
Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session, der blev afbrudt den 15. december 2005, for genoptaget. 
Formanden.
   - Kære kolleger, tiden omkring årsskiftet er normalt præget af fremtidsoptimisme, men i år blev vi alle triste på grund af den kloge og kompetente formand for Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse, Phillip Whiteheads, tragiske og alt for tidlige død. 
Phillip var højt respekteret af alle i Parlamentet. Han blev valgt ind i Parlamentet i 1994 og medbragte sine erfaringer fra tiden som producer af tv-dokumentarfilm og som national politiker og sin stærke og urokkelige støtte til en mere aktiv britisk deltagelse i EU. Jeg synes, at vi i dag i Parlamentet skal mindes ham og de resultater, han opnåede, fra medielove til love om fødevaresikkerhed, fra hans utrættelige forsvar for forbrugerrettigheder til hans bidrag til virkeliggørelsen af den historiske optagelse af Central- og Østeuropa i EU.
Jeg ønsker også at fremhæve den klogskab, de politiske evner og det gode humør han udviste i forbindelse med behandlingen af det kontroversielle og komplekse servicedirektiv i sit udvalg.
Kære Phillip, vi vil alle savne dig.
Jeg beder alle tilstedeværende medlemmer om at rejse sig og iagttage et minuts stilhed til hans minde.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er indlæg af et minuts varighed om politisk vigtige sager. 
Milan Gaľa (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, spørgsmålet om arbejdskraftens mobilitet og de studerendes mobilitet er meget vigtigt for mit hjemland, Slovakiet, såvel som for andre nye medlemsstater i EU. Jeg agter ikke på nuværende tidspunkt at tale om overgangsperioder, hvor andre medlemsstater i EU har indført omfattende restriktioner for arbejdskraftens fri bevægelighed. Som medlem af Kultur- og Uddannelsesudvalget ønsker jeg imidlertid at benytte lejligheden til at appellere til Østrig, der i øjeblikket har formandskabet for EU, om at ændre sin lovgivning om adgang for udenlandske studerende, herunder slovakiske studerende, til østrigske universiteter og om at fjerne adgangsbegrænsningen af hensyn til princippet om lige muligheder. Jeg mener, at dette kan ske gennem indførelse af adgangseksaminer eller prøvesemestre. Dette vil være et skridt hen imod opfyldelsen af det paneuropæiske mål om at opbygge et vidensamfund.
Monika Beňová (PSE ).
   - Hr. formand, på vegne af Den Socialdemokratiske Gruppe ønsker jeg at udtrykke vores dybe sorg og desillusionering over 18 civile borgeres meningsløse død i den pakistanske landsby Damadola som følge af bombningen fra et amerikansk fly. Jeg vil gerne understrege, at jeg fuldt ud respekterer den amerikanske indsats i den globale kamp mod terrorisme såvel som USA's og EU's fælles bestræbelser på at finde frem til bagmændene og gerningsmændene bag terrorangreb mod civile. På den anden side er der intet i vores demokratiske samfund, der hindrer os i at udtrykke vores forbehold over for angreb, der medfører civile dødsfald i andre lande, især når ofrene er kvinder og børn. 
Danutė Budreikaitė (ALDE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, den russisk-ukrainske energikrise har afsløret Ruslands sande ansigt som en økonomisk partner, der med skjulte trusler udnytter energisektoren som middel til politisk vinding. Da mit hjemland, Litauen, besluttede at genvinde sin uafhængighed og løsrive sig fra Sovjetunionen for 15 år siden, reagerede Rusland på samme måde over for landet, idet Rusland indførte en økonomisk blokade og en energiblokade.
Når EU igen og igen understreger Ruslands betydning som strategisk partner og dets særlige stilling i forhold til andre lande, udviser EU eftergivenhed over for Rusland. Den primære grund til disse indrømmelser er EU's energisektors stigende afhængighed af russiske ressourcer. Er det ikke åbenbart, at Rusland kan anvende samme taktik over for os i EU, hvis landet støder på vanskeligheder? Jeg opfordrer derfor alle til ikke blot at drøfte udviklingen af en fælles energipolitik, men også til at træffe øjeblikkelige foranstaltninger til udvikling af en sådan politik. 
Hélène Flautre (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, for fire år siden overførte USA de første fanger, som var hætteklædte og lænkede, fra krigen mod terrorisme, til interneringscentret i Guantánamo-bugten på dens flådebase i Cuba. Ca. 500 personer fra 35 lande tilbageholdes stadig uden at være anklaget eller dømt og berøvet de rettigheder, der er anerkendt i folkeretten. Der kommer et stigende antal rapporter om tortur og dårlig behandling af de internerede i dette center. Fangerne bliver ved med at befinde sig i en "retsløs" situation. De anbringes ofte i isolation sommetider flere måneder i træk for at have overtrådt lejrens strenge driftsregler. Flere af dem har forsøgt at begå selvmord. USA's planer om at få de internerede prøvet ved militærkommissioner vil kun øge uretfærdigheden, da disse kommissioner ikke er uafhængige og tillader udtalelser, der er fremsat under anvendelse af tvang eller tortur. Er det under disse omstændigheder ikke på tide, at vi støtter de personer i Europa, som opfordrer til at lukke interneringscentret? 
Othmar Karas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, vi vil sikkert alle gerne sætte skub i den europapolitiske debat, men det forudsætter ikke kun politisk vilje, men også en omfattende målgruppeorienteret informations- og kommunikationskampagne i hele Europa. For bevidsthed om noget afhænger som bekendt af, at man er informeret. I EU har vi ikke nogen læse- og arbejdsbog, som er fælles for vores skoler. De østrigske journalister Wolfgang Böhm og Otmar Lahodynsky har med støtte fra ministeriet for uddannelse, videnskab og kultur skrevet en sådan bog, som med blot enkelte ændringer vil kunne anvendes i alle medlemsstaterne i EU. Jeg beder Dem, hr. formand, om at sørge for, at denne bog udgives, og at alle EU-infopoints og EU-informationskontorer udbyder den. Derudover har vi produceret en lommequiz for unge med 40 spørgsmål og svar, og den er også uden de store tilpasninger egnet til alle EU-lande. Jeg beder Dem, hr. formand, om at gøre Deres til, at disse to publikationer integreres i plan D, således at vi kan få en fælles læsebog på EU-plan og få igangsat en informationskampagne. 
Henri Weber (PSE ).
   - Hr. formand, for lidt siden modtog vi en delegation, som repræsenterer havnearbejderne, der organiserede en stor demonstration i dag her i byen. Fagforeningsrepræsentanter har fordømt de voldshandlinger, som nogle få ukontrollerede elementer udførte lige her i Strasbourg og mod Parlamentet, men de har gjort os opmærksom på farerne ved direktivet om havnetjenester med hensyn til havnearbejderes status og på havnetjenesters kvalitet og sikkerhed. Repræsentanterne har opfordret parlamentsmedlemmerne til at gøre, som de gjorde for to år siden, og forkaste dette direktiv, som er både nytteløst og skadeligt, når det kommer tilbage til Parlamentet. Direktivet er både skadeligt og nytteløst, fordi europæiske havnetjenester er de mest konkurrencedygtige i verden, som havnearbejderne har understreget, og det er ikke nødvendigt at øge konkurrencen i de europæiske havne.
Laima Liucija Andrikienė (PPE-DE ).
   - Hr. formand, vi indledte året med et hastemøde mellem repræsentanterne for EU-medlemsstaterne om gasforsyningen fra Rusland. Den russisk-ukrainske energikrise fik EU til at vågne op. EU's energisektors afhængighed af Rusland, der leverer mellem 50 og 90 % af alle EU-medlemsstaternes energikilder, har længe bekymret ikke blot borgere i EU, men også borgerne i Central- og Østeuropa.
Det er en offentlig hemmelighed, at EU's energisektor forvaltes og reguleres på en sådan måde, at nogle EU-medlemsstater ofte vinder på bekostning af andre stater, på bekostning af andre EU-medlemsstater eller ved at tilsidesætte disse staters interesser. Dette bør ikke være tilfældet.
I lyset af Lissabon-strategiens mål og den stigende efterspørgsel efter energikilder opfordrer jeg Dem derfor, hr. formand, til at bestræbe Dem på at udvikle en fælles energipolitik i EU og til at prioritere udarbejdelsen af dette forslag højt i Kommissionens og Parlamentets arbejdsprogram. 
Kyriacos Triantaphyllides (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, i sidste uge meddelte det østrigske formandskab, at tænkepausen vedrørende forfatningstraktaten var udløbet, og at formandskabet ville præsentere et nyt forslag ved topmødet i juni.
I Frankrig foreslog indenrigsministeren, hr. Sarkozy, derimod en original metode til gennemgang af forslaget. Den indebærer, at en ekspertgruppe gennemgår forslaget for derefter at besøge de europæiske hovedstæder for at fremlægge sine konklusioner i en kort tekst, der kan vedtages af de nationale parlamenter. 
Hr. formand, jeg ønsker at henlede Deres opmærksomhed på, at der i ingen af disse forslag tages højde for græsrøddernes dom, der satte gang i fornyede overvejelser om, hvilken vej EU skal gå. Nogle måneder efter det nederlandske nej vil det være en god idé at studere de erfaringer, vi har fået, og hvordan vi kan udnytte disse bedst muligt med henblik på at afhjælpe det demokratiske underskud, der er opstået mellem institutionerne og borgerne.
Brandtaler og udemokratiske processer vil derfor helt sikkert ikke skabe en europæisk union for borgerne. 
Luis Yáñez-Barnuevo García (PSE ).
   - Hr. formand, en radiokanal, der er ejet af det katolske hierarki i Spanien, har indledt en kampagne, der forsvarer Franco-regimet og statskuppet.
EU bygger på værdier som frihed og pluralisme, og i flere af vores lande er fornægtelsen af holocaust eller forsvaret af nazifascismen en forbrydelse. I Spanien er det ikke en forbrydelse at forsvare Franco-regimets forbrydelser, men de, der gør det, bør fordømmes moralsk.
Som et sidste bevis på nævnte radiokanals vanvittige holdning lod en af dens såkaldte "journalister", som om han var premierminister Zapatero, så han under falske forudsætninger kunne interviewe Bolivias folkevalgte præsident, Evo Morales.
I USA er det en forbrydelse, der kan straffes med 10 års fængsel, at udgive sig for præsidenten, men vi anmoder ikke om fængselsstraffe eller om forebyggende lukning. Vi kræver, at Europa-Parlamentet kommer med en moralsk sanktion, der kunne bestå i en straf på 100 Fadervor og 50 Ave Maria'er som tilgivelse for deres synder. 
Urszula Krupa (IND/DEM ).
   -  Hr. formand, en undersøgelse i Polen har afsløret, at den bilist, der var ansvarlig for ulykken, der kostede seks mennesker livet, heriblandt dr. Filip Adwent, medlem af Europa-Parlamentet, havde spor af amfetamin i blodet på ulykkestidspunktet. Dette påvirkede hans evne til at styre lastvognen.
Jeg henviser til denne tragiske ulykke på baggrund af den rapport, der blev offentliggjort for nylig af Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug. Det fremgår af rapporten, at narkotikamisbrug er en af de alvorligste trusler, vi står over for, og at den yngre generation er særlig ramt af dette problem. Som vi har set, er det ikke længere blot misbrugere, der udsættes for fare som følge af dette problem, men samfundet som helhed.
Hvor mange flere mennesker, misbrugere såvel som uskyldige ofre som f.eks. vores kollega, skal dø, før Kommissionen, Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter reagerer ved at udarbejde en skrap lovgivning til bekæmpelse af narkotika? Der er brug for en sådan lovgivning i stedet for de forslag, der har været stillet til dato, der yder det frie marked større beskyttelse end værdifulde menneskeliv.
Betænkningen indeholder forslag om effektiviteten af foranstaltninger til forebyggelse af narkotikamisbrug og skrappe regler, og jeg opfordrer alle lovgivere til at sikre, at disse forslag indarbejdes i både fællesskabsbestemmelser og nationale bestemmelser. 
Libor Rouček (PSE ).
   -  Hr. formand, den nylige konflikt mellem Rusland og Ukraine vedrørende naturgasforsyninger og de nådesløse olieprisstigninger er udtryk for Europas sårbarhed med hensyn til forsyninger af disse uundværlige produkter. Europa bliver i stadig højere grad afhængig af import, der ofte kommer fra meget ustabile regioner. Vi importerer f.eks. allerede 60 % af vores olie, og dette tal vil stige fremover. Det er ved at blive åbenlyst, at ingen medlemsstat, uanset størrelse, vil være i stand til at imødegå sådanne problemer alene fremover. Jeg ønsker derfor på ny at opfordre Kommissionen og Rådet til at fremskynde udarbejdelsen af et forslag til en fælles energipolitik, der også skal sammenkædes med den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Jeg tror ikke, at vi kan fortsætte med den nuværende situation, hvor vi er afhængige af visse autoritære eller totalitære nabostaters eventuelle gode vilje. 
Carlos José Iturgaiz Angulo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne på Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokraters vegne fordømme, at terrororganisationen Batasuna, ETA's politiske arm og rugekasse for kriminelle, planlægger at afholde deres kongres i Baskerlandet.
Som bekendt er Batasuna blevet ulovliggjort i Spanien og står på EU's liste over terrororganisationer, og det ville være en ren skandale, hvis Batasuna afholder denne kongres, for det ville være et direkte anslag mod retsstaten og frihedsrettighederne i en EU-medlemsstat, en demokratisk krænkelse af Europa. Det ville være at underkaste sig ETA-Batasuna-terroristernes tankegang og ikke mindst at forråde ofrene for terrorismen og ringeagte deres minde. 
Mine damer og herrer, kan De forstille Dem, at et ulovliggjort parti som nazipartiet afholder en kongres i Tyskland eller i Østrig, eller kan De forestille Dem, at Al Qaeda ønsker at afholde en kongres i New York? Det er utænkeligt. Men i Spanien ønsker terroristerne endnu en gang at bryde loven.
I disse dage kommer der desværre erklæringer fra den baskiske nationalistiske regering og Spaniens socialdemokratiske regering, der har til formål at rulle den røde løber ud for disse terrorister, så de uhindret kan gå op ad den på deres kommende kongres.
Europa-Parlamentet bør fordømme denne kongres, som ETA-Batasuna ønsker at afholde, og lade sin røst blive hørt til fordel for en nøje overholdelse af loven om politiske partier.
Richard Corbett (PSE ).
   - Hr. formand, jeg håber, at De vil lykønske Rådet med dets beslutning om fremover at mødes i det offentlige rum, når lovgivning vedtaget efter den fælles beslutningsprocedure er på dagsordenen. Således opfyldes Parlamentets mangeårige krav, og det britiske formandskab skal lykønskes med opnåelsen af dette gennembrud.
Det britiske formandskab har også været ret positivt indstillet over for Parlamentet på andre områder. For det første accepterede formandskabet at genoptage drøftelserne om komitologiproceduren med henblik på at give Parlamentet samme ret til kontrol og tilbagekaldelse som Rådet. For det andet accepterede formandskabet at behandle lovforslagene om datalagring som lovgivning under den første søjle efter den fælles beslutningsprocedure snarere end som mellemstatslig lovgivning under den tredje søjle, som nogle af de andre regeringer havde ønsket. Endelig var formandskabet et foregangseksempel med hensyn til, hvordan formandskaber bør forholde sig over for Parlamentet, idet et rekordstort antal ministre deltog i møderne, heriblandt premierminister Blair, der deltog i møderne fire gange.
Jeg håber, at det østrigske formandskab vil gøre det samme. Den østrigske kansler Schüssel lagde uheldigt ud på det institutionelle område med sine ganske ukloge angreb på EF-Domstolen. 
Georgios Karatzaferis (IND/DEM ).
   - Hr. formand, en række nationale regeringer anerkender ikke Europa-Parlamentets institutionelle rolle. De mener, at Europa-Parlamentet "befinder sig" på et lavere niveau end de nationale parlamenter.
Lad os gøre én ting klar: Vores rolle, vores institutionelle rolle, er lige så vigtig som de nationale parlamenters rolle. Den græske regering gennemgår for indeværende forfatningen. Den har hørt partierne i det græske parlament, men den har ikke hørt partierne i Europa-Parlamentet.
Dette er klart en tilsidesættelse. Jeg ønsker derfor, at De griber ind, således at de nationale regeringer anerkender Europa-Parlamentets egentlige rolle, og jeg mener i denne forbindelse, at det skal have samme rolle som de nationale parlamenter. Det er uacceptabelt, at den græske regering ikke anerkender vores parti i debatsammenhæng, et parti, der opnåede 4,5 % af stemmerne her og 6 % i meningsmålingerne, netop fordi regeringen føler sig truet af vores fremgang.
Vi ønsker derfor retten til demokrati. Vi ønsker retten til sameksistens. Jeg beder Dem kontakte det græske parlament med henblik på at få det til at indse, at dette er ulovligt og uforsvarligt. 
Marie Panayotopoulos-Cassiotou (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, 2006 er det europæiske år for arbejdstagernes mobilitet. Ved mobilitet forstås skift af arbejdsplads og arbejdssted. Hvis dette skift skal kunne lade sig gøre, er der visse forudsætninger, hvoraf den grundlæggende forudsætning er flersprogethed.
Vi forstår derfor ikke, hvorfor det kendskab, som europæiske statsborgere, der bor i andre EU-medlemsstater, har til oprindelseslandets sprog, ikke vedligeholdes ved hjælp af undervisning i modersmålet helt fra børnehaveklassealderen og skolealderen, således at disse allerede tillærte kundskaber fastholdes og udvikles, både i det pågældende værtsland, i oprindelseslandet og i EU som helhed.
Jeg går ud fra, at Kommissionen vil styrke modersmålsundervisningen for vandrende arbejdstagere. 
Sarah Ludford (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg tilslutter mig fru Flautres fordømmelse af den skandaløse kendsgerning, at den amerikanske flådestation Guantánamo Bay nu har eksisteret i fire år.
Adskillige personer med lovligt ophold i EU er fortsat fængslet på flådestationen, herunder nogle af mine vælgere, Bisha al-Rawi, Jamil al-Banna og Omar Deghayes. EU-medlemsstaterne bør i fællesskab og på sammenhængende vis lægge pres på USA, hvilket ikke er sket tidligere.
Borgere fra kommende EU-medlemsstater er også fængslet. Jeg taler her specielt om fem bosniske borgere og en person med lovligt ophold, der blev bortført af amerikanske agenter i januar 2002 stik imod bosniske retskendelser og isolationsfængslet i to år. Jeg opfordrer den bosniske premierminister, Adnan Terzic, til at kræve dem løsladt og til at kræve støtte fra EU i denne forbindelse.
Det er også skændigt, at den britiske regering som led i den såkaldte kamp mod terrorisme i seks uger forholdt det britiske parlament et brev fra Louise Arbour, FN's højkommissær for menneskerettigheder, hvori denne udtrykte alvorlig bekymring over nogle af forslagene i den lovgivning til bekæmpelse af terrorisme, der i øjeblikket behandles af det britiske parlament, på trods af anmodningen om at underrette Overhuset om brevet. Ingen kan sidde FN's udtalelser overhørig. 
Jörg Leichtfried (PSE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, Østrig har nu formandskabet for anden gang siden Østrigs optagelse i EU i 1995. Der stilles store forventninger til formandskabet med hensyn til initiativtagning. Jeg synes, det var en særlig god nyhed, at en del af eksportrestitutionerne for levende dyr endelig blev afskaffet kort før det østrigske formandskabs begyndelse.
Her vil jeg appellere indtrængende til formandskabet om, at al eksportstøtte for levende dyr afskaffes på kort sigt, at transporter af levende dyr inden for Europa indskrænkes på mellemlang sigt, og endelig at dyrebeskyttelse gøres til et centralt europæisk retsgode. Selv i dag, og selv i stater inden for EU holdes og transporteres dyr af alle racer under katastrofale forhold - f.eks. rapporterede den østrigske dyrevelfærdsorganisation om et sådant tilfælde på et dyreinternat i Italien. Alt dette skal der meget hurtigt sættes en stopper for! 
María Esther Herranz García (PPE-DE ).
   - Hr. formand, selv om det generer nogen, har der længe været pressefrihed i Spanien. Derfor er der, mens nogle radiokanaler opfinder selvmordsterrorister, andre, der bestræber sig på at informere seriøst. Jeg ved, takket være COPE, at formanden for den selvstyrende region La Rioja den 29. november sidste år sendte Dem, hr. formand, et brev, hvori han anmodede om, at De samarbejdede og indtog en aktiv holdning til forsvar for det spanske sprog, idet han vidste, at Kommissionen havde beskåret antallet af spanske oversættere og tolke med 33 %.
Brevet blev sendt til premierminister Zapatero og til kommissær Almunia, men ingen af Dem har gjort noget for at forsvare det spanske sprog ved denne lejlighed. Derfor anmoder jeg Dem om, for at spanierne ikke skal blive forskelsbehandlet i forhold til de øvrige EU-borgere, at De gør noget for vores fælles sprog, for De er blevet valgt på en spansk liste til Europa-Parlamentet. 
Formanden.
   - Selvfølgelig er jeg blevet valgt på en spansk liste. Men jeg kunne være blevet valgt på en liste fra et hvilket som helst andet land i EU, ved De nok. Men jeg synes ikke, at spansk har lidt nogen overlast her i Parlamentet. Hvis De har en konkret sag, der bør bekymre mig, beder jeg Dem om at meddele mig det, men jeg tror ikke, at der er nogen, der har lidt nogen overlast, eller at det spanske sprog er blevet negligeret i Europa-Parlamentet. 
Eluned Morgan (PSE ).
   - Hr. formand, Parlamentet har for indeværende vedtaget 84 Lissabon-direktiver, hvoraf 63 burde have været gennemført senest den 1. juni 2005, men kun 13 er blevet fuldstændigt gennemført i alle medlemsstaterne. Direktivet om biobrændsel burde have været gennemført senest ved udgangen af 2004, men følgende medlemsstater har endnu ikke underrettet Kommissionen om den lovgivning, de har vedtaget til gennemførelse af direktivet: Estland, Grækenland, Italien, Cypern, Luxembourg, Nederlandene, Portugal, Slovenien og Slovakiet. Lissabon-strategien har trange vilkår som følge af medlemsstaternes manglende gennemførelse af lovgivning.
Hr. formand, jeg vil gerne anmode Dem om skrive til Kommissionen på vegne af Parlamentet for at høre, hvilke foranstaltninger den træffer for at fremskynde gennemførelsen af direktivet om biobrændsel, og hvilke foranstaltninger den træffer over for medlemsstater, der ikke formår at gennemføre og respektere Lissabon-strategien. 
Formanden.
   - Mange tak, fru Morgan, det vil jeg viderebringe til Kommissionen, som for øvrigt fremlægger sine nye forslag til Lissabon-strategien på den næste Formandskonference. Det bliver en god lejlighed for de politiske grupper til at beskæftige sig med det spørgsmål, som De har omtalt i Deres indlæg.
Inés Ayala Sender (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne fortælle Parlamentet, at den beslutning vedrørende ansøgningen om afholdelse af mødet, som hr. Iturgaiz tidligere nævnte, nu befinder sig hos det spanske retsvæsen, og at det derfor i en retsstat som Spanien, hvor retsvæsenet er uafhængigt, er op til statsadvokaten og dommeren at træffe en afgørelse, og at der hermed følges en procedure, der er blevet drøftet og vedtaget i det spanske parlament. Det drejer sig således om en helt igennem demokratisk beslutning.
Endelig vil jeg gerne minde om, at Europa-Parlamentet historisk set har støttet fredsprocesser og udryddelse af vold. Vi håber og er sikre på, at det fortsat vil være Parlamentets praksis.
Jules Maaten (ALDE ).
   - Hr. formand, med de seneste tilfælde af infektion med fugleinfluenzavirus, som har ramt mennesker i Tyrkiet, er risikoen for en pandemi øget. Et flertal i det nederlandske parlament gav i en vedtagelse udtryk for, at man fandt det ønskeligt, at der blev installeret desinfektionsmåtter i lufthavnene. Den ansvarlige minister, hr. Veerman, afviste forslaget med det argument, at noget sådant skulle ske på europæisk plan. Personligt hilser jeg det nederlandske parlaments initiativ velkommen. Ministeren har naturligvis ret i, at noget sådant med fordel kunne iværksættes på europæisk plan, men det ulykkelige er, når det gælder diskussionen om fugleinfluenza på europæisk plan, at det aldrig skorter på gode hensigter, men når alt kommer til alt, vil Kommissionen ikke inden for 24 timer kunne træffe kriseforanstaltninger.
Det andet forhold, jeg gerne vil påpege i denne forbindelse, vedrører den debat, der er indledt i britisk og belgisk presse om, hvorvidt virksomhederne er forberedt på en eventuel pandemi. Efter min mening må dette også give anledning til overvejelser om, i hvilket omfang de europæiske institutioner, herunder Europa-Parlamentet, er forberedt på en eventuel pandemi. Jeg mener afgjort ikke, der er grund til panik, men skulle der blive tale om en pandemi med rejserestriktioner, vil det naturligvis også have konsekvenser for os, og jeg spørger mig selv, hvorvidt man har overvejet dette forhold. 
Gerard Batten (IND/DEM ).
   - Hr. formand, kommissionsformand Barrosos endelige forslag til finansielle overslag 2007-2013 indeholder følgende tilsyneladende modstridende forslag. Under Generelt, punkt 4, angives følgende: "… er det maksimale samlede udgiftsbeløb … for perioden 2007-2013 på 862.363 millioner EUR", og at "alle tal er udtrykt i faste 2004-priser", men at "der vil ske automatiske … tekniske tilpasninger i forhold til inflationen."
Den britiske rabatordning omfattet af punkt 78 begrænses som følger: "I perioden 2007-2013 skal det supplerende bidrag fra UK ikke overstige 10,5 milliarder EUR." Disse to punkter er tilsyneladende modstridende og rejser spørgsmålet om, hvorvidt de 10,5 milliarder EUR skal underlægges en automatisk årlig teknisk tilpasning i forhold til inflationen. Såfremt dette er tilfældet, vil dette medføre betydelige ekstraudgifter.
Det britiske parlaments bevillinger er udtrykt i nutidsværdien af engelske pund og justeres ikke automatisk for inflation. Hvor meget forventer EU helt nøjagtigt, at de britiske skatteborgere skal betale, og er dette lovligt? 
Csaba Sándor Tabajdi (PSE ).
   - Hr. formand, de politiske grupper i Parlamentet har drøftet Rådets afgørelse af 16. december 2005. De forskellige politiske grupper forkastede afgørelsen, og deres kritik er på mange områder velbegrundet. Jeg vil samtidig meget gerne advare Parlamentet mod at smide barnet ud med badevandet.
Der er blevet indgået en lang række aftaler om regler for anvendelse af midlerne, som de 10 nye medlemsstater værdsætter. I Parlamentet var vi ikke i stand til at nå til enighed om spørgsmålene om ikke-refunderbar moms, anvendelse af n+3-reglen i forbindelse med midler fra Samhørighedsfonden, den nye mulighed for OPP'er og inddragelse af private midler og den nye mulighed for støtte til renovering af huse. Disse spørgsmål er alle vigtige for de nye medlemsstater, og det er meget vigtigt, at de nye medlemsstaters interesser ikke skades under den parlamentariske debat. 
Marios Matsakis (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne fortælle mine kolleger om en ulykkelig begivenhed, jeg blev udsat for over julen. Nytårsaften blev jeg bortført i Nicosia af tyrkiske besættelsestropper og anklaget for uberettiget at krydse den tyrkiske militære grænselinje, som Cypern er blevet påtvunget efter den tyrkiske invasion i 1974. Det var heldigt, at jeg blev arresteret og ikke dræbt, idet de tyrkiske vagter har fået ordre til at skyde enhver, der færdes i nærheden af denne linje. En række uskyldige civile er allerede blevet dræbt på denne måde i løbet af de seneste par år.
Derefter sad jeg i fængsel i tre dage i den nordlige tyrkiskbesatte del af Cypern under frygtelige forhold, og FN, mine slægtninge og repræsentanten for Europa-Parlament blev nægtet besøgstilladelse. Jeg blev i håndjern stillet for en tyrkisk militærdomstol to gange og én gang for en ulovlig civildomstol i den tyrkisk-besatte del af Nicosia. Jeg blev langt om længe løsladt mod en kaution på over 25.000 euro og er indkaldt til retsmøde ved de tyrkiske domstole den 20. januar. Hvis jeg ikke møder op, vil der blive udstedt en arrestordre. Hvis jeg kendes skyldig, står jeg til en fængselsstraf på tre år. 
Formanden.
   - Jeg har netop her til morgen underskrevet et brev til Dem som svar på det brev, De har sendt til mig om dette spørgsmål. 
Bogusław Rogalski (IND/DEM ).
   -  Hr. formand, jeg ønsker at gøre Parlamentet opmærksom på, at tyske embedsmænd og domstole har krænket menneskerettighederne. Problemet vedrører polakker, der tidligere har været gift med tyske kvinder, men som nu er skilt, og som behandles som pædofile. Domstolene giver altid forældremyndigheden over evt. børn til den tyske forælder og tager det for givet, at det tyske sprog og den tyske kultur er det polske sprog og den polske kultur overlegen.
"Tidlig germanisering" og "børn af tysk herkomst" var udtryk der anvendtes i Nürnberg af kriminelle, der stod anklaget for germanisering af polske børn. Lignende udtryk anvendes i dag af embedsmænd ansat ved Jugendamt, det tyske børne- og ungdomsværn, som begrundelse for at udstikke tyske forbud mod møder mellem polakkere og deres børn. Selv om sådanne møder ikke finder sted, er det strengt forbudt at tale polsk, og børnene bliver indpodet, at alt relateret til det polske sprog er mindreværdigt. Jugendamt påstår, at det polske sprog har en negativ indvirkning på børnenes uddannelse, men sådanne formodninger er racistiske. Polen har i tidligere faser i landets historie allerede være underlagt et tysk uddannelsessystem, der hævdede, at det var hævet over alle andre systemer.
Er dette et udtryk for den tyske opfattelse af menneskerettigheder? Sådanne fremgangsmåder krænker et af EU's grundlæggende principper, nemlig fremme af den kulturelle og sproglige mangfoldighed. 
Bogusław Liberadzki (PSE ).
   -  Hr. formand, jeg ønsker at vende tilbage til spørgsmålet om havnearbejderes demonstration i dag mod direktivforslaget om adgang til markedet for havnetjenester.
Blandt demonstranterne var der havnearbejdere fra både de gamle og de nye medlemsstater. Jeg repræsenterer Vorpommern, en region i Polen med havne såsom Szczecin og Świnoujście. Jeg er som min politiske gruppe imod det direktivforslag, som Parlamentet skal tage stilling til om kort tid. Der er imidlertid noget underligt på gære i Kommissionen. Selv om der kun er begrænset støtte til dette forslag, der blev forkastet af Parlamentet under den tidligere mødeperiode, og selv om der ikke er nogen overbevisende dokumentation for, at en lovgivning af denne karakter er den rette løsning, er forslaget blevet sat på dagsordenen i sidste øjeblik.
Jeg håber, at den nuværende Kommission som helhed, og kommissær Barrot i særdeleshed, ikke vil begå den samme fejl i forbindelse med andre økonomiske sektorer. 
Glyn Ford (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne gøre opmærksom på vandrende arbejdstageres forfærdelige vilkår i EU og den juridiske uvished, de ofte befinder sig i. Jeg taler ikke om ulovlige eller økonomiske indvandrere, men om lovlige vandrende arbejdstagere fra nye og gamle EU-medlemsstater, der i min egen region fortrinsvis består af portugisiske og polske indvandrere. Jeg ønsker at belyse situationen ved at fortælle om forholdene i mit eget land, men situationen er den samme i hele EU.
I Det Forenede Kongerige har vi indført en registreringsordning for arbejdstagere, hvor borgerne kan lade sig registrere mod betaling af 70 engelske pund (100 euro), således at de efter 12 måneder er berettiget til at modtage sociale ydelser. Det er dog en forudsætning, at de er i besiddelse af et nationalt forsikringsnummer. Vi står over for et uløseligt problem, idet man for at få et nummer er nødt til at træffe en aftale. Der er imidlertid ingen, der tager telefonen, og konsekvensen er: ingen aftale, intet nationalt forsikringsnummer, ingen indmeldelse i arbejdstagernes registreringsordning, intet retsgrundlag for at arbejde, ingen beskyttelse og ingen ydelser. 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   - Hr. formand, tirsdag den 12. januar blev der arrangeret et møde i byen Rethymnon på Kreta imod racisme og fremmedhad efter mordet på en ung albansk økonomisk indvandrer.
Der er planlagt et møde om et par dage i Barcelona imod racisme inden for sportsverdenen, herunder især på fodboldstadioner, der ser ud til at blive alarmerende stort.
Hr. formand, jeg foreslår, at De tager initiativ til at foreslå det østrigske formandskab og Kommissionen, at en drøftelse af en integreret strategi til bekæmpelse af racisme og fremmedhad, der omfatter foranstaltninger og langsigtede politikker, sættes på dagsordenen for Det Europæiske Råds forårsmøde i marts.
Det vil være et symbolsk og vigtigt initiativ at kombinere økonomiske politikker og politikker til bekæmpelse af arbejdsløshed og fattigdom med politikker til bekæmpelse af racisme og fremmedhad. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, Jeg takker for, at jeg her i plenarforsamlingen kan overbringe mine hilsner til de havnearbejdere, deriblandt 100 portugisere, som i dag demonstrerer uden for Europa-Parlamentet, og som har nedlagt arbejdet i flere af EU's medlemsstater.
Havnearbejderne kæmper bl.a. for at bevare deres arbejdspladser og for sikre arbejdsforhold, faglig uddannelse, kollektive overenskomster og fagforeningsrettigheder, og de kræver derfor, at det direktiv om havnetjenester, som Europa-Parlamentet allerede har forkastet én gang, atter forkastes, nu da Kommissionen helt uforståeligt har genfremsat det. Jeg appellerer derfor til Europa-Parlamentet om at leve op til sit ansvar og forkaste det igen. 
Ryszard Czarnecki (NI ).
   -  Hr. formand, jeg tilslutter mig hr. Liberadzkis indvendinger mod havneservicedirektivet, selv om det ville være at foretrække, at slaget blev udkæmpet med ord og ikke sten. To franske politifolk blev hårdt såret i dag.
Jeg tog imidlertidig ordet i anden anledning. Den nylige gaskrise mellem Ukraine og Rusland har vist, at der er behov for en fælles energipolitik. Der er mange risici forbundet med en situation, hvor enkelte medlemsstater træffer foranstaltninger på eget initiativ, der udelukkende har til formål at forbedre deres egen energiforsyningssikkerhed dvs. forsyninger af gas, olie og elektricitet. Der er derfor behov for et reelt samarbejde og etablering af harmoniserede foranstaltninger på dette område. Jeg taler ikke om en vidtgående og overdreven bureaukratisk standardisering, men om at nå frem til en erkendelse af, at EU-medlemsstaterne danner et fællesskab med fælles mål og trusler.
