(vita) 
Elnök
Következő napirendi pontunk a Bizottság nyilatkozata a venezuelai népszavazásról.
Stavros Dimas
a Bizottság tagja. - Elnök asszony! Az Országos Választási Tanács bejelentette, hogy a Venezuelai Bolivári Köztársaság elnöke által kezdeményezett alkotmányreformról kiírt népszavazást és nemzetgyűlést 2007. december 2-án tartják. Ezen a napon Venezuela népének lehetősége nyílik arra, hogy demokratikus döntési jogát gyakorolja azokkal a javasolt változásokkal kapcsolatban, amelyek hatással lennének az ország politikai, intézményi, gazdasági és társadalmi életének fontos aspektusaira.
A térség többi államával együtt a Bizottság szorosan figyelemmel kíséri a venezuelai alkotmányreformmal kapcsolatos folyamatokat. Hangsúlyozza, hogy nagy fontosságot tulajdonít annak a ténynek, hogy minden új alkotmány vagy alkotmányreform a demokrácia és a jogrend megerősítését kell hogy szolgálja. Szintén meggyőződése, hogy minden alkotmánynak széles körű közmegegyezésen kell alapulnia, és az adott ország sokrétűségét és többszínűségét is tükröznie kell. Az alkotmánynak nem szétválasztani, hanem egyesíteni kell az embereket.
A Bizottság érdeklődéssel követi a venezuelai alkotmányreformról kialakult intenzív vitát. Megfigyelte, hogy Venezuela néhány társadalmi rétege támogatja a javasolt változásokat, de észrevette azt is, hogy más társadalmi rétegek viszont erősen ellenzik a reformot. Ezek a rétegek aggódnak; különösen a reform azon aspektusai miatt, amelyekről úgy vélik, hogy a reform elfogadása esetén túl sok hatalmat összpontosítanának az elnök kezében, meggyengítenék a demokratikus ellenőrzési mechanizmusokat és a meglevő intézményeket, és a demokratikus pluralizmust fenyegetnék. Mások azt tartják, hogy a javaslat túlmutat egy egyszerű reformon, és valójában az állam alapstruktúrájának módosítását takarja.
A Bizottság tisztában van a helyzettel, és kellő figyelmet szentel neki. Bár úgy véli, hogy Venezuela népének kell kinyilvánítani akaratát a reformjavaslattal kapcsolatban, ugyanakkor hangsúlyozza annak fontosságát, hogy a reformkampány nyílt módon, a kölcsönös tisztelet szellemében legyen végrehajtva. Ezenkívül kifejezi azt a reményét, hogy a népszavazás békés hangulatban, átlátható módon zajlik majd le.
Mindezt fontolóra véve érdemes megjegyezni, hogy a legutóbbi elnökválasztás megfigyelése céljából nemrégiben Venezuelába küldött EU-szakértők szerint a választás lefolyása általánosságban véve megfelelt a nemzetközi szabványoknak és az ország jogrendszerének, és hangsúlyozta a választások lebonyolításának békés hangulatát.
Francisco José Millán Mon
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (ES) Elnök asszony! Európához az amerikai kontinens áll legközelebb értékekben, ideálokban, világszemléletben, egyéniségben, és az egyén méltósága és jogai tekintetében. Ha a Nyugatról beszélünk, az én gondolataimban Latin-Amerika is egyértelműen odatartozik.
Az utóbbi években megfigyelhető volt néhány pozitív tendencia Latin-Amerika egészében: többpárti választások, megszilárduló demokrácia, kiegyensúlyozottabb, nyitottabb gazdaságpolitikáknak köszönhető növekedés, térségen belüli integrációs folyamatok, és az Európai Unióval kötött fontos megállapodások.
Sajnos azonban e pozitív kép nem mindenhol jellemző: a hagyományos kivétel, Kuba mellett most megjelent Venezuela is. Az országban egyre növekvő totalitarianizmus korlátozza a szabadságjogokat, zaklatással sújtja az ellenzéket, félelmet kelt az emberekben, akik arra gyanakodnak, hogy már a szavazatuk sem titok. A Parlamentben sajnálattal vettük tudomásul a Radio Caracas Televisión bezárását.
