Kreditvurderingsbureauer (kortfattet forelæggelse) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Wolf Klinz for Økonomi- og Valutaudvalget om kreditvurderingsbureauernes fremtidsperspektiver.
Wolf Klinz
Fru formand, mine damer og herrer! Kreditvurderingsbureauerne forårsagede helt klart ikke den globale finanskrise, men efter min mening var de i stort omfang ansvarlige for dens alvor. Da de såkaldte strukturerede finansielle produkter blev udviklet i USA på grundlag af subprimelånene, støttede kreditvurderingsbureauerne denne proces ved at vurdere snesevis om ikke hundredvis af produkter hver dag på en næsten samlebåndsagtig måde. Ved at gøre dette accepterede de også interessekonflikter, fordi de støttede udstederne med rådgivning og hjælp til udformning af disse produkter.
De fortsatte med at hævde, at de kun gav udtryk for en holdning, selv om de udmærket vidste, at deres vurderinger rent faktisk blev brugt som et godkendelsesstempel. Min betænkning omhandler talrige mangler og indeholder forslag i håbet om, at Kommissionen måske vil kunne medtage nogle af dem i det lovgivningsforslag, den vil fremlægge i løbet af efteråret.
Jeg har fremsat fem forslag. Det første går ud på, at afhængigheden af vurderinger skal nedbringes. I praksis har vi fundet, at lovgivningsklimaet har ført til, at brugen af vurderinger er absolut uundværlig for banker, forsikringsselskaber, pensionsfonde osv., som investerer deres penge. Basel II gjorde dette meget klart, og kreditvurderingsbureauerne er rent faktisk blevet godkendelsesinstanser.
Vi må igen gøre det muligt for markedsoperatørerne, særlig institutionelle investorer, som selv er i besiddelse af ekspertise, selv at tage ansvaret og ikke outsource ansvaret for investeringsbeslutninger. Det bør gøres klart, at investorer kun bør investere, hvis de rent faktisk forstår produktet, og ikke kan bruge den undskyldning, at de til en vis grad automatisk kan gøre et AAA-produkt til målet for deres investeringsstrategi.
For det andet må vi sikre, at den information, som kreditvurderingsbureauerne baserer deres beslutninger på, offentliggøres, at den forstås, og at de anvendte modeller også er kendte. Det vil føre til gennemsigtighed og vil også gøre det lettere for institutionelle investorer, der ønsker at investere, at træffe deres egne beslutninger. Det vil også bidrage til, at der foretages uopfordrede vurderinger. I denne forbindelse skal vi også overveje, som det forslag, som USA drøfter, er et fornuftigt forslag, nemlig at når udstedere kun vælger et kreditvurderingsbureau, så kan et andet uafhængigt bureau tilskyndes til at afgive en vurdering, og dette andet bureau kunne få lov til at arbejde på grundlag af offentligt tilgængelige oplysninger.
For det tredje har vi behov for mere konkurrence. Vi har et de facto oligopol. De tre kreditvurderingsbureauer, der findes, og som fungerer på verdensplan, kontrollerer 95 % af de globale forretninger. De har en såkaldt monopolindtægt på 40 % af overskuddet af omsætningen, og derfor foreslår jeg, at vi opretter et europæisk kreditvurderingsbureau. Det skal baseres på en fondsmodel, og finansieringen til opstarten skal komme fra finanssektoren via rentebærende lån. Efter fem år vil vi vide, om det fungerer, og så vil denne kreditvurderingsfond skulle tilbagebetale de midler, den har modtaget.
Jeg er dog sikker på, at der også findes andre muligheder. Det ville også give mening måske at tillade nationale og regionale kreditvurderingsbureauer at operere i form af et europæisk netværk.
For det fjerde har vi fortsat et udestående spørgsmål med hensyn til betalingsmodellen. I øjeblikket har vi en udsteder betaler-model. Det er den model, der hovedsageligt fungerer verden over. Udstederen betaler således, men der er helt klart en interessekonflikt her, som vi vil kunne nedbringe, hvis der ikke længere fandtes rådgivning af udstedere, og hvis personalet i tilsynsorganerne virkelig var uafhængige. Andre mulige modeller omfatter en "aftageren betaler "model. Her er der naturligvis en risiko for interessekonflikter, og dette er også en invitation til snyltere. Dette bør derfor overvejes. Den tredje mulighed ville være en præstationsbaseret betalingsmodel med andre ord betaling af et startgebyr og så først en endelig betaling, når det står klart, hvor god kreditvurderingen er.
