Julkinen talous EMU:ssa 2006 (keskustelu)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana jäsen Laukin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö julkisesta taloudesta EMU:ssa 2006.
Huomautan, että jäsen Schwab toimii esittelijän sijaisena.
Andreas Schwab 
sijaisesittelijä. - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen iloinen siitä, että puhumme EU:n talous- ja rahaliitosta vielä näin myöhäiseen aikaan. Tässä valiokunta-aloitteisessa mietinnössä Euroopan parlamentti tuo ensimmäistä kertaa esiin kantansa kasvu- ja vakaussopimuksen tarkistetusta versiosta, jonka valtioiden ja hallitusten päämiehet hyväksyivät maaliskuussa 2005. Tarkistus koski sekä ennaltaehkäisyyn että oikaisuun liittyviä sopimuksen määräyksiä.
Sopimuksella pyrittiin ja pyritään edelleen välttämään liiallista alijäämää sekä pitämään talousarvio tasapainossa ja julkinen talous terveenä keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. Tämä mietintö on yhteen vuoteen perustuva arvio. Toisin sanoen tarkastelun kohteena oleva viitekausi on hyvin lyhyt - itse asiassa liiankin lyhyt: se kattaa vuoden 2006, jonka aikana talous kehittyi hyvin myönteiseen suuntaan. Tämä suuntaus on vaikuttanut myönteisesti jäsenvaltioiden veropolitiikkaan. On sanomattakin selvää, ettei arvio, joka perustuu ainoastaan tähän lyhyeen ajanjaksoon, voi olla viimeinen sanamme. Tarkistetun sopimuksen todellista kestävyyttä koetellaan tulevina vuosina.
Mietinnössä arvioidaan nykytilannetta. Esittelijä jäsen Lauk, joka ei valitettavasti päässyt tänne tänä iltana, on tarkoituksella jättänyt nimeämättä yksittäisiä jäsenvaltioita ja arvioimatta niiden yksilöllistä toimintaa. Mietinnön tarkoituksena ei ollut antaa arvosanoja, koska esittelijän mielestä tällainen toimintatapa olisi ollut hyödytön. Sen sijaan mietinnössä voidaan hyvin arvioida yleisesti tähänastisia saavutuksia.
Talous- ja raha-asioiden valiokunta on käsitellyt tätä mietintöä perinpohjaisesti, ja keskustelumme ovat olleet erittäin rakentavia ja hedelmällisiä. Haluan kiittää jäsen Laukin puolesta erityisesti sosialistien varjoesittelijää jäsen Rosatia ja liberaalien varjoesittelijää jäsen in' t Veldiä tiiviistä ja rakentavasta yhteistyöstä. Valiokunnan suuri enemmistö hyväksyi mietinnön.
Aion käsitellä vain lyhyesti pääkohtia. Tilastotutkimukset osoittavat, että alijäämän ja kasvuvauhdin hajonta on liian suuri ja että liiallinen alijäämä ja matalat kasvuluvut korreloivat keskenään. Vuoden 2006 luvut osoittavat, että 21 jäsenvaltiossa, joiden alijäämä oli pieni tai joiden talousarvio oli jopa ylijäämäinen, myös kasvu oli nopeaa. Tämä osoittaa oikeaksi sen näkemyksen, että alijäämän pienentäminen piristää taloutta, lisää talouden tuottavuutta ja vähentää näin työttömyyttä.
Tätä taustaa vasten mietinnössä korostettiin kolmea keskeistä asiaa. Ensinnäkin talous- ja raha-asioiden valiokunta painottaa tässä mietinnössä voimakkaasti sitä, että hyvinä aikoina rahaa pitäisi käyttää julkisen talouden rakenteellisen pohjan tervehdyttämiseen. Jäsenvaltioiden on hyödynnettävä noususuhdannetta ja käytettävä erityisesti kasvaneita verotuloja valtion velan lyhentämiseen. Meidän on pidettävä mielessämme, että kasvun kiihtyminen johtaa kysynnän ja työllisyyden kasvuun. Kritiikkinä on todettava, etteivät jäsenvaltiot hyödynnä myönteistä suhdannetta riittävästi talousarvioidensa vahvistamiseen.
Toiseksi kehotamme jäsenvaltioita julistamaan vuoteen 2015 mennessä uuden julkisen velan ottamisen olevan perustuslain vastaista tai laitonta, kuten EU:n joissakin maissa ja joillakin alueilla on jo tehty. Esittelijä on ehdottanut 20 kohtaan tarkistusta, jolla hän on pyrkinyt selventämään tämän kehotuksen tarkoitusta. Siinä todetaan, että tämä velvollisuus sitoisi euroalueen jäsenvaltioita, ei EU:n kaikkia 27:ää jäsenvaltiota. Tämä on loogista, ja pyydänkin teitä esittelijän puolesta hyväksymään tämän tarkistuksen, joka on esitetty Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraattien) ja Euroopan demokraattien ryhmän puolesta.
Kolmanneksi mietinnössä kehotetaan laskemaan jäsenvaltioiden velat ja alijäämä sellaisella tavalla, että luvut ovat vertailukelpoisia. Tämä on tärkeä seikka, koska velan nykymäärän arvioinnissa käytettävä yhteinen perusta on hyvin tärkeä, jos EMU:n lähentymiskehitystä halutaan jatkaa.
Käytän viimeiset kaksikymmentä sekuntia kahden huomion esittämiseen. Yleisesti ottaen tarkistettu kasvu- ja vakaussopimus toimi hyvin vuonna 2006. Se on edelleen sääntöpohjainen kehys. Tarkistamisen jälkeen kaikkia alijäämiä, jotka ylittävät 3 prosenttia maan bruttokansantuotteesta, on pidetty liiallisina. Huolta aiheuttaa kuitenkin se, että kaikki jäsenvaltiot lyhentävät julkista velkaansa hitaasti.
