
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om udsigterne for beskæftigelsen i EU's automobilsektor. 
Fischler,
    Hr. formand, ærede medlemmer, mine damer og herrer, den stigende hastighed i det teknologiske fremskridt og det tiltagende konkurrencepres på de globale markeder tvinger automobilfabrikanterne til at tilpasse deres produktionsmetoder og virksomhedsstrukturer til disse ændrede betingelser. I denne sammenhæng er det vigtigt, at firmaerne lærer at opdage og gennemføre foranstaltningerne og investeringerne på et tidligt tidspunkt, som kan sikre, at der er kontinuitet i deres forretningsaktiviteter. Omstrukturering er imidlertid ofte et synonym for nedlæggelse af arbejdspladser, ofte med alvorlige følger for den sociale struktur i en region, især i de regioner, som ikke har potentiale for at skabe nye arbejdspladser. Det gælder specielt også for automobilindustrien, hvor ændrede produktionsprocesser og åbningen af nye markeder har store konsekvenser for beskæftigelsen.
Kommissionen er helt klar over, hvor vanskelig denne balancegang er, og i hvor høj grad borgere og arbejdstagere har brug for et minimum af sikkerhed i disse vanskelige tider. Vi er overbevist om, at det centrale element for at opnå en vellykket tilpasning til forandringerne er dialog på alle niveauer på grundlag af grundig og gennemsigtig information. Kommissionen har altid handlet ud fra følgende principper, som den hele tiden understreger. For det første er beslutninger om omstruktureringer virksomhedsledelsens opgave og privilegium. Det betyder, at virksomheder, som planlægger tiltag, der kan have alvorlige sociale konsekvenser, skal arbejde aktivt for at finde en løsning, som er så tålelig og lidt skadelig som muligt.
For det andet skal man, hvis afskedigelser ikke kan undgås, gøre alt for at styrke de pågældendes mulighed for at få ansættelse. Det kræver forudseenhed, rettidige forberedelser og fornuftig styring af disse processer.
For det tredje er der ikke noget, der kan berettige, at man ikke giver rettidig, effektiv og grundig information til arbejdstagernes repræsentanter og tager dem med på råd, før man indleder eller offentliggør sådanne foranstaltninger. Inddragelse af arbejdstagerne er altid, og særligt i forbindelse med en omstrukturering, ikke blot en grundlæggende rettighed, men også en nødvendig forudsætning for, at en sådan foranstaltning vil opnå social accept.
På europæisk niveau har vi fastsat minimumsbestemmelser, som alle medlemsstater og alle virksomheder skal overholde i forbindelse med massive arbejdspladsnedlæggelser eller andre foranstaltninger, som kan berøre arbejdstagerne. Direktiverne om masseafskedigelser eller virksomhedsoverdragelse og direktivet om europæiske samarbejdsudvalg udgør vores juridiske ramme til beskyttelse af arbejdstagernes rettigheder og til at sikre fair standarder for information og høring på nationalt og supranationalt niveau.
For ganske nylig vedtog vi endvidere direktivet om information og høring. Med disse foranstaltninger kan vi hjælpe arbejdstagerne i Europa med at klare de udfordringer, som forandringerne fører med sig, idet vi skaber mulighed for en tidlig udvikling af deres beskæftigelses- og tilpasningsmuligheder. Udvikling af effektive informations- og høringsprocedurer vil også være et af de centrale elementer, som skal drøftes af arbejdsmarkedets parter i Europa, når Kommissionen tager fat på revisionen af direktivet om europæiske samarbejdsudvalg. Endnu vigtigere er det, at Kommissionen stærkt håber, at arbejdsmarkedets parter i Europa vil finde en metode til at udvikle gennemprøvede metoder for omstrukturering i hele EU på, som de besluttede sidste år i deres positive reaktion på høringen om dette spørgsmål. Disse gennemprøvede metoder vil bringe yderligere fremskridt i forbindelse med information og høring af arbejdstagerne. Det drejer sig bl.a. om at foregribe markedstendenser eller teknologiske fremskridt, om varige investeringer i mennesker, fremme af beskæftigelsesmulighederne gennem uddannelse og efteruddannelse, karriererådgivning, alternativer til lukning og afskedigelser, omplacering inden for virksomheden af de medarbejdere, som rammes af omstruktureringen, hvis det er muligt. Netop disse metoder vil forhåbentlig også hjælpe arbejdstagerne hos Ford med at overvinde de aktuelle vanskeligheder. Større viden om fremtidsperspektiverne for automobilindustrien ville være til gavn for alle interessegrupper. Kommissionen undersøger i øjeblikket udviklingen inden for denne sektor for at identificere de elementer, som er nødvendige, hvis en omstrukturering skal lykkes, og for at sikre industriens konkurrenceevne på lang sigt. Den forventer at kunne offentliggøre resultaterne af undersøgelsen om et års tid.
Vores direkte emne i dag er de seneste omstruktureringer, og det er vigtigt for mig i første linje at gøre klart, at jeg ligesom Dem beklager de mulige sociale følger, som beslutningerne om lukninger og nedlæggelse af arbejdspladser vil få for de berørte, og er meget bekymret over dem. Jeg håber, at man vil gøre alt for at undgå disse følger eller i det mindste mildne dem, netop gennem en dialog mellem de berørte. 
Smet (PPE-DE ).
   - Hr. kommissær, det drama, som udspiller sig på grund af den drastiske indskrænkning hos Ford Genk, har afsløret en række problemer i den europæiske bilindustri. F.eks. det faldende salg, 5 % siden 1999, miljøgener, som Europa ganske vist har truffet adskillige, men utilstrækkelige foranstaltninger mod, og medlemsstaternes manglende evne til at udøve nogen som helst indflydelse på internationale virksomhedsstrategier. Det er grunden til en indtrængende opfordring til et europæisk initiativ til politisk at støtte den videre udvikling af sektoren i stedet for igen passivt at afvente en omstrukturering.
Dette europæiske initiativ bør bestå af en række elementer, nemlig for det første en videreudvikling af et koncept for en bæredygtig bil. Den, der kommer først på markedet med en sådan og er mest avanceret på det område, vil opnå de højeste salgstal. Hvis biltrafik bliver almindeligt udbredt i Kina og Indien, vil miljøgenerne blive uacceptable.
For det andet støtte til og rammer for nye teknologiske udviklinger. Europa skal konkurrere på kvalitet og merværdi snarere end på udgiftskontrol. For sidstnævnte er alligevel ikke muligt for os! Så skal vi udnytte den stadigt stigende andel af elektronik i bilens merværdi.
For det tredje de sociale rammer for omfattende omstruktureringer. I 2006 skal strukturfondenes næste program godkendes. Jeg håber, at Kommissionen ved revisionen af de europæiske strukturfonde, især med henblik på Limburg, vil anvende flere midler til støtte ved drastiske industrimæssige omlægninger.
Dernæst er der spørgsmålet om Renault-direktivet, som De allerede henviste til. Det skal absolut evalueres. Folk i marken fortæller mig, at den fastlagte procedure vil føre til en automatisk anvendelse af direktivet. Arbejdsgiverne er så bange for at begå en procedurefejl, at drøftelser egentlig på forhånd forhindres. Vi skal altså absolut evaluere dette direktiv. Dette er blot et par initiativer. Der er mange flere, som Europa kunne arbejde med.
Endelig er det ikke alt sammen sorger og bekymringer i bilsektoren i Belgien. Volvo, Opel og Volkswagen investerer fortsat, og Ford har besluttet at videreudvikle den nye Mondeo i Genk. Vi behøver derfor ikke være bange for udflytningen af den europæiske, og således også den belgiske, bilindustri. Det drejer sig jo her om højteknologiske produkter med en stadig voksende videnkomponent, hvis slutproduktionen vil finde sted stadig tættere på markedet.
Hr. kommissær, jeg håber oprigtigt, at der kan udvikles en politik for industrier for fremtiden. 
Kuckelkorn (PSE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, Kommissionen har netop forklaret, at industrien, særligt automobilindustrien, til stadighed må modernisere sine anlæg. Vi ved, at det er uundgåeligt, og at enhver investering i teknologi vil medføre et tab af arbejdspladser på mellem 9 og 25 %. Vi er nødt til at finde instrumenter til at modvirke dette tab af arbejdspladser, som optræder som følge af teknologien.
Jeg synes, at Kommissionens udtalelse om, at vi har minimumsbetingelser for arbejdstagernes rettigheder, var interessant. Denne beskrivelse hjælper naturligvis overhovedet ikke kollegerne i Genk. Jeg håber imidlertid, at Kommissionen i forbindelse med den forestående ændring af direktivet om europæiske samarbejdsudvalg vil huske denne udtalelse og langt om længe tage højde for det, som til dels allerede foregår i praksis, nemlig at give de europæiske samarbejdsudvalg kompetence, når fælles europæiske emner i en virksomhed skal drøftes, og at informations- og høringsrettighederne bliver udvidet, så der indbygges en ret til at blive inddraget - jeg taler ikke om medbestemmelse, men om at blive inddraget. Et tredje vigtigt punkt er, at Kommissionen må lære at gøre det klart over for arbejdsmarkedets parter i den sociale dialog, at de må regne med sanktioner, hvis de ikke holder sig til disse spilleregler, som er aftalt, for ellers bliver den slags regler til en farce. 
Sterckx (ELDR ).
   - Der er i den seneste tid truffet en række pinefulde beslutninger inden for bilindustrien, og en af disse har fået meget pinefulde følger for i tusindvis af mennesker i det område, hvor jeg er valgt. Det har egentlig resulteret i dramaer, både for de enkelte personer og for området. Dette har også tvunget os til at undersøge industriens rolle og ikke kun bilindustriens rolle.
Jeg er enig med kommissæren, når han siger, at en virksomhed skal kunne træffe sine beslutninger uafhængigt, men jeg synes, at virksomheder også skal opfylde deres løfter. Hvis de på et vist tidspunkt siger, at der skal foretages en investering, må de ikke uden videre udsætte denne investering, for det er meget skadeligt både for deres arbejdstagere og for myndighederne i det område, hvor de opererer.
Virksomheder anmoder myndighederne om et stabilt erhvervsklima. Jeg synes, vi også har lov at bede virksomhederne om at stræbe efter størst mulig stabilitet og ligeledes størst mulig gennemsigtighed. Hvorfor træffer de visse foranstaltninger, og hvorfor træffer de dem for et bestemt sted og ikke for et andet? Konsekvenserne kan nemlig være meget alvorlige for et område, og som fru Smet sagde, tror jeg, at vi, når vi på ny ser på strukturfondene, f.eks. også skal se på, hvad vi kan gøre for regionen Limburg. I dette tilfælde har vi jo at gøre med en meget hårdt ramt region, som i øvrigt også har en forhistorie, som er meget pinefuld på det punkt.
Vi kan sige en hel masse ting. Man siger, at beskæftigelsen i industrien under alle omstændigheder vil falde yderligere i de kommende år. Hr. kommissær, hvis De undersøger, hvordan situationen er for bilindustrien, tror jeg, det måske er lidt for sent, og hvis De kun beskæftiger Dem med bilindustrien, tror jeg, det måske er lidt for begrænset, og at De bør gribe det meget bredere an.
Man siger ofte, at vi går i retning af en serviceøkonomi, men jeg mener, at en serviceøkonomi uden et industrielt grundlag er et meget prekært anliggende, for man skal altid markedsføre et bestemt produkt, og det gælder også for tjenesteydelser. Bør vi derfor ikke uopsætteligt se grundigt på udviklingerne på det industrielle marked og deres forbindelse med serviceindustrien? På den måde mister EU ikke sin industri og kan knytte den til en meget stærk og bedre bemandet serviceindustri.
Vi har i EU tidligere oplevet en industrigren, hvor beskæftigelsen meget hurtigt faldt, nemlig landbruget, et eksempel, som De udmærket kender, hr. kommissær. Alle de foranstaltninger, som vi traf i denne sektor, demokratiske rammer, subsidier osv., har ikke kunnet forhindre, at beskæftigelsen fortsat faldt. Lad os derfor gribe industrien an på en klogere og mere global måde, end vi i sin tid gjorde med landbruget! 
Markov (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, de annoncerede masseafskedigelser hos Ford i Genk er ikke de første af deres art, og de bliver nok heller ikke de sidste. Jeg tror, at de ganske enkelt afspejler virksomhedsfilosofien hos virksomheder, som agerer globalt. Den faldende indtjening, som skyldes faldende efterspørgsel, udlignes næsten udelukkende gennem masseafskedigelser. Denne tænkemåde, som rent virksomhedsøkonomisk og også i øvrigt er meget fantasiforladt, må derfor modvirkes fra politisk side med samfundsøkonomiske komponenter. Det må være deres opgave at sørge for, at efterspørgslen stiger.
Når jeg ser på den aktuelle politik, kan man også her konstatere, at de nedskæringer, der gennemføres på alle samfundsmæssige områder, ikke styrker efterspørgslen, men tværtimod kvæler den. At der også kan være andre virksomhedsøkonomiske strategier end masseafskedigelser til at sikre beskæftigelsesstrategien, ser man særligt i automobilindustrien. Det kan man se på fabriksaftalerne hos VW eller helt aktuelt hos Opel, hvor man har nedsat arbejdstiden til 30 timer og dermed fordelt arbejdet på flere mennesker.
Men det ser ud til, at der i Genk, hvis man skal tro medierne, også er andre, politisk motiverede hensyn, der spiller en rolle. I hvert fald er det blevet berettet, at Ford især gennemfører masseafskedigelser i afdelinger i de lande - det gælder Genk, det gælder også Köln - som ikke bøjede sig for USA's politik med hensyn til Irak-krigen. Dagens debat her i Europa-Parlamentet er så vigtig, fordi de planlagte afskedigelsers tilblivelse og den måde, de gennemføres på, ikke er i overensstemmelse med Europa-Parlamentets beslutning om de sociale konsekvenser af den industrielle omstilling.
Det er op til Kommissionen at kontrollere, at bestemmelserne overholdes. Afskedigelser i denne målestok er alt andet end en milepæl på vejen mod at opfylde Lissabon-målene, og de fører til ødelæggende rystelser i de pågældende regioner. Hvis vi virkelig ikke kun vil være den stærkeste økonomiske region i 2012, men også, som det blev sagt i Lissabon, vil gennemføre fuld beskæftigelse, er der brug for en helt anden ageren også fra Kommissionens side. 
Dhaene (Verts/ALE ).
   - Bilindustrien befinder sig faktisk i en krise, men der vil altid være behov for individuel transport. Det vil nok blive anderledes i fremtiden. Der er et marked for mere miljøvenlige biler, og der kommer et marked for brintdrevne biler. Der er altså et nyt marked, som bestemt vil blive benyttet, og der er absolut en fremtid for denne industri.
I krisetider må man håndtere disse krisesituationer intelligent, og det er ikke sket indtil nu. I Belgien har vi haft Renault-dramaet, lukningen af fabrikken i Vilvoorde, nu Ford Genk, og der er også andre tilfælde. Men der er ligeledes eksempler på en bedre løsning. F.eks. har man hos Opel i Tyskland valgt en arbejdstidsnedsættelse. Der indfører man en 30-timers arbejdsuge. Det er en metode, som vi europæere jo må forsvare og udbrede som et eksempel for andre fabrikker. Jeg tror også, at dette kunne være en mulig løsning for Genk. 
Dillen (NI ).
   - For nogle år siden besluttede den administrerende direktør i Renault, hr. Louis Schweizer, som for øvrigt tidligere havde arbejdet som kabinetschef for en socialdemokratisk premierminister i Frankrig, i sine aktionærers interesse at lukke Renault-fabrikken i Vilvoorde og fyre i tusindvis af flamske arbejdstagere. Gennem de drastiske indskrænkninger i Ford Genk-fabrikkerne dag konfronteres Flandern i dag på ny med en tragedie i bilfabrikationssektoren. Selv om jeg håber, at fru Smets optimisme viser sig at være berettiget, frygter mange mennesker, at afskedigelsen af 3.000 arbejdstagere i Genk kun er et varsel om en definitiv lukning og udflytning af fabrikken. Man hører sommetider fatalister hævde, at disse udflytninger på grund af den tiltagende globalisering ikke kan hindres af nogen, men alligevel må vi også turde sige, at den belgiske regering i denne sag bærer et meget tungt ansvar. Sandheden er, hr. kommissær, at den belgiske regering allerede i januar 2002 kendte til de alvorlige problemer hos bilfabrikken i Genk. Adskillige medier, bl.a. ugebladet Knack, har også erindret om, at flamske erhvervsledere har advaret den belgiske regering om, at Flandern, og således også det flamske erhvervsliv, som under alle omstændigheder er tynget af alt for høje lønudgifter, er sat i et dårligt lys i USA. Mange mennesker i Flandern formoder, at bl.a. den belgiske udenrigsministers ubetænksomme optræden kan have været med til at spille en rolle ved Ford-direktionens beslutning om at foretage indskrænkninger i bilfabrikken i Genk.
Kære kolleger, hvis Europa i fremtiden vil undgå dramaer som i Vilvoorde og med Ford Genk, skal der træffes gennemgribende foranstaltninger i alle medlemsstater i hele EU for også at garantere industrien, EU's fællesskabspræference, som i årtier med god grund har været anvendt inden for landbruget. Ellers må et land som Flandern kunne fastlægge sin egen socioøkonomiske politik. 
Harbour (PPE-DE ).
