Systém střednědobé finanční pomoci platebním bilancím členských států - Finanční pomoc členským státům (rozprava) 
Předsedající
Dalším bodem je společná rozprava o
zprávě, kterou předkládá paní Berèsová jménem Hospodářského a měnového výboru o návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se mění nařízení (ES) č. 332/2002, kterým se stanoví systém střednědobé finanční pomoci platebním bilancím členských států - C6-0389/2008 -;
prohlášení Komise o finanční pomoci členským státům.
Pervenche Berès
zpravodajka. - - (FR) Pane předsedající, podle tohoto zvláštního názvu každý usuzuje na význam rozpravy, kterou zde dnes večer vedeme v návaznosti na žádost Maďarska o finanční prostředky, která byla nejprve učiněna vůči Mezinárodnímu měnovému fondu (MMF). Evropská unie tuto záležitost prozkoumala a prověřovala podmínky, za jakých by mohla podpořit jeden z členských států.
Je pravda, že členové Hospodářského a měnového výboru řešili, proč se Maďarsko nejdřív obrátilo na MMF. To je otázka pro Maďarsko jako zemi, jako několikaletého člena Evropské unie, a také pro orgány Evropské unie, protože jsme očividně nebyli schopni dostatečně vytvořit atmosféru důvěry, atmosféru solidarity, atmosféru spolupráce, aby si země jako Maďarsko ve své obtížné situaci mohla uvědomit, že prvním okruhem solidarity, prvním okruhem spolupráce by měla být Evropská unie.
Věřím, že díky plánu pro systém pomoci platebním bilancím podle článku 119, kterého jsme dosáhli iniciativou Komise a pana Almunii, kterým děkuji, bude možno nalézt vhodné společné řešení společně s MMF
Nejspíš si všichni myslíme, že situace Maďarska není bohužel ojedinělým případem a že musíme určitým způsobem vytvořit zálohu, díky které bude Evropská unie moci plnit takové požadavky.
V usnesení, které jsme přijali v Hospodářském a měnovém výboru a které snad podpoří i zítřejší plenární zasedání, žádáme Komisi, aby prověřila, zda a jak mohly banky členských států Unie této situaci přitížit. Věřím, že to je pro Evropský parlament do diskuse, která nás čeká, důležitá informace, kterou bezpochyby bude pak zkoumat skupina Jacquese de Larosièra.
Řekli jsme také že si v podstatě myslíme, že účelem návrhů Rady bylo zvýšení úrovně pomoci na danou hranici, kterou jsme přijali ve víře, že to možná nebude poslední diskuse, kterou budeme na toto téma mít s Komisí. V této fázi si uvědomujeme, že se jedná o základ pro dohodu v jednáních s Radou, a proto to akceptujeme.
Do budoucnosti doufáme, že Evropská Komise, Rada a Parlament tyto částky řádně schválí, protože v roce 2002, když Evropský parlament hlasoval o měrnici, kterou nyní pozměňujeme, požadovali jsme řádnou revizi. Očividně a naneštěstí jsme měli pravdu. Proto vás k ní nyní vyzýváme znovu, pane komisaři, a věřím, že je oprávněné žádat, aby byla tímto způsobem provedena.
Nakonec jsem v Hospodářském a měnovém výboru vyzývala k tomu, aby nám nástroje a postupy podle článku 100 Smlouvy umožnily jednat tak, abychom podpořili některé státy na širším základě, nejen v souvislosti s problémy platebních bilancí. Hospodářský a měnový výbor mne v tom ovšem bohužel nepodpořil, ale využiji své pozice zpravodajky a vyzývám Komisi, aby prověřila mechanismy, které nám Smlouva nabízí, a které jsme zatím nedokázali plně využít.
Joaquín Almunia
Pane předsedající, paní Berèsová, dámy a pánové, když zakladatelé navrhovali Římskou smlouvu, dokázali předvídat a do jednoho článku zahrnuli mechanismus pomoci členským státům, jejichž platební bilance jsou vážně ohroženy.
Toto předvídání v článku Římské smlouvy prošlo přes úspěšné reformy a je nyní součástí článku 119 současné Smlouvy. Po letech neužívání využila nyní tento princip Komise, aby pomohla členským státům, které potřebují nutnou pomoc, jmenovitě Maďarsku.
Tento článek Smlouvy rozvinula úprava z roku 2002, kterou jsme použili v případě Maďarska a jejíž pozměnění nyní navrhujeme, pokud jde o maximální výši částky, kterou je možné mít k dispozici pro pomoc členským státům nacházejícím se v takových obtížích.
Včera jsme v této sněmovně hovořili o deseti letech hospodářské a měnové unie. Dnes odpoledne jsme hovořili o hospodářské situaci. Včera a dnes znovu jsme hovořili o problémech, které tato situace způsobila, a bohužel existují členské státy EU, které leží mimo eurozónu a jež makrohospodářská a finanční nerovnováha přivedla do zranitelné situace, určované tržními tlaky.