Siispä kasvu- ja vakaussopimus on toiminut lyhyellä aikavälillä. Nähtäväksi jää, toimiiko se pitkällä aikavälillä. Sen kestävyyttä koetellaan kunnolla lähivuosina. Odotamme jäsenvaltioiden tekevän kaikkensa sen eteen, että sopimuksesta tulisi menestys.
Joe Borg
komission jäsen. (EN) Arvoisa puhemies, komissio pitää hyvin myönteisenä jäsen Laukin mietintöä ja kiittää parlamentin talous- ja raha-asioiden valiokuntaa laadukkaasta työstä. Talouskasvu on juuri nyt voimakasta EU:ssa ja euroalueella, ja jäsenvaltioilla on erinomainen tilaisuus parantaa julkisen taloutensa tilaa ja valmistautua tuleviin haasteisiin, kuten väestön ikääntymiseen. Tätä taustaa vastaan jäsen Lauk esittelee mietintönsä varsin sopivaan aikaan.
Komissio on samaa mieltä mietinnössä esitetystä toteamuksesta, jonka mukaan tarkistettu kasvu- ja vakaussopimus on toiminut toistaiseksi niin kuin sen on pitänytkin. Monet jäsenvaltiot ovat tehneet kovasti työtä täyttääkseen sopimuksen mukaiset velvoitteensa. Sopimuksen uudistamisen jälkeen sekä oikaisevia että ennaltaehkäiseviä määräyksiä on sovellettu moitteettomasti uudistuksessa lisättyjen määräysten mukaisesti. Lisäksi on selvää, ettei jäsenvaltioille ole annettu armoa pantaessa uudistettu sopimus täytäntöön.
Viime vuonna sekä euroalueen yleisessä julkisessa velassa että yksittäisten jäsenvaltioiden julkisessa velassa saatiin aikaan huomattava muutos parempaan. Euroalueella muutos oli 0,9 prosenttia nimellisarvona mitattuna, ja näin vaikuttaa myös todennäköiseltä, että se olisi rakenteellisesti korkeampi kuin komission viime syksynä odottamat 0,3 prosenttia.
Talouden yleiset näkymät ovat yhtä rohkaisevat vuoden 2007 osalta. Koska euroalueella vallitsee tällä hetkellä noususuhdanne, vuonna 2007 ja sen jälkeen on toteutettava lisää toimia julkisen talouden vakauttamiseksi. Muutoksia, joilla pyritään kohti keskipitkän aikavälin budjettitavoitteita, pitäisi vauhdittaa, ja suhdannevaikutuksia voimistavaa budjettipolitiikkaa pitäisi välttää.
Euroalueen valtiovarainministerit vahvistivat viime viikolla olevansa sitoutuneita hyödyntämään vallitsevaa talouskasvua ja ennakoitua suurempia verotuloja tehokkaasti terveen finanssipolitiikan toteuttamiseen sekä käyttämään odottamattomia lisätuloja alijäämän pienentämiseen ja velan lyhentämiseen.
Komissio on parlamentin tavoin huolissaan julkisen talouden kestävyydestä pitkällä aikavälillä ja korostaa sen arvioinnin merkitystä. Komissio julkaisi tältä osin lokakuussa 2006 uuden kertomuksen EU:n julkisen talouden kestävyydestä pitkällä aikavälillä. Kertomus perustuu ennusteisiin niistä menoista, joita koko EU:n väestön ikääntyminen aiheuttaa. Siinä vahvistetaan, kuinka tärkeää on tarttua kestävyyttä koskevaan haasteeseen toteuttamalla julkisen talouden vakauttamiseen tähtääviä toimenpiteitä ja rakenneuudistuksia.
Komissio on jatkanut työtään kestävyysnäkökohtien sisällyttämiseksi keskipitkän aikavälin budjettitavoitteisiin: kun julkinen talous on tasapainossa keskipitkällä aikavälillä, on helpompi kohdata kestävyyteen pitkällä aikavälillä kohdistuvat vaikutukset.
Toinen keskeinen muutos on julkisten menojen laadun parantaminen Lissabonin strategian mukaisesti. Asiaa koskevat poliittiset suuntaviivat ovat itse asiassa osa kokonaisvaltaisia suuntaviivoja, jotka Eurooppa-neuvosto hyväksyi tämän vuoden maaliskuussa. Komissio on myös kiitollinen siitä, että mietinnössä pannaan merkille tilastohallinnoinnin parantamiseksi tehty työ. Komissio raportoi hiljattain parlamentille ja neuvostolle jäsenvaltioiden toimittamien tietojen laadusta.
Vaikka kasvu- ja vakaussopimuksen oikaisevat määräykset ovat tuottaneet odotettuja tuloksia, ennaltaehkäisevien määräysten osalta tilanne on monimutkaisempi. Tässä asiassa kansalliset verosäännöt ja -laitokset ovat keskeisessä asemassa. Asiassa edistyttiin viime vuonna, ja komissio pyrkii tällä hetkellä tehostamaan sopimuksen ennaltaehkäiseviä määräyksiä entisestään. Tätä taustaa vasten annan suuresti arvoa sille, että parlamentti kannattaa tätä lähestymistapaa.
José Manuel García-Margallo y Marfil
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (ES) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, jäsen Schwabin esitys jäsen Laukin mietinnöstä oli niin loistava ja tarkka, että jatkan yleisesti ottaen samoilla linjoilla kuin hänkin.