Økonomiske foranstaltninger, der er begrundede og forståelige på nationalt plan, bør ses i en bredere sammenhæng, som omfatter politiske, geopolitiske og energiforsyningssikkerhedsmæssige hensyn. Parlamentet står også over for denne opgave, og jeg glæder mig derfor over, at Parlamentets formand har besluttet, at Rådets og Kommissionens erklæringer vedrørende dette spørgsmål vil blive sat på dagsordenen. 
Formanden.
   - Hr. Czarnecki, vi vil se på Deres forslag.
Jeg har her til formiddag modtaget nogle repræsentanter for arbejdstagerne, og jeg har bedt dem om at indstille de aktioner, der finder sted rundt om Parlamentet. Delegationen af havnearbejdere, som repræsenterede demonstranterne, var helt enige med mig i, at vi skal undgå disse voldelige demonstrationer, og jeg er sikker på, at de gør alt, hvad de kan, for at kontrollere deres tropper. Det er aldrig let. Vi ved af erfaring, at der i en gruppe altid er en vis procentdel oprørere.
Hermed er dette punkt afsluttet.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om homofobi i Europa. 
Franco Frattini,
   Hr. formand, fællesskabskompetencen med hensyn til foranstaltninger til afskaffelse af forskelsbehandling, herunder forskelsbehandling på grundlag af seksuel orientering, er omfattet af EF-traktatens artikel 13.
Endvidere gør Kommissionen opmærksom på, at et forbud mod denne type forskelsbehandling er udtrykkeligt fastsat i artikel 21 i chartret om grundlæggende rettigheder. På grundlag heraf bestræber Kommissionen sig på og vil fortsat bestræbe sig på inden for rammerne af sine beføjelser at føre en stram linje med hensyn til homofobi. Afskaffelse af forskelsbehandling på grundlag af seksuel orientering er et væsentligt led i bekæmpelsen af homofobi.
Direktiv 2000/78/EF, som fastsætter generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv, og som dækker alle de former for forskelsbehandling, der er omfattet af artikel 13, er et praktisk eksempel på denne indsats, og Kommissionen sikrer og vil fortsat sikre, at dette direktiv gennemføres i medlemsstaterne.
Kommissionen er ikke desto mindre klar over, at den lovgivningsmæssige indsats skal følges op af andre initiativer til bekæmpelse af faktisk forskelsbehandling, ydmygende praksis, fordomme og stereotype opfattelser. Jeg vil nævne to praktiske foranstaltninger, som Kommissionen har gennemført.
Den første foranstaltning består af en informationskampagne, der blev iværksat i 2003 under titlen "For mangfoldighed. Mod forskelsbehandling". Denne kampagne kører for tiden og sigter på at fremme et positivt billede af mangfoldighed samt at informere offentligheden om love, der forbyder forskelsbehandling. Organisationer, der forsvarer homoseksuelles rettigheder, er en af de partnere, som deltager i denne foranstaltning, og der er taget en række initiativer i overensstemmelse hermed, f.eks. en informationskampagne og en indsats for at gøre offentligheden mere bevidst om de former for forskelsbehandling, homoseksuelle udsættes for.
Det andet initiativ er et led i det nylige forslag om at gøre 2007 til det europæiske år for lige muligheder for alle. Målene bliver at informere befolkningen om dens rettigheder, at fremme mangfoldighed som et aktiv og en mulighed for EU og at fremhæve lige muligheder for alle, uanset om det er i forhold til det økonomiske, sociale, kulturelle eller politiske liv. Kommissionen mener, at organisationer, der arbejder for at afskaffe forskelsbehandling på grundlag af seksuel orientering, vil kunne have få stor gavn af denne sidste foranstaltning.
Tilbage står, at EU og Kommissionen kun kan handle inden for rammerne af de beføjelser, som traktaten giver dem. Kommissionen kan f.eks. indlede en eventuelt overtrædelsesprocedure mod en medlemsstat, men kun hvis man har observeret en overtrædelse af grundlæggende rettigheder med hensyn til anvendelse af fællesskabslovgivning. Det er imidlertid medlemsstaternes ansvar at udøve beføjelser, der ligger ud over EU's beføjelser, og at træffe de nødvendige foranstaltninger til at bekæmpe homofobi. Uanset om det drejer sig om situationer, der er omfattet af fællesskabslovgivning eller ej, er det klart, at Kommissionen stærkt fordømmer enhver ytring af eller udtryk for homofobi. 

Alexander Stubb,
   Hr. formand, jeg ønsker indledningsvis at takke alle de politiske grupper, der har været involveret i udarbejdelsen af denne beslutning. Jeg ønsker især at rose hr. Cashman, fru in 't Veld og hr. Romeva i Rueda for deres indsats. Jeg vil gerne gøre opmærksom på tre aspekter på egne og på min gruppes vegne.
Det første aspekt er, at denne beslutning ikke handler om homoseksualitet som sådan, men om homofobi, og vi mener, at der er tale om et menneskerettighedsspørgsmål og om, hvorvidt man bifalder, at andre mennesker prygles på grund af deres seksuelle orientering.
Vi er alle enige i, at der skal gøres en stor indsats i medlemsstaterne og i institutionerne. Der skal lægges pres på. Kommissær Frattini henviste til artikel 13 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab og artikel 21 i EU's charter om grundlæggende rettigheder, og jeg er enig heri, men løsningen består i at få medlemsstaterne til at overholde disse. Dette er den egentlige baggrund for denne debat. Vi må sikre, at medlemsstaterne følger trop. 
Det andet aspekt er de to problemer, vi står over for i forbindelse med bekæmpelsen af homofobi. Det første problem er den lovgivningsmæssige forskelsbehandling i medlemsstaterne. Vi har alle hørt om problemerne omkring fri bevægelighed, der bevirker, at et par f.eks. anerkendes i Nederlandene, hvorimod parret ikke anerkendes og tildeles samme rettigheder - på det sociale område eller på andre områder - i f.eks. Italien. Det andet problem er den foruroligende udvikling i mange medlemsstater - jeg ønsker ikke at udpege nogen bestemt stat. Vi oplever og møder alle problemerne med hadekriminalitet og forskelsbehandling. Vi må også huske på, at dette ikke blot er et spørgsmål om seksuel orientering, men også om kønsidentitet og friheden til at udtrykke sit køn.
Til sidst ønsker jeg at gå lidt videre og bemærke, at vi ikke må glemme, at homoseksualitet er ulovlig i 75 lande, og i ni lande er der dødsstraf for homoseksualitet. Vi må få dette til at høre op.
Martine Roure,
   .Hr. formand, Europa bygger faktisk på absolutte principper, som er lighed, tolerance og humanisme. Der kan ikke gives undtagelser til disse grundlæggende principper. De er ganske enkelt af afgørende betydning, og myndighederne skal forsvare dem for enhver pris, når de bliver angrebet. Verbale skældsord slynges mod vores medborgere, og der er ved at opstå egentlige former for forskelsbehandling. Det mest forfærdelige er, at vold ligefrem har ført til flere dødsfald i en række EU-medlemsstater. Hvad har ofrene for disse onde handlinger gjort? Ingenting. De har simpelthen en anden seksuel orientering - de er homoseksuelle - og den forelagte tekst, som vi drøfter i aften, danner grundlag for et vigtigt lovforslag.
Ved at stemme for denne beslutning siger vi højt og tydeligt, at vi ønsker at gøre en ende på forskelsbehandlingen af homoseksuelle på EU's jord og at sikre dem de samme rettigheder. Vi understreger denne pointe. Lovene skal være ens for alle. Endelig opfordrer vi indtrængende til at gøre en ende på de homofobiske bemærkninger, der opildner til had, særlig når de fordømmende ord kommer fra de højeste statslige myndigheder, som er garant for ligebehandling for alle.
Det er vores pligt i henhold til traktatens artikel 13 at sikre den enkeltes grundlæggende rettigheder. Det er vores fælles vision om demokrati og vores værdier. Vi skal være årvågne hver dag. Bekæmpelsen af homofobi skal om nødvendigt foregå ved at anvende lovforskrifter, og jeg kan tilføje, at sådanne forskrifter allerede findes i en række EU-medlemsstater. EU-25 betyder broderskab og lighed. Lad os ikke spilde tiden, men udrydde de dårlige frø, der spirer frem her og der.
Vi har pligt til at modsætte os had og forkastelse af andre. Jeg kan i dag blot gentage de ord, som den tyske præst, Martin Niemöller, der gjorde modstand imod nazisterne, sagde: "Da de kom for at arrestere min kommunistiske nabo, protesterede jeg ikke, fordi jeg ikke var kommunist. Da de kom for at arrestere min sigøjnernabo, protesterede jeg ikke, fordi jeg ikke var sigøjner. Da de kom for at arrestere min jødiske nabo, protesterede jeg ikke, fordi jeg ikke var jøde. Da de kom for at arrestere mig, var der ingen til at protestere". Tak.
Sophia in 't Veld,
   Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, i en tid med stigende intolerance sender Europa-Parlamentet med bredt flertal et klart signal, og det er glædeligt. Alt for ofte retfærdiggøres homofobi med andre grundlæggende rettigheder, nemlig religionsfrihed og ytringsfrihed. Nogle medlemsstater skjuler sig bag subsidiaritetsprincippet, når det drejer sig om at legitimere forskelsbehandling, og med al respekt, hr. kommissær, også Kommissionen bruger ofte dette feje argument og ser den anden vej. Jeg forventer af Kommissionen, at den står vagt om de grundlæggende rettigheder for alle europæiske borgere, uanset hvor de bor. Det gør vi også her i Europa-Parlamentet. De grundlæggende rettigheder er ikke et spørgsmål om subsidiaritet. De grundlæggende rettigheder er umistelige og universelle for alle EU's borgere.
Højtidelige erklæringer og moralsk indignation er imidlertid ikke nok. Der skal sættes ind på flere fronter, som det også anføres i vores fælles beslutningsforslag. Vi skal investere i oplysning og opdragelse, men også i forbedring af homoseksuelles retsstilling. Jeg vil i den forbindelse endnu en gang insistere på det såkaldte horizontale direktiv, som forbyder alle former for forskelsbehandling, ikke kun på arbejdspladsen, men overalt, og jeg vil gerne høre, hvilke planer kommissæren har på det område.
Endvidere er det skandaløst, at visse medlemsstater endnu ikke fuldt ud har anerkendt, at homoseksuelle var en af de grupper, der var ofre for det nazistiske styre. Jeg håber, det østrigske formandskab vil forelægge dette for medlemsstaterne i Rådet og derefter også selv anerkende homoseksuelle som ofre for nazisterne.
Endelig vil jeg gerne høre, hvornår Kommissionen efter gentagne anmodninger fremsætter det længe ventede forslag om også for homoseksuelle ægtepar at fjerne hindringer for personers frie bevægelighed. Det er uacceptabelt, at europæiske borgere, når de krydser en grænse, mister deres rettigheder på grund af deres seksuelle orientering. Det drejer sig om ejendomsrettigheder, pensionsrettigheder, social sikkerhed, ja, endog forældremyndigheden over deres egne børn. Jeg vil gerne vide, hvilke forslag Kommissionen agter at stille på foranledning af Europa-Parlamentets anmodning, som blev fremsat helt tilbage i oktober 2004.
Kathalijne Maria Buitenweg,
   Hr. kommissær, kommissionsformand Barroso holdt en tale i plenarforsamlingen for godt et år siden - foranlediget af den indstillede kommissær Rocco Buttigliones udtalelser - og afgav ved den lejlighed et antal klare løfter. Jeg har genlæst denne tale.
Bekæmpelse af forskelsbehandling og sikring af lige muligheder skulle have højeste prioritet for denne Kommission. En gruppe kommissærer . Jeg vil gerne spørge Kommissionen, hvad denne gruppe konkret har udrettet i det forløbne år. Den beskedne liste, kommissær Frattini fremlægger, yder ikke de store løfter retfærdighed, og der er opgaver nok at tage fat på.
Det er, som min kollega Sophia in 't Veld netop påpegede, uacceptabelt, at der er europæiske bestemmelser, som forbyder forskelsbehandling på grund af hudfarve, eksempelvis når en person ønsker at leje et hus, mens homoseksuelle stadigvæk befinder sig i et retligt tomrum. Hvorfor er retten til lige behandling uanset seksuel orientering begrænset til arbejdsmarkedet?
Hr. formand, i Polen er et antal frihedsytringer forbudt, og alt tyder på, at myndighederne i Polen ønsker at modarbejde homoseksuelles ligestilling. Det bekymrer min gruppe, ligesom den i flere henseender finder udviklingen i eksempelvis Letland og Litauen, men også i andre lande, bekymrende.
Jeg finder det bekymrende, at grupperne ofte ikke vover at ytre sig herom. Tag eksempelvis De Liberale. Når det drejer sig om dårlig anvendelse af europæiske tilskud, kræves der . Men når det drejer sig om virkelig grundlæggende europæiske værdier, er vi pludselig tavse. Det finder jeg urimeligt.
Det er således mit håb, at de enkelte parlamentsmedlemmer alligevel vil stemme for ændringsforslagene, så vi kan behandle emnet som helhed.
Jan Tadeusz Masiel (NI ).
   -  Hr. formand, jeg er også imod forskelsbehandling på grundlag af seksuel orientering, men vi bør være forsigtige med til stadighed at give homoseksuelle nye rettigheder.
Det glæder mig meget, at vi drøfter dette spørgsmål i dag. Homoseksuelles rettigheder skal forsvares, hvor det er muligt. Det er ikke længe siden, homoseksualitet blev fjernet fra Verdenssundhedsorganisationens klassificering af sygdomme. Jeg går fuldt ind for dette tiltag, men jeg er ikke sikker på, at det er en god idé at legalisere homoseksuelle partnerskaber. Der bør måske bakkes op om disse partnerskaber af arvemæssige grunde, men homoseksuelle par skal ikke have mulighed for at adoptere børn. En sådan praksis er usmagelig, uhyrlig og skandaløs, og der er ingen psykologiske studier, der viser, at de kan betragtes som værende normale.
Konrad Szymański,
   Hr. formand, der er ingen tvivl om, at vi står over for en situation i Europa, hvor politiet sommetider udsætter homoseksuelle for vold og foragt. 
Så meget kan i hvert fald udledes af rapporter om disse spørgsmål. Ikke desto mindre kan jeg ikke lade være med at mene, at denne debat i det store og hele er spild af tid. Min holdning udspringer af en tro på, at det ville være en rigtig god idé at bringe denne ophedede debat, der er ude af proportion, ned på et passende niveau og undgå hysteri, når man beskriver forholdene for homoseksuelle i Europa. "Hysteri" er den eneste rammende betegnelse for beskrivelser, der tegner et billede af modstandsbevægelser, arrestationer og krig. Fru Roure fremkom med et godt eksempel på sådanne beskrivelser i hendes tale.
Jeg vil gerne gøre Parlamentet opmærksom på to kendsgerninger. For det første udgør vold mod homoseksuelle kun en lille del af den vold, der præger vores samfund, og som er et problem i alle EU-medlemsstaterne. Vi har set et eksempel herpå i dag, og vi så andre eksempler for et par måneder siden i Frankrig. Dette er kun et aspekt af et langt større problem.
Et andet aspekt ved dette spørgsmål er, at de enkelte EU-medlemsstater, nye som gamle, har deres egne institutioner. Det har vist sig, at disse institutioner, dvs. domstole, ombudsmænd, ja selv den offentlige mening, er i stand til at beskytte mindretalsrettighederne effektivt. 
Hvis vi skulle anskue denne debat fra et retligt perspektiv, ville vi støde på en læng række problemer og hindringer af traktatsmæssig karakter. Heldigvis har vi ikke mulighed for at ændre herpå. Der er ikke konsensus i Europa om, at traktaterne skal ændres med henblik på at give EU kompetence på så væsentlige områder som anerkendelse af homoseksuelle partnerskaber og deres konsekvenser uden for den medlemsstat, der har anerkendt disse.
Følgelig er der ingen grund til at opfordre EU til at gribe ind på områder som f.eks. homofobi. Hvis EU greb ind, ville der derimod være en uundgåelig konsekvens, idet integrationsprocessens troværdighed, der allerede benyttes af nogle som et ideologisk våben, ville blive undermineret.
Barbara Kudrycka (PPE-DE ).
   -  Hr. formand, jeg mener, at det er berettiget at spørge, om nogen fra politisk side bør vælge at antage fru Buitenwegs holdning til spørgsmålet om homofobi i Europa. Har vi ret til at påtvinge vælgerne vores tankegang eller til at fortælle dem, hvordan de skal forholde sig til seksualitetsproblematikken og seksuelle mindretal? 
Jeg mener, at seksualitet er en privatsag for den enkelte, og at alle bør udleve denne seksualitet i overensstemmelse med deres egen moral, religion og kultur og i overensstemmelse med lokale skikke. Parlamentet kan derfor ikke sætte sig som mål at vinde generel anerkendelse for homoseksualitet i Europa, og det bør heller ikke forvente, at dette sker. Vi må ikke glemme, at mens nogle lande i Europa er mere tolerante, er de sociale normer i andre lande mere konservative. Alligevel bliver homoseksuelle angrebet og banket i selv de mest tolerante lande som f.eks. Nederlandene og Frankrig. Lad mig blot nævne angrebet på den homoseksuelle Sebastian Nouchet, der blev overhældt med benzin og stukket i brand. Hvis vi skal drøfte sådanne spørgsmål overhovedet, bør vi følgelig fokusere på, hvordan vi kan forebygge en optrapning af homofobisk had.
Det vil imidlertid ikke lykkes os, medmindre vi formår at skelne mellem beskyttelse af retten til egen seksualitet og krænkelse af retten til at udtrykke denne seksualitet. Jeg ønsker derfor at gøre det helt klart, at alle mindretal, der har behov for at tilkendegive den kendsgerning, at de er anderledes, naturligvis kan gøre dette. Mindretal må ikke forskelsbehandles på dette område. Rent faktisk har man i Polen etableret et generelt system af retlige og forfatningsmæssige organer, herunder en ombudsmand, med henblik på at beskytte denne frihed og at sikre, at den europæiske lovgivning overholdes. Forbud mod homoseksuelle demonstrationer er blot tilfældige.
Afslutningsvis vil jeg gerne understrege, at loven skal være til gavn for både seksuelle flertal og seksuelle mindretal. 
Michael Cashman (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne udtrykke min skuffelse over kommissær Frattinis redegørelse, der var en gentagelse snarere end en redegørelse. Hr. kommissær, vi ved, at De er optaget af dette spørgsmål, og vi ved, at Kommissionen er optaget heraf, men Kommissionen bør bedømmes på sine handlinger. Der skal indledes overtrædelsesprocedure mod enhver medlemsstat, der ikke gennemfører de fornødne direktiver, der allerede er i kraft i en række medlemsstater. Jeg er enig i, at vi skal oplyse og uddanne, men dette er ikke nok i sig selv. Parlamentet bør få forelagt et forslag til et horisontalt direktiv direkte relateret til direktivet om race og etnisk oprindelse, som kommissionsformand Barroso har bebudet.
Jeg var ked af at høre de indlæg, der har været her i eftermiddag. Dette handler om ligebehandling og ikke om at fremme homoseksualitet. Det handler om at give homoseksuelle adgang til de samme rettigheder og den ligestilling, som andre i høj grad tager for givet.
Jeg er homoseksuel. Jeg er homoseksuel og opvokset hos en almindelig mand og kvinde. Af denne årsag ønsker nogle mennesker at fratage mig retten til at tale om min seksualitet og til at fejre 22-årsdagen for mit parforhold og til at indgå i et større fællesskab. Visse personer ønsker at nedværdige mig, at fratage mig mine demokratiske rettigheder og at fremkomme med hadefulde ytringer om mig. Jeg kunne beslutte at deltage i en -march, men denne -march vil evt. blive forbudt. Hvorfor? Fordi samfundet er foruroliget over sin egen forestilling om mit sexliv. Mit sexliv er blevet bedømt. Hvor er moralen her? Hvor moralsk er det at fremme og tilskynde til forskelsbehandling og had, til tider med religionen og troen som dække og påskud? 
Jeg vil gerne sige til kommissær Frattini, til hele Kommissionen og til Parlamentet, at hvis vi forbliver passive, når vi ser folk blive banket ihjel, nedværdiget og forskelsbehandlet, bifalder vi og bliver medskyldige i disse gennembankninger, de hadefulde ytringer, ærekrænkelserne og den dårlige behandling. Selv i Det Forenede Kongerige, hvor der er sket meget store fremskridt, blev en ung mand sparket ihjel lige før jul alene af den grund, at han var homoseksuel. Hvis Parlamentet ikke handler, er det også skyld i alle de slag, der regnede ned over den pågældende person og andre mænd som ham og over homoseksuelle kvinder i hele EU. Den kendsgerning, at det er nødvendigt for mig at understrege dette over for Parlamentet, gør dette til en meget sørgelig dag.
Sarah Ludford (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg må erkende at vi, som påpeget af hr. Cashman, selv i min egen valgkreds i London fortsat er vidne til fordomme og homofobe kriminelle handlinger. For ganske nylig blev en homoseksuel mand dræbt alene på baggrund af dødbringende fordomme. For et par år siden havde vi en hadefuld bombemand, der gik specielt efter at dræbe homoseksuelle kunder på en bar. Han dræbte naturligvis også andre. Der er imidlertid primært tale om den enkeltes had og fordomme. Udviklingen i visse medlemsstater er chokerende, idet der er tale om grov intolerance fra myndighedernes side, såsom forbuddet mod -demonstrationer, provokerende sprog, der også anvendes af premierministre, politiets manglende evne til at beskytte marchdeltagerne osv.
Vi skal have indført en europæisk lovgivning, der forbyder hadekriminalitet, ikke blot på grundlag af race - som vi endnu ikke har fået indført - men også på grundlag af seksuel orientering. Vi skal også have indført ligestilling på grundlag af race, køn og seksuel orientering gennem en udvidelse af forbuddet mod diskrimination, ikke blot på arbejdspladsen, men også i forbindelse med modtagelsen af tjenesteydelser og levering af varer. De forskellige love, vi har for indeværende, er ikke tilstrækkelige. Jeg forventer også, at kommissær Frattini fører an i bestræbelserne på at forbedre den almindelige beskyttelse af både kvinder og minoriteter i betydelig grad. 
Raül Romeva i Rueda (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, i det 21. århundrede kan man ikke blot fordømme homofobi: Den skal bekæmpes politisk og juridisk.
Homofobi kan kun opfattes som en blanding af uvidenhed og straffrihed. Det står i traktaterne, at de europæiske institutioner skal sikre respekten for rettighederne og frihedsrettighederne i medlemsstaterne. Det betyder, at vi skal bekæmpe uvidenhed og straffrihed for homofobiske erklæringer og handlinger, som ikke blot finder sted i nogle lande, men er i vækst.
Jeg beklager dybt erklæringer som dem, der er fremsat i Polen, eller afgørelser som dem, der er truffet i det lettiske parlament, der helt grundlæggende krænker princippet om lige rettigheder, der er et hovedprincip for opbygningen af de fælles værdier, som EU bygger på.
Jeg anmoder derfor Kommissionen om at fordømme homofobi og fastsætte juridiske og politiske mekanismer, så dette en dag bliver noget, der hører fortiden til.
Philip Claeys (NI ).
   - Hr. formand, jeg tror ikke, der er nogen her i Europa-Parlamentet, som vil acceptere, at homoseksuelle bliver udsat for forskelsbehandling, angreb, intimidering eller lignende på grund af deres seksuelle orientering. Det er i virkeligheden ikke det, dagens forhandling drejer sig om.
Det drejer sig om, hvorvidt det stadigvæk er muligt at kritisere den politiske korrekthed, som lidt efter lidt kvæler ytringsfriheden. Den tid er lykkeligvis forbi, hvor homoseksualitet var tabubelagt, men i dag er det belagt med tabu at ytre betænkelighed ved nogle homoseksuelles optræden eller ønsker, selv om det ikke har noget som helst at gøre med forskelsbehandling eller had. Buttiglione-sagen er stadigvæk i frisk erindring. Enhver, som er stærkt imod homoseksuelle ægteskaber, bliver straks stemplet som homofob og bliver kriminaliseret.
Kommissær Frattini talte for et øjeblik siden om diversitet. Det er imidlertid vigtigt, at vi også fortsat holder os meningsdiversiteten for øje, for det nittende århundredes hykleriske seksualmoral erstattes lidt efter lidt med den politiske korrektheds hykleri. 
Roselyne Bachelot-Narquin (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, Parlamentet har rost sig selv for at gå i spidsen for afskaffelsen af forskelsbehandling, når det drejer sig om ligestilling mellem kvinder og mænd, etniske mindretals status, handicappedes situation og for nylig respekt for menneskers seksuelle orientering.
Artikel 13 i chartret om grundlæggende rettigheder og en lang række direktiver gør det ikke blot til Parlamentets rettighed, men også til dets pligt, at fortsætte kampen for, at homoseksuelle, biseksuelle og transseksuelle får lige rettigheder. I betragtning af de betydelige fremskridt, der er sket på dette område i mange medlemsstater, havde nogle personer håbet, at dette forhold om ikke kunne blive afklaret, så dog at det i det mindste ville dø hen.
Det er ikke sket, og man kan endog se et egentligt opsving i homofobiske udtalelser og vold. De nylige bemærkninger fra polske politiske ledere forfærdede os, og Kommissionens reaktion på dem var desværre kun meget halvhjertet. Der er fremsat andre uacceptable udtalelser af denne art i andre lande, herunder Frankrig. Voldshandlinger lige fra fornærmelser til tortur og mord skal beklages overalt. Disse forbrydelser finder sted i en bekymrende international sammenhæng i lande som Egypten, Libanon og Senegal. Homoseksuelle bliver forfulgt på grund af den måde, de lever på. Hvad der er endnu værre er, at to personer er blevet henrettet i Iran.
Det glæder os derfor at hilse Kommissionens redegørelse om homofobi i Den Europæiske Union velkommen. Vores kollega fra Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater, hr. Stubb, havde forberedt et beslutningsforslag på vores gruppes vegne, i hvilket Kommissionen og medlemsstaterne blev opfordret til at træffe gennemførlige lovgivningsmæssige og operationelle foranstaltninger til bekæmpelse af disse former for forskelsbehandling. I dag er det et fælles beslutningsforslag fra fem politiske grupper, som vi behandler. Man kan kun glæde sig over, at kampen for menneskerettigheder her i Parlamentet er nået ud over tilhængernes grænser. De prisværdige håb i Kommissionens redegørelse skal nu meget hurtigt erstattes af et gennemførligt og omfattende direktiv. Ligeledes er det op til hver enkelt af os at fortsætte denne kamp i vores respektive lande for en form for ligestilling, som ikke kun omfatter retten til andres ligegyldighed over for deres seksualitet, men også retten til at være anderledes.
Lissy Gröner (PSE ).
   - Hr. formand, fra alle retninger i EU får vi dårlige nyheder om angreb på homoseksuelle. Næstformanden, hr. Frattini, har vist os, hvilke midler Kommissionen har i kampen mod homofobi, og hvordan disse anvendes. Men, hr. Frattini, er det tilstrækkeligt? Vil vi virkelig affinde os med, at diskrimination i medlemsstaterne går ustraffet hen, og at medlemsstaterne ikke gennemfører Kommissionens direktiver om ligebehandling? Derfor skal den politiske vilje styrkes, og denne forhandling bidrager hertil. Fem grupper er blevet enige om teksten, der sætter sig imod diskrimination på grund af seksuel orientering, og som skal beskytte bøsser, lesbiske, transseksuelle og biseksuelle. 
Men der skal gøres mere en det. Gennemførelse af direktiverne om ligebehandling må ikke overlades til tilfældigheder. Og myndighederne i medlemsstaterne skal - som sagt - drages til ansvar, hvis de krænker retten til at demonstrere ved f.eks. at forbyde -parader. De grundlæggende rettigheder skal styrkes og skal ikke kun gælde i Belgien, Nederlandene og Spanien, hvor homoseksuelle pars rettigheder anerkendes fuldt ud, men i hele Unionen.
Det, jeg netop har hørt fra min kollega om angreb på retten til adoption, forarger mig dybt. Det, der er afgørende for et barns trivsel, er kærlighed og hengivenhed fra forældrenes side, og ikke seksuel orientering. Det er her, diskrimination starter, og det er heldigvis strafbart her, men desværre støttes diskrimination af indflydelsesrige fortalere, f.eks. i Vatikanet, hvorved der gives næring til endnu større modvilje mod homoseksualitet.
Jeg vil derfor slutte af med at sige, at moral er et privat anliggende blandt borgerne. Men det, vi skal forsvare her i Parlamentet, er loven, og det er netop, hvad fem grupper gør.
Holger Krahmer (ALDE ).
   - Hr. formand, ærede kolleger, jeg spekulerer på, om jeg når at opleve, at homoseksualitet accepteres og udleves som en fuldstændig normal seksualitet. Jeg spekulerer på, om der vil komme en tid, hvor politikere ikke længere kan profilere sig selv med diskriminerende udtalelser om homoseksuelle, og jeg spekulerer på, hvornår homoseksuelle partnerskaber anerkendes som ligeberettigede partnerskaber med fælles ansvar. At reducere homoseksuelle par til blot at være belejlige arrangementer med henblik på meningsløs sex - det er pavens definition - afslører en foragt for mennesker og har intet at gøre med homoseksuelle pars virkelighed.
Diskrimination og isolering af homoseksuel levevis er noget, der starter i folks bevidsthed, og det får ikke en ende af, at vi udsteder et direktiv. Det, der er sket i Polen, og de seneste udtalelser fra en italiensk minister er således hverken uheld eller fortalelser, men udtryk for en bestemt tankegang.
Bekæmpelse af homofobi skal ske gennem oplysning, og år 2007 skal være ikke-diskriminationsår. Kommissionen opfordres til i sine aktiviteter at prioritere bekæmpelse af homofobi på samme måde som bekæmpelse af diskrimination på grund af køn, race eller religion. 
Elisabeth Schroedter (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg er skuffet over Deres indlæg, hr. Frattini, for De læner Dem tilbage og siger, at vi kun griber ind, hvis rettigheder krænkes. Men når Unionens grundlæggende principper krænkes, gør vi ikke noget, det er, hvad De har sagt indirekte! Seksualitet og seksuel orientering er grundlæggende rettigheder, som også står i traktaten. De steder, hvor disse rettigheder krænkes offentligt som f.eks. i Polen, hvor disse mennesker udsættes for massiv verbal diskrimination fra førende politikere og bliver forfulgt og udsat for vold, hvis de deltager i disse demonstrationer, er der da tale om et indgreb i disse unge menneskers værdighed - her ser Kommissionen blot til og mener, at vi ikke behøver at gribe ind, da europæisk ret jo ikke bliver krænket. Netop det var Deres skriftlige svar på min skriftlige forespørgsel, og det, hr. Frattini, er ikke acceptabelt! Det, der sker i Polen, er ikke i overensstemmelse med Københavnerkriterierne og heller ikke med EU's grundlæggende principper. Derfor skal vi gøre det tydeligt på europæisk niveau, at det er uacceptabelt og hurtigst muligt skal ændres.
Józef Pinior (PSE ).
   -  Hr. formand, jeg ønsker at henlede Parlamentets opmærksomhed på nylige og gentagne tilkendegivelser af intolerance i mit hjemland, Polen, der ofte giver sig udtryk i tilskyndelser til vold på grundlag af seksuel orientering. Jeg ønsker også at gøre Parlamentet opmærksomhed på, at de statslige myndigheder ikke i tilstrækkeligt omfang har grebet ind over for disse og andre homofobe tilkendegivelser. Jeg tænker her bl.a. på forbud mod ligestillingsmarcherne i Warszawa og Poznań og den kendsgerning, at de foranstaltninger, der er fastsat i den polske lovgivning, ikke er blevet iværksat over for grupper, der tilskynder andre til intolerance og til vold mod mennesker, der arbejder for lige rettigheder for alle, uanset deres seksuelle orientering.
Vi står over for myndighedernes accept af intet mindre end politisk bølleterror rettet mod bøsser, lesbiske og biseksuelle. Den 13. januar 2006 indledte en domstol i Elbląg en retssag mod Robert Biedroń, leder af den polske kampagne mod homofobi. Den offentlige anklagemyndighed har anklaget hr. Biedroń for krænkelse af katolikker, selv om han har understreget, at det aldrig har været hans mening at krænke katolicismen eller at sidestille den med fascismen. Det er værd at understrege, at den samme offentlige anklagemyndighed nægtede at indlede retsforfølgning på grundlag af krænkende henvisninger til homoseksuelle i en artikel i publikationen , hvor det var anført, at "homoseksualitet er en sygdom og en trussel mod familien". 
Emine Bozkurt (PSE ).
   - Hr. formand, homofobi er et stort problem overalt i Europa, ikke kun i visse medlemsstater. Jeg glæder mig derfor over, at mit forslag om kontrol med rettet mod homoseksuelle og lesbiske, biseksuelle og transseksuelle er indføjet i det fælles beslutningsforslag om homofobi i Europa. Det er noget nyt, og det glæder mig, at Europa-Parlamentet støtter denne fornyelse. Jeg vil bede kommissæren oplyse, hvordan Kommissionen agter at udmønte en sådan kontrol i praksis. Forskning giver forståelse, og det gælder afgjort også omfanget af de fjendtligheder, som beror på seksuel orientering eller er rettet mod transseksuelle.
Efter min opfattelse er opmærksomheden ikke i tilstrækkeligt omfang rettet mod transseksuelle. Transseksuelle udsættes desværre stadigvæk for udelukkelse, vold og manglende forståelse. Og det er tilfældet i alle EU's medlemsstater. EU's indsats for at beskytte menneskerettighederne, når det gælder homoseksuelle, lesbiske, biseksuelle og transseksuelle, er fortsat helt utilstrækkelig. EU har muligheden for at vise muskler, og det er på tide, EU benytter sig heraf. Man må vælge, om man vil beskytte menneskerettighederne eller ej.
Det er på tide, at den smukke teori omsættes til praksis, og at EU bruger, de midler, det har til rådighed, såsom midlertidig inddragelse af en medlemsstats stemmeret. 
Luis Yáñez-Barnuevo García (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil blot tilføje et par ord på dette tidspunkt i forhandlingen, der på grund af sit omfang og sin dybde har vist, at homofobi desværre fortsat er et alvorligt problem i hele Europa. Derfor har Deres ord, kommissær Frattini, ikke været særligt overbevisende på grund af deres kulde og på grund af manglen på en dybtfølt og proaktiv forpligtelse i forbindelse med bekæmpelsen af denne svøbe. Kommissionen er nødt til at gøre en meget mere aktiv indsats, og Kommissionen skal også tilskynde medlemsstaterne til at gøre mere.
Homofobi findes alle vegne, i forbindelse med vaner og traditioner, sproget, alting. Ikke kun i de lande, hvor der har fundet hændelser sted, som har givet anledning til denne forhandling, f.eks. Polen, men også i lande som mit, Spanien, hvor der er taget store skridt i forbindelse med dette spørgsmål, men hvor der i samfundet, blandt myndighederne og i visse samfundslag fortsat findes denne homofobiske holdning, som vi skal blive ved med at bekæmpe aktivt. Jeg tilslutter mig de ord, som mange kolleger har givet udtryk for, især Michael Cashmans meget bevægende ord. 