   - Hr. formand, indledningsvis vil jeg godt sige til mange af mine kolleger, som er direkte berørt af situationen i Limburg-regionen, at jeg repræsenterer en region i Det Forenede Kongerige, nemlig West Midlands, som sandsynligvis har mærket mere til de strukturelle ændringer i automobilindustrien end nogen anden region i Europa. Jeg ønsker at sige til mine kolleger fra Limburg, at vi har prøvet det, og at vi nu har en blomstrende automobilindustri i Det Forenede Kongerige. Der er flere internationale bilproducenter, der samler deres biler i Det Forenede Kongerige end i noget andet land i EU.
Hvis medlemmerne fra Limburg har lyst til at tale med mig om vores erfaringer i West Midlands, kan vi præsentere de programmer, vi har iværksat, ikke blot for at omskole og omplacere folk, men også for at hjælpe de mindre virksomheder i forsyningskæden, som påvirkes af ændringerne. Lad ikke situationen slå Dem helt ud, der er altid muligheder.
Det er vigtigt, at vi i dag drøfter automobilindustriens fremtid, for problemerne i forbindelse med den beslutning, Ford blev tvunget til at tage i Genk, sætter fokus på vores bestræbelser på at skabe en bæredygtig langsigtet fremtid for automobilindustrien i Europa og sikre den teknologi og de job, der er forbundet dermed. Det betyder meget for mange af os her i Parlamentet.
Vi ved, at bilfabrikanterne fortsat vil og skal investere kraftigt i de nye lettere og mere brændstoføkonomiske biler, vi ønsker. Det har vores kollega fra De Grønne allerede været inde på. Men de midler, der investeres, skal komme fra deres overskud - der bliver ikke tale om statstilskud. Det, vi ønsker, er en lønsom bilindustri.
Jeg vil godt fremlægge et vigtigt tal i forbindelse med Genk-spørgsmålet. 70 % af indtjeningen i den globale bilindustri genereres på det amerikanske marked, for det er der, de store biler sælges. Årsagen til fyringerne i Genk er, at efterspørgslen efter en af Fords største modeller er faldet drastisk. Ford har annonceret, at næste generation af Ford Mondeo vil blive produceret i Genk, og det er vores opgave at sikre, at der er efterspørgsel efter den.
Min konklusion, hr. kommissær, er, at vi ønsker en helhedspolitik på området. Hvis Deres kolleger i Generaldirektoratet for Miljø fortsætter med at presse industrien til at lave mindre og lettere biler uden at se på de økonomiske aspekter af sagen, vil vi snart stå i denne situation igen. Hvis vi derimod anlægger en helhedsstrategi, opnår vi en bæredygtig fremtid for bilindustrien i Europa.
Van Lancker (PSE ).
   - Kære kolleger, hr. kommissær, jeg vil gerne som led i denne forhandling stille Dem to presserende spørgsmål om omstruktureringen hos Ford og i særdeleshed den kollektive afskedigelse af omkring 3.000 arbejdstagere i Genk.
Jeg tror ikke, jeg behøver overbevise nogen om, at dette er et virkeligt drama, ikke kun for folk i Ford Genk, men også for underleverandører og for hele regionen. Men den måde, hvorpå denne omstrukturering foretages, er skandaløs, hr. kommissær, og efter min opfattelse også i strid med de europæiske regler.
Ford har nemlig begået kontraktbrud to gange. Den første gang ved ikke at efterleve de kollektive overenskomstaftaler fra 2002 med arbejdstagerne, hvori investeringer var planlagt. Men den anden gang, hr. kommissær, er et europæisk anliggende, da det drejer sig om manglende høring af det europæiske samarbejdsudvalg i denne sag.
Omstruktureringen hos Ford er klart et europæisk anliggende, for annulleringen af investeringerne i Ford Genk har konsekvenser for to andre virksomheder i Tyskland. Desuden er der nedlagt arbejdspladser i Köln, og i Barnsley lukkes Jaguar-fabrikken. Det betyder altså klart, at denne omstrukturering er et europæisk anliggende, som bør være en sag, som det europæiske samarbejdsudvalg beskæftiger sig med. Samarbejdsudvalget er ikke hørt om denne sag, hr. kommissær! Ford griber bevidst forhandlingerne an i de enkelte virksomheder. Det er efter min opfattelse klart i strid med lovgivningen om det europæiske samarbejdsudvalg, som vi stemte for her i 1994. Der gøres jo i øjeblikket overhovedet intet forsøg på at finde en løsning for denne omstrukturering på europæisk plan. Som mine kolleger pegede på, kunne det trods alt have resulteret i alternative løsninger, f.eks. ved at sprede arbejdet over flere mennesker, f.eks. gennem arbejdstidsnedsættelse.
Mit første spørgsmål til Kommissionen er, om den på grundlag af den europæiske lovgivning om de europæiske samarbejdsudvalg agter at kræve af Ford-direktionen, at den alligevel indleder forhandlinger inden for europæiske rammer. Mit andet spørgsmål i denne sag, hr. kommissær, vedrører følgende: Ordningen om det europæiske samarbejdsudvalg hos Ford er åbenbart baseret på den berømte artikel 13, de såkaldte frivillige aftaler, hvor direktivet og bilaget med minimumsbestemmelser ikke gælder. Vil dette ikke på ny foranledige Kommissionen til at få disse berømte minimumsregler til at gælde for alle aftaler om europæiske samarbejdsudvalg? 
Mayol i Raynal (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, alle, som ikke affinder sig med en hæmningsløs og altdominerende kapitalisme, er oprørt over de gentagne kriser, der rammer vores industrier, og ikke mindst automobilsektoren. I mit land, Catalonien, er der inden for denne sektor i perioden 2001-2002 udarbejdet 31 såkaldte socialplaner - på catalansk - som har resulteret i, at 5.200 arbejdstagere er sat på gaden. De har resulteret i lukning af virksomheder, som fremstiller automobilkomponenter, eksempelvis virksomheder som Lear eller Valeo, som har måttet dreje nøglen om, hvilket opleves som stærkt chokerende for vores landsmænd.
Man behøver ikke at være ekspert for at indse, at konkurrencen med østeuropæiske lande i dag er uholdbar. Automobilvirksomhederne - og andre - flytter dertil, fordi omkostningerne til kvalificeret arbejdskraft i de pågældende lande ligger langt under vores. På det felt er vores virksomheder ikke konkurrencedygtige. Hvis de lande på et tidspunkt opnår reel konvergens med vores lande, vil virksomhederne flytte endnu længere mod øst, uden for Unionen, som en konsekvens af markedsøkonomiens kolde og kyniske love. Vi får at vide, at det for at undgå sådanne ulykker er påkrævet at øge fleksibiliteten på arbejdsmarkedet. Øget fleksibilitet vil sige mindre sikkerhed for arbejdstagerne og dermed mindre social samhørighed. For alle, der tror på den europæiske sociale model, er dette uacceptabelt. 
Della Vedova (NI ).
   - Hr. formand, den teori, at Ford har truffet sine omstruktureringsbeslutninger ud fra et politisk grundlag, er efter min mening temmelig hasarderet. I Italien ligger der en stor bilfabrikant, som er italiensk, og som fører nogle omstruktureringspolitikker, hvilket den nødvendigvis gør i Italien.
Problemet er som sagt, at bilmarkedet er et modent marked. Bilproduktionen har gradvist flyttet sig til en lang række lande i navnlig Fjernøsten, og der er sikkert også mange af parlamentsmedlemmerne, som har købt koreanske, japanske eller måske endda indiske biler.
Problemet er, at virksomhederne er nødt til at omstrukturere, fordi markedet ændrer sig, og fordi der er brug for en større konkurrencedygtighed inden for denne sektor. Jeg tror ikke, at det er til nogen gavn, at vi drøfter de beslutninger, som de enkelte virksomheder træffer. Disse beslutninger bør efter min mening overlades til virksomhederne selv for at fremme systemets konkurrencedygtighed og beskæftigelsen på lang sigt. Det nytter ikke noget at tro, at man kan bevare beskæftigelsen i dag, når man risikerer at miste den fremover.
Det, som man kan gøre, er at give nogle meget større garantier end dem, som institutionerne giver i dag, og at gøre meget mere end det, som Europa-Kommissionen - der i dag bruger sit budget på landbruget og på de sektorer, hvor det går dårligt, i stedet for at bruge det på innovative sektorer - har gjort hidtil. Vi skal lægge vægt på arbejdskraftens kvalitet i det hele taget og på uddannelse og teknologisk innovation. Vi har brug for beskæftigelse, og vi kan ikke forlange, at den skal komme fra sektorer, hvor det går dårligt, og som man er nødt til at omstrukturere. Vi skal skabe forudsætningerne for, at arbejdskraften bliver brugt på fremtidens og ikke fortidens sektorer. 
Formanden.
   - Kommissionen bruger ikke, Kommissionen udfører det, som regeringerne beslutter for landbrugssektorens og andre sektorers vedkommende. 
Pronk (PPE-DE ).
   - Der er under denne forhandling temmelig ofte henvist til aftalerne mellem Renault og Ford, men jeg tror næppe, at disse aftaler egentlig eksisterer. For hvad var tilfældet hos Renault? Der blev bestemmelserne om de europæiske og de nationale samarbejdsudvalg faktisk fuldstændig ignoreret. Det var det store problem. Det var især et problem mellem arbejdstagerne og virksomheden. Her har vi faktisk at gøre med et andet problem. Der er naturligvis også et problem mellem arbejdstagerne og virksomheden, men der er især tale om et problem mellem de belgiske myndigheder og virksomheden. Det er problemets kerne, og efter min mening er der to eller tre grunde til det.
Jeg er bange for, at den første grund er hele det indviklede belgiske socialsikringssystem. Det er nu engang sådan i Belgien, at hele det surreale erhverv finansieres forholdsvis mere gennem socialsikringen end i andre lande, men det fører naturligvis til en dårlig konkurrencestilling over for disse andre lande. Det er imidlertid ikke Fords opgave at løse det problem. Det er den belgiske regerings opgave.
Den anden ting, som naturligvis har sat sagen på spidsen, er, at det har varet alt for længe, førend man imødekom Fords anmodninger om at gøre noget ved skifteholdstillægget. Da viste det sig pludselig, at de tyske virksomheder var mere konkurrencedygtige, selv om lønningerne der ligger højere end i Belgien. Hvem er så de skyldige, er det arbejdstagerne? Nej, det er de belgiske myndigheder. De belgiske myndigheder skal bære ansvaret for det og skal sørge for, at det ikke sker mere i fremtiden. Jeg tror, det er det vigtigste, vi kan lære af dette.
Hvis der er problemer med lovgivningen, er der heldigvis et direktiv. Så må man påberåbe sig dette og indlede en procedure. I tilfældet med Renault har det også vist sig, at det kan føre til et godt resultat. Det er metoden, men vi skal i denne sag søge en anden løsning end i Renault-sagen. 
Kuckelkorn (PSE ).
   - Hr. formand, i den korte taletid kan jeg naturligvis ikke tage stilling til, hvordan forholdene er hos Ford i Genk. Jeg vil imidlertid gerne sige helt klart, at der ikke foreligger nogen overtrædelse af direktivet om europæiske samarbejdsudvalg. Der foreligger også information til det europæiske samarbejdsudvalg, og der foreligger en overtrædelse af belgisk lov - man har overtrådt overenskomsterne. Hvad direktivet om europæiske samarbejdsudvalg angår, kan jeg forklare det for alle, for jeg er far til dette direktiv. Jeg har selv i seks år været formand for samarbejdsudvalget hos Ford i Europa. Jeg vil anbefale, at man afventer samtalerne mellem fagforeninger og mellem de europæiske samarbejdsudvalg, for jeg er sikker på, at Ford Genk vil få erstatningsproduktion for det, som de er blevet lovet i overenskomsten. I det europæiske samarbejdsudvalg føres der ikke overenskomstforhandlinger. Det hører under overenskomstparterne og ikke de europæiske samarbejdsudvalg. 
Thyssen (PPE-DE ).
   - Hr. formand, uanset hvilken lov der nu er overtrådt eller ikke overtrådt, tror jeg, det er på sin plads også at give udtryk for vores solidaritet med de mennesker, som rammes af Fords beslutninger. Det er naturligvis først og fremmest arbejdstagerne i Ford Genk, men også de mennesker, som arbejder hos underleverandørerne og i andre virksomheder, som rammes.
Kommissionen bebuder her, at den vil undersøge sektorens fremtid. Der er naturligvis allerede foretaget nogle undersøgelser, og resultaterne af disse er tilgængelige. Det overrasker mig, at Kommissionen bebuder, at den nu vil gå i gang med dette. Men i Belgien er der økonomer, som påstår, at beskæftigelsen i den vesteuropæiske bilfabrikation på længere sigt vil blive halveret, fordi afsætningsmulighederne ikke kan følge med produktivitetsstigningen. For andre industrisektorer foretages der lignende forudsigelser. Hvis jeg går ud fra, at Kommissionen også har samlet forskellige undersøgelsesresultater, vil jeg nu spørge den, om den deler disse pessimistiske forventninger. Jeg håber, at den er noget mindre pessimistisk, men i hvert fald skal der ske noget i industrien. Jeg vil spørge kommissæren, om det alligevel ikke er nødvendigt, at også myndighederne er med til at støtte denne overgang i industrien. Arbejdsmarkedets parter skal absolut også involveres. De pågældende regioner skal også inddrages. Men efter min mening skal myndighederne spille en rolle her, også de europæiske myndigheder, som absolut har en koordinerende opgave.
Jeg har endnu to konkrete spørgsmål. Der er her talt om strukturfondene, som vil blive revideret i 2006. I mellemtiden er de nuværende programmeringsperioder i gang. Jeg har stillet et spørgsmål til Kommissionen om, hvilke muligheder strukturfondene endnu kan tilbyde Limburg. Der blev sagt, at der stadig er 4 % i reserve, som altid kan benyttes. Mit spørgsmål lyder: Har de flamske myndigheder i anledning af problemerne hos Ford Genk allerede anmodet Kommissionen om at benytte denne reserve på 4 %, eller har man endnu intet hørt fra den side?
Jeg vil slutte med følgende: I det belgiske parlament er denne problematik naturligvis også diskuteret, og der har finansministeren sagt, at han ville kontakte de europæiske myndigheder for at se, om der er en mulighed for igen at arbejde med omstruktureringsselskaber, som får visse skattefordele i en vis periode. Også på det punkt vil jeg gerne have at vide af Kommissionen, om de belgiske myndigheder allerede har optaget kontakt herom, eller om det endnu ikke er sket. 
Della Vedova (NI ).
   - Hr. formand, i betragtning af Deres høflige påmindelse ønsker jeg at fremsætte en personlig bemærkning. Jeg kan forsikre Dem for, at jeg ikke er uvidende om, hvordan institutionernes ansvar er fordelt, når det gælder EU-institutionernes budget. Jeg henviste til budgettet - og også til Kommissionen, men ikke kun til Kommissionen - og målsætningen må være at ændre EU-budgettet. 
Formanden.
   - Jeg vidste godt, at De havde et perfekt kendskab til institutionernes funktion. Det var en information, som jeg gav til vores besøgende og vores gæster og ikke til Dem, hr. Della Vedova. 
Fischler,
    Hr. formand, kære medlemmer, mine damer og herrer, jeg har fulgt denne debat med stor opmærksomhed. Der er blevet stillet en række spørgsmål og præsenteret idéer. Det vil jeg alt sammen give videre til den ansvarlige kommissær, så det kan blive undersøgt omhyggeligt. De fleste punkter, der er blevet nævnt, var jeg allerede inde på i mine indledende bemærkninger, og derfor vil jeg ikke gentage dem.
Der synes at herske generel enighed om, hvordan sådanne kriser, som opstår som følge af nødvendigheden af at tilpasse sig, af industriens forandring og af omstruktureringen, skal håndteres. Én ting vil jeg gerne gentage helt klart. Effektiv, rettidig og grundig information og høring af arbejdstagernes repræsentanter er et nøgleelement i vores svar på en sådan situation. Et andet vigtigt element i denne sammenhæng vil være de efterfølgende foranstaltninger til den løbende høring af arbejdsmarkedets parter om spørgsmålet om omstrukturering af virksomheden. Jeg er sikker på, at De alle forstår nødvendigheden af at identificere gennemprøvede metoder på dette område på europæisk niveau eller at videreudvikle dem, hvor der er behov for det.
Mine damer og herrer, til den diskussion, som fandt sted mellem fru Van Lancker og hr. Kuckelkorn, vil jeg gerne pege på, at Kommissionen hidtil ikke har modtaget nogen klage fra de kompetente arbejdstagerrepræsentanter i denne forbindelse. Desuden er det sådan, at hvis der virkelig er begået en overtrædelse af dette relevante direktiv, er det en sag for de belgiske domstole. Det er dem, der skal undersøge dette spørgsmål.
Men som allerede annonceret vil vi under alle omstændigheder lancere en revision af direktivet. Vi må heller ikke glemme, at den industrielle forandring ganske vist har økonomiske konsekvenser og følger for beskæftigelsen og det sociale sammenhold, men den kan også byde på nye muligheder, især hvis den bliver forudset, forberedt og styret. Fru Weiler, De nævnte i denne forbindelse, at det drejer sig om at vedtage en støtteansøgning eller om at undersøge, om der kan anvendes strukturmidler her, men mine eksperter her fortæller mig, at Kommissionen endnu ikke har modtaget en sådan ansøgning.
Mine damer og herrer, dialog, gennemsigtighed, ægte arbejdstagerdeltagelse, foregribelse, risikoforebyggelse og fremme af beskæftigelsesevnen er nøgleelementerne i et europæisk svar på alle disse fænomener. Lad os alle arbejde for det og sætte alt ind på at skabe de instrumenter af juridisk eller anden art, som skal til for at fremme disse koncepter yderligere. 