Det sidste punkt, som dog også er vigtigt, er, at vi må indføre ansvar. Kreditvurderingsbureauer skal påtage sig ansvaret for det, de rent faktisk gør, og derfor mener jeg, at vi bør gøre dem ansvarlige, naturligvis ikke for vurderingen som sådan, men for fiaskoer og uagtsomhed i deres arbejde.
Elena Băsescu
(RO) Hr. formand! Kreditvurderingsindustrien har talrige mangler, hvoraf den vigtigste er den manglende konkurrence og gennemsigtighed samt de oligopolistiske strukturer. Konkurrencen vil blive styrket ved at skabe en regulering, der vil fremme markedsadgangen. Dette ville gennemføre en indgående analyse af de aktuelle hindringer. Jeg vil gerne understrege, hvor vigtigt det er at overvåge fremskridtene med Basel II-systemet og processen i tilknytning til kapital 4 i kapitalkravsdirektivet. Det er nødvendigt at øge ansvarligheden og beføjelserne til at overvåge interne modeller og gennemtvinge forebyggende foranstaltninger. Alle kreditvurderingsbureauer skal leve op til de højeste standarder i tilknytning til offentliggørelse af information, gennemsigtighed og forvaltning af interessekonflikter.
I øjeblikket ser Rumæniens kreditvurdering stabil ud. Denne situation kunne forbedres, hvis den hastighed, hvormed der gennemføres strukturelle reformer, og finanssektorens stabilitet opretholdes.
Georgios Papanikolaou
(EL) Hr. formand! Kreditvurderingsbureauerne mistede deres troværdighed for længe siden. Vores ordfører har helt ret på det punkt. De opgraderer og nedgraderer næsten alt. Lande, banker, kommuner, endog statslige virksomheder, absolut alt, men deres vurderinger er for størstedelens vedkommende baseret på fortrolige, ikke offentliggjorte og dermed ikke gennemsigtige oplysninger.
Spørgsmålet om manglende gennemsigtighed og dermed om troværdigheden af de data, som kreditvurderingsbureauerne anvender, giver derfor anledning til et vigtigt spørgsmål, nemlig om det er retfærdigt, om det er logisk, om det er moralsk i orden, at kreditvurderinger, der berører økonomien og påvirker millioner af vores medborgeres liv på et øjeblik, ikke er gennemsigtige og måske er upålidelige? Naturligvis er det ikke det.
Jaroslav Paška
(SK) Hr. formand! I kølvandet på den finansielle nedsmeltning blev kreditvurderingsbureauerne, som vurderer finansielle produkters sikkerhed, kritiseret for deres uprofessionelle og selviske vurderinger af finansielle produkter.
Der opstod tvivl omkring deres vurderingers retfærdighed og professionalisme efter, at det blev konstateret, at gennemsigtigheden af deres funktionsmekanismer lod meget tilbage at ønske, og det er derfor på tide, at vi ser på, hvordan vi kan forbedre systemet for konstant vurdering og kreditvurdering af finansielle produkter.
I dette lys mener jeg, at den betænkning, ordføreren har fremlagt, er meget vigtig, og jeg tror, at de processer, han har skitseret, vil gøre det muligt for os at ændre det apparat, der anvendes til vurdering af finansielle produkter, så de konklusioner, som enten kreditvurderingsbureauerne eller andre mekanismer når frem til, vil resultere i mere objektive kreditvurderinger af finansielle produkter.
Ilda Figueiredo
(PT) Hr. formand! Erfaringen har klart vist, at kreditvurderingsbureauer ikke er troværdige, og at deres aktiviteter fortsat er skadelige for visse lande, enten for deres økonomier eller for deres statsgæld. I dag berører dette navnlig lande, der har relativt svage økonomier. Derfor må kreditvurderingsbureauernes indgriben, der fortsat er yderst skadelig til trods for, at de har mistet enhver troværdighed, kontrolleres ordentligt. Denne kontrol bør ikke begrænses til reglerne for gennemsigtighed, men bør gå videre og udøve fuldstændig kontrol med det internationale finansielle system samtidig med, at vi sætter en stopper for skatteparadiser, regulerer finanssektoren ordentligt med skatter på spekulative kapitalbevægelser og forhindring af den finansielle kapital i fortsat at ...
(Formanden afbrød taleren)
Nikolaos Salavrakos
(EL) Hr. formand! Jeg er helt enig med ordføreren i alle hans fem forslag vedrørende såkaldte kreditvurderingsbureauer og den overdrevne indflydelse, de har på den globale økonomi og på europæisk økonomi. Disse bureauer kan ikke på samme tid indgå i kommercielle aktiviteter, der svarer til eller hænger sammen med deres tilsyns- eller kreditvurderingsrolle.
