Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin torstaina 18. tammikuuta 2001 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Puhemiehen tiedonannot
Puhemies
Hyvät kollegat, tammikuun 26. päivänä ETAn uhrien määrä kasvoi jälleen, kun pommi-isku San Sebastianissa tappoi armeijan kokin, Ramon Díez Garcian, ja haavoitti kahta muuta ihmistä. Haluan Euroopan parlamentin puolesta esittää vilpittömät surunvalittelut uhrin perheelle ja toivottaa pikaista toipumista terrori-iskussa loukkaantuneille.
Valitettavasti voimme vain toistaa vastustavamme tällaista sokeaa väkivaltaa ja tuomitsevamme sen jyrkästi.
Haluan samalla tervehtiä lehterillä istuvia Luis de Grandesia ja Jesús Calderaa, jotka johtavat Espanjan parlamentin PP- ja PSOE-ryhmien valtuuskuntia. He ovat tulleet esittämään EU:n toimielimille vapauksien puolesta ja terrorismia vastaan tehdyn sopimuksen, jonka heidän puolueensa ovat allekirjoittaneet viime vuonna 8. joulukuuta ja jota tukevat muun muassa useat ammattijärjestöt, työnantajajärjestöt ja baskien rauhanpuolustusyhdistykset.
Arvoisat kansanedustajat, osoitatte siksikin suurta rohkeutta, että ETA on hiljattain ilmoittanut, että kaikki sopimuksen nykyiset ja tulevat allekirjoittajat ovat heidän iskujensa kohteena. Vakuutan, että voitte luottaa parlamentin solidaarisuuteen.
Hyvät kollegat, pyydän teitä viettämään minuutin hiljaisuuden.
(Parlamentti vietti seisaallaan minuutin hiljaisuuden.)
  

Puhemies
Hyvät kollegat, minun täytyy nyt välittää teille eräs tieto.
Yhteisön ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentti antoi 26. tammikuuta ratkaisun, jolla hän lykkää Euroopan parlamentin 23. lokakuuta 2000 tekemän päätöksen täytäntöönpanoa. Päätöksessä todettiin Ranskan hallituksen ilmoitus Jean-Marie Le Penin edustajantoimen menettämisestä.
Ratkaisussa täsmennetään, että Le Pen palaa parlamentin jäseneksi, ja minun tehtäväni on luonnollisesti soveltaa välittömästi tuomioistuimen päätöstä.
Tämän lisäksi olen pyytänyt oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnalta lausuntoa siitä, mihin toimiin Euroopan parlamentin olisi ryhdyttävä asian suhteen. Totean jo nyt yhden uuden näkökohdan: ensimmäisen tuomioistuimen presidentti suo Euroopan parlamentille harkintavaltaa Euroopan parlamentin jäsenen edustajantoimen menettämistä koskevan päätöksen osalta. Jos tämä päätös vahvistetaan pääasiassa tehtävällä ratkaisulla, Le Peniä koskeva ratkaisu osoittaa unionin toimielinten toimivallan ylittävän kansallisten hallitusten toimivallan.

Le Pen
Arvoisa puhemies, jättäessäni Strasbourgissa sijaitsevan parlamentin istuntosalin teidän käskystänne lainasin kuuluisaa lausahdusta, jonka kenraali MacArthur sanoi vihollisten pakottaessa hänet lähtemään Filippiineiltä: "I will come back".
Kuten hän, sanon tänään palatessani: "I am back!"
Yhteisöjen tuomioistuin palautti todellakin oikeuteni Euroopan parlamentin jäsenenä ja tunnusti puolustusperusteideni vahvuuden. Haluan kertoa parlamentille, että vaalitaisteluun liittyvän tyhjänpäiväisen välikohtauksen jälkeen sosialistien ja kommunistien hallitus, joka valittiin muutamaa päivää myöhemmin, piti minua kolmen vuoden ajan ja kaikkia oikeuksia polkien todellisen noitajahdin kohteena päästäkseen eroon poliittisesta vastustajasta, joka oli kuitenkin miljoonien äänestäjien valtuuttama. Uskon, että tuomioistuimen päätöksen takana on juuri tämä fumus persecutionis (kanteen nostaminen poliittisen toiminnan vahingoittamiseksi) yhdessä parlamentaaristen oikeuksien ja ennen kaikkea parlamentaarisen koskemattomuuden loukkaamisen kanssa. Olen varma, että kaikki demokratian kannattajat riemuitsevat tästä periaatteellisesta ja oikeudenmukaisesta päätöksestä.
  
  

Dupuis
Arvoisa puhemies, lähetin teille eilen kirjeen, sillä maailman suurimmassa demokratiassa, Intiassa, eletään erityisen traagisia hetkiä, ja mielestäni parlamentin olisi hyvä ilmaista nyt tukensa Intian viranomaisille ja kansalle, ja pyytäisin - jos teille sopii -, että viettäisimme minuutin hiljaisuuden.

Puhemies
Kiitos, jäsen Dupuis.
Lähetin tietenkin tämän viestin välittömästi Intian viranomaisille. Kiitän teitä ehdotuksestanne, jota jäsen Gill aikoi uskoakseni myös esittää minulle, ja pyydän mielelläni teitä viettämään minuutin hiljaisuuden tämän järkyttävän katastrofin uhrien muistoksi.
(Parlamentti vietti seisaallaan minuutin hiljaisuuden.)

Deva
Arvoisa puhemies, kiitän teitä kovasti surunvalitteluviestistä, josta halusinkin puhua Intiaa koskevan keskustelun yhteydessä.
  

Heaton-Harris
Arvoisa puhemies, otan esiin työjärjestyksen 7 artiklan 1 ja 2 kohdan sekä 8 artiklan 4 kohdan kysyäkseni teiltä, oletteko te tai teidän yksikkönne vastaanottaneet Ison-Britannian hallitukselta tiedonannon konservatiivipuolueen aikeesta muuttaa yhtä listallaan olevista nimistä, mikä tarkoittaisi sitä, että erään East Midlandsin alueella Euroopan parlamentin vaaleissa viime kesäkuussa valitun nimi otettaisiin pois.
Muutoksella poistettaisiin William Newton Dunnin nimi ja korvattaisiin se Javed Arainilla, neljäntenä listalla olevalla konservatiivilla, joka on tänään keskuudessamme yleisölehterillä.
Tiedätte varmasti, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa noudatettiin suhteellisen edustettavuuden periaatetta ensimmäistä kertaa edellisissä Euroopan parlamentin vaaleissa ja että näissä vaaleissa äänestäneet ihmiset äänestivät puoluetta, jonka näkemykset vastasivat heidän omia näkemyksiään, eivätkä yksittäistä henkilöä. Mikäli ette ole saanut minkäänlaista tiedonantoa, ehkäpä voisitte ottaa yhteyttä Ison-Britannian hallitukseen ja kysyä, mikä sen virallinen ja laillinen kanta on.
Lopuksi pyydän työjärjestyksen 7 artiklan 3 kohdan nojalla valtakirjojen tarkastuksesta vastaavaa valiokuntaa tarkistamaan, onko Newton Dunn todellakin toiminut 20. syyskuuta 1976 annetun asetuksen mukaisesti niin kuin työjärjestyksessämme on yksityiskohtaisesti esitetty.

Newton Dunn
Arvoisa puhemies, työjärjestyksen 2 artiklassa sanotaan, että me kaikki täällä istuvat olemme yksilöitä, emmekä poliittisten puolueiden valtuutettuja, emmekä me ota vastaan ulkopuolisia käskyjä.
(Suosionosoituksia keskustalta ja vasemmistolta) Demokratian olennainen merkitys on se, että yksilöillä on varmat oikeudet valtiota vastaan. Olen pahoillani, että joudun sanomaan tämän, mutta konservatiivit haluaisivat nyt esittää uuden opin, jonka mukaan poliittiset puolueet hallitsevat yksilöitä. Sellainen merkitsee totalitarismin alkua, ja siksi minä olen eronnut puolueesta.
(Suosionosoituksia keskustalta ja vasemmistolta)

Helmer
Arvoisa puhemies, Newton Dunn tekee aivan oikein kiinnittäessään huomiomme 2 artiklaan, mutta hän unohtaa, että vuoden 1999 vaaleissa noudatettiin suhteellisen edustettavuuden periaatetta. Yksikään äänestäjä ei äänestänyt Newton Dunnia, eikä liioin minua tai Heaton-Harrisia. Äänestäjät äänestivät puolueen listaa, ja Newton Dunn edusti itseään kokonaan konservatiivipuolueen, johtajansa ja Euroopan politiikan tukijana. Hän on nyt kumonnut täysin tuon kannan, ja näin ollen hän kieltää demokraattiset oikeudet East Midlandsin äänestäjiltä, joista yli 40 prosenttia äänesti konservatiiveja.
Pyydän Newton Dunnia eroamaan.

Puhemies
Jäsen Helmer, brittiläinen kiistelynne on toki viihdyttävää, mutta olemme saaneet komissiolta erittäin tärkeän selonteon taloudellisesta ja sosiaalisesta yhteenkuuluvuudesta.

Cunha
Arvoisa puhemies, puhun aivan lyhyesti, mutta haluaisin käyttää puheenvuoron myös Portugalin kysymyksestä. Murhenäytelmä oli erittäin vakava ja vakavinta siinä oli, että on sattunut jo kuusi kuolemantapausta. Kuolemantapausten lisäksi - nehän valitettavasti ovat peruuttamattomia - on jo ennakoitavissa mittaamattoman suuria aineellisia vahinkoja, ja sen vuoksi tarvitsemme ehdottomasti myötätuntoa Euroopan unionin taholta. Kuten kollega Ilda Figueiredo sanoi, toivomme saavamme Strasbourgissa tukea parlamentilta.

MacCormick
Arvoisa puhemies, vaikka Yhdistyneen kuningaskunnan äänestysjärjestelmä on listaan perustuva järjestelmä, listalle tulevien nimet on syytä laittaa siihen siinä järjestyksessä kuin äänestäjiä kehotetaan äänestämään. Näin ollen on syytä muistuttaa, että olemme täällä sekä yksilöinä että poliittisen suuntauksen edustajina. Tämä on hyvin tärkeä seikka, ja on syytä tuoda ilmi, että Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuolue kuului niiden puolueiden joukkoon, jotka äänestivät järjestelystä, jonka mukaan nimien pitäisi olla äänestyslipuissa eikä jäädä niiden ulkopuolelle.
  

Frahm
Haluaisin kiinnittää teidän ja parlamentin huomion siihen ihmisten aiheuttamaan katastrofiin, joka uhkaa meitä muutaman päivän kuluttua. Viime viikolla vierailin kahden kollegani, Feleknas Ucan ja Konstantinos Alyssandrakisin, kanssa Istanbulissa ja tapasin siellä entisiä vankeja, heidän perheitään ja asianajajiaan sekä Turkissa ihmisoikeuksien puolesta taistelevia ihmisiä. Useat Turkin vankiloissa olevat vangit ovat nälkälakossa, jotkut heistä ovat nälkälakossa kuolemaan asti Turkin hallituksen vankeihin kohdistaman politiikan vuoksi. Arvoisa puhemies, haluaisin kehottaa teitä ottamaan yhteyttä Turkin viranomaisiin ja painostamaan heitä, jotta Turkin hallituksen ja vankeja edustavien järjestöjen ja ihmisoikeusjärjestöjen välillä käynnistettäisiin uusi vuoropuhelu. Muutoin meitä kohtaa ensi viikolla kuolemantapausten sarja, sillä nälkälakko on kestänyt jo kuukausia.

Puhemies
Kiitos, jäsen Frahm. Olen painanut sanomanne mieleeni.

Swoboda
Arvoisa puhemies, ajankohtaisista syistä tuen voimakkaasti tätä pyyntöä. Minulla oli toissa päivänä tilaisuus puhua Turkin oikeusministerin kanssa, ja kiinnitin hänen huomiotaan asian kiireellisyyteen. Siksi haluaisin pyytää, että ryhdytte ajamaan asiaa.

Torres Marques
Arvoisa puhemies, haluan liittyä niiden joukkoon, jotka nostivat esille Portugalissa viime viikon lopulla tapahtuneesta murhenäytelmästä aiheutuneen ongelman. Tapahtuneen ymmärtämiseksi riittää, että ottaa huomioon seuraavat seikat: viime vuoden talvi oli vuosisadan kuivin ja viime joulukuu ja tammikuu olivat sateisimmat kuukaudet miesmuistiin. Sen vuoksi kaikki alueella tehdyt yritykset vesimäärien hallitsemiseksi olivat tehottomia. Toisaalta kaikki kävi niin nopeasti, että siitä aiheutui ennalta arvaamattomia kuolemantapauksia ja tulvia. On siis ponnisteltava paljon enemmän kuin edes osasimme ajatella, sillä tilanne oli todella poikkeuksellinen.
  

Alyssandrakis
Arvoisa puhemies, minäkin haluan ottaa kantaa Frahmin esille ottamaan asiaan. Olin mukana valtuuskunnassa, kuten hän teille kertoi, ja muiden tavoin jouduin hankalaan asemaan poliittisten vankien vanhempien edessä, koska heidän vaatiessaan tiukasti meitä tekemään jotain lapsiensa hyväksi, emme kyenneet vastaamaan heille. Minua hämmästyttää, että minun itseni ja kollega Korakasin esittämistä toistuvista vetoomuksista huolimatta Turkin viranomaisiin ei ole vielä otettu yhteyttä. Haluaisin kehottaa teitä ryhtymään tarvittaviin toimiin mahdollisimman nopeasti, ennen kuin joudumme suremaan uusia uhreja niiden lisäksi, jotka kuolivat Turkin viranomaisten hyökätessä vankiloihin viime vuoden joulukuussa.
  

Figueiredo
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, viime päivinä useita Portugalin alueita etenkin maan pohjois- ja keskiosissa ovat kohdanneet ankarat sääolot rankkasateineen, jotka ovat aiheuttaneet ihmishenkien menetyksiä, asuintalojen sortumia, perheiden joutumista evakkoon, vahinkoja asunnoille, menetyksiä maataloudelle, kalastukselle, teollisuudelle ja kaupankäynnille, tuhoja liikenneyhteyksille sekä satamien ja niiden sisääntuloväylien sulkemisia. Kaikkien vahinkojen yhteismäärää ei tietenkään ole vielä arvioitu, mutta odotettavissa oleva vahinkojen suuruus on satojenmiljardien escudojen luokkaa, jonka takia on saatettava liikkeelle yhteisön ylimääräisiä avustusvaroja tämän tuhon aiheuttamien taloudellisten ja sosiaalisten ongelmien korjaamiseksi. Niinpä, arvoisa puhemies, pyydämmekin - lausuttuamme ensin vilpittömät surunvalittelumme uhrien perheille ja ilmaistuamme myötätuntomme kotinsa ja omaisuutensa menettäneille (johon varmaankin koko parlamentti jäsenineen yhtyy) - teidän ja komission myötävaikutusta siihen, että yhteistyössä Portugalin hallituksen ja paikallisten viranomaisten kanssa myönnettäisiin hätäapua kaikkein pahimmin kärsineille väestönosille, taloustoimintojen elvyttämiseksi. Arvoisa puhemies, pyydän myös, että seuraava ryhmien puheenjohtajakokous ottaisi tämän asian seuraavan täysistunnon kiireellisten asioiden joukkoon.

Ortuondo Larrea
Arvoisa puhemies, Baskimaan europarlamentaarikkona haluan ilmaista paheksuvani ETAn terrorismia ja väkivaltaa ja tuomitsevani sen. Haluaisin myös esittää osanottoni Ramón Garcían perheelle samoin kuin kaikille terrorismin ja väkivallan uhrien perheille. Haluaisin myös kertoa Baskimaan kansallispuolueen puolesta, että kannatamme ehdottomasti ihmisoikeuksiin liittyviä eettisiä periaatteita ja etenkin oikeutta elää.
Te olette esittänyt meille Espanjan PP- ja PSOE-puolueiden tekemän terrorisminvastaisen sopimuksen. Minun on sanottava teille, ettei tässä sopimuksessa ole mitään uutta, kun siinä puhutaan ainoastaan hillitsevistä toimista, poliisitoimista ja määräyksistä. Siinä ei esitetä minkäänlaista toimivaa ehdotusta Baskimaan poliittisen selkkauksen ratkaisemiseksi.
Baskimaan parlamentti on jo kymmenen vuotta sitten hyväksynyt itsemääräämisoikeuden ja siitä huolimatta Espanjan hallitus on jättänyt tyystin huomiotta tuon vapaan päätöksen, joka Baskimaassa on demokraattisesti tehty. Tarvitsemme Baskimaassa vähemmän ETAn fasismia sekä valtion keskusvaltaa ja määräyksiä, mutta enemmän neuvonpitoa, demokratiaa ja kunnioitusta Baskimaan parlamentin demokraattisia päätöksiä kohtaan.

Gorostiaga Atxalandabaso
Arvoisa puhemies, kaksi päivää sitten sen ilmoituksen jälkeen, joka koski 14 kiduttajan armahdusta ja San Sebastianin entiselle poliisipäällikölle myönnettyä mitalia, Amnesty International -järjestö sanoi lopuksi, että armahdusten ja kunnianosoitusten myöntäminen kiduttajille antaa selkeän viestin. Ihmisoikeusloukkauksista ei Espanjassa rangaista tehokkaasti.
Tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun Espanjan viranomaiset ovat myöntäneet kiduttajille armahduksia tai kunnianosoituksia. Kesäkuussa 1999 julkaisemassaan raportissa Amnesty International -järjestö sanoi uskovansa, että Espanjassa vallitsee rankaisemattomuuden ilmapiiri. Amsterdamin sopimuksen 6 artiklan mukaan...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Galeote Quecedo
Arvoisa puhemies, jäsen Ortuondon meille lukemassa paperissa puhuttiin keskusvallasta. En tiedä, viittaako hän Espanjan keskusvaltaan suhteessa Baskimaahan. Ei varmastikaan, koska niin kuin hän tietää, Baskimaan itsehallinto on laajempi kuin minkään muun Euroopan alueen. Haluan kuitenkin kysyä häneltä, puhutaanko tuossa paperissa myös lausumasta, jonka hänen puolueensa johtaja antoi ETAlle ja jossa sanotaan: "Älkää tappako kokkeja, tappakaa isännät." Jäsen Ortuondo, vallalla tarkoitetaan kansanpuoluetta, sillä olen varma, että tässä mielessä valta on kansanpuolueella samoin kuin sosialistisella puolueella, ja tämä valta vaikuttaa voimakkaasti tässäkin parlamentissa. Niinpä koko parlamentti voi pitää itseään ETAn uhrina.

Díez González
Arvoisa puhemies, parlamentti tietää, koska olemme sanoneet sen monta kertaa ja koska olemme selittäneet sen joillekin teistä tänään, että kun esittelemme Baskimaan vapauksia ja terrorismin vastustamista koskevan sopimuksen ja puhumme sen puolesta, kannatamme politiikan rajat ylittävää sopimusta, sillä siinä puhutaan vapauksien, elämän ja moniarvoisuuden puolesta. On ehkä olemassa ihmisiä, jotka eivät ole samaa mieltä tästä sopimuksesta; on ehkä olemassa ihmisiä, jotka arvostelevat sitä; on ollut jopa järjestö terroristijärjestö ETA tietysti joka on uhannut tappaa meidät sopimuksen allekirjoittajat tai ne, jotka allekirjoittavat sen kenties myöhemmin, koska me kannatamme sitä.
Hyvät jäsenet, oli miten oli, kaikesta tästä huolimatta me puhumme aina vastaisuudessakin vapauksien puolesta. Me puolustamme aina vastaisuudessakin kaikkien Baskimaan kansalaisten olivatpa he sitä sitten itsehallinnon tai itsenäisyyden kautta oikeutta voida liikkua maassamme ilman sotilassaattueita. En halua olla enempää tai vähempää kuin jäsen Gorostiagakaan: haluan kulkea kotimaassani lasteni kanssa niin kuin hänkin, sotilassaattueen seuraamatta minua.

Marset Campos
Arvoisa puhemies, haluan puhua lyhyesti Baskimaan kansallispuolueen ja Euskal Herritarrok -puolueen edustajien puheenvuorojen jälkeen osoittaakseni solidaarisuuteni ja kannatukseni sille julkilausumalle, jonka te, arvoisa puhemies, esititte Euroopan parlamentin nimissä Espanjan demokratian ja rauhan puolesta.
Espanjan pääasiallinen ongelmana on terrorismi ja Euskal Herritarrok -puolueen kaltaiset fasistiset asenteet, jotka ovat uhkana Espanjan ja Euroopan rauhalle. Se, että Espanjassa on sisäisiä ongelmia keskushallinnon ja Baskimaan parlamentin välisten poliittisten erojen takia, ei saa estää meitä toimimasta rauhan ja demokratian hyväksi ja fasismia vastaan Euroopan parlamentissa.

Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission selonteko taloudellisesta ja sosiaalisesta yhteenkuuluvuudesta.
Annan puheenvuoron suoraan komission jäsen Michel Barnierille.

Barnier
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ennen kuin otan puheeksi pääasian, jonka esittelen teille tänä aamuna komission puolesta, haluaisin sanoa muutaman sanan.
Arvoisa puhemies, puhuisin huolenaiheista, joita parlamentin jäsen Figueiredo, valtiosihteeri Torres Marques ja ministeri Cunha esittivät Portugalin Norten aluetta koetelleiden vakavien luonnonmullistusten vuoksi. Näistä asioista vastaavana komission jäsenenä haluan kertoa heille, että tietenkin käytämme kaikkia keinoja määrärahojen uudelleen järjestelemiseksi, kuten olemme tehneet muissa tapauksissa ja muiden Eurooppaa koetelleiden luonnonmullistusten yhteydessä, auttaaksemme Portugalin viranomaisia näiden katastrofien aiheuttamien poikkeuksellisten jälleenrakentamis-, korjaus- tai ennaltaehkäisykustannusten kattamiseksi.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan komissio keskittyi tämänaamuisissa keskusteluissaan lähinnä EU:n taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevaan toiseen kertomukseen, joka minulla oli kunnia esitellä komissiolle yhdessä kollegoideni Diamantopoulon ja Fischlerin kanssa.
Esitin kertomuksen hyvin tuntemanne perustamissopimuksen 159 artiklan mukaisesti, kuten Monica Wulf-Mathies teki vuonna 1996, ja tämän vuoden 1996 kertomuksen pohjalta alettiin valmistella Agenda 2000:ta. Kertomuksen - jonka esittelen teille ja josta on tiivistelmä kolmella kielellä salin sisääntulon luona - ensimmäisessä osassa esitetään ensimmäisen kerran tarkka kuva unionin yhteenkuuluvuudesta laajentuneen unionin 27 valtiossa.
Kertomuksen toisessa osassa tutkitaan yhteisön muiden politiikkojen vaikutuksia unionin tavoitteeseen. Kertomuksessa esitetään rakennerahastojen ja koheesiorahaston tulokset. Lopuksi siinä hahmotellaan joitakin suuntaviivoja tai suosituksia tulevaisuutta varten tiivistelmässä, jota - muistutan vielä - jaetaan teille parhaillaan. Hyvät parlamentin jäsenet, kertomus kokonaisuudessaan sekä sen liitteenä olevat kartat ja luvut ovat illalla esillä Internetissä.
Haluaisin tuoda tässä alustavassa puheenvuorossa esiin kaksi asiaa, ennen kuin annan puheenvuoron teille: mitkä ovat yhteenkuuluvuuden haasteet laajentuneessa unionissa ja kuinka näihin haasteisiin vastataan?
Ensimmäinen esiin tuomani haaste liittyy kaikissa maissamme ja siis koko unionissa nopeasti ja perusteellisesti muuttuvaan maailmantilanteeseen, eli maailmanlaajuistumiseen, uusiin älykkyyteen ja tietoon perustuviin toimiin, uuteen talouteen, tietoyhteiskuntaan ja väestön rakenteeseen. Tämän lisäksi - kuten hyvin tiedätte - maanmiehemme vaativat yhä enemmän avoimuutta politiikoiltamme, yhä enemmän yhteenliittymistä ja yhä enemmän yhteistyötä.
Toinen haaste liittyy laajentumiseen. Suuntaamme kohti 27:n ja jopa mahdollisesti 28:n tai useamman jäsenvaltion unionia, ja kun luette tarkkaan tätä kertomusta, siitä käy hyvin ilmi, että tässä laajentuneessa unionissa on nykyistä enemmän eroavaisuutta, nykyistä enemmän eriarvoisuutta ja mittakaavassa, jota ei ole koskaan aikaisemmissa laajentumisissa koettu. Haluan teidän painavan mieleenne tämän yhteydessä kolme lukua: laajentumisen myötä unionin väkiluku kasvaa 30 prosenttia, unionin pinta-ala kasvaa 30 prosenttia, mutta unionin bruttokansantuote kasvaa vain 5 prosenttia. Siksi olemme määritelleet tässä kertomuksessa kolmannen ryhmän maita, johon kuuluu kahdeksan köyhintä ehdokasvaltiota, jotka edustavat 16:ta prosenttia laajentuneen unionin väestöstä ja joissa tulo asukasta kohti on vain 40 prosenttia yhteisön keskiarvosta. Tämä on tärkein haaste ja todellinen muutos. Näin ollen yhteenkuuluvuuspolitiikan painopiste siirtyy laajentumisen myötä itään. Ehdokasvaltioiden 105 miljoonasta asukkaasta 98 miljoonaa asuu alueilla, joiden bruttokansantulo asukasta kohti on alle 75 prosenttia laajentuneen unionin keskiarvosta.
Hyvät parlamentin jäsenet, se, että unioniin liittyy idästä erittäin köyhiä alueita, ei kuitenkaan tarkoita, että nykyiset Etelä-, Pohjois- ja Keski-Euroopan köyhät alueet tai syrjäiset ja syrjäisimmät alueet muuttuisivat äkkiä ihmeen kautta, kuin taikasauvan kosketuksesta, rikkaiksi ja hyvinvoiviksi. Näillä tavoitteeseen 1 tällä hetkellä kuuluvilla alueilla on yhä ongelmia, vaikka edistymistä onkin tapahtunut.
Edistystä on tapahtunut. Näiden alueiden tulo asukasta kohti on lähentynyt yhteisön keskiarvoa. Vuonna 1988 se oli 63 prosenttia, ja vuonna 1997 se ylsi 69 prosenttiin. Koheesiomaiden talouskasvu on ollut osittain rakennerahastojen ja koheesiorahaston ansiosta yhteisön keskiarvoa voimakkaampaa. Silti suuressa osassa jäsenvaltioista ei pyritä kaventamaan eroja. Eriarvoisuus säilyy ja jopa kasvaa. Työttömyys on yli 20 prosenttia joillakin alueilla, jotka ovat olleet jo pitkään sivussa edistyksestä syrjäisen sijaintinsa tai autioitumisen takia, ja naisten työllisyys on 19 prosenttiyksikköä miesten työllisyyttä alhaisempi. Hyvät parlamentin jäsenet, tämän toteamuksen voitte lukea kertomuksesta, jossa olemme lisäksi kuvailleet alueellisia eriarvoisuuksia, köyhyyden ja joskus suuren köyhyyden keskittymiä kaupungeissa tai joillakin maaseudun alueilla.
Kuinka voimme vastata näihin haasteisiin? Hyvät parlamentin jäsenet, mielestämme yhteenkuuluvuuspolitiikan täytyy pysyä Euroopan unionin sosiaalimallin keskeisenä osana. Euroopan unionissa halutaan nyt laittaa yhteisvastuut järjestykseen. Se tarkoittaa, että yhteenkuuluvuuspolitiikassa täytyy esittää kolme kysymystä: miksi, kenelle ja miten.
Miksi? Kuulen joskus sanottavan: "Kaikkea ei voi tehdä Brysselistä käsin, tarvitaan enemmän toissijaisuutta." Kannatan toissijaisuuden lisäämistä. Mutta en kannata, enkä aio kannattaa sitä, että yhteenkuuluvuuspolitiikasta tehdään pelkkää varojensiirtopolitiikkaa. Emme saa tyytyä lähettelemään sekkejä, emme saa hyväksyä minkäänlaista yhteenkuuluvuuspolitiikan uudelleen kansallistamista. Meillä on yhteisiä prioriteetteja, todellisia yhteisön prioriteetteja, ja on yhteisen etumme mukaista kehittää kestävästi ja tasapainoisesti yhteenkuuluvuuspolitiikan viitekehystä. Keskustelu aiheesta on vasta alkanut. Minulla ei ole esittää teille päätöksiä, ehkä vain pohdintoja. Yksi näistä pohdinnoista perustuu yhteenkuuluvuuspolitiikassa yli 10 vuoden aikana kerättyyn kokemukseen, joka saa minut uskomaan, että jotkin kysymykset ovat alueittemme kehittämisen kannalta muita keskeisempiä ja vakavampia. Olen maininnut näistä esimerkkeinä kaupunkien toimintaohjelman, verkottumisen tai maantieteellisistä haitoista, syrjäisestä sijainnista, korkeasta sijainnista ja luonnosta johtuvista haitoista kärsivien alueiden erityiset ongelmat.
Myös inhimillisiin voimavaroihin täytyy kiinnittää huomiota, sillä ne liittyvät työllisyyteen. Kertomuksessa esitämme muun muassa suuntaviivoja parempien työpaikkojen, yhteiskunnallisen osallisuuden ja samanlaisten mahdollisuuksien lisäämiseksi.
Hyvät parlamentin jäsenet, tämän keskustelun rajoissa komissio voisi olla oikean hetken tullen valmis ehdottamaan muille yhteisön toimielimille entistä strategisempaa ja johdonmukaisempaa lähestymistapaa unionin alueiden kehittämiseksi. Täten taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tavoitteemme saisi aluepainotteisen ulottuvuuden ja perustan. Mihin yhteenkuuluvuuspolitiikka kohdistuu? Tästä minulla on kaksi vakaumusta, joista koko komissio on samaa mieltä.
Ensimmäinen on, että meidän täytyy säilyttää painopiste tulevissa jäsenvaltioissa, mutta myös unionin nykyisissä valtioissa alueilla, jotka ovat jääneet eniten jälkeen kehityksestä. Tämän kehityksestä eniten jälkeen jääneiden alueiden ensisijainen tukeminen herättää luonnollisesti kysymyksen tasosta, joka meidän täytyy vahvistaa näiden alueiden tuen saamisen edellytykseksi.
Toinen vakaumukseni on, etteivät nämä kehityksestä eniten jälkeenjääneet alueet ole ainoita, jotka kohtaavat niitä vaikeuksia, joihin meidän täytyy löytää ratkaisu laajentuneen unionin muille aluille. Se, että meillä on yhteisön prioriteetteja, tarkoittaa, että meidän täytyy miettiä koko unionin alueen kattavia toimia, sillä usein yksittäisten valtioiden sisällä on alueita, jotka ovat toisia vauraampia, ja joskus jopa alueiden sisällä on kasvualueiden ohella taantuneita alueita - mikä ilmenee Urban Audit -kaupunkitutkimusta, jonka julkaisin muutama kuukausi sitten.
Hyvät parlamentin jäsenet, täytäntöönpanon kohdalla uskon, että voimme delegoida sitä entistä enemmän jäsenvaltioille siten, että toissijaisuusperiaatetta sovelletaan entistä paremmin, kunhan voimme olla varmoja, että yhteisön prioriteetteja kunnioitetaan, ja kunhan EU keskittää jatkossakin toimintansa apua eniten tarvitseviin. Kuinka yhteenkuuluvuuspolitiikkaa pitäisi toteuttaa? Minulla on kaksi huomiota: enemmän tehokkuutta, parempaa hallinnointia - olen puhunut tästä aluepolitiikka- ja liikennevaliokunnalle, ja aion puhua tästä talousarvion valvontavaliokunnalle - sekä uskottavaa politiikkaa, johon liittyy kunnianhimoisia tavoitteita - mainitsin ne jo - ja välineitä niiden toteuttamiseksi. Emme halunneet tehdä talousarviolaskelmia tai -ennusteita. On vielä liian aikaista sellaiseen, ja siinä mentäisiin asioiden edelle. Puhutaan ensin tavoitteista, puhutaan EU:n perustasta ja prioriteeteista. Sen jälkeen meidän pitää löytää välineet näille prioriteeteille. Ainoa huomio, jonka haluan kertoa teille, on, että Berliinissä päätettiin vuonna 1999 useita asioita. Siellä päätettiin muun muassa, että varat, jotka tällä vuonna 2006 päättyvällä ohjelmakaudella on osoitettu rakennerahastoille, koheesiorahastolle, liittymisen valmistelun määrärahoihin - erityisesti ISPAlle - ja määrärahoihin, jotka on otettu varaukseen ennen vuotta 2006 toteutuvia ensimmäisiä liittymisiä varten, vastaavat kokonaissummaltaan 0,45:tä prosenttia yhteisön bruttokansantuotteesta. Tämä luku on minulle vertailupiste. Se tulee olemaan tärkeä luku rahoitukseen liittyvissä keskusteluissa, joita käymme aikanaan keskenämme ja jäsenvaltioiden kanssa.
Hyvät parlamentin jäsenet, riippumatta siitä, mikä on kustannusten taso suhteessa eroavuuksien kasvuun, uskon voivani sanoa, että yhteenkuuluvuuspolitiikka voi olla uskottava vain, jos sen käytössä on riittävät varat. Mikä ikinä onkin rakenteellisten kustannusten taso, on tärkeää, että myös muiden yhteisön politiikkojen sisältö tukee yhteenkuuluvuutta perustamissopimuksen suositusten mukaisesti. Yhteisön muiden politiikkojen osallistumista analysoitaessa voidaan todeta, että edistystä täytyy vielä tapahtua erityisesti paremman yhteisvaikutuksen löytämiseksi. Viittaan yhteiseen maatalouspolitiikkaan.
Hyvät parlamentin jäsenet, kiitän teitä huomiostanne, ja ennen kuin vastaan kysymyksiinne, haluan sanoa, ettei tässä kertomuksessa esitetä tiukkoja ja lopullisia suuntaviivoja. Siinä ei ehdoteta ratkaisuja. Se on keskustelun avaus. Se on tiedottamisen ja arvioinnin väline, ensimmäinen tarkka kuva 27 jäsenvaltion unionista, ja siinä esitetään kysymyksiä ja joitakin suosituksia. Olemme paljon yksityiskohtaisempia kolmannessa kertomuksessa, joka valmistuu vuonna 2004, vain vähän ennen kuin uudesta toimintaohjelmasta päätetään. Uskon, että tämä keskustelu yhteenkuuluvuuspolitiikasta ja tästä kertomuksesta todistaa, että yhteenkuuluvuuspolitiikka on ollut tehokas ja tarpeellinen perustamissopimuksessa esitettyjen tavoitteiden mukaisesti. Enemmän yhtenäisyyttä Euroopan tasolla, enemmän yhteisvastuullisuutta Euroopan kansojen kesken ja Euroopan alueiden erilaisuuden kunnioittamista. Nämä ovat yhä tavoitteemme. Tämä yhteenkuuluvuutta koskeva keskustelu on osa Euroopan unionin tulevaisuudesta käytävää laajaa keskustelua, joka aloitettiin Nizzassa ja johon aiomme osallistua. Voitte luottaa siihen, että aiomme näinä vuoden 2004 hallitustenvälistä konferenssia edeltävinä kolmena vuonna osallistua laajaan keskusteluun ja keskusteluun meidän käsityksestämme Euroopan unionista, käsityksestämme yhteisvastuullisuudesta kansojen ja alueiden kesken.
Kiitän teitä ja vakuutan, että Euroopan komissio on sitoutunut siihen, että parlamentti osallistuu näihin keskusteluihin. (Suosionosoituksia)

Hatzidakis
Arvoisa komission jäsen, aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan puheenjohtajana haluaisin sanoa teille, että yhteenkuuluvuutta koskeva mietintö tarjoaa erittäin hyvän pohjan keskustelulle, ja haluan uskoa, että me käymme tätä keskustelua aluepolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa hyvin nopeasti ja hyvin kattavasti.
Parlamentin jäsenenä haluan nyt sanoa teille, että yhteenkuuluvuutta koskeva mietintö osoittaa, että ponnistuksissamme taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden saavuttamiseksi on tapahtunut edistystä, taloudellisissa indikaattoreissa on saatu hyviä tuloksia, mutta ei kovinkaan hyviä sosiaalisissa indikaattoreissa, kuten tekin sanoitte. Jotkin maat, esimerkiksi Irlanti, ovat hyödyntäneet muita paremmin niille tarjottuja mahdollisuuksia, toiset maat ovat onnistuneet tässä huonommin. Niinpä meidän pitäisi lähettää tänään sellainen viesti, että tehokkaampaa hallinnointia tarvitaan joka taholla, erityisesti jäsenvaltioissa ja alueilla, ja tarvitaan tietenkin myös kannustimia, jollainen on esimerkiksi tehokkuusvaraus, jolla tehostetaan eurooppalaisten veronmaksajien rahojen hyödyntämistä.
On selvää, että olen samaa mieltä siitä, että tästä lähtien sekä vuoden 2006 jälkeen pitää painottaa Euroopan unionin köyhimpiä alueita ja maita. Emme kuitenkaan saa unohtaa yhtä tärkeää asiaa: maat, jotka nykyisin ovat köyhimpiä, eivät muutu rikkaammiksi sen vuoksi, että Euroopan unionin keskimääräinen henkeä kohden laskettu BKT laskee laajentumisen takia. Tämä on asia, joka meidän pitää ottaa huomioon välttääksemme virheelliset politiikat.
Näin ollen olen sitä mieltä, että varojen keskittäminen on oikein, samoin varojen entistä parempi hyödyntäminen sekä parempi hallinnointi komissiossa, jäsenvaltioissa ja alueilla, mutta tämän lisäksi meidän pitää muistaa yksi perusasia: arvoisa komission jäsen, laajentumisen jälkeen kakku täytyy jakaa useampaan palaan, ja minun kannaltani ratkaisevan tärkeää on, että kakkua kasvatetaan, että rakennerahastoihin osoitettuja varoja lisätään vuoden 2006 jälkeen. Haluaisinkin kuulla teidän näkemyksenne tästä asiasta.

Barnier
. (FR) Arvoisa puheenjohtaja Hatzidakis, yhdyn luonnollisesti arvioonne. Päädyin siihen samassa hengessä ja samoin perustein kuin te. Voin kertoa parlamentille, että jos kaikki 12 ehdokasvaltiota liittyisivät nyt unioniin, yhteisön BKT laskisi 18 prosenttiyksikköä. Tästä seuraisi matemaattisesti ja mekaanisesti, että joidenkin sellaisten alueiden, joilla on aina ollut vaikeuksia, BKT nousisi äkisti yhteisön keskiarvon yläpuolelle. Se ei olisi oikeudenmukaista. Meidän täytyy löytää ratkaisu näitä alueita varten, joiden BKT nousisi tällä tavalla mekaanisesti yhteisön keskiarvon yläpuolelle.
Arvoisa puheenjohtaja Hatzidakis, sanoitte, että tarvitsemme lisää rahaa. En voi tässä vaiheessa puhua kuin omasta puolestani. Emme keskustele vielä tulevista rahoitusnäkymistä. Annoin teille vain vähän osviittaa. Lisäsin siihen jo oman näkemykseni. Summa, joka vastaa 0,45 prosenttia yhteisön BKT:stä ja johon päästään vuoteen 2006 ulottuvien Berliinin päätösten mukaan, jos lasketaan yhteen rakennerahastot, koheesiorahasto, liittymisen valmistelun määrärahat, SAPARD, PHARE, ISPA ja määrärahat, jotka on otettu varaukseen vuonna 2004 toteutuvia ensimmäisiä liittymisiä varten, tämä summa vastaa 0,45 prosenttia BKT:stä, ja mielestäni se on vertailupiste. Menen vastauksessani vielä pidemmälle, sillä uskon rehellisesti, että jos nämä 12 valtiota liittyvät unioniin niiden nykyisessä tilassa, ei toteuttamamme politiikka voi olla uskottava, jos se alittaa edellä mainitun prosenttimäärän. Tämän verran voin tänään sanoa.

McCarthy
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komission jäsentä siitä avoimesta tavasta, jolla hän halusi esittää kertomuksensa täysistunnossa. Tästä alkaa keskustelu rehti keskustelu johon me parlamentin jäseninä haluamme osallistua. Komission jäsen ja parlamentin jäsen Hatzidakis sanoivat, että alueelliset erot kasvavat tulevaisuudessa kaksinkertaisiksi. Yhteenkuuluvuuden saavuttamisen haasteesta tulee suurempi: unionilla on edessään ennennäkemätön laajentuminen, ja meillä on silti edelleen köyhiä alueita.
Esitän monen miljoonan euron kysymyksen, joka käyttääkseni komission entisen ranskalaisen puheenjohtajan sanoja kuuluu: "Onko meillä keinot saada tavoitteemme sopimaan yhteen?" Eikä tämä tarkoita, että keinojen pitäisi olla rahoituskeinoja, vaan meidän täytyy tarkastella muitakin politiikkoja. On selvää, että talousarvion rahoitusosuuksiin tulee yläraja. Arvoisa komission jäsen, siksi pyydän teitä ja kollegaanne tarkastelemaan muiden politiikkojen tarjoamia mahdollisuuksia, erityisesti niitä konkreettisia etuja, joita syntyy, kun yksityinen sektori vedetään mukaan alueittemme elvyttämiseen.
Arvoisa komission jäsen, voitteko olla varma, että erityisesti Mario Monti, kilpailusta vastaava komission jäsen, sisäistää edistyksellisen näkemyksen varmistaakseen, että yksityisellä sektorilla omaksutaan innovatiivisia lähestymistapoja, joiden avulla unionissa voidaan vähentää alueellisia eroja?

Barnier
. (FR) Kiitos arvostuksestanne, jäsen McCarthy, ja vakuutan teille, että komissio ja erityisesti minä itse aiomme osallistua niin täällä kuin kansallisissa parlamenteissa ja eri alueilla ja alueiden kanssa mahdollisimman hajautetusti laajaan keskusteluun. Lisäksi työryhmäni pääosastosta aikoo esitellä johtopäätöksiä laatimamme tarkan kuvan arvioinnista ja käydä kahtena tulevana vuonna erittäin avointa keskustelua. Toiminnan kustannukset ovat nykyään noin 30 miljardia vuodessa. Sanoin jo jäsen Hatzidakisille, mikä on mielestäni taso, jonka alapuolelle olisi vaikea jäädä ilman, että politiikka menettäisi uskottavuutensa. Jäsen McCarthy, olen samaa mieltä kanssanne siitä, että tämän eurooppalaisen politiikan täytyy tukea muita ponnisteluja ja yhteisvaikutuksia. Tämän takia painotan yhteistyön, yksityisen pääoman nykyaikaistamisen ja yhteistyökumppanimme, Euroopan investointipankin, osallistumisen tärkeyttä. Ymmärrän hyvin myös huolenne paremmasta johdonmukaisuudesta kilpailupolitiikan kanssa, josta Mario Monti vastaa. Meidän täytyy keksiä, kuinka yhdistämme perustamissopimuksen - erityisesti kilpailusääntöjen - kunnioittamisen ja aluepolitiikan.
Jäsen McCarthy, olen vain vakuuttunut siitä, ettei Euroopassa luoda yhteisvastuullisuutta ja yhteenkuuluvuutta pelkästään markkinoiden lakien, kysynnän ja tarjonnan varassa tai puhtaalla varojensiirtopolitiikalla. En usko, että yksin liberalismin avulla poistetaan köyhyys köyhimmiltä alueilta ja kavennetaan eroa niiden ja vauraimpien alueiden välillä. Tästä syystä aion puolustaa Euroopan julkista väliintuloa vastaisuudessakin.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minä kiitän teitä erinomaisesta selonteosta myös ryhmäni puolesta. Se johtaa varmasti vilpittömään mutta myös riidanalaisia asioita sisältävään keskusteluun, ja siksi haluan lämmittää keskustelua hieman heti alkuun kahdella kysymyksellä: nykyinen järjestelmä on oikeastaan voimassa vuoteen 2006 asti. Jos neuvottelemme ehdokasvaltioiden kanssa tavoitteenamme niiden liittyminen unioniin vuonna 2004 tai 2005, kuinka voimme tehdä niille selväksi, että vaikka ne liittyvät nykyisissä oloissa, liittyvät ne millaisissa oloissa tahansa, ne eivät voi olettaa järjestelmää jatkettavan, ja että niiden pitää siis sopeutua toisenlaiseen yhteenkuuluvuuspolitiikkaan? Toiseksi, voitte kenties hieman lievittää monilla alueilla vallitsevia pelkoja kertomalla meille, että ne alueet, joita mitä ylärajoja sitten asetammekin voidaan tukea vähemmän vuoden 2007 jälkeen, eivät menetä tukea, yhteisvastuullisuutta heti. Kuinka niille voidaan antaa kuten tähänkin asti tukien asteittaisessa poistamisessa (phasing out) mahdollisuus saada vähitellen aikaan kehitystä niiden putoamatta heti järjestelmästä? Voitte kenties hälventää pelkoja vastauksellanne.

Barnier
. (FR) Jäsen Jarzembowski, kiitos siitä, että esititte minulle tämän kysymyksen, joka on todellakin rahasta puhuttaessa todennäköisesti tärkein kysymys, josta keskustellaan. Tarkennan kuitenkin, että niitä maita varten, jotka seuraavaksi liittyvät, mikä tapahtuisi todennäköisesti ennen vuotta 2006, on Berliinin rahoitusnäkymissä varattu noin 39,5 miljardia, joiden avulla nämä uudet jäsenvaltiot voivat osallistua nykyiseen yhteenkuuluvuuspolitiikkaan, mutta ne osallistuvat luonnollisesti vuoden 2006 jälkeen nykyisten jäsenvaltioiden tavoin politiikkaan, joka on todennäköisesti erilainen.
Olen esittänyt kertomuksessa neljä vaihtoehtoa niitä alueita varten, jotka voivat äkkiä mekaanisesti nousta kynnyksen yläpuolelle pelkästään siitä syystä, että unioniin liittyy erittäin köyhiä maita, ja voin nyt vain toistaa ne. Ensimmäinen on, että säilytämme kylmästi nykyisen kynnyksen, joka on 75 prosenttia yhteisön BKT:stä ja jonka alapuolelle jäävät alueet ovat oikeutettuja kuulumaan tavoitteeseen 1, eli saamaan muita enemmän määrärahoja. Toinen vaihtoehto on, että yhdistämme tähän 75 prosentin kynnykseen asteittaisen poistamisen politiikan (phasing out), jossa määritellään tietty aikaraja ja rahasumma, jolla helpotetaan sellaisten alueiden siirtymiä, jotka äkkiä nousisivat edellä mainitun kynnyksen yläpuolelle. Kolmas vaihtoehto on, että nostamme kynnystä 75 prosentista, jotta se kattaisi useampia alueita. Tämä herättäisi todennäköisesti kysymyksen rahoituksesta. Neljäs vaihtoehto on, että otamme käyttöön kaksi eri kynnystä, yhden unionin nykyisille alueille ja toisen unioniin liittyville alueille. En pysty enkä halua päättää tästä asiasta. Olen tullut kuulemaan teitä. Aion kuunnella, mitä jäsenvaltioilla, parlamenttien jäsenillä ja näiden alueiden edustajilla on sanottavana. Meidän täytyy kuitenkin valita jokin näistä neljästä vaihtoehdosta.

Schroedter
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, te puhuitte siitä, että sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lisäämiseen tähtäävän politiikan painopiste on tulevaisuudessa idässä ja että yhteenkuuluvuuspolitiikka on mahdollista vain, mikäli siihen varataan riittävästi varoja. Oletteko kanssani samaa mieltä siitä, että siihen tarvitaan myös riittävästi aikaa, sillä mehän olemme havainneet, että alueiden kehittäminen vaatii myös aikaa? Kuinka voimme luottaa komission sitoutuvan siihen, että se käyttää molempia aikaa ja rahaa sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lisäämiseen jo etukäteen? Otsakkeen 8 käytettävissä on 4 miljardia euroa vuonna 2002. Eikö olisi järkevää käyttää ne sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lisäämiseen idässä jo ennen jäseneksi liittymistä? Mitä mieltä olette asiasta?

Barnier
. (FR) Jäsen Schroedter, tämä kaikki vie todellakin aikaa. Mainitsin itse kertomuksessani, että niillä unionin nykyisillä jäsenvaltioilla, joilla on eniten vaikeuksia, alueilla, joilla ollaan eniten jäljessä, muiden saavuttamiseen menee ainakin yhden sukupolven verran aikaa. Mainitsin yleistäen, että niillä mailla, jotka liittyvät unioniin vuosien 2004-2005 paikkeilla, siihen menee kahden sukupolven verran aikaa. Olen samaa mieltä kanssanne siitä, että laajentuminen ja näiden maiden liittyminen unioniin onnistuu sitä paremmin, mitä paremmin nyt valmistellemme tämän liittymisen. Siksi kollegani Verheugen, joka vastaa SAPARD-ohjelmasta ja Fischler, joka vastaa PHARE-ohjelmasta sekä minä, joka vastaan ympäristö- ja liikenneasioihin liittyvästä ISPA-ohjelmasta, vahdimme hyvin tarkkaan, että rahat käytetään hyvin ja että osa näihin tukiin kuuluvasta teknisestä avusta käytetään alueellisten johtajien kouluttamiseen. Juuri tämä on heikkoutena ehdokasvaltioissa, joissa on uusia alueita. Puolan voivodikunnat ovat vasta kaksi vuotta vanhoja. Meidän täytyy siis auttaa alueellisia johtajia rakennerahastojen kautta, ja kehotan muuten jokaisen tilaisuuden tullen unionin nykyisiä paikallisia yhteisöjä solmimaan kumppanuusohjelmia ja toteuttamaan hajautettua yhteistyötä ehdokasvaltioiden alueiden kanssa, jotta meillä olisi ihmisläheistä ja jatkuvaa yhteistyötä jokaisen alueellisen yhteisön tasolla. Pyrimme siis käyttämään liittymisen valmisteluun varatut rahat mahdollisimman hyvin. En voi vielä vahvistaa, mitä teemme varaukseen otetuilla rahoilla vuoden 2002 jälkeen - puhuin äsken noin 40 miljardista - jos nämä valtiot eivät liity unioniin vuonna 2002, tällä hetkellä rahat on tarkoitettu toteutuvia liittymisiä varten. Mutta kysymykseenne viitaten voin muistuttaa teille, että meillä on liittymistä valmistelevia välineitä, ja niiden avulla voimme tehdä ennakoivaa työtä, jotta liittymiset sujuisivat aikanaan ongelmitta.

Izquierdo Collado
Arvoisa komission jäsen, olen samaa mieltä siitä, että ilman taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta ei ole unioniakaan ja että ilman varoja ei ole myöskään yhteenkuuluvuutta. Olen samaa mieltä myös siitä, että rakennerahastoja on käytetty tehokkaasti ja myönteisesti. Siksi kysymykseni on tarkkaan ottaen seuraava: onko laajentuminen mahdollista ilman, että Euroopan unioni ryhtyy heti ensimmäisten liittymisten yhteydessä talousarviovaraukset ylittäviin lisäponnistuksiin?
Arvoisa komission jäsen, toiseksi minun on sanottava, että joillakin Euroopan alueilla ollaan levottomia ja että jotkin teidän vastauksistanne eivät ole ollenkaan rauhoittavia, vaikka vuoropuhelumme eteneekin tässä yhteydessä sangen nopeasti. Kuitenkin juuri siksi luulen, että on tarpeen täsmentää hieman. Te sanoitte, että on löydettävä ratkaisu, joka koskee nykyään varoja saavia alueita, erityisesti tavoitteeseen 1 kuuluvia. Arvoisa komission jäsen, toivon, että olette täsmällisempi. Mitä teidän kriteerinne mukaan käy Kastilia-La Manchalle, Extremaduralle, Andalusialle, Galicialle, Portugalin ja Kreikan alueille, "osavaltioille", jotka ovat juuri päässeet tavoitteen 1 piiriin? Olkaamme havainnollisia, sillä levottomuudet näillä alueilla voidaan välttää ainoastaan selkeyden avulla.

Barnier
. (FR) Jäsen Izquierdo Collado, minulla ei ole antaa tänään kaikkia vastauksia, ja jos olisi, niin voisitte moittia minua siitä. Avaamme nyt keskustelun. Puitteet ovat selkeät. Säännöt on määritelty. Kaikille unionin alueille on annettu vakuudet vuoteen 2006 saakka. Halusin kertoa teille totuuden, sillä laajentumisesta, suuresta Euroopan unionista, idän veljeskansojen vastaanottamisesta ei voida puhua katsomatta todellisia lukuja. Tässä kertomuksessa kerrotaan totuus. Enkä halunnut odottaa vuoteen 2005 kertoakseni totuuden ja esittääkseni kysymykset, joihin valtion- ja hallitusten päämiesten sekä parlamentin on aikanaan otettava kantaa komission ehdotusten pohjalta. Meillä on siis ongelma, mutta meidän ei tarvitse kuitenkaan hätääntyä. Haluan myös tarkentaa vastauksessa nykyisiä alueita - Extremaduraa, Etelä-Italiaa tai joitakin entisen Itä-Saksan osavaltioita - koskevaan kysymykseenne, että niiden kohtalo riippuu tasosta, jonka ne ovat saavuttaneet noin vuoden 2005-2006 tienoilla. Sen tiedän kuitenkin, että jos säilytämme mittana tulon asukasta kohti - ja toivon, että näin tehdään, sillä tämä on objektiivinen mitta - yhteisön BKT:n keskiarvo laskee laajentumisen myötä. Jäsen Izquierdo Collado, se laskee enemmän tai vähemmän, sen mukaan, liittyvätkö 12 ehdokasvaltiota samaan aikaan vai eri aikoihin. Ei siis ole mitään syytä hätääntyä. Laskua saattaa tapahtua äsken ennustamaani 18 prosenttiyksikköä vähemmän. On kuitenkin totta, että jotkin alueet, jotka kuuluvat tällä hetkellä tavoitteeseen 1 ja joissa kehitys on hyvällä tasolla, vaikkakin vielä keskiarvon alapuolella, saattavat siirtyä keskiarvon yläpuolelle. Tähän pitää siis löytää ratkaisu. Sanoin itsekin, ettei näistä alueista tule äkisti rikkaita siksi, että Itä-Euroopan valtioita liittyy EU:hun. Näille alueille täytyy löytää kunnollinen ratkaisu, ja niiden tukemista täytyy jatkaa, mainitsin tälle erilaisia vaihtoehtoja. Yksi vaihtoehto, jota on sovellettu muun muassa Irlantiin ja joihinkin muihin alueisiin, on osoittaa määrärahoja asteittaiseen poistamiseen, jotta helpotetaan erityisesti sellaisten alueiden siirtymiä, jotka ovat lähimpänä yhteisön keskiarvoa. Ja joka tapauksessa kertomuksen kartoista näkee - katsokaa karttoja tarkasti - että Espanjaan, Portugaliin, Kreikkaan ja jopa Italiaan jää keskiarvon laskiessakin nykyisen unionin erittäin köyhiä alueita. Välimaastoon jääviä alueita varten täytyy löytää ratkaisu, joka on suurelta osin taloudellinen, ja minä haluan esittää kysymykset, jotta minua autettaisiin löytämään vastaukset sitten, kun niitä tarvitaan.

Costa, Paolo
Arvoisa puhemies, tämä keskustelu tarjoaa meille mahdollisuuden pohtia vakavasti tosissamme käsiteltävänämme olevia ongelmia. Kysymykseni on hyvin yksinkertainen. On selvää, ettei laajentuminen tuo tullessaan pelkästään ongelmia vaikeuksissa oleville alueille, joita valmistaudumme ottamaan mukaan unioniin, vaan samanaikaisesti mikäli onnistumme luomaan yhtenäismarkkinat muut alueet voivat hyötyä laajentumisen tuomista eduista. Suoraan sanottuna olen kyllä hieman huolestunut tästä keskiarvoa koskevasta pohdiskelusta, koska tulotasojakoa koskeva kysymys saattaisi ehkä antaa mahdollisuuden määritellä ne alueet, joita voisimme jollakin tavalla en tiedä, miten kehottaa osallistumaan hieman enemmän laajentumiseen liittyvän järjestelmän kokonaisrahoitukseen. Niinpä uskon, että yhteenkuuluvuuspolitiikkaa silmällä pitäen saattaisi olla tarpeellista määrittää hieman pitemmälle kehitettyjä viittausperusteita. Haluan siis itsepintaisesti toivoa, että työskentely yhteisön aluekehityssuunnitelman edistämiseksi voisi tarjota meille joitakin selkeitä tavoitteita, eikä sen välttämättä tarvitse sitoa meitä tähän ajatukseen ehdottomasta konemaisesta toiminnasta, jossa alueet heitetään joko yhdelle tai toiselle puolelle, vaan että kykenemme hahmottamaan toimivan asteikon.

Barnier
. (FR) Jäsen Paolo Costa, painotin äsken voimakkaasti - ja suokaa minun toistaa -, että halusin avata tämän keskustelun nyt, kun on vielä aikaista, jotta voimme pohtia asioiden perustaa ja meidän näkemystämme Euroopasta, joka ei ole pelkkä valintamyymälä vaan yhteisö. Haluan, että puhumme yhteisvastuullisuudesta ja että pääsemme yksimielisyyteen sen poliittisista tavoitteista. Kun sitten olemme yhtä mieltä tavoitteista, prioriteeteista ja menettelystä, meidän täytyy antaa itsellemme välineet. Olisi siis huono tapa aloittaa tämä keskustelu puhumalla nyt vain rahasta. Tiedän kyllä, että siitä puhutaan aikanaan. Tämä oli ensimmäinen kohta. Toinen kohta on yhteisvastuullisuus. Uskon, että meidän täytyy jatkaa sen toteuttamista valtioiden tasolla. Tiedätte hyvin, että on valtioita, jotka ovat nettomaksajia, ja valtioita, jotka eivät ole. Mielestäni tämä uusjako on aika oikeudenmukainen ja tehokas. Kolmanneksi haluan kiittää teitä siitä, että sanoitte ensimmäisessä puheenvuorossanne, että laajentumiseen liittyy - kuten minäkin uskon - ongelmia ja riskejä, mutta siihen liittyy myös tilaisuuksia ja mahdollisuuksia. Jos katsotaan, mitä Espanjassa, Portugalissa tai Kreikassa on tapahtunut 20 vuodessa, olen täysin vakuuttunut - ja toistan tämän jokaisessa julkisessa keskustelussa, johon osallistun -, että jokaiseen laajentumiseen liittyy loppujen lopuksi keksipitkällä ja pitkällä aikavälillä enemmän tilaisuuksia ja mahdollisuuksia kuin ongelmia ja riskejä. Jos ajatellaan moraalia ja politiikkaa pidemmälle, meillä ei ole mitään syytä pitää kurjuudessa eläviä kansoja ovemme takana. Kurjuudella, kun se on aivan vieressämme, kuten Itä-Euroopassa, Albaniassa tai Balkanin maissa, on aina samat seuraukset. Kun ihmisillä ei ole ruokaa, he lähtevät maastaan. Kun he elävät kurjuudessa, he joutuvat kaikenlaisten kansallismielisten konfliktien, sotien, salakuljetuksen ja mafian uhreiksi. Meidän täytyy toteuttaa tämä laajentuminen ja maksaa edistyksen jakamisen hinta muistakin kuin moraalisista ja poliittisista syistä. Kiitän teitä vielä siitä, että annoitte minulle tilaisuuden sanoa, että tämän keskustelun täytyy todistaa sekin, että laajentumisen suureen haasteeseen liittyy enemmän mahdollisuuksia kuin riskejä.

Cunha
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, en ole vielä saanut tilaisuutta lukea kertomusta, mutta ensimmäinen kertomus yhteenkuuluvuudesta toi selkeästi esiin, että yhteinen maatalouspolitiikka ei ole vaikuttanut myönteisesti Euroopan unionin yhteenkuuluvuuteen. Agenda 2000:n uudistuksessa rajoituttiin vain pitämään yllä status quo -tilaa yhteisessä maatalouspolitiikassa. Kysynkin arvoisalta komission jäseneltä, voiko hän kertoa meille mitään tämän kertomuksen päätelmiä samaisesta yhteisestä maatalouspolitiikasta?