Vasárnap sietősen megtartott alkotmányos népszavazásra kerül sor, amelynek célja egy totalitariánus, exkluzív rezsim bevezetése, amelynek célja, hogy létrehozza "a 21. századi szocializmust”. Csak nemrégiben nevezte ezt a folyamatot egy Chávez elnökhöz közelálló politikus "puccsnak”. Sajnálom, hogy a választások megfigyelésére nem hívtak meg hivatalosan Európai Uniós küldöttséget.
Ráadásul ezt a népszavazást az erőszak és feszültség légkörében rendezik, s tudnivaló, hogy a tervet ellenző diákok ezért életükkel fizettek. Az utóbbi években fokozódott a fizikai és jogi bizonytalanság, nőtt az emberrablások és földfoglalások száma. Ennek következtében például sok galiciai honfitárs hagyta el az országot; évente átlag ezer fő hagyja el az országot Chávez elnök hatalomra jutása óta.
A magas olajárak által felbátorított Chávez elnök más országokban is követőket és szövetségeseket keres, nagy zajt csap különféle nemzetközi fórumokon, és beleavatkozik szomszédjai belügyeibe. Ahogy Uribe elnök mondta, Chávez elnök lángra akarja gyújtani a kontinenst. Magatartása problémát jelent a venezuelai demokrácia stabilitására, és Latin-Amerika egészének harmóniájára és integrációs folyamataira. Chávez elnök ezenkívül megzavarja a latin-amerikai országok és az Európai Unió között az utóbbi évtizedben kibővült kapcsolatokat.
Az elkövetkező limai csúcstalálkozót illetően nem árt, ha az Európai Unió és tagállamai gondosan mérlegelik a komoly kihívást, amit Chávez elnök hozzáállása képvisel.
Luis Yañez-Barnuevo García
a PSE képviselőcsoport nevében. - (ES) Elnök asszony! Elsősorban arra kell törekednünk itt a Parlamentben, amit az egymás tiszteletéről és a be nem avatkozásról szóló hagyományaink diktálnak: saját szavaink által ne mérgesítsük el még jobban a helyzetet sem más kontinensekkel, sem harmadik országokkal szemben.
Millán Mon úr helyesen mondta, hogy Latin-Amerika nagyon pozitív fejlődésen ment keresztül az utóbbi években, mind politikai - hiszen országainak nagy többsége demokrácia -, mind gazdasági, s ha szerényebb mértékben is, de szociális szempontból szintén.
Vállalatai, beruházásai és különösen fejlesztési támogatásai révén - amelyek legtöbbjét ennek e kontinensnek nyújtja - Európa igen nagy mértékben járult hozzá ehhez a fejlődéshez.
Ilyen általános értelemben én nem mondanám, hogy ebben van kivétel, inkább talán azt, hogy Venezuela sajátságos helyzetben van Chávez elnök igen különleges, szintén sajátos, személyisége miatt. Azt sem szabad azonban figyelmen kívül hagynunk, különösen a Parlament demokratikus intézményében, hogy Chávez elnököt három ízben, jelentős többséggel választották újra anélkül, hogy a választások tisztasága ellen indokolt kifogás merült volna fel.
Ilyen körülmények között - tehát nem diktatúráról beszélünk - óvatosan kell cselekednünk azzal, hogy barátságos úton fokozzuk a párbeszédet, és bátorítjuk e kétségkívül töredezett, megosztott országot a belső párbeszédre, egyetértésre és kibékülésre. Ezt abból a meggyőződésből kell tennünk, hogy egy országot nem lehet átalakítani csupán 60% vagy 40%-os többséggel, és hogy a játékszabályokat nem lehet megváltoztatni széles körű, legalább 70%, 80%-os támogatottság nélkül, mint ahogy más országokban körülöttünk, sőt saját öreg kontinensünkön, az Európai Unión belül is előfordult.
