözte annak nagyságát, hogy mi forog kockán az Európai Tanács holnap ülésén, és bízom benne, hogy az innen küldött üzenetek meghallgatásra találnak és figyelembe azokat veszik Európa fővárosaiban. Helyénvaló az az állítás, hogy az Európa Unió jelentős fejlődésen ment keresztül idén márciust követően. A pénzügyi válság, amely gazdasági recesszióvá, majd államadóssággá és bankválsággá alakult, arra kényszerítette Európát, hogy új iránymutatásokat keressen, valamennyi lehetséges opciót megfontoljon és hosszú távú következményekkel járó döntéseket hozzon.
Ahogy Barroso elnök úr bevezető megjegyzéseiben elmondta, egy olyan átfogó stratégiával fogunk válaszolni a kihívásra, amely az Európai Unió erejére, értékeire és intézményeire épül. Ma pontosan olyan kihívásokkal állunk szembe, amelyek érdekében létrehozták az Európai Uniót: hogy összefogás eredményeképp ellenálljon a viharoknak és közös erőfeszítések révén erősebben lábaljon ki a válságból, mint amilyen azelőtt volt.
Több hónapon át tartó nagyon hosszú tárgyalások eredményeképp a gazdaságpolitikára vonatkozó átfogó válasz elemei végül az Unió vezetői előtt vannak, hogy azokról megegyezzenek és elkötelezzék magukat azok iránt az Európai Tanács holnapi ülésén. A tagállamok, és különösen az euróövezet tagállamai valamennyien nagyon elkötelezettek a fokozott költségvetési konszolidáció és a növekedésösztönző strukturális reformok iránt. Jelenleg ez a legfontosabb sarokköve annak, hogy ezt a stratégiát illetően haladást érjünk el.
Másodszor, a Tanács és a Parlament egyaránt megvalósítja arra vonatkozó kötelezettségvállalását, hogy véglegesítse a Bizottság gazdasági kormányzásról szóló jogalkotási csomagját a nyár előtt. A megerősített gazdasági kormányzás valóban az általunk adott átfogó válasz sarokköve.
Harmadszor, az állandó európai stabilitási mechanizmus 2013 júniusától kezdődően lép működésbe, 500 millió euró értékű tényleges hitelezési kapacitással. Ennek a döntésnek a nyomán elegendő behatároló hatással rendelkező pénzügyi óvintézkedés fog működni, hogy a legkisebb kétséget is eloszlassa cselekvési kapacitásunkat illetően még a legfeszültebb helyzetekben is.
A Bizottságnak központi szerepe lesz az európai stabilitási mechanizmus műveleteinek működtetésében, és az ESM és az uniós intézmények - köztük természetesen az Európai Parlament - közötti kapcsolat egyértelmű és határozott lesz. Kellő időben kell javaslatot tennünk a Szerződés 136. cikkén alapuló rendeletre, amely meghatározza a politikai feltételesség megállapítására, valamint az országfelügyeletre vonatkozó uniós kerettel való következetesség biztosítására vonatkozó lépéseket.
Végül, de nem utolsósorban, a bankszektort teljes mértékben helyre kell állítani a reálgazdaság, a vállalkozások és a háztartások részére való hitelszolgáltatás megóvása érdekében. A bankok stressztesztjének következő fordulójára a következő hónapokban kerül sor, az eredmények fogják meghatározni az EU bankszektorának szükséges szerkezetátalakítását és lehetséges feltőkésítését. Az eredmények nyilvánosságra hozatala előtt valamennyi tagállamnak határoznia kell, és elő kell terjesztenie stratégiáit, amennyiben azok szükségesek, a veszélyeztetett intézményeik lehetséges szerkezetátalakítására és feltőkésítésére vonatkozóan.
Valóban alapvető fontosságú annak felismerése, hogy ezt a két problémát párhuzamosan kell megoldani, a pénzügyi helyreállítást fel kell gyorsítani, a bankok esetében szerkezetátalakítást kell végezni, és szükség esetén a lehető leghamarabb fel kell őket tőkésíteni. Ez előfeltétele annak, hogy helyreállítsuk és megerősítsük az európai gazdaság iránti bizalmat, javítsuk a bankok erőteljességét és biztosítsuk a gazdasági növekedés fenntartását hitelkínálat révén.
