Istuntokauden uudelleen avaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin torstaina 30. marraskuuta 2000 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Käsittelyjärjestys
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana lopullisen esityslistaluonnoksen käsittely sellaisena kuin puheenjohtajakokous on sen torstaina 7. joulukuuta laatinut työjärjestyksen 110 artiklan mukaisesti.
Tiistai 12. joulukuuta:

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin sanoa omasta puolestani vaikka luulen tuovani esille parlamentin enemmistön enkä vain ryhmäni mielipiteen että yhdyn täysin siihen julkilausumaan, jonka annoitte perusoikeuskirjasta annetun julistuksen yhteydessä. Mielestäni on oikein todeta, että parlamentille sillä on perustuslain kaltainen merkitys, ja onnittelen teitä sen vuoksi.

Arvoisa puhemies, toiseksi koska olemme saaneet päivän mittaan hyvin ristiriitaisia tietoja haluaisin pyytää teitä selittämään parlamentille mahdollisimman selkeästi, millainen tulee olemaan sen Eurooppa-neuvostoa koskevan keskustelun rakenne, jonka aiomme käydä puheenjohtajavaltio Ranskan kanssa, ja millä ehdoilla neuvoston puheenjohtaja tulee osallistumaan keskusteluun.
(Suosionosoituksia)

Puhemies
Hyvä jäsen Barón Crespo, tiedot ovat todellakin ristiriitaisia. Kuten voitte arvata, ne ovat ristiriitaisia varsinkin siitä syystä, että huippukokous päättyi vasta viime yönä, mitä kukaan ei ollut todellakaan osannut aavistaa.
Yritän selvittää asiat. Minä itse sain ennen huippukokousta tiedon siitä, että Ranskan tasavallan presidentin ja ulkoministerin on määrä käyttää puheenvuoro. Näin minulle kerrottiin, mutta annan nyt tuoreempia tietoja, ja välitän viestinne eteenpäin.

Poettering
Arvoisa puhemies, lämpimät kiitokseni, että yritätte saada asiasta lisätietoja. Me olemme saaneet tiedon, että - ja haluan lisätä samaan hengenvetoon, etten voi lainkaan uskoa sitä - neuvoston puheenjohtaja ja Ranskan tasavallan presidentti on läsnä parlamentissa huomenna vain 30 minuuttia pitääkseen puheensa. Hän kuulee ehkä vielä Romano Prodin puheenvuoron, en tiedä, mutta hän ei kuulisi enää ryhmien puheenjohtajien mielipidettä. Jos asia olisi näin, en voisi hyväksyä tällaista menettelyä, ja se saisi ennen kaikkea osakseen meidän ryhmämme kritiikin.

Olen iloinen, että myös muut poliittiset ryhmät yhtyvät tähän. Toivon, että tämä tieto ei pidä paikkaansa. Pyydän teitä kuitenkin sanomaan Ranskan tasavallan presidentille, että me emme voi hyväksyä mitenkään, että parlamenttiin tullaan vain pitämään puhe, sitten sanotaan näkemiin eikä jäädä kuulemaan tätä vapailla vaaleilla valittua Euroopan parlamenttia!
(Suosionosoituksia)

Cox
Arvoisa puhemies, olen vahvasti samaa mieltä noista huomautuksista. Pyytäisin teitä ilmaisemaan puheenjohtajavaltio Ranskalle ryhmäni mielipiteen, että sopimusehdotuksen, joka on eteenpäin viemisen arvoinen, pitäisi olla sellainen sopimusehdotus, joka on puolustamisen arvoinen.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, herää kysymys, joka koskee mahdollista Nizzan Eurooppa-neuvostoa koskevan päätöslauselman esittämistä. Ryhmäni mielestä puheenjohtajakokous ei tehnyt minkäänlaista päätöstä tästä asiasta, ja keskustelu siis käydään ilman päätöslauselmaesitystä.
Haluaisin, että tämä asia vahvistetaan.

Puhemies
Ettekö siis halua, että asiasta annetaan päätöslauselma?

Barón Crespo
Tämä ei ole sosialistiryhmän toive. Puheenjohtajakokouksessa ei päästy yksimielisyyteen. Näin ollen asiassa päätettiin odottaa, ja haluaisin, että tämä seikka selvitettäisiin.

Puhemies
Toimitte oikein, koska kuten tiedätte, minulla ei poikkeuksellisesti ollut mahdollisuutta osallistua puheenjohtajakokoukseen, koska olin Eurooppa-neuvostossa juuri samalla hetkellä.

Poettering
Arvoisa puhemies, mehän olimme osittain samassa kokouksessa. Minä en osallistunut myöskään puheenjohtajakokoukseen. Kollega Ingo Friedrich edusti meitä siellä ansiokkaasti. Meidän käsityksemme asiasta on, että meidän on päätettävä tässä yhteydessä siitä, haluammeko päätöslauselman. Meidän ryhmämme on sitä mieltä, että meidän pitäisi laatia nyt erittäin lyhyt teksti, ei mitään lopullista kannanottoa mutta lyhyt poliittinen arvio, jossa ei sanota lopullisesti kyllä tai ei. Meidän pitäisi laatia sitten myöhempänä ajankohtana erittäin seikkaperäinen arvio, etenkin kun meillä ei ole nyt myöskään vielä lainkaan käytettävissä Eurooppa-neuvoston tekstejä. Eli tällä viikolla - sitä mieltä on meidän ryhmämme - lyhyt teksti, eikä meidän pitäisi päästää sivu suun mahdollisuutta poliittiseen kannanottoon! Tämä on meidän ryhmämme kanta.

Lannoye
Arvoisa puhemies, olen tietoinen siitä vaikeudesta, joka parlamentilla on ilmaista ajatuksiaan Nizzan huippukokouksesta, sillä emme vielä ole saaneet tekstejä. Näin ollen minusta meidän on mahdotonta esittää perusteellista ja perusteltua kantaa. Oli asia miten tahansa, parlamenttia moititaan usein siitä, että se ei pysy ajankohtaisten asioiden tahdissa, ja minusta olisi sääli, jos emme sanoisi mitään. Yhdyn siis jäsen Poetteringin näkemykseen: meidän pitää torstaina äänestää päätöslauselmasta ja antaa tämän huippukokouksen jälkeinen poliittinen signaali.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, Nizzan Eurooppa-neuvostossa oli kahdenlaisia päätöslauselmia, jotka liittyivät parlamentissa käsiteltyihin aiheisiin ja joita ovat esimerkiksi eurooppayhtiön perussääntö, Euroopan sosiaalinen toimintaohjelma, meriturvallisuus ja hullun lehmän tauti. Nämä ovat kaikki aiheita, joista neuvosto on antanut päätöslauselmia, joihin meillä on ollut riittävästi aikaa tutustua ja joita voimme tämän lisäksi myös arvostaa.
Tällä hetkellä minun ryhmäni eivätkä muutkaan ryhmät ole kuitenkaan tutustuneet hallitustenvälisen konferenssin lopullisiin päätösteksteihin, ja ottaen huomioon, että emme voi arvioida näin arkaluonteisia asioita, olemme sitä mieltä, että kokouksen tuloksista ei pitäisi esittää päätöslauselmaa, ellemme sitten halua vain ilmaista hyvän- tai pahantuulista ensireaktiotamme, ja näin ollen emme pidä sitä asianmukaisena. Toisaalta, jos halutaan laatia lyhyt päätöslauselma, asiat on tunnettava hyvin perusteellisesti.
Näin ollen, arvoisa puhemies, uskomme, että nyt olisi viisasta olla esittämättä minkäänlaista päätöslauselmaa ja pyytää perussopimusasioiden valiokuntaa laatimaan tästä kysymyksestä mietintö, josta voidaan keskustella aikanaan tietoon perustuen.

Wurtz
Arvoisa puhemies, kukaan meistä ei aliarvioi tämän Euroopan unionin historian pisimmän huippukokouksen merkitystä eikä tärkeyttä. Juuri tästä syystä meillä on nyt vaikeuksia: tämä huippukokous on tärkeä, ja me sanomme vain, että se sitoo meitä tulevaisuudessa.
Minusta olisi rajoittava ja lattea ratkaisu hyväksyä lyhyt päätöslauselma, kuten jäsen Poettering ehdottaa, ja se olisi hieman hätiköityä. Kannatan siis päätöslauselman lykkäämistä tammikuuhun. Sitten voimme keskustella, missä muodossa laadimme tämän päätöslauselman, perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietinnön pohjalta vaiko yksinkertaisesti omasta aloitteestamme, mutta minä kannatan päätöslauselman lykkäämistä tammikuuhun.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, Nizzan huippukokous on erityisen tärkeä. Siitä on paraikaa tulossa kohde arvosteluille, joita lehdistö levittää laajasti, ja olisi jokseenkin käsittämätöntä, jos Euroopan parlamentti, joka kokoontuu juuri huippukokouksen jälkeisenä päivänä, ei sanoisi asiasta mitään.
Arvoisa puhemies, ehdotan siis, että toimitatte äänestyksen näistä kahdesta vaihtoehdosta: joko puhumme jo nyt Nizzan sopimuksesta, joka on eri asia kuin huippukokous, tai sitten etsimme tarkoituksenmukaisen tavan lykätä kommentointia tammikuun istunnon loppuun. Oli miten oli, toimitetaan äänestys, ja minä kannatan päätöslauselmaa jäsen Poetteringin, jäsen Lannoyen ja muiden tekemän ehdotuksen mukaisesti.

Cox
Arvoisa puhemies, ryhmäni enemmistön mielipide oli, että meidän ei pitäisi ilmaista kantaamme päätöslauselman muodossa. Syy tähän on osittain se, että meillä ei ole ollut riittävästi mahdollisuuksia ajatella asiaa, mutta myös se, että mielestämme on väärin sanoa, että tärkeässä keskustelussa parlamentti ei ilmaise kantaansa. Uskon, että parlamentti ilmaisee mielipiteensä huomenna voimakkaasti, vaikka päätöslauselmaa ei olisikaan. En siis usko, että meidän ajateltaisiin pysyneen hiljaa; epäilen, että tuo olettamus on aivan toisenlainen, kun olemme lopettaneet.

Mombaur
Arvoisa puhemies, tämä parlamentti tekee kaikkia maailman ongelmia koskevia kiireellisiä päätöksiä. Kuitenkin silloin, kun jokin asia on todella kiireellinen, nimittäin mielipiteen esittäminen Nizzan huippukokouksesta, me aikailemme. Ymmärtäköön sen ken haluaa. Meidän äänestäjämme eivät tule ymmärtämään sitä.

Täällä on hyväksytty jo monia päätöslauselmia siitä huolimatta, että kollegat eivät olleet ylipäätään lukeneet tekstejä. Mehän voimme kaiketi jatkossa keskustella parlamentissa teksteistä, joita on valmisteltu kuukausien ajan ja joiden sisällön, soveltamisalan ja historiallisen merkityksen me tunnemme. Mielestäni meidän velvollisuutemme on sanoa äänestäjälle, mitä mieltä me olemme tästä asiasta.
(Suosionosoituksia)

Brok
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti voi esittää lopullisen kantansa, joka on sitova parlamentille itselleen ja myös viesti muille parlamenteille, joiden me tiedämme odottavan tätä viestiä, vasta perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan laatiman perusteellisen mietinnön jälkeen. Toisaalta Euroopan kansalaiset odottavat kuitenkin sitä, mitä mieltä me olemme asiasta. Tähän mielipiteeseen ei tarvitse sisältyä kyllä tai ei sopimukselle, mutta meidän pitäisi sanoa mielipiteemme Nizzan tapahtumien kriittisestä arvioimisesta, muuten me sanomme hyvästit poliittiselle toiminnalle. Meidän on uskoakseni osallistuttava seuraavan viikon keskusteluprosessiin ja meidän pitäisi esittää kriittiset tai ehkä myös myönteiset argumenttimme ilman, että niiden perusteella kuitenkaan tehdään johtopäätöksiä. Tämä on ainoa oikea tie.
Olen sitä mieltä, että tässä mielessä jäsen Poetteringin ja jäsen Dell'Alban esittämät ehdotukset osoittavat meille oikean tien, joka vastaa parhaiten vastuutamme.

Napolitano
Arvoisa puhemies, on otettu esille se, mikä perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan rooli voi olla. Minun on mainittava, että valiokunta kokoontuu huomenna iltapäivällä ennen kaikkea pohtimaan sitä, mitkä tarkalleen ottaen olivat hallitustenvälisen konferenssin johtopäätökset. Tällöin meillä on tilaisuus saada komission edustajalta sopimusehdotuksesta tietoja, joita meillä ei tällä hetkellä ole. Saimme vain vähän aikaa sitten tietää, että teksti ei ole saatavilla, ainakaan vielä: se saadaan ehkä lähitunteina. Minä en tietenkään esitä poliittisia arvioita, ryhmien puheenjohtajat voisivat ehkä ilmaista kantansa päätöslauselmien välityksellä. On myös sovittava siitä, mitä tarkoitetaan poliittisilla arvioilla. Minusta asia ei ole aivan yksinkertainen.
Mainitsen vain yhden esimerkin tällaisista arvioista. Arvoisa puhemies tietää itse, että eilisiltaan asti oli eriäviä näkemyksiä keskeisestä seikasta eli määräenemmistöäänestyksen käytön laajentamisesta sekä parlamentin yhteispäätösvallan tunnustamisesta. Näitä tekstejä työstettiin vielä yöllä, samoin niitä lukuja, jotka koskevat neuvoston äänten uudelleenpainotusta ja parlamenttipaikkojen uudelleenjakoa. Ainakin valiokunnassa katsomme tarvitsevamme vielä tietoja ja harkintaa.

Hänsch
Arvoisa puhemies, mielestäni parlamentin ei pitäisi hajaantua tällaisessa asiassa ja niin tärkeän tilanteen edessä, jossa me olemme Nizzan jälkeen, kun on kyse muodollisesta kysymyksestä "kyllä tai ei päätöslauselmalle". Tämä muodollinen kysymys ei ole tarpeeksi tärkeä. On totta, että meidän pitäisi tehdä täällä parlamentissa jotakin selväksi tällä viikolla välittömästi Nizzan kokouksen jälkeen. Se voitaisiin tehdä jäsen Coxin ehdottamalla tavalla, nimittäin pelkästään keskustelussa. Parlamentin perinne on kuitenkin sellainen, että me haluamme tehdä sen tavallisesti päätöslauselman muodossa.

Kuuntelin hyvin tarkasti, mitä jäsen Poettering, jäsen Brok ja muut sanoivat. Näissä puheenvuoroissa on kyse ainoastaan alustavan kannan ilmaisemisesta. Kyse ei ole parlamentin kannan määrittelemisestä, ...
(Suosionosoituksia)
vaan siitä, että sanomme määrittelevämme lopullisen kantamme perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan perusteellisen tarkastelun jälkeen. Tämä tapahtuu seuraavien yhden tai kahden kuukauden kuluessa. Sen jälkeen tämä parlamentti määrittelee kantansa, kyllä tai ei tai ehkä, miten me sitten menettelemmekin. Siinä tapauksessa voisin - ja olen sopinut asiasta ryhmäni puheenjohtajan kanssa - myös kannattaa sellaista tällä viikolla annettavaa päätöslauselmaa. Me voimme uskoakseni päästä sen myötä myös tarvittavaan yksimielisyyteen, jos sanomme, että ilmaisemme alustavan kantamme nyt, mutta pidätämme itsellemme oikeuden tarkastella asiaa ja esittää parlamentin lopullinen kanta sen jälkeen, kun valiokuntamme on laatinut asiaa koskevan mietinnön.
(Suosionosoituksia)

Puhemies
Jäsen Hänsch, kiitos pitämästänne rakentavasta puheenvuorosta.
(Parlamentti hyväksyi ehdotuksen.)
Keskiviikko 13. joulukuuta:
Puhemies. Ilmoitan vastaanottaneeni PPE-DE-ryhmän pyynnön siitä, että De Roon ympäristömelun hallintaa koskeva mietintö siirretään tammikuun istuntojaksolle.
Kuka haluaa käyttää puheenvuoron puoltaakseen tätä pyyntöä?

Fiori
Arvoisa puhemies, äänestimme 4. joulukuuta. Tämä mietintö on äärimmäisen monimutkainen; läpi menivät melko kiistanalaisen äänestyksen jälkeen muun muassa tarkistukset 10 ja 36. Meistä tätä mietintöä on vielä parannettava, ja siksi pyydämme, että keskustelemme ja äänestämme siitä tammikuussa.

Puhemies
Haluaako joku käyttää puheenvuoron vastustaakseen tätä pyyntöä?

Hautala
Arvoisa puhemies, haluaisin voimakkaasti vedota sen puolesta, että tätä de Roon mietintöä ei poisteta esityslistalta, koska se on erittäin hyvin valmisteltu, ja Ranskan puheenjohtajakauden viimeisessä ympäristöneuvostossa valmistaudutaan tekemään tästä ensi maanantaina ja tiistaina yhteinen kanta. Olisi todella sääli, jos parlamentti ryhtyisi nyt jarruttamaan tätä kansalaisille erittäin tärkeää mietintöä. Näitä tarkistuksia on vain 36, joten tästä selvitään kyllä aivan järjestelmällisesti.

(Parlamentti hylkäsi pyynnön.)
Puhemies. Olen vastaanottanut PPE-DE-ryhmän pyynnön siitä, että Peijsin luottolaitoksia koskeva suositus toiseen käsittelyyn siirretään tammikuun istuntojaksolle. Haluamatta vaikuttaa päätökseenne ilmoitan teille kuitenkin, että kolmen kuukauden määräaika menee umpeen 15. joulukuuta.
Kuka haluaa käyttää puheenvuoron puoltaakseen tätä siirtopyyntöä?

Von Wogau
Arvoisa puhemies, me lähdimme valiokunnan käsittelyssä siitä, että tämä keskustelu käydään tammikuussa. Kysehän on toisesta käsittelystä. Neuvoston ja Euroopan parlamentin välillä käydään tällä hetkellä vielä keskusteluja, jotka tekisivät sovittelumenettelyn sitten ehkä tarpeettomaksi. Tästä syystä mielestäni on järkevää pidentää siinä tapauksessa määräaikaa ja käsitellä Peijsin mietintöä tammikuussa.

Puhemies
Haluaako joku käyttää puheenvuoron vastustaakseen tätä siirtopyyntöä?
Koska näin ei ole, toimitan pyynnöstä äänestyksen.
(Parlamentti hyväksyi pyynnön.)

McNally
Arvoisa puhemies, tuon päätöksen valossa ja koska komission jäsen Liikanen ei ole läsnä torstaina, mutta voisi olla läsnä keskiviikkona, kysyisin, olisiko mahdollista siirtää Gillin eurooppalaista digitaalista sisältöä koskeva mietintö torstailta keskiviikon esityslistalle täyttämään tuon sopivan välin. Olisin kiitollinen, jos suostuisitte tähän pyyntöön.

Puhemies
Koska näyttää siltä, että ehdotuksesta ollaan yksimielisiä, toimimme näin.
Perjantai 15. joulukuuta: Puhemies. Olen vastaanottanut PPE-DE-ryhmän pyynnön siitä, että jäsen Parishin nuoria maanviljelijöitä koskeva mietintö siirretään tammikuun istuntojaksolle.
Haluaako joku ryhmän jäsenistä kannattaa pyyntöä?

Parish
Arvoisa puhemies, haluaisin, että tämä siirrettäisiin tammikuuhun 2001 mikäli mahdollista, sillä komission jäsen Fischler ei pysty olemaan täällä läsnä kalastusta käsittelevien kokousten takia. Hänen läsnäolonsa tämän mietinnön käsittelyssä on hyvin tärkeää, koska hän on hyvin kiinnostunut siitä ja koska sen menestys riippuu hyvin paljon komissiosta. Pyydän parlamenttia lykkäämään mietinnön käsittelyä tammikuuhun.

Puhemies
Kiitos, jäsen Parish.
(Parlamentti hyväksyi pyynnön.) Muistutan, että tämä on viimeinen perjantaina pidettävä istuntopäivä.
Käsittelyjärjestys on vahvistettu.
  

Krivine
Arvoisa puhemies, samaan aikaan, kun Nizzan huippukokouksessa keskusteltiin laajentumisesta, Ranskan hallitus yritti ikään kuin kutistaa unionia pysäyttäessään Ventimigliassa 1200 italialaista, jotka halusivat osallistua ammattiliiton mielenosoitukseen. Kyse on Schengenin sopimuksessa määrätyn henkilöiden vapaan liikkuvuuden loukkaamisesta, ja toivoisin teidän ottavan yhteyttä Ranskan hallitukseen ja pyytävän selityksiä tapahtuneeseen.
Uskon näet, että tässä tapauksessa Schengenin sopimuksesta on tehty aivan oma tulkinta ja että jos kyse olisi ollut pankkiireja tai liha- ja luujauhoa kuljettavasta junasta, Ranskan hallitus olisi varmasti ollut suvaitsevaisempi.

Puhemies
Kiitos, jäsen Krivine.
Otamme selville syyn tämän kiellon esittämiseen.

Korakas
Arvoisa puhemies, tällä hetkellä - ja jo 20. lokakuuta lähtien - Turkissa on 200 poliittista vankia nälkälakossa uhaten jatkaa kuolemaan saakka protestina Turkin hallituksen politiikalle käyttää "valkoisia" eristyssellejä vankien moraalin ja vastarinnan murtamiseksi. 800 muuta vankia tukee heitä omalla nälkälakollaan. Nälkälakossa ovat myös vankien äidit. Solidaarisuudenilmauksia saapuu monista maista. Haluan myös ilmoittaa, että muutama päivä sitten "harmaiden susien osasto" murhasi yhden tukinälkälakossa olevista Rotterdamissa. Arvoisa puhemies, olen lähettänyt teille myös kirjeen. Haluaisin, että parlamenttimme esittäisi puhemiehen välityksellä protestin Turkin hallitukselle, jotta se lakkauttaisi tämän käytännön, joka on osoittautunut erittäin epäinhimilliseksi, eikä enää eristäisi poliittisia vankeja.

Puhemies
Kiitos, jäsen Korakas.
Katson, mitä voin asialle tehdä.

McKenna
Arvoisa puhemies, pyytäisin apuanne. Meillä on parlamentissa sellainen sääntö, että tupakointi on kielletty tietyillä alueilla - istuntosali mukaan luettuna. Ryhdymme keskustelemaan tupakkakysymyksestä kokonaisuudessaan hetken kuluttua.
Tullessani tänne tänään minua tervehti valtava savupilvi, kiitos jäsen Brokin. Tämä ei ollut ensimmäinen kerta. Ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnassa hän - tämän valiokunnan puheenjohtaja -istuu tupakoimassa. Tätä ei voida hyväksyä. Siitä aiheutuu ketjureaktio. Edellisessä ulkoasioita käsittelevän valiokunnan kokouksessa johon osallistuin, myös jotkut muut valiokunnan jäsenet alkoivat tupakoida.
On kaikkien etujen mukaista, että sääntöjä noudatetaan riippumatta siitä, kuka on kyseessä. On äärimmäisen tärkeää, että tupakointi kielletty - sääntöjä noudatetaan. Tämä koskee myös parlamentin jäseniä. Heiltä on hyvin epäkohteliasta olla ottamatta tätä huomioon. Parlamentissa on joitakin jäseniä, joita tupakansavu suoranaisesti haittaa, esimerkiksi jäsen Lynne, joka valittaa siitä usein.
Olkaa hyvä ja kehottakaa jäseniä - erityisesti jäsentä, jonka mainitsin nimeltä - olemaan tupakoimatta alueilla, joilla se on kielletty.

Puhemies
Jäsen McKenna, ymmärrän teitä varsin hyvin, ja huolehdin siitä, että määräystä noudatetaan.

Tupakkatuotteet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Maatenin esittelemä ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0348/00) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi tupakkatuotteiden valmistamista, esittämistapaa ja myyntiä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä (9448/1/2000 - C5-0431/2000 - 1999/0244(COD)).

Maaten
. (NL) Arvoisa puhemies, tämä on nyt tänä vuonna toinen kerta, kun keskustelemme tästä direktiivistä, ja tarkistuksia on esitetty jälleen runsaasti. Se ei olisi luonnollisestikaan ollut lainkaan tarpeen, jos neuvosto olisi kesäkuussa kiinnittänyt hieman enemmän huomiota tai kiinnittänyt ylipäätään huomiota ensimmäiseen käsittelyymme ja Euroopan komission muutettuun ehdotukseen, joka oli lopuksi samansuuntainen kuin meidän. Onneksi siitä lähtien - myös komission sovittelun ansiosta - ponnisteluja on tehty koko puheenjohtajakauden ajan, ja mielestäni kannat ovat kyllä hieman lähentyneet toisiaan. Sääntely ei tapahdu tyhjiössä. Kuten Maailman terveysjärjestön puitteissa käytävät neuvottelut tupakkavalvontaa koskevasta puitesopimuksesta osoittavat, maailmanlaajuinen tilanne on kehittymässä kohti yhä pitemmälle menevää valvontaa sen osalta, mitä Maailman terveysjärjestö nimittää tupakkaepidemiaksi.
Arvoisa puhemies, kuinka pitkälle meidän täytyy mennä? Kuinka pitkälle saamme mennä? Olen nähnyt, kuinka huolissaan oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta on ollut EY:n tuomioistuimen 5. lokakuuta tupakkamainontadirektiivistä antaman tuomion seurauksista, ja olen samaa mieltä siitä, että siitä koituu todellakin seurauksia tälle direktiiville ja myös EU:n kansanterveyspolitiikalle yleisesti. Olen myös sitä mieltä, että perustelut Euroopan parlamentin lähemmän osallistumisen puolesta - siis laajempi avoimuus ja parempi parlamentaarinen valvonta - ovat vain vahvistuneet. Muutokset direktiiviluonnokseen olivat välttämättömiä, ja niitä on nyt myös ehdotettu. Minusta on vain harmillista, että oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta ei ole voinut tehdä tässä asiassa rakentavaa yhteistyötä sisällön osalta. Haluaisin mielelläni kuulla komission jäsenen näkemyksen tämän oikeusperustan ongelmista. Mielestäni on tarpeen kuulla täällä hänen mielipiteensä. Poliittinen perusta on selkeä: markkinoiden yhdenmukaistaminen ottaen huomioon kansanterveyden ja kuluttajien suojelun korkea taso sekä käyttäen perustana olemassa olevaa lainsäädäntöä ja kehittyvää tieteellistä tietoa.
Sisämarkkinoiden vaikutusta täytyy todellakin vahvistaa esimerkiksi tunnustamalla molemminpuolisesti testituloksia ja kehittämällä yhteisiä standardeja. Se, joka sitten pitää niistä kiinni, ei joudu täyttämään maittain erilaisia lisäehtoja. Tämä ei ole mikään ristiretki tupakoitsijoita vastaan. Tämä ei ole myöskään mikään tupakointikielto. Se ei olisi toivottavaa, eikä se muuten edes toimisi. Tässä on kysymys yksilöllisen vastuun vahvistamisesta ja toivottavasti vaikuttamisesta nuorten tupakoinnin estämiseen. Maailman terveysjärjestön mukaan Euroopan unionissa tupakka tappaa 1 400 ihmistä päivässä. Se on melkein yksi ihminen minuutissa. 80 prosenttia vuosittain tupakoinnin aloittavista on alle 18-vuotiaita, ja suurin osa heistä nuoria naisia, jotka polttavat ennen kaikkea niin sanottuja kevytsavukkeita.
Tällaisten harhaanjohtavien kuvausten kieltäminen on siksi hyvin tärkeää. Tämän tuotteen valvonta on välttämätöntä. Tämä tuote on parhaiten saatavilla oleva tuote Euroopan unionissa, mutta tiedämme enemmän hillopurkin sisällöstä ja Coca Colan reseptistä kuin keskivertosavukkeesta. Tämä direktiivi huolehtii siitä, että tiedämme lopultakin, mitä savukkeet sisältävät ja miksi. Sitten kun tiedämme sen, täytyy siirtyä mahdollisimman pikaisesti sallittujen ainesosien yhteiseen luetteloon, joka on jo nyt olemassa epätäydellisessä muodossa Isossa-Britanniassa, Ranskassa, Belgiassa ja Saksassa. Huomaan komission kuitenkin epäröivän tässä asiassa enkä ymmärrä tätä epäröintiä kovinkaan hyvin. Parlamentti haluaisi lupauksen siitä, että tällainen luettelo saadaan aikaan ennen vuotta 2005 vielä tämän komission toimikauden aikana tai joka tapauksessa ennen ehdotettua ajankohtaa. Vaadimme, että jäsenvaltiot ilmoittavat siksi tarvittavat tiedot ajoissa. Kaikki ainesosat, jotka vahvistavat fysiologista riippuvuutta, täytyy olla mahdollista kieltää aikaisemmin. Tervan, nikotiinin ja hiilimonoksidin enimmäispitoisuuksien vahvistaminen on hyvin tärkeää. Minua muuten ihmetyttää, voimmeko tulevaisuudessa saavuttaa tällä tavalla paljon kansanterveyden osalta. Nikotiiniriippuvuus on mutkikas asia. Sen haitallisuus johtuu ennen kaikkea tervasta, hiilimonoksidista ja muista ainesosista, ja tarvitaan lisää tietoa nikotiiniriippuvuuden haitallisista ja jopa myös hyödyllisistä puolista.
On itsestään selvää, että sellainen, mikä on epäterveellistä eurooppalaisille kuluttajille, on epäterveellistä myös muille kuluttajille ja että siksi sitä ei saa viedä ulkomaille. Olen valmis siihen mahdollisuuteen, että annetaan tätä varten kolmen vuoden poikkeus, jolloin yritykset voivat mukauttaa tuotantoa ja markkinointia, jotta työpaikkoja ei siirretä tarpeettomasti Euroopan unionin ulkopuolelle.
Terveysvaroituksia tulee parantaa. Euroopan parlamentti on käyttänyt kiitettävästi hyväkseen erästä kanadalaista tutkimusta, ja mielestäni meidän täytyy aikanaan myös mennä pitemmälle siihen suuntaan. Nyt emme halua vielä mennä niin pitkälle. Onhan toki niin, että mielestämme varoitusten täytyy joka tapauksessa olla yhtä suuria kuin Puolassa - ne ovat siellä nyt 30 prosenttia pakkauksesta - ja olen pahoillani, että neuvosto ei halunnut mennä pitemmälle kuin 25 prosenttiin.
Arvoisa puhemies, toivon, että tämä parlamentti kannattaa ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan ehdottamia tarkistuksia.