V případě Maďarska a v souvislosti s těmito obtížemi se maďarské úřady v určitou chvíli obrátily na Mezinárodní měnový fond (MMF). Těsně po navázání kontaktu s MMF se obrátily na Evropskou komisi.
Jak jsem řekl maďarským úřadům, od členského státu to nebyl dobrý postup. Logickým postupem by bylo spojit se nejdřív s evropskými úřady a poté, pokud by to bylo nezbytné - což v případě Maďarka nepochybně bylo - společně kontaktovat MMF.
Musím vám všem říci, že MMF a jeho generální ředitel, pan Strauss-Kahn, jsou naprosto otevření této spolupráci mezi MMF a Evropskou komisí, evropskými úřady a členskými státy EU, které jsou členy eurozóny a potřebují přístup i k pomoci, kterou poskytuje MMF.
Co se týče Maďarska, jednali jsme ve spolupráci. Ačkoli postup nezačal správně, konečný výsledek byl díky spolupráci dobrý. Evropská unie poskytne Maďarsku 6 500 milionů EUR v rámci balíčku globální pomoci v hodnotě 20 000 milionů EUR. Stejný přístup, ovšem se správným postupem - nejdřív kontaktem s evropskými úřady a poté společným kontaktováním MMF - nyní používáme v případě jiné země.
Situace se ovšem stává tak obtížnou, že to možná není poslední případ, nebo bychom měli alespoň být připraveni, že budou následovat i jiné případy, jiné členské státy, které potřebují tento druh pomoci. Proto jsme zároveň s předložením návrhu Radě na pomoc Maďarsku podle článku 119 Smlouvy a nařízení z roku 2002 předložili i návrh na navýšení nejvyšší částky pomoci stanovené nařízením z roku 2002 na 25 000 milionů EUR.
Doufáme, že tyto fondy nebudeme muset využít, ale tuto možnost nemůžeme vyloučit. Pokud je budeme muset využít, musíme prokázat naši solidaritu, stejně jak to udělali naši otcové, když zakládali Římskou smlouvou v roce 1957, a musíme také počítat s možným navýšením nejvyšší částky nad 25 000 milionů EUR, pokud to bude nezbytné. V návaznosti na chci Parlament požádat, aby při projednávání této otázky v budoucnosti, pokud se to ukáže jako nezbytné, prokázal stejnou vůli, jaká zde k mému potěšení panuje dnes. Požádal bych Parlament, aby k pomoci, která bude kvůli své povaze a vlastnostem naléhavá, vydal své stanovisko rychle a pružně.
V návrhu usnesení, předloženém Parlamentem a také v rozpravě o návrhu na navýšení maximální částky na pomoc platebním bilancím je několik prvků, se kterými souhlasím. Patří k nim obavy o zranitelnost některých našich členských států a vědomí toho, že je třeba posoudit, jak můžeme chránit sebe a chránit ty členské státy, které postihla jejich zranitelnost, což je třeba případ Maďarska, ke kterému se ovšem mohou přidat i další členské státy.
Musíme tuto obranu stability hospodářství a finančních pozic členských států sladit s volným pohybem kapitálu a s principy, na kterých je založen vnitřní trh. Musíme si však být vědomi toho, že musíme reagovat na zbytečné riskování a situace, ve kterých mohou určité soukromé zájmy ohrozit nadřazené zájmy občanů členských států a hospodářskou a obecnou bezpečnost našich států.
Vzal jsem plně na vědomí doporučení obsažená v tomto návrhu usnesení. Budeme o nich v Komisi hovořit a podáme o našich závěrech zprávu Hospodářskému a měnovému výboru. Jak také řekla paní Berèsová, předáme informace panu De Larosièrovi tak, aby mohla jeho skupina předložit své závěry v rámci časového období vyhrazeného pro její práci, tedy do března.
Zsolt László Becsey
jménem skupiny PPE-DE. - (HU) Děkuji vám za slovo, pane předsedající. Skutečnost je taková, že čelíme smutné situaci, neboť musíme hovořit o požadavku na okamžitou pomoc. I přesto bych řekl, že jsme zaznamenali úspěch, a to díky tomu, že Evropská unie po dlouhém hledání - které zdaleka nebylo jednoduché - konečně našla článek 119 a právní základ, podle kterého může takovou pomoc poskytnout. Po dlouhou dobu, jak to naznačovaly zprávy z Maďarska, nemohla Unie pro takovou pomoc právní základ najít.
Než budeme pokračovat, posuďme, jaké jsou pro ni důvody. Jedním důvodem je sbližování - o kterém jsme jednali včera - nebo spíše jeho nedostatek. V posledních letech nezískaly kapitálové pohyby z východu na západ v rámci EU žádné nové investice a v důsledku toho dochází k obrovskému odtékání kapitálu z východních členských států do těch západních. Znamená to, že čelíme pokračující nerovnováze platebních bilancí, která mimo jiné bude bránit skutečnému sbližování.