Smet (PPE-DE ).
   - Hvor meget jeg end beundrer kommissæren for hans landbrugspolitik, synes jeg ikke, det er passende, at der under en så vigtig forhandling om bilsektorens fremtid og de sociale rammer på dette område ikke er nogen fra Kommissionen til stede, som følger sagen. Jeg er taknemmelig for, at De er her, og giver Dem en kompliment for alt det, De gør for landbruget, men jeg må sige, at der for industripolitikken og socialpolitikken normalt bør være en kommissær til stede, som kan besvare spørgsmålene. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er mundtlig forespørgsel (B5-0412/2003) af Bouwman for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender til Kommissionen om midtvejsevaluering af den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden.
Bouwman (Verts/ALE ),
   Fru Smet, tak for Deres bemærkning for lidt siden. Den er jeg enig i, og det gælder også for dette emne. Det kan naturligvis ikke være sådan, at vi behandler midtvejsevalueringen af den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden, som blev vedtaget i Nice, i hendes fravær. Det er for øvrigt rart, at hr. Fischler er til stede og dermed også Kommissionen.
Jeg ville gerne have haft hendes svar, især fordi vi allerede har drøftet denne midtvejsevaluering af den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden med hende i udvalget. Der er alligevel stadig nogle ubesvarede spørgsmål, og det er grunden til, at vi her stiller mundtlige forespørgsler, i øvrigt uden et beslutningsforslag.
Denne social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden fra Nice er meget vigtig af den simple grund, at Europa og de europæiske borgere forventer, at også den sociale side af Europa videreudvikles efter indførelsen og ikrafttrædelsen af ØMU, euroen og stabilitets- og vækstpagten. Det er også nødvendigt. Det koster ikke blot penge, men det har også fordele. Det har Kommissionen tydeligt vist med sin undersøgelse. Denne dagsorden bidrager naturligvis til, at der skabes flere og bedre job, at der tages højde for arbejdsmiljø, at fattigdom og social udelukkelse bekæmpes, at den sociale beskyttelse moderniseres, at ligestilling og i sidste instans social- og arbejdsmarkedspolitikken fremmes som led i udvidelsen. Ved slutningen af mit indlæg vil jeg stille et par spørgsmål, som vi gerne vil have besvaret af Kommissionen.
Jeg må stadig konstatere, at Europa-Parlamentet allerede tre gange har givet udtryk for sine indvendinger i forbindelse med denne social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden i forbindelse med de årlige resultattavler. Vi har hver gang anmodet om, at der lægges vægt på de problemer, som Parlamentet har nævnt - dels eksisterende problemer med hensyn til den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden, dels nye problemer i forbindelse med den aktuelle situation såsom Ford Genk-sagen i dag. Med andre ord anmoder vi altså både om, at de nye politiske initiativer udføres ordentligt, og at det oplyses, med hvilke midler det sker. Vi synes også, at der ofte skal gøres meget mere - herunder lovgivende aktiviteter - end det, der sker nu, nemlig forhandlinger, høringer, ekspertgrupper osv. Det koster alt sammen tid.
Da jeg kom herind, troede jeg, at vi skulle behandle det europæiske samarbejdsudvalg, men når jeg om lidt forlader salen, er det stadig ikke sket, og måske sker det heller ikke under den næste valgperiode. Det er vi hver dag generet af i praksis. Det er forhandlingen i dag et bevis på!
Med andre ord er vi altså ikke tilfredse med den måde, hvorpå en række forslag på denne dagsorden gennemføres i øjeblikket, og jeg vil nævne en række eksempler herpå. Det vigtigste er naturligvis spørgsmålet om det europæiske samarbejdsudvalg. Vi har tidligere sagt, at vi synes, at der nu har fundet drøftelser sted længe nok, også hvad angår den sociale dialog. Parterne har haft mere end tilstrækkelig tid til at udøve indflydelse. Nu er tiden inde til foranstaltninger! Dem havde vi allerede forventet i 2002, men de er stadig ikke truffet! Dette er for øvrigt ikke nyt for Kommissionen og heller ikke for kommissæren!
Det samme gælder for arbejdstidsdirektivet. Også her har vi stillet en forespørgsel for at henlede opmærksomheden på det. I øjeblikket omgår en række lande i Europa disse arbejdstidsordninger, og det er netop, hvad vi ikke ønsker, da det er konkurrenceforvridende. På dette punkt vil vi træffe foranstaltninger, og det skal gøres hurtigst muligt! Kommissionen bør tage initiativer på det område, og det skal ske hurtigere, end det i øjeblikket er tilfældet! Således kan vi fortsætte lidt endnu, også når det f.eks. drejer sig om de nye erhvervssygdomme. Jeg kunne give en hel liste over de ordførere, som vi har haft om dette emne, nemlig fru Van Lancker, fru Smet, fru Hermange og endelig fru Figueiredo. Nye erhvervssygdomme, de sociale sider af konkurrencepolitikken og interventionsprocedurer ved udflytning af virksomheder, som vi i nogen tid har anmodet om. Men det viser sig igen og igen, at disse punkter ikke tages op.
Når det drejer sig om sociale og skattemæssige foranstaltninger, vil vi tage virkningerne for det grænseoverskridende arbejde op hurtigst muligt. Vi vil have, at spørgsmålet om uligheder mellem mænd og kvinder tages op i lovgivningen. Sådan kan vi fortsætte. Også retsgrundlaget for det, vi kalder den civile dialog, er et af disse punkter. Det, jeg har nævnt, er med andre ord ikke udtømmende. Når alt dette tages i betragtning, stiller vi følgende to spørgsmål:
Hvordan agter Kommissionen at bruge sin initiativret (altså sin ret til at gribe aktivt ind) til at gennemføre den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden, både hvad angår de gamle problemer, og hvad angår de problemer, som vi på Europa-Parlamentets vegne har taget op? I den forbindelse må vi tage i betragtning, at disse skal bidrage til at skabe fuld beskæftigelse, bekæmpe social dumping og forskelsbehandling og forbedre jobkvaliteten i Europa. Det er altså det første spørgsmål.
Det andet spørgsmål lyder: Hvordan agter Kommissionen at forbedre beskæftigelsen og social- og arbejdsmarkedspolitikken efter udvidelsen af EU? Problemerne har vi for længst udførligt gjort opmærksom på, inklusive opfølgningen og gennemførelsen af lovgivningen, , og udviklingen af den sociale dialog. Dette er ikke lette emner for de tiltrædende lande. Endvidere vil jeg gerne have, at der i den forbindelse lægges vægt på fremskridtene i den europæiske beskæftigelsesstrategi og anvendelsen af de åbne koordinationsmetoder vedrørende social udelukkelse og social beskyttelse. 
Fischler,
    Hr. formand, kære medlemmer, mine damer og herrer, jeg vil gerne endnu en gang undskylde, at fru Diamantopoulou ikke kan være til stede i dag, og jeg beder derfor om forståelse for, at De må tage til takke med mig.
Som De ved, fastsatte Det Europæiske Råd i Nice den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden. Her blev det også aftalt, at der i 2003 skulle foretages en midtvejsevaluering. Formålet med denne evaluering skulle være at formulere de nødvendige aktioner og initiativer mere målrettet og fremlægge en tidsplan for den anden halvdel af perioden frem til 2005. Midtvejsevalueringen blev vedtaget af Kommissionen i slutningen af juni. Den er baseret på en samlet evaluering af de første år af gennemførelsen, som der årligt redegøres for i fremskridtsrapporter, og en undersøgelse af de vigtigste udfordringer og drivkræfter som følge af forandringen. I undersøgelsen beskrives det også, hvordan Kommissionen vil arbejde for gennemførelsen af de globale EU-mål om at skabe flere og bedre arbejdspladser og større socialt sammenhold inden for rammerne af Lissabon-strategien. Kommissionen har annonceret en omfattende pakke af initiativer og aktioner, som inddrager alle relevante aktører.
Til Deres to spørgsmål kan jeg sige, at Kommissionen benytter sin initiativret til at foreslå de nødvendige specifikke foranstaltninger, som er nævnt i midtvejsevalueringen. Hertil hører f.eks. nye forslag til retlige bestemmelser, som forslaget til et direktiv om vikarer eller forenkling af de juridiske bestemmelser som på området for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen. Kommissionen gør også brug af sin ret til at konsultere arbejdsmarkedets parter og sammen med dem identificere de problematikker, som endnu mangler at blive behandlet. Det er f.eks. spørgsmålet om overdragelse af virksomhedspensionskrav. Et andet eksempel er opfølgningen på revisionen af arbejdstidsdirektivet. Det handler her om den europæiske beskæftigelsesstrategi, særligt forslagene til beskæftigelsespolitiske principper og anbefalinger. Samtidig støtter Kommissionen også samarbejdet mellem medlemsstaterne om modernisering af den sociale beskyttelse og fremme af den sociale inddragelse.
Hvad angår det andet spørgsmål, må jeg understrege, at der i midtvejsevalueringen er to prioriteter for struktureringen af arbejdet i de kommende år. For det første handler det om den videre udvikling af dagsordenen for et udvidet EU. For det andet handler det især om kontrol og korrekt gennemførelse og anvendelse af EU's inden for beskæftigelse og den sociale sektor. For at nå dette mål vil man blive nødt til med særlig opmærksomhed at inddrage de relevante net af nationale repræsentanter, som skal sikre støtten til gennemførelse og anvendelse af europæisk ret, samt de andre kontrolinstrumenter, der er til rådighed. Hovedvægten vil ganske vist ligge på støtte og rådgivning, men Kommissionen vil heller ikke vige tilbage fra at anvende relevante gennemførelsesforanstaltninger eller, hvor det er på sin plads, at tage retlige skridt. Det gælder imidlertid ikke kun de nye medlemsstater, som tiltræder EU til næste år, det gælder alle medlemsstater. 
Smet (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, tak for Deres svar. Når jeg ser på den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden og ser, hvor vi nu står - vi er midtvejs - er der nu et år til valget, og udvidelsen er nært forestående. Jeg tror ikke, vi kan undgå at tage hensyn til det.
Hvis vi skal vælge prioriteter, har udvidelsen efter min mening den højeste prioritet. Der er et stort antal sociale direktiver. Vi tilskynder til udvikling af den sociale dialog. Vi tilskynder til opbygning af administrationer, tjenesteydelser og institutioner, som kan garantere socialsikringen i disse lande. Vi ved alle sammen, at det til trods for, at disse lande tiltræder, er meget svært at gennemføre en lang række af disse aspekter. Hvis denne gennemførelse ikke forløber godt, hvis den sociale dialog ikke tilvejebringes, hvis der ikke er tilstrækkelige institutioner til, at alt dette kan føres ud i livet, vil det forårsage forsinkelser for alle, også for os. Selvfølgelig medfører dette forsinkelser. Man kan da ikke brygge en serie nye direktiver sammen, mens de lande, som kommer med næste år - altså en global Union på 25 lande - ikke kan følge en del af denne Union. Det er uhyre vigtigt, at social- og arbejdsmarkedspolitikken udvikler sig i udvidelseslandene. Den udvikler sig alt for langsomt og alt for lidt. Det er altså efter min mening den allerhøjeste prioritet, fordi dette vil forhindre væksten i social- og arbejdsmarkedspolitikken hos os på europæisk plan, hvad enten vi ønsker det eller ej.
Vores anden prioritet er beskæftigelsen. Jeg synes, at Kommissionen foretager et godt valg, også i sine prioriteter. Dem går jeg med til. Som vi alle sammen kan se, forløber de ting, der blev foreslået i Lissabon, nemlig en beskæftigelsesfrekvens på 70 % osv., yderst langsommeligt. Når de nye lande kommer med, vil beskæftigelsesfrekvensen selvfølgelig falde og ikke stige. Vi kommer derfor endnu længere væk fra Lissabon-målsætningerne, end det i øjeblikket er tilfældet. Hele politikken omkring beskæftigelsen skal fremmes og støttes.
Så er der et tredje punkt, nemlig revideringen af en række direktiver. Jeg synes godt, vi kan gøre det, f.eks. revideringen af Renault-direktivet, revideringen af direktivet om samarbejdsudvalgene, selv revideringen af direktivet om sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen. Vi har behov for fornyelse af en lang række direktiver. Det er efter min mening vores tredje prioritet, som vi også kunne indføre. Hvis vi vil udarbejde nye direktiver, bør vi virkelig foretage et valg og opstille prioriteter. Vi kan ikke længere udarbejde 40 nye direktiver, ikke engang 10. Jeg synes, vi skal begrænse det, og jeg synes, at en af prioriteterne i de nye direktiver skal være at gøre noget for de handicappede. Det har vi allerede ført en langvarig forhandling om. Denne gruppe i samfundet har stadig svært ved at få adgang til arbejdsmarkedet. Jeg synes, vi skal træffe nogle bestemmelser specielt for dem. 
Hughes (PSE ).
   - Hr. formand, Kommissionens midtvejsevaluering er egentlig en øvelse i at marchere på stedet. Det er varm luft uden ret meget substans. Der er en række udestående spørgsmål. På trods af begivenhederne i Genk for nylig og en hel stribe tidligere problemer er vi tre år bagud med revideringen af direktivet om europæiske samarbejdsudvalg. Rådet blokerer for direktivet om vikaransatte, der er en vigtig del af vores indsats for at skabe balance mellem sikkerhed på den ene side og fleksibilitet på den anden.
Vi har en meget usikker tidsplan for at revidere arbejdstidsdirektivet og standse den skandaløse misbrug af muligheden for at udtræde, som finder sted i Det Forenede Kongerige. Der er en stående opfordring fra Parlamentet til at indføre et direktiv om individuelle afskedigelser og social sikring i forbindelse med atypisk arbejde. Der er overhovedet ikke sket noget på disse områder.
Jeg deler fru Smets bekymringer vedrørende udvidelsen, EU's , anvendelsen deraf - især i forbindelse med arbejdsmiljø, udviklingen af en social dialog og åben koordinering inden for EU, som det ser ud om et år fra nu. Det er alt sammen noget, der giver anledning til stor bekymring, og der er sket meget lidt, hvis der i det hele taget er sket noget, på disse vigtige områder.
Lad mig gøre det klart, at vi fuldt ud forstår det pres, der hviler på, og de forhindringer, der lægges i vejen for kommissær Diamantopoulou og hendes indsats for at gøre noget ved disse centrale spørgsmål. Nogle af dem kommer fra kommissærernes egen kreds, nogle fra Rådet og nogle fra regeringer med en socialistisk orientering.
Jeg kan blot sige, at vi vil forstærke vores indsats for at hjælpe hende med at overvinde forhindringerne og gøre fremskridt på det sociale område. Det er uhyre vigtigt. Medmindre vi kan levere resultater og opnå fremskridt, er der en meget realistisk risiko for, at den samlede, meget velafbalancerede politiske linje, der blev lagt i Lissabon, ødelægges. Det ville være en stor ulykke for hele EU's fremtid. 

Figueiredo (GUE/NGL ).
   - Fru formand, stigende arbejdsløshed, usikker beskæftigelse samt fattigdom og social udstødelse bringer den opfattelse i tvivl, at Europa skulle stå for social retfærdighed og solidaritet. Som bekendt er der mere end 15 millioner arbejdsløse og omkring 60 millioner mennesker i EU, der lever for mindre end 60 % af den nationale gennemsnitsindkomst, problemer, der særlig rammer kvinder, men også ældre med meget lave pensioner, indvandrere, børn, handicappede og lønmodtagere med usikre og dårlige job. Disse forhold er tilmed endnu alvorligere i de kandidatlande, der bliver medlem af Unionen fra og med maj næste år.
Da denne økonomisk-sociale situation stadig forværres, er det bydende nødvendigt at træffe foranstaltninger af en anden art end dem, der hidtil er truffet, fordi ulighederne vokser, samhørigheden svækkes, og ligestillingspolitikken bevæger sig den forkerte vej. Situationen kræver nu, at man ikke længere betragter det som en absolut prioritet at opfylde stabilitetspagten, men tværtimod suspenderer den med henblik på en revision af dens irrationelle nominelle konvergenskriterier, ligesom den kræver, at der gøres op med penge- og konkurrencepolitikkens forrang, så opgaven i stedet bliver at løse de alvorlige sociale problemer og at gennemføre den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden og en effektiv offentlig investeringspolitik, der kan skabe de 15 millioner arbejdspladser, der mangler i EU.
Som det blev nævnt i den betænkning, som jeg for nylig fremlagde om gennemførelsen af den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden, og som plenarforsamlingen vedtog i september, må en løsning af de alvorlige ledigheds- og fattigdomsproblemer, herunder vedvarende fattigdom, prioriteres inden for alle dele af Fællesskabets politik, navnlig konkurrencepolitikken (og siden kommissæren med ansvar for den fælles landbrugspolitik er til stede, kunne dette i det mindste tjene til at se på landbrugsproblemerne og også dér ændre den førte politik med henblik på bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse), for ikke at glemme strukturfondene og stabilitetspagten.