Összefoglalva: amint az Európai Tanács megerősíti teljes elkötelezettségét a válságból való kilábalásra irányuló átfogó gazdasági stratégiánk valamennyi eleme mellett, az Európai Unió jó úton fog járni, hogy idén, 2011-ben megfordítsa a gazdasági hullámokat. Ez nem azt jelenti, hogy minden rendben van, még kevésbé azt, hogy megpihenhetünk. De jelzi, hogy fel vagyunk készülve arra, hogy szembenézzünk a jelenlegi és a kialakulóban lévő kihívásokkal, továbbá hogy megelőzzük jövőbeli válságok kialakulását.
Enikő Győri
Elnök asszony! Biztos úr! Képviselő hölgyek és urak! Először is köszönöm Önöknek ezt a vitát! Köszönöm, hogy a teremben ülők, illetve a vitában hozzászólók nagy többsége elismerte, hogy szükség van arra a hat elemre, amely a gazdasági válságra az Európai Unió közös válasza lesz, és amelyről reményeim szerint az állam- és kormányfők csütörtökön és pénteken dönthetnek. Ezzel tudunk véget vetni a krízisnek, ezzel tudjuk megalapozni azt, hogy hasonló kríziseknek az előfordulását erősen limitáljuk. Nagyon egyetértek azokkal, akik arról beszéltek, hogy tulajdonképpen nem maga az Unió van válságban, hanem a tagállamok egy része, jó része keveredett egy adósságválságba, egy adósságspirálba. És ez az, aminek véget kell vetnünk. Mindannyiunknak, minden tagállamban ez elsőrendű feladatunk.
Azonban egy Unióban élünk, közös monetáris politikánk van, közös valutánk. Ezért az egyes tagállamok adósságválsága mindannyiunk közös problémája. Ezért van szükség a közös megoldásokra. Elkezdődött egy érdekes vita, aminek a kezelése, azt hiszem ránk vár, amikor elkezdjük a tárgyalásokat immár hivatalos formában is a hat gazdasági-kormányzási jogszabálytervezetről. Ez a jó és rossz adósság közötti megkülönböztetés. Van-e jó adósság? Ez egy nagyon izgalmas vita. Biztos úr alátámasztja, amit mondok, a Tanácsban ezzel foglalkoztunk, és a Tanács nagyon szkeptikus azzal kapcsolatosan, hogy van-e olyan, hogy jó adósság? Itt is egy képviselő mondta, hogy bizony nagyon sok esetben egy jónak induló adósságból egy nagyon rossz adósság lehet.
Folytassuk le ezt a vitát, de én azt gondolom, hogy ha ki akarunk egyszer s mindenkorra keveredni az adósságválságból, akkor a gazdaság ösztönzésére és a növekedés beindítására más utakat kell keresnünk, mint az adósság növekedése. Ne a jövő generációinak a költségére kívánjunk jó befektetéseket eszközölni. És így azt is fontosnak tartom elmondani, hogy ahogy arra Barroso elnök úr is utalt, vannak eszközök a kezünkben: az egységes piac továbbfejlesztése, a még meglévő akadályok lebontása, illetve az Európai Unió 2020-ig szóló stratégiája.
Néhány szó a portugál és az ír helyzetről. Mindannyian tudjuk, hogy ez téma lesz az Európai Tanács ülésén. Én Portugáliáról annyit szeretnék elmondani, hogy március 11-én, az eurócsúcson az állam- és kormányfők üdvözölték a bejelentett portugál intézkedéscsomagot és ezt az Európai Központi Bank elnöke is üdvözölte. Tehát ez már önmagában egy pozitív üzenet volt a piacoknak. Ugyanakkor azt is nagyon fontos elmondanunk, hogy minden intézkedési terv annyit ér, amennyi abból megvalósul. És nagyon fontos, hogy politikai kötelezettségvállalás és egyértelmű támogatás legyen minden vállalás mögött.
Írországgal kapcsolatosan pedig annyit szeretnék mondani, hogy az új ír kormány képviselője az Általános Ügyek Tanácsában hétfőn nagyon együttműködő volt, és nagyon bízom benne, hogy az Európai Tanács ülésén is megtaláljuk a megoldást az ír problémára. Sokan feszegették, hogy közösségi módszer vagy kormányközi módszer, és hogy a Lisszaboni Stratégia is a kormányköziség miatt vallott kudarcot. Én azt gondolom, hogy február 4-e óta komoly utat tettünk meg. Február 4-én a tagállamok egy jó része és sok európai parlamenti képviselő - akivel akkoriban beszéltem - megijedt, hogy hova is indulunk, mi lesz az Európai Unióval, ha kiszervezünk fontos dolgokat. Szerintem rengeteget javult a helyzet, visszatértünk a közösségi módszerhez. Nekünk, elnökségként első perctől az volt a feladatunk, hogy próbáljuk a kiszervezők és a csak közösségi keretben maradók között egy élhető megoldásnak a megszületését elősegíteni.