Další problém je zjevná neúplnost systému dozoru, protože země, které nepoužívají euro, mohou jednoduše vést své dluhy v zahraniční měně. Pokud jsem slyšel správně, neměla Evropská unie dosud plnou pravomoc - i když podle mne na to má hlas - aby těmto zemím řekla "buďte opatrní, nedovolte občanům a podnikům, aby se nekonečně a nerozumně zadlužovali v zahraničních měnách, protože to by jim mohlo být na obtíž v okamžiku krize", a tento problém skutečně nastal.
Proto musí být dozor rozšířen, aby se vztahoval i na to, a tak se mělo stát již dávno předtím, řekněme aby Komise měla ve střední a východní Evropě silný hlas a mohla zde otevřeně hovořit.
Nyní nastala krize. Maďarská vláda nejdřív ze strachu běžela k Mezinárodnímu měnovému fondu (MMF), to tedy víme, ale říkají, že se samozřejmě snažili kontaktovat i EU a že se EU soustavně snažila nalézt právní podklad. Vláda také říká, že neměli dostatečnou kapacitu na vyhodnocení krize. Říkám tedy - vytvořme ji. Nemělo by tomu být tak, že se všichni, kdo potřebují vyhodnotit krizi, musí spolehnout na MMF. Co si o nás pomyslí okolní svět, pokud se na záchranu členských států s 1-1,5 milionu obyvatel před nerovnováhou platebních bilancí budeme snažit použít prostředky MMF?
Krizové mechanismy nebudou fungovat, pokud musí systém v době krize zabránit odtékání kapitálu ze země mimo eurozónu, například v měnové oblasti, když v tu chvíli začíná odtékání skutečně působit. Ani Evropská centrální banka nemůže moc dělat, protože i navzdory krytí ve forintech nechce ve skutečnosti pomoci s problémem likvidity, protože banky nebyly silně zadlužené, a to i přesto, že celé Maďarsko potřebovalo likviditu v zahraniční měně.
Co se týče zprávy Maďarska, rozbor z roku 2006 začal zlepšující se situací. Trochu mi to připomíná Černobyl v roce 1986, kdy hned první den všichni prohlašovali že je vše v pořádku a poté se situace jen zlepšovala. Nakonec jsme se báli, že dospějeme až k popření záření. I v tomto případě všichni zapomínají. Začali jsme s tím, co se stalo do roku 2006, a od té doby je zde silně nedostatečný dozor nad toky měny.
Toto nejvyšší množství 25 miliard EUR, ke kterému se zavazujeme, se mi zdá velmi nízké. Od počátku počítá tento návrh s tím, že chceme pracovat s MMF, i když je těžké představit si děsivější situaci, než je spoléhání se na MMF.
Je samozřejmě velmi důležité, aby se zapojoval Evropský parlament, a zároveň aby jednal rychle. Podle mne se nyní oboje děje a jsem za to Komisi i Parlamentu vděčný. Přesto bych znovu zdůraznil, že bychom měli vytvořit mechanismus, kterým bychom předešli návratu různých nepříjemností, které se udály v souvislosti s Maďarskou krizí a které nijak nenapomohly zvýšit prestiž Evropské unie ve střední a východní Evropě. Děkuji vám za slovo, pane předsedající.
Szabolcs Fazakas
jménem skupiny PSE. - (HU) Děkuji vám za slovo, pane předsedající. Pane komisaři, dámy a pánové, nejsem členem Hospodářského a měnového výboru, dovolte mi k záležitosti přistupovat z jiného pohledu. Americká krize z loňského roku dostihla letos Evropu a naše finanční trhy, v jejichž stabilitu jsme doufali, byly otřeseny v samých základech.
Místo vymýšlení řešení sjednocené EU jsme byli schopni krizi řešit až po dlouhém otálení, a to jednotlivou a sladěnou odpovědí, která stojí několik miliard eur za každou zemi. Tato jednotlivá vnitrostátní řešení nemohou být způsobem, jakým lze zvládnout krize v nových členských státech EU, které nejsou schopny samostatně manipulovat s miliardami eur. Původně tyto země doufaly v to, že jelikož se jejich banky nezapletly do pochybných spekulativních zámořských transakcí, nemůže je mezinárodní úvěrová krize postihnout.
Nedostatek likvidity a krize důvěry, které doprovázely mezinárodní finanční krizi, nicméně zásadně otřásly financemi těch států, které závisí na zahraničních úvěrech, a na těchto finančních turbulencích se podílely i spekulativní útoky zahraničních měn. Za této situace bylo nutné, aby nové členské státy obdržely od Evropské unie nejen morální, ale i konkrétní hmatatelnou finanční pomoc, a pro EU je důležité zahrnout pod ochranu i ty země, které se zatím nepřipojily do eurozóny.