Vi beklager, at Kommissionen ikke blot svigter den sociale dagsorden fra Nice, men stadig heller ikke har i sinde at fremlægge nye initiativer på områder, som Europa-Parlamentet har anmodet om en hurtig indsats over for. Det er en lang liste, som mine kolleger allerede har nævnt, og som vi også vedtog på mødet den 3. september. Denne liste tilslutter jeg mig igen, ligesom jeg bakker op om alle spørgsmål, der her er blevet rejst. Jeg gentager behovet for effektive foranstaltninger, for interventionsordninger i forbindelse med virksomhedsflytninger og for direktiver på grundlag af artikel 13 både med hensyn til kvinders rettigheder på alle områder ud over beskæftigelse og med hensyn til handicappedes rettigheder. Det haster med at indhente forsinkelserne i forbedringen af direktiverne for sundhed og sikkerhed under arbejdet, ikke mindst for kvinder. Det haster med at føre de forslag ud i livet, som Europa-Parlamentet har vedtaget. 
Andersson (PSE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, jeg deler fru Smets opfattelse af, at den store udfordring også på det socialpolitiske område er udvidelsen. Indførelsen af EU's socialpolitiske lovgivning om arbejdsmiljø og arbejdsret får stor betydning for lønmodtagerne i de nye medlemsstater. Men den får også betydning for de nuværende medlemsstater. Risikoen for social dumpning mellem vores lande bliver meget mindre, hvilket er uhyre vigtigt.
Et andet vigtigt spørgsmål i forbindelse med udvidelsen er dialogen mellem arbejdsmarkedets parter. I mange af de nye medlemsstater er der ingen egentlig dialog, og arbejdsmarkedets parter er ikke vant til at bidrage til den socialpolitiske dagsorden.
Et tredje spørgsmål er Lissabon-samarbejdet, som vi skal revidere og fastholde. Det må dog ikke resultere i, at vi undlader at stille forslag på nye områder, f.eks. på arbejdsmiljøområdet, som følge af nye risici i forbindelse med atypisk arbejde m.v. Vi skal altså tackle både udvidelsen, nye risici og nye socialpolitiske udfordringer.
Van den Burg (PSE ).
   - Tidligere på ugen kritiserede jeg i Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender kraftigt Kommissionen på ét punkt på den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden, nemlig direktivet om udstationering af arbejdstagere. Det er uforståeligt, at evalueringen af dette direktiv ikke er benyttet til at vurdere problemerne med den grænseoverskridende beskæftigelse af arbejdskraften bedre og tage nye initiativer på det område. Udvidelsen er nært forestående, og jeg har tidligere sagt til Verheugen og Diamantopoulou, at denne overgangsperiode absolut ikke løser de problemer, som udvidelsen kan medføre. Der skal føres en proaktiv politik, og der skal skabes bedre betingelser for en aktiv arbejdsmobilitet.
Hr. Hughes nævnte allerede direktivet om vikaransattes arbejdsforhold. Det dødvande, som er opstået på det punkt, kan naturligvis ikke give anledning til, at man ikke foretager sig yderligere på områder, som har forbindelse med atypisk arbejde, også i tilknytning til dette direktiv. Jeg tænker her f.eks. på selvstændiges stilling, som egentlig ikke er selvstændige, men i virkeligheden er arbejdstagere, og på socialsikringen af atypiske arbejdstagere. Hvis vi ikke skaber bedre rammer for definitioner og arbejds- og socialretlige ordninger i Europa, vil det sociale snart kun kunne anvendes for et meget lille mindretal af arbejdstagere, og det er ikke ligefrem dem, der har mest brug for det!
Til sidst har jeg en advarsel. Hvis det ikke lykkes os at udforme denne social- og arbejdsmarkedspolitik i Europa, tror jeg, at overordentlig mange mennesker vil vende sig imod Europa! 
Fischler,
    Fru formand, ærede medlemmer, mine damer og herrer, ganske kort: Jeg har noteret de forslag, krav og ønsker, som De har ytret her, og jeg vil give dem videre til min kollega.
Principielt kan jeg her kun sige én ting. For det første er jeg enig med Dem, både hvad angår den enorme betydning af den politik, der kommer til udtryk i de såkaldte Lissabon-mål, og hvad angår de opgaver, der fremover ligger på det socialpolitiske område. Jeg er også enig med Dem i, at vi netop nu, lige før udvidelsen, i særlig grad må beskæftige os med, hvordan disse spørgsmål ser ud i denne kontekst, og jer er også enig med Dem i, at det haster. Jeg tror, at vi principielt fortsat skal arbejde på begge fronter, for vi må ikke glemme, at spørgsmålet om beskæftigelse og social sikkerhed har stor betydning for, om det vil lykkes for os atter at få skabt en fornuftig vækst i Europa. Det er en af de grundlæggende forudsætninger, og denne vækst kan vi kun skabe, hvis vi får opfyldt forskellige faktorer, som er nødvendige for omstruktureringen af vores europæiske økonomi.
På den anden side er det ikke ensbetydende med, at det kun handler om vækst, altså kun om økonomi. Det handler naturligvis også om social sikkerhed. Jeg fortalte jo allerede i mine indledende bemærkninger, hvad Kommissionen har af planer for tiden. Jeg håber, at vi med disse initiativer virkelig vil kunne forbedre situationen. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0333/2003) af Dybkjær for Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder om valget i 2004: Hvordan kan der sikres afbalanceret repræsentation af kvinder og mænd? (2003/2108(INI)).
Dybkjær (ELDR ),
    Fru formand, vi er midt i en spændende og udfordrende periode i Europas historie. Vi udvider antallet af medlemsstater i EU, og vi skaber og diskuterer i øjeblikket en ny ramme for det traktatmæssige samarbejde baseret på nationalstaterne og folket.
Der er flere betingelser for at kunne være med i EU-samarbejdet, men en af betingelserne er, at man skal opfylde demokrati og menneskerettigheder, det vil sige menneskene skal have lige muligheder for at kunne udfolde deres liv og lige muligheder for at kunne bestemme over deres liv.
Når vi så kigger på realiteterne i Europa, hvem bestemmer så? hvem fastlægger lovene? hvem administrerer det daglige liv i internationale, europæiske, nationale, regionale og lokale forsamlinger? hvem personificerer den offentlige magt. Svaret vil helt entydigt være, at det gør mænd. Er man i tvivl, kan man jo prøve at spørge sig selv, hvor mange kvinder der er blandt stats- og regeringscheferne. Svaret vil være: ingen, nul. Hvis vi kigger på familie-fotoet fra København i 2002, var der 64 mennesker på det billede, 8 kvinder.
Er det så, fordi der mangler kvinder i Europa? Er det sådan, at vi udgør en minoritet? Det er der undertiden nogen, der fortæller os, at vi gør, og så bliver vi placeret mellem andre minoriteter. Men der må vi sige til os selv, nej, det er ikke sådan. Vi udgør mindst halvdelen. Kvinderne udgør mindst halvdelen af vælgerskaren, så det er altså ikke fordi, der ikke er kvinder. Er det så fordi, der ikke er kompetente kvinder? Nej, det er heller ikke derfor. Der er faktisk kvinder, efterhånden flere kvinder end mænd, der tager en højere uddannelse, men det er nu ikke altid et kriterium for at deltage i det politiske liv. Det er ikke det, der er baggrunden.
Der er flere grunde til, at der ikke er kvinder nok, og sådan er det alle steder. Her skal vi koncentrere os om det valg, vi står over for næste år. Som sagt opbygger vi i øjeblikket det nye Europa. Kvinderne udgør halvdelen af det nye Europa, og det er fuldstændig fundamentalt, at denne halvdel også er med til at beslutte rammerne for og indholdet af det videre samarbejde. Og et af de steder, hvor man kan gøre det, er altså i Europa-Parlamentet.
I dag er vi i den situation, at vi har 30 % kvinder i Europa-Parlamentet. Vi udvider nu med 10 nye lande, og i den forbindelse bliver vi altså nødt til at kigge lidt på, hvordan kvinderne er repræsenteret i de lande. Desværre ser det ikke alt for godt ud. Det er selvfølgelig ikke alle lande, der ligger helt i bund, og vi har jo også blandt medlemsstaterne lande, der ligger i bund med kvinderepræsentationen. Alligevel må vi sige, at gennemsnittet er lavt. Og det, vi derfor må koncentrere os om ved det kommende valg, bliver at få nogle flere kvinder til at stille op samt finde ud af, hvorfor de ikke vil stille op, bliver de i virkeligheden slet ikke opfordret til at stille op, eller er det det gamle klassiske mønster, at ingen frivilligt afgiver magt, for den sags skyld hverken mænd eller kvinder. Personligt tror jeg, det er den klassiske situation, og selvfølgelig afgiver mænd ikke frivilligt magt, ligesom vi kvinder også har haft utrolig svært ved at afgive den såkaldte magt over børnene. Ingen af os er for gode. Nu er det imidlertid vigtigt, at vi prøver at diskutere det og forstå, at hvis vi skal have dette EU-samarbejde accepteret blandt EU's befolkninger, og det ligger det unægtelig lidt tungt med - nu sidder der en svensk kommissær, og jeg er en dansk taler, og er der nogen steder, hvor det ligger lidt tungt med at få en folkelig accept af det europæiske samarbejde, så er det i Sverige og Danmark, og den største skepsis findes blandt kvinder - ja, så var det måske en god ide, at vi prøvede på at opfordre kvinder til at deltage, og at vi frem for alt lavede nogle systemer, der kunne give kvinder en chance for at blive valgt, hvis de endelig kom på listerne.
Erfaringerne fra de skandinaviske lande viser, at det altså ikke er sådan, at kvinderne ikke bliver valgt. Hvis de står der på lige fod, så bliver de faktisk valgt. Det er sådan, at hvis der er kvinder, der står med chance for overhovedet at blive valgt, så bliver de også valgt. Det er altså ikke fordi, vælgerne generelt mener, at kvinderne er dårlige, tværtimod, de vil gerne stemme på dem. Sandheden er, at de ikke får lejlighed til at få de kvindelige repræsentanter ind.
Det er ekstremt vigtigt, at vi diskuterer det nu, fordi vi i dag har de 31 % kvinder i Parlamentet. Blandt de nye lande ser det skævt ud. Vi risikerer således nu, at vi i et parlament med større indflydelse på den europæiske lovgivning, end vi nogensinde før har haft, har langt under 30 % kvinder, fordi kvinderne bl.a. i de nye lande er så dårligt repræsenteret. Der er to lande, der overhovedet ikke har sendt kvindelige observatører. Det er dog utroligt, at man på den måde kan opfylde demokrati og menneskerettigheder.
Jeg synes, vi alle sammen skal prøve at hjælpe hinanden med at sikre, at Europa- Parlamentet også får en ordentlig repræsentation af kvinder, således at folket føler, at de er repræsenteret her. 
Wallström,
    Fru formand, det var et glimrende indlæg fra fru Dybkjær. Jeg tilslutter mig 100 %. Det var en god introduktion til det, vi skal drøfte.
Først og fremmest vil jeg naturligvis rose Europa-Parlamentet - og i særdeleshed Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder og fru Dybkjær som ordfører - for at have taget initiativet til denne betænkning. Endnu en gang betones vigtigheden af at skabe en ligelige fordeling mellem kvinder og mænd i beslutningsprocessen, ikke mindst i lyset af næste års valg til Europa-Parlamentet.
Vi skal tage demokratiet alvorligt og inddrage ligestilling i vores beslutningstagning. Hvis vi går ind for et aktivt, demokratisk folkestyre, kan vi ikke samtidig udelukke halvdelen af befolkningen fra de organer, hvor beslutningerne træffes. Øget deltagelse fra kvindernes side indebærer også bedre muligheder for, at samfundet kan tage sig af sine borgere. Vi går glip af både ressourcer og erfaring, hvis kvinder ikke kan deltage i det politiske liv. Kvinder skal have adgang til arbejdsmarkedet og det politiske liv, så de kan gøre karriere svarende til deres kvalifikationer. På den måde vil deres kompetencer blive udnyttet bedre. Desværre har det hidtil alt for ofte været sådan, at mænd vælger mænd. Det skal vi lave om på.
Som det påpeges i betænkningen, har alle medlemsstater forpligtet sig til at gennemføre FN's handlingsplan fra konferencen i Beijing i 1995 samt en række andre internationale programmer, der støtter princippet om ligelig deltagelse af kvinder og mænd i de beslutningstagende organer og i beslutningsprocessen. Det er den internationale ramme, vi alle må arbejde inden for.
En ligelig fordeling mellem kvinder og mænd i beslutningsprocessen og på alle livets områder er også det centrale tema i Kommissionens arbejdsprogram for 2003 og 2004. Det er netop nu ved at blive besluttet, hvilke projekter der skal have støtte fra ligestillingsprogrammet.
Jeg har også den glæde at kunne meddele, at Kommissionen er i gang med at udvikle en database om "Kvinder og mænd i beslutningstagningen". Databasen er et led i tiltagene for at udvikle og vedligeholde statistikker. Statistikkerne er vigtige som baggrundsinformation og værktøjer. Man er for tiden ved at forberede offentliggørelsen af de første resultater fra denne database. I begyndelsen af 2004 bliver indholdet præsenteret på Kommissionens websted. Det vil derefter blive opdateret årligt. Hovedformålene med databasen er dels at måle, hvordan det går med de igangværende tiltag, dels at skabe øget bevidsthed i de nuværende medlemsstater, EØS-landene og kandidatlandene om kvinder og mænd som beslutningstagere.
Måske skulle jeg også nævne de tiltag, som for nylig er blevet vedtaget af det italienske formandskab med støtte fra Kommissionen, og som fremhæves i betænkningen. Ved konferencen i Siracusa og ved de efterfølgende uformelle møder mellem ministrene for ligestilling undersøgte man behovet for fortsat at arbejde for en ligelig fordeling af kvinder og mænd i beslutningsprocesserne på alle niveauer. Det blev også foreslået, at alle politiske partier skulle enes om at opstille mindst 30 % kvindelige kandidater til valget til Europa-Parlamentet. Partierne bør desuden aktivt stræbe efter at nå de mål, der blev sat af Det Europæiske Råd i Lissabon og Barcelona, ikke mindst dem, som direkte berører kvinderne: en erhvervsfrekvens på mindst 60 % blandt kvinder senest i 2010 og bestemmelser om adgang til god børnepasning til en rimelig pris. Det er også nogle af de værktøjer og forudsætninger, som gør det muligt for kvinder at deltage i det politiske liv og samfundslivet i øvrigt. 
Avilés Perea (PPE-DE ).
   - Fru formand, fru kommissær, jeg vil indlede med at lykønske ordføreren med den vigtige betænkning, som hun har udarbejdet netop nu, inden valget til Europa-Parlamentet.
Vi ved alle sammen, at ligestilling mellem mænd og kvinder er et grundlæggende princip i fællesskabsretten, som Amsterdam-traktaten knæsætter ved at inddrage ligestilling mellem mænd og kvinder som et mål i alle programmer. Derfor anmoder vi om konkrete foranstaltninger, der fremmer tilstedeværelsen af kvinder på valglisterne og dermed i Europa-Parlamentet. Denne anmodning kunne også udvides til at omfatte de nationale og regionale parlamenter, hvor repræsentationen af kvinder stadig er ringe i forhold til andelen af kvinder, som udgør halvdelen af befolkningen og i visse tilfælde noget over halvdelen af befolkningen.
Vi ved, at kvinder uden særlig støtte, uden positive foranstaltninger og uden love, der fremmer større repræsentation af kvinder, i realiteten har vanskeligt ved at nå frem til de institutionelle poster, de politiske poster og dermed poster med beføjelse til at træffe politiske beslutninger og med magtposition.
Vi har i de seneste år set en lidt større repræsentation af kvinder, men den har aldrig oversteget lidt over 30 %, og vi kan frygte, at den falder ved det kommende valg til Europa-Parlamentet.
Som ordføreren nævnte, er repræsentationen af kvinder blandt de observatører, der kommer fra de tiltrædende lande, meget lav, nogle lande har ikke engang præsenteret kvinder som observatører, og vi frygter, at repræsentationen efter valget til Europa-Parlamentet ikke vil være over 15 %. Netop derfor er det vigtigt og betydningsfuldt, at vi fremhæver det nu, og vi må ikke glemme de lande, der allerede er med i EU, hvor andelen ikke overstiger 30 % i de fleste tilfælde - bortset fra de nordiske lande - og hvor den i andre er endnu lavere, og hvor kvinder stadig har meget vanskeligt ved at få poster med beslutningstagningsbeføjelser.
Og det er stadig vigtigt, fordi der ikke findes valglove - bortset fra i to lande - som fastsætter, at der skal være kvinder opført på valglisterne, og fordi kvinders tilstedeværelse i beslutningsorganer og parlamenter grundlæggende afhænger af de politiske partier, af de politiske lederes mentalitet og af den bevidstgørelse, som vi er i stand til at bibringe samfundet om betydningen af dette spørgsmål.
Derfor er det et godt tidspunkt, og det er et arbejde, som vi kvinder, der er ansvarlige for kvindens repræsentation, men også mændene, parlamentsmedlemmerne og de politiske ledere, skal påtage os. Vi skal påtage os denne udfordring, der går ud på at sikre en større repræsentation af kvinder i de politiske institutioner.
Kun ledernes og partiernes politiske vilje, når der skal træffes beslutninger, vil føre til, at der virkelig vil være flere kvinder efter valget og dermed en afbalanceret repræsentation af kvinder og mænd i beslutningstagningen.
Karamanou (PSE ).
   - Fru formand, det er i grunden mærkeligt, at vi efter 50 års europæisk politik for ligestilling af mænd og kvinder og 100 år efter kravet om og anerkendelsen af kvinders stemmeret nu forsøger at argumentere for det indlysende, nemlig at mænd og kvinder bør deles lige og retfærdigt om alle ansvar og forpligtelser både i det private og det offentlige liv, og at der bør være en afbalanceret repræsentation af mænd og kvinder i alle demokratiske institutioner og alle politiske beslutningscentre.