A belső helyzet kétségkívül nagyon aggasztó, azon okoknál fogva, amiket kifejtettem: elmozdulás, illetve az elmozdulás gyanúja a totalitarianizmus felé, a hatalom egy kézben történő összpontosulása és ezzel összefüggésben az erők megosztásának elveszítése, a kifejezési szabadság korlátozása az európaiak számára alig ismert eszköz, az úgynevezett "en cadena” által. Ez azt teszi lehetővé, hogy az elnök üzeneteinek közvetítése céljára akár az elnök, akár valamelyik minisztere bármikor kisajátíthatja a televíziós csatornákat és a rádióadókat. És ez nem csak egy-két percig tart. Különleges esetekben akár napi több órán keresztül is tarthat az ilyen közvetítés. Egy olyan országban, ahol alig olvasnak napilapot és a televízió és a rádió a hírközlés fő eszköze, ez problémás helyzetet jelent.
Mégis ragaszkodnom kell hozzá - és ezzel zárom hozzászólásomat - hogy a népszavazást illetően legyünk óvatosak, ajánljunk fel párbeszédet, nyújtsunk baráti kezet, és közvetítsünk a Venezuelában álló két ellentétes fél között.
Marios Matsakis
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony! Venezuela kivételes természeti szépségekkel rendelkező, ásványkincsekben igen gazdag ország. A világ egyik legnagyobb kőolaj-, szén-, vas- és aranykészlete található itt. Természeti gazdagsága ellenére a venezuelaiak többsége szegény maradt, túl sokan közülük megdöbbentően nyomorúságos körülmények között élnek. Az ország gazdagságából csak a gazdag elithez tartozó kevesek részesültek.
Az óriási társadalmi egyenlőtlenség ilyen körülményei között nem csoda, hogy a Hugo Chávez féle populista politikusok a szegények megváltójaként léphetnek porondra. Az sem csoda, hogy Chávez úr államosítási programját a venezuelaiak többsége üdvözölte. Hugo Chávez-ben azt a személyt látták, aki ki fogja emelni őket a szegénység és megfosztottság nyomorúságából.
Ugyanez a gondolat vonatkozik a közeledő népszavazásra az alkotmányreformról. Biztos vagyok benne, hogy a népszavazás biztosítani fogja a szükséges társadalmi jóváhagyást, és most már túl késő van ahhoz, hogy a közvélemény megváltozzon. Ezért amit december 2-a után lényegében látni fogunk, az egy új Fidel Castro színrelépése. Úgy tűnik, hogy az egyik diktátor elhalványulása Kubában egy másik megszületését eredményezi Venezuelában. Ugyanakkor, e szomorú valóság megállapításakor talán fel kellene tennünk a kérdést, hogy vajon mi itt nyugaton nem vagyunk-e valamilyen módon felelősek azért, ahogyan Venezuelában alakulnak a dolgok.
Nemcsak azért kellene feltenni ezt a kérdést, hogy erkölcsileg és politikailag elvileg helyesen cselekedjünk, hanem azért is, hogy a gyakorlatban megakadályozhassuk egy hasonló helyzet kialakulását a jövőben. Sajnos nyilvánvaló, hogy az utóbbi néhány évben számos súlyos hibát követtünk el a Venezuelával való kapcsolatainkban. Hugo Chávez részben azért is juthatott el odáig ahol most van, mert külpolitikánk tettei vagy éppen hiányosságai révén mi is segítettük őt. Ezért amikor azt a stratégiát fontolgatjuk, hogy hogyan kezeljük őt a jövőben, kezdjük azzal, hogy bocsánatot kérünk a venezuelai néptől.
Alain Lipietz
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (FR) Az Andok Közösség országaival fenntartott kapcsolatokért felelős küldöttség elnökeként szeretnék hozzászólni. Ebben a minőségben évente legalább egyszer ellátogatok Venezuelába.
Azóta, hogy rendszeresen odalátogatok, azaz a Chávez ellen végrehajtott katonai puccs óta, állandóan azt hallom, hogy a média az elnök és a diktatúra ellen rikácsol. A szállodákban ahol megszálltam, három, négy, vagy akár ötcsillagos hotelekben, nem is engedélyezték a közszolgálati televízió nézését, ami amúgy is nehéz lenne, mivel többnyire mákos formátumban történik a közvetítés. A puccs mögött álló tábornokok a mai napig ott sétálnak Caracas főterén, és a megválasztott, újraválasztott, és megint újraválasztott Chávez elnök soha egy ujjal nem nyúlt hozzájuk.