A magyar miniszterelnök, már akkor, február 4-én azt mondta és kérte, hogy kerüljön be az Európai Tanácsi következtetésekbe egy utalás arra, hogy a szerződésekkel összhangban kell megvalósítanunk az akkor még versenyképességi paktumot is. Én nagyon örülök, hogy elmondhatom, hogy igenis visszatértünk a közösségi módszerhez. Az Európai Bizottságnak, az egyik legközösségibb szervünknek komoly feladata van a hatos gazdasági átfogó válaszunk minden elemében, tehát az Európai Parlament is kapott garanciákat, hogy hozzájut az információkhoz. Tehát igen komoly utat és pozitív irányban tettünk meg. Az európaktum is nyitott, azok a tagállamok, pl. az én országom is, ha majd akar, akkor csatlakozhat hozzá. Nincs zárt klub.
És végezetül egy utolsó felhívás, hogy megismételjem a kérésemet, hogy a lehető legkonstruktívabb szellemben folytassuk majd le a gazdasági kormányzásról szóló hatos jogszabálycsomagnak a vitáját. Mi erre készen állunk és a képviselőknek a jelentéseit, amelyek januárban már készen voltak, azt szeretném elmondani, hogy mi már a tanácsi álláspont kialakításakor is igyekeztünk figyelembe venni.
Líbia és a mediterrán térség. Háború és instabilitás a létező legnagyobb tragédia a régióban élők és az Európai Unió számára. Azt hiszem Mauro képviselő urat idézem és mélyen egyetértek ezzel. Az a lehetőség és feladat áll előttünk, hogy ebből a krízisből egy alkalmat teremtsünk arra, hogy ne fordulhasson elő többet ilyen tragédia a Földközi-tenger térségében. Azt hiszem, nyugodtan elmondhatjuk, én az őszinte beszéd híve vagyok, hogy ez a Parlament ez gyorsabb volt a döntéshozatalban, mint a Tanács. Az utolsó pillanatban sikerült végül is egy olyan akciót létrehozni a koalíciónak, amellyel ugye Bengázinál a beavatkozással nagyon sok ember életét sikerült megmenteni.
Hogy mennyire vagyunk egységesek és mennyire hatékony az Unió közös kül- és biztonságpolitikája? Itt is az őszinte beszéd híve lennék. Nem vagyunk száz százalékosan egységesek. Nagyon sok mindenben azonban meg tudtunk állapodni, ami létfontosságú volt az elmúlt időszakban. Március 11-én, már az akkori csúcsértekezleten egyértelműen leszögezték az állam- és kormányfők, hogy Kadhafinak mennie kell. Hogy fel kell venni a kapcsolatot a bengázi ideiglenes nemzeti tanáccsal. Hogy fel kell szólítani a líbiai hatóságokat, hogy a humanitárius segítséget engedjék be az országba. Már akkor döntöttünk arról, hogy felül kell vizsgálni kapcsolatainkat a déli szomszédsággal. Ennek feltétele a demokratikus változásoknak a megkezdése.
Megállapodtunk már akkor, hogy a pénzügyi támogatást növelni kell a megfelelő feltételek beépítésével, hogy el kell mélyíteni a kereskedelmi kapcsolatokat és segítenünk kell a társadalmi változásokat a térségben. A három M, ugye a Market access, Mobility és Money - ez az a terület, ahol előbbre kell lépnünk. Március 21-én pedig a külügyminiszterek, tehát a CFSP CSDP terület letéteményesei megismételték az elkötelezettségüket. Ekkor már rendelkezésre állt az ENSZ Biztonsági Tanácsának 1973-as határozata. Ezt üdvözöltük és üdvözölni tudtuk a párizsi csúcsértekezletnek a döntéseit is, amelynek a végrehajtását meg kell kezdeni. Nagyon gyorsak voltunk a szankciók meghozatalával és leszögeztük eltökéltségünket a civilek megsegítése érdekében.
Talán nem működik tökéletesen a közös kül- és biztonságpolitika, de azt gondolom, hogy nagyon fontos döntések, ha az utolsó pillanatban is, de meg tudtak születni. Köszönöm szépen Elnök asszony!