Darras
Arvoisa puhemies, minun asiani komission jäsenelle on yksinkertaisempi. Haluaisin lyhyesti ehdottaa hänelle, että harkittaisiin muita perusteita tukien jakamiseen kuin puhdas BKT:n määrä ja työttömyyden taso. Eikö pitäisi ottaa huomioon asukasluku, sen jakautuminen, mahdolliset valmiudet uuden teknologian ja tutkimuksen alalla ja maantieteellisestä sijainnista johtuvat kulkuyhteydet? Kysyisin vielä lopuksi, eikö nykytilanne pakota meitä miettimään rahoitusnäkymien määrittelemistä uudestaan ennen vuotta 2006?

Nogueira Román
Arvoisa komission jäsen, te sanoitte puheenvuoronne aluksi, että meillä on haasteinamme laajentuminen ja maailmanlaajuistuminen. Olen ottanut eräiden muiden jäsenten tavoin osaa Porto Alegressa pidettyyn Maailman sosiaalifoorumiin. Siellä kävi selkeästi ilmi, että olemme saapuneet maailmanlaajuistumisessa toiseen vaiheeseen, jolloin Euroopan unionin on oltava maailmassa keskeisessä roolissa. Maailman sosiaalista tasapainoa koskevan kysymyksen on oltava osa talouspolitiikkaamme, ja koska te mainitsitte sen, kysyn teiltä, mitä Euroopan unioni aikoo tehdä tässä asiassa, koska sillä on selkeä vaikutus sisäisiin taloudellisiin ongelmiimme ja jopa talousarvioomme liittyviin ongelmiin.
Arvoisa komission jäsen, toiseksi haluaisin kysyä teiltä: kuinka oikeudenmukaista mielestänne on, että yhä koheesiovaroja saavien jäsenvaltioiden, kuten Espanjan, politiikkana on edelleen nolla-alijäämä, jonka riskinä...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Rack
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitoksia paljon, te puhuitte siitä, että tarvitsemme laajentumista varten myös uusia sääntöjä, todennäköisesti myös lisää rahaa. Haluaisin esittää uusia sääntöjä ja samalla myös uusia ajatuksia koskevan kysymyksen. Onko todella mahdollista ja onko tulevaisuudessakin järkevää liittää tuet ylimalkaisesti aina alueiden muodostamaan kulissiin ja alueisiin? Eikö olisi järkevämpää asettaa etusijalle tiettyjä hankkeita koskevia ajatuksia tai tiettyjä tuen painopisteitä? Silloin voisimme antaa rahaa paremmin kohdennetustikin.

Torres Marques
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, sanon iloiten, että tuota oli mieluista kuulla. En ole vielä saanut tilaisuutta lukea kertomusta, mutta pidin siitä, mitä sanoitte. Haluaisinkin kysyä teiltä seuraavaa: onko komissio valmis ponnistelemaan sen puolesta, että yhteisön talousarvion varoja nostettaisiin nykyisestä 1,04 prosentin tasosta 1,27 prosenttiin BKT:stä, mikä on jo hyväksytty? Sillä jos talousarvio on hyväksytyn tason mukainen, niin meillä on varaa. Toinen kysymys on seuraava: arvoisa komission jäsen, mitä syrjäisimmille alueille oikein tapahtuu? Niistä ette sanoneet meille mitään ja minä olen näistä alueista huolissani.

Hedkvist Petersen
Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä, että hän käyttää tämän kertomuksen yhteydessä sanaa yhteisvastuullisuus. Juuri siitähän yhteenkuuluvuuspolitiikassa ja aluepolitiikassa on kyse.
Haluaisin myös aivan lyhyesti kysyä, aiotaanko jatkossa käytävässä keskustelussa käsitellä kaikkia muitakin unionin politiikan alueita, jotka ovat tärkeitä alueellisen kasvun kannalta - koulutusta, tutkimusta ja sosiaalipolitiikkaa; se olisi välttämätöntä, jotta pystyisimme hyödyntämään kaikkien ihmisten kykyä osallistua alueiden kasvuun ja tukemaan sitä.

Barnier
. (FR) Arvoisa puhemies, olen pahoillani, että olen puhunut liian pitkään, olen kuitenkin ennen kaikkea pahoillani niiden parlamentin jäsenten puolesta, jotka eivät ole päässeet esittämään kysymyksiään. Olen kuitenkin halukas - kuten tiedätte - jatkamaan tätä keskustelua tulevina viikkoina ja kuukausina.
Jäsen Cunha, jos luette kertomuksen, huomaatte, että siinä kerrotaan, ettei YMP, jonka tavoitteet ovat tuotanto, vientikapasiteetti ja riittoisuus, ole osallistunut toivotulla tavalla tähän alueellisen yhteenkuuluvuuspolitiikkaan etenkään siitä syystä, että maatilat ovat kooltaan muita pienempiä alueilla, joilla yhteenkuuluvuutta tarvitaan. Siksi korostin itse sitä, että meidän täytyy - sanoin tämän äsken - parantaa yhteisvaikutuksia yhteisen maatalouspolitiikan kanssa. Yksi keino voisi kenties olla, että kasvattaisimme maaseudun kehittämistä koskevaa YMP:n toista pilaria, kuten Berliinissä jo aloitettiin.
Jäsen Darras, en usko, että yhteenkuuluvuuspolitiikan yhteydessä tarvitsee neuvotella uusiksi rahoitusnäkymiä. Berliinissä vahvistetut luvut vaikuttavat minusta oikeilta. Siellä varattiin jo vuodeksi 2002 - vaikka tiedetään, ettei uusia jäseniä oteta vielä vuonna 2002 tai 2003 - riittävät summat uusien jäsenten liittymiseen, enkä siis usko, että rahoitusnäkymiä tarvitsee uudistaa. Mainitsitte perusteisiin tulevat mahdolliset muutokset. Voisimme jatkaa tästä aiheesta, jäsen Darras, mutta haluan huomauttaa, että kun lähtökohtana on elintaso, eli BKT asukasta kohti, ei olla kaukana todellisuudesta, sillä alhaisimpiin elintasoihin liittyy korkein työttömyys, huonoimmat ympäristöolosuhteet ja vähäisimmät Internetin käyttömahdollisuudet. Kun siis mitataan elintaso asukasta kohti, saadaan mielestäni hyvä kuva alueiden todellisesta tilasta - eikä ole sattumaa, että edeltäjäni Wulf-Mathies ja parlamentin jäsenet, jotka pohtivat tätä kysymystä, olivat yhtä mieltä tästä perusteesta. Tiedätte, että tämä peruste voidaan yhdistää muihin perusteisiin, kuten työttömyyteen, mutta haluaisin säilyttää tämän perusteen, sillä se on mielestäni objektiivinen.
Jäsen Nogueira, minulla ei ole riittävästi aikaa keskusteluun maailmanlaajuistumisesta ja maailmanlaajuisesta kehityksestä. Mainitsin kuitenkin äsken, kuten ymmärsitte, yhteenkuuluvuuspolitiikan uuden kontekstin, joka liittyy tähän maailmanlaajuiseen kehitykseen ja maailmanlaajuistumiseen, jotka aiheuttavat sen Jacques Delorsin ja monen muun noin 15 vuotta sitten tunnistaman vaaran, jonka vuoksi he ehdottivat tätä yhteenkuuluvuuspolitiikkaa. Yhtenäismarkkinoiden sisälläkin on vaarana, että rikkaudet, kaupankäynti ja ihmiset keskittyvät aina samoihin paikkoihin ja että köyhimmät alueet köyhtyvät entisestään ja jäävät yhä enemmän syrjään. Yhtenäismarkkinoilla tämä vaara kasvaa maailmanlaajuistumisen keskellä elävässä Euroopassa. Siksi olen sitä mieltä, että tarvitsemme yhä enemmän yhteenkuuluvuutta ja välineitä sen käyttöön.
Jäsen Rack, olen kyllä valmis pohtimaan kanssanne uusia menetelmiä, etenkin tavoitteen 2 uudeksi politiikaksi. En ole esimerkiksi vakuuttunut siitä, että on hyödyllistä tai mielekästä tehdä tavoitteen 2 vyöhykejako Brysselissä, jossa vahvistan jäsenvaltioiden kanssa mitkä kaupunginosat, kunnat ja kylät kuuluvat todella tavoitteeseen 2. Mielestäni tällainen byrokratia ei ole järkevää, ja siksi uskon, että niitä alueita, jotka eivät kuulu eniten kehityksestä jälkeen jääneisiin, koskevan tavoitteen 2 politiikka voisi olla yksinkertaisempi ja hajautetumpi ja sen käyttöön voisi antaa välineitä, jotka on tarjottu yhteisön politiikoille tai alueelliselle ulottuvuudelle, kaupungeille, vuoristolle, saarille, raja-alueille tai laaja-alaisille tavoitteille, kuten sosiaaliselle yhteenkuuluvuudelle ja köyhyyden torjunnalle. Voimme hyvin pohtia näitä välineitä, joiden hallinnointi on hajautettua jäsenvaltioiden tasolla ja jotka eivät vaikuta kansalaisista aina niin byrokraattisilta.
Jäsen Torres Marques, en voi edetä pidemmälle vastauksessani rahoitusnäkymistä. En ole unohtanut mainita syrjäisimpiä alueita. Puhuin niistä jopa alustavassa puheenvuorossani. Olen omistanut näille alueille oman kappaleen. Teen paljon töitä näiden seitsemän syrjäisimmän alueen hyväksi, kuten komission puheenjohtaja Prodi on pyytänyt. Tästä syystä komissio julkaisi muutama viikko sitten tärkeän kertomuksen rakennetukien, maataloustukien ja kalastustukien soveltamisesta ja poikkeuksista, joihin syrjäisimpien alueiden vastuuhenkilöt olivat kokonaisuudessaan tyytyväisiä, ja uskon, että perustamissopimuksen 299 mukaisesti näiden syrjäisimpien alueiden täytyy olla jatkossakin oikeutettuja erityiskohteluun, sillä ne ovat todella syrjäisimpiä, ne ovat kaukaisimmat rajamme Intian valtameressä, Atlantilla tai Amerikan mantereen lähettyvillä.
Jäsen Hedkvist-Petersen, kiitos, että kiinnititte minun tavoin huomiota "yhteisvastuullisuus" -sanan tärkeyteen. Kertomuksen otsikko, hyvät parlamentin jäsenet, on "Euroopan yhtenäisyys, kansojen yhteisvastuullisuus, alueiden monimuotoisuus". Tämä on otsikko, jonka halusimme antaa kertomukselle, ja huomaatte, kun luette kertomuksen tarkasti, että tuon siinä selkeästi esiin - sillä asia on minulle tärkeä - tarpeen parantaa yhteisön politiikkojen yhdenmukaisuutta alueellisen kehityksen ja yhteenkuuluvuuden kanssa, erityisesti tutkimuksen ja sosiaalisen toimintaohjelman alalla, ja totean samassa yhteydessä, että sosiaalipolitiikka kuuluu luonnollisesti jäsenvaltioiden ja hallitusten toimivaltaan. Työskentelen yhteisön nykyisen toimivallan rajoissa.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Asian käsittely on päättynyt.

Välimeren alue
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Muscardinin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-008/01) Euroopan unionin Välimeren aluetta koskevasta yhteisestä strategiasta, päätetty Feiran Eurooppa-neuvostossa 19. kesäkuuta 2000 (C5-0510/2000 - 2000/2247(COS)),
Naïrin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0009/2001) komission tiedonannosta EU:n ja Välimeren alueen suhteista: "Barcelonan prosessin lujittaminen" (KOM(2000) 497 - C5 -0630/2000 - 2000/2294(COS)).

Muscardini
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää niitä kollegoja, jotka tapaamisten, vuoropuhelujen ja keskustelujen kautta ovat kantaneet kortensa kekoon siinä, mitä pidämme edistysaskeleena Euroopan asemassa Välimeren alueeseen nähden: meidän ei pidä mieltää Välimerta pelkästään porttina Lähi-itään vaan myös Atlantille, joka on myös kulttuuriin, eikä pelkästään talouteen sidottua todellisuutta, jota tarvitaan etelä-etelä-vuoropuhelun sekä myös pohjoinen-etelä- ja itä-etelä-vuoropuhelun lujittamiseksi hetkenä, jolloin lähestyvä laajentuminen kutsuu meitä kaikkia täyttämään tarkat velvoitteet. Kehityksen pitää käydä yksiin ihmisen arvokkuuden sekä ympäristön ja terveyden suojelun kanssa. Talouskehityksessä ei voi unohtaa ihmisoikeuksia ja keskinäisten erityisominaisuuksien kunnioittamista.
Olemme kaikki sisäistäneet, että Eurooppaa varten tarvitaan uusi filosofia: jotta yhteiset strategiat olisivat tehokkaita, niiden pitää olla todenmukaisia ja mahdollisia toteuttaa. Meidän pitää siis asettaa itsellemme varmoja päämääriä, jotka on mahdollista saavuttaa, jotta tavoittaisimme kehityksen, turvallisuuden ja vakauden.
Runoilija sanoisi, että sellaisen ihmisen käy huonosti, joka ei kykene uneksimaan suurista asioista, mutta valtionmies vastaisi siihen, että sellaisen poliitikon, joka antaa liian kaukaisten unelmien johtaa itsensä harhaan, eikä huomaa edessään olevia ongelmia käy huonosti. Me olemme pyrkineet tekemään toiveistamme konkreettisia ja antamaan niille mahdollisuuden toteutua lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä. Lyhyesti sanottuna olemme siis esittäneet ehdotuksia, joiden avulla kaikki Välimeren maat voivat löytää samanlaisen arvoaseman ja mahdollisuuden kehitykseen uudessa ja selkeämmässä suhteessa yhä laajemman ja monimuotoisemman Euroopan kanssa, jonka kansainvälinen uskottavuus on vaarassa muiden teollistuneiden maiden edessä.
Ympäristöä ja terveyttä pitää suojella, työntekijöiden arvokkuutta pitää kunnioittaa; tuotteiden laatu pitää turvata kuluttajien ja oikeudenmukaisen vapaan kaupan suojaamiseksi; jokaisen maan kulttuurin erityispiirteet ja myös arkkitehtuuriin liittyvät perinteet ja paikalliset valvotut laatutuotteet pitää ottaa huomioon; me eurooppalaiset emme saa missään nimessä käyttää kumppanuussuhteita liioitellusti hyväksemme viemällä näihin maihin tuotteita, jotka on kielletty meillä niiden vaarallisuuden vuoksi; Välimeren kumppaneidemme voimavarojen kehittämistä täytyy vauhdittaa myös siten, että autamme Euroopassa opiskelleita ja erikoistuneita useita tuhansia nuoria pääsemään kiinni työhön. Lastensuojelu, alaikäisten hyväksikäytön ja uuden orjuuden vastainen taistelu, naisten työympäristö ja joka tapauksessa jokaisen ihmisen arvokkuuden huomioiminen ovat tärkeitä askeleita, ja yhtä lailla tärkeänä ja olennaisena asiana täytyy pitää Euroopan panosta ja tarkkavaisuutta, jota se osoittaa tehdessään tarmokkaasti työtä rauhan ja keskinäisen kunnioituksen saavuttamiseksi Lähi-idässä.
Emme voi kieltää, että vaikka toisiaan seuranneet huippukokoukset ovat yhtäältä toimineet virstanpylväinä monien ongelmien tunnistamisessa, niissä on kuitenkin poljettu paikallaan näiden samojen ongelmien ratkaisemisessa. Toteammekin pettyneinä, että hallitukset eivät ole vieneet eteenpäin Barcelonassa laadittuja ehdotuksia: demokratia, oikeusvaltio, avoimuus, sosiaaliset oikeudet, sisäsyntyinen kehityspolitiikka auttavat kansoja, etteivät ne joutuisi väkisin hylkäämään omaa maataan. Uusi kolmikantakauppaa koskeva politiikka, tyypillisten ja myös eurooppalaisten tuotteiden suojelu niin, että väärennökset ja petokset tuomitaan ja kielletään, elintarvike- ja ympäristöturvallisuus, käsiteollisuuden erityispiirteiden kehittäminen ja erityisohjelmat aavikoitumisen estämiseen ja juomavesivarojen kehittämiseen sekä matkailun kehittäminen ovat eräitä niistä monista aiheista, joita käsittelimme. Ja tässä kohtaa haluan kiittää valiokunnan ja poliittisten ryhmien virkamiehiä tehdystä työstä, joka vaati erityisponnisteluja, kun otamme huomioon lähestyvät määräajat.
Nyt aika on kypsä toteuttamiskelpoisten hankkeiden käsittelemiseen, ja toteuttamiskelpoisia ovat ne hankkeet, jotka eivät perustu puolueellisiin ennakkoluuloihin tai salaisiin intresseihin, vaan jotka perustuvat kykyyn yhdistää politiikan harjoittamisessa kansalaisten suurimmat tarpeet sekä taloudellinen ja sosiaalinen tilanne. Tästä syystä koko Euroopan, eikä pelkästään Välimeren alueen Euroopan, johon minulla on kunnia italialaisena kuulua, täytyy nyt katsoa, että sen itään ja etelään kohdistuva rooli ja tehtävä ovat välttämättömiä, ja vahvistaa, että sopusuhtaisen ja kestävän kehityksen saavuttamiseksi talouden tarpeiden pitää kulkea käsi kädessä ihmisen arvokkuuden kanssa. Tätä tekstiä ei kirjoitettu siksi, että se julkaistaisiin ja jätettäisiin pelkäksi aiejulistukseksi, ja tämän vuoksi suuntaamme luottavaisina ja toiveikkaina katseemme kohti komissiota ja neuvostoa, jotta yhteisvaikutus Euroopan parlamentin kanssa voitaisiin toteuttaa ja jotta siitä voisi tulla ajankohtainen kysymys.

Naïr
. (FR) Arvoisa puhemies, ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta pyysi minua viime marraskuussa laatimaan mietinnön komission tiedonannosta "Barcelonan prosessin lujittaminen". Tiedonannolla ja komissiolla on kaksitahoinen tehtävä. Ensimmäiseksi on tarkoitus arvioida Barcelonan prosessin tuloksia ja toiseksi laatia suosituksia viime marraskuussa Marseillessa pidettyä ministerikokousta varten. Ennen kuin lähden käsittelemään ydinkysymyksiä, haluan kiittää ulkoasioiden valiokunnan kollegoitani, joiden kanssa kävin lukuisia keskusteluja, joista oli paljon hyötyä mietinnön lopullisessa laatimisessa. Haluan myös tuoda esiin, että laatiessani tätä mietintöä otin huomioon kaiken sen työn, joka parlamentissa on jo tehty Välimeren kysymyksen tiimoilla, ja haluan osoittaa erityisen kiitoksen jäsen Jannis Sakellarioulle hänen tekemästään työstä.
Komissio toistaa tiedonannossaan Euroopan unionin Välimeren politiikan kolme päätavoitetta, jotka ovat: rauhan ja vakauden alueen luominen, yhteisen hyvinvoinnin alueen luominen lisäämällä asteittain vapaakauppaa sekä alueen kansojen keskinäisen ymmärryksen edistäminen ja kansalaisyhteiskunnan kehittäminen. Arvoisa puhemies, näistä kolmesta tavoitteesta on tähän päivään mennessä tosiasiassa pantu alulle ainoastaan vapaakauppa-alueen luominen. Ilahduin kuitenkin kuullessani äsken komission jäsen Barnierin suunnilleen sanovan, ettei syvien eriarvoisuuksien ollessa voimassa pelkkä vapauttaminen voi taata talouskehitystä tai rakenteeltaan rikkonaisten yhteiskuntien eheytymistä. Lisäksi kyse on Euroopan ehdoilla toimivasta vapaakauppa-alueesta. Yksi luku riittää todistamaan tämän. Euroopan unionin Välimeren maille siirtämien budjettivarojen kokonaissumma on miljardi euroa vuodessa, kun taas Välimeren maiden EU:n kanssa käymän kaupan vaje on 34 miljardia euroa vuodessa. Toisin sanoen, Euroopan unionin rahoitustuki Välimeren maille vastaa alle kolmaskymmenesosaa vapaakauppa-alueen Euroopalle tuomista eduista.
Rauhan ja vapauden alueella EU:lla ei ole kovinkaan paljon poliittista painoarvoa, vaikka etelä aidosti tarvitsee Eurooppaa. Konfliktialueita on paljon, ja ne saattavat vaarantaa koko Barcelonan prosessin. Aktiivisen kansalaisyhteiskunnan kehittämisestä voidaan todeta, että MEDA-ohjelmilla on ollut merkitystä lähinnä sellaisille henkilöille, joilla oli jo aiemmin yhteyksiä Eurooppaan tai joilla on läheiset siteet hallituksiin. Kansalaisyhteiskunnalle niillä ei ole ollut paljon merkitystä. Hajautetun yhteistyön ohjelmat, joiden on määrä tarjota Välimeren etelä- ja pohjoispuolen kansalaisyhteiskuntien toimijoille tilaisuus tavata ja laatia yhteisesti hankkeita, ovat olleet "jäissä" vuodesta 1995. Tulokset ovat siis aika vaatimattomia, turhautumiset voimakkaita, useat pitivät Marseillen kokousta osittain epäonnistuneena. Barcelonassa vuonna 1995 synnytetty kokonaisvaltainen visio Euro-Välimeri-kumppanuudesta on korvattu neuvotteluilla, joista puuttuu todellinen poliittinen tahto.
Olen pyrkinyt esittämään mietinnössäni joitakin ehdotuksia tilanteen ratkaisemiseksi. Esittelen tässä niiden kuusi pääkohtaa. Ensinnäkin vapaakauppa-alue pitäisi mielestäni sisällyttää todelliseen strategiseen kokonaiskuvaan. Meidän täytyy luoda Välimeren alueen kumppaneidemme kanssa perusta assosioiduille yhteismarkkinoille, jotka kykenevät yhdentymään Euroopan talouteen samalla, kun otetaan huomioon etelän kehityksen sisäsyntyiset parametrit. Vapaakauppa-aluehankkeen tavoitteet on määriteltävä siten, että pyritään luomaan todelliset yhteismarkkinat, jotka kattavat kaikki hyödykkeet. Toiseksi muuttoliikkeet on asetettava kehityksen keskipisteeseen. Välimeren etelä- ja pohjoispuolen välillä ei voi olla todellista yhteistyötä, ennen kuin henkilöiden järjestynyttä liikkumista aletaan käsitellä. Siksi uskon, että muuttoliikkeet tulevat lähivuosina olemaan keskeisessä asemassa suhteissamme näihin maihin. Meidän täytyy hallinnoida yhteisesti muuttoliikkeitä, myös laitonta maahanmuuttoa ja mafioiden torjuntaa. Meidän täytyy myös suuntautua kohti Kansainvälisen työjärjestön mallin mukaisia tilapäisiä maahanmuuttoja, jotka eivät anna oikeutta pysyvään oleskeluun. Kumppanuusohjelman toimijoita varten olisi mielestäni otettava käyttöön erityinen matkustusviisumi. Maahanmuutto pitäisi myös valjastaa palvelemaan kotimaan kehitystä. Siirtolaiset auttavat kotimaataan kehittymään. Tiedän, että Euroopan unioni - eli komissio - on tehnyt paljon tämänsuuntaista työtä. Pyydän sitä menemään paljon pidemmälle ja rahoittamaan siirtolaisten mikrohankkeita. Ehdotankin tässä hengessä, että perustettaisiin muuttovirtojen seurantakeskus, jonka tavoitteena olisi tutkia muuttovirtoja ja laatia tutkimusten pohjalta ehdotuksia unionille. Meidän täytyy myös tukea tehostettua assosiaatiota niiden Euro-Välimeri-alueen maiden välillä, jotka sellaista haluavat. Toistan yhden komission jäsen Pattenin ehdotuksen, joka oli mielestäni äärimmäisen mielenkiintoinen. Komission jäsen Patten sanoi toivovansa, että joihinkin alueellisiin hankkeisiin voisi osallistua vaihteleva määrä asiasta kiinnostuneita jäsenvaltioita ja Välimeren kumppanimaita hankkeesta toiseen vaihtelevissa kokoonpanoissa. Kannatan tätä ehdotusta, sillä uskon, että sen avulla voidaan luoda todellisia ja vahvoja siteitä niiden Välimeren etelä- ja pohjoispuolen maiden välille, jotka haluavat mennä muita pidemmälle yhdessä. Neljänneksi täytyy tietenkin uudistaa MEDA-ohjelman hallinnointia. Komissiolla on taipumusta suhtautua hyvin kriittisesti Välimeren alueen kumppaneihin. On pakko todeta, että vaikka eräillä kumppanuusmailla on saattanut olla vaikeuksia infrastruktuurien puutteiden vuoksi, niin MEDA-määrärahojen alhainen käyttöaste johtuu ennen kaikkea komission kyvyttömyydestä hallinnoida kyseisiä määrärahoja ja ottaa mukaan toimijoita, jotka kykenisivät vastaamaan toiminnasta. Myös ihmisoikeuksien puolustamisen täytyy merkitä muutakin kuin periaatteellista toteamusta. Tavoitteena on auttaa Välimeren etelänpuoleisia maita rakentamaan oikeusvaltioita eikä vain luoda talousjärjestelmiä, jotka otetaan ehdotettuihin rakenteellista sopeuttamista koskeviin ohjelmiin. Kuudenneksi täytyy myöntää huomattava rahoitus. Lähi-idän rauhanprosessin umpikujaan ajautumisen vuoksi kaikki alueiden välinen taloudellinen, sosiaalinen ja/tai kulttuurinen kehitys on vaikeaa. Mielestäni komission täytyy ottaa tämä tilanne huomioon.
Sanoisin lopuksi, että henkilöiden organisoitu liikkuminen, yhteinen kehitys ja hajautettu yhteistyö ovat mietintöni päälinjat, ja mielestäni niiden pitäisi olla myös komission päälinjat.

Gutiérrez-Cortines
Arvoisa puhemies, kulttuurivaliokunnan Barcelonan prosessia koskevan lausunnon esittelijänä haluaisin välittää täällä joitakin huolenaiheita ja ehdotuksia, jotka on hyväksytty valiokunnassa yksimielisesti.
Ensinnäkin haluan pyytää kiinnittämään huomion tarpeeseen parantaa kulttuuriohjelmia, mikä ei tarkoita huomion pyytämistä perinteisesti. Me tiedämme, että kaikkein menestyksekkäintä yhteistyötä Välimeren valtiot ovat tehneet Euromed Heritage -ohjelman puitteissa. Toisaalta pidämme kulttuuria vaurauden vauhdittajana. Minkälainen esimerkiksi Egypti olisi ilman kulttuurimatkailuaan, joka on yhdistänyt sitä eniten muuhun maailmaan ja ollut sen vaurauden pääasiallisia lähteitä? Kulttuuri on siis yksi helppokäyttöisimmistä, helpoimmin saatavilla olevista ja kehittyneimmistä osa-alueista. Se on alue, jolla Välimeren kehittämisestä on eniten kokemusta, ja siksi se voi liittyä läheisesti ihmisten väliseen kanssakäymiseen, joka avaa sille jatkuvasti uusia ovia.
Samalla haluamme kiinnittää huomiota koulutukseen. Uskomme, että mikäli Välimeren kauppa-alueella ei huolehdita koulutuksesta, siitä tulee Välimeren siirtokunta-alue. Niinpä ainoa mahdollisuus liittää sosiaalikysymykset yrityselämän ja länsimaailman arvoihin pohjautuu koulutukseen. Toisaalta uskomme, että se toimii myös omaperäisenä ja aitona perustana, jolle tulevaa kehitystä voidaan rakentaa. Sitä paitsi ainoa mahdollisuus levittää ihmisoikeuksia koskevia ajatuksiemme edellyttää, että väestömme on paremmin koulutettua ja kasvatettua. Siksi emme puhukaan kuluneista lauseenparsista vaan tosiasioista.
Eräs meitä myös huolestuttava asia on se, että komissio on omaksunut kokouskutsun saaneiden maiden ajattelutavan ja ehdot. Mielestäni MEDA-ohjelman epäonnistuminen johtuu suurimmaksi osaksi siitä, että me suhtaudumme siihen niin kuin se olisi koko Euroopan laajuinen, mikä on komission hankkeiden kannalta erittäin mukavaa. On tarpeellista kehittää monia pieniä hankkeita. On tarpeellista korjata mukana olevien valtioiden sisäistä yhteiskuntarakennetta, yliopistoja, koulutuslaitoksia, museoita, kulttuurialaa ja koko yhteiskuntaa, jotta tulevaa kehitystä suunniteltaessa tukeuduttaisiin siihen.

Piétrasanta
. (FR) Arvoisa puhemies, teollisuusvaliokunta on osallistunut useasti merkittävällä tavalla keskusteluun unionin Välimeren-politiikasta ja vuonna 1995 aloitetusta Barcelonan prosessin lujittamisesta. Teimme näin etenkin MEDAn toiminnasta kertoneella mietinnöllä, jonka esitin 5. syyskuuta 2000 ja joka hyväksyttiin parlamentissa lähes yksimielisesti samoin kuin MEDA II -asetuksen muuttaminen. Olisi ollut hyvä, jos Feiran Eurooppa-neuvosto olisi käsitellyt MEDAa, joka on tämän politiikan täytäntöönpanon tärkein väline ja jolle on ajanjaksoksi 2000-2006 myönnetty 5,37 miljardia euroa, joihin eivät sisälly Euroopan investointipankin myöntämät luotot. Toivomme MEDAlle suurempaa rahoitusta, sillä Euroopan unionin Välimeren-politiikka ei saa kärsiä tuesta, jota EU täysin oikeutetusti tarjoaa Balkanin alueelle. Kaikissa keskusteluissa, käytiinpä niitä missä tahansa valiokunnassa (ulkoasioiden, teollisuuden, maatalouden tai kulttuurin) tai parlamentissa, suositellaan aina yksimielisesti samoja asioita. Me korostamme ensinnäkin tarvetta määritellä Välimeren-strategia yhdessä kolmansien maiden kanssa, toiseksi tarvetta kehittää hajautettua yhteistyötä, jonka yhteydessä solmitaan sopimuksia paikallisten yhteisöjen ja kansalaisyhteiskunnan, erityisesti kansalaisjärjestöjen kanssa, niin rajaseutualueilla kuin etelä-etelä-yhteistyön puitteissa alueellisen yhdentymisen lisäämiseksi. Kolmanneksi korostamme parlamentin ja komission päätöstä teettää vuosittain arviointi ihmisoikeustilanteesta sopimuksen osapuolina olevissa maissa, ja neljänneksi korostamme, kuinka kiireellistä on hyväksyä rauhaa ja vakautta koskeva peruskirja, jotta voimme ottaa aktiivisemman roolin muun muassa Lähi-idän rauhanpalauttamisessa. Aiomme kiinnittää erityisen paljon huomiota paikallisesti ohjattujen ja kestävään kehitykseen liittyvien toimien etenemiseen - vaikka niitä ei mainita Feiran päätelmissä - sekä tällä alalla toteutettavaan asteittaiseen arviointiin, ympäristöön ja vedenlaatuun liittyvien ohjelmien täytäntöönpanoon, START-ohjelman elvytykseen sekä kolmansien Välimeren alueen maiden osallistumiseen tutkimuksen ja teknologisen kehityksen kuudenteen puiteohjelmaan. Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta on antanut yksimielisen lausunnon näistä kysymyksistä.

Fiori
. (IT) Arvoisa puhemies, jos Euroopan unionille vaaditaan etumiehen asemaa, se merkitsee sellaisten suuntaviivojen toteuttamista, jotka ovat tähän mennessä olleet pikemmin paperiin kirjattuja kuin jokapäiväiseen toimintaan juurrutettuja. Kestävän kumppanuuden kehittäminen Pohjois-Afrikan, Vähä-Aasian ja Balkanin maiden kanssa on vastuullinen velvollisuus, jota olemme jo vaatineet itsellemme, mutta jota viemme eteenpäin liian hitaasti. Se on tämän Euroopan velvollisuus, jonka tehtävänä on toimia kaupan, kehityksen, kasvun ja taloudellisen hyvinvoinnin tasapainoisen järjestelmän liikkeellepanevana voimana. Ja näin myös siksi, että onnistuisimme hillitsemään tämän viimeisen vuosikymmenen huolestuttavan muuttoliikkeen, joka on selvä merkki puuttuvasta kahdenvälisestä yhteistyöpolitiikasta. Meidän pitää lähteä liikkeelle juuri näistä kahdesta välineestä, mikäli haluamme todellakin saattaa Välimeren alueen takaisin entiseen loistoonsa, ja ennen kaikkea meidän pitää jälleen harjoittaa poliittisen arvokkaasti tuota etualalla toimivan roolia.
Euroopan pitää ehdottomasti toimia liikkeellepanevana voimana tässä geopoliittisessa näkymässä ja vauhdittaa assosiaatiosopimuksia EIP:n myöntämien rahoitusvälineiden ja ennen kaikkea MEDA-ohjelman kautta. Samaan aikaan EuroVälimerialueen rauhan ja vakauden peruskirjan hyväksymistä ei voi enää lykätä, peruskirjan, jonka puitteissa kahden rannan osapuolten pitää tehdä yhteistyötä aktiivisin ponnisteluin ja jonka perusta pitää etsiä ihmisten oikeuksista, perheestä, kulttuurien erilaisuuksista ja uskonnollisesta vuoropuhelusta. Niinpä kaikkien vaikeinta haastetta, maahanmuuttokysymystä pitää käsitellä kunnioittamalla kulttuurillisia ja sosiaalisia erityispiirteitä ja siten, että kysymyksestä itsestään muodostuu kehityksen väline. Emmekä voi kieltää, etteikö Euroopan työvoiman tarve kasvaisi jatkuvasti, mutta samaan aikaan laittomasta maahanmuutosta ja lukuisista tämänhetkisistä laittoman kaupankäynnin muodoista on tehtävä loppu. Jos emme luo todellista ja vahvaa estettä kaikelle sellaiselle, joka riitelee laillisuutta ja demokraattisia lakeja vastaan, eripuraisuuksien, epätoivon ja väkivaltaisuuksienkin paheneminen vain yltyisi, ja nämä mitätöisivät tähän mennessä toteutetut ponnistelut ja keskustelut.

Danielsson
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, puheenjohtajavaltio Ruotsi pitää Euro-Välimeri-alueen yhteistyötä merkityksellisenä ja tärkeänä kysymyksenä. Olen sen vuoksi kuunnellut erittäin kiinnostuneena esittelijä Muscardinin ja Naïrin esityksiä.
On ilahduttavaa voida huomata, että osa molemmissa mietinnöissä esitetyistä arvosteluista otetaan esille puheenjohtajavaltio Ruotsin keskeisissä painopistealueissa. Poliittisella tasolla puheenjohtajavaltio haluaa edistää demokratiaa ja ihmisoikeuksia, taloudellisia, sosiaalisia ja ympäristöllisiä edistysaskelia sekä tasa-arvoa ja erilaisten syrjintämuotojen torjuntaa.
Taloudellisella ja rahataloudellisella alueella haluamme edistää niin dynaamista kuin "inhimillistäkin" taloudellista ja rahataloudellista kumppanuutta. Hyvinvoinnin käsite kattaa niin taloudellisen kasvun kuin yhteiskunnallisen tasapainonkin. Barcelonan prosessin puitteissa ei ole toistaiseksi järjestetty yhtään kauppaministerien konferenssia, vaikka talous ja kauppa muodostavatkin yhden Barcelonan yhteistyön kolmesta pilarista. Puheenjohtajavaltio aikoo sen vuoksi järjestää 27 valtion kauppaministerien kokouksen. Tarkoituksena on luoda dynamiikkaa prosessin tärkeimpiin kaupallisiin näkökohtiin sekä päästä yhteisymmärrykseen jatkossa tehtävän työn suuntaviivoista. Alueellisen yhdentymisen tarve on myös tärkeä kysymys, joka pitää ottaa esille. Muita keskeisiä kysymyksiä ovat alkuperäsäännöt, kumulaatio ja yhdenmukaistamistoimet ja myös normit sekä standardit ja teollis- ja tekijänoikeudet.
Tässä yhteydessä haluan myös korostaa, että puheenjohtajavaltio on samaa mieltä siitä, että maataloustuotteita ei pidä jättää vapaakauppaa koskevien keskustelujen ulkopuolelle. On myös tärkeää kannustaa kauppavaihtoon ja kumppanuusmaiden väliseen yhteistyöhön ja tukea niitä. Tätä asiaa on laiminlyöty, ja siinä pitää tehdä ja voidaankin tehdä paljon.
Barcelonan prosessi käynnistettiin yli viisi vuotta sitten. On saatu paljon aikaan, mutta useita päätöksiä ei ole voitu toteuttaa. Rauhanprosessin tilanne on osaksi ehkäissyt kehitysmahdollisuuksia, mutta muutkin tekijät ovat vaikuttaneet asiaan. Olemme vakuuttuneita, että paljon voidaan ja pitääkin tehdä, jotta Välimeren aluetta koskevasta yhteistyöstä tulisi operatiivisempaa ja jotta kaikki prosessin osapuolet voisivat tuntea prosessin enemmän omakseen. Aion sen vuoksi kuunnella tämänpäiväistä keskustelua erittäin kiinnostuneena, sillä olen varma, että keskustelu vahvistaa arvokkaalla tavalla Euro-Välimeri-alueen yhteistyötä.

Gemelli
Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin kiittää kahta esittelijää, Muscardinia ja Naïria, jotka tekivät näistä kahdesta mietinnöstä tarkoituksenmukaisia ja tehokkaita Välimeren politiikan tulevaisuudennäkymien kannalta.
Minusta Välimeren politiikkaa pitää vauhdittaa poliittisten, kulttuurillisten ja taloudellisten tekijöiden kannalta, koska demokratiaa ja parlamentarismia pitää vahvistaa yhä enemmän; koska oikeusvaltion rajoja pitää laajentaa; koska ihmisoikeuksien suojelun pitää juurtua ihmisten tietoisuuteen; koska kulttuurivaihto on meille hyödyksi yhteiskunnan ja eritoten islamilaisten yhteisöjen keskinäiseksi tuntemiseksi; koska on välttämätöntä luoda monietnisiä, -rotuisia ja -kulttuurisia yhteisöjä ja näin ollen vahvistaa vähemmistöjen kunnioittamisen periaatetta niin, että se tarjoaa tilaisuuden demokratian ilmentämiseen; rauhan arvoa pitää korostaa merkittävänä seikkana, joka luonnehtii Välimeren etelänpuoleisen rannan asukkaiden jokapäiväistä elämää, ja näin ollen kulttuuriprosessista pitää poistaa kaikki radikalismin, fundamentalismin ja vihan muodot, jotka saavat aikaan menetyksiä, teloituksia ja sotia.
Keskinäinen kaupankäynti on Euroopalle yhtä lailla tärkeä asia, ja on myös tärkeää, että voimme tarjota ja taata näille maille ammatillista ja teknistä koulutusta ja asianmukaisia rahoitusvälineitä sekä vahvistaa niiden rahayksiköitä ja tarjota niihin liittyviä neuvoja, koska vapaakauppa-alueesta pitää myöhemmin tulla euroalue.
Juuri tätä me edellytämme. Uskon kuitenkin, että Euroopan unionin pitää tehdä suunnanmuutos, koska mielestäni nykyinen politiikka merkitsee suunnitelmista ja toivotuista sitoumuksista loitontumista. MEDA-välineen supistaminen syistä, joita pidän vain välillisinä, ja kumppanuusprosessien hidastaminen antavat aiheen huoleen. Teot ja toimet eivät ole seuranneet periaatejulistuksia, vaan tekoja ja toimia on jarrutettu. Meidän pitää kumota se yhtälö, että laajentuminen vähentää Välimereen suunnattua kiinnostusta. Pyydämme vahvaa suunnanmuutosta, ja pyydämme myös päättäväistä sitoumusta israelilaisten ja palestiinalaisten väliseen Välimeren rauhanprosessiin, eikä pelkästään näiden kahden kansan välillä, vaan koko alueella niin, että myös Libanonin, Syyrian, Irakin ja Iranin ongelmia puidaan, jotta kaikki tämä voisi tuoda tullessaan rauhaa ja kiihkottomuutta tuossa maailmankolkassa. Tehkäämme siis merestämme rauhan meri koska se on ollut kulttuurin meri jossa lapset, naiset, kaikki kansalaiset voisivat olla todistamassa vaihtoja ja voisivat liikkua vapaasti tällä alueella.

Napoletano
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää esittelijöitä ja todeta, että tämän nyt käytävän keskustelun sisällön ansiosta olemme onnistuneet kehittämään parlamentin Välimeren politiikkaa koskevaa kantaa, ja tämä kehitys on hyvin tärkeä myös siksi, että havaitsen tässä aiheessa sopusuhtaisuutta, joka vahvistaa meitä ja Euroopan unionin toimielimiä, kun poliittisten ryhmien välisiä eroja ei oteta lukuun. Unionin EuroVälimeri-strategia on yhtä tärkeä kuin laajentuminen kohti Keski- ja Itä-Euroopan maita, mutta samaan aikaan, kun olemme viitoittaneet tien laajentumiselle, etsimme vielä strategiaa Välimeren politiikkaa varten, vaikka meillä on takanamme Barcelonassa syntynyt kumppanuus ja vaikka alueella on paljon ongelmia, suurimpana eräiden konfliktien jatkuminen. Koska me kuitenkin puhumme tästä asiasta myöhemmin, kun korkea edustaja Solana on paikalla, en halua pitkittää puhettani tästä aiheesta.
Nyt haluan vain sanoa, että me toivomme Euroopan hallituksilta aktiivisempaa ja vakuuttavampaa roolia, joka antaisi korkealle edustajalle mahdollisuuden harjoittaa politiikkaa, joka ei ole Yhdysvaltain politiikan vastaista tai vaihtoehtona sille, vaan paljon vahvempaa kuin mitä Eurooppa kykenee nyt harjoittamaan neuvottelukumppaneihinsa nähden, joita emme valitettavasti voi korvata. Meidän pitää siis aina pitää mielessämme, että mahdollisuus päästä yksimielisyyteen syntyy ymmärryksestä ja vuoropuhelusta, jota palestiinalaiset ja israelilaiset onnistuvat viemään eteenpäin.
Toisaalta ei pidä unohtaa muita konflikteja, ja tässä yhteydessä muistutan Länsi-Saharan konfliktista. Meidän pitää aina muistaa, että on olemassa Yhdistyneet Kansakunnat, mutta että tässä tilanteessa Euroopan aloitteelle on tilaa, ja uskon, että tällä hetkellä Länsi-Saharaa koskevassa kysymyksessä on tilaa Euroopan aloitteelle, jonka voimme toteuttaa viimeisen siirtomaakonfliktin lopettamiseksi.
Kumppanuuskysymyksessä minua kiinnostaa työstää uudempia aiheita, joita ehdotamme komission ja neuvoston pohtivan enemmän kuin tänään on tehty. Haluan puhua ihmisoikeuksista ja oikeusvaltiosta. Euroopan perusoikeuskirjan myötä otimme merkittävän edistysaskeleen: me siis tunnustamme, että unionin alueella kaikki tunnustavat ihmisen sosiaaliset oikeudet. Tämä antaa meille siis mahdollisuuden käydä näiden maiden kanssa keskustelua, jossa käsitellään Euroopan ja Välimeren välistä kansalaisuutta ja jossa ihmisoikeuskysymykset eivät merkitse meidän sekaantumistamme heidän tilanteeseensa, vaan yhteistä tarvetta rakentaa arvoja, jotka ovat sen yhteiselon perustana, jossa haluamme elää. Vastaavasti maahanmuuttokysymyksistä uskon, että on sekä meidän että heidän etujensa mukaista taistella laitonta maahanmuuttoa vastaan ja näin ollen luoda asiaa koskeva Euroopan laajuinen politiikka.
Maataloudesta haluaisin muistuttaa puheenjohtajavaltio Ruotsille, että on hyvin helppo sanoa, että maataloudessakin pitäisi aloittaa vapaakauppa. Arvoisat kuulijat, haluan muistuttaa teille, että jo nyt noilla markkinoilla tuotteemme, joista maksetaan myös tulliveroa, ovat kilpailukykyisiä paikallisten tuotteiden kanssa: olkaamme siis varovaisia, koska vapauttamisen myötä saatamme tuhota alan, joka on joillekin maille olennaisen tärkeä. Marokkolaiset ystävämme muistuttavat meille, että maatalous merkitsee sitä, että ihmiset jäävät maaseudulle ja että työllisyys säilyy ja ympäristöä suojellaan. Ollaanpa siis tarkkoina, ettemme käy hieman hätiköityä ja pintapuolista keskustelua aloista, joilla meidän pitää sen sijaan saavuttaa edistystä sellaisen kumppanuuden puitteissa, joka ei pane näitä maita maksamaan laskua.

Esteve
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin lausua kiitoksemme jäsen Muscardinin ja jäsen Naïrin tekemästä työstä sekä heidän myönteisestä suhtautumisestaan ehdotuksiimme, ja haluaisin kertoa, että ryhmämme kannattaa molempia mietintöjä.
Tarkemmin sanottuna haluaisin tarkastella joitakin niissä esille tuotuja myönteisiä näkökohtia, eritoten ihmisoikeuksiin liittyviä, ja erityisesti ryhmämme esittämää tarkistusta, jossa pyydetään tuomitsemaan kuolemantuomiot ja lykkäämään täytäntöönpantavia tuomioita. Olisi hyvin toivoa antavaa, että lykkääminen tapahtuisi välittömästi.
Aivan toisesta asiasta puheen ollen haluan ilmaista lisäksi luottamuksemme kannustukseen, jota tarkistuksissa annetaan alueelliselle ja paikalliselle tasolle, kansalaisyhteiskunnalle ja aivan erityisesti yksityiselle sijoittamiselle: se on kehityksen varsinainen moottori, joka on tehokkaampi kuin valtionavut tai kaikkein korkeimmalla tasolla eurooppalaiset tuet.
En puhu yksityiskohtaisemmin, koska mielestäni jäsen Muscardini ja jäsen Naïr ovat jo tehneet päälinjat puheenvuoroissaan selväksi. Haluaisin kuitenkin esittää kaksi huomiota, jotka liittyvät valiokunnassa ja omassa ryhmässäni käymäämme keskusteluun. Toinen koskee poliittisia painopistealueita ja toinen toimiemme johdonmukaisuutta.
Kaikki eivät ymmärrä, miksi meidän olisi asetettava vastakkain itälaajentumisen ja Välimeren painopisteet. Mielestäni neuvoston puheenjohtaja Lindh teki sitä paitsi sen selväksi valiokunnassa muutama päivä sitten. Kyse on kahdesta todellisesta mutta erilaisesta painopistealueesta. Laajentuminen on toiminnallinen painopistealue, jolla meillä on varmat tavoitteet, me tiedämme minne menemme ja mitä haluamme, ja itse asiassa muita strategisia vaihtoehtoja ei ole olemassakaan.
Välimeren politiikka taas on strateginen painopistealue, josta me emme tiedä, minne menemme, tai tarkemmin sanoen me menemme lujasti sinne, minne emme halua. Kun otetaan huomioon nykyinen väestön- ja talouskasvu, ennustettavissa oleva tulokehitys osoittaa, että meidän tulomme henkeä kohden kasvavat, kun taas Pohjois-Afrikassa ne laskevat, ja mikäli suunta ei muutu, meidän kaikkien tiedossa olevat ongelmat lisääntyvät, vaikka sitä tuskin tarvitsee edes mainita. Tiedämme, mitä tapahtuu, mutta emme tiedä, kuinka välttää sitä, vaikka haluamme tehdä sen mihin hintaan hyvänsä. Älkäämme siis asettako poliittisia painopistealueita vastakkain.
Toinen ajatukseni koskee toimiemme johdonmukaisuutta. Tuloksiin päästäksemme meidän on nimittäin oltava johdonmukaisia. Tahtoa ja varoja puuttuu ilmiselvästi, mutta varoja jätetään myös käyttämättä. Tämä merkitsee sitä, että meillä ei ole riittävää hallinnointikykyä eikä edunsaajavaltioilla riittäviä mahdollisuuksia soveltaa tukea. Tukea pyydetään lisää, mutta sitä ei käytetä. Siispä joku voisi kysyä, että miksi summia ei tarkisteta. Varmaa kuitenkin on, että talousarviota tarvitaan ja että sitä on käytettävä. Kaiken tämän takia olen sitä mieltä, että vakaumusta vaaditaan yhtä lailla kuin sovellusmahdollisuuksiakin.
Toivon, että nämä mietinnöt auttavat löytämään oikean menettelytavan, mutta suoraan sanottuna en ole vakuuttunut siitä.

Bautista Ojeda
Arvoisa puhemies, aion keskittyä erääseen Välimeren alueen yhteistä strategiaa koskevaan näkökohtaan, jota ei ole otettu huomioon koko laajuudessaan: etelä-etelä-vuoropuheluun, joka on tärkeä voimanlähde Euroopan unionin valtioiden ja Maghreb-maiden välisiä suhteita koskevassa strategiassa. On ehdottoman tarpeellista luoda keskitettyjä elimiä ja menettelytapoja, joiden avulla voidaan syventyä polttavimpiin ongelmiin. Hankkeiden johtamiselle yksittäisissä asioissa ja yleisiin näkökohtiin paneutuen on syntynyt tosiasiallinen tarve sellaisissa tapauksissa, joissa yksittäiset kansalaiset ja kaupungit Gibraltarinsalmen molemmin puolin ovat tehneet suurenmoisin tuloksin yhteistyötä ilman yhteisön tukea.
Tätä paikallistason johtamista varten on perustettava uusi hajautettu ja pysyvä elin, joka yhdistää näiden yhtä aikaa niin läheisten ja kaukaisten alueiden institutionaalisia, poliittisia ja yhteiskunnallisia vastuunkantajia. Euroopan unionin Maghreb-maista erottavat 14 kilometriä ovat todellisia, mutta meidän on estettävä niiden muuttuminen ylittämättömäksi ja läheisemmän yhteistyön estäväksi välimatkaksi. Maastamuutto, sen syyt ja seuraukset, jotka ovat joskus kauheita ja korjaamattomia, keskinäinen vaihto yritystoiminnan, maatalouden ja kalastuksen alalla, sosiaalinen, tekninen, koulutuksellinen ja yliopistollinen vaihto, yleiseen kehitykseen liittyvät näkökohdat esimerkiksi energia-alalla sekä ne demokratian kehitykseen liittyvät keskeiset seikat, joita Euroopan unionin on voimistettava näissä maissa, edellyttävät sellaisia uusia mekanismeja ja välineitä, joiden avulla tyydytettäisiin paikalliset tarpeet mutta joilla olisi yleisiä seurausvaikutuksia.

Boudjenah
Arvoisa puhemies, jos Barcelonan prosessi herättikin toivoa ja odotuksia, raportti on nyt vain pettymys. Vaatimus yhteisestä hyvinvoinnin alueesta, pyrkimys palauttaa tasapaino pohjoisen ja etelän välille ja toive rauhan ja vakauden lisäämisestä olivat aiemmin hienoja tavoitteita, nyt niitä tarvitaan kiireellisesti. Vaikka kaikki puhuvat kumppanuuden lujittamisen tarpeellisuudesta, keinoista ollaan monta mieltä. Kumppanuuden käsitteen tulevaisuudessa ei ole kyse näiden kansojen tarpeiden sopeuttamisesta pohjoisen markkinoiden lakeihin ja meidän tavoitteisiimme, vaan niiden kehityksestä ja niiden tarpeiden tyydyttämisestä. Mielestäni Euroopan pitäisi siis valita aivan toinen tie, kuin pelkän vapaakauppa-alueen kehittäminen. Yhteistyön harjoittaminen erityisesti julkisten palvelujen alalla, uusien rahoituslähteiden etsiminen esimerkiksi Tobinin veron tyyppisen veron ja velkojen leikkaamisen tai jopa niiden mitätöimisen avulla antaisi todellisen sisällön oikeanlaiselle ja hyödylliselle kumppanuudelle. Tämä lähestymistapa tukee pohjoisen ja etelän välisiä suhteita, joihin ei kuulu mitään ylivaltaa. Sama koskee ihmisoikeuksia. Välimeren maiden väliset suhteet voivat perustua ainoastaan luottamukseen, ja juuri siitä syystä, että sopimusten osapuolet ovat sitoutuneet noudattamaan niitä, olemme huolissamme esimerkiksi Tunisiassa tehdyistä ihmisoikeusrikkomuksista. Tässä on kyse myös siitä, että Eurooppa kunnioittaa kaikkien oikeuksia. Viittaan tällä tarpeeseen suhtautua yhteisvastuullisesti ja lämpimästi muuttoliikkeisiin. Vapaa liikkuvuus tavaroille ja pääomille muttei henkilöille on julmaa ja tehotonta. Kokemus on osoittanut, että rajojen sulkeminen ainoastaan jättää paperittomat ja oikeudettomat miehet ja naiset salakuljettajien ja muiden häikäilemättömien liikemiesten armoille.
Kuinka voimme puhua maahanmuuton inhimillisemmästä hallinnoinnista ja haluta yhdentymisen lisäämistä pohtimatta maahanmuuton perimmäisiä syitä? Kaikille täytyy taata henkilöiden vapaa liikkuvuus sekä yhtäläiset sosiaaliset, taloudelliset, kulttuuriset ja poliittiset oikeudet.
Rauhan alueen rakentaminen edellyttää Euroopan unionilta suorempia ja voimakkaampia toimia Lähi-idässä. Yhdistyneiden Kansakuntien päätöslauselmia täytyy soveltaa täydellisesti, Israelin täytyy noudattaa sitoumuksiaan ja palestiinalaisten laillinen oikeus omaan valtioon on tunnustettava. Sanon vielä lopuksi, että sama ongelma koettelee Länsi-Saharaa, jossa aseellinen konflikti uhkaa syttyä uudelleen.
Kaikista näistä syistä Euroopan kannattaa saattaa yhteen ne, jotka rakentavat jo toisenlaista kumppanuutta, kuten järjestöt, paikalliset yhteisöt ja ammattiliitot.

Coûteaux
Arvoisa puhemies, Muscardinin mietintö Välimeren politiikasta, tai siitä, mitä sellaisena pidetään, on ensinnäkin merkittävä syystä, joka on yksinkertainen mutta joka aina sivuutetaan tässä salissa. Siinä asetetaan viimeinkin yhteisön ulkopolitiikan ongelmat niiden luonnollista taustaa - maantiedettä - vasten, eli huomioidaan ympäristö, maan ja meren vuorovaikutus, kansojen jakautuminen omien elinpiiriensä, omien siteittensä, omien yhteishenkiensä mukaan, vaikka niiden keskipisteenä ei olisikaan myyttinen Eurooppa, tämä manner, joka on niin laaja, ettei sillä ole oikein rajoja.
Tämä mietintö palauttaa täten ulkopolitiikan uomaansa. Kuten sanoin, maantiede on ulkopolitiikan kehys, voisi jopa sanoa sen pyhä säilytysastia, eli historia, jonka kautta voimme lukea, ymmärtää ja siten kunnioittaa maantieteen sanelemia muuttumattomia poliittisia tekijöitä. Tämä kuvastaa Solanan kaltaisten surkeiden sätkynukkejen johtaman yhteisen ulkopolitiikan hankaluutta, tai tarkemmin ottaen sen mahdottomuutta. Poliittisen Euroopan nykyinen toimintamalli kieltää kuitenkin mekaanisesti maantieteellisen lähestymistavan, sillä Euroopan - tarkoitan eurooppalaisen valtion (res publican) - yhteisen edun määrittelyn puuttuessa tavanomaisten valtataistelujen jälkeen voittaa aina sen hetken vahvin, joka tuputtaa, tai syöttää, muille jäsenvaltioille strategiset valintansa. Niinpä tässä pelissä Pohjois-Euroopan - eli Ison-Britannian sekä Saksan ja sen maallisten kätyrien - valta-asema näkyy Välimeren politiikassa - kuten monella muullakin alueella - ja täten otetaan selkeästi prioriteetiksi laajentuminen pohjoiseen ja itään, mukaan lukien Balkanille, jossa maksamme Saksan politiikan laskua, sillä välin kun ystävämme Välimeren maissa pistetään kaikkien sovittelujen maksumiehiksi.
Mietinnön esittelijä sekä hyvä ystäväni Sami Naïr ovat siis oikeassa, kun he moittivat Eurooppaa passiivisuudesta Välimeren alueella ja Lähi-idän asioissa. Haluan vain huomauttaa, että romaaniset kansat voivat ennemmin tai myöhemmin torjua, ja torjua ehkä jyrkästikin, tulevaisuudennäkymän, jossa ne eivät ole enää kuin yhteisön raja-alueita, joissa niillä ei ole mitään vaikutusmahdollisuuksia. Uskomme jo nyt, että on Etelä-Euroopan kansojen, tai oikeammin Välimeren pohjoisenpuoleisten kansojen, tehtävä järjestäytyä Välimeren etelänpuoleisten kansojen kanssa, etenkin kolmen Maghreb-maan: Marokon, Algerian ja Tunisian kanssa, ja luoda tämä solidaarisuuden alue, joka on osa historiaa ja maantiedettä ja ajaa meidän etuamme alkavana vuosisatana.

Belder
Arvoisa puhemies, näillä kahdella mietinnöllä, joista keskustelemme, on joka tapauksessa yksi yhteinen tekijä: niihin sisältyy luettelo sellaisista Välimeren alueeseen liittyvistä toiveista ja toivomuksista, joiden toteutuminen on mahdotonta. Me emme yksinkertaisesti voi tehdä taloudellisesti niin paljon, ja lisäksi Euroopan unionin toiminta ulkosuhteissa ei ole tähän saakka ollut luonteeltaan sellaista, että voisimme luottaa suurissa määrin itseemme. On aika alkaa asettaa painopisteitä, jotta voimme siten tehdä hyvin unionin ulkopuolella tekemämme asiat.
Korkea edustaja Solanan hiljattain esittämät kommentit vahvistavat painopisteiden asettamisen välttämättömyyden. Hän nimitti unionin strategia-asiakirjoja, myös Välimeren maita koskevia, puhtaasti byrokraattisiksi harjoitelmiksi. Paperilla olevasta tulee käytännössä tuskin koskaan todellisuutta. Loputtomat johdanto-osan kappaleet ja kohdat edessämme olevissa asiakirjoissa herättävät kuitenkin kumppaneissamme odotuksia, joita meidän on mahdotonta täyttää, koska meillä on myös muita vastuualueita.
Näihin muihin vastuisiin viitataan molemmissa mietinnöissä kielteiseen sävyyn. Erityisesti suhteemme ehdokasvaltioihin ovat esittelijöiden mukaan johtaneet välinpitämättömyyteen eteläisiä maita kohtaan, mikä täytyy nyt korjata. En ole kuitenkaan samaa mieltä tästä asiasta. Laajentuminen ansaitsee tulevina aikoina täyden huomion. Jos haluamme huolehtia siitä hyvin, meillä on kädet täynnä työtä. Ei ole myöskään mahdollista, että eteläisiin naapureihimme käytettäisiin yhtä paljon rahaa, erityisesti kun otamme huomioon sen, kuinka vähän halua jäsenvaltioilla on siirtää enemmän rahaa unionille.
Mietinnöissä suhtaudutaan erittäin toiveikkaasti myös unionin vaikutukseen politiikan alueella. Meidän ei ole syytä elätellä harhakuvitelmia roolista, jonka Euroopan unioni voi ottaa Lähi-idän rauhanprosessissa. Mielestäni on harmillista, että liian suuren kunnianhimon vuoksi on vaarana, että kumpaankaan mietintöön ei suhtauduta vakavasti. Euroopan unionilla voi todellakin olla merkitystä erityisesti talouden alalla mutta myös pakolaiskysymyksissä. Meidän täytyy toimia ainoastaan niiden asioiden parissa, joissa Euroopan unionilla on lisäarvoa ja joissa sillä voi myös todellakin olla merkitystä. Vaatimattomuus mahdollisuuksiemme suhteen koituu Euroopan unionin ulkopolitiikan laadun hyväksi.