Nejedná se jen o solidaritu, vycházející ze základních evropských hodnot, ale o společný evropský zájem na vyvarování se dominovému efektu tím, že zabráníme insolvenci každé jednotlivé banky - neřku-li celých zemí.
S ohledem na to nyní sledujeme zvýšení pomoci z 12 na 25 miliard EUR. Evropská centrální banka poskytla v této souvislosti krizí peněžních trhů nejvíce postiženému Maďarsku záchranný balík 6,5 miliard EUR. To je velmi spravedlivé a důstojné řešení, jelikož Maďarsko bylo po desetiletí nejen průkopníkem reforem a evropského sjednocení, ale od loňského roku také v rámci programu sbližování, přijatého v roce 2006, snížilo svůj asi 10% schodek rozpočtu na polovinu; tento program je od té doby průběžně zaváděn a letos byl schodek snížen na 3 %.
V rámci procesu konsolidace, jehož pokračování EU vyžaduje, je nutná pomoc mezinárodních finančních orgánů. V důsledku finanční a úvěrové krize čelí hospodářství celého světa obtížím; ale jednotlivé členské státy se s nimi snaží bojovat jejich vlastními nástroji a v souladu s vlastními konkrétními zájmy. Aby nebyly nové členské státy, které takové nástroje k dispozici nemají, v tomto procesu znevýhodněny, a aby Evropa byla schopna společně odolat krizi, není zapotřebí jen sladit současné kroky, ale také přijmout společnou evropskou strategii pro řešení hospodářské krize.
Doufám, že balíček finanční záchrany položí první příčku tohoto žebříku, a ve chvíli, kdy bude přijat, budeme schopni soustředit všechny naše síly na společné vyřešení krize skutečného hospodářství. Děkuji za slovo.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
Pane předsedající, ve svém vystoupení za skupinu UEN o nařízení Rady, kterým se zavádí systém střednědobé finanční pomoci platebním bilancím členských států EU, bych se chtěl soustředit na následující otázky: první je to, že situace na světových finančních trzích má stále větší negativní dopad na skutečné hospodářství, v důsledku čehož je v roce 2009 odhadován propad HDP ve Spojených státech a mnoha nejrozvinutějších státech Evropské unie.
Druhou věcí je to, že jelikož tyto země představují pro nové členské státy hlavní trh, ohrožuje to jejich hospodářský růst, a záporně to tak ovlivní jejich platební bilance. Třetí věcí to, že jelikož se nacházíme v této situaci, musíme plně podporovat navýšení maximálního množství finanční pomoci Společenství na 25 miliard EUR pro každý členský stát mimo eurozónu, protože jen tak vysoké množství může zaručit účinnost jakékoliv pomoci poskytované Společenstvím.
Čtvrtou je pak to, že protože členské státy mimo eurozónu potřebují okamžitou finanční pomoc, musí Rada, Evropská komise a Parlament jednat dostatečně rychle, protože jinak nezabrání ztrátě důvěry ve svou účinnost.
Pátou a poslední věcí je to, že vítáme rychlou reakci Evropské komise na maďarské finanční potřeby, k níž došlo i přesto, že Maďarsko se jako první obrátilo na Mezinárodní měnový fond a nikoli Evropskou komisi.
Nils Lundgren
jménem skupiny IND/DEM. - (SV) Pane předsedající, pane komisaři, dámy a pánové, když jsem studoval téma, o kterém nyní vedem rozpravu, tedy problém platebních bilancí, cítím se jako Marcel Proust v "Hledání ztraceného času". Přístup k tomuto problému má příchuť padesátých a šedesátých let.
Problém s platebními bilancemi? Pro něj jsme vyhradili 25 miliard EUR. Proč bychom proboha měli dělat něco takového? Je to něco, co dnes děláváme? Cílem tohoto opatření jsou, pokud jsem porozuměl, ty země, ty chudé země, které sice jsou v EU, ale nejsou v měnové unii a které potom mohou potřebovat být zachránění před osudem horším než smrt: problémem s nerovnováhou platební bilance. Tu ovšem vytvořila samotná Evropská unie. To, o čem hovoříme, ve skutečnosti už neexistuje.
Má země, Švédsko, je součástí EU a oddaně ji podporuje, provádí všechna rozhodnutí mnohem lépe než většina jiných zemí, ale součástí měnové unie jsme se nestali. Podle mne moudře. Pokud by měly ve Švédsku nastat problémy, nastaly by i problémy s platební bilancí? Odpověď je samozřejmě ne. Samozřejmě je možné si představit, že by Švédsko přestalo zvládat své hospodářství a zažilo mnohem větší míru inflace a zvýšení platů než jiné země. Co se stane pak? Dostaneme se do problému s nerovnováhou platební bilance? Nikoli, švédská koruna klesne a vyváží to. To je všechno, co se stane. To je i případ jiných zemí ve stejné situaci, například Spojeného království.