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, haluaisin käsitellä lyhyesti Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tapauksesta C376/98 tekemän päätöksen seurauksia. Tapaus koskee direktiiviä, jossa käsitellään tupakkatuotteiden valmistamista, esittämismuotoa ja myyntiä ja joka on tällä hetkellä parlamentin toisessa käsittelyssä.
Ensiksi, kun otetaan huomioon sisämarkkinoita koskeva selvä tavoite tupakkatuotteiden vapaan liikkuvuuden säätelystä yhteisössä, perustamissopimuksen 95 artikla on sopiva oikeusperusta tätä ehdotusta varten. Toiseksi on selvää, että tämän säännöksen sisämarkkinoihin kohdistuvien vaikutusten parempi perustelu vahvistaa sitä. Erityisesti on parannettava perustelua 3 artiklan säännöksistä, jotka koskevat hiilimonoksidin hyväksyttyä enimmäismäärää direktiivin johdanto-osan kappaleissa. Niistä tulisi selvitä paremmin, kuinka tavaroiden vapaan liikkuvuuden esteet tai kilpailun vääristymät poistetaan.
Lopuksi mitä tulee 3 artiklaan, ainoastaan tämän direktiivin mukaisten tuotteiden valmistamisen hyväksyminen Euroopan unionissa johtaa vientikieltoon niiden tuotteiden osalta, joiden terva-, nikotiini- tai hiilimonoksiditaso on korkeampi. Sen vuoksi Euroopan parlamentti on esittänyt, että yhteistä kauppapolitiikkaa koskeva 133 artikla lisätään 95 artiklan lisäksi oikeusperustaan. Komissio voisi hyväksyä tämän ratkaisun sillä edellytyksellä, että direktiivin tekstiin lisättäisiin erityinen artikla, jossa säädeltäisiin nimenomaisesti vientiä sellaisenaan. Näin olisi esimerkiksi sellaisten savukkeiden vientiä koskevan siirtymäkauden tarkistuksen kohdalla, jotka eivät olisi direktiivin 3 artiklan mukaisia.

Thyssen
Arvoisa puhemies, kun joudumme yhdenmukaistamistoimien tapauksessa valitsemaan, ajammeko tupakkateollisuuden etuja vai puolustammeko kansanterveyttä, teemme valintamme nopeasti: puolustamme kansanterveyttä. Tämä tarkoittaa, että pyrimme alentamaan tervan, nikotiinin ja hiilimonoksidin enimmäismäärää, ja silloin valitsemme riittävät ja huomiota herättävät varoitukset ja kiellämme harhaanjohtavat sanamuodot. Silloin valitsemme lisäksi eräiden teknisten kysymysten tehokkaan sääntelyn.
Tästä selkeästä toimintalinjasta huolimatta meidän täytyy ymmärtää, että olemme parlamentti unionissa, joka pitää tärkeinä oikeusvaltion periaatteita, mihin sisältyy, että meidän täytyy tunnustaa toimivaltamme rajat ja että meidän täytyy tietää, mihin saakka uuden tupakkadirektiivin oikeusperustana käyttämämme 95 artiklan toimivallan rajat ulottuvat.
Mikäli olen ymmärtänyt oikein tuomion, joka mitätöi mainosdirektiivin, meidän täytyy selvittää, onko olemassa tupakkatuotteiden eurooppalaisia markkinoita. Sitten täytyy selvittää, esiintyykö sisämarkkinoilla esteitä tai voiko niitä tosiasiassa syntyä. Sitten kolmanneksi täytyy selvittää, vaikuttavatko hyväksymämme määräykset todellakin sisämarkkinoiden toiminnan parantamiseen tai ovatko ne suhteessa aiottuun tavoitteeseen. Neljänneksi täytyy selvittää, vaikuttavatko edessämme olevat sisällölliset valinnat kansanterveyden suojelun korkeaan tasoon, koska sekin annetaan tehtäväksemme 95 artiklassa.
Maailmanlaajuisesti ajatellen en näe tässä direktiivissä mitään merkittävää ongelmaa. Olen myös erittäin tyytyväinen vastaukseen, jonka sain jo etukäteen kysymykseen, joka kiinnostaa myös meidän ryhmäämme. Komission jäsen vastasi kysymykseen, kuinka meidän täytyy nyt suhtautua ehdotukseen siitä, että tällä direktiivillä kiellettäisiin heti sellaisten tuotteiden vienti, joita emme halua käyttää itse. Jos tämä voidaan hoitaa juridisesti varmalla tavalla lisäämällä viittaus perustamissopimuksen 133 artiklan oikeusperustaan, se on mielestäni ratkaisu, jota meidän kaikkien täytyy tukea, ja toivon myös, että mitätöintioikeutta ei käytetä jälkeenpäin.
Tilanne on joka tapauksessa sellainen, että jos nyt tai myöhemmin kävisi ilmi, että emme saa vientikieltoa valmiiksi, meidän täytyy silloin joka tapauksessa tehdä kaikkemme asian hoitamiseksi jälkikäteen, koska eettisistä syistä kukaan Euroopassa ei voi hyväksyä, että voimme ilman muuta viedä esimerkiksi Afrikkaan tuotteita, joita emme pidä riittävän hyvinä itsellemme ja joita emme halua eurooppalaisten käyttävän. Tällaisen täytyy olla pois suljettua. Tämä asia täytyy siis hoitaa. Toivokaamme, että voimme tehdä sen nyt.
Arvoisa puhemies, lopuksi vielä tämä. Martensin oli tarkoitus olla PPE-ryhmän puhuja. Hänellä oli vakavia syitä saapua tänne tänään hieman myöhässä. Hän toivoo yhä saapuvansa ajoissa voidakseen esiintyä viimeisenä PPE-ryhmän puhujista. Muussa tapauksessa olen puhunut myös hänen nimissään.

Sacconi
Arvoisa puhemies, tämänpäiväinen tilaisuutemme keskustella ja sen jälkeen äänestää toisessa käsittelyssä Maatenin mietinnöstä on merkittävä koetinkivi, joka mittaa parlamentin kykyä vastata kansalaisten odotuksiin toimielimistä, jotka kykenevät tekemään selkeitä päätöksiä. Pelissä on heidän elämänlaatunsa ja elämänkatsomuksensa, joiden yhteydessä terveyden suojelu on saamassa aina vain tärkeämmän painoarvon.
Tältä osin ympäristöasioiden valiokunnan tekemä työ, josta kiitos ennen kaikkea esittelijällemme, on ollut todella huomattava. Yhden asian on oltava selvä: emme ole laatimassa sääntelykehystä estääksemme tupakoinnin, joka on edelleen tärkein kuolinsyy Euroopan unionissa. Ainakaan tällä hetkellä se ei ole mahdollista, ja itseäni epäilyttää suuresti ajatus siitä, että pyrkisimme enemmän tai vähemmän peitellysti vaalimaan kieltoihin perustuvaa todellisuuteen pohjautumatonta ajattelumallia.
Voimme toki yhdenmukaistaa kansallisia lainsäädäntöjä niin, että tupakkatuotteiden valmistuksessa, esittämismuodossa ja myynnissä otetaan mahdollisimman hyvin huomioon terveyden suojelu, ja niin meidän pitääkin tehdä. Kuten on palautettu mieliin, tässä direktiivissä on neljä perusajatusta: terva-, nikotiini- ja hiilimonoksidipitoisuuksien rajoittaminen, savukkeiden - joita nimitetään usein "kevyiksi" tai "ultrakevyiksi" - yleisesti harhaanjohtavina pidettävien nimitysten kieltäminen; yhtenäinen sääntely ja, tarpeen mukaan, muiden sellaisten ainesosien ja lisäaineiden kieltäminen, jotka usein lisäävät tupakoitsijoihin kohdistuvia riskejä ja ennen kaikkea riippuvuutta; niiden varoitusten määrällinen ja laadullinen tehostaminen, joilla osoitetaan, miten suurta riskiä tupakan sytyttäminen merkitsee, ja yritetään estää nuoria joutumasta tällaiseen psykofyysiseen orjuuteen.
Kolmeen aikaisempaan direktiiviin nojautuen tässä pysytellään ilmeisen tiukasti sisämarkkinoiden toiminnan parantamisen rajoissa, mutta pyritään kuitenkin edistämään strategiaa, jolla yritetään vähentää haittoja ja saada kuriin tupakointi, joka on todellinen, yhteiskunnallisesti ja taloudellisesti varsin kalliiksi tuleva vitsaus.
Tässä toisessa käsittelyssä meillä on ollut ensi sijassa kaksi keskeistä huolenaihetta: ensimmäinen on ollut sovittaa poliittisella tasolla yhteen terveyden suojelemisen tavoite tuotannon ja työllisyyden niin ikään oikeutetun näkökulman kanssa. Haitallisten aineiden uusien pitoisuuksien soveltamisen myös unionista vietäviin savukkeisiin on koskettava kaikkia. Tämän keskeisen periaatteen puolustamiseksi olemme ehdottaneet oikeusperustan laajentamista myös perustamissopimuksen 133 artiklaan, mutta ennen kaikkea olemme siirtäneet tammikuun 1. päivään 2007 määräpäivän, johon mennessä jäsenvaltioiden on alettava soveltaa sitä.
Toinen huolenaiheemme, joka on luonteeltaan puhtaasti oikeudellinen, on sen sijaan saanut meitä nivomaan entistä tiiviimmin yhteen markkinoiden yhdenmukaistamisen ja terveyden suojelemisen pikkutarkasti niiden perustelujen mukaisesti, joilla yhteisön tuomioistuin hiljattain lakkautti mainontaa koskevan direktiivin - näitä perusteluja täytyy lukea varsin päämäärähakuisesti, jotta niistä voisi päätellä, että nämä kaksi asiaa ovat yhteensovittamattomia.
Olemme siis tehneet rakentavaa ja merkittävää työtä, sillä myös erot neuvoston yhteiseen kantaan, mutta myös vielä suuremmassa määrin pohdintoihin, joita siellä on harjoitettu ympäristövaliokunnan äänestyksen jälkeen, ovat - kuten olemme voineet välittömästi todeta - niin pieniä, että on nähtävissä konkreettinen mahdollisuus saada aikaan kompromissi nopeasti ja tehokkaasti. On tietysti aivan laillista tehdä tyhjäksi, kuten joku on ehdottanut, kaikki tämä työ ja sen myötä mahdollisuus välittää kansalaisille myönteinen viesti, mutta pitäisi ainakin olla rohkeutta tehdä näin selkeästi poliittisin perustein eikä piiloutumalla perussopimusten muodollisen kunnioittamisen taakse.
Olemme ponnistelleet kaikin tavoin, jotta parlamentti voisi olla mahdollisimman yhtenäinen, jotta se voisi, kuten muissakin yhteyksissä, olla kyllin vahva antaakseen kansalaisille vaikutelman turvallisesta ja erityisintressien ulottumattomissa olevasta elimestä. Jos näin ei ole, ainakin vastuualueet on selkeät ja tarkoin määritellyt.

Davies
Arvoisa puhemies, olen vakaasti sitä mieltä, että ihmisillä on oikeus tupakoida, mutta oma mielipiteeni on, että heidän olisi harrastettava sitä vain omien kotiensa yksityisyydessä. Tätä sääntöä voidaan soveltaa yhtä lailla kaikkiin virkistäviin mutta vaarallisiin huumeisiin, kun kukaan muu kuin huumetta käyttävä henkilö ei todennäköisesti joudu sen vaikutukselle alttiiksi. Ei varmasti ole mitään vaarallisempaa kuin tupakka, johon on sekoitettu nikotiinia ja muita kemikaaleja, jotta varmistetaan hyvin suuri lisäainemäärä ja riippuvuus.
Hallitusten tehtävä on varmistaa, että kansalaisilla on tietoa, jonka avulla he voivat tehdä tietoon perustuvia päätöksiä ja käyttää vapaata tahtoaan. Kanadan hallitus päätti aiemmin tänä vuonna lisätä valtuuksiaan tiedottaa kansalaisiaan tupakkatuotteista ja voittaa tupakkayritysten voimakkaan lobbaamisen ja valtavat taloudelliset intressit vaatimalla, että Kanadassa savukepakkauksiin laitetaan kuvia, joissa esitetään joitakin tupakoinnin terveysvaikutuksia. Tutkimukset ovat osoittaneet, että sellaisilla kuvilla on huomattavasti suurempi vaikutus tupakointia ja sen terveysvaikutuksia koskevien asioiden välittämisessä kuin millään kirjallisella varoituksella.
Pyydän parlamentin jäseniä kannattamaan tarkistusta, jonka esittivät John Bowis PPE-DE-ryhmän puolesta, Catherine Stihler sosialistiryhmän puolesta ja minä itse. Siinä pyritään antamaan Euroopan unionin jäsenvaltioiden hallituksille lisää valtuuksia ottaa käyttöön tällaiset kuvat savukepakkauksissa omissa maissaan. Korostan, että emme vaadi, että näitä kuvia tyrkytettäisiin kaikkiin jäsenvaltioihin. Tarkistuksessa vain annetaan jäsenvaltioille lisäoikeus ottaa ne käyttöön.
Olkoon ihmisillä vapaus valita, tupakoivatko he vai eivätkö tupakoi. Varmistakaamme ehdottomasti, että heillä on tietoa, kun he tekevät päätöksensä suuntaan tai toiseen.

Rod
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, nyt kun Creutzfeldt-Jakobin taudin uusi muunnos on aiheuttanut 80 kuolemantapausta Euroopassa, Euroopan unioni, sen ministerineuvosto, komissio ja parlamentti päättävät kieltää liha- ja luujauhon käytön sekä yli 30 kuukauden ikäisten nautojen pääsyn ravintoketjuun ilman alustavia testejä. Tämä on myönteistä, mutta asiassa toimitaan hieman myöhään.
Vuosikymmenten ajan on ollut 50 000 kuolemantapausta vuodessa, kuolemia, jotka ovat seurausta erään sellaisen huumeen käytöstä, jonka vaikutukset tunnetaan, lääkärit tuntevat nämä seuraukset, ja ne tunnetaan sairaaloissa, mutta sairaalat tarjoavat vain lievittäviä hoitoja, eikä asian hyväksi tehdä mitään muuta kuin järjestetään joitakin varovaisia tiedotuskampanjoita. Ja kun annetaan direktiivi, jonka tarkoituksena on säädellä tämän huumeen haluan puhua tupakasta jakelua ja sitä koskevaa tiedotusta, eräät kollegat esittävät vastalauseita. Mutta hyvät kollegat, jos te todellakin käsittäisitte, minkälaisia terveysriskejä tupakkaan liittyy, te vaatisitte tätä huumetta kiellettäväksi samalla tavalla kuin kannatatte muiden paljon vähemmän turmiollisten aineiden kieltämistä. Olette vastuussa miljoonien kansalaisten kuolemasta, mutta myös niiden tuhansien nuorten kuolemasta, joille ei ole annettu asiasta riittävää tietoa.
Yhdysvalloissa voitettiin vastikään monikansallisia tupakanvalmistajia vastaan käytyjä oikeudenkäyntejä, joiden taustalla olivat myrkytys ja valheet siitä, että tuotteet eivät ole myrkyllisiä. Nyt Ranskassa Loire-Atlantiquen sairausvakuutuskassalle myönnettiin oikeus haastaa tupakkateollisuus oikeuteen. Mutta samoin kuin saastuneen veren tai hullun lehmän taudin tapauksissa, tulevaisuudessa oikeudenkäyntejä käydään niitä vastaan, jotka tiesivät totuuden tekemättä mitään, eli teitä, meitä, päättäjiä ja lainsäätäjiä vastaan.
Tehdäänpä siis jotakin yhdessä, jokin pieni teko niistä kaikista asioista, joita voidaan tehdä: voidaan vähentää nikotiinin ja tervan määrää; kieltää riippuvuutta aiheuttavat aineet, kuten ammoniakki, jota lisätään nikotiiniin vahvemman tupakkariippuvuuden aikaansaamiseksi; voidaan merkitä pakkauksiin luettavia huomautuksia, jotka peittävät ainakin 35 prosenttia pakkauksesta, jotta kansalaiset saisivat tietoa tupakkaan liittyvistä riskeistä ja vaaroista; voidaan poistaa harhaanjohtavat "kevyt" ja "erittäin kevyt" -merkinnät, jotka yllyttävät nuoria ja erityisesti nuoria naisia polttamaan, koska he uskovat, että nämä savukkeet eivät ole niin vaarallisia, vaikka lääkärikunta on nykyään samaa mieltä siitä, että sellaisen piensoluisen, perifeerisen ja salakavalamman keuhkosyövän paheneminen, jota on vaikeampi todeta ja jonka ennusteet ovat vielä vakavammat kuin muiden syöpien, on yhteydessä näiden savukkeiden suurkulutukseen; voidaan laskea tupakan sosiaalis-taloudelliset kustannukset, ja tupakantuottajille maksettavat tuet voidaan muuttaa konkreettisiksi tuiksi uudelle alalle siirtymistä varten esimerkiksi viljanviljelyalueiden hyväksi, jotta liha- ja luujauho voitaisiin korvata; voidaan hyväksyä se, että vientiin tarkoitettujen tuotteiden kohdalla pitää noudattaa samoja sääntöjä kuin Euroopan sisämarkkinoille tarkoitetuissa tuotteissa; voidaan nostaa tupakan hintaa, koska se on toimenpide, jolla on suora vaikutus kulutukseen, erityisesti nuoriin, ja verotustasoa voidaan yhtenäistää.
Hyvät kollegat, mikään näistä toimista ei ole suuren suuri eikä vahingoita taloudellisesti tupakkateollisuuden intressejä, joita jotkut haluavat ilmeisesti puolustaa väestön terveyteen liittyviä intressejä enemmän. Paljon onkin vielä tehtävä: tätä direktiiviä pitää laajentaa koskemaan muitakin tuotteita, kuten sikareita ja savukkeiksi käärittävää hienoa tupakkaa, jotka eivät ole vähemmän haitallisia; näiden turmiollisten tuotteiden mainontakielto pitää vahvistaa, ja tupakoimattomille tarkoitettuja alueita koskevien yhteisten sääntöjen soveltamista pitää laajentaa. Meillä on vielä paljon työtä.
Maatenin mietinnön hyväksyminen on ensimmäinen askel, jonka kehotan teitä ottamaan ja ajattelemaan samalla tulevien sukupolvien terveyttä.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen antaman tupakan mainontaa koskevan tuomion jälkeen monet ovat kyseenalaistaneet sekä tämän mietinnön että ehdotuksen direktiivin muuttamisesta. Joissakin tarkistuksissa on esitetty koko parlamentin tekemän ehdotuksen hylkäämistä.
Olemme kuitenkin sitä mieltä, että tupakan mainontaa koskevan kysymyksen ja tämän direktiivin välillä on hyvin suuria eroja. Mielestämme on luonnollista, että 95 artikla ja 135 artikla muodostavat tämän direktiivin oikeusperustan, kuten valiokunta nyt ehdottaa tarkistuksessa 1. Ehdotuksen lähtökohtana oleva direktiivi perustuu 95 artiklaan, ja kysymyshän koskee suoraan juuri sisämarkkinoilla olevien tuotteiden sisältöä.
Pidämme mietinnön sisältöä myönteisenä ja tuemme sitä pääpiirteissään. Erityisen tärkeää on asettaa selvät raja-arvot savun sisältämille vaarallisille aineille. Hiilimonoksidia koskeva tarkistus 2 on sen vuoksi erityisen myönteinen.
Voimme myös tukea varoitustekstien kokoa ja muotoilua koskevia ehdotuksia. Tässä asiassa eri kantojen välillä on niin vähän eroa, että sovittelussa ei pitäisi olla vaikea päästä kompromissiratkaisuun. Kannatamme myös riippuvuutta edistävien lisäaineiden kieltämistä.
Kun kyse on niistä Euroopan unionista vietävistä savukkeista, jotka unionissa ovat kiellettyjä terveydellisistä syistä, olemme sitä mieltä, että näiden savukkeiden viennin lopettaminen on ainoa järkevä ja johdonmukainen teko. Ei ole mitään syytä siihen, että viennille myönnettäisiin yhtään sen erityisempiä ehtoja ja pidempiä siirtymäaikoja kuin Euroopan unionin sisällä tapahtuvaan käyttöön tarkoitetulle valmistuksellekaan.
Mietinnössä käsitellään myös erityisiä savukemerkkejä, joita markkinoidaan " mietoina" , " kevyinä" ja vastaavina. Tällainen markkinointi on usein harhaanjohtavaa ja antaa väärän vaikutelman siitä, että nämä savukkeet olisivat vaarattomampia kuin muut savukkeet. Mielestämme ei ole mitään syytä sallia tällaista markkinointia, ja olemme sitä mieltä, että valiokunnan nykyinen asiaa koskeva kanta saattaa antaa liian hyvät mahdollisuudet poikkeusten myöntämiseen.
Vaikka tässä mietinnössä ei säännelläkään tupakanviljelyä koskevia tukia, on mahdotonta olla puuttumatta tähän kysymykseen, joka on yksi Euroopan unionin järjettömistä piirteistä. On kohtuutonta, että unioni käyttää nykyisenkaltaisia suunnattomia summia tupakanviljelyn tukemiseen. Se on epäjohdonmukaista ja tulee kalliiksi. Näistä rahoista voisi olla paljon hyötyä muualla. Sen vuoksi ainoa järkevä ratkaisu on lakkauttaa tuet asteittain ja auttaa kyseisiä viljelijöitä ryhtymään viljelemään muita lajeja.
Tämän mietinnön aiempien käsittelyjen yhteydessä keskusteltiin myös ruotsalaisesta nuuskasta. Mielestäni ei ole mitään syytä muuttaa nykyisiä sääntöjä, toisin sanoen Ruotsi saa säilyttää poikkeuksensa, ja niillä valtioilla, jotka eivät halua myydä nuuskaa, on oikeus säilyttää myyntikieltonsa. Olen sen vuoksi iloinen siitä, että tätä säännöstöä ei mitenkään muuteta.

Thomas-Mauro
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, käsittelemme tänä iltana aihetta, joka ei ole riippuvainen meidän toimivallastamme. Epäilemättä tämä ei ole ensimmäinen kerta. Asia tuntuu kuitenkin olevan nyt paljon tavanomaista vakavampi. Käsittelisin siis jälleen kerran asian sisältöä enkä niinkään sen muotoa.
Tuomioistuin onkin vastikään kumonnut vuonna 1998 annetun direktiivin, jolla kiellettiin tupakkatuotteiden mainonta ja sponsorointi. Tuomioistuimen mukaan sisämarkkinoiden hyvän toiminnan nimissä tupakan täydellistä kieltämistä ei voida puolustaa. Mutta koska parlamentti uskoo, että sillä on pelastajan tehtävä, perustamissopimuksista piittaamatta ja arkailematta se ponnistelee saadakseen hinnalla millä hyvänsä menemään läpi tekstin, josta tänään keskustelemme.
Tällainen asenne symboloi varsin hyvin Euroopan toimielinten puutteita, toimielinten, jotka ovat valmiita tarttumaan kaikkiin keinoihin sellaisten ideologisten päämäärien saavuttamiseksi, jotka ne ovat itse itselleen asettaneet. On kuitenkin syytä muistuttaa, että on olemassa sääntöjä, joita pitää noudattaa. Tässä suhteessa historia opettaa meille, että tavoiteltavaa päämäärää vaikka se olisikin mahdollisimman ylevä ja hyveellinen on vaarallista pitää vakiintuneita sääntöjä tärkeämpänä. Tämä selvä uppiniskaisuus on siten räikeä osoitus realismin puutteesta. Sen sijaan, että ottaisimme opiksemme Luxemburgissa 9. lokakuuta tapahtuneesta epäonnistumisesta, pidämme tiukasti kiinni asenteesta, jota on mahdoton puolustaa oikeudellisesti.
Ryhmämme, joka pitää perustavan tärkeänä kansanterveyden säilyttämistä, on huolissaan niistä seurauksista, joita näin itsetuhoinen poliittinen asenne aiheuttaa. Nyt haluttaisiin eliminoida tämä direktiivi pikemminkin kuin toimia muulla tavoin. Kansanterveydestä ei pidä tulla panosta valtataistelussa, jonka päämääränä on joka päivä kerätä lisää uusia valtuuksia valtioiden kustannuksella. Terveys on liian tärkeä aihe voidakseen palvella poliittisena aseena.
Millaisia ratkaisuja sitten voisi olla? Mielestämme ratkaisuja on yksi: meidän pitäisi ottaa vaari tuomioistuimen päätöksestä ja tunnustaa, että Euroopan komissio on valitettavasti mennyt aivan liian pitkälle pyrkiessään käyttämään perussopimuksia väärin. Meidän pitää myös käydä läpi oma tekstiversiomme ja laatia siitä sellainen, että siinä kunnioitetaan sopimuksen mukaista tasapainoa.