Sichrovsky
Arvoisa puhemies, sellaisen valtion edustajana, joka oli aikoinaan suorassa yhteydessä Välimereen, haluaisin tukea erityisesti EU:n ja Välimeren alueen suhteiden parantamista ja tätä mietintöä. Se ei ole vain poliittinen vaan myös historiallinen velvollisuutemme. EU:lla on tietysti Välimeren alueen ja erityisesti Lähi-idän konfliktipesäkkeen rauhanturvatoiminnassa erittäin suuri vastuu, jota eivät Euroopan unionin edustajat eivätkä jäsenvaltiot eivätkä varsinkaan niiden ulkopoliittiset edustajat valitettavasti ole tähän asti kyenneet kantamaan. EU:n yhtenä tavoitteena on kuitenkin oltava myös itsenäinen aktiivinen eurooppalainen rauhanpolitiikka.
EU:n aikaisempaa voimakkaampaa sitoutumista Välimeren alueeseen vaativat kuitenkin muutkin kuin turvallisuussyyt. EU ei voi eikä saa säästää kustannuksia sosiaali- eikä kulttuurialalla demokraattista kehitystä tukiessaan, ihmisoikeuksien loukkauksiin puuttuessaan, taloudellista kehitystä edistäessään ja vuoropuhelua ja yhteistyötä mahdollisimman monilla alueilla parantaessaan, jotta se saisi aikaan havaittavaa edistystä. Jotta kaikki nämä hankkeet, jotka luetellaan mietinnössä, eivät jäisi pelkiksi tahdonilmaisuiksi, on kehitettävä täälläkin vaadittua painopisteluetteloa, jossa määritellään tarkasti hankkeiden järjestys ja rahoitus. En muuten maininnut menetettyä yhteyttä Välimereen harmitellen!

Galeote Quecedo
Arvoisa puhemies, vaikka sen toistaminen on tässä vaiheessa melkein tarpeetonta, esittelijöiden puheenvuoroista voidaan päätellä, että Välimeren on oltava Euroopan unionille erittäin merkittävä painopistealue. Välimeren etelänpuoleisten maiden ongelmat poliittiset myllerrykset, taloudellinen seisahtuneisuus ja väestönkasvu nimittäin vaikuttavat meihin eurooppalaisiin joko suoraan tai välillisesti. Näitä vaikutuksia ovat meihin päin suuntautuvat muuttovirrat, ympäristömme tilan heikkeneminen ja radikaalin fundamentalismin aiheuttamat vaarat yhteiskunnallemme. Sanalla sanoen etelärajan tasapaino on vakautemme kannalta välttämätön asia.
On siis tärkeää, että olemme yksimielisiä siitä, että Euroopan unionin luonnollisesta kiinnostuksesta laajentua Keski- ja Itä-Euroopan suuntaan ei saa seurata sen Välimeren politiikan heikkenemistä. Sen takia vuonna 1995 ryhmäni tuki ja kannusti Barcelonan avointa prosessia, jonka puitteissa yhteisövaltiot hahmottelivat lopultakin melkein 40 vuoden jälkeen Välimeren maita koskevan yhteisen strategian, ja siksi se kannattaa tänään käsittelemissämme mietinnöissä esitettyä tavoitetta syventää Barcelonan prosessia.
Olemme yrittäneet parantaa erityisesti jäsen Naïrin mietintöä valiokunnassa monessa kohtaa, minkä takia haluan nyt kiittää esittelijää hänen myönteisestä asenteestaan ehdotuksiimme. Olemme pitäneet kiinni parlamenttien välisen vuoropuhelun tärkeydestä, ja vaatineet, että se pitää vakiinnuttaa yhdeksi Barcelonan prosessin tärkeimmistä vauhdittajista. Teemme tiettäväksi, että Välimeri-kumppaneidemme taloudellisten järjestelmien vapauttamista ja tarpeellisten rakennemuutosten toteuttamista kannattaa edistää, jotta voisimme kilpailla avoimilla markkinoilla. Olemme ehdottaneet, että perustettaisiin muuttovirtojen seurantakeskus, jonka tehtävänä on muiden asioiden lisäksi kehittää koordinoituja yhteistyömekanismeja, joiden avulla voidaan torjua laittomasta maahanmuutosta hyötyviä rikollisjärjestöjä. Muistutamme, että Euroopan unionin suhteet Välimeren valtioihin perustuvat yhteiseen strategiaan, johon kalastus kuuluu mielestämme kiistämättömänä osana. Siksi luotamme siihen, että Marokon hallitus suhtautuu käynnissä oleviin neuvotteluihin hetken kiireellisyyden mukaisesti.
Lopuksi teemme komissiolle tiettäväksi, että kun ulkoasioiden yksikköä uudistetaan, on vahvistettava Välimeri-kumppanuuden alalla toimivia henkilöresursseja, luotava komissioon tätä tarkoitusta varten erityisrakenne ja edistettävä tuen hajauttamista. Lopuksi ryhmäni vetoaa siihen, että unioni olisi Välimeren alueella merkittävässä roolissa, ja toivoo, että käyttöön saataisiin viimeinkin sellaisia inhimillisiä ja aineellisia voimavaroja, jotka olisivat esitettyjen haasteiden tasalla.

Obiols i Germà
Arvoisa puhemies, ajatus siitä, että Välimeren alue on Euroopan unionin ulkopolitiikan ensisijainen painopistealue, juontaa juurensa vakaumuksesta, jonka mukaan Välimeren alueelle, joka ei enää ole maailman keskipiste, on joka tapauksessa keskittynyt 2000-luvun kaikki suuret ristiriidat ja haasteet. Kysymys sodasta ja rauhasta on Välimeren alueella dramaattisesti läsnä. Pohjoisen ja etelän suhteet ovat silmiinpistävästi nähtävillä juuri Välimeren alueella. Erittäin muodikas kysymys kulttuurien yhteentörmäyksestä tai niiden välisestä vuoropuhelusta saa ilmiasunsa Välimeren alueella. Välimeren alue on ulkomaalaisvastaisuuden ja rasismin nousun tai suvaitsevaisuuden ja rotujen sekoituksen polttopisteessä. Kysymys demokratiasta ja ihmisoikeuksista tai autoritaarisuudesta on esillä Välimeren alueella ja on sitä edelleen lähivuosina. Kysymys alueiden vastauksesta maailmanlaajuistumisen esittämään haasteeseen esitetään Välimeren alueella. Kysymys naisten vapautumisesta tai alistumisesta on päivänpolttava juuri Välimeren alueella.
Näin ollen ei pidä vaatia, että juuri Välimeri on keskeinen painopistealueemme, koska sen tulevaisuudennäkymät ovat täysin avoimet, kun taas laajentumisella on omat kulkureittinsä, kulunsa ja sattumuksensa, mutta kukaan ei voi järjellisesti kuvitella mitään muuta kuin että se toteutuu.
Välimeren alueesta voi kehittyä 2000-luvulla hiekkavyöhyke tai slummialue, ja molemmat mahdollisuudet ovat dramaattisesti esillä. Ne kaksi mietintöä, jotka Euroopan parlamentissa on tänään esitelty, ovat panoksia EuroVälimeri-politiikan käynnistämiseksi uudelleen. Mielestäni Chris Patten ja Javier Solana toimisivat oikein, jos he lukisivat nämä mietinnöt, erityisesti ystäväni ja opettajani Sami Naïrin mietinnön, koska se on erittäin johdonmukainen ja onnistuneesti laadittu luettelo, joka kannustaa tekemään poliittisen ehdotuksen.
Tätä politiikkaa kehiteltiin pitkälle viisi vuotta sitten Barcelonassa, mutta nyt se ei tarvitse ainoastaan tahdon uudelleenaktivointia, vaan myös aloitteiden havainnollistamista. Meidän on saatava aikaan, ennen kaikkea Välimeren alueella, minkä me Välimeren asukkaat hyvin tiedämme, jotakin erittäin oleellista, eli selitys asioille. Mikäli jotakin kuitenkin puuttuu, se on vertauskuvallinen havainnollistaminen, voimakas merkki siitä, että unioni, neuvosto, komissio ja parlamentti ovat todellakin kiinnostuneita sanoja ja kertomuksia laajemmasta uudelleen käynnistämisestä.
Tämän takia otan vapauden kiinnittää huomionne erääseen Sami Naïrin mietinnön kohtaan, jossa puhutaan tarpeesta laatia voimakkaita aloitteita etelä-etelä-suuntaisen kaupankäynnin alalla ja rajoitetun alueen yhdentymisestä tai yhdentymisestä Välimeren etelänpuolella. Tarvitsemme jotakin mahtavaa, josta en tarkkaan tiedä, mitä se voisi olla, mutta sen pitäisi todellakin vetää puoleensa eteläisiä kansoja, jotta nämä huomaisivat, että Euroopan unioni tahtoo selkeästi luoda pankki- ja rahoitusvälineitä, rautateitä, jotka yhdentävät eteläisiä maita rajoitetulla alueella tai maantie- ja moottoritieverkkoja. Tarvitsemme viestin, joka saisi yhdentymishalun syttymään aidosti uuteen liekkiin, mikä on ennen kaikkea Maghreb-maiden haaveissa nykyään, ja siihen unionin on annettava kunnianhimoinen sekä runsaskätinen panoksensa.

Procacci
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, Muscardinin ja Naïrin mietinnöt ovat varmasti hyväksyttäviä sekä lähestymistavaltaan että sisällöltään, mutta on syytä käsitellä myös eräitä pohtimatta jääneitä näkökohtia. On tärkeää aloittaa pohdinta tästä huomiosta: sen lisäksi, että Feirassa valmistellussa Euroopan unionin Välimeren alueen strategiassa on konkreettisia ja toimivia ohjeita koskevia puutteita, siinä ei oteta huomioon eräitä niitä näkökohtia, jotka ovat viime aikoina tulleet esiin Välimeren alueella, joka on palannut satojen vuosien vaikeuksien ja syrjäytymisen jälkeen sellaisen maailmanlaajuisen kaupan keskukseksi, jonka piirissä suosittiin Amerikan löytämisen jälkeen voimakkaasti Atlantin kauppareittejä. Myös Aasian tuotannon elpymisen ansiosta Eurooppa käy nykyään määrällisesti mittavampaa kauppaa Aasian kuin Amerikan kanssa. Näiden samojen Amerikan ja Aasian välisten kauppareittien kannalta Välimeri toimii Pohjois-Eurooppaan suuntautuvana arvokkaana tavaroiden lajittelupaikkana, jonka ansiosta matkoja ei ole tarpeen pidentää. Tämä on siis uusi näkymä, josta Euroopan unioni ei voi olla välittämättä ja joka on jo tuonut ensimmäiset hämmästyttävät tulokset. Ja juuri tähän yhtenäiseen ja ehyeen järjestelmään meidän pitää kohdistaa varamme, järjestelmään, johon sisältyy myös yhdistelmäliikenne lentokenttien, rautateiden ja moottoriteiden kautta. Ilman tätä konkreettista toimintaa varat jäävät usein käyttämättä, kuten usein käykin.

Flautre
Arvoisa puhemies, mielestäni näiden mietintöjen ansioksi voidaan lukea, että ne tyynnyttävät komission asiakirjassa esitettyä optimismia Barcelonan jälkeen saavutettuun niin sanottuun edistymiseen ja että niissä avataan näille suhteille teitä, jotka ovat kunnianhimoisia ja kumppanuuden kannalta aikaisempaa tasapuolisempia.
Barcelonassa vahvistetun kumppanuuden tavoitteet olivat - kuten on jo sanottu - rauhan alueen luominen, väestöjen keskinäisen yhteisymmärryksen parantaminen ja yhteisen hyvinvoinnin alueen luominen. Jäsen Naïr kertoi, ettei kahta ensimmäistä tavoitetta ole saavutettu. Tämä on valitettavasti totta. Ei ole myöskään luotu yhteisen hyvinvoinnin aluetta, on vain alettu perustaa vapaakauppa-aluetta joidenkin maiden kanssa meidän laatimin ehdoin, sillä siitä hyötyvät ensimmäisinä teollisuustuotteet, joiden alalla meillä on kilpailuetu.
Minua hämmästyttää aina, että ne, jotka puolustavat kiivaimmin vapaakauppa-alueen laajentamista määräämällä sovellettavaksi liberaalia mallia, jonka ehdot ovat hyvin epäedulliset etelän maille, ovat ensimmäisinä puhumassa sekaantumisesta maiden asioihin, jopa uuskolonialismista, kun kyse on ihmisoikeuksista.
Barcelonassa tunnustettiin ensimmäisen kerran tekstissä, jonka osapuolina ovat Euroopan unioni ja 15 Välimeren etelänpuoleista valtioita, kansalaisyhteiskunnan merkittävä tuki kumppanuuden kehittämiselle. Tässä, täytyy sanoa, on epäonnistuttu täydellisesti. Emme osaa kunnolla - ja haluaisimmeko edes? - tukea kansalaisten omia toimia ja demokraattisia hankkeita, joilla on useimmiten vastassaan ankaria hallitusmuotoja. Kuinka assosiaatiosopimuksia ja MEDA-ohjelmaa voitaisiin käyttää niiden tukemiseen ja millaisen tehokkaan strategian ja tarkoituksenmukaisten toimenpiteiden sarjan pystymme rakentamaan päästäksemme tästä puheiden ja tekojen välisestä skitsofreenisesta tilanteesta? Haluammeko todella lujittaa Barcelonan prosessia vai tuomita itsemme ylläpitämään 15 jäsenvaltion voimin joidenkin itseään realistisiksi kutsuvien valtioiden historian muokkaamia suhteita?

Alyssandrakis
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin Välimeren maiden politiikka on hyvin kaukana Barcelonan julistuksesta ja vieläkin kauempana näiden maiden kansojen todellisista tarpeista. Esittelijä Naïr on aivan oikeassa kannassaan, että Euroopan unioni näyttää olevan kiinnostunut Välimerestä vain turvallisuussyistä, samalla kun sen taloudelliset toimet rajoittuvat vain eteläisten maiden markkinoiden avaamiseen. Uusi yhteinen strategia syventää vielä entisestään tätä suuntausta ja lisäksi sillä halutaan sotkea Välimeren maat osaksi hyökkäävää yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa. Euro-Välimeri-yhteistyö on pääasiassa väline, jolla puututaan Välimeren maiden sisäisiin asioihin. Kaikki tämä tapahtuu muka yhteisen hyvinvoinnin, demokratian, oikeusvaltion ja ihmisoikeuksien nimissä.
Samalla Euroopan unioni pysyy kylmänä ja välinpitämättömänä Palestiinan kansan tragedian suhteen, Israelin valtion päivittäin murhaamien palestiinalaisten suhteen. Kreikan kommunistinen puolue (KKE) taistelee sen puolesta, että kansat voivat olla yhteistyössä yhtäläisin ehdoin ilman, että jokin maa puuttuu jonkin toisen maan sisäisiin asioihin. KKE korostaa erityisesti kehittyneiden kapitalististen maiden vastuuta kehitysmaiden nykytilanteesta. Tämä on vielä yksi syy, miksi kehittyneillä mailla on velvollisuus auttaa näitä maita kehittämään tuotantopohjaansa ja parantamaan asukkaidensa elintasoa.

Turchi
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, annan tietenkin kovasti arvoa Naïrin mietinnölle, sillä hän ei sepittele satuja vaan tarkastelee objektiivisesti ongelmaa, joka pitää ratkaista ennen kaikkea poliittiselta kannalta, ja samoin annan arvoa Muscardinin perinpohjaiselle ja erittäin todenmukaiselle mietinnölle. Eikä tässä istuntosalissa ole varmastikaan tarvetta muistuttaa, mikä rooli, tehtävä ja merkitys Välimerellä on eurooppalaisen kulttuurin luomisessa, eikä sitä, että se on samanaikaisesti sen sivilisaation levittäjä ja kehto, josta olemme saaneet alkumme.
Emme kuitenkaan voi peittää itseltämme sitä, että tähän asti yhteinen toimintamme tuolla keskeisellä alueella ei ole ollut tehokasta eikä tosiaan myöskään perusteellista. Huonosti hoidetut ohjelmat, puutteet hallinnon toimivuudessa sekä jollain lailla poliittisessa selkeydessä ja ripeydessä ovat estäneet konkretisoimasta olen siitä varma toimielintemme tahtoa, toisin sanoen Barcelonassa täsmennettyjä kolmea tavoitetta: rauhan ja vakauden alueen luominen, yhteisen hyvinvoinnin alueen luominen vapaankaupan avulla, parempi kansojen keskinäinen ymmärrys.
Budjettivaliokunnan jäsenenä voin vain toivoa, että komissio on valmis muuttamaan tuntuvasti MEDA-ohjelman hallinnointimenetelmää ja ohjelman rakennetta ja kulkemaan jäsen Bourlangesin osoittamaan suuntaan, eli ottamaan lähtökohdaksi menetelmien sarjan radikaalin vähentämisen, lisääntyneen makrotaloudelliseen rahoitusapuun turvautumisen ja yksinkertaisemman komitologian. Tämän lisäksi jo siinä vaiheessa, kun alustava talousarvioesitys esitetään, toimeenpanevan elimen pitäisi ponnistella avoimuuden lisäämiseksi laatimalla vuosittainen asiakirja, jossa kyetään täsmentämään ne maksusitoumukset, joita jokaisen maan kohdalla on voitu omaksua. Meidän pitää käsitellä tätä asiaa, mikäli haluamme todellakin antaa merkityksen politiikallemme.

Kronberger
Arvoisa puhemies, Barcelonan prosessin ajatus on erinomainen, mutta se on tarkkaan laskien 2000 vuotta myöhässä. Kolonialistisesta ja jälkikolonialistisesta järjestelmästä pitäisi syntyä kumppanuuteen perustuva järjestelmä samoin oikeuksin ja velvollisuuksin. Historiallisesti katsoen valtarakenteet ovat aina olleet sellaisia, että pohjoisen ja etelän välinen kuilu on aina ollut olemassa, ja nyt on vain oikein, että Eurooppa, jonka maat tai ainakin tämän järjestelmän eräät eurooppalaiset valtiot ovat aina hyötyneet muista, on vastuussa myös lähentymisestä ja oikeudenmukaisuudesta ja edistääkin niitä.
Barcelonan prosessin tavoite on kiistaton. Onnistuminen ei riipu vain muodollisista neuvottelutuloksista vaan myös siitä, kuinka onnistumme poistamaan mielistämme Välimeren valtioihin ja niiden asukkaisiin kohdistuvat ennakkoluulot. On oltava selvää, että Barcelonan tavoitteiden toteutuminen on ratkaisevaa 2000-luvun rauhanstrategialle.
Yhtä tärkeää on se, että yhtäkään Välimeren alueen maata ei jätetä ulkopuolelle. Barcelonan prosessia koskevassa asiakirjassa ei mainita Libyaa, maata, joka on suhteellisen tarkasti Välimeren maiden keskellä. Lähentymisprosessi ei toimi, mikäli EU ei pyri kutsumaan Libyaa osallistumaan siihen.

Naranjo Escobar
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, me tunnemme EuroVälimeri-alueen ongelmat ja niiden syyt. Ne ovat pääasiassa samoja kuin vuonna 1995, jolloin Barcelonan prosessi käynnistyi. Ne on jo mainittu keskustelussa: ne ulottuvat laittomasta maahanmuutosta kuivuuteen, ulkomaisesta velasta ihmisoikeusrikkomuksiin ja terrorismiin, joka tuhoaa säälimättä ihmisten ja viattomien perheiden elämät niin Espanjassa, Algeriassa kuin Lähi-idässäkin.
Meidän on nyt enemmän kuin koskaan ennen painotettava, että ainoastaan yhteistyö, vuoropuhelu, talous- ja kulttuurivaihto, yhteisvastuu ja yhteisymmärrys voivat muodostaa Välimeren molemmista rannoista vauraan ja rauhallisen vyöhykkeen. Euroopan unionilla sen enempää kuin Maghreb- tai Mashrek-maillakaan ei ole varaa jättää käyttämättä aluetta rikastuttavia henkilöresursseja ja kulttuurisia voimavaroja. Ongelmana on, ettemme toimi tuon periaatteen mukaisesti. Kumppanuussopimukset ovat monelta osin pelkkää paperia. Rahoitusvälineitä ei käytetä niin kuin pitäisi eikä näiden valtioiden poliittista, taloudellista ja sosiaalista kehitystä soviteta erittäin tarpeellisen horisontaalisen yhteistyön rytmiin sen enempää kuin siihen nykyaikaisuuteenkaan, joka on vaatimuksena tässä teknisessä mielessä jättiläisaskelia ottavassa nykymaailmassa.
Nyt on aika unohtaa muusat ja siirtyä näyttämölle, eli meidän on alettava vaatia suunnittelemaltamme strategialta tuottoa ja tehokkuutta. Tässä mielessä otan vapauden korostaa kollegamme Gerardo Galeoten esittämää pyyntöä henkilöresurssien vahvistamisesta.

Souladakis
Arvoisa puhemies, tänään käsittelemme kahta erittäin poliittista mietintöä, ja yhdyn täysin niiden näkemyksiin. Tässä mielessä sanon pari sanaa, jotka tukevat niiden argumentointia sen sijasta, että käsittelisin laajasti näitä kahta mietintöä.
Muutama kuukausi sitten keskustelimme laajasti siitä, kun komission puheenjohtaja Prodi mainitsi, että Euroopan historia alkaa Kaarle Suuren aikakaudesta. Haluan sanoa, että nimi Eurooppa, joka meillä eurooppalaisilla on, tulee Europesta, joka oli Libyan tytär, joka taas oli merenjumala Poseidonin tytär. Europe oli Zeuksen puoliso, Minoksen, Sarpedonin ja Radamanthyksen äiti. Miksi kerron tämän? Siksi että mytologia, joka kuvaa historian kehitystä kerronnan ehdoin, osoittaa, miten Euroopan ja Afrikan suhde käsitettiin Välimeren pohjoispuolella. Itse asiassa Välimeri on ainoa eurooppalainen meri. Niin kauan kuin me suhtaudumme politiikoissamme Välimeren toiseen puoleen alentuvasti, tuloksia ei saada aikaan. Muutama asia on tehtävä selväksi. Jos me 2000-luvulla haemme poliittista suuntaa, joka perustuu joidenkin Euroopan maiden pyrkimykseen palata aiemman kolonialismin jäljille ja tukeutua siihen, silloin Eurooppa ei saa aikaan poliittisia tuloksia. Meidän on siis nähtävä Välimeren toinen puoli osana Eurooppaa lähtökohtana tämänpäiväinen keskustelu kahden mietinnön ja Barcelonan päätösten pohjalta.
Euroopan unionin täytyy itse ryhtyä kehitysaloitteisiin, kulttuurialoitteisiin, poliittisiin aloitteisiin ja ennen kaikkea rauhanaloitteisiin, jotta Euroopan kaksi puolta kohtaisivat. Meidän ei pidä palata sellaisiin huudahduksiin kuin "Hannibal ante portas" (Hannibal porteilla) tai "Delenda est Carthago" (Karthago on hävitetty), me emme tarvitse tämän ajan Scipio Africanusta. Välimeren toisella puolella on myös eurooppalaisia, ja tämä pitää ottaa vakavissaan huomioon.

Van den Bos
Arvoisa puhemies, Barcelonan prosessissa ei ollut puutetta hyvistä aikomuksista eikä rahoitusresursseista. Saatiin aikaan kuitenkin kovin vähän, mikä on hyvin ikävää. Siinä toteutettiin liikaa symbolista politiikkaa, ja edellytyksiä suunnitelmien toteuttamiseen oli liian vähän. Kolmea neljäsosaa osoitetuista rahoista ei voitu käyttää. Varojen vähentämisen sijasta tämä johtaa nyt lisäämiseen, mikä on kyllä hieman outoa. Ei ole mitään järkeä budjetoida suurempia summia, jos vastaanottokapasiteetti pysyy rajallisena ja jos komission valtuuskunnilla on liian vähän ammattitaitoista henkilöstöä.
Olisi paljon parempi, jos Euroopan unioni osoittaisi yhteisvastuullisuuttaan Välimeren maita kohtaan avaamalla markkinoitaan enemmän, eikä pelkästään teollisuustuotteille vaan myös maatalous- ja puutarhaviljelytuotteille. Jotta vapaakauppa-alue saadaan aikaan, on kuljettava vielä hyvin pitkä tie.
Kumppanimaiden taloudet ovat vielä hyvin haavoittuvia. Niiden keskinäinen kauppa on vielä vähäistä, ja siinä esiintyy runsaasti protektionismia. Myös kumppaneiden keskinäinen epäluottamus täytyy ensin poistaa.
Barcelonan prosessi voi onnistua vain siinä tapauksessa, että Välimeren alueen kumppanit demokratisoituvat edelleen. Assosiaatiosopimusten ihmisoikeuslausekkeet eivät saa jäädä kuolleeksi kirjaimeksi. Loukkauksista täytyy olla seurauksena taloudellisen tuen vähentäminen. Jos alennamme sellaisia summia, joita ei kuitenkaan voida käyttää, sillä ei ole mitään vaikutusta. Meidän täytyy saattaa pyrkimyksemme vastaamaan toteutettavuutta.
Kysymys kuuluukin, voidaanko mietintöön sisältyvät kaikki ne lukuisat hyvät toiveet todellakin toteuttaa. On parempi tehdä hieman vähemmän asioita hyvin kuin paljon asioita huonosti. Kauniit sanat ja hienot budjetit eivät riitä vakauteen ja hyvinvointiin. Tässä on kysymys valmiudesta todellisiin poliittisiin uudistuksiin, ja siitä Barcelonan prosessissa on vielä puutetta.

Beazley
Arvoisa puhemies, Välimeri on Euroopan sivilisaation kehto. Muinaisen Egyptin, Kreikan ja Rooman perintö muovasivat kulttuuriamme, kirjallisuuttamme ja todellista ymmärrystämme yhteisestä eurooppalaisesta perinnöstämme. Välimeren alueella perustettiin kolme monoteististä uskontoa juutalaisuus, kristinusko ja islaminusko niitä vaalittiin, ja ne levittiin kaikkialle maailmaan. Velkamme Välimerelle ei ole ainoastaan historiallinen ja kulttuurinen, vaan se leimaa yhteistä laajentumisen intressiämme. On totta, että laajentuminen kattaa Keski- ja Itä-Euroopan maat, mutta ehdokasvaltioiden joukossa on myös kaksi Välimeren saarivaltion kansaa: maltalaiset ja kyproslaiset.
Toivon hartaasti, että EuroVälimeri-ohjelma ja laajentumisprosessi voitaisiin nähdä täydentävinä eikä ristiriitaisina asioina. Olisi soveliasta, jos puhemiehenä toimisi tänään pohjoiseurooppalainen ministeri Danielsson. Esimerkki pohjoisen ja etelän välisestä solidaarisuudesta oli se, kun pääministeri Aznar osallistui Gdanskissa muistojuhlaan, jossa juhlittiin Solidaarisuus-liikkeen perustamista. Toivon, että EuroVälimeri-ohjelman ansiosta EU:n ja Pohjois-Afrikan väliset suhteet paranisivat. Tänään odotamme Lockerbien oikeudenkäynnin tulosta skottilaiselta tuomioistuimelta Alankomaissa, mutta ymmärtääkseni brittiläisten aikomuksena on tulevaisuudessa edistää parempia diplomaatti- ja muita suhteita esimerkiksi Libyan kanssa.
Minulla on kysymys neuvostolle. Voisiko neuvoston puheenjohtaja Danielsson vahvistaa, että EU:n Välimeri-ohjelma sopii laajentumisprosessiin, jolle puheenjohtajavaltio panee hyvin paljon painoa? Mahtaisiko komission jäsen vastauksessaan voida pohtia kritiikkiä, jota MED-ohjelmaan liittyvä alhainen rahankäyttö saa silloin tällöin osakseen? Olisiko komission syytä olla tarvittaessa valmis tarjoamaan hallinnollista tukea asianmukaisten ohjelmien laadinnassa, kuten se aikaisemmin teki, kun kirjoitin raportin Lissabonissa sijaitsevista Alfaman ja Mourarian alueista? Kun rahoja jää käyttämättä, olisiko ne mahdollista kohdistaa uudelleen?
Lopuksi haluaisin kysyä Naïrin mietinnön 54 kohdasta, voiko komission jäsen myös vahvistaa, että kaksi Välimeren alueen ehdokasvaltiota voivat osallistua Euromed heritage -ohjelmaan.

Carlotti
Arvoisa komission jäsen, sanoitte itse viime marraskuussa ranskalaisissa lehdissä, että Barcelonan tavoite oli sekä yksinkertainen että kunnianhimoinen eli rauhan alue, jolla toteutuu yhteinen hyvinvointi ja jolla tuetaan kansalaisyhteiskunnan aktiivisuutta, samalla kun kunnioitetaan ihmisoikeuksia ja väestöjen keskinäistä yhteisymmärrystä. Juuri näiden kolmen suuntaviivan täytyy ohjata suhteitamme Välimeren alueen kumppaneihimme. Tässä samassa hengessä sosialistiryhmä avusti esittelijöitä, jäsen Muscardinia ja ystäväämme Sami Naïria, heidän työssään. Meidän täytyy nyt vahvistaa painopistealueita, joihin kuuluu todellisia ja todistettavia tavoitteita, ja antaa niitä varten tarvittavat välineet. Tunnemme nämä painopistealueet: niistä ensimmäinen on eteneminen rauhaa ja vakautta koskevan peruskirjan vaikealla tiellä. Puheenjohtajavaltio Ranska pyrki tähän erittäin hankalassa tilanteessa, ja olen varma, että puheenjohtajavaltio Ruotsi jatkaa ponnisteluja. Toivomme sitä ja pidämme siitä yhdessä huolen.
Barcelonan prosessi ei saa jäädä Lähi-idän rauhanprosessin vangiksi. Päinvastoin, israelilaisten ja palestiinalaisten väliset jännitteet ja jatkuva sotatila ainoastaan korostavat tarvetta parantaa vuoropuhelua Välimeren alueen maiden välillä.
Meidän pitää myös nopeuttaa assosiaatiosopimusten neuvottelua, ratifiointia ja soveltamista, sillä juuri nämä sopimukset virallistavat molempien osapuolten sitoumukset ja takaavat tehokkaan kumppanuuden, ja olimme iloisia kuullessamme, että Egyptin kanssa on hiljattain tehty tällainen sopimus.
Sitä paitsi emme voi jatkaa menettelyä, jossa jokaista etelään sijoitettua euroa kohti sijoitetaan itään 10 euroa. Tämä epätasapaino muuttuu päivästä toiseen yhä vaarallisemmaksi. Ensiksi täytyy tietenkin kiireellisesti saattaa päätökseen MEDA-rahoitusvälineen uudistus täytäntöönpanon laadun ja nopeuden parantamiseksi.
Lopuksi pyydämme hajautetun yhteistyön elvyttämistä uudelta pohjalta, jotta voitaisiin vastata Euroopan ja Välimeren alueen kansalaisyhteiskunnan toiveisiin ja lukuisiin aloitteisiin, sillä kumppanuudella ei ole mitään arvoa, ellei se ole kansojen kumppanuus.
Kiinnitin muuten huomiota siihen, että puheenjohtajavaltio Ruotsi aikoo painottaa Välimeren alueen kumppanuuden kulttuurista, sosiaalista ja inhimillistä ulottuvuutta.
Arvoisa komission jäsen, suhteemme etelään tarvitsee muutakin kuin sanoja ja symbolisia politiikkoja. Kumppanimme odottavat konkreettisia tekoja, kuten jäsen Naïr korosti erinomaisessa mietinnössään.

Costa, Paolo
Arvoisa puhemies, uskoakseni vain vuosi sitten itälaajentumista koskevaa politiikkaa pidettiin Euroopan unionin mahdollisena kehityslinjana; tällä hetkellä en usko kenenkään kiistävän, etteikö se olisi yksi Euroopan politiikan kulmakivistä. Toivon, että voimme tästä lähtien kulkea samaa tietä myös Välimeren politiikan kohdalla, eikä vain siksi, että yksi turvattomimmista alueista rajojemme tuntumassa on Lähi-idässä, eikä myöskään vain siksi, että juuri Välimeren etelärannalta on peräisin voimakkain maahanmuuton aiheuttama ja Eurooppaan kohdistuva paine, mutta kaikeksi onneksi myös siksi, että kuten komission puheenjohtaja Prodi hiljattain kirjoitti, Amerikan löytämisen jälkeen olemme nyt löytäneet Aasian, ja Välimerestä on tullut uudestaan maailmanlaajuisen kaupan ja toiminnan keskipiste, jota on syytä hyödyntää sekä sen pohjois- että sen eteläpuolella.
Jos tämä pitää paikkansa, uskoakseni emme voi pitää MEDA-ohjelman aikaansaannoksia kiintopisteenä, vaikka olenkin vakuuttunut, että sen tulosten tarkka arviointi tarjoaisi erilaisen muistiinmerkinnän kuin tähän mennessä on saatu, vaan syvennettäviä linjoja on kolme: ensimmäiseksi pitää lisätä keskinäistä ymmärrystä hajautetulla yhteistyöllä, jota on mahdollista edistää voimakkaasti; toiseksi pitää luoda Välimeren alueen johtavien luokkien koulutusohjelma, johon Euroopan unionin pitää käydä käsiksi varmistaakseen varmasti paremmat tulevaisuuden näkymät; kolmanneksi tarvitaan Välimeren kestävää meriliikennettä koskevien politiikkojen määritelmä, josta muodostuu olennainen tekijä tai vaaratekijä tai merkittävän kehityksen tekijä sekä meren pohjoiselle että eteläiselle osalle.

Martin, Hugues
Arvoisa puhemies, olemme kaikki eilen ja tänään tuoneet esiin, kuinka tärkeänä pidämme Välimeren politiikkaa ja tarvetta lujittaa kiireellisesti Barcelonan prosessia, joka unohdetaan liian usein. Viime vuonna ei täytetty odotuksia. Toki Ranskan puheenjohtajakaudella saatiin järjestettyä uusi Euro-Välimeri-konferenssi, mutta tässä kokouksessa tehtiin vain vähän päätöksiä ja ennen kaikkea siellä ei laadittu mitään todellista strategiaa. Mielestäni meidän on aika kiinnittää Välimeren politiikkamme ja irrottaa se Israelin ja Palestiinan välisestä konfliktista.
Uskon, että unioni onnistuu tavoitteessaan vahvistaa taloudellisia, poliittisia ja kulttuurisia suhteitaan Välimeren alueen maihin.
Keskustelemme lähiaikoina unionin ja Egyptin välisestä kumppanuussopimuksesta, ja olen iloinen siitä, että tämä sopimus tehtiin viimein viime viikolla. Tätä asiakirjaa koskevan mietinnön laatijana toivon todella, että voimme tässä yhteydessä kannustaa niitä yhteistyökumppaneita, jotka eivät ole vielä allekirjoittaneet sopimuksia, tekemään sen mahdollisimman nopeasti.
Meidän on syytä myös miettiä parlamentin roolia tässä prosessissa, sillä se on vielä liian suppea, ja voisimme kenties lähestyä parlamentaarista Euro-Välimeri-foorumia ottaen mallia yhteisestä AKT-EU-edustajakokouksesta, joka kokoontuu kahdesti vuodessa ja joka voi muodostaa työryhmiä tutkimustehtäviä varten. Voisimme kenties myös järjestää paremmin parlamentin säännöllisen osallistumisen Barcelonan prosessin jäsenvaltioiden ministerikokouksiin.
Arvoisa puhemies, haluaisin lopuksi pyytää neuvostoa ja komissiota tunnustamaan selkeästi kaupunkien ja taajamien merkityksen, ja kiitän esittelijää, jäsen Naïria, siitä, että hän hyväksyi tarkistuksen, jota esitin hänen erinomaiseen mietintöönsä. Välimeren alueen suurkaupunkeja täytyy kannustaa kehittämään keskinäisiä suhteitaan ja vaihtamaan kokemuksiaan erityisistä kaupunkeihin liittyvistä ongelmista. Juuri kaupungeissa ja taajamissa kärjistyvät nykypäivien ongelmat.

Bodrato
Arvoisa puhemies, tässä yhteiskeskustelussa käydään läpi kysymyksiä, jotka muutaman päivän päästä ovat EuroVälimeri-foorumin keskipisteenä. Olemme kaikki vakuuttuneita, että unionin Välimeren aluetta koskevan strategian tulevaisuus riippuu erityisesti Lähi-idän rauhanpolitiikan onnistumisesta, ja meidän pitää tukea voimakkaammin tätä politiikkaa, vaikka Yhdysvallat onkin tämän poliittisen aloitteen etunenässä. EuroVälimeri-hankkeen menestyminen ja Euroopan unionin ja tämän alueen välisen taloudellisen yhteistyön konkreettiset tulokset voivat edistää tätä rauhanpolitiikkaa.
Toisaalta unionin itälaajentumista, joka sai uutta pontta Nizzan huippukokouksesta, pitää seurata yhtä vakuuttunut sysäys Euroopan unionin Välimeren aluetta koskevassa strategiassa, joka ei ole muusta erillään oleva todellisuus.
Barcelonan prosessille ja MEDA-ohjelmille pitää siis antaa uusia, myös taloudellisia virikkeitä, erityisesti niille ohjelmille, joilla tähdätään ammatilliseen koulutukseen, yliopistojen välisiin vaihtoihin, hankkeisiin, jotka edistävät yhteisvaikutusta unionin tutkimuskeskusten ja teknologiakeskusten kanssa ja erityisesti Välimeren alueella olevien Euroopan maiden kaupunkien ja alueiden kanssa.
Talous- ja sosiaalikehityksen kehykseen on uskottu myös demokratian alueiden lujittaminen, mutta mielestäni on syytä muistuttaa, kuten eräs kollegoista jo tähdensikin, että kumppanuuden varmaa toteuttamista varten on ihmisoikeuksia ehdottomasti kunnioitettava loppuun saakka.

Valdivielso de Cué
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin onnitella esittelijöitä, Muscardinia ja Naïria, erinomaisesta työstä, jota he ovat tehneet niin herkän asian parissa kuin tämän maankolkan.
Haluan myös aloittaa puheenvuoron ilmoittamalla parlamentille luulen että se on hyvä uutinen MEDA-ohjelmaa koskevan tiedon, jonka jotkut ehkä tietävätkin. Neuvosto hyväksyi viime vuonna 12. joulukuuta talousarviomäärärahan, joka merkitsee sitä, että MEDA-ohjelmaan vuosittain sijoitetut varat lisääntyvät 10 prosenttia. Tämä tarkoittaa, että edellisellä kaudella käytettyjen 684 miljoonan euron sijasta vuosittainen määräraha nousee 764 miljoonaan euroon vuodessa. Tämä on mielestäni osoitus siitä, että parlamentin, komission ja neuvoston välisissä suhteissa ovat tässä asiassa puhaltaneet suotuisat tuulet.
Toisaalta meidän on kuitenkin valitettavasti todettava, että ei anneta riittäviä välineitä käyttää näitä tukia tarkoitetusti, sillä vuosina 1995-1999 melkein 30 prosenttia varatuista avustuksista jätettiin käyttämättä. Se on osoitus masentavan huonosta hallinnosta. En tiedä, missä epäonnistutaan, mutta jossakin se tehdään.
Toisaalta haluaisin puhua myös sosiaalisesta, kulttuurisesta ja inhimillisestä ulottuvuudesta näissä 15:ssä Pohjois-Afrikan valtiossa, joihin meidän pitää lähentää eri yhteiskuntiamme edistäen ja parantaen käsityskykyä ja keskinäistä yhteisymmärrystä. Erityisponnisteluja edellyttävät myös opetus ja nuorten koulutus, joiden pitää perustua suvaitsevaisuuteen, koska näiden kansakuntien tulevaisuus perustuu niihin. Emme voi myöskään unohtaa vuoropuhelua emmekä perusoikeuksien edistämistä.
Lopuksi haluan sanoa yhden asian: meidän on pakko tehdä työmme hyvin, sillä jos emme tee sitä rakkaudesta, teemme sen pelosta, sillä pelin panoksena on Etelä-Euroopan turvallisuus.

Dover
Arvoisa puhemies, on oikein sopivaa, että me keskustelemme näistä kahdesta erittäin hyvästä mietinnöstä vain muutama päivä ennen EuroVälimeri-foorumia, joka on määrä pitää ensi viikolla. Useat puhujat ovat tuoneet esiin foorumin merkityksen, jota täytyy tulevina vuosina lisätä, mikäli haluamme Barcelonan prosessin takaisin raiteilleen ja kehittyvän.
Haluaisin puhua pääasiassa EuroVälimeri-ohjelman, MEDAn rahoittamisesta, ja sanoa, että olen pettynyt tähän liittyvien sitoumusten hyvin alhaiseen täytäntöönpanoon. Mietinnössä sanotaan, että tämä johtuu komission puutteellisesta hallinnosta ja menettelyistä. Entinen kollegani Patten tekee parhaansa varmistaakseen, että rahaa käytetään oikeilla alueilla tehokkaasti, perusteellisesti ja että eri maiden tarpeet täyttyvät.
Olen Maltan valtuuskunnan varapuheenjohtaja. Valtuuskunnalle ei anneta mahdollisuutta pyrkiä tekemään niin paljon työtä kuin se haluaisi. Tarvitsemme enemmän avoimuutta jo sovitussa rahankäytössä. Meidän täytyy tietää, minne rahat menevät, ja tämä on todella tärkeää meidän täytyy pysyä paremmin perillä siitä, minne rahat ovat menneet, koska suurin osa tiedotusvälineissä käytävästä keskustelusta koskee rahojen väärinkäyttöä ja sitä, että rahat kulkeutuvat väärille teille vääristä syistä. Tällainen on täällä omaksumamme kannan väärinkäyttöä.
Odotan, että suhteet Euroopan parlamentin ja komission välillä paranevat kaikkien eteläisen Välimeren alueen maiden eduksi. Meillä on paljon työtä tehtävänämme, työ voidaan tehdä, ja se toden totta pitää tehdä.

Danielsson
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Välimeren alueen yhteistyö on joutunut kriittisen ja rakentavan tarkastelun kohteeksi niin tämänpäiväisessä keskustelussa kuin kahdessa asiasta laaditussa mietinnössäkin. Pidän tätä keskustelua myönteisenä. Olen kuunnellut tarkasti esille tuotuja näkemyksiä ja olen todennut, että esitetty arvostelu on ollut useissa kohdissa aiheellista. Kumppanuusmaiden kanssa käytävä vuoropuhelu on mielestäni erityisen tärkeää. Barcelonan prosessin todelliset mahdollisuudet voidaan saavuttaa vain, jos kaikki osallistujat tuntevat asian todella omakseen ja tuntevat siten vastuuta prosessin eri osista.
Sallikaa minun kommentoida lyhyesti joitakin kiinnostavia puheenvuoroja, joita tämän keskustelun aikana on esitetty.
Arvoisa jäsen Beazley otti esille kysymyksen siitä, ovatko laajentumisprosessi ja Välimeren alueen yhteistyö koordinoituja prosesseja. Puheenjohtajavaltion itsestään selvä vastaus on myönteinen; niiden on oltava koordinoituja. Arvoisan jäsen Esteven tavoin puheenjohtajavaltiokaan ei näe minkäänlaista ristiriitaa toisaalta laajentumisen ja toisaalta Välimeren alueen yhteistyön välillä. Meidän pitää ja täytyy voida työskennellä täydellä teholla molemmissa asioissa.
Olen iloinen, että useat jäsenet, erityisesti jäsenet Carlotti ja Martin, ottivat esille EU:n ja kumppanuusmaiden assosiaatiosopimusten tärkeyden. Pidämme näitä sopimuksia välttämättöminä rakennuskivinä, jotta alueelle saataisiin aikaan vapaakauppa-alue. Näiden sopimusten on tarkoitus olla valmiita vuonna 2010. Sen vuoksi neuvoston mielestä on tärkeää, että hanketta kiirehditään.
Totean tyytyväisenä, että Egyptin kanssa laadittu assosiaatiosopimus saatettiin parafoida muutama päivä sitten. Toivomme, että Ruotsin puheenjohtajakauden aikana voimme järjestää ensimmäisen assosiaationeuvoston Jordanian kanssa. On myös lupaavaa, että Algerian, Syyrian ja Libanonin kanssa käytävät assosiaationeuvottelut etenevät ripeästi. Mielestämme näillä assosiaatiosopimuksilla ei ole suurta merkitystä ainoastaan kaupan ja taloudellisen yhdentymisen kannalta, vaan ne toimivat myös tärkeänä poliittisena lähtökohtana. Ne muodostavat säännöllisen, syvän ja laajan poliittisen vuoropuhelun perustan.
Tämänpäiväisessä keskustelussa on arvosteltu melkoisesti EU:n Välimerelle myöntämää tukea. Neuvosto toivoo, että tarkistettu välittäjää koskeva asetus, joka hyväksyttiin viime syksynä, mahdollistaisi tehokkaamman ja strategisemman työskentelytavan. Arvoisa jäsen Martin otti esille kaupunkien aseman merkityksen Välimeren alueen yhteistyössä. Voin vain olla samaa mieltä siitä, mitä jäsen Martin sanoi. On tärkeää ottaa huomioon kaupunkiseutujen merkitys ja niiden mahdollisuudet Välimeren alueen yhteistyössä. Neuvoston mielestä tämä on siten näkökohta, johon haluamme kiinnittää entistä enemmän huomiota.
Jäsen Gemelli otti puheenvuorossaan esille mielestäni erittäin tärkeän kysymyksen, nimittäin islamilaisen yhteisön kanssa käytävän vuoropuhelun. Puheenjohtajavaltio Ruotsin mielestä yksi kaikkein tärkeimmistä painopistealueista sosiaalisella ja kulttuurien tasolla on juuri kulttuurien ja sivilisaatioiden välinen vuoropuhelu - asia, jossa Ruotsi on onneksi jo pitkään voinut toimia melko johtavassa asemassa. Esimerkkinä voidaan mainita niin kutsuttu Euro-islam-hanke ja niin kutsutut Tukholman päätelmät vuodelta 1998, jotka antavat suuntaviivoja sille työlle, jota jatkossa tehdään useilla tämän vuoropuhelun kattamilla aloilla.
Jäsen Napoletano otti esille erittäin tärkeän oikeusasioissa tehtävän yhteistyön. Puheenjohtajavaltio Ruotsi haluaa edistää yhteistyötä tässä asiassa. Aiomme järjestää korkean tason kokouksen ja seminaarin. Molempien tarkoituksena on tukea komission uutta alueellista ohjelmaa oikeus- ja sisäasioissa. Tärkeän osan tästä kysymysten ryhmästä muodostavat maahanmuuttoon liittyvät kysymykset, joita useat jäsenet ovat käsitelleet tämänpäiväisessä keskustelussa. Uskoakseni on tärkeää, että näitä maahanmuuttoon liittyviä kysymyksiä tarkasteltaessa otetaan kokonaisuus huomioon. On otettava huomioon sosiaaliset, taloudelliset ja kulttuuriin liittyvät näkökulmat.
Arvoisa puhemies, nyt aloittamassamme vaiheessa on keskityttävä toteuttamaan asiat, joista kaikki Barcelonan prosessin osapuolet ovat sopineet. Luullakseni jäsen Obiols puhui symbolisen konkreettisuuden puutteesta. Jäsen Carlotti puhui samasta asiasta. Luulen nyt, että EU:n on yhdessä Välimeren kumppanuusmaiden kanssa huolehdittava siitä, että Barcelonan julistuksen aikomukset ja velvoitteet "puetaan" käytäntöön, sillä muiden toimien tavoin Barcelonan prosessia ei arvioida sen perusteella, mitä se lupaa vaan sen perusteella, mitä se saa aikaan.

Patten
. (EN) Arvoisa puhemies, minulle on suuri ilo saada osallistua tänään Välimerta koskevaan keskusteluun. Olen erityisen kiitollinen kahdelle esittelijälle, Muscardinille ja Naïrille, siitä erinomaisesta työstä, jonka he ovat tehneet valmistellessaan kahta mietintöään. Täällä on käyty kiitettävää keskustelua. Itse olen melko pettynyt siihen, että monet niistä, jotka onnistuivat löytämään aikaa osallistuakseen keskusteluun kiireisestä aikataulustaan huolimatta, eivät kuitenkaan ajan puutteen vuoksi onnistuneet kuuntelemaan kovinkaan paljon keskustelusta tai edes odottamaan loppuun asti kuullakseen vastaukset. On kaiketi epäkohteliasta minun puoleltani vastata ihmisille, jotka eivät voi jäädä odottamaan kuullakseen vastauksen, joten en aio toimia niin. Vastaan vain niille, jotka voivat jäädä tänne loppuun asti, mikä itse asiassa antaa keskustelulle jonkinlaisen tarkoituksen.
Välimeri yhdistää meidät ulkomaihin eteläisestä reunastamme, joten sillä pitäisi olla erityinen asema ulkosuhteissamme. Barcelonassa sovitut tavoitteet ovat edelleen pääpiirteissään perusteltuja, ja niiden merkitys kasvaa: teemme yhdessä työtä rauhan ja vakauden hyväksi, luomme yhteistä hyvinvointia perustamalla vapaakauppa-alueen ja tarjoamalla taloudellista apua sen edellyttämien haasteiden kohtaamiseksi sekä autamme parantamaan keskinäistä ymmärrystä ja suvaitsevaisuutta eri kulttuureista ja eri perinteistä tulevien ihmisten välillä.
Kuten parlamentti varmasti tietää, pitkään uskoin, että meidän olisi aika tutkia, miten voisimme parantaa Barcelonan tavoitteiden toteuttamista. Siksi teimme sinnikkäästi töitä komission Barcelonan prosessin lujittamista koskevan tiedonannon hyväksi, mikä puolestaan tarjosi pääasiallisen panoksen Euroopan ja Välimeren väliseen ulkoministereiden tapaamiseen viime marraskuussa Marseillessa, missä ajatuksemme saivat ylivoimaista kannatusta. Juuri tuota asiakirjaa käsiteltiin, juuri tuo asiakirja oli tapaamisen asialistan tärkein aihe.
Haluaisin nyt esittää arvioni siitä, missä tilanteessa olemme nyt ja mihin suuntaan meidän pitäisi tästä edetä. Parlamentin luvalla käsittelen molemmissa mietinnöissä ilmenneitä seikkoja yhdessä enkä siis käsittele mietintöjä erikseen.
Ensiksi haluaisin käsitellä alueen poliittista tilannetta, josta me keskustelemme kohtapuoliin. Molemmissa mietinnöissä pannaan merkille Lähi-idän rauhanprosessin huomattava merkitys Euroopan unionin Välimerta politiikan kannalta. Panen merkille, että molemmissa mietinnöissä Euroopan unionia kehotetaan toimimaan rauhanprosessissa aktiivisemmin.
Meidän ei pidä aliarvioida panostamme. Olemme esimerkiksi eikä ole kohtuutonta esittää tätä asiaa suurin avunantaja Palestiinan viranomaisille. Viime vuonna yhteisön budjetista varattiin 155,6 miljoonaa euroa, johon sisältyi 90 miljoonaa euroa erityistukeen, jonka minä toteutin vuoden lopussa Palestiinan viranomaisten sellaisten institutionaalisten puitteiden varjelemiseksi, joiden luomisessa ja rahoittamisessa me olemme avustaneet.
Haluaisin varauksetta kiittää parlamenttia kiittääkseni tätä osaa budjettivallan käyttäjää ja samoin haluan kiittää neuvostoa sen avusta sen varmistaessa, että meidän oli mahdollista saada erityistuki käyttöön ennen joulua. Kuten tapahtumat ovat osoittaneet, varat ovat kaikki liiankin tarpeellisia.
Marseillesin tapaamisessa ministerit päättivät -minun näkemykseni mukaan oikein -, etteivät he siinä yritä päästä sopimukseen ehdotetusta EuroVälimeri-alueen rauhaa ja vakautta koskevasta peruskirjasta. Ajankohta ei selvästikään ollut siihen suotuisa. Tästä huolimatta tätä välinettä koskevan yksimielisyyden tavoittelemisessa on pääosin edistytty huomattavasti. Meidän pitäisi varmistaa, että voimme käyttää hyväksemme tuota edistystä, kun aika on suotuisa, jotta saadaan aikaan aidosti aiheellinen asiakirja, joka heijastaa Euroopan unionin aktiivista sitoutumista alueen rauhan ja vakauden ylläpitämiseen.
Sillä välin ja tässäkin yhteydessä toistan kommentteja, joita molemmissa käsittelemissämme mietinnöissä on esitetty meidän ei pitäisi odottaa, että peruskirja tulee voimaan sellaisten lisäponnistelujen tekemiseksi, joiden tarkoituksena on edistää ihmisoikeuksien ja demokraattisen vapauden kunnioittamista alueella. Tiedonantomme on tässä aiheessa yksiselitteinen. Euroopan unionin pitäisi käyttää kaikkia asianmukaisia foorumeja vaatiakseen edistystä näissä asioissa. MEDA-demokratiaohjelmaa pitäisi jatkossakin käyttää myötämielisesti toimien rahoittamiseen, ja MEDA-määrärahojen pitäisi olla entistä riippuvaisempia tarkoituksenmukaisesta kehityksestä. Suhtaudun myönteisesti parlamentin tukeen tässä asiassa, ja toivoakseni myös neuvosto suhtautuu asiaan myönteisesti.
Talous- ja rahoitusasiat ovat tietenkin kumppanuuden ytimenä, vaikka ne eivät merkitsekään kuten useat puhujat tähdensivät koko kumppanuutta. Marseillessa ehdotuksemme kumppanuuden lujittamiseksi saivat osakseen voimakasta kannatusta, ja haluaisin painottaa seuraavaa: meidän pitää vauhdittaa assosiaatiosopimuksiin liittyviä neuvotteluja, niiden allekirjoittamista ja ratifiointia. Olen iloinen voidessani vahvistaa, että tässä on saavutettu tuntuvaa edistystä. Viime viikon torstaina onnistuimme vihdoin merkitsemään nimikirjaimemme sopimukseen Egyptin kanssa, ja meitä rohkaisee se edistyminen, jota koko ajan saavutamme Algerian, Libanonin ja Syyrian kanssa. Haluan, että neuvotteluja Algerian, Libanonin ja Syyrian kanssa jatketaan tänä vuonna tarmokkaasti, vaikka ratifiointiprosessi jäsenvaltioissa onkin valitettavan hidas. Sopimus Jordanian kanssa allekirjoitettiin kolme vuotta sitten, mutta se ei edelleenkään ole voimassa. Tässä mielessä Euroopan parlamentin taholta tuleva apu olisi varsin myönteinen asia. Toivon todellakin, että samalla tavalla kuin parlamentin jäsenet valmistavat puheita täällä, he ottaisivat yhteyttä omien maidensa parlamentteihin ja hallituksiin varmistaakseen, että kun pääsemme sopimukseen yhdessä näistä assosiaatiosopimuksista, se voitaisiin ratifioida nopeasti.
Kaksi valtiota ei ole vieläkään allekirjoittanut sopimusta Jordanian kanssa jos nimiä ei paljasteta, syntipukit eivät joudu kärsimään mutta toivon kovasti, että Belgiaa ja Ranskaa edustavat parlamentin jäsenet toivottavasti en ole paljastanut korttejani ottavat yhteyttä parlamentteihinsa ja kehottavat niitä ratifioimaan sopimuksen mahdollisimman pian.
Aikanaan meidän pitää käydä käsiksi myös maataloustuotteiden kauppaan. Kumppanuutemme uskottavuus riippuu siitä, kykenemmekö käsittelemään tämänkaltaisia arkaluonteisia asioita, ja meidän pitää käydä vilpitöntä keskustelua. Meidän pitää kehittää Välimeren etelä-etelä-kauppaa ja -yhteistyötä, myös alueiden sisäiseltä pohjalta. Haluamme, että kaikki maat allekirjoittavat assosiaatiosopimuksen kanssamme, jotta ne saisivat vapaakauppasopimukset keskenään päätökseen viiden vuoden kuluessa. Tämä on ainoa tapa valmistella jo sopimaamme tavoitetta yleisestä EuroVälimeri-vapaakauppa-alueesta vuoteen 2010 mennessä.
Alueiden sisäisen kaupan kehittämistä pitää seurata vahvempi alueiden sisäinen yhteistyö. Kaupankäyntimahdollisuuksia ei käytetä, mikäli infrastruktuurit puuttuvat. Meidän pitää ottaa käyttöön alkuperäkumulaatio kaikkien niiden kumppaneiden kohdalla, jotka ovat panemassa alulle vapaakauppaa keskenään, ja hyväksyä alkuperäissääntöjä koskeva harmonisoitu pöytäkirja. Meidän täytyy yhdenmukaistaa yhtenäismarkkinoihin liittyvä toimet. Haluamme, että ensisijaisia aloja esimerkiksi alkuperänormeja, tullikysymyksiä, normeja ja standardeja sekä teollis- ja tekijänoikeuksien suojaa koskeva aikataulu on kunnossa ensi vuoteen mennessä vuonna 2004 alkavaa toteutusta varten sekä kumppaneiden ja unionin välillä että kumppaneiden välillä keskenään.
Sen tuen lisäksi, jota annamme kumppaneillemme MEDA-ohjelman puitteissa, kaikki tämä lisää varmasti alueen houkuttelevuutta sijoittajien silmissä. Hajautetut ja avoimet markkinat sekä vakaa ja odotusten mukainen oikeudellinen ja hallinnollinen ympäristö ovat paras tapa varmistaa, että kaikkein alhaisimman tasoiset paikalliset, eurooppalaiset ja maailmanlaajuiset investoinnit kasvavat.
Molemmissa mietinnöissä korostetaan aivan oikein sitä, että MEDA-ohjelmaa pitää parantaa, minkä pari vielä paikalla olevaa puhujaa mainitsi kommenteissaan. MEDA-ohjelman puitteissa onkin syntynyt loistavia tuloksia sitoumusten toteuttamisessa, mutta maksuissa toiminta on kehnompaa. Viime vuonna sitoumusten ennätyksestä pidettiin kiinni: väliaikaiset luvut osoittavat, että 879 miljoonaa euroa eli 98 prosenttia käytettävissä olevista maksusitoumuksista pantiin täytäntöön, ja maksuja koskeva tulos parani 335 miljoonaan euroon eli 95 prosenttiin käytettävissä olevista määrärahoista. Olen iloinen voidessani sanoa, että sitoumusten täytäntöönpanoon tarvittavien maksujen ylijäämien valvonta on alkanut parantua. Viiden viime vuoden keskiarvona olemme nyt maksaneet 30 prosenttia olemassa olevista sitoumuksista verrattuna vuoden takaiseen 26 prosenttiin, mutta meillä on vielä pitkä matka edessämme. Olemme nyt panemassa täytäntöön kahta uudistusta, eli MEDA-asetuksen tarkistamista sekä komission sisäistä uudistamista. Olen varma siitä, että nämä saavat yhdessä aikaan tuntuvia parannuksia tulevien vuosien aikana.
Kunnioitettava ystäväni Beazley olen iloinen, että hän on vielä läsnä puhui asiasta ja esitti erityiskysymyksen Kyproksesta ja Maltasta sekä niiden osallistumisesta alueellisiin ohjelmiin. Olen iloinen voidessani vastata myönteisesti, siis antaa vahvistavan vastauksen. Tämä on pikemmin myönteinen "kyllä" kuin kielteinen tai epämääräinen "kyllä".
Panen merkille mielipiteen, jonka mukaan ohjelmakaudelle 20002006 osoitettu kokonaisrahoitus on riittämätön. En yllättynyt huomatessani, että asia mainittiin mietinnössä. On aivan totta, että neuvoston myöntämä 5,35 miljardin euron kokonaisrahoitus tämä ei ole mikään salaisuus on komission ehdottamaa vähemmän. Tästä huolimatta, kun tähän lisätään EIP:n laina, tuona ajanjaksona käytettävissä on miltei 13 miljardia euroa, joka ei ole mitätön rahasumma. Nyt on tärkeää katsoa, että nämä rahat käytetään tehokkaasti sekä siinä mielessä, minkälainen toimiemme laatu on suhteessa poliittisiin tavoitteisiin, että todellisten maksujen kohdalla käytännössä.
Komissio on ehdottanut, että tulevaisuudessa MEDA-määrärahojen pitäisi olla tiiviimmin yhteydessä assosiaatioprosessiin ja taloudellisten uudistusten täytäntöönpanoon. En esitä tästä mitään puolustuspuhetta, ja olen iloinen huomatessani, että toisessa mietinnössä tuetaan tällaista linjaa.
Olen pannut merkille kehotukset lisätä tällä alalla työskentelevän komission henkilöstöä. Tunnustan, että kyseessä oleva henkilöstö on erittäin lujilla, mutta kaikki mahdolliset päätökset täytyy tehdä niin, että otetaan huomioon komission yleisen henkilöstötason kehitys, ja jälleen kerran olisin hyvin iloinen parlamentin antamasta konkreettisesta avusta.
Aiomme tänä vuonna tehdä työtä myös taloudellisen siirtymävaiheen tuomia sosiaalisia vaikutuksia käsittelevän ohjelman hyväksi. Tällä edistetään koulutusta ja opetusta, vahvistetaan naisten asemaa ja sosiaalijärjestelmiä sekä terveystoimia.
En ollut ollenkaan yllättynyt, että molemmissa mietinnöissä vaadittiin parempaa tukea kansalaisyhteiskunnalle. Olen tästä täysin sama mieltä. Kysymys kuuluu, mikä olisi paras tapa käsitellä asiaa. Pelkäänpä, että mikrohankkeiden vahvistaminen ei ole ratkaisu. Ne eivät ole kannattavia, ja henkilöresursseja menee hukkaan. Voimme suhtautua myönteisesti hajautettuun yhteistyöhön, mutta ei niin, että vanhat Välimeren hajautetut yhteistyöohjelmat käynnistetään uudelleen. Vaikka niiden tavoitteet olisivatkin varteenotettavia, tilintarkastustuomioistuin arvosteli niitä voimakkaasti, ja samoin teki myös parlamentti. Meidän pitää pikemmin selittää selvemmin kansalaisyhteiskunnalle, että olipa kyse sitten kansalaisjärjestöistä, paikallisista viranomaisista tai muista ryhmistä ohjelmamme ovat avoinna niiden osallistumiselle, ja riittää, kun ne järjestävät asiansa ja vastaavat ehdotuspyyntöihimme.
Tästä on jo hyviä esimerkkejä alakohtaisissa alueellisissa yhteistyöohjelmissa, esimerkiksi ympäristön, kulttuuriperinnön ja MEDA-demokratian kohdalla. Ehdotan, että ponnistelemme tässä asiassa yhdessä ja yritämme yleistää lähestymistavan. Pitkällä aikavälillä voisimme tarkastella muita keinoja tukea kansalaisyhteiskuntaa, ja olisin todellakin valmis pohtimaan mitä tahansa konkreettisia ehdotuksia, joita parlamentti mahdollisesti esittää.
Lopuksi olen iloinen huomatessani, että olemme yleisesti yksimielisiä siitä, että kumppanuuden näkyvyyttä täytyy nostaa. Suhtaudun erittäin myönteisesti tähän liittyvään parlamentin toimintaan, jota se harjoittaa kansainvälisten suhteiden kautta kaikilla tasoilla. Olen vain pahoillani, että en voi osallistua 8.9. helmikuuta pidettävään foorumiin, mutta olen noiden kahden päivän aikana troikan vierailulla. Toivon parlamentilta ymmärrystä. Aiomme lisätä nykyistä toimintaamme esittämällä asialle omistetun ohjelman, jossa käytämme kaikkia käytössämme olevia nykyaikaisia tekniikoita varmistaaksemme, että toimintamme merkitystä arvostetaan mahdollisimman laajalti sekä Euroopan unionissa että Välimeren kumppaneittemme keskuudessa.
Yksi puhujista, jäsen Obiols i Germà olen iloinen, että hän on paikalla sanoi, että meidän ei pidä vain lausua kauniita sanoja tavoitteistamme Barcelonan prosessissa. Joku toinen, joka ei valitettavasti ole paikalla, sanoi, että meidän pitäisi korostaa konkreettista toimintaa. Juuri näin pyrimme tekemään. Marseilleissa käsittelemässämme asiakirjassa pyritään juuri tähän: vakavasti otettava ponnistus lujittaa Barcelonan prosessia ja konkreettisia toimintaehdotuksia.
Komissio ei siis halua esittää samoja vanhoja puheita, emme halua hypätä samaan tapaamisten, huippukokousten, konferenssien ja keskinäisten sopimusten karuselliin. Haluamme assosiaatiosopimukset päätökseen ja saada ne ratifioitua, ja meillä on hyvät mahdollisuudet saada päätökseen ainakin kaksi uutta assosiaatiosopimusta tänä vuonna; toivon, että onnistumme kaikissa. Meidän pitää käsitellä etelä-etelä-kaupan ja kumulaation kaltaisia asioita, ja meidän pitää käsitellä alueellista yhteistyötä, meidän pitää vauhdittaa MEDA-ohjelman valmiuksia. Tämä ei ole virtuaalipolitiikkaa. Tämä on todellista politiikkaa, jonka haluamme saada toimimaan reaaliajassa. Toivon, että tulevissa parlamentin keskusteluissa joihin toivon monien osallistuvan alusta loppuun, kuten tässä keskustelussa on käynyt ainakin osittain onnistutaan kartoittamaan edistystämme siinä, minkä pitää olla yksi ensisijaisista tavoitteistamme Euroopan unionin ulkosuhteissa.