Olen jäsen Schwabin tavoin huolissani julkisen velan kehittymisestä. Talouskasvumme oli viime vuonna paljon edellisiä vuosia nopeampaa, ja olemme lähestyneet kasvupotentiaaliamme, mutta julkisen velan suhteen emme ole saavuttaneet vieläkään niitä tavoitteita, jotka asetimme itse Maastrichtin sopimuksessa.
Kaikkien indikaattorien mukaan talouskasvu on myös ensi vuonna nopeaa, vaikkakin hitaampaa kuin viime vuonna. Tämä tarkoittaa, että julkinen velka aiheuttaa huolta jatkossakin.
Olen jälleen kerran samaa mieltä esittelijän ja komission jäsenen kanssa siitä, että tämä huolenaihe on erityisen keskeinen väestön kehitystä koskevien ennusteiden vuoksi. Väestön ikääntyminen saattaa olla yksi tämän vuosisadan suurimmista haasteista.
Odotettu elinikä nousee nousemistaan, ja lapsia syntyy edelleen hyvin vähän. Tämä tarkoittaa, että työikäinen väestö pienenee jatkuvasti ja että ennemmin tai myöhemmin työmarkkinat supistuvat, minkä seurauksena edunsaajien määrä järjestelmässämme kasvaa voimakkaasti, kun taas sosiaaliturvamaksuja maksaa entistä pienempi määrä ihmisiä.
Minä ja jäsen Schwab olemme molemmat kristillisdemokraatteja ja katsomme, ettei sosiaaliturvajärjestelmän elinkelpoisuutta voida kyseenalaistaa. Meidän on luotava perusta sen vahvistamiselle, jotta voimme täyttää sosiaaliset velvoitteemme.
Jäsen Laukin mietintö sisältää muutamia suosituksia, joita haluan korostaa ja joihin lisään muutaman oman suositukseni.
Olen samaa mieltä siitä, että meidän on laadittava talousarvioille vertailukelpoinen perusta, jotta vertailuista voidaan tehdä yhtenäisiä. Toivon kuitenkin, että lainaamme yksityisen sektorin kirjanpitomenetelmää, eräänlaista talousarvion ennakointimenetelmää, jotta voimme ottaa huomioon tiedossamme olevat velvoitteet.
Mielestäni on ilmeistä, että meidän on hyödynnettävä hyviä aikoja lyhentääksemme julkista velkaa enemmän. Emme kuitenkaan tee näin - ainakaan riittävästi.
Kolmanneksi katson, että meidän on arvioitava uudelleen koko julkisten menojen ja tulojen järjestelmäämme, jotta voimme lisätä taloutemme tuottavuutta ja saada näin käyttöömme lisää resursseja voidaksemme kattaa muun muassa sosiaalihuollon menotarpeet. Katson, että meidän on lakattava pitämästä eläkeikää pakkona ja ajateltava sitä sen sijaan oikeutena ja että - koska aiheenamme on julkinen talous - meidän on muutettava julkisen talouden suuntaa tavalla, joka rohkaisee ihmisiä jatkamaan työssäkäyntiä kauemmin.
Lisäksi katson, että meidän pitäisi harkita sitä, että korvaisimme sosiaaliturvamaksut, jotka ovat sosiaaliturvajärjestelmiemme keskeinen ydin ja käytännössä niiden ainut ydin, verojärjestelmällä, erityisesti arvonlisäverolla, jota presidenttiehdokas Sarkozy on nimittänyt Ranskassa käydyissä keskusteluissa hienosti "sosiaaliseksi arvonlisäveroksi".
Kiitän vielä kerran esittelijää, joka ei ole täällä läsnä tänään, häntä edustanutta jäsentä ja komission jäsentä siitä, että valtaosa kannanotoistamme on otettu käsiteltäväksi.
Dariusz Rosati
PSE-ryhmän puolesta. - (PL) Arvoisa puhemies, terve julkinen talous on kestävän talouskehityksen tukipilari. On ilo havaita, että Euroopan unionissa on tapahtunut viime vuosina huomattavaa kehitystä asian suhteen. Talouden hyvä nykytila tarjoaa kuitenkin tilaisuuden lyhentää lainaa ja pienentää alijäämää entistäkin enemmän. Siksi Euroopan parlamentti kehottaa tänä vuonna jäsen Laukin mietinnössä jäsenvaltioita hyödyntämään myönteistä markkinatilannetta ja näin ollen muuttamaan julkista talouttaan tarpeen mukaan ja nopeuttamaan rakenteellisia uudistuksia, kuten työmarkkinoiden ja palvelusektorin uudistuksia, sekä vähentämään yrityksiin kohdistuvaa byrokratiaa.
Kiitän jäsen Laukia erinomaisesta mietinnöstä ja yhteistyöstä. Haluan kiinnittää huomionne neljään seikkaan.
Ensinnäkin tämän vuoden mietinnön 26 kohdassa Euroopan komissiota rohkaistaan tarkastelemaan etuja, joita syntyy, jos perustetaan riippumattomia kansallisia laitoksia, jotka vastaavat alijäämän vuosittaisten tasojen määrittelemisestä yhdenmukaisesti tasapainoisia talousarvioita koskevan keskipitkän aikavälin tavoitteen kanssa. Pyydän komission jäsenen Borgin välityksellä komission jäsentä Alumniaa selvittämään, olisivatko poliittisesta painostuksesta riippumattomat finanssipoliittiset neuvostot tehokas tapa pienentää alijäämää ja erityisesti hyödyntää paremmin talouden kukoistuskausia julkisen talouden tilan kohentamiseksi. Olen tästä asiasta uskoakseni samaa mieltä kuin juuri puheenvuoron käyttäneet kollegani. Kuten monet tutkimukset ovat osoittaneet, hallituksilla on taipumusta kasvattaa alijäämää liiaksi ja toteuttaa uudistuksia vain ollessaan kriisissä.