Vittorio Agnoletto (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, kære kolleger, enten opnår vi friheden sammen, eller også opnår vi den ikke. Det var Martin Luther Kings ord, da han iværksatte kampagnen for de farvedes rettigheder. Dermed mente han, at der ikke er noget, der hedder sortes rettigheder eller hvides rettigheder, men at det simpelthen hedder menneskerettigheder. At bekæmpe homofobi er ikke ensbetydende med at vise forståelse over for en specifik befolkningsgruppe, men først og fremmest med at forsvare menneskerettighederne.
Jeg forfærdes over arrogancen hos dem, der ikke vil lade homoseksuelle give blod, over de diskriminerende kampagner, hvor man i forbindelse med aids-bekæmpelsen ikke taler om risikoadfærd, men stadig om risikogrupper, og over, at man forbyder en person at køre bil, blot fordi vedkommende er homoseksuel.
Jeg kan ikke lade være med at give udtryk for min uenighed med Kommissionen, når den opfører sig som Pontius Pilatus, dvs. ikke forlanger overholdelsen af direktivet mod diskrimination, selv om dette direktiv eksisterer. Kommissionen burde indlede overtrædelsesprocedurer mod de lande, som ikke respekterer det frie valg af seksuel orientering, hvilket er tilfældet i Italien, Polen og mange andre lande. Det er ikke et problem, der kun vedrører en gruppe mennesker, men et problem, der vedrører hele EU's værdighed. 
Franco Frattini,
   Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne takke alle dem, som deltog i debatten. Jeg ser mig dog nødsaget til at gentage visse informationer på en lidt mere detaljeret måde, eftersom nogle af talerne tydeligvis ikke er klar over - og det siger jeg lige så ærligt, som De sagde visse ting til mig - hvad Kommissionen foretager sig.
Jeg vil gerne gentage - og jeg tror ikke, at der er nogen misforståelser i den forbindelse - at vi taler om homofobi, som er en krænkelse af menneskerettighederne. Det er det eneste punkt, som jeg er enig med hr. Agnoletto i. Homofobi drejer sig ikke om at forsvare visse grupper mennesker, men er et grundlæggende spørgsmål om absolutte rettigheder, der aldrig må fortolkes på andre måder.
Der er dog nogle punkter, som jeg gerne vil præcisere. Nogle af talerne - og senest fru Bozkurt - spurgte, hvorvidt man vil overvåge beskyttelsen af homoseksuelle og bekæmpelsen af homofobi i medlemsstaterne. Fru Bozkurt, jeg kan forsikre Dem for, at denne overvågning ikke alene vil finde sted, men faktisk allerede er blevet iværksat! De burde have kendskab til den rapport, som en gruppe af uafhængige eksperter udarbejdede for et par uger siden, og som jeg naturligvis har stillet til rådighed for Parlamentet. Rapporten beskriver, hvilken adfærd der i de enkelte lande er i strid med vores fælles ønske om at bekæmpe diskrimination.
Denne rapport er formelt blevet fremsendt til Parlamentet, og årsagen til, at jeg anså det for hensigtsmæssigt at foretage en sådan undersøgelse land for land, var naturligvis udelukkende, at jeg ønskede at stille oplysninger til rådighed for Dem og os, som gør det muligt for os at vurdere situationen. Denne overvågning vil fortsætte, fru Bozkurt. Enhver handling, der er i strid med vores ånd, vil blive offentliggjort. Også regeringerne, som skal tage det første skridt og minde om den nationale lovgivning og ikke bare EU-lovgivningen om f.eks. forsamlingsfrihed, kan drage alle de nødvendige konsekvenser ved at læse de pågældende dokumenter. Gennemskuelig information er således et meget vigtigt punkt.
Andre talere nævnte kommissionsformand Barrosos løfte om at vedtage et tværgående direktiv - det var det ord, man brugte - om styrkelsen og overholdelsen af rettighederne i forbindelse med ikke-forskelsbehandling. Mine damer og herrer, dette er også allerede sket! I 2005 vedtog Kommissionen en formel meddelelse om ligestilling og lige muligheder og rettigheder for alle. Heri angives det klart, hvad der forventes med hensyn til en større beskyttelse af lige rettigheder.
I denne meddelelse til Europa-Parlamentet var det dog vores pligt at minde om noget, som alle ved, nemlig at når Kommissionen stiller et forslag i henhold til artikel 13, skal dette forslag - ifølge forretningsordenen og traktaterne og ikke ifølge vores fortolkning - vedtages enstemmigt af Rådet. Som det er i dag, er der endnu ikke enstemmighed i Rådet, men jeg håber, at den kan opnås. I meddelelsen fra 2005 slås det under alle omstændigheder meget klart fast, at vi agter at harmonisere den juridiske beskyttelse mod enhver form for diskrimination, også diskrimination på grund af seksuel orientering, selv om nogle af Dem påstår, at vi ikke har gjort dette endnu, mine damer og herrer.
Jeg vil nu vende tilbage til et andet spørgsmål, nemlig Kommissionens beføjelser. Vi mener ikke, at Kommissionen i øjeblikket råder over de nødvendige beføjelser til at slå ned på krænkelser af en ret, som er dybt personlig, sådan som De så rigtigt sagde, hr. Cashman. Men det er netop for at styrke EU's beføjelser, at Kommissionen og undertegnede endnu en gang har foreslået oprettelsen af et europæisk agentur for beskyttelsen af grundlæggende rettigheder. Hvis De godkender dette forslag, og hvis vi når til enighed i juni, vil agenturet - som får de beføjelser, De foreslår, eftersom Europa-Parlamentet skal afgive udtalelse om dette spørgsmål og måske får større medbestemmelse - blive et instrument, der netop tager sigte på at bekæmpe diskriminerende adfærd. Det er et forslag, som allerede er på tapetet, og som kun mangler blive behandlet. Som jeg har sagt flere gange, vil vi lytte til Parlamentets forbedringsforslag.
Det er dog kun et af de instrumenter, som vi har til rådighed. Vi har naturligvis også de almindelige instrumenter, f.eks. traktatens artikel 226, overtrædelsesprocedurerne og en omfattende retspraksis fra Domstolen, ifølge hvilken Kommissionen desværre ikke kan gribe ind, hvis aktionerne henhører under medlemsstaternes kompetenceområde. Jeg håber, at agenturet snart bliver oprettet, for det er måske det vigtigste instrument, vi kan udøve sådanne beføjelser med.
Fru Bachelot, De talte om vores ret til at være forskellige, og her vil jeg gerne gentage, at vi allerede har gjort en indsats på dette område. De kender sikkert det informationskampagneprogram, som netop hedder "Brug forskellene". Med dette program, der blev lanceret i slutningen af 2003, og som stadig kører, har vi sat os den målsætning at indsamle de positive oplysninger for at forklare, at forskellene er en værdi for Europa. Alle de største europæiske sammenslutninger, som forsvarer homoseksuelles rettigheder, deltager i dette program.
Jeg tror, at De er informeret om alle disse aktiviteter. Vi vil fortsat gøre en indsats på dette område, og derfor vil jeg gerne tilbagevise beskyldningerne om, at Kommissionen ikke har foretaget sig noget. Vi har til hensigt at fortsætte vores arbejde i den retning, og det vil vi gøre på en måde, der er præget af gensidig ærlighed. Jeg mener, at jeg har givet Dem nogle konkrete oplysninger og ikke bare idéer om de initiativer, der allerede eksisterer på området, og som vil styrke vores resolutte kamp mod homofobi. 
Formanden.
   - Jeg har modtaget fem beslutningsforslag(1), jf. forretningsordenens artikel 103, stk. 2.
Forhandlingen er afsluttet.
Hélène Goudin (IND/DEM ).
   - Junilisten mener, at EU er et værdifællesskab, som skal arbejde i overensstemmelse med princippet om alle menneskers ligeværd og rettigheder. Dette princip er fundamentalt i alle aktiviteter og er også fastslået i FN's generelle erklæring om menneskerettighederne. EU's medlemslande har ratificeret en række retligt bindende internationale aftaler, som bygger på princippet om ligebehandling og ikke-diskriminering.
Retten til ikke at blive udsat for usaglig særbehandling på grund af seksuel orientering er altså en grundlæggende menneskeret. I debatten betragtes denne rettighed af og til som en fordel, der kan forhandles. Det er vigtigt, at vi altid har FN's erklæringer om menneskerettigheder i baghovedet, når vi behandler lovgivningsforslag i Parlamentet.
Det er først i de senere år, at EU's medlemsstater for alvor er begyndt at behandle spørgsmål om homofobi. Ifølge svensk statistik risikerer den almindelige borger i 4-6 %'s tilfælde at blive udsat for såkaldt uprovokeret vold. Blandt lesbiske og biseksuelle kvinder ligger tilsvarende tal på mellem 15 og 24 %. Blandt homo- og biseksuelle mænd er mellem 28 og 36 % blevet udsat for uprovokeret vold. Det faktum, at seksuel orientering afgør, i hvilken grad en person risikerer at blive udsat for vold, er selvfølgelig uacceptabelt.
Det er vigtigt, at vi som politikere understreger, at alle mennesker har lige rettigheder og forpligtelser. Hvis vi ændrer på dette, sætter vi spørgsmålstegn ved FN's erklæringer og grundlæggende menneskerettigheder. 
Sophia in 't Veld (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg har nu været medlem af Parlamentet i halvandet år, og på denne baggrund mener jeg ...
Hr. formand, jeg har ikke forretningsordenen foran mig. Der er tale om et meget kort spørgsmål. Det er meget frustrerende, at vi aldrig får svar på de spørgsmål, vi stiller under forhandlingerne. Jeg stillede et meget specifikt spørgsmål, og jeg fik ikke noget svar. 
Kathalijne Maria Buitenweg (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, med henvisning til artikel 143, stk. 1, ønsker jeg at påpege, at hr. Frattini ønsker at fremstille os alle som temmelig dumme, idet det var ham, der udarbejdede meddelelsen om det bredere rammedirektiv. Han forelagde imidlertid ikke dette direktiv, som Parlamentet havde krævet, da der tilsyneladende ikke var enighed ... 
Formanden.
   - Fru Buitenweg, De må undskylde, men Deres anmodning om at få ordet har ikke noget at gøre med artikel 143, stk. 1. Her står der ganske enkelt, at "medlemmerne indtegnes på talerlisten i den orden, hvori de anmoder om ordet."
Afstemningen finder sted onsdag kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Giusto Catania for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om om Kommissionens fjerde rapport om unionsborgerskab (1. maj 2001-30. april 2004) (2005/2060(INI)) (A6-0411/2005). 
Giusto Catania (GUE/NGL ),
   Hr. formand, kære kolleger, anerkendelse af statsborgerskabet og de hermed forbundne rettigheder er medlemsstaternes beføjelse. Unionsborgerskabet er et begreb under udarbejdelse og en ret, som er afledt af statsborgerskabet. Eftersom der i de enkelte lande er forskellige måder at anerkende statsborgerskabet på, mangler der en ensartet procedure for unionsborgerskabets opnåelse.
I denne betænkning, som jeg er ordfører for, stilles der ikke spørgsmål ved medlemsstaternes beføjelse. Retten til statsborgerskabet og dets anerkendelse er, sådan som der udtrykkeligt står i traktaterne, medlemsstaternes beføjelse. Måske er tiden heller ikke moden - hvilket der også var tegn på i udvalgsdebatten - til en harmonisering af betingelserne for statsborgerskabets anerkendelse.
Efter min mening er det dog særdeles nyttigt og nødvendigt, at vi på kort og mellemlang sigt gør os nogle overvejelser om unionsborgerskabsbegrebet. Jeg mener - og det er ikke blot min personlige holdning, men også holdningen hos flertallet i Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender - at den eneste måde at give unionsborgerskabsbegrebet en reel værdi på er at knytte det tæt til bopælsbegrebet.
Unionsborgerskab på baggrund af bopæl er et meget vigtigt spørgsmål, og tusindvis af sammenslutninger og intellektuelle har deltaget i denne debat. De har allerede indgivet et andragende om indførelsen af et sådant borgerskab. Unionsborgerskab på baggrund af bopæl kan også ledsage andre former for opnåelse af statsborgerskab, nemlig statsborgerskab efter personal- eller afstamningsprincippet () eller efter territorialprincippet (), hvilket der er taget højde for i mange medlemsstater.
Jeg tror, at unionsborgerskabets opnåelse på baggrund af bopæl er en måde at fjerne og undgå visse paradokser på. Tænk f.eks. blot på, at man - måske med rette - betragter personer som europæiske borgere, hvis de har italienske forældre, bor i Argentina eller Venezuela og aldrig har sat deres fod på EU's jord, mens man - efter min mening med urette - ikke betragter de mennesker som europæiske borgere, der arbejder, bor og lovligt opholder sig på EU's område, eller de borgere, som måske har boet og arbejdet i en medlemsstat i 10 eller 20 år, men som desværre har tunesiske eller egyptiske forældre.
Efter min opfattelse kan afstamning, fødested og bopæl i fællesskab - og på samme tid - være gyldige elementer, når det gælder om at opnå retten til unionsborgerskab.
At fastslå, at man efter fem års lovligt ophold i Europa kan blive unionsborgere, er efter vores mening en konkret måde, hvorpå vi kan genoptage den debat om Europas fremtid, som efter nej'et til forfatningstraktaten blev kastet ud i en krise, der risikerer at være dødelig og uafvendelig. Nogle af de rettigheder, der er forbundet med unionsborgerskabet, tildeles allerede ud fra bopælen. Her tænker jeg på retten til at indgive andragender til Europa-Parlamentet og retten til at henvende sig til Ombudsmanden.
Det er således muligt at gøre retten til frit at rejse rundt og tage ophold i EU mere omfattende, ligesom det er tilfældet med stemmeretten ved valg til Europa-Parlamentet og til kommunalvalg, som EU-borgere, der bor i et andet land end deres eget, nyder godt af. Det ville være et vigtigt skridt i retning af en integration af de mange tredjelandsborgere, der lovligt opholder sig i Europa.
Jeg vil også opfordre parlamentsmedlemmerne fra PPE/DE-Gruppen til at støtte denne holdning og til at gå bort fra nogle alt for ekstremistiske holdninger. Den foreslåede betænkning fik ikke bare støtte fra min gruppe, PSE-Gruppen, De Grønne og Den Liberale Gruppe, men fik også støtte fra Kommissionen, hvis tjenestemænd afgav positiv udtalelse i Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om indførelsen af unionsborgerskab på baggrund af bopæl.
Også kommissær Frattini gav udtryk for sin vilje til at give en støtte, som går i den retning. Jeg tror, at det er et meget vigtigt skridt, som også har fået opbakning fra talrige sociale organisationer, fagforeninger og civilsamfundsorganisationer, både verdslige og katolske. Her tænker jeg på to store italienske organisationer, nemlig Caritas og en stor katolsk fagforening som CISL, der offentligt har givet udtryk for deres støtte til denne betænkning om indførelsen af unionsborgerskab på baggrund af bopæl.
Endelig vil jeg gerne berolige dem, som i deres kommentaterer til denne betænkning kom med skræmmebilledet om indførelsen af en EU-skat med det formål at gøre unionsborgerskabsrettighederne mere omfattende. En af dem er sågar den italienske premierminister, som i en tv-udsendelse for nylig kom med den forkerte påstand, at Europa-Parlamentet ønsker at indføre en skat med det formål at gøre unionsborgerskabet mere omfattende. For at undgå enhver tvivl vil jeg foreslå - selv om jeg ikke kan se nogen fare i denne betænkning - at vi fjerner den udtrykkelige henvisning til en EU-skat og udelukkende koncentrerer os om det begreb, der hedder unionsborgerskab på baggrund af bopæl. Jeg håber, at alt dette også vil være med til at tage et alibi fra dem, der frygter nogle mere omfattende rettigheder i Europa. 
Franco Frattini,
   Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne takke hr. Catania. Hans bidrag er efter min opfattelse meget veltilrettelagt og prisværdigt, og jeg mener - efter at vi med Maastricht-traktaten indførte begrebet "unionsborgerskab", og efter opprioriteringen heraf i forfatningstraktaten - at tiden er inde til at sætte mennesket i centrum for rettigheder og pligter i hjertet af den europæiske integrationsproces, om jeg så må sige.
Betænkningen tager udgangspunkt i den betragtning, at de europæiske borgere - hvilket i øvrigt bekræftes af de regelmæssige statistikker i Eurobarometer - lægger stor vægt på unionsborgerskabet. Ifølge Eurobarometer er da der også hele 70 % af de europæiske borgere, som ved, hvad unionsborgerskabsprincippet er, hviket ikke er tilfældet på ret mange andre områder. Problemet er, at mange af dem ikke har en klar idé om, hvilke rettigheder og pligter unionsborgerskabet medfører. Derfor er det arbejde, der bliver gjort i den retning, efter min mening positivt.
Som eksempel kan jeg nævne et meget mærkeligt tal, nemlig at over to tredjedele af europæerne tror, at det såkaldte unionsborgerskab automatisk giver stemmeret ved de nationale valg i værtslandet. Det er således nødvendigt at skabe klarhed omkring disse punkter og - sådan som det foreslås i betænkningen - oplyse udtrykkeligt om dem.
Kapitlet om borgernes ret til information er et meget vigtigt kapitel, som Kommissionen allerede arbejder på. Allerede i dag bliver der gjort en indsats for en bedre information af borgerne, og det spørgsmål, som jeg selv vil tage mig af, er gennemførelsen af det nye direktiv om de europæiske borgeres opholdsret, så vi styrker aspektet med gennemsigtig information ved medlemsstaternes implementering af direktivet i deres nationale lovgivning.
Af stor betydning er også punktet om ikke-europæiske borgere, dvs. tredjelandsborgere, der lovligt opholder sig i EU. Personligt går jeg stærkt ind for integrationen af de tredjelandsborgere, som lovligt arbejder og opholder sig på EU's område, og det er også Kommissionens politiske linje.
Jeg har offentliggjort et forslag til en europæisk integrationsstrategi - som Parlamentet naturligvis skal drøfte - der netop tager udgangspunkt i princippet om, at unionsborgerskabet kræver - for dem, der ønsker at bo, arbejde og opholde sig lovligt i EU, selv om de ikke er europæiske borgere - en ramme af rettigheder og pligter. Jeg tror, at dette er udgangspunktet for hr. Catanias betænkning, og det er i den retning, vi skal gå.
Det er klart, at der foruden rettighederne også er pligter, hvilket alle forstår. Derfor er det rigtigt, at en gradvis ligestilling af ikke-europæiske borgere med europæiske borgere på bopælsområdet naturligvis skal ledsages af respekt for værtslandenes lovgivning og de europæiske retningslinjer, som også er stadfæstet i EU's charter om grundlæggende rettigheder.
Alt dette hører med til det integrationsprogram, som vi skal beskæftige os med i 2006, og som jeg håber at fastlægge med Rådets og Parlamentets samtykke. Vi vil tage det første, vigtige skridt ved at give personer, der har haft bopæl i en medlemsstat i længere tid, opholdstilladelse og ret til fri bevægelighed inden for EU. Der er tale om et direktiv, som skal gennemføres inden den 23. januar i år - fristen udløber således om nogle få dage - og jeg lægger i øjeblikket politisk pres på alle medlemsstaterne for at få dem til at gennemføre den pågældende retsakt og give opholdstilladelse til de ikke-europæiske borgere, der lovligt har opholdt sig i Europa i over fem år.
Der er ingen tvivl om, at begrebet "unionsborgerskab på baggrund af bopæl" bør drøftes nærmere. Jeg er sikker på, at det er muligt - måske uden at ændre indholdet i traktaterne, hvor der ikke er taget højde for en forbindelse mellem unionsborgerskab og bopæl - at tage udgangspunkt i et civilt borgerskab, dvs. et borgerskab, som er forbundet med det område og sted, hvor man arbejder og bor. Jeg tror, at dette er muligt uden at indføre stive begreber, der kunne - eller måske burde - gøre det nødvendigt at ændre traktaterne. Unionsborgerskabsbegrebet er nemlig ikke opstået i forbindelse med bopælen, men er stadfæstet i traktaterne, og derfor er man nødt til at ændre traktaterne, hvis man vil indføre et nyt begreb.
Eftersom målsætningen er rigtig, mener jeg dog, at vi burde overveje en territorial reference for området med rettigheder og pligter. I den integrationsplan, som jeg har foreslået, er det således ikke tilfældigt, at borgmestre, provinsformænd og regionsguvernører nævnes som integrationspolitikkens vigtigste dialogpartnere - i endnu højere grad end medlemsstaterne - for det er der, hvor man er tættest på borgernes problemer, både de europæiske borgeres og tredjelandsborgernes, at man forstår menneskets betydning og retten til uddannelse, til at lære sproget og til at deltage i det lokale politiske liv. Alle disse spørgsmål hænger sammen med det område, hvor man bor.
Det er den strategi, som jeg - hvis Parlamentet vedtager en holdning - allerede nu er villig til at arbejde på. 
Pervenche Berès (PSE ),
   Hr. formand, hr. Frattini, hr. Catania, jeg vil begynde med at lykønske Dem med det arbejde af høj kvalitet, som Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender har udført. På vegne af Udvalget om Konstitutionelle Anliggender lykønsker jeg Dem alle så meget desto mere som en række af de forslag, vi vedtog, er endt i den endelige betænkning, og vi glæder os over dette resultat.
Hr. kommissær, De talte om rettigheder og pligter, og jeg tror, at i det forbindelse med borgerskab her drejer sig om en balance, som en del af os har den samme holdning til. Dog skal spørgsmålet om egne indtægter, sådan som vi havde taget det op i Udvalget om Konstitutionelle Anliggender, og sådan som vi havde forelagt det for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, der undersøgte det, også tages op. Jeg er forbavset over bemærkningerne fra den italienske formand for Rådet. Der er på ingen måde tale om at skabe en ny skat. Det er et spørgsmål om at handle i samme ånd som det, vi stemte for her i Parlamentet i forbindelse med Böge-betænkningen, og foreslå en mekanisme, der sigter på at sikre en konstant skattebyrde. Denne mekanisme skal ikke kun gøre det muligt at løse tilbagevende problemer, der skader kvaliteten af den europæiske debat, men også med hensyn til debatten om en retfærdig modydelse gøre det muligt at finde en balance mellem rettigheder og pligter for dem, der har fast bopæl i EU.
Ud over dette emne mener jeg, at ordførerens forslag vedrørende tildeling af statsborgerskab fra en medlemsstat og vedrørende forskelsbehandling af tredjelandsstatsborgere, der har bopæl i en bestemt medlemsstat, bør tages op på plenarforsamlingen, hvor alle de politiske grupper slutter sig sammen. Jeg håber, at det vil ske.
Ligeledes mener jeg, hvad angår udvidelse af rettighederne i forbindelse med unionsborgerskab til at omfatte tredjelandsstatsborgeres, som er fastboende udlændinge, at hvis vi virkelig ønsker at gøre fremskridt med hensyn til integration, og hvis vi ønsker at føre unionsborgerskabet ud i livet, bør vi acceptere, at de får mulighed for f.eks. at stemme i lokalvalg eller valg til Europa-Parlamentet, og denne mulighed bør styrkes på EU-niveau.
Endelig mener jeg, at hvad angår Parlamentet, er idéen om et tværnationalt valg fortsat et incitament til vores arbejde. Jeg ved ikke, om denne idé er kommet nærmere på virkeliggørelse i denne betænkning, men det er vigtigt for mig at nævne den som en faktor, der kan forbedre og bidrage til et unionsborgerskab. 
Marie Panayotopoulos-Cassiotou (PPE-DE ),
   Hr. formand, med den fjerde rapport om unionsborgerskab opfylder Kommissionen sin forpligtelse i medfør af artikel 22 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab til at aflægge rapport hvert tredje år om EU-institutionernes gennemførelse af bestemmelserne i den anden del af traktaten om "Unionsborgerskab".
I den fjerde rapport skildres hovedsagelig udviklingen med hensyn til de rettigheder, der er forbundet med unionsborgerskabet. Det er værd at bemærke, at alle tidligere rapporter om unionsborgerskab angik EU-15. Vi går ud fra, at den kommende rapport præsenterer et overordnet billede af det nye Europa med 25 medlemsstater.
Catania-betænkningen skildrer imidlertid ikke hele den udvikling, der er sket på de enkelte områder, der sammen med retten til ligebehandling tilfører unionsborgerskabet dets særlige karakter, områder som f.eks. fri bevægelighed, borgernes deltagelse i valg til Europa-Parlamentet og i lokale valg, oplysninger til borgerne og frem for alt oplysninger til de unge, den fremtidige drivkraft i Unionen.
Vores tilgang til betænkningen var baseret på Udvalget for Andragenders kompetenceområde. Vi satte fokus på retten til at indgive andragender til Europa-Parlamentet og retten til at henvende sig til ombudsmanden,
Vi glæder os over den måde, hvorpå ordføreren har indarbejdet vores forslag, bortset fra forslaget om gennemførelse af den europæiske kodeks for god forvaltningsskik, der er blevet udeladt.
I punkt 32 i betænkningen understreges imidlertid betydningen af en god forvaltning og retten til aktindsigt fastlagt i kapitel V i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
Procedurerne i en rapport skal være enkle, korte og gennemsigtige, således at borgerne ikke vil tøve med at udøve deres rettigheder, hvilket ordføreren ikke har understreget i sin betænkning. Hvis borgerne skal gøre brug af klageadgangen til den europæiske ombudsmand, skal borgerne informeres på passende vis, og Kommissionen skal anvende de midler, den har til rådighed for at fremme en egentlig forståelse af unionsborgerskabets betydning. 
Ioannis Varvitsiotis,
   Hr. formand, det er enhver ordførers opgave at kommentere den pågældende rapport på grundlag af gældende retlige bestemmelser og retsregler.
Hr. Catania har imidlertid formuleret sine egne retsregler, der ofte er uklare. Traktatens artikel 17 er klar og fastlægger, hvem der kan opnå unionsborgerskab.
Vi kan ikke se bort herfra. Hvis vi ønsker at opbygge retsstrukturer, hvis vi ønsker at opbygge strukturer, der ikke er baseret på denne særlige bestemmelse, er det en anden sag, idet der så er tale om et ønske om at ændre traktaten.
Jeg ønsker at tilføje, at da udviklingen uden tvivl har betydet, at der i dag er knyttet en række reelle og specifikke rettigheder til unionsborgerskabet, skal der være klare og specifikke regler for opnåelse af unionsborgerskab.
Det glæder mig, at hr. Catania har forkastet sit eget forslag her til aften. Han meddelte dette på udvalgsmødet og fremhævede nytteværdien af en europæisk skat. Det lader til, at hr. Catania i dag har forstået, hvor dette forslag førte hen, hvorefter han har opgivet det.
Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater forkaster disse synspunkter. Jeg spørger Dem, mine damer og herrer, er den offentlige mening i vores lande parat til at acceptere hr. Catanias argumenter eller en europæisk skat? De kender selv svaret. 
Marie-Line Reynaud,
   Hr. formand, som skyggeordfører for Den Socialdemokratiske Gruppe i Parlamentet i Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender er jeg meget tilfreds med den tekst, der foreslås i dag, og jeg kan tilføje, at jeg ikke har stillet ændringsforslag til afstemningen på plenarforsamlingen.
Først vil jeg lykønske hr. Catania, som har bidraget med et bemærkelsesværdigt stykke arbejde i Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, og for hvem det er lykkedes at samle flertallet af medlemmerne omkring hans udkast til betænkning. Takket være kompromisændringsforslag udarbejdet i fællesskab af Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre, Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance, Den Socialdemokratiske Gruppe i Parlamentet og Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa og takket være individuelle ændringsforslag stillet af medlemmerne af disse grupper mener jeg, at vi har gjort store fremskridt. Jeg vil nævne fem af dem.
Parlamentet opfordrer medlemsstaterne til at overveje at skabe en tættere forbindelse mellem på den ene side den lovlige faste bopæl i en rimelig periode og på den anden opnåelse af statsborgerskab og - dermed - unionsborgerskab. Det understreger sit ønske om bedre koordinering af generelle kriterier og procedurer for tildeling af statsborgerskab i medlemsstaterne.
For det andet anmoder Parlamentet medlemsstaterne om at drøfte muligheden for at skabe et europæisk vælgerkort, som er fælles for alle EU-lande.
For det tredje opfordrer det Kommissionen til at udarbejde en hvidbog om en eventuel udvikling i unionsborgerskab.
For det fjerde opfordrer det medlemsstaterne til at udvide retten til at stemme ved lokalvalg og valg til Europa-Parlamentet til tredjelandsstatsborgere og statsløse, der har haft fast bopæl i Den Europæiske Union i mere end fem år, såvel som ret til fri bevægelighed og ret til fast bopæl i enhver af EU-medlemsstaterne.
Endelig anmoder Parlamentet medlemsstaterne om snarest at drøfte muligheden af at give unionsborgere ret til at stemme og opstille ved kommunal-, kantonal- og regionalvalg i den medlemsstat, hvori de har bopæl, samt at give dem valget mellem at stemme og opstille ved nationale valg enten i det land, hvor de har bopæl, eller i deres hjemland, uden hensyn til nationalitet.
Gennem disse krav og ønsker fra Parlamentet er det et spørgsmål om at gøre Unionen til et egentligt politisk fællesskab. Politisk borgerskab og demokratisk deltagelse er nøglerne til fremtiden for det europæiske projekt, som vi ønsker så stærkt. 
Ignasi Guardans Cambó,
   Hr. formand, denne betænkning handler om noget så grundlæggende som tilknytningen mellem borgerne, mellem folk - for ikke at bruge et ord, der nu giver anledning til forvirring - og det politiske projekt, som vi ønsker at udvikle, og som indeholder en række særdeles dybtgående erklæringer, som alle hænger indbyrdes sammen, og som alle er vigtige.
For det første er statsborgerskab fortsat medlemsstaternes kompetence. Der findes fortsat en politisk enhed i Europa, som hedder en "stat". Sådan er det, selv om vi er nogen, der ikke er så glade for det. Hvis vi ignorerer det, skaber vi kun utopier.
Vi skal dog også tænke på, at statsborgerskab også på en vis måde henhører under EU's kompetence. Det vedrører os alle. Når en stat ulovligt nægter at give personer, der har boet på dens territorium i mange år, statsborgerskab, nægter den dem adgangen til unionsborgerskab, hvilket i sig selv giver os og Kommissionen bemyndigelse til at vurdere spørgsmålet, uden at vi behøver at ændre traktaterne. Staterne tildeler unionsborgerskab. Det kan vi ikke være ligeglade med.
På den anden side kan vi ikke acceptere, at millioner af personer i Europa, der bidrager til vores velfærd og vores rigdom med deres arbejde og skatter, ikke har nogen som helst politiske rettigheder. Konkret at løse dette problem er kompliceret. Men vi kan ikke acceptere, at der er så mange millioner mennesker, der befinder sig i denne situation, hvor de bidrager, men ikke har ret til at udtrykke deres mening om deres egen fremtid.
Derfor hilser jeg denne betænkning velkommen. Jeg synes faktisk, at den er optimistisk, og at den i nogle tilfælde går længere, end traktaterne giver mulighed for, eller hvad nogle af os ville støtte, f.eks. at Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter skal have samme legitimitet, og derfor synes jeg ikke, at vi på nuværende tidspunkt kan bede om, at visse personer kan stemme til valgene til Europa-Parlamentet, men ikke til valgene til de nationale parlamenter. Begge parlamenter burde have samme legitimitet, og når det bliver aktuelt, bør det ske sideløbende.
Kommissionen skal oplyse meget bedre om de rettigheder, som de europæiske borgere har i dag, f.eks. på det konsulære område og i forbindelse med mange andre områder, hvor de ikke engang kender de rettigheder, de har. Kommissionen kan bidrage meget til denne forhandling ved at fremme gennemsigtigheden i forbindelse med, hvad de forskellige medlemsstater gør på et område, der er, og indtil videre falder ind under, deres kompetence. 
Tatjana Ždanoka,
   Hr. formand, Verts/ALE-Gruppen støtter hovedtankerne i hr. Gatanias betænkning. Vi mener, at tildeling af unionsborgerskab på grundlag af bopæl bør være endemålet i denne dynamiske proces, der vil gøre EU til et ægte politisk fællesskab. Alle, der har lovligt og varigt ophold i EU, bør tildeles politiske rettigheder uden forskelsbehandling på grundlag af de pågældendes oprindelige nationalitet.
Den afgørende realitet i det udvidede EU er, at de statsborgere, der falder ind under betegnelsen "tredjelandsstatsborgere", tæller en halv million mennesker, der er statsløse, idet de tidligere var statsborgere i en stat, der ikke længere eksisterer, nemlig USSR. Disse mennesker udgør 20 % af befolkningen i Letland og 9 % i Estland. De er indehavere af pas for ikke-statsborgere udstedt af disse stater, men i 15 år har de været frataget deres rettigheder til at deltage i det politiske liv.
Jeg mener, at ikke-statsborgere i Letland og Estland kan være de første, der bliver "", som kommissær Frattini netop har udtrykt det - og jeg er meget glad for dette forslag. Det er min opfattelse, at Parlamentet med vedtagelsen af Catania-betænkningen sender et signal til myndighederne i Letland og Estland om, at respekten for lige rettigheder er afgørende for EU. 
Jens-Peter Bonde,
   Hr. formand Til stater hører statsborgerskab, og det er derfor logisk, at de, der ønsker EU omdannet til en stat, også kæmper for at etablere et unionsstatsborgerskab. Min gruppe ønsker et praktisk europæisk samarbejde uden at ville bygge en fælles stat. Vi afviser derfor planerne om udbygning af unionsborgerskabet. Fælles grundrettigheder skal stå i vores egne forfatninger og i den europæiske konvention for menneskerettigheder - vi skal ikke have en statsbyggende konkurrent, EF-Domstolen i Luxembourg. Vore landes vælgere skal selv bestemme, hvem de vil give statsborgerskab hvornår, og hvilke rettigheder og pligter de vil give deres statsborgere.
Netop planen om et unionsstatsborgerskab med frihed til at slå sig ned overalt og sælge arbejdskraft til underpriser ødelægger EU og lægger udvidelser med fattige lande for had. Junibevægelsen siger ja til et fælles marked og samarbejde, men nej til et fælles statsborgerskab. Må jeg i øvrigt minde om, at danskerne har stemt nej til Maastricht-traktatens statsborgerskab i 1992 og fik en undtagelse fra det fælles statsborgerskab. Denne undtagelse respekteres ikke. Danmark er med i alle dele af det fælles unionsstatsborgerskab - jeg har blot oversat udtrykket til det mindre forpligtende unionsborgerskab. Det gør ingen forskel! 
James Hugh Allister (NI ).
   - Hr. formand, begrebet unionsborgerskab er i virkeligheden en konstrueret sammensætning og er ikke et naturligt begreb. Statsborgerskab er knyttet til nationalstater. Det er ikke noget, som EU kan tilvende sig i sin desperate kamp om intern og ekstern troværdighed, der er blevet om end mere desperat efter den ydmygende forkastelse af den uønskede forfatning.