Lähi-idän tilanne
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Lähi-idän tilanteesta.
Toivotan neuvoston puheenjohtaja Danielssonin tervetulleeksi, ja annan hänen heti puhua neuvoston puolesta.

Danielsson
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Lähi-idän rauhanprosessin tilanne on epävakaa, kun ajatellaan 6. helmikuuta Israelissa pidettäviä pääministerinvaaleja. Osapuolet pääsivät Tabassa pidetyissä neuvotteluissa lähemmäksi neuvotteluratkaisua kuin koskaan aikaisemmin. Samanaikaisesti palestiinalaisalueilla esiintyneet väkivaltaisuudet ja suuri uhrien ja loukkaantuneiden määrä ovat merkinneet sitä, että neuvotteluosapuolten välinen luottamus on heikentynyt huolestuttavasti.
Israelin hallitus on muutoksen edessä 6. helmikuuta pidettävien pääministerinvaalien tuloksesta huolimatta, mutta rauhantahdon pitäisi kuitenkin samalla olla suuri niin Israelin kuin Palestiinankin kansan keskuudessa. Israelin pääministerinvaalit ja tuleva hallituksen muodostaminen ovet tärkeitä tekijöitä, kun päätetään rauhanprosessin tulevasta suunnasta.
Vaikeuksista huolimatta osapuolet eivät ole halunneet menettää kaikesta huolimatta jo saavutettua edistystä. Tabassa osapuolet neuvottelivat suoraan toistensa kanssa ilman kolmannen osapuolen läsnäoloa. Ilmapiiri oli vakava ja tulokseen pyrkivä, ja molemmat osapuolet puhuivat tällä kertaa toiveikkaina lopullisen ratkaisun mahdollisuuksista. Aika ei kuitenkaan riittänyt siihen, että Tabassa olisi päästy tällaiseen lopulliseen ratkaisuun, mutta osapuolet sopivat 28. tammikuuta yhteisestä loppulausumasta. Tämä lausuma saattaa toimia lähtökohtana silloin, kun aloitetaan uudelleen lopullista ratkaisua koskevat neuvottelut. Haluan kiinnittää jäsenten ja parlamentin huomion siihen, että tässä lausunnossa korostetaan erityisesti Euroopan unionin asemaa jatkossa tehtävässä rauhantyössä.
Useat tahot esittävät puheenjohtajavaltiolle ja muille vastaanottajille toiveen, jonka mukaan unionin pitäisi lisätä jo tällä hetkellä merkittävää asemaansa koko Lähi-idän kysymyksessä. EU:lla on tärkeä asema, sillä olemme käytännössä kaikkien alueella sijaitsevien valtioiden tärkein kauppakumppani ja suurin julkisen tuen myöntäjä palestiinalaisalueille. EU:llahan on paikalla koko ajan olleen erityisedustaja Moratinosin avulla ollut mahdollisuus seurata Taban neuvotteluja. Unionin kannalta on ollut erittäin merkittävää, että juuri erityisedustaja Moratinos on voinut osallistua neuvotteluihin ja osoittaa, että unioni tukee neuvotteluja ja että unioni on valmis tukemaan osapuolia.
Haluan lisäksi korostaa, että puheenjohtajavaltio on korkeimmalla tasolla ollut viime viikkoina säännöllisesti yhteydessä sekä Israelin että Palestiinan johtoon. Puheenjohtajavaltion taholta yhteydenpitoa on leimannut unionin halu auttaa osapuolia niiden toivomalla tavalla. Yhteydenpito on tapahtunut tiiviissä yhteistyössä korkean edustajan ja YK:n pääsihteerin kanssa.
Haluan myös korostaa sen merkitystä, että yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja Solana osallistuu senaattori Mitchellin johtamaan kansainväliseen komissioon, joka tutkii palestiinalaisalueiden tämänhetkisiä väkivaltaisuuksia ja joka toivottavasti vähitellen tekee ehdotuksia, jotka estävät tällaisten väkivaltaisuuksien toistumisen.
Yhä pitkäkestoisempi kriisi on aiheuttanut vakavia taloudellisia ja humanitaarisia ongelmia Palestiinan väestölle. Palestiinan viranomaiset painiskelevat lisäksi suurten talousarviota koskevien ongelmien kanssa, koska Israelin hallitus ei ole enää siirtänyt Palestiinalle niitä verovaroja, jotka se on velvollinen maksamaan niin kutsutun Pariisin pöytäkirjan mukaan. Yleisten asioiden neuvosto on 22. tammikuuta antamassaan lausunnossa kehottanut Israelia jatkamaan kyseisiä siirtoja. Komission jäsen Pattenin aloitteesta unioni on myös myöntänyt tilapäisenä apuna väliaikaisesti varoja Palestiinan viranomaisten käyttöön.
Ihmisoikeustilanne on edelleen huolestuttava. Unioni on ryhtynyt toimiin Palestiinan viranomaisten äskettäin täytäntöön panemien kuolemantuomioiden vuoksi. Unioni on ryhtynyt toimiin myös Israelissa tapahtuneiden palestiinalaisten laittomien teloitusten vuoksi, jotka sotilaalliset lähteet ovat myöntäneet. Seuraamme jatkossakin näitä kysymyksiä.
Valitettavasti emme ole saaneet mitään uusia tietoja aloitteista tai edistyksistä Israelin ja Syyrian sekä Israelin ja Libanonin rauhanneuvotteluissa.
Arvoisa puhemies, unioni aikoo osapuolten kanssa käytävän vuoropuhelun sekä Yhdysvaltojen uuden hallituksen kanssa tehtävän läheisen yhteistyön avulla tehdä jatkossakin parhaansa, jotta rauhanprosessi saataisiin vietyä menestyksellisesti loppuun kaikilla rintamilla.

Solana
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, haluaisin lisätä hyvin lyhyesti joitakin yksityiskohtia politiikka lähtökohtanani puheenjohtajavaltion edustajan juuri käyttämään puheenvuoroon.
Tämänpäiväinen keskustelu on mielestäni keskeinen ajankohtana, jona se käydään. Mielestäni meidän pitäisi esittää ainakin kolme kysymystä keskustelun ohjaamiseksi. Ensimmäinen: minkälaiset Israelin poliittiset yleisnäkymät ovat 6. helmikuuta pidettävien vaalien jälkeen? Toinen, jonka myös puheenjohtajavaltio mainitsi: miten päästä irti väkivallan kierteestä, jota olemme joutuneet todistamaan viime kuukausien ajan? Kolmas ja ehkä tärkein: mikä merkitys meidän pitäisi antaa vuoden 2001 rauhanprosessille?
Vuosi 2000 oli toivon vuosi: sen alkaessa ajateltiin, että olisi kenties mahdollista saada aikaan lopullinen ratkaisu. Syyria ryhtyi joihinkin merkittäviin toimiin. Ikävä kyllä vuosi 2000 päättyi ilman, että olisimme onnistuneet saavuttamaan rauhaa. Tehkäämme kaikkemme, jotta vuodesta 2001 tulisi tosiaankin vuosi, jolloin kykenemme saavuttamaan sen.
Tilanne jatkuu varmasti tätä nykyäkin sujuvana. Hyvät jäsenet, minun on kerrottava teille, että olen ollut tänäkin aamuna Tukholmassa kokouksessa Ruotsin pääministerin, neuvoston puheenjohtajan ja Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin kanssa. Neuvottelimme käytännöllisesti katsoen lounasaikaan asti, jolloin lensin tänne voidakseni olla kanssanne tämän iltapäivän.
Parhaillaan laaditaan lukuisia aloitteita, jotka haluamme saada menestyksekkäästi päätökseen. On myös mahdollista järjestää viimeinen ja ratkaiseva huippukokous ennen 6. helmikuuta järjestettäviä vaaleja. Mielestäni on mahdollista, että se toteutetaan, ja myös, että se järjestetään Euroopassa.
Niin kuin puheenjohtajavaltion edustaja aivan oikein sanoi, viime vuoden joulukuun 23. päivästä lähtien toimintamme on ollut todella merkittävää ja me kaikki olemme olleet suunnattoman tarmokkaasti siinä mukana. Näin on siinä määrin, että jos sallitte, arvoisa puhemies, kerron teille, että vietin vuoden ensimmäisen päivän Barakin ja Arafatin seurassa ja toimintamme oli todella merkityksellistä.
Uskon, että Tabassa pidetyt kokoukset ovat epäilemättä olleet kaikkein asiapitoisimpia neuvotteluja, joita koskaan on pidetty, niin kuin puheenjohtajavaltion edustaja on sanonut ja minä sanon puhuen kaikkien niihin osallistuneiden puolesta. Sanon teille, että kaikilla osa-alueilla on edistytty.
Itsehallintoaluetta koskevan kysymyksen kohdalla on paljon mahdollista, että pääsemme sopimukseen jos aika vain riittää sen viemiseen päätökseen lähes kaikista itsehallintoalueista, joista muutamia vaihdetaan.
Uskon, että turvallisuuskysymyksestä voidaan saada aikaan hyvä sopimus, jossa säädetään, että ennakkovaroitusasemia on kolme ja että Jordanin laakson alueella voidaan pitää kansainvälisiä joukkoja turvaamassa vakautta.
Hyvät jäsenet, kuten tiedätte, keskustelut Itkumuurin ja länsimuurin määrittelystä jatkuvat ja pientä edistystä on tapahtunut. Asiasta ei ole tehty vielä lopullista päätöstä. On olemassa kuitenkin halu edistyä ja löytää lopullinen ratkaisu Jerusalemin-kysymykseen.
Taban kokouksissa edistyttiin myös pakolaiskysymyksessä, ja tämä edistys koskee yksittäisiä ja selviä asioita. Aihetta käsittelevä alivaliokunta on edistynyt mallikkaasti kaikissa pakolaisia koskevissa asioissa, vaikka sen on täytynyt toistaiseksi lykätä yhtä keskeistä asiaa eli takaisinpaluuoikeutta. Tätä aihetta on lykätty tuonnemmaksi, jotta yksittäisiin ja selviin toimiin löydettäisiin yksittäiset ja kouriintuntuvat ratkaisut: kansainväliset komissiot, miten saada eri valtioilta voimavaroja, jotta voisimme auttaa sillä suunnalla jne.
Hyvät jäsenet, siksi on vielä toiveita, että voimme saada aikaan ratkaisevan sopimuksen toiveet siitä ovat toden sanoakseni vähäiset, koska ei ole kovinkaan todennäköistä, että sopimus voitaisiin saada aikaan ennen sunnuntaita tai saada osapuolet tekemään täsmällisiä sopimuksia erinäisistä muuttujista. Silloin, olipa tilanne Israelissa mikä hyvänsä, olisi aina olemassa joukko kummankin osapuolen hyväksymiä sopimuksia, jotta seuraavia neuvotteluja ei tarvitsisi aloittaa lähestulkoon nollapisteestä.
Voin sanoa teille, että Euroopan unionin kaikki tulevat puheenjohtajavaltiot sitoutuvat ilman pienintäkään epäilystä niin poliittisesti kuin henkilökohtaisestikin tähän asiaan. Pääministeri Göran Persson on itse täysin sitoutunut siihen, minkä voin todistaa vietettyäni hänen kanssaan tuntikausia puhelimessa neuvotellen kaikesta tarvittavasta ratkaisun löytämiseksi. Älköön kellään olko pienintäkään epäilystä, ettemmekö olisi jatkossakin niin fyysisesti, henkisesti kuin poliittisestikin mukana asiassa, sillä kuten tiedätte, Lähi-idän selkkauksen ratkaiseminen kiinnostaa meitä, ja se kiinnostaa meitä kovasti.
On myös tärkeää korostaa alueen valtioiden rakentavaa toimintatapaa. Sekä Jordania että Egypti ovat yhä sitoutuneet päättävästi ja lujasti löytääkseen neuvotellun ja lopullisen ratkaisun. Joudumme epäilemättä kokemaan vaikeita hetkiä vaalituloksen selviämisen jälkeen; epävarmuutta esiintynee, ja jatkossa onkin päättäväisesti jatkettava rauhanprosessin tukemista, niin kuin me eurooppalaiset olemme aina tehneet.
Puheenjohtajavaltion edustaja on jo kertonut, miltä pohjalta toimimme muissa eli taloudellisissa asioissa. Olen varma, että komissio kertoo sen myös. Jatkamme sitä anteliaisuuden linjaa, jota Euroopan unioni on aina noudattanut.
Haluaisin lausua muutamia sanoja myös tutkintavaliokunnasta, joka sai alkunsa Sharm el Sheikhin kokouksesta. Valiokunta on työskennellyt hyvin jonkin aikaa, mutta viikko sitten Israelin hallitus päätti katkaista yhteydet siihen vaalien päättymiseen asti. Vaikka paikalla siis onkin valiokuntaryhmä, me valiokunnan jäsenet emme voi mennä itsehallintoalueille ennen 16:tta helmikuuta. Tässä kaikki, mitä voin sanoa tällä hetkellä.
Lopuksi haluan toistaa, että teemme työtämme jäljellä olevina päivinäkin tarmokkaasti ja päättäväisesti, ja mikäli huippukokous loppujen lopuksi järjestetään, siihen osallistuu eurooppalaisia edustajia, jotka tekevät kaiken mahdollisen kannustaakseen tätä prosessia jatkumaan hyvään suuntaan.

Patten
. (EN) Arvoisa puhemies, olen hyvin kiitollinen saadessani tilaisuuden pitää lyhyen puheenvuoron tässä keskustelussa. Aikomukseni ei ole toistaa mitään niistä asioista, joita toin esiin edellisessä keskustelussa, enkä myöskään aio toistaa sitä, mitä puhemies ja korkea edustaja ovat juuri sanoneet, eikä syy ole se, etteivätkö ne olisi tärkeitä asioita, vaan koska toistaminen olisi loukkaus parlamentin älykkyyttä kohtaan.
Me kaikki tietenkin toivomme, että rauhanneuvottelut edistyvät. Me kaikki tietenkin uskomme, että olisi typerää arvailla vaalien jälkeisiä näkymiä Israelissa. Israelin kansan tehtävänä on tehdä oma demokraattinen valinta, ja meidän muiden tehtävänä on käsitellä sen seurauksia. Olemme tietenkin hyvin huolissamme ihmishenkien menettämisestä molemmilla puolilla. Liiallisen voimankäytön seurauksena on tullut lukuisia uhreja, ja olemme syvästi huolissamme oikeusvaltion periaatteita loukkaavista murhateoista, joihin Israelin turvallisuusjoukot ovat syyllistyneet. Tämä ei pelkästään horjuta näkymiä neuvotellun ratkaisun saavuttamisesta, vaan on myös tuomittavaa, että demokraattinen kansa turvautuu tällaisiin keinoihin, joilla se rikkoo ihmisoikeuksia ja oikeusturvaa.
Haluaisin ilmaista selvästi myös sen, että olemme yhtä lailla syvästi huolissamme siitä, että palestiinalaiset ovat surmanneet israelilaisia siviilejä ja että palestiinalaisia on viime aikoina teloitettu. Tällainenkin on tuomittavaa, etenkin, kun otamme huomioon Palestiinan viranomaisten aikaisemmin antaman sitoumuksen keskeyttää kuolemantuomioiden täytäntöönpano.
Samoin olemme huolissamme Länsirannan ja Gazan humanitaarisesta tilanteesta. Israelin asettamilla viimeisillä esteillä on tuhoisia seurauksia Palestiinan talouteen ja näin ollen myös poliittiseen vakauteen, mikä ei ole mitenkään yllättävää. Ne vaikuttavat jopa humanitaarisen avun toimittamiseen Palestiinan alueelle. Palestiinan viranomaiset ovat esimerkiksi ilmoittaneet komission Jerusalemin edustajalle, että Gazan sairaalan sairaala, jonka parlamentti tuntee ehkä liiankin hyvin viralliset avajaiset, jotka oli alun perin suunniteltu pidettäväksi tammikuun puolivälissä, on jouduttu siirtämään siksi, kunnes asiasta ilmoitetaan myöhemmin. Tilanne on pahentunut entisestään, ja henkilökuntaa ja potilaita estetään jopa pääsemästä sairaalaan. Samoin välineitä ja tarvikkeita, kuten happea, lääkkeitä ja polttoaineita, ei voida toimittaa sairaalaan, ja lisärakennuksen työt on pitänyt keskeyttää.
Alustavassa täytäntöönpanokertomuksessaan, joka esitettiin joulukuisen hätävetoomuksen jälkeen, UNWRA osoitti olevansa huolissaan myös suurista vaikeuksista, joita ilmenee elintarvikkeiden jakelussa, rakennusaineiden, lääkintätarvikkeiden ja muiden välttämättömien tarvikkeiden jakelussa. Humanitaariseen apuun palkattu henkilöstö on ollut suuressa vaarassa.
Olen syvästi pahoillani, että tilanne on pahentunut entisestään. Olemme kuitenkin edelleen esittäneet kantamme täysin selvästi. Olemme esittäneet vaatimuksen, että jäljellä olevat esteet Palestiinan talouden tieltä on poistettava. Me olemme kehottaneet Israelia lopettamaan välittömästi Palestiinan viranomaisille kuuluvien palkanmaksujen epäämisen ja olemme reagoineet viipymättä kriisiin toimimalla sekä humanitaarisen tilanteen että Palestiinan viranomaisten epävarman talousarviotilanteen hyväksi.
Joulukuussa komissio myönsi hätäapuun 15 miljoonaa euroa, joista yksistään 14,5 miljoonaa euroa osoitettiin UNWRA:lle vastauksena sen hätävetoomukseen. Tämän lisäksi annoimme 27,5 miljoonaa euroa erityistukeen siinä uskossa, että molempien osapuolten etu oli olla horjuttamatta Palestiinan viranomaisten kykyä maksaa palkkoja. Samassa hengessä komissio perusti uuden 90 miljoonan euron suuruisen erityistuen, johon puheenjohtajavaltion edustaja viittasi. Olen hyvin kiitollinen parlamentille ja neuvostolle siitä, että ne mahdollistavat tuon järkevän siirron ennen joulua. Viime viikolla irrotin ensimmäisen 30 miljoonan euron suuruisen erän Palestiinan viranomaisille.
Meidän pitää tarkastella tätä todennäköistä tilannetta koko loppuvuoden ajan. Koska resurssit ovat rajalliset, meidän pitää pohtia tarkkaan, kuinka edetä jatkossa. Jos otamme edelleen erityistukea varten rahaa kuukausittain voidaksemme täyttää Palestiinan viranomaisten hallinnolliset tarpeet, joihin kuuluvat valtion virkamiesten palkat, koulutus, terveys- ja muut julkiset palvelut, varat loppuvat hyvin pian.
Palestiinan viranomaisilla on nyt kohdattavanaan jatkuva tulojen aleneminen ja kasvava vaje. Heidän pitää korjata politiikkansa. Sen sijasta, että me vain autamme heidät kuiville kuukaudesta toiseen, meidän pitää pohtia keinoja, miten auttaa heitä pitkällä aikavälillä. On todellakin Euroopan unionin ja laajemman kansainvälisen yhteisön etujen mukaista säilyttää Palestiinan viranomaisten taloudelliset ja institutionaaliset puitteet, joiden rakentamisessa me avustimme ja joiden rahoittamisessa olemme auttaneet anteliaammin kuin kukaan muu.
Jos Palestiinan arvovalta romahtaa, se olisi hyvin vakava isku rauhannäkymille tällä alueella, Israelin turvallisuus olisi uhattuna, ja meidän ponnistelumme yhteistyön ja vakauden edistämiseksi Lähi-idässä heikentyisivät. Tästä syystä sekä Palestiinan viranomaisten että laajasti ottaen kansainvälisen yhteisön on syytä katsoa kriisin tuolle puolen ja pohtia, miten Palestiinan taloudessa olevasta jatkuvasti syvenevästä kuilusta on mahdollista selvitä.
Haluaisin tuoda esiin vielä yhden seikan, ja haluan tehdä sen mahdollisimman hienotunteisesti, mutta en usko, että tämä on niiden parlamentin jäsenten kokemuksen vastaista, jotka ovat hiljattain vierailleet alueella. Olivatpa Palestiinan viranomaisten joita kohtaan tunnemme suurta myötätuntoa kohtaamat ongelmat kuinka kauhistuttavia tahansa, mikään ei voisi oikeuttaa niitä käytäntöjä, jotka alittavat sellaisen nuhteettomuuden rajan, jota meillä on oikeus edellyttää keneltä tahansa varojemme vastaanottajalta ja jota kansalaisilla kaikissa yhteisöissä on täysi oikeus odottaa hallintovirastoiltaan. Kuten hetki sitten mainitsin, uskon olevani oikeassa, kun sanon, että eräillä alueella hiljattain vierailleista jäsenistä on hyvin vahva näkemys tästä aiheesta.
Haluamme hoitaa tehtävästä osamme ja tukea Palestiinan viranomaisia, mutta mikäli tarkoituksemme on niin tehdä, silloin meidän pitää kyetä varmistamaan Euroopan unionin budjettivallan käyttäjälle, jolla ei ole antaa mitään vastausta Euroopan veronmaksajille, että varaamamme rahat käytetään hyvin ja asianmukaisesti.
Toistan, mitä juuri äsken sanoin, eli haluamme tehdä kaikkemme auttaaksemme Palestiinan viranomaisia. Toivon kovasti, että Israelin viranomaiset lopettavat talous- ja rahoitussaarron Palestiinan alueella, koska lyhyellä, keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä se lisää epävakautta ja pitkittää välivaltaisuuksia.

Galeote Quecedo
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä sekä neuvostoa että komissiota tiedoista ja huomioista. Lisäksi haluan sanoa, että ryhmäni on myös kohtuullisen toiveikas kunpa sitä paitsi korkean edustajan meille välittämät tiedot vahvistettaisiin ajankohtana, joka on todellakin erittäin herkkä, vain muutama päivä ennen Israelin vaaleja, ja Yhdysvaltain hallituksen, jonka on rakennettava uudelleen politiikkansa alueella, ollessa täydellisessä siirtymävaiheessa.
Emme voi kuitenkaan unohtaa, että tähän mennessä yli 400 ihmistä on kuollut Intifadan takia, mikä on tuonut silmiemme eteen tapahtumia, joita emme enää luulleet näkevämme. Ryhmäni pitää myös selkeän myönteisenä sitä, että Eurooppa on ollut näkyvä alueella viime kuukausina. Kuten puheenjohtajavaltion edustaja mainitsi, se, että korkea edustaja Solana on ollut mukana Sharm el Sheikhin kokouksessa ja tutkintavaliokunnassa ja se, että Euroopan unionin on ollut läsnä Tabassa pysyvän edustajan Moratinosin välityksellä, on tosiaankin mahdollistanut tehokkaan panostuksemme rauhanprosessiin.
Mielestämme Euroopan unionin poliittista läsnäoloa alueella on tehostettava, sillä uskomme, että se sopii yhteen sen keskeisen roolin kanssa, joka Yhdysvaltain hallituksella on yhäkin oltava koko tässä prosessissa. Tabassa osapuolet ovat tunnustaneet, etteivät ne ole koskaan olleet niin lähellä lopullista sopimusta, mutta mielestäni meidän on oltava tietoisia, ettemme anna näennäisen riemuntunteen sokaista silmiämme tosiasioilta. Israelilaiset ja palestiinalaiset ovat varmasti sangen tietoisia siitä, että niillä on yhteinen vihollinen, äärimmäisyysajattelu, johon yhden tai toisen osapuolen fundamentalistiset asenteet voivat johtaa ne. Niistä aiheutuu suurin vaara alueen rauhanprosessille, vakaudelle ja vauraudelle ja lisäksi kiistämätön riski koko Välimerelle.
Toisaalta meidän on mielestäni oltava tietoisia siitä, että kyseessä on menneisyydestä alkunsa saanut kansallinen selkkaus, joka on painanut leimansa joidenkin valtioiden koulutusjärjestelmiin ja ruokkinut vihaa nuoremmissa sukupolvissa, emmekä me tietysti voi odottaa sen ratkeavan kuin taikaiskusta, vaan meidän täytyy olla sitkeitä. Minusta tuntuu hyvin asianmukaiselta yhdistää Lähi-idän rauhanprosessia koskeva keskustelu uuteen sysäykseen, jonka Euroopan unioni haluaa antaa Barcelonan prosessille, aivan niin kuin tänäkin iltapäivänä teemme ja aivan kuin komission jäsen Patten on tehnyt. Eurooppa voi tätä nykyä edistää rauhanprosessia varmasti parhaiten, jos se ylläpitää EuroVälimeri-yhteistyötä ja vahvistaa sen elinvoimaa sekä pitää sen vapaana poliittisista paineista.
Sekä israelilaiset että palestiinalaiset ovat viime päivinä olleet tietoisia siitä, että on välttämätöntä haudata sotakirveet ja luoda turvallisuuden ilmapiiri alueelle, mutta lisäksi he ovat tehneet yhteistyötä kehittääkseen luovia tapoja, joilla ratkaista heitä erottavat ongelmat: Jerusalem, rajojen lopullinen määrittely, pakolaiset ja korkea edustaja Solanan mainitsemat asutusalueet. Euroopan unionille kuuluu aivan erityisesti vastuu noiden perustojen lujittamisesta viime päivien sisäpoliittisten vaiheiden ulkopuolella. Meidän on autettava osapuolia löytämään selkkaukseen ratkaisu, joka perustuu erojen rauhanomaiseen ratkaisuun, suvaitsevaisuuteen, ihmisoikeuksien kunnioitukseen ja rauhan lujittamiseen.

Sakellariou
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, arvoisa yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja, minusta tuntuu, että muutama minuutti sitten käyttämänne puheenvuoron perusteella ansaitsette yhden arvonimen lisää: toivon korkea edustaja. Kunpa olisitte oikeassa! Valitettavasti näkemykseni ei ole yhtä valoisa kuin teidän, vaikka olettekin varovainen, mutta myönnän, että sananne ovat lieventäneet tuntemaani huolta.
Hyvät parlamentin jäsenet, vaikka rauhanprosessi olisi aivan vesittynyt, sen periaatteet ovat edelleen voimassa ja kiistämättömiä. Ensinnäkin: Oslon sopimukset ovat edelleen olemassa ja voimassa. Yksikään ihminen ei voi epäillä, ei edes Sharon, niiden moraalista ja kansainvälisoikeudellista pätevyyttä. Viittaan muun muassa painokkaasti maata rauhan vastineeksi -periaatteeseen, joka on Madridin Eurooppa-neuvoston jälkeen ollut lähentymisen ja neuvottelujen perusta.
Toiseksi: turvallisuusneuvoston pakolaisia koskevat päätöslauselmat 242, 338 ja tietysti myös 194 on pantava täytäntöön, jotta saadaan aikaan oikeudenmukainen ja kestävä rauha.
Kolmanneksi käsittelen ydinongelmia, joita ratkaisematta rauhaa ei myöskään saada aikaan, kuten te, arvoisa YUTP:n korkea edustaja sanoitte: kaikkien miehitettyjen alueiden palautus ja kaikkien näillä alueilla olevien siirtokuntien purkaminen, palestiinalaisten oikeudet osaan Jerusalemista, palestiinalaisten pakolaisten mahdollisuus palata koteihinsa, mikä on kenties myös kaikkein suurin ongelma.
Lopetan toistamalla sen, mitä parlamentissa on sanottu ja korostettu usein: Euroopan unionilla on suuri moraalinen velvollisuus ja sen oman edun kannalta on tärkeää olla poliittisesti mukana rauhanprosessissa, joka vastaa sen poliittisia sitoumuksia. Enää ei voi hyväksyä entistä työnjakoa, jonka mukaan Yhdysvallat harjoittaa politiikkaa ja Euroopan unioni maksaa sen. Se ei ole myöskään tuottanut kelvollista tulosta. Nyt ei ole kyse Yhdysvaltojen korvaamisesta rauhanprosessissa EU:lla, vaan kyse on siitä, että Euroopan unioni ponnistelee Yhdysvaltojen kanssa oikeudenmukaisen ratkaisun löytämiseksi. Sitä minä kutsuisin uudeksi rauhanprosessiksi.
Arvoisa YUTP:n korkea edustaja, teidän ja YK:n pääsihteerin läsnäolo Sharm el Sheikhissä loi rauhanneuvotteluille uudet olot. Toivomme, että tämä uusi malli säilyy ja tuottaa aiempaa parempia tuloksia.

Puhemies
Kiitos, jäsen Sakellariou. Parlamentin hämmästykseksi surffailette tyylikkäästi kielestä toiseen, niin että korvissa suhisee!

Van der Laan
Arvoisa puhemies, EU on tärkein tuenantaja palestiinalaisalueilla. YK:n mukaan sulkujen pystyttämisen jälkeen yli miljoona palestiinalaista elää köyhyysrajan alapuolella eli alle kahdella dollarilla päivässä. Sulkujen inhimillinen vaikutus on mahdollisesti vielä vakavampi. Komission jäsen Patten jo sanoi, että sairaat eivät pääse edes Gazan eurooppalaiseen sairaalaan, koska edes ambulanssit eivät pääse sulkujen läpi. On siis erittäin tärkeää, että jatkamme tukeamme. Olen tyytyväinen, että neuvosto ja komissio ovat tästä samaa mieltä.
Palasin parlamentin valtuuskunnan kanssa viime sunnuntaina palestiinalaisalueilta. Olemme kaikki samaa mieltä yhdestä asiasta: rahan antaminen on tärkeää, mutta se ei riitä. Unionin täytyy myös kantaa poliittinen vastuunsa. Täyden roolin ottaminen rauhanprosessissa onnistuu ainoastaan hyvin pienin askelin. Tästä ei voi viime kädessä syyttää unionin sisäistä eripuraa. Haluaisin siksi kuulla korkea edustaja Solanalta, mihin toimiin hän ryhtyy, jotta unioni saadaan sisällöllisesti yhdelle linjalle.
Jos pian saadaan aikaan yksityiskohtaisia karttoja Jerusalemista, suunnitelmia siirtokunnista sekä pakolaisten paluuta ja heille maksettavia korvauksia koskeva järjestely, onko unionilla silloin riittävästi omaa asiantuntemusta ottaa myös oma järkevä kanta, vai jätämmekö sen amerikkalaisten tehtäväksi?
Meidän täytyy valvoa, että tästä keskustelusta ei tule mustavalkoista. Euroopalla voi olla lisäarvoa juuri siinä, että se pysyy tietyssä määrin puolueettomana. Tämän konfliktin molemmat osapuolet rikkovat sopimuksia. Meidän täytyy vedota tässä asiassa niihin molempiin. Ihmisten surmaaminen ei ole koskaan hyväksyttävää, olipa sitten kysymys Palestiinan viranomaisten suorittamista teloituksista tai Israelin armeijan murhapolitiikasta. Arvoisa Danielsson, Eurooppa tekee itsestään hyvin haavoittuvan sen myötä, kun syytetään, että käytämme kahdenlaisia mittapuita, kun panemme israelilaiset tilille teoistaan neljän ja puolen kuukauden kuluttua, samalla kun palestiinalaisten tapauksessa teemme niin välittömästi.
Myös parlamentilla on kaksine valtuuskuntineen, joista toinen toimii Israelin ja toinen palestiinalaisalueiden parissa, vaarana väärän viestin lähettäminen. Meidän täytyy nyt työskennellä yksimielisinä ja osoittaen ymmärtämystä molempien osapuolten oikeutetuille huolille.

Lagendijk
Arvoisa puhemies, parlamentin valtuuskunnan viimeviikkoinen vierailu palestiinalaisalueille teki yhden asian selväksi: tilanne on pahentunut dramaattisesti neljän viime kuukauden aikana. Kun olin alueella paikalla edellisen kerran Intifidan alussa, oli selvää, että erillisellä Palestiinan valtiolla oli taloudellista tulevaisuutta. Kun nyt kävelee Betlehemissä tai Jerusalemissa, tekee kipeää nähdä, että talous on täysin henkitoreissaan, mikä on seurausta siitä, että kaikki turistit ovat peruneet matkansa, sekä Israelin hallituksen sulkupolitiikasta, minkä myötä kymmenettuhannet työläiset eivät pääse työpaikoilleen.
Poliittinen tilanne on myös heikentynyt dramaattisesti sen myötä, että kompromisseihin ei olla valmiita, ja tällainen mieliala on nyt vallalla palestiinalaisella puolella, mikä on hyvin ymmärrettävä seuraus Israelin hallituksen surmatöistä. Euroopan unioni on oikeutetusti tuominnut tällaisen politiikan, vaikkakin hieman liian myöhään. Lyhyesti sanottuna ja ollakseni rehellinen, vaikutelmani on hyvin kielteinen viimeviikkoisen vierailun jälkeen.
Suoraan sanottuna, odotukseni eivät myöskään ole kovinkaan myönteisiä. Voin siinä mielessä yhtyä jäsen Sakellarioun ajatuksiin. Oletan, että rauhanprosessi pysähtyy Bushin hallituksen odottavan asenteen vuoksi ja sen vuoksi, että uskoakseni Sharonin hallitus, joka varmasti muodostetaan, pysyy aluksi vielä melko rauhallisena kansainvälisen painostuksen alaisena.
Tämä pysähtyminen voisi olla onni onnettomuudessa, jos Euroopan unioni käyttää tämän ajan hyödyllisesti. Se voisi onnistua, jos unioni käyttää järkevästi rooliaan palestiinalaisten suurimpana tuenantajana ja Israelin suurimpana kauppakumppanina.
Palestiinalaisten kohdalla pitäisi mielestäni toimia seuraavalla tavalla. Euroopan unionin pitäisi käyttää hyväksi rooliaan suurimpana avunantajana osoittaakseen palestiinalaisille, että saadaan loppumaan hyvin laajalle levinnyt korruptio, jota myös monet ihmiset vastustavat paikallistasolla ja josta he ovat hyvin ärsyyntyneitä. Tämän pitäisi myös tarkoittaa, että palestiinalaisviranomaiset kunnioittavat ihmisoikeuksia paljon paremmin, eikä pelkästään silloin, kun on kysymys teloituksista, vaan myös silloin, kun on kysymys esimerkiksi vankien kohtelusta. Ei voi olla niin, että Euroopan unioni rahoittaa poliisien koulutusta ihmisoikeuksien kunnioittamiseksi, mutta samalla käytännössä mikään ei parane.
Sitten lopuksi palestiinalaiskysymyksestä. Paikallisvaalit täytyy saada järjestettyä palestiinalaisviranomaisten laillisen aseman parantamiseksi. Israelin kohdalla olen sitä mieltä, että Euroopan unionin täytyy tehdä Israelille täysin selväksi, että tilanne ei ole normaali, jos seuraavien vaalien jälkeen harjoitetaan enemmän sortoa, jos siirtokuntapolitiikkaan ei tule muutosta ja jos valmiudessa päästä sopimukseen ei tapahdu parannusta. Ei voi olla niin, että toimimme edelleen sellaisen osapuolen kanssa, joka ei tee sitä, mitä olemme jo vuosikausia pyytäneet. Silloin meidän täytyy myös uskaltaa tehdä päätelmiä, vedota assosiaatiosopimuksen määräyksiin ja ryhtyä toimenpiteisiin. Jos Euroopan unioni käyttää tätä taloudellista asemaa järkevästi hyväkseen, sillä voi olla myös tulevaisuudessa poliittinen rooli, joka tekee oikeutta toiveille tällä alueella sekä myös unionin itsensä eduille ja intresseille.
(Suosionosoituksia.)

Morgantini
Arvoisa puhemies, presidentti Arafat piti Davosissa puheen, jossa hän vahvisti, että on ehdottomasti saavutettava rauha, ja kertoi totuuden Palestiinan väestön nöyryyttävistä ja traagisista jokapäiväisistä elinoloista, väestön, joka joutuu alistumaan Israelin armeijan harjoittamiin ihmisoikeusrikkomuksiin. Tiedotusvälineet tulkitsivat tilanteen niin, että Arafat ei taivu rauhankysymyksessä, ja ne arvostelivat Peresiä, koska hän ei asettunut tämän kanssa vastakkain. Totuus on se, että Peres tietää, miten pitkälle Arafatin sanat vastaavat totuutta. Meilläkin oli Euroopan parlamentin valtuuskuntana mahdollisuus todeta asian totuudenmukaisuus, kun vierailimme paikan päällä.
Palestiinan kansa joutuu elämään taivasalla olevassa vankilassa; kylien sisään- ja ulosajotiet ovat sotilasmiehityksen alaisina, ja ne on suljettu; pääteillä olevat lukemattomat tarkastusasemat estävät kulun palestiinalaisilta, jotka eivät voi edes mennä omiin työpaikkoihinsa; joukkorangaistuksia pannaan toimeen. Kerron vain yhden tapahtuman: Sabrine syntyi 24. tammikuuta eräällä tarkastusasemalla. Toisella asemalla häneltä leikattiin napanuora. Tytön äiti lähti klo 17.00 Antisin kylästä ja saapui Ramallahin sairaalaan klo 20.30 illalla joutuakseen taittamaan noin 40 minuutin pituisen matkan. Hänen onnettomasta seikkailustaan kirjoitettiin israelilaisessa Ha' aretz-lehdessä. Sairaita käännytetään pois sairaalan ovelta, lääkintähenkilökuntaa pahoinpidellään.
Gazassa näimme satoja metrejä maata, joka oli aavikoitunut, kun valtavia palmuja, oliivi- ja appelsiinipuita oli revitty juuriltaan ja tuhottu sekä hävitettyjä taloja. Oliko tämä puiden syytä? Oli, koska ne olisivat voineet peittää palestiinalaisten tekemät hyökkäykset uudisasukkaita vastaan, ja nämä puolestaan käyttäytyvät isäntien ja valloittajien elkein ja tuhoavat palestiinalaisten taloja ja viljelyksiä. Samaan aikaan siirtokuntien ja uudisasukkaiden määrä kasvaa joka päivä alueella, jonka pitäisi olla Palestiinan valtio, eli vuodesta 1967 miehitettyinä olleilla alueilla.
Palestiinan lakiasäätävä neuvosto ei pysty suorittamaan tehtäviään; eri alueiden jäsenet eivät voi liikkua paikasta toiseen eivätkä tavata toisiaan. Arafat itsekin sanoi meille, että hänen liikkumisensa on rajoitettua. Muut puhuivat taloudellisesta ja dramaattisesta ahdingosta. Tuonti ja vienti ovat pysähdyksissä, ja Euroopan unioni on tämän todistaja: joka päivä komissiolle saapuu Jerusalemista ilmoituksia eri rikkomuksista; myös Euroopan unionin rakennuttamia julkisia rakennuksia ja kouluja on pommitettu. Näitä taloudellisia tuhoja joudutaan maksamaan vuosia.
Kaikki tämä on tiedossa, eikä kukaan meistä, etenkään ne, jotka toimivat poliittisilla vastuupaikoilla, voi sanoa, ettemme tienneet asioista. Diplomaattimme lähettävät meille selkeitä raportteja Israelin siirtomaapolitiikasta ja selkeitä raportteja, joissa kerroimme tämän kaikille tapaamillemme palestiinalaisjohtajille kerrotaan myös Palestiinan kansallisten viranomaisten harjoittamista rikkomuksista. Kaikki kysyivät meiltä syytä aina Arafatista lähtien pakolaisleirillä olevaan naiseen ja mieheen , miksi Eurooppa ei puutu tilanteeseen poliittisesti ja aktiivisesti. He sanoivat uskovansa Eurooppaan, ja Euroopan etujen mukaista on olla Keski- ja Lähi-idän poliittinen kumppani. Samaa kysymme myös itse itseltämme: Euroopan pitää nyt kyetä harjoittamaan tehokasta ulkopolitiikkaa, jossa noudatetaan perusarvoja, joita me aina sanomme itsellämme olevan: kansainvälisen lainmukaisuuden ja ihmisoikeuksien kunnioittaminen, ja Palestiinalle tämä tarkoittaa YK:n päätöslauselmien hyväksymistä.
Palestiinalaisissa on käytännöllisyyttä, minkä saatoimme huomata, ja saman saimme huomata myös Tabassa: käytännöllisyyttä uutteruudessa mutta päättäväisyyttä periaatteessa ja oikeuksissa, ja näitä ominaisuuksia pitäisi meilläkin olla, kun kerran puhumme niistä joka kerta. Korkea edustaja Solana on oikeassa: Eurooppa on nyt toiminut vahvassa asemassa, mutta sen pitää olla vielä vahvempi. Yhdysvallat epäonnistui tehtävässään; meidän ei pidä korvata sen paikkaa, vaan meistä pitää tulla neuvottelujen tasolla oleva kumppani. Taloudelliset avustuksemme eivät riitä; se, mitä meiltä pyydetään ja meidän velvollisuutemme on...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Pannella
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa korkea edustaja Solana, hyvät kollegat, kuuntelin tietenkin kaikkia keskusteluja ja luin myös mietinnöt. Itse olen sitä mieltä, että ongelman totuus, jonka Euroopan unionin perustamissopimukset Rooman sopimuksista lähtien sekä Euroopan historia ja oikeus hahmottavat ja määräävät, on yksimielisesti pyyhitty pois teidän omaltatunnoltanne, paitsi joistakin litanian tavoin vaivalloisesti lausutusta kehotuksesta: ihmisoikeudet, ja niin edelleen, ja niin edelleen.
Edessämme olevat tosiasiat asettavat meidät siihen samaan tilanteeseen, jossa toimimme suurimman pahan, murhaajien ja elämänoikeuden ja oikeuksien elämän piinaajien rikoskumppanina ja joka meillä oli selkeästi edessämme vuodesta 1985 lähtien, eli tilanteeseen, joka sitten synnytti entisen Jugoslavian. Nykyisen kaltaisesta käyttäytymisestä puuttuu strategia ja tietoisuus unionin institutionaalisista tavoitteista, ainakin niistä, jotka on kirjattu ihmisoikeuksien kirjoihin, Euroopan ja muiden kansalaisten oikeuksien kirjoihin. Mistään tällaisesta ei ole merkkiä siinä, jonka korkea edustaja Solana hyvin onnistuneesti, rehellisesti ja ennen kaikkea rohkeasti esitti EU:n ulkopolitiikkana, joka on byrokraattista ja tehotonta toimintaa ja josta puuttuvat kaikki konkreettisuuteen ja harkitsevaisuuteen liittyvät lisäarvot.
Meillä on tällainen ongelma: te, kollega Morgantini ja kumppanit, olette niin valmiit tuomaan eteemme Palestiinan kansan, palestiinalaisen naisen ja miehen, arabinaisen ja -miehen ja Lähi-idän naisen ja miehen tuskat ja murhenäytelmät; te olette niin kaunopuheisia, niin taipumattomia, niin peräänantamattomia, ja teidän omatuntonne on niin kiistaton ja niin vaativa, mutta te tunnette arabimiehen ja -naisen ja palestiinalaiset ainoastaan silloin, jos heihin osuu israelilainen luoti; silloin te tarjoatte heille sentään haudatuksi tulemisen kunnian, tunnustetuksi tulemisen kunnian. Kun kyseessä ovat Palestiinan, Lähi-idän kansalaiset, joita kuolee päivittäin ja joita heidän järjestelmänsä saudiarabialaisten, oikeiston ja vasemmiston fundamentalistien järjestelmät ja historiallinen liittoutuma tappavat, liittoutuma, joka saa voimansa seikeistä ja Lähi-idän vallanpitäjistä, jotka ovat suurten monikansallisten öljy-yritysten ja teidän liittolaisianne ja jotka on enemmän tai vähemmän kommunistisia vasemmistolaisia, ja kun kyseessä on kurdien tilanne, joka ei koske pelkästään turkkilaisia vaan myös irakilaisia ja muitakin, ja kun kyseessä ovat saudiarabialaisten ja palestiinalaisten naisten ja miesten todellinen elämä, te puututte asiaan ainoastaan silloin, jos israelilainen osapuoli toimii heitä vastaan ja kohtelee heitä joskus hyvinkin väärin. Te huomaatte palestiinalaisten inhimillisyyden vain silloin, kun haluatte antaa ilmi nykyisen ja ikuisen vihollisenne, olipa se sitten Yhdysvallat, olipa se sitten Israel, olipa se sitten Euroopan unioni, joka toimii aktiivisesti eräissä arvokysymyksissä, kuten siinä, joka koskee Miloseviæin Belgradia ja koko Jugoslavian todellisuutta.
Arvoisa puhemies, meidän pitää siis sanoa tämä: suurin rauhaa uhkaava vaaratekijä on Israelin tasapuolinen heikkous: Israel ottaa ehkä riskin ja juuri tästä syystä Israelin kansa näyttää yllättäen suosivan enemmän härän kaltaista vahvaa Sharonia kuin viisasta, järkevää ja rohkeaa Barakia mutta se on sitä mieltä, että yksikin myönnytys saattaa vaarantaa rauhan, jota parhaillaan yritetään saavuttaa. Tämä on ongelma: kun jollakin alueella pitää kulkea 100150 kilometriä, yksikin ylimääräinen myönnetty kilometri voi itse asiassa merkitä pitemmälle ulottuvaa taisteluhautaa, josta voi syttyä kelvottomasta rauhasta alkanut sota. Tätä he pelkäävät. Mutta kuka siis pelkää? Israelin demokratian edistäjät pelkäävät, mutta siitähän te viis veisaatte! Johan nyt on! Minkälainen tämä Eurooppa oikein on?! Kansallinen riippumattomuus ja itsenäisyys merkitsevät pikemmin sitä, ettei saatavilla ole 60 prosenttia siitä rahasummasta, joka on käytetty paikallisten diktaattorien armeijaan, joka on käytetty korruptioon ja vallanpitäjien byrokraattiseen ja sotilaalliseen, äärioikeiston harjoittamaan ja kaikkialta tuleviin naisiin ja miehiin kohdistuvaan valvontaan! Missä muka sanotaan niin, että Euroopan unioni toimii kansallisten valtioiden, niiden itsenäisyyden ja niiden valloituksen takaajana? Missään ei enää, ei sydämissä eikä kulttuurissa, vaalita nykyään 1800-luvun mukaista oikeutta kansalliseen valtioon: on olemassa valtio, jossa kunnioitetaan siviili-, poliittisia ja ihmisoikeuksia minkä tahansa valtion, keskus- tai keskitetyn virkavallan edessä, ja tästä teillä ei ole minkäänlaista perustietoa!
Israelin pitää olla alue, jolla on yhteinen raja Euroopan unionin kanssa. Israelissa ei itsekään ymmärretä sitä, ettei maa voi jatkaa itsensä puolustamista kansallisena valtiona, pienenä demokratian sillanpääasemana, joka on kuitenkin 50 vuoden ajan ja joka päivä yhä enemmän joutunut vaarantamaan oman olemassaolonsa, oman ja muiden rauhan. Arvoisa puhemies, tätä me siis toivomme. Valmistelemme parhaillaan kirjallista julistusta, jonka jo 30 parlamentin jäsentä on allekirjoittanut ja jossa pyydämme, että Israel osallistuisi täysipainoisesti unioniimme: tämä taistelu pitää käydä Brysselissä ja Tel Avivissa, mutta asialla on kiire. Tämän saavuttamiseksi me radikaalit ponnistelemme, ja pidämme asiaa järkevänä pohdiskeluna ja vapauden voittamisena.

Belder
Arvoisa puhemies, olen ottanut kiinnostuneena vastaan yleisten asioiden neuvoston viime viikon alussa esittämät päätelmät Lähi-idän rauhanprosessista. Suunnitelma tiiviistä yhteistyöstä presidentti Bushin johtaman Yhdysvaltojen uuden hallituksen kanssa tässä diplomaattisessa miinakentässä ansaitsee Euroopan parlamentin tuen. Tämä visio osoittaa näkemystä Euroopan unionin poliittisista rajoituksista Lähi-idässä. YUTP:n korkea edustaja Solana ilmaisi tämän realismin hyvin tarkasti Süddeutsche Zeitung -lehdelle hiljattain antamassaan haastattelussa: "Me voimme vakuuttaa, painostaa ja antaa taloudellista tukea. Tiedämme myös kuitenkin, mihin emme kykene. Ainoa maa, joka voi antaa molemmille osapuolille uskottavat turvallisuustakuut, on Yhdysvallat."
Myös yleisten asioiden neuvosto erityisesti kehottaa päätelmissään israelilaisia ja palestiinalaisia tekemään kaikkensa käynnissä olevien Taban rauhanneuvottelujen onnistumisen hyväksi. Neuvottelut ovat nyt päättyneet, ainakin molempien osapuolten edustajien mukaan, toiveikkaassa ilmapiirissä.
Kuinka neuvosto ja komissio sijoittavat sitten näihin erityispuitteisiin ne kovat syytökset, joita palestiinalaisten presidentti Arafat esitti Israelin valtioita ja sen asevoimia vastaan tämän viikon alussa Davosissa? Sitä taustaa vasten, että Israelissa pidetään 6. helmikuuta pääministerinvaalit, tämä sanallinen hyökkäys teki lopullisesti tyhjäksi suunnitelman Israelin pääministerin Barakin ja Arafatin tämänpäiväisestä tapaamisesta Tukholmassa.
Arvoisa puhemies, siksi haluaisin mielelläni kuulla neuvoston ja komission arvion tästä Arafatin ei millään muotoa rakentavasta kansainvälisestä esiintymisestä.
Päätelmiensä lopussa yleisten asioiden neuvosto käsittelee Israelin valtion talous- ja finanssipolitiikkaa palestiinalaisviranomaisten suuntaan. Tästä asiakirjasta sitä vastoin puuttuu kriittinen huomautus samojen palestiinalaisviranomaisten suorittamasta kahden niin sanotun "yhteistoimintamiehen" julkisesta teloituksesta. Mistä tämä laiminlyönti johtuu? Loppujen lopuksi palestiinalaiset ihmisoikeusjärjestöt uskalsivat kuitenkin esittää vastalauseen puolueellisesta ja hyvin puutteellisesta oikeudenkäynnistä. Voinen kuitenkin olettaa, että neuvosto ja komissio eivät halua noudattaa omaa demokraattisen oikeusvaltion normiaan tapauskohtaisesti.
Arvoisa puhemies, puheenjohtajavaltio Ruotsin edustajan ja komission jäsen Pattenin selkeät kannanotot tässä keskustelussa eivät petä luottamustani.

Morillon
Arvoisa puhemies, Eurooppa ei voi enää tyytyä tarkkailemaan matkan päästä, mitä Välimeren toisella puolella tapahtuu, ja rauhoittamaan omaatuntoaan myöntämällä enemmän tai vähemmän avokätisesti varoja, joiden käyttöä se ei ole aina osannut valvoa kunnolla, kuten komission jäsen juuri muistutti meille.
Euroopan täytyy täyttää velvollisuudet, joita sen odotetaan täyttävän amerikkalaisten kumppaneidensa rinnalla. Tähän olette pyrkinyt, arvoisa korkea edustaja, ja monet meistä ovat erittäin tyytyväisiä toimiin, joihin olette tätä varten ryhtynyt erityisedustaja Moratinosin kanssa. Kun nyt odotetaan Washingtonissa sovittujen muutosten ja Israelin tulevien vaalien lopputuloksen seurauksia, ymmärrämme, että haluatte olla varovaisia puheissanne ettekä halua antaa tänään minkäänlaisia ennusteita, vaikka saatoimmekin tulkita sanoistanne, korkea edustaja Solana, tiettyä optimismia, jonka haluaisimme miellämme jakaa. Olemme PPE-ryhmässä vakuuttuneita siitä - kuten varmasti monet kollegamme muissa ryhmissä -, että Euroopan täytyy teidän kauttanne osallistua tasapuolisesti meneillään olevaan sovitteluprosessiin, jotta se voisi johtaa kaivattuun tilanteen rauhoittumiseen, joka edeltää toivottua sovintoa. Eurooppa voi osallistua tähän sovitteluun ainoastaan tällä ehdolla, sen ei pidä esittää neutraalia, aivan kuin asia ei suoranaisesti koskisi sitä, vaan sen pitää olla tasapuolinen. Tämä ei kuitenkaan valitettavasti ole se kuva, jonka Eurooppa on antanut itsestään, kun se taas eilen jakautui leireihin, samalla tavalla kuin Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksessa viime lokakuun 20. päivänä pidetyssä äänestyksessä.
Arvoisa korkea edustaja, jotta voisitte puhua Euroopan unionin puolesta, unionin pitäisi puhua yhteen ääneen. Kysyn teiltä ja neuvoston edustajalta, mikä on tilanne tällä hetkellä? Oletteko havainneet jäsenvaltioiden hallitusten taholla halua yhdenmukaistaa näkökulmia? Tämä on ensimmäinen kysymykseni.
Toinen kysymys on osoitettu niin neuvostolle kuin komissiollekin, ja se on sama kysymys, jonka esitin teille, korkea edustaja, edellisessä keskustelussa ja johon ette silloin ehtinyt vastata. Eikö nyt olisi mielestänne oikea hetki Euroopan unionille esittää järkevä aloite Jerusalemin tilanteesta? Muistan kyllä, että olemme kuulleet Strasbourgissa Knessetin puhemiehen ja hänen palestiinalaisen virkaveljensä rohkeat puheet. Korkea edustaja Solana, voimmeko luottaa siihen, että muistutatte keskustelutovereillenne tarvittavan diplomaattisesti ja jämerästi, ettei Jerusalem ole vain juutalaisuuden ja islaminuskon vaan myös koko kristikunnan pyhä kaupunki?

Fava
Arvoisa puhemies, tämä keskustelu opettaa meille jälleen kerran, että rauha on valheellinen sana, jos sitä ei seuraa poliittinen ele, jos sitä ei täydennä valinnan riski. Rauha on vaarallinen sana, jos sitä lausumaan kutsutaan Euroopan unioni, ja jos me emme kykene esittämään tätä sanaa niin, että ryhdymme sen jälkeen toimiin. Vaatimamme ele on poliittinen ele, toisin sanoen poliittisen vastuun suora ja täydellinen omaksuminen Lähi-idän rauhanprosessissa. Arvoisa puhemies, Euroopan unionin pitää joko loppuun asti olla läsnä rauhanprosessissa, ei pelkästään kaupallisena kumppanina eikä pelkästään suurimpana avustajana, tai sitten sen ei pidä olla sitä ollenkaan. Haluaisin muistuttaa asiakokonaisuudesta, jonka monet kollegat ovat jo täydellisesti hahmottaneet: yhtäältä ovat Yhdistyneiden Kansakuntien kolme päätöslauselmaa, jotka koskevat alueita ja pakolaisia ja joista Israel ei ole piitannut edes siinä määrin, että se olisi yksinkertaisesti hyväksynyt niihin sisältyvät periaatteet; toisaalta on palestiinalaisalueiden jatkuva poikkeustila: 120 000 työntekijää joutuu jäämään pois töistä, vahinkoa on tapahtunut jo 3 miljardin dollarin edestä, virkamiesten ja hallintomiesten palkat on maksettu ainoastaan Euroopan unionin käteismaksutoimien ansiosta, puolet surmansa saaneesta siviiliväestöstä on alle 18-vuotiaita. Arvoisa puhemies, minua ei kiinnosta, minkä värisiä luodit ovat: ovatpa ne sitten israelilaisia, irakilaisia tai turkkilaisia, minä vahvistan Euroopan unionin velvollisuudeksi tuomita luodin, joka surmaa nuoren pojan.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluan sanoa, että eniten minua huolestuttaa rotuerottelu, sana, jolla ei olisi oikeutta olla olemassa, kun puhumme Lähi-idästä ja Palestiinan kysymyksistä, mutta joka valitettavasti kuuluu osana siihen ilmapiiriin, joka meidän on pakko ottaa vastaan: eli on epäilys siitä, että elämää mitataan tuolla alueella erilaisin arviointiperustein ja hinnoin arabien ja israelilaisten välillä, ennen kaikkea siinä, joka koskee kykyä tuntea närkästystä ja alistua tottumuksiin.
Tällaisen edessä ei ole mahdollista pitää levollisina kiinni puolueettomuudesta. Säännöt ja periaatteet pitää vahvistaa etenkin, jos Bushin hallitus osoittaa, ettei se osaa tai halua varmistaa, että nämä säännöt ja periaatteet hyväksytään. On totta, että korkea edustaja Solana muistutti asiasta neuvottelut etenevät, mutta samaan aikaan, kun neuvotteluja käydään, myös Israelin hallituksen miehitys lisääntyy.
Tässä on syy, miksi emme voi olla yhtä optimistisia kuin korkea edustaja Solana. Komission jäsen Patten sanoo meille, että pitää katsoa asioiden tuolle puolen. Olemme samaa mieltä! Nykypäivänä meille kuuluva poliittinen vastuu merkitsee rauhan saavuttamista; tulevaisuudessa vastuu merkitsee sitä, että tämän sopimuksen ja kansainvälisen laillisuuden kunnioittaminen varmistetaan. Arvoisa puhemies, Lähi-idässä odotetaan Eurooppaa, koska siellä uskotaan Eurooppaan. Jos me itse emme usko Eurooppaan, tämä luottamus on täysin turhaa.