Toiseksi haluan huomauttaa, etten hyväksy 20 kohtaa, jossa kehotetaan julistamaan uusi julkinen velka perustuslain vastaiseksi. Jokaisella hallituksella on oikeus toimia Maastrichtin sopimuksen asettamissa puitteissa, ja tässä sopimuksessa määrätään, että julkisen velan määrä saa yltää 60 prosenttiin. Tämän rajan ylittävää velkaa voidaan tietenkin pitää perustuslain vastaisena, ja sen vuoksi kannatan Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän esittämää tarkistusta, jossa raja määritellään tällä tavoin.
Kolmanneksi mietinnössä korostetaan, että tarkistettu kasvu- ja vakaussopimus on keskeinen väline budjettikurin säilyttämiseksi jäsenvaltioissa. Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että sopimuksen uudistaminen lisäsi sen joustavuutta ja tehokkuutta. Tästä syystä pyydämme komissiota valvomaan tiiviisti tapaa, jolla jäsenvaltiot noudattavat sopimusta.
Neljänneksi ja viimeiseksi Euroopan parlamentti suosittelee tekemään toteutettavuustutkimuksen yhtenäisen budjettimenettelyn ottamisesta käyttöön kaikissa jäsenvaltioissa. Tällainen menettely käsittäisi sekä budjettimenettelyn yhteisen aikataulun että yhtenäiset olettamukset makrotalouden perusmuuttujista, joita arvioitaisiin samalla tavalla kaikkialla Euroopan unionissa. Katson, että näiden muutosten myötä olisi mahdollista lisätä jäsenvaltioiden budjettikuria ja parantaa finanssipolitiikan yhteensovittamista Euroopan unionissa.
Wojciech Roszkowski
UEN-ryhmän puolesta. - (PL) Arvoisa puhemies, jäsen Laukin mietinnössä kuvaillaan nykytilanne tarkkaan, ja maat, jotka eivät ole vielä liittyneet talous- ja rahaliittoon, voivat varmasti ottaa siitä opikseen. Jäsen Lauk korosti aivan oikein Euroopan unionin suurimpia uhkia, joita ovat jatkuvasti suuret alijäämät sekä EU:n väestön ikääntymisestä johtuva budjettimenojen hallitsematon kasvu. Mietinnössä todetaan myös, että katastrofi on vältettävissä kiihtyvän kasvun ansiosta. Mietinnössä ei kuitenkaan vastata siihen perustavanlaatuiseen kysymykseen, kuinka tätä kasvua saadaan aikaan, kun jäsenvaltioiden talouksien kilpailukyky on maailman johtavien talouksien kilpailukykyä heikompi, eikä missään EU:n jäsenvaltiossa sovelleta aktiivista perhepolitiikkaa. Jäsen Laukin mietinnössä osoitetaan selvästi, että EMU:lla, joka on itse asiassa EU:n jäsenvaltioiden suljettu kerho, ei ole valmista reseptiä tämän lähestyvän uhan välttämiseksi. Olen antanut kaksi esimerkkiä siitä, kuinka EU:n jäsenvaltioihin kohdistuvat suurimmat haasteet voidaan välttää. Esimerkiksi EU:n keskusteluissa tuotannonsiirtoja ei ole nähty tilaisuutena, vaan seikkana, joka uhkaa työpaikkoja niissä maissa, joissa tuotantokustannukset ovat muita maita korkeammat. Näissä keskusteluissa mainitaan hyvin usein "väestön rakenteeseen liittyvät haasteet", ikään kuin kukaan ei ymmärtäisi, että ne johtuvat syntyvyyden tuntuvasta laskusta. Raskauden ehkäisystä ja aborttioikeudesta on puhuttu paljon ja myös homofobiasta on käyty lukuisia keskusteluja - olemme käyneet tästä aiheesta tänään kolmannen keskustelun kahden vuoden sisällä. Haluaisin kuitenkin tietää, missä viipyy keskustelu politiikasta, jolla EU:n kansalaisia kannustetaan aktiivisesti hankkimaan lisää lapsia? Voimme välttää mystisen "väestön rakenteeseen liittyvän haasteen" vain lisäämällä syntyvyyttä. Jäsenvaltioiden edustajat voivat keskustella muiden maiden kypsyydestä tai muista näkökohdista, mutta euron käyttöön ottaneille jäsenvaltioille tämä on epäilemättä tärkeä opetus.
Sahra Wagenknecht
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, tämä mietintö vie meidät täysin väärään suuntaan. Siinä hukataan tilaisuus tukea kiireesti kaivattavaa suunnanmuutosta. Siinä ei arvostella sanallakaan Euroopan keskuspankin politiikkaa, joka keskittyy yksinomaan hintavakauteen ja hillitsee ja tukahduttaa näin EU:n kasvupotentiaalia. Mietinnössä kehotetaan ainoastaan jäsenvaltioiden budjettipolitiikan laatijoita leikkaamaan kulutusta alijäämien pienentämiseksi. Siinä ei viitata sanallakaan Euroopan unionin tuhoisaan verokilpailuun, jota elinkeinoveron leikkaukset ovat entisestään kiihdyttäneet. Saksassa on parhaillaan käynnissä tällaisten veronpolkemistoimien toinen kierros.
On päivänselvää, että jäsenvaltioiden julkinen talous olisi paljon terveemmissä kantimissa, jos rikkaiden kansalaisten ja ennen kaikkea huikeita voittoja kahmivien monikansallisten yhtiöiden pitäisi maksaa tasapuolisesti oma osuutensa, sen sijaan, että niille myönnetään yhä enemmän ja enemmän verohelpotuksia.