Der er tale om promovering af et falsk og tomt kunstigt påfund, der skal give EU status som stat. Det mest groteske og uacceptable forslag i betænkningen er forslaget om en gradvis overgang til finansiering af EU gennem direkte beskatning. Hvis fortalerne for unionsborgerskab tror, at de øger EU's popularitet ved at støtte direkte beskatning via Bruxelles, bliver jeg nødt til at sige, at de heldigvis har mindre føling med borgerne, end jeg nogensinde troede mulig. 
Tåbelige betænkninger af denne karakter fremmer euroskepsissen mere end noget andet, jeg kan komme i tanke om. Af den grund burde jeg derfor nok sige, at vi bør have flere af sådanne betænkninger! 
Ewa Klamt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, ærede kolleger, hr. næstformand, det, som ordfører Catania her har fremført om Europa-Parlamentets udtalelse om Kommissionens rapport om unionsborgerskab, er slet og ret at skyde forbi målet. Det, rapporten gør, er at udvide unionsborgerskabet til at omfatte personer, der ikke er EU-borgere, og som opholder sig i EU, f.eks. ved at tildele udlændinge og statsløse aktiv og passiv valgret. Borgere fra tredjelande vil opnå rettigheder som unionsborgere og samtidig beholde deres rettigheder i deres respektive hjemlande. Vi kan konstruere et eksempel efter hr. Cantanias forestillinger, hvor en amerikaner, der har opholdt sig i EU i fem år, deltager i valget til Europa-Parlamentet eller selv vælges som medlem og samtidig vil kunne deltage i valg i USA. På den måde vil personer, der ikke er EU-borgere, få flere rettigheder end unionsborgerne.
Spørgsmålet er dog, om EU-borgerens lovmæssige rettigheder også reelt eksisterer i det påtænkte omfang. Særligt er spørgsmålet, hvor langt vi er med hensyn til unionsborgernes rettigheder, sådan som de er nedfældet i EF-traktaten. Kan vores borgere reelt slå sig ned i andre EU-medlemslande forholdsvis ubureaukratisk? Hvilke forhindringer vanskeliggør adgangen til beskæftigelse i et andet EU-land? Hvordan ser det i den forbindelse ud med hensyn til at kunne overføre social sikring og sygeforsikring eller at kunne skifte til et andet system? Bliver borgerne kontrolleret uforholdsmæssigt strengt ved EU's indre grænser?
Disse og yderligere spørgsmål forbliver desværre ubesvarede af hr. Catania, og jeg siger desværre, fordi det er spørgsmål, som berører alle EU-borgere i det daglige liv. Fornuftige svar på disse spørgsmål vil styrke befolkningens tillid til EU. Forbedring af virkeligheden i det daglige liv og udveksling blandt europæerne gør det lettere at acceptere Europa. Denne chance blev spildt, og derfor vil PPE-DE-Gruppen forkaste denne betænkning. 
Hr. formand, tillad mig en bemærkning, eftersom alle talere straks forlader plenarsalen efter deres indlæg. Siden kl. 19 har der været møde i Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, og vi skal alle deltage i dette møde. Jeg vil blot lige gøre opmærksom på det, så det ikke bliver opfattet som uhøflighed.
Stavros Lambrinidis (PSE ).
   - Hr. formand, unionsborgerskab afhænger af nationalitet, som hr. Catania ganske rigtigt påpeger.
Så længe nogle mennesker fortsat betragter indvandrere som andenklassesborgere, så længe de mener, at mennesker, der ikke har europæisk blod i årene, ikke kan erhverve europæiske rettigheder, så længe de ønsker at fastholde dem på ubestemt tid i en gråzone i stedet for at integrere dem, er der risiko for, at indvandringen bliver en tidsindstillet bombe i stedet for Europas store håb.
Debatten om unionsborgerskab er, som kommissær Frattini ganske rigtigt udtrykker det, direkte knyttet til en harmonisk integration af indvandrere og det vigtige spørgsmål om politisk medborgerskab.
Det parti, jeg kommer fra i Grækenland, PASOK, har institutionaliseret indvandrernes inddragelse i alle sine institutioner. Der er ikke behov for europæisk lovgivning i denne forbindelse. Partiet går ind for, at indvandrere, der har boet længe i landet, skal have ret til at deltage i lokale valg.
Vi skal være mere åbne i Europa, og jeg takker hr. Catania, fordi hans betænkning giver os mulighed for at gennemføre en vigtig politisk debat og for at berøre spørgsmål, som mange konservative i Europa tilsyneladende ikke ønsker at berøre. 
Thomas Wise (IND/DEM ).
   - Hr. formand, i denne betænkning fremmes det tåbelige og falske unionsborgerskab, og der stilles forslag til, hvordan dette latterlige og mislykkede begreb kan fremmes. EU-institutionerne viser her med ufravigelig sikkerhed, at de fuldstændig har mistet følingen med befolkningens synspunkter og holdninger.
Unionsborgerskabsbegrebet er ganske rigtigt blevet indført i Maastricht-traktaten, men dette er et klassisk eksempel på en teori, der ikke kan gennemføres i praksis. Det er f.eks. ikke muligt at frasige sig et unionsborgerskab. Jeg ønsker det ikke. Jeg blev ikke engang adspurgt, inden jeg fik det påtvunget.
Vi har nu klare beviser på de føderalistiske parlamentsmedlemmers desperate tankegang. Det er deres opfattelse, at "en direkte forbindelse mellem elementerne i skattesystemet og finansieringen af Den Europæiske Union" vil gøre unionsborgerskabet mere ligeværdigt. Som enhver studerende af politiske forhold ved, er den sikre måde at henvise noget til historiens glemsel at knytte det til en skat.
Jeg har sagt det mange gange før: Hvis EU er svaret, må det bagvedliggende spørgsmål nødvendigvis være dumt. Denne betænkning tilvejebringer det endegyldige bevis. 
Carlos Coelho (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. næstformand i Kommissionen, ærede medlemmer, vi støtter tanken om et unionsborgerskab, fordi vi ønsker et Europa for borgerne og ikke kun for tjenesteydelser, varer og kapital. Dette begreb er vokset frem i takt med den øgede beskyttelse af borgernes rettigheder og interesser og indførelsen af området med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Jeg vil gerne takke kommissær Frattini for den indsats, som han har ydet.
Kommissionens rapport om de seneste tre år viser en altovervejende positiv status. De væsentligste problemer synes især at ligge i dårlig gennemførelse og uheldig praksis, men ikke i, at de forskellige landes lovgivning ikke stemmer overens. Det øger behovet for oplysning om, hvordan EU's bestemmelser bør fortolkes, og hvordan borgernes rettigheder skal udmøntes, ligesom det tilsiger, at vi tager de nødvendige skridt til at gøre chartret om grundlæggende rettigheder juridisk bindende.
Vi ønsker at styrke og befæste Europas identitet og i højere grad inddrage borgerne i den europæiske integrationsproces, så flere stemmer ved valget til Europa-Parlamentet. Mindre positiv er Catania-betænkningen, som vi i dag har til debat, idet omkring halvdelen af de 40 punkter går imod selve begrebet, eftersom der fremføres det synspunkt, at unionsborgerskab også skal kunne tildeles personer, der ikke er statsborgere i en medlemsstat, hvilket er i klar modstrid med traktatens bestemmelser.
Unionsborgerskab hverken kan eller bør forstås som et ønske om kunstigt at skabe en overnational identitet, der skal erstatte det nationale tilhørsforhold. Fremme af bevidsthed om en fælles arv, der hviler på fælles grundlæggende traditioner og værdier, skal ske i respekt for den nationale identitet. Unionsborgerskabet supplerer statsborgerskabet og erstatter det ikke. At påstå det modsatte er ødelæggende for unionsborgerskabsbegrebet og ikke til gavn for den europæiske integration. 
Javier Moreno Sánchez (PSE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, hr. kommissær, jeg vil begynde med at lykønske hr. Catania med hans fremragende betænkning, som jeg fuldt ud tilslutter mig.
Mine damer og herrer, det er rigtigt, at der endnu ikke findes et europæisk , men det er også sandt, at vi europæere har besluttet at dele en fælles skæbne, og styrkelsen og udviklingen af unionsborgerskabet vil utvivlsomt bidrage til, at vi vil føle os mere og mere involveret i det europæiske projekt, vi er i gang med.
Men vi skal også huske på, at der er millioner af vores medborgere, der bor uden for EU's område - alene næsten en million spaniere - og vi skal også huske på, at uanset hvor vi er født, eller hvor vi bor, er vi alle lige europæiske. Der kan ikke være europæere af første og anden kategori.
Jeg er selv barn af emigranter, og jeg har tilbragt det meste af mit liv uden for EU's grænser. Jeg har et førstehåndskendskab til, hvor vigtigt det er at fastholde tilknytningen til oprindelseslandet, og hvor nødvendigt det også er at tilnærme unionen til de europæere, der lever uden for EU.
Vi skal sørge for, at de rettigheder, som unionsborgerskabet giver, er sikret for de europæere, der bor i Schweiz eller Argentina eller et hvilket som helst andet sted i verden, ligesom de er sikret for de europæere, der bor i Frankrig, Tyskland eller i et hvilket som helst andet land i EU. Derfor burde Kommissionen i sin hvidbog om udvikling af unionsborgerskabet tage alle de nødvendige skridt til at forbedre betingelserne for at udøve disse rettigheder og sikre, at de også bliver fuldt effektive uden for EU.
Hr. Catania, jeg takker Dem, fordi De har accepteret de ændringsforslag, der går i denne retning, og jeg håber, at Kommissionen vil tage hensyn til Europa-Parlamentets anmodninger. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted tirsdag kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Christa Prets for Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling om strategier for bekæmpelse af handel med kvinder og børn, der er særligt udsatte for seksuel udnyttelse (2004/2216(INI)) (A6-0400/2005). 
Christa Prets (PSE ),
   Hr. Formand, hr. kommissær, sammenligner man med statistikker og krav inden for handel med dyr, er handel med mennesker, og særligt med kvinder, et tabuemne. Mennesket ser ikke ud til at være lige så meget værd som dyr, og antallet af kvinder og børn, der handles med hvert år, er enormt. Der er ingen faste statistikker og tal, men skøn svinger mellem 800.000 og 3-4 millioner kvinder og børn om året. Det er et tal, som burde ruske op i os og gøre det klart for os, at det er nødvendigt at træffe nogle forholdsregler.
Den organiserede kriminalitet er stigende, og nettet af menneskehandlere bliver mere og mere fleksibelt i sine teknikker og de veje, der bruges. Efterspørgslen stiger, og markedet . Kvindehandel er en forbrydelse og en moderne form for slaveri. Det er nødvendigt med en større strafferetlig efterforskning og retsforfølgelse, ofrene skal have hjælp og støtte, og forebyggende foranstaltninger er nødvendige. Vi har brug for en ensartet, integreret og interdisciplinær fremgangsmåde på europæisk og internationalt niveau. Ensartet, fordi vi i kampen mod menneskehandel skal have belyst trekantsforholdet mellem offer, kunde og menneskehandler. Vi må heller ikke på nogen måde glemme menneskesmuglere, alfonser, mellemmænd og andre lignende fænomener, og heller ikke dem, der tjener penge på det.
Det primære mål må være at tage fat i de mest fremtrædende aspekter af problemet, f.eks. den stigende indflydelse på fattigdom blandt kvinder, den høje ledighedsprocent, de store velstandsforskelle og den høje voldsrisiko. Derfor indeholder denne betænkning konkrete krav, f.eks. at der skal sættes ind med forebyggelse og foranstaltninger mod handel med mennesker på europæisk niveau inden for EU's naboskabspolitik, udviklingspolitik og udenrigspolitik samt inden for mange andre mulige horisontale, politiske områder. Også EU's erhvervsfremmepolitik skal koncentrere sig mere om reduktion af fattigdom og har dermed en indirekte indflydelse på menneskehandelen. Men det er også nødvendigt at analysere verdensbankens og andre store institutioners erhvervsfremmepolitik og undersøge, om pengene også reelt når ud til dem, der har brug for dem, og om de ikke har den modsatte effekt end den intenderede. For vi ved alle, at den internationale udviklingspolitik ikke altid reducerer fattigdommen, men at den derimod ligefrem kan bidrage til, at truede grupper marginaliseres yderligere.
En af de store mangler er, at vi ikke har en databank. Vi har brug for et fælles system til dataindsamling, som skal udarbejdes af Kommissionen i samarbejde med andre internationale organisationer. Kun ved at bruge ensartede metoder i undersøgelserne kan vi nå frem til de samme resultater.
Vi har brug for informationskampagner i herkomst- og transitlandene. En årsdag mod menneskehandel, en -dag, med et logo, der synliggør, hvor store problemerne er, vil også være nødvendig. EU, dvs. medlemsstaterne, bør igangsætte informationskampagner, som især sigter mod ofrene, men som også skal foregå i de eksisterende strukturer som politiskoler, på sociale og juridiske uddannelser og lignende, og et øget samarbejde med ikke-statslige organisationer og det udøvende område er påkrævet. Til gengæld har vi også brug for, at de retshåndhævende myndigheder udrustes økonomisk og med personel, ligesom der er behov for rådgivningssteder for handel med kvinder. 
Der skal indrettes nationale og internationale hotlines, som skal gøres offentlige ved hjælp af nationalt og lokalt tv. Også de eksisterende fremgangsmåder med hensyn til visum skal efterprøves, og ligeså de diplomatiske netværk, hvor der kan forekomme lidt af hvert. Særligt nødvendigt er det, at ofrene kan blive i landet, ikke kun imens, men også efter at en retssag er afsluttet. Et offers udsagn kan nemlig bidrage stærkt til identifikationen af gerningsmændene, og vi ved, at mange ikke vil udtale sig af frygt for skam og af frygt for at blive udstødt. Her skal der nytænkning til. Desuden vil det være nødvendigt at acceptere anonyme udtalelser fra ofrene, og også fra kunder, for at komme på sporet af gerningsmændene.
På efterspørgselssiden skal der igangsættes kampagner for at vække disse menneskers bevidsthed om, hvilke katastrofale konsekvenser, der er tale om her. Jeg kunne også tænke mig anonyme hotlines for kunderne for at få dem til at udtale sig mere. Men jeg er imod en generel kriminalisering af kunderne, og det har været et stort anliggende for mig i denne betænkning ikke at gøre spørgsmålet om den nationale lovgivning om prostitution til et centralt emne, hvor et globalt problem bliver offer for nationale forskelle.
Jeg vil også gerne nævne, at den internationale komité for sexarbejderes rettigheder for nylig har kævet sociale rettigheder og legalisering på tværs af EU.
En anden konkret opfordring vedrører handel med børn. Det forekommer, at børns identitetskort nogle gange tilbageholdes af korrupte toldere. I Belgien er børns identitetskort ikke forsynet med numre. De tilbageholdes og kan så bruges i handelen med børn. Jeg vil gerne opfordre til, at der her indføres nummerering.
Der er altså nok at gøre i kampen mod menneskehandel, og vi skal gøre os klart, at katastroferne foregår lige uden for vores dør. 
Franco Frattini,
   Hr. formand, mine damer og herrer, jeg glæder mig meget over den debat, der har fundet sted om dette spørgsmål. Som mange af Dem ved, betragter jeg bekæmpelse af menneskehandel som en af mine personlige prioriteringer. Det er en prioritering, som jeg inden for rammerne af mit mandat mener ikke blot skal være synligt, men også være genstand for konkrete og vigtige resultater.
I oktober sidste år fremlagde jeg som bekendt en meddelelse fra Kommissionen om dette emne, der netop var i tråd med den linje, som ordføreren, fru Prets, har foreslået, nemlig en integreret indfaldsvinkel, der tager sigte på iværksættelsen af en europæisk handlingsplan med det formål klart og resolut at bekæmpe menneskehandel.
Efter denne meddelelse sagde Rådet (retlige og indre anliggender) i december sidste år ja til forslaget og vedtog en handlingsplan. Denne handlingsplan tager netop udgangspunkt i bedste praksis og i fælles standarder og procedurer for at bekæmpe og forebygge menneskehandel.
I dag skal Parlamentet med denne betænkning, som jeg bifalder og sætter stor pris på, spille en vigtig - og utvivlsomt nødvendig - politisk rolle ved at lægge særlig vægt på kvinder og børn, dvs. de grupper, der efter min mening er mest udsatte for denne reelle form for slaveri, som det er Europas pligt at bekæmpe. Jeg vil faktisk mene, at det er vores moralske pligt og ikke kun vores institutionelle og juridiske pligt at afskaffe denne form for slaveri. Denne moralske pligt nødvendiggør - sådan som det foreslås i betænkningen - en integreret indfaldsvinkel, der er baseret på princippet om fuldstændig respekt for det enkelte barns, den enkelte kvindes, den enkelte mands og generelt det enkelte menneskes værdighed. Her er der ikke tale om et retsgrundlag eller et administrativt grundlag, men om vores grundlæggende principper, som der er taget højde for i traktaternes bestemmelser, EU's charter om grundlæggende rettigheder og - tillad mig at sige det - i vores moral.
Selv om EU allerede fører politikker på dette område, bør disse politikker styrkes. Her tænker jeg f.eks. på en politik, der tager sigte på at styrke princippet om ligestilling mellem kønnene for at forhindre, at kvinder får en marginal rolle på arbejdsmarkedet og bliver henvist til de mere ydmyge job. Denne politik vil så afgjort fremme den forbedring af oplysningsniveauet, som er nødvendig for at fjerne efterspørgslen der, hvor den opstår. Dette er et andet vigtigt punkt, for efterspørgslen er desværre et aspekt af udnyttelsen. Hvis ikke der var nogen efterspørgsel, hvis der var færre kunder, eller hvis man drastisk reducerede antallet af brugere, som er villige til at samarbejde med udnytterne, ville fænomenet utvivlsomt have et meget mindre dramatisk omfang.
Jeg kan godt forstå, hvorfor ordføreren har valgt ikke at fokusere på prostitution i denne betænkning. Personligt mener jeg dog - og jeg vil gerne understrege, at det er min personlige mening - at vi også er nødt til at overveje, hvordan vi afskrækker de kunder, som bevidst går til piger, der udnyttes og er ofre for menneskehandel. Ingen kan ignorere disse dramatiske omstændigheder. Det er et meget vanskeligt spørgsmål, som vi ikke kan uddybe i dag, men som vi er nødt til at diskutere.
Det nuværende harmoniseringsniveau er begrænset. Medlemsstaterne har forskellige lovgivninger, og selv om der eksisterer en rammeafgørelse, som netop vedrører menneskehandel, udnyttelse af børn og forfærdelige fænomener som pædofili og børneporno, er den konkrete harmonisering stadig begrænset. Jeg er enig med ordføreren i, at der ikke er blevet gjort ret meget for ofrene for menneskehandel, som ikke først bør hjælpes, når de beslutter at samarbejde med politiet. De skal også have hjælp til at blive genintegreret i samfundet! Et barn, der har været udsat for forfærdelige ting som pornografi og pædofili, skal ikke først have hjælp, når det samarbejder med politiet og afslører navnene på dem, der har udnyttet det, men har brug for konstant støtte hele livet, eftersom den skade, barnet har lidt, sandsynligvis har varige konsekvenser.
Kommissionen har arbejdet på at gøre EU-lovgivningens indfaldsvinkel baseret på de hovedlinjer, der er ridset op i FN's konvention om barnets rettigheder. Det er mig en glæde at konstatere, at også Rådet deler denne holdning, og at det således går ind for at udvide enhver form for beskyttelse af børn, så den også omfatter børn under 18 år. Børnebegrebet må ikke defineres alt for restriktivt, for også børn, der endnu ikke er fyldt 18 år, bør kunne nyde godt af de beskyttelsesbestemmelser, som FN og EU har opstillet.
Jeg er ligeledes enig i et andet aspekt af betænkningen, nemlig der, hvor man understreger forbindelsen mellem menneskehandel og illegal indvandring samt den sociale sikring og nødvendigheden af en EU-udenrigspolitik, der tager sigte på at indføre - hvilket vi gør i alle internationale forbindelser - en klar henvisning til, at bekæmpelse af menneskehandel er en af EU's hovedmålsætninger. De, der forhandler med EU og ønsker at knytte tætte internationale forbindelser til EU, skal være klar over, at EU på ingen måde vil acceptere den store tilstrømning og udnyttelse af kvinder, børn og mennesker i det hele taget.
Hvis vi skal gøre alt dette, er det nødvendigt med en database. Jeg er enig med Dem på dette punkt. I øjeblikket arbejder vi således også rent teknisk på oprettelsen af en sådan database. Jeg arbejder tæt sammen med Europol om at styrke deres database, så vi senere får mulighed for at indføre et egentligt europæisk statistisk system, der leverer pålidelige data. Ofte er vi nemlig ikke klar over fænomenets egentlige omfang, og det er ikke acceptabelt. Europa skal have en database og et pålideligt statistiksystem. Samtidig vil jeg ikke blot tage imod Parlamentets opfordring, men også foreslå en række konkrete initiativer, som på baggrund af den handlingsplan, der blev vedtaget i december, omsætter vores vilje til kraftigt at udrydde menneskehandel - og navnlig handel med børn og kvinder - til konkrete handlinger. 
Inger Segelström (PSE ),
   Hr. formand, kommissær Frattini, det er glædeligt, at Parlamentet i dag diskuterer handel med kvinder og børn. Da Retsudvalget, hvor jeg har været ordfører, godkendte min udtalelse, var det med meget stort flertal for en stærk afstandtagen fra den afskyvækkende menneskehandel, men også med en vilje til at se menneskehandel som en del af prostitutionen i EU.
Det, som var vigtigt for Retsudvalget, var at sætte et mål om, at handelen skal halveres på 10 år, og at der skal gøres store bestræbelser, for at vi parlamentsmedlemmer skal få et bedre beslutningsgrundlag, en bedre statistik og naturligvis et bedre samarbejde mellem politiet, anklagere og dommere. Vi tror, jeg understreger: tror, at op mod halvdelen af ofrene for menneskehandel kan være børn og mindreårige. Derfor var det vigtigt for Retsudvalget at understrege, at 18 år skulle gøres til en aldersgrænse, som ikke kan overtrædes. For mig er det også naturligt, at kvinder og børn, som er blevet ofre for menneskehandel, får ret til at blive eller hjælp til at kunne vende tilbage. Jeg håber også, at der i fremtiden bliver et samarbejde med turistindustrien. Lande og kommuner med store grupper af turister skal understrege, at de ikke accepterer handel med kvinder og børn.
En naturlig fortsættelse af den beslutning om turistindustrien, som vi vil tage her i Strasbourg, er det, som de socialdemokratiske kvinder i EU protesterer imod, nemlig rygterne om, at man til VM i fodbold til sommer vil importere tusindvis og atter tusindvis af kvinder til prostitution. Jeg er glad for at kunne berette, at i Sverige har både vores EU-minister og ligestillingsminister sammen med formanden for fodboldforbundet taget afstand fra dette. Jeg håber, at alle talere her i dag kan give deres støtte til denne protest mod kvindehandel. Sport og kvindehandel og prostitution hører ikke sammen. Retsudvalget ville gå længere end Ligestillingsudvalget i sin ambition om at synliggøre prostitution i EU. Jeg har til hensigt at vende tilbage til dette spørgsmål ved en senere lejlighed, f.eks. i forbindelse med at vi skal behandle kommissær Frattinis meddelelse. Menneskehandel kan ikke informeres bort, som Christa Prets tror. Der kræves ansvar af modige politikere, også i EU. 
Nicole Fontaine,
   Hr. formand, mine damer og herrer, fru Prets' udmærkede betænkning omhandler et yderst påtrængende og aktuelt emne. Samtidig med at vores samfund med rette føler et udtalt behov for at bevare mindet om tidligere århundreders slaveri for at forhindre, at sådanne forbrydelser gentager sig, kan vi så acceptere, at der verden over videreføres og udvikles en ny moderne form for slaveri, nemlig sexslaveriet, der betragtes af kriminelle som en banal kommerciel aktivitet? Fru Prets og Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling svarer da også enstemmigt nej.
Ikke desto mindre må man i dag erkende, at der til trods for en i øvrigt ret ny medieinteresse herfor stadig er meget begrænset forståelse for menneskehandelens ødelæggende fysiske og psykiske konsekvenser. Man må erkende, at indtil videre har de tekster, vi har vedtaget for at bekæmpe den stigende kriminelle aktivitet på dette område på europæisk plan, som oftest været virkningsløse.
Jeg værdsætter derfor, at fru Prets stiller forslag om en række foranstaltninger, der både vedrører forebyggelse, opmærksomhedsskabelse og bekæmpelse og således sikrer den integrerede tilgang, som kommissær Frattini omtalte. For første gang er retningslinjerne for en virkelig fælles politik til bekæmpelse af denne forfærdelige moderne plage udstukket.
Fru Prets undgår i betænkningen behændigt debatten om, hvad der adskiller menneskehandel og prostitution, som på grund af de grundlæggende forskelle mellem de enkelte landes lovgivning meget vel kunne have ført os på afveje og forhindret os i at nå et resultat. Jeg værdsætter denne effektive tilgang, og jeg finder det desuden prisværdigt, at tabuemnet om efterspørgslen ikke er udeladt, for med dette dramas tre aktører, nemlig alfonsen, den prostituerede og kunden, ville det være ganske hyklerisk at se bort fra sidstnævntes ansvar.
Jeg håber derfor, at henvisningerne hertil bevares. De viser, at Parlamentet er bevidst om problemet og ønsker at løse samtlige aspekter heraf, dvs. udrydde vores civilisations sexslaveri.
Jeg håber, at den brede enighed, der er kommet til udtryk i Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling vil være at genfinde på plenarmødet, og jeg er overbevist om, at de berørte kommissærer, især kommissær Frattini - som lovet - vil høre vores budskab og prioritere denne kamp.
Lissy Gröner,
   Hr. formand, hr. kommissær, jeg taler for Den Socialdemokratiske Gruppe, når jeg siger, at vi er taknemmelige over for fru Prets og alle kollegerne i Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling for deres medvirken til udarbejdelsen af denne betænkning. Vi har stillet mange forslag for at tage kampen op mod handel med kvinder.
Hr. kommissær Frattini, vi er 100 % på Deres side, hvis De sætter Dem hårdt op imod dette moderne onde. Ved hjælp af handlingsplanen og samarbejdet med andre institutioner - Europarådet, OSCE, FN - vil vi tage aktivt fat i problemerne. 
I betænkningen er der mange forslag, som vi kan tage op, og som også skal gennemføres nu. Der skal stilles penge til rådighed, Europol skal udrustes med kompetencer, og der skal etableres en hos politiet. Det er alt sammen tiltag, der kan hjælpe. Under mødet i december vedtog Parlamentet med halvdelen af parlamentsmedlemmernes støtte etableringen af hjælpelinjer for børn. Vi ønsker, at Daphne-programmet bliver ved med at være et effektivt redskab, men adskilt fra narkotikaforebyggelsen. Det er et andet emne, der også er vigtigt, men det skal behandles særskilt.
Hr. kommissær, vi støtter Dem på det her område. Alt dette bør må ikke trækkes yderligere ud. Deres forgængere, hr. Vittorino og fru Gradin, har tidligere beskæftiget sig med emnet. Heldigvis har vi nu fået en lidt bredere basis.
Men vi har verdensmesterskaberne i fodbold foran os, og det vil være endnu en afgørende prøve. I Tyskland forventes der yderligere 40.000 prostituerede for angiveligt at kunne imødekomme det mandlige publikums behov. Disse kvinder arbejder ikke frivilligt, og derfor er det også nødvendigt at gribe ind. Vi vil fortsætte med at behandle emnet i Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling og ikke se tavst til.
Ud fra forhandlingen i dag skal der rettes et klart budskab til organisationerne om, at vi støtter kvinderne i deres kamp, og at vi ikke er bange for at tematisere efterspørgselssiden og at ty til konkret handling. Lad os tage problemet op sammen og ved dataindsamling og konkrete politiske tiltag få bragt denne gråzone frem i overskrifterne og ind i borgernes bevidsthed.
Claire Gibault,
   Hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg retter en varm tak til fru Prets for det arbejde, hun har udført, og jeg vil stemme for betænkningen. I betænkningen stilles der skarpt på manglerne inden for vores bekæmpelse af handel med kvinder, unge og børn.
Der er nemlig så store forskelle i lovgivningen i Europa angående pædofili, sexturisme og organiseret prostitution, at det virkelig kræver mod og beslutsomhed at finde en konsensus. Det er vigtigt, at vi handler hurtigt for at stoppe den hastige udvikling af disse kriminelle eller mafiøse markeder og bekæmpe de personer, der driver denne ulovlige handel, og deres medskyldige, som både udnytter de prostitueredes nød og kundernes seksuelle elendighed. Jeg er ikke forarget over, at der findes prostitution, og jeg benægter ikke, at den tilfredsstiller mange kunder, men jeg tager derimod klart afstand fra dette overgreb mod den personlige integritet. Jeg vil ikke slås i hartkorn med de pseudomoralister, der fordømmer kødets lyst, men samtidig vil jeg ikke acceptere en eftergivende tolerance, der indebærer, at man ikke overholder chartret om grundlæggende rettigheder og især bestemmelserne om det enkelte menneskes personlige integritet, frihed og værdighed.
Vi må selvfølgelig ikke tro, at vi kan udrydde prostitutionen, men vi bør klart sondre mellem, hvorvidt vi tolerer den eller legitimerer den. Jeg går ind for at gøre efterspørgslen strafbar. Det er vores pligt i fællesskab at overveje, hvordan vi kan få indført en gennemgribende lovgivning, der kan forhindre den fortsatte udvikling af disse markeder og kæmpe mod de personer, der søger, tilskynder til og forsøger at skabe sådanne aktiviteter. Det er i alle tilfælde afgørende at nå frem til en nultolerance i forhold til pædofili og seksuel udnyttelse, men det er også vigtigt, at det lykkes os at skabe opmærksomhed og ansvarsfølelse hos brugerne gennem oplysningskampagner. For selv om kundens rolle er ynkelig, er jeg overbevist om, at den ikke bør skjules.
Jeg er bevidst om, at det bliver en lang og vanskelig kamp, men jeg vil ikke være medvirkende til at føre en politik, der blot søger at minimere problemerne, ved at tilslutte mig en eftergivende tolerance, der hovedsagelig gavner de organiserede prostitutionsnetværk, hvis økonomiske gevinst er enorm, og som i øvrigt letter hvidvaskningen af penge. Jeg vil til sidst sige, at jeg er modstander af enhver form for tilskyndelse til anonym angivelse eller anmeldelse.

Raül Romeva i Rueda,
   Fru formand, eftersom menneskehandel med henblik på seksuel udnyttelse i dag er den kriminelle aktivitet, der vokser hurtigst, og at EU også er berørt af dette fænomen, tvinges vi til at reagere. Derfor støtter jeg fuldt ud Prets' betænkning, hvori Kommissionen og Rådet opfordres til at fastsætte et klart retsgrundlag, der gør det muligt at bekæmpe denne form for vold.
Inden for denne ramme skal der naturligvis være forebyggende foranstaltninger, der støtter udviklingen og sætter kvinderne i oprindelseslandene i stand til at handle, så de undgår at falde i hænderne på dem, der udnytter deres sårbarhed, og strafferetlige foranstaltninger mod dem, der lukrerer på menneskehandelen.
Uanset hvad, skal vi huske på, at disse personer er ofre, som vi skal tage os af politisk, socialt og juridisk, og at de under alle omstændigheder - som det er tilfældet i nogle lande, f.eks. Belgien og Italien - får garanti for, at de, for at opmuntre dem til at anmelde deres alfonser, får anerkendt deres ret til ophold, når de har indgivet denne anmeldelse.
Hvis vi tager disse foranstaltninger alvorligt, kan vi sandsynligvis udrydde denne menneskehandel meget mere effektivt. 
Feleknas Uca,
   ) Fru formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne takke fru Prets for betænkningen og i den sammenhæng gøre opmærksom på et særligt emne, som kommer til at beskæftige os i år. Også i forbindelse med store sportslige arrangementer finder der ofte professionel handel med mennesker sted for at tvinge kvinder ind i prostitution. I sport lægges der altid vægt på retfærdighed og hensynsfuldhed. Men hvis fodboldfans som led i verdensmesterskaberne i fodbold til sommer tilbydes bordeller som dem i Berlin, så vil jeg ikke tøve med at gribe ind. Handel med kvinder og børn skal, sammen med tvang til prostitution, forbydes, retsforfølges og bremses nationalt og på europæisk niveau. Alle, der ikke vil gøre noget mod det, skal have det røde kort!
Urszula Krupa,
   Fru formand, formålet med en strategi til bekæmpelse af handel med kvinder og børn bør medvirke til at fjerne de forskellige årsager til en sådan handel. I betænkningen henvises der til en række af disse årsager, herunder fattigdom, arbejdsløshed, social udstødelse, manglende uddannelse, korruption og vold.
Vi bør imidlertid i første række prioritere at ændre folks tankegang og undgå liberale politikker, der legaliserer forskellige former for korruption, misbrug og prostitution under henvisning til de højt besungne principper om det frie marked. Disse problemer skyldes en hedonistisk og utilitaristisk holdning til det enkelte menneske. Vi må i stedet sigte mod en mere civiliseret form for tilværelse, hvor vi fremmer etiske værdier, der sikrer, at den enkelte behandles med behørig værdighed.
En anden årsag til sociale problemer er den krise, der opleves i familier præget af et usundt moralsk miljø. Børn, der overlades til sig selv i problemfamilier, efterligner de modeller, der er fremme i medierne.
De udvikler en forbrugermentalitet, hvor det eneste formål med eller den eneste motivation til at handle er økonomisk gevinst. En sådan livsstil er drevet af ønsket om succes og rivalisering mellem kvinder og mænd, der konkurrerer med hinanden med henblik på at opnå magt og indflydelse i stedet for at samarbejde. Dette skaber frustration og forskellige sociale onder.
Vold og seksuel udnyttelse af kvinder og børn skyldes seksualiseringen, der bliver stadig mere udbredt både i medier og andre steder. Denne seksualisering og den såkaldte "seksualundervisning" vækker drifter i unge, inden de er fysisk og psykisk modne, hvilket er en forudsætning for at kunne styre sine handlinger. Dette skaber mennesker, der udelukkende reagerer ud fra primitive instinkter og ræsonnement, og som mangler empati og evnen til at udvikle sig åndeligt.1 
Irena Belohorská (NI ).
   - Jeg ønsker at takke fru Prets for hendes betænkning. Handel med mennesker, især kvinder og børn, er en af de værste former for kriminalitet organiseret af internationale kriminelle grupper. Disse grupper henvender sig især til mennesker i lavindkomstgrupper under påskud af tilbud om ansættelse som tjenere, barpiger, rengøringsassistenter eller au pair piger. De fleste af de kvinder, der fanges på denne måde, kommer fra regioner præget af ugunstige økonomiske og sociale forhold og høj arbejdsløshed.
Eftersom handelen med kvinder er international og ledes af overnationale grupper, er det nødvendigt at bekæmpe dette problem gennem overnational koordination. Det er prisværdigt, at internationale institutioner som f.eks. FN, Europarådet og EU tager fat på denne moderne form for slaveri, der er opstået i det 20. og 21. århundrede. Deres indsats har resulteret i vedtagelsen af en række konventioner, som Slovakiet også har undertegnet. Jeg mener imidlertid, at det også er vigtig at overvåge den faktiske gennemførelse af disse konventioner. 