Ries
Arvoisa puhemies, kuten jotkut ovat jo sanoneet, tämä keskustelu käydään asianomaisten mutta myös Euroopan kannalta ratkaisevalla hetkellä.
Hetki on ratkaiseva ensinnäkin lähestyvien Israelin pääministerinvaalien takia. Tällä viikolla odotetaan vaalien tuloksia. Taban neuvottelut on keskeytetty, ainakin virallisesti, vaikka niissä on edistytty muun muassa sellaisten komiteoiden perustamisessa, jotka käsittelevät Jerusalemin rajoja ja palestiinalaisia pakolaisia koskevia kysymyksiä. Myös toivo huippukokouksen järjestämisestä tällä viikolla Tukholmassa on hiipumassa - vaikka korkea edustaja Solana vaikutti optimistiselta - Jasser Arafatin annettua sunnuntaina Davosissa aggressiivisia lausuntoja, tai käyttääkseni diplomaattista kieltä ne eivät ainakaan olleet kovin rakentavia.
Hetki on ratkaiseva siksikin, että valta vaihtuu Yhdysvalloissa: Bill Clinton astuu syrjään. Presidentti Clinton oli ottanut rauhanprosessin toimintaohjelmansa painopistealueitten kärkisijalle. Tulevaisuus näyttää, millaisena George Bush ja Colin Powell näkevät maansa roolin tällä alueella. Ainakin ensimmäisen kerran vuosiin - kuten neuvoston edustaja Danielsson mainitsi - järjestettiin Tabassa korkean tason neuvotteluja, joihin ei osallistunut amerikkalaisia mutta joihin osallistui erityisedustajamme rauhanprosessia varten, Miguel Moratinos. Tämä saattaa olla Euroopan tilaisuus edetä, kasvattaa poliittista merkitystään tällä alueella, saada äänensä kuuluviin ja tuoda taitotietonsa esiin, sillä haluaisimme olla paljon muutakin kuin vain alueen pankkiiri. Tiedämme, että apumme on tärkeää, jopa elintärkeää palestiinalaisille, joiden taloudellinen tilanne on toivoton, mutta haluamme viedä Lähi-itään paljon muutakin kuin vain euroja. Haluamme viedä arvomme , jotka liittyvät demokratiaan, ihmisoikeuksien kunnioittamiseen, koulutukseen ja suvaitsevaisuuteen. Olen iloinen komission jäsen Pattenin sitoutumisesta Eurooppalaisen avun käytön avoimuuteen. Albert Einstein sanoi: "Peace cannot be kept by force but can be achieved by understanding" (rauhaa ei voida ylläpitää voimakeinoin, mutta se voidaan saavuttaa ymmärtämällä). Tehdään Euroopasta tämän ymmärtämisen veturi.

Sumberg
Arvoisa puhemies, mikäli sallitte, haluaisin neuvoa korkea edustaja Solanaa ja hyvää ystävääni komission jäsen Pattenia toimimaan tällä hetkellä varovaisesti Lähi-idän asioissa. En sano näin siksi, ettenkö olisi innokas Euroopan ulkopolitiikan kannattaja, vaan koska uskon, että tämänhetkinen tilanne Israelissa on hyvin vaikea.
Edessä ovat vaalit, ja minun on muistutettava parlamenttia, että Israelin valtio on ainoa kansanvalta tuolla alueella, ja tämä kannattaa pitää mielessä. Edessä ovat pääministerin vaalit, jotka ovat ratkaisevat rauhanprosessin tulevaisuuden kannalta, joten meidän täytyy huolehtia siitä, ettei meitä pidetä väliintulijoina tai asioihin puuttujina. Koska ymmärrän, että ihmisillä on suuri pelko siitä, että Sharon saatetaan valita uudelleen pääministeriksi, haluan muistuttaa parlamentille, että Israelin näkökulmasta rauhanprosessi on aina edennyt silloin, kun oikeisto on ollut vallassa, ja juuri Menachem Begin aloitti lähentymisen kohti Egyptiä.
Kehotan parlamenttia ja kehotan komissiota ja neuvostoa etenemään varovaisesti. Pyydän Euroopan unionia tekemään sen, minkä se parhaiten osaa. Sillä on vaikutusvaltaa palestiinalaisiin, ja sen olisi syytä käyttää tuota vaikutusvaltaa. Sen pitäisi esimerkiksi kysyä puheenjohtaja Arafatilta, miksi palestiinalaiset sallivat painattaa oppikirjoihinsa sellaista antisemitististä tekstiä, jollaisen toivoin meidän jättäneen syrjään jo ajat sitten tässä maailmassa. Meidän pitäisi pyytää puheenjohtaja Arafatia varmistamaan, että palestiinalaisille lähetettävä apu menee todellakin niille, jotka sitä tarvitsevat.
Siis jossain määrin, mutta ei eikä suuressa mittakaavassa koska Yhdysvaltojen pitää omaksua johtava asema näissä asioissa Euroopan unioni voi aloittaa tässä tehtävänsä, mutta sen ei pitäisi liioitella sen merkitystä. Tehtävä koskee näitä osapuolia itseään ja tehtävässä tukee suuri tasavalta Atlantin toisella puolen.

Martínez Martínez
Arvoisa puhemies, Lähi-idän pitkä rauhanprosessi tuntuu siltä kuin olisimme eräänlaisella vuoristoradalla. Yhden jos toisenkin kerran nousemme hitaasti ja vaivalloisesti mäkeä ylös, ja kun voimme jo melkein koskettaa taivasta, syöksymme päätähuimaavaa vauhtia nollatasolle. Se on samalla kun se muistuttaa hieman Sisyfos-myyttiä helvetillistä ja loputonta nousua ja laskua, joka uhkaa viedä melkein kaikilta voimat ja jopa toivon.
Toivoa antavista sanoista huolimatta vaikutelmana on tätä nykyä se, että jälleen ollaan yhdessä mäen alimmista kohdista, jonka osatekijöitä ovat monien kieltämä Oslon prosessi, umpikujaan päätynyt aluekiista sekä Israelin vaalit, jonka tarjoamat näkymät tuntuvat olevan erityisen epäsuotuisia rauhan kannalta.
Siitä huolimatta juuri nyt on se hetki, jolloin meidän on ladattava akkumme luottamuksella ja kaksinkertaistettava ponnistelumme. Tällä hetkellä kaiken tuon pitää käydä toteen kahdessa väittämässä: ensinnäkään me emme saa hukata näkyvistämme ehdotonta tavoitettamme, alueen rauhaa, jonka vahvistumisen ja lujittumisen on perustuttava kaikkien kansainvälisen oikeusjärjestyksen säännösten ja Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätösten hyväksymiseen. Toiseksi Euroopan on otettava tämän selkkauksen ratkaisemisessa heti kerralla poliittisen painomme, arvojemme ja etujemme mukainen vastuu.
Ei ole arvokasta eikä johdonmukaista kieltäytyä jatkuvasti pääosasta, jonka pitäisi kuulua meille ja rajoittua toimimaan puhekumppanien sijasta pelkkinä Yhdysvaltain avustajina siinä, mitä se tekee tai jättää tekemättä. Me olemme ikävä kyllä jättäytyneet liiaksi vanhaan maksumiehen rooliimme. Lähettiläs Moratinin toiminta on suurenmoista, mutta ollakseen tehokasta se tarvitsisi poliittista tukea, jota se ei valitettavasti saa.
Mielestäni unionin pitäisi viivyttelemättä ottaa itselleen pääosa, jonka saamiseen ei sitä paitsi riitä pelkkä ilmoitus, vaan se on määriteltävä tarkasti ja siihen pitää kuulua poliittisesti ja taloudellisesti lujia sitoumuksia.

De Clercq
Arvoisa puhemies, olemme ties monennenko kerran rauhanprosessin ratkaisevassa vaiheessa. Israelin tulevista vaaleista riippuu paljon. Meidän täytyy joka tapauksessa vaatia, että olipa voittaja kuka tahansa, uuden hallituksen täytyy jatkaa empimättä rauhanneuvotteluja entistä tarmokkaammin ja mahdollisesti tehostaa niitä.
Euroopan unionilla on nyt ainutkertainen tilaisuus saada vaikutusvaltaa ja merkitystä näiden neuvottelujen aikana, kun otetaan huomioon nykyinen tilanne Yhdysvalloissa, missä uusi hallinto ei ole ehkä vielä täysin aloittanut toimintaansa. Meillä Euroopan unionina on velvollisuus vahvistaa asemaamme rauhanneuvotteluissa ottaen huomioon ennen kaikkea pelissä olevat humanitaariset erityistarpeet sekä geostrateginen asemamme kyseiseen alueeseen nähden sekä tärkeät keskinäiset kauppasuhteemme.
Viimeisin väkivallan ja terrorin aalto täytyy joka tapauksessa tuomita. Vaatimus 3,7 miljoonan siirtolaisen palauttamisesta ei varmasti helpota rauhanneuvotteluja, kuten ei myöskään se, että palestiinalaisviranomaiset levittävät koulukirjoja, joissa sovittelun sijasta julistetaan vihaa ja vihamielisyyttä, eikä tilannetta liioin helpota se, että Arafatin asenne Davosissa oli taipumaton.
Tästä huolimatta toivon, että rauha ja vakaus voitaisiin vielä saavuttaa tällä alueella suhteellisen lyhyessä ajassa, mutta haluan lisätä tähän heti, että olisi hyvin ikävää, jos me Euroopan unionina emme olisi antaneet siihen merkittävää panosta. Tässä testataan uskottavuuttamme kansainvälisellä tasolla.

Koch
Arvoisa puhemies, vietin viime viikon Euroopan parlamentin valtuuskunnan kanssa Länsirannan ja Gazan alueen polttopisteissä, siis Jerusalemissa, Betlehemissä, Hebronissa, Ramallassa, Gazassa ja pakolaisleireillä. Olen edelleen järkyttynyt ja kauhuissani. Luulin matkustavani sinne radion, television, lehdistön ja komission asiakirjojen sekä henkilökohtaisten keskustelujen hyvin valmentamana. Todellisuus oli toisenlainen. Elinolot olivat hirveät ja pelottavat. Tilanne oli niin räjähdysaltis, etten voinut kuvitella sitä. Käsite sotatila kuvastaa varmaan tilannetta osuvimmin. Miehitetyillä alueilla, erityisesti osittain yli 30 vuotta olemassa olleilla pakolaisleireillä, elävien ihmisten tilannetta voi kuvata epäinhimilliseksi. Siellä ei taata eikä kunnioiteta ihmisoikeuksia ja arvon, vapauden tai demokratian kaltaisia perusarvoja eikä edes oikeutta koskemattomuuteen ja hygieniaan.
Kotimaassani arvostellaan Israelia hyvin varovasti. Helpompaa on esitellä palestiinalaisten harjoittamaa terrorismia ja teloituksia sekä palestiinalaisten lasten oletettua taistelemaan lähettämistä. Ajatelkaa nyt: sellainen, joka on elänyt yli 35 vuotta pakolaisleirillä peltihökkelissä, säkit ikkunoiden ja ovien edessä ilman mitään perusrakenteita, ei juurikaan luota neuvotteluihin, varsinkin kun ne ovat nyt kestäneet tuloksetta seitsemän vuotta eikä edes YK:n päätöslauselmia tunnusteta.
Muuten, Israelin sotilaat hajottavat usein kansankokoukset. Saimme itse kokea sen, sillä ryhmäämme ammuttiin. Onneksi kukaan ei loukkaantunut. Löysimme räjähdysalttiin ilmapiirin, jonka aiheuttivat kiihkomieliset, kompromisseihin kykenemättömät, periaatteet kaiken edelle asettavat ihmiset, joita on varmasti molemmilla puolilla, vaikka ilmeisesti enemmän fundamentalistisesti ajattelevien, usein vasta vähän aikaa maassa asuneiden siirtolaisten keskuudessa.

Menéndez del Valle
Arvoisa puhemies, usein puhutaan tragediasta niin kuin kyse olisi luonnonmullistuksesta, esimerkiksi maanjäristyksestä. Minusta sanan "tragedia" käyttäminen esimerkiksi hullun lehmän taudin joka on epäilemättä saamassa kauhistuttavat mittasuhteet leviämisestä tai Palestiinan tilanteesta on asiatonta, koska kummassakin tapauksessa on olemassa tosiasiallisia vastuullisia.
Kammottavia seismisiä onnettomuuksia, jotka ovat kohdanneet El Salvadoria ja Intiaa ei voi verrata siihen turhautumiseen ja nöyryytykseen, jota Palestiinan kansa joutuu kokemaan tätä nykyä. Viime syyskuun 29. päivänä tilannetta pahensivat järjettömällä tavalla Jerusalemin Temppelivuorella ihmiset, joilla on todelliset etu- ja sukunimet. Olen Palestiinan ystävä mutten Israelin vihollinen. Luulen, että Ariel Sharonin viime syyskuinen kiihotustyö, johon sen estämään pystyvät henkilöt suostuivat, ja sadat sen jälkeen menehtyneet palestiinalaiset ovat synnyttäneet Palestiinaan ilmapiirin, jonka takia presidentti Arafatin lienee vaikea hyväksyä myöhäisiä vaikka kenties järkeviä rauhanehdotuksia, jotka olisivat mielestäni voineet johtaa sopimukseen aiemmin esitettyinä.
Niinpä Palestiinan vapautusjärjestö olisi voinut esittää omalle vaalipiirilleen sellaisen hankalan kysymyksen kuin palestiinalaisten pakolaisten paluuoikeus asiana, jossa on pulmallisia piirteitä, joita on käsiteltävä Israelin hallituksen kanssa, tietysti siinä tapauksessa, että tämä olisi hyväksynyt ajoissa palestiinalaisten helpommin hyväksyttävissä olevat vaatimukset.
Nähtäväksi jää, onko Pohjois-Amerikan uusi hallinto kansainvälisesti eristävämpi kuin edeltäjänsä. Luulen kuitenkin, että Clintonin vetäytyminen on saanut aikaan sen, ettei Yhdysvaltain välitystoiminta alueella ole niin tarmokasta. Amerikkalaista ystäväämme suuresti arvostaen ja kunnioittaen olen sitä mieltä, että tässä on yksi syy lisää siihen, että Euroopan unioni ponnistelee nyt vielä enemmän edistääkseen tosiaankin näkyvyyttään alueella.
Lopuksi haluaisin sanoa teille pari asiaa. Arvoisa korkea edustaja Solana, ensiksikin toivon, että olisitte oikeassa ennustaessanne, että mahdolliseen sopimukseen voitaisiin päästä ennen helmikuun 6. päivää Ins allah mutta emme voi unohtaa, että Sharonin varjo on yhä läsnä. Toiseksi olen juuri palannut Euroopan valtuuskunnan Palestiinaan tekemältä matkalta, ja haluaisin kannustaa kaikkia kynnelle kykeneviä matkustamaan Palestiinaan, menemään Gazaan ja Länsirannalle, kokoontumaan yhteen, katsomaan silmiin, kuuntelemaan. Ehkä silloin ymmärrätte paremmin.

Khanbhai
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamenttiin valitut jäsenet ovat Euroopan kansan valitsemia, jotta he puhuisivat Euroopan puolesta ja määrittäisivät, minkälaisen aseman Eurooppa voi omaksua kansainvälisellä näyttämöllä.
Minusta neuvoston puheenjohtaja Danielssonin lausunto, korkea edustaja Solanan luottamus sekä komission jäsen Pattenin erinomainen analyysi käytännön tilanteesta ovat rohkaisevia. Minusta oli kauhistuttavaa olla valtuuskunnassa viime viikolla todistamassa, miten pitkälle Palestiinan miehityksessä on menty. Euroopan kansalla ei ole siitä mitään käsitystä. On käsittämätöntä, että tilanne on johtanut siihen, että Palestiinan lakiasäätävä neuvosto ei voi edes kokoontua.
Hebronin kaltaisten kaupunkien pormestarit eivät voineet saattaa meitä paikkoihin, joihin suurlähettiläämme olivat järjestäneet tapaamisemme heidän kanssaan. Vääryyksiä tapahtuu tietenkin molemmilla puolilla. Minä vastustan nimenomaan 33 vuotta kestäneitä neuvotteluja, jotka eivät ole johtaneet mihinkään, eivät ratkaisuun eivätkä rauhaan.
Siksi uskon, että meidän Euroopan unionissa pitäisi toimia aktiivisemmassa asemassa: tukijan asemassa ei siten, että korvaamme amerikkalaiset rauhanprosessissa mutta samalla niin, että tuemme molempia osapuolia ja osoitamme niille, että ne voivat luottaa meihin oikeudenmukaisena, asiallisena ja puolueettomana välittäjänä. Meidän pitäisi samaten tukea Yhdistyneitä Kansakuntia ja sen päätöslauselmia, koska mikäli YK:n päätöslauselmia on määrä noudattaa Irakin ja Kuuban kaltaisissa maissa, siinä tapauksessa myös Israelin ja Palestiinan pitää noudattaa niitä. Tätä toivoisin korkea edustaja Solanan ja neuvoston tähdentävän molemmille osapuolille: jos siellä, missä vallitsee kansainvälinen oikeus, on kansainvälisiä sopimuksia, silloin molempien osapuolten täytyisi pitää niistä kiinni.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa korkea edustaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, eräs kollega joka ei ole enää istuntosalissa oli tänään sitä mieltä, että osapuolten tehtävänä on toimia. Jos olisi niin, että rauhan aikaansaaminen on vain riidan osapuolten tehtävä, kysyn itseltäni, missä meillä on rauha? Missä ne ovat solmineet rauhan tai saaneet rauhan säilymään? Minä uskon, että tarvitaan erityisesti eurooppalaisten olen samaa mieltä kaikkien niiden kanssa, jotka ovat sanoneet niin voimakasta välitystyötä. Nyt ovat nimittäin valitettavasti taas saaneet vallan viha, painostus ja pyrkimys kohdistaa vastapuoleen painetta. En ole sitä mieltä, kuten täällä sanottiin, että voimme odottaa asioiden korjaantuvan Israelin vaalien jälkeen ennen kaikkea Sharonin johdolla viittaamalla Menachem Beginiin. Sharon ei ole nimittäin tehnyt viime aikoina mitään, josta voisi päätellä, että hän olisi valmis solmimaan rauhan. Päinvastoin, hänen tiensä valtaan on kivetty erilaisilla toimilla, jotka todistavat aivan päinvastaista.
Myönnän komission jäsen Pattenin olevan aivan oikeassa. Pyrkiessämme pääsemään puheisiin tietysti molempien osapuolten kanssa, ja niinhän välittäminen on ylipäänsä mahdollistakaan, meidän on sanottava selkeästi: emme voi hyväksyä sitä, että rahojamme, joita käytämme Lähi-idässä, ei käytetä tuottavasti, koska erityisesti Israel painostaa ja kiristää Palestiinaa niin rajusti. Olen kokenut saman usein parlamentissa mitä enemmän Israel sulkee Palestiinan hanoja, sitä enemmän Eurooppa avaa niitä, ja Israel säästyy näin tietyllä tavalla osallistumasta taloudellisesti rauhanprosessiin, mikä jää sitten pelkästään Euroopan tehtäväksi. Eihän se voi käydä päinsä!
Mikäli meidän on kannettava tämä taloudellinen vastuu, ja minäkin myönnän sen, on oltava myös selvää, että poliittinen sitoutuminen on voimakasta! Kaiken sen pessimismin keskellä, johon valitettavasti yhdyn, toivon korkean edustajan olevan lopulta optimismissaan oikeassa ja voivan vahvistaa Euroopan unionin roolia. Yhdysvaltojen vetäytyminen tai pidättyvyys tarjoaa samalla Euroopalle hyvän tilaisuuden vetää asianmukaista poliittista roolia Lähi-idässä.

Poos
Arvoisa puhemies, tilanne Lähi-idässä on tällä hetkellä ristiriitainen. Toisaalta jotkin rauhanprosessiin osallistujat arvioivat, etteivät osapuolet ole koskaan aiemmin olleet yhtä lähellä sopua. Korkea edustaja tuntuu jakavan tämän optimistisen näkemyksen. Toisaalta taas yksi Israelin vaalien ehdokas ilmoittaa, että Oslossa aloitettu rauhanprosessi on aikansa elänyt. Tosiasia on, että olemme jälleen kerran käännekohdassa, jossa Euroopan unionin täytyy lähettää viesti ja varoitus. Osoitan sanani sekä neuvostolle että komissiolle. Viesti on: Israelin ja Palestiinan välisen konfliktin oikeudenmukainen ja kestävä ratkaisu ei voi sivuuttaa Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmissa vahvistettua kansainvälistä oikeutta. Täten Israelin miehitettyjen alueiden, myös Itä-Jerusalemin, evakuoiminen, palestiinalaisten pakolaisten oikeus palata kotimaahansa, Israelin oikeus elää rauhassa luotettavien ja tunnustettujen rajojen sisällä sekä palestiinalaisten oikeus omaan, itsenäiseen, toimivaan, muiden maiden vieressä sijaitsevaan valtioon, jolla on avoimet kansainväliset rajat ja joka ei ole militarisoitu, ovat toisiinsa erottamattomasti sidottuja oikeuksia, joiden täytyy kaikkien olla yhtäaikaa voimassa. Jerusalem, historiallinen kaupunki, joka kuuluu tavallaan koko ihmiskunnan perintöön, täytyy saattaa jälleen avoimeksi kaupungiksi, jonne kaikilla on vapaa pääsy. Kansainvälinen yhteisö ja erityisesti Euroopan unioni ei voi sallia, että tällä tavoin saavutettu oikeudenmukainen tasapaino tuhottaisiin jommankumman osapuolen eduksi tai haitaksi. Näissä olosuhteissa varoitus voisi olla seuraavanlainen: unioni vetoaa väkivaltaisuuksien lopettamisen ja neuvottelujen jatkamisen puolesta, mutta samalla kauppakumppanina ja rahoittajana se vetää tarpeelliset johtopäätökset niistä, jotka katsovat voivansa jättää vuoropuhelun tien sekä kattavan ja lopullisen, kaikkia tyydyttävän kompromissin etsimisen.

Danielsson
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, haluan tehdä aivan lyhyen yhteenvedon tämän erittäin mielenkiintoisen keskustelun jälkeen, jota on käyty Lähi-idän tilannetta koskevasta tärkeästä ja vaikeasta kysymyksestä,.
Useimpien jäsenten puheiden yhteisenä teemana on ollut, että Euroopan unionilla on oltava poliittisella tasolla nykyistä merkittävämpi asema. Meillä on jo merkittävä asema tämän konfliktien rasittaman alueen kanssa käytävässä taloudellisessa yhteistyössä, ja sitä on täydennettävä merkittävällä poliittisella asemalla.
Haluaisin nöyrästi korostaa, että unionilla ei ole koskaan ollut näin merkittävää poliittista asemaa. Miksi esitän tällaisen väitteen? Esitän sen muun muassa vastaukseksi arvoisan jäsen Morillonin kysymykseen. Uskon, että tällä hetkellä haluamme enemmän kuin koskaan aikaisemmin yhdenmukaistaa Lähi-idän politiikkaa, niin kuin jäsen Morillon asiaa kutsuu. Aste-eroja voi esiintyä edelleenkin - aivan. Haluamme kuitenkin hyvin voimakkaasti tehdä yhteistyötä rauhanomaisen ratkaisun saavuttamiseksi, kuten puheenjohtajavaltio on huomannut ollessaan yhteydessä kaikkiin muihin jäsenvaltioihin.
Haluaisin sanoa, että niiden 30 ensimmäisen päivän aikana, jotka Ruotsi on toiminut Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajana, ei mikään kysymys ole työllistänyt neuvoston puheenjohtajaa, Ruotsin pääministeriä, enemmän kuin Lähi-idän tilanne. Mikään muu kysymys ei ole myöskään työllistänyt yleisten asioiden neuvoston puheenjohtajaa, Ruotsin ulkoministeriä, enemmän kuin Lähi-idän tilanne. Luulen, että sama koskee myös korkeaa edustajaa, joka voi varmasti itse vastata tähän. Unioni osallistuu siis mitä tiiviimmin myös poliittiseen prosessiin, mutta odotamme edelleenkin konkreettisia tuloksia.
Yhdyn korkea edustaja Solanan varovaiseen toiveikkuuteen, mutta meidän on tietenkin muistettava, että Lähi-idässä olemme tekemisissä pohjimmiltaan erittäin vaikean poliittisen konfliktin kanssa. Jos haluamme saavuttaa jonkinlaista edistystä, unionin on todellakin koordinoitava omat toimensa, tehtävä läheistä yhteistyötä Yhdistyneiden Kansakuntien ja sen pääsihteerin kanssa ja tehtävä läheistä yhteistyötä Yhdysvaltojen kanssa, joka on osoittanut väsymätöntä voimaa yrittäessään ratkaista tätä konfliktia. Luulen, että jos se onnistuu, toiveikkuutemme palkitaan konkreettisin tuloksin.

Solana
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, haluan ainoastaan yrittää selvittää muutamia kysymyksiä ryhtymättä kuitenkaan suureen menneisyyttä koskevaan keskusteluun, sillä mielestäni nyt ei ole oikea aika käydä sitä saatikka sitten vaihtaa yhdet sopimattomat kärsimykset toisiin. Hyvät jäsenet, jotkut teistä ovat käyneet alueella vähän aikaa sitten. Minun pitää kertoa teille, että olen käynyt siellä vuodesta 1991 asti käytännöllisesti katsoen jatkuvasti. Olemme joutuneet näkemään suunnattomasti kärsimystä. Ne meistä, jotka ovat nähneet tuon kärsimyksen, haluavat saada aikaan rauhanomaisen ja kestävän tilanteen. Tällaisen sovitteluratkaisun me ratkaisua etsivät haluamme tätä nykyä saada aikaan.
Haluan sanoa teille, että mikään tällä hetkellä ei kehota meitä olemaan yltiöpäisen toiveikkaita. Se olisi typerää, mutta uskon vilpittömästi, että ongelman osa-alueet on nyt määritelty, ja siksi voimme saada helpommin ratkaisun aikaan. Miksi sanon näin? Me kaikki tiedämme, että jotta tähän erittäin suureen ongelmaan löydettäisiin ratkaisu, on määriteltävä alue ja oltava valmiit puhumaan siitä, on päätettävä turvallisuusehdoista ja oltava valmiit puhumaan niistä, on päätettävä Jerusalemin tulevaisuudesta ja oltava valmiit neuvottelemaan siitä ja on neuvoteltava pakolaisista ja oltava valmiit tekemään se.
Nyt on ensimmäistä kertaa määritelty neljä tai viisi suurta muuttujaa. Molemmat osapuolet ovat hyväksyneet ne suuriksi muuttujiksi, jotka pitää määritellä ja hyväksyä, ja ovat alkaneet neuvotella tosissaan ja perusteellisesti niistä. Tämä on historiallinen askel eteenpäin. Ikävä kyllä aika on käytetty huonosti, mikä saa minut puhumaan epätoivosta toivon sijasta. Uskon vakavissani, että mikäli poliittisesti rauhallinen jakso olisi hieman pitempi, voisimme olla toiveikkaampia. Nyt en kuitenkaan ole kovinkaan toiveikas, koska valitettavasti aikaa ohjailee vaalien ja politiikan muokkaama aikataulu, ja sille emme mahda juuri mitään.
Niiden, jotka haluavat neuvotella - tässä tapauksessa Euroopan unionin kanssa - täytyy kuitenkin olla valmiita saamaan aikaan sopimuksia, jotka perustuvat siihen, että alueelle on hyväksyttävä kaksi valtiota, jotka kykenevät määrittelemään mainitsemani neljä muuttujaa: maa-alueet, turvallisuus, pääkaupunki ja pakolaiset.
Euroopan unioni on tehnyt ehdotuksia siitä, miten mainitut neljä asiaa voitaisiin mahdollisesti ratkaista. Hyvät jäsenet, älkää luulko, etteivät eri johtoasemissa olevat tahot, tässä tapauksessa puheenjohtajavaltio Ruotsi, ole esittäneet ehdotuksia ja ajatuksia asian edistämiseksi. Ikävä kyllä aina ei tapahdu sellaista ihmettä, että oikea ratkaisu löydettäisiin juuri määrätyllä hetkellä. Hyvä jäsen Morillon, voin kuitenkin kertoa teille, että Jerusalemin osalta on esitetty monia ehdotuksia. Niiden avulla ei kuitenkaan voida tehdä ihmeitä, sillä ne eivät voi poiketa meidän kaikkien tuntemista kehyksistä, ja te olette selvästi osoittanut, mikä sen pitää olla.
Kerron teille lisäksi, että Euroopan unioni on ottanut asutuksiin loistavan ja auliin kannan. Tämän suhtautumistavan mukaan nykyisenkaltaista asutuspolitiikkaa ei voida enää hyväksyä. Olemme kertoneet sen ja kerromme sen jatkossakin, ja voin vakuuttaa teille, että minä tuomitsen sen aina puheenvuoroissani. Lopullista ratkaisua ei synny ilman, että myös asutuskysymys ratkaistaisiin. Me tiedämme sen, niin kuin sen tietävät kaikki, jotka ovat olleet mukana tässä kauhistuttavassa selkkauksessa.
Tunnen huolta ja myös syvää surua siitä, että kuten joku teistä jäsenistä sanoi, Oslon prosessi on alkanut menettää sitä poliittista tukea, jota se muutama vuosi sitten sai kummaltakin osapuolelta. On totta, että kaikki osapuolet eivät suhtaudu Oslon prosessiin siis rauhaan yhtä innokkaasti ja samalla tavoin kuin muutama vuosi sitten. Joillekin se ei ole taannut heidän haluamaansa turvallisuutta, kun taas toisille se ei ole tuonut heidän jokapäiväiseen elämäänsä toivomiaan ja haluamiaan muutoksia. Siksi toiset turhautuivat ja toisilta puuttui turvallisuutta. Nykyisen keskustelun hankaluudet johtuvat merkittävissä määrin näistä asioista.
Haluan kertoa teille, että Euroopan unioni tekee kaiken voitavansa teidän tukenne, samoin kuin hallitusten ja parlamenttien tuen avulla, jotta edistyisimme asiassa, mutta on totta, että yksikään taho ei voi loppumattomasti vauhdittaa prosessia. Juuri niiden osapuolten, joita asia suoranaisesti koskee, on päästävä yksimielisyyteen, ja me muut voimme ainoastaan yrittää vakiinnuttaa sellaiset taloudelliset, sosiaaliset ja poliittiset olot, että sopimukseen pääseminen on mahdollista.
Kokemukseni on viime kuukausien aikana osoittanut, että osapuolet eivät ole koskaan aikaisemmin keskustelleet niin antaumuksellisesti ja auliisti tai paremmin ongelmien ratkaisua lähestyen. Siihen myös panin toivoni. Valitettavasti te olette ehkä oikeassa ja tämä toivo on ollut turhaa. Olisin siitä hyvin pahoillani.

Patten
. (EN) Arvoisa puhemies, toivon, ettei tämä vaikuta sen erinomaisen puheen suoranaiselta vastakohdalta, jonka kuulimme juuri vastauksena tähän keskusteluunne, mutta edellisessä keskustelussa ja kahdessa puheessa tänä iltana nousi esiin yksi seikka, jota haluaisin viimeisen kerran käsitellä.
Ainakin yksi tänään asiaa korostanut parlamentin jäsen on paikalla, ja ehkäpä voisin nyt käydä asiaa julkisesti läpi, ja voimme katsoa sen olevan sitten selvitetty. Kyse on oppikirjoja koskevasta kysymyksestä, jonka tiedän huolestuttaneen lukuisia parlamentin jäseniä.
Haluan tehdä selväksi, että komissio tuomitsee kaikki yritykset käyttää koulutusjärjestelmää suvaitsemattomuuden tai vihan edistämiseksi. Kannattaa panna merkille, että komission antaman avun painopistealueena on aina ollut rauhan, suvaitsevaisuuden ja ihmisoikeuksien kulttuurin edistäminen Lähi-idässä. Esimerkiksi viime vuosien aikana olemme rahoittaneet lukuisia hankkeita, joiden arvon on noin 4,5 miljoonaa euroa ja joiden tarkoituksena on vaalia israelilais- ja palestiinalaisnuorten välistä vuoropuhelua.
Haluan ilmaista tämän asian ehdottoman selvästi. Komissio ei ole koskaan myöntänyt rahoitusta koulujärjestelmän uuden opetussuunnitelman kehittämiseksi eikä koulun oppikirjojen painamiseksi tai jakamiseksi. Koulujärjestelmän opetussuunnitelman kehittäminen ja oppikirjojen valmistaminen ovat Palestiinan opintosuunnitelman kehittämiskeskuksen vastuulla. Se perustettiin vuonna 1995 UNESCOn kautta jäsenvaltioiden avulla. Siitä lähtien keskus on ottanut tehtäväkseen sovittaa yhteen tähän asti erillään olleet koulutusjärjestelmät egyptiläinen malli Gazan alueella ja jordanialainen Länsirannalla sekä organisoida uusi opetussuunnitelma, joka vastaa nykyisen tilanteen tarpeisiin.
Ainoastaan viime vuonna Palestiinan viranomaiset jakoivat omat oppikirjansa 1.6. luokille. Näistä uusista kirjoista ei ole löydetty merkkiäkään antisemitistisestä sisällöstä. Minulle on ilmoitettu, että niitä ennen käytetyt kirjat olivat virallisia oppikirjoja Jordaniassa ja Egyptissä, ja Israel oli laillistanut ne Länsirantaa ja Gazaa varten ainakin vuoteen 1994 saakka, minkä jälkeen ne ovat olleet joidenkin toimituksellisten kontrollien kohteena.
Toivon, että tämä on antanut selkeän käsityksen komission kannasta tässä asiassa. Komissiolla ei ole mitään tekemistä näiden oppikirjojen kanssa, ja me pahoittelemme suvaitsemattomuuden edistämistä kaikissa muodoissa erityisesti nuorten keskuudessa ja ennen muuta koulutusjärjestelmän kautta. Minusta tämä asia oli tarpeen tehdä selväksi tässä vaiheessa, koska se on nostettu esiin aikaisemminkin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Christopher Patten.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Kolumbian suunnitelma
Puhemies
Esityslistalla on nyt keskustelu seuraavista suullisista kysymyksistä:
Miranda kehitysyhteistyövaliokunnan puolesta (B5­0002/2001) neuvostolle Kolumbian rauhan, vaurauden ja vahvistamisen suunnitelmasta ("Kolumbia-suunnitelma"),
Miranda kehitysyhteistyövaliokunnan puolesta (B5­0003/2001) komissiolle Kolumbian rauhan, vaurauden ja vahvistamisen suunnitelmasta ("Kolumbia-suunnitelma").

Miranda
Arvoisa puhemies, kaikkein ensimmäiseksi haluan kiittää neuvostoa ja komissiota, että ne ovat tulleet kuultavaksemme, kun käsittelemme tänään sellaista erityisen tärkeää, ajankohtaista ja vakavaa ongelmakenttää kuin Kolumbian tilannetta, jota kehitysyhteistyökomitea on seurannut ja vastaisuudessakin seuraa erittäin tarkasti ja huolissaan.
On selvää, että Euroopan unioni ei voi pysyä välinpitämättömänä tämän maan nykytilanteessa eikä se myöskään voi - eikä saa - omaksua vääriä asenteita. Kaikki tuntevat tilanteen. Meillä on muutenkin yllin kyllin mitä moninaisimmista lähteistä saatuja asiakirjoja, jotka osoittavat Kolumbiaa kohdanneen tilanteen järkyttävyyden ja selkkauksen kärjistymisen todelliset riskit, jotka voivat jopa johtaa tämän selkkauksen muuttumiseen alueelliseksi. Tästä puheen ollen, muistutan siitä huolestumisesta, jota Latinalaisen Amerikan eri maiden korkeimman tason edustajat osoittivat tämän kysymyksen takia järjestetyssä Rio de Janeiron kokouksessa viime vuoden puolivälissä.
Epäilemättä kaikkein keskeisin osa nykytilannetta kytkeytyy presidenttien, Clintonin ja Pastranan, kesken syyskuussa 1999 sovittuun "Kolumbia-suunnitelmaan", johon neuvoston ja komission on ehdottomasti otettava kantaa ja johon niiden on sitäkin selkeämmin otettava etäisyyttä. Syy on tietysti suunnitelman korostetun sotilaallinen luonne, kuten myös se, että sillä ei saada aikaan mitään sopimusprosessia, vaan se pikemminkin synnyttää yleistä vastustusta sekä maan sisällä että sen ulkopuolella, koska se pesee putipuhtaaksi puolisotilaallisten järjestöjen vakavan ilmiön ja näin ollen asettaa kyseenalaiseksi juuri käynnistetyn varsinaisen neuvotteluprosessin. Ja myös siksi, että tämä suunnitelma, jossa keskitytään huumeiden viljelyn ja kaupan kitkemiseen (hyökkäämällä tuottajien kimppuun, etenkin kemiallista ja biologista lentomyrkytystä käyttäen), ei ainoastaan aseta uhanalaiseksi Kolumbian luonnon rikasta monipuolisuutta, vaan myös kärjistää asunnottomien murhenäytelmää niin, että heistä voi jopa tulla pakolaisia naapurimaihin.
Meille on tuttu neuvoston julkilausuma "Yleisiä asioita" viime vuoden lokakuun 9. päivältä. Olemme olennaisilta osin hyvin selvästi siinä ilmaistujen ehdotusten kannalla ja ne onkin juuri tulkittava etäisyyden ottamiseksi "Kolumbian suunnitelmaan". Se on sitä paitsi mielestämme Euroopan unionin valtioiden hallitusten suuren enemmistön kanta. Aivan yhtä varmasti on myös niitä, joiden mielestä tätä neuvoston julkilausumaa on tulkittava täydennykseksi "Kolumbian suunnitelmalle". Siksi meistä onkin välttämätöntä selventää yhteisön kantaa ja estää se, että sitä tulkittaisiin - uskomuksemme mukaan - väärällä tavalla, vaikka tämä saattaisi olla vastoin yhden tai useamman jäsenvaltion hallituksen mielipidettä, ja etenkin sen ainoan hallituksen, joka julkisesti sitoutui poliittisessa ja taloudellisessa mielessä Kolumbian suunnitelmaan. Sitä paitsi Euroopan unionin - tai itse Euroopan parlamentin - ei mielestämme pidä myötäillä aloitetta, joka aivan selvästikin on tulos kahdenkeskisestä yhteisymmärryksestä Kolumbian hallituksen ja Yhdysvaltojen hallinnon kesken. Eikä senkään vuoksi, että meidän mielestämme Euroopan unionin tehtävänä ei ole hoitaa kolmansien osapuolten toimien seurauksena syntyneitä haavoja.
Meidän näkemyksemme oleellisin osa - jonka jo ilmaisimme kehitysyhteistyövaliokunnan hyväksymässä päätöslauselmaehdotuksessa ja kuten jo ilmaisimme parlamentille esittämässämme aikaisemmassa päätöslauselmassa - on se, että Euroopan unionin mukaantulon on perustuttava omaan strategiaan, joka ei ole sotilaallinen. Tämä on se henki, jonka toivomme vallitsevan Euroopan unionin hallitusten kannassa Kolumbian hallitusta kohtaan ensi huhtikuun 30. päivänä Brysselissä. Muutoin Euroopan unionin strategian lähtökohta on mielestämme kyky ymmärtää, että Kolumbiaa vaivaavan aseellisen selkkauksen syynä ei ole pelkästään huumeongelma. Se on tosiaan syntynyt paljon ennen huumeongelmaa ja sen syntyjuuret ovat pohjimmaltaan niissä syvissä ja kielteisissä poliittisissa, taloudellisissa ja sosiaalisissa ilmiöissä, joita maassa on tapahtunut. Juuri sen vuoksi pidämme välttämättömänä ja ensisijaisena uudistusta, joka turvaa toisenlaisen tavan jakaa vaurautta, etenkin toisen tavan jakaa maata toteuttamalla maareformiprosessi. Ymmärrämme myös, että huumeviljelyn ja -kaupan ongelma vaatii yleismaailmallista lähestymistapaa, joka perustuu yhdessä jaettuun vastuuseen ja kansainväliseen yhteistyöhön huumeita tuottavien ja niitä käyttävien maiden kesken ja joka aivan aluksi vaatii huumekaupasta saatavien pääomienpesun torjuntaa.
Mielestämme Euroopan unionin strategiassa ei myöskään saa syrjäyttää sitä seikkaa, että on välttämätöntä panna piste puolisotilaallisten joukkojen toiminnalle ja sille, että ne selviävät rangaistuksetta; varsin usein ne toimivat yhdessä Kolumbian asevoimien kanssa ja ovat päävastuussa kansanjoukkojen ja jopa eurooppalaisten kehitysyhteistyöntekijöiden joukkomurhista.
Ei myöskään voida painaa piiloon sitä turhautumaa, joka Kolumbiassa vallitsee isänmaallisen rintaman äärettömän monien johtajien vainojen ja murhien vuoksi, joita tapahtui nimenomaan seurauksena heidän osallistumisestaan vaaliprosessiin. Sanoisin tiivistetysti, että Euroopan unionin on paneuduttava ehdottomasti koko tarmollaan todellisen rauhanprosessin toteuttamiseen, kunhan sitä vain ei sekoiteta "Kolumbian suunnitelmaan", vaan sitä jopa pidetään sen vastavoimana. On myös välttämätöntä jatkaa yhteistyötä ja vahvistaa sitä yhdessä Kolumbian hallituksen kanssa, minkä on ensi sijassa tarkoitettava Kolumbian hallituksen todellista sitoutumista rakenteiden uudistamiseen sekä kansanjoukkojen ja niiden järjestöjen ottamiseen mukaan maata vaivaavien ja tukahduttavien suunnattomien ongelmien ratkaisemiseksi. Toivottavasti tämä on myös komission ja neuvoston näkemys.

Danielsson
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, sallikaa minun aluksi kiittää jäsen Mirandaa siitä, että hän neuvostolle esittämänsä kysymyksen myötä antaa meille mahdollisuuden keskustella tärkeästä kysymyksestä, joka koskee sitä, miten Euroopan unioni voisi parhaiten tukea rauhan ja sovinnon saamista Kolumbiaan. Sallikaa minun myös aluksi sanoa, että puheenjohtajavaltio Ruotsilla oli viime viikolla mahdollisuus keskustella suoraan presidentti Pastranan kanssa hänen vieraillessaan Tukholmassa juuri Kolumbian tilanteesta ja siitä, mitä unioni voisi tehdä asiassa.
Unioni on tietoinen niistä vakavista sekä monivivahteisista ja toisistaan riippuvaisista ongelmista, joita Kolumbialla on edessään. Pidämme integroitua strategiaa aivan välttämättömänä, jotta nämä ongelmat voidaan ratkaista.
Unioni on useaan otteeseen vahvistanut aikomuksensa mahdollisuuksiensa mukaan ja sopivimmaksi katsomallaan tavalla tukea ponnisteluja, jotta Kolumbiassa saataisiin aikaan rauhanprosessi, joka perustuu ihmisoikeuksien kunnioittamiseen ja perusoikeuksiin. Tämän vuoden 19. tammikuuta antamassaan lausunnossa unioni toi esille, että se on syvästi huolissaan siitä, että Kolumbian aseellinen konflikti on pahentunut ja että siviiliväestön kärsimykset ovat lisääntyneet. Unioni on vakuuttunut, että konflikti voidaan ratkaista vain neuvotteluteitse saavutetun sopimuksen avulla ja sen vuoksi se kehottaa jatkamaan rauhanneuvotteluja.
Sen jälkeen, kun presidentti Pastrana vuoden 1999 lokakuussa pyysi Euroopan parlamentissa EU:lta apua "rauhan ja hyvinvoinnin edistämistä ja valtion vahvistamista koskevalle suunnitelmalle", neuvostolla on - vastauksena useisiin arvoisten jäsenten esittämiin kysymyksiin - ollut tilaisuus toistaa unionin päälinjat Kolumbiaa koskevassa kannassaan ja tiedottaa Euroopan parlamentille tämän tärkeän asian parissa tehdyn työn kehityksestä.
Viime vuoden 9. lokakuuta pitämässään kokouksessa neuvosto vahvisti tukevansa poliittisesti Kolumbian demokraattisesti valittujen elinten rauhanponnisteluja ja haluavansa seurata aktiivisesti neuvotteluprosessia yhdessä kansainvälisen yhteisön kanssa - prosessia, jonka on johdettava kansalaisyhteiskunnan myötävaikutuksella ja kaikkien osapuolten suostumuksella ihmisoikeuksien, humanitaarisen oikeuden ja perusvapauksien kunnioittamiseen perustuvaan rauhaan.
Neuvosto ilmoitti myös aikomuksensa toteuttaa tämänhetkisten toimiensa jatkona laajan konkreettisen ja itsenäisen eurooppalaisen Kolumbian rauhanprosessia tukevan yhteiskunnallis-taloudellisen ja institutionaalisen ohjelman, jonka tarkoituksena on edistää ja suojella ihmisoikeuksien kunnioittamista, humanitaarista oikeutta ja perusvapauksia, parantaa paikallisen väestön elinoloja, edistää vaihtoehtoista viljelyä ja biologisen monimuotoisuuden suojelua sekä auttaa toteuttamaan rakenteellisia uudistuksia kaikilla aseellista selkkausta ruokkivilla alueilla.
Viime vuonna 24. lokakuuta Bogotassa pidetyssä toisessa Kolumbian rauhanprosessin tukiryhmän kokouksessa komissio ilmoitti, että yhteisön presidentti Pastranan rauhanponnisteluille myöntämä tuki nousisi 105 miljoonaan euroon ajanjaksolla 2000-2006. Varat jaetaan niin, että noin 40 miljoonaa euroa myönnetään taloudelliseen ja sosiaaliseen kehitykseen sekä köyhyyden torjuntaan, noin 30 miljoonaa euroa myönnetään niin kutsuttuun vaihtoehtoiseen kehitykseen ja 25 miljoonaa euroa oikeuslaitoksen uudistuksiin ja ihmisoikeuksien edistämiseen.
Komissio on myös ilmoittanut, että se aikoo korottaa sitä lisätukea, jota ECHOn kautta myönnetään katastrofitukeen tarkoitetuille hankkeille. Jäsenvaltiot tutkivat edelleenkin, kuinka paljon varoja olisi erotettava Euroopan Kolumbialle myöntämään tukipakettiin, mutta suurin osa jäsenvaltioista on jo ilmoittanut, mitä ne aikovat tehdä tässä asiassa. Komissio on ottanut tehtäväkseen koordinoida tämän tukipaketin aikaansaamista koskevia ponnisteluja.
Kun kyse on huumeiden vastaisesta taistelusta - tämä otetaan esille viime vuonna 7. syyskuuta hyväksytyn parlamentin julkilausuman 8 kohdassa, johon jäsen viittaa - unioni on korostanut myös sitä, miten ratkaisevaa on taistella tätä vitsausta vastaan, jolla on suoria vaikutuksia kaikkiin Euroopan valtioihin ja niiden kansalaisiin. Unioni on perustanut unionin ja Latinalaisen Amerikan sekä Karibian valtioiden välisen huumekysymyksiä koskevan yhteistyömekanismin - mekanismin, jonka toimintasuunnitelma hyväksyttiin vuoden 1999 huhtikuussa ja joka sai tärkeää poliittista tukea valtion- ja hallitusten päämiehiltä vuonna 1999 Rio de Janeirossa järjestetyssä Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan ja Karibian valtioiden välisessä huippukokouksessa.
Jotta siirtyminen muihin vientituotteisiin olisi helpompaa, Kolumbia kuuluu myös yhteisen tullietuusjärjestelmän piiriin, ja vuodesta 1990 lähtien se on kuulunut myös väliaikaisen ylimääräisen tullietuusjärjestelmän piiriin. Kemiallisia huumeita koskeva sopimus allekirjoitettiin unionin ja Andien valtioiden välillä vuonna 1995, ja se on nyt astunut voimaan.
Neuvosto ei ole ottanut kantaa Kolumbia-suunnitelman saamaan Yhdysvaltain tukeen, josta merkittävä osa on tarkoitettu huumekaupan torjuntaan, koska tämä kysymys koskee Kolumbian ja Yhdysvaltojen kahdenkeskisiä suhteita.
Lopuksi haluan muistuttaa arvoisaa jäsentä niistä komission edustaman yhteisön ja jäsenvaltioiden välisen ulkoista tukea koskevan vahvistetun operatiivisen koordinoinnin suuntaviivoista, jotka hyväksyttiin osana yleisten asioiden neuvoston tänä vuonna 22. ja 23. tammikuuta järjestetyssä kokouksessa pidettyä orientoivaa keskustelua. Toivottavasti tämä antaa meille paremmat mahdollisuudet reagoida tulevaisuudessa koordinoidusti esimerkiksi Kolumbian kaltaisiin tapauksiin.

Nielson
. (EN) EU on tarjonnut sekä poliittista että taloudellista tukea Kolumbian presidentin Pastranan rauhanaloitteelle. Olemme varsin tietoisia niistä huolista, joita Kolumbia-suunnitelman sotilaallinen tekijä on luonut erityisesti siviiliyhteiskunnan edustajien keskuudessa sekä Kolumbiassa että Euroopassa.
EU:n tietyt epäilykset Kolumbia-suunnitelman eräistä näkökohdista ovat varsin hyvin presidentti Pastranan ja hänen hallituksensa tiedossa. Komissio ei aio ottaa osaa mihinkään aloitteeseen, joka koskettaa sotilaallista ulottuvuutta.
Aiomme huumeiden vastaisen taistelun puitteissa kannattaa edelleen sitä maailmanlaajuista ja tasapainoista lähestymistapaa, jonka Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokous hyväksyi huumeita koskevassa erityisistunnossaan kesäkuussa 1998. Näin ollen EU tähdensi viime lokakuussa Bogotassa, että vaihtoehtoisia kehityshankkeita ei pidä vaarantaa hävittämällä viljelykasveja valikoimattomin laittomin toimin. Aiomme tältä pohjalta keskittyä edelleen myönteisiin toimiin, kuten kysynnän vähenemiseen, uusien viljelykasvien kehittämiseen, markkinamahdollisuuksien tarjoamisen edistämiseen ja oikeusvaltion lujittamiseen.
Kuten arvoisat jäsenet tietänevät, EU päätti viime vuonna perustaa Kolumbian rauhanprosessin edistämiseksi Euroopan tukipaketin, jonka kokonaismäärästä on tarkoitus päättää seuraavassa avunantajien kokouksessa. Tämä Euroopan tukipaketti kattaa sekä EU:n jäsenvaltioiden että EU:n itsensä antamat avustukset. Kaikki EU:n jäsenvaltiot ilmaisivat halukkuutensa tarjota rahoitusta tähän pakettiin, ja suurin osa niistä on jo toteuttanut lupauksensa.
Kuten puheenjohtajavaltio Ruotsin edustaja juuri ilmoitti, komissio aikoo varata 105 miljoonaa euroa ohjelmoitavasta tuesta ohjelmakaudelle 20002006. Nämä varat suunnataan hallinnon nykyaikaistamiseen, demokratian ja oikeusvaltion vahvistamiseen, ihmisoikeuksien kunnioittamiseen, ympäristönsuojeluun ja vaihtoehtoisten viljelykasvien kehittämiseen. Samoin on tarkoituksena painottaa eräiden maassa vallitsevien rakenteellisten ongelmien sekä erityisesti poliittisten, sosiaalisten ja taloudellisten uudistusten hoitamista.
Komissio aikoo myös jatkaa humanitaarisen avun tarjoamista aivan liian monien syrjäytettyjen ihmisten avustamiseksi Kolumbiassa. Tämä apu, jota ei ole ohjelmoitavissa, on noussut 24 miljoonaan euroon vuodesta 1997 lähtien. Tänä vuonna on ennustettu, että tämänkaltaisiin toimiin aiotaan varata noin 10 miljoonaa euroa.
Nämä yhteistyöalat ovat myös hallituksen painopistealueita. EU aikoo saattaa avustuksensa voimaan mahdollisimman pian. Tämän vuoksi valtuuskunta, johon kuuluu komission ja jäsenvaltioiden paikalle toimittamia asiantuntijoita, on tällä hetkellä Kolumbiassa yrittääkseen tunnistaa Magdalena Medio -nimisellä alueella olevan hankkeen, jota varten komissio voisi varata noin 20 miljoonaa euroa. Väkivaltaisuuksien esiintyminen on tällä alueella pahinta mahdollista, ja EU:n aloite kohdistuu konfliktin osapuolten välisen vuoropuhelun edistämiseen. Tämä merkitsee rauhanlaboratorion ajatuksen tehokasta täytäntöönpanoa. Asiantuntijavaltuuskunnan päätelmät pitäisi olla saatavilla helmikuun lopussa.
Rahoitussitoumuksen lisäksi Euroopan unioni vahvistaa myös poliittista rooliaan konfliktissa. Haluan mainita useiden jäsenvaltioiden osanoton Group of Friends -järjestössä, joka turvasi 26. tammikuuta sovitun tapaamisen kansallisen vapautusarmeijan kanssa samoin kuin puheenjohtajavaltion järjestämän tapaamisen Kolumbian vallankumouksellisten aseistautuneiden joukkojen kanssa Pariisissa 15. joulukuuta.
Vielä viimeinen sana siitä vaarasta, että Kolumbian kriisi leviää naapurimaihin. Monet ovat ilmaisseet huolensa, erityisesti Ecuador ja Brasilia. Rajoja ylittävien pakolaisten määrä on todellakin lisääntynyt kriisialueilla. Tämän takia EU korostaa sitä, että huumeongelmassa ja erityisesti Kolumbian konfliktissa tarvitaan alueellista lähestymistapaa. Tämä on yksi tärkeimmistä aiheista tämän vuoden toiselle neljännekselle suunnitellun EU:n ja Andien yhteisön välisen huumeita käsittelevän kokouksen aiheena. Tavoitteena on painottaa voimakkaammin yleistä strategiaa, jotta voidaan vastata ilmiöön, joka liittyy laittomien viljakasvien siirtämiseen maasta toiseen.
Suhtaudumme tiivistäen hyvin myönteisesti tähän keskusteluun, ja tuemme voimakkaasti jäsen Mirandan esittämää toimintalinjaa.

Ferrer
Arvoisa puhemies, on kiistämätöntä, ettei Kolumbian yli 30-vuotista selkkausta voi ratkaista sotilaallisin toimin. Arvoisa komission jäsen, olemme samaa mieltä siitä, että väkivalta voi synnyttää ainoastaan väkivaltaa. Siksi PPE-ryhmä pitää myönteisenä, että tiukasti ottaen huumausainetuotannon ja -kaupan lopettamisesta koostuvan Kolumbia-suunnitelman lisäksi presidentti Pastrana on suunnitellut vuoropuhelua sissiryhmän kanssa ja ehdottanut strategiaa, jonka avulla voitaisiin pureutua ongelman alkujuuriin ja poistaa sen aiheuttajat. Tämän strategian tavoitteena on nimittäin kehittää vaihtoehtoja, jotka mahdollistavat Kolumbian taloudellisen ja sosiaalisen jälleenrakentamisen, sissiryhmien myötä syntyneen aseellisen selkkauksen ratkaisemisen, demokraattisten toimielinten lujittamisen, sosiaalisen kehityksen ja lopuksi myös huumausainekaupan torjumisen.
On todellakin niin, että Kolumbian rauha jää pelkäksi kangastukseksi, mikäli väkivaltaa ei lopeteta vuoropuhelun avulla, mikäli maaseudun asukkaille ei tarjota ihmisarvoisen elämän tarjoavia vaihtoehtoja, mikäli vakavaa asunnottomuusongelmaa ei ratkaista, mikäli ihmisoikeuksia ei kunnioiteta, mikäli oikeusvaltion perusrakenteita ei vahvisteta ja rikoksista ei saateta edesvastuuseen ja mikäli huumausainekauppaa ei lopeteta.
Siksi meistä on keskeistä ja iloitsemme siitä että Euroopan unioni tukee presidentti Pastranan rauhanponnistuksia tavalla, jonka neuvoston puheenjohtaja äsken ilmoitti, ja myös tavalla, jonka komissio ilmoitti meille aikoinaan jäsen Nielsonin ja jäsen Pattenin välityksellä ja jonka se äsken toisti. Tämän tuen ansiosta voidaan vaikuttaa sosiaalisen epäoikeudenmukaisuuden ratkaisemiseen ja paikallisen väestön elinolojen parantamiseen samoin kuin demokraattisten toimielinten vahvistamiseen.
Lisäksi meistä on keskeistä, että FARC-sissiliike palaa neuvottelupöytään ja että ei-sotilaallisen alueen voimassaoloaikaa jatketaan presidentti Pastranan äskettäin ehdottaman viikonlopun yli, jotta rauhanneuvotteluja voitaisiin jatkaa ja jotta ne voitaisiin viedä onnistuneesti päätökseen.
Koska järkähtämättömänä päämääränämme on Kolumbian rauha ja sen kansan hyvinvointi, pyydämme presidentti Pastranaa tehostamaan taisteluaan puolisotilaallisia joukkoja sekä ihmisoikeuksia rikkovia ja kipua ja kuolemaa siviiliväestön keskuuteen kylväviä aseistettuja ryhmiä vastaan. Pyydämme häntä myös soveltamaan Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeuksia koskevia päätöslauselmia, sillä vain kaikkien yhdessä sopimien ponnistusten avulla ja käymällä todella voimallista ja päättäväistä taistelua rauhan hyväksi voi olla mahdollista, että Kolumbian kansan keskuudessa voi jälleen herätä toivo.