Blokland
Arvoisa puhemies, haluan kiittää täällä kollega Maatenia hänen erinomaisesta mietinnöstään, jonka parissa hän on työskennellyt todella kovasti. Mielestäni kolme olemassa olevaa direktiiviä on tällä tavoin hyvin yhdistetty uudeksi direktiiviksi. Olisi ollut luonnollisesti paljon hienompaa, jos meidän ei olisi tarvinnut olla lainkaan tekemisissä tupakkalainsäädännön kanssa. Valitettavasti on kuitenkin niin, että tupakkaa tuotetaan, tarjotaan ja myydään yhä vielä. Vaikka kaikki voivat tietää, että se on haitallista terveydelle, sitä käytetään yhä. Jos tupakka pitäisi päästää uutena tuotteena Euroopan markkinoille, se varmasti hylättäisiin terveyssyistä. Jos hillo tai Coca Cola olisi yhtä vaarallista kuin tupakka, ne kiellettäisiin varmasti.
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan ehdottamat tiukat pakkausmerkinnät saavat tukeni savukepakkauksiin tulevien varoitustekstien koon ja sisällön osalta. Pidän neuvoston ehdotusta muissa kuin savukepakkauksissa käytettävien varoitusten koosta kuitenkin parempana kuin se, mitä tarkistuksessa 25 mainitaan, koska 50 cm2:n raja on aivan liian lähellä savukepakkauksen kokoa.
Mitä tulee teksteihin, kuten "vähätervainen", "mieto" ja "kevyt", olen yhä sitä mieltä, että ne ovat harhaanjohtavia, ja siksi oikeastaan vastustan tarkistuksia 10 ja 30.
Olen hyvin iloinen siitä, että toisessa käsittelyssä säilytettiin kielto lisätä ammoniakkia tai muita riippuvuutta aiheuttavia tuotteita. Minusta vaikuttaa selvältä, että meidän ei pidä sallia tällaisia käytäntöjä.
Lopuksi minun täytyy valitettavasti jälleen viitata siihen, että eurooppalainen tupakkapolitiikka ei ole vieläkään johdonmukaista. Yhtäältä tupakankäyttöä rajoitetaan, mutta toisaalta vuosittain annetaan yli miljardi euroa tupakan tukemiseen. Ilmoitan täten toivovani jälleen, että tilanne muuttuu vielä joskus.

Paisley
Arvoisa puhemies, puhun puolustaakseni teollisuuden työntekijöitä. Meillä on Pohjois-Irlannissa suuri tupakkatehdas, Gallaher's Ltd. Jos tämä direktiivi hyväksytään, ainakin 300 työpaikkaa menetetään. Olen tutkinut tarkasti, mitä komission jäsen sanoi kollegalleni Humelle: Ei suuria työpaikkojen menetyksiä tällä alalla. Ei ole ymmärrettävää, kuinka tervan vähentämisellä 12:sta 10 mg:aan, kuten käsiteltävänä olevassa tekstissä ehdotetaan, olisi näkyviä vaikutuksia työllisyyteen.
Kuitenkin tärkein ero aikaisempien ja nykyisten tervan enimmäismääriä koskevien vähennysten välillä on yksinkertaisesti se, että aikaisemmat vähennykset tervan enimmäismäärissä rajoittuivat EU:hun. Gallaher's-tehtaan tuotannosta 25 prosenttia menee vientiin. Jos tämä direktiivi hyväksytään, 300 työpaikkaa häviää! On sanottava, että valmistajat eivät myy savukkeita yhtään vähemmän kuin he myyvät nyt, koska he siirtävät liiketoimintansa Euroopan unionin ulkopuolelle. Gallaher's siirtää liiketoimintansa Venäjän tehtaaseensa, eikä enimmäismääristä välitetä, mutta me olemme vieneet maasta 300 työpaikkaa. Työpaikkojen menetys Gallaher's-tehtaalla koskee työntekijöitä, joiden keski-ikä on noin 47 vuotta. Jos Pohjois-Irlannissa menettää työpaikkansa 47-vuotiaana, uutta työpaikkaa ei ole juurikaan mahdollisuutta saada. Tämä on minun huolenaiheeni tässä asiassa.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, koska meitä, jotka olemme tuoneet esille sen, että joillakin käsiteltävänä olevan direktiivin artikloista ei ole oikeusperustaa, tai paremmin sanottuna niiden oikeusperusta ei ole selvä, syytetään hämäristä aikomuksista, haluan puhua toimielinten välisestä tasapainosta. Sellaisesta toimielinten välisestä tasapainosta, jolle Euroopan rakentamisen oikeutus perustuu. Haluan puhua myös perussopimuksiin sisältyvistä velvoitteista.
Perustamissopimuksen mukaan komission velvollisuutena oli yli kaksi kuukautta sitten analysoida tuomiota ja tehdä siitä asianmukaiset päätelmät. Tänään komission jäsen käytti ensimmäistä kertaa erittäin lyhyessä puheessaan ainakin kolme kertaa sanoja no doubt ja ainakin kolme kertaa sanoja clear ja clearly. Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kun oikeusasioissa joudutaan sanomaan, että jokin on selvää, että jostakin asiasta ei ole epäilystäkään, se tarkoittaa sitä, että asiasta on epäilyksiä, että se on epäselvä. Tästä asiasta on epäilyksiä; se ei ole selvä.
Arvoisa puhemies, kuinka voidaan sanoa, että eräs tarkistukseen 2 sisältyvä perustelu, jonka mukaan selventääkseen sisämarkkinoihin liittyviä riskejä useat jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet, että ellei määrättyjä toimia toteuteta, ne aikovat toteuttaa ne itse, noudattaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätöstä? Mitkä jäsenvaltiot? Mitä toimia? Toivomme komissiolta, että se selventäisi tätä asiaa.
Ottakaamme muita esimerkkejä, eli tarkistukset 1, 4 ja 18. 133 artiklan lisääminen oikeusperustaan on oikeudellisesti kätevää, mutta onko komissio todella harkinnut 131 artiklaa, joka on yhteisön ulkoisen kauppapolitiikan perusartikla ja jossa sanotaan, että tämän politiikan tarkoituksena on parantaa yritystemme kilpailukykyä? Miten tämä sopii yhteen tarkistuksen 18 perustelun kanssa, jossa sanotaan, että koska tämä toimenpide voisi aiheuttaa vakavaa haittaa teollisuudellemme, sovelletaan siirtymäkautta? Miten tämä sopii yhteen sen perustelun kanssa, jonka mukaan Maailman kauppajärjestössä on ryhdyttävä neuvottelemaan?
Arvoisa puhemies, nämä epäilyt, jotka ovat perusteltuja epäilyjä, eivätkä hämäräperäistä eikä outoa veljeilyä ties minkä yritysten kanssa, ovat syynä oikeudellisten asioiden valiokunnan äänestystulokseen, jonka muistan olleen 18 vastaan 9. Vaikka en itse ollutkaan läsnä, minun ääneni oli tietenkin ehdotuksen takana.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, tällä hetkellä jäsen Palacio Vallelersundi on asettanut komission jäsenen syytettyjen penkille, ja tässä tapauksessa, kun kyse on toimielinten välisestä tasapainosta, komissio on kuitenkin vain esittänyt direktiiviehdotuksen. Parlamentin ja neuvoston tehtävänä on hyväksyä tämä direktiiviehdotus ja tutkia muun muassa sitä, mikä olisi sille asianmukainen oikeusperusta. Näin ollen emme voi syyttää komissiota mistään säännönvastaisuudesta.
Komissiota ei voida syyttää minkäänlaisesta säännönvastaisuudesta nimenomaan sen takia, että tässä tapauksessa se on ainoastaan ehdottanut meille direktiiviä, jossa yhdistetään kolme aikaisempaa direktiiviä, jotka koskevat tiettyjen tupakkatuotteiden sisältämiä aineita ja tiettyjä varoituksia näiden tuotteiden pakkauksissa.
Näin ollen mitään uutta ei itse asiassa esitetä. Ainoa uusi asia on Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen 5. lokakuuta antama tuomio, jossa tuomioistuin sanoo, että toisen täysin erilaisen direktiivin, eli tupakan mainontaa koskevan direktiivin nykyiseen 95 artiklaan - joka oli ennen 100 a artikla nojautuva oikeusperusta ei ollut riittävä.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin totesi tämän oikeusperustan riittämättömäksi sen vuoksi, että sen mielestä tämän oikeusperustan nojalla pyritään kiertämään selkeää kieltoa, joka sisältyy perustamissopimuksen erääseen toiseen artiklaan jonka numero on myös muuttunut: nykyisessä tekstissä 129 artikla on muutettu 152 artiklaksi jonka nojalla kielletään kansallisten määräysten kaikenlainen yhdenmukaistaminen.
Näin ollen Euroopan yhteisöjen tuomioistuin yrittää välttää keinottelua, johon tätä veruketta saatettaisiin käyttää.
Tässä tapauksessa tällaista tilannetta ei kuitenkaan pääse syntymään, sillä aikaisempien jo voimassa olevien direktiivien tavoin tällä direktiiviehdotuksella pyritään poistamaan tehokkaasti esteitä sisämarkkinoiden toiminnalta. Näin ollen niillä on asianmukainen oikeusperusta entisessä 110 a tai nykyisessä 95 artiklassa.
Esittelijä Maaten on hyvin perustellusti ehdottanut, että tätä oikeusperustaa vahvistettaisiin viittauksella toiseen artiklaan, 133 artiklaan, joka liittyy ulkomaankauppaan, ja lisäksi hän on ehdottanut useita muutoksia joihinkin artikloihin, jotta tätä direktiiviä ei moitittaisi yhteisöjen tuomioistuimen päätöksellä vahvistetun oikeuskäytännön perusteella.
Haluaisin todeta, että yhteisöjen tuomioistuimen päätöstä on tulkittu liian kirjaimellisesti. Tuomiossa on useita kritisoitavia näkökohtia, mutta, kun hyväksymme tuomion sellaisenaan koska meillä ei ole muuta vaihtoehtoa, sillä yhteisöjen tuomioistuin on korkein yhteisön oikeutta tulkitseva toimielin mikään ei estä parlamenttia puoltamasta sitä, että oikeusperustana olisivat 95 artikla ja 133 artikla, ja ottamasta mukaan niitä muutoksia, joihin viittasin ja jotka sisältyvät esittelijän tarkistuksiin.
Sosialistiryhmän ja tarkemmin sanottuna oikeudellisten asioiden valiokunnan sosialistijäsenten jotka äänestämme sitä enemmistön mielipidettä vastaan, josta jäsen Palacio Vallelersundi juuri puhui puolesta minun on sanottava, että jos jatkamme tähän suuntaan, eli jos hylkäämme direktiiviehdotuksen, kuten ehdotetaan tarkistuksissa 52 ja 53, joita ovat ehdottaneet jäsen Poettering Euroopan kansanpuolueen ryhmän puolesta sekä jäsen Palacio Vallelersundi ja 32 muuta jäsentä, merkitsisi se mielestämme Euroopan parlamentin lainsäädäntövallan huomattavaa rajoittamista.
Näin ollen nyt en ole huolissani niinkään terveydellisistä haitoista, jotka ovat tietenkin tärkeitä, vaan niistä rajoituksista, joita aiheutuisi siitä, että hyväksymme tämän hyvin rajoittavan tulkinnan Euroopan parlamentin lainsäädäntövallasta.
Näin rajoittava tulkinta johtaisi mielestäni käytännöllisesti katsoen lainsäädäntövallan poistamiseen parlamentilta ja neuvostolta. Mielestäni emme voi suostua näin suuriin rajoituksiin, eli jos sisältöä ja keskeistä sisältöä, jota jäsen Maaten ja eräät muut korostivat ei oteta huomioon, on olemassa vaara, että jos parlamentti ja neuvosto hyväksyvät Euroopan kansanpuolueen puheenjohtajan ja jäsen Palacio Vallelersundin ehdottaman rajoittavan tulkinnan, parlamentin, neuvoston ja kaikkien yhteisön toimielinten kädet olisivat sidotut yhteisön toimielinten lainsäädännöllisen kehityksen osalta, jolla on kuitenkin hyvin tärkeä merkitys yhteisön oikeuden kehittämisen kannalta.
Tämän vuoksi me sosialistit kannatamme jäsen Maatenin esittämiä tarkistuksia ja vastustamme tietenkin Euroopan kansanpuolueen ryhmän tarkistuksia 52 ja 53.

Beysen
Arvoisa puhemies, on ikävää, että esittelijä Maatenin monista ponnisteluista huolimatta joudutaan toteamaan, että kukaan ei ole kovinkaan tyytyväinen tämän mietinnön kehityskulkuihin. Haluan esittää kolme lyhyttä huomautusta.
Ensimmäinen koskee oikeusperustaa. EY:n tuomioistuimen tuomiossa on tarkasteltu tätä asiaa, ja siinä todetaan hyvin tarkasti, että 95 artikla voi toimia oikeusperustana joissakin tapauksissa, jos tietyt ehdot on täytetty, mutta tuomiossa todetaan samalla, että 95 artikla ei riitä kaikissa tapauksissa. Esimerkiksi vientikiellon osalta tulee lisätä 133 artikla. Sen vuoksi että perusteluja on riittämättömästi, kannatan Palacio Vallelersundin tarkistusta, jossa hylätään yhteinen kanta ja pyydetään komissiota tekemään uusi ehdotus.
Muiden huomautusten osalta haluan todeta täällä, että ei saa jäädä sokeasti tuijottamaan symboleita, jotka eivät liity merkittävästi tähän ongelmaan. Korkeiden verojen periminen ei ole riittävä väline käytön vähentämiseksi. Varoituksiin käytettävän tilan suurentaminen suhteettomasti ei ole riittävä väline aiotun tavoitteen, nimittäin paremman kansanterveyden, saavuttamiseksi. Lisäksi pelkään, että tämä on huono esimerkki varoitusten laittamiseksi myöhemmin myös muihin tuotteisiin.

Hautala
Arvoisa puhemies, me kaikki tiedämme, että kyseessä on poikkeuksellisen tärkeä mietintö. Tärkeä se on sen takia, että tässä punnitaan nyt Euroopan unionin kansanterveyspolitiikan uskottavuus. Olen pahoillani siitä, että myös oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa on esiintynyt kantoja, joiden mukaan tuomioistuimen kielto, joka koski tupakkamainonnan kieltämistä, tekisi jollain tavalla tyhjäksi tämän direktiivin. Ei suinkaan, tämä direktiivi koskee tupakan sisältöä eikä sen myynninedistämistoimenpiteitä. Tällä asialla ei pitäisi enää johtaa tätä parlamenttia harhaan, vaan tulisi ymmärtää se, että nyt on tärkeää puolustaa esittelijä Maatenin erittäin ansiokasta mietintöä.
Mitä tulee sitten siihen, että tulisiko nyt kieltää tavaramerkeissä olevat light- ja mild-merkinnät? Meidän pitäisi pitäytyä siinä, että tällaisia harhaanjohtavia merkintöjä ei voida sallia, eikä tuomioistuimen lokakuinen päätös tuo tähän mitään uutta. Meidän pitää pysyä tässä kannassamme, jonka olemme ottaneet aikaisemmin. Nyt on todellakin ymmärrettävä se, että kaikissa niissä maissa, joissa on ymmärretty laatia suhteellisen tiukkaa tupakkalainsäädäntöä, myös keuhkosyöpäkuolleisuus ja sydän- ja verisuonitaudit on selkeästi saatu kuriin. Tätä kaikkeahan meidän tulisi voida edistää myös Euroopan unionin yhteisessä sisämarkkinapolitiikassa, jonka tulee perustua korkeaan kansanterveyden suojeluun.

Meijer
Arvoisa puhemies, jos tästä ehdotuksesta tulee toisessa käsittelyssä todellakin laki, tämä johtaa siihen, että yritysten vapautta rajoitetaan jossakin määrin ja että kansanterveyttä suojellaan hieman paremmin. Tämän ehdotuksen vahvuus on siinä, että siinä ei ole kysymys tupakkatuotteiden yksittäisten käyttäjien käyttäytymisestä vaan että siinä suuntaudutaan yritysten pakolliseen tiedottamiseen kaikille kuluttajille ja riippuvuutta aiheuttavan ammoniakin lisäämisen kieltämiseen. Tämä tarkoittaa, että on vähemmän mahdollisuuksia antaa sellainen vaikutelma, että voi tupakoida ilman ennenaikaisen kuoleman vaaraa. Rauhoittavien valheiden levittäminen vaikeutuu.
Ehdotuksen heikkous on siinä, että vapaan kilpailun edistämistä painotetaan voimakkaasti. Vaikuttaa siltä, että tuomalla samat eurooppalaiset normit kaikkiin jäsenvaltioihin pyritään ennen kaikkea tarjoamaan tupakkayrityksille kaikkialla yhtäläiset mahdollisuudet rahan ansaitsemiseen. Ryhmäni ei hyväksy tätä liberaalista lähtökohtaa. Meistä kyse on ennen kaikkea siitä, kuinka ihmisiä suojellaan tupakkatuotteiden heidän terveydelleen aiheuttamia vahinkoja vastaan.
Ryhmäni olisi pitänyt parempana ehdotusta, johon sisältyy kaiken kattava lähestymistapa. Kansanterveyden kannalta olisi pitänyt huolehtia siitä, että mainokset ja sponsorointi saadaan katoamaan ja nuoret tupakoimaan mahdollisimman vähän. Lisäksi pitäisi käsitellä sitä, mitä vaikutuksia tupakan tuotannon ja kulutuksen vähentämisellä täytyy olla tupakanviljelijöiden ja tupakka-alan työntekijöiden korvaavaan työllisyyteen, kuinka lopetamme nykyiset tupakanviljelyyn myönnettävät eurooppalaiset tuet ja mitä teemme vastustaaksemme tämän epäterveellisen tuotteen kansainvälistä kauppaa. Niin kauan kuin näin ei tapahdu, amerikkalaisen tupakan viennin lisääntyminen voi tehdä suurelta osin tyhjäksi kaikki eurooppalaiset toimet.
Toisessa käsittelyssä voidaan nyt vielä päättää ponnettomasta toisinnosta pisimmälle menevistä ehdotuksista, joista äänestettiin puoli vuotta sitten ensimmäisen käsittelyn jälkeen. Jo silloin hyväksyttiin heikennetty teksti, mutta ministerineuvosto pitää vieläkin sitä parlamentin lausuntoa liian pitkälle menevänä.
Edustan Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmän sitä osaa, joka kannatti ensimmäisessä käsittelyssä esittelijän ehdotuksia ja joka kannattaa hänen heikennettyä ehdotustaan myös toisessa käsittelyssä. Ehdotus on liian ponneton, mutta ilman tällaista päätöstä tupakkatuotteet voivat tuhota vielä enemmän ihmishenkiä.

Fitzsimons
Arvoisa puhemies, on oikein sanoa, että meidän moraalinen velvollisuutemme on tiedottaa savukkeiden kansanterveydellisistä vaaroista yksityiskohtaisesti Euroopan unionin 30 miljoonalle tupakoitsijalle. Todellakin, koska olen ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan jäsen, monet eri ryhmät ovat yrittäneet voimakkaasti vaikuttaa minuun siinä asiassa, että tupakkatuotteiden myyntiä ja esittämismuotoa on säädeltävä tiukemmin Euroopassa.
Suhtaudun myönteisesti tarkistuksiin, jotka hyväksyttiin valiokunnassamme äskettäin ja joissa pyrittiin lisäämään kansalaisille varoituksia tupakoinnin vaaroista. Tarkistukset, jotka valiokuntamme hyväksyi, olivat yleisten varoitusten suurentaminen, kuten "tupakointi tappaa", savukepakkausten etupuolella 25:stä 30 prosenttiin ja lisävaroitusten suurentaminen savukepakkauksissa 25:stä 40 prosenttiin. Esimerkkejä lisävaroituksista, joita valiokunta kannatti savukepakkauksiin lisättäväksi, ovat: "puolet tupakoivista kuolee nuorempana"; "tupakointi aiheuttaa kuolemaan johtavaa keuhkosyöpää"; "tupakointi on riippuvuutta aiheuttavaa"; "pyydä apua tupakoinnin lopettamiseen"; ja "suojele lapsia, älä pakota heitä hengittämään tupakansavua". Valiokuntamme mielestä varoituksia olisi kiinnitettävä myös savukeautomaatteihin.
Tutkimus on osoittanut, että mitä suurempi kansanterveysvaroitus savukepakkauksissa on, sitä suurempi on vähennys savukkeiden kulutuksessa. Tutkimuksen tulokset aiheesta ovat niin selvät, että Euroopan unionin lainsäätäjinä meiltä olisi väärin olla noudattamatta sellaista neuvoa.
Meidän on lähetettävä voimakas viesti tupakoinnista Euroopan unionin 370 miljoonalle kuluttajalle, ja aiomme antaa lapsillemme ja tupakoitsijoille kaikki tarvittavat julkiset varoitukset tupakoinnin terveysvaaroista.
Lopuksi, Amsterdamin sopimuksesta lähtien Euroopan parlamentilla on koordinointivalta ympäristö- ja kuluttajansuojaa koskevissa asioissa, ja se työskentelee niissä tietenkin tiiviisti neuvoston ja komission kanssa. Pidämme tätä menettelyä tärkeänä lainsäädännöllisenä aseena parlamentin arsenaalissa ja aiomme käyttää sitä. Kiitän esittelijää mietinnöstä.

Farage
Arvoisa puhemies, vaikka ei voi kuin ylistää tätä direktiiviä kannattavien jäsenten hyviä aikomuksia, huomauttaisin, että EU:n sallimien enimmäismäärien ylittävän tupakan valmistamisen kieltämisellä on merkittävä vaikutus alueeni työpaikkoihin. Viittaan erityisesti Southhamptonissa sijaitsevaan brittiläis-amerikkalaiseen tupakkatehtaaseen, joka tuottaa kaikki savukkeensa EU:n ulkopuolisille markkinoille. Tämän direktiivin hyväksymisen myötä valmistajat eivät voi tuottaa näitä savukkeita, vaikka EU:n sallimia enimmäismääriä ei tietenkään sovelleta heidän markkinoillaan.
Tämä ei kuitenkaan merkitse sitä, että näitä savukkeita ei valmisteta. Kyseinen yhtiö, BAT, siirtää tuotannon EU:n ulkopuolisiin maihin. Joten sen sijaan, että veisimme maasta savukkeita, viemmekin työpaikkoja - 4000 työpaikkaa pelkästään minun alueellani. Ironista kyllä, en kuitenkaan näe tässä direktiivissä lainkaan kieltoa tupakan kasvattamiselle yhteisössä - vaikka esimerkiksi Kreikan kaltaisissa maissa kasvatettu tupakka on niin vahvaa, että tämän direktiivin mukaisesti sen käyttämisestä savukkeiden valmistamiseen tulisi rikos.
Sellainen yhteisö ei voi saavuttaa tavallisten ihmisten kunnioitusta, joka tukee tätä tupakan kasvatusta ja sitten tekee sen myynnistä laitonta ja hävittää samalla työpaikkoja ja tuhoaa niiden tavallisten ihmisten elämän, jotka ovat riippuvaisia sellaisista tuotteista saamistaan tuloista, joita ei edes myydä yhteisössä.
Mitä te sitten ajattelettekin tästä direktiivistä, pyydän, että kannatatte huomenna tarkistustani, jossa poistetaan valmistuskielto EU:n ulkopuoliselle vientituotteille. Tällä direktiivillä ei ole mitään terveyttä edistäviä vaikutuksia EU:n ulkopuolella. Se on klassinen oire hulluuteen asti menevästä poliittisesta oikeaoppisuudesta.

Lechner
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, haluaisin ensinnäkin oikaista, että oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta hylkäsi direktiivin kokonaisuudessaan jo ensimmäisessä käsittelyssä täysistunnon kuitenkaan seuraamatta sen esimerkkiä. Valiokunta hyväksyi sitten tämän kannan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätöksen jälkeen vielä kerran - tällä kertaa kuitenkin suurella enemmistöllä. Tuomioistuimen päätös ei tosin todellakaan muuttanut oikeusasemaa oleellisesti, mutta sitä kehitettiin edelleen, ja monet asiat ovat nyt selvempiä ja selkeämpiä. Päätöksellä ei ole todellakaan oikeastaan mitään tekemistä tupakan kanssa, vaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätös olisi voinut koskea aivan yhtä hyvin esimerkiksi alkoholin mainontaa koskevaa kieltoa tai suklaan mainontaa koskevaa kieltoa, koska myös sokeri voi tunnetusti olla terveydelle haitallista.
Mielestäni on häpeällistä, miten pintapuolisesti komissio ja ministerineuvosto ovat käsitelleet tätä tuomioistuimen päätöstä senjälkeisissä neuvotteluissaan. Paremmin sanottuna, ne eivät ole ylipäätään käsitelleet sitä vaan ovat yksinkertaisesti sivuuttaneet sen, kuten aiemmin myös komission jäsen Byrne, esimerkiksi myös yhteistä kantaa koskevissa perusteluissa, joissa ei ole nähty myöskään tarpeelliseksi edes hieman mukauttaa ja korjata näkökantoja. Kiitettävän poikkeuksen muodostaa vain parlamentin oikeudellinen yksikkö.
En voi valitettavasti mennä ajanpuutteen vuoksi tässä yhteydessä yksityiskohtiin, se on aivan yksinkertaisesti mahdotonta. Voin vain vedota kollegoihin, että he noudattaisivat oikeudellisia asioita käsittelevän valiokunnan suositusta. Kyse ei ole tupakkateollisuudesta vaan aivan yksinkertaisesti sopimusten noudattamisesta. Kyse ei ole myöskään juridisesta saivartelusta vaan erittäin poliittisesta kysymyksestä, johon vastaamiseen ei tarvita juristin koulutusta, nimittäin yksinkertaisesti toimivaltuuksien noudattamisesta ja toissijaisuuden turvaamisesta, esimerkiksi myös kansallisten parlamenttien kollegoiden, joilla on oltava omat toimivaltuudet, oikeuksien turvaamisesta.
Nizzassa käsiteltiin äskettäin toimivaltuuksien rajoittamiskysymystä. Jos kuitenkin aina silloin, kun kolmessa toimielimessä - komissiossa, ministerineuvostossa ja parlamentissa - on konkreettisessa kysymyksessä asianmukainen enemmistö, tämä enemmistö otetaan myös huomioon, tästä hankkeesta voidaan luopua, koska kyse olisi viime kädessä institutionaalisesta turvaamisesta. Toivon ja lähden siitä, että - ja luotan siinä yhteydessä myös Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen - tuomioistuin seuraa jatkossakin viitoitettua tietä, huolehtii tehostetusti toimivaltuuksien turvaamisesta ja kumoaa siksi puolestaan direktiivin.