Panayiotis Demetriou (PPE-DE ).
   - Fru formand, fru Prets' betænkning er virkelig en enestående, fuldstændig og integreret betænkning. Den berører alle aspekter af problemet om flytning af og handel med kvinder og børn med henblik på seksuel udnyttelse. Jeg takker min ærede kollega, og jeg takker også kommissær Frattini for den følsomhed, han har udvist, og for de synspunkter, han har udtrykt i dag vedrørende dette spørgsmål.
Fænomenet med handel med kvinder og børn med henblik på seksuel udnyttelse er en alvorlig skændsel for et moderne samfund. Desværre bliver problemet ikke mindre, men derimod større. Prostitution er den rædselsfulde baggrund for handel med mennesker, men prostitution og handel med mennesker er to sider af samme sag.
Det er en kendsgerning, at prostitution accepteres af alle EU-medlemsstaterne. Det er ikke det, jeg taler om. Tilsyneladende er der dog ikke nogen medlemsstater, der tolererer handel med kvinder, og hvad mere vigtigt er, med børn, med henblik på seksuel udnyttelse.
Ikke desto mindre har det vist sig, at samfundet ikke er i stand til at udrydde denne plage. Der er nultolerance på papiret, men ingen resultater i praksis. Hvem har skylden? Plagen skyldes, at de foranstaltninger, der træffes med sigte på at udrydde dette fænomen, ikke er tilstrækkelige. Som rævene sagde til harerne, "Vi ville være indstillet på at alliere os med jer, hvis vi ikke vidste, hvilken slags dyr I er, og hvem I kæmper imod."
Lad os derfor frasige os denne hykleriske indstilling, der præger samfundet, staten og det enkelte menneske. Dette fænomen nedgør det enkelte menneske og krænker de berørte ofres menneskerettigheder, og det skal udryddes. Vi kan ikke tillade os at gå på kompromis eller udvise ligegyldighed.
Kriminalisering af bevidst accept af seksuelle tjenester fra kvinder, og hvad mere vigtigt er, fra børn, der handler under tvang, vildledelse eller ud fra tvingende sociale og økonomiske omstændigheder, er det første, praktiske skridt, der skal tages, og det vil helt sikkert give resultater.
Parlamentet opfordres til at vedtage Prets-betænkningen med et overvældende flertal, idet det er første gang, der i en betænkning bl.a. gives udtryk for den holdning, at accept af sådanne seksuelle tjenester skal kriminaliseres. 
Teresa Riera Madurell (PSE ). -
   Fru formand, jeg vil først lykønske ordføreren og koncentrere mit indlæg om anvendelsen af de nye informations- og kommunikationsteknologier, især internettet, og om handelen med kvinder og børn med henblik på seksuel udnyttelse, et forhold, der også nævnes i betænkningen, og som endnu ikke er blevet drøftet under denne forhandling.
Mine damer og herrer, alt det, der er ulovligt i samfundet, er også ulovligt i informationssamfundet. De love, der gælder i det enkelte land, gælder også for brugere og udviklere af nye informations- og kommunikationsteknologier, men i praksis gør disse teknologiers overnationale karakter og den kendsgerning, at lovene er forskellige i de enkelte lande, det særdeles vanskeligt at håndhæve dem.
Det er muligt for ganske få penge at oprette et kriminelt informationssted for handel med kvinder og børn, eller for en hvilken som helst anden kriminel aktivitet, som på dette sted er tilgængeligt fra et hvilket som helst sted i verden, og da det sted, hvor informationen forbruges, ikke behøver at være i det samme land, som informationen stammer fra, er det meget vanskeligt at håndhæve lovene.
Desuden er det teknologisk muligt at anvende de selv samme mekanismer, som de nye informations- og kommunikationsteknologier tilbyder, til at vanskeliggøre adgangen for dem, der forfølger forbrydelsen frem til det informationssted, der mistænkes for at være kriminelt. Det gør det endnu vanskelige at forfølge forbrydelsen og dermed at håndhæve loven.
Hvis vi virkelig ønsker, at Europa skal være et område, hvor frihed og sikkerhed er forenelige værdier, som styrker hinanden gensidigt, skal vi også behandle dette problem beslutsomt, tilbundsgående og i fællesskab. Det er et vanskeligt problem, der kræver europæisk samarbejde.
At kende risiciene og rettighederne og at vide, hvor man kan henvende sig for at få hjælp, er helt afgørende for at beskytte disse personer. I denne forbindelse er uddannelse fundamentalt, og derfor tilbyder de selv samme informations- og kommunikationsteknologier nogle særdeles positive muligheder.
Vi anmoder derfor Kommissionen om, at den i samordning med medlemsstaterne med det samme og beslutsomt tager fat på dette aspekt ved det spørgsmål, vi drøfter. 
Siiri Oviir (ALDE ).
   - Når mennesker betragtes som varer, er det en krænkelse af menneskerettighederne. Menneskehandel og prostitution er tæt forbundet, da menneskehandel er med til at levere nye kvinder og børn til prostitution.
Erfaringer med lovgivning om prostitution viser, at det kun øger menneskehandelen. Det er derfor latterligt at skelne mellem love om menneskehandel og love vedrørende prostitution.
Menneskehandel er den hurtigst voksende type organiseret kriminalitet. Købernes efterspørgsel skifter, men det de ønsker, er ubegrænset adgang til kvinder og børn, og markedet blomstrer. Globaliseringen af økonomien betyder også globalisering af prostitution, som er ved at blive en industri uden grænser.
Jeg vil understrege, at hvis vi tror, at vi kan bekæmpe menneskehandel adskilt fra prostitution, begraver vi hovedet i sandet. Det er på tide at handle på tværs af alle politikområder, da det triste antal ofre viser, at vi med den hidtidige indsats ikke har kunnet styre situationen.
Jeg vil takke fru Prets for hendes fremragende arbejde, og sige tak for Deres opmærksomhed. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ).
   - Denne debat er vigtig, men det er endnu vigtigere snarest muligt at få truffet foranstaltninger, der på en effektiv måde kan standse handelen med mennesker, og især kvinder og børn, der foregår med henblik på seksuel udnyttelse og tvangsarbejde, som ikke er andet end det rene slaveri og derfor udgør en særdeles alvorlig krænkelse af menneskerettighederne. Vi må være klar over, at disse forbrydelser bliver mere og mere udbredt, så de nu rammer mellem 600.000 og 800.000 mennesker, heraf 80 % kvinder og børn, og at de også foregår i EU, hvor mere end 100.000 er ofre for menneskehandel.
Krig, politisk ustabilitet i oprindelseslandene, forværrede sociale og regionale uligheder, stigende fattigdom og arbejdsløshed blandt kvinder og vold mod kvinder og børn er en del af baggrunden for den stigende handel med mennesker, og der må derfor sættes ind med nye, integrerede politiske tiltag. Det er velkendt, at menneskehandel med henblik på seksuel udnyttelse er direkte forbundet med prostitution, og der må derfor hurtigst muligt træffes en række integrerede foranstaltninger, der kan beskytte kvinders og børns værdighed, og bekæmpe handel med mennesker og hvidvask af penge. Det forudsætter også, at der gøres en ende på skatteparadiser, og at der føres en solidarisk økonomisk og social politik, der har økonomisk og social samhørighed som sit mål. 
Godfrey Bloom (IND/DEM ).
   - Fru formand, til aften har jeg hørt ordene "handel", "slaveri", "vold", "misbrug", "organiseret kriminalitet", "pædofili", "voldtægt" - dvs. trusler i det moderne samfund, hvilket vi alle kan blive enige om. Jeg har imidlertid ikke kendskab til nationale regeringer, der ikke allerede har gjort disse trusler ulovlige. Jeg kan ikke få det ind i mit hoved, hvad formålet er med at genopfinde den dybe tallerken, når de allerede er ulovlige i hele EU. Vi må se at komme videre og begynde at anvende de love, vi allerede har vedtaget.
Det overrasker mig, at De er overrasket over, at dette er, hvad der sker, når al grænsekontrol fjernes. Det er vanskeligt at tro, at nogen overhovedet er blevet overrasket. Det var da uundgåeligt.
Hvad angår kriminalisering af kunden, som én foreslog tidligere, blev homoseksualitet lovliggjort i Det Forenede Kongerige for at slippe af med det såkaldte "pengeafpresningscharter". Hvis man begynder at kriminalisere kunden på dette område, vil det få utilsigtede følger. Den situation kender Parlamentet desværre kun alt for godt. 
Marie Panayotopoulos-Cassiotou (PPE-DE ).
   - Fru formand, menneskehandel, særlig med kvinder og børn, er lige så gammel som menneskesamfundet. Det er også rigtigt, at selv om denne praksis næsten altid dømmes til at være forkastelig og nedvurderende for menneskets stilling sammenlignet med andre levende væsener, er der på intet tidspunkt og i ingen civilisation, herunder selvfølgelig den europæiske civilisation, blevet taget effektivt fat på den.
Prets-betænkningen er endnu et forsøg på at understrege, hvor ineffektive nationale love og fællesskabslove og aktioner er. Jeg lykønsker ordføreren med hendes metodiske og realistiske fremstilling og Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling med at have udarbejdet en væsentlig tekst med mange forslag og med at have udviklet effektive aktioner ikke blot på EU-niveau, men også på globalt niveau.
Jeg lykønsker Dem, hr. kommissær, med den integrerede strategi i Deres nylige meddelelse og med Rådets handlingsplan. Jeg glæder mig over det, der for mig er betænkningens højdepunkt, selv om jeg kender de problemer og begrænsninger, som traktaterne pålægger, nemlig opfordringen til at etablere et entydigt retsgrundlag for bekæmpelse af enhver form for vold mod og handel med kvinder og børn, og at en horisontal europæisk politik for bekæmpelse af menneskehandel fuldt ud gøres til et fællesskabsanliggende, samt for beskyttelse af ofrene på områderne indvandring, beskæftigelse, handel og banktransaktioner, transport, turisme, og de nye teknologier, som kan anvendes til at gøre menneskehandel og udnyttelsen heraf ukontrollerbar, og retsforfølgning uigennemførlig.
Et andet punkt, der giver anledning til håb, er opfordringen i betænkningen til tættere samarbejde mellem de nationale myndigheder og Εuropol og Eurojust ved at forbedre det internationale operationelle samarbejde.
Det er en skam, at medlemsstaterne ikke uden tøven skyndte sig at ratificere de internationale aftaler og konventioner. EU-institutionerne opfordres herved til at sikre koordineringen af og sammenhængen i internationale foras aktiviteter.
Til sidst vil jeg fremhæve omtalen i betænkningen af behovet for handling med mindre bekostelige midler, men som er af grundlæggende betydning for den civiliserede verdens fremtid. Jeg tænker her på uddannelsesprogrammer, som kan medvirke til at lære drenge og piger selvagtelse og følgelig respekt for deres medmennesker, således at de ikke bliver enten gerningsmænd eller ofre. 
Marianne Mikko (PSE ).
   - Det glæder mig at lykønske ordføreren Christa Prets med en rettidig og oplysende betænkning. Først og fremmest vil jeg understrege, at menneskehandel er international organiseret kriminalitet. Det er den type kriminalitet, der udvikler sig hurtigst for tiden, hvis vi tager f.eks. den hurtige spredning af cybersex på internettet i betragtning. For at bekæmpe dette har vi brug for velorganiseret internationalt samarbejde.
Der er behov for et entydigt retsgrundlag. Vi skal tage kampen op i en fælles EU-politik, således at vi kan reducere antallet af forældreløse til halvdelen i løbet af 10 år som understreget i betænkningen. I betænkningen fremhæves behovet for fuld gennemførelse af de eksisterende strukturer. Det er jeg helt enig i. Europol skal kompensere for sin hidtidige passivitet ved at skaffe oplysninger om de kriminelle netværk, metoder og personer, der er involveret.
Samtidig skal mulighederne i den europæiske naboskabspolitik anvendes mere effektivt. I henhold til de nuværende ufuldstændige oplysninger kommer de fleste af ofrene for nutidens slaveri i Europa fra Moldova og Ukraine. For at forhindre menneskehandel har disse lande brug for knowhow og økonomisk bistand, ligesom den bistand kandidatlandene Bulgarien og Rumænien får.
Ofrene for menneskehandel er mere udsatte på grund af deres familiers og hjemlandes dårlige økonomiske forhold. Som leder af Moldova-delegationen er jeg udmærket klar over, at hver tredje kvinde i Moldova er arbejdsløs. Samtidig hævder visse kilder, at hver anden prostitueret i Paris er fra Moldova. Det er tydeligt, at disse kendsgerninger er forbundne.
Kvinders arbejdsløshed og manglen på midler til underhold gør det muligt for kriminelle at lokke deres ofre i en fælde med simple løgne om velbetalte job i udlandet. Derfor er jeg enig med ordføreren i, at Rådet og Kommissionen under politiske drøftelser med tredjelande også for alvor skal tage handel med kvinder og børn op.
Jeg vil gerne henlede opmærksomheden på vidnebeskyttelse som en anerkendt metode til bekæmpelse af organiseret kriminalitet. I forbindelse med bekæmpelse af menneskehandel skal man kun tillade ofre, der afgiver vidneudsagn, at begynde et nyt liv i et nyt land, hvis de ønsker det. Blandt EU-medlemsstaterne er det kun Belgien og Italien, der gør dette.
Tak for Deres opmærksomhed. Jeg vil endnu en gang sige hjerteligt tak til ordføreren. 
Maria Carlshamre (ALDE ).
   - Fru formand, der er altid tre parter involveret i menneskehandel: ofrene, de organiserede kriminelle netværk og kunderne. Kunderne, eller "klienterne", er fortrinsvis mænd, der føler, at de har ret til at købe kvinder, eller mere præcist, piger. Skal vi anerkende denne ret uden begrænsninger?
En nylig, omfattende undersøgelse, bestilt af Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling og gennemført af det italienskbaserede Transcrime Institute, viser, at denne restriktive holdning til efterspørgselssiden har en afgørende indvirkning på antallet af ofre for menneskehandel. Det glæder mig at kunne sige, at man i Finland snart vedtager en lov i lighed med den, der er gældende i Sverige, hvor køberen af seksuelle tjenesteydelser kriminaliseres. Prets-betænkningen, som vi drøfter her, er svag på dette område.
Jeg er klar over, at der vil gå nogen tid, før de fleste medlemsstater har kriminaliseret køb af seksuelle tjenesteydelser, men er det ikke på tide at kriminalisere køb af slaver og kriminalisere de mænd, der køber ofrene for menneskehandel?
Jeg vil afslutte min tale som jeg har lovet at gøre det, hver gang jeg har ordet i Parlamentet: – "Jeg fastholder derfor, at prostitution skal afskaffes". 
Bairbre de Brún (GUE/NGL ).
   - Fru formand,
Jeg støtter fuldt ud fru Prets' betænkning om bekæmpelse af handel med slaver og mennesker, der er sårbare over for seksuel udnyttelse. Der er tale om en åbenlys tilsidesættelse af grundlæggende menneskerettigheder, og dette spørgsmål skal løses effektivt.
Jeg glæder mig over kommissærens udtalelse om, at der skal ydes praktisk bistand til ofrene for menneskehandel. Én metode til at hjælpe dem med at komme ud af den situation, de befinder sig i, er at give dem, der træder frem, lov til at blive i landet. Jeg må advare imod, at man griber problemet an ved at indtage en Fort Europa-holdning, som vi har hørt én give udtryk for i aften, og bruge dette som en undskyldning for at styrke grænserne. Jeg bifalder den vægt, der i betænkningen lægges på opstillingen af definerede mål for bekæmpelse af handel i de kommende år med sigte på en total udryddelse. 
Johannes Blokland (IND/DEM ).
   - Fru formand, menneskehandel udgør en meget alvorlig krænkelse af menneskerettighederne. Det er især kvinder og børn, som hverves under falske forudsætninger og derefter udnyttes i slavelignende afhængighedsforhold.
Ofte ender ofre for menneskehandel i prostitution og behandles i den sammenhæng som . Vi bør beskytte dem imod denne skæbne, både inden for og uden for Fællesskabet, med alle til rådighed værende midler af såvel korrektiv som præventiv art. Det betyder, at der bør gøres en aktiv indsats for, at de, som er fanget i denne onde cirkel, vor tids slaver, får mulighed for at bryde den onde cirkel og begynde på en frisk.
Prostitution er ikke et erhverv som ethvert andet, hvor der udføres et stykke arbejde, og bør derfor heller ikke behandles som sådan. Kunden køber ikke en tjenesteydelse, men misbruger et andet menneskes krop. Det er en form for voldsudøvelse. Efter min opfattelse bør disse handlinger som anden vold være strafbare. Den bedste præventive indsats mod menneskehandel vil være at straffe de prostitueredes kunder.
Jeg vil gerne takke ordføreren, fru Prets, for hendes betænkning. Jeg håber, at mine kolleger her i Europa-Parlamentet vil vedtage de ændringsforslag, jeg har stillet til yderligere præcisering af betænkningen. 
Rodi Κratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, jeg vil begynde med at lykønske min ven, fru Prets, med hendes initiativbetænkning, der fremhæver det store moralske og politiske problem med menneskehandel for at udnytte disse mennesker seksuelt.
Selv om det er svært at indsamle statistikker, er antallet forfærdelig stort, både hvad angår det antal mennesker, der handles med, særlig kvinder der ofre for seksuel udnyttelse, og hvad angår indtægten fra denne aktivitet.
Det er ikke et nyt emne, men det er værd at spørge, hvordan de europæiske samfund og den civiliserede verden i almindelighed kan acceptere dette, og hvad der er vigtigere, hvad der får dem til at opretholde disse fænomener.
Der er en lang række grunde og ansvar på alle niveauer. Først og fremmest er samfundet ansvarligt, da seksuel udnyttelse ikke er nødvendig. Den er et resultat af loven om udbud og efterspørgsel.
For det andet er staten ansvarlig, da det ikke er lykkedes for medlemsstaterne at styre og bekæmpe disse fænomener og deres virkning på de menneskelige ofre. EU har imidlertid heller ikke været på højde med udfordringerne og skabt et fælles område med retfærdighed og sikkerhed. Imidlertid har EU bestemt spillet en positiv rolle ved at øge bevidstheden, ved at samarbejde og tage fat på dette område.
Rammeafgørelsen fra 2002 og direktivet fra 2004 bidrog til en vis harmonisering af lovgivningen og til et bredere samarbejde. Vi skal fortsætte i den retning. Denne kriminalitet udvikler sig på tværs af grænser. Det retslige og politimæssige samarbejde skal fremskyndes ved at anvende Europol og Eurojust.
Vi skal gå videre med integration og med at gøre vores politikker, som i stigende grad skal ledsage det indre marked og den fri bevægelighed, til et fællesskabsanliggende. Jeg vil også gentage betydningen af en fælles definition af kriminaliteten, således at vi kan indsamle statistikker, af den europæiske arrestordre og et entydigt retsgrundlag, således at vores politikker og fællesskabsbudgettet samt de nationale budgetter for dem får europæisk merværdi og bliver effektive. 
Corien Wortmann-Kool (PPE-DE ).
   - Fru formand, alle giver i aften udtryk for, at bekæmpelse af handel med kvinder og børn med henblik på seksuel udnyttelse bør prioriteres langt højere i Europa. Jeg vil derfor også gerne takke fru Prets for den foreliggende betænkning, som indeholder mange konkrete henstillinger. Vi taler om hundredtusindvis af kvinder og børn, som hvert år ender som ofre for denne ulovlige virksomhed, som er den hurtigst voksende kriminelle aktivitet, og der tjenes uden besvær store penge på dette område. Der er således hårdt brug for at styrke indsatsen.
Fru formand, vi bør også gribe i egen barm. For der eksisterer ikke noget marked uden kunder. Der skal tjenes penge, og derfor er der behov for kunder. Vi bør således begynde med at bringe orden i eget hus og styrke bevidstgørelsen og den offentlige følsomhed over for og synligheden af dette ulykkelige problem og søge at begrænse en sådan udnyttelse af kvinder og børn i vores medlemsstater. Den europæiske dag mod menneskehandel, der slås til lyd for i betænkningen, kan være et nyttigt middel hertil. Jeg er meget interesseret i at høre, hvad kommissær Frattini mener herom, og om han tilslutter sig den tanke. Det er også positivt, at man i betænkningen ikke viger tilbage for at bryde tabuer og nævne eksempelvis VM i fodbold. Denne type store begivenheder tiltrækker ofte kriminelle, som vil udnytte en sådan chance på bekostning af kvinder og børn.
Vi bør også yde en langt mere effektiv indsats, hvad angår eftersporing og retsforfølgning af forbryderne. Det går for langsomt med at indføre den europæiske lovgivning vedrørende bekæmpelse af menneskehandel, og de instanser, som varetager efterforskningen, prioriterer stadigvæk ikke bekæmpelse af denne form for kriminalitet højt nok. Jeg har derfor foreslået, at den årlige rapportering, vi anmoder om, også kommer til at omfatte denne lovgivning. Også Europol bør prioritere eftersporingen langt højere. Det indgår i Europols mandat, og nu bør det også omsættes i handling.
Fru formand, der er meget mere at sige om dette spørgsmål, men vi tager efter min opfattelse med den foreliggende betænkning et første skridt hen imod en mere proaktiv indsats over for dette problem. 
Manolis Mavrommatis (PPE-DE ).
   - Fru formand, jeg vil lykønske ordføreren, Christa Prets, både med hendes egen initiativbetænkning og hendes følsomhed over for et socialt emne med globale proportioner.
Det er et problem, over for hvilket ingen, og særlig ikke Parlamentet, kan være uanfægtet, navnlig når oplysningerne er meget bekymrende for medlemsstaterne og EU.
Ordene "menneskehandel", "seksuel udnyttelse" og "tvungen prostitution" medfører både på nationalt og globalt niveau en risiko for en pandemi i lighed med den pandemi, som fattigdom og sult har skabt, især i udviklingslandene, i de lavere lag af disse samfund.
Ofrene er kvinder og børn. Jeg er enig i, at kriminelle bander opererer over hele verden. Nye elektroniske teknologier giver disse bander straffrihed ofte med vores accept. Når der imidlertid anvendes tarvelige taktikker, f.eks. tvang, magt, kidnapning og trusler mod ubeskyttede grupper, dvs. kvinder og mindreårige børn, er det uforståeligt, at vi bliver ved med at være uanfægtede og utilnærmelige over for vold og krænkelse af den menneskelige værdighed og grundlæggende rettigheder.
Vi har alle et fælles ansvar, idet straf af menneskehandlere og deres medskyldige er og bliver en teoretisk handling og ikke den praktiske magtdemonstration, som vi alle bør deltage i.
Til sidst vil jeg gøre opmærksom på, at store internationale begivenheder såsom De Olympiske Lege og verdensmesterskabet i Tyskland til sommer anvendes som dække for sådanne hændelser. Ordføreren gør ret i at understrege dette, men ondskabens rødder ligger dybt, og i sådanne tilfælde er det bedste middel forebyggelse, at de lande, der er vært for sådanne sportsbegivenheder, udviser årvågenhed, og det vigtigste er offentlig information til de borgere, som udgør samfundets skjold, nemlig kvinder og børn.
Jeg spørger Dem, hr. Frattini, tager Kommissionen skridt i denne retning? 
Franco Frattini,
   Fru formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne takke alle dem, der deltog i forhandlingen. Jeg tror, at der er fuldstændig enighed, og at alle er klar over, hvilken merværdi EU kan tilføre, når vi tager spørgsmålet op i fællesskab med en samlet indfaldsvinkel.
Jeg vil komme ind på nogle af de specifikke punkter, der blev nævnt. Kommissionen vil fortsat opmuntre og fremme særlige projekter, der tager sigte på forebyggelse og på beskyttelse af ofrene for menneskehandel, navnlig kvinder og børn. Jeg kan bekræfte, at jeg er villig til at sørge for, at de projekter, der hører ind under det såkaldte "Dafne-initiativ", bliver adskilt fra strategien for narkotikabekæmpelse. Jeg ved, at det er et af Parlamentets særlige ønsker, og lige så snart Parlamentet har stillet et forslag i den retning, er jeg rede til at godkende dette forslag og adskille instrumenterne til forebyggelse og bekæmpelse af handel med kvinder og børn (Dafne-projektet) fra initiativerne til bekæmpelse af narkotika. Der er rent faktisk tale om to forskellige områder.
Jeg er helt enig i forslaget om at oprette en europæisk hotline for ofrene og navnlig for børnene. Jeg arbejder også på et sådant projekt, og jeg sætter stor pris på det forslag, der er medtaget i betænkningen. Jeg overvejer i øjeblikket initiativer inden for rammerne af EU's internationale politik for at reducere eller rettere afskaffe sexturisme. Det er ikke en turisme, der direkte er rettet mod Europa, men der er desværre tusindvis af borgere i de europæiske lande, som ikke kan forestille sig nogen bedre ferie end at rejse til lande, hvor de kan have seksuelt samkvem med små drenge og piger.
Denne sexturisme skal afskaffes, og jeg tror, at en af de måder, vi kan gøre dette på, er at inddrage det store internationale netværk af rejsebureauer. Når rejsebureauerne organiserer rejserne, ved de udmærket, på hvilke rejsemål sexturismen finder sted, og derfor skal vi samarbejde med de pågældende landes regeringer og med rejsebureauernes netværk om i det mindste at viderebringe dette vigtige budskab.
Hvad sportsarrangementer angår, er der så afgjort tale om et alvorligt spørgsmål, og jeg agter i den forbindelse at skrive et formelt brev til den tyske regering for at anbefale, at der i forbindelse med verdensmesterskabet i fodbold i 2006 gøres en særlig forebyggende indsats for at undgå tilstrømningen og koncentrationen af personer, der desværre vil beskæftige sig med prostitution i den periode. Det bliver ikke svært, eftersom der er tale om synlige fænomener, og eftersom de midler og instrumenter - også på efterforskningsområdet - som den tyske regering råder over, kan hjælpe os. Jeg vil benytte mig af Deres forslag til at komme med denne opfordring.
Jeg er enig i, at det er nødvendigt med en strengere holdning til kunderne. Personligt mener jeg - sådan som jeg sagde lige før, og det vil jeg gerne bekræfte - at kunderne bør afskrækkes. Det er et spørgsmål, som vi skal drøfte, og selv om det lader til, at der er uenighed på dette område, er vi sikkert enige om, at der ikke ville være nogen menneskehandel - eller at den ville være mindre omfattende - hvis ikke der var nogen efterspørgsel. Derfor er det navnlig nødvendigt, at de nationale regeringer gør sig nogle overvejelser, sådan som det f.eks. er sket i Sverige og Finland, der har fulgt denne strategi, men det er også nødvendigt, at EU som helhed gør sig nogle overvejelser. Derfor vil jeg gerne gentage, at det efter min mening er nødvendigt med større strenghed over for kunderne.
Det sidste spørgsmål, som jeg vil komme ind på, er informationsudvekslingen. Der skal være større information til oprindelseslandene, men også inden for EU's medlemsstater. Ligesom jeg er De sikkert klar over, at der f.eks. endnu ikke eksisterer et europæisk strafferegister for personer, der er dømt for pædofili. Fourniret-sagen var mulig, fordi der ikke var nogen i andre lande, som vidste, hvor denne mand kom fra, og hvilken slags person der var tale om.
I dag er det således nødvendigt, at der f.eks. med hensyn til pædofili oprettes et europæisk informationsregister, hvilket vi er i gang med. Det skal ikke være et nyt register, men en strøm af informationer, som med det samme er tilgængelige for alle medlemsstaterne for visse typer forbrydelsers vedkommende, og det drejer sig først og fremmest om pædofili, som efter min mening er en af de mest afskyelige forbrydelser.
Netop derfor kunne jeg, da jeg talte med direktøren for Europol, konstatere dette organs værdifulde indsats for at bekæmpe pædofili, også ved hjælp af it-instrumenter. Jeg siger dette, fordi fru Riera Madurell kom ind på dette spørgsmål. Jeg kan fortælle Dem, at Europols foreløbige efterforskning af en pædofilbande i 13 europæiske lande - og det er virkelig en god nyhed, selv om der ikke er ret mange, som ved det - sidste år førte til anholdelsen af næsten 100 mennesker. Jeg vil gerne gentage, at der var tale om 13 lande, og at indsatsen blev koordineret af Europol. Det viser, at Europa kan og skal gribe ind. De kan naturligvis altid regne med min kraftige støtte. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted tirsdag kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er mundtlig forespørgsel af Enrique Barón Crespo for Udvalget om International Handel til Kommissionen om WTO's ministerkonference i Hongkong (O-0108/2005 - B6-0348/2005). 
Enrique Barón Crespo (PSE ),
   Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, Parlamentets Udvalg om International Handel, som jeg har den ære at være formand for, har deltaget i forberedelsen af WTO's ministerkonference i Hongkong, og det fortsætter sit arbejde i forbindelse med de næste etaper i forhandlingen om udviklingsagendaen.
Som bekendt fulgte en delegation fra Parlamentet gennemførelsen af konferencen . Jeg havde lejlighed til at sige til kommissær Mandelson, at Kommissionen, Parlamentet og Rådet var mere forenede i Hongkong end i Bruxelles, hvilket var vigtigt for den vanskelige forhandling. Nu er vi i gang med at vurdere, hvad der skete i Hongkong, og med at forberede anbefalingerne med henblik på den kommende forhandling.
Udvalget vil udarbejde en initiativbetænkning, som hr. Papastamkos bliver ordfører for. Vi håber, at den kan vedtages til april, således at konklusionerne kan være klar til mødet den 30. april.
Med hensyn til resultaterne er det vigtigste, vi kan sige om denne etape, at den er nået til vejs ende. Jeg er enig med kommissærens vurdering, når han siger, at resultaterne er utilstrækkelige til at kalde mødet en succes, men tilstrækkelige til at undgå en fiasko.
De fremskridt, der er gjort i forbindelse med landbrugseksportstøtten, produktionen og handelen med bomuld og adgangen til toldfrie markeder og eksportkvoter til de mindst udviklede lande, er ikke så ringe endda.
Det er vigtigt at kunne forsikre vores partnere i udviklingslandene om, at vi er tro mod vores forpligtelse til, at dette bliver en udviklingsrunde.
Vi er dog stadig langt fra at opnå et overordnet og afbalanceret resultat, og der er stadig meget, der skal gøres, hvis vi ønsker, at denne runde bliver afsluttet med årets udgang, når vi tager højde for den begrænsning, der ligger i, at USA's Trade Promotion Authority, der er bevilget af Kongressen, udløber.
I Hongkong blev der defineret en række mellemetaper, der indeholder vigtige elementer som definition af måder til fjernelse af de forskellige former for landbrugseksportstøtte, nedsættelse af den interne landbrugsstøtte og forbedring af adgangsbetingelserne til landbrugsmarkederne. Det skal vurderes under ét, om der er de nødvendige, om ikke tilstrækkelige, betingelser til stede for at nå en samlet aftale.
Som tidligere nævnt skal det vigtige møde afholdes i Genève i slutningen af april, og vi mener, at Europa-Parlamentet bør være repræsenteret på den måde, vi bliver enige om. Vi vil følge dette punkt konstant og årvågent.
Der er tre spørgsmål, jeg gerne vil nævne for kommissæren.
På den ene side følger forhandlingen om tjenesteydelser, der er væsentligt fra EU's perspektiv, for øjeblikket en anden tidsplan end forhandlingen om landbruget og adgangen til markederne. Hr. kommissær, hvordan har De til hensigt at opnå en balance i forbindelse med indrømmelserne på disse tre områder, samtidig med at den aftalte tidsplan bliver overholdt?
På den anden side ser det ud til, at spørgsmålet om geografiske oprindelsesbetegnelser, der er meget vigtigt for EU, især for at sikre fremtiden for landbruget som en modvægt til at fjerne støtten og for at sikre vores kvalitetsprodukter, er forsinket. Hvordan mener Kommissæren, at denne forsinkelse kan afbødes?
Med hensyn til de nye vækstlande, vores partnere, der kan drage nytte af "Alt undtagen våben"-aftalen, som er et vigtigt europæisk initiativ, og som risikerer at få nedtrappet deres præferencer, hvordan påtænker De at opnå støtte fra de lande, der ligger tæt på os, til en eventuel aftale, hvor vi skal afveje ulemper og perspektiver?
Det er tydeligvis en kompleks proces, hvor vi skal opnå balance mellem EU's offensive og defensive interesser og udviklingslandenes legitime ønsker, og hvor vi skal overbevise vores medborgere om, at vores interesser forsvares bedst inden for rammerne af et stærkere, mere åbent og mere demokratisk WTO.
Endelig, fru formand, vil jeg gerne på vegne af Udvalget om International Handel takke kommissær Mandelson og kommissær Fischer Boel og deres forhandlingsteam for den indsats, de har gjort, og for det hensyn, de har taget til os. Jeg kan forsikre dem om, at de i Europa-Parlamentet har en solid, om end kritisk opbakning til at nå disse mål.
Peter Mandelson,
   Fru formand, som opfølgning på den sidste udtalelse ønsker jeg blot at bemærke, at det er meget vigtigt for mig at fremme og lette Parlamentets involvering i handelsspørgsmål. Vores forbindelser er meget vigtige for mig, og jeg håber, at debatten i aften er et yderligere bevis herpå. Jeg er fast besluttet på at bevare disse tætte og regelmæssige kontakter mellem os fremover. Når jeg kigger rundt i Parlamentet i aften kan jeg se, at mange af os var i Hongkong sammen. Dette møde afholdes tidligt i processen, og tidspunktet er velegnet til at gøre status.
De bad mig om at evaluere resultaterne og konklusionerne af konferencen i Hongkong. Dette ønsker jeg at gøre. De har også bedt mig om at redegøre for mine egne synspunkter med hensyn til de næste skridt, der skal tages. Jeg vil redegøre for mine foreløbige synspunkter, men jeg ønsker også, at parlamentsmedlemmerne redegør for deres holdninger og overvejelser, således at jeg kan danne mine egne synspunkter. Da mine overvejelser er meget aktuelle og i stadig udvikling, kommer denne debat på det helt rigtige tidspunkt. Jeg skal mødes med andre medlemmer her i Strasbourg i morgen.
Jeg kan ikke påstå, at konferencen i Hongkong var en overvældende succes. Det var den ikke. I henhold til generalsekretæren for WTO, hr. Lamy, rykkede vi med hensyn til opfyldelse af målsætninger for runden fra 55 til 60 %. Det var tale om et meget lille gradvist fremskridt, og de 5 % er helt sikkert meget dyrt betalt. Når man tænker på, hvor mange mennesker der var til stede i Hongkong, og hvor meget det kostede at komme dertil og at opholde sig der - for ikke at nævne manglen på søvn under konferencen! - var de 5 % så sandelig meget dyrt betalt. Det var imidlertid nok til at undgå en fiasko og til at forhindre Doha-udviklingsdagsordenen i at skride. Så det var en god investering. Det var det værd.
Vi må huske på, at forventningerne var blevet dæmpet betydeligt, inden vi ankom til Hongkong. Vi forventede ikke et gennembrud, og vi blev ikke skuffet. Vi kunne højst forvente et beskedent, gradvist fremskridt, og dette blev udfaldet.