Sauquillo Pérez del Arco
Arvoisa puhemies, Kolumbian väkivalta on vakava huolenaihe parlamentille, sillä se on viime vuosina hyväksynyt lukuisia rauhanprosessia tukevia päätöslauselmia. Puhun todellisesta rauhanprosessista, joka perustuu selkkauksen eri osapuolten ja kansalaisyhteiskunnan väliseen neuvotteluun johon osallistuvat niin kansalaisjärjestöt kuin maaseutujärjestöt ja paikallisyhteisötkin en tästä suunnitelmasta, joka koostuu myrkyttämisen rahoittamisesta tavalla, joka voi sulkea pois keskeisten rauhantoimijoiden kanssa käytävän vuoropuhelun.
Euroopan Latinalaiseen Amerikkaan kohdistuvat ulkoiset toimet ovat olleet menestyksekkäitä, kun se on harjoittanut itsenäistä politiikkaa edistäen sisäisiä ratkaisuja ja levittäen yhteistyöohjelmiensa avulla poliittisia arvojaan ihmisoikeuksia, demokratiaa, ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevissa asioissa. Palauttakaamme mieliin San Joséssa käydystä vuoropuhelusta alkunsa saanut Väli-Amerikan tapaus, jolloin silloinen Euroopan yhteisö tuki alueellista ratkaisua sen sijasta, että se olisi liittänyt itsensä osaksi itä-länsi-konfliktia. Juuri tätä omaa linjaa Euroopan unionin pitää noudattaa ja edistää.
Tätä asiaa ajatellen olen ymmärtänyt, että neuvosto ja komissio ovat valmiita tukemaan omaehtoista, riippumatonta ja huumeidenvastaista linjaa. Huumeiden torjuminen on kuitenkin ongelma, joka ulottuu laajemmalle kuin viljelysten myrkyttäminen, ja meistä on tietysti täysin mahdoton ajatus, että se tehtäisiin Yhdysvaltain sotilaallisiin suunnitelmiin sopivalla tavalla. Viljelysten korvaamisen edellytyksenä on, että sitä ennen käydään vuoropuhelua maaseutuväestön kanssa ja heille tarjotaan kehitysvaihtoehtoja. Sen edellytyksenä on sitoutuminen kestävään kehitykseen: me tiedämme jo, että myrkytykset Fusarium oxysporum -sienen avulla ovat pahaksi ympäristölle. Lisäksi sen edellytyksenä on hallituksen kanssa käydyt neuvottelut, jotta tämä jakaisi maan uudelleen siten, että maaseutuväestön elannonsaanti olisi turvattu ja sen joukkomuutot loppuisivat. Toisin sanoen erilainen ja neuvoteltu suunnitelma.
Tunnemme jonkin verran huolta siitä, ettei humanitaarisen yhteistyön puitteissa varattuja 105:tä miljoonaa euroa ole suunnattu konkreettisiin hankkeisiin köyhyyden torjumiseksi ja ihmisoikeuksien hyväksi. Haluaisimme näiden varojen olevan selvempiä, ja erityisesti haluaisimme takeita siitä, että kansalaisjärjestöt osallistuvat yhteisrahoituksen avulla niiden hankkeiden johtamiseen, joihin varat on osoitettu. Se takaisi myös Kolumbian ja Kolumbia-suunnitelman tulevaisuuden.
Saamieni tietojen mukaan Kolumbiassa ei ole tällä hetkellä meneillään kansalaisjärjestöjen ja komission yhteisesti rahoittamia yhteistyöhankkeita. Jos niitä on, haluaisin, että niitä havainnollistettaisiin lisää. Minkälaisia ohjelmia ne ovat? Lopuksi olemme sitä mieltä, että Euroopan unionin on harjoitettava Kolumbiassa omaa politiikkaansa, jonka pitää perustua todelliseen rauhaan, vuoropuheluun, köyhyyden poistamiseen ja kestävään kehitykseen. Mitkä tahansa muut vaihtoehdot, erityisesti Yhdysvalloista peräisin olevat sotilaalliset temput, haittaavat rauhan syntymistä, eikä parlamentti tietenkään hyväksy niitä. Toivon että, sen perusteella, mitä olen tänään olen saanut kuulla, myöskään neuvosto ja komissio eivät hyväksy sitä. Minusta se on tärkeää, ja tämä päivä on ollut hyvä, jos saamme aikaan sen, että Kolumbiaa varten laaditaan todellinen rauhansuunnitelma, joka on omaehtoinen Euroopan unionin kannalta.

Van den Bos
Arvoisa puhemies, Kolumbian väestö kärsii köyhyydestä, väkivallasta ja huumeista. Nämä kolme ongelmaa ovat ratkaistavissa ainoastaan yhteen liitettynä. Monet kolumbialaiset elävät toivottomissa oloissa. Yli puolet väestöstä ansaitsee alle kaksi dollaria päivässä. Epätasa-arvo on hälyttävää. Kolme prosenttia kolumbialaisista omistaa 70 prosenttia maasta.
Kokapensaan- ja unikonviljely on ainoa toimeentulon lähde monille pienviljelijöille. Sosiaalinen epätasa-arvo, väkivaltaiset perinteet ja valtiovallan puuttuminen antavat sisseille ja puolisotilaallisille joukoille vapaat kädet jatkaa mitään kaihtamatonta väkivaltaansa. Heidän taistelunsa vallasta on pohjimmiltaan taistelua huumeista. Maassa vallitsee täysin oikeudeton tila ja ihmisoikeuksien loukkauksia tapahtuu lukemattoman paljon.
Luonnollisesti maailman huumeongelmaan täytyy puuttua ennen kaikkea myös alkulähteillä eli siis myös niitä tuottavissa maissa. Siksi on oleellista, että kolumbialaisille maanviljelijöille tarjotaan kunnollinen vaihtoehto huumeiden tuottamiselle. Siksi eurooppalaisessa tuessa täytyy keskittyä ennen kaikkea tähän. Lisäksi Euroopan ja Amerikan täytyy tietysti myös avata markkinansa Kolumbiasta tuleville vaihtoehtoisille tuotteille.
Yksipuolinen sotilaallinen väliintulo ei tarjoa mitään ratkaisua, niin kauan kuin syvemmällä oleviin syihin ei puututa. Tähän mennessä viljelmien myrkyttäminen on johtanut vakaviin ympäristövahinkoihin ja pahoihin sairauksiin ihmisillä, ja tuotanto siirtyy toiseen paikkaan. Emme kuitenkaan saa olla samalla naiiveja. Meidän on ymmärrettävä, että huumemafiaa vastaan täytyy joskus käyttää kovia otteita. Suuria roistoja ei saa aina vakuuttuneiksi pelkästään neuvottelemalla. Euroopalle täytyy olla kysymys ennen kaikkea tuloksesta. Maailma täytyy vapauttaa huumeista ja Kolumbian väestö köyhyydestä ja väkivallasta.

Rod
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kummasta Kolumbia-suunnitelmasta me tänään oikein keskustelemme? Ensimmäisestä versiosta, jonka saimme suoraan englannin kielellä Yhdysvalloista ilman, että sitä oli esitetty Kolumbian parlamentille, vai Euroopalle tarkoitetusta versiosta, jossa painotetaan sosiaalista ulottuvuutta, mutta jossa ei todellakaan sivuuteta tämän suunnitelman pääosin sotilaallista puolta? Tämän Kolumbian hallitukselle suunnatun tukiohjelman tavoitteena on torjua huumeiden valmistusta ja salakuljetusta. Miten? Toimittamalla sille aseita. Sotilaallisen kaluston pitäisi niin sanotusti auttaa tuhoamaan kokaiiniviljelmät. Sallikaa minun suhtautua epäilevästi näiden aseiden käyttöön maassa, jossa on vuodesta 1948 käyty sotaa, jonka yhteiskunnallis-taloudelliset syyt ovat yhä pätevät mutta joka muuttuu yhä enemmän sotilaiden ja puolisotilaallisten joukkojen liittoutuman sodaksi väestöä vastaan. Ketkä oikeastaan asetetaan vastakkain Kolumbia-suunnitelmassa? Virallisesti Kolumbian valtio ja huumekauppiaat. Todellisuudessa Kolumbian armeijan kouluttamat puolisotilaalliset joukot suojelevat suuria huumepomoja. Nämä samat joukot tappavat kokapensaiden pienviljelijöitä ja ajavat kodeistaan kansainvälisten öljy-yhtiöiden valtaamien alueiden asukkaat. Puhumattakaan painostuksesta, joka kohdistetaan Nunca Mas -hankkeen edistäjiin, jotka haluavat ylläpitää muistoa hirmuteoista. Huumeiden vastaisen sodan varjolla käydään sotaa siviiliväestöä vastaan. Kolumbia-suunnitelma tukee murhaajia, jotka ovat tappaneet vuoden alusta lähtien jo yli 150 henkilöä, eli puolisotilaallisia joukkoja, joiden tiiviit siteet armeijaan ovat jo kaikkien tiedossa. Euroopan unioni ei voi myöskään missään nimessä suvaita sitä demokratian ja lain noudattamisen puutetta, joka edelsi tämän Yhdysvaltojen ja Kolumbian hallitusten välisen sopimuksen allekirjoittamista. Unioni ja jäsenvaltiot eivät saa osallistua tähän suunnitelmaan, vaan niiden pitää vastustaa sitä, kuten kansalaisjärjestöt ja paikalliset yhteiskunnalliset liikkeet tekevät. Jaettu vastuu amerikkalaisten kanssa ei tule kysymykseenkään. Vastuu mistä? Miljoonista kuolleistako? Voidaanko Kolumbia-suunnitelma hyväksyä? Tuen kehitysyhteistyövaliokunnan ehdottamaa menettelyä. Äänestämme siis tämän päätöslauselman puolesta, sillä sen sijasta, että siinä kannatettaisiin aseiden vientiä, siinä ehdotetaan seuraavaa menettelyä: aseistetun konfliktin laantumisen edistämistä, sotilaiden ja puolisotilaallisten joukkojen välisten siteiden katkaisemista, ihmisoikeuksien puolustajien kunnioittamista, väestön elinolojen parantamista yhdessä yhteiskunnallisten liikkeiden kanssa eikä niitä vastaan. Rauha saavutetaan vuoropuhelun ei sodan kautta.

Marset Campos
Arvoisa puhemies, jos Latinalainen Amerikka kärsii eroista, jotka lopulta synnyttävät väkivaltaa, niin juuri Kolumbiassa tuo murheellinen tapahtumaketju ilmenee kaikessa raakuudessaan ja järkyttävyydessään aina siihen pisteeseen asti, että minun, joka olen lääkäri ja lääketieteen opettaja, pitää todeta, että Kolumbiaan on kehittynyt epidemiologian haara, jota voidaan kutsua "väkivallan epidemiologiaksi".
Euroopan unioni on ottanut kansainvälisen roolinsa perusperiaatteeksi konfliktien estämisen ja niiden rauhanomaisen ja neuvotellun ratkaisemisen. Kolumbia-suunnitelma, jonka Yhdysvallat ja presidentti Pastrana ovat laatineet ilman, että Kolumbian parlamentti olisi osallistunut siihen, tähtää juuri päinvastaiseen suuntaan. Sen tähden saavuin Porto Alegressa pidetystä Maailman sosiaalifoorumista mukanani havainnollinen sopimus, jonka puolesta puhun täällä. Sen ovat hyväksyneet joukko Latinalaisen Amerikan, Euroopan ja muun maailman parlamentaarikkoja ja siinä osoitetaan selkeästi, että meidän on vastustettava Kolumbia-suunnitelmaa ja kannatettava selkkauksen rauhanomaista ratkaisua neuvottelujen avulla.
Juuri tällä tavalla Euroopan unionin toiminta voi erottua selvästi muista. Voidaan sanoa, että huumausainekauppaa voidaan torjua parhaiten paljastamalla kansainväliset jakelu- ja rahanpesuverkostot. Väkivaltaa voidaan vastustaa parhaiten syventämällä demokratian rauhanomaista leviämistä sekä neuvottelemalla ja paljastamalla armeijaan ja valtiokoneistoon sidoksissa olevien puolisotilaallisten joukkojen verkostot. Köyhyyttä voidaan torjua parhaiten edistämällä sosiaalisia uudistuksia, jotta kaikilla voisi olla oikeuksia. Siksi tilaisuutemme on päivänselvästi koittanut.

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, Kolumbian järkyttävään tilanteeseen liittyy hämmentävä piirre. On ehkä syytä palauttaa mieliin, että vain muutama päivä vaalivoiton jälkeen se oli sivumennen sanoen suurin ja merkittävin, jonka Kolumbian presidentti on viime vuosina saanut presidentti Pastrana tapasi FARC:n, Amerikan mantereen suurimman ja vanhimman sissiryhmän, korkeimman johdon. Se oli ensimmäinen kerta 30 vuoteen, kun vaaleilla valittu presidentti tapasi sissiliikkeen johtajat Kolumbian maaperällä. Kun hänen virkaanastujaisistaan oli kulunut kolme viikkoa, maan toiseksi suurin sissiryhmä ELN ja kansalaisyhteiskunnan edustajat pääsivät sopimukseen Saksan Mainzissa. Neuvottelut avattiin ja perustettiin ei-sotilaallinen vyöhyke, jonka Sveitsin kokoista pinta-alaa valvoo sissiryhmä.
Tästä huolimatta rauha on valitettavasti loistanut koko tämän ajan poissaolollaan. Mikä vielä pahempi asia, vasemmistolaisten ja oikeistolaisten sissiryhmien tekemä väkivalta, murhat, kiristys, kaappaukset ja sabotaasit ovat yleisempiä kuin koskaan.
Tämän tilanteen ja maassa yleisesti vallitsevan väkivallan ilmapiirin seurauksena selkkauksen ratkaisemiseen suhtaudutaan epäillen. Mitä Euroopan unioni voi tehdä tässä tilanteessa? Niin kuin komissio ja neuvosto ovat ilmaisseet, ei ole muuta ratkaisua kuin tukea Euroopan unionin erityisratkaisua, jonka tarkoituksena on tukea toimielinten lujittumista, ihmisoikeuksien kunnioittamista, vaihtoehtoista kehitystä, humanitaarista apua ja yhteiskunnallista kehitystä.
Arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston edustaja, kysyn teiltä, uskotteko siihen, että Kolumbialla voisi olla näinä huolestuttavina aikoina varaa tulla toimeen ilman kansainvälisen solidaarisuuden alulle panemaa tukea ja varoja. Arvoisa puhemies, on selvää, että on ponnisteltava, ja selvää on myös se, että varovaisuudesta tulee pahe, jos se estää sitoutumasta. Euroopan unioni ei voi eikä sen pidä sitoutua muuhun kuin tukemaan määrätietoisesti rauhaa.
Jotta rauha olisi mahdollinen, kolmen ehdon on toteuduttava: väkivallan on loputtava, sissiryhmien on palattava neuvottelupöydän ääreen presidentti Pastrana on jo pyytänyt tätä ja me toivomme, että pyyntö kuullaan ja hallituksen on luvattava vakaasti jakaa kaikille, aivan kaikille rauhanprosessin ja siviiliyhteiskunnan toimijoille sitä osinkoa, jota tämän rauhan avulla voidaan saada. Arvoisa puhemies, luulen, että Kolumbian ongelmaan voidaan löytää ratkaisu anteliaisuuden, todellisuudentajun, mielikuvituksellisten ja uskaliaiden ehdotusten sekä ennen kaikkea hyvän tahdon avulla, ja Euroopan unionin on toimittava asiassa solidaarisesti, niin kuin neuvoston ja komission edustajat ovat meille ilmoittaneet.

Howitt
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin pitäisi taistella laitonta huumekauppaa vastaan ja tukea aitoa rauhanprosessia Kolumbiassa, mutta se ei voi, se ei saa, eikä sen pitäisi tehdä niin tekemällä yhteistyötä Kolumbia-suunnitelman kanssa. Tämä on kevyesti naamioitu Yhdysvaltain sotilaallinen toimintalinja, joka yksinkertaisesti laajentaa konfliktia, pahentaa ihmisoikeusrikkomuksia ja parhaassa tapauksessa syrjäyttää huumetuotannon.
Kolme neljäsosaa avustuksista, joita Yhdysvallat osoittaa tähän pakettiin, on sotilaallista apua; vain 6 prosentilla keskitytään ihmisoikeuksiin ja ainoastaan 4 prosenttia käytetään syrjäytyneiden ihmisten auttamiseen. On hämmentävää, että joku voi väittää, että tämä suunnitelma tukee rauhanprosessia, kun vain prosentti Yhdysvaltain avustuksista varataan tähän erityistarkoitukseen.
Kolumbia-suunnitelma ei syntynyt konsultoinnista kansalaisyhteiskunnan kanssa paikallisella, kansallisella eikä kansainvälisellä tasolla; Kolumbian kongressi ei ole missään vaiheessa hyväksynyt suunnitelmaa. Suunnitelma on saanut osakseen vastustusta kaikilta yhteiskuntatasoilta, paikallisilta yhteisöiltä, demokraattisesti valituilta vallanpitäjiltä, katoliselta kirkolta ja kansalaisjärjestöiltä. Suunnitelman tukeminen vahingoittaisi näin ollen sellaista luottamusta ja sellaista uskottavuutta, jonka EU on ansainnut hankkeittensa ja paikallisten yhteisöjen kanssa solmimiensa suhteiden kautta.
Lentomyrkytysten tapauksessa ehdotetaan peräti biologisten aseiden käyttöä. Kokaiinin hävittämisessä käytettävän myrkyllisen sieniruiskeen on todettu aiheuttavan kuumetta paikallisessa väestössä, tappavan karjaa ja kaloja, ja sen on osoitettu vahingoittavan ihmisten immuunijärjestelmää, mikä voi johtaa jopa kuolemaan. Kun tohtori Mondragon antoi parlamentille asiasta näyttöä aiemmin tässä kuussa, hän osoitti, että laittomien viljakasvien tuhoaminen 20 000 hehtaarin suuruisella alueella Kolumbiassa viime vuonna ei estänyt 38 000 hehtaarin suuruisen uuden viljelmän syntymistä, koska ongelma on senlaatuinen, että maanviljelijöillä ei ole vaihtoehtoja.
Suhtaudun myönteisesti neuvoston puheenjohtaja Danielssonin antamaan lausuntoon siitä, että Euroopan tuki on riippumatonta. Parlamentin pitää tukea hänen ponnistelujaan niin, että ruotsalaiset kansalaisjärjestöt ovat kulissien takana edistääkseen Costa Ricassa aloitettua rauhanprosessia kaikkien osapuolten hyväksi. Olen hyvin iloinen, että hän edustaa neuvostoa, eikä kyseessä ole korkea edustaja Solana, joka livahti pois ennen keskustelun alkua ja joka niin pahasti esitti EU:n väärässä valossa, kun hän Madridin kokouksessa viime heinäkuussa antoi tyhjäksi tekevän lausunnon Kolumbia-suunnitelmasta.
Pidän erittäin myönteisenä komission jäsen Nielsonin tänä iltana antamaa sitoumusta siitä, että hänellä ei ole mitään tekemistä sotilaallisen toimintalinjan kanssa. Tätä parlamentti vaatii. Mutta hänen pitäisi olla tunnustamatta omakseen komission syyskuussa antamaa lehdistölausuntoa, jossa ilmaistiin komission tukevan suunnitelmaa.
Jäsen Salafranca sanoo, että asiassa on epäselvyyttä. Minkäänlaista epäselvyyttä ei ole. Emme sano, että presidentti Pastranan toiminnassa tai hänen pyrkimyksissään jatkaa rauhanprosessia on paha tarkoitus, jos samanaikaisesti osoitamme, että hän on tähän mennessä jättänyt hajottamatta puolisotilaallisia ryhmiä, lopettamatta Kolumbian armeijan harjoittamia väärinkäyttöjä tai tarjoamatta suojeluaan ihmisoikeuksien puolustajille, joista 25 on saanut surmansa kolmen viime vuoden aikana. Jäsen Salafranca tuomitsee vasemmistoryhmien ja oikeistoryhmien väärinkäytöt. Hänellä on oikeus tehdä niin, mutta me emme tarjoa minkäänlaista apua sisseille, joiden harjoittamat ihmisoikeusrikkomukset tuomittiin, kun sanomme, että yli 75 prosenttia ihmisoikeusrikkomukista ovat puolisotilaallisten ryhmien ja armeijan aiheuttamia.
Kolumbia-suunnitelma on suunnitelma sotaa eikä rauhaa varten, ja tänä iltana Euroopan unioni torjuu sen täysin.

McKenna
Arvoisa puhemies, haluaisin vain antaa tukeni kaikelle, mitä jäsen Howitt on sanonut. Kolumbia-suunnitelma esitetään keinona, jolla torjutaan huumetuotantoa ja -kauppaa, mutta sen jälkeen kun huumeiden hävittäminen ja viljelmien ruiskuttaminen aloitettiin kuusi vuotta sitten, varsinaiset kokaiiniviljelmät ovat miltei kolminkertaistuneet, mikä osoittaa sen, että tämä ei ole tehokas keino. Se ei toimi ja aiheuttaa lisäksi ekologista tuhoa.
Siitä saakka, kun huumeiden vastainen taistelu 1980-luvulla aloitettiin, väkivaltaisuudet ovat Kolumbiassa kauhistuttavasti lisääntyneet. Puolisotilaalliset joukot ovat tehneet 7580 prosenttia surmateoista suurten viljelijöiden ja öljy-yhtiöiden suojelemiseksi. Kolumbian hallitus teeskentelee yrittävänsä taistella puolisotilaallisten joukkojen toimintaa vastaan, mutta todellisuudessa se sulkee silmänsä toiminnalta. Hallitus tietää varsin hyvin, että puolisotilaallisten joukkojen ja aseistautuneiden joukkojen välillä on selkeitä yhteyksiä. Jos sotilasvarusteita lisätään Kolumbia-suunnitelman ehdotusten mukaisesti, ne päätyvät ilman muuta puolisotilaallisten joukkojen käsiin. Ne lisäävät verilöylyjä, ne lisäävät katoamisia ja ne lisäävät tavallisia syyttömiä ihmisiä vastaan tehtyjä rikkomuksia. Mikä tahansa suunnitelma, johon liittyy sotilaallinen tekijä, ei ole ratkaisu Kolumbiaa varten. Se vain pahentaa tilannetta. Monet jäsenvaltiot pitävät sotilaallista osatekijää suurena ongelmana, ja on hyvin kyynistä sanoa, että me haluamme auttaa yhteiskunnallisella tasolla, vaikka tämä on selvästi sotilaallinen suunnitelma.

Di Lello Finuoli
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni alkaa vihdoin ymmärtää, että Kolumbian kohtalokkaan tilanteen taustalla on vaikeita sosiaalisia ongelmia, erityisesti ongelma, joka liittyy vaurauden ja maa-alueiden tasapuoliseen uudelleenjakoon harvojen sellaisten kesken, joilla on kaikki ja sellaisten, joilla ei ole mitään.
Clintonin ja Pastranan "Kolumbia-suunnitelmalla", johon kuuluu sotilaallisten rakenteiden vahvistaminen huumekaupan torjumiseksi, on taipumusta suojella sosiaalista epätasapainoa, ja samoin tekevät puolisotilaalliset joukot, jotka ovat Pastranan armeijan ja huumekauppiaiden uskollisia liittolaisia. Ei olekaan sattuma, että Carlos Castaño on hallituksen ystävä ja huumekauppiaiden ja puolisotilaallisten joukkojen päällikkö. Eikä ole sattuma, että samaan aikaan, kun puolisotilaalliset joukot tappavat talonpoikia sekä politiikan ja demokratian edustajia, huumekauppa verukkeenaan amerikkalaiset ruiskuttavat pienlentokoneista aineita, jotka tuhoavat sadon ja pakottavat talonpojat jättämään kylänsä. Jos Euroopan unioni todella uskoo siihen, mitä se on kirjoittanut perustamissopimuksiinsa ja uuteen peruskirjaan oikeudenmukaisuudesta ja ihmisoikeuksista, sen pitää tukea Kolumbian kansan sosiaalisia vaatimuksia ja vastustaa "Kolumbia-suunnitelmaa", joka on sodan eikä rauhan suunnitelma.
Arvoisat Euroopan unionin edustajat, jos Kolumbiassa ei konkreettisesti jaeta maa-alueita uudelleen, Euroopan unionin avustuksetkin päätyvät huumekauppiaiden, maanomistajien ja monikansallisten yritysten taskuihin. Tämän vaikean ongelman taustalla on maa-alueiden uudelleenjako ja sosiaalisen oikeudenmukaisuuden tasapuolisuus.

Ghilardotti
Arvoisa puhemies, monien niiden kollegojen tavoin, jotka ovat jo pitäneet puheenvuoronsa esittääkseen kantansa "Kolumbia-suunnitelmasta", eli yhdysvaltalaisesta sotilaallisesta suunnitelmasta, minäkin haluan vahvistaa, että Euroopan unionin toiminnan pitää olla itsenäistä ja riippumatonta, siinä pitää noudattaa omaa ei-sotilaallista strategiaa, sen kautta pitää edistää ihmisoikeuksien, humanitaarisen oikeuden ja perusoikeuksien kunnioittamista ja varmistaa tuo kunnioittaminen sen lisäksi, että sen pitää ennen kaikkea omasta puolestaan parantaa paikallisten asukkaiden elinoloja.
Viime kuukausien aikana olemme useampaan kertaan laatineet joukon päätöslauselmia ihmisoikeuksista Kolumbiassa, päätöslauselmia, jotka on tässä istuntosalissa hyväksytty. Niinpä haluan käyttää tätä keskustelua hyväkseni ja esittää vielä yhden tuomion:15. syyskuuta 2000 lähtien kolme Italian kansalaista, jotka toimivat teollisia leipomokoneita valmistavan yrityksen teknikkoina, ovat olleet kansallisen vapausarmeijan käsissä; yhdessä näiden Italian kansalaisten kanssa on kolme muuta eurooppalaista, ja heidän lisäkseen yli tuhat kolumbialaista. He ovat siis olleet vangittuina neljä kuukautta, eikä siinä vielä kaikki: heihin on mahdoton saada yhteyttä. Italian viranomaiset tekevät kaikkensa, mutta Kolumbian hallituskin suhtautuu hieman pidättyväisesti perusteellisten neuvottelujen käymiseen vapausarmeijan kanssa ratkaisun saavuttamiseksi.
Minusta meidän pitäisi asettaa nyt ihmisoikeudet etusijalle, ja näin ollen haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja pyytää parlamentin puhemiestä lähettämään kirjeen Kolumbian viranomaisille, jotta ihmisoikeuksia kunnioitettaisiin ja jotta hallitus panisi toimeksi, koska se on ilmoittanut käyvänsä neuvotteluja vapausarmeijan ja muiden joukkojen kanssa, ja syynä tähän on se, että mikäli sopimukseen päästään, sopimuksen myötä pitää ehdottomasti vapauttaa kaikki eurooppalaiset ja kolumbialaiset, joilta eurooppalaiset ja ei-eurooppalaiset on riistetty heidän vapautensa ja jotka ovat sotilaiden armoilla.

Puhemies
Jäsen Ghilardotti, puhemiehistö merkitsee pöytäkirjaan ehdotuksenne kirjeen lähettämisestä Euroopan parlamentin puhemiehelle ja ilmoittaa pyyntönne hänelle.

Knörr Borràs
Arvoisa puhemies, europarlamentaarikkona, puolueeni Eusko Alkartasunan pääsihteerinä ja sen Baskimaassa tärkeänä pitämien arvojen edustajana haluan tukea Kolumbian rauhanprosessia, mutta en millaista rauhanprosessia tahansa. Niin kuin Kolumbian auttamiseen eniten paneutuneet eurooppalaiset kansalaisjärjestöt sanovat, sen pitää perustua ihmisoikeuksien kunnioittamiseen, aidosti kestävän kehityksen etsimiseen sekä tuohon valtioon ja koko alueelle kehkeytyvään sosiaaliseen oikeudenmukaisuuteen. Kolumbia-suunnitelman kaltaisten kyhäelmien tukeminen ei ratkaise selkkauksia, koska se ei pureudu selkkausten alkusyihin. Sitä paitsi suunnitelmasta seuraisi se ristiriita, että joutuisimme käyttämään varoja sen vaikutusten lieventämiseen.
Sen lisäksi, että olen syvästi tyytymätön Kolumbia-suunnitelman tapaisiin suunnitelmiin, minun on sanottava, että on täysin ristiriitaista, että sellaiset puolueet kuten Espanjan kansanpuolue ja Espanjan työväenpuolue ovat tulleet tänne tänään terrorisminvastaisena rintamana. Niiden navat ovat selkkausten ratkaisuista neuvoteltaessa kentän vastakkaisilla puolilla ja nyt ne puolustavat vastakkaisia teesejä, kun kyse on Atlantin toisesta puolesta.
Espanjalaisiin naapureihimme, tai ainakin näihin, jotka haluavat ratkaisuja aikaan Kolumbiassa, mutta kieltäytyvät niistä Euroopan maaperällä, olisi epäilemättä sovellettava sananpartta "älä tee niin kuin minä teen, tee niin kuin minä sanon".

Scheele
Arvoisa puhemies, täysistunnon tämäniltainen keskustelu antaa saman kuvan kuin saimme jo viime syyskuussa kehitysyhteistyövaliokunnan kuulemisessa. Olemme erittäin yksimielisiä siitä, että Kolumbia-suunnitelma ja nämä erittäin voimakkaasti sotilaalliset osatekijät muodostavat uhan aloitetuille rauhanneuvotteluille ja laajentavat konfliktia Kolumbiassa yli 30 vuoden kansalaissodan jälkeen, yli 300 000 kuolonuhrin jälkeen ja sen jälkeen kun presidentti Pastranan valtaannousu synnytti toiveen siitä, että vuoropuhelu voisi alkaa ja maan ongelmat, konflikti, saataisiin ratkaistua.
Tänään todettiin moneen kertaan, että maailman huumeongelmaa on ryhdyttävä ratkaisemaan sen syistä käsin. Olen tietysti yhtä mieltä siitä, mutta Kolumbiankin konfliktia on ryhdyttävä ratkaisemaan sen syistä käsin, eikä Euroopalla ole varaa tehdä samaa virhettä kuin Yhdysvallat teki, nimittäin uskoa, että huumekauppa on syynä kasvavaan väkivaltaan ja konflikteihin, ja sulkea samalla silmiä Kolumbian epäoikeudenmukaiselta sosiaaliselta ja vaikealta poliittiselta järjestelmältä.
Arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston edustaja, parlamentti kehotti viime syyskuussa unionia laatimaan itsenäisen strategian huumeiden torjuntaan. Kuukausi sen jälkeen, lokakuussa, neuvosto ilmoitti, että unioni tukee rauhanponnisteluja ja haluaa seurata neuvotteluja. Teidän tämänpäiväinen puheenne kuulosti erittäin lupaavalta. Minusta unionin on edettävä siihen suuntaan. On ilveilyä uskoa, että Kolumbian konflikti voidaan ratkaista käyttämällä sotilaallisia keinoja huumekaupan torjumiseen, mutta unohtaa samanaikaisesti maan sosiaaliset ja poliittiset ongelmat, ja samalla se on niiden pettämistä, jotka ovat jo liian kauan odottaneet rauhaa ja vakautta maahansa!

Kreissl-Dörfler
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kuinka usein olemme jo tuominneet murhaamisen ja sodan Kolumbiassa? Kuinka usein olemme laatineet päätöslauselmia? Siksi olenkin erittäin iloinen kuullessani tänään näin selkeitä neuvoston ja komission selvityksiä! Sen, joka uskoo tämän Kolumbia-suunnitelman jonka Yhdysvallat laati Pastranan kanssa, jäsen Salafranca Sánchez-Neyra olevan askel rauhan suuntaan, sen pitäisi miettiä vielä uudelleen sitä, että Kolumbia-suunnitelma kärjistää sotaa, että se siirtää sotilaalliset yhteenotot naapurialueille, toisiin valtioihin. En ole huomannut Brasilian presidentti Cardoson hyväksyneen tätä suunnitelmaa tai ilahtuneen siitä.
Euroopan unionin tehtävänä on oltava rauhanprosessin tukeminen ja edistäminen, mutta myös Kolumbian hallituksen taivuttaminen siihen, että siellä otetaan käyttöön oikeusvaltio, sillä sitä ei ole! Ei ole todellista vallanjakoa, on vain korruptiota, sitä siellä on, sen me tiedämme, eikä ole Euroopan unionin tehtävä ja tästä lausunnosta olen teille erittäin kiitollinen pahentaa tilannetta, vaan vetää positiivista ja sitoutunutta roolia tässä rauhanprosessissa. Sekin on meidän tehtävämme!

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, henkilökohtaisten viittausten takia haluaisin työjärjestyksen 122 artiklan perusteella vastata jäsen Kreissl-Dörflerin ja jäsen Howittin esittämiin huomautuksiin.
Olen mielestäni puhunut täysin selkeästi, vaikka olen henkilö, joka näkee aina vaivaa esittääkseen ajatuksensa mahdollisimman oikein ja suhtautuakseen aina mahdollisimman kunnioittavasti kollegoihinsa, minkä lisäksi yritän aina olla tekemättä henkilökohtaisia viittauksia. Hyvä jäsen Kreissl-Dörfler, haluaisin teidän kertovan pyydän että teette sen missä kohden puheenvuoroani kannatin Kolumbia-suunnitelman sotilaallista ulottuvuutta. En tehnyt sitä missään vaiheessa, ja haluan sanoa hyvin selkeästi, että tuomitsen tämän suunnitelman sotilaallisen ulottuvuuden, aivan kuten jäsen Ferrer kertoi poliittisen ryhmäni tekevän.
Jäsen Howittille haluan sanoa, että pysyn täysin kannassani ja lausumassani, jonka mukaan presidentti Pastrana on toiminut hyvässä uskossa. Jos te olette sitä mieltä, että hän on toiminut pahassa tarkoituksessa, olisitte voinut ilmaista sen selkeästi tässä parlamentin täysistunnossa käyttämässänne puheenvuorossa.

Nielson
. (EN) Minun tarvitsee vastata vain muutamaan puheeseen. Jäsen Howittille sanoisin puolen vuoden takaisesta lehdistölausunnosta, että komission kanta on se, jonka minä tänään esitin. Meillä on oma suunnitelmamme. Meillä on oma filosofiamme, ja me aiomme tehdä yhteistyötä kaikilla yhteiskunnallisilla tasoilla Kolumbiassa rauhaa edistävän roolin lujittamiseksi. Meidän ei tarvitse olla yhteydessä Kolumbia-suunnitelmaan. Meidän tekemisemme ei ole minkäänlainen osa suunnitelmassa.
Jäsen Sauquillolle haluaisin selventää, mitä suunnittelu ohjeena merkitsee, ja miten me toivomme komissiolta tulevia 105:tä miljoonaa euroa voitavan käyttää: 40 miljoonaa euroa sosiaaliseen ja taloudelliseen kehitykseen sekä köyhyyden torjumiseen. Tämä pitää sisällään hajautettuja aloitteita terveyden, koulutuksen, maatalous- ja perinnetuotannon sekä rannikkokalastuksen aloilla. 30 miljoonaa euroa käytetään vaihtoehtoiseen kehitykseen, 25 miljoonaa euroa hallinnolliseen ja oikeudelliseen uudistukseen sekä 10 miljoonaa euroa toimiin, joilla tuetaan ihmisoikeuksien edistämistä ja puolustamista.
Tämän lisäksi me otamme ennakolta huomioon noin 10 miljoonan euron vuosittaisen määrän, josta osan odotamme menevän ECHO-toimintaan. Mainitsin syrjäytetyt ihmiset, joiden määrä kasvaa jatkuvasti, joten olemme omaksuneet selkeän sitoumuksen jatkaa siellä ECHO-toimintaa. Kansalaisjärjestöjen kohdalla oletamme ylläpitävämme saman tason kuin viime vuosina. Tässä taso on ollut 2,4 miljoonaa euroa; summa voisi olla hieman enemmän tai hieman vähemmän. Harjoitamme toimintaa, johon osoitettujen varojen määrä on viime vuosina noussut 1,3 miljoonaan ja joka kohdistuu ympäristön ja trooppisten metsien suojeluohjelmiin.
Monet näistä toiminnoista toteutetaan yhteistyössä lukuisten kansalaisjärjestöjen kanssa tai niiden kautta. Meille on olennaisen tärkeää toteuttaa tämä, mikäli mahdollista, yhdessä Kolumbian kansalaisjärjestöjen kanssa, ja aion kehottaa eurooppalaisia kansalaisjärjestöjä etsimään näiden tehtävien yhteydessä kumppaneita Kolumbiasta, kuten muissakin tapauksissa, ja luomaan uusia kumppanuuksia. Tämä näet vahvistaa viestiä, jonka yritämme välittää. Jotkin muut toiminnot kannustavat hallitusta toimimaan niin kuin meidän mielestämme on oikein: keskittymään enemmän köyhyyteen ja suhtautumaan vakavammin näiden konfliktien sosiaalisiin näkökohtiin. Tässä Kolumbian hallitus on se kumppani, jota tarvitsemme pyrkimyksissämme luoda maahan rauhanomaista kehitystä.
Kyse ei ole siitä, käytämmekö toimintamme apuna kansalaisjärjestöjä vai emmekö. Tämä riippuu tapauskohtaisesti hyvin pitkälti aiheesta ja toiminnasta. Mutta rauhanomaisen kansalaisyhteiskunnan muuttamiseen ja vahvistamiseen, mikä on osa ratkaisua ja osatekijä ratkaisussa, voidaan kannustaa ainoastaan kansalaisjärjestöjen vahvemman osallistumisen avulla.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Poul Nielson.
Ilmoitan saaneeni seuraavat työjärjestyksen 40 artiklan 5 kohdan mukaisesti tehdyt päätöslauselmaehdotukset:
Mirandan laatima kehitys- ja yhteistyövaliokunnan ehdotus (B5-0087/2001) Kolumbian rauhan, vaurauden ja vahvistamisen suunnitelmasta,
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyran ja Concepció Ferrerin laatima PPE-DE-ryhmän ehdotus (B5-0088/2001) Kolumbian rauhan, vaurauden ja vahvistamisen suunnitelmasta.

Miranda
Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää kahta selvitystä. Ensiksi selvitystä siitä, onko sääntöjen mukaista ja normaalia esittää valiokunnan laatimalle päätöslauselmaehdotukselle vaihtoehtoinen päätöslauselmaehdotus? Tämän kysymyksen haluaisin saada selvitetyksi. Toiseksi haluan kysyä, pidetäänkö tämä toinen päätöslauselmaehdotus voimassa vai peruttiinko se? Haluaisin saada tästä asiasta selkeän tiedon.

Puhemies
Jäsen Miranda, edustajainhuoneemme oikeuskäytännön mukaan - sallittakoon tämä ilmaus - on mahdollista tehdä valiokunnan ehdotuksille vaihtoehtoisia ehdotuksia, käytännössämme tai tavoissamme ei ole mitään, mikä kieltäisi sen, ja poliittisten ryhmien aloiteoikeudethan ovat koskemattomat; toisaalta en pysty vastaamaan toiseen kysymykseenne juuri nyt, mutta puhemiehistöltä saamani tiedon mukaan mitään aloitteita ei ole peruttu.

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, vastatakseni jäsen Mirandan esittämään kysymykseen haluaisin sanoa, että poliittinen ryhmäni harkitsee todellakin tuon ehdotuksen peruuttamista voidakseen yhtyä kehitysvaliokunnan tarkistettuun ehdotukseen.

Puhemies
Paljon kiitoksia selvityksestä, jäsen Salafranca.

Howitt
Arvoisa puhemies, sanon tämän aivan julkisesti: minun käsitykseni mukaan sen jälkeen, kun PSE:n ja PPE:n välillä on käyty perusteellinen neuvotteluprosessi, PPE vetää päätöslauselmansa pois. Jos siihen on minkäänlaista mahdollisuutta, parlamentille pitää tiedottaa asiasta hyvissä ajoin ennen huomista.
Toiseksi, ollakseni täysin selkeä haluan sanoa, että aikomukseni ei ole mitenkään pitkittää tätä keskustelua en missään vaiheessa vihjannut, että jäsen Salafranca syytti presidentti Pastranan toimineen pahassa tarkoituksessa. Mutta hänen yrittäessään vaientaa Kolumbian hallitukseen kohdistettua kritiikkiä uskon hänen luulevan, että meidän mielestämme presidentti Pastrana toimii pahassa tarkoituksessa. Emme väitä tällaista. Hän toimii hyvässä uskossa, mutta hallitus ei ole hoitanut osaansa.

Puhemies
Jäsen Howitt, en avaa enää keskustelua tästä kysymyksestä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
(Istunto keskeytettiin klo 20.45 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Rautatiekuljetukset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Jarzembowskin laatima Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0013/2001) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi yhteisön rautateiden kehittämisestä annetun neuvoston direktiivin 91/440/ETY muuttamisesta (C5-0643/2000 - 1998/0265(COD)),
Swobodan laatima Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0014/2001) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi rautatieyritysten toimiluvista annetun direktiivin 95/18/EY muuttamisesta (C5-0644/2000 - 1998/0266(COD)) ja sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta (C5-0645/2000 - 1998/0267(COD)).

Jarzembowski
. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät hajallaan olevat kollegat, puheenjohtajavaltio Ranskan ja Euroopan parlamentin edustajien välisten sitkeiden mutta reilujen neuvottelujen jälkeen me parlamentti onnistuimme lopulta 22. marraskuuta illalla selvästi viemään eteenpäin sovittelumenettelyä, joka koski kolmea perustavaa rautateiden vapauttamiseen liittyvää direktiiviä rautateiden kehittämistä, rautatieyritysten toimilupia sekä rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuksia , nimittäin edistämään rautatiealan kehittämistä edelleen.
Kokoan edistyksen kolmeen kohtaan, ja tervehdin teitä, arvoisa komission varapuheenjohtaja. Saimme neuvoston suostumaan kolmeen kohtaan.
Ensinnäkin: kansainväliselle rahtiliikenteelle on annettava vapaa pääsy kaikkien jäsenvaltioiden koko liikenneverkkoon, ja viimeistään vuonna 2008. Näin ollen kaikkien jäsenvaltioiden on tuolloin avattava uuden niin sanotun Euroopan laajuisen rautateiden rahtiliikenteen verkon reittien lisäksi koko verkkonsa muiden EU-valtioiden rautatieyrityksille.
Toiseksi: poistimme poikkeuslausekkeen, joka olisi sallinut jäsenvaltioiden mikä oli alun perin Itävallan esitys poiketa EU:n tiukoista rautatieliikenteen sääntelijää koskevista määräyksistä. Sen ansiosta saatiin mielestäni aikaan, että rautatieyritysten toimiluvista ja ratojen käytöstä ja käyttömaksuista eivät päätä jäsenvaltioiden kansalliset rautatieyritykset tai niihin liittyvät elimet vaan todella riippumattomat elimet. Kaksi tärkeintä tekijää ovat siis: kaikkien verkkojen avaaminen kansainväliselle liikenteelle ja riippumattoman sääntelyviranomaisen perustaminen jokaiseen jäsenvaltioon reilun kilpailun takaamiseksi.
Jos saan sanoa heti pari sanaa kollegani mietinnöstä: kolmas tärkeä asia, joka mielestäni saavutettiin, on se, että uusi määräys antaa meille pitkän aikavälin tavoitteeksi sen, että rautateiden infrastruktuurin käyttökustannukset maksatetaan käyttäjillä. Sen ansiosta käyttömaksuja voidaan korottaa pitkällä aikavälillä kustannusten kattamiseksi, jotta verkkojen rakentamisen, ylläpidon ja parantamisen maksavat pitkällä aikavälillä käyttäjät eivätkä veronmaksajat. Me tarvitsemme nimittäin mielestäni pitkällä aikavälillä edelleen verkon ja hallinnon erottamista. Käyttäjien on kuitenkin joka tapauksessa ylläpidettävä verkkoa. Siksi käyttömaksujen on katettava pitkällä aikavälillä kustannukset.
Mielestäni rikomme jo näillä kolmella tärkeällä askeleella jäsenvaltioiden jähmettyneet rautatieliikennerakenteet ja mahdollistamme rautatieyritysten kilpailun uudet mahdollisuudet. Euroopan parlamentti on ponnistellut sen puolesta komission kanssa. Aluksi komissio ei ollut kovin innostunut asiasta, mutta lopussa se ponnisteli kanssamme vapauttamisen puolesta, ja siksi esitän komission varapuhemiehelle erityisen kiitokseni yhteistyöstä sovittelumenettelyssä.
Mielestäni Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio luovat näin edellytykset houkuttelevalle rautatiealalle, joka tarjoaa tulevaisuudessa laajoja asiakkaiden toiveiden mukaisia kansainvälisiä rahtiliikennepalveluja. Mehän haluamme uudistaa rautatiealaa kilpailun avulla niin, että tavaraliikennettä siirtyy maanteiltä kiskoille, koska ympäristönsuojelusyistä on erittäin tärkeää saada pitkillä matkoilla tavarat maanteiltä kiskoille.
Sallikaa minun esittää välihuomautus: sovittelumenettelyn kulku todisti taas sen merkityksen, joka vasta Amsterdamin sopimuksella liikennealalle saadulla yhteispäätösmenettelyllä on. Yksinomaan yhteispäätösmenettelyn ansiosta onnistuimme murtamaan neuvoston kannan. Muistelkaapa: puheenjohtajavaltio Ranska uskoi, että neuvottelut päättyisivät neuvoston yhteisen kannan ensimmäisen käsittelyn jälkeen, jolloin meidän olisi pitänyt hyväksyä se. Mutta me onnistuimme etenemään reilussa sovittelumenettelyssä ja toteuttamaan sisämarkkinat ainakin kansainvälisessä rahtiliikenteessä viimeistään vuonna 2008.
Sallikaa minun tehdä lyhyt katsaus tulevaan. Pelkkien lakien, direktiivien ja asetusten säätäminen ei aina riitä, eikä riitä niiden saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöäkään. Ryhmäni vaatii nykyisiä rautatieyrityksiä ja näen, että yksi on edustettuna lehtereillä, mistä olen kiitollinen ryhtymään toimiin jo nyt, jotta ne toteuttavat uusia määräyksiä vuonna 2003, kun unionin lainsäädäntö, josta nyt päätämme, on pantava täytäntöön. Esimerkiksi Saksan Bundesbahnin on todella käytettävä esimerkiksi Alankomaiden Bundesbahnin tai muiden rautatieyritysten kanssa mahdollisuutta kansainvälisen rahtiliikenteen toteuttamiseen. Luulen, että perinteisten rautatieyritysten on nyt todella toteutettava markkinoiden avaaminen, jonka me olemme saaneet aikaan.
Mikäli perinteiset rautatieyritykset eivät kuitenkaan käytä hyväkseen uusia mahdollisuuksia vapauttamiseen, monet teollisuusyritykset harkitsevat siirtymistä suoraan pienten rautatieyritysten asiakkaiksi ja unionin lainsäädännön hyödyntämistä. Niillä on oikeus siihen. Saksassa on 180 hyväksyttyä rautatieyritystä, ja niiden hyväksyntä on voimassa missä tahansa ne haluavat toimia, vaikka ne olisivat tähän asti olleet vain alueellisia. Siksi meidän pitäisi kehottaa kaikkia osallisia, rautatieyrityksiä ja taloutta, ryhtymään jo toimiin, hyödyntämään kilpailua tavaroiden siirtämiseksi maanteiltä rautateille!

Swoboda
. (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, synnytys oli tosiaan vaikea, mutta lopulta se oli kuitenkin onnistunut. Tässäkin synnytyksessä oli kaikkien muiden tapaan mukana kätilöitä. Usein esiintyy myös synnytyksen häiritsijöitä, mutta tässä tapauksessa haluaisin mainita vain kätilöt ja muut avustajat, ennen kaikkea komission jäsen de Palacion, joka auttoi meitä liikenneasioista vastaavana komission jäsenenä suuresti pääsemään hyvään ratkaisuun. Haluan korostaa erityisesti sitä ja antaa siitä tunnustusta, koska hän teki erinomaista työtä!
Myös Ranskan liikenneministeri, joka pyrki aluksi kenties hieman säikyttelemään meitä, mikä ei onnistunut, sopi sitten lopulta kanssamme erittäin hyvästä kompromissista. Haluaisin kiittää ennen kaikkea myös varapuhemies Imbeniä, joka johti parlamentin valtuuskuntaa harkitsevasti ja erittäin tarkasti, sekä valiokuntamme puheenjohtajaa, jäsen Hatzidakisia, joka tuki meitä myös neuvoin ja teoin ja tukemalla esittelijää.
Mainitsen myös sen, että synnytys oli vaikea, koska se kesti niin pitkään, pitempään kuin olisi tarvinnut. Koska jatkuvasti huhutaan, että parlamentti on niin hidas ja viivyttelee ja että tarvitsisimme nopeutettuja (fast track-) menettelyjä ja muita menettelyjä, haluaisin viitata siihen, että parlamentin ensimmäinen käsittely oli 10. maaliskuuta 1999, mutta että saimme neuvoston yhteisen kannan vasta 13. huhtikuuta, siis yli vuotta myöhemmin, huolimatta kollega Jarzembowskin ja minun kiiruhtamisyrityksistä. Laadimme sitten taas nopeasti yhteisen kannan 5. heinäkuuta ja päätimme vielä 5. heinäkuuta tarkistuksesta. Sen jälkeen neuvostolta kesti taas suhteellisen kauan määritellä oma kantansa.
Haluaisin todeta: parlamentti toimii tarpeen vaatiessa nopeasti, erityisesti myös hyvän yhteistyön ansiosta, jota tein kollega Jarzembowskin kanssa. Neuvostolla on aina suuria vaikeuksia määritellä oma yhteinen kantansa.
Mitä tämä rautatiepaketti sitten sisältää? Mielestäni nämä ovat erittäin tärkeitä toimia, nimittäin ne toimet, joista annetaan määräyksiä, mutta myös niihin liittyvä tulevaisuus on tärkeä. Ensinnäkin se sisältää sen, mitä kutsuisin mittatilaustyönä vapauttamiseksi, siis vapauttamisen, joka ei tapahdu suoraan tavoitteeseen, ei etene pitemmälle kuin järkevien asiantuntijoiden mielestä kannattaa edetä, vaan joka on suunnattu oikein. Hyvä kollega Jarzembowski ja muutamat muut, yhtä hyvin olisin voinut kuvitella edettävän hieman pitemmällekin. Rohkeampiakin olisi voitu olla. Johtuneeko siitä, että nämä ovat ensimmäisiä toimia, ja ne pitäisi myös toteuttaa, mutta minäkin olen sitä mieltä, että tekstissä mainitut asiat voidaan, pitäisi, olisi jopa pakko toteuttaa jo sovittua aikaisemmin, mikä on minusta vähimmäisvaatimus.
Toiseksi kustannusrakenteesta. On totta, että sanoimme yhtäältä, että lyhyellä aikavälillä noudatimme siinä komission esimerkkiä voidaan vaatia vain rajakustannuksia, siis sitä, mitä yksi lisäjuna maksaa tietyllä rataosuudella. Pitkällä aikavälillä tavoitteena pitää kuitenkin olla täydellinen kustannusvastaavuus. Se tarkoittaa kuitenkin sitä, että kustannusvastaavuus on saatava aikaan rautateiden lisäksi myös maanteillä. Siksi on otettava huomioon myös ympäristökustannukset, jotka vaikka jäsen Jarzembowski ei ole vielä aivan vakuuttunut siitä, mutta puoliksi sentään ovat maanteillä varmasti selvästi korkeammat kuin rautateillä.
Kolmanneksi: emme poistaneet yksittäisille jäsenvaltioille myönnettäviä kansallisia poikkeuksia. Se harmittaa, mutta kestämme sen. Uskon, että ajan myötä ne katoavat. Onnistuin myös, ja kiitän saamastani tuesta, saamaan läpi tai palauttamaan erään periaatteen, nimittäin sen, että julkiset palvelut voivat rajoitetusti ja hyvin perustein olla etusijalla, ei tietenkään estäen liikenteen tärkeintä osaa, nimittäin kauppaa, tavaraliikennettä, nimittäin siltä osin tärkeintä osaa, että erityisesti sen haluamme pois maanteiltä rautateille. Saimme myös rautatieyritysten infrastruktuurin käyttöä koskevien puitesopimusten keston sellaiseksi, että rautatieyritysten investoinnit todella kannattavat ja toteutetaan.
Kaiken kaikkiaan tämä on hyvä paketti, joka sisältää hyviä määräyksiä. Voisi sanoa, että sittenhän me menemme huomenna äänestysten jälkeen kotiin tyytyväisinä. Kaikki ovat tehneet tehtävänsä. Se ei ole kuitenkaan totta. Kaksi asiaa on erittäin tärkeitä: ensinnäkin, komission jäsen de Palacio auttoi meitä ilmoittamalla aivan selvästi, että komissio ehdottaa muitakin toimia. Kuten sanottu, toivon myös, että ne ovat mittatilaustyönä tehtyjä ja suunnattu oikein, mutta se on tärkeää.
Toinen kohta, joka on myös erittäin tärkeä: mainitsin jo, että meidän on edettävä vaiheittain järjestelmään, johon sisällytetään ulkoiset kustannukset, mikä tarkoittaa sitä, että ne on otettava huomioon sekä maanteillä että rautateillä. Silloin katoaa myös osa vääristymästä, joka on edelleen olemassa, nimittäin rautateiden epäreilusta kohtelusta maanteihin verrattuna. Suuria muutoksia ei saada aikaan hetkessä. Tavarankuljettajien ei siis tarvitse olla peloissaan. Rautateille on kuitenkin myös vähitellen tehtävä oikeutta ja annettava välillistä tukea, mikä tarkoittaa oikeastaan vain tasapuolisten olojen luomista.
Myös työlainsäädäntö ja työajat ovat tärkeitä. Niissäkin on epäreiluutta. Komission jäsen lupasi ja neuvosto päätti jo periaatteessa auttaa meitä, jotta taksojen ja hintojen epäreilu alittaminen Euroopan unionin jäsenvaltioissa lakkaa erityisen usein sitä harrastaa Willi Betz -niminen yritys , jotta saadaan aikaan tasapuolinen järjestelmä myös työlainsäädännössä ja työajoissa, sillä rautatiet ovat siinäkin huonommassa asemassa maantieliikenteen lainmukaisiin, mutta ennen kaikkea myös todellisiin oloihin verrattuna.
Rautateihin on luonnollisesti investoitava. Ei riitä, että sanotaan, selvä, nyt meillä on hieno järjestelmä, mutta silti kukaan ei investoi. Investoinnit ovat välttämättömiä. Sanon tämän erityisesti siksi, että laajentuminen on edessä. Mikäli laajentuminen johtaa siihen, että saamme maanteillemme valtavasti lisää raskasta liikennettä, sitä vastustetaan. Mikäli laajentuminen johtaa siihen, että tasapuolinen ja siksi myös ympäristöystävällinen liikenne lisääntyy hieman, se hyväksytäänkin paremmin. Näin ymmärrän rautatiepakettimme, jonka tänään esittelemme että ympäristöystävällinen liikenne lisääntyy hieman ja samalla myös liikennejärjestelmän oikeudenmukaisuus!

Hatzidakis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, muistan, että vuodesta 1994 lähtien, jolloin minut valittiin Euroopan parlamenttiin, on käyty keskustelua Euroopan rautateiden vakavista ongelmista, ja kuvittelisin, että näitä keskusteluja on käyty myös ennen valintaani.
Vaikka ongelma on ollut tiedossa jo vuosia, mielestäni tämä kompromissi, josta nyt keskustelemme, parlamentin ja neuvoston välisen sovittelun tulos, on ehkä ensimmäinen päättäväinen askel todellakin yhtenäisen rautatieliikenneverkon luomisen suuntaan sekä niin tarpeellisen vapauttamisen suuntaan - arvoisa puhemies, pidän vapauttamista tärkeänä, koska sillä tavoin tuemme myös Euroopan rautateiden kilpailukykyä. Ne ovat jo vuosikausia kuihtuneet, emmekä ole saaneet aikaan mitään todellista.
Olen myös sitä mieltä, että asian parissa työskentelevät voivat vain antaa sekä Euroopan parlamentille että tietenkin myös komissiolle niille kuuluvan tunnustuksen siitä, että ne ovat jo vuosikausia painostaneet neuvostoa muuttamaan kantaansa suuntaan, joka sen oli mielestäni pakko lopulta hyväksyä ja joka on varmasti hyödyllinen Euroopan kansalaisille, kuluttajille, rautateiden matkustajille ja niille, jotka kuljettavat tavaroita rautateitse. Muistutan, että kun Helsingissä 15 ministeriä pääsivät kompromissiin, neuvosto katsoi, että rautateiden vapauttamisen ja uuden lainsäädäntökehyksen osalta asia oli loppuun käsitelty. Mielestäni on tärkeää, että parlamentti onnistui komission avulla taivuttamaan neuvoston, ja nyt meillä on käsillämme kompromissi, joka on Helsingin kompromissia parempi.
En takerru yksityiskohtiin, koska molemmat esittelijät puhuivat niistä. He tuntevat asian erittäin hyvin, ja haluaisin onnitella heitä kompromissin tuloksista. Haluan vain muistuttaa, kuinka tärkeä on lauseke rautatieliikenteen vapauttamisen jatkamisesta, sekä korostaa, että ylimalkaan jäsenvaltioille on myönnetty vain sellaisia poikkeuksia, jotka ovat ehdottoman välttämättömiä niiden fyysisten ja maantieteellisten tekijöiden vuoksi.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin esittää toivomuksen: että neuvosto toimisi tästä lähtien avoimemmin, keskustelisi esittelijöiden kanssa varhaisessa vaiheessa, esiintyisi Euroopan parlamentin valiokunnille ei vain ja ainoastaan, jotta se vahvistaisi Euroopan parlamentin roolia vaan jotta päätöksenteko sujuisi mahdollisimman nopeasti, ja tämän nopeuden pitäisi tietenkin olla suurempi kuin 16 kilometriä tunnissa, joka on nykyinen rautateiden keskinopeus.

Izquierdo Collado
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa onnittelemalla kaikkia niitä, jotka ovat tehneet mahdolliseksi sen sopimuksen, jota käsittelemme nyt iltapäivällä, alkaen kahdesta esittelijästä, Jarzembowskista ja Swobodasta, jatkaen puheenjohtajavaltio Ranskaan ja päätyen komissioon, tarkemmin sanoen arvoisaan komission jäseneen, joka on täällä seuranamme tänään. Kaiken muun lisäksi hänen asemansa sovittelukomiteassa vaikutti merkittävästi siihen, että parlamentti tunsi, että se sai selvän voiton asiakirjan, josta keskustelemme tänään eikä hävinnyt taistelua kansainvälisestä matkustajaliikenteestä ja kansallisesta rahtiliikenteestä, vaan että se ainoastaan lykkäsi strategisesti tuota päätöstä. Siksi uskon, että voimme käsitellä aihettamme erittäin myönteisessä ja rakentavassa hengessä. Sopimus nimittäin merkitsee epäilemättä sitä, että otamme historiallisen askeleen, joka vie meitä samaan suuntaan kuin muutkin nykyiset tai lähiaikojen parlamentissa käsiteltävät tapahtumat, kuten laajentuminen, yhteisvaluutan lopullinen liikkeeseenlasku jne.
Arvoisa puhemies, tämän päätöksen seurauksena verkko tietysti avautuu. Uskon, että heti kun verkko avautuu, meidän on mahdollista hallinnoida ja järkiperäistää sitä. Ei ole syytä tuskailla tapahtumien läheisyyden tai kaukaisuuden takia, koska niiden johdonmukaisuus mahdollistaa etenemisemme. Sopimuksessa tärkeää on riippumaton viranomainen, ja nyt puhumme tietysti rautatiestä, jonka toimintaa yritämme tehostaa. Jäsen Jarzembowski sanoi tavoitteen olevan, että käyttäjät maksaisivat kustannukset. Se on todella strategisena tavoitteena, mutta nyt on edistettävä junakuljetuksia, ja siksi ei pidä pitää kiirettä. Aluksi on kannustettava rautateitse kulkevaa rahtiliikennettä, koska toistaiseksi juna on ollut käytännöllisesti katsoen kelpaamaton rahtiliikenteeseen. Meidän tavarajunamme kulkevat noin puolet hitaammin kuin yhdysvaltalaiset junat, emmekä ole vielä onnistuneet tekemään kilpailukykyistä tarjousta. Meidän on parannettava rahtiverkkoa ja yritysten on ratkaistava juniin liittyvät ongelmat ollakseen kilpailukykyisiä. Yritykset on saatava ratkaisemaan asiat siten, että ne voivat lähettää tavaransa yrityksestä kiskoille ja määränpäässä kiskoilta yritykseen.
Jos näin ei tehdä, askel ei sittenkään ole riittävä, ja me kaikki tietenkin tiedämme, että ehdotuksesta koituva hyöty ympäristölle on nettohyötyä. Siksi kaikille tämän sopimuksen aikaansaaneille on annettava mitä myönteisimmät kiitokset samoin kuin parlamentillekin sen osoittaman yksimielisyyden takia.