O jaký problém se tedy pak jedná? Jedná se o to, že pokud jsou tyto země členy Evropské unie - což by měly být - ale nejsou členy měnové unie - což by neměly být - potom jsou nuceny, tedy vy to tak chcete, držet pevný výměnný kurz s eurem. Nejhorším scénářem je, že by byly nuceny držet pevný výměnný kurz s vašimi nejvýznamnějšími obchodními partnery. Je jasné, že pokud země nezvládá spravovat své hospodářství, zažije vyšší míru inflace nebo utrpí strukturální zhoršení ve svém nejvýznamnějším vývozním odvětví, vývoz klesne a dovoz vzroste. Otázkou tedy je, jak to zaplatit?
Jsme nicméně v naprosto uměle vytvořené situaci. Pro země, které nejsou členy měnové unie, je dokonale ve starém stylu zvolit si pevný výměnný kurz a pak potřebovat pomoc Mezinárodního měnového fondu, Evropské unie či kohokoli jiného. Proč by se to proboha mělo takto dít? Je to forma hospodářské politiky, která je naprosto neplatná. Buďto se země připojí k měnové unii - což, souhlasím, může být někdy dobré - a nebo zůstane mimo, stojí na svých dvou nohách se svou vlastní nezávislou měnovou politikou a stará se o sebe sama. Pokud se o sebe země stará sama, pak se jí nic takového nestane. Pokud se nezvládne sama spravovat, její měna klesne a kompenzuje to. Ani to není nijak nebezpečné.
Proto bych rád poukázal na to, že zatímco hovoříme o tom, zda bychom pro tyto účely měli vyhradit 25 miliard EUR, je to účel, který ve skutečnosti není nezbytný. Je to problém, který jsme si zavinili sami, nebo spíš který jste zavinili vy. Skončete ho. Členské země EU, které nevstoupily do měnové unie, by si měly zachovat režim plovoucího směnného kurzu. Potom tento problém zmizí sám.
Sergej Kozlík
(SK) Výška limitu pro vzájemnou pomoc členskému státu Evropské unie, který není členem eurozóny a má problémy v platební bilanci a nebo mu v této souvislosti hrozí vážné problémy v důsledku celkové nerovnováhy jeho platební bilance, je 12 miliard EUR. Příklady Dánska a Maďarska ukazují, že důsledky finanční krize na některé státy mají takové rozměry, že v případě nastoupení krize ve větších státech by tento limit byl nedostatečný.
Proto chci zdůraznit, že primárním důvodem pro zvýšení tohoto limitu nepokládám ani rozšíření Evropské unie ani větší počet států mimo eurozónu, jak je uvedeno v důvodové zprávě. Je třeba uvažovat to, že finanční problémy v některých členských státech jsou hlavně odrazem nejednotné hospodářské a sociální politiky. Tyto problémy jsou dále násobené a prohlubované finanční krizí a tím zvyšují tlak na zvýšení objemu pomoci. Takovým typickým příkladem je právě Maďarsko.
Podporuji zvýšení limitu střednědobé pomoci na 25 miliard EUR. Podporuji však i stanovisko Evropského parlamentu, že není zapotřebí ustanovit jednotlivý postup, který by Komisi umožnil přezkoumání tohoto limitu mimo obvyklé rozhodovací postupy. Domnívám se, že takovýto přístup zachovává v systému pomoci vyšší míru opatrnosti a nevylučuje přitom jeho dostatečnou akceschopnost.
Uvádím to proto, že právě Maďarsko je učebnicový příklad, kdy se rozhodující politické síly již nedokáží dohodnout na dlouhodobých ozdravných a reformních opatřeních. Přijetí a provedení těchto opatření by přitom v konečném důsledku mohlo znamenat i nižší dopady finanční krize v této zemi a menší potřebu finanční pomoci ze strany Evropské unie.
Na druhé straně se však musím zastat Maďarska v tom, že nová pravidla finančních trhů nesmí připustit neúměrné přelévání likvidity z dceřiných bank do bank mateřských a že musí zachovat dostatečnou úroveň dozoru národních centrálních bank.
Platí, že kdo rychle dává, dvakrát dává, ale také platí, že kdo rychle bere, ne vždy včas a všechno vrátí. Proto mají jasná pravidla pomoci, podložená i časovým a věcným režimem ozdravných opatření v tomto systému nezastupitelné místo.