Lund
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää esittelijä Maatenia loistavasta mietinnöstä. Mielestäni on syytä kiittää myös komission jäsen Byrneä siitä, että oikeusperusta on esitetty erittäin selkeästi. Kuunnellessani komission jäsen Palaciota sekä jäsen Lechneriä mieleeni tulevat lähinnä ne tiedonannot, joita olemme juuri viime aikoina saaneet Yhdysvaltojen tuomioistuimilta. Kyse on vakavasta oikeuden ja politiikan sekoittamisesta, joka ei ainakaan lisää oikeusturvaa. Tarkoitan, että Euroopan väestön terveyden kannalta on erittäin tärkeää, että saisimme alennettua tervapitoisuuden raja-arvoa ja että saisimme määrättyä joitakin rajoja sille, kuinka paljon nikotiinia ja hiilimonoksidia savukkeissa saa olla. On tärkeää pitää kiinni siitä, että komissio esittää viimeistään vuoden 2004 lopussa ehdotuksen lisäaineita koskevasta yhteisestä luettelosta.
Teollisuuden harjoittama lisäaineisiin liittyvä salailu, jota olemme tähän asti joutuneet todistamaan, on tietenkin saatava loppumaan. Mielestäni on myös tärkeää, että tästä yhteisestä luettelosta riippumatta saamme kiellettyä ammoniakin ja muiden sellaisten yhdisteiden käytön, joiden käytöllä pyritään siihen, että savukkeet aiheuttaisivat entistä suurempaa riippuvuutta, toisin sanoen niillä pyritään lisäämään ihmisten riippuvuutta savukkeista. Sekin on saatava lopetettua tehokkaasti. Lopuksi haluaisin tehdä yksinkertaisen vientiin liittyvän huomion. En kerta kaikkiaan ymmärrä, että parlamentin enemmistö haluaisi esittää lievempiä vientiä koskevia sääntöjä kuin jäsenvaltioiden hallitukset - ne hallitukset, jotka kuitenkin edustavat myös niitä monia teollisuudenaloja, joihin viitataan. Olen jäsen Thyssenin tavoin sitä mieltä, että on täysin epäeettistä, että Euroopan ulkopuolella myydään sellaisia savukkeita, joiden myyntiä oman alueemme kansalaisille emme voi hyväksyä terveydellisistä syistä. Tällaista toimintaa ei kerta kaikkiaan voi puolustella eettisesti, ja sen vuoksi toivon, että valitsisimme tässä asiassa vastuullisen linjan, jota mielestäni neuvosto ja komissio ovat esittäneet.

García-Orcoyen Tormo
Arvoisa puhemies, mielestäni on tärkeää tiukentaa tupakan valmistusta ja myyntiä koskevia ehtoja, ja se on tehtävä yhdenmukaistetusti sellaisen direktiivin avulla, jota kaikkien jäsenvaltioiden täytyy noudattaa ja joka voi vahvistaa tavoitetta ennaltaehkäistä tupakointia ja suojella kuluttajia siltä.
Kaikesta huolimatta olen vilpittömästi sitä mieltä, että on sopimatonta sanoa direktiiviehdotuksen sisältöä koskevien mielipiteiden jakautumisen johtuvan oletetusta ristiriidasta tupakkateollisuuden lobbaajien vahvojen etujen ja kansalaisten suojeluun liittyvän yhteisen edun välillä. Jos tällainen hyväksyttäisiin, se vääristäisi niitä oikeutettuja perusteluja, joita esittävät monet meistä parlamentin jäsenistä, jotka näemme, että tarve kunnioittaa oikeudellisia näkökohtia takaa omien lainsäädäntötoimiemme toteutuskelpoisuuden tulevaisuudessa.
Jos olemme sitä mieltä, että tarvitsemme yhteisiä laillisesti sitovia sääntöjä suojellaksemme paremmin kansalaisten terveyttä tupakan haitoilta, etsikäämme aikeemme toteuttamiseksi keinoja, joissa ei ole lainsäädännöllisiä aukkoja tai takaportteja, joiden kautta hyvät aikeemme valuvat hiekkaan ja laimenevat. Kansalaisille ei voi eikä saakaan tarjota ainoastaan poliittisia eleitä, jotka eivät vastaa täysin sitä todellisuutta, joka on mahdollinen perussopimusten meille antamien valtuuksien puitteissa.

Stihler
Arvoisa puhemies, tupakointi on aikamme murhenäytelmä - suurin estettävissä olevien sairauksien ja tautien aiheuttaja koko Euroopan unionissa. Enemmän kuin puoli miljoonaa ihmistä kuolee turhaan joka vuosi Euroopan unionissa, ja lukumäärä kasvaa varmasti, ellemme toimi nyt. Sen vuoksi tämä direktiivi on niin tärkeä: suurempia, voimakkaampia, selkeämpiä terveysvaroituksia, kielto sellaisille harhaanjohtaville kuvauksille kuten "kevyt", "ultra" ja "mieto", enimmäismäärä tervapitoisuudelle niin EU:ssa käytettävien kuin vientiin menevienkin tuotteiden osalta ja ensimmäistä kertaa ainesosaluettelo.
Melko uutena parlamentin jäsenenä olin hämmästynyt siitä, kuinka vahvat tämän direktiivin vastaiset voimat parlamentissa ovat. Asiaa on johdateltu sivuraiteille tässä keskustelussa niin monta kertaa, että luulen, että monet ihmiset sopisivat paremmin keskustelemaan junaliikenteestä kuin kansanterveydestä. Suurten tupakkayritysten valta on aivan ilmeinen. Sanon joka ikiselle kollegalleni, että tupakkaa ei voida verrata mihinkään muuhun tuotteeseen. Siitä tulee riippuvaiseksi, ja se tappaa. Tosiasia on, että 80 prosenttia ihmisistä aloittaa tupakoinnin ennen 18 vuoden ikää, ja kuitenkin tupakkateollisuudessa sanotaan, että ihmiset tekevät aikuisen valintoja. Tosiasia on, että 80 prosenttia tupakoitsijoista tahtoo lopettaa, mutta tupakkateollisuudella ei juurikaan ole menettelytapoja, jotta se pystyisi auttamaan noita ihmisiä lopettamaan. Sen sijaan se teeskentelee käyvänsä käsiksi nuorten tupakointiin. Jos olisimme alusta alkaen tienneet sen, mitä tiedämme tupakasta nyt, se olisi A-luokan huume. Tosiasia on, että viime vuosisadalla lähes kaksi kertaa enemmän ihmisiä kuoli tupakan takia kuin kahdessa maailmansodassa yhteenlaskettuna. Jos emme toimi nyt, kuolemantapausten määrän arvioidaan yltävän maailmanlaajuisesti miljardiin tällä vuosisadalla.
Varmistakaamme, että taistelu elämän pelastamiseksi on tärkeintä, ja tehkäämme osamme kamppailussa niiden suurten tupakkayritysten valtaa vastaan, jotka vain tuhoavat elämää.

Langen
Arvoisa puhemies, kukaan ei halua vähätellä tupakoinnin seurauksia terveydelle, mutta vaikka haluaisi direktiiviä ja yhtyisi terveyspoliittisiin tavoitteisiin, oikeusperustojen on oltava kunnossa. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin antoi äskettäin tupakan mainontaa koskevasta direktiivistä tuomionsa, joka on yksiselitteinen. Komission ja Euroopan unionin tehtävä ei ole säädellä näitä asioita, vaan se on jäsenvaltioiden tehtävä. Unionilla on sääntelytoimivaltaa asiassa vain, jos erilaiset lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset haittaavat sisämarkkinoiden sujuvaa toimintaa. Komissio ei ole kuitenkaan esittänyt yhtään ainoaa todistetta siitä, että nykytilanne haittaisi sisämarkkinoiden toimintaa, ei ainoataan todistetta. Päinvastoin! Siellä, missä sisämarkkinoiden toiminnalle aiheutuu haittaa erilaisen verotuksen tai Kreikkaa koskevien erityissääntöjen vuoksi, kaikki säilyy ennallaan! Arvoisa komission jäsen, on siis täysin järjetöntä, että täällä toimitaan aivan kuin mikään ei olisi muuttunut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomion jälkeen. Tämä välinpitämättömyys on siis sanoinkuvaamatonta! Ennustan, että myös tämä direktiivi päätyy Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen, ja parlamentti ja komissio nolaavat itsensä aivan samalla tavoin kuin ensimmäisellä kerralla, jos me emme ole valmiita tarkastelemaan direktiivin oikeudellisia näkökohtia!
Arvoisa komission jäsen, te olette sopimusten vartija ettekä voi ylittää toimivaltuuksianne tässä asiassa omasta aloitteestanne. Jos te sovellatte vientikieltoon 133 artiklaa, on todettava, että yhteisen kauppapolitiikan tehtävänä ei ole määrätä kolmansille valtioille, mitä niiden pitäisi tuoda itse maahan. Myöskään tästä oikeusperustasta ei ole minun nähdäkseni ylipäätään mitään hyötyä, ja siksi on oikein, että ammattiyhdistykset, yritykset ja kollegat parlamentissa muistuttavat työpaikkojen menetyksestä. Kyseessä on 10 000 työpaikkaa, jotka menetetään pelkästään vientikiellon myötä ja joista 8000 sijaitsee pelkästään Isossa-Britanniassa. Tavoitteita direktiivillä ei saavuta kukaan, sillä tuotantoa ei rajoiteta, sitä vain varastoidaan. Me aiomme tehdä itsestämme tahon, joka määrää muille, miten niiden pitää elää. Se on ylimielisyyttä ja oikeudellisesti kestämätöntä!

Bowis
Arvoisa puhemies, tupakka tuhoaa elämää. Tämän Euroopan unionin häpeäksi me vaadimme veronmaksajiamme tukemaan tuon viheliäisen aineen kasvatusta jopa yli miljardilla eurolla vuodessa. Samaan aikaan vaarannamme järkevät toimet ehkäistä tupakointia erityisesti nuorten keskuudessa, koska yritämme mahduttaa koko maailman yhtenäismarkkinoihimme. Jos pidämme kiinni siitä, että kerromme muille maille, millaiset terveysstandardit niiden pitäisi asettaa, ulottamalla järkevät kotimarkkinoita koskevat ehdotuksemme koskemaan vientiä, me vaarannamme kaiken jäsen Maatenin tekemän hyvän työn. Sillä yhtä varmasti kuin viennin yö seuraa mainonnan päivää, tuomioistuimet kohtaavat uuden haasteen, eikä ainoastaan vientiä koskeva määräys, vaan koko direktiivi sen mukana, hylätään.
Haluaisin komission jäsenen selventävän, liittyykö vientiä koskevan erivapauden poistaminen ainoastaan tervan ja nikotiinin enimmäismääriin, kuten valiokunnassa annettiin ymmärtää, vai kaikkiin direktiivin ehdotuksiin. Meidän on tiedettävä se, koska tuhannet työpaikat ovat vaakalaudalla Darlingtonissa, Nottinghamissa, Southamptonissa ja Belfastissa. Noista työpaikoista voitaisiin tehdä loppu hyvin nopeasti, jos ymmärtäisimme väärin ja äänestäisimme sen mukaisesti.
Haluan nähdä järkevien toimien menevän läpi eikä hukkaan. Haluan nähdä sellaisten harhaanjohtavien kuvausten loppuvan, kuten "mieto" ja "kevyt", jotka antavat vaikutelman, että jotkin savukkeet ovat turvallisempia: syvempi sisäänhengitys tarkoittaa, että ne eivät sitä ole. Tuollaiset merkinnät olisi lopetettava. Tavaramerkeillä ei saisi olla erivapauksia, tai me yksinkertaisesti luomme uusia poikkeuksia kilpailuun ja yhtenäismarkkinoihin. Haluan nähdä mahdollisuuden valokuvien käyttöön varoituksissa, järkevän ainesosaluettelon, Euroopan laajuista tutkimusta, terveyttä edistäviä toimia, joilla autetaan lapsia pysymään vapaina savusta, tervasta, nikotiinista ja riippuvuudesta. En halua nähdä tämän kaiken vaarantuvan sen vuoksi, että yritimme laajentaa tämän toimen Euroopan unionin ja parlamentin laillisten valtuuksien rajojen ulkopuolelle.

Martens
Arvoisa puhemies, tupakkadirektiivi liittyy kahteen asiaan, jotka ovat ryhmälleni hyvin tärkeitä: sisämarkkinoiden yhdenmukaistamiseen ja kansanterveyteen. Terveysjärjestöt vaativat oikeutetusti kansanterveyden parempaa suojelua. Siksi me kannatamme direktiiviä sekä terva-, nikotiini- ja hiilimonoksidipitoisuuksien alentamista. Siksi me kannatamme myös varoitustekstien suurentamista yhteisen kannan mukaisesti, ja kannatamme yhteisen kannan lailla lyhyitä ja tehokkaita varoitustekstejä savukepakkauksiin sekä myös harhaanjohtavien sanojen, kuten "mieto", "kevyt" ja "ultrakevyt", käytön kieltämistä. Näiden sanojen sallimista voitaisiin harkita ainoastaan siinä tapauksessa, että niitä käytetään rekisteröityjen ja markkinoille jo tuotujen tavaramerkkien yhteydessä.
Teollisuus valittaa nykyisen lainsäädännön epäsuhtaisuudesta ja tehottomuudesta. Epäsuhtaisuus liittyy esimerkiksi sallittuihin ainesosiin. Kannatamme lämpimästi ehdotusta laatia sallittujen ainesosien luettelo.
Tehottomuutta esiintyy testaukseen liittyvissä asioissa. Tällä hetkellä kaikki tuotteet täytyy testata uudelleen kaikissa maissa. Kannatamme sitä, että saamme aikaan kaikkien EU:n jäsenvaltioiden hyväksymän yhdenmukaisen testausmenetelmän, jota yhdessä maassa hyväksytty testauslaboratorio käyttää. Kannatamme myös sitä, tällainen EU:n jäsenvaltioiden hyväksymässä laboratoriossa suoritettu testaus hyväksytään kaikissa EU:n jäsenvaltioissa, aivan kuten lääkkeiden tapauksessa on tapana esimerkiksi eläinkokeiden välttämiseksi.
Pyydämme kiinnittämään eritystä huomiota pienten ja keskisuurten yritysten asemaan. Direktiivi, etenkin sen 6 artiklan 1 kohta, vaikuttaa niihin kohtuuttoman paljon joissakin tapauksissa. Siksi kannatamme tarkistusta, jossa pyydetään tietoa käytetyistä ainesosista mutta jossa ehdotetaan realistisempaa toimintatapaa kuin nykyisessä yhteisessä kannassa.
Sitten vielä oikeusperustasta seuraavaa. Direktiivi perustuu kolmeen olemassa olevaan ja samaa aihetta koskevaan direktiiviin, joilla on sama oikeusperusta. Ne eivät ole tähän saakka koskaan aiheuttaneet mitään ongelmia oikeusperustan osalta.
EU:n toimielinten oikeudelliset yksiköt eivät näe mitään ongelmia tällä alueella. Erityisesti 133 artiklan lisäämisen jälkeen lähdemme siitä, että oikeusperusta on sovelias. Haluamme luonnollisesti toimia juridisesti oikein, ja olisi tietysti valitettavaa, jos EY:n tuomioistuin hylkäisi oikeudellisten yksikköjemme kannan. Emme kuitenkaan saa hylätä tätä direktiiviä, koska muuten meillä ei ole mitään, ja silloin kaikki työ on tehty turhaan ja voimme aloittaa uudelleen täysin saman työn ja samojen tekstien parissa. Parlamentin täytyy nyt osoittaa poliittista rohkeutta ja saada aikaan direktiivi, joka parantaa sisämarkkinoiden toimintaa ja tarjoaa mahdollisimman hyvän suojelun kansanterveyden alueella.

Maaten
Arvoisa puhemies, olen ryhmälleni kiitollinen siitä, että sain vielä lisää aikaa. Haluaisin kiittää komission jäsentä hänen oikeusperustaa koskevista huomautuksistaan. Ajanpuutteen vuoksi yhdyn tässä siihen, mitä jäsenet Medina, Ortega ja Lund sanoivat siitä.
Minulla on vielä kaksi täydentävää huomautusta. Ensimmäinen niistä koskee 11 artiklaa. Tämän komission kertomus on oleellisen tärkeä tulevan politiikan kannalta. Olen myös iloinen siitä, että tämä komission jäsen on vastuussa siitä. Olen kuitenkin huolissani komission voimavaroista työskennellä tämän kertomuksen parissa. Toivon, että komission jäsenellä voisi olla mahdollisuus vahvistaa henkilöstöresursseja komissiossa.
Arvoisa puhemies, sitten lopuksi, tähän neuvoston yhteiseen kantaan tarvitaan ehdottomasti merkittäviä muutoksia. Ne ovat tärkeitä oikeusperustan kannalta, markkinoiden pitemmälle menevän yhdenmukaistamisen kannalta, kuluttajan paremman suojelun kannalta, ja niin edelleen. Mikään näistä elementeistä itsessään ei saa ehkä riittävästi tukea tässä parlamentissa määräenemmistöä varten, mutta pakettina tämän pitäisi johtaa harkitumpaan ja tuloshakuisempaan lainsäädäntöön. Myös ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa oltiin valmiita kompromissiin. Ajattelen tässä Martensia ja Sacconia ja tässä asiassa tekemäämme yhteistyötä. Siksi pyydän teitä tukemaan tätä kompromissipakettia.

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kertomalla hieman historiaa, kuinka tämä direktiivi tuli parlamentin käsiteltäväksi. Tämä direktiivi esitettiin, jotta otettaisiin huomioon vuodelta 1997 oleva Euroopan parlamentin Valverde Lópezin mietintö, jossa mainittiin monia nykyisen tekstin osatekijöitä ja pyydettiin ehdotusta komissiolta.
Toisen käsittelyn keskustelu tästä ehdotuksesta osoittaa erittäin nopeaa edistystä. Se näyttää, kuinka kiireellisesti sekä ministerineuvosto että parlamentti ovat käsitelleet tätä asiaa. Haluaisin myös korostaa esittelijä Maatenin ponnistuksia esittää tämä asiakirja harkitusti ja tunnollisesti.
Tupakan käytön terveysvaikutukset tunnustetaan nyt yleisesti, ja sekä lainsäätäjien että kansan keskuudessa on yhteinen tunne siitä, että on tullut aika ottaa käyttöön tiukat säännöt ja asetukset tälle tuotteelle. Ehdotus sisältää joitakin merkittäviä parannuksia nykyiseen oikeudelliseen tilanteeseen, ja siinä pyritään luomaan yksimieliset säännöt monia tuoteasetuksia koskevia kysymyksiä varten. Muiden kysymysten osalta alustava työ on saatu tehtyä seuraavia aloitteita varten tarvittavien osatekijöiden kokoamiseksi.
Yksi tärkeimmistä parannuksista koskee uutta, alhaisempaa tervan ylärajaa sekä ensimmäistä kertaa hiilimonoksidin ja nikotiinin ylärajaa savukkeissa. Kiistanalaista on se, että nämä ylärajat koskisivat kaikkia unionissa valmistettuja tuotteita, olivatpa ne unionin sisäistä käyttöä varten tai eivät. Väitteet, joita on esitetty mahdollisista työpaikkojen menetyksistä, on punnittu huolellisesti samalla, kun on otettu huomioon varmuus siitä, että mikäli toimisimme toisin, veisimme unionin ulkopuolelle tuotetta, jota ei pidetä kyllin hyvänä yhteisön kansalaisille.
Saatan myös mainita, että numerot, joita esitettiin mahdollisista työpaikkojen menetyksistä, olivat esillä jo silloin, kun alkuperäiset direktiivit, joita nyt muotoillaan uudestaan, esitettiin yli kymmenen vuotta sitten. Työpaikkojen menetykset, joita silloin ennustettiin, eivät koskaan toteutuneet. Itse asiassa suurimmat työpaikkojen vähennykset tällä alalla johtuvat lisääntyneestä sijoittamisesta automaatioon, kuten yritykset itse ovat ilmoittaneet. Komissio ymmärtäisi kuitenkin perustelun, että siirtymäkautta pidennettäisiin vientituotteita koskevien sääntöjen käyttöönoton osalta, jotta annettaisiin lisää aikaa valmistusohjeiden muuttamista ja uusiin markkinointitapoihin ryhtymistä varten.
Jäsen Bowis kysyi, mitä erivapaus koskisi. Erivapaus koskisi 3 artiklaa, kuten minä tarkistuksen ymmärrän, eli tervan, nikotiinin ja hiilimonoksidin ylärajoja.
Mitä tulee kysymykseen ilmaisuista, korostaisin, että tiettyjen termien, kuten "kevyt", "vähätervainen" ja "mieto", käytön vaikutus voi olla hyvin harhaanjohtavaa. Ihmiset siirtyvät yhdestä savuketyypistä toiseen sellaisen harhaluulon vallassa, että "kevyt" savuke on turvallisempi heidän terveydelleen. Tämä on myös yksi syy siihen, että ihmiset jatkavat tupakointia sen sijaan, että he yrittäisivät lopettaa sen.
Sen vuoksi on selvää, että säätelyä tarvitaan kuluttajien edun nimissä. Todellakin, parhaillaan käynnissä olevissa neuvotteluissa, joissa käsitellään Maailman terveysjärjestön kansanterveyttä koskevaa yleissopimusta, ehdotetaan parhaillaan samoja määräyksiä. Siten yhteisön säännöt sopivat hyvin tuleviin kansainvälisiin järjestelyihin, ja vaara kaupankäynnin esteistä vältetään ja samalla lisätään kuluttajien suojelua ja varmistetaan terveyden korkea taso.
Lisäisin, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on todennut tuomiossaan tapauksesta 376/98, että kansanterveys antaa oikeusperustan 95 artiklan lisäksi ja yhdessä sen kanssa. Itse asiassa kiinnittäisin huomionne tuomioistuimen tuomioon. En ole aivan vakuuttunut, että jokainen läsnäolija, joka on lausunut mielipiteensä aiheesta, on lukenut kopion tuomiosta. Suosittelisin lukemista niille, jotka eivät ole sitä tehneet.
Esimerkiksi tuomion 88 kohdassa todetaan lisäksi: "Jos ne edellytykset, jotka koskevat 100 a artiklan, 57 artiklan 2 kohdan ja 66 artiklan käyttöä oikeudellisena perustana, täyttyvät, yhteisön lainsäätäjää ei myöskään voida estää käyttämästä kyseistä oikeudellista perustaa sen takia, että kansanterveyden suojelu on ratkaiseva tehtävien valintojen kannalta. Perustamissopimuksen 129 artiklan 1 kohdan 3 alakohdassa päinvastoin määrätään, että terveyden suojelua koskevat vaatimukset kuuluvat osana yhteisön muuhun politiikkaan, ja 100 a artiklan 3 kohdassa edellytetään nimenomaisesti, että yhdenmukaistamisessa varmistetaan ihmisten terveyden suojelun korkea taso."
Kehotan teitä tutustumaan myös tuomion 98 kohtaan. Sallinette minun lukea sen vastauksena minulle esitettyyn kysymykseen siitä, onko oikeusperusta riittävä vai ei. "Perustamissopimuksen 100 a artikla saattaisi näin ollen lähtökohtaisesti sallia sellaisen direktiivin antamisen, jolla kielletään tupakkatuotteiden mainonta aikakaus-, viikko- ja sanomalehdissä kyseisten lehtien vapaan liikkuvuuden varmistamiseksi samalla tavalla kuin direktiivillä 89/552/ETY, jonka 13 artiklassa kielletään tupakkatuotteiden televisiomainonta televisio-ohjelmien lähettämisen vapauden edistämiseksi."
Tuomiosta käy aivan selvästi ilmi, että tuomarit ottivat kannakseen sen, että 95 artiklaa voitiin käyttää oikeusperustana sisämarkkinoiden säätelyssä. Itse asiassa, kuten huomataan heidän päätelmässään siitä, mikä oli oikea tuomio juuri tässä tapauksessa, he ottivat kannan, että eräät tupakkaa ja mainontaa koskevat markkinoiden säätelyn näkökohdat voitaisiin sallia ja toisia ei voitaisi. He jatkoivat tuomion 117 kohdassa: "Kuten tämän tuomion 98 ja 111 kohdassa on todettu, perustamissopimuksen 100 a artikla olisi sallinut sellaisen direktiivin antamisen, jolla kielletään tiettyjä tupakkatuotteiden mainonnan ja niiden hyväksi tapahtuvan sponsoroinnin muotoja. Koska direktiivissä säädetty tupakkatuotteiden mainontaa ja niiden hyväksi tapahtuvaa sponsorointia koskeva kielto on yleisluonteinen, direktiivin osittainen kumoaminen merkitsisi sitä, että yhteisöjen tuomioistuin muuttaisi direktiivin säännöksiä, mikä on yhteisön lainsäätäjän tehtävä. Yhteisöjen tuomioistuin ei näin ollen voi kumota direktiiviä osittain."
Tämä on erittäin tärkeä kohta tuomioistuimen tuomiossa. Siinä ilmaistaan selvästi, että tuomioistuimen tekemässä päätöksessä sanottiin: osa tästä on sallittua, osa ei ole. Kun otetaan huomioon direktiivin yleisluonteisuus, emme voi erottaa yhtä toisesta, ja sen vuoksi meidän on kumottava se kokonaan. Tässä on selvä opaste, kuinka voimme edetä näissä kysymyksissä.
Vastauksena vientiä koskevaan kysymykseen, jonka jäsen Bowis esitti minulle aikaisemmin, on aivan selvää, että siinä epätodennäköisessä tapauksessa, että vientiin viittaava direktiivin kohta asetetaan kiistanalaiseksi, ja jos tuomioistuimen kanta on - mitä en pidä todennäköisenä - että oikeusperusta ei tue sitä, tämä kohta on selkeästi erotettavissa direktiivistä. Siten jopa siinä tapauksessa direktiivi pysyisi voimassa.
Tässä suhteessa, antakaa minun huomauttaa, että kansainvälisten ja yhteisön sääntöjen mukaan rekisteröityjen tavaramerkkien kohdalla ei tehdä poikkeusta kansanterveyden suojelua koskevien toimien osalta, varsinkaan tässä tapauksessa, kun vaikutukset tupakoitsijoiden käyttäytymiseen ovat niin kohtalokkaita.
Mitä tulee ammoniakkiin, saanen sanoa, että komissio pitää kieltoa aivan liian ennenaikaisena eikä kykene löytämään tieteellistä perustelua sellaiselle lähestymistavalle tässä vaiheessa. Olisi parempi odottaa, kunnes koko lisäainekysymys käsitellään ensimmäisessä komission kertomuksessa. On kuitenkin myös selvää, että tätä kysymystä kohtaan tunnettu levottomuus kasvaa oikeuskäsittelyiden kautta tietoon tulleen yritysten sisäisen tiedon myötä. Ei olisi järkevää olla välittämättä näistä tiedoista. Sen vuoksi komissio aikoo käsitellä ammoniakkikysymystä harkitusti sen jälkeen, kun se on etsinyt tieteellisiä neuvoja ja tarkastellut kaiken saatavilla olevan tiedon. Komissio antaa selonteon erityisesti oletetusta lisäaineiden käytöstä tupakkatuotteisiin muodostuvan riippuvuuden lisäämiseksi.
Mitä tulee lisäainekysymykseen yleensä, komissio on valmis ja halukas antamaan tälle kysymykselle ensisijaisen huomionsa valmistajilta ja maahantuojilta saamansa tiedon perusteella. Näin sanottiin julkilausumassa, joka annettiin, kun yhteinen kanta hyväksyttiin. Toimiminen ennen kuin meillä on tarvittavat tiedot olisi uhkarohkeaa ja ennenaikaista. Tarvitsemme riittävästi aikaa tämän tiedon analysoimiseksi ja asiantuntijoiden mielipiteiden selvittämiseksi. Lisäksi komissio haluaa säilyttää aloiteoikeutensa perustussopimuksen mukaisesti tässä suhteessa.
Mitä tulee varoitusten kokoon, olen varma, että voidaan saada aikaan tyydyttävä sopimus, joka perustuu kenties komission kesäkuiseen tarkistettuun ehdotukseen, jossa jo lähestyttiin ensimmäisessä käsittelyssä tehtyjä tarkistuksia. Tekstien mukana olevien värivalokuvien käyttö on kenties ennenaikaista eikä täysin harkittua tässä vaiheessa. Komissio pitäisi parempana saatavilla olevien tietojen tutkimista ja lausuntonsa antamista aikanaan. Erittäin suurikokoisen varoituksen luominen joitakin suuria pakkauksia varten olisi oikeassa suhteessa oleva ratkaisu.
Jäsen Davies sanoi värivalokuvista, että jäsenvaltioille voitaisiin antaa lupa tämänkaltaiseen tiedottamiseen paketeissa. En ole siitä samaa mieltä kahdesta syystä: ensiksi, tämä olisi vastoin yhdenmukaistamisen periaatetta, joka on peruste 95 artiklan käytölle oikeusperustana; toiseksi, vaikka jäsenvaltiot haluaisivat tiedottaa tällä tavalla, ne eivät tarvitsisi siihen lainkaan vahvistusta tai lupaa EU:n lainsäädännöltä.
Kysymys savukeautomaateista jää tämän tekstin vaikutuspiirin ulkopuolelle, mutta komissio olisi halukas tutkimaan sitä toisessa yhteydessä nähdäkseen, mitkä lähestymistavat olisivat mahdollisia. Tämä liittyy kysymykseen tuotteiden saatavuudesta erityisesti silloin, kun automaatit sijaitsevat ilman valvontaa olevilla alueilla.
Mitä tulee geneettisesti muunnettuihin organismeihin, komission mielestä niitä olisi parempi käsitellä uutena johdanto-osan kappaleena kuin mainitsemalla niistä artiklassa sellaisenaan.
Mitä tulee laboratoriotesteihin, tarkistus, jossa käsitellään testien hyväksymistä, on tarpeeton, koska toinen artikla kattaa direktiivin säännösten mukaisten tavaroiden liikkumisen.
Meidän on myös laadittava säännös testien tulosten valvonnasta tarvittaessa.
Mitä tulee teollisuuden antamien ilmoitusten toistumistiheyteen, vaikuttaa selvältä, että vuosittaiset ilmoitukset ovat tarpeettomia.
Mitä tulee yhteiseen maatalouspolitiikkaan, se ei ole kysymys, jota käsitellään tässä tekstissä, ja sen mainitseminen johdanto-osan kappaleissa ei olisi lain mukaista. Joka tapauksessa yksityiskohtainen kertomus yhteisestä maatalouspolitiikasta tupakan osalta on ajoitettu vuodelle 2002.
Mitä tulee verotukseen, olen aivan samaa mieltä, että tupakkatuotteiden hinta ja laajemmassa merkityksessä kysymys tupakkaveroista on avainkysymys tupakan houkuttelevuuden vähentämiseksi nuorten keskuudessa. Tämä näkökohta ei kuitenkaan ole nykyisen direktiivin aiheena. Meidän on oltava tarkkana, ettemme ota mukaan tekijöitä, joita sisämarkkinoiden tai yhteisen kauppapolitiikan oikeusperusta ei kata. Komission kertomuksissa kumottujen direktiivien soveltamisesta käsitellään tätä ongelmaa oikealla tavalla.
Lopuksi mietinnössä on esitetty kaikkiaan 54 tarkistusta, ja minulla on ilo kertoa teille, että komissio voi hyväksyä niistä 33 joko kokonaan tai osittain. Se ei kuitenkaan voi hyväksyä seuraavia tarkistuksia: 6, 8, 9, 16, 19, 20, 25, 28, 32, 33, 36, 37, 38, 40, 45, 46, 47, 49, 52, 53 ja 54. Niinpä komission hyväksymät tarkistukset parantavat tätä tekstiä huomattavasti, ja niissä otetaan huomioon jäsenten ilmaisemat tärkeimmät huolenaiheet.
Haluaisin jälleen kiittää jäseniä heidän myönteisestä panoksestaan ja jäsen Maatenia hänen erinomaisesta työstään tässä asiassa.