Pohjamo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, parlamentin ja neuvoston sovittelussa saatu kompromissi rautatieliikenteen kehittämisestä on yksi merkittävimmistä Suomen ja Ranskan puheenjohtajakausilla liikennesektorilla saavutetuista tuloksista. Ryhmäni puolesta kiitän rautatiepaketin mietintöjen valmistelijoita Jarzembowskia ja Swobodaa ja myös sovittelukomiteaa hyvästä työstä, jota voidaan pitää suorastaan läpimurtona tässä tärkeässä asiassa.
Ryhmämme tukee rautateiden kilpailukyvyn parantamista ja kilpailun vapauttamista. Parlamentin ja neuvoston sovittelussa on saatu aikaan tyydyttävä kokonaisuus, jolla rautatieliikenteen kehittäminen saadaan rivakasti liikkeelle. Rautatieliikenteen kehittäminen pysyy jatkossakin esityslistalla, sillä komissiosta on luvassa toinen rautatiepaketti, johon sisältyy kilpailun edelleen vapauttaminen ja turvallisuuselementti. Pidän rautateiden, kuten muidenkin liikennemuotojen osalta, turvallisuusnäkökohtia erityisen tärkeinä. Turvallisuutta edistävien parhaiden tekniikoiden hyödyntäminen sekä niiden levittäminen on nostettava yhdeksi painopistealueeksi.
Rautatieliikenteen kehittäminen on välttämätöntä ruuhkautuvien alueiden liikenteen ongelmien korjaamiseksi. Se helpottaa sekä maanteiden että myös lentoliikenteen ruuhkia. Samalla on huolehdittava kuitenkin myös siitä, että Euroopan laajuiset liikenneverkot ulottuvat myös harvemmin asutuille ja syrjäisille seuduille. Kuten täällä on todettu, myös ympäristönäkökohdat puoltavat voimakkaasti rautatieliikenteen kehittämistä. Jatkossa on seurattava tämän rautatiepaketin toteutumista käytännössä, ja sen kokemusten valossa kilpailua pitää edelleen vapauttaa. Erityistä huomiota on kiinnitettävä eri liikennemuotojen yhteensovittamiseen sekä kokonaisuutena toimivaan liikenneverkkoon.

Bouwman
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja arvoisat esittelijät, onnittelut teille. Työtä on tehty melkoinen määrä, ja kuten tiedätte, vihreiden ryhmä suhtautuu lämpimästi rautatieliikenteen kehittämiseen. Tämä pätee sekä julkiseen liikenteen että rahtiliikenteeseen. Lopultakin meidän on pitänyt ryhtyä toimiin rautateiden, rautatieliikennelupien ja rautatieinfrastruktuurin kehittämisen edistämiseksi muun muassa tässä tapauksessa aloittamalla vapauttaminen.
Viittaan siihen, että meillä on velvollisuus - ajatellen joitakin muita vapauttamisen muotoja muualla - pitää yhdessä edelleen silmällä erityisesti turvallisuutta ja sosiaalisia näkökohtia, jotka voivat liittyä vapauttamiseen. Me kannatamme tietyssä mielessä tehokkaita kuljetuksia, mutta kannatamme erityisesti ympäristöystävällisiä kuljetuksia. Haluan esittää yhden kriittisen reunahuomautuksen siitä, että rautateiden ympäristöedut ovat kuihtumassa pahasti maantiekuljetuksiin nähden. Tähän on yksinkertainen syy. Parlamenttimme on päättänyt hyväksyä euro 1-5-normit ja raja-arvot nopeasti uudistuvalle kuorma-autokannalle, ja meillä on nyt velvollisuus parantaa nopeassa tahdissa rautatieliikenteen päästöjen raja-arvoja ja energiatehokkuutta. Muuten ei enää ole tätä etua, josta me puhumme. Tutkimukset ovat myös riittävästi osoittaneet tämän.
Tätä taustaa vasten ajatellen vielä voidaan todeta, että - olemme esittäneet tästä kysymyksiä ja saaneet vastauksia - meidän täytyy toimia voimakkaasti tässä asiassa, ja haluaisin nyt nähdä poliittisen eleen tältä alalta. Olemme tehneet poliittisen päätöksen, mutta haluamme nyt nähdä tämän alan osoittavan, että nyt aletaan toimia täysin voimin alan edelleen kehittämisen parissa.

Meijer
Arvoisa puhemies, ryhmäni kannattaa tarpeettomien rajaesteiden poistamista rautatieliikenteestä. Ympäristön, tilankäytön, turvallisuuden ja työolojen kannalta pidämme lisäksi tärkeänä, että rautateille siirretään suuri osa rahtiliikenteestä, joka kulkee nyt vielä maanteillä. Tämä esteiden poistaminen voidaan saavuttaa parhaiten tekemällä hyviä sopimuksia Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä.
Siksi hyväksyimme neuvoston joulukuussa 1999 Suomen puheenjohtajakauden lopulla tekemät sopimukset. Nämä sopimukset loivat tilaa monikansallisille läpikulkukäytäville ja riittäville poikkeus- ja siirtymäkauden määräyksille mahdollisten haittojen poistamiseksi ajoissa. Valitettavasti parlamentin enemmistöllä oli sellainen ajatus, että tämä sopimus oli riittämätön ja että vapauttamista ja yksityistämistä on painotettava enemmän.
Tämä ajatus sopii muodikkaaseen pyrkimykseen, joka on johtanut uusliberalistiseen hyökkäykseen julkisia palveluja, julkisia yrityksiä ja järjestäytyneitä työntekijöitä vastaan erityisesti posti-, rautatie- ja energia-alalla. Nämä ovat olleet yrityksiä, joilla on mahdollisuus osoittaa, että voimme järjestää taloutemme demokraattisemmin, ympäristöystävällisemmin ja vähemmällä voitonhalulla, mutta nyt ne pakotetaan sopeutumaan voitontavoitteluun ja kilpailuun.
Vapauttamisen kannattajat pitävät rautateitä harmillisena valtion monopoleina, joissa toimii hankalia ja paljon vaativia ammattiliittoja. Kuitenkin niiden vaihtoehdot saattavat johtaa sekasortoon ja eturistiriitoihin sekä uusiin monopoleihin ilman minkäänlaista demokraattista valvontaa. Vapauttaminen voi luonnollisesti olla eduksi yksittäisille yksityisyrityksille, jotka saavat lisää vapautta ja mahdollisuuksia hankkia uusia tuloja, mutta tämä ei takaa ympäristöystävällisemmän liikennemuodon valintaa. Sitä vastoin nykyisille rautatieyhtiöille, niiden henkilöstölle ja demokraattiselle päätöksenteolle niiden tulevasta liikennepolitiikasta voi aiheutua suuria haittoja.
Siksi ryhmäni oli tässä tapauksessa samaa mieltä pikemmin neuvoston kuin tämän parlamentin enemmistön kanssa. Jos asia olisi riippunut minun ryhmästäni, tätä sovittelua ei olisi tarvittu. Siitä huolimatta olen ollut mukana tässä siltä pohjalta, että esitetyt taipumattomat kannat ovat kaikkien myönteisten tulosten tiellä ja että ei ole myöskään järkevää, jos Suomen kompromissi peruuntuu.
Vaikka äänestin parlamentin aiemmin valitsemaa suuntaa vastaan, vetosin parlamentin valtuuskunnassa 22. marraskuuta kompromissivalmiuden puolesta. Kun se saavutettiin, äänestin menettelyä kunnioittaen tyhjää, kuten ryhmäni enemmistö tekee huomenna lopullisessa äänestyksessä. Tämän sovittelun tuloksen myötä tapahtuu enemmän vapauttamista kuin pidämme tarpeellisena mutta vähemmän kuin alun perin oli uhkana. Pelkään muuten, että tämä sovittelupaketti korvataan pian Euroopan komission vielä pitemmälle menevillä vapautussuunnitelmilla, joita ryhmäni ei sitten voi hyväksyä.

Esclopé
Arvoisa puhemies, arvoisa varapuhemies, hyvät kollegat, rautateiden perusteellinen uudistaminen oli välttämätön. Se oli välttämätön ennen kaikkea, jotta muutettaisiin nykyistä suuntausta, eli maantiekuljetusten suosimista rautateitse tapahtuvan rahtiliikenteen kustannuksella. Mutta tämän - varmastikin tekosyynä käytetyn - todellisuuden ohella tässä mietinnössä esitetyt lopulliset ehdotukset eivät vastaa läheskään odotuksiamme. Täten tämän tuloksen saavuttamiseen varatut kolme, viisi tai seitsemän vuotta eivät ole ainoa tärkeä tekijä. Suurin huolenaihe on yhä joidenkin toive täydellisestä vapauttamisesta, jota emme voi hyväksyä.
Meidän täytyy pysyä valppaina, sillä rahtiliikenteen vapauttamisella on kielteisiä vaikutuksia niin maankäytön suunnittelun kuin sosiaalisen yhteenkuuluvuuden alalla erityisesti, jos tarjottava palvelu ei enää vastaa koko alueen kattavan verkon käsitettä eikä palvele väestöä.
Lisäksi matkustajaliikenteen avautuminen, jota jotkut jo havittelevat tässä samassa yhteydessä, on myöskin tärkeä, etten sanoisi ensiarvoisen tärkeä, julkisen palvelun käsitteen pysyvyyden testi. Lyhyesti sanottuna, otetaanko rautatieliikenteen vapauttamisessa, vähän samalla tavalla kuin postipalvelujen alalla, huomioon julkisen palvelun kunnioittaminen? Pelkään, ettei näin tapahdu, sillä tuolloin nousee jälleen refleksinomaisesti pintaan tuottavuuden nostaminen, ja tuottavuuden periaate sotii julkisten palvelujen periaatetta vastaan.
Hyvät kollegat, sama koskee turvallisuuden käsitettä. Infrastruktuurin täytyy tietenkin olla luotettava ja julkisyhteisön valvonnan alainen, mutta toiminta ei voi olla hallitsematonta ja äärimmäisen kilpailuhenkistä, ilman että olisi vaaraa toimintakatkoista tai vakavista onnettomuuksista, jotka tekisivät kaikki ponnistelut turhiksi.
Lopuksi ja tunnustaen, että Euroopan tasolla täytyy investoida rautatiesektorin elvyttämiseksi, seuraamme hyvin tarkasti vapauttamisen alkuvaihetta. Toivomme, että siitä laaditaan arvio ennen seuraavien vaiheiden käynnistämistä, ja pidetään mielessä, että muitakin etenemisteitä voidaan ja pitääkin tutkia.

Rack
Arvoisa puhemies, saamme kiittää rautatieläisiä lukuisista sanonnoista. Sanomme esimerkiksi "juna meni jo", kun olemme tekemässä jotain liian myöhään. Se pätee valitettavasti meidän junaamme. Rautateiden infrastruktuuria koskeva kolmen direktiiviehdotuksen paketti, jonka hyväksymme huomenna, on tarpeeton. Pitkien neuvottelujen jälkeen lopulta sovittelukomiteassa saavutettu ratkaisu saatiin aikaan oikeastaan kymmenen vuotta liian myöhään. Tilastot todistavat sen valitettavan selvästi. Rautateiden tavaraliikenne on vähentynyt valtavasti viime vuosina, ja moni asia puhuu sen puolesta, että suuntauksen kääntäminen lähitulevaisuudessa on erittäin vaikeaa.
Kun palautamme mieleen, että tavaroiden yhteismarkkinat toteutettiin vuonna 1970 ja sisämarkkinat vuodenvaihteessa 1992/1993, olemme nyt, vuonna 2001, selvästi myöhässä. Junamme kulkee ryömintäkaistaa. Euroopan laajuisen rautatieliikenteen avaaminen vuonna 2003 kuulostaa tosin vielä jossain määrin sitoutumiselta, samoin kansallisen tavaraliikenteen avaaminen vuonna 2008, mutta se on varmasti jo väärä kuva. Kun katsotaan, että Itä-Euroopan rautateiden tavaraliikenteen liittämisestä ei ole des vielä puhuttu kunnolla, olemme myöhässä senkin suhteen.
Parempiakin merkkejä on havaittavissa, niin sanotusti vihreää valoa. Myönteisiä tuloksia ei saa jättää huomiotta. Esimerkiksi riippumattomien sääntelyelinten perustaminen ainakin antaa merkkejä kilpailun lisääntymisestä, ja voi toivoa, että tarvittavat uudistukset eivät joudu sivuraiteelle. Eräitä jäsenvaltioita koskevia poikkeusmääräyksiä myönnettiin pitkän köydenvedon jälkeen pientä Luxemburgia lukuun ottamatta vain todella syrjäisille unionin jäsenvaltioille, ja rautateiden ja tavaraliikenteen parantamishanke on ainakin saatu kiskoille. Asialistalla on seuraavana yhteentoimivuus, ja nyt panostamme intermodaalisuuden lisäämiseen. Joskus Euroopan rautateitäkin käyttävät kansalaiset saavat liikkua vapaasti, eivät pelkästään maanteitä käyttävät. Toivoa ei saa kadottaa, ja siksi kiitän sydämellisesti molempia esittelijöitä ja komission jäsentä, jonka yhteistyötä täällä jo käsiteltiin ja syystä kiiteltiin.

Hedkvist Petersen
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, täällä keskustellaan siitä, ketkä ovat tämän sovittelun voittajia. Käsitykseni mukaan voittajia ovat Euroopan kansalaiset. Kun olemme onnistuneet toteuttamaan tämän sovittelun, meillä on myös mahdollisuudet luoda parempi ympäristö Eurooppaan, mistä meille kaikille on hyötyä Euroopan kansalaisina.
Pidän ympäristöä yhtenä tärkeänä syynä siihen, miksi meidän on puututtava rautateihin liittyviin kysymyksiin. Mehän tiedämme, että tiekuljetukset lisääntyvät rautatiekuljetusten kustannuksella ja että niin on tapahtunut jo pitkään. Tämän kehityksen suuntaa on käännettävä. Lisäksi on tärkeää, että onnistumme luomaan mahdollisuuksia yhdistelmäliikenteelle, jotta esimerkiksi pitkillä matkoilla voitaisiin käyttää sekä teitä että rautateitä. Yhden ongelman ovat muodostaneet myös korkeat rautateiden infrastruktuurin käyttömaksut, jotka ovat olleet tehokkaamman rautatieliikenteen este. Kyse on lisäksi rautateiden organisatorisista rakenteista. Sovittelutulos, jonka olemme nyt saavuttaneet ja jolle on syytä toivottaa menestystä, on mielestäni hyvä - vaikka joskus voidaankin olla sitä mieltä, että asiassa olisi voitu mennä pitemmälle.
Rajakustannusmaksujen osalta pidän sovittelua onnistuneena. Se antaa myös pitkän välimatkan operaattoreille mahdollisuuden kilpailuun. Tämä on tärkeää Euroopassa, jossa välimatkat ovat pitkiä. Tärkeä on myös sovittelutuloksessa mainittu sääntelyelin, jonka tarkoituksena on valvoa järjestelmää, koska on tärkeää saada luottamusta rautateitä ja löytämäämme ratkaisua kohtaan.
Tulos on siis mielestäni hyvä, ja haluan kiittää kaikkia asianosaisia. Lopuksi toivon, että me kaikki voimme huolehtia siitä, että tämä toteutuisi.

Isler Béguin
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, rautateiden Eurooppa on pantu liikkeelle. Oli jo aikakin. Oli jo korkea aika rakentaa todellinen rautateiden Eurooppa ja ennen kaikkea hankkia välineet sen toteuttamiseen. Voimme olla luottavaisia, voimme vastata kansalaisten odotuksiin ja uskoa, että kuljetusten siirtäminen maanteiltä rautateille on vihdoinkin aloitettu. Sovittelu niin sanotusta rautatiepaketista auttoi muuraamaan tämän ensimmäisen tiilen. Nyt meidän täytyy tehdä todellisia ja konkreettisia investointeja, jotta voimme saattaa rautatiet odotusten tasalle ja vakiinnuttaa niiden asema vähiten saastuttavana kulkuneuvona, jonka avulla voidaan vähentää kasvihuonekaasujen päästöjä.
Muistutan jatkuvasti tutkijoiden hälyttävistä ennusteista ilmastonmuutoksista, jotka johtuvat suurelta osin maantiekuljetuksista. Jäätikkö sulaa nopeammin kuin teräs jäähtyy rautatiekiskon valumuotissa. Vaikka voimmekin iloita Ranskan ja Italian välisessä huippukokouksessa tehdystä päätöksestä rakentaa uusi rautatie Lyonin ja Torinon välille, Euroopan unionin täytyy osoittaa vielä paljon rohkeutta infrastruktuurihankkeissaan. Välillä todellakin mietitään, olisiko parempi rakentaa uusi moottoritie vai kehittää rautatieliikennettä. Mieleeni tulee erityisesti Moselin jokilaakson kautta tapahtuva rahdin kuljetus ja niin sanottu hanke A32. Euroopan unionin täytyy ponnistella tehdäkseen junista ihmisten suosima kulkuneuvo ja tavaroiden luonnollinen, tai jopa pakollinen, kuljetusväline.

Markov
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, käsiteltävänä olevassa kompromississa hyvää on se, että kansainvälisen rahtiliikenteen esteet poistetaan lähitulevaisuudessa, mikä lisää mahdollisuuksia siirtää tavarakuljetukset maanteiltä rautateille. Tavoitteena on oltava todellisten yhtäläisten mahdollisuuksien tarjoaminen kilpailussa vertailtavissa olevat kustannustekijät yhdenmukaistamalla ja huomioon ottamalla. Kilpailua ei pidä tällöin kuitenkaan määritellä vain pelkäksi mahdollisimman pieniin kustannuksiin ja mahdollisimman suuriin voittoihin tähtäämiseksi, vaan myös pyrkimykseksi kestävyyteen, sosiaaliseen kompetenssiin, helppokäyttöisyyteen, laatuun ja palveluun. Miksi yksityisen palveluntarjoajan pitäisi suoralta kädeltä osata se paremmin kuin julkisen palveluntarjoajan? Meidän on annettava vastaus siihen, mitä me tarkoitamme yleishyödyllisillä palveluilla ja voivatko julkiset palveluntarjoajat toteuttaa ne paremmin vai huonommin kuin yksityiset yritykset.
Mielestäni samat pääsyehdot kaikille ei osoittaudu aina hyödylliseksi lähestymistavaksi. Yksityisten yritysten pitää tuottaa voittoa välttääkseen yrityksen kaatumisen. Julkiset palveluntarjoajat kestävät varojensiirtomahdollisuuksiensa ansiosta tappioita sosiaalisesti tärkeillä osa-alueilla. Voittoja ei saa yksityistää ja tappioita sosialisoida. Julkisten ja yksityisten palveluntarjoajien pitää ottaa sisämarkkinoiden palvelujen yhteydessä huomioon yhteisen hyvän edut. Siksi tarvitaan yhtenäiset toimintaedellytykset. Käytännön pitää osoittaa, tuoko Euroopan rautatieliikenteen alkava vapauttaminen parempia palveluja kuluttajille.
Sellaisista jäsenvaltioista saatu kokemus, joissa on jo laadittu vapauttamista koskevaa lainsäädäntöä, vaihtelee erittäin paljon. Saksa arvoisat Saksan Bundesbahnin edustajat, olen erittäin pahoillani on malliesimerkki siitä, kuinka ei saa menetellä. Useiden paikallisten rataosuuksien sulkeminen, rautatieasemien sulkeminen, jatkuvasti pitenevät vuorovälit, korjaamojen sulkeminen, henkilöstömäärän jyrkkä vähentäminen. Sillä ei ole mitään tekemistä kansalaisille tarjottavien palvelujen kilpailuttamisen kanssa!

Jeggle
Arvoisa komission jäsen, arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen parlamentin suuren enemmistön tapaan sitä mieltä, että saimme rautatiepaketin mietintöjä koskevassa sovittelussa aikaan hyvän alun kansainvälisen rahtiliikenteen markkinoiden vapauttamisessa. Jäsen Swobodan ja jäsen Jarzembowskin mietinnöt sisältävät oikeita määräyksiä. Rautateiden ja ratahallinnon erottaminen olivat Euroopan rautatieliikenteen vapauttamisen edellytys vaikeassa mutta lopulta onnistuneessa sovittelukomiteatyössä. Kiitos kaikille osallisille!
Kilpailulla on myönteisiä vaikutuksia kyseiseen alaan monet muut jo vapautetut alat ovat osoittaneet sen. Rahtiliikenteen hyödyt ovat ilmeisiä. Mikäli Euroopan rautatiet voivat lisätä kilpailukykyään muihin liikennemuotoihin, erityisesti maatieliikenteeseen, verrattuna, se vaikuttaa myönteisesti ympäristöönkin ja auttaa ratkaisemaan maantieliikenteen vaikeita ongelmia.
Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi kilpailu ei saa pysähtyä kansallisiin rajoihin, mikä on oikeastaan johdonmukaista. Sen on oltava yhteisön laajuista. Vain niin rautateistä tulee aito vaihtoehto. Parlamentti sai suuren voiton saavuttaessaan tämän tavoitteen, vaikkakin siirtymäkausin. Samojen määräysten on oltava voimassa niin rahti- kuin henkilöliikenteessäkin. Muiden liikennemuotojen esimerkiksi maanteiden ongelmat eivät johdu pelkästään kuorma-autoista, vaan tietysti myös henkilöliikenteestä.
Rautatiet voivat nyt voittaa takaisin kuljetusmarkkinoiden osuuksia, kun se on todellinen vaihtoehto, ja se tarkoittaa nykyään kansainvälistä, hyvää palvelua tuottavaa ja kuluttajaystävällistä vaihtoehtoa. Jos rautatiet vastaavat tähän suureen haasteeseen, se voi vain voittaa, samoin me kaikki sen mukana!

Ortuondo Larrea
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, mikäli me todella haluamme, että ympäristön tila paranee ja että rautatie vähentää Euroopan maanteiden liikakäyttöä, meidän on mielestäni saavutettava kolme tavoitetta: ensinnäkin infrastruktuurien valvojat täytyy erottaa täydellisesti toisistaan ja niiden pitää olla riippumattomia, sillä valvojien on taattava sekä infrastruktuurien että palvelujen käyttäjien ja toimijoiden hyvä toiminta; toiseksikin rautateitä on täydennettävä muilla välineillä todellisen ovelta ovelle -palvelun kehittämiseksi; kolmanneksi yhtä lailla kuin on olemassa tullimaksuttomia moottoriteitä, on oltava käyttömaksuista vapaita rautateitä. Kuljetuksen hinnoittelu tavaroiden tonnimäärän mukaan ei saa karkottaa käyttäjiä, vaan sen pitää joka tapauksessa olla rautatienkäyttöä suosivaa, mikäli haluamme todella, että nykytilanne muuttuu, maantiemme tyhjenevät ja ympäristön tila todella paranee.

Vachetta
Arvoisa puhemies, tiedämme kaikki täällä rautatieliikenteen tärkeyden ihmisten toimintojen kehittämisen, ympäristön kunnioittamisen ja alueen kestävän suunnittelun kannalta. Siksi olen sitä mieltä, ettemme saa tyytyä Euroopan parlamentin ja neuvoston välisen sovittelun tuloksiin. Tämä kompromissi jatkaa niin rahdin kuin matkustajien rautatieliikenteen avaamista markkinoille ja kilpailulle noudattaen tuottavuuden taloudellista ajattelutapaa sen sijasta, että vastattaisiin palvelun käyttäjien ja alan työntekijöiden tarpeisiin. Mietinnössä tuetaan rautatieliikenteen vapauttamishanketta ja etenkin infrastruktuurin hallinnosta vastuussa olevien riippumattomuutta valtioista. Tämän hyväksyminen saattaa heikentää rautateiden turvallisuutta. Toisinkin olisi voitu valita. Historiallisten ja kansallisten todellisuuksien eroista huolimatta ei ole mitään ylipääsemätöntä estettä rautatieliikenteen julkisien palvelujen koordinoimiselle Euroopan tasolla. Tämä on muuten juuri se, mitä rautatieläiset haluavat. Meidän täytyy suunnata kohti Euroopan laajuisten julkisten palvelujen kehittämistä yhteisen politiikan puitteissa...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Beazley
Arvoisa puhemies, jäsen Jarzembowski panee perustelussaan merkille, että meidän täytyy vahvistaa rautaliikennettä ja lisätä rautateiden tehokkuutta ja kilpailukykyä, koska sen avulla 15 vuoden aikana tapahtunut markkinaosuuden supistuminen voidaan kääntää uuteen nousuun. Hän panee merkille, että jäsenvaltiot eivät juurikaan ole edistyneet rautatieliikenteen erottamisessa infrastruktuurien hallinnosta, ja useimmat valtiot eivät ole avanneet tehokkaasti rautatiemarkkinoitaan.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa entiselle konservatiivihallitukselle voitaisiin hyvin osoittaa suurta luottamusta, koska se toteutti juuri tämän, politiikan, jota nykyinen työväenpuolueen johtama hallitus on jatkanut. Mutta viime vuoden lokakuussa sattui junaonnettomuus Hatfieldissa, Hertfordshiressa alueen itäosassa, jota edustan Euroopan parlamentissa. Neljä ihmistä sai surmansa, ja moni loukkaantui vakavasti. Onnettomuus sattui mutkassa, jossa juna matkasi 115 km/h. Näyttää siltä, että infrastruktuureista vastaavat viranomaiset olivat tietoisia kiskon murtumisesta jo marraskuussa 1999, ja asiasta tehtiin lisäraportti viime vuoden tammikuussa. Tilanteen korjaamiseksi ei ole ryhdytty minkäänlaisiin toimiin.
Britannian liikenneministeri lordi McDonald on ilmoittanut, että tapauksesta ei tehdä julkista tutkimusta. Mutta eräät Railtrackin, eli infrastruktuuriyrityksen sekä Balfour Beattyin jäsenet saavat mahdollisesti syytteen kuolemantuottamuksesta onnettomuuden seurauksena.
Nyt osoitan puheeni komission jäsenelle, joka varmasti tuntee tämän onnettomuuden yksityiskohdat, ja haluaisin korostaa, että onnettomuus ei ole Euroopan unionissa ainoa laatuaan, ja toivoisin, että hän voisi pohtia tämän onnettomuuden seurauksia. Yhdistyneessä kuningaskunnassa rautatieliikenne on ollut kaoottista, asiakkaiden luottamus rautatiejärjestelmään on romahtanut, korjaustyöt ovat aiheuttaneet suunnattomia rahoitusinvestointeja, ja Railtrack on uhannut lykätä töitä Euroopan kanaalitunnelin II vaiheen ohjelmassa, joka on tiivis osa Euroopan rautatiejärjestelmää, jota me kaikki tuemme.
Toivon hartaasti, että komission jäsen kykenee tukemaan asiasta vastaavia viranomaisia Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tämä ei ole pelkästään maan sisäinen asia. Kanaalitunnelista puhuttaessa siitä on Euroopan laajuisia seuraamuksia. On hyvinkin mahdollista, että lisätukea voidaan antaa TEN-ohjelman kautta, ja odotan innokkaasti saadakseni keskustella komission jäsenen kanssa tästä erittäin tärkeästä suuntauksesta.

De Palacio
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, ensinnäkin haluan tuoda kaikkien tai lähes kaikkien puhujien tavoin ilmi tyytyväisyyteni sovittelun lopulliseen ratkaisuun. Sanottakoon selkeästi, että tarkoituksenamme on tämän aloitteen avulla pelastaa ja nykyaikaistaa rautatie, mukauttaa se uudenlaisiin oloihin ja tehdä siitä 2000-luvun alussa uudelleen sellainen kuin se oli 1900-luvun alussa: tuohon ajankohtaan nähden luotettava, tehokas, nopea ja turvallinen kuljetusjärjestelmä, kehityksen moottori ja nimenomaan vaurauden ja alueellisen tasapainon tae.
Uskon, että otimme merkittävän askeleen siihen suuntaan viime vuonna 22. marraskuuta. Pyrimme tänään hyväksyttävien päätösten avulla parantamaan palvelun laatua. Minun on nimittäin sanottava teille, että joidenkin jäsenten sanoista huolimatta rautatien ongelmat eivät liity siihen, onko se julkinen vai yksityinen, vaikka tavallisesti se on aina julkinen. Ongelmana on se, ettei se toimi. Yritetäänpä päästä yksimielisyyteen. Jos puhuisimme toimivasta rautatieverkosta, voisimme keskustella joistakin täällä esitetyistä toimista. Ongelmana kuitenkin on, että se ei toimi nykytilanteessa, jolloin se on julkinen ja joidenkin unionin jäsenvaltioissa monopoliasemassa olevien julkisten laitosten takaama palvelu. Rautatie ei toimi nykytilanteessa, jolloin rautatieverkot ovat kansallisia, lohkottuja ja jaettuja osiin. Kyse onkin nimenomaan siitä, että rautatiealaa on muutettava, ja rohkenen sanoa, että vallankumouksellisesti.
Hyvät jäsenet, se, mitä olemme saaneet tällä keskustelulla tänään aikaan, tai se, mitä toivon meidän saavan aikaan huomenna minulla ei ole pienintäkään epäilystä siitä, että te aiotte äänestää sopimustekstin puolesta ei ole yksinomaan verkon avautuminen, vaan jonkin uuden ja erilaisen syntyminen. Me luomme 15 rinnakkaisen kansallisen tilalle Euroopan laajuisen rautatien, jota ei vielä ole olemassa. Se on vallankumouksellinen muutos. Meidän on ymmärrettävä, että juuri sitä me toteutamme parhaillaan.
Hyvät jäsenet, jotkut ovat valittaneet, että me olemme vetkutelleet enemmän tai vähemmän. Haluan kertoa teille, että se pitää paikkansa, olisimme ehkä kaikki halunneet edetä ripeämmin, mutta luulen, että tämän vähän yli vuoden aikana, jolloin minä olen ollut vastuussa vähäisessä määrin tästä asiasta, siinä on edetty päättäväisesti ja koko prosessia on nopeutettu. Lisäksi yhteispäätösmenettely on toiminut oikein hyvin ja haluan kiittää tehdystä työstä erityisesti koko parlamenttia, jäsen Imbeni ja esittelijät Swoboda ja Jarzembowski mukaan luettuina.
Haluan kuitenkin kiittää myös puheenjohtajavaltio Suomea sen aikanaan tekemästä työstä, ja aivan erityisesti haluaisin kiittää puheenjohtajavaltio Ranskaa. Luulen, että jälkimmäisessä tapauksessa se, että Ranskan liikenneministeri on rautateiden tuntija ja rakastaja jotkut väittivät, että se estäisi meitä saamasta asiaa hyvään päätökseen on päinvastoin tehnyt mahdolliseksi sen, että olemme saaneet aikaan sen, mitä olemme saaneet aikaan.
Hyvät jäsenet, jotkut ovat huolissaan laajentumisesta, koska se merkitsee mitä ilmeisimmin, että tänään rakentamamme Euroopan rautatieverkko laajenee unionin nykyisten rajojen ulkopuolelle sitä mukaa kuin rajat leviävät.
Keskeisiä asioita ovat verkon täydellinen avautuminen, toimintojen erottaminen toisistaan kuten jäsen Jarzembowski erinomaisesti osoitti mutta myös oleellinen ja ratkaiseva hinnoittelukysymys. Hyvät jäsenet, monet teistä mainitsivat tämän asian. Perusrakenteiden hinnoittelu tullaan mainitsemaan valkoisessa kirjassa tavalla, joka ei syrji ketään. Tästä asiasta liitämme valkoiseen kirjaan Costan mietinnön päätelmät, joista haluan kiittää parlamenttia. Lisäksi haluan kertoa teille, että sen lisäksi että puhun siitä, mitä on tehty ja mitä aiomme tämän ja huomisen päivänä aikana saattaa päätökseen puhumme myös maantiekuljetuksista ja toiminnastamme tulevaisuutta silmällä pitäen. Haluan taata jäsen Swobodalle, että hänen mainitsemansa toimet, jotka tähtäävät siihen, että kilpailu on rehtiä niin maantiekuljetusalalla kuin maantiekuljetusten ja muiden kuljetusmuotojen kesken, on jo esitetty tai ne tullaan esittämään.
Lisäksi haluan kuitenkin sanoa, että aikomuksenamme on esittää tämän vuoden kuluessa direktiivi rautateiden turvallisuudesta, joka oli joidenkin jäsenten huolenaiheena. Toivon voivani luottaa tukeenne yhteentoimivuutta koskevan direktiivin hyväksymisen yhteydessä, ja lisäksi laadimme tiedonannon, jonka aiomme esittää jopa ennen vuoden loppua. Se koskee kansallisten rahtiliikenteen ja kansainvälisen matkustajaliikenteen avautumista, kuten sanoin näiden kahden direktiivin käsittelyn aikana. Emme kuitenkaan aio ainoastaan esittää tätä tiedonantoa, vaan uuden direktiivin, jolla muutetaan direktiiviä 91/440/ETY kansallisen rahtiverkon ja kansainvälisen matkustajaliikenteen avaamiseksi. Sitä paitsi esitämme Euroopan laajuisen suurten nopeuksien rautatiejärjestelmää koskevan direktiivin 96/48/EY muuttamista.
Hyvät jäsenet, kuten sanoin, me esitämme ennen vuoden loppua toisen rautatiepaketin, jonka käsittelyä voimme toivottavasti nopeuttaa. Turvallisuuskysymys on avainasia samoin kuin ympäristön tilan paraneminen, sillä ne ovat suoraan kansalaisiin vaikuttavia ongelmia, mutta haluan esittää vielä viimeisen huomion, joka koskee joitakin täällä esitettyjä kysymyksiä.
On puhuttu yksityistämisestä, koska ala aiotaan vapauttaa, ja on sanottu, että julkista palvelua ei taata. Hyvät jäsenet, älkäämme sekoittako asioita. Tänään avaamme kilpailulle Euroopan laajuisen verkon ja Euroopan laajuisen rautatien ja mahdollistamme siten asianmukaisen toimiluvan saaneiden eurooppalaisten toimijoiden toiminnan, olivatpa ne sitten julkisia tai yksityisiä.
Toiseksi kukaan ei ole puhunut yksityistämisestä. Ei minkäänlaisesta. Ei toimijoiden saatikka sitten perusrakenteiden yksityistämisestä. Päinvastoin, perusrakenteisiin on investoitava. Ikävä kyllä monissa valtioissa ei ole 30 vuoteen investoitu lainkaan perusrakenteisiin, ei edes yhtä euroa. Turvallisuusvaatimusten avulla nimenomaan mahdollistetaan, että turvallisuus pystytään takaamaan, eikä niissä puututa ainoastaan kuljetuskalustoon vaan myös kiinteisiin perusrakenteisiin. Sitä paitsi julkisia palveluja ei valitettavasti taata nykypäivänä asianmukaisesti pidän kiinni aiemmista sanoistani ja me haluamme nimenomaan, että asiat hoidetaan paremmin.
Jäsen Ortuondo Larrea sanoi vähän aikaa sitten, että olisi käsiteltävä vielä kahta asiaa: intermodaalisia kuljetuksia sekä eri kuljetusmuotojen ja maantiekuljetusten välistä tasapainoa. Tänä aamuna luin erään maantiekuljetusalan työnantajan lehdistötiedotteen, jossa moitittiin tulevaa valkoista kirjaa ja sen liiallista kohdistumista rautateihin. No, näitähän sattuu. Hyvät jäsenet, on täysin selvä asia, mitä on tulossa: rahtiliikenteen kysyntä kasvaa 40 prosenttia kymmenen seuraavan vuoden aikana. Meidän on estettävä tuon 40 prosentin siirtyminen kokonaisuudessaan maanteille. Se on siis saatava käyttämään pääasiassa muita väyliä kuin maantiet. Meidän on myös tarpeen taata nimenomaan kasvu sekä Euroopan unionin kansalaisten elämänlaatu, työllisyys ja hyvinvointi tämänkaltaisten konkreettisten toimien avulla. Sitä on tietysti täydennettävä tutkimuksella, joka koskee eri kuljetusvälineitä, välineiden välistä kilpailua ja intermodaalisuutta, jotta järjestelmä pystyisi lopulta palvelemaan talouttamme ja kansalaisiamme huomattavasti tehokkaammin.

EU:n ja Pohjois-Amerikan, Kaukoidän ja Australaasian teollisuusmaiden välinen yhteistyö ja kaupalliset suhteet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Erika Mannin laatimasta teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietinnöstä (A5-0004/2001) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi koskien Euroopan unionin ja Pohjois-Amerikan, Kaukoidän ja Australaasian teollisuusmaiden välistä yhteistyötä ja kaupallisia suhteita edistävien hankkeiden täytäntöönpanoa (KOM(2000) 381 - C5-0455/2000 - 2000/0165(CNS)).

Mann, Erika
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisat läsnäolijat, arvoisa komission jäsen ja arvoisat komission kollegat, haluaisin käyttää tänä myöhäisenä ajankohtana minulle myönnetyn puheajan esitelläkseni teille lyhyesti komission ehdotuksen neuvoston asetukseksi koskien Euroopan unionin ja Pohjois-Amerikan, Kaukoidän ja Australaasian teollisuusmaiden välistä yhteistyötä ja kaupallisia suhteita edistävien hankkeiden täytäntöönpanoa sekä siihen liittyvän mietintöni.
Huolimatta hieman harhaanjohtavasta nimestä otsikossa, jossa puhutaan teollisuusmaista mutta ei tarkoiteta tietenkään maailman kaikkia teollisuusmaita vaan ainoastaan niitä teollisuusmaita, joiden kanssa meillä ei ole vapaakauppa-alueita tai yhteistyö- tai kumppanuussopimuksia, haluaisin kiittää komissiota sen tekemästä ehdotuksesta asetukseksi. Minusta komissio ei ole tehnyt hienoa työtä vain tällä alueella, kun otamme huomioon kaikki vaikeat poliittiset keskustelut neuvostossa ja joskus kenties vaativan yhteistyön Euroopan parlamentin kanssa, vaan se on lisäksi tehnyt jotain suurenmoista, nimittäin koonnut yhteen budjettikohtaan kaikki erilaiset pienet olemassa olevat hankkeet ja ohjelmat, joita mainittujen maiden alueilla on käynnissä, ja on näin luonut myös oikeusperustan. Siksi kiitän komissiota sydämellisesti erinomaisesta yhteistyöstä!
Käsiteltävänä olevan ehdotuksen tavoitteena on luoda vakaa lainsäädäntö- ja talousarviokehys niille toimille, joita toteutetaan EU:n ja mainitun kuuden teollisuusmaan välillä allekirjoitettujen kahdenvälisten sopimusten puitteissa. Toimia rahoitetaan nykyään useista budjettikohdista. Osa niistä on toteutettava pilottihankkeina tai valmistavina toimina, koska kyseisillä budjettikohdilla ei ole vielä oikeusperustaa.
Komission ehdotus asetukseksi luo nyt oikeusperustan. Ehdotus on laadittu huolellisesti, jotta jäsenvaltioilla olisi edelleen päävastuu viennin edistämisestä. Yhteisön toimet rajoittuvatkin toimenpiteisiin, jotka täydentävät jäsenvaltioiden ja EU:n muiden julkisten elinten ponnisteluita ja tuovat niille kuten aina niin kauniisti sanomme eurooppalaista lisäarvoa.
Ehdotuksessa säädetään Euroopan parlamentille ja neuvostolle annettavista säännöllisistä kertomuksista. Korjasimme tekstiä hieman ja lisäsimme tekstiin myös sen, että asetuksen voimassaolon on määrä päättyä joulukuun lopussa vuonna 2005. Lisäksi tein yhden tarkistusehdotuksen, jota toivon komission ja neuvoston tukevan, nimittäin sen, että komissio antaisi jo vuonna 2003 uuden ehdotuksen, jossa se hahmottelee uutta kauppapolitiikkaa ja -filosofiaa. Tämä poistaisi myös meillä nyt edelleen olevan pulman, nimittäin että perustamissopimuksessa ei ole yhtään positiivista määritelmää kauppapolitiikasta, vaan se määritellään vain negatiivisesti sanomalla mitä siihen ei kuulu. Komission pitäisi esittää tulevaisuudessa positiivinen määritelmä.
Minusta Nizzan jälkeinen prosessi sopii erinomaisesti sen tekemiseen, ja pyytäisinkin komissiota siinä yhteydessä aina taustalla miettimään sitä, että parlamentti ei ole tyytyväinen 133 artiklan nykyiseen sanamuotoon. Arvoisa komission jäsen Patten, sen ei pitäisi olla yllätys, vaan oletan, että tiedätte luonnollisesti parlamentin sitä koskevan mielipiteen. Lisäksi pyydän teitä sisällyttämään uuteen ehdotukseen yhtä maata, nimittäin Yhdysvaltoja, koskevan kantanne, jonka esititte meille tehän esititte erittäin laajan katsauksen suhteisiimme Yhdysvaltoihin. Lisäksi toivoisin, että komissiossa parhaillaan erityisesti komission jäsen Lamyn johdolla, joka toivoo tulevaisuudessa poliittista julistusta (policy statement) kauppapolitiikan alalla, käytävät keskustelut sisällytetään vuoden 2003 uuteen ehdotukseen.
Näistä budjettikohdista nyt rahoitettavat konkreettiset hankkeet käsittävät yhteistyöhankkeita, liike-elämän koulutusohjelmia ja kaupallisiin suhteisiin liittyviä ohjelmia. Niihin kuuluvat jo mainitut Yhdysvalloissa toteutettavat ohjelmat ja erityisesti Japanissa toteutettavat ohjelmat.
Lopuksi lausun vielä kerran sydämellisen kiitokseni näistä koehankkeista, joita olette kokeilleet eri maissa. Olisi toivottavaa, että tekisitte niistä päätelmiä ja että tekisitte yhteenvedon siitä, mitä voidaan käyttää muiden valtioiden ohjelmissa, mitkä asiat ovat mielestänne vähemmän onnistuneita, millä ei ole mielestänne tulevaisuudessa mahdollisuuksia jatkua vuoden 2005 jälkeen. Mikäli teette tarkastuksen, saamme käsitykseni mukaan erinomaisen perustan todelliselle kauppapolitiikalle ja -filosofialle. Minusta olette silloin luonut erinomaisen perustan maailmanlaajuistumista, maailmankaupan seuraavaa neuvottelukierrosta varten. Vielä kerran sydämellinen kiitos siitä!

Ferrer
Arvoisa puhemies, yhteisön yhteistyön ja kaupallisten suhteiden edistämiseen liittyvät toimet, jotka toteutetaan erilaisten Euroopan unionin ja kolmansien teollisuusmaiden allekirjoittamien kahdenvälisten sopimusten puitteissa, rahoitetaan nykyään useista käyttökelpoisiksi osoittautuneista budjettikohdista. Eurooppalaiset yritykset joutuvat kuitenkin kohtaamaan yhä suurempia haasteita, mikä edellyttää tarkoin määritellyn ja yhdestä talousarviokohdasta koostuvan lainsäädäntökehyksen käyttöönottoa, jotta voitaisiin kehittää näitä toimia johdonmukaisesti ja koordinoidusti ja antaa siten lisäarvoa jäsenvaltioiden toteuttamille toimille.
Siksi komissio on esittänyt asetuksensa otolliseen aikaan, ja sen tähden jäsen Mannin erinomainen mietintö on vielä otollisempi. Haluankin onnitella häntä ryhmäni puolesta ja kiittää häntä työstä, jonka ansiosta komission ehdotuksesta tuli aikaisempaa parempi sekä huomattavasti tehokkaampi ja johdonmukaisempi. Myös minun ryhmäni esitti tähän ehdotukseen useita tarkistuksia: ensinnäkin tehdäkseen päätöksentekomenettelystä avoimemman ottamalla Euroopan parlamentin mukaan suunnittelemaan erilaisia alaohjelmia, joita toteutetaan kumppanivaltioissa, ja tehdäkseen myös asianosaisten, niin Euroopan unionin kuin kumppanivaltioidenkin, toiminnasta yhteistyö- ja kaupallisten suhteiden edistämisohjelmissa avoimempaa. Erityisesti ryhmäni on pyytänyt komissiota esittämään tarvittavat asiakirjat sen jälkeen, kun eri ohjelmien tavoitteita ja hakuaikatauluja koskevat päätökset on tehty, koska mielestämme voimme siten parantaa näiden ohjelmien tehokkuutta ja Euroopan kansalaisten ja yritysten osallistumista niihin.
Lopuksi haluan korostaa ja pahoitella, että parlamentti ei voinut hyväksyä tätä Mannin mietintöä viime vuoden joulukuun istuntojakson aikana, sillä siinä tapauksessa ohjelma olisi voinut tulla voimaan nopeasti ja siten kuin oli suunniteltu. Toivomme kuitenkin, että se voi kaikesta huolimatta täyttää tehtävänsä.

Martin, Hans-Peter
Arvoisa puhemies, onnittelut tulevat usein helpommin näin myöhään illalla, mutta kun on kyse tästä mietinnöstä, ne voisi esittää mihin aikaan päivästä tahansa. Minusta jäsen Mann on tehnyt aivan erinomaista työtä. Haluaisin kuitenkin keskittyä vielä kahteen kohtaan. Toinen koskee avoimuutta, toinen vielä puuttuvaa kauppafilosofiaa.
Avoimuuteen liittyen haluaisin pyytää erityisesti komissiota sittenkin ehdottomasti suostumaan tarkistuksiin 911. Minusta on juuri oikea tapa, jota meidän pitäisi noudattaa, niinettä ei tiedoteta vain parlamentille, vaan paljon kaivatun avoimuuden nimissä ja avoimuusaloitteeseen liittyen laitetaan Internet-sivuille nähtäväksi todella laajoja asiakirjoja, että niitä voidaan hakea milloin tahansa ja että ne vaikuttavat puolestaan sen uskottavuuteen, mitä me yhdessä ajamme, nimittäin uutta Eurooppaa.
Erittäin mielenkiintoinen on perusteluosa, mitä ei todellakaan voi sanoa kaikista mietinnöistä. Se johtaa ajatukseni toiseen, kauppapolitiikan perussuuntausta koskevaan kysymykseen. Ei ole näet käynyt helpommaksi selvittää, että kauppa merkitsee meille oikein järjestettynä hyvinvoinnin kasvua, vieläpä maailmanlaajuisesti. Seattlen ja Davosin jälkeen näemme yhä selvemmin, että olemme tekemisissä irrationaalisten maailmanlaajuistumisen vastustajien kanssa. Kyse on oikeista säännöistä. Kyse on hienosäädöstä ja osittain myös tiedoista. Jos sitä voisi vaatia, toivoisi, että monet, jotka vain arvostelevat maailmanlaajuistumista, huomaisivat kuinka voimakkaaksi Eurooppa on jo kehittynyt ulkomaisten suorien investointien alalla, minkä voimme lukea tästä mietinnöstä, tai useilla muilla aloilla. Nyt tarvitaan vakuuttavaa esiintymistä. Olisi toivottavaa, että juuri komissio tulisi mukaan nyt nopeasti periaatekysymysten pohdiskeluun, jotta voimme jo ennen vuotta 2005 esitellä vastaavia periaateohjelmia ja vakuuttaa niillä kansalaiset.

Ahern
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää Mannia hänen työstään, mutta hän on onnistunut tekemään täysin teknisen mietinnön sellaisesta asiasta, joka on jokseenkin poliittinen. Kauppaa ja kaupallisia suhteita koskeva kysymys EU:n ja teollistuneiden maiden, erityisesti USA:n välillä on nimittäin erittäin polttava aihe. On siis sääli, että hän jätti väliin tilaisuuden käsitellä asiaa poliittisesta näkökulmasta. Mutta ehdotus luoda yksi budjettikohta saattaisi helpottaa Euroopan parlamentin työtä kokonaisuudessaan ja lisätä avoimuutta. Siksi minä en näe hänen teknisiä ehdotuksiaan ongelmallisina enkä liioin komissionkaan ehdotuksia.
On kuitenkin vahinko, että jätimme keskustelematta siitä, tarvitsemmeko lisää viennin edistämistä, ja jos näin on, niin miksi, ja samoin jätimme käsittelemättä tätä asiaa yksityiskohtaisesti. Sen sijaan esittelijä käytti tilaisuutta tulkitakseen kauppaa koskevaa melko teoreettista kehystä, joka on hänen omansa pikemmin kuin kenenkään muun.
Hän jätti myös käsittelemättä sellaisia kysymyksiä, kuten yhtenäisyyttä kehityskysymysten kanssa sekä hyvin vahvaa kauppakokonaisuutta, joka meillä oli. Mutta jälleen kerran parlamentin ja komission työn yksinkertaistamiseen voidaan suhtautua myönteisesti, ja siksi me emme vastusta tätä mietintöä.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ilmoittaudun puhujaksi Japanin valtuuskunnan varapuheenjohtajana ja tervehdin uutta asetusehdotusta, jolla luodaan lopultakin perustava, vaikkakin aluksi vuoteen 2005 asti rajoitettu oikeusperusta yhteistyötä ja kaupallisia suhteita edistäville hankkeille. Aluksi yhdyn kollega Mannin komission jäsenelle antamiin kehuihin hyvästä yhteistyöstä, mutta erityisesti yhdyn paikalla olevien parlamentin jäsenten Mannin työlle antamiin kehuihin, sillä työ ei ollut helppo, ja tiedän, että se on kolmikantakauppaa komission, jäsenvaltioiden ja parlamentin välillä. On yritettävä löytää järkevä perusta, koska vain yhdessä edistymme tässä asiassa.
Uskon, että asetusehdotus antaa vakaan perustan poliittiselle ja taloudelliselle keskustelulle teollisuusmaiden kanssa. Siksi en rajoitu vain kauppaan. Minusta on tärkeää, että toimimme lähemmässä yhteistyössä Pohjois-Amerikan, Kaukoidän ja Australaasian teollisuusmaiden kanssa ja lisäämme vaihtoa. Se on tarpeen Aasian merkityksen korostamiseksi taas ihmisten parlamentin jäsentenkin mielissä. Luulen, että siinä on vielä suuria eroja. Japanissa on saatu kokemuksia erittäin hyvistä ohjelmista. Japanin yritysjohtajien koulutusohjelma (Executive Training Programme) on esimerkillinen ja voitaisiin siirtää myös muualle kuten nyt kaiketi Koreassa alettiin tehdä. Myös kaupankäynnin edistämiseen tarkoitettu Gateway To Japan -hanke on erinomainen. Muut teollisuusmaat voisivat ottaa sen omakseen. Toisaalta uskon, että meidän parlamentin jäsenten olisi syytä miettiä, pitäisikö meidän ottaa esimerkkiä lainsäädäntöelinten, esimerkiksi Yhdysvaltain kongressin, suhteista Aasiaan, sillä Euroopan parlamentin suhteet Aasiaan eivät ole vielä riittävän hyvät.
Olen siis sitä mieltä, että meidän pitäisi ottaa esimerkistä opiksemme ja parantaa suhteitamme Japanin parlamentin molempiin kamareihin, ja niin kuin Yhdysvalloissakin toimitaan oikeusperustan nojalla, meidänkin pitäisi käyttää samaa tilaisuutta Aasiassa.
Sallikaa minun tehdä lopuksi pieni huomautus: vaikka olemme tehneet tämän jaottelun, osittain kokemustemme vuoksi, erilaisten oikeusperustojen vuoksi, meidän pitäisi kuitenkin ymmärtää, että toimimme hyvin vaihtelevasti. Otan esimerkiksi oman alueeni Aasian, jonka parissa työskentelen erittäin paljon. Minusta meidän pitäisi tukea ASEM-prosessia paljon voimakkaammin poliittisesti ja parlamentaarisesti. Ennen seuraavaa ASEM-kokousta pitäisi ehdottomasti järjestää parlamentaarinen konferenssi. Euroopan ja Aasian pitää lähentyä voimakkaammin, oikeussuhteesta riippumatta.

Read
Arvoisa puhemies, haluan onnitella Mannia hänen huolellisesti valmistellusta työstään, jota minulla on suuri iloa tukea. Kuten Mann korosti ja komissio ehdotti, yhden budjettikohdan merkitys ei piile ainoastaan parlamentin työn yksinkertaistamisessa. Asia on niin, että voimme perusteellisesti arvioida ja äänestää, mitä rahaa käytämme mihinkin hankkeisiin, jotta komissio ja parlamentti voivat yhdessä pohtia, mikä on paras arvo rahalle ja miten meidän pitää käyttää rahaa tulevaisuudessa.
Ratkaisevan tärkeää on se, että Mann painottaa selventämisen tärkeyttä yhteisön ja jäsenvaltioiden viennin edistämistä koskevassa vastuunjaossa. Tässä on jotakin arkaluonteista, eikä budjettikohtaa ja oikeusperustaa koskeva selkeys auta meitä ainoastaan tekemään työtämme loogisesti vaan myös vakuuttamaan jäsenvaltioille, että asiassa tehdään selkeä vastuujako.
Haluan hyvin lyhyesti kommentoida kahta muuta asiaa. Parlamentin ja Yhdysvaltain kongressin välisen valtuuskunnan puheenjohtajana olin hyvin mielissäni, että transatlanttisen lainsäätäjien vuoropuhelu ansaitsi tulla mainituksi talousarviomietinnössä. Hyvät kollegat, tehän tiedätte, miten paljon parlamentti on painottanut transatlanttisen lainsäätäjien vuoropuhelun merkitystä. Ja monien erinomaisten hankkeiden joukossa Mannin mietinnössä mainittiin komission tukema Washington DC:n Eurooppa-instituutti. Tämä on vain yksi mutta erinomainen esimerkki siitä, miten, ei pelkästään rahoituksellinen vaan myös poliittinen, teollinen ja kaupallinen yhteistyö voivat tuottaa tuntuvaa tulosta.
Tuen mielihyvin Mannia, ja koska minulle jäi yksi sekunti puheaikaa, toivon saavani siitä pienet suosionosoitukset.

Kauppi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Patten, minunkin täytyy kyllä tällä kertaa poiketa tavoistani ja antaa oikein kunnon kehut kollega Mannille. Tämän puolentoista vuoden aikana, kun olen europarlamentaarikon tehtävää saanut hoitaa, olen oppinut tuntemaan kollega Mannin syvällisen perehtyneisyyden etenkin transatlanttisiin suhteisiin, ja myös tämä mietintö on osoitus siitä. Olenkin rouva Ahernin kanssa, joka näköjään ehti poistua jo salista, eri mieltä siitä, ettei mietintö ole riittävän poliittinen. Nimittäin esimerkiksi perusteluosassa on hyvinkin poliittisia elementtejä, joihin ainakin minusta oli mukava tutustua. Puoluepoliittinen se ei toki ole.
Kannatan lämpimästi kohdennettua toimenpideohjelmaa, jolla EU:n ja sen jäsenvaltioiden yleistä kauppapolitiikkaa tehostetaan. Yhteistyön tiivistämistä voidaan pitää jopa välttämättömyytenä, kun otetaan huomioon Nizzassa tehdyt muutokset artiklaan 133 ja ne useat puheenvuorot, joita myös paljon pidemmälle menevän ratkaisun puolesta Nizzan yössä käytettiin. Yhdyn esittelijän näkemyksiin myös siitä, että Nizzan jälkeiselle agendalle tulee nostaa uuden lähestymistavan löytäminen suhteessa EU:n kauppapolitiikkaan. Esittelijän ajatus globaalisaation prosesseista on myös kannatettava ja erityisesti omaa valiokuntaani eli talous- ja raha-asiain valiokuntaa koskeva ajatus yhteisen kilpailupolitiikan tiivistämisestä. Komissiolle asetettava määräaika ehdotusten tekemiselle parlamentille on myös kannatettava, samoin kuin " sunset" -lausekkeen käyttö tässä asetuksessa. Nämä asetettavat päivämäärät eivät kuitenkaan saa tarkoittaa sitä, ettei komissiolla ole jatkuvasti velvollisuus pitää parlamenttia ajan tasalla toimintaohjelman etenemisestä.
Ehdotuksen piiriin kuuluvista toimista haluaisin painottaa erityisesti transatlanttisia yhteistyöhankkeita USA:n kanssa. Esimerkiksi transatlanttinen yritysten vuoropuhelu TABD on nähdäkseni toiminut hyvin ja onnistunut ennaltaehkäisemään kauppakiistoja ja koordinoimaan kantoja nopeita reaktioita vaativilla aloilla. Hyvä esimerkki on Istanbulin World Radio Conference viime keväänä. Atlantin ylittävä kauppa on edelleenkin globaalitalouden elämänlanka, jonka yhteistyön merkitystä ei tule väheksyä. Täytyy muistaa, että tähän yhteistyöhön liittyy hyvin vahvasti myös poliittinen elementti, jonka perusta luotiin vuonna 1995 allekirjoitetulla uudella transatlanttisella agendalla. Myös parlamentti haluaa olla tässä työssä mukana ja on siksi pyrkinyt tiivistämään suhteitaan USA:n kongressiin transatlanttisen vuoropuhelun merkeissä, josta myös kollega Read aiemmin mainitsi.