Venezuela az egyik olyan ország, amely megpróbálja kezelni, amilyen békésen csak lehet, a Latin-Amerikában közhelyszámba menő konfliktusokat. Nem vagyok elragadtatva azoktól a változásoktól, amelyeket Chávez elnök a Bolivári Alkotmányon próbál végrehajtani. Mindazonáltal, ahogy Matsakis úr is mondta, végülis Venezuela népének kell dönteni.
Természetesen hozhatunk fel kifogásokat arra, hogy miért keltettük azt a benyomást, mintha a katonai puccsot támogattuk volna. Igaz, hogy ez a venezuelai rezsim radikalizálódásához vezetett. Mégis úgy érzem, hogy mindenekelőtt és mindenekfölött, a venezuelai nép akaratát kell tiszteletben tartanunk.
Willy Meyer Pleite
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (ES) Elnök asszony! Szeretném megkérni az európai jobboldalt, hogy ne ártsa bele magát Venezuela ügyeibe.
Az európai jobboldalnak nem tetszik Kuba, mert ott nincsenek választások, de Venezuela sem tetszik neki, mert ott vannak. Az a helyzet, hogy Venezuela egyike a legtöbb választást tartó latin-amerikai országoknak, amelyeket az Amerikai Államok Szervezete, az Európai Unió és különböző, olyan tiszteletreméltó alapítványok felügyeltek, mint a Carter Center.
Hölgyeim és uraim ott a jobb oldalon, ami Önöknek nem tetszik, az maga a rendszer. Fejezzék be a kotnyeleskedést, és adják meg a tiszteletet egy független népnek, amely szabadon érvényesíti az akaratát most és a jövőben is. Nem kell mindenféle eseményeket előre megjósolni. Talán nem értettünk egyet az Európai Unióban azzal, amit Dimas biztos is mondott, hogy a legutóbbi elnökválasztás tökéletesen tiszta volt?
Várjuk meg, mi történik, aztán mindenféle beavatkozás nélkül tartsuk tiszteletben Venezuela népének akaratát, hölgyeim és uraim ott a jobboldalon.
José Ribeiro e Castro
(PT) Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim! 1848-ban Karl Marx kihirdette a 19. századi szocializmust, ami katasztrófa lett. 1917-ben Lenin kihirdette a 20. századi szocializmust, ami katasztrófa lett. Sok képviselőtársunk itt a Parlamentben éppen ezt a katasztrófát hagyta maga mögött, hogy csatlakozzon hozzánk a szabadságban. A venezuelai elnök, Chávez által kihirdetett 21. századi szocializmussal az a probléma, hogy még alig kezdődött el az évszázad, és nem tudjuk, mi lesz. De azért el tudjuk képzelni, hogy a 19. és 20. századhoz hasonlóan, ez is katasztrófa lesz.
Valójában már most látjuk, hogy erőszak lett az eredménye. Nem a választások aggasztanak minket, hanem az a brutális erőszak, amivel a hatóságok felléptek a venezuelai diákok tüntetése ellen, mert nem ismerték el azok tüntetéshez való jogát. Az utóbbi néhány napban diákok haltak meg Caracas és más városok utcáin. A kifejezési szabadság fenyegetettsége miatt aggódik sok független, szabad újságíró egész Latin-Amerikában, de különösen Venezuelában, ami aztán a Radio Caracas Televisión bezárásához vezetett.