Dariusz Rosati
(PL) Pane předsedající, pane Komisaři, dovolte mi začít krátkými reakcemi na dvě tvrzení mých kolegů poslanců. Zaprvé bych chtěl poukázat na to, že nikdo nenutí země mimo eurozónu, aby držely pevný směnný kurz s eurem. Příkladem takové země s plovoucím směnným kurzem je Polsko. Zadruhé bych chtěl říci, že díky nakažlivému účinku může krize postihnout i bezchybnou zemi s dokonalou domácí politikou. Situaci Maďarska samozřejmě z velké části zavinila nesprávná vládní politika, ale Maďarsko bylo také postiženo odlivem kapitálu, který byl výsledkem vnějších příčin a nikoli maďarské situace.
Pane komisaři, chci podpořit návrh Komise. Připadá mi, že bere v úvahu skutečnost že máme všichni jednotný trh a že je situace jednotlivých zemí důležitá pro jiné země. Proto bychom si měli uvědomit pouta, která nás svazují dohromady, a myslet na naše partnery ve smyslu společné odpovědnosti. I tento návrh je výrazem evropské solidarity, která by měla být jednou z našich hlavních hodnot a východiskem pro naše kroky.
Suma 25 miliard EUR navrhovaná Komisí se mi zdá přiměřená, i když samozřejmě může nastat situace vyžadující peněz více, a proto podporuji návrh udělit Komisi právo rozhodnout o přezkoumání maximálního limitu v případě naléhavé potřeby. Podle mne by za takových okolností bylo používání řádného postupu zahrnujícího souhlas Parlamentu či jeho konzultování nepraktické. Předpokládejme třeba, že krize nastane v létě, kdy Parlament nezasedá. Je těžké si představit, že bychom před tím, než poskytneme pomoc příslušnému státu, museli čekat šest týdnů na zasedání Parlamentu. Proto podporuji návrh Komise přiznat jí právo na rychlé navýšení maximálního objemu.
Chtěl bych ale také říci, že návrh postrádá ohled na případné kroky ze strany Evropské centrální banky. Banka schválila Maďarsku půjčku. Tyto kroky by měly být koordinované a podle mne by měl návrh toto hledisko obsahovat. Na závěr si myslím, že by návrh neměl odkazovat na článek 100 Smlouvy. Článek 100 je zaměřen na úplně jiné situace, a proto není vhodné jej slučovat s touto situací.
Edit Herczog
(HU) Děkuji vám, pane předsedající. Pane komisaři, paní Berèsová, Evropa je něco více než jen hospodářské sdružení a může vykazovat rysy silného politického společenství právě díky principu solidarity. Když krize začala, na okamžik se zdálo, že se Evropa hospodářsky a sociálně rozdělí, ale díky rychlým a účinným krokům Komise jsme byli schopni tomu zabránit.
Maďarsko se na Evropskou unii se žádostí o pomoc obrátilo jako první. 20 miliard EUR, které jsme na podporu nebo financování potřebovali, však nebylo možné získat z tohoto jediného zdroje.
Dámy a pánové, ráda bych poděkovala panu komisaři a Evropskému parlamentu za jejich rychlou reakci, za solidaritu našich kolegů, která prokazuje hodnotu toho, být Evropanem. Děkuji vám za pozornost.
Harald Ettl
(DE) Pane přesedající, návrh týkající se změny nařízení o pomoci členským státům, které nejsou členy eurozóny, postiženým těžkými platebními obtížemi na zvýšení maximálního limitu z 12 na 25 miliard EUR, byl předložen na poslední chvíli.
Základním předpokladem pro fungování těchto dočasných opatření je to, aby EU nedělala stejné chyby, jako udělal Mezinárodní měnový fond (MMF), pokud jde o protinabídky. Samotný pan Strauss-Kahn není v MMF zárukou citlivé politiky. Až moc dobře známe šokové terapie pro státy zničené krizemi ve starém neoliberálním stylu.
Také až moc dobře víme, kdo z toho měl zisk. Doufám, že díky nástroji EU, založeném na příkladu Maďarska, dosáhneme více a udržitelnější stability. V souvislosti s Maďarskem si EU musí uvědomit hlavně to, že maďarskému premiérovi, pokud jde o stabilitu a reformní opatření, bránila konzervativní opozice. Maďarsko určitě nedosáhne stability omezováním jen sociálních výdajů, těch sociálních výdajů, které již tak nejsou nijak vysoké; to by jen posílilo eurofobní pravicové populisty. Ano, Maďarsko se ocitlo pod tlakem, hlavně kvůli rychlému poklesu forintu, za což byly částečně zodpovědné i zajišťovací fondy.
V případě Islandu MMF prokázal, že stále prosazuje šokové terapie, například zavedením vysokých základních úrokových sazeb vedoucích ke zhroucení dotčeného národního hospodářství, v tomto případě tedy národního hospodářství Islandu. Pane Komisaři, vezměte prosím v potaz, že nechci, aby se mé sousední Maďarsko propadlo do sociálního konfliktu kvůli opravným opatřením, které stejně jako toto vychází z protinabídek. Maďarsko potřebuje podpůrná opatření na budování důvěry ze strany Evropské unie, která ve výsledku nepomohou jen Maďarsku, ale nám všem.