Hvad angår EU, fik vi det bedste ud af en til tider meget vanskelig situation. Når jeg siger "vi", mener jeg os alle - Kommissionen, Parlamentet og Rådet. Det må siges - og jeg ønsker at understrege min taknemmelighed i denne sammenhæng - at støtten og den store tillid og tiltro til de europæiske forhandlere var meget vigtig, værdifuld og opmuntrende for os. Den var vigtig for vores samlede europæiske troværdighed, og jeg mener, at den vil have lige så stor betydning i de kommende måneder.
I Hongkong følte vi os til tider udsat for et nøje planlagt politisk pres enten til at gå med til yderligere unilaterale indrømmelser eller til at påtage os skylden for sammenbrud. Da det kom til stykket, gjorde vi ingen af delene, idet vi ikke gik med til unilaterale indrømmelser, og vi fik heller ikke efterfølgende skylden.
Ikke desto mindre ydede vi et vigtigt bidrag, der blev anerkendt som sådan, ved at acceptere, at alle landbrugseksportsubsidier afskaffes endeligt senest i 2013. I denne forbindelse gik vi ikke over stregen, og vi stod sammen og gik ud af forhandlingerne med både anseelsen og troværdigheden i behold. Dette er ikke en uvæsentlig bedrift. Europa stod fast og var rimelig, og således vil jeg beskrive vores fremtidige rolle og indsats, som jeg ser den - fast og rimelig.
Et vigtigt resultat i Hongkong var aftalen om udviklingspakken, som det målrettede pres, vi havde lagt på andre udviklede lande i månederne forud for Hongkong, havde banet vejen for. Jeg havde imidlertid gerne set, at USA, Canada og Japan havde fulgt os helt i vores "Alt undtagen våben"-strategi og givet told- og kvotefri adgang for alle produkter og alle lande, som vi selv har gjort i forhold til de mindst udviklede lande.
En procentsats på 97 % - ikke 100 %, som vi tilbyder i Europa - er et stort skridt fremad. Det forekommer generøst, men det vil rent faktisk gøre det muligt for udviklede lande at beskytte nogle af de vigtigste produkter, der har stor betydning for en række af de mindst udviklede lande, og dette er jeg ked af. Vi gjorde tilsvarende fremskridt med hensyn til bomuldssubsidier, men slutresultatet var igen skuffende i lyset af de indenlandske subsidier i USA.
Overordnet betragtet indebærer udfaldet af Hongkong-mødet, at vi stadig har frit spillerum, og der er intet i slutteksten, der forhindrer os i fortsat at gå efter de målsætninger og den ligevægt, der har været vores løsen gennem denne forhandling.
Efter Hongkong kan vi fortsætte bestræbelserne på at gennemføre en runde, der har stor økonomisk indvirkning og som fremmer udviklingen. Dette indebærer både markedsadgang og strengere internationale handelsregler for alle. Når det er sagt, vil jeg ikke lægge skjul på, at det af forskellige årsager bliver meget vanskeligt. For det første er der risiko for -forhandlinger på landbrugsområdet og med hensyn til NAMA - industrivarer - og derefter - forhandlinger på tjenesteydelsesområdet, lovgivningsområdet og med hensyn til geografiske betegnelser. Denne risiko skal begrænses.
For det andet er der blevet etableret en direkte forbindelse mellem markedsadgang for industrivarer og landbrugsvarer, som evt. vil kunne foranledige nogle WTO-medlemmer til at mene, at den nye markedsadgang for industrivarer skal begrænses i modsætning til den nye markedsadgang for landbrugsvarer. Vi vil være meget opmærksom på dette punkt.
For det tredje, og måske mere grundlæggende, fremgik det ikke klart i Hongkong, at de andre vigtige partnere er rede til at træffe de vanskelige afgørelser og at yde de bidrag, der er en forudsætning for, at denne runde bliver en succes om et år og derefter. Vi vil ikke kunne se frem til en hurtig afslutning på denne runde, før alle de centrale forhandlingspartnere udviser gensidig ansvarlighed og fleksibilitet, der er en forudsætning for de studehandler eller aftaler, der er nødvendige, hvis vi skal føre denne runde til en vellykket afslutning.
Støvet har endnu ikke lagt sig, og vi er stadig i gang med at overveje vores næste skridt med hovedet koldt. Som jeg bemærkede tidligere, er debatten i dag et bidrag til den analyse, vi er i gang med.
Jeg vil gerne indvie Dem i nogle af vores andre overvejelser på dette område. Vi bør holde stejlt på, at princippet om en pakkeløsning overholdes. Dette er af afgørende betydning for denne runde og for WTO. Vi bør ikke give afkald på dette princip. Vi bør ikke acceptere yderligere forhalinger, hverken hvad angår tjenesteydelser, geografiske betegnelser eller lovgivningen, og det samme gælder for industrivarer. Frem for alt bør vi tale med vores partnere og tage mål af det reelle ambitionsniveau med henblik på at finde ud af, om de i realiteten deler vores ambitiøse målsætninger for denne runde. Jeg håber virkelig, at dette er tilfældet. Europa kan i sidste ende modvilligt og modstræbende affinde sig med meget begrænsede resultater. Dette er en mulighed, hvis resten af verden ønsker dette. Men jeg bliver nødt til at sige, at det vil være en stor skam og et stort tab, hvis dette bliver udfaldet. Det vil ikke virke fremmende for vores økonomier eller væksten og beskæftigelsen i andre økonomier, og det vil ikke bidrage til at mindske den globale fattigdom. Dette er fortsat formålet med denne runde. Jeg vil derfor drøfte spørgsmålet indgående med alle mine partnere over de kommende uger for at finde ud af, om forhandlingsmaterialet og energien stadig kan danne grundlag for et ambitiøst og afbalanceret resultat. 
Jeg er imidlertid ikke indstillet på at gå på kompromis med kvaliteten for at opnå hurtige resultater. Jeg er klar over, at det amerikanske forhandlingsmandat for handelsaftalerne udløber i midten af 2007, og jeg vil gøre mit yderste for at opnå ambitiøse resultater inden for de tidsrammer, som vi aftalte i Hongkong, men ikke hvis dette indebærer at give køb på europæiske interesser eller svage og sårbare udviklingslandes interesser, idet disse lande også har brug for at få konkrete resultater med hjem fra denne runde. Denne runde handler ikke blot om konkurrencedygtige, store landbrugseksportører, men om udviklingslandene i almindelighed, og der kan ikke gives køb på deres interesser for at opnå hurtige resultater.
Det er vigtigt, at vi utvetydigt melder ud med vores målsætninger, især hvad angår udviklingslandene i almindelighed. Vi bør være mere aktive i forhold til vores bilaterale og regionale kontakter og klart angive, hvad vi kræver af vores partnere i WTO, og hvad vi ikke kræver eller forventer, at vi f.eks. kan give meget til flertallet af udviklingslande uden eller mod en meget lille modydelse. Herved vil vi undgå opståede misforståelser - reelle såvel som bevidst fremprovokerede - om, at der er tale om en rigoristisk runde, hvor vi prøver at udnytte vores forhandlingspartnere, der ikke er i stand til at bidrage til denne runde. Dette er ikke tilfældet, det har aldrig været tilfældet, og det vil ikke være tilfældet fremover.
Mere generelt skal udviklingsargumenterne fremføres igen. En mindskelse af handelshindringerne fremmer den økonomiske vækst. Dette er ikke en urimelig pris at betale over for udviklingslandene. Jeg følte til tider i Hongkong, at nogle udviklingslande ganske enkelt ikke var overbevist om, at en gradvis, behørigt understøttet åbning af markederne overhovedet gavner udviklingen, og at universalløsningen på alle udviklingslandenes dårligdomme i stedet var afskaffelsen af den fælles landbrugspolitik. Der skal naturligvis ske en liberalisering på landbrugsområdet, og der er ting, der skal indhentes på dette område, men denne runde handler ikke udelukkende om landbruget. Da landbrugsvarer udgør mindre end 5 % af verdenshandelen med varer og tjenesteydelser, er det tydeligt, at den største gevinst under denne runde lå andetsteds, ikke kun for EU, men især for udviklingslandene, der vil drage meget stor fordel af at udvide deres indbyrdes handel med industrivarer, der udgør den overvejende del af handelen, i modsætning til landbrugsvarer. Argumenterne for en stærk syd-syd-dimension i runden er således stadig overbevisende.
Jeg anerkender fuldt ud, at det er vigtigt at give udviklingslandene den nødvendige fleksibilitet, og at det er nødvendigt hele tiden at forklare og understrege dette aspekt i den europæiske politik. Alle vores forslag er baseret på særlig og differentieret behandling, der grundlæggende betyder, at de mindst udviklede lande og de mest sårbare lande ikke vil blive anmodet om at gennemføre liberaliseringer under denne runde. Fællesskabet agter imidlertid ikke at deltage i en OECD-runde, hvor de vækstøkonomier, som er medlem af G20, blot læner sig tilbage for at nyde de udviklede landes indrømmelser med få eller ingen indrømmelser til de fattigste og mest trængende udviklingslande. Dette går vi ikke med til i Europa, og det bør resten af verden heller ikke gå med til.
Afslutningsvis vil jeg gerne tale om Parlamentets rolle og bidrag i de kommende måneder. Det er klart, at et forhandlingsresultat skal sælges, og undervejs skal vores politikker og holdninger også forklares. Dette gælder især i åbne, demokratiske samfund som vores. Jeg satte stor pris på Deres holdninger og støtte i Hongkong. Det var min opfattelse, at vi virkelig samarbejdede som et Team Europa, selv om vi så lidt forskelligt på og indtog forskellige politiske holdninger til visse spørgsmål. Jeg ønsker, at De fortsat hjælper med at forklare Deres egne vælgere såvel som vores WTO-samarbejdspartnere, at de europæiske vælgere stadig er ambitiøse med hensyn til Doha-udviklingsdagsordenen, at vi er dybt engageret i dagsordenens udviklingsfremmende værdier, men at vi ikke vil slå os til tåls med et resultat, der ikke på nogen måde fremmer den europæiske vækst og konkurrenceevne eller bidrager til at skabe flere arbejdspladser til erstatning for de arbejdspladser, vi mister i Europa i takt med nedgangen i landbrugsproduktionen.
Under handelsforhandlinger får man, hvad man betaler for. Europa vil ikke være indstillet på at betale for en runde, der ikke giver mulighed for udvikling med hensyn til markedsadgang, tjenesteydelser, geografiske betegnelser eller ny lovgivning, der styrker den mulilaterale styring af vores internationale anliggender. Hvis der ikke er nogen tilnærmelser eller reelle forbedringer på disse områder, agter vi ikke at betale og være garant for hele denne runde. 
Dette er mine foreløbige overvejelser. Jeg har allerede indledt drøftelser med mine vigtigste samarbejdspartnere, og det forestående møde i Davos vil være den førstkommende lejlighed til at udveksle yderligere erfaringer med handelsministrene. Vi vil fortsat revurdere og finjustere vores forhandlingsposition i lyset af de reaktioner og kommentarer, vi modtager fra andre WTO-medlemmer, men naturligvis overvejende fra Rådet og Parlamentet. Jeg vil på ny redegøre for min holdning i forbindelse med en handelspolitisk tale, jeg skal afholde næste mandag den 23. januar i Berlin, efter at have lyttet til Parlamentets synspunkter i aften. 

Georgios Papastamkos,
   Hr. formand, jeg vil afholde mig fra at omtale EU's specifikke mål og resultatet af forhandlingerne i Hongkong emne for emne. Det har formanden for vores udvalg, hr. Barón Crespo, allerede gjort, og det har kommissær Mandelson også, som jeg føler behov for at takke for hans forhandlingsevne i Hongkong og for løbende at føre os medlemmer af Parlamentet ajour ved optakten til og under ministerkonferencen i Hongkong. Hr. kommissær, vi ser frem til at fortsætte det kreative samarbejde.
I den samlede gennemgang af resultatet af ministerkonferencen i Hongkong vurderes resultatet som gennemsnitligt, men i betragtning af de objektive omstændigheder, som positivt. Det var gennemsnitligt, fordi der med hensyn til en lang række vigtige spørgsmål vedrørende global forvaltning af handelen ikke var sket væsentlige fremskridt, men udelukkende fremsat program- eller hensigtserklæringer. Det var positivt, fordi der frem for alt var tilslutning til - og dette blev understreget - at fortsætte forhandlingerne.
Hongkong-ministerkonferencen viste, at vejen hen imod en vellykket integration og afslutning af den nuværende runde stadig ligger åben. Alle på alle sider bør dog indse, at der ikke er noget levedygtigt alternativ til det multilaterale handelssystem.
Der er ikke et alternativ, som kan sikre økonomisk integration og udvikling, effektiv forvaltning af stigende økonomisk indbyrdes afhængighed samt fredelig og retfærdig udligning af forskelle.
En vellykket afslutning af forhandlingerne i Doha-runden vil styrke og udvide international handel og udvikling. Det vil gøre det internationale handelssystem mere retfærdigt og derved være til gavn for alle, og det vil forbedre institutioner og procedurer. Det kan endog virke som en spærredæmning for spredningen af bilateralisme og protektionisme.
Jeg er sikker på, at EU vil fortsætte sine bestræbelser og udvikle dynamiske initiativer for at få en vellykket afslutning på Doha-runden. En sådan indsats forener os. Det er en fælles udfordring. 
Harlem Désir,
   Hr. formand, hr. kommissær, Hongkong-aftalens største fortjeneste er, at den opretholder det multilaterale system og holder liv i den udviklingsrunde, der blev lanceret i Doha. Denne midlertidige aftale er, som kommissæren selv bemærkede det, langt fra at afslutte runden, og der ligger stadig et stort arbejde foran os. Men efter Seattle og Cancún ville et nyt sammenbrud have banet vejen for en lang række bilaterale aftaler med en endnu skævere fordeling mellem Nord og Syd. Rundens formål bør fortsat være at sætte samhandelsreglerne i udviklingens tjeneste, og det bør forblive EU's mål, selv om vi ved, at det betyder, at vi opnår mindre end det, vi tilbyder vores partnere i Syd, især hvad angår markedsadgang.
Hr. kommissær, jeg har til tider været streng over for Dem og over for Kommissionen på det handelspolitiske område. De Europæiske Socialdemokraters Gruppe og jeg selv vil fortsat være meget opmærksomme og krævende, især i afgørende spørgsmål såsom offentlige tjenesteydelser eller støtteforanstaltninger til fordel for de mindst udviklede lande og AVS-landene. Når det er sagt, vil jeg her i dag give udtryk for min påskyndelse af det arbejde, De har udført, ikke blot for at holde Europa-Parlamentets delegation løbende underrettet, men også og i særdeleshed for at sikre en sammenhængende holdning fra medlemsstaternes side i Hongkong. I denne forbindelse tænker jeg bl.a. på den vanskelige beslutning, det var nødvendigt at træffe for at nå til en enstemmig aftale om ophævelse af eksportsubsidierne til landbruget inden 2013. Beslutningen var ventet og en vigtig tilkendegivelse, der bl.a. tjener til at øge den fælles landbrugspolitiks troværdighed og forbedre dens fremtidsudsigter, selv om vi ved, at den vigtigste del af landbrugsspørgsmålet om intern støtte og adgang til markederne endnu ikke er afklaret.
De har ligeledes udvist den nødvendige smidighed for at undgå en blokering angående industripriserne og tjenesteydelserne, som ville have været skæbnesvanger for forhandlingerne. Det er vigtigt at bevare denne smidighed, fordi det er legitimt, at udviklingslandene ønsker at styre åbningen af samhandelen for at skåne deres svageste sektorer og bevare muligheden for at regulere deres offentlige tjenester.
Tillad mig en sidste bemærkning. Hongkong har endnu en gang vist behovet for en gennemgribende reform af WTO. Vi har igen kunnet konstatere, hvor stor en tillidskrise der stadig er mellem industrilandene og udviklingslandene, hvordan de nationale interesser til stadighed kommer i vejen for vores fælles mål om udvikling, fattigdomsbekæmpelse og en mere retfærdig international samhandel. Vi vil kun kunne redde det multilaterale samhandelssystem, hvis vi sikrer, at det er foreneligt med FN-systemets øvrige organisationer, der arbejder til fordel for den menneskelige udvikling, ved at lade den frie samhandel opveje af sociale udviklingsmålsætninger og garantere, at handelsreglerne tager hensyn til ikke kommercielle dimensioner, miljøet, den offentlige sundhed og de sociale rettigheder. 
Sajjad Karim,
   Hr. formand, justeringen af Hongkong-forhandlingerne tvang os alle til ikke at håbe på historiske gennembrud. Dette blev unægtelig udfaldet. Som kommissær Mandelson understregede, var runden ikke en fiasko, men den var næppe heller en succes. Forhandlingerne var præget af mangel på demokrati, idet de fandt sted bag lukkede døre i "grønne værelser", og muligheden for at hjælpe millioner af mennesker ud af fattigdommen indtraf ganske enkelt ikke. Dette være sagt ønsker jeg ikke at nedgøre det meget tætte samarbejde mellem Parlamentet og Kommissionen under hele forhandlingsprocessen. 
På trods af at verdens fattigste lande stod sammen for at skabe udviklingsfremmende resultater under Doha-udviklingsrunden, blev de sat i en umulig situation, hvor de enten skulle acceptere en tekst, der lod meget tilbage at ønske, eller være på øretævernes holdeplads, når der skulle peges fingre, og når skylden skulle placeres, hvilket hærgede processen. I løbet af få timer på den næstsidste forhandlingsdag indtraf der en holdningsændring til to problemer, hvor forhandlingerne tilsyneladende var gået i hårdknude. EU fik en budgetplan indtil 2013, og WTO nåede til enighed om ministerdeklarationen. Det hang naturligvis sammen, og alle her ved, hvor vanskeligt det var for nogle at opgive 3,5 % af EU's samlede landbrugsstøtte.
Et stort skridt fremad for EU er imidlertid ikke et lille skridt for WTO. Selv om vi føler os opløftet over det vellykkede initiativ på landbrugsområdet, må vi ikke glemme, at dette i stort omfang vil blive opvejet af undergravningen af udviklingslandenes ret til at beskytte deres grundlæggende tjenesteydelser og nye industrier.
Fjernelsen af handelsforvridende landbrugseksportsubsidier i 2013 sker tre år senere end håbet og er en symbolsk handling over for verdens fattigste landmænd. Indtil dumpingen af alle subsidierede afgrøder og produkter på deres markeder bringes til ophør, vil de fortsat skulle kæmpe sig fri af en ødelæggende fattigdom, hvilket er en meget vanskelig proces.
I sidste uge indrømmede Gordon Brown, at det ikke var lykkedes Det Forenede Kongerige at udnytte sit dobbelte formandskab for EU og G8 fuldt ud og gennemføre sin ambitiøse udviklingsdagsorden. Han foreslog en fempunktsplan, der skal rette op på denne manglende gennemførelse og tilskynde stats- og regeringschefer fra hele verden til at genoptage og fuldføre handelsforhandlingerne. Det er nødvendigt at lægge pres på. Vi kan gennemføre gode tiltag. På bomuldsområdet blev vi enige om at fjerne alle former for eksportsubsidier i 2006. Vi sørgede for, at fødevarehjælp ikke længere kan anvendes som dække for fortsat eksportstøtte, og EU's "Alt undtagen våben"-initiativ blev støttet fra alle sider. 
Kommissær Mandelson, De sagde, at vi skal etablere en platform. Vi bør nu anvende denne platform som et springbræt. Tiden er inde til at være ambitiøse igen. Lad EU vise vejen, og lad os håbe, at andre følger os. 
Marie-Hélène Aubert,
   Hr. formand, hr. kommissær, vi vidste allerede, at handelsforhandlinger i bund og grund ikke drejede sig om generøse følelser, men vi må erkende, at vi på Hongkong-konferencen har været vidner til et topmål af hykleri! For sandt at sige er udviklingslandene blevet grundigt taget ved næsen. Der er praktisk taget ikke gjort fremskridt vedrørende bomuld, sukkerreformen og bananreformen er stadig ekstremt problematiske og katastrofale for især AVS-landene, og de mindst udviklede landes frie adgang til markedet, som trods alt ikke er fuldstændig, er udsat. Den eneste gengældelse for alt dette er et stærkere pres i retning af en liberalisering for tjenesteydelser og forarbejdede varer, som udgør en trussel for disse landes yderst skrøbelige økonomi.
Man kan således, hvad angår landbruget, sige, at der til trods for en åbenbar modsætning mellem EU og USA praktisk taget er blevet ført samme politik fra de to blokkes side, dvs. i retning af en opretholdelse af beskyttelsen af en bestemt type landbrug, hvilket viser, at en politik baseret på de laveste priser ikke fungerer og ikke kan overleve på lang sigt. Der er kun få eller ingen hensyn til de sociale og miljømæssige bestemmelser, de mindre landbrug og landbruget i Syd, der er truet af disse aftaler, de små bedrifter i Nord eller de små og mellemstore bedrifters interesser.
Vi havde således forventet, at EU udviste reel og kohærent interesse for de fattigste lande. Vi havde forventet, at EU ville fremme en bæredygtig udvikling og en harmonisering af handelsreglerne og de sociale og miljømæssige bestemmelser. Men det var ikke tilfældet, og vi er så meget desto mere skuffede. Hvordan vil den videre udvikling i forhandlingerne blive? Vi er meget bekymrede over den nye tilgang, der synes at være mere , som man siger, end og markerer en tilbagetrækning mod forhandlinger i små grupper, der er mindre gennemskuelige og mindre demokratiske. Vi er især foruroligede over denne tendens i en tid, hvor mange af vores medborgere udviser stor bekymring over og sætter spørgsmålstegn ved EU's kapacitet til at kontrollere den økonomiske globalisering, i betragtning af, hvordan den forvaltes i dag.
Vittorio Agnoletto,
   Hr. formand, kære kolleger, dette skulle være en udviklingsrunde, men det forekommer mig ærligt talt, at man sammenfattende kan sige, at det var egoismen på verdens nordlige halvkugle, der vandt, og at det endnu en gang var de amerikanske og europæiske multinationale selskaber, der gik af med sejren. De var i høj grad sponsoreret og repræsenteret i Kommissionens arbejde.
Hvordan kan man tale om at fjerne protektionismen eller forsvare det frie marked, når hver af de 25.000 bomuldsdyrkere i USA gennemsnitligt modtager 114.000 dollars om året i støtte? Denne praksis medfører, at bomuldsprisen på det internationale marked falder med 15 %. Dermed bliver der ikke noget tilbage til de 20 millioner afrikanske bomuldsdyrkere. Det drejer sig bl.a. om bønderne i Mali, Benin, Burkina Faso, Tchad og Niger, og det er lande, som alle indtager en sidsteplads på FN's liste over menneskelig udvikling.
Hvordan kan man tale om udviklingspolitik, når man forlænger en politik, der er baseret på landbrugsdumping, til 2013? Med denne politik ødelægger man økonomien i udviklingslandene yderligere, eftersom 70 % af verdens befolkning lever af landbrugsprodukter. EU og USA rettede anklagerne mod hinanden, men i praksis var der ingen af dem, som var rede til straks at skære ned på landbrugseksportstøtten til bomuld. Det betyder, at vi bliver ved med at opretholde en monopolordning, som er domineret af de multinationale selskaber på landbrugsområdet.
Vi hørte ikke et eneste ord om nødvendigheden af at medtage sociale klausuler og overholde dem. Dette spørgsmål blev overhovedet ikke taget op. Og ikke nok med det, udviklingslandene blev også tvunget til at åbne deres markeder for den nordlige halvkugles industriprodukter og sætte deres toldsatser betydeligt ned. Det giver sig udslag i en ulige konkurrence, som yderligere vil ødelægge den smule industri, der hidtil har udviklet sig i Afrika og i Asiens fattige regioner. En uopmærksom befolkning mener måske, at 97 % kan betyde meget. Vi ved til gengæld, at problemet netop bliver de 3 % produkter, som ikke får fri adgang til markederne på den nordlige halvkugle.
Desuden blev den planlagte udviklingsstøtte ikke bekræftet med præcise tal, og det blev heller ikke specificeret, om der er tale om egentlig støtte eller om lån. Det er tydeligt, at de gyldne løfter ikke bliver holdt. Markedet for tjenesteydelser bliver åbnet, og når det gælder uddannelse og sociale og sundhedsmæssige tjenesteydelser, bliver der stadig færre rettigheder og stadig flere varer til rådighed for dem, der har råd til det. Der er risiko for, at også vand bliver en vare på dette marked, nemlig en vare, som i den nærmeste fremtid vil konkurrere med olie på markedet. Hertil kommer situationen med hensyn til adgang til medicin. De 30 millioner hiv-smittede, der lever i Afrika, har reelt ikke adgang til medicin.
Jeg kunne godt tænke mig at vide, hvordan man i en sådan situation kan tale om en udviklingsrunde. 
Bastiaan Belder,
   Hr. formand, WTO's sjette ministerkonference kan ikke betegnes som en fiasko, men de meget beskedne resultater, man nåede i Hongkong, gør 2006 til et særdeles vanskeligt år, hvad angår disse forhandlinger. Jeg vil gerne spørge Kommissionen, hvordan den agter at vække de øvrige partnere til handling. G20-landenes salamitaktik, som kommissær Mandelson skarpt kritiserede, førte i sidste instans til, at EU stod så godt som tomhændet, hvad angår industriprodukter og tjenesteydelser, mens man tog sig god tid til at gennemdrøfte en aftale om udfasning af eksportsubsidierne i 2013.
Kommissionen bør derfor også gøre sit yderste for at fastholde det momentum, der blev skabt i Hongkong, i 2006, således at man også når frem til en acceptabel aftale, hvad angår industri og tjenesteydelser. Endvidere vil jeg gerne spørge Kommissionen, hvilke initiativer den agter at tage for at sikre, at ikke-handelsrelaterede spørgsmål kommer til at spille en mere fremtrædende rolle i forhandlingerne. 
Seán Ó Neachtain,
   Hr. formand, som et af de 26 parlamentsmedlemmer, der deltog i WTO-forhandlingerne, er jeg enig med kommissæren i, at de var en delvis succes - der var ikke tale om en komplet fiasko. Jeg må imidlertid sige, at der efter min opfattelse af forløbet i Hongkong blev lagt meget stort pres på den europæiske landbrugsmodel under disse forhandlinger med henvisning til hensynet til udviklingslandene.
Som jeg sagde i Hongkong, og som jeg sagde i Parlamentet tidligere, mener jeg, at der er tale om en fejlagtig opfattelse. Der skabes den fejlagtige opfattelse, at udviklingslandene vil drage fordel af udvidet adgang til EU's markeder. Intet kunne være mere forkert, da de mindst udviklede lande rent faktisk ikke har meget at vinde herved. De virkelige vindere ville blive de store kødproducenter i Sydafrika, hvis vi tillader, at de europæiske landmænd bliver svigtet. I gaderne i Hongkong så vi koreanske landmænd kæmpe for deres levebrød, små koreanske landmænd truet af grænseoverskridende kornselskaber, der indgår aftaler under dække af at ville hjælpe udviklingslandene.
I Europa kan vi ikke acceptere, at fødevareforsyningen outsources. Ved at behandle landbrugs- og fødevareprodukter som almindelige produkter på et samlebånd bringer vi fødevaresikkerheden i fare. Det er klart, at WTO-forhandlingerne ikke kan få et vellykket udfald, så længe man insisterer på at spille russisk roulette med vores fødevareforsyning og med vores små og mellemstore landmænds levebrød, da det er dem, der er truet, ikke landbrugseksporten, hr. kommissær. Måske er tiden inde til at udelukke landbrugsområdet fuldstændig fra WTO, da landbrugsprodukterne kun udgør 5 % af verdenshandelen, som De selv påpegede. Hvorfor skal en andel på 5 % hindre de fremskridt, der kunne gøres med hensyn til de resterende 95 %? Dette bør overvejes på ny af hensyn til de generelle forhandlinger, idet det er min opfattelse, at landbrugsområdet altid vil være et problem. 
Jean-Claude Martinez (NI ).
   - Hr. formand, hr. Mandelson, vi kan drage fem konklusioner af forhandlingerne i Hongkong.
For det første har vores forhandlingsmetode en brist. Et år inden topmødet gjorde vi indrømmelser ved at omlægge den fælles landbrugspolitik. Resultatet er, at De, når De når til forhandlingsbordet uanset Deres evner - som er umådelige - ikke har nogen manøvremargin, medmindre De vil overskride landbrugets røde linje.
For det andet bekræfter Hongkong Seattle og Cancún. Landbruget må til trods for sine 5 % af verdenshandelen med varer og tjenesteydelser alligevel betragtes som Europas ricardianske komparative fordel, for hvorfor skulle det ellers være centrum for den krig, som f.eks. Brasilien fører mod os på hvert eneste topmøde?
For det tredje bliver den for udviklingslandene øjensynligt meget generøse reduktion af toldafgifterne, der er gennemført i markedsadgangens navn, kritiseret af disse selv samme lande som f.eks. Mexico, fordi de har forstået, at reduktionen af toldafgifterne ikke er en foræring til de fattige, men til de nordlige landes virksomheder, der producerer hos de fattige, f.eks. i Bangladesh eller Vietnam.
For det fjerde er denne politisk sympatiske reduktion af toldafgifterne teknisk set vanskelig at forvalte, hvilket fremgår af det faktum, at det efter 20 års matematiske formler - den schweiziske formel med flere - ikke er muligt at opstille en løsning i Hongkong-erklæringen.
Det er for det femte ensbetydende med, at løsningen med en reduktion af toldafgifterne er forældet. En moderne løsning ville være at indføre refusionsberettigede toldafgifter, hvor toldrefusioner eller trækningsrettigheder udbetales af importstaten til eksportstaten, og hvor refusionen svarer til det toldafgiftsbeløb, der opkræves for eksportørens produkt.
Hvis De gjorde det, hr. Mandelson, ville De være Harry Potter. Det ville lykkes Dem at forlige Ricardo og Frederick List. De ville have løst problemet med den skæve økonomiske fordeling i verden. De ville både have tilgodeset de fattiges interesser og de riges, den frie samhandel og beskyttelsen af vores sociale model.
Robert Sturdy (PPE-DE ).
   - Hr. formand, inden jeg takker kommissær Mandelson, og han falder af sin stol ved selve tanken, vil jeg gerne kritisere den måde, Parlamentet blev inddraget derovre. Der var 26 parlamentsmedlemmer, 10 supportmedarbejdere og en pressemedarbejder. Jeg mødte ikke på noget tidspunkt pressemedarbejderen, pressemedarbejderen dækkede ikke på noget tidspunkt PPE-DE-Gruppens synspunkter - ikke at han var til stede for at støtte vores gruppe, idet han var til rådighed for hele Parlamentet. Som medformand for den interparlamentariske konference, et fælles formandskab nedsat på min foranledning, var jeg overrasket over, at vi ikke havde nogen pressemedarbejder. Robert Portman spurgte, hvorfor Parlamentet var til stede, og hvad medlemmerne lavede. Hr. Kinnock fra Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU var til stede, der var medlemmer fra Udviklingsudvalget og Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikterne, heriblandt mig. Jeg håber, at De vil bringe denne besked med tilbage.
Hr. kommissær, jeg ønsker indledningsvis at takke Deres personale. Fru Nikolay og hr. Trojan var enestående. De var også enestående på den måde De holdt os underrettet om og ajourført med forhandlingerne.
De har i dag specielt anmodet om at høre vores overvejelser, således at disse kan bringes videre, så jeg kan måske give Dem et par ting at tænke over. Jeg synes, De gjorde en strålende indsats, men De må gerne forklare, hvorfor EU til stadighed og især af USA beskyldes for at bremse forhandlingerne. Det forekommer mig, at der er andre argumenter, der skal fremlægges, og det lykkedes os ikke at få budskabet til at gå igennem. Jeg har sagt dette tidligere og håber, at De kan forklare dette.
Under den interparlamentariske konference lykkedes det os at nå videre med de geografiske betegnelser. De nævnte dette, og alligevel blev dette spørgsmål ikke behandlet i forbindelse med de endelige drøftelser. Det er meget vigtigt for Europa og mange andre lande. Jeg var skuffet over den polariserede debat i Hongkong. Der blev ikke gjort mange forsøg på at forene de forskellige synspunkter. Som en af mine kolleger sagde, gik det i høj grad ud på at pege fingre ad og pålægge andre skylden, hvilket gav bagslag. Er det optimalt at forsætte forhandlingerne inden for rammerne af den store ministerielle "jamboree"? Bør vi ikke se på, om vi kan finde frem til mindre cirkusprægede rammer?
Tak for Deres store indsats, hr. kommissær. Jeg håber, at De forsætter på samme måde. 
Erika Mann (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, ærede kolleger, jeg vil først fortsætte med det emne, som hr. Sturdy netop har berørt. Hr. kommissær, De har spurgt, hvad De skal gøre med hensyn til den videre evaluering, og hvad De efter vores opfattelse skal tage i betragtning.
Jeg tror, hr. Sturdy har ret. I fremtiden skal man overveje nøje, om princippet om et samlet tilsagn, , altid er fornuftigt. Det er nok fornuftigt at anvende princippet endnu, men jeg har en stærk formodning om, at WTO's fremtid også vil afhænge af, at man finder andre metoder, at man bør være mere fleksibel og sandsynligvis også bør tillade en parallelitet i forhandlingsemnerne, og at man arbejder med en fleksibel og rullende arbejdsplan. Hvordan alt dette passer sammen med denne forhandling, overlader jeg til Dem.
Hertil kommer mit andet punkt, et emne, som De bør tage højde for. Parlamentet har altid - jeg har selv forfattet en betænkning for år tilbage - sagt, at vi også skal være opmærksomme på de bilaterale forhandlinger. Min egen gruppe lægger stor vægt på de multilaterale forhandlinger, og jeg går udtrykkeligt ind for dem, men alligevel må man indse, at de bilaterale forhandlinger også har en vis værdi. Mit spørgsmål er: Den tidligere Kommission har altid modsat sig at indgå bilaterale aftaler med Asien. Hr. kommissær, er De i mellemtiden nået frem til en anden holdning? Har De andre prioriteter i den forbindelse?
Mit tredje punkt er følgende: Jeg er netop kommet tilbage fra Mexico, og til min overraskelse lagde man dér stor vægt på tjenesteydelsesområdet og på investeringer i infrastrukturen. Jeg fik imidlertid det indtryk, at det ikke nødvendigvis altid bliver forstået helt nøjagtigt, hvad Kommissionen vil gøre, og hvad vi vil foretage os i forbindelse med de multilaterale forhandlinger om tjenesteydelser. Måske kan De kommentere det nærmere.
Mit fjerde punkt handler om standarder. Jeg er overbevist om, at vi skal vende tilbage til at diskutere spørgsmålet om standarder yderligere i forbindelse med de multilaterale forhandlinger. Jo flere deltagere, vi har, jo vigtigere vil det være. Jo større den internationale konkurrence er, jo vigtigere er dette spørgsmål. Mit spørgsmål er, om De påtænker nye initiativer? 