Toisaalta mietintö sisältää runsaasti ehdotuksia, joilla pyritään soveltamaan sääntelypolitiikkaan uusliberalistisesta lähestymistapaa. Mietinnössä esimerkiksi kehotetaan uudistamaan julkisten menojen rakennetta julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksien avulla - jopa opetusalalla. Jälleen yksi keskeinen yleishyödyllisten palvelujen ala uhrataan voitoille, tuli mitä tuli.
Mietinnössä kehotetaan jäsenvaltioita julistamaan uusi julkinen velka perustuslain vastaiseksi tai laittomaksi vuoteen 2015 mennessä. Myös tämä on suorastaan tyhmänrohkeaa. Mikäli tällainen kielto tulisi voimaan, se estäisi meitä toteuttamasta budjettipolitiikkaa.
Tässä mietinnössä hukataan tilaisuus tukea sosiaaliseen oikeudenmukaisuuteen ja yhteisvastuullisuuteen perustuvaa EU:n kehityspolitiikkaa. Tästä syystä ryhmäni äänestää sitä vastaan.
John Whittaker
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, esittelijä hyväksyy sen, ettei monen euroalueeseen kuuluvien maiden julkinen talous ole vielä hyvässä kunnossa. Italia ja Kreikka eivät ole lyhentäneet merkittävästi suuria velkojaan, ja alijäämien pienentyminenkin johtuu talouskasvun kiihtymisestä, johon maailmantalouden elpyminen on myötävaikuttanut. Ei siis ole kiistatonta, että vakaussopimus toimii.
Espanjasta tällä viikolla saadut uutiset ovat kuitenkin osoittaneet, ettei julkisen talouden heikko tila ei ole ainut euroon kohdistuva uhka. Espanjalla on hirvittävä kauppavaje - 9,5 prosenttia sen bruttokansantuotteesta - ja kotimaisesta kysynnästä johtunut kiinteistöjen hintojen räjähdysmäinen nousu on nyt lopullisesti ohi. Tähän hinnannousuun vaikuttivat euromääräiset korot, jotka olivat olleet kauan liian matalat mutta jotka ovat nyt liian korkeat. Espanjalla on nyt odotettavissaan vakavia talousvaikeuksia, kun työttömyys kasvaa ja julkisen talouden tilanne heikkenee. Tavanomainen ratkaisu tähän ongelmaan olisi se, että Espanja laskisi korkotasoaan ja devalvoisi, mutta kumpikaan näistä vaihtoehdoista ei ole käytettävissä, koska käytössä on yhteinen valuutta.
Tämä voi johtaa kolmeen eri lopputulokseen. Ensimmäinen niistä on se, että estääkseen kriisin Euroopan keskuspankki laskee euromääräistä ohjauskorkoa. Se ei olisi Saksan mieleen, koska se nostaisi inflaatiota. Se tarkoittaisi myös, että EKP menettäisi suurella vaivalla saavuttamansa maineen keskuspankkina, joka pitää inflaatio-odotukset pieninä.
Toinen mahdollinen lopputulos on se, että Espanja jättää euroalueen ja ottaa oman valuuttansa uudelleen käyttöön, jolloin se voisi devalvoida ja laskea korkotason sopivan matalaksi. Olemme kuitenkin siinä pisteessä, ettei tämä tule enää kyseeseen. Se aiheuttaisi yksityisen ja julkisen sektorin velan laiminlyöntiin liittyviä suuria ongelmia, joiden vaikutukset heijastuisivat koko euroalueeseen.
Sitä muut maat eivät haluaisi, joten kolmas vaihtoehto on kenties todennäköisin. Kolmas vaihtoehto on se, että muut maat auttavat voimakkaasti Espanjaa selviytymään tilanteesta, vaikka Maastrichtin sopimuksen säännöt kieltävätkin sen, ja tämä johtaisi Espanjan julkisen talouden valvonnan keskittämiseen.
En tiedä, mikä näistä kolmesta lopputuloksesta toteutuu, mutta meidän on aika kohdata tosiasiat: Espanja on suuri maa, eikä Euroopan unionin ole helppoa pysyä toimettomana laskusuhdanteen koetellessa sitä.
Zsolt László Becsey
(HU) Haluan kiittää henkilökohtaisesti jäsen Laukia erinomaisesta mietinnöstä, jossa otetaan selvästi kantaa euroalueen julkisen talouden kestämättömyyteen. Mielestäni olisi tärkeää laatia vastaavanlaisia analyyseja julkistalouden alijäämän lisäksi myös esimerkiksi siitä, kuinka jäsenvaltiot ovat noudattaneet inflaatiokriteerejä. Aihetta olisi toteuttaa myös liiallisia alijäämiä koskeva menettely.
Haluan korostaa viittä seikkaa. Niistä ensimmäinen on se, että vuotuista ja kumulatiivista alijäämää on mahdotonta analysoida staattisesti talouskasvusta irrallaan, koska euroalueeseen pyrkivien uusien jäsenvaltioiden tärkeimpänä tehtävänä on ottaa muut maat kiinni. Rakenne- ja koheesiorahastot pyrkivät auttamaan niitä, ja sen seurauksena nopeaan kasvuun voi liittyä väliaikaisesti myös yli 3 prosentin vuotuinen alijäämä. Esimerkkeinä tästä voidaan mainita Tšekin luvut vuodelta 2005 sekä Slovakian luvut vuodelta 2006. Jos kumulatiivista velkaa voidaan pienentää, tätä voidaan pitää merkkinä terveellisestä suuntauksesta.