Fru Dybkjærs virkelig fremragende betænkning er særligt værdifuld her op til valget til Europa-Parlamentet i juni, fordi den angiver den ramme, som alle medlemslandene, især de tiltrædende lande, bør anvende som reference for at sikre, at den procentvise andel af kvinder i det nye Parlament, som bliver sammensat efter de europæiske valg, i det mindste ikke er mindre end i dag, det vil sige 31 %. Jeg vil her gerne nævne to lande, Estland og Slovenien, som ikke gjorde sig den ulejlighed at sende en eneste kvinde, ikke engang for eksemplets skyld, blandt de observatører, der blev sendt til Europa-Parlamentet. Og vores frygt bestyrkes af vores traumatiske erfaring fra sidste år, hvor kun 17 % af medlemmerne af forfatningskonventet om den europæiske forfatning var kvinder.
Derfor har vores udvalg, Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder, som højeste prioritet sat fremme af demokratiet og ligestilling og har taget initiativer til mobilisering af regeringerne, de nationale parlamenter, den politiske ledelse og kvinderne selv for at nå dette mål. Målet drejer sig ikke kun om at opnå ligestilling mellem mænd og kvinder i praksis frem for i ord, det drejer sig også om EU's økonomiske og sociale udvikling ved hjælp af en rationel udnyttelse af de værdifulde menneskelige ressourcer, som kvinderne repræsenterer.
Ligesom det er tilfældet med andre ambitiøse europæiske politikker, hvis man vil nå de mål, der er sat, er det for Lissabon-strategien bydende nødvendigt, at kvinderne inddrages fuldt ud i alle faser af planlægningen og beslutningstagningen. Man kan ikke planlægge Europas fremtid uden kvinderne. Op til de europæiske valg bør der være flere strategier og vedtages lovgivningsforanstaltninger, positive aktiviteter, kvoter eller politiske aftaler, som sikrer en afbalanceret repræsentation af kvinder og mænd på kandidatlisterne og i de valgte organer, der dannes.
Jeg håber, at det nye Europa-Parlament for de 25 lande vil nå dette mål og fungere som et lysende eksempel og forbillede for alle andre parlamenter i verden. 
Boogerd-Quaak (ELDR ).
   - Også jeg vil lykønske fru Dybkjær med denne betænkning. Den kommer præcist til tiden, lige inden det europæiske valg, og adskillige talere har allerede nævnt, at vi skal gøre alt, hvad vi kan for at opnå en valgdeltagelse på 30-31 % ved valget til Europa-Parlamentet. Det skyldes ikke mindst de tiltrædende lande, hvor vi i øjeblikket kun er oppe på 14 %. Jeg mener derfor, at det inden for rammerne af vurderingen af disse lande skal tages op, at lighed for mænd og kvinder er en del af vores fremtidige grundlæggende fællesskabsret, og at man derfor internt skal overvåge, at dette også finder sted i parlamentet. Men okay, det er nemt at sætte fingeren på et ømt sted i andre lande, men vi har også selv eksempler, hvor kvinder i høj grad svigtes.
I Nederlandene er det ikke så længe siden, at der kun blev udnævnt én kvindelig minister. Det blev der protesteret temmelig kraftigt imod, og heldigvis faldt den regering hurtigt, og vi har nu fem kvindelige ministre og fem kvindelige statssekretærer. Til min store beklagelse har mit eget parti, som hævder at gøre en masse for kvinder, ikke udpeget én kvinde til en af de to ministerposter. Det er ikke, fordi der ikke er nogen dygtige kvinder, men fordi der jo altid er andre, som er vigtigere, og som har fortrin. Så længe vi handler på den måde, har kvinder ikke en chance. Men jeg synes også, at vi selv skal blive ved med at opfordre kraftigt til, at kvinder skal ligestilles, og at vi i høj grad skal holde øje med det. Jeg ville f.eks. ikke modsætte mig, at man fulgte eksempler som dem, der er nævnt i fru Dybkjærs betænkning - f.eks. i Frankrig, hvor man lader partifinansieringen afhænge af antallet af kvinder på listen - for vi kan ikke blive ved at forholde os passive. Vi må gøre noget. Jeg anmoder derfor Kommissionen om at lægge ekstra vægt på dette i forhandlingerne med alle medlemsstaterne. 
Eriksson (GUE/NGL ).
   - Fru formand, fru Dybkjærs betænkning omhandler noget, som vi alle her i Parlamentet har meget lang erfaring med: det virkelige liv i de politiske organisationer, vi tilhører. Kommissær Wallström sagde, at mænd vælger mænd. Ja, især mænd i politiske partier vælger mænd. De vælger mænd i større udstrækning, end vælgerskaren gør, hvilket er ganske interessant.
Når kvinder går ind i politik, ændres organiseringen af det politiske arbejde, og nye spørgsmål kommer på den politiske dagsorden. I øvrigt har kvinderne naturligvis også forskellige politiske og ideologiske opfattelser.
Vi har i det sidste år set konventets sammensætning, og hvordan ligestillingsspørgsmålene blev håndteret, f.eks. hvad angår deres juridiske status. Mange år efter vedtagelsen af princippet om i beslutningstagningen ser vi stadig, at dette mangler totalt på de fleste politikområder. Det er nu også blevet foreslået, at resortområderne for Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder skal beskæres. Det går stik imod udviklingen. Der er ligefrem tale om en afvikling af ligestillingen i politikken.
Det er lidt ironisk at læse Rådets anbefaling fra december 1996, hvor man specifikt siger, at underrepræsentation af kvinder blandt beslutningstagerne indebærer, at erfaring tilsidesættes og undervurderes, hvilket er et tab for samfundet som helhed. Jeg er helt enig i Rådets anbefaling, men når man ser på Rådets egen sammensætning gennem årene, er de billeder, der vises efter rådsmøderne, stadig i sort-hvid. 
Aaltonen (Verts/ALE ).
   - Fru formand, fru kommissær, mine damer og herrer, jeg takker varmt fru Dybkjær for denne vigtige betænkning, som kommer på præcis det rette tidspunkt. Vi er alle bekymrede for, hvordan kønsfordelingen bliver i Europa-Parlamentet i næste valgperiode. Vi har godt seks måneder til at gøre en målrettet indsats for at fjerne denne bekymring, og vi bør ikke tøve.
Lighed er en af de grundlæggende europæiske værdier, som de nye medlemsstater også har forpligtet sig til at respektere. Vi har ikke ægte demokrati, hvis kvinderne ikke kan deltage i beslutningstagningen på alle niveauer. Et pluralistisk parlamentarisk demokrati er ikke i sig selv en garanti for, at kvinder og mænd deltager ligeligt i beslutningstagningen. Vi kunne have fjernet problemet helt og holdent ved at udarbejde en fælles europæisk valglov, der sikrede en ligelig kønsfordeling. Kvindelige politikere skal styrkes i deres hverv gennem uddannelse og økonomisk og moralsk støtte. Dermed vil der ikke være grundlag for at operere med lavere kompetencekrav til kvinder end til mænd inden for et kvotesystem, og denne ordning vil dø en stille død.
Vi kan i det fjerne skimte målet, nemlig en situation, hvor der ikke er behov for kvoter, og hvor de højeste beslutningstagende organer har en ligelig repræsentation af de to køn. Det ser imidlertid ud til, at vi først må gennem et mellemtrin, hvor EU, medlemsstaterne og de politiske partier arbejder aktivt sammen for at fremme ligheden. De politiske grupper bør udvikle fælles politikker for at sikre, at lighed bliver en realitet i det økonomiske, politiske og sociale liv.
Jeg vil godt udfordre de mandlige medlemmer af Europa-Parlamentet ved at bede dem tænke over, om de nogensinde har stemt på en kvinde. Desuden vil jeg spørge dem, der også har indflydelse på den hjemlige politiske arena, om de kan foreslå en kvinde som formand for Kommissionen. Og til sidst: Hvis der oprettes en stilling som præsident for EU, hvilken kvinde kunne De tænke Dem at stemme på som præsident? 
Bonde (EDD ).
   Fru formand, jeg kan støtte, hvad Lone Dybkjær har sagt om ligestilling, så jeg vil i stedet bruge taletiden til at berette om en rigtig ligestillingssucces.
Jeg er valgt til Parlamentet for en tværpolitisk bevægelse, JuniBevægelsen, som nu i 10 år har arbejdet efter det princip, at halvdelen af alle kandidater til Parlamentet og halvdelen af medlemmerne i vores ledelse skal være af hvert sit køn. Vi har netop opstillet en ny liste til Parlamentet med 10 kvinder og 10 mænd, som deler pladserne med hver anden til en mandlig og hver anden til en kvindelig kandidat.
I lang tid havde vi flere mænd, end vi skulle bruge, og kun halvdelen af de kvinder, vi skulle have valgt. Så begyndte vi søgningen i medlemskredsen, og til sidst fik vi den liste, vi ville og skulle have. Men resultatet ville have været en skæv liste, hvis vi ikke vedtægtsmæssigt havde bundet os til at have en liste med lige mange af hvert køn.
Resultatet blev, at ligestillingen virkede til gavn for mændene. Nogle af kvinderne fik faktisk flere stemmer på landsmødet end nogle af mændene, men blev anbragt under en mand med færre stemmer, fordi vores regel siger, at hver anden på listen skal være kvinde. Det sidste var ikke tilsigtet, men jeg kan varmt anbefale alle partier og lister at indføre kønsmæssig ligestilling.
Kvinderne holder sig stadig tilbage, også i de lande, som er mest udviklede ligestillingsmæssigt. Kvinder vil ikke føre sig frem, medmindre de føler sig sikre på at kunne alt, helst bedre end mænd. Vi kender det også fra jobansøgningerne: Når mænd søger et job, skal man trække fra i de mange kvalifikationer, de opremser. Når kvinder søger, skal man lægge til. Sådan er det, men det kan man altså modvirke med et krav om lige mange af hvert køn eller, som jeg vil foretrække, mindst 50 % kvinder.
Hvis resultatet var, at kvalificerede mænd blev valgt fra til fordel for mindre kvalificerede kvinder, ville jeg ikke anbefale systemet, men systemet har ved hvert valg hos os i JuniBevægelsen virket ideelt og givet kvinderne det nødvendige skub og givet os en liste, som bedre afspejler vælgerne. Så det er en ordning, jeg gerne anbefaler til alle.
Vi har også arbejdet bevidst med at få unge kandidater på listen. Ni af vore kandidater er under 40 år, syv af dem under 30 og vel at mærke alle kvalificerede. Vores yngste kandidat til Parlamentet, der kun er 18 år, har tilmed flere års erfaring i EU-spørgsmål. Vi har ingen særlig kvoteordning for unge, men har arbejdet bevidst med fornyelsen, så det er muligt at give kvinderne og de unge en reel chance for at konkurrere med os gamle mænd.
Det er en fornøjelse at kunne blande sig i ligestillingsdebatten med en succeshistorie fra virkelighedens verden. I EU-Konventet sloges Lone Dybkjær og andre bravt for ligestillingen, men den kom desværre kun med under værdierne i den danske udgave. I de andre landes udgave står der lighed og ikke ligestilling - equality og ikke gender equality. 
Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE ).
   - Fru formand, fru kommissær, mine damer og herrer, det emne, vi drøfter i dag, vedrører ganske rigtigt de kommende europæiske valg, men det har også en bredere betydning for kvinders deltagelse i det politiske liv.
Ordføreren kommer i sin betænkning med interessante oplysninger om den nuværende situation i medlemsstaterne og i Europa-Parlamentet. Hun kommer ind på alle aspekter af problemet og har interessante forslag til, hvordan det kan løses, forslag som hovedsagelig tager udgangspunkt i de forskellige landes erfaringer. Jeg mener, det er meget vigtigt at fremme udvekslingen af disse erfaringer, fordi de ansvarlige organer bliver bevidstgjort og får idéer til gennemførelse af foranstaltninger og evaluering af fremskridt. Jeg mener, Europa-Kommissionen bør skabe mulighed for sådanne aktiviteter.
Året i år er helliget handlingsprogrammet om lige muligheder med hensyn til kvinders deltagelse i ansvarsfulde stillinger. Jeg kunne godt tænke mig at vide, om der allerede ses resultater af programmets gennemførelse. Jeg har dog en mistanke om, at der ikke er nogen interesse eller fremgang at berette om, fordi de initiativer, der er taget af de ikke-statslige organisationer, som programmet især vedrører, ikke kan give resultater, hvis man i medlemsstaterne ikke har en offentlig dialog om emnet, som inddrager parlamenterne på både nationalt og på regionalt plan, hvor disse findes, og får partierne, de lokale myndigheder og de sociale instanser til at se på deres valg og ansvar, så de kan gøre hele samfundet opmærksom på problemet med kvinders deltagelse, der vedrører hele samfundets fremtid og ikke kun kvindernes. Det er også nødvendigt med en åben dialog internt i partierne, så alle, helt fra ledelsesplan til de regionale afdelinger, bliver informeret og gjort opmærksom på underskuddet med hensyn til kvinders deltagelse og behovet for at gennemføre en strategi for at støtte og udnævne kvindelige ledere i ansvarsfulde stillinger.
Endelig vil jeg gerne i forbindelse med de europæiske valg sige, at vi også er nødt til at bevidstgøre og informere de kvindelige borgere og vælgere om vigtigheden og betydningen af disse valg. Opinionsundersøgelser og folkeafstemninger, hvor de har været afholdt, fortæller os, at kvinderne er de borgere, der tager mest afstand fra de europæiske politiske spørgsmål og også de mest skeptiske over for EU. Dette er en udfordring, som vedrører os alle både på europæisk og nationalt plan, og de europæiske valg giver os en anledning til at vise vores vilje til at tage udfordringen op. 
Zrihen (PSE ).
   - Fru formand, fru kommissær, kære kolleger, man kan kun glæde sig over, at der i dag i dagspressen forekommer to forsidetitler, som vedrører den holdning, Kommissionen og Europa-Parlamentet agter at indtage for at sikre ligestilling, både når det gælder adgang til varer og tjenesteydelser, og når det gælder repræsentation i Europa-Parlamentet. Endelig bringes disse spørgsmål på bane. Der er grund til at lykønske vores kollega, fru Dybkjær, som understreger, hvor stor betydning en holdningsændring, når det gælder kvinders integration i det politiske liv på lige fod med mændene, kan have for den sociale og den politiske kontrakt med borgerne.
Det anerkendes, at positiv særbehandling er påkrævet for at opnå afbalanceret repræsentation af kvinder og mænd. Det anerkendes, at inddragelse af begge køn i den politiske beslutningsproces fører til bedre politikker, som i højere grad tilgodeser en meget forskelligartet befolkning. En klar underrepræsentation af kvinder i den politiske beslutningsproces er problematisk, da den sætter spørgsmålstegn ved de politiske strukturers legitimitet. Et demokratisk system afspejler det samfund, man arbejder hen imod eller forsvarer. Ligestilling er imidlertid en europæisk værdi, som medlemsstaterne må respektere. Vi kan ikke, her umiddelbart før udvidelsen, tolerere den manglende kohærens, når vi ønsker at fastholde, ja, forøge kvinders repræsentation i Europa-Parlamentet. Netop Europa-Parlamentet bør både være spydspids, når det gælder denne nye kurs, og samtidig være arnested for udtænkning af ny praksis og nye strategier.
Skal det være muligt, og ikke kun ønskeligt, må vi herefter arbejde på at sikre, at 2004-kampagnen bekræfter og virkeliggør princippet om reelt paritetisk demokrati. Den mindste tilbagegang, hvad angår vores repræsentation, ville sende et signal, som kunne blive misforstået her på tærskelen til udvidelsen. 
Maes (Verts/ALE ).
   - Jeg vil gerne gøre Dem opmærksom på den største ulighed, der findes, hvad angår magt, nemlig uligheden mellem mænd og kvinder, og jeg takker ordføreren for hendes betænkning, som endnu en gang fremhæver nødvendigheden af lighed. Selv her i Parlamentet, hvor en tredjedel jo er kvinder, er der lang vej endnu, og det land, der præsterer bedst, Sverige, er i de seneste år gået fra 40 % til 45 %, hvilket stadig ikke er lighed, selv om vi alle sammen misunder Sverige.
I Belgien er vi gået frem fra 11 % til 23 %. De nye lande kunne lære noget af det, for vi har gjort en stor indsats for at opnå det. Hvis vi overlader det til - lad os sige- mændenes gode vilje, ændres der intet. Hvis vi overlader det til en mentalitetsforandring, kan vi vente, indtil vores oldedøtre bliver parlamentsmedlemmer. Vi må selv gøre en indsats, og det gælder også de nye lande. Ingen af disse lande kommer op på de 30 %, som vi jo er vant til her. Kun tre lande har mere end 20 %'s repræsentation af kvinder. Kun 14 % af deres repræsentanter i Parlamentet er kvinder. Hvis der kommer 100 nye parlamentsmedlemmer, vil det - i værste tilfælde, hvis de samme forhold fortsætter med at eksistere - være 86 mænd og 14 kvinder. Det er en generel tilbagegang for kvinderne i Europa-Parlamentet. Det bør ikke være sådan, at tiltrædelseslandene netop medvirker til, at Parlamentet bliver endnu mere domineret af mænd.