Mit sidste punkt er diskussionen om rammeprogrammer for forskning. Der er et emne, der er vigtigt i forbindelse med landbrug, og et emne, som mange kolleger har berørt. Hvordan forholder De Dem til spørgsmålene om, hvorvidt vi bør investere mere i forskning i landbruget og i strukturel forskning? Hvad er Deres holdning til forskning i bioethanol?
Giulietto Chiesa (ALDE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, den proces, der blev indledt i Qatar, hed en udviklingsrunde. Ministermødet i Hongkong levede ikke op til forventningerne, og det er bekymrende, for hvis det ikke lykkes os at få de 2 milliarder mennesker ud af fattigdommen og elendigheden, vil vi gå i retning af en række ukontrollerbare og ødelæggende politiske og sociale problemer.
Jeg kan forstå, at det var meget vanskeligt at nå frem til et kompromis, men at lade 2014 være målet, når det gælder om at fjerne subsidierne, er for lang en frist. Jeg er bange for, at der vil ske meget inden da. Måske var det ikke kun Europas skyld, men det var også vores skyld - ikke kommissær Mandelssons skyld, men Europas skyld. Vi havde sagt, at vi skulle gøre en større og bedre indsats for at hjælpe og beskytte dem, som ikke kan klare sig selv, og som ville blive - og er blevet - væltet omkuld af markedet.
Kommissær Mandelsson skal have ros for, at han i Hongkong repræsenterede et Europa, der er mindre dominerende end USA. Det er dog Vestens situation som helhed, der skal få os til at gøre os nogle helt nye overvejelser, hvis vi ikke ønsker, at runden skal blive en fiasko som følge af det stadig større verdenskaos, vi allerede ser nu.
De møder, der fandt sted i Hongkong, viste tre vigtige ting. For det første er det nødvendigt med en reform af Verdenshandelsorganisationen. For det andet er verdensordenen ved at ændre sig, og vi kommer ikke uden om Kina. Og for det tredje er det nødvendigt med en drastisk ændring i selve verdenshandelsbegrebet, som førte til WTO's oprettelse. 
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, med Deres unge team, hr. kommissær, som De sammensatte allerede før forhandlingerne i Hongkong, har De ikke været i stand til at skabe balance mellem markedsadgangen for landbrugsprodukter her i Europa og industriprodukterne i lande i den tredje verden. 
Landene i den tredje verden har af gode grunde ikke fulgt Deres liberaliseringstendenser, og det virkede ligefrem en smule latterligt i den globale offentlighed, da det ikke lykkedes for Dem at indstille eksportstøtten, der for længst skulle have været indstillet.
Vi tilbyder landene i den tredje verden mange muligheder for adgang til markedet. Det handler blot om, på hvilke betingelser. Her handler det om kvalifikation og om deltagelse på vores prisniveau og på vores standarder, således at disse lande kan udvikle deres samfundsøkonomi. Når landene i den tredje verden får adgang til industriprodukter og tjenesteydelser fra vores del af verden, er det vigtigt ikke at ødelægge eller i det hele taget hindre opbygningen af disse lande, men i stedet at kvalificere disse lande på dette område, dvs. at være tjenesteydere med hensyn til udviklingen af disse lande. Så kan vi muligvis tale om udviklingsforhandlinger.
Jeg håber, at De overvejer det en gang til, og at De stiller kvalificeringen i midtpunktet af Deres arbejde til næste forhandling.
Georgios Toussas (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, med en ensartet strategi har EU og USA trods deres modsætningsforhold anvendt den sjette WTO-ministerkonference til at fremskynde udnyttelsen af befolkningerne og udplyndringen af udviklingslandenes ressourcer, der frembringer velstand.
Både resultaterne af og den fuldstændige mangel på gennemsigtighed i WTO-forhandlingerne er farlige for befolkningerne. WTO viser sig at være en kejserlig organisation, der tjener store selskabers multinationale koncerner.
Den aftale, der blev et resultat af ministerkonferencen i Hongkong, er et alvorligt slag mod de grundlæggende akser i økonomien og landenes uafhængighed samt suveræne rettigheder i almindelighed. Aftalen om landbrugsprodukter vil fremskynde processen med at udrydde små og mellemstore landbrug og vil samtidig styrke monopolerne.
Aftalen om ikke-landbrugsvarer er en uovervindelig hindring for industriel udvikling i udviklingslande. Ved at åbne markederne for naturlige ressourcer vil det samtidig få katastrofale følger for miljøet.
Den såkaldte liberalisering af tjenesteydelser - Bolkestein-direktivet - som fremmes gennem WTO, vil åbne Pandoras æske og vejen for fuldstændig kommercialisering af varer såsom vand, sundhed, uddannelse, transport og information for at øge monopolernes fortjeneste.
Situationen er imidlertid uacceptabel, og kynismen overstiger alle grænser i forbindelse med fremstilling og levering af medicin. Det er en forbrydelse mod menneskeheden, da mere end 30.000 mennesker dør hver dag som ofre for den internationale medicinalindustris ublu produkter, fordi de ikke har adgang til medicin til bekæmpelse af større epidemier.
Dette beviser, at aftaler gennem Verdenshandelsorganisationen ganske enkelt er fej...
Roberta Angelilli (UEN ).
   - Hr. formand, kære kolleger, vi forventede os meget mere af mødet i Hongkong, selv om det var blevet bebudet, at der ville være tale om et dialogmøde. Når man ser bort fra de gode intentioner om nødvendigheden af at sikre et multilateralt handelssystem, var der for mange spørgsmål, som ikke blev taget op.
Blandt de mange spørgsmål, som ligger tusindvis af europæiske virksomheder og arbejdstagere på sinde, er spørgsmålet om visse tredjelandes illoyale konkurrence, der går ud over Europa. Det er en illoyal konkurrence, der - som i Kinas tilfælde - er baseret på social og miljømæssig dumping. Sagt med andre ord er det ensbetydende med en invasion på de europæiske markeder af meget billige produkter, som i virkeligheden er meget dyre, hvis man tænker på de krænkede menneskerettigheder, udnyttelsen af arbejdstagerne og den manglende respekt for miljøet. Der er tale om produkter af ringe kvalitet, hvor man bogstavelig talt og uden nogen sanktioner stjæler de europæiske virksomheders intellektuelle og teknologiske knowhow.
At fjerne handelsbarriererne er en god ting - det er der ingen, som benægter - men det må ikke blot give sig udslag i, at det bliver muligt at indføre kopivarer eller varer, som er fremstillet af slaver eller børnearbejdere, på vores markeder.
Til sidst vil jeg gerne sige, hr. formand, at det er vores pligt at sørge for, at der i WTO-reglerne bliver medtaget strenge bestemmelser for at forsvare den intellektuelle ejendomsret, bestemmelser til beskyttelse af kvalitetsprodukter via en geografisk oprindelsesbetegnelse og bestemmelser, hvor vi kræver respekt for miljøet og beskyttelse af arbejdstagerne. 
Christofer Fjellner (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Peter Mandelson, efter WTO-konferencen udtalte De, at resultatet skulle være et godt kompromis, da de fleste er utilfredse. Det er rammende sagt, og når det handler om budgetforhandlinger, et nulsumspil, hvor indrømmelser faktisk koster penge, har De ret. Nu er situationen præcis omvendt. I handelsforhandlinger vinder man lige så meget på de toldafgifter, man selv afskaffer, som på dem, man tvinger andre til at skille sig af med. Det er ikke noget nulsumspil. Selv om konferencen ikke blev det sammenbrud, som mange frygtede, synes jeg, at vi skal være ærlige og sige, at det er en fiasko. Man skød problemerne ud i fremtiden, hvor et sammenbrud truer, og hvad angår vigtige dele af industri- og tjenestesektoren, synes jeg oven i købet, at mødet gav små forringelser af teksten.
Jeg ser to reaktioner, som bekymrer mig. Dels mærkes en resignation i forbindelse med multilaterale forhandlinger, et ønske om at satse på regionale og bilaterale aftaler i stedet for. Det ville være en stor misforståelse. Det vil aldrig give tilstrækkelige resultater til, at verdenshandelen kan liberaliseres på betydelige områder. Der er en let måde at slippe for at afvikle sin egen protektionisme på. Dels hører jeg holdningen, at "vi gjorde vores i Hongkong, det er andres fejl, at vi står stille". Den attitude er efter min overbevisning en opskrift på fiasko. Man kan lige så godt erkende, at succes i forhandlinger ikke bygger på evnen til at pege på andres protektionisme, det er blot at se splinten i sin broders øje uden at mærke bjælken i sit eget. Succes drives i stedet for af indsigten om omkostningerne ved ens egen protektionisme.
For Europa bør mødet i Hongkong være et vækkeur, ikke kun med henblik på det åbenlyse - at vores landbrugsprotektionisme fortsat koster os langt vigtigere liberaliseringer af industrivarer og handel med tjenesteydelser. Frem for alt skal vi sammen med USA, Japan og andre erkende, at de omkostninger, vores landsbrugsprotektionisme skaber for forbrugerne og skatteyderne, er tilstrækkelig grund til at afskaffe dem. "Frihandel, en af de største velsignelser, en regering kan give sit folk, er upopulær i næsten alle lande", sagde Thomas Babington allerede i 1824. WTO-konferencen i Hongkong viser, at det lige så godt kunne have været sagt i dag. Vi må alle som forbrugere og arbejdstagere betale prisen for manglen på handelsliberaliseringer rundt om i verden. 
Margrietus van den Berg (PSE ).
   - Hr. formand, det er positivt, at de mindst udviklede lande sikres fri adgang til det amerikanske og det japanske marked, men den omstændighed, at mange produkter kunne fritages, svækker dette gode betragteligt. Det samme gælder for et stort antal følsomme produkter, idet der for disse produkters vedkommende slet ikke er gjort fremskridt, hvilket efter min opfattelse også skyldes EU's egen holdning. Også de lande, som er afhængige af bomuld, bananer og sukker, blev glemt og var klart skuffede.
Det er ganske vist positivt, at der nu omsider er fastsat en frist for, hvornår eksportsubsidierne skal være udfaset, nemlig i 2013. Det er for sent efter min opfattelse, men dog positivt, at der er fastsat en endelig frist. Jeg håber, Kommissionen vil påbegynde udfasningen af de konkurrenceforvridende eksportsubsidier noget tidligere, og jeg ser frem til at modtage oplysninger om den præcise tidsplan.
EU har givet tilsagn om at bidrage med en milliard euro til handelsforanstaltninger inden 2010. Kan Kommissionen forklare, hvor jeg finder det beløb i Rådets flerårige budget? Det samme gælder i øvrigt de 200 millioner til lande, som er afhængige af sukkerproduktionen, og de forpligtelser, man har påtaget sig på det område. Efter min opfattelse er der stadigvæk tale om udstedelse af dækningsløse checks, og det er klart, at vi under ingen omstændigheder kan acceptere, at den fattige befolkning i Latinamerika, Asien eller Afrika så at sige kommer til at betale for vores solidaritet.
Hr. formand, hvis udviklingsrunden skal vendes til en succes, må EU vise mod. Efter vores opfattelse ikke ved at presse på for liberalisering af tjenesteydelser i G20 - se blot, hvor vanskeligt det er for os selv inden for EU. Men ved at give standarder for arbejdsvilkår en central placering på dagsordenen for den kommende globale forhandlingsrunde og ved i forbindelse med denne runde at gå hurtigere og mere radikalt til værks med hensyn til landbrugsreformerne. Kommissæren fortjener anerkendelse, fordi man undgik en fiasko. Men der bliver kun tale om succes ved udgangen af 2006, såfremt denne forhandlingsrunde afsluttes og implementeres på fair vis. 
Jorgo Chatzimarkakis (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne sige tak, hr. kommissær, for Deres betragtninger. Først vil jeg gerne komme med en kritisk bemærkning til vores forhandlingsposition som europæere, for jeg tror, vi har været for ærlige. Vi var i en position, hvor vi ikke kunne anvende list som en del af vores forhandlingsmandat. Jeg synes, vi skal overveje det igen, eftersom alle andre har vist sig at være udspekulerede. Det har vi ikke, vi har i stedet lagt vores resultater på bordet fra et meget tidligt tidspunkt.
Som noget positivt vil jeg sige, at Deres forhandlingsstil og Deres måde at informere Parlamentet på har bidraget til vores beslutsomhed, og det siger jeg tak for. Det har selvfølgelig givet os mulighed for at påvirke budgetforhandlingerne i Bruxelles, og det betragter jeg som en god ting.
Vi opnåede ikke fremskridt angående geografiske betegnelser. De har berørt emnet, og mange talere har ligeledes gjort det klart, at det er et vigtigt emne for os. Hr. kommissær, vi skal kæmpe for vores geografiske betegnelser og for den intellektuelle ejendomsret, der er forbundet hermed. For at gøre det, må vi være udspekulerede og gå målrettet frem.
Margrete Auken (Verts/ALE ). –
   Hr. formand EU's opførsel i Hongkong var beskæmmende. Verden havde håbet, at EU ville udvise lederskab, demonstrere sin solidaritet med udviklingslandene og bestræbe sig på at sikre ægte frihandel med fuld adgang til i-landenes markeder, især for de fattigste lande. EU burde have brugt sin magtfulde position til at udvikle WTO til et velfungerende multilateralt aftalesystem med klare sociale og miljømæssige vilkår for handelen. Men så vidt jeg er orienteret, opførte EU sig næsten værre end USA: EU var selvcentreret, usolidarisk og fuld af kneb og gjorde sig skyld i åbenlyst magtmisbrug, når ulandene skulle tvinges til at åbne deres markeder for vores eksport.
Vores egen eksorbitante og ødelæggende landbrugsstøtte vil man ikke røre. Aftalen om eksportstøttens afskaffelse er alt for sendrægtig og fuld af luskede forbehold. EU puster sig op over USA's bomuldspolitik, og det er der minsandten god grund til, men EU opfører sig på nøjagtigt den samme måde selv, f.eks. når det gælder sukker. Og det, der skulle have været en stor flot udviklingspakke, som virkelig skulle have flyttet noget for de fattige, er endt som en lille luset tændstikæske. Sikken en skuffelse! 
Daniel Caspary (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, Kommissionen informerede Parlamentet om forhandlingernes aktuelle stadie både forud for og under WTO-konferencen i Hongkong. Det var meget nyttigt, og det siger jeg tak for. Jeg har følgende spørgsmål til Kommissionen. 
For det første havde Kommissionen mange gode idéer, men der manglede en overbevisende kommunikationsstrategi. I den offentlige mening var EU derfor næsten hele tiden i defensiven. Andre stater forstod på behændig vis at fremstille EU som stående i vejen for fremskridt af egoistiske grunde. Hvordan har Kommissionen tænkt sig at forbedre sin kommunikationsstrategi? Hvilke konkrete skridt vil Kommissionen foretage, og hvornår? 
For det andet var formålet med Doha-udviklingsforhandlingerne at aftale et ambitiøst program til reformering og liberalisering af handelspolitikken - især til fordel for udviklingslandene. Desværre har vi i forbindelse med Hongkong oplevet, at flere og flere mennesker forbinder ordet globalisering med risici og ikke muligheder. Vi oplever, at der i Europa er hele skoleårgange, der afslutter skolen uden at have kende grundlaget for markedsøkonomi og verdenshandel, hvorfor de desværre er åbne over for fejlinformation og usandheder. Vi oplever også, at medierne næsten udelukkende rapporterer om flytning af produktionen til udlandet frem for om, hvordan verdenshandelen er med til at skabe nye arbejdspladser og større velstand. Vi oplever, hvordan det fører til mere og mere usikkerhed, og vi oplever, at radikale grupperinger også er modtagere af europæiske pengemidler, som bruges til at misinformere og skabe ængstelse blandt borgerne.
På plenarmødet den 12. maj forpligtede Kommissionen sig til at forelægge et koncept til, hvordan vi parallelt med WTO-forhandlingerne kan overbevise borgerne om verdenshandelens fordele. Desværre eksisterer sådan et koncept ikke endnu. Bliver et sådant koncept udarbejdet, og hvornår forelægges det?
For det tredje vil jeg spørge, om Kommissionen har planer om at give Kina markedsøkonomisk status i 2006, selv om det ikke er mere berettiget nu end tidligere?
Glenys Kinnock (PSE ).
   - Hr. formand, jeg takker kommissæren. Jeg vil gerne indledningsvis henlede opmærksomheden på enkelte positive resultater. For det første den kendsgerning, som jeg ikke mener, er blevet omtalt af andre, at der i slutteksten tages fat på det amerikanske misbrug af fødevarehjælp, og at der er blevet etableret en "sikker boks", hvilket er meget vigtigt. For det andet er det vigtigt, at der i teksten sættes en stopper for de værste urimeligheder i de "blå bokse". Formuleringen i slutteksten omkring specialprodukter og særlige beskyttelsesforanstaltninger tegner også lovende. Dette er de positive resultater.
Jeg går også ind for støtte til handel, selv om jeg tager forbehold for, at dette skal ske i Verdensbankens og IMF's regi, i betragtning af den store vægt, de lægger på støttebetingelser, hvilket er en velkendt kendsgerning. Som min kollega hr. van den Berg er jeg meget interesseret i at vide, hvor den ene milliard euro, som kommissionsformand Barroso lovede i Gleneagles, skal komme fra. Der er uhyre store huller i de budgetløfter, der er blevet givet.
Da jeg ledte en pressekonference for AVS-landene i Hongkong, blev jeg virkelig bevidst om deres frustration og følelse af forræderi. Hvad angår sukker, bananer og bomuld, har WTO ikke givet indrømmelser over for AVS-landene. Hr. Mandelson, disse lande er vores allierede, men medmindre vi virkelig beviser, at vi er i besiddelse af et Doha- udviklingsmandat, og at vi respekterer dette mandat, tror jeg ikke, at vi i de kommende måneder vil kunne stole på vores AVS-kolleger. Det er også absolut afgørende, at vi indfører langsigtede og omfattende finansieringsordninger til fordel for sukkerprotokollandene.
Kan vi realistisk set inden for den korte tid, vi har til rådighed, gøre fremskridt med hensyn til standsning af dumpingen og anerkendelse af udviklingslandenes ret til at beskytte deres landbrugsbedrifter, deres nye industrier og tjenesteydelser? Vil vi give retfærdig og rimelig adgang til vores markeder for udviklingslandenes eksport? Dette er vigtige spørgsmål. Det er en stor opgave. Kan De gøre dette inden den 30. april, hr. kommissær? 
Danutė Budreikaitė (ALDE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, den sjette WTO-ministerkonference i Hongkong tog fat på en hel del vigtige globale handelsrelaterede emner. Resultaterne giver imidlertid ikke anledning til at feste. Kun én rapport fra forhandlingsgruppen om handelslettelse blev godkendt ved konsensus, og der var næsten ingen resultater på tjenesteydelsesområdet.
Der venter Kommissionen en række vanskelige forhandlinger til foråret. De 149 udviklede landes og udviklingslandes handelsinteresser er faktisk meget vanskelige at forene. Det er de sidste fem år ikke lykkedes WTO som en organisation med dens egne regler og beslutningstagningsprocedurer at nå frem til nogen som helst beslutninger. Vi er nødt til at indrømme, at WTO er i krise.
Derfor opfordrer jeg Kommissionen til at iværksætte en reform af WTO, som skal omfatte en ændring af reglerne og beslutningstagningen, tilføjelse af nye aspekter til reglerne, f.eks. sociale og miljømæssige spørgsmål, og fremme af retfærdig handelskonkurrence WTO-medlemmerne imellem, både udviklede lande og udviklingslande.
Jeg ønsker at tilføje, at handel ikke længere skal behandles som uafhængigt af og adskilt fra produktion, arbejdsmæssig sikkerhed og miljøproblemer. Handel er blot resultatet af økonomisk aktivitet. 
Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, på dette tidspunkt i forhandlingen er næsten alt blevet sagt. Som nævnt af kommissæren er det vigtigste og mest relevante måske nok, at Parlamentet er tæt involveret i den forhandling, som Kommissionen er i gang med.
Med hensyn til vurderingen af Hongkong har vi hørt lidt af hvert. Ingen er helt tilfreds, og det er lidt ligesom sammenligningen med flasken: For nogen er den halvfyldt, og for andre er den halvtom. Har det været en total fiasko? Nej. Har det været en total succes? Heller ikke. Måske er succesen, at der ikke har været den fiasko, som vi i starten troede, det kunne ende med.
Hvilken rolle har EU spillet? Jeg synes, at det retfærdigvis skal anerkendes, at Kommissionen og kommissæren, som har stået i spidsen, har spillet en meget værdig rolle, og det skal de have anerkendelse for her, ligesom det også bør anerkendes, at vores institution har været fuldt informeret via Kommissionens tjenestegrene, hvilket er et meget vigtigt skridt i det arbejde, som kommissæren har omtalt.
Nogle ville have ønsket, at vi havde givet større indrømmelser på landbrugsområdet, men EU har helt klart gjort sin pligt på dette område med reformen af den fælles landbrugspolitik og med reformen af den fælles fiskeripolitik. Der er andre, der ønsker at tage yderligere skridt på området, og som det er blevet sagt her, er det, der har skurret mest i ørene på dette topmøde, netop USA's hykleriske holdning over for EU på landbrugs- og udviklingsområdet.
Vi er ikke kommet videre på tjenesteydelsesområdet, og det er nødvendigt, at de andre beslutter sig til at åbne markederne for vores store servicevirksomheder. Det er centralt for os alle. Også for dem, eftersom tjenesteydelser berører alle de økonomiske sektorer, og det er et afgørende spørgsmål for EU.
Samtalerne og forhandlingerne fortsætter. De er vanskelige, der er brug for dygtighed, tålmodighed og meget vilje til dialog og konsensus. Vi ønsker, at Doha-runden kan afsluttes til gavn for os alle, idet vi alle skal give indrømmelser for at opnå et tilfredsfredsstillende kompromis for at sikre en mere fri og mere retfærdig handel, med multilaterale og mere gennemsigtige regler, hvorfor vi takker Dem, hr. kommissær, for fortsat at være i kontakt med Parlamentet. Som De selv har sagt, så er det at inddrage Parlamentet det samme som at inddrage borgerne. Vi repræsenterer borgerne, og det er meget hensigtsmæssigt, at vi alle er enige. 
Javier Moreno Sánchez (PSE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, hr. kommissær, til trods for de dårlige varsler er Doha-udviklingsrunden og WTO stadig i live. Nu skal der imidlertid arbejdes med en presset tidsplan.
Jeg takker også for det samarbejde, vi har haft på den seneste ministerkonference, og jeg mener, som det er blevet sagt, at Parlamentet bør være tæt involveret i hele forhandlingsprocessen, herunder på mødet i WTO's Generelle Råd den 30. april i Genève.
Jeg lykønsker Kommissionen med de opnåede resultater i forbindelse med en fjernelse af landbrugseksportstøtten og lignende foranstaltninger. Men, hr. kommissær, kan De gå mere i dybden med de forpligtelser og tidsplaner, som vores handelspartner har påtaget sig med hensyn til eksportkreditter, fødevarebistand og statsvirksomheder?
Da tiden er knap, vil jeg gerne høre, om Kommissionen har truffet beslutning om et politisk initiativ med henblik på at opmuntre de store aktører, herunder vækstøkonomierne, til at respektere deres forpligtelse til at afslutte denne udviklingsrunde succesfuldt i år?
Endelig vil jeg gerne høre, hvordan De mener, at de aftaler, der blev opnået i Hongkong, vil påvirke forhandlingerne om den ønskelige aftale mellem EU og Mercosur? 
Jean-Pierre Audy (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg vil ikke komme ind på denne meget komplicerede sag igen, men blot henvise til nogle overvejelser og understrege, hvor stor interesse vi har i at råde over EU som et politisk redskab til at drøfte emner såsom den internationale samhandel. Også jeg vil rette en tak til Dem, hr. kommissær, såvel som til fru Fischer-Boel og hr. Johnson fra Det Europæiske Råd.
Hvad angår datoen for ophævelsen af eksportsubsidierne i 2013, har jeg stillet forslag om en uafhængig undersøgelse af samtlige former for bistand, der skal have til formål at sondre mellem den bistand, der er af humanitær karakter, og som bør overvåges af det offentlige, og den bistand, der forvrider konkurrencen inden for den internationale handel, og som bør ophæves, så vi undgår det hykleri, der kendetegner dette område. Jeg skal henlede Deres opmærksomhed på fem forhold.
For det første er det i en kompleks verden vigtigt, at nationerne har et forum for multilateral dialog på verdensplan, hvor de kan behandle spørgsmål vedrørende den internationale handel. Jeg må dog beklage, at parlamenterne, som består af folkevalgte repræsentanter for de forskellige folk, ikke er blevet inddraget i forhandlingerne ligesom de ikke-statslige organisationer. Staterne må forstå, at det ikke er muligt at få parlamenterne til at ratificere internationale handelsaftaler og vedtage de dermed forbundne finansieringer uden at inddrage parlamentsmedlemmerne i forhandlingerne.
Derudover er det afgørende, at vi beskytter adgangen til vores markeder for landbrugsprodukter i den usikre periode, vi nu går ind i. Vi bør udvise kampvilje i sagen om angivelse af geografisk oprindelse, som langt fra er vundet.
For det fjerde bør der, hr. kommissær, som led i et omfattende og fremadrettet projekt udføres indgående kvantitative og kvalitative undersøgelser af samtlige forhandlingers økonomiske og sociale konsekvenser på europæisk plan, f.eks. i forhold til beskæftigelsen. Vi kunne i denne forbindelse hensigtsmæssigt tage afsæt i det arbejde, Det Europæiske Sociale og Økonomiske Udvalg udfører i Observatoriet for det Indre Marked.
Endelig er det afgørende for økonomien - især i de vestlige lande - som skaber rigdom inden for systemer underlagt markedslogikken, at vi bidrager til at indføre mekanismer, der reelt kan udrydde fattigdommen i verden. Hvis ikke vi gør det, vil vi i vores demokratiske del af verden komme til at betale det dyrt på det politiske plan ikke mindst i form af stigende ekstremisme.
David Martin (PSE ).
   - Hr. formand, den begrænsede målsætning for Hongkong-konferencen blev nået, idet der blev lagt en køreplan, der viser, at vejen frem bliver vanskelig, og at det vil blive nødvendigt for de fleste af de førende lande at foretage nogle skarpe sving og vendinger. Vi har en udviklingspakke, der ikke er tilstrækkelig generøs, en dato for afskaffelse af eksportsubsidier, der ikke er tilstrækkelig tidlig, GATS-forslag, der ikke er tilstrækkelig fleksible, og en NAMA-aftale, der ikke er tilstrækkelig retfærdig samt en anerkendelse af behovet for særlig og differentieret behandling, der endnu ikke er tilstrækkelig klar. Vi gjorde fremskridt i Hongkong, men der er stadig meget, der skal gøres, og kommissæren kender helt sikker udtrykket: "Meget er gjort, men mere skal gøres".
Det er min opfattelse, at vores førende samarbejdspartnere og ikke EU er skyld i de manglede tiltag. Jeg vil gerne takke kommissæren, hans personale og Rådet under det britiske formandskab, der gjorde en stor indsats for at fremme gennemførelsen af mange af disse tiltag. 
Maria Martens (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kunne vi egentlig forvente yderligere resultater på WTO-topmødet i Hongkong? Det tror jeg ikke. Hvorfor skulle de deltagende lande allerede nu lægge alle kort på bordet, når forhandlingerne planlægges fortsat indtil udgangen af dette år, hvor det endelige resultat skal foreligge? Det er logisk, at man tager sig yderligere tid til at nå den bedste balance mellem støtte til fattige lande og hensyn til egne landes økonomiske styrke. Jeg tror, de deltagende lande er indstillet på at nå frem til nye handelsaftaler. Gode aftaler er påkrævet for at undgå, at handel udvikler sig til noget, der minder om det vilde vesten. Det er vigtigt for alle parter, at handelssektoren er præget af . Jeg har tillid til, at der i sidste ende vil være bred støtte til at forbedre de fattige landes situation. Jeg opfatter således det resultat, der er nået, som et lovende mellemstadium.
Der skal imidlertid fortsat gøres meget, før vi kan betegne denne runde som en virkelig udviklingsrunde. Jeg glæder mig over, at der er givet tilsagn om at fjerne eksportsubsidierne til landbruget, også de indirekte subsidier. Og jeg glæder mig over initiativer som Alt undtagen våben fra andre lande, som bør omfatte flere af deres produkter og alle de mindst udviklede lande. Jeg tænker i denne forbindelse også på effekten af særlig og differentieret behandling og .
Jeg glæder mig over, at kommissæren også mener, denne runde bør være en udviklingsrunde, og jeg vil gerne komplimentere ham for den energi og det engagement, han har lagt for dagen. Kommissæren står efter min opfattelse i en særlig vanskelig forhandlingsposition, fordi hans mandat på forhånd er offentligt kendt som følge af den offentlige beslutningsprocedure i Unionen.
Det er positivt, at medlemsstaterne hele tiden har trukket på samme hammel. Dog kunne man beklage, at den europæiske strategi i højere grad end andre forhandlingsparters har mødt skarp kritik, ofte fra europæisk side. Kunne det ikke være årsagen til, at EU ofte stod med sorteper, om end EU er langt stærkere og gør langt mere end andre lande?
Hr. formand, det er vigtigt at sikre bred offentlig støtte til forhandlingerne i Genève, og jeg anmoder derfor kommissæren om at gå til de videre forhandlinger med samme engagement og fortsat underrette Europa-Parlamentet om forhandlingssituationen og strategien for at sikre de fornødne fremskridt, også på vigtige områder som forfalskning og tjenesteydelser. På disse områder skal der afgjort ske meget. 
Godelieve Quisthoudt-Rowohl (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, hvordan kommer WTO videre efter forhandlingerne i Hongkong? På den ene side har man ikke nået ret meget konkret, men på den anden side - og det er efter min mening vigtigt under disse omstændigheder - er kommunikationslinjerne stadig åbne. 
De ting, jeg vil kommentere, har mere noget at gøre med den generelle situation. For det første har De udnyttet det forhandlingsmandat, De har fået som kommissær, rigtig godt. Det er generelt blevet rost, at EU endelig har opnået noget ved at handle som en enhed, også selv om vi til en vis grad er blevet trængt op i en krog. Men man forventer også mere af os end af andre industristater.
For det andet er samarbejdet mellem Dem og Parlamentet forløbet yderst positivt, og De anså det nærmest som Deres pligt at informere os, enten personligt eller gennem andre. Man kan altid forbedre noget, men vi blev virkelig informeret indgående og involveret godt i arbejdet. Spørgsmålet er imidlertid, om det er nok, og hvordan man skal gøre i fremtiden. Jeg tror, det er tvingende nødvendigt at styrke Parlamentets rettigheder i spørgsmål om udenrigshandel, og jeg tror, det skal ske uafhængigt af forfatningstraktaten. Inden for den fortsatte globalisering, som bliver mere og mere omfattende, bliver de politiske områder forbundet med udenrigshandelen stadigt vigtigere. Når et politisk område får stor betydning for borgerne, skal de valgte repræsentanter for borgerne også have noget at sige om det. Derfor skal vi kunne påvirke Kommissionen mere og kunne udøve mere kontrol over Kommissionen. Det er ikke ment som en kritik af Deres nuværende arbejde, men blot som et blik ind i fremtiden.
Christopher Beazley (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg bemærkede, at kommissæren indledningsvis i forbindelse med sit svar på hr. Barón Crespos mundtlige forespørgsel anmodede Parlamentet om forslag til kommende aktiviteter og den kommende udvikling. Så vidt jeg forstår, er både Ukraine og Rusland WTO-kandidatlande, og dette spørgsmål er indtil nu ikke blevet rejst under denne debat.
Har kommissæren en tidsfrist for en eventuel optagelse af disse to meget vigtige økonomier i tankerne, og hvilke foranstaltninger skal der f.eks. evt. træffes forud for medlemskab? Jeg tænker her på et område, der, så vidt jeg forstår, ikke er omfattet af WTO-drøftelserne, nemlig energi. Parlamentet vil drøfte dette spørgsmål senere på ugen. Importen af landbrugsprodukter fra en medlemsstat, Polen, blev på samme måde standset af Rusland af årsager, som mange har vanskeligt ved at forstå. Jeg formoder, hr. kommissær, at De vil gå stærkt ind for, at fælles regler skal overholdes og respekteres af alle medlemmer, uanset om deres form for og forståelse af demokrati og overholdelse af internationale handelsregler er identiske med Deres egen. Dette er et vigtigt spørgsmål.
Vi har indtil videre dvælet ved udviklingsfremmende forbindelser mellem, hvad man tidligere kaldte den første og den tredje verden. Så vidt jeg forstår, var den anden verden de tidligere kommunistiske diktaturstater. Hvordan tror De, at vores forbindelser vil blive forbedret på dette område? 
Peter Mandelson,
   Hr. formand, som svar på det sidste spørgsmål, der så godt som intet har at gøre med emnet for denne debat, vil jeg bemærke, at det ærede medlem argumenterer godt for Ruslands og Ukraines optagelse i WTO, da de vil blive underlagt internationale regler og WTO's tvistbilæggelsesprocedurer. Inden dette bliver dem forundt, skal de imidlertid utvetydigt acceptere visse forpligtelser på forhånd, og denne forudsætning er genstand for vores løbende drøftelser.
Jeg vil forsøge at fatte mig i korthed, men der er blevet rejst en lang række punkter og spørgsmål under denne debat. Jeg kan ikke øve dem alle retfærdighed. Jeg værdsætter de idéer, som medlemmerne er kommet med. Jeg lytter til den kritik, der er kommet til udtryk over vores resultater, og det siger sig selv, at jeg er glad for rosen og komplimenterne, men jeg er kun alt for godt klar over, at en forhandler bliver rost, når han ikke gør noget forkert. Udfordringen for en forhandler er at gøre det rigtige. Det er sværere, og det er den udfordring, jeg står over for i de kommende måneder.
Jeg er fuldstændig enig med det medlem, der udtalte, at vi bliver nødt til at styrke Parlamentets rettigheder på handelsområdet - det har jeg altid sagt - og i takt med tidsånden og i betragtning af at vores forhold er gnidningsløst, kan jeg ikke komme i tanke om noget, jeg hellere ønsker end et styrket forhold mellem os. 
Jeg vil gerne sig et par ord til dem, der har udtrykt bekymring over den internationale kritik, der er blevet rettet mod EU. Der er til en vis grad tale om kritik, men det ville være mere passende at bruge ordet propaganda. I forbindelse med konflikter under internationale handelsforhandlinger gælder alle kneb, og vi bliver nødt til at forstå, at når vores handelspartnere har sammenfaldende interesser, især på landbrugsområdet, vil der være en kakofoni af røster imod os, som alle har det ene formål at lægge pres på de 25 medlemsstaters sammenhold i et forsøg på at splitte de 25 medlemsstater for derefter selv at drage fordel af forhandlingerne.
Derfor er det sammenhold, der var i Hongkong, så vigtigt. Det er ikke kun et spørgsmål om at finde tryghed i en indbyrdes samhørighed, idet fælles argumenter og budskaber er det bedste slagfærdige svar på den propaganda, der vil blive rettet imod os. Det er i øvrigt min vurdering, at selv om propagandaen ikke vil høre op eller aftage i styrke, og selv om disse kritiske røster vil bevare deres skarphed i de kommende år, er de ved at blive mindre overbevisende, og de internationale kommentatorer, der følger disse forhandlinger tæt, er ikke længere så lydhøre over for disse. Efter konferencen i Hongkong kan jeg konstatere, at vurderingen af indholdet af disse forhandlinger er mere afbalanceret og nuanceret end ved tidligere lejligheder.