Elnök
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Ivo Belet
Ez a tavaszi csúcstalálkozó döntő fontosságú valamennyi európai számára. Itt fogjuk lefektetni a stabil euró és az európai gazdasági együttműködés mélyreható megerősítésének alapjait. Az előttünk lévő európaktum szerencsére sokkal kiegyensúlyozottabb az eredeti változatoknál. A társadalmi egyeztetés modelljének tiszteletben tartása központi fontosságú a paktum szempontjából. Ennek így kell lennie, mert ez az európai Rajna modell alapja.
Itt az ideje, hogy megtegyük a következő fontos lépést, mert az európai projektet nem lehet egy egyszerű, sivár pénzügyi-monetáris projektté korlátozni. Ez végül hátrányos lenne és az elolvadó Európa népszerű támogatását eredményezné. Jobban, mint valaha, Európának most egy vonzó, új, jövőorientált projektre van szüksége, amely újból lelkesedésre ösztönzi az embereket.
Messzire kell tekintenünk, mert a javaslatok már előttünk vannak. Különösen összpontosítanunk kell a megújuló energiát érintő határokon átnyúló befektetésekre. Ez csak akkor lehetséges, ha megnyitjuk az utat az eurókötvények előtt is. Ez fel fogja pezsdíteni gazdaságunkat, a foglalkoztatást, és a környezetet, továbbá természetesen teljes mértékben megvalósítható a Bizottság 2050-ig szóló ütemtervének számításai alapján. Folytassuk ezen az úton.
Zita Gurmai
írásban. - A Tanács következő ülése valóban nagyon fontos. Az elnök, Herman Van Rompuy úr, nyilvános meghívólevelében megjegyzi, hogy "az európai szemeszter új keretében fontos lépésként iránymutatást kell nyújtanunk a nemzeti gazdaságpolitikák számára az Európa 2020 stratégia végrehajtására tekintettel”. Nem szabad kikerülnünk ezt a napirendi pontot, mint gazdasági csomag után következő másodlagos kérdést. Mindenki tisztában van azzal, hogy az európai gazdasági növekedés kulcsa a foglalkoztatás. Az Európa 2020 stratégia célja a 75%-os foglalkoztatási ráta a 20 és 64 év közötti nők és férfiak esetében. Elvileg mindenki tudja, hogy ezt a 75%-os küszöbértéket nem tudjuk elérni a nők munkaerőpiacon való jelentős részvétele és jelenléte nélkül.
Két dolgot kérek éppen ezért a Tanácstól a soron következő ülés előtt. Az első, hogy legyen ambiciózus és határozott a foglalkoztatási iránymutatások kapcsán, különösen a nők foglalkoztatása kapcsán. Másodszor, azt kérem, hogy újra erősítse meg elkötelezettségét az európai célkitűzések és iránymutatások iránt, amelyek lehetővé teszik a nők munkaerőpiacon való jelentős részvételét, különösen a nappali gyermekgondozással kapcsolatos barcelonai célkitűzés, amelyről tudjuk, hogy még messze nem teljesült az EU-ban.
Cătălin Sorin Ivan
Teljes mértékben szükségszerű az oktatásba, kutatásba és innovációba való befektetés azonnal kieszközölése valamennyi tagállam támogatásával az Európa 2020 stratégia célkitűzéseinek elérése érdekében, hogy ezáltal a gazdasági fellendülés valósággá váljon. Az európai polgárok képviselőjeként támogatom Balzani asszony jelentését. Egyetértek azzal, hogy az Európai Uniónak javítania kell pénzügyi forrásain, hogy versenyképes legyen a globális politikai és gazdaság színtéren olyan időkben, amikor a jelenlegi kihívások fokozottabb versenyképességet követelnek meg a globális szereplőktől. Végül, de nem utolsósorban, az erős gazdaság elérése érdekében a foglalkoztatás ösztönzésének alapvető célkitűzésnek kell lennie. Az Európai Uniónak minden területen képzett munkavállalókra, megfelelő szakértelemmel és magasabb szintű produktivitással rendelkező emberekre van szüksége valamennyi ágazatban.