Kesäaika
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Honeyballin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0356/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kesäaikasäännöksistä (KOM(2000)0302 - C5-0322/2000 - 2000/0140(COD)).

Honeyball
. (EN) Arvoisa puhemies, tämä mietintö on hyvin yksinkertainen: nykyään kesäaikadirektiivit ovat voimassa vain viisi vuotta, ja sitten ne on tuotava takaisin parlamentille uusittavaksi. Tässä mietinnössä ehdotetaan, että noista säännöksistä tehtäisiin pysyviä niin, että meillä on kesäaika kohdallaan pysyvästi, ennemmin kuin että parlamentin olisi ratifioitava se joka viides vuosi.
Ei ole mitään hyvää syytä olla hyväksymättä sitä periaatteessa. Kesäajan säilyttämisen puolella on todellakin monia hyvin vahvoja perusteita. Näihin perusteisiin kuuluvat vähäisempi energiankulutus; liikenne; hotellit ja ravintolat, joille suunnittelu on ollut helpompaa; vapaa-ajan toiminnot; elämänlaadun parantaminen; ja auttaminen siinä, että ihmisten biorytmin sekaisin meneminen estetään. Useimmat jäsenvaltiot hyväksyvät ja haluavat kesäajan, ja siten tämä mietintö ei ole lainkaan kiistanalainen.
Kesäajan muuttamisesta pysyväksi säännökseksi olisi etuna suunnittelun helpottuminen. Tietyt alat, joita tämä koskee, esimerkiksi tietotekniikka ja tietokoneala, liikenne, tietoliikenne, lento- ja junaliikenne, ovat ilmoittaneet meille ja komissiolle, että niille olisi erittäin suureksi avuksi tietää, että kesäaika on joka vuosi, että se on pysyvä, jotta ne voivat valmistella ennakkosuunnittelua.
Hyvä peruste löytyy myös sisämarkkinoiden osalta, joita koskevat taas samanlaiset suunnittelunäkökohdat. Mietinnön olennainen sisältö on, että siinä ehdotetaan, että nykyiset säännökset eli kesäajan alkaminen maaliskuun viimeisenä sunnuntaina ja päättyminen lokakuun viimeisenä sunnuntaina, pysyvät ennallaan ja että niistä tehdään pysyviä säännöksiä.
On kuitenkin esitetty tarkistuksia, joissa pyydetään seurantaa ja kertomusta, joka toimitettaisiin viiden vuoden kuluttua. Esittelijänä suosittelisin kannattamaan näitä tarkistuksia, sillä ne ovat erittäin järkeviä.
Tärkein peruste näiden tarkistusten ja viiden vuoden kuluttua toimitettavan kertomuksen puolesta liittyy itse asiassa Euroopan unionin laajentumiseen, mikä Nizzan huippukokouksen jälkeen on erityisen osuvaa ja soveliasta. Asian ydin on se, että jos uudet jäsenvaltiot liittyvät unioniin, niillä ei ehkä ole voimassa olevia säännöksiä, jotka ovat yhdenmukaisia ehdotuksemme kanssa, ja ne saattavat hyvinkin tarvita aikaa sopeutuakseen säännöksiimme ja saadakseen aikaan yhdenmukaistamisen, jollaista me ehdotamme.
Niiden muutosten valossa, joita me hyvin todennäköisesti koemme, ei olisi kovin hyvä ajatus ottaa nyt käyttöön pysyviä säännöksiä ilman seurannan mahdollisuutta. Muutokset ovat vahvin peruste seurannan ja siten tarkistusten kannattamisen puolesta. On muitakin kysymyksiä, joita vielä haluaisimme tarkastella, sellaisia kysymyksiä kuin energiankulutus, terveys ja turvallisuus, sen osalta, miten ne liittyvät kesäaikaan; mutta vahvin peruste on epäilemättä se, että tahdomme sallia uusille jäsenvaltioille mahdollisuuden sopeutua säännöksiin.
Joten pyytäisin parlamenttia, kun on äänestyksen aika, kannattamaan kaikkia näitä tarkistuksia, jotta meillä olisi parhaat mahdolliset säännökset nykyisille ja tuleville jäsenvaltioille.

Vlasto
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tänään tarkastelemamme ehdotus direktiiviksi kesäaikasäännöksistä on hyvä ehdotus. Ehdotus perustuu komission pyynnöstä tehtyyn laajaan tutkimukseen. Tutkimuksen tulokset ovat mielenkiintoisia, sillä ne ovat vastoin erinäisiä ennakkoluuloja.
Ensiksikin suurin osa toiminta-aloista on tätä nykyä ottanut käyttöönsä kesäaikaperiaatteen. Eräillä sosiaalis-taloudellisilla aloilla, erityisesti tietokonealalla, liikenteen, tietoliikenteen ja matkailun alalla on pyydetty, että kesäaikaan siirtymisen ajankohdasta tulisi pysyvä. Aika onkin peruskäsite, jotka näiden alojen pitää mukauttaa tuotteidensa ja palvelujensa tarjoamiseen. Siksi niiden täytyy saada tietää etukäteen säännöksistä, jotka koskevat kesäaikaan siirtymistä kaikissa jäsenvaltioissa.
Toiseksi erinäisiä kielteisiä vaikutuksia ei ole selkeästi näytetty toteen. Niinpä terveyteen liittyvät mahdolliset havaitut häiriöt ovat lyhytaikaisia ja täysin ohimeneviä. Eläinten biorytmiä ja maataloustyöntekijöiden työoloja koskevat tutkimustulokset eivät nekään tarjoa mahdollisuutta korostaa kielteisiä vaikutuksia.
Sitä vastoin tutkimuksessa tuodaan esiin muita, vähemmän odotettuja seurauksia. Kesäaika näyttää siis olevan sopusoinnussa yhteiskuntiemme elämäntapojen kehityksen kanssa, kehityksen, joka on seurausta myöhempään ulottuvista työajoista, liikkeiden ja palvelujen myöhäisemmistä sulkemisajoista sekä julkisen liikenteen pidemmistä aikatauluista. Kesäaikaan siirtymisestä johtuva ylimääräinen valoisa tunti on suotuisa erityisesti matkailun ja vapaa-ajan alalle, mikä on hyödyksi niiden toiminnalle, ja tämä on suoraa seurausta valoisammista ja pidemmistä illoista. Kesäaika näyttää loppujen lopuksi kulkevan käsi kädessä parantuneen elämänlaadun kanssa, koska kesäajan myönteiset vaikutukset vievät pitkälti voiton niistä väliaikaisista haitoista, joita itse kesäaikaan siirtymiseen liittyy.
Euroopan parlamentti esittää vain yhden tarkistuksen Euroopan komission alkuperäiseen ehdotukseen. Se pyytää, että laaditaan asiakirja joka viides vuosi julkaistavien kertomusten vaikutuksesta kesäaikadirektiivin säännöksiin. Mikäli näistä kertomuksista käy ilmi, että kesäaikaan liittyviä säännöksiä pitää muuttaa, komissio voisi laatia asianmukaisia ehdotuksia. Ensimmäinen kertomus on määrä esittää viimeistään 30. huhtikuuta 2007. Uskon, että tämä tarkistus ei ole vastoin komission ehdotusta. Tarkistuksen myötä on mahdollisuus varmistaa, että kesäaikaan siirtymisen täytäntöönpanoa seurataan asettamatta kyseenalaiseksi sen periaatetta.
Loppujen lopuksi voimme olla vain iloisia komission ehdotuksesta, jolla kesäajasta tulee Euroopan politiikkaan pysyvä väline, kun vihdoin ehdotetaan, että kesäaikaan liittyvät säännökset otetaan käyttöön ilman voimassaolon määräaikaa.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat parlamentin jäsenet, havaitsen yhä uudelleen, että kesäajan puolesta ja sitä vastaan käydään syvällisiä keskusteluja. Enimmäkseen kyse on keskusteluista, jotka ovat nähdäkseni luonteeltaan enemmän filosofisia kuin vakavaa, todellista asiapolitiikkaa. Olen siksi sitä mieltä, että meidän ei pitäisi käsitellä tätä aihetta parlamentissa liian pitkään, sillä jäsenvaltiot ja myös kansalaiset ovat kuitenkin jo laajalti hyväksyneet kesäaikasäännökset, ja ne on tunnustettu osaksi vuosirytmiämme. Meidän ei pitäisi siksi todellakaan enää vaivata päitämme tällä asialla.
Pidän siksi seikkaperäisiä tutkimuksia, joita on myös toisinaan vaadittu, myös rahan ja ajan tuhlauksena, sillä meidän on mielestäni toki ratkaistava Euroopassa paljon suurempia ongelmia, esimerkiksi liikennetilanne, laajentuminen tai hyvin ajankohtaisesti myös BSE.
On myös itsestään selvää, että EU:ssa on oltava yhtenäiset säännöt siitä, milloin kelloja on siirrettävä, sillä kaikki muu - kuten jo sanottiin - johtaisi auttamattomaan kaaokseen. Olen myös sitä mieltä, että kansalaiset pohtisivat perustellusti monien EU:n lakien mielekkyyttä tai mielettömyyttä.
Maanviljelijöiden näkökulmasta - myös se sanottiin jo - toistuva siirtyminen kesä- ja talviaikaan ei ole kovinkaan ihanteellista maatalousyritystemme kannalta, koskipa se sitten eläimiä tai varsinaista työntekoa tiloilla. Sanon siitä huolimatta aivan avoimesti, että kellonajan muuttamisesta ja näistä nykyisistä kesäaikasäännöksistä on enemmän hyötyä kuin haittaa.
Meidän pitäisi jättää tämä asia sikseen ja pidentää mielestäni säännösten voimassaoloaikaa rajattomasti.
Tässä mielessä voin sanoa ryhmäni puolesta, että me emme aio hyväksyä mitään tarkistusehdotuksia. Olen sanonut sen siksi, että ryhmäni ja myös minä olemme vakuuttuneita, että Euroopalla on suurempia ongelmia ja tehtäviä. Kesäaika ei ole merkittävä ongelma yhteiselle Euroopallemme.

Pohjamo
Arvoisa puhemies, kesäaika on ollut käytössä useissa jäsenmaissa jo 1970-luvulta lähtien. Kesäajan alkamis- ja päättymisajankohdat yhdenmukaistettiin lopulta muutama vuosi sitten niin, että se on ollut kaikissa EU:n jäsenmaissa yhdenmukainen vuodesta -96 lähtien. Käytäntöön on jo totuttu niin kuin edellinen puhuja äsken totesi. Tämä esitys, joka nyt on tehty, on ryhmämme mielestä hyvä, ja ryhmämme tukee sitä, eikä siihen tarvita enää uusia muutoksia. Keskeistä asiassa on se, että kesäaika toteutetaan kaikissa jäsenmaissa ja että kesäajan alkamis- ja päättymisajankohdat pidetään edelleen yhdenmukaisina. Mielestäni on hyvä, että aikavyöhykkeitä ja kesäaikasäännösten soveltamista koskevat kysymykset jäävät esityksen mukaisesti jäsenvaltioiden päätettäväksi. Harmonisointi onkin tarpeen vain käytännön toteutuksen yhteydessä eli se, että kesäaika todella toteutetaan kaikissa jäsenmaissa samaan aikaan.
Yhdenmukaisella kesäajalla poistetaan tavaroiden, palveluiden ja henkilöiden vapaan liikkumisen esteitä sekä edistetään sisämarkkinoiden tehokkaampaa toteutumista. Kesäajan vaikutuksista tehdyt tutkimukset eivät anna selkeää kuvaa siitä, ovatko vaikutukset esimerkiksi maatalouteen kielteisiä vai myönteisiä. Suurimmat huolenaiheet liittyvät lähinnä eläinten hyvinvointiin ja maanviljelijöiden työskentelyolosuhteisiin. Kesäajan käyttöönotolla on päästy energiansäästöihin, joskin selvityksessä ilmenneet säästöt ovat olleet kovin vähäisiä. Tutkimusten mukaan on liikenneturvallisuuden todettu parantuneen illan valoisan ajan lisääntymisen myötä. Pidemmät valoisat illat tarjoavat myös mahdollisuuksia lisääntyvälle vapaa-ajalle.

Berend
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kiistatta hyväksi osoittautuneen kesäajan on nyt määrä alkaa yhteisestä eurooppalaisesta sopimuksesta maaliskuun viimeisenä sunnuntaina ja päättyä lokakuun viimeisenä sunnuntaina. Näin kaavaillaan komission kesäaikasäännöksiä koskevassa ehdotuksessa. Sen lisäksi direktiivin on nyt määrä olla voimassa ensimmäistä kertaa rajoittamattoman ajan. Se on tarpeen ja hyvä asia. Komissio velvoitetaan pelkästään laatimaan kertomus direktiivin vaikutuksista sen oltua voimassa viisi vuotta. Euroopan talouselämän moitteeton toiminta, erityisesti liikenteessä, viestinnässä, matkailussa ja tietokonealalla, edellyttää ehdottomasti vakaata ja pitkän aikavälin suunnittelua. Eri teollisuuden alojen lukuisista kannanotoista käy ilmi, että tämä kesäajan alkamis- ja päättymispäivämääriä koskeva pitkän aikavälin vakaus on ehdottoman tarpeellista sisämarkkinoiden harmonisen toiminnan kannalta. Taloudellisista ja sosiaalisista syistä on yksinkertaisesti ehdottoman tarpeellista, että kesäaikasäännökset ovat selkeitä, ymmärrettäviä ja pitkäaikaisia, jotta voidaan tehdä etukäteissuunnitelmia tarvitsematta pelätä, että tämä politiikkaa muuttuu jonakin päivänä kerta heitolla päinvastaiseksi.
Parlamentin ja esittelijän esittämistä tarkistusehdotuksista ei ole siksi - minun mielestäni - hyötyä, koska ne johtavat pikemminkin epävarmuuteen kuin luottamuksen kasvamiseen.
Komission yhden kerran tapahtuva tarkastelu direktiivin viiden vuoden voimassaolon jälkeen riittää. Kannatan siis sitä, että meidän pitäisi toimia täysistunnossa aluepolitiikkaa käsittelevän valiokunnan tapaan, nimittäin vahvistaa komission muuttamaton ehdotus ja hylätä siten tarkistusehdotukset.

Vatanen
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, vuoden pimeimmän hetken lähestyessä on mieltä kohottavaa puhua kesästä tai edes kesäajasta. Haluan kuitenkin kiinnittää huomiota tähän jokakeväiseen ja -syksyiseen kellonsäätämisrituaaliin, jonka tarkoituksenmukaisuudesta voi olla montaa mieltä. Olen saanut karjanhoitajilta yhteydenottoja, joissa päällimmäiseksi nousee lypsylehmien hyvinvointi, jonka turvaaminen on tärkeätä myös maidontuotannon kannalta. Märehtijöiden mielenrauhaa järkyttää jo hullun lehmän tauti. Nyt lisästressiä ei tulisi tuottaa poikkeamalla niiden totutusta rytmistä. Lehmillä rytminvaihdos ei suju päivässä parissa. Maatalouden kannalta on myös hankalaa, kun syksyllä puintien aikaan aamukosteuden pitäisi kellon mukaan olla hävinnyt, mutta ihme ja kumma, luonto ei seuraakaan direktiiviä. Lisäongelmana on, että eläinten luonnollisen rytmin lisäksi häiriintyy myös ihmisen osin valoisuudesta riippuva vireys.
Katson, että komission tiedonannossa ei kesäajan tarpeellisuutta ole todistettu mitenkään vedenpitävästi. Mielestäni järjestelyn jatkaminen tulisi siksi ottaa uudelleen tarkasteltavaksi mahdollisimman pian. On myös kyseenalaista, tuleeko kesäajan päättyä vasta hieman ennen marraskuuta. Lumivalkoisessa Pohjois-Euroopassa kesän muisto on silloin jo kylmennyt. Perustellumpaa olisi päättää kesäaika syyskuun lopussa noin kuusi kuukautta sen alkamisen jälkeen.
En vastusta suinkaan totaalisesti kesäaikaa, koska siihen liittyy myös myönteisiä puolia. Pyydän silti komissiolta kriittistä arviointia sen suhteen, onko kesäaika jatkossa tarpeen. Uskon kyllä, että voisimme tulla toimeen ilman kesäaikaakin, mutta lämpimästä kesäsäästä en ole silti valmis luopumaan. Mutta siitä eivät onneksi poliitikot päätä.

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, ehdotuksella, josta keskustelemme tänään, halutaan jatkaa nykyisiä säännöksiä, jotka koskevat kesäajan alkamis- ja päättymispäivämääriä ja -kellonaikoja eli maaliskuun viimeistä sunnuntaita ja lokakuun viimeistä sunnuntaita kello 1 yöllä Greenwichin aikaa.
Saanen ihan ensiksi onnitella esittelijäänne Honeyballia hänen erinomaisesta työstään ja laatimastaan mietinnöstä. Olette varmasti huomanneet, että verrattuna aikaisempiin direktiiveihin nyt ehdotetuilla säännöksillä ei ole voimassaolon määräaikaa. Tutkimuksessa, jonka komissio vuonna 1999 teetti neuvostolle ja Euroopan parlamentille kahdeksannen direktiivin hyväksymisen yhteydessä antamansa sitoumuksen mukaisesti, päätellään, että sekä yleisö että eri toiminta-alat yleisesti hyväksyvät säännökset.
On kuitenkin käynyt ilmeiseksi, että säännösten käyttöönotto suhteellisen lyhyeksi ajaksi voisi aiheuttaa vaikeuksia tietyille aloille. Esimerkiksi erityisesti liikenneala, mutta myös muut teollisuuden alat edellyttävät vakaata, pitkän aikavälin suunnittelua niiden teknisten vaatimusten vuoksi, jotka liittyvät liikenneaikataulujen laatimiseen. Myös tietokoneiden tai elektronisten ajopiirtureiden valmistajilla sekä kalentereiden ja päiväkirjojen tuottajilla on vaatimuksensa. Vielä lopuksi eräs tärkeä seikka, aikaavievää ja kallista lainsäädännöllisten menettelyjen toistamista melko lyhyin aikavälein olisi vältettävä niin yhteisössä kuin jäsenvaltioissakin.
Vaikka nämä kaikki ovat syitä, jotka puhuvat ilman voimassaolon määräaikaa olevien säännösten hyväksymisen puolesta, komissio on varotoimena tehnyt säännöksen, että se laatii viimeistään viiden vuoden kuluttua direktiivin käyttöönotosta kertomuksen, joka perustuu jokaisen jäsenvaltion toimittamiin tietoihin. Tästä kohdasta minulla on ilo ilmoittaa, että Euroopan parlamentti on vastaanottanut komission ehdotuksen myönteisesti.
Mitä tulee esitettyihin tarkistuksiin, komissio voi suostua tarkistuksiin 3 ja 4, koska niissä pyritään tekemään järjestelmästä avoimempi ja korostetaan varovaisuusperiaatetta. Mitä tulee tarkistukseen 1, komissio ei voi hyväksyä tarkistuksen osaa, jossa komissio velvoitetaan tekemään määräaikainen kertomus viiden vuoden välein, eikä viittausta laajentumisprosessiin. Se voi suostua tekemään sopivia ehdotuksia 5 artiklassa mainitun vuoden 2007 kertomuksen päätelmien perusteella.
Mitä tulee johdanto-osan 6 a kappaleen tarkistukseen 2, komissio ei voi hyväksyä sitä kahdesta syystä: yhtäältä tutkimusten alan ei pitäisi rajoittua pariin vaatimukseen ja toisaalta johdanto-osan 6 a kappaleeseen ehdotettu tarkistus ei liity tiettyyn direktiivin artiklaan. Haluaisin kuitenkin lievittää huoltanne sanomalla, että komissio tiedottaa jäsenvaltioille tietenkin hyvissä ajoin, jotta ne voivat toimittaa kaiken tarvittavan tiedon, joka liittyy kysymykseen kuuluviin eri aloihin.
Lopuksi iloitsen ennakolta direktiiviehdotuksen nopeasta hyväksymisestä, jolla varmistetaan, että kyseisillä aloilla ei jouduta vaikeuksiin.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.30.

Ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden kliiniset tutkimukset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Liesen esittelemä ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0349/2000) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi hyvän kliinisen tutkimustavan noudattamista ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden kliinisissä tutkimuksissa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä (8878/1/2000 - C5-0424/2000 - 1997/0197(COD)).

Liese
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, potilaiden kannalta tarpeellinen lääketieteellinen tutkimus on hyväksyttävä nopeasti ja joustavasti, mutta siinä yhteydessä on kunnioitettavasti tiukasti etiikkaan perustuvia rajoja ja tutkimushenkilöitä on suojeltava mahdollisimman hyvin hyväksikäytöltä. Tämä oli Euroopan parlamentin tavoite kliinisiä tutkimuksia koskevassa lainsäädäntömenettelyssä, ja uskon, että voimme sanoa nyt: tämä tavoite saavutettiin.
Neuvosto kertoi meille epämuodollisessa kolmikantamenettelyssä viime viikolla, että se voi hyväksyä useimmat asiasta vastaavan valiokunnan tarkistusehdotukset ja toivoo tekstiin joissakin kohdissa vielä pieniä muutoksia, jotka me voimme tehdä huomenna neljän poliittisen ryhmän kompromissitarkistusehdotusten myötä. Pitkään näytti siltä kuin yhteisymmärrys olisi mahdotonta saavuttaa. Näkökannat parlamentissa olivat hyvin kaukana toisistaan, mutta tilanne oli sama myös jäsenvaltioiden ja eri toimielinten välillä. Haluaisin kiittää kaikkia osallisia, kollegoita, komissiota, myös neuvostoa ja erityisesti neuvoston puheenjohtajavaltio Ranskaa siitä, että me olemme päässeet nyt yksimielisyyteen.
Sopimamme kompromissit parantavat yhteistä kantaa Euroopan parlamentin näkökulmasta erittäin paljon. Yhteisessä kannassa tehdään selväksi, että kliiniseen tutkimukseen osallistumista koskeva suostumus on annettava tavallisesti kirjallisesti. Siinä tehdään myös selväksi, ettei ihmisen ituradan manipuloimista voida hyväksyä. Yhteisessä kannassa tunnustetaan edelleen, että ei-kaupalliset kliiniset tutkimukset, joita teollisuus ei voi tai ei halua tukea, ovat siitä huolimatta tärkeitä ja että niitä varten on laadittava säännöt. Olen erityisen iloinen siitä, että me pääsimme erittäin hyvään kompromissiin kliinisten tutkimusten osalta, jotka suoritetaan henkilöillä, jotka eivät kykene itse antamaan tietoista suostumustaan tutkimukseen. Tämä kysymys tutkimuksen suorittamisesta suostumuksen antamiseen kykenemättömillä henkilöillä aiheutti jäsenvaltioissa - myös täällä Strasbourgissa Euroopan neuvostossa - erittäin voimakkaita kiistoja.
Myös tähän lainsäädäntömenettelyyn osallistuneiden näkemykset erosivat toisistaan. Neuvosto ei halunnut alun perin kirjata direktiivin ylipäätään mitään tätä koskevia sääntöjä vaan aikoi jättää asian jäsenvaltioiden hoidettavaksi. Euroopan parlamentti päätti ensimmäisessä käsittelyssä, että sellaiset kliiniset tutkimukset sallitaan vain, jos jokaisesta yksittäisestä kliinisestä tutkimuksesta voidaan osoittaa olevan välitöntä hyötyä jokaiselle yksittäiselle potilaalle. Me saimme nyt aikaan kompromissin, ja se ei ole mielestäni mikään sovitteluratkaisu, muodollinen kompromissi, vaan asiallisesti perusteltu ehdotus, jonka avulla ongelma voidaan ratkaista hyvin ainakin tällä alalla.
Välittömän hyödyn osalta kliinisissä tutkimuksissa on tehtävä ero lääkkeen antamisen ja seurantatutkimusten välillä, joita ilman lääkkeen tehosta ei voida tehdä johtopäätöksiä tulevien potilaiden kannalta. Tämä on tärkeä ero, jonka me teemme tältä osin mietinnössämme. Lisäksi on tehtävä ero lasten ja muiden täysi-ikäisten henkilöiden välillä, jotka eivät kykene antamaan tietoista suostumustaan. Lapsilla on erityisiä myös aineenvaihduntaa koskevia ominaisuuksia, ja siksi lapsille annettavia lääkkeitä on myös tutkittava lapsilla tehtävissä kliinisissä tutkimuksissa. Näin ei tehdä tällä hetkellä monilla aloilla. Lapset saavat lääkkeitä, joita on tutkittu vain aikuisilla, eli lapset saavat huonoa hoitoa. Mietinnön tavoitteena on, että lapsia hoidetaan Euroopassa jatkossa paremmin eli lääkkeistä aiheutuu vähemmän sivuvaikutuksia ja lääkkeiden annostus on oikea.
Me olemme asettaneet sitä varten hyvin, hyvin tiukat säännöt. Säännöt, jotka laadittiin valiokunnassa ja jotka neuvosto hyväksyy ja parlamentti hyväksyy toivottavasti huomenna, ovat tiukempia kuin se, mistä Euroopan neuvosto sopi niin sanotussa bioetiikkaa koskevassa yleissopimuksessaan, mutta säännöt sallivat nimenomaan tutkimuksen, ja me pidämme tätä tutkimusta, jos sitä tehdään sääntöjen mukaisesti, äärimmäisen tärkeänä.
Sikäli olen siis tyytyväinen saavutettuun kompromissiin. Tyytymätön olen kahteen kohtaan: me vaadimme alun perin ensimmäisessä käsittelyssä lyhyempää määräaikaa kliinisen tutkimuksen hyväksymiselle, ja olisin toivonut, että ainakin kansallisten viranomaisten kohdalla yhteisessä kannassa kaavailtua 60 päivän määräaikaa lyhennettäisiin hieman. Uskon nimittäin, että eettiselle toimikunnalle, jossa työskentelevät henkilöt eivät tee sitä päätoimisesti, voidaan hyvin myöntää hieman pitempi määräaika, mutta viranomaisille pitäisi kuitenkin antaa jonkinlainen aikaraja, jotta he aloittavat työn nopeasti.
Neuvostossa ei pystytty valitettavasti saavuttamaan määräaikaa koskevaa kompromissia, ja siksi on mielestäni parempi äänestää neuvoston kanssa saavutetusta kompromissista kuin aloittaa pitkä sovittelumenettely, joka ei johda lopulta ehkä yhteisymmärrykseen. Tilanne näyttää samalta kysymyksessä, pitäisikö kliinisen tutkimuksen päätutkijan olla lääkäri vai pitäisikö päätutkijaksi hyväksyä myös muut ammattiryhmät. Parlamentti toivoo edelleen, että kaikissa jäsenvaltioissa vain lääkärit suorittavat kliinisiä tutkimuksia, koska me uskomme, että tällä arkaluonteisella alalla ei pitäisi toimia sairaanhoitajia tai kätilöitä, vaikka he olisivatkin saaneet lisäkoulutusta, eikä myöskään biologeja tai farmaseutteja, jotka ovat työskennelleet ehkä vain laboratoriossa mutta joilla ei ole riittävästi kokemusta potilaista. Minun on kuitenkin myönnettävä, että myöskään tässä asiassa neuvosto ei ollut valmis pitemmälle meneviin kompromisseihin. Meidän on siksi puollettava tätä kompromissia raskain sydämin. Jos me hyväksymme tämän kompromissin, meillä on yhä edelleen sääntely, jossa taataan hoidon edistyminen ja myös parannetaan potilaan suojaa Euroopassa eikä vain säilytetä sitä entisellään, ja kannatan siksi tätä kompromissia.