Derfor vil vi fra Europa-Parlamentets side kraftigt støtte alle kvinder og alle regeringer, som vil forandre noget i positiv retning, for uden frivillig indgriben vil det ikke gå. Kvoterne kritiseres ofte for, at de ikke er retfærdige, som om vi overlod alt til den spontane udvikling af demokratiet. Mine damer og herrer, vi er lovgivere, og en lovgiver ved godt, at man ikke skal overlade alt til den spontane udvikling, og at indgriben er nødvendig. I de lande, hvor man har opnået de bedste resultater, var det regeringerne, som tilpassede deres lovgivning. Lad mig nævne Belgiens eksempel, hvor de tre kandidater, der står øverst på kandidatlisten til Europa-Parlamentet, ikke må have samme køn.
Vi vil nu også have, at der kommer et lige antal kandidater, og jeg håber, at de gode henstillinger, som fremsættes her i denne betænkning, også vil blive overtaget af regeringerne. Jeg forventer, at Kommissionen tager et initiativ. Jeg forventer, at Rådet tager initiativer, for at ligestillingen i Parlamentet de jure og de facto ikke forringes, men forbedres efter tiltrædelsen. 
Kauppi (PPE-DE ).
   - Fru formand, jeg deler den bekymring, som kommer til udtryk i fru Dybkjærs fremragende betænkning vedrørende underrepræsentation af kvinder i Europa-Parlamentet. Ved at se mig omkring her i salen kan jeg hurtigt konstatere, at det desværre er sandt, at der er bemærkelsesværdigt få kvinder, især yngre kvinder og kvinder med børn. Som mange andre allerede har sagt, giver statistikkerne anledning til endnu større bekymring med hensyn til valget efter udvidelsen til næste år. Andelen af kvinder i de nationale parlamenter i de nye medlemsstater ligger i bedste fald ikke over 30 %, og i over halvdelen af de nye medlemsstater ligger den helt nede omkring de 10 %. Vi skal imidlertid ikke glemme, at vi også kunne gøre det bedre i de nuværende medlemsstater, herunder mit eget land, Finland, selv om Finland må betragtes som en af pionererne, når det gælder lighed mellem kvinder og mænd.
Hvorfor vælges kvinderne ikke ind, når over halvdelen af vælgerne er kvinder? Betænkningen peger på valgkredspartier og udvælgelsesmekanismer som hovedårsagerne til underrepræsentationen af kvinder. Systemer som det finske har sikret en ligelig repræsentation af kvinder og mænd. Her i Europa-Parlamentet er næsten halvdelen af den finske delegation kvinder, så systemet ser ud til at fungere. I stedet for at partierne har omfattende, hierarkiske systemer til opstilling af kandidatlister, stemmer man efter det finske valgsystem både på kandidaten og partiet, og i praksis har valgene til Europa-Parlamentet i vid udstrækning handlet om at vælge en person. Der har været mere fokus på kandidaterne end på partierne, som har stået meget i baggrunden. Under de betingelser har kvinderne klaret sig godt. Naturligvis spiller traditioner og valgkultur også ind. Ikke desto mindre viser disse erfaringer, at hvis kvinderne bare stiller op, får de også stemmer.
Men hvorfor er især de yngre kvinder ikke interesseret i politik? Hvorfor opfordres kvinder ikke i højere grad til at tage del i magtudøvelsen? Disse spørgsmål bør efter min mening give anledning til selvransagelse. Hvorfor er EU ikke interessant? Kvinder betragter ofte EU's beslutningstagning som alt for fjern, abstrakt og højtravende. Kvinder er hverdagens heltinder, der helst vil holde sig til mere konkrete sager. Arbejdsforholdene er ofte vanskelige, især for kvinder, der har stiftet familie.
Jeg selv har under graviditeten med mit første barn erkendt, hvor svært det er at forene moderrollen med karrieren som medlem af Europa-Parlamentet. EU's regler om barselsorlov er direkte undertrykkende for yngre kvinder. Barselsorlov er et nærmest ukendt begreb, og i Europa-Parlamentet sidestilles det f.eks. med sygefravær. Der er plads til kraftige forbedringer på dette område, og situationen afspejles i beskæftigelsessituationen i Europa som helhed. Kvinder opfordres ikke i tilstrækkelig grad til at få sig en karriere og stifte familie. Resultatet er, at mange kvinder bevidst udskyder det at få børn. Det signal, EU sender, bør ikke være enten karriere eller moderskab.
Prets (PSE ).
   - Fru formand, fru kommissær, vi har nu hørt en hel masse om et meget gammelt emne, som vi har diskuteret i årevis og faktisk stadig diskuterer på samme niveau, og jeg undrer mig over, hvor fremskridtene bliver af. Når vi har 30 % kvinder her i Parlamentet, er vi stolte. 50 % ville være paritet. Vi er tilfredse med 30, eller vi siger, at vi har gjort fremskridt, fordi det trods alt er vældig godt i forhold til andre lande. Det betyder, at vi de sidste 100 år er gået fremad med milimeterskridt, og det, som vi har opnået, er stadig langt fra sikret. Der er risiko for, at vi også her vil lide nye tilbageslag, og her tænker jeg ikke kun på de nye medlemslande, men også på de nuværende medlemslande, som må gøre sig enorme anstrengelser for at have en relevant andel i Parlamentet.
Da fremskridtsberetningerne blev præsenteret i går, hørte jeg ikke et eneste ord om, at kvinder er underrepræsenteret. Også her bør man tage hensyn til det og tage det med i fremskridtsberetningerne, så man viser, hvor mankoen er, og hvor der skal ske ændringer i forbindelse med ligestillingspolitikken. Når vi taler om en mangel på kvindelige kandidater, som vi meget, meget ofte bliver foreholdt, må man overveje, hvordan kvinder skal kombinere erhvervsarbejde, familie og politik, når man også hele tiden prikker til deres samvittighed, når det hedder: Hvordan kan du klare det også, og hvorfor også det der? Her tror jeg, samfundet må bidrage, og her skal der også være konsekvenser for de lande, som ikke overholder deres forpligtelser til virkelig at gennemføre ligestillingen. Hvilke mekanismer findes der, og hvilke konsekvenser har det, hvis de ikke gør det? 
Wallström,
    Fru formand, først og fremmest vil jeg takke for denne diskussion, som egentlig har understreget vigtigheden af de roller, vi alle har. Kommissionen skal tage sit ansvar. Jeg ved, at min kollega, Anna Diamantopoulou, netop nu undersøger muligheden for at arrangere rundbordssamtaler i medlemsstaterne og tiltrædelseslandene for at drøfte ligestillingsspørgsmålet. Jeg tror, disse diskussioner skal omfatte alt fra nomineringer til, hvordan bidrag og støtteordninger kan udformes, så vi også fremmer ligestillingen.
De politiske partier, Europa-Parlamentet og ngo'erne spiller naturligvis også en meget vigtig rolle i den forbindelse. De skal arbejde sammen om at forbedre kvindernes repræsentation. Frem til valget til Europa-Parlamentet ligger der helt klart en vigtig opgave i at sikre, at vi fastholder - og helst øger - repræsentationen af kvinder. Det har da også fremgået af alle indlæggene, at også de nye medlemsstater skal gøres opmærksomme på dette, så kvinderne fra starten bliver godt repræsenteret.
Desværre er det et spørgsmål, vi må leve med på godt og ondt i lang tid fremover, da vi lever i en tid, hvor det er lettere at sprænge et atom end en norm.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 11.00. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen afstemningen.(1)

Formanden.
   - Ærede kolleger, det glæder mig at kunne meddele, at medlemmerne af en delegation fra Kinas Nationale Folkekongres har taget plads i den officielle loge. Jeg byder den kinesiske delegation hjerteligt velkommen.
Delegationen deltager i det 20. interparlamentariske møde mellem Europa-Parlamentet og Kina og ledes af hr. Wang Yingfan, der er næstformand for det udenrigspolitiske udvalg i Den Nationale Folkekongres for Folkerepublikken Kina. Vi ser frem til en konstruktiv dialog og ønsker Dem alle ! 
Formanden.
   - Vi fortsætter med afstemningen.
Wynn (PSE ),
    Hr. formand, jeg har før talt i forbindelse med afstemningen om betænkninger som denne, og jeg vil uden tvivl også gøre det fremover. Normalt ville jeg rejse mig i forbindelse med den enkelte betænkning, men hvis De er indforstået, kommer jeg blot med denne ene udtalelse, som gælder for alle tre betænkninger i kulturpakken.
I forretningsordenens artikel 63a står der, at vi skal kontrollere, at alle betænkninger er forenelige med de finansielle overslag. For at sikre, at vi overholder reglen, foreslår jeg, at vi tilføjer en mundtlig ændring til alle tre betænkninger med ordlyden "mener, at finansieringsoversigten som ændret er forenelig med loftet for udgiftsområde 3 og 5 i de finansielle overslag (2000-2006)". 

Iivari (PSE ),
   Hr. formand, jeg opfordrer kraftigt Parlamentet til at vedtage denne ændring. Parlamentets juridiske afdeling har udtalt, at øremærkning af støtte til kulturelle organisationer er klart i strid med finansforordningen. Dette forslag muliggør en blød overgangsperiode, hvilket vil sige, at øremærkning i hvert tilfælde kan fortsætte indtil næste år. 
Pack (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne bede Parlamentet om at benytte sig af sine rettigheder. Øremærkning er det eneste, vi virkelig kan gøre for kulturen. Vi og ikke Kommissionen!

 - Afstemningen er afsluttet.

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Det er helt afgørende at kende de virkelige forhold omkring indvandringen i de forskellige EU-lande, hvorfor alle initiativer bør støttes, navnlig hvis de følger FN's retningslinjer, der kan skabe viden om et så vigtigt område, hvor der findes former for så uantagelig ydmygelse og udnyttelse som menneskehandel og udbytning af arbejdskraft helt uden rettigheder. Disse forhold skal kendes bedre, så der mere effektivt kan sættes ind over for deres dybereliggende årsager, som er social uretfærdighed og ulighed eller krige, og ikke mindst over for de personer, der drager fordel af de forfærdelig mange, der er tvunget ud i "ulovligt ophold".
Disse forhold skal kendes, men det skal være for at yde reel hjælp til ofrene for de kriminelle netværk, mænd, kvinder og børn, der blot kæmper for en mulighed, for deres ret til et bedre liv. Desuden er formålet med betænkningen at bruge denne nødvendige indsats til at gøre indvandringspolitikken til et fællesskabsanliggende, med forslag om at indføre "bindende europæisk lovgivning". Disse forhold skal ydermere kendes for at styrke den aktuelle indvandringsfjendtlige politik i forbindelse med opbygningen af et Fort Europa, hvilket vi er imod. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Standardisering af de statistikker, som nationale myndigheder og organisationer fører efter forskellige parametre, er et af de interessante punkter i denne meddelelse, ikke mindst fordi det er lige så let som det er hyppigt for de instanser, der offentliggør dem, at manipulere med dem. Det er således vigtigt at forbedre indsamling og analyse af EF-statistikker på et så væsentligt felt som asyl- og indvandringsområdet.
Jeg beklager imidlertid, at Kommissionen udsender denne meddelelse så sent – hvilket ordføreren også påpeger – eftersom handlingsplanen dækker perioden 2002-2004, og meddelelsen er fra april 2003!...
Jeg støtter også ordføreren, når han ønsker, at alle statistikker skal være præget af åbenhed, det vil sige være tilgængelige og læsbare for offentligheden, og derfor mener, at det nye europæiske indvandringsnetværk kan spille den supplerende rolle, der tidligere var tiltænkt Det Europæiske Observationscenter for Indvandring.
Da handlingsplanen vil medføre klart flere statistiske offentliggørelser, er det, som ordføreren bemærker, ikke udelukket, at dette vil kræve en ændring af de fremtidige budgetmæssige beslutninger.
Jeg støtter således betænkningens synspunkter og har derfor stemt for. 

Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman og Stenmarck (PPE-DE ),
    Vi værner om nærhedsprincippet og mener, at EU's institutioner ikke skal blande sig i medlemsstaternes valgsystemer eller de politiske partiers systemer til opstilling af kandidatlister.
Derfor har vi valgt at stemme nej til initiativbetænkningen fra Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder om valget i 2004: Hvordan kan der sikres afbalanceret repræsentation af kvinder og mænd? 
Berthu (NI ),
    Det er udmærket at tilstræbe at fjerne forskelsbehandling i forbindelse med opstillingen af kandidater til valget, sådan som det foreslås i Dybkjær-betænkningen, men det er endnu bedre ikke at forøge denne. Den franske lov af 11. april 2003, som lægger valgmåden i forbindelse med valget til Europa-Parlamentet ud til regionerne, er klart til ugunst for de små og mellemstore partier.
Man kan hævde, at den omhandlede lov under disse omstændigheder krænker den afgørelse, Ministerrådet traf den 25. juni 2002, ifølge hvilken det ved valg til Europa-Parlamentet, som afvikles i en samlet national valgkreds, kræves, såfremt valget lægges ud til regionerne - sådan som det er tilfældet i Frankrig - at det generelt sikres, at reformen ikke anfægter, at der er tale om forholdstalsvalg.
Det mest besynderlige er, at Ministerrådets afgørelse fra 2002 først blev gennemført i Frankrig i henhold til traktatens artikel 190, stk. 4, ved en lov, som blev vedtaget den 16. oktober 2003. Den korrekte procedure ville med andre ord nu være at tilpasse den franske lov fra april til den europæiske afgørelse, der blev godkendt i oktober!
Beklageligvis må vi også konstatere, at der ikke er taget initiativ til at fjerne dette modsætningsforhold mellem national ret og fællesskabsret. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Dette initiativ, hvis formål er at sikre en mere afbalanceret repræsentation af kvinder og mænd i Europa-Parlamentet efter de kommende valg i 2004, er positivt, men begrænset. En større inddragelse af kvinderne i det sociale og politiske liv er en bestræbelse og et mål, som vi støtter, men det er nok blot at ville have, at der skal være flere kvinder i politik. Vi ved jo, at øgede rettigheder for kvinderne og reel ligestilling kun bliver til virkelighed, når de hviler på og er et resultat af de sociale fremskridt, som lønmodtagerne og kvinderne har erobret i kampen for deres rettigheder – og ikke blot via elitistiske, kunstige og administrative foranstaltninger.
Jeg vil dog understrege, at der faktisk er behov for større kvindelig deltagelse i både de enkelte landes politiske liv og i Europa-Parlamentet. Sagen er imidlertid den, at den aktuelle kapitalistiske, neoliberale offensiv for at rulle mange sociale erobringer tilbage i dag ligesom tidligere rammer kvinderne fra arbejderklassen langt mere brutalt, eftersom de er de første ofre, hvad angår udøvelsen af deres rettigheder, herunder retten til arbejde og til at blive valgt til at deltage i det sociale og politiske liv.
Til slut vil jeg blot erindre om, at der var 11 kvinder blandt de 25 kandidater på listen fra (Den Demokratiske Enhedskoalition) ved valget i 1999, og at en kvinde var spidskandidat. 
Lulling (PPE-DE ),
    Jeg stillede en række ændringsforslag til betænkningen i Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder, og nogle af forslagene blev vedtaget. Målet med ændringsforslagene var at nuancere nogle af de udsagn og krav, der er rettet mod de politiske partier og de nationale regeringer, ikke for at svække de pågældende udsagn og krav, men for at respektere subsidiaritetsprincippet og partiernes og regeringernes uafhængighed, og for at undgå underlødig indblanding, hvilket i øvrigt risikerer at være kontraproduktivt.
Man går efter min opfattelse for langt, når man kræver, at der ad lovgivningens vej skal indføres kvotesystemer, eller at der skal lovgives om princippet om paritetisk demokrati.
Man bør således efter min mening undgå åbent at angribe de lande og partier, som, i øvrigt ofte af respekt for kvinderne, ikke ønsker kvotesystemer, idet disse beror på den antagelse, at kvinderne ikke er i stand til selv at skaffe sig plads i partierne og blandt vælgerne. En sådan plads kan også erobres ved den vedholdenhed, det mod, de kvalifikationer og den kvalitet, der også kræves af de mænd, der ønsker sæde i Europa-Parlamentet.
Jeg har ønsket at præcisere disse forhold for at undgå, at betænkningen, som jeg har stemt for, bliver kontraproduktiv, hvad angår dens målsætning, som jeg i øvrigt deler. 
Meijer (GUE/NGL ),
    Visse familieopgaver og visse erhverv er ikke længere forbeholdt mænd eller kvinder. Politik bestemmes ikke længere af, hvad mænd finder vigtigt. Af kvinder forventes det ikke længere, at de overlader de vigtigste beslutninger til mænd. Denne udvikling bidrager til, at mennesker bliver mere ligeværdige. Desværre sker det ikke samtidig i hele Europa. Også antallet af kvinder, der er valgt i de nationale parlamenter, viser, at de skandinaviske lande og Nederlandene fører an, at de sydeuropæiske og engelsktalende lande er langt bagefter, og at kvinders rolle endda er i tilbagegang i Østeuropa. Med rette er der frygt for, at andelen af kvinder i det næste Europa-Parlament efter udvidelsen af EU vil være mindre end nu. Forandring af dette lykkes kun gennem en større deltagelse af kvinder i konflikter mellem opfattelser og interesser, og gennem deres deltagelse i organisationer, der er involveret deri. Hindringer for det skal fjernes. Valglovgivning kan måske bidrage til det ved at afskaffe distriktssystemer, men ikke ved at foreskrive sammensætningen af kandidatlisterne. Mit parti, Det Socialistiske Parti i Nederlandene, har for Førstekammeret og for Andetkammeret kandidatlister, hvor der på halvdelen af de sikre pladser står kvinder, men det gør vi ikke gennem tvang, men af overbevisning. Feminisering af politikken sker nedefra og ved at føre en kamp uden for parlamentet. 