Niki Tzavela
A következő néhány napban az Európai Tanács véglegesíti az európaktumot. A paktum alapvető célkitűzése a versenyképesség javítása, amely a foglalkoztatás növekedését fogja eredményezni az euróövezet országaiban. A fenti célkitűzés európai szintű elérésének céljából azt javaslom, hogy az Európai Unió tagállamainak szárazföldi és tengeri határainak, valamint a gazdasági határoknak a meghatározását és ellenőrzését foglaljuk bele a paktumba. Ez meg fogja védeni az európai gyártást a keleti, munkaerő-igényes országokból importált hamisított termékektől. Ezeknek az olcsón előállított termékeknek az importja nemcsak illegális, hanem egyúttal akadályozza a piac megfelelő működését is, csökkentve ezáltal az európai vállalatok nyereségét. Ez lassítja a növekedést, valamint csökkenti az európai vállalatok és Európa egészének versenyképességét. Összefoglalva: új ösztönzőkre van szükségünk az Európai Unió tagállamai számára, hogy kizárólagos gazdasági övezeteket alakítsanak ki. Európai garanciára van szükség a teljes európai kizárólagos gazdasági övezetre vonatkozóan, amellyel harmadik országok nem versenyezhetnek.
Angelika Werthmann
Nem létezik jó vagy rossz adósság, az államadósság folyamatos növekedését meg kell gátolni. Sajnálatos módon a Tanács nem tudta teljes mértékben végrehajtani a stabilitási és növekedési paktumot. Nem terhelhetjük ugyanakkor polgárainkat további strukturális válsággal. A meglévő államadósság problémáját csak szigorú költségvetési fegyelem megkövetelésével tudjuk kezelni. A tagállamok által a "gyorsított eljárás” alkalmazására vonatkozó elfogadott eljárást vissza kell utasítani, azonban ahogy Gualtieri úr már elmondta, ha egy ellentétes javaslattal akarunk előállni, akkor a lényegre kell összpontosítanunk. Üdvözölnék egy olyan kezdeményezést, amely értelmében Európa 143 atomerőművét azonnal kivennénk a hálózatból, és fenntartható energiaforrásokat használnának helyettük. Hadd mondjak néhány szót a nukleáris létesítményeket érintő közelgő stressztesztek kapcsán: mivel - ahogy az már többször elhangzott - az atomerőművekre vonatkozó részletes biztonsági előírások az egyes tagállamok hatáskörébe tartoznak, nem tudom őszintén támogatni ezeket a stresszteszteket a tárgyalások e korai szakaszában. Az 1986-ban a csernobili atomreaktorban válságszimuláció által előidézett eseményekre tekintettel, nagy aggodalommal tekintetnék ezekre a tesztekre, kivéve, ha azokat az EU vagy egy ahhoz mérhető intézmény végezné, az egyes reaktorok állapotának és terhelési kapacitásának részletes elemzését követően.
Véronique Mathieu
Az előadó megpróbált belefoglalni egy bekezdést az Európai Unió decentralizált ügynökségeiről a "Fenntarthatóság és felelősségvállalás az EU 2012. évi költségvetésének középpontjában” című fejezetbe.
Egyetértek a fő elképzeléssel, amely szerint az ügynökségek hozzáadott értéket jelentenek az uniós politikák számára olyan különböző területeken, mint a szakképzés, a környezet, a belső biztonság és a vasúti szállítás. Egyetértek ugyanakkor azzal a véleménnyel is, hogy a költségvetési fenntarthatóság és felelősségvállalás tekintetében az ügynökségek rendszerét még lehet fejleszteni.
Valóban, az ügynökségek feladatai és hatáskörei időnként fedik egymást, és némelyeknek magas működési költségei vannak a pénzügyi és költségvetési szabályok által kiszabott megszorítások miatt. Emiatt lehet a decentralizált ügynökségek kiadásait racionalizálni a megosztott szolgáltatások rendszerén keresztül, beleértve például a költségvetési folyamattal, a pályázati eljárásokkal és a jogi tanácsadással kapcsolatos segítségnyújtást.
Összefoglalásképpen: az utolsó mentesítési eljárás során a Parlament szintén fel akarta hívni a figyelmet a Bizottság és a Parlament decentralizált ügynökségek feletti felügyeletére, a tapasztalatok alapján ezt meg kell erősíteni.