Toiseksi meidän on oltava erityisen varovaisia sen suhteen, etteivät yksittäiset jäsenmaat yritä peitellä kerralla yksityistettyjä tai julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuteen perustuvia rakenteita ja laskea niitä mukaan pienentääkseen alijäämäänsä. Esittelijä on tuonut selvästi esiin tämän käytännön ja siihen liittyvät vaarat. Nimittäin ne jäsenvaltiot, jotka tekevät näin, suosivat yrityksiä, joiden taloudelliset tulokset ovat kyseenalaisia, ja vähentävät avoimuutta. Tältä osin on vahvistettava Euroopan komission käytettävissä olevia välineitä, joiden avulla se voi havaita tällaiset temput. Katsotaan, mikä kunkin jäsenvaltion todellinen tilanne on. Arviointia pitäisi pitää vaihtoehtona vain liiallisia alijäämiä koskevien menettelyjen yhteydessä. Tämä on tärkeää paitsi euroalueen vakaudelle myös siksi, että alijäämä, joka havaitaan vasta jälkeenpäin tai jota on peitelty, heikentävät EU:n toimielinten uskottavuutta kyseisessä jäsenvaltiossa. Näin tapahtui hiljattain Unkarissa: komission seuratessa sivusta hyvin suoriutunut jäsenvaltio ajautui kansallisen vararikon partaalle. Tästä kysymyksestä eli komission poliittisesta roolista pitäisi käydä aivan erillinen keskustelu.
Kolmanneksi katson, että se, että euroalueeseen liittymiselle asetetut kriteerit ovat tiukemmat kuin ne, joita sovelletaan euroalueen nykyisten jäsenten toimintaan, on poliittista kaksinaismoralismia ja että kriteerejä on siksi muutettava. Tätä käytäntöä ei ole koskaan tuomittu, mutta euroalueeseen pääsyn epääminen joltakin maalta on selkeästi sille määrätty tuomio. Esimerkkinä voidaan mainita Ranskan, Saksan tai Italian toiminta, sillä kenenkään päästä ei taitettu hiustakaan eikä niiden tarvinnut maksaa yhden ainutta euroa takuuna.
Neljänneksi kannatan euroalueen vakauden näkökulmasta sitä, että kansalliseen lainsäädäntöön sisällytetään velan kasvattamista koskeva kielto. Vaikka jokaisen jäsenvaltion on ratkaistava omat ongelmansa itse ja jokainen tilanne on yksilöllinen, euroalueen maiden vähimmäisvaatimukseksi voitaisiin asettaa ylijäämäinen talousarvio.
Viidenneksi totean, että tärkeimpänä tavoitteena on noudattaa Lissabonin strategiaa ja parantaa finanssipolitiikkaa esimerkiksi vastaamalla asianmukaisesti väestömme ikääntymisen mukanaan tuomiin haasteisiin. Tässä yhteydessä merkittävin indikaattori on työllisyysaste, joka paljastaa tilanteen parhaiten ja mittaa julkisen talouden kestävyyttä paremmin kuin työttömyysaste. Siksi meidän pitäisi pyytää useammin vaaravyöhykkeellä olevia jäsenvaltioita ilmoittamaan tämä luku. Lisäksi verotaakan keventäminen on tärkeä tavoite, koska monet jäsenvaltiot ilmoittavat ylpeinä yli 50 prosentin uudelleenjakoluvuista, vaikka niiden perinteet eivät olekaan pohjoismaisen mallin mukaiset.
Pervenche Berès
(FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan vain sanoa edelliselle puhujalle, ettei tämä mietintö selvästikään koske euroalueen laajentumista vaan EU:n jäsenvaltioiden julkisen talouden tilaa.
Haluankin varoittaa Euroopan parlamenttia antamasta periksi kiusaukselle, jonka esittelijämme on tuonut esiin ja valiokuntamme valitettavasti vahvistanut. Tämä kiusaus koskee kasvu- ja vakaussopimuksen tasapainon horjuttamista siinä muodossa, jossa se on toteutettu, koska mietinnössä meitä kehotetaan julistamaan alijäämä perustuslain vastaiseksi. Toivon, että Euroopan parlamentti on kyllin viisas torjuakseen tai oikaistakseen tämän arvion, sillä katson, ettei se vastaa lainkaan julkisten varojen optimaalista käyttöä, jolla on tietenkin pyrittävä talouden vakauteen ja siihen, ettei tulevien sukupolvien tarvitse maksaa meidän velkaamme. Katson kuitenkin myös, että jos haluamme toteuttaa strategiaamme johdonmukaisesti - mikä edellyttää pitkän aikavälin investointeja - julkisen velan lukeminen perustuslain vastaiseksi olisi hyvin kapeakatseinen ajattelutapa.
Haluan myös korostaa, että tapa, jolla tällä mietinnöllä tehostetaan talouspolitiikan koordinointia ja edistetään ministeri Junckerin tai komission jäsenen Almunian dynaamista visiota, auttaa meitä etenemään hitaasti - liiankin hitaasti, mutta toivoakseni varmasti - tiellä kohti budjettimenettelyjen aikataulujen yhteensovittamista ja johdonmukaisten makrotaloudellisten tietojen käytön lisäämistä koko euroalueella. Euroryhmässä on juuri käyty dynaamista keskustelua, ennen kuin kukin jäsenvaltio alkaa laatia omia budjettistrategioitaan, ja toivon todella, että tästä tulee käytäntö ainakin euroalueella.
Haluan todeta talous- ja raha-asioiden valiokunnan puolesta, että jos tästä tulisi käytäntö, näiden kansallisten budjettistrategioiden ennakoinnin parlamentaarista ulottuvuutta olisi selvästikin tärkeää vahvistaa, ja se puolestaan edellyttäisi rakentavan yhteistyön aloittamista tai tehostamista Euroopan parlamentin ja jäsenvaltioiden parlamenttien välillä.