Vi skal imidlertid ikke blot svare på andres kritik og propaganda, som en række medlemmer ganske rigtigt har påpeget. Vi skal også bestræbe os på at finde allierede. Vi vil ikke kunne afslutte denne runde, medmindre vi kan finde fælles grund mellem os selv og de interesser og forhandlingsmæssige målsætninger, der er i vækstøkonomierne i G20. De er ikke homogene, men de er præget af en effektiv disciplin, hvilket jeg er glad for. Vi ville ikke kunne forhandle på denne måde, og vi ville ikke have mulighed for at nå frem til tilfredsstillende resultater, hvis vækstøkonomierne i G20-gruppen ikke var organiseret og forenet på denne konsekvente måde under disse forhandlinger. Jeg mener derfor, at EU siden konferencen i Cancún ganske rigtigt til tider har syntes, at det var meget vanskeligt, at dens forhandlingspartnere er så godt organiseret, men på den anden side er modsætningen til organisering kaos, og kaos er ødelæggende for en vellykket handelsrunde. Om end jeg hilser vores forhandlingspartnere i G20 velkommen, mener jeg imidlertid, at de medlemmer, der i aften har understreget, at vi bør udbygge vores fælles interesser med og vores forbindelser til AVS-landene, også har ret.
En ting, jeg har lært, og som er blevet klart for mig, efter jeg tiltrådte denne stilling - en ting, som nogle medlemmer gerne må huske på i betragtning af nogle af de indlæg, der har været i aften - er, at når man appellerer til eller reagerer over for, eller forsøger at indrette sig efter visse udviklingslandes interesser, vil man som oftest tage noget fra, sige nej til eller stille andre udviklingslande utilfredse. Det forholder sig således, at når vi kritiseres, som Kommissionen er blevet det ved én eller to lejligheder i aften, for ikke gennemføre landbrugsreformen tilstrækkelig hurtigt og for ikke at gøre den tilstrækkelig vidtgående til fordel for visse mere konkurrencedygtige udviklingslandes interesser, må vi forstå, at jo hurtigere denne reform gennemføres, og jo mere vidtgående den er, desto hårdere vil den gå ud over andre udviklingslande. Når jeg således rejser rundt, uanset om det er i Afrika eller Vestindien, er der ikke tale om gadedemonstrationer i fattige og udbyttede lande i verden, der ønsker, at vi går videre med landbrugsreformen. Det er min erfaring med gadedemonstrationer, at der er tale om folk fra nogle meget fattige, trængende og underprivilegerede lande, der beder os om at gå langsommere frem med vores landbrugsreform og ikke hurtigere.
Til en vis grad handler det om at give udviklingslandene erstatning for den nødvendige justering som følge af denne landbrugsreform. Fru Kinnock har med rette understreget sukkerspørgsmålet. Kommissionens holdning - og jeg siger dette på fru Fischer Boels vegne såvel som på egne vegne - er klar. Vi foreslog 190 millioner euro pr. år for hvert enkelt år i perioden 2007-2013 i forbindelse med vores forslag til en handlingsplan for sukker, som vi nåede til enighed omkring med AVS-landene. Som følge af budgetkompromiset, er det beløb, vi regnede med at have til rådighed for denne handlingsplan under det pågældende udgiftsområde, imidlertid blevet reduceret med 20 %. Det tegner ikke godt, hvis vi af budgetmæssige hensyn bliver tvunget til at afvige fra den oprindelig målsætning for den fremlagte plan.
Jeg opfordrer i aften Parlamentet til at hjælpe Kommissionen med at sikre, at der er tilstrækkelige midler til at realisere denne handlingsplan og at sikre, at den rent faktisk opfylder de behov, der er i disse sukkerafhængige AVS-lande, som vi har haft så vigtige historiske forbindelser til - forbindelser, der gerne skulle have relevans fremover - og at hjælpe os med at sikre, at budgetbevillingen fastholdes. Jeg vil helt sikkert presse på for en fastholdelse af de oprindelige 190 millioner euro, men Kommissionen er ikke en budgetmyndighed. Det er Parlamentet og Rådet. Jeg appellerer derfor til Parlamentet om at gøre sit yderste for at få dette gennemført.
Jeg ønsker at nævne et andet punkt, der konstant og med rette dukker op under disse forhandlinger vedrørende investeringer i serviceydelser og i en servicebaseret infrastruktur i udviklingslandene. Liberalisering af tjenesteydelser er en lige så vigtig del af den indbyggede dagsorden for denne runde som landbruget. Jeg vil gerne understrege, at vores formål under disse forhandlinger er at øge handelen, da handel fremmer den økonomiske vækst i de pågældende lande. Jeg er imidlertid ikke af den opfattelse, at en styrkelse af handelen er det samme som markedsføring på et område, som andre lande og regeringer helt legitimt ønsker at bevare i offentligt regi. Det er deres valg. De er berettiget til dette politiske råderum. Under forhandlingerne om liberalisering af tjenesteydelser gøres der intet forsøg på at udhule, og da slet ikke at fjerne, retten til at regulere offentlige tjenesteydelser.
Lad os f.eks. se på et område som vand, som et medlem allerede har nævnt. Hvordan skal udviklingslandene skaffe investeringer, overførsel af teknologi og overførsel af ledelseskvalifikationer til at drive en vandindustri i deres lande, der er så effektiv som overhovedet mulig, og således sikre den distribution, de har så desperat brug for, uden udenlandske investeringer, udenlandsk knowhow og udenlandsk overførsel af teknologi? Vi må anskue situationen i det rette perspektiv, samtidig med at vi anerkender og beskytter udviklingslandenes ret til at regulere.
På landbrugsområdet - og der kan for øvrigt ikke være tale om at udelukke landbruget fra disse forhandlinger, enhver, der på et tidspunkt har drømt om, at dette ville være ønskeligt eller muligt, har for længe siden set den drøm forsvinde for evigt - er vi forpligtet til at liberalisere handelen med landbrugsprodukter. Vi må imidlertid gøre det på en måde og i et tempo, som de europæiske landmænd kan håndtere og absorbere, og hvor der er den rette balance mellem forskellige typer af udviklingslandes interesser, der som tidligere nævnt ikke er de samme.
I takt med omlægningen og udviklingen af det europæiske landbrug spiller specialproduktion og -produkter og disse produkters geografiske betegnelser en større og større rolle. Dette er baggrunden for, at beskyttelsen af geografiske betegnelser fortsat er en vigtig, men også afgørende betingelse for gennemførelsen af denne runde. Denne bemærkning er ikke kun tiltænkt fru Mann, men også andre. Dette er en pakkeløsning, og dette indebærer, at intet er aftalt, før alt er aftalt. Jeg mener, at dette er meget vigtigt. Det er en nødvendig beskyttelsesforanstaltning, at de enkelte WTO-medlemmer sikrer, at deres vitale interesser ikke ignoreres. Hvis der ikke var tale om en pakkeløsning, intet princip om, at intet er aftalt, før alt er aftalt, ville vi stå i en langt svagere position, og det ville være vanskeligere for os såvel som for andre WTO-medlemmer at beskytte vores vitale interesser. Det er min opfattelse, at geografiske betegnelser er af afgørende betydning for os.
Afslutningsvis - og jeg er fuldt ud klar over, at jeg ikke har besvaret eller berørt mange af de spørgsmål, der er blevet stillet - er NAMA et vigtigt spørgsmål. Jeg vil rejse disse spørgsmål om en uge i forbindelse med et indlæg - lad mig blot nævne, at disse mulilaterale handelsforhandlinger er meget vigtige. Hvorfor? Fordi multilateralisme er vigtig. Multilaterale processer og institutioner er vigtige. Ja, EU at yde et ekstra bidrag til denne runde og til systemet for at holde liv i, at styrke og at fremme de multilaterale værdier og principper, som danner grundlaget for denne runde. Vi vil ikke betale på ubestemt tid, og vi er ikke en bundløs brønd, men det er rigtigt, at vi er indstillet på at betale for vores principper, ikke kun for princippernes skyld, men også fordi de potentielle fordele for den globale økonomi og for os i Europa og for de fattige og trængende mennesker verden over mangedobles i langt højere grad i en multilateral handelsrunde gennem de multilaterale aftaler, vi indgår, end muligt gennem de bilaterale aftaler, der indgås mellem EU og andre lande og regioner.
Jeg ser ikke bort fra den bilaterale dagsorden. Vi er ganske rigtigt involveret i forhandlinger, både igangværende forhandlinger med Golfstaterne og potentielle forhandlinger med ASEAN, når der er blevet lagt en køreplan, og med Mercosur. Vi bør i øvrigt overveje, hvad vi skal holde ud af denne multilaterale aftale med henblik på forhandlingerne med Mercosur. Vi skal først og fremmest sørge for, at de multilaterale forhandlinger bliver en succes. Dette bliver en kæmpe udfordring over de kommende måneder at styrke de internationale handelsregler med henblik på at højne standarden for handel og for sociale rettigheder og arbejdstagerrettigheder, herunder for handel på miljøområdet. Der er overordentlig meget, der skal nås, inden for relativ kort tid. Hvis jeg under forhandlinger skal nå at drøfte alle de spørgsmål, fru Kinnock berørte i løbet af halvandet minut, skal jeg rejse rimelig ofte. Det er en lige lovlig stor udfordring for mig. I betragtning af antallet af spørgsmål, De har nævnt og bidt mærke i, som vi vil drøfte igen i morgen formiddag, vil det ikke være så dårligt endda, hvis det lykkedes mig at gøre fremskridt på en del af disse områder.
Formanden.
   - Jeg bliver nødt til at afslutte denne meget lange forhandling. Vi har ikke mere tid. Tolkenes normale arbejdstid er indtil kl. 22.00. Vi mangler stadig en forhandling og må derfor gå videre.
Forhandlingen er afsluttet.
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ).
   - Vi er ikke overraskede over hr. Mandelsons udtalelse om, at udviklingslandene ikke er sikre på, at det er godt for alle at lukke markederne op.
Vi skal huske, hvad der er det sande ansigt for en verdenshandelsliberalisering ved hjælp af stor økonomisk og finansiel magt, nemlig at der hvert tredje sekund dør et barn af undgåelige årsager, at flere hundrede millioner mennesker lever i fattigdom, mens rigdommen koncentreres ved at udnytte arbejdstagerne og de ressourcer, som tilhører hele menneskeheden, og at uligheden i de to sidste årtier er blevet større i 53 lande ud af en gruppe på 73 lande.
Hvad hr. Mandelson angår, reddede stigningen fra 55 % til 60 % i WTO-forhandlingerne, som direktøren for Verdenshandelsorganisationen (WTO), Pascal Lamy, beskrev som en "bragende succes", topmødet fra fiasko. Det vigtigste siges at være, at forhandlingerne ikke kører af sporet, og at der planlægges flere forhandlinger.
Vi fortsætter derfor vores kamp for fødevaresuverænitet og sikkerhed, for det enkelte lands ret til at udvikle sit økonomiske potentiale med det formål at opfylde sit folks behov og ønsker, for offentlige tjenesteydelser, for arbejdstagernes rettigheder og imod vandprivatisering og patentering af livet.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om klimaændringer. 
Stavros Dimas,
   Hr. formand, tak, fordi De har givet mig lejlighed til at drøfte resultaterne af den vellykkede konference om klimaændringer i Montreal i december.
I Montreal holdt vi bortset fra den 11. partskonference under De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer også det første møde med de lande, der har ratificeret Kyoto-protokollen.
Det glædede mig særlig, at 10 medlemmer af Parlamentet var til stede og optrådte positivt på konferencen i Montreal. Det understreger den betydning, som begge vores institutioner tillægger at tage udfordringen med klimaændringer op, og den rolle, som den multilaterale fremgangsmåde spiller i forbindelse hermed. Vores løbende kontakter og samarbejde i Montreal bar frugt. Det er derfor vigtigt, at vi også viderefører denne praksis på fremtidige konferencer.
Resultatet af konferencen i Montreal er en væsentlig milepæl for multilaterale forhandlinger om klimaet. Kyoto-protokollen er nu iværksat fuldstændigt, mens aftalen om Montreal-handlingsplanen baner vej for drøftelse af et fremtidigt internationalt samarbejde om spørgsmål i forbindelse med klimaændringer. Dette vil bl.a. garantere større sikkerhed for det europæiske marked for kuldioxidemissioner og den private sektor.
Listen over politiske resultater fra Montreal er i sandhed imponerende. For det første blev vi enige om at etablere to officielle dialoger om den fremtidige ordning for behandling af klimaændringer. Alle de lande, der ikke har ratificeret Kyoto-protokollen, herunder USA og Australien, og naturligvis alle de større udviklingslande, er omfattet af konventionsdialogen.
Der vil blive gennemført en grundig, fremadskuende dialog på grundlag af FN's rammekonvention i form af fire workshops i løbet af de næste to år. Resultaterne af dialogen bliver fremlagt på partskonferencen i 2007.
Kyoto-dialogen vil blive anvendt til at drøfte udviklingslandenes yderligere reduktion af emissioner efter 2012 på grundlag af Kyoto-protokollen. Der er nedsat en særlig FN ad hoc-arbejdsgruppe inden for rammerne af Kyoto-protokollen. Arbejdsgruppen vil færdiggøre sit arbejde hurtigst muligt og tidsnok til at sikre, at der ikke opstår et hul mellem den første og anden Kyoto-forpligtelsesperiode.
For det andet blev alle de beslutninger, der er nødvendige for, at Kyoto-protokollen kan fungere fuldt ud, truffet i Montreal, dvs. at driftsreglerne for Kyoto-protokollen, de såkaldte Marrakech-aftaler, blev vedtaget som helhed.
Gennemførelsesbeslutningen gør Kyoto-protokollen bindende for alle parter og fastsætter, at der skal nedsættes en gennemførelseskomité. Det femårige tilpasningsarbejdsprogram indeholder en lang række aktiviteter, herunder arbejde, som yderligere skal øge vores viden om virkningerne af og problemerne i forbindelse med klimaændringer.
Det omfatter også særlige opgaver til udformning af tilpasning og gennemførelse af tilpasningsforanstaltninger. Tilpasningsfonden vil finansiere tilpasningsaktiviteter. Dens midler skal komme fra bidrag til mekanismen for bæredygtig udvikling (CDM), som man sandsynligvis begynder at betale i 2008.
For det tredje gik Montreal-konferencen længere, idet man gjorde Kyoto-protokollen til et stærkere og mere effektivt system. Mekanismen for bæredygtig udvikling blev styrket. CDM-bestyrelsens ledelses- og tilsynsmæssige rolle blev gjort mere gennemsigtig og stærkere. Sekretariatet ansætter mere personale for at kunne yde bedre service til bestyrelsen og de tilhørende udvalg.
Parterne lover også et beløb til driften af mekanismen for bæredygtig udvikling. EU bidrager med de fleste af disse penge.
De fælles gennemførelsesorganer blev også oprettet. Det forberedende arbejde på mekanismen for bæredygtig udvikling kan også anvendes til godkendelse af de fælles gennemførelsesopgaver. Det betyder, at det er muligt at fremskynde godkendelsen af disse opgaver, for hvilke der allerede er udarbejdet planer. EU lovede også et beløb til styrkelse af den komité, der fører tilsyn med den fælles gennemførelsesmekanisme.
Endelig brugte EU konferencen i Montreal til at vise EU's betydelige fremskridt med hensyn til gennemførelsen af Kyoto-protokollen. De mange positive reaktioner, jeg fik, styrker min overbevisning om, at EU's svar på klimaændringerne ikke blot kan blive det mest hensigtsmæssige set ud fra et økonomisk synspunkt, men også kan give europæiske virksomheder et konkurrenceforspring. Den store interesse for handelssystemet for emissionsrettigheder, som vi har indført, gør det klart, at vi er et eksempel til efterfølgelse.
EU har opnået en førende stilling internationalt i bekæmpelsen af klimaændringer. Den støttede Kyoto-protokollen, da alvorlig tvivl fordunklede starten på dens ikrafttrædelse. Vi skal dog altid være bevidste om, at der er behov for en større indsats inden for EU. De fleste medlemsstater skal gennemføre yderligere foranstaltninger for at nå Kyoto-målene.
Der er også behov for nye fælles foranstaltninger på EU-niveau. Den nuværende anden fase af det europæiske program om klimaændringer vil bidrage til at fastsætte de mest optimale foranstaltninger.
Jeg vil også berøre spørgsmålet om dialog med EU om klimaændringer. Den aftale om at indlede en international dialog, der blev indgået i Montreal, er efter min mening en væsentlig tilskyndelse for EU.
EU's strategi med at forsøge at supplere processen i FN med bilaterale forpligtelser og at fokusere på tillidsskabelse og på at inddrage de andre parters synspunkter har vist sig at være vellykket. Denne strategi blev stadfæstet på konferencen i Montreal.
Det er nu nødvendigt, at EU samarbejder med alle parter, særlig de lande, der har en stor andel af emissioner, f.eks. USA og de nye vækstlande, i en konstruktiv dialog om en bredere deltagelse i den fremtidige internationale ordning på klimaændringsområdet.
Jeg mener, at konferencen i Montreal markerede en ny fase i internationalt samarbejde til bekæmpelse af klimaændringer. Undersøgelsesperioden er forbi. Vi har nu et internationalt system med alle de nødvendige mekanismer. Følgelig er vores bestræbelser koncentreret om at styrke det og sikre, at det fungerer.
Vi kan imidlertid ikke hvile på laurbærrene. Klimaændringer kræver omgående handling og vedrører os alle. Der er brug for drastiske nedskæringer i udledninger af drivhusgasser, hvis vi skal stabilisere og derefter reducere koncentrationerne af disse gasser i jordens atmosfære.
Derfor skal vi i år i den anden fase af det europæiske program om klimaændringer drøfte nye initiativer til styrkelse af klimapolitikken. Dette andet europæiske program om klimaændringer kommer til at omfatte en vidtrækkende gennemgang af klimapolitikkerne fra den første fase, herunder EU's handelssystem for emissionsrettigheder, foranstaltninger til indfangning og lagring af kuldioxid, luft og andre former for transport samt andre emner.
På grundlag af denne gennemgang vil jeg foreslå nye initiativer til styrkelse af klimapolitikken afhængig af resultaterne af denne høring af de berørte parter. Jeg ved, at jeg kan regne med Parlamentets støtte til denne opgave. 
Dorette Corbey,
   Hr. formand, trods PPE-DE-Gruppens fravær er det mit håb, at vi i morgen enstemmigt kan bekræfte, at Europa-Parlamentet tager spørgsmålet om klimaændringer og en fremtidig klimapolitik alvorligt. Det beslutningsforslag, der foreligger i morgen, vil indeholde en god og komplet oversigt over resultaterne af klimakonferencen i Montreal i december og de forventninger, der kom til udtryk ved den lejlighed. Indledningsvis vil jeg imidlertid gerne oprigtigt lykønske den samlede EU-delegation, som deltog i denne konference.
Det britiske formandskab og Kommissionen ydede hver især et vigtigt bidrag til det positive resultat, der blev nået i Montreal. Vi prøvede også fra den parlamentariske delegations side oprigtigt at yde vores bidrag. Den omstændighed, at vi kunne optræde i enighed, var efter min opfattelse afgørende i Montreal. Konferencen blev en succes, og i klimaresolutionen gives der udtryk for vores tilfredshed med, at der indledes en dialog om den fremtidige klimapolitik.
I beslutningsforslaget ser man fremad mod den anden forpligtelsesperiode efter 2012 og hilser USA's tilslutning velkommen, om end vi fortsat stiller os kritisk til Bush-regeringens manglende engagement. Der er behov for fornyelse, hvad angår bekæmpelse af klimaændringer, og direktivet om handel med emissionsrettigheder er et vigtigt vidnesbyrd om EU's engagement og fortjener fortsat vores fulde støtte.
Montreal-konferencen bragte godt nyt. Men vi har i de seneste uger også været vidne til dårligt nyt, nemlig følgerne af energiforsyningsvanskelighederne, eller gaskrisen, mellem Ukraine og Rusland. Konflikten er et skoleeksempel på den situation, EU ikke ønsker at stå i, nemlig en fortvivlende afhængighed. Konflikten viser endnu en gang, at EU bør indbygge en garanti for forsyningssikkerhed. Forsyningssikkerhed opnår vi i EU kun ved at føre en ambitiøs politik, en fælles bæredygtig energipolitik, som beror på forsyningssikkerhed, diversifikation og energibesparelser.
En sådan politik vil kun lykkes, hvis der gøres store fremskridt på alle områder. Der er mere end nogensinde før behov for en miljøteknologisk indsats, og der er behov for en seriøs indsats for at inddrage udviklingslandene i denne forbindelse. Kun hvis der føres en ambitiøs politik, kan EU gøre sig fri af den negative afhængighedssituation og sikre, at den globale opvarmning fortsat begrænses til to grader. Kære kolleger, vi har stillet tre ændringsforslag, som vi beder Dem støtte. De vedrører miljøteknologi, energikrisen og udviklingslandene. 
Chris Davies,
   Hr. formand, jeg har siddet i nationale parlamenter, hvor tidsplanen for dagsordenens forhandlinger blev fulgt til punkt og prikke, og Parlamentets manglende evne til at tage sig sammen betyder, at jeg er tvunget til at undskylde over for kommissæren, fordi jeg bliver nødt til at forlade mødet før hans afsluttende bemærkninger.
Ifølge dagens udgave af har videnskabsmand James Lovelock erklæret, at det helt ærligt allerede er for sent. Multiplikatoreffekten vil betyde, at klimaændringerne vil accelerere hurtigere, og der er meget lidt, vi kan gøre. Når man i Det Europæiske Miljøagenturs rapporter læser, at gletschere i Schweiz flyttede sig 10 % tilbage på kun ét år i 2003, tænker man, at han måske har en pointe, og at det blot ikke er gået op for os, hvad der er ved at ske. Her befinder vis os så i denne fantastiske, energikrævende bygning, hvor vi drøfter, hvad der kunne være civilisationens undergang.
Mødet i Montreal var vellykket, men kun relativt set. Jeg er fuldstændig klar over, at De bærer en tung byrde, hr. kommissær. Jeg kan ikke komme i tanke om ét enkelt menneske i hele verden, der har et større direkte ansvar for at foreslå løsninger med sigte på at bringe verden videre, at bringe den økonomiske blok og dermed verden videre. De begrænses af latterlige politikker - vi subsidierer stadig produktionen af kul - og økonomiske hensyn prioriteres højt, hvilket de nødvendigvis skal, men til tider til skade for vores forsøg på at løse disse problemer. Jeg opfordrer Dem derfor på det kraftigste til at være modig og ambitiøs.
Lad os ikke foregive, at ordningen for handel med kvoter for drivhusgasemissioner på en eller anden måde vil begrænse emissionerne fra luftfarten i betydelig grad. Der er brug for yderligere foranstaltninger. Vi skal have indført beskatning af flybrændstof. Hvis vi skal træffe foranstaltninger over for bilfabrikanter, bliver vi nødt til at fastlægge obligatoriske mål for CO2-emissioner. Vi bliver nødt til at køre i små biler. Det er latterligt, at verden går til grunde, fordi nogle mennesker ønsker at køre omkring i gigantiske biler.
Jeg opfordrer Dem på det kraftigste til at gå foran, hr. kommissær. Forskellige regeringer vil altid klage og kritisere Dem, men de har brug for Dem. De vil dæmpe deres ambitioner, men medmindre De sigter højt, bliver resultaterne nødvendigvis meget små. 
Satu Hassi,
   Hr. formand, mine damer og herrer, der er ikke ret meget tid til denne debat og således også til at forebygge klimaændringer. Forskerne er meget bekymrede over den hastighed, hvormed klimaet ændrer sig. De er bekymrede over, hvilken slags verden deres børn, vores børn, kommer til at leve i. De siger, at mennesket højst har 10 år til at reducere emissionerne, eller som Chris Davies sagde, måske er det allerede for sent.
I Montreal blev man kun enige om, at der ville blive indledt forhandlinger om fremtidige reduktioner. Vi ved alle, at USA er urostifteren, når det drejer sig om beskyttelse af klimaet. EU har nu et stort ansvar. Dets rolle som leder skal derfor præciseres. På den næste klimakonference har Finland, som førte en meget vag linje i Montreal, formandskabet for EU. Nu skal vi smøge ærmerne op. Finland og Østrig bør samarbejde med Kommissionen om at udarbejde et entydigt EU-forslag til andre lande. Vi skal have et program for EU's egne emissionsreduktioner for 2020-2050. Virksomheder har også brug for et sådant program. For at de kan investere klogt, skal de kunne beregne værdien af deres investeringer og prisen på deres emissioner i de kommende år. 
Kartika Tamara Liotard,
   Hr. formand, efter min opfattelse bør vi i langt højere grad fremme den offentlige transport. En anden løsning er, som det allerede er anført i et tidligere indlæg, en miljøafgift på luftfartssektoren. Hvorfor skal flybilletter kunne sælges så billigt? Folk med gennemsnitsindkomster har som oftest alligevel ikke mulighed for at benytte sig af flytransport, og man kan derfor udmærket lægge mærkbare afgifter her, da det er til fordel for klimaet.
Endvidere finder jeg det virkelig skandaløst, at atomenergilobbyen til stadighed misbruger spørgsmålet om klimaændringer til på ny at bringe sig selv på banen. Opmærksomheden bør i forbindelse med klimaændringer først og fremmest være rettet mod virkeligt bæredygtige alternativer. Montreal-konferencen var ganske vist en beskeden succes, men langtfra nok efter min opfattelse. EU bør netop af den grund sende et stærkt signal om, at vi har til hensigt at fortsætte kampen mod klimaændringer. 
Inese Vaidere,
   Mine damer og herrer, i betænkningen om en reform af FN anerkendes klimaændringer som en af de største trusler mod den globale sikkerhed. I Kyoto-protokollen er anvendelsen af vedvarende energikilder blevet fremhævet, men for at den positive udvikling kan fortsætte, skal EU vise mere initiativ med hensyn til den videre udvikling af disse energikilder både i Europa og i resten af verden.
Kyoto-protokollens ikrafttrædelse efter at Den Russiske Føderation har ratificeret den, er en positiv udvikling, men for at begrænse klimaændringerne er det også nødvendigt at inddrage USA, da det er ansvarligt for en fjerdedel af de samlede emissioner. Efter min mening bør USA samtidig sætte mere fokus på energieffektivitet og bevaringsforanstaltninger. Adskillige højt udviklede lande kan nå målene i Kyoto-protokollen af grunde, der ikke har forbindelse med klimapolitik. Vi skal imidlertid også tage højde for den hurtige udvikling i f.eks. Kina og Indien, som huser en tredjedel af verdens befolkning, og hvor det er vigtigt at finde en balance mellem behovene i forbindelse med udvikling og miljøbeskyttelse.
Jeg vil opfordre Kommissionen til at være særlig opmærksom på uoverensstemmelsen mellem løfterne i Kyoto-protokollen og de skridt, der tages for at opfylde dem. Jeg opfordrer også Kommissionen til sammen med Parlamentet og Rådet at udforme og aktivt forsvare en EU-strategi i forhandlinger i FN-foraene om Kyoto-protokollens fremtid og forpligtelser efter 2012. 
Andreas Mölzer (NI ).
   - Hr. formand, som vi ved, har den verdensomspændende industrialisering og den eksplosive befolkningstilvækst igangsat truende klimaændringer, men også forandringer i naturen bidrager hertil. Vi ved også, at det ikke længere kan stoppes, heller ikke hvis koncentrationen af drivhusgasser straks stilles på nul.
I 2005 fandt voldsomme katastrofer sted, hvor naturen viste, hvad den er i stand til. Disse katastrofer er muligvis kun en forløber for, hvad vi måske skal regne med vil ske ofte i fremtiden.
Trods de massive skader i USA og Australien er disse lande ikke i stand til at gennemføre Kyoto-protokollen endeligt. Her skal vi øge presset betydeligt på de seks lande, der er ansvarlige for næsten 50 % af produktionen af drivhusgasser på verdensplan.
Men vi er ikke væsentligt bedre i Europa, hvis vi lovpriser atomkraft som et Kyoto-venligt alternativ. Hvis vi ikke snart begynder at tage vores udviklede miljøvenlige fremdrifts- og energiteknologier i brug, sætter en stopper for overforbruget af vand og stryger støtte til transporter på kryds og tværs gennem Europa, fordømmer vi vores børn og børnebørn til et liv i permanent miljømæssig undtagelsestilstand.
Edite Estrela (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg var medlem af Parlamentets delegation til Montreal-konferencen, og jeg var personligt vidne til den indsats, som kommissær Dimas og det britiske formandskab gjorde for at nå til en aftale, som måske ikke var ideel, men meget fornuftig. Selv om USA's regering endnu en gang skabte en masse problemer lige til sidste øjeblik, var det alligevel fornuften, der sejrede.
Desværre vil USA's regering ikke forstå, at Kyoto-protokollen ikke er et problem for økonomien. Som Bill Clinton så rigtigt sagde i Montreal, er miljøvenlige teknologier og energiformer en ny økonomi, der vil skabe nye forretningsmuligheder og nye arbejdspladser. Ifølge en rapport fra Det Europæiske Miljøagentur har Europa i de sidste to år oplevet en klimaændring i en målestok, der ikke har været set i 5.000 år. De fire varmeste registrerede år var 1998, 2002, 2003 og 2004. Hvis vi fortsætter i det tempo uden at gøre en reel indsats, vil den globale opvarmning få isen til at smelte på den nordlige halvkugle og få ørkenen til at brede sig på den sydlige halvkugle.
Det er tvingende nødvendigt, at vi går videre, og at vi gør mere for at opfylde Kyoto-protokollen. Ifølge professor Jacqueline McGlade er vi nødt til gradvist at gå væk fra skat på arbejde og investere mere i skat på forurening og ineffektiv brug af materialer og jord. Det er også nødvendigt at ændre den måde, som vi yder støtte på til transport, bolig, energi og landbrug. Vi har brug for støtte, som fremmer bæredygtig praksis og effektive teknologier.
Er vi modige nok til at gøre den nødvendige indsats? En ting er vis: Hvis ikke vi handler med det samme, sætter vi vores børns fremtid på spil.
Carl Schlyter (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, Stavros Dimas, De har den vigtigste opgave af alle kommissærer. Lykkes det ikke for Dem, lykkes det ikke for Kommissionen. De er hr. Barrosos guide. Det er i dag, at vi erkender, at det er et klimakaos, vi står over for. Det går ikke at forhandle med moder jord. Vi er gæster i hendes hus, og vi skal følge hendes regler. Derfor skal vi hurtigt begrænse udslippet.
Vi skal indføre kuldioxidafgifter på produkter fra lande, som ikke opfylder Kyoto-protokollen. Det vil skabe pres med henblik på en bedre politik i USA og Australien. Lande, som ikke tager ansvar for klimaet, skal ikke kunne være parasitter på vores jord. Den nuværende økonomiske politik og handelspolitik er mislykket og skaber klimakaos og ødelæggelse i stedet for lykke og velstand.
Det haster med at klare dette. Vi har brug for handelsregler, som følger jordens regler, ikke kortsigtede lobbyisters. Man kan ikke føre processer mod klimakaoset. Vi har brug for kuldioxidafgifter på import, flyafgifter, bedre regler for bilernes udslip, en bedre transportpolitik og en bedre handelspolitik. Først da kan vi tage hånd om vores jord. 
Stavros Dimas,
   Jeg vil komme med korte bemærkninger. Jeg er helt enig i, at klimaændringer er et af de alvorligste, om ikke det alvorligste problem, verden står over for i dag.
Selvfølgelig er klimaændringer, som jeg gentagne gange har understreget, en af hovedprioriteterne for Kommissionen, og særlig for mig.
Selvfølgelig har vi hele tiden kæmpet for at nå de mål, vi satte os i begyndelsen af året i Kommissionens meddelelse, som Parlamentet også vedtog, og i hvilken de relevante henstillinger med hensyn til at vinde kampen mod klimaændringer blev fremført.
Denne meddelelse var det hoveddokument, i hvilket de relevante argumenter som dannede grundlag for den overordnede drøftelse, der mundede ud i Montreal-aftalen, blev anført - og ikke kun i Montreal, men også under de mellemliggende drøftelser i Det Europæiske Råd, i Gleneagles på G8-topmødet, i Bonn og under andre drøftelser før konferencen i Montreal.
Det viser derfor, hvor vigtigt EU's bidrag var både i form af denne meddelelse og de forskellige foreløbige drøftelser på bilateralt niveau med lande såsom Indien, Kina og med andre lande, der udvikler sig hurtigt, f.eks. Mexico og Brasilien, som udleder store mængder kuldioxid, i det tillidsklima, vi opdyrkede hele tiden for at opnå dette vellykkede resultat.
Vores ambitioner var selvfølgelig meget større - og er meget større - men på grundlag af traktaterne, som jeg sagde tidligere, var det en succes.
Der er stadig lang vej tilbage, og jeg er enig i, at vi allerede i dag oplever klimaændringer. Temperaturen er allerede steget med 0,7° C, og mange af de fænomener, vi nu oplever, skyldes klimaændringer.
Som jeg sagde tidligere, oplever vi forskellige vejrfænomener, f.eks. orkaner, langvarige tørker eller oversvømmelser i andre dele af verden, som er i overensstemmelse med videnskabsmænds forudsigelser vedrørende klimaændringer. Det er ikke sikkert, at alle disse begivenheder er forbundet med, eller at vi kan forbinde dem direkte med klimaændringer, men falder under videnskabsmænds generelle forudsigelser.
Naturligvis får det fænomen, vi oplever i dag, nemlig at gletscherne smelter både i Alperne og på den nordlige polarkreds, Golfstrømmens eventuelle retningsændring, stigningen i vandstanden og en række andre fænomener alvorlige følger for hele menneskehedens liv og sundhed og for miljøet og økosystemerne. Disse følger bliver meget større i de meget fattige lande, som ikke har midler til at klare disse konsekvenser.
Vi har derfor en uhyre stor forpligtelse og pligt til at gøre noget ved klimaændringer. EU er absolut den globale leder i dette spørgsmål. Vi gør ærlig talt en indsats, og vi håber, at vi kan overtale lande, som ikke viser vilje til at samarbejde, f.eks. som tidligere nævnt USA, der for tiden udleder mere kuldioxid end noget andet land, til at følge denne vej.
Jeg er overbevist om, at alle disse lande, særlig udviklede lande, i en ikke for fjern fremtid vil følge efter. Vi ønsker selvfølgelig også, at udviklingslandene skal bidrage på deres måde i overensstemmelse med FN's princip om fælles, men differentieret deltagelse, til at bekæmpe drivhuseffekten.
Jeg tror oprigtigt, at vi sammen med Dem, med Deres hjælp, som vi har uopsætteligt brug for, bliver i stand til at løse dette store problem for hele verden. 
Formanden.
   - Jeg har modtaget et beslutningsforslag(1), jf. forretningsordenens artikel 103, stk. 2.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag. 