Paul Rübig
(DE) Pane předsedající, jsem přesvědčen, že se tato rozprava koná skutečně v tu pravou chvíli.
Rád bych vám připomenul, že Maďarsko je zemí, která využila rozpočtový schodek na nejvyšší míru: mínus 5 %. Ukazuje se tak, že stabilita má v této zemi i politické pozadí. Je nesmyslné, abychom v budoucnosti tento stát - a koneckonců se to týká i daňových poplatníků - ponechali napospas nebezpečí, které v sobě skrývají některé podniky. V tomto případě plně souhlasím s panem Ettlem, že nemůžeme daňové poplatníky zatížit riziky zajišťovacích fondů a jejich deriváty, jelikož by to vedlo k omezení kupní síly.
Přesně to v Maďarsku potřebujeme: silnější kupní sílu. Potřebujeme, aby lidé zase investovali do země a společností a aby mohly investovat nejen společnosti, ale především také zaměstnanci, potřebujeme snížení daní. Věřím, že docházím ke správným závěrům. Rozhodující je, aby byly poskytovány dotace, například na opatření v oblasti energetické účinnosti, aby byly vypláceny investiční dotace a aby byly příslušně využívány možnosti progresivních odpisů.
Rád bych požádal pana komisaře Kovácse, který je původem Maďar, aby na evropské úrovni zahájil potřebné iniciativy.
Mairead McGuinness
Pane předsedající, odešla jsem od sledování rozpravy z mé kanceláře, jen abych přednesla připomínku, která má podle mne širší platnost.
V Irsku máme, kvůli finanční krizi, systém zajištění bank, a v EU jsme teď mnohem jednotnější, pokud jde o to, jak k tomuto problému přistupovat. Nyní si ovšem uvědomujeme, že bude třeba naše banky rekapitalizovat, a možná to bude naléhavější, než jsme si původně mysleli. Chtěla bych vyjádřit svou naději, že se tak stane, protože jak řekl předchozí řečník, máme vážný problém. Potřebujeme, aby lidé více utráceli a investovali, ovšem nejsou právě dostupné žádné úvěrové linie. Myslím, že je nejdůležitější, aby se stalo rychle něco, co navrátí bankovnímu systému důvěru a kapitál.
Marian Zlotea
(RO) Pane předsedající, pane Komisaři, dámy a pánové, vítám, že zde máme možnost dnes večer hovořit o tak závažné otázce, jakou je hospodářská krize, která ovlivňuje nejen členské státy, ale celý svět.
Proto musíme pro tento problém najít řešení. Jedním z kroků, které je v tomto případě třeba provést, je vzájemná podpora členských států. Vzhledem k tomu, že chceme, aby se členské státy EU na tento fond obracely v případě nouze, musíme uvítat rozhodnutí, které učinili evropští političtí lídři na summitu, který se konal minulý týden.
Jsem přesvědčen, že je třeba navýšit prostředky evropské finanční pomoci členským státům nejméně na 25 miliard EUR z jednoho důvodu: musíme zachránit toto tržní hospodářství. Než skončím, rád bych vyjádřil svou víru v to, že jak na evropské, tak na světové úrovni přijmeme nezbytná opatření k překonání krize. Musíme nutně nalézt zdroje na odvrácení problémů, kterým budou vystaveni naši občané, například nezaměstnanosti. Všichni přejeme EU hodně štěstí.
Margarita Starkevičiūt
(LT) Ráda bych poděkovala panu Komisaři za vcelku správný postřeh, že je tento problém spojen s otázkou, jak sladit volný pohyb kapitálu se stabilitou makroekonomických národů. Nelíbí se mi, když mí kolegové poslanci říkají, že se jedná o problém chudých zemí Evropské unie. Dámy a pánové, pokud by hospodářství Německa a Francie vzrostlo o dvě a tři procenta, nebyl by to žádný problém pro ty z nás, kdo se začlenili do společného trhu. Proto je-li zapotřebí i nějaký balíček na povzbuzení národních ekonomik, měly by ho zavést zmíněné země, a pak bychom se nemuseli bavit o stabilizačních fondech. Ve skutečnosti nepotřebujeme ty peníze, ale záruky, že společný evropský trh bude dobře fungovat a růst. Pokud dosáhneme takových záruk, a to lze jen společným úsilím, vyřeší se tím všechny problémy.
Joaquín Almunia
Pane předsedající, rád bych poděkoval poslancům za podporu, kterou ve velké většině vystoupení vyjádřili rozhodnutím Komise a návrhům v této věci.