Patrie
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tänään toistamiseen edessämme oleva direktiivi liittyy kansainvälisen kaupan alalla arkaluonteiseen aiheeseen, joka koskee lääketutkimusta ja terveysalan suurta panosta erityisesti pediatrian alalla. Direktiivi antaa mahdollisuuden ratkaista ongelman kliinisistä tutkimuksista, joita tehdään samanaikaisesti useammassa jäsenvaltioissa ja useammassa paikassa.
Neuvoston meille välittämä yhteinen kanta parantaa tietyssä määrin komission ehdotusta ja ennen kaikkea parlamentin ensimmäisen käsittelyn tulosta. Voimme tukea useampaa kohtaa. Näin ollen maltillinen periaate kliinisen tutkimuksen aloittamiseksi olisi eettisen toimikunnan ja jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten yhtä aikaa antama sanaton valtuutus. Niinpä eettinen toimikunta on ratkaiseva, koska ensisijaisesti juuri se puuttuu asiaan, ja kielteisen näkemyksen puuttuminen antaakin mahdollisuuden aloittaa tutkimukset välittömästi menettämättä aikaa.
Lyhyesti sanottuna olemme samaa mieltä neuvoston ehdotuksista, jotka koskevat tässä tapauksessa käytettävien lääkkeiden merkitsemistä.
Sitä vastoin eräitä toisia kohtia kannattaisi parantaa, ja uskon ymmärtäväni, että neuvosto on valmis useampiin kompromisseihin, mistä olen iloinen.
Minusta ensimmäinen kohta on olennaisen tärkeä, eikä myönnytysten tekeminen tässä aiheessa tule kysymykseen. Osallistujien suostumus kliiniseen tutkimukseen pitää ehdottomasti laatia kirjallisesti, ja mikäli tämä ei ole mahdollista esimerkiksi sellaisessa tapauksessa, jossa henkilö ei väliaikaisesti kykene kirjoittamaan, todistajan pitää olla paikalla sillä hetkellä, kun suostumus vastaanotetaan.
Toiseksi suostumuksen pitää olla tietoinen, mikä tarkoittaa etenkin sitä, että osallistujien pitää tietää niistä oloista, joissa tutkimus suoritetaan, niistä riskeistä, joille hän on alttiina, ja siitä mahdollisuudesta, että hän voi milloin tahansa vetäytyä kokeesta ilman minkäänlaisia velvoitteita.
Lopuksi, minusta on olennaisen tärkeää huolehtia siitä, että turvataan mahdollisimman hyvä suoja niille, jotka eivät kykene antamaan suostumustaan, eli kaikkein heikoimmille, lapsille ja juridiselta kannalta vajaavaltaisille aikuisille. Heidän täytyy välttämättä odottaa suoraa hyötyä kliinisestä tutkimuksesta. Erityisesti alaikäisten mielipidettä täytyy ainakin kuunnella sellaisten kliinisten ja psykologisten ominaisuuksien vuoksi, jotka täytyy ottaa huomioon.
Minusta on oikein jättää vajaavaltaiset aikuiset sellaisten kliinisten tutkimusten ulkopuolelle, jotka voitaisiin tehdä aikuisilla, jotka kykenevät huolehtimaan itsestään. Sanalla sanoen vajaavaltaisten aikuisten ei pidä osallistua muuta kuin sellaisiin tutkimuksiin, jotka koskevat heidän sairastamaansa sairautta, joka on syy heidän kyvyttömyyteensä.
Näin ollen vaikka eräitä neuvoston kanssa eripuraisuutta aiheuttavia kysymyksiä jää ratkaisematta, haluaisin muistuttaa, että tulos, jonka haluamme tämän direktiivin hyväksymisen myötä saavuttaa, on tulosta pitkästä ja antoisasta kompromissityöstä, jota ovat tehneet esittelijämme Liese, jota haluan kiittää ja onnitella hänen osallistuvasta ja rakentavasta menettelytavastaan sekä neuvosto, joka on osoittanut yhteistyöhalua ja avoimuutta niitä tarkistuksia kohtaan, jotka ympäristövaliokunta hyväksyi toisessa käsittelyssä. Olen myös toiveikas sen jälkeen, mitä esittelijä Liese meille juuri sanoi, eli että pääsemme pian sopimukseen, joka antaa mahdollisuuden välttää pitkää ja lopulta ei kovin hedelmällistä sovittelua.

Ries
Arvoisa puhemies, jäsen Patrien tavoin haluaisin lämpimästi kiittää esittelijäämme Lieseä niistä lukemattomista ponnisteluista, joita hän on mielestäni omistanut yksimielisyyden löytämiselle. Tämä meitä askarruttava direktiivi on siis erityisen tärkeä. Sen avulla olisi mahdollisuus parantaa kliinistä tutkimusta Euroopassa ja siten miljoonien sairaiden ihmisten vointia. Tämä ala on pulmallinen. Kyse on tieteellisestä kehityksestä mutta myös etiikasta ja moraalista: sanalla sanoen arvojen arvioinnista.
Ensimmäisessä käsittelyssä parlamentti keskittyi niiden ihmisten suojeluun, jotka eivät kykene antamaan suostumustaan kliinisiin tutkimuksiin, eli lapsiin ja henkisesti häiriintyneisiin aikuisiin. Nämä ryhmät pitää sisällyttää direktiivin soveltamisalaan. Niiden jättäminen soveltamisalan ulkopuolelle estäisi tutkimasta niitä sairauksia, jotka koskettavat näitä ihmisiä erityisesti. Tieteelliset ja kokeelliset tutkimukset ovat kuitenkin joissakin tapauksissa heidän ainoa toivonsa.
Toisaalta tiedämme, että menneisyydessä on jo syntynyt katastrofeja, kun aikuisille tarkoitettuja annostuksia on jaettu likimääräisesti lapsille heidän hoitoansa varten. Entä mitä sanoa päinvastaisesta tapauksesta, jossa lapset ovat jääneet ilman hoitoa, kun heitä varten ei ole testattua lääkettä, jolla heidät voitaisiin parantaa.
Pidämme siis tärkeänä sitä, että nämä ryhmät voivat hyötyä tutkimuskehityksestä samaan aikaan, kun tutkimuksia valvotaan mahdollisimman tiukasti ja täsmällisesti. Näin me toimimme etenkin tarkistusten 36 ja 37 kohdalla: tarvitaan täydellistä, objektiivista ja lapselle sovellettavaa tietoa, mikä oli minusta hyvin tärkeä seikka; tutkimuksia varten on saatava vanhempien tai laillisten edustajien tietoinen ja kirjallinen suostumus; kaikenlaiset taloudelliset houkuttimet pitää sulkea pois; eettisten toimikuntien pitää valvoa tutkimussuunnitelmaa. Muistutamme niin ikään tarkistuksissamme ja pikemminkin kaksi kertaa kuin yhden kerran että potilaan edut ovat aina etusijalla tieteen ja yhteiskunnan etuihin nähden. Lapset ja vammaiset ovat heikkoja ihmisiä, jotka tarvitsevat mahdollisimman hyvää suojelua. Kuitenkaan ei pidä asettaa kieltoja: näiden sairaiden ei pidä tuntea jäävänsä paitsi toivosta, jota tutkimus heille tuo ja joka on monesti viimeinen linkki, joka vielä yhdistää heidät elämään.
Muutama sana minulle hyvin tärkeästä toisesta seikasta: haluan puhua tarkistuksesta 30, joka koskee kliinisiä tutkimuksia, joilla ei ole kaupallisia päämääriä. On ratkaisevan tärkeää, että direktiivissä otetaan huomioon akateemiset tutkimukset. Direktiivin ei pidä myöskään asettaa niitä epäedulliseen asemaan. Nämä tutkimukset ovat erityisen tärkeitä niiden potilaiden kannalta, joita asia koskee, ja tämä liittyy monenlaisiin aloihin. Ajattelen ennen kaikkea syövän torjuntaan liittyvää tutkimusta, mutta on paljon muitakin aloja.

Breyer
Arvoisa puhemies, olen iloinen, että niin moni kollega on korostanut, miten tärkeää meille on se, ja se on uskoakseni myös tämän keskustelun keskeinen aihe, että suojellaan erityisen suojelun tarpeessa olevia ryhmiä, nimittäin lapsia ja henkilöitä, jotka eivät kykene antamaan tietoista suostumustaan tutkimukseen, ja että tutkimusta, josta ei ole potilaalle välitöntä hyötyä, ei saa tehdä.
Haluaisin kuitenkin myös muistuttaa, että juuri vihreä ryhmä esitti tätä silloin ensimmäisessä käsittelyssä monien vastustaessa - joihin kuului valitettavasti myös nykyinen esittelijä - nimittäin meidän silloisen tarkistusehdotuksemme pohjalta, jota moni kollega täällä tuki ja jossa kaavailtiin, että suostumuksen antamiseen kykenemättömillä henkilöillä ei saa tehdä tutkimusta, ellei siitä ole heille välitöntä hyötyä. Tämä niin tärkeä keskustelu on tullut mielestäni myös mahdolliseksi vain tämän meidän esittämämme tarkistusehdotuksen pohjalta.
Haluaisin korostaa vielä kerran: olen iloinen, että mietinnön esittelijä on muuttanut kantaansa tässä asiassa niin, että me olemme uskoakseni päässeet erittäin hyvään kompromissiin. Tämä kompromissi, johon sisältyviä sääntöjä jokainen jäsenvaltio voi tietysti vielä tiukentaa, merkitsee minimitasoa, jotta meillä Euroopan unionissa ei harjoiteta eräänlaista eettistä polkumyyntiä, mikä tarkoittaa, että yhdessä jäsenvaltiossa voidaan suorittaa tutkimusta suostumuksen antamiseen kykenemättömillä henkilöillä ja toisissa taas ei.
Haluaisin myös korostaa vielä kerran, että tämä kompromissi menee Euroopan neuvoston bioetiikkaa koskevan yleissopimuksen ehdotuksia pitemmälle, sillä meillä on paljon tehokkaampi potilaiden suoja ja me olemme sitoutuneet paljon voimakkaammin potilaan omiin etuihin, ja esimerkiksi laillisen edustajan antama suostumus voidaan perua milloin tahansa.
Olen kuitenkin myös iloinen, että me onnistuimme tässä yhteydessä estämään iturataa koskevan hoidon. On tehtävä erittäin selväksi, että kliinisen tutkimuksen, jonka tavoitteena on avata takaovi ituradan manipuloimiselle, suorittaminen ei saa olla mahdollista, sillä se loukkaisi ihmisarvoa. Pidän siksi tätä kompromissia erittäin hyvänä, ennen kaikkea kun ajatellaan sitä, että jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön jopa vielä tiukempia sääntöjä. Me teemme tämän kompromissin myötä selväksi: Euroopan tasolla ei saa harjoittaa eettistä polkumyyntiä eikä suostumuksen antamiseen kykenemättömillä henkilöillä saa tehdä tutkimusta, ellei siitä ole heille välitöntä hyötyä.
Lopuksi haluaisin pyytää neuvostoa hartaasti harkitsemaan vielä kerran tarkistusehdotustamme, joka koskee lumelääkkeitä. Mehän ehdotimme siinä, että lumelääketutkimusta on määrä tehdä vain siinä tapauksessa, että muuta lääkkeen tehokkuuden valvontaa ei voida todistettavasti suorittaa, sillä me haluaisimme välttää tässä yhteydessä tutkimuksen, josta ei ole välitöntä hyötyä, mutta haluaisimme samalla mahdollistaa tutkimuksen. Siksi tämä ehdotus, ja haluaisin pyytää teitä hartaasti muistuttamaan neuvoston puheenjohtajavaltio Ranskaa tähän kysymykseen vastaamisesta.

Malliori
Arvoisa puhemies, terveys on arvoista tärkeimpiä, ja sitä pitää varjella ja tukea taloudellisesti. Tässä tarkoituksessa lääketieteellä pitää olla käytössään kaikki välineet, jotka turvaavat yksilön ja kansanterveyden suojelun korkean tason. Toimenpiteistä huolimatta valitettavasti ilmaantuu uusia uhkia ja tauteja, ja monissa tapauksissa nykyiset lääkkeet eivät riitä niiden hoitamiseen. Lääketieteellisen yhteisön velvollisuus on etsiä nykyaikaisia tai tehokkaampia tapoja vastata näihin haasteisiin. Tässä tarkoituksessa kliinisten tutkimusten suorittaminen on pakollista, ja riittää, että ne tehdään tavalla, joka turvaa yksilön arvokkuuden sekä fyysisen ja psyykkisen loukkaamattomuuden. Nykyisin jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten erot aiheuttavat esteitä mutta myös kilpailua lääketehtaiden välille, kun ne yrittävät saada ajoissa uusia lääkkeitä sairaiden käyttöön. Tästä syystä Euroopan tasolla tarvitaan yhdenmukaistamista.
Euroopan parlamentti tunnustaa tämän direktiivin merkityksen ja yrittää päästä vastakkainasetteluiden yli, jotta lainsäädäntömenettely ei viivästyisi, ja keskittyy seuraaviin turvallisuusehtoihin kliinisten tutkimusten suorittamisessa: kirjallinen suostumus kliinisiin tutkimuksiin osallistuvilta, holhoojien tai laillisten edustajien suostumus sekä hoitavan lääkärin suostumus sellaisten henkilöiden osalta, joilta kehitysvamma tai psyykkinen sairaus vie kyvyn antaa tietoista suostumusta; edellytyksenä on, että kokeiltavista lääkkeistä odotettava hyöty on suurempi kuin mahdolliset sivuvaikutukset; lasten osallistumiseen kliinisiin tutkimuksiin pitää suhtautua asiaankuuluvalla vakavuudella, koska aihe on erityisen arkaluonteinen.
Lopuksi tuon myös täällä esiin tyytymättömyyteni siihen, että tämä asia ei sisälly neuvoston kompromissiehdotuksiin: mielestäni kliinisten tutkimusten päätutkijan pitää olla lääkäri. Vain lääkäreillä on tarvittava tietämys ja kokemus arvioida hyöty ja puuttua sivuvaikutuksiin ja vaaroihin kliinisten tutkimusten aikana. Tietenkin kliinisiä tutkimuksia suorittavaan ryhmään voi kuulua myös muita alan asiantuntijoita.
Haluaisin onnitella esittelijä Lieseä mietinnöstä ja kiittää häntä erimielisyyksien sovitteluyrityksestä.

Liikanen
. (FR) Arvoisa puhemies, haluan kiittää ja onnitella esittelijä Lieseä hänen esittelemästään erinomaisesta mietinnöstä sekä ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokuntaa sen tekemästä työstä.
Komissio olisi erittäin iloinen, jos kaikkien asianosaisten tekemien lukuisten ponnistelujen jälkeen yhteisön tasolla olisi mahdollista yhdenmukaistaa niitä vaatimuksia, jotka koskevat kliinisten tutkimusten suorittamista. Tämä on varmaankin erityisen tärkeää kansanterveyden suojelun kannalta. Kuten tiedätte, vuodesta 1965 yhteisön lääkealan lainsäädännössä on määrätty, että ennen kuin lääkkeitä voidaan saattaa markkinoille, niille pitää saada lupa. Tämän luvan antaminen perustuu kolmen tärkeän ehdon täyttymiseen: laadun, turvallisuuden, tehokkuuden. Tämä vaatimus on kahden oleellisen tavoitteen mukainen: kansanterveyden suojelun ja vapaan liikkuvuuden.
Kliinisten tutkimusten suorittaminen sopusoinnussa hyvän kliinisen tutkimustavan periaatteiden kanssa antaa mahdollisuuden tarkastaa lääkkeiden tehokkuuden ja turvallisuuden. Hyvät kliiniset tutkimustavat ovatkin kansainvälisen yhdenmukaistamisen aiheena sellaisissa suuntaviivoissa, jotka omaksuttiin kansainvälisessä yhdenmukaistamiskonferenssissa, joka kokoaa yhteen Euroopan unionin, Yhdysvaltojen ja Japanin edustajia.
Joka tapauksessa siksi, että nämä suuntaviivat eivät ole oikeudellisesti sitovia, niitä sovelletaan jäsenvaltioissa hyvin eri tavalla. Tämä aiheuttaa vaikeuksia yhtä hyvin kliinisiin tutkimuksiin osallistuville kuin valmistajille, jotka haluavat tehdä kliinisiä tutkimuksia Euroopan unionissa.
Näin komissio joutui syyskuussa 1997 ehdottamaan lainsäädäntökehystä perustamissopimuksen 95 artiklan pohjalta siinä tarkoituksessa, että kliinisten tutkimusten menettelytapojen toteuttaminen yhdenmukaistettaisiin Euroopan unionissa. Komissio muutti ehdotustaan huhtikuussa voidakseen ottaa huomioon Euroopan parlamentin kannan.
Heinäkuussa 2000 hyväksytty neuvoston kanta perustuu pääosin komission muutettuun ehdotukseen, ja siihen on liitetty suurin osa Euroopan parlamentin ehdottamista ja komission uudelleen esittämistä tarkistuksista, ja komissio ymmärtää täysin, että Euroopan parlamentti on huolissaan ja että se esittää tarkistuksia, joista suurimman osan tavoitteena on täydentää kliinisiin tutkimuksiin osallistuvien henkilöiden suojelua ja erityisesti niiden suojelua, jotka eivät kykene antamaan suostumustaan, eli lasten ja vajaavaltaisten aikuisten.
Koska tämä väestönosa tarvitsee ehdottomasti asianmukaisia lääkkeitä, panoksena on siis mahdollisuus toteuttaa tutkimuksia samalla, kun heidän suojelunsa voidaan varmistaa. Perinpohjainen työ, jota on tehty täydessä yhteistyössä Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välillä, on tarjonnut mahdollisuuden laatia kompromissi, jossa otetaan huomioon kaikki esiin nostetut näkökohdat ja jossa esitetään joskus vastakkaisiakin kantoja.
Komissio voi hyväksyä kaikki kompromissitarkistukset. Ne nimittäin vastaavat komission tavoittelemia päämääriä, eli kansanterveyden suojelua kliinisiin tutkimuksiin osallistuvien henkilöiden osalta, välttämättömyyttä helpottaa kliinisten tutkimusten toteuttamista Euroopan unionissa, sekä lääketeollisuuden tarvetta olla kansainvälisesti kilpailukykyinen.
Yhteenvetona: komissio hyväksyy kompromissitarkistukset 2843. Se voi niin ikään hyväksyä tarkistukset 1, 2, 3, 6, 7, 8, 9, 10, 12, 13, 14, 16, 19, 21, 23 ja 24. Samoin komissio voi periaatteessa hyväksyä tarkistukset 5, 11, 15, 17, 25, 26 ja 27, mutta sitä vastoin se ei voi hyväksyä tarkistuksia 4, 18, 20 ja 22.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.30.

Breyer
Arvoisa puhemies, olen iloinen, että komissio sanoo voivansa hyväksyä periaatteessa tarkistusehdotuksen 25. Haluaisin kuitenkin mielelläni kuulla vielä kerran neuvostolta, voiko se hyväksyä tämän tarkistuksen, jos se on kenties mahdollista.

Puhemies
Hyvä jäsen, neuvostolla ei ilmeisesti ole aikomusta vastata kysymykseenne. Otaksun, että voitte ottaa yhteyttä sen edustajaan istunnon ulkopuolella ennen klo 12.30:tä huomenna, koska äänestys toimitetaan huomenna.

Kansanterveyden alan ohjelmat
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Trakatellisin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0377/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi tiettyjen päätöksillä N:o 645/96/EY, N:o 646/96/EY, N:o 647/96/EY, N:o 102/97/EY, N:o 1400/97/EY ja 1296/1999/EY hyväksyttyjen yhteisön toimintaohjelmien jatkamisesta ja näiden päätösten muuttamisesta (KOM(2000)0448 - C5-0400/2000 - 2000/0192(COD)).

Malliori
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi tuoda esiin tyytymättömyyteni komission perusteettomaan viivyttelyyn sen jättäessä parlamentille ehdotuksia kuuden terveydenhuoltoa koskevan toimintaohjelman jatkamisesta.
Nämä ohjelmat koskevat syövän torjumista, aidsin ehkäisemistä, huumeriippuvuuden ehkäisemistä ja terveyden edistämistä. Niiden keskeyttäminen tarkoittaisi loppua asiaa koskeville suunnitelmille ja luotujen verkkojen työlle. Yhteispäätösmenettely uuden terveydenhuollon toimintaohjelman saattamiseksi voimaan vuosiksi 2001-2006 viivästyy 12. joulukuuta 2000 jälkeiseen aikaan, jolloin määräaika umpeutuu neljässä ohjelmassa kuudesta. Tästä syystä on välttämätöntä, että hyväksytään ehdotus niiden jatkamisesta aluksi vuodella ja myöhemmin toisella vuodella, jos uusi toimintaohjelma ei ole tullut voimaan.
Tässä tilanteessa olen siis samaa mieltä esittelijän ehdotuksesta, että pitäisi nopeuttaa menettelyitä ja välttää kahden käsittelyn menettelyä laatimalla sopimus neuvoston ja komission kanssa asianomaisista määrärahoista. Toivottavasti tulevaisuudessa emme toista kertaa kohtaa tällaista viivytystä niinkin elintärkeillä aloilla kuin terveydenhuolto.

Trakatellis
. (EL) Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin huomauttaa, että ohjelmat, joiden jatkamista vaaditaan - neljä ohjelmaa, jotka koskevat kaksivuotista koulutusta ja kaksi ohjelmaa, jotka koskevat yksivuotista koulutusta - liittyvät suoraan ohjelmaan, jota käsitellään tällä hetkellä ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa ja joka on uusi terveysohjelma.
Valitettavasti tämä uusi ohjelma, joka on voimassa vuodesta 2001 vuoteen 2006, ei ole vielä valmis, eikä sen odoteta tulevan voimaan johonkin tiettyyn määräaikaan mennessä. Näin ollen oli järkevää vaatia, että jatketaan edellisiä ohjelmia, joita ovat olleet tietenkin tärkeät aidsia, saasteperäisiä sairauksia ja vielä tartuntasairauksien seurantaa koskevat ohjelmat, yleensä ottaen ohjelmat, joilla on suuri merkitys terveydenhuollon kannalta. Oli tärkeää jatkaa näitä ohjelmia, koska muutoin terveydenhuoltoon ja sitä koskeviin ohjelmiin olisi jäänyt suuri aukko. Ei pidä unohtaa, että näihin ohjelmiin sisältyvä unionin lainsäädäntö siirtyy uuteen terveysohjelmaan, jota laaditaan tällä hetkellä, joten jatkamispäätös oli oikea.
Se, mistä neuvosto, komissio ja tietenkin parlamentin ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta sopivat, jotta ei olisi toista käsittelyä ja jotta näitä ohjelmia voitaisiin jatkaa keskeytyksettä, ettei syntyisi aukkoja, oli, että näitä neljää ohjelmaa jatketaan kahdella vuodella, niin kuin komissio pyysi, mutta niille annetaan rahaa vuodeksi kerrallaan, niin että jos uusi ohjelma hyväksytään, ja se tulee voimaan välivuotena, silloin ei tietenkään tarvita jatkoa ja rahoitusta toiselle vuodelle. Jos uusi ohjelma ei ole vielä käynnistynyt, mihin en usko, silloin tietenkin siirrymme eteenpäin ja myönnämme rahat toiselle vuodelle. Olemme siis sopineet näistä asioista, olemme sopineet, että niitä kahta ohjelmaa, jotka päättyvät joulukuussa 2001, jatketaan vuodella, ja olemme sopineet, että määrärahan, joka ei poikkea aiemmasta, voidaan sanoa olevan hieman pienempi kuin komissio oli alun perin esittänyt.
Näin ollen haluan uskoa, että olemme edenneet hyvin nopeasti ja erittäin hyvässä yhteistyössä. Sanoisin, että olemme ehkä luoneet uuden toimintatavan yhteispäätöskysymyksissä. Sen sijaan, että odottaisimme sovittelumenettelyä pitkän ajan jälkeen, olemme käyneet läpi sovittelun etukäteen. Voin suositella tätä sekä komissiolle, neuvostolle että parlamentin valiokunnille. On erittäin hyvä, että voimme etukäteen valmistella maaperää sille, että etenemme mahdollisimman nopeasti. Kantamme ovat lähellä toisiaan, joten jos vielä tarvitaan toista käsittelyä, olemme hyvin lähellä päätöksen tekemistä.
Haluaisin tietenkin kiittää kollegoitani, myös muissa puolueissa, ja haluan kiittää myös kollegoitani ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa, koska kantamme olivat huomattavan yhtenevät ja kykenimme etenemään nopeasti niin, että terveydenhuoltoon ei jää aukkoja.
Haluan uskoa, että etenemme samalla tavalla käyttäen tätä metodia myös uudessa terveysohjelmassa, jotta pääsisimme näissä asioissa toden teolla eteenpäin. Haluan uskoa, että Euroopan yhdentyminen, josta me niin paljon puhumme, ei jää abstraktille tasolle, yhdentymiseksi, jota tapahtuu vain ulkosuhteissa ja puolustuskysymyksissä. Yhdentyminen on joukko lähentymisiä. Ei voida kuvitella yhdistynyttä Euroopan unionia, ellei tapahdu lähentymistä terveyden, koulutuksen ym. aloilla. Näin ollen sanoisin, että etenemme pikku hiljaa. Tietysti tiedämme, että terveydenhuolto on jäsenvaltioiden vastuulla, mutta perustamissopimusten nojalla myös komissiolla on suuri vastuu Euroopan kansalaisten terveydenhuollosta. Näin ollen on aivan oikein edetä tällä alueella. Nähdäkseni näiden ohjelmien avulla lähentyminen alkaa ja mielestäni se on toivottava hanke, koska Euroopan kansalaisille on käytännössä paljon hyötyä toimista terveydenhuollon alueella.