Pasqua (UEN ),
    En stemme imod denne betænkning må selvsagt ikke udlægges som modstand mod kvinders repræsentation i politik.
Ser man bort fra, at betænkningens overordnede filosofi - positiv særbehandling - er i modstrid med de forfatningsmæssige traditioner i visse medlemsstater, og især med den republikanske universalisme, der er grundlaget for fransk ret, er afvisningen af denne betænkning udelukkende begrundet i respekten for kompetencefordelingen mellem Unionen og medlemsstaterne.
I det her omhandlede tilfælde har EU, da der ikke foreligger nogen ensartet valgprocedure, ikke kompetence til, sådan som betænkningen foreslår, at gribe ind, når det gælder fastlæggelse af forskrifterne for tilrettelæggelsen af valg til Europa-Parlamentet.
Europa-Parlamentet kan således ikke gyldigt pålægge de nationale politiske partier "at indføre kvotesystemer, som f.eks. lynlåssystemet, og/eller træffe foranstaltninger til fremme af ligelig repræsentation", ligesom vi heller ikke kan anmode Kommissionen om "at begynde at udbrede oplysninger om begrebet paritetisk demokrati" eller fremsætte indtrængende anmodninger om "at finansiere og gennemføre bevidstgørelseskampagner" om dette emne. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg har stemt imod denne betænkning, fordi jeg ikke er enig i de foranstaltninger, som ordføreren foreslår, for at sikre afbalanceret repræsentation af kvinder og mænd. Jeg vender mig frontalt imod det illegitime forsøg på at gribe ind i medlemsstaternes interne politiske organisation og imod den tilbagevendende sammenblanding af lighed og ensartethed.
Lovgivningsforanstaltninger om positiv særbehandling, der skal gøre det muligt for kvinder at få adgang til politiske tillidshverv, bør altid nøje overvejes, både for ikke at forvride demokratiets og det frie valgs grundlæggende principper og for ikke at diskriminere over for de kvinder, der efter eget ønske og ved egen kraft har nået de højeste poster uden nogen kunstige mekanismer til at hjælpe dem på vej.
Den tilgang, som ordføreren har lagt ned over betænkningen, er typisk for den radikale feminisme, der synes at have taget det udvalg som gidsel, der har lagt navn til denne betænkning, og den modsvarer ikke de synspunkter og ønsker, som findes hos flertallet af Europas kvinder, der i hverdagen beviser deres værd uden nogen komplekser om deres position og uden hverken selv at anlægge eller pånøde andre en sexistisk holdning.
Jeg kan endelig ikke lade være med blot for sjovs skyld at fremhæve både den slet skjulte trussel om civil ulydighed, som ordføreren lader komme til udtryk under dække af, at der skulle være mangler i "eksisterende politiske strukturers legitimitet", og den hovmodige idé om at via dekret at ville "omskrive den sociale kontrakt". 
Swiebel (PSE ),
    I denne betænkning anmodes Kommissionen om at udbrede oplysninger om begrebet paritetisk demokrati. Kommissionen må ikke imødekomme denne anmodning. Paritetisk demokrati forhindrer den fuldstændige frigørelse af kvinden som statsborger. Paritetisk demokrati sigter i sidste instans på, at halvdelen af pladserne i valgte organer gennem valgloven forbeholdes henholdsvis kvinder eller mænd. Dette er ensbetydende med seksuel apartheid og indebærer en krænkelse af den frie og individuelle ret til at vælge og blive valgt. Paritetisk demokrati er baseret på filosofien om differentiering og forudsætter, at der er væsentlige forskelle mellem mænd og kvinder. Det er ikke Kommissionens opgave at argumentere for disse ensidige og farlige begreber. Jeg deler den franske filosof Elisabeth Badinters opfattelse, nemlig at staten ikke må reducere borgerne til deres køn.
Kommissionen bør skaffe objektiv information om virkningen af forskellige lovmæssige og andre instrumenter. Indtil nu er de bedste resultater i øvrigt opnået i lande, hvor politiske partier selv har taget initiativet ved at placere flere kvinder på deres kandidatlister, og hvor dogmet om det (lovbefalede) paritetiske demokrati næppe har tilhængere. 

Sanders-ten Holte (ELDR ),
   Som liberal går jeg altid ind for dialog i Parlamentet. Det er det, demokrati drejer sig om. Som ordfører har jeg hele tiden forsøgt at være en ærlig og objektiv mægler og holde dialogen i gang mellem de forskellige europæiske holdninger i Udvalget om Udvikling og Samarbejde og mellem de forskellige institutioner. Lige fra begyndelsen har jeg forudset, at der ville være et problem. I Udvalget om Udvikling og Samarbejde har jeg forsøgt at forsvare et kompromis. En forordning med to afsnit. Jeg beklager, at det i sidste instans viser sig, at det ikke er Parlamentets officielle holdning, men jeg er stadig til Deres disposition.
Jeg stemte hverken for eller imod ved afstemningen om denne forordning, fordi jeg ønsker at være i stand til at holde dialogen i gang mellem alle involverede institutionelle aktører i denne sag, som er så vigtig for Asien og Latinamerika. Vi har kun ét mål, nemlig at vedtage en definitiv forordning i nær fremtid, takket være overensstemmelse mellem de forskellige holdninger. 
Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ).
   - Hr. formand, ordføreren, fru Sanders-ten Holte, som ikke opnåede, at hendes synspunkt blev accepteret af Udvalget om Udvikling og Samarbejde og heller ikke af Parlamentet, har erkendt, at hun ikke kan være enig i konklusionerne og afstemningsresultatet. Jeg synes, hr. formand, at det mest anstændige og fornuftige ville være, at fru Sanders-ten Holte frasiger sig dette ansvar, når hun ikke kan acceptere plenarforsamlingens beslutning og ikke har kunnet opnå støtte fra Udvalget om Udvikling og Samarbejde.
Bordes og Cauquil (GUE/NGL ),
    Vi har stemt imod Sanders-ten Holte-betænkningen om det såkaldte "samarbejde med lande i Asien og Latinamerika". Dog har vi stemt for nogle ændringsforslag om humanitær bistand, idet vi håber, at denne ikke forsvinder i korrupte lokalpolitiske lederes lommer.
Bistandsbeløbet er efter vores opfattelse latterligt. Vi kan således konstatere, hvilket vi anfægter, at man, når man synes at ville forøge bistanden til Latinamerika, reducerer bistanden til Asien tilsvarende. Bistanden spredes i så tyndt et lag, at den er helt utilstrækkelig til at fjerne de voldsomme konsekvenser af den udplyndring, store europæiske og nordamerikanske virksomheder eller finansielle institutioner altid har bedrevet i disse og andre geografiske områder.
De store europæiske virksomheders grådighed, suppleret med deres lokale venners ditto, når de bemægtiger sig råstoffer til lave priser, når de udser sig indflydelsesområder eller påtvinger deres tjenester mod god betaling, er selve kilden til den forarmelse, der rammer befolkningen på de omhandlede kontinenter. De senere år har dette endog på de to kontinenter givet anledning til, at flere nationers økonomi er brudt sammen. EU's økonomiske kurs udrydder ikke fattigdommen, den bidrager tværtimod til, at den øges. 
Kinnock, Glenys (PSE ),
   Medlemmerne af Europa-Parlamentet for det britiske Labour-parti var nødt til at stemme imod den ændrede betænkning på grund af alvorlige betænkeligheder vedrørende dobbeltlovgivning og mere indviklede lovregler, mindskelse af ressourcerne til Asien samt benchmarking. Parlamentet har en vedtaget holdning om enklere regler og procedurer, og det giver ingen mening, at en teknisk, juridisk forordning træder i stedet for landestrategipapirer og nationale indikativprogrammer. Vedtagelsen af to separate forordninger underminerer målsætningen om at strømline og præcisere programmerne for udviklingspolitik, og overførsel af midler fra verdens fattigste region, Asien, til Latinamerika kan ikke retfærdiggøres.
Vi kunne ikke støtte ændringsforslag 1 og 2 om en opdeling af forordningen, 93 og 94 om at mindske støtten til Asien og forhøje støtten til Latinamerika, 3, 18, 56 og 97 om benchmark og en biregional solidaritetsfond for Latinamerika (det skaber et tungt og overflødige ekstra lag i bureaukratiet), eller 18, 28, 29, 56, 57, 95, 96 og 99, som skaber en stiv ramme for programmer, der skal afhjælpe fattigdom. Vi må se, hvilke følger dagens afstemning får i Kommissionen og Rådet. Resultatet kan blive et, som hverken tjener Asiens eller Latinamerikas interesser. 
Sacrédeus og Wijkman (PPE-DE ),
    Målet med EU's bistand er fattigdomsbekæmpelse. Størstedelen af verdens fattige bor i Asien. Derfor ville det være forkert at overføre EU-midler fra Asien til Latinamerika.
Desuden mener vi, at en samlet forordning for Asien og Latinamerika med to separate kapitler for de respektive regioner ville være en god løsning. Det er også det, Kommissionen foreslog. Det ville være med til at mindske bureaukrati og dobbeltarbejde. Desværre stemte Parlamentet i dag ja til to forordninger, hvilket vil føre til en langtrukken proces med Rådet.
Af disse grunde har vi stemt nej til ændringsforslag 1 og 2 om, at forordningen skal deles op i to forordninger, ændringsforslag 18, 56 og 97 om skabelse af en solidaritetsfond for Latinamerika samt ændringsforslag 93 og 94 om at overføre økonomiske midler fra Asien til Latinamerika. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    I princippet er vi enige i, at ungdomsområdet skal støttes yderligere, men Kommissionens forslag privilegerer ud fra en utvetydigt føderalistisk holdning, som vi ikke kan acceptere, næsten udelukkende store organisationer, mange af dem overnationale som f.eks. Det Europæiske Ungdomsforum og ungdomsngo'er, hvor virkeligheden jo i stedet er, at de unges engagement klart orienterer sig imod nationale og lokale ungdomsbevægelser, hvilket helt ignoreres i den bevilgede støtte. Det såkaldte Europæiske Ungdomsforum er en organisation, der blot fungerer som EU-apparatets resonansbund, fjernt fra den europæiske ungdomsbevægelse og fuldstændig ukendt for millioner af unge over hele Europa.
Dette forslag viser klart EU's interesse i at legitimere sin ungdomspolitik, hvor finansieringen udelukkende retter sig mod "ungdomssuperorganisationerne" i et forsøg på kunstigt at fremme ungdommens ikke-eksisterende deltagelse i EU's politik og på at bidrage til, at de unges og ungdomsbevægelsernes kritiske indstilling dysses ned. Selv om der er enkelte positive forslag, er de alt for utilstrækkelige i forhold til de alvorlige problemer, som de unge står over for. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg er helt enig med ordføreren, når hun undrer sig over, at Kommissionen først har vedtaget dette forslag i slutningen af maj 2003, hvilket betyder, at modtagerorganisationerne får første tranche af deres tilskud senere end ellers tiltænkt.
Den foreslåede budgetbevilling til ungdomsorganisationerne bør øges, som ordføreren også fremhæver, ikke mindst på grund af udvidelsen. Det begrundes ved tiltrædelseslandenes demografiske struktur og behovet for at engagere unge i de nye medlemsstater i EU-spørgsmål.
Jeg bifalder også forslaget til Kommissionen om at kunne gøre ansøgningsproceduren mere brugervenlig, navnlig med henblik på at reducere antallet af ansøgninger, der afvises af rent tekniske eller formelle grunde.
Jeg støtter denne betænkning og har derfor stemt for. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Kommissionens hvidbog støtter princippet om, at borgerne skal inddrages i udformningen og gennemførelsen af EU's politikker, hvilket er positivt. Det er imidlertid en kendsgerning, at EU's store politiske retningslinjer gennemføres uden eller undertiden imod befolkningernes vilje, særlig ungdommens.
Den finansielle støtte, der foreslås ydet organer inden for uddannelsesområdet, er, skønt man hævder, at den skal bidrage til uddannelsessystemernes udvikling, elitært orienteret og ligger fjernt fra de problemer, som ungdommen står over for, ligesom den heller ikke modsvarer de behov, som uddannelsessystemerne har i de enkelte medlemsstater.
Det er positivt, at man vil bidrage finansielt til aktioner, der skal forbedre undervisningsvilkårene, især når man betænker, hvor høj frafaldsprocenten er i visse lande, f.eks. Portugal, den stadig eksisterende analfabetisme, behovet for at udrydde børnearbejde og fremme både almindelig og faglig uddannelse. Vi støtter også forslagene om en debat om disse spørgsmål og om, at de nationale parlamenter skal følge op på dette program. 

Ebner (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg har bedt om ordet for en kort bemærkning i forbindelse med stemmeforklaringerne om Iivari-betænkningen for at takke fru Iivari og sige, at jeg har stemt for denne betænkning med stor overbevisning. Den har i en række tilfælde nu skabt klarhed og forudsætningerne for, at de relevante nødvendige midler kan anvendes, særligt hvad Det Europæiske Kontor for Mindre Udbredte Sprog og Mercator angår. Det er et tema, som ligger mig meget på sinde, ligesom naturligvis også de andre emner i betænkningen, men ganske særligt dette. Jeg tror, at Europa-Parlamentet i denne henseende har været konsekvent i den seneste tid og indtager en førerposition, og jeg håber, at Kommissionen på samme måde, som den her har forsøgt at skabe klarhed, også vil gennemføre det med handlingsplanen for sprog og det tilsvarende videre engagement, som Europa-Parlamentet har krævet. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Formålet med dette forslag er at iværksætte et flerårigt program (2004-2008) for tilskud til fremme af organer på kulturområdet med det sigte at skabe et retsgrundlag for eksisterende tilskud, der før var indeholdt i Kommissionens administrative udgifter, men som nu på grund af finansforordningen og Domstolen behøver et retsgrundlag. Det er vigtigt, at denne budgetpost vedtages, så de kulturelle organisationer kan modtage EF-samfinansieringen, herunder Cistercienserruten. Det er synd, at budgettet kun omfatter de 30 millioner euro, som er vedtaget for hele perioden. Til slut fremhæver jeg som noget særlig positivt, at det ændringsforslag, der på uacceptabel måde forsøgte at sætte lighedstegn mellem nazismen og fascismen, er blevet forkastet. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Ligesom det i en vis forstand ligger bag Oostlander-betænkningen om "en handlingsplan for indsamling og analyse af EF-statistikker på indvandringsområdet" - der også har været til afstemning på dette møde - har vi her, dog mere åbenlyst, at gøre med et initiativ, hvis formål er at udforme et instrument, der skal gøre indvandringspolitikken til et fællesskabsanliggende af indvandringsfjendtlig karakter ud fra idéen om et Fort Europa. Se blot, hvilken politisk tolkning det tillægges af Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik: "Oprettelsen af et netværk af indvandringsforbindelsesofficerer kan betragtes som et skridt i retning mod etablering af en fælles udenrigstjeneste for EU ...".
Formålet med indvandringsforbindelsesofficerers aktiviteter er jo, som ordføreren påpeger, at bekæmpe ulovlig indvandring - som ansvarlige for denne politiks gennemførelse i oprindelseslandene, hvor disse forbindelsesofficerer bl.a. skal have til opgave at indsamle 10 kategorier af oplysninger.
Ordføreren bemærker, hvad angår håndtering af lovlig migration, at forordningen ikke indeholder en artikel med nærmere retningslinjer desangående.
Derfor har vi stemt imod. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg støtter oprettelse af et netværk af indvandringsforbindelsesofficerer som led i den gradvise indførelse af en samordnet og integreret forvaltning af de ydre grænser. Som Kommissionen har oplyst, er der allerede etableret nære forbindelser mellem indvandringsforbindelsesofficererne, og hensigten er nu at formalisere og styrke dette uformelle samarbejde, så det kan arbejde som et integreret og mere operationelt netværk.
På dette som på andre områder finder jeg det positivt og nyttigt, at der vedtages samarbejdsmekanismer til gavn for indsatsen på områder, der berører flere eller alle medlemsstater. Det gælder netop, som det her er hensigten, en større - og mere præcis og effektiv - udveksling af oplysninger mellem forbindelsesofficerer, en bedre definition af, hvilke oplysninger der udveksles, hvilke informationskanaler der benyttes til dette formål, og hvilke frister der skal overholdes i forbindelse med en anmodning om oplysninger.
Forbindelsesofficerernes uddannelse er også, som ordføreren så rigtigt påpeger, af afgørende betydning, ikke mindst fordi den, som det fremgår af Kommissionens enquete blandt forbindelsesofficererne, udgør en forudsætning for selve netværkets eksistens.
Derfor her jeg stemt for. 

Ortuondo Larrea (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil tale om, hvordan vi endte med at få vedtaget et midlertidigt udvalg, som skal undersøge omstændighederne omkring og følgerne af den ulyksalige ulykke med skibet ud for de galiciske kyster. Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater har gjort sig store anstrengelser for at forhindre dette udvalg i at undersøge det, der skete i dagene op til og under den ulyksalige ulykke.
Nu har vi udvalget, og jeg håber, at det kan kaste lys over sagen.