Dariusz Maciej Grabowski
(PL) Arvoisa puhemies, esittelijä ansaitsee kiitokset siitä, että hän on ottanut esille näin tärkeän aiheen esiin ja kiinnittänyt huomiomme siihen haasteeseen, jonka jäsenvaltiot kohtaavat väestönsä ikääntyessä. Osoitan nämä kiitoksen sanat esittelijälle siksi, että hän on diagnosoinut taudin ja antanut sitä koskevan ennusteen.
Todellista vastustusta aiheuttaa kuitenkin ehdotettu hoito eli se, että jäsenvaltioiden alijäämää rajoitettaisiin ja niiden rahapolitiikkaa yhtenäistettäisiin. On ristiriitaista, että tällaista hoitoa ehdottaa Saksaa edustava parlamentin jäsen, sillä Saksa ei ole noudattanut alijäämälle asetettuja rajoja ja on kiristämässä verotusta, esimerkiksi arvonlisäveroa.
Esittelijän ehdottama hoito aiheuttaa kiistaa monin osin. Koska käytössäni oleva puheaika on rajallinen, mainitsen näistä vain kaksi, joita pidän tärkeimpinä. Ensinnäkin eläkkeiden rahoittamista koskeva ongelma voidaan ratkaista vain aktiivisella strategialla, jolla tuetaan yrityksiä, vähennetään byrokratiaa ja lisätään tuntuvasti infrastruktuuri-investointeja, luovutaan kalliista maataloustukipolitiikasta ja suunnataan enemmän rahaa tutkimus- ja kehitystoimintaan sekä alueiden kehittämiseen.
Toiseksi yhtenäisellä budjetti- ja veropolitiikalla yritetään pukea jäsenvaltioiden talous pakkopaitaan, sivuuttaa maiden erityiset kehitystarpeet ja estää niitä näin poistamasta suuria kehityseroja.
Olemme näin ollen eri mieltä esittelijän päätelmistä. Euroopan unionin jäsenvaltiot tarvitsevat vapaampaa budjetti- ja veropolitiikkaa, sillä tämä on ainut tapa ratkaista köyhää yhteiskuntaa koskeva pulmatilanne.
Othmar Karas
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, mietintö ja keskustelu osoittavat selvästi, että kasvu- ja vakaussopimus on ollut menestys. Se on menestys, koska julkisesta taloudesta ei olisi koskaan käyty tällaista julkista keskustelua sen paremmin jäsenvaltioissa kuin EU:ssakaan, ellei meillä olisi kasvu- ja vakaussopimusta. Se on menestys, koska se tuo selvyyttä ja varmuutta ja siinä määritellään kaikille yhteiset tavoitteet. Se on menestys, koska siinä määritetään kansallista budjettipolitiikkaa säätelevä rakenne. Kasvu- ja vakaussopimus on EU:n tapa täydentää poliittisesti yhteistä valuuttaa, ja yhteinen valuutta on puolestaan tärkein ja paras tapamme vastata globalisaatioon.
Kasvu- ja vakaussopimuksen menestys näkyy myös kokonaisvelan ja uuden velan vuotuisen määrän prosentuaalisena vähentymisenä. Olemme vielä kaukana tavoitteesta, ja meillä on nyt tilaisuus nopeuttaa prosessia. Taloudessa puhaltaa myötätuuli, joka voi auttaa meitä poistamaan rakenteellisia puutteita, kiihdyttämään vapauttamista ja kohtaamaan rohkeasti väestörakenteen muuttumiseen liittyvien suuntausten mukanaan tuomat haasteet. Kun otamme velkaa hoitaaksemme velkojamme emmekä sijoita tulevaisuuteen, sälytämme kansakuntiemme nuorille raskaan taakan. Ottamalla velkaa hoitaaksemme velkojamme jätämme tulevat sukupolvet oman onnensa nojaan. Vuotuisten talousarvioiden on oltava ylijäämäisiä, jotta jokainen jäsenvaltio saa lyhennettyä julkista velkaansa ja lisätä tulevaa toimintavapauttaan. Antakoon tämä mietintö meille uutta voimaa näiden päämäärien tavoitteluun.
Donata Gottardi
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, on äärimmäisen tärkeää, että EU:n jäsenvaltioiden julkinen talous on kestävissä kantimissa Se ei ole itsessään mikään päämäärä vaan keino toteuttaa EU:n sosiaalista mallia, jossa tutkimus, investoinnit, innovointi ja kilpailukyky, sosiaalinen koheesio sekä kestävyys ympäristön ja energiankäytön näkökulmasta ovat keskeisessä asemassa.
Uutta tarkistettua kasvu- ja vakaussopimusta ei pidä nähdä EU:n talouspolitiikan koordinoinnin ainoana välineenä, vaan sitä on käytettävä yhdessä kasvun ja työllisyyden kokonaisvaltaisten suuntaviivojen kanssa sekä niin, että tavoitteeksi otetaan euroalueen politiikan ja talouden yhteensovittaminen.
Mitä enemmän hyväksymämme teksti synnyttää yhtenäisiä menettelyjä, yhteisiä muuttujia ja yhteistä keskustelua budjettiennusteista, sitä merkittävämpi siitä tulee. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että haluaisimme käyttää lähestymistapaa, joka perustuu puhtaasti kirjanpitoon. Meidän on toteutettava tiukkoja toimenpiteitä varmistaaksemme, että alijäämää pienennetään ja julkista velkaa lyhennetään, mutta tarvitsemme myös ennakoivia toimenpiteitä, joilla pyrimme kestävään taloudelliseen ja sosiaaliseen kehitykseen.
Myös minä haluan korostaa, että jäsenvaltioille suunnattu kehotus julistaa liiallinen alijäämä perustuslain vastaiseksi on hyvin kiistanalainen - erityisesti EU:n ja jäsenvaltioiden toissijaisuussuhteiden oikeudellisesta näkökulmasta.