Rád bych na otázky vznesené ve vašich vystoupeních řekl tři velmi krátké komentáře. Zaprvé sdílím obavy pana Becseye ohledně rizik, která představují rodiny a podniky, které se zadlužují v cizích měnách a činí tak v zemích s plovoucím směnným kurzem a vystavují se tak riziku nadměrné nestability směnných kurzů, jak tomu bylo v případě Maďarska. Pan Becsey o mých obavách ví, protože rozpočtovému a hospodářskému dozoru, který provádíme v Komisi, není občas dopřáno sluchu či na něj není brán zřetel nebo při diskusi o takovém druhu rizika nezískává žádoucí dopad.
Věřím, že náš rozpočtový dozor je účinnější. Případ Maďarska je v tomto smyslu velmi pozitivní, vzhledem k velké úpravě rozpočtu, k níž v této zemi došlo od roku 2006 až dosud. Na druhé straně jsme však neuspěli z hlediska rizika, které představuje převzetí dluhů v zahraniční měně. Doufám, že od této chvíle bude vzhledem k okolnostem v Maďarsku i jiných zemích EU spojeným s krizí a nadměrnou nestabilitou řady finančních ukazatelů, zejména směnných kurzů, věnována takovým poznámkám a doporučením větší pozornost.
Pan Lundgren již není přítomen, jeho poznámky však byly zcela mylné. Kritizoval Maďarsko i Komisi za to, že doporučila Maďarsku, že by mělo mít pevný směnný kurz, přičemž situace je zcela opačná. Jinak řečeno, směnný kurz je v Maďarsku pohyblivý a nadměrná nestabilita tohoto kurzu problémy zhoršila a byla jedním z faktorů, jež zapříčinily krizi, která vedla k této žádosti o pomoc. Proto by se lidé, kteří kritizují, měli ujistit, že vycházejí ze správných informací, nikoli z těch zcela špatných. Pokud by zde pan Lundgren zůstal do konce rozpravy, dozvěděl by se, že jeho informace jsou zcela špatné. Vzhledem k tomu, že zde není, doufám, že mu to někdo z vás vyřídí.
Nakonec k poznámkám pana Rübiga ohledně schodku - není pravda, že by Maďarsko mělo schodek 5 %, schodek byl výrazně snížen. V roce 2008 bude toto číslo podstatně nižší, ve skutečnosti to bude méně než 3 %, a Maďarsko přijalo jako podmínku pomoci závazek, že cílový schodek pro příští rok bude roven 2,6 %. Proto bude-li tento cíl splněn - a já věřím, že bude - Maďarsko bude muset čelit jinému druhu problémů. Nepochybně se s tím bude muset bohužel vyrovnat a tento přístup si zachovat i nadále, přinejmenším v příštím roce však nebude mít nadměrný schodek.
Pervenche Berès
zpravodajka. - (FR) Pane předsedající, pane komisaři, dámy a pánové, mám čtyři poznámky.
První z nich je, že Komisař nás žádá, abychom rychle a pružně odpověděli na jakoukoli takovou novou žádost. Domnívám se, že Evropský parlament ukázal, že umí reagovat. Dnes přijímáme hranici 25 miliard EUR, abychom změnili nařízení o odpovědnosti z roku 2002, protože sice známe podmínky jednání s Radou, projevujeme však vlastní otevřenost a přístupnost, bohužel však předvídaje jiné scénáře
Zadruhé bych vám chtěla připomenout, že pro nás je v této fázi evropské integrace poučením, že pro každý členský stát, ať už patří do eurozóny, či nikoliv, měla být prvním okruhem solidarity, prvním okruhem pro diskusi, Evropská unie. Věřím, že to je dnes jasné každému z nás, orgánům i členským státům.
Za třetí bych ráda s uspokojením podotkla, že Komise přijala závazek zveřejnit, či lépe předem prošetřit a pak zveřejnit v Hospodářském a měnovém výboru i ve skupině pana de Larosièra poučení ze situace, která nastala v Maďarsku.
Ve své poslední poznámce bych vám chtěla říci, že v této krizi se každý domníval, že budou existovat dvě cesty přenosu krize - globální finanční trhy na jedné straně a skutečná ekonomika na straně druhé.
Ve skutečnosti nyní zjišťujeme, že existuje ještě třetí cesta - konkrétně pohyb kapitálu, který se může projevit i na jednodušších, méně neprůhledných finančních trzích. To je důvod, proč má promísení skutečné ekonomiky a finančních trhů, jehož rozsah musíme podle mne ještě řádně odhadnout, takový význam. Bohužel se každý den dozvídáme něco nového a čelíme problémům, které vyžadují více pružnosti a kolektivního myšlení k nalezení vhodných řešení.
Domnívám se, že Parlament znovu prokázal svou schopnost a vůli přispívat k nalezení vhodných řešení pro každou novou stránku této krize a zároveň nepřestávat věřit, že nakonec také nalezneme to, co potřebujeme, abychom v této velmi složité době umožnili našemu hospodářství vyrovnávat se s problémy.
Předsedající
Společná rozprava je ukončena.
Hlasování se bude konat ve čtvrtek 20. listopadu 2008.