Rod
Arvoisa puhemies, sanokaamme heti alkuun, että me äänestämme Trakatellisin mietinnön puolesta. Huomaamme kuitenkin jälleen kerran vaikeuksia Euroopan unionin toiminnassa, koska hyväksymme kiireellisinä kahta ohjelmaa yhdistävät seikat aivan kuin olisi yllätys, että ohjelmat, joiden on määrä päättyä vuonna 2000, päättyvät todellakin vuonna 2000.
Uskon, että emme voi leikitellä esittelijä Trakatellis sanoi samaa meiltä apua odottavien sairaiden terveydellä ja kansalaisjärjestöillä, jotka ovat riippuvaisia yhteisön budjetista voidakseen toteuttaa terveyspolitiikan kentällä.
Yleisesti ottaen jäsenvaltioiden on korkea aika päästä yksimielisyyteen laajemman liikkumavaran jättämisestä Euroopan unionille ja suuremmasta budjetista: sairaudet eivät tunne rajoja. Puiteohjelmassa ei missään tapauksessa pidä unohtaa erityistoimia sillä verukkeella, että pitää asettaa uudet tavoitteet. Vaikka esimerkiksi aidsin torjunta ei olekaan enää niin pinnalla oleva asia, torjunnan pitäisi yhä edelleen olla ensisijaisen tärkeä asia, sillä tätä sairautta esiintyy edelleen hyvin laajalti, erityisesti tulevissa ehdokasvaltioissa.
Yhteenvetona voidaan sanoa, että Euroopan tulevaisuuden strategian päämääränä pitäisi olla terveyskysymysten integroiminen kaikkiin muihin yhteisön politiikkoihin, jotta nykyisistä epäjohdonmukaisuuksista voitaisiin tehdä loppu: sillä aikaa kun syöväntorjuntaan annetaan 50 miljoonaa, tupakkateollisuutta tuetaan 1 miljardilla!

Marset Campos
Arvoisa puhemies, ryhmämme kannattaa jäsen Trakatellisin erittäin hyvin laadittua mietintöä ja myös ympäristöasioiden valiokunnassa tehtyä työtä; olemme sitä mieltä, että kuten Trakatellis hyvin osuvasti sanoi, tarvitaan suunnittelutyötä, jotta käynnissä olevien ohjelmien toteuttamisessa voidaan edistyä.
Kun kaikkia Euroopan kansalaisia koskettavat yhteiset asiat, jotka liittyvät elintarvikkeisiin, työhön ja erilaisiin kysymyksiin, on loogista, että on olemassa yhteisiä eurooppalaisia ohjelmia, joiden merkitys kasvaa jatkuvasti näihin kysymyksiin liittyvässä taistelussa, ennaltaehkäisyssä ja niiden tuntemuksessa sekä yhteisissä toimissa. Tämän vuoksi on toivottavaa, että vahvistetaan näitä kysymyksiä koskevia ponnistuksia.
Juuri tässä asiassa näkyy mielestämme Euroopan unionin, neuvoston ja komission ohjauksen riittämättömyys. Komissio, joka ei halua saavuttaa 1,27 prosentin ylärajaa, jonka voimassa olevat määräykset sallivat, aiheuttaa sen, että joudumme kärsimään tällaisista toimista, vaikka eri jäsenvaltioiden välisen koordinoinnin merkitys kasvaa koko ajan.
Arvostamme Trakatellisin mietinnössä myös tarvetta tasapainottaa parhaillaan toteutettavia eri ohjelmia ja toimia. Lisäksi meidän on otettava huomioon, että tautien ehkäisemisen, terveyden edistämisen ja terveydentilan seurannan merkitys kasvaa jatkuvasti, ja tämän vuoksi näihin tarkoituksiin olisi myönnettävä enemmän määrärahoja ja annettava niille enemmän painoarvoa.
Lopuksi mielestämme on pyrittävä siihen, ettemme enää tulevaisuudessa joudu vastaaviin tilanteisiin, eli että komissio ei ole riittävän ripeä ryhtyäkseen uudistamaan kaikkia toimia ajoissa. Tämä on mielestäni huolestuttavaa, monet asiaan sitoutuneet järjestöt ovat ilmaisseet huolestuneisuutensa, ja ongelma pitäisi viimeinkin ratkaista.

Fitzsimons
Arvoisa puhemies, kannatan tietenkin yhteisön terveysohjelmien jatkamista 31. joulukuuta 2002 saakka. Tiettyjen kansanterveysohjelmien jatkuminen vuoden 2002 loppuun saakka maksaa 80 miljoonaa euroa. Tämä merkitsee sitä, että yhteisön toimiin voidaan ryhtyä terveyden edistämisen, terveydestä tiedottamisen, terveyskasvatuksen ja -koulutuksen aloilla, syöväntorjunnan ohjelmassa, aidsin ja eräiden muiden tartuntatautien ehkäisemistä koskevassa yhteisön toimintaohjelmassa ja huumausaineiden väärinkäytön ehkäisemisessä.
Mielestäni unionin toimielimille, pääasiallisesti Euroopan komissiolle ja parlamentille, olisi annettava laajemmat valtuudet edistää terveysohjelmia Euroopan unionissa. Aivan varmasti aidsin ehkäisemistä koskeva Euroopan yhteisön toimintaohjelma on saanut paljon aikaan niiden ihmisten lukumäärän vähentämisessä, jotka sairastuvat tähän kammottavaan tautiin Euroopan unionissa. Aion todellakin toimia keskeisessä ja aktiivisessa roolissa varmistaakseni, että syöväntutkimukselle varataan lisärahoitusta unionissa. On välttämätöntä, että tätä talousarviota kasvatetaan, jotta voimme lopultakin löytää syövän aiheuttajan ja parantaa siihen sairastuvat.
Ohjelmat huumausaineiden väärinkäytön ehkäisemiseksi on myös kohdistettava ei ainoastaan ongelma-alueille vaan myös monille muillekin alueille Euroopan unionissa. Kansainväliset järjestöt kuten Europol ovat arvioineet, että huumeiden tuonti unioniin on itse asiassa kasvussa. Taistelu kansainvälistä huumeiden salakuljetusta vastaan ja huumeiden unioniin tuontia vastaan on siis yhä hyvin todellinen haaste tulevina vuosina. Irlannin hallitus johtaa erittäin menestyksekästä ohjelmaa nimeltään "The Young People Facilities and Services Fund" (Nuorisotilojen ja -palvelujen rahasto), joka tukee tilojen ja palvelujen kehittämistä nuorille epäedullisilla alueilla. Se suuntautuu alueille, joilla on tai jotka ovat vaarassa joutua kokemaan merkittäviä huumausaineongelmia. Tämä on ala, jota voidaan tarkastella yhteisön uuden terveysohjelman yhteydessä, jonka on määrä käynnistyä.
Kiitän esittelijää hänen mietinnöstään.

Blokland
Arvoisa puhemies, Trakatellisin mietinnön johdosta, joka koskee nykyisten kansanterveyden alan ohjelmien pidentämistä, haluan ilmaista olevani huolestunut siitä, mihin suuntaan eurooppalainen kansanterveyspolitiikkaa kehittyy.
Voimme lukea eurooppalaisen kansanterveyspolitiikan lähtökohdat Amsterdamin sopimuksen 152 artiklasta: "kansallista politiikkaa täydentävä yhteisön toiminta suuntautuu kansanterveyden parantamiseen (...) Kyseinen toiminta käsittää laajalle levinneiden vaarallisten sairauksien torjunnan." Lisäksi haluan viitata toissijaisuusperiaatteeseen, johon sisältyy, että jäsenvaltioiden tulee huolehtia kansallisista tehtävistä. Mielestäni viime aikoina on kuitenkin ollut puhetta kansanterveyden luonnehtimisesta oleelliseksi aiheeksi Euroopan kannalta, vaikka tällainen kehitys on ristiriidassa perustamissopimuksen kanssa.
Eurooppalaisesta kansanterveyspolitiikasta tulee oleellista vasta sitten, kun on kysymys rajat ylittävästä luonteesta tai jos jäsenvaltiot eivät halua suorittaa jotakin tehtävää yksin. Esimerkkejä tästä ovat lainsäädäntö, joka koskee ihmisten elinten, kudosten ja veren kuljettamista rajojen yli, sekä harvinaisten tautien lääkkeitä koskeva ohjelma. Koska jäsenvaltiot tarvitsevat toisiaan kyseisten esimerkkien tapauksessa, kannatan niissä yhteistä eurooppalaista lähestymistapaa. Syövän, aidsin ja huumeriippuvuuden kaltaisiin ongelmiin puuttumisessa ei tarvita sellaista lähestymistapaa. Jäsenvaltioiden ponnistelujen lisäarvo ei ole kovinkaan suuri. Erityisesti tietojen toimittamisessa ja tiedottamisessa jäsenvaltioiden taso tulee valita ennen yhteisötasoa.
Euroopan unioni voisi tehdä enemmän terveyden edistämisen hyväksi ehdokasvaltioissa, missä jopa perusterveydenhuollossa on puutteita. Lisäksi rahanpuutteen ja muiden voimavarojen puutteen vuoksi siellä ei voida hoitaa eräitä suhteellisen helppoja sairauksia.
Lisäksi olen huolissani siitä, että pian käsiteltävissä uusissa ehdotuksissa otetaan esille Euroopan unionin erilaiset terveydenhuoltojärjestelmät. Mahdollisesti silloin aletaan keskustella kansallisista järjestelmistä, tai niihin jopa puututaan tulevaisuudessa, mitä pidän ei-toivottuna kehityksenä.
Arvoisa puhemies, yhteenvetona minun täytyy sanoa, että kehitys Euroopan unionin kansanterveysalalla menee mielestäni liian pitkälle. Kansanterveys on kansallista politiikkaa, ja sen täytyy jäädä sellaiseksi. Siksi en kannata kansanterveysohjelmia, joita voidaan käyttää askelina kansalliseen politiikkaan puuttumiseksi, samalla kun nyt käsiteltävänä olevat ohjelmat eivät tarjoa juurikaan lisäarvoa jäsenvaltioiden ponnisteluihin verrattuna.

Byrne
. (EN) Kiitän parlamenttia, erityisesti ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan jäseniä sekä kaikkein eniten esittelijä Trakatellisia hänen suurista ponnistuksistaan hänen varmistaessaan, että tämä ehdotus voidaan hyväksyä yhdessä käsittelyssä ja ennätysajassa. Tämä on esimerkki siitä, kuinka paljon voidaan saavuttaa, kun kaikki toimielimet työskentelevät hyvin yhdessä.
Teksti, josta sovitaan tänään ja joka koskee kuuden kansanterveysohjelman jatkamista, kuvastaa sitä, mitä toimielinten välillä on sovittu epävirallisesti. Komissio voi siten hyväksyä kaikki jäsen Trakatellisin esittämät tarkistukset. Ymmärtääkseni myös neuvosto on antanut hyväksyntänsä periaatteessa.
Ohjelmien jatkaminen on tärkeää kahdesta syystä. Ensiksi se mahdollistaa joidenkin tärkeiden kansanterveystoimien jatkumisen ja niiden tavoitteiden saavuttamisen. Toiseksi se tarjoaa meille tarvittavan hengähdystauon, jonka aikana voimme viedä eteenpäin keskusteluja ehdotetusta uudesta kansanterveysohjelmastamme.
Saanen vielä rauhoittaa teitä yhden asian osalta. Jatketuissa ohjelmissa ja tosiaankin kaikissa nykyisissä terveysohjelmissa tehtävä työ suunnataan siihen, että valmistellaan joitakin uudessa ohjelmassa tärkeimmiksi ajateltuja toimia. Yksittäisten ohjelmien päätösten rajoissa niiden työohjelmat sovitetaan näihin tarpeisiin. Mitä tulee edessänne olevaan tekstiin, toivon nyt, että heti kun parlamentti on äänestänyt siitä, kansanterveyttä käsittelevä neuvosto hyväksyy päätöksen 14. joulukuuta.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 11.30.

Rikoksen uhrin asema rikosoikeudenkäynnissä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Cerdeira Mortereron laatimasta kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietinnöstä (A5-0355/2000) Portugalin tasavallan aloitteesta neuvoston puitepäätöksen tekemiseksi rikoksen uhrin asemasta rikosoikeudenkäynnissä (9650/2000 - C5-0392/00 - 2000/0813 (CNS)).

Cerdeira Morterero
Arvoisa puhemies, haluan aivan ensimmäiseksi onnitella puheenjohtajavaltio Portugalia sen tekemästä aloitteesta, jonka käsittelyä puheenjohtajavaltio Ranska on jatkanut minun mielestäni täysin nuhteettomasti.
Hyvät parlamentin jäsenet, kuten tiedätte, elämme yhteiskunnassa, jossa rajanylitysten määrä kasvaa jatkuvasti. Määrät ovat todellakin valtavan suuria ja täysin vertaansa vailla ihmiskunnan historiassa. Tässä yhteydessä riittää kun muistamme, että esimerkiksi vuonna 1997 Euroopan unionin alueella yli 200 miljoonaa ihmistä ylitti oman asuinvaltionsa rajat siirtyäkseen muihin EU-maihin
Euroopan unioni ja yhtenäismarkkinoiden luominen merkitsee puolestaan sellaisen alueen luomista, jolla ei ole sisärajoja ja jossa tavaroiden, ihmisten, palveluiden ja pääomien vapaa liikkuvuus on varmistettu unionin jäsenvaltioiden alueella Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 14 artiklalla.
Kaikki nämä tekijät erikseen, mutta yhdessä toimiessaan myös kerrannaisvaikutuksineen, ovat aiheuttaneet sen, että päivittäin ja täysin luonnollisesti miljoonat ihmiset ylittävät asuinvaltionsa rajat siirtyäkseen muihin Euroopan unionin jäsenvaltioihin, elääkseen, työskennelläkseen tai vain matkustellakseen. Tämä ilmiö, jonka poliittisia ja taloudellisia seurauksia on mahdotonta laskea keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä, aiheuttaa kuitenkin myös kielteisiä seurauksia kansalaisille, jotka matkustavat; yksi näistä on vaara joutua rikoksen uhriksi omassa asuinvaltiossaan tai sen ulkopuolella. Rikokset vaihtelevat ryöstöistä suunnattomiin terrorismiin liittyviin rikoksiin. Terrorismi kohdistuu edelleen julmalla ja epäinhimillisellä tavalla eräisiin unionin jäsenvaltioihin.
Tästä huolimatta Euroopan unioni ei jostain käsittämättömästä syystä ole pystynyt luomaan asianmukaisia välineitä torjuakseen yhdessä tätä vitsausta, joka ei tunnusta kansallisia rajoja, sillä jäsenvaltiot linnoittautuvat tiiviisti omien kansallisten rajojensa taakse oikeusasioissa. Euroopan unionissa vallitsee tällä hetkellä sellainen ristiriita, että samaan aikaan kun tavaroiden, ihmisten, palveluiden ja pääomien vapaa liikkuvuus on varmistettu, poliisi- ja rikosoikeusasioissa on yhä 15 sisärajaa, joita jäsenvaltiot eivät halua purkaa.
Tästä tilanteesta aiheutuu vaikeasti perusteltavia seurauksia Euroopan kansalaisille, jotka liikkuvat vapaasti unionin yhteisellä alueella. Kun käy niin ikävästi, että he joutuvat rikoksen uhriksi muussa kuin omassa asuinvaltiossaan, kansalainen joutuu toteamaan katkerasti, että hän on sietämättömällä tavalla puolustuskyvytön, mikä johtuu jäsenvaltioiden kyvyttömyydestä rakentaa todellista eurooppalaista oikeusaluetta.
Tämän vuoksi on tärkeää, että kaikille rikosten uhreille on varmistettava asuinvaltiosta ja kansallisuudesta riippumatta oikeusturva ja varmuus yhtäläisestä kohtelusta sekä nopea ja varma korvaus, joka kuuluu kaikille jo siitä yksinkertaisesta syystä, että he ovat ihmisiä. Tällainen kohtelu on varmistettava riippumatta siitä valtiosta, jossa hän joutui rikoksen uhriksi. Tämän vuoksi on välttämätöntä laatia Euroopan unionin jäsenvaltioille yhteinen "rikosten uhrien peruskirja". Tämän aloitteen tärkeimpänä tavoitteena on taata uhreille vähimmäiskorvaus kaikissa jäsenvaltioissa takaamalla heille ainakin yleinen minimikorvaus.
Samalla tavoin mielestäni on tärkeää korostaa, että jäsenvaltioiden harjoittamassa eurooppalaisessa rikosoikeudessa on huomio ja ponnistukset keskitetty rikolliseen, kun kyse on rikollisuuden ja rikosten ehkäisemisestä ja rikollisten parantamiseen ja integroimiseen pyrkivistä ohjelmista ja toimista.
Tässä aloitteessa kiinnitetään ensimmäistä kertaa erityistä huomiota uhriin ja hänen asemaansa. Tätä aloitetta voidaan pitää uhrin kohtelun osalta uudistuksellisena ja eräällä tavalla vallankumouksellisena. Tämä on epäilemättä uusi elementti Euroopan oikeusjärjestelmässä, jossa uhrille annetaan ensimmäistä kertaa oma oikeudellinen asema, eikä hänen oikeusasemansa perustu rikokseen, kuten aikaisemmin.
Usein uhri joutuu rikoksen kohteeksi muun kuin oman asuinvaltionsa alueella, jolloin ongelmat ja kärsimykset vaikeutuvat, mikä johtuu monista kielteisistä mutta yleisistä ja tavallisista seikoista uhrin kohtelussa: kielitaidottomuudesta johtuva keskinäisen ymmärryksen puute, tiedon puute, uhrin jättäminen oman onnensa nojaan ja suojelun puute kysymyksissä, joissa valtiot ovat säilyttäneet oman oikeusjärjestelmänsä. Tämän vuoksi ja tällaisten uhrien tarpeisiin vastaamiseksi on laadittu myös kansainvälisiä normeja, joissa otetaan huomioon uhrin oikeuksien ja etujen suojelu.
Haluan nyt korostaa tämän aloitteen osalta kahta näkökohtaa: 24. marraskuuta 1983 tehty väkivaltarikosten uhreille suoritettavia korvauksia koskeva Euroopan neuvoston yleissopimus nro 116. Haluan korostaa, että huolimatta yleissopimuksen merkittävyydestä ja siitä, että se on keskeinen lähtökohta Euroopassa, seuraavat Euroopan unionin jäsenvaltiot eivät ole vielä tähän päivään 18. joulukuuta 2000 mennessä ratifioineet sitä: Itävalta, Belgia, Kreikka, Irlanti, Italia, Portugali ja Espanja.
Toinen kansainvälisen tason aloite on Yhdistyneiden Kansakuntien julistus oikeusperiaatteista, jotka koskevat rikosten ja vallan väärinkäytön uhreja, ja se on hyväksytty 29. marraskuuta 1985 Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen päätöslauselmalla 40/34.
Hyvät parlamentin jäsenet, kuten aiemmin sanoin ja kuten määrätään Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 2 artiklan neljännessä luetelmakohdassa, jonka mukaan yksi unionin tavoitteista on pitää yllä ja kehittää unionia vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvana alueena, jossa henkilöiden vapaa liikkuvuus taataan, meidän on päästävä siihen, että tämä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue takaa kansalaisille todellisen oikeusturvan, jotta he voivat hyötyä asianmukaisesta oikeussuojasta kaikkialla unionin alueella.
Tämän vuoksi kansalaisten Euroopassa ei ole mieltä, jos ei ryhdytä toimiin myös uhrien oikeuksien parantamiseksi ja huomioonottamiseksi kokonaisvaltaisella tavalla, joka käsittää kaikki uhrin oikeudet ja edut ja jossa myös yhteisön näkökulmasta lähennetään kaikkien 15 jäsenvaltion lainsäädäntöjä toisiinsa. On tärkeää, että kaikille Euroopan unionin jäsenvaltioiden alueella rikoksen uhriksi joutuneille, myös kolmansien maiden kansalaisille, on annettava yhtäläinen vähimmäiskohtelu.
Euroopan unioni ei voi hyväksyä, että henkilöä kohdellaan eri tavalla riippuen siitä, missä jäsenvaltiossa hän on joutunut rikoksen uhriksi tai mikä hänen kansalaisuutensa on. On selvää, että tällaista syrjintää ei voida mitenkään hyväksyä.
Lopuksi, tämä aloite merkitsee huomattavaa edistystä Euroopan rikosoikeudellisen alueen vaikkakin se olisi osittainen ja rajoitettu luomisessa. Se vastaa kuitenkin niiden lukuisten Euroopan kansalaisten todellisia tarpeita, jotka ovat olleet tähän saakka käytännössä suojattomia jouduttuaan rikoksen uhriksi oman vakituisen asuinvaltionsa ulkopuolella.
Myönteisinä piirteinä tässä aloitteessa pidän uhrin käsitteen määritelmää sekä kiinteästi uhrin kokonaisvaltaiseen huolehtimiseen liittyvien toimien hyväksymistä.
Kaiken tämän vuoksi suurin osa tähän mietintöön sisältyvistä tarkistuksista on tehty sitä silmällä pitäen, että rikoksen uhria kunnioitettaisiin ja hänen oikeutensa tunnustettaisiin ja että hänen etunsa ja erityistilanteensa otettaisiin huomioon. Kaiken kaikkiaan rikoksen uhrille pitää taata yhtäläinen vähimmäiskohtelu, hänen arvokkuuttaan on suojeltava, hänen oikeutensa antaa ja saada tietoa ja hänen oikeusturvansa on varmistettava ja kärsityistä vahingoista maksettavan korvauksen pitää olla välitön, täysimääräinen ja asianmukainen.

Lehne
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa oli ratkaisevassa asemassa kaksi tätä ehdotusta koskevaa kysymystä. Ensimmäinen kysymys oli se, missä määrin tälle ehdotukselle oli ylipäätään olemassa oikeusperusta. Minä mietinnön esittelijänä edustin näkemystä, että meille tähän liittyen esitetty ehdotus on tosin kiitettävä yritys, mutta että asia on nyt valitettavasti niin, että Euroopan unionin sisällä ja myös suhteessa jäsenvaltioihin on olemassa melko selkeät säännöt siitä, mitä toimivaltaa kenelläkin on. Minun mielipiteeni esittelijänä on, että lainvalvonnan ja rikosprosessilain organisaatiota koskevat kysymykset eivät kuulu EU-sopimuksen toimivaltaan, vaan nämä asiat on hoidettava jäsenvaltioissa.
Valiokunta ei valitettavasti noudattanut tätä ehdotusta konkreettisessa tapauksessani, mutta haluaisin silti ilmaista tämän mielipiteen tässä yhteydessä mietinnön esittelijänä.
Toinen näkökohta, jolla oli tietty rooli, oli kysymys oikeudesta todistaa videon välityksellä. Te muistatte ehkä niin sanottua Di Pietron mietintöä koskevan keskustelun, jota käytiin täällä parlamentissa jokin aika sitten. Tämä oli jo silloin hyvin kiistanalainen aihe. Oikeudellisia asioita käsittelevä valiokunta oli esittelijän ehdotuksen mukaisesti sitä mieltä, että tämän videon välityksellä tapahtuvan todistamisen ei pitäisi olla sopiva oikeusvaltiollinen väline, ja se poisti siksi videonauhoitukset vastaavan artiklan vastaavasta kohdasta. Pyydän, että tämä asia pitäisi ottaa ehkä myös tässä yhteydessä huomioon asian jatkokäsittelyssä.
Muuten ehdotus on erittäin myönteinen. Olisi ollut vain parempi, jos sitä olisi käsitelty siellä, mihin se kuuluu, nimittäin kansallisissa lainsäädäntöelimissä, jotka voisivat aivan hyvin päättää kaikista näistä asioista. Kaikkea ei tarvitse säädellä Euroopan tasolla, muuten sopimukseen olisi nimittäin kirjattu kaikenkattavat toimivaltuudet. Sitä ei ole kuitenkaan tehty. Meidän pitäisi siksi ehkä pohtia myös tämän hankkeen kohdalla sitä, onko tosiaankin oikein, jos me äänestämme sen puolesta.

Smet
Arvoisa puhemies, mielestäni on hyvin tärkeää, että uhreille taataan joitakin vähimmäisoikeuksia myös rajojen yli. Tässä mietinnössä puhutaan sen puolesta.
Olemme antaneet naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan nimissä lausunnon vastuuvaliokunnalle. Meille oli hyvin tärkeää, että naisten mutta myös muiden haavoittuvaisten erityistilanne sai vastakaikua tässä mietinnössä. Kun puhun muista haavoittuvaisista uhreista, tarkoitan esimerkiksi alaikäisiä ja lapsia, mutta sen ei tarvitse rajoittua siihen. Yhteiskunnassamme on myös muita ryhmiä, jotka ovat hyvin haavoittuvaisia, jos on kysymys väkivallasta. Tarkoitan tässä seksuaalisesti poikkeavia, maahanmuuttajia ja muita, jotka ovat hyvin haavoittuvaisia uhreja. Mitä olemme pyytäneet näille ihmisryhmille?
Ensinnäkin olemme sanoneet, että hyvin haavoittuvaisten ihmisten täytyy ehdottomasti saada osakseen kunnioitusta. Tarkoitan esimerkiksi sellaisten naisten ja lasten erityistilannetta, jotka ovat kotona tapahtuvan seksuaalisen väkivallan tai fyysisen väkivallan uhreja. Heidän kannaltaan on hyvin tärkeää, että jos tulee oikeudenkäynti, sen täytyy tosiaan voida tapahtua suljetuin ovin, jotta uhrit joutuvat mahdollisimman vähän julkisuuteen, sillä he ovat usein itse häpeissään siitä, että he ovat joutuneet uhriksi, koska yhteiskunnassamme luonnollisesti mennään niin pitkälle. Ajattelen, että esimerkiksi pahoinpideltyjen naisten on hyvin tärkeää voida saada kaikkialla tietoa siitä, mihin he voivat mennä, mistä he voivat löytää sopivan majoituksen ja missä he voivat päästä salaiseen osoitteeseen.
On myös hyvin tärkeää, että poliisi ja syyttäjälaitos saavat erityiskoulutusta. Olin kotimaassani hyvin paljon tekemisissä näiden ongelmien kanssa ollessani hallituksessa. Olen havainnut, kuinka heikosti valmistautuneita ja koulutettuja nämä kaksi tahoa, sekä poliisi että syyttäjälaitos, ovat kohtaamaan kunnioittavalla tavalla ihmisiä, jotka ovat esimerkiksi seksuaalisen väkivallan uhreja, kuulustelemaan heitä ja hankkimaan erillisen tilan esimerkiksi raiskatuille naisille, jotka täytyy tutkia. Heitä ei pidä kuulustella tilassa, josta kaikki kulkevat läpi.
On ehdottomasti hyvin tärkeää, että tätä ihmisryhmää varten, näitä erityisiä uhreja varten, järjestetään tosiaankin muutamia asioita. Näin on tapahtunut mietinnössä. Olen hyvin kiitollinen siitä, että komissio on hyväksynyt naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan tarkistukset, ja siksi kannatamme tätä mietintöä.