Totean lopuksi katsovani, että meidän on tärkeää painottaa, missä tehtävässä haluamme toimia - eli että haluamme luoda perustan EU:n kestävälle julkisen talouden järjestelmälle, jonka tavoitteena on kasvu.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Arvoisa puhemies, haluan osallistua EMU:n julkista taloutta vuonna 2006 koskevasta mietinnöstä käytävään keskusteluun esittämällä muutaman huomion.
Vaikka ensinnäkin on totta, että useimpien jäsenvaltioiden julkisen talouden tila kohentui huomattavasti vuonna 2006, epäilen suuresti, johtuiko tämä kasvu- ja vakaussopimuksen uudistamisesta, kuten komissio esittää. Katson itse sen johtuneen todennäköisemmin suotuisista suhdanteista.
Toiseksi en pidä yksittäisten jäsenvaltioiden julkisen talouden tilaa tyydyttävänä tästä edistyksestä huolimatta. Myönteisistä suhdanteista huolimatta vain kolmen euroalueeseen kuuluvan maan budjetti oli ylijäämäinen. Yli puolessa tämän alueen maista alijäämä ylittää 60 prosenttia niiden bruttokansantuotteesta.
Kolmanneksi haluan korostaa, että uusissa jäsenvaltioissa julkisen talouden tila on parempi kuin vanhoissa jäsenvaltioissa. Esimerkiksi 15 vanhasta jäsenvaltiosta euroalueeseen kuuluvissa maissa julkinen velka oli keskimäärin yli 63 prosenttia, kun taas 12 uudessa jäsenvaltiossa se jäi alle 60 prosentin.
Neljänneksi haluan todeta, että vaikka sopimusta on tarkistettu, komissio suosii edelleen suurimpia jäsenvaltioita. Näiden maiden kohdalla se katsoo edelleen suuria alijäämiä ja jopa julkista velkaa läpi sormien, kun taas pienempiin ja erityisesti uusimpiin jäsenvaltioihin se suhtautuu tiukasti.
Joe Borg
komission jäsen. (EN) Arvoisa puhemies, haluan komission jäsenen Almunian puolesta kiittää teitä tästä hyvin rakentavasta keskustelusta. Komission jäsen Almunia pahoittelee, ettei hän päässyt tänne tänään muiden välttämättömien työtehtäviensä vuoksi.
Kuten jäsenet ovat maininneet, talouskasvu on juuri nyt voimakasta EU:ssa ja euroalueella, ja jäsenvaltioilla on tilaisuus parantaa julkisen taloutensa tilaa ja valmistautua tuleviin haasteisiin, kuten väestön ikääntymiseen. Tästä syystä komissio julkaisi lokakuussa 2006 kertomuksensa julkisen talouden kestävyydestä pitkällä aikavälillä ja korostaa, kuinka tärkeää on puuttua kestävyyttä koskevaan haasteeseen väestön ikääntymiseen liittyvien menojen osalta.
Komission mielestä ajatus siitä, että koko EU:ssa asetettaisiin budjettimenettelyille yhteiset aikataulut, on mielenkiintoinen. Asiaan on kuitenkin suhtauduttava varovasti, sillä se edellyttää jäsenvaltioiden kannatusta. Lisäksi sen käytännön toteutukseen liittyisi ongelmia. Tämän todettuani haluan kertoa, että Ecofinin epävirallisessa tapaamisessa käsiteltiin viime perjantaina keskipitkän aikavälin vakaustavoitteiden tarkistamista, ennen kuin jäsenvaltiot alkavat laatia kansallisia talousarvioitaan. Tämä on tärkeä askel kohti johdonmukaisempaa ja paremmin koordinoitua tapaa laatia kansalliset talousarviot.
Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys tästä kohdasta toimitetaan huomenna klo 12.00.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 142 artikla)
Gábor Harangozó 
kirjallinen. - (EN) Joidenkin uusien jäsenvaltioiden paheneva alijäämä edellyttää määrätietoisia ja jatkuvia toimia, joilla toteutetaan kestävä, julkisen talouden vakauttamiseen tähtäävä strategia mukautettujen lähentymisohjelmien muodossa. Kasvu- ja vakaussopimuksen mielivaltainen täytäntöönpano kuitenkin todennäköisesti heikentää kannusteita toteuttaa näissä jäsenvaltioissa julkisen talouden korjaustoimia. Siksi tämä mietintö julkisesta taloudesta EMU:ssa vuonna 2006 merkitsee tilaisuutta ottaa käsiteltäväksi huolenaiheita, jotka koskevat liiallisten alijäämien hoitamiseen sovellettavaa liian jäykkää lähestymistapaa. Jotta voidaan välttää se, että jäsenvaltiot, joiden on vaikeaa saada talouttaan tasapainoon, rikkovat säännöllisesti kasvu- ja vakaussopimusta, sopimuksen pitäisi kannustaa jatkossakin jäsenvaltioita julkisen talouden korjaustoimiin ja tarkistetun sopimuksen täytäntöönpanossa pitäisi välttää liiallista mielivaltaisuutta.
Budjettikuri on tietenkin keskeinen osa kehitystä, jossa uusien jäsenvaltioiden tulotasoa nostetaan kohti EU:n 15 vanhan jäsenvaltion tulotasoa. Täytäntöönpanon avoimuutta on kuitenkin lisättävä välttämällä jäykkiä ja mielivaltaisia menettelyjä, ja tietojen vertailtavuutta ja luotettavuutta on lisättävä. Näin ensinnäkin helpotetaan yhteisen valuutan käyttöönottoa uusissa jäsenvaltioissa ja toiseksi parannetaan kasvun ja kilpailukyvyn aitoon lisäämiseen liittyviä näkymiä näissä maissa.