Ez a vonal az, ami aggaszt minket, teljes joggal, hiszen a Chávez elnök által javasolt alkotmányreform az olyan kifejezéseket, mint "decentralizáció”, "magánkezdeményezés”, "szabad verseny”, "társadalmi igazságosság” olyanokra cserélné, mint "szocializmus”, "szocialista”, "a szocialista állam megalapozása”, "a központi bank függetlenségének megszüntetése”, "népuralom”. Mindenki tudja, a világ minden részén, hogy ha valaki "népuralmat” emleget, akkor ott kiveszik a hatalmat a nép kezéből, és elpusztítják a demokráciát. Mindenhol ez történt, ahol a "népuralom” kifejezést használták. "Bolivári fegyveres erők”, "kommunák”, ez az a vonal, ami kell hogy aggasszon minket, mert az utóbbi hónapokban és években instabilitást és erőszakot vetett el Caracas utcáin, sőt az egész térség stabilitását fenyegeti, ha az a folyamat, ami nemrég kezdődött el Kolumbia és Venezuela kapcsolataiban tovább folytatódik. Ezért olyan lényeges, hogy szorosan figyelemmel kísérjük a Venezuelában zajló eseményeket a térség stabilitásáért küzdő demokratikus pártokkal és polgári társaságokkal szolidaritásban, és egyúttal az Európai Unió diplomáciájának következetes összetartásával.
Alojz Peterle
(SL) Ma aláírtuk az Európai Unió alapjogi chartáját, amivel az emberi méltóság, a demokratikus értékek és a jogállamiság iránti elkötelezettségünket fejeztük ki. Ami az Európai Unió sikeres belső fejlődését alapozta meg, az kell hogy legyen partnereinkkel kialakítandó kapcsolataink alapja is, bárhol a világon.
Az egész Európai Unió szorosabb, stabil együttműködést szeretne Latin-Amerika országaival és azok regionális kapcsolatrendszerével. A latin-amerikai országok sajátos természetét és valós érdekeit figyelembe véve úgy gondoljuk, csak így lehet stratégiai, hosszútávú kapcsolatokat kialakítani, és csak azokkal az országokkal, amelyek osztják velünk ezeket az alapértékeket és alapelveket.
A Venezuelában zajló politikai fejlemények nemrégiben eltértek ettől a pályától. Ezzel aláásták a Latin-Amerika és az Európai Unió közötti jövőbeli együttműködés dinamikáját és terjedelmét, sőt a Latin-Amerikán belül zajló integrációs folyamat dinamikáját is. Az alkotmányról kiírt népszavazás megbontja Venezuela egységét, mert egy helyen koncentrálja a politikai hatalmat, és nem vezet egy ideológiailag nyitott, demokratikus társadalomhoz. Mi a szociális társadalomban hiszünk, nem a szocialistában, mert az utóbbi kizárja azokat, akik másként gondolkodnak.
Elnök
A vitát berekesztem.
Írásbeli nyilatkozatok (142. cikk)
Pedro Guerreiro  
írásban. - (PT) Hihetetlen! Az Európai Parlament napirendre tűzi a Bolivári Venezuelai Köztársaság december 2-ra tervezett alkotmányreformjáról szóló bizottsági nyilatkozatot, miközben arról kellene vitát folytatni, hogy hogyan próbálták megakadályozni az EU tagállamok polgárainak népszavazás útján érvényesítendő konzultációs jogait az úgynevezett "alkotmányos”, "mini”, "egyszerűsített”, "reform”, és újabban "a Lisszaboni” Szerződéssel kapcsolatban.
Ezt a vitát napirendre tűzni lényegében azok kiszolgálásával egyenlő, akik támogatják és erősítik azt az elfogadhatatlan és rendkívül veszélyes politikát, amit egy független állam ügyeibe való beavatkozás és az annak destabilizálására irányuló kísérlet jelent, különösen ha tekintetbe vesszük, hogy ebben a folyamatban csakis a venezuelai nép dönthet úgy, hogy népszavazással (!) fejezi ki véleményét hazája alkotmányának módosításáról.
Nem kétséges, hogy a venezuelai kormány és a venezuelai nép olyan példa, amely aggodalommal tölti el az Európai Unió legfőbb pénzügyi és gazdasági érdekeltségeit: példa a nemzeti szuverenitás és függetlenség megvalósítására, példa a hazaszerető egyenjogúság és fejlődés tervének megvalósítására, a nemzetközi és antiimperialista szolidaritás megteremtésére, példa mindarra, amiért érdemes küzdeni, és arra, hogy létezhet egy igazságosabb, demokratikusabb és békésebb ország és világ.