Coelho
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, mietintö, jota käsittelemme tänään, on saanut alkunsa puheenjohtajavaltio Portugalin aloitteesta ja se liittyy vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen, jonka tarkoituksena on vastata Euroopan kansalaisten jokapäiväisiin huolenaiheisiin, edistämiseksi suunnattuihin toimiin. Kun käsittelemme oikeudellisia kysymyksiä, käytämme usein liikaa aikaa rangaistusmuotoihin, vankilajärjestelmään, rikollisuuden torjuntakeinoihin, oikeuslainsäädäntöön ja jopa oikeustoimijoiden vaatimuksiin. Olemme ehkä puhuneet liian vähän uhreista, jotka ovat usein kaikkein heikoimmassa asemassa.
Tällä aloitteella on kolme keskeistä tavoitetta: uhrin oikeus tiedonsaantiin, oikeusturva ja oikeus vahingonkorvauksiin. Tämän puitepäätösehdotuksen tarkoituksena on tosiaankin pääasiassa edistää uhrien oikeuksien suojaamista ja toteuttamista oikeuskäsittelyn aikana, erityisesti yksinkertaistamalla oikeusturvaa, asioiden ajamista oikeusteitse ja oikeudellisen tiedon saantia, samoin kuin edistää tai suojella heidän oikeuksiaan saada vahingonkorvauksia. Keskeistä on, että saamme käyttöömme oikeusvälineen, jonka avulla jäsenvaltioiden lainsäädäntöjä voidaan lähentää toisiinsa uhrin asemaa koskevilta osiltaan. Ehdotuksessa on varmasti paljon parannettava ja jopa korjattavaa, mutta on kuitenkin tärkeää, että äänestämme tämän melko lailla tasapainoisen puitepäätöksen puolesta. Emme voi todellakaan puhua vakavissamme kansalaisten Euroopasta, jos emme ota huomioon uhrien oikeuksia. Kuten jäsen Smet jo muistuttikin, heidän joukostaan on kiinnitettävä erityistä huomiota eräisiin ryhmiin, kuten alaikäisiin, ulkomaalaisiin, seksuaalisen väkivallan ja terroritekojen uhreihin. Samalla on varmistettava, että välittömästi uhrien kanssa tekemisissä olevat ammattilaiset saavat erityiskoulutuksen. On myös taattava tarpeelliset toimet, jotta uhrit voivat jatkaa tavallista elämäänsä, eikä ainoastaan taloudellisessa mielessä, vaan siten, että he voivat tarpeen vaatiessa käyttää hyväkseen oikeudellista, psykologista, lääketieteellistä tai sosiaalista apua.
Lopuksi haluaisin onnitella esittelijä Cerdeira Mortereroa hänen työstään ja hänen ehdottamistaan parannuksista kansalaisvapauksien valiokunnassa, ja olen iloinen myös jäsen Smetin ja jäsen Lehnen mietinnöissään esittämistä parannuksista. Kansalaisvapauksien valiokunnassa oli mahdollista tehdä yhteistyötä tavalla, jota haluan erityisesti korostaa ja josta haluan kiittää. Olisin halunnut, että samanlainen yksimielisyys olisi ollut mahdollista saavuttaa myös täysistunnossa. Ne muutamat tarkistusehdotukset, jotka esitämme, liittyvät ennen kaikkea oikeudelliseen täsmällisyyteen ja käsitykseemme, jonka mukaan uhreille suunnattujen tukipalvelujen ei tarvitse olla yksinomaan tai mieluiten julkisia: on osoittautunut, että sellaisissa palveluissa, jotka halutaan inhimillistää, hyväntekeväisyys- ja kansalaisjärjestöistä saadut kokemukset ovat olleet monta kertaa parhaita. Yleensä ottaen Euroopan kansanpuolue suhtautuu myönteisesti jäsen Cerdeira Mortereron laatimaan mietintöön, jonka puolesta äänestimme jo valiokunnassa.

Paciotti
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin korostaa parlamentin käsiteltävänä olevaan Cerdeiran mietintöön sisältyvän Portugalin lainsäädäntöaloitteen merkitystä. Se on merkittävä useista syistä: ennen kaikkea siksi, että siinä edetään kohti vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen perustamista Tampereen ohjelman mukaisesti, ohjelman, jota on vaikea panna täytäntöön, koska esteenä ovat valtioiden järjestelmien kirjavuus ja kansallinen vastustus.
Se on merkittävä myös siksi, että tällä äänestyksellä poistetaan epäkohta, josta koituu suhteetonta haittaa Euroopan kansalaisille, jotka liikkuvat vapaasti unionin alueella mutta joilla rikoksen uhriksi joutuessaan on edessään muuri, jonka muodostavat eri oikeusjärjestelmät, joissa on kaikin puolin vaikea toimia ja joilla rangaistaan heitä lisää mutta kohdellaan lempeästi rikoksiin syyllistyneitä.
Tämä äänestys on merkittävä myös siksi, että parlamentilla on tilaisuus tehdä lainsäädäntöehdotukseen huomattavia parannuksia, juuri niitä, joita ehdotetaan jäsen Cerdeiran erinomaisessa mietinnössä ja joihin kansalaisvapauksien valiokunta yhtyy.
Mielestäni tärkeintä on kuitenkin se, että viimeinkin myös unionin tasolla tiedostetaan tarve muuttaa näkökulmaa, jonka pohjalta valtion toimia rikosten yhteydessä tarkastellaan.
Mitä tulee siihen taustalla olevaan kelpo periaatteeseen, että on estettävä kansalaisia ottamasta oikeutta omiin käsiinsä, tähän asti on tyydytty varmistamaan valtion yksinoikeus syyllisten rankaisemisessa, mutta on unohdettu, että valtion tehtävä ei rajoitu tähän: missä tahansa maailman kolkassa uhri perääkin oikeutta, me kaikki tiedämme, mitä hän vaatii, vaikka oikeusjärjestelmät olisivatkin täysin erilaisia: hän vaatii oikaisemaan muutoin sietämättömän vääryyden. Jos valtio, jonka tehtävä on taata kansalaisten turvallisuus, ei ole kyennyt suojelemaan kansalaisiaan, sen on varmistettava, että uhrit saavat kaiken mahdollisen avun, ja osoitettava siten myös, että yhteisö asettuu vääryyttä kärsineen puolelle ja tuomitsee siten rikoksen ja sen tekijän.
Hyväksymällä tämän mietinnön unioni antaa ensimmäisen vastauksen oikeuden toteutumista koskevaan vaatimukseen, joka tähän asti on jätetty huomiotta.

Watson
Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti Portugalin aloitteeseen ja jäsen Cerdeiran ensiluokkaiseen mietintöön ja kiitän häntä hänen avoimesta ja vapaamuotoisesta lähestymistavastaan. Liberaaliryhmän mielestä valiokunnassa käydyn keskustelun pohjalta on syntynyt erittäin hyvä mietintö, ja me kannatamme valiokunnan tarkistuksia, kun äänestämme. Emme kannata myöhempiä joko Euroopan kansanpuolueen tai Euroopan sosialidemokraattisen puolueen tekemiä tarkistuksia, lukuun ottamatta tarkistusta 59. Meidän mielestämme se, että jäsenvaltioita kehotetaan allekirjoittamaan 24. marraskuuta 1983 tehty väkivaltarikosten uhreille suoritettavia korvauksia koskeva eurooppalainen yleissopimus, sopii paremmin lainsäädäntöpäätöslauselmaan kuin puitepäätöstä koskevan mietinnön runkoon.
On aivan selvää, että jos aiomme luoda ja toteuttaa vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen, joka hahmoteltiin Tampereella, niin me tarvitsemme oikeudellista apua rajat ylittävissä tapauksissa. Tiedän omassa vaalipiirissäni tapauksen kuorma-autonkuljettajasta, joka joutui työnantajiensa pahoinpitelemäksi Alankomaissa ja huomasi, ettei kyennyt viemään heidät tuomioistuimeen saadakseen oikeutta. Tarkistus 4 on siis välttämätön. Tiedämme myös, että tarvitsemme oletuksen, että olipa uhrin kansalaisuus mikä hyvänsä, häntä kohdellaan samoin kuin kohdeltaisiin uhria, joka on sen maan kansalainen, missä rikos tapahtuu. Yhden äänestäjäni autoon murtauduttiin Brysselissä, ja hän sai huomata, että Belgian poliisi ei tahtonut tietää asiasta mitään. Tämän vuoksi kannatamme tarkistusta 14. On selvää, että meidän on saatava takeet kansalaisvapauksista ja että vähemmistöjen erityistarpeet on tunnustettava, ja näitä käsitellään tarkistuksessa 25 ja muissa tarkistuksissa. Omassa vaalipiirissäni hyökättiin ruotsalaisperheen kimppuun; hyökkäyksen vaikuttimena oli muukalaisviha, heidän kimppuunsa hyökänneet luulivat heidän olevan saksalaisia. Minua kiinnostaisi kovasti tietää, oliko heidän yhtä helppoa saada oikeutta Isossa-Britanniassa kuin heidän olisi ollut saada sitä omassa maassaan. Jotenkin epäilen sitä.
Niinpä, hyvä puhemies, liberaalit kannattavat tätä mietintöä. Meidän mielestämme se on suuri askel eteenpäin oikeudellisesti yhtenäisen eurooppalaisen alueen luomisessa, ja se hyödyttää miljoonia kansalaisiamme.

Sörensen
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää kollega Cerdeiraa hänen puheestaan ja mietinnöstään.
Uhrit eivät saa joutua kahteen kertaan uhreiksi, ensin rikoksen ja sitten vielä järjestelmän uhreiksi. Uhrin tärkein oikeus oikeusprosessissa on siksi tulla kuulluksi oikeuden istunnon aikana. Tämä on oleellisen tärkeää. Tämä mainitaan monissa kansainvälisissä asiakirjoissa, jotka koskevat rikosten uhreja, ja on oleellisen tärkeää, että uhri pääsee tutustumaan omaan oikeusjuttuunsa.
Samalla on uhrin etujen mukaista, että juttu käsitellään nopeasti, koska hidas eteneminen voi johtaa toiseen, vielä pahempaan uhriksi joutumisen tunteeseen. Seksuaalirikosten uhreja ei myöskään pidä enää velvoittaa todistamaan toistuvasti. Mielestäni seksuaalisen hyväksikäytön uhreiksi joutuneiden lasten tapauksessa myös videotallenteet voisivat olla todella hyödyllisiä. Siksi tätä asiaa koskeva keskustelu ei ole vielä päättynyt.
On erittäin tärkeää, että rikoksen luonteesta riippuen järjestetään erikoistunutta avustustoimintaa, kuten myös kollega Smet esitti. Tässä yhteydessä on tärkeää, että tässä asiassa poistetaan joitakin ennakkoluuloja. Erityisesti tiettyjen rikostyyppien osalta eri maissa esiintyy erilaisia painotuksia. Lisäksi on todettu, että uhrien tehdessä ilmoitusta käyttäydytään syrjivästi. Jäsenvaltiot tulisi velvoittaa perustamaan erityisiä poliisiyksikköjä rikosten uhreja varten.
On myös tärkeää, että rikosten uhrien suojelua varten on oikeusperusta ja toimenpiteitä yhdenmukaistetaan. An Weghersin Grotius-ohjelman puitteissa tekemä tutkimus antaa tätä varten tarvittavia perustietoja. Hyödylliset kokemukset, joita on olemassa nykyisistä toimenpiteistä tietyissä jäsenvaltioissa, voivat olla tärkeässä asemassa yhdenmukaistettaessa yhteistä toimenpidepakettia.
Tällainen aloite on myös ensimmäinen askel rikosten ennaltaehkäisyssä, mutta koska järjestäytynyt rajat ylittävä rikollisuus lisääntyy, aloitteen pitäisi johtaa yhteiseen ennaltaehkäisyohjelmaan Euroopan tasolla ja kansainvälisellä tasolla.
Odotettaessa yhdenmukaistettua välinettä uhrien suojelemiseksi rajojen yli jäsenvaltioiden ja ehdokasvaltioiden pitäisi yhteistyössä kansalaisjärjestöjen kanssa parantaa uhrien suojelua, ja mikäli perusteltua, selvittää, millä edellytyksin uhrilla on oikeus saada tukea palatakseen alkuperämaahansa tai saada väliaikainen oleskelulupa, jonka esimerkiksi Belgia myöntää ihmiskaupan uhreille.
Uhrin saamaa vahingonkorvausta tulee pitää etusijalla sakkoon ja valtiolle maksettaviin oikeudenkäyntikuluihin nähden. Jäsenvaltioiden tulee valvoa, että sovittelijat tulevat kaikista yhteiskuntaryhmistä - heissä on sekä miehiä että naisia - ja että heillä on perusteellista tietoa paikallisesta kulttuurista ja yhteisöistä. Tässä yhteydessä on myös tärkeää, että läheisiä, uhrin perhettä, pidetään hienotunteisella ja ammattimaisella tavalla ajan tasalla asioista, jos he sitä haluavat, että he voivat saada tarvittavaa apua ja että heidän ei tarvitse kuulla kaikkea lehdistön kautta.

Angelilli
Arvoisa puhemies, Portugalin aloite, jolla parannetaan uhrin asemaa rikosoikeudenkäynnissä, on kannatettava ja erittäin kiireellinen. Esittelijä - jota onnittelen - teki aivan oikein korostaessaan sitä kestämätöntä ristiriitaa, joka vallitsee kahden Euroopan välillä: rajattoman Euroopan, jossa vallitsee tavaroiden ja henkilöiden vapaa liikkuvuus, rahaliittoa käynnistävän Euroopan, rahoituksen ja talouden Euroopan, ja toisaalta 15 täysin erilaista rikosoikeusjärjestelmää omaavan Euroopan välillä. On olemassa mahdollisesti 350 miljoonan ihmisen joukko, jota kehotetaan matkustamaan ja työskentelemään yhtyneessä Euroopassa, mutta jos he joutuvat rikoksen tai epäoikeudenmukaisuuden uhriksi, Eurooppa katoaa ja paljon ylistetty Euroopan kansalaisuus katoaa; kansalaisesta tulee oikeuksia vailla oleva henkilö, jonka täytyy asioida vieraan, usein vihamielisen valtion kanssa, joka ei anna tietoa, saa aikaan lukemattomia ongelmia ja joka ei korvaa mahdollisia vahinkoja. Kuinka monia meistä parlamentin jäsenistä on pyydetty esittämään tällaisia tapauksia koskevia kysymyksiä? Ja komissio vastaa meille säännönmukaisesti, että se ei voi puuttua kansallisten oikeusjärjestelmien piiriin kuuluviin asioihin, silloinkaan, kun tapahtuu ilmeisiä vääryyksiä.
Pelkästään viime kuukausien aikana eteeni on tullut kaksi tapausta. Ensimmäinen koskee kahta Alitalian italialaista lentäjää, Alberto Nassettia ja Pierpaolo Racchettia, jotka kuolivat Ranskassa epäselvissä olosuhteissa lentokonetta testattaessa sattuneessa onnettomuudessa. Kuusi vuotta on kulunut, ja lukemattomien ongelmien ja esteeksi nousevien oikeuskulujen kanssa kamppailevat perheet odottavat yhä oikeutta ja tietoa siitä, mikä nämä kuolemat aiheutti ja ketkä niistä ovat mahdollisesti vastuussa.
Toinen tapaus koskee kreikkalaista opiskelijaa, Mikis Mantakasia, joka sai surmansa 25 vuotta sitten Roomassa Punaisen prikaatin terroristi-iskussa. Syyllinen, Arturo Lojacono, saatiin selville ja tuomittiin, mutta hän pakeni ulkomaille. Italia on useaan otteeseen pyytänyt tämän moninkertaisen murhaajan luovuttamista Ranskasta - jossa Lojacono oleskelee vapaana - jotta hän voisi viimeinkin suorittaa tuomionsa. Odottelemme yhä vastausta pyyntöön.
Euron ohella tarvitaan siis myös rikosten uhrien asemaa koskevat ohjeet todellisen oikeuteen perustuvan alueen perustamiseksi Eurooppaan.

Cederschiöld
Arvoisa puhemies, rikoksen uhrin aseman vahvistamista koskeva kehitys on oikea menestystarina. Aluksi useimmat olivat sitä vastaan. Nyt useimmat ovat kuitenkin siitä samaa mieltä, mikä on mielestäni hyvä asia. Pidän myönteisenä Portugalin tekemää aloitetta rikoksen uhrin aseman vahvistamisesta myös rikosoikeudenkäynnissä, vaikka kunnioitankin täysin jäsen Lehnen aiemmin esittämiä oikeudellisia näkökohtia.
Vapaata liikkuvuutta hyödyntävien ihmisten ei pidä joutua rikosten uhreina kärsimään kahta kertaa sen vuoksi, että heitä kohdellaan muita huonommin. Näin on oltava riippumatta siitä, millainen rikos on kyseessä. Kyse on nyt rikoksen uhrin aseman vahvistamisesta, mutta se ei onnistu, jos ei puhuta myös rikoksia ennalta ehkäisevistä toimista. Paras tapa auttaa rikoksen uhreja on huolehtia siitä, että rikoksia ei tapahdu, ja tiedon levittäminen on todennäköisesti kaikkein tärkein tapa ehkäistä rikollisuutta. Rikosten ennaltaehkäisyyn tarkoitetut toimet on suunnattava myös järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan.
Rikosten uhrien on tiedettävä, millaiset oikeudet ja mahdollisuudet heillä todellisuudessa on saada apua. Useimmat jäsenvaltiot antavat jonkinlaista ensiapua rikosten uhreille. Matkailijat tarvitsevat joskus myös muunlaista tukea ja ehkä enemmän tukea kuin paikallinen väestö. Kyse voi olla psykologisesta avusta ja kieliavusta ja monista muista tekijöistä. Ulkomaalaisen rikoksen uhrin voi olla vaikea seurata oikeudellisia menettelyjä etäältä, ja on selvää, että silloin tarvitaan erityistoimia.
Huomio on aina kohdistettava rikoksen uhriin. Koska huomiota ei pidä kohdistaa rikoksen tekijään, on huolestuttavaa, että joissakin jäsenvaltioissa vallitsee sellaisia suuntauksia, että rikostapauksissa tehdään syyttämättäjättämispäätöksiä vain sen vuoksi, että rikoksen tekijä tapaa rikoksen uhrin. En voi tukea tällaista suuntausta. Rikokset on selvitettävä, ja jos niin ei tehdä, demokraattinen järjestelmä on pitkällä aikavälillä uhattuna. Kuka haluaa osallistua asioihin ja äänestää, jos omiin ongelmiin ei kiinnitetä huomiota?
Omassa maassani pahoinpitelytapausten määrä kasvaa ja niistä saadaan selvitettyä vain reilu 20 prosenttia. Tämä prosenttiosuus on liian pieni. Rikos ei ole mikään onnettomuus. Rangaistus merkitsee myös uhrin kunnioittamista. Emme voi jäsenvaltioiden emmekä EU:n tasolla koskaan poiketa siitä perusperiaatteesta, että yksilö vastaa aina omista teoistaan. Valtion on loppujen lopuksi otettava vastuu uhrin suojelun epäonnistumisesta. Olen sen vuoksi iloinen siitä, että esittelijä on laatinut tämän mietinnön, jota pidän hyvin tärkeänä. Haluan kiittää häntä siitä, että hän on toiminnallaan saanut rikosten uhreja koskevat jäsenvaltioiden kannat lähemmäksi toisiaan.

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, aikana, jolloin edistytään eurooppalaisen ilman sisäisiä rajoja olevan alueen rakentamisessa, on tärkeää, kuten esittelijänne korosti, muistaa ne tuhannet ihmiset, jotka joutuvat joka vuosi rikosten uhreiksi matkustaessaan Euroopan unionin alueella. He ovat usein vaikeassa tilanteessa, koska he ovat kaukana kotoa eivätkä tunne rikoksen tapahtumamaan järjestelmää eivätkä osaa sen kieltä.
Portugalin ehdottama ja puheenjohtajavaltio Ranskan kannattama ehdotus puitepäätökseksi on ensimmäinen askel uhrien aseman huomioon ottamiseksi Euroopan unionin tasolla. Komissio suhtautuu tähän myönteisesti. Kysymys rikosten uhrien asemasta Euroopassa mainittiin ensimmäisen kerran Wienin toimintasuunnitelmassa, ja se sisältyi Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmiin. Lisäksi se oli komission tiedonannon aiheena 14. heinäkuuta 1999. Osa tässä tiedonannossa esitetyistä ehdotuksista uhreja koskevien vaatimusten ja vastuun ottamisen parantamiseksi sisältyivät ehdotukseen puitepäätöksestä, jonka puheenjohtajavaltio Portugali esitti ja joka jätetään teidän harkittavaksenne tänään.
Kiitän esittelijäänne Cerdeira Mortereroa hänen tämän tekstin hyväksi tekemästään työstä. Tekstistä käytiin vaikeita keskusteluja neuvostossa. Kuten huomasitte, ehdotus puitepäätökseksi sisältää kolmenlaisia toimia: ensiksi siinä esitetään vähimmäissääntöjä uhrien oikeuksien osalta; toiseksi siinä esitetään erityisiä sääntöjä, joissa otettaisiin huomioon niiden henkilöiden yksilöllinen asema, jotka joutuvat rikoksen uhriksi muussa jäsenvaltiossa kuin kotimaassaan, ja kolmanneksi siinä kannustetaan valtioita kehittämään toimia uhrien tukemiseksi.
Tiettyihin säännöksiin voi olla erityisen tyytyväinen, esimerkiksi uhrin mahdollisuuteen rikosilmoituksen tekemiseen maassa, jossa hän oleskelee, silloin kun hän ei kykene tekemään sitä valtiossa, jossa rikos tapahtui.
Komissiolla ei ole mitään huomauttamista suurimmasta osasta esittelijän ehdottamista tarkistuksista. Haluaisin kuitenkin kiinnittää huomionne kolmeen kohtaan. Useissa tarkistuksissa viitataan Euroopan unionin virallisiin kieliin ja esitetään uhrille oikeutta kommunikoida yhdellä näistä kielistä. Tämä toimi ei kuitenkaan vaikuta tarkoituksenmukaiselta. On tärkeää, että uhrin on mahdollista saada tietoa kielellä, jota hän ymmärtää. Tietyissä tapauksissa se ei välttämättä ole yksi Euroopan unionin kielistä. Toisissa tapauksissa saattaa olla mahdollista saada tarvittava tieto jollain unionin kielellä, joka ei ole uhrin oma kieli. Sen vuoksi on asiallisempaa olla viittaamatta unionin kieleen ja antaa sen sijaan käytännöllisemmin uhrille oikeus saada tarvittava tieto kielellä, jota hän ymmärtää. Tämä voisi merkitä joissakin tapauksissa sitä, että hänellä olisi tulkki käytettävissään.
Toiseksi tarkistuksessa 49 vaaditaan, että jäsenvaltiot takaavat uhrille oikeuden, että hän voi niin halutessaan jäädä valtioon, jossa oikeudenkäynti tapahtuu, kun tämä on tarpeellista oikeudenkäynnin sujuvan etenemisen kannalta.
Tämä säännös on hyvin mielenkiintoinen. Se vaatii kuitenkin yksityiskohtaisemman tutkimuksen eurooppalaisesta lainsäädännöstä unioniin tulevien kolmansien maiden kansalaisten turvapaikka- ja maahanmuuttoasioiden osalta. Sen vuoksi tämä teksti poistettiin neuvostossa keskusteltavana olleesta versiosta. Komissio harkitsee parhaillaan erityistä tekstiä tästä tärkeästä aiheesta, jotta voidaan paitsi suojella uhreja myös - useissa tapauksissa - helpottaa tutkimuksia.
Kolmanneksi tekstissä kehotetaan jäsenvaltioita luomaan ilmaisnumero ("green number"), joka toimisi 24 tuntia vuorokaudessa kaikilla unionin virallisilla kielillä, jotta uhreille annettaisiin mahdollisuus ottaa yhteyttä uhrien tukipalveluihin. Tämä on todellakin hyvä ajatus, koska se antaisi Euroopan kansalaisen, joka joutuu rikoksen uhriksi matkustaessaan unionin alueella, tuntea konkreettisesti lisäarvon Euroopan tasolla.
Yhtäältä kuitenkin puitepäätös ei ole tähän oikea väline, ja toisaalta sen toteuttamiseen sisältyy näkökohta, joka on melko monimutkainen. Edellytetäänkö siinä, että kaikissa jäsenvaltioissa olisi sama hätänumero palo- ja poliisilaitoksen mallin mukaisesti? Edellytetäänkö siinä, että Euroopan tasoinen keskus olisi käytettävissä 24 tuntia vuorokaudessa tiedottamassa uhrien tukimahdollisuuksista? Edellytetäänkö siinä, että palvelu perustettaisiin jokaiseen jäsenvaltioon?
Komissio haluaa jatkaa tutkimusta sellaisen hankkeen toteutettavuudesta. Komissio työskentelee jo kansallisten uhrien tukipalvelujen verkostoitumisen tukemisessa Euroopan tasolla, jotta varmistettaisiin asianmukainen huolehtiminen uhreista etenkin silloin, kun he eivät oleskele siellä, missä rikos tapahtui.
Ajatusta ilmaisnumerosta tutkitaan tässä yhteydessä. Tässä vaiheessa on ehkä parempi saada aikaan toimiva yhteys uhrien tukipalveluihin kuin panna tekstiin ilmaisnumeron periaate, jolla ei todennäköisesti olisi tulevaisuutta.
Ehdotus puitepäätökseksi, josta päätätte tänään, on ensimmäinen askel uhrien aseman huomioon ottamisessa Euroopan tasolla. Kuten juuri sanoin, voidakseen edetä 14. heinäkuuta 1999 antamansa tiedonannon seurannan puitteissa, komissio jatkaa työtään ja tarttuu konkreettisiin toimiin huolehtiakseen uhreista, erityisesti antamalla tukea rikosten uhreille tarjottavien palvelujen eurooppalaiselle foorumille. Lisäksi komissio esittää ensi vuonna vihreän kirjan uhreille maksettavista korvauksista.
Olen iloinen parlamentin esittämästä suopeasta reaktiosta tähän erittäin tärkeää asiaa käsittelevään tekstiin, jotta vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue, jota me vähitellen rakennamme, voi tarjota maidemme kansalaisille tukea tilanteissa, joista on usein vaikea selviytyä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.30.
(Istunto päättyi klo 20.46.)