Marian-Jean Marinescu
Európának tanulnia kell a Japánban bekövetkezett nukleáris balesetből és gondoskodnia kell a nukleáris biztonság biztosításáról az egész kontinensen. Az energiamix továbbra is a tagállamok hatáskörébe tartozik. A nukleáris biztonságot azonban az európai jogszabályok határozzák meg, amelyet felül kell vizsgálni, figyelembe véve a Bizottság által a közelmúltban javasolt, az atomerőművek biztonságosságára vonatkozó vizsgálatokat. Nem szabad elfelejtenünk, hogy az EU nagymértékben függ az energiaimporttól és a tagállamoknak megoldásokat kell találniuk, hogy gondoskodjanak saját energiaforrásaikról. Az EU-nak közös energiapolitikára van szüksége, amelynek a megújuló energia, a hagyományos energiaforrásokra vonatkozó új technológiák és a biztonságos körülmények között előállított nukleáris energia közötti ideális egyensúly megteremtésén kell alapulnia. Líbiát illetően a Tanácsnak létre kell hoznia egy új európai partnerséget a déli szomszédsághoz tartozó országokkal. Ez a partnerség szoros politikai együttműködést is jelent, amely biztosítja ezen országok számára a demokráciára való áttérést. Az Európai Bizottságnak továbbá a lehető leghamarabb be kell nyújtani egy tervet a migrációs áramlások kezelésére, amely figyelembe fogja venni a tagállamok közötti szolidaritást, valamint erősíteni fogja a Frontex műszaki és működési kapacitását. Ez a terv azonban vonhatja el az EU figyelmét a keleti partnerségről.
Czesław Adam Siekierski
Épp most hagytuk jóvá a szerződés azon módosításait, amelyek lehetővé fogják tenni az állandó stabilitási mechanizmus bevezetését az euróövezetben. Nagy sikert értünk el azt illetően, hogy egyértelműen támogatjuk a közösségi megközelítés használatát, mint a mechanizmuson belüli együttműködés legfontosabb formáját. Az Európai Bizottság központi szerepe a tagállamok pénzügyi helyzetének értékelési folyamatában jóval biztat a jövőbeli együttműködést illetően, mert megvédi attól az instabilitástól, amely akkor fenyegetné, ha a kormányközi megközelítés mellet döntenénk. Bízunk abban, hogy a Szerződés Európai Tanács általi módosításának elfogadását követően, azt sikeresen fogják ratifikálni a tagállamok, lehetővé téve ezáltal az állandó mechanizmus tervek szerinti létrehozását. A stabilitási mechanizmusnak a Szerződésbe való beépítése csak egy lépés, amelyet az euróövezet versenyképességének javítása érdekében a közelmúltban tettünk. A holnapi ülésen a Tanács az európaktumot is el fogja fogadni, amelyet március 17-én az euróövezet tagállamainak egyik ülésén fogadtak el. Biztos vagyok benne, hogy az állam- és kormányfők megállapodásra fognak jutni és ez a rendszer hatályba fog lépni, lehetővé téve a gazdasági együttműködés fokozását olyan területeken, mint a foglalkoztatás és az államháztartás. Üdvözlendő, hogy az euróövezeten kívüli tagállamok kezdeti félelmei ellenére a paktum nyitva áll valamennyi csatlakozni kívánó tagállam előtt. Ez bizonyos fokig biztosítja, hogy a mechanizmus nem fogja előidézni egy kétsebesség Európa kialakulását.
João Ferreira
Az Európai Tanács ülésére különleges összefüggésben kerül sor Portugália számára. Az ország gazdasági és szociális válsága eddig nem tapasztalt mélységekbe zuhan az Európai Unió tagjai által kitaposott út miatt, és az általuk diktált intézkedések nemzeti szintű alkalmazása miatt: a regresszív politikák felerősödése, a munkavállalók kizsákmányolása, az egyenlőtlenségeket fokozó új antiszociális intézkedések, a munkanélküliség és a bizonytalan munkahelyek növelése, a fokozódó szegénység és társadalmi kirekesztés miatt. A kormány, az EU-tól érkező nyomás és tetszésnyilvánítás mellett, ebben az összefüggésben terjeszti elő a fent említett megszorító intézkedések csomagját - a negyediket.
Az EU hatásköreit irányítók szándéka egyértelmű: a gazdasági szempontból törékenyebb országok nyaka köré egy újabb, neokoloniális hurkot akarnak kötni, megtámadva szuverenitásukat, az európai stabilitási mechanizmus alkalmazásának előre látható feltételeivel. A főként az irányító országok nagy gazdasági és pénzügyi érdekcsoportjai által élvezett privilégiumok megőrzésének ürügyén, amelyhez számos olyan uniós eszköz hozzájárul, mint a Stabilitási és Növekedési Paktum, a Gazdasági és Monetáris Unió és az euró. A küszködő portugál munkavállalók ezzel szembesülve szombaton megadták erre a szükséges választ Portugáliában egy nagy nemzeti tüntetés formájában.