Men jeg vil understrege en ting: Til trods for alle de foranstaltninger, som Parlamentet har forsøgt at udstyre EU med for at forhindre en lignende ulykke, ville vi i dag, hvis vi havde et tilfælde, der lignede , løbe den samme risiko. For hverken ankom til eller afgik fra nogen af EU's havne, det besejlede blot vores farvande, og det har vi stadig ikke taget hånd om. Det vil sige, at vi ikke har truffet nogen beslutning om at kontrollere de "sejlende skrotbunker" - som - der besejler vores farvande hver dag, og det er en udfordring, som stadig venter os, og som vi skal tage fat på, hvis vi ønsker at forhindre ulyksalige ulykker som den med i fremtiden.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Beslutningen om at nedsætte et midlertidigt udvalg i Europa-Parlamentet om skærpelse af sikkerheden til søs gør det muligt at imødegå modviljen hos Europa-Parlamentets højrefløj over for ethvert initiativ for at bringe yderligere klarhed om årsager og ansvar i forbindelse med den omfattende katastrofe, som forlis gav anledning til, herunder muligheden for at nedsætte et undersøgelsesudvalg, som vi har foreslået.
Nedsættelsen af dette midlertidige udvalg, som vi bifalder, er således resultatet af en lang og stædig forhandlingsproces. Det er vores ønske, at udvalgets arbejde kommer til at betyde en faktisk forbedring af sikkerheden til søs, så det dermed indfrier de formål, hvortil det er blevet nedsat:
- at foretage en undersøgelse af maritime katastrofer, navnlig og ,
- at foretage en analyse af de sociale og økonomiske følgevirkninger, navnlig med henblik på fiskeri, industri og turisme såvel som miljø og sundhed,
--at foretage en vurdering af maritime sikkerhedsstandarder og disses anvendelse,
- at tilstræbe, at Europa-Parlamentets henstillinger gennemføres, og at foreslå yderligere foranstaltninger, såfremt det anses for nødvendigt.
Blandt de af Europa-Parlamentet foreslåede henstillinger, som bør gennemføres, vil jeg gerne særlig fremhæve udfasning af enkeltskrogede tankskibe, yderligere midler til overvågning, tilstrækkelig uddannelse af søfolkene, yderligere midler til omgående håndtering af forurening og oprettelse af nødhavne med katastrofeudstyr. 

Andersen, Bonde og Sandbæk (EDD ),
    Grundlæggende mener JuniBevægelsen, at mistænkte og tiltalte i straffesager bør nyde den højst mulige retssikkerhed. Betænkningen omhandler imidlertid et udspil fra Kommissionen, der tilsigter at tage endnu et skridt i den langsomme opbygning af et europæisk retsområde.
Et sådant initiativ kan JuniBevægelsen naturligvis ikke støtte.
JuniBevægelsen har derfor stemt for alle de punkter og ændringsforslag, der sigter mod at indføre minimumsstandarder for mistænkte og tiltaltes rettigheder, men har stemt imod den samlede betænkning. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Denne henstilling indgår i debatten omkring grønbogen om retssikkerhedsgarantier, navnlig et forslag til rammeafgørelse om fælles minimumsstandarder i straffesager, hvor ordføreren fremhæver forskellige rettigheder, der skal sikres, og foreslår, at rammeafgørelsen bør omfatte en "ikke-regressionsklausul", der skal sikre allerede gældende ret i medlemsstaterne, men harmonisere den til et højere niveau.
Det er dog beklageligt og betegnende, at man ikke har vedtaget de ændringsforslag, der - ikke mindst af min gruppe - er blevet stillet om, at "denne rammeafgørelse bør udgøre en nødvendig betingelse for den europæiske arrestordres ikrafttræden og for den fulde anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse af afgørelser i straffesager i EU". Som nogle medlemmer har påpeget, er det vanskeligt at forstå, hvordan man, når man ikke betinger "den europæiske arrestordres" ikrafttræden af rammeafgørelsen om retssikkerhedsgarantier, vil kunne sikre retten til forsvar i denne sammenhæng. Jeg erindrer om, at vi på ingen måde har støttet "den europæiske arrestordre", der snart skal træde i kraft. 
Gorostiaga Atxalandabaso (NI ),
    Jeg har undladt at stemme, fordi ændringsforslag 1 og 2 er blevet afvist.
Vi skal huske på, at den nye reform af den spanske straffelov, som er foreslået af PP og støttes af PSOE, giver mulighed for at holde i 13 dage. Advokaterne får ikke nok tid til at forberede sagerne, og baskiske politiske fanger kan stadig ikke være sikre på at få bistand fra en advokat, som de kan stole på, fra anholdelsestidspunktet. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Det er en god idé at definere nogle fælles minimumsstandarder for alle medlemsstaterne, som garanterer respekten for og beskyttelsen af de individuelle rettigheder for personer, der er sigtet, retsforfulgt eller dømt som formodede gerningsmænd eller medskyldige i forbrydelser, sådan som Kommissionen har foreslået det i grønbogen herom. Lovene bør være kendte, og retshåndhævelsen bør være forudsigelig. Uforudsigelige retshåndhævelse er ofte lig med vilkårlighed.
Ukendskab til loven tjener dog ikke som undskyldning for at overtræde den og kommer ikke forbryderen til gode, idet denne objektivt må vide, at der kan afventes strafforfølgning. Dette har jo selvsagt større betydning, hvis der er tale om en udenlandsk statsborger. Jeg er således enig i, at der bør vedtages fælles minimumsstandarder for retssikkerhedsgarantier, hvilket vil betyde en styrkelse af offentlighedens, retshåndhævende myndigheders og borgernes tillid og tiltro til de forskellige retssystemer i de øvrige medlemsstater.
Det, der imidlertid får mig til at tage afstand til denne betænkning – i dens endelige formulering – er, at den ønsker at gennemføre meget mere end blot "minimumsstandarder", nemlig f.eks. et register over oversættere, "kompensation" i tilfælde af frikendelse og bistand af psykiatere. Jeg er med andre ord imod, at der opstilles en alenlang liste, der i sidste instans vil betyde større garantier for udenlandske statsborgere end for landets egne.
Jeg har derfor desværre kun kunnet stemme imod. 

Bastos (PPE-DE ),
    De muligheder, som informations- og kommunikationsteknologierne (ikt) tilbyder, og det bidrag, som de yder til samfundsudviklingen, er indlysende. Informationssamfundets formål er også effektivt at tilbyde hurtig information til rimelige priser for alle borgere. Da der stadig består uens vilkår for mænd og kvinder, hvad angår uddannelse og beskæftigelse på det nye ikt-område, har jeg stemt for betænkningen.
- Kommissionen og medlemsstaterne skal udarbejde politikker, der styrker kvinders deltagelse i ikt-sektoren.
- Ikt skal integreres i undervisningen lige fra grundskoleuddannelsen til de højere uddannelser og de faglige uddannelser.
- Strukturfondene skal anvendes til finansiering af uddannelse i ikt, særlig med henblik på, at kvinder kommer ind på eller vender tilbage til arbejdsmarkedet. Disse foranstaltninger skal også gennemføres i kandidatlandene og i udviklingslandene, så kvinders muligheder på arbejdsmarkedet øges, ligesom der skal sikres udveksling af erfaringer på forskellige områder. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Det var fornuftigt at beslutte, at der skulle udarbejdes en initiativbetænkning om fremme af kvinders deltagelse i det såkaldte "nye informationssamfund".
Jeg bifalder særlig:
- kritikken af, at den politiske ramme for udviklingen af nye informations- og kommunikationsteknologier stort set har lagt vægt på de økonomiske aspekter, og at kontrollen med ikt hovedsagelig bliver overladt til den private sektor uden nogen vurdering af de sociale konsekvenser eller indførelse af passende politikker til tilskyndelse til ligestilling mellem kvinder og mænd, samt påpegningen af, at denne fremgangsmåde fører til den ukorrekte opfattelse, at alle har adgang til denne udvikling,
- advarslen om den fare for social udstødelse, der opstår som følge af manglende evne til at anvende ikt - den såkaldte digitale analfabetisme - og som primært truer kvinder,
- opfordringen til, at der skal være særlig opmærksomhed på kvinder, navnlig ældre kvinder, arbejdsløse kvinder, kvinder med lav indkomst, indvandrerkvinder, kvinder, som tilhører etniske mindretal, og handicappede kvinder.
Jeg er imidlertid ikke enig i betænkningens ukritiske tone i forhold til den neoliberale filosofi, der ligger bag den såkaldte Lissabon-strategi og dens "beskæftigelsespolitiske retningslinjer", fordi den derved udelader de egentlige årsager til den sociale ulighed og uretfærdighed, som kvinder er de første ofre for. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg har udelukkende stemt for, fordi jeg mener, at EU i sin politiske indsats bør fremme, at alle får adgang til de rettigheder, som tilkommer dem, herunder også de rettigheder, der angår adgang til viden. Her må kvinder - og i øvrigt også mænd - ikke udsættes for forskelsbehandling.
Jeg beklager dog, at teksten ikke har kunnet modstå fristelsen til demagogi og feministisk populisme under dække af en angiveligt neutral sprogbrug. Fordi den så gerne vil tjene en radikal dagsorden i begreber og sprogbrug, bemærker den ikke engang, hvor totalt latterlig den ender med at blive på grund af prætentiøse almindeligheder og sågar simpel dumhed.
Se blot, hvor ironisk ordføreren er, når hun dels eksplicit erklærer at ville bekæmpe fordomme og samtidig mener, at man kan bekæmpe den sociale udelukkelse af "piger og kvinder, mennesker med handicap, ubemidlede, enlige mødre og kvindelige landbrugere" fra etniske mindretal og blandt de ældre gennem udbredelse af eksempler på "uafhængige og tilfredse kvinder med en vellykket uddannelse bag sig" inden for informations- og kommunikationsteknologierne. Er der nogen, der kan tage dét alvorligt?
Jeg er også enig i bekymringen angående den sproglige mangfoldighed på internettet, som jeg ser som en medvirkende årsag til den sociale udstødelse, selv om det i denne sammenhæng må slås fast, at det gælder nøjagtig lige så meget for mænd som for kvinder. 

Butel (EDD ),
    Det kan forekomme nødvendigt at sikre en bedre samordning af staternes automobilbeskatning, men det må ikke give anledning til, at der indføres en europæisk beskatningsordning. Beskatning af personbiler skal ses i sammenhæng med et generelt skattesystem, som omfatter såvel moms som indkomstskat og selskabsskat samt forbrugsafgifter, og som i øvrigt er et instrument til sikring af de statslige indtægter, hvorfor det også må henhøre under staternes kompetence.
Europa-Kommissionen har anlagt en miljømæssig synsvinkel, som jeg imidlertid heller ikke bryder mig om. Jeg finder det ikke passende som foreslået at foretage beskatning af personbiler på europæisk plan, dels set i lyset af at en række sektorer, som er mere forurenende, ikke er berørt takket være en stærk lobbyvirksomhed, og dels fordi hver enkelt stat har sin struktur, når det gælder automobilmarkedet. Små lande og store lande, flade lande og bjerglande, lande med svage vejinfrastrukturer og lande med en stærk tradition for kollektiv transport osv. Alle disse forskelle bevirker, at hver enkelt stat har sine karakteristika, som ikke lader sig udjævne ved en harmoniseret beskatning af personbiler.
Doorn (PPE-DE ),
    Hr. formand, det er vigtigt, at de seneste hindringer for opnåelsen af fuldstændig fri bevægelighed for personer, varer og tjenesteydelser fjernes. Derfor har jeg uden tøven tilsluttet mig Europa-Parlamentets forslag om at opfordre Kommissionen til at stille et konkret forslag om at afskaffe registreringsafgiften.
Forskellene i beskatningen af personbiler fører i EU til store prisforskelle på biler, opsplitning af markedet for personbiler, dobbeltbeskatning og en masse bureaukrati. EU-borgerne betaler for meget for deres biler og hindres i at tage bilen med ved flytning til en anden medlemsstat. Gennem dette forslag har EU mulighed for fundamentalt at forbedre den frie bevægelighed for personer. Det er en chance, som vi ikke må forspilde! 
Santos (PSE ),
    Jeg har støttet Mary Honeyballs betænkning, fordi jeg ser den som Europa-Parlamentets støtte til Kommissionen, så den kan indlede en egentlig debat i Rådet om den nødvendige harmonisering af afgifterne på biler. En sådan proaktiv holdning ønskes af det store flertal af EU's borgere, der ser overdreven bureaukratisering og høje administrative omkostninger, men også bilmarkedets opsplitning som årsager til, at det indre marked har svært ved at blive til virkelighed. Hertil skal føjes, at de nødvendige miljøvervejelser, som betænkningen udmærket afspejler, fordrer en ny tilgang i forhold til bilafgifterne. 
Krivine og Vachetta (GUE/NGL ),
    Honeyball-betænkningen tager fat på spørgsmålet om de beskatningsmæssige forskelle EU-medlemsstaterne imellem, når det gælder personbiler, ligesom den tager fat på de administrative og finansielle problemer, der følger heraf, hvis man flytter fra et land til et andet. I betænkningen slås til lyd for, at en forhøjelse af vægtafgiften bør foretrækkes frem for en forhøjelse af registreringsafgiften, og ikke mindst slås til lyd for en systematisk bekæmpelse af forureningen ved anvendelse af principper om beskatningsmæssig harmonisering.
Vi kan ikke finde os til rette med denne metode. Vist finder vi den absurde og socialt uretfærdige udvikling, når det gælder byplanlægning og transportsystemer, oprørende. Men det er særdeles hyklerisk at lade arbejdstagere, som køber biler, også de mest beskedne modeller, bære straffen for forureningen. En omlægning af transportsystemet med henblik på øget effektivitet og mindre forurening forudsætter først og fremmest massiv udvikling af den kollektive transport, markant reduktion af lastbiltransportens andel til fordel for transportformer, som er mindre forurenende og mindre farlige, og krav om strengere forureningsbegrænsende standarder for bilproducenterne. Midlerne til finansiering af omlægningen af transportsystemet skal hentes fra virksomhedernes fortjenester og direkte skatter, hvis progressivitet følger indtægterne. Da vi må afvise den her foreslåede spredning af ansvaret, har vi valgt hverken at stemme for eller imod denne betænkning.
Lulling (PPE-DE ),
   Der er mange positive idéer i den foreliggende betænkning. Jeg har det imidlertid lidt svært med de unødvendigt lange passager om miljøafgifter. Skadevolderprincippet er almindeligt anerkendt og sågar optaget i traktaten om Det Europæiske Fællesskab. At indføre en miljøafgift på brændstoffer er imidlertid et meget omdiskuteret emne, og det bør reguleres på nationalt niveau, så tæt på borgerne som muligt, så der kan finde en rigtig offentlig diskussion sted. Jeg kan kun fraråde, at man indfører den via de europæiske instanser. I mange medlemsstater, bl.a. i Luxembourg, har borgerne i de sidste år og måneder kun hørt om skatteforhøjelser, som EU har planlagt eller vedtaget. Jeg vil blot nævne diskussionerne om forbrugsafgifter på alkoholiske drikke, den planlagte indførelse af moms på posttjenester, forslaget om at afskaffe reducerede momssatser, indførelse af en minimumsbeskatning på brændstoffer i forbindelse med energipakken osv. Kravet om at indføre en miljøafgift ville være katastrofalt for EU's image, særligt da der i diverse medlemsstater er planlagt folkeafstemninger om vedtagelsen af den europæiske forfatning. Skatteforhøjelser ville være en lækkerbisken for antieuropæiske populister, og de ville modarbejde bestræbelserne på at sætte gang i den økonomiske vækst. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Som ordføreren så rigtigt påpeger, udtalte Europa-Parlamentet sig allerede i 1998 for, at det indre marked burde forbedres på dette område, idet det gik ind for at afskaffe dobbeltbeskatning – her i form af registreringsafgiften – og støttede Kommissionens forslag. Rådet har endnu ikke udtalt sig.
Det har Rådet ikke gjort, selv om de fleste borgere er enige om, at der bør skabes mere lige vilkår for køb af bil inden for EU. Se blot Portugal, hvor én afgift – bilafgiften – gør slutprisen til en af de højeste i EU.
Jeg bifalder forslagene om at etablere en mere direkte sammenhæng mellem beskatningsniveauet og CO2-emissionerne og om at tilnærme markedsvilkårene, men også betænkningens henvisning til, at konkurrence mellem medlemsstaterne på det beskatningsmæssige område er hensigtsmæssig og gavner en dynamisk økonomisk udvikling i EU. Derudover er det værd at erindre om, at dette område objektivt set - jf. EF-traktatens artikel 95, stk. 2 - ikke hører under EU's beføjelser.
Ud fra disse betragtninger, og da betænkningen går væsentlig længere end de blotte henstillinger, har jeg besluttet at stemme imod. 
Formanden.
   - Stemmeforklaringerne er afsluttet.(1)
Maes (Verts/ALE ).
   - Jeg vil gerne lufte min idé om diskussionen mellem hr. Salafranca og ordføreren for betænkningen. Jeg synes, at ordføreren har opført sig modigt, og at det er ærgerligt, at det er så svært at skabe forandringer i Europa-Parlamentet. 
Sauquillo Pérez del Arco (PSE ).
   - Hr. formand, jeg er overrasket over den holdning, som ordføreren, fru Sanders-ten Holte, har givet udtryk for, for selv om det er rigtigt, at alle stemmer, som de kan, ønsker eller finder det bedst, er denne betænkning, som hun er ordfører for, blevet drøftet meget i Udvalget om Udvikling og Samarbejde, og afstemningen i dag har været entydig. Derfor finder jeg hendes forslag om, at der skal findes en løsning, upassende. Jeg mener, at Parlamentet har givet løsningen med de meget klare stemmer til fordel for, at der skal være to forskellige forordninger om udryddelse af fattigdommen i Asien og Latinamerika.

Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.