Vi kræver kontrol med disse bureauers rapporter, at der vedtages visse grundlæggende principper, og at der indføres ansvar for kompensation for de tab, der påføres lande, som blev dårligt vurderet eller vurderet på en vildledende måde. Jeg foreslår også, at der indføres grundlæggende regnskabsprincipper, som skal anvendes i alle EU-medlemsstater, for at understrege værdien, den officielle vurdering af disse landes ejendom, så vi har aktiver og forpligtelser, og så disse lande ikke kan overlades til kreditvurderingsbureauernes forgodtbefindende og de parter, de repræsenterer.
Viviane Reding
Hr. formand! Kommissær Barnier er i øjeblikket i USA, hvor han mødes med sine modparter, og han har bedt mig fremkomme med følgende udtalelse som svar på Wolf Klinz' initiativbetænkning om kreditvurderingsbureauer, som blev vedtaget af Økonomi- og Valutaudvalget i marts.
Kommissæren er enig i, at det i dag anerkendes, at manglerne i forbindelse med kreditvurderingsbureauernes arbejdsmetoder har bidraget til finanskrisen. For at håndtere dette problem og i overensstemmelse med G20-forpligtelserne har EU reageret meget hurtigt ved allerede i 2009 at vedtage en forordning om kreditvurderingsbureauer. Med denne indføres der krav, som bureauerne skal leve op til for at fjerne potentielle interessekonflikter og forbedre kvaliteten af kreditvurderinger og metoder samt kreditvurderingernes gennemsigtighed.
Som et andet skridt vil reguleringen af kreditvurderingsbureauerne efter etableringen af tre nye europæiske finanstilsynsagenturer blive styrket med indførelsen af et centralt tilsyn, der skal gennemføres af Den Europæiske Markedstilsynsmyndighed. Ændringsforordningen trådte i kraft den 1. juni 2011. Vi vil nøje overvåge, at denne lovgivning anvendes korrekt.
I dag fungerer den europæiske lovramme som en model for andre. Udviklingen på de europæiske markeder efter statsgældskrisen i foråret 2010 understreger dog klart, at der er behov for en yderligere revision og styrkelse. Derfor gennemførte Kommissionen i juni 2010 en tilbundsgående analyse af spørgsmålene. Der blev gennemført en offentlig høring, Kommissionens tjenestegrene har evalueret svarene og arbejder på en konsekvensanalyse med henblik på fremsættelse af lovforslag i løbet af i år. I denne forbindelse vil Kommissionen se på foranstaltninger til at nedbringe den overdrevne afhængighed af eksterne kreditvurderinger, forbedre gennemsigtigheden, fremme konkurrence, indføre princippet om ansvar og nedbringe risikoen for potentielle interessekonflikter som følge af udsteder betaler-betalingsmodellen.
Vi ved, at det er meget komplekse spørgsmål, og vi vil være sikre på, at vi behandler dem korrekt. I denne forbindelse har vi med stor interesse set på hr. Klinz' initiativbetænkning, der omhandler de emner, vi i øjeblikket er ved at revidere, og yder et meget stort bidrag til vores lovgivningsinitiativ.
Sidst, men ikke mindst fastlagde Rådet for Finansiel Stabilitet i oktober 2010 en række principper, der sigtede mod at nedbringe de finansielle institutioners afhængighed af kreditvurderinger. I overensstemmelse med disse principper agter vi at indføre foranstaltninger imod overdreven afhængighed af kreditvurderinger i vores kommende lovforslag om banksektoren, den såkaldte CRD4.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted tirsdag, den 7. juni kl. 12.00.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
George Sabin Cutaş
Forud for investeringsbanken Lehman Brothers' krak fik den højeste kreditvurdering af de vigtigste kreditvurderingsbureauer. De mente også, at Islands tre største kommercielle banker var sunde nogle få dage, før de kollapsede. Desuden er der ved nedjusteringen af Grækenlands kreditvurdering ikke taget hensyn til lanceringen af dets økonomiske genopretningsprogram. Den økonomiske og finansielle krise har understreget kreditvurderingsbureauernes oligopolistiske struktur og deres manglende konkurrence, gennemsigtighed og ansvarlighed. I en verden domineret af tre sådanne institutioner er der behov for større mangfoldighed sammen med en ny arbejdsmetode. Jeg støtter derfor tanken om at oprette et europæisk kreditvurderingsbureau som et alternativ til de private institutioner af denne art. Det ville blive obligatorisk at opnå en kreditvurdering fra det europæiske bureau, som skulle supplere de traditionelle bureauers kreditvurderinger, hvorved konkurrencen for at opnå den mest retfærdige kreditvurdering ville blive skærpet.