Patten
. (EN) Arvoisa puhemies, otin osaa aiemmin päivällä kahteen keskusteluun, jotka koskivat Lähi-itää ja Välimerta, ja nyt siirrymme ehkä hieman helpompaan mutta siitä huolimatta todella tärkeään aiheeseen.
Saanen aloittaa kiittämällä parlamenttia tuesta, jota se on antanut tälle komission ehdotukselle myöntämällä budjettikohdan tämän asetuksen täytäntöön panemiseksi, mikä sopii komission pyyntöön 15,6 miljoonasta eurosta vuodelle 2001. Olemme siitä parlamentille erittäin kiitollisia.
Toiseksi, haluaisin kiittää parlamenttia siitä, että se toivon mukaan äänestää Mannin myönteisen mietinnön puolesta. Pidän tätä vahvana merkkinä parlamentin laajasta kannatuksesta teollisuusmaita koskevaa komission ehdotusta kohtaan. Haluaisin tässä vaiheessa osoittaa sydämellistä kiitollisuutta Mannille, ja toden totta myös hänen kollegalleen Readille heidän johdonmukaisesta ja rakentavasta tuestaan transatlanttisen suhteemme kehittämiselle. Koska vierailen Yhdysvalloissa, Kanadassa, Japanissa ja Australiassa kolmen seuraavan kuukauden aikana, olen hyvin mielissäni, että olemme tänä iltana saavuttaneet kehitystä tässä asiassa.
Suhteemme teollistuneisiin maihin ovat viime vuosina merkittävästi syventyneet ja todellakin myös laajentuneet. Olemme siirtymässä poispäin kapea-alaisesta kauppaan keskittymisestä kohti monipuolisia suhteita, jotka käsittävät kaiken yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta, oikeudesta ja sisäpolitiikasta, koulutuksesta ja kulttuurista, ympäristöasioista, tieteestä ja tutkimuksesta lähtien ja lisäksi sen, mitä pidän erityisen tärkeänä, eli ihmisten väliset vaihdot.
Yhdysvaltain ja Kanadan tapauksessa nämä monipuoliset suhteet ovat jo todellisuutta, samalla kun muut kumppanit, kuten Japani, Korean tasavalta, Uusi-Seelanti ja Australia ovat halukkaita kehittämään vastaavanlaisia suhteita. Näiden suhteiden kulmakivi ovat yhteiset arvot ja samanlaiset intressit välillämme.
Joten kun yhtäältä eräät tärkeimmistä kumppaneistamme vaativat tiiviimpää yhteistyöstä, olemme toisaalta olleet vailla oikeudellisia puitteita, joiden avulla seurata asioita kiinteästi. Meillä on todellakin tällä hetkellä oikeusperusta ainoastaan Kanadan ja Japanin kanssa tehtäviin toimiin. Jälkimmäinen rajoittuu markkinoille pääsyyn liittyvään toimintaan, ja se menee umpeen tämän vuoden lopussa. Yhdysvaltojen kohdalla meillä ei ole minkäänlaista oikeusperustaa, mikä ajaa meidät toteuttamaan uuden transatlanttisen agendan alaisia hankkeita, kuten pilottihankkeita tai valmistelevia toimia, jotka eivät edellytä oikeusperustaa, mutta jotka on ajallisesti rajattu joko kahteen tai kolmeen vuoteen.
Komission puheena olevalla ehdotuksella pyritään selvittämään tämä tilanne perustamalla vakaa ja yhteinen oikeusperusta, joka voi tukea suhteitamme teollistuneiden maiden kanssa. Yhteinen oikeusperusta on asianmukainen, koska suhteemme näiden kaikkien maiden kanssa perustuvat yhteisiin arvoihin ja intresseihin. Se on asianmukainen myös siksi, että se antaisi komissiolle mahdollisuuden kehittää samankaltaisia ohjelmia mahdollisimman laajalti kaikkien maiden tai joidenkin niistä kanssa. Lisäksi jos ne liitettäisiin yhteen budjettikohtaan, kuten olemme ehdottaneet, meille tarjoutuisi selkeitä hallinnollisia etuja. Pystyisimme huomattavasti parantamaan tehokkuutta tavoittelemalla mittakaavaetuja ja luomalla optimaalista joustavuutta. Sekä parlamentin että minun on sanottava neuvoston kannalta on saavutettava talousarvion avoimuus.
Lopuksi, yhteinen oikeusperusta, joka on yhdistetty yhteen budjettikohtaan, sopii komission politiikkaan, jolla se rajoittaa pieniä oikeusperustoja ja budjettikohtia. Haluaisin korostaa, mikä merkitys on sillä, että komissio liittyy tähän ehdotukseen. Ne edut, joita yhteinen, oikeudellinen ja talousarvioon liittyvä kehys tarjoaa teollistuneiden maiden kanssa luomiemme suhteiden tukemiseen ovat selvät. Luotan siihen, että ensimmäinen kertomuksemme, jonka esitämme parin vuoden kuluessa tämän asetuksen täytäntöönpanon tuloksista, osoittaa asianlaidan, mihin parlamentti voi olla tyytyväinen.
Nyt haluaisin puhua 14 tarkistuksesta, jotka parlamentti hyväksyi. Olen iloinen voidessani sanoa, että komissio voi hyväksyä niistä 11. Jäsen Mann ja jäsen Ferrer viittasivat erityisesti tarkistukseen 5. Tarkistuksissa 4 ja 5 viitataan yhteisön ja jäsenvaltioiden väliseen vastuunjakoon markkinoille pääsyssä ja viennin edistämisessä. Jäsen Read korosti, että jäsenvaltioille tämä on hyvin arka asia. Näiden tarkistusten hyväksyminen merkitsisi sitä, että tuntuva osa jäsenvaltioiden vastuusta siirtyisi niiltä pois, mikä olisi kaukana siitä, mitä me sovimme Japanin markkinoille pääsyä koskevasta asetuksesta viisi vuotta sitten. Vaikka en pelkää satunnaisia erimielisyyksiä neuvoston kanssa, haluaisin neuvoa olemaan hyväksymättä näitä kahta tarkistusta.
Budjettivaliokunnan tarkistus 14 olisi poikkeus vuonna 1999 tehdystä komitologiapäätöksestä, ja siksi sitäkään ei voida hyväksyä. Joka tapauksessa haluan sanoa tästä tarkistuksesta, etten usko, että juuri valiokunnan kokouksiin osallistuvien määrällä olisi todella merkitystä meille tai parlamentille, vaan sillä, kuinka moni heistä saa korvausta yhteisön varoista. Tämä on monialainen kysymys, johon pitäisi löytää yleinen ratkaisu sen sijasta, että sitä käsitellään jokaisessa asetuksessa, ja toivon meidän voivan edetä tältä pohjalta.
Haluaisin kiittää toistamiseen hyvin lämpimästi mietinnön esittelijää hänen rakentavasta ja älykkäästä avustaan suhteidemme kehittämisessä eräiden lähimpien ystäviemme kanssa joka puolella maailmaa. Olemme tällä nimenomaisella hetkellä korjaamassa poikkeusta ja täyttämässä aukkoa, kuten jäsen huomautti vähän aikaa sitten. Minä siis kiitän parlamenttia sen ymmärtämyksestä, ja luotan siihen, ettei tässä synny liian rajua poikkeusta siksi, että neuvoisin jättämään hyväksymättä 3 tarkistusta 14:stä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Patten.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Energiatehokkuusmerkinnät (toimistolaitteet ja viestintätekniikan laitteet)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu McNallyn laatimasta teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietinnöstä (A5-0006/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi toimistolaitteita ja viestintätekniikan laitteita koskevasta yhteisön energiatehokkuusmerkintäohjelmasta (KOM(2000) 18 - C5-0061/2000 - 2000/0033(COD)).

McNally
. (EN) Arvoisa puhemies, tämä mietintö koskee Euroopan unionin antamaa hyväksyntää Yhdysvaltain ehdottamasta Energy Star -ohjelmalle, koska se koskee toimistolaitteita ja viestintätekniikan laitteita. Hyvät kollegat, tämä ei ehkä ole tämän viikon esityslistan puoleensavetävin aihe, mutta se liittyy suoraan planeettamme tulevaisuuteen ja mahdollisuuteen vielä tuhoisammista säähän liittyvistä tapahtumista, ihmisten joukkomuuttoihin ja katovahinkoihin.
Meidän vastuuttoman ja tuhlailevan energiankäyttömme ja sitä seuraavien hiilidioksidipäästöjen ja muiden ympäristöriskien on loputtava. On kylläkin ironista, että tämä Energy Star -ohjelma sai alkunsa juuri Yhdysvalloissa, jonka järjettömiä sähkökatkoesityksiä olemme viime aikoina saaneet seurata, ja ne johtuvat pitkälti tietokokeneiden ja muiden toimistovälineiden räjähdysmäisestä käytöstä samaan aikaan, kun siellä tarvitaan ilmastointia melko oudon ja harkitsemattoman säännöstelyn vapauttamisen puitteissa. Asiat olisivat olleet huonommin ilman Energy Star -ohjelmaa.
Tämä vapaaehtoinen suunnitelma otettiin käyttöön vuonna 1992, ja se on nyt levinnyt laajalle. Se on virallisesti hyväksytty esimerkiksi Australiassa ja Japanissa. Parlamentin jäsenet ovatkin saattaneet nähdä Energy Star -merkin EU:ssa ostetuissa tietokoneissa, vaikka tämä ei merkitsekään vielä mitään, koska tämä tekniikka täytyy varta vasten saattaa toimintavalmiiksi, mikä on tehty ainoastaan Yhdysvalloissa.
Tänä iltana keskustelemme asetusluonnoksesta, jolla pannaan toimeen Yhdysvaltojen ja EU:n välinen sopimus, josta me äänestämme seuraavassa istunnossa. Kyseessä on vapaaehtoinen ohjelma, ja toiveena on, että tästä hetkestä vuoteen 2015 EU:ssa onnistuttaisiin säästämään 10 terawattituntia ja pääsemään eroon 5 miljoonasta tonnista hiilidioksidipäästöjä.
Nyt siirryn tieteismaailmaan ja kerron, että energiatehokkuuden saavuttamiseksi tietokoneiden pitää mennä lepotilaan, mutta niiden pitää palata toimintaan heti, kun niitä vaaditaan niin tekemään. Kun ne ovat lepotilassa, niiden energiankulutus vähenee keskimäärin 100 watista 5 wattiin. Kun otetaan huomioon tietokoneiden määrä kodeissa, kouluissa, työpaikoilla jne., voitte ymmärtää, miten säästöt kasvavat, kun näillä koneilla on hyvä tapa levätä. Tähän mennessä Euroopan unioni on tuottanut omat energiatehokkuusnorminsa, jotka ovat usein pakollisia, ja Euroopan parlamentti suhtautuu vakavasti vastuuseensa rinnakkaislainsäätäjänä ja huolehtii siitä, että nämä normit ovat riittävän tiukkoja. Tästä syystä parlamentti suhtautuisi hyvin varauksellisesti Yhdysvaltain Energy Star -ohjelman hyväksymiseen, jos se olisi ainoa keino ja erityisesti, jos sopimuksessa ei olisi minkäänlaisia lausekkeita tulosten tarkastelemisesta, minkä tavoitteena olisi tietenkin, että olisimme aina johtavassa asemassa kyseessä olevien tekniikoiden alalla.
Onneksi tilanne ei ole tällainen, ja komissiolle on määrä antaa valtuudet neuvotella teknisiä tietoja koskevista parannuksista. Ja Yhdysvaltain viranomaisille on liitteenä olevassa kirjeessä tehty täysin selväksi, että komissio kuulee Euroopan parlamenttia, joka olisi toiminut lainsäätäjänä neuvoston rinnalla samanlaisissa toimissa Euroopassa, teknisiä tietoja koskevissa asioissa.
Mietintööni tehdyissä tarkistuksissa teemme selväksi, että tarvitaan ilman muuta lisätoimia, ja niihin kuuluu se täysin selkeä toimi, että koneet silloin tällöin sammutetaan ja että erityisen tehottomat koneet vedetään pois markkinoilta joko vapaaehtoisesti tai mikäli tarpeen, lainsäädännön nojalla.
Olen aivan varma, että neuvosto pitää järkevinä näitä tarkistuksia ja Energy Star -ohjelman säännöllistä ja varhaista seurantaa ja pitää niitä energiatehokkuutta koskevan toimintaohjelmamme yhtenä, mutta vain yhtenä osana. Uskomme, että nykyinen oikeusperusta on oikea, ja yhdymme komission näkemyksiin sen tekemistä ehdotuksista.
Haluaisin mietinnön esittelijänä kiittää komissiota sen yhteistyöstä ja avusta, ja tietenkin haluan kiittää kollegojani, erityisesti jäsen Mülleria, joka antoi erittäin hyödyllisen lausunnon energiavaliokunnassa. Toivomme kaikki, että Energy Star -ohjelma onnistuu, ja toivomme pian näkevämme, kuinka tietokoneet ympäri Eurooppaa käyvät levolle oikeaan aikaan.

Müller, Emilia Franziska
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, komission ehdotus asetukseksi vapaaehtoisesta energiatehokkuusmerkintäohjelmasta on yleisesti kannatettava, ja jäsen McNally on tehnyt siitä erittäin hyvä mietinnön. Energiankulutuksen merkintä on mielestäni tärkeä markkinataloudellinen väline energiatehokkaiden laitteiden käytön edistämisessä. Virtaa säästäviä lepovirtalaitteita on tuettava Energy Star -merkinnällä. Näiden laitteiden energiansäästömahdollisuuksia ei pidä aliarvioida, ja merkinnällä annamme Euroopan unionissa oikean sysäyksen energian säästäväisempään käyttöön.
Energian säästäminen merkitsee myös hiilidioksidipäästöjen vähentämistä, kuten ilmastosopimuksessa on sovittu. Minusta on myös suuri etu, että järjestelmää käytetään toimistolaitteissa nyt käytännöllisesti katsoen maailmanlaajuisesti. Euroopan unionilla ei ole näin yhteistä merkintäohjelmaa vain Yhdysvaltojen vaan epäsuorasti myös Japanin ja eräiden muidenkin maiden kanssa. Otamme näin huomioon maailmanlaajuiset markkinat. Se auttaa poistamaan kauppaesteitä. Ennen kaikkea tietoliikenne- ja ATK-ala vaikuttavat siinä yhteydessä tärkeiltä.
Minusta on välttämätöntä, että kun Euroopan unionin Energy Star -lautakunta perustetaan, sen jäseninä ovat kaikkien asianomaisten osapuolten edustajien lisäksi myös kansallisten elinten energiapolitiikan asiantuntijat, jotka voivat edustaa selkeästi kansallisia etuja. Energy Star -lautakunnan on laadittava vuosittain selvitys Energy Star -merkkiä käyttävien tuotteiden markkinoille pääsystä. Minusta vuosittainen myynti on sopiva ATK- ja tietoliikennelaitteiden teknisen kehityksen tähden. Vain niin voidaan varmistaa, että merkinnän saavat vain ne laitteet, joiden energiatehokkuus on selvästi parempi kuin markkinoilla keskimäärin. Tätä taustaa vasten pyydän teitä tukemaan myös lausuntoani, joka on mietinnön liitteenä ja joka hyväksyttiin kokonaisuudessaan teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnassa.

Liese
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin yhtyä esittelijälle, McNallylle, sekä ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan lausunnon valmistelijalle, Emilia Müllerille, esitettyihin onnitteluihin. Energian säästäminen ja hiilidioksidin kaltaisten kasvihuonekaasujen vähentäminen ovat Euroopan unionin tärkeitä tavoitteita. Näitä tavoitteita ei saavuteta aina ponnistelematta ja mukavuuden kärsimättä, mutta toisinaan se on myös aivan yksinkertaista. Toisinaan on vain käytettävä niitä teknisiä mahdollisuuksia, joita on jo olemassa, ja toisinaan sen energiseltä toteuttamiselta puuttuu poliittinen tahto.
Kotimaassani Saksassa 11 prosenttia yksityisten kotitalouksien sähkönkulutuksesta johtuu lepovirtahäviöistä. Kun mukaan lasketaan yksityinen ja julkinen sektori, kulutus on yhteensä 20 terawattituntia vuodessa, mikä vastaa kahden suurvoimalan tehoa, jonka kulutamme aivan hukkaan! Laite ei siis vaadi tehoa, ja silti se kuluttaa virtaa. Olisi tietysti yksinkertaisinta, kuten esittelijä McNally jo sanoikin, katkaista laitteesta virta, jos sitä ei käytetä. Tämä ratkaisu sopii monissa tapauksissa; esimerkiksi television kohdalla sitä pitäisi yksinkertaisesti tehdä paremmin tunnetuksi julkisesti. Monilla aloilla laitteita ei voi enää edes sammuttaa, ja nimenomaan ATK-alalla on välttämätöntä, että ne, kuten esittelijä McNally sanoi, vaipuvat nopeasti vähäisen virrankulutuksen tilaan ja palautuvat myös nopeasti uudelleen käyttötilaan, koska tietokoneita tarvitaan erittäin nopeasti eikä niiden haluta käynnistyvän hitaasti.
Teknisiä ongelmia on, mutta ongelmat voidaan myös ratkaista teknisesti käyttämättä energiaa. On kehitetty uusia lähestymistapoja lepovirtahäviöiden pienentämiseksi lähelle nollaa, niitä on vain alettava käyttää. Teknisesti se ei ole enää ongelma. Siksi on hyvä, että keskustelemme täällä Energy Star -merkinnästä ja merkitsemme laitteita, jotka käyttävät näitä uusia teknisiä mahdollisuuksia ja ovat erittäin tehokkaita. Se on oikein, ja siksi PPE-ryhmä tukee komission ehdotusta ja esittelijä McNallyn mietintöä.
Minusta se ei kuitenkaan yksin riitä. Kun otin vastaan PPE:n varjoesittelijän tehtävän, tein kysymyksiä eri järjestöjen, kansalaisjärjestöjen, ministeriöiden, komission asiantuntijoille, mutta tein kysymyksiä myös ihmisille, jotka kohtaavat ongelman päivittäin, esimerkiksi tuntemalleni tietokonekauppiaalle. Kysyin häneltä: mitä mieltä olet Energy Star -tunnuksesta? Hän sanoi: "Se on hyvä asia. Alussa oli teknisiä ongelmia, tietokoneet vaipuivat tosin virransäästötilaan, mutta eivät palautuneet riittävän nopeasti käyttötilaan. Nyt kaikki tekniset ongelmat on ratkaistu, mutta ihmiset eivät ole kiinnostuneita siitä, onko tietokoneella Energy Star -tunnus vai ei. Se ei ole myyntiargumentti!" Siksi meidän pitäisi miettiä, käytämmekö vain nyt ehdotettua periaatetta, nimittäin merkitsemme erittäin tehokkaat laitteet, vai poistettaisiinko lisäksi markkinoilta erittäin huonot laitteet, jotka ovat erittäin tehottomia, ei enää annettaisi myydä niitä siirtymäajan jälkeen. Minusta meidän pitäisi miettiä myös sitä se löytyy myös esittelijä McNallyn mietinnöstä , ja silloin meillä olisi laaja energiatehokkuussuunnitelma tällä alalla. Siksi pyydän teitä hyväksymään myös nämä tarkistukset.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, kiitän lämpimästi rouva McNallya erittäin hyvästä työstä, sillä asia on hyvin tärkeä. Siitä olemme kaikki yhtä mieltä. Energiatehokkuuskysymyksissä nykytrendi ei aina kuitenkaan ole paras mahdollinen. Esimerkiksi kodinkoneiden osalta tavoitteena tulisi olla, että kaikki virtaa kuluttavat piirit voitaisiin kytkeä pois päältä. Mutta tämä ei ole kaikissa tapauksissa mahdollista, on/off -näppäin puuttuu usein nykyaikaisista laitteista, kuten tässä on aikaisemmin viitattukin, jolloin laitteen kytkeminen pois päältä on täysin mahdotonta, vaikka kuluttaja näin haluaisikin. Monessa laitteessa on pieni punainen lamppu, joka palaa jatkuvasti osoittaen , että laitteessa on edelleen jokin virtapiiri päällä, ja , että laite kuluttaa myös jossakin määrin energiaa. Jos ajatellaan olemattoman yhden wattitunnin määrää kyseistä laitetta kohti kotitaloudessa, niin tämä kulutusmäärä kertaantuu hyvin nopeasti. Tuhannella laitteella päästään jo yhteen kilowattituntiin ja miljoonalla yhteen megawattituntiin, jolloin puhutaan jo huomattavasti suuremmista määristä. Toisaalta sitten taas lepovirta on positiivinen asia, kun esimerkiksi huoneilmaa pitää lämmittää. Unionin pohjoisilla alueilla huoneita ja taloja lämmitetään, jolloin koneiden ja hehkulamppujen tuottama lämpö säästää lämmityskustannuksia. Mutta toisaalta lämpimissä olosuhteissa, varsinkin unionin eteläisimmissä maissa, joissa huoneilmaa pitää koneellisesti viilentää, lepovirran tuottamat kustannukset kaksinkertaistuvat.
Yleistavoitteena tulee olla vähemmän energiaa kuluttavan teknologian käytön edistäminen, esimerkiksi hehkulamppujen käyttöä pitäisi välttää aina kun ne voidaan laitteessa korvata esimerkiksi ledeillä. Myös kuluttajien informointiin on keskityttävä nykyistä paremmin. Kuluttajan on vaikea mieltää, että ostohinnaltaan halpa, mutta " energiasyöppö" laite tulee ajanmittaan kalliiksi. Energiatehokkuusmerkinnät on standardoitava niin, että kaikki kuluttajat lapsesta vanhukseen ymmärtävät, miten paljon laite kuluttaa energiaa. Informaation on oltava kansantajuista. Pelkkä wateista puhuminen ei kerro suurelle osalle ihmisistä mitään. Laitevalmistajien on muun muassa selvitettävä käyttöohjeissa, miten laitteella voidaan säästää energiaa.

De Palacio
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin kiittää McNallya hänen kerrassaan erinomaisesta mietinnöstään, ja haluaisin myös kiittää parlamenttia sen laajasta tuesta tälle ehdotukselle. Komission mielestä sen avulla parannetaan merkittävästi energiatehokkuutta ja siten valvotaan kysyntää, jota vihreässä kirjassa pidetään yhtenä avainkysymyksistä puhuttaessa energiahuollon turvallisuudesta. Yksi osa energiatehokkuutta on, että kulutetaan vähemmän ja tuhlataan vähemmän käyttämällä paremmin sitä, mitä meillä jo on. Haluan kiittää myös Mülleriä hänen ympäristövaliokunnan puolesta esittämästään mielipiteestä.
Sähkön loppukäytön tehokkuutta on parannettava oleellisesti, jotta Euroopan unionin lupaus hiilidioksidipäästöjen vähentämisestä vuoteen 2010 mennessä voitaisiin täyttää. Toimistolaitteet lisäävät merkittävästi energiankulutusta palvelualoilla ja ne tarjoavat laajoja mahdollisuuksia energiansäästöön. Komissio on ehdottama Energy Star -ohjelma on tarkoitettu nimenomaan keskeiseksi toimeksi, jonka avulla toimistolaitteiden energiankulutusta voidaan vähentää, ja se täydentää muita loppukäyttöaloja, kuten kodinkone- ja valaistusaloja, koskevia toimia.
Komissio on työskennellyt tämän ohjelman esittelyn parissa vuodesta 1994, ja sillä on ollut yhteisön teollisuuden ja riippumattomien asiantuntijoiden täysi tuki. Energy Star -ohjelma on vapaaehtoinen ja se toimii yhteisön välineenä, tarkemmin sanoen laatumerkintänä, jonka perusteella markkinoilla olevien tuotteiden joukosta voidaan tunnistaa sellaiset, joiden energiankulutus on tehokkaampaa.
Ohjelman hyväksymisen ansiosta yhteisö ei ainoastaan ota käyttöön toimistolaitteiden merkintäohjelmaa joka on osoittautunut menestyksekkääksi siellä, missä sitä on sovellettu ja kannattavaa tointa hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi, vaan sillä on myös tilaisuus soveltaa säädöstä, joka on saamassa jopa kansainvälistä ulottuvuutta. On tärkeää, että emme tee tätä vain itsemme takia, vaan myös siksi, että sillä on vaikutusta myös muualla maailmassa. Siinä mielessä minusta tuntuu välttämättömältä, että panostamme kansainvälisen tason johtajuusasemaan ja toimimme siinä yhdessä Yhdysvaltain kanssa.
Arvoisa puhemies, olen tietoinen, ettei parlamentti ollut kovinkaan tyytyväinen sopimuksen allekirjoittamisen ja solmimisen jälkeisiin menettelyihin. Meidän on kuitenkin pitänyt noudattaa perustamissopimuksen 300 artiklassa mainittuja menettelyjä, ja olen iloinen, että parlamentin mielestä sopimuksesta koituvat edut ovat oleellisempia kuin senkaltaiset erimielisyydet. Sitä paitsi olemme toimineet niin kuin parlamentti pyysi sopimuksen liitteenä olevassa kirjeessä ja tiedottaneet asiasta toiselle osapuolelle eli Yhdysvalloille. Pidämme parlamentin ajan tasalla teknisten tarkennuksien tarkistuksesta, josta jäsen McNally puhui ja josta minä olen täysin samaa mieltä.
Hyvät jäsenet, minun pitää sanoa teille, että me voimme hyväksyä kaikki parlamentin esittämät tarkistukset lukuun ottamatta tarkistusta 9. Komissio on samaa mieltä siitä, että toimistolaitteiden energiatehokkuuden kehitystä on syytä seurata, mutta mielestämme ei ole tarpeen vaatia erityisyksikön perustamista, niin kuin tuossa tarkistuksessa sanotaan, muun muassa siksi, että meille ei anneta siihen yhtään enempää varoja. Hyvät jäsenet, pyytäisin teitä siksi harkitsemaan tätä kysymystä uudelleen, koska luulen, että jos kyseistä tarkistusta ei oteta mukaan se on parlamentin itsenäinen päätös voisimme hyväksyä ehdotuksen ensimmäisessä käsittelyssä ja edetä siten nopeammin. Teidän pitää ottaa tämä asia huomioon. Vakuutan teille, että me emme voi saada enempää varoja, ja loppujen lopuksi siitä ei ole mitään hyötyä.
Sitä vastoin hyväksymme periaatteessa tarkistukset 5, 11 ja 15. Tarkistuksien 11 ja 15 kohdalla hyväksymme sen, että komissio esittää kertomuksen neuvostolle ja parlamentille, vaikka komissiolle sopiva aika olisi kolmen vuoden välein, samalla tavoin kuin ensimmäisen Energy Star -ohjelmaa koskevan arvion yhteydessä.
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, olen esittänyt kantamme. Haluan kiittää uudestaan kaikkia puheenvuoron käyttäneitä jäseniä ja aivan erityisesti jäsen McNallya hänen suurenmoisesta työstään, ja luotan siihen, että me pääsemme kaikki yksimielisyyteen mahdollisimman pian, ensimmäisessä käsittelyssä, jos vain mahdollista.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskeva yleinen järjestelmä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Wielandin laatimasta Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietinnöstä (A5-0012/2001) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä annettujen direktiivien 89/48/ETY ja 92/51/ETY muuttamisesta ja yleissairaanhoidosta vastaavien sairaanhoitajien, hammaslääkäreiden, eläinlääkäreiden, kätilöiden, arkkitehtien, farmasian alan ja lääkäreiden toimintaa koskevien direktiivien 77/452/ETY, 77/453/ETY, 78/686/ETY, 78/687/ETY, 78/1026/ETY, 78/1027/ETY, 80/154/ETY, 80/155/ETY, 85/384/ETY, 85/432/ETY, 84/433/ETY ja 93/16/ETY täydentämisestä (C5-0680/2000 - 1997/0345(COD)).

Wieland
. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, hyvät kollegat, kollega McNally sanoi aiemmin, että hänen mietintönsä koskee asiaa, joka ei ole erityisen vetovoimainen. Luulen, että mietinnöt käyvät illan mittaan yhä vähemmän vetovoimaisiksi, haluamatta loukata kollega Ferriä, joka on vuorossa vielä myöhemmin.
Käsiteltävänä olevalla direktiiviehdotuksella muutetaan ja täydennetään yhteensä kymmentä direktiiviä, jotka ulottuvat osittain aina vuoteen 1977 asti. Puhemies lahjoitti minulle lisää puheaikaa luettelemalla jo mainitut ammatit. Miksi etenimme tässä mietinnössä erittäin huolellisesti, aina aikaa ja voimia vaativaan sovittelumenettelyyn asti, vaikka joku voi kenties väittää, että parlamentin jäsenet käyttäytyvät aivan kuin maailma kaatuisi, kun pohjimmiltaan kyse on vain yksityiskohdista? Miksi suuri ja laaja enemmistö vaatii sovittelumenettelyä? Siihen on pääasiassa kolme syytä.
Ensinnäkin: arkkitehtejä ja eläinlääkäreitä poikkeuksin lukuun ottamatta kyse on laajassa mielessä terveydenhoitoammateista. Normaalielämässä voi vaatia vahingonkorvausta vahingon sattuessa, mutta ihminen ei ole Volkswagen Golf, Skoda eikä Citroën, jonka voi viedä näpertävälle korjaajalle tai harrastelijakorjaajalle. Näissä tapauksissa on olemassa vahingonkorvaus, jotta vahinko voidaan korvata. Terveydenhoidon alalla vahinkoa ei voida yleensä korvata. Siksi on olemassa korvaus kivusta ja särystä. En tiedä asianajajan ammatin harjoittamisen ajaltani yhtäkään ihmistä, joka ei olisi mielellään palauttanut korvaustaan, mikäli olisi voinut sillä saada terveydellisen vammansa peruutettua.
Saanen poiketa hieman asiasta. Minusta tämä menettely on myös hieno esimerkki siitä, että neuvoston pitäisi tulevaisuudessa kokoontua julkisesti, sillä monet asiat, joita siellä otettiin esille, olisivat kiinnostaneet kovasti kansalaisia Kreikasta Irlantiin ja Italiasta Suomeen, ja he olisivat ihmetelleet, mitä hallituksemme nyt oikein ehdottavat, me haluamme parempaa suojaa! Siksi nämä asiat kiinnostavat suuresti.
Toiseksi, ja tämä liittyy toiseen asiaani: meillä on sisämarkkinat. Me haluamme, että hankittua tutkintotodistusta voidaan käyttää ihmisten ja tavaroiden vapaan liikkuvuuden yhteydessä missä tahansa, todistuksen saantipaikasta riippumatta. Toisena osapuolena oleva jäsenvaltio ja sen kansalaiset ovat tietysti kiinnostuneita ensinnäkin kysymään heti valmistumisensa jälkeen reppunsa pakkaavalta ja toiseen jäsenvaltioon muuttamaan haluavalta, minkälainen hänen koulutuksensa oikein oli? Toisessa tapauksessa, kun joku sanoo 10 tai peräti 30 vuotta valmistumisensa jälkeen haluavansa muuttaa toiseen jäsenvaltioon, kansalaiset ja vastaanottavat jäsenvaltiot ovat kiinnostuneita siitä, mitä tämä ihminen on tehnyt viime vuodet valmistumisensa jälkeen. Onko hän kouluttanut itseään edelleen? Onko hän edelleen ajan tasalla?
Näin päädyn kolmanteen kohtaan. On parlamentin edun mukaista, että tuotamme helppolukuisia tekstejä. Viittasin jo siihen, että olen juristi. Minun täytyy tunnustaa, että kun tutustuin tähän asiaan, törmäsin jatkuvasti vaikeuksiin. Me tuotamme täällä pohjimmiltaan tietojätettä siitä kiinnostuneelle yleisölle. Meidän on laadittava konsolidoidut tekstit tulevaisuudessa nopeammin. Näistä syistä parlamentti hyväksyi suurella enemmistöllä 11 tarkistusta, ja ainoa asia, mitä pahoittelin sovitteluun lähdettäessä, oli se, että en pyytänyt enemmistön tarkastusta, koska se olisi osoittanut, että sen muodostivat reilusti yli 400 kollegaa.
Siksi osoitan kiitokseni myös kollega Gebhardtille, jonka kanssa tein läheistä yhteistyötä, jonka kanssa rakensimme tämän suuren enemmistön ja joka jaksoi uskoa, vaikka sovittelukomiteavaltuuskunnassa oli kolme kollegaa PPE:stä, koska parlamentin säännöt määräsivät niin. En halua pitkästyttää teitä yksityiskohdilla kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen määräajoilla, kolmansissa maissa hankittuja tutkintotodistuksia koskevilla pyynnöillä, ilmauksen "saman tasoisessa" vaihtamisella ilmaukseen "vastaavan tasoisessa" ja italialaisten farmasian opintojen päättämisellä.
Nyt käsittelen aivan lyhyesti vielä kolmea perusasiaa. Ensinnäkin: komissio on julistanut, että se haluaa tulevaisuudessa laatia konsolidoituja tekstejä. Voin vain rohkaista jokaista esittelijää myös vaatimaan alallaan, että se tapahtuu nopeasti. Toiseksi: elinikäinen oppiminen. Emme saa jatkuvasti vain puhua siitä, vaan meidän on vaadittava sitä. Saimme mielestäni aikaan hyvän kompromissin. Emme laatineet lainsäädäntöä toissijaisuussyistä, mutta saimme tahtomme läpi johdanto-osassa. Lopulta kolmanneksi: yleislääkärien erityiskoulutuksen pituutta jatkettiin kolmeen vuoteen. Ranska perääntyi kannastaan siinä, että se pidensi koulutusta kahdesta ja puolesta vuodesta kolmeen vuoteen, kun me taas myönsimme Belgialle ja Suomelle, että pitempi perusopetuskin voidaan hyväksyä osaksi erityiskoulutusta.
Siksi voin sanoa teille, että saavutimme hyvän sovittelutuloksen, ja pyytäisin teitä hyväksymään sen. Haluan kuitenkin sanoa teille vielä, että pahoittelemme kovasti sitä, että komissio ei valitettavasti ollut alusta alkaen puolellamme niissä kohdissa, joita me vaadimme ja joissa neuvosto lopulta antoi periksi.

Gebhardt
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät iltavuoron kollegat, sillä, joka haluaa tehdä politiikassa hyvää työtä, pitää olla halua ja malttia käsitellä vaikeitakin asioita. Kollega Wielandilla on molempia riittävästi. Siksi oli melkein ilo pyrkiä saamaan aikaan käsiteltävänä olevaa sovittelutulosta hänen toimiessaan esittelijänä ja yhteistyössä muiden kollegoiden kanssa. Voimme olla hiukan ylpeitä siitä. Euroopan unionin lainsäädäntöön onnistuttiin nimittäin ensimmäistä kertaa sisällyttämään jotain sellaista, josta yleensä vain saarnataan. Tarkoitan elinikäisen oppimisen tarvetta.
Lääketieteen alalla ei ole tulevaisuudessa vain sääntöjä ja arviointiperusteita tutkintojen, tutkintotodistusten ja muun pätevyyden tunnustamiseksi. Sanomme nyt ensimmäistä kertaa, että ammatillinen tutkinto ei riitä, vaan että sen jälkeen on jatkettava opiskelua, erityisesti potilaiden, mutta myös lääkärien ja hoitohenkilökunnan edun vuoksi.
Elinikäinen ammatillinen oppiminen on erityisen tärkeää lääketieteen erittäin nopean teknisen ja tieteellisen kehityksen vuoksi. Emme saa kuitenkaan tyytyä siihen, että tässä koulutuksen tunnustamista koskevassa direktiivissä mainitaan se. Meidän pitäisi pikemminkin pyrkiä vaikuttamaan lainsäädännöllämme siihen, että tästä alkumenestyksestä ja samalla elinikäisestä oppimisesta tulee Euroopan kaikkien ihmisten ammatillisen elämän peruspilareita.
Sallikaa minun käsitellä vielä toista asiaa, joka on aina koskettanut minua ammatillisten tutkintojen tunnustamisen yhteydessä. Haluan muotoilla sen tässäkin direktiivissä vastauksetta jääneeksi kysymykseksi: miksi on niin vaikeaa tunnustaa tutkintoja, mikäli ne on hankittu Euroopan unionin ulkopuolella? Tämä kysymys painaa minua, kun näen, kuinka markkinat maailmanlaajuistuvat ja kuinka liikutamme pääomia. Kansalaisemme voivat tuoda tavaraa ja rahaa maailman mistä kolkasta tahansa. Ammatillisten tietojen ja kykyjen muodostamaa henkilökohtaista omaisuutta ei saa siirtää vapaasti. Siinä on jotain vikaa. Siihen on saatava nopeasti muutos!
Siksi pyydän komissiota poistamaan vastaisten tunnustamista koskevien direktiivien valmistelusta kaksi perustetta. Ensinnäkin: se koskee vain pientä EU:n kansalaisten määrää. Toiseksi: EY:n perustamissopimus tarjoaa vain rajoitetun oikeusperustan. Näette, että sen jälkeen asiat sujuvat paljon paremmin.

Crowley
Arvoisa puhemies, haluaisin kollegojeni tavoin kiittää mietinnön esittelijää hänen jatkuvasta ja uutterasta työstään aiheessa, joka ei ehkä pääse pääotsikoihin mutta joka on äärimmäisen tärkeä jokaiselle, jota me täällä parlamentissa edustamme. Erityisesti ne alat, joista me keskustelemme tämän koulutuksen tunnustamista koskevasta lainsäädäntöluonnoksen puitteissa, ovat sellaisia, joissa olemme saaneet kokea suurta vajausta EU:ssa lähimenneisyydessä. Eräitä sellaisia tapauksia on myös korostettu, joissa ihmisten tielle asetettiin esteitä, ja ihmiset, jotka halusivat muuttaa yhdestä jäsenvaltiosta toiseen, eivät saaneet koulutukselleen tunnustusta.
Yksi tärkeä aihe, joka otettiin esiin sovittelukomitean keskusteluissa ja samoin itse mietinnössä, on eräiden käytettyjen sanojen selvittäminen. Erityisesti nousi esiin kysymys ilmauksen "samantasoinen" vaihtamisesta ilmaukseen "vastaavantasoinen". Käsittelen parhaillani tätä tapausta Irlannissa, jossa yhdessä jäsenvaltiossa koulutuksen saanut fysioterapeutti ei saa Irlannissa tunnustusta koulutukselleen muodollisen akateemisen näkökohdan vuoksi, vaikka kaikissa muissa Euroopan unionin maissa työkokemuksen katsotaan vastaavan akateemista koulutusta.
Tämän lisäksi meidän täytyy myös varmistaa, että kunhan lainsäädäntö on hyväksytty Euroopan unionissa, jäsenvaltioiden pitää panna lainsäädäntö tiukasti toimeen ja avata tarjolla olevat mahdollisuudet. Olemme liian usein törmänneet salaisiin esteisiin, jotka estävät eri alojen ihmisiä siirtymästä toiseen maahan työskentelemään. Mikäli meidän on todellakin tarkoitus saada yhtenäismarkkinat aikaan, mikäli meidän on todellakin tarkoitus elää ihmisten vapaaseen liikkuvuuteen liittyvien periaatteiden mukaisesti, niin meidän pitää purkaa nämä esteet, joita emme näe niinkään Euroopan unionin institutionaalisesta näkökulmasta, mutta jotka ovat todellisia jäsenvaltioissa ja toden totta joissakin jäsenvaltioissa eräissä yksittäisissä ammateissa. Meidän on välttämätöntä soveltaa lainsäädäntöä tinkimättömästi, jotta kaikki valitukset voitaisiin käsitellä nopeasti.
Haluaisin suositella tätä mietintöä parlamentille ja pyytää sitä tukemaan sitä.

Bolkestein
. (NL) Arvoisa puhemies, haluaisin komission puolesta kiittää lämpimästi tämäniltaiseen keskusteluun osallistuneita parlamenttinne jäseniä siitä paljosta hyvästä työstä, jota he ovat tehneet. Haluaisin erityisesti mainita Wielandin henkilönä, joka on laatinut mietinnön ja onnistunut saattamaan koko prosessin hyvään loppuun. Komissio on hyvin ilahtunut siitä, että neuvosto ja Euroopan parlamentti ovat nyt päässeet yksimielisyyteen.
Komissio voi hyväksyä tuloksen, jossa tavoitteena on itse asiassa helpottaa tutkintotodistusten tunnustamista ja parantaa oikeusturvaa. Parlamentti yhdessä neuvoston kanssa on täten päässyt tulokseen, joka on tärkeä kaikkien niiden kannalta, jotka etsivät tutkintotodistuksineen työtä muualta Euroopasta. Tämä on todella hyväksi työntekijöiden liikkuvuuden kannalta, mikä on tärkeä asia.
Kuten sanoin, haluaisin kiittää erityisesti jäsen Wielandia mutta myös muita hänen kanssaan yhteistyötä tehneitä jäseniä tästä kaikesta hyvästä työstä, jota he ovat tehneet tähän sopimukseen pääsemiseksi. Arvoisa puhemies, kiitän yleisesti parlamenttianne hedelmällisestä yhteistyöstä sekä neuvoston että komission kanssa.

Puhemies
Paljon kiitoksia ystävällisyydestänne, arvoisa komission jäsen Bolkestein.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan monialainen työryhmä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Ferrin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0398/2000) järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan monialaisen työryhmän kertomuksesta (10972/2/1999 - C5-0039/2000 - 1999/0916(COS)).

Ferri
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, hyvä Wieland, mietintöni voisi kaiketi olla houkuttelevampi, koska oikeus on yleensä alaston, tai ainakin se pyritään riisumaan, jotta se ei toimisi. Todellisuudessa tämä päätöslauselmaesitys voisi mielestäni merkitä ensimmäistä melko toimivaa ja merkittävää edistysaskelta, kun siinä kerran tähdätään konkreettisuuteen. Haluaisin aluksi esittää huomion, eli sen, että ymmärrettyään väärin vallan merkityksen jäsenvaltiot pyrkivät usein estämään jotakin sellaista, joka saattaa tuntua suvereniteetin päättymiseltä erityisesti rikosoikeuden piirissä. Näin ollen tällä alalla ei ole helppoa saada sopimaan yhteisön suvereniteettia ja jäsenvaltioiden suvereniteettia.
Jäsenvaltiot ovat ottaneet käyttöön keskinäisen arviointijärjestelmän, josta on määrätty Amsterdamin yhteisessä toimintasuunnitelmassa vuonna 1997 ja joka vaikkakin hieman myöhään on jo toiminnassa, ja se antaa meille mahdollisuuden saada ensimmäisen kehyksen. Ensimmäiset viisi maata on valittu: Tanska, Irlanti, Kreikka, Luxemburg, Alankomaat, ja meillä on kolmen asiantuntijan komitea. Arvioitavana oleva maa ei vaadi oman kansallisen asiantuntijan läsnäoloa, joten voidaan sanoa, että toiminta on melko vapaata.
Tämä ensimmäinen arvioiden sarja on osoittanut, että ensiksikin oikeuteen liittyy usein voimakasta poliittista sekaantumista, erityisesti oikeudellista yhteistyötä koskevissa pyynnöissä, jotka liittyvät kiireellisiin toimiin, omaisuuden takavarikointiin ja tutkintaan, ja tätä toteutetaan eri tavoin, joko niin, että oikeusministeriö puuttuu asiaan tai asiaan puuttuvat eri oikeusviranomaiset kuin on tarkoitus jne.
Myönteisiäkin näkökohtia on toki pantu merkille, esimerkiksi Alankomaiden tietojärjestelmä, niin sanottu KRIS, joka on otettu malliksi. Meillä on tietenkin nykyään edessämme paljon pitemmälle kehittynyt järjestäytynyt rikollisuus, jossa käytetään pitkälle kehittynyttä tekniikkaa. Menetelmät muuttuvat, joten meidän pitää myös vastata rikollisuuteen uudella tavalla.
Myös Italiaa, Belgiaa, Espanjaa ja Suomea koskevat kertomukset ovat valmiit, ja vaikkakin ne on toimitettu virallista tietä, ne eivät ole virallisia. Toivomme kuitenkin, että tätä arviointijärjestelmää valvotaan, sillä se olisi määrä uskoa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle, ja parlamenttikin on esittänyt tämän toiveen useissa tilaisuuksissa.
Todellisuudessa tällä ehdotuksella pyritään ennen kaikkea korostamaan sitä, miten eräitä lähestymissääntöjä pitää kartoittaa. Ajatellaanpa esimerkiksi kaksoisrangaistavuutta, joka usein jarruttaa oikeuden tavanomaista ja nopeampaa tietä; ajatellaanpa rikosta, joka on yhden jäsenvaltion lain mukainen rikos mutta ei muiden. On käynyt esimerkiksi niin, että Luxemburg kieltäytyi hyväksymästä toisen maan oikeusviranomaisten esittämiä pyyntöjä, koska kyseessä oli kansallisen lain mukainen rikos. Asiassa on siis monia esteitä, jos emme onnistu tasoittamaan niitä, niin oikeudellinen yhteistyö jää todellakin pelkiksi sanoiksi.
Jotta siis onnistuisimme panemaan yhteistyön täytäntöön, meillä on jo valmiina toinen päätöslauselmaesitys, jossa käsitellään rikosasioita koskevien lopullisten päätösten vastavuoroista tunnustamista. Minä otin yhteistyön esiin tässäkin päätöslauselmaehdotuksessa, jotta saisimme aikaan eräänlaisen mosaiikin, sellaisten toimien täydellisen paketin, joilla pyritään tekemään tästä oikeudellisesta yhteistyöstä toimivampaa. Meistä kaikista olisi välttämätöntä saada pikaisesti sähköinen arkisto, aineistokeskus, joka pitäisi sisällään ainakin lopulliset päätökset, jotka kuuluvat ainakin yhteisön kehykseen. On selvää, että olisi myös erittäin hyvä, jos voisimme ryhtyä pikaisesti tarkastamaan syytettyjen tai jo tuomittujen tiliin pantavia lopullisia päätöksiä laajemmassa mittakaavassa Euroopassa, mutta hyvä toimintasuunnitelma olisi jo tämä tietojärjestelmä, jonka ei tarvitsisi olla mitenkään ihmeellinen, kun kerran nykyään tietotekniikan avulla voidaan saada aikaan melko nopeasti tuntuvia tuloksia.
Päätöslauselmaesityksessä toivotaan myös Eurojustin melko ripeää toimintaa olemme todenneet sen jo monta kertaa ja erityisesti toivomme toimintaa niin sanotun Euroopan syyttäjäviranomaisen taholta ainakin vakavia rikoksia koskevissa kysymyksissä järjestäytynyt rikollisuus, tietoverkkorikollisuus, valkokaulusrikollisuus, mafia ja että se todellakin voisi näyttää mallia koko yhteisölle. Esitämme siis hartaan pyynnön yhteistyöstä oikeusviranomaisten, Euroopan syyttäjäviranomaisen ja myös sellaisten eri jäsenvaltioiden tuomareiden välillä, jotka sitten osallistuvat Euroopan syyttäjäviranomaisen työhön tämän tukemiseksi eri jäsenvaltioissa.
Yhteenvetona, tässä ehdotuksessa pyritään tukemaan Euroopan oikeudellista verkostoa ja niin sanottua "hyvää käytäntöä": juuri tätä haluaisinkin korostaa, sillä lopulta terve järki ja hyvä käytäntö säännöissä merkitsee ennen kaikkea pyyntöjen välittämistä suoraan tuomarilta toiselle.

Coelho
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tavoittelemamme päämäärä on perustaa suuri vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva Euroopan alue, jossa on tärkeintä lujittaa Euroopan kansalaisten turvallisuutta ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa. Tampereella tehtyjen päätelmien jatkoksi on nyt kiireesti lähennettävä toisiinsa kansallisia lainsäädäntöjä rikoslakien ja niiden järjestäytyneeseen rikollisuuteen soveltuvien seuraamusten osalta, toisin sanoen velvollisuutemme on keskittää ponnistuksemme määritelmien, kriminalisoinnin ja yhteisten seuraamusten hyväksymiseksi lähentäessämme toisiinsa rikoslainsäädäntöjä.
Tämä keskinäisen arvioinnin mekanismi, johon kollega Ferri juuri viittasi ja jolla oli keskeinen osa hänen kansalaisvapauksia käsittelevälle valiokunnalle esittämässään erinomaisessa mietinnössä, otettiin perustellusti käyttöön järjestäytyneen rikollisuuden vastaisessa toimintasuunnitelmassa, joka hyväksyttiin heinäkuussa 1997 Amsterdamissa. Sehän onkin jo sinänsä melkoinen edistysaskel, jota vielä vahvistavat Euroopan oikeudellisen verkoston perustaminen sekä muut rikollisuuden ehkäisyyn ja torjuntaan tähtäävien järjestelmien uudenaikaistamiseksi ja tehostamiseksi esitetyt aloitteet.
Vaikka tämän arviointijärjestelmän puitteissa päätettiinkin, että neuvosto ottaa käyttöön tarvittavat keinot täyden arviointikierroksen päätyttyä - eli kolmen vuoden kuluttua, kun viisi maata on käyty läpi vuodessa - on silti annettava tunnustusta sille, että jotkin jäsenvaltiot päättivät ottaa ennalta huomioon niiden oman oikeudenkäytön kannalta kiireisimpinä pidettävät uudistukset ja parannukset arviointityöstä saatujen tulosten pohjalta. Odotamme kaikki kovasti, että loputkin jäsenvaltiot, oma maani Portugali mukaan luettuna, lähettäisivät meille nopeasti arviointityönsä tulokset.
Olen tyytyväinen, että ensimmäisen arviointikierroksen aiheiksi valittiin viiveet oikeudellista yhteistyötä koskevan järjestelmän toteuttamisessa ja omaisuuden takavarikointiin liittyvien kiireellisten pyyntöjen käsittelyssä, ja erityistä huomiota kiinnitettiin järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyviin tapauksiin. On erittäin hyvä, että viiveiden aiheuttamaa ongelmaa korostetaan. Olemme oikeastaan huolissamme oikeusprosesseissa yhä yleisemmäksi käyvien viiveiden korostumisesta ja tiedämme hyvin, kuinka vahingollista tämä on. Oikeuden tuomio, joka hidastuu tai annetaan liian myöhään, merkitsee lopulta aina itse oikeuden tapahtumisen kieltämistä.

Keßler
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, tuen ryhmäni puolesta esittelijän analyysia, päätelmiä ja pohdintoja ja yhdyn myös hänen huoleensa, joka koskee monialaisen ryhmän esittämiä ongelmia. Kiitän kollega Ferriä hänen työstään. EU:ssa on 15 erilaista rikoslainsäädäntöä, useita osittain toistensa kanssa kilpailevia poliisilaitoksia ja 15 oikeusjärjestelmää, joita syvimmältään leimaavat ajattelutapa, perinne ja oma kulttuuri. Ennen EU:n rikosoikeudellisten järjestelmien toivottavaa yhtenäistämistä oikeudellinen yhteistyö tapahtuu monimutkaisella ja vanhentuneella järjestelmällä, joka perustuu rikosoikeudellisen avun pyytämiseen ja joka saa melkein kaikki syyttäjät ja tuomarit menettämään malttinsa.
Eurooppalaista yhteistyötä tarvitaan kuitenkin kiireellisemmin kuin milloinkaan. Esimerkiksi Saksassa 77 prosentissa järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyvistä tapauksista vuonna 1998 oli kansainvälinen yhteys. Neuvoston olisi erittäin tärkeää toimia. Esimerkiksi Luxemburgissa oikeusministerin pitää antaa henkilökohtaisesti lupa pyyntöjen käsittelyyn, mikäli kyse on pankkialasta. Alankomaat käyttävät omia kriteerejään kiireellisten pyyntöjen luokittelussa pyynnön esittävän valtion luokittelun sijasta. Viidessä valtiossa ei ole riittävästi henkilökuntaa, teknisiä välineitä eikä rahoitusta oikeusapupyyntöjen käsittelyyn. Myönteisinä seikkoina on mainittava Alankomaiden KRIS-ohjelma, Irlannin järjestelmä sekä Tanskan kokemukset Pohjoismaiden kanssa. Siellä, missä on oikeudellisen verkoston yhteysviranomaisia, on saatu hyviä kokemuksia ja tuloksia, mutta verkosto ei vaikuta millään tavalla muodollisiin oikeusapupyyntöihin. Pelkkä yhteysviranomaisten perustaminen ei takaa eurooppalaisen yhteistyön laadullista parantumista. Yhteysviranomaisten valmiudessa säännölliseen tietojenvaihtoon on lisäksi runsaasti toivomisen varaa.
Mikäli neuvosto aikoo torjua tosissaan kansainvälistä rikollisuutta, joka yksinkertaisesti jättää huomiotta demokratian ja laillisen talouden säännöt, esittelijän ja valiokunnan suositukset on toteutettava. En haluaisi nyt enää toistaa sitä, mitä esittelijä Ferri jo sanoi, mutta se merkitsee sitä, että tarvitaan myös ehdokasvaltioiden varhaista laaja-alaista osallistumista järjestäytyneen rikollisuuden torjuntastrategiaan. Oikeudellista verkostoa on laajennettava, esimerkiksi kansallisten oikeusjärjestelmien Internet-sivuilla, videokokoustekniikalla, ja viimeiseksi Eurojustista on muodostettava Europolin ja OLAFin järkevä täydentäjä.

Crowley
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää mietinnön esittelijää hänen tekemästään työstä hyvin vaikean ja monimutkaisen asian hyväksi. Hän on tuonut asiaan hieman loogisuutta ja järkeä, mutta vaikka annankin kiitosta, haluan myös esittää hieman kritiikkiä, enkä ole samaa mieltä joistakin kohdista. Kaikkien näiden kysymysten kohdalla meidän pitää olla hyvin varovaisia, ettemme toimi turhan hätiköidysti, koska kuvittelemme ratkaisevamme kaikki rikollisuuteen liittyvät ongelmat Euroopan unionissa yksinkertaisesti niin, että perustamme uuden toimielimen tai toisen viraston, jossa on enemmän henkilökuntaa ja niin, että järjestämme ja sovitamme lisää valtaa keskusviranomaiseen.
Meillä on jo esimerkkejä tapauksista, joissa yhteistyö ja koordinointi eivät toimi. Meillä on Europol ja muita samankaltaisia instituutiota, joissa eri virastot eri jäsenvaltioissa voivat saavuttaa tuloksia tekemällä yhdessä työtä. Meillä on myös mahdollisuus arvioida toisia jäsenvaltioita ja ottaa mallia niiden parhaista käytännöistä ja käyttää niitä yhteisenä vähimmäisnormina kaikkia jäsenvaltioita varten. Eri jäsenvaltioiden laeissa on kuitenkin vielä eroja. Meillä on esimerkiksi edelleen erilaiset oikeusjärjestelmät. Irlannissa ja Britanniassa me teemme edelleen työtä saman tavanomaisen oikeuden mukaisesti, kun taas Manner-Euroopassa on roomalainen oikeusjärjestelmä. Näitä kahta järjestelmää on hyvin vaikea, ellei mahdoton, sovittaa yhteen, joten meidän pitää työskennellä aina kolmen opin pohjalta siinä, miten asioiden pitäisi toimia.
Ensimmäinen on tehokkuus, toinen on nopeus ja kolmas on oikeus, eikä meidän pidä unohtaa sanaa "oikeus". Ihmisillä pitäisi olla oikeus puolustaa itseään, kun heitä syytetään tai kun heitä vastaa esitetään syytöksiä. Ehkä ongelma liittyy vain tulkintaan, mutta eräissä nopeaa jäljittämistä koskevissa ehdotuksissa näytetään sanovan, että meidän pitää käydä läpi eräitä nykyisiä oikeusesteitä esimerkiksi valitusoikeuden kohdalla.
Olen erityisen iloinen, että Irlanti saa erikoismaininnan "Criminal Assets Bureaun" ansiosta. Haluaisin rohkaista jokaista parlamentin jäsentä ja jokaista jäsenvaltiota tarkastelemaan, miten Criminal Assets Bureau toimii Irlannissa ja miten menestyksekkäästi se on toiminut perustamisestaan lähtien.
Vastustan yhtä ehdotusta ja olemme pyytäneet erillistä äänestystä ja se koskee Euroopan toimivaltaisen syyttäjäviraston perustamista. Vastustan täysin sellaisen Euroopan toimivaltaista syyttäjävirastoa, jonka valtuudet ulottuvat kaikkien jäsenvaltioiden alueelle.
Lopuksi haluan sanoa, että jäsenvaltioiden rankaiseminen on hyvin vaarallinen alue. Meillä on jo kokemusta siitä, miten siinä voidaan epäonnistua ja miten vaikea virheitä on korjata. On parempi turvautua yhteistyöhön; porkkana toimii paljon paremmin kuin keppi.

Vitorino
. (PT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komissio haluaisi kiittää parlamentin jäsen Ferriä hänen esittämästään erinomaisesta mietinnöstä, joka sisältää hyvin neuvokkaan ja selkeän analyysin oikeudellisessa yhteistyössä kohtaamistamme vaikeuksista ja esittää kunnianhimoisen ja vaativan näkemyksen näiden vaikeuksien voittamiseksi tarvittavista ponnistuksista. Oleellisissa kohdissa komissio on tästä analyysista ja näkemyksistä pitkälti samaa mieltä kuin esittelijäkin. Aivan erityisesti tunnemme omaksemme hänen lähestymistapansa, kun hän vakuuttaa, että oikeudellisen yhteistyön vahvistamista - tai hänen omien sanojensa mukaan peräti "radikaalilla tavalla uutta strategiaa" - ei koskaan pidä tulkita jäsenvaltioiden suvereniteetin heikentämiseksi, vaan päinvastoin keinoksi, kenties kaikkein tärkeimmäksi keinoksi, tehostaa tätä suvereniteettia järjestäytyneen rikollisuuden hienostuneita keinoja ja valtaa vastaan, tuon rikollisuuden, joka nykyisin muodostaa äärimmäisen vakavan uhan demokraattisen hallitusmuodon rakenteille, itse lakeja noudattavan talouden sääntöjen toimivuudelle ja jopa kansalaisten oikeuksien kunnioittamiselle.
Olemmekin jo selvästi osittain tällä tiellä, mutta on tärkeää korostaa sitä seikkaa, että tätä tietä ei lähdetty kulkemaan niinkään sääntelyn tarjoamien välineiden ansiosta - monet näistä välineistähän eivät ole vielä edes voimassa, koska jäsenvaltiot eivät esimerkiksi ole vielä järjestelmällisesti ratifioineet yleissopimuksia - vaan ennen muuta siksi, että tällä välin luotiin käytännössä toimivia mekanismeja kuten esimerkiksi keskinäinen arviointijärjestelmä, joka teki konkreettisesti selväksi paradigman muuttamisen tarpeet ja eräissä tapauksissa sai jopa jäsenvaltiot tekemään omiin kansallisiin lakeihinsa tarvittavia muutoksia.
Tämä alan ammattilaisten keskinäisen tiedonvaihdon prosessi, tapahtuipa se sitten keskinäisen arvioinnin puitteissa, oikeusverkon sisäisissä kontakteissa tai toivoakseni aivan lähitulevaisuudessa Eurojustin piirissä tapahtuvana yhteistyönä, on keskeistä ja sitä on jatkettava. Nyt kysytään parlamentin mielipidettä siitä, haluaako se uusia Grotius-ohjelman, joka on tärkeä väline oikeusalan ammattilaisten yhteistyön vahvistamiseksi, ja samoin mielipidettä hankkeesta Euroopan oikeustieteellisen koulutusverkon perustamiseksi; tämä verkko mahdollistaisi laajemman yhteistyön siteiden solmimiseen jäsenvaltioiden tuomareita kouluttavien laitosten kesken.
Esittelijän esittämistä ehdotuksista ja pyynnöistä haluaisin korostaa vain kolmea näkökohtaa: ensiksi sitä, että hän viittaa tarpeeseen muuttaa Euroopan unionin perustamissopimuksen 35 artiklaa siten, että yhteisön tuomioistuimelle annettaisiin toimivalta lausua näkemyksensä siitä, kuinka jäsenvaltiot ovat täyttäneet velvoitteensa. Tämä oikeudellisessa valvonnassa oleva aukko johtuu ymmärtääkseni Euroopan unionin perustamissopimuksen VI osaston luonteesta, sehän on yhä hallitustenvälisen hengen kyllästämä. Sallinette minun korostaa, että olisi kenties antoisampaa ajaa sopivalla hetkellä jyrkkää ja täysimuotoista jollakin yhteisön menettelyllä toteutettavaa linjausta, olipa se sitten työmenetelmän tai niin sanotun kolmannen pilarin toimivallan puitteisiin kuuluva linjaus, joka näin soisi yhteisön tuomioistuimelle paremman mahdollisuuden käyttää valvontavaltaa sekä myös mahdollisuudet päätöksentekoprosesseihin, joihin itse Euroopan parlamentti osallistuisi nykyistä enemmän. Epäilen kuitenkin hiukan, onko mahdollista ottaa käyttöön sanktioita velvoitteitaan laiminlyöviä jäsenvaltioita kohtaan.
Päätöslauselmassa kannatettujen keinojen joukkoon kuuluu unionin alueella oikeudellista toimivaltaa käyttävän Euroopan julkisasiain ministeriön perustaminen. Kuten parlamentti tietää, komissio ehdotti viime hallitustenvälisessä konferenssissa, että perustamissopimukseen otettaisiin säännös riippumattomasta Euroopan unionin jäsenvaltioiden alueella toimivaltaisesta syyttäjästä, jonka ainut erityistarkoitus olisi turvata yhteisöjen talousetujen suojaaminen. Tätä ehdotusta ei hyväksytty Nizzassa; komissio pitää tämän neuvoston päätöksen mielessään ja onkin ryhtynyt vahvistamaan niitä menetelmiä ja keinoja, joita tarvitaan, jotta OLAF kykenisi suoriutumaan tehtävistään. Samoin toivomme, että Eurojust-verkon perustaminen olisi myös osaltaan väline tämän Nizzassa saavuttamatta jääneen päämäärän toteuttamiseksi.
Rikollisen luovuttamisesta haluaisin sanoa parlamentin jäsenelle, että komissio on yhtä huolissaan kuin tekin mietinnössä ilmaisemastanne tarpeesta yksinkertaistaa luovuttamismenettelyjen nopeuttamista, mikä muuten onkin keskinäisen arvioinnin kolmannen vaiheen aiheena. Siksi komissio on sisällyttänyt vuoden 2001 toimintaohjelmaansa erityisen rikollisten luovuttamiseen soveltuvien menetelmien käyttöönottoa koskevan aloitteen.
Arvoisa puhemies, haluaisin lopuksi yhtyä esittelijän huoleen siitä, että tällä alalla tehtäisiin kaikki kansalaisvapauksia ja perusoikeuksia koskevat lainsäädännölliset aloitteet ja että tämä kansalaisten oikeuksien ja vapauksien kunnioittaminen olisi kiinteässä yhteydessä järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan tehokkuuteen. Nyt, kun unioni on julkaissut perusoikeuskirjan, on velvollisuutemme pyrkiä toimimaan siten, että oikeudellisessa yhteistyössä saavutetut edistysaskeleet, oikeuden päätösten keskinäinen tunnustaminen, poliisin ja oikeuslaitoksen suorittamien rankaisutoimien yhdenmukaistaminen sekä luovuttamismenettelyn yksinkertaistaminen olisivat yhdenmukaisessa linjassa ajamiemme periaatteiden kanssa eikä niiden käyttöönotto heikentäisi yksilön oikeuksien suojelua. Vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta ei voida rakentaa linjaamalla yhdenmukaiseksi vain kansalaisten oikeuksien ja vapauksien kunnioittamista koskeva pienin yhteinen nimittäjä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
(Istunto päättyi klo 23.35.)

