Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Lucas
Arvoisa puhemies, viittaan parlamentissa maanantai-iltapäivänä tehtyihin huomautuksiin, jotka koskivat Skotlannissa Faslanen ydinsukellusvenetukikohdassa pidettyä ydinaseiden vastaista mielenosoitusta.
Kuten tiedätte, olin mukana tuossa mielenosoituksessa, ja haluaisin kiittää kaikkia niitä jäseniä, jotka osoittivat minulle tukea osallistuessani tukikohdan tähän asti laajimpaan saartoon ja kun minut pidätettiin, ironista kyllä, yleisen järjestyksen rikkomisen takia.
Haluan vain sanoa muutaman sanan niille jäsenille, jotka antoivat ymmärtää, että toimintani oli jotenkin vastuutonta tai sopimatonta. Ensinnäkin ydinaseet ovat paitsi moraalittomia ja epäinhimillisiä myös laittomia. Haagin kansainvälisen tuomioistuimen antaman päätöksen mukaan ydinaseiden hallussapito on kansainvälisen oikeuden vastaista, ja skotlantilainen tuomioistuin vahvisti tämän uudelleen vuonna 1999. Maanantainen toimintani oli siksi oikeuden puolustamista eikä sen rikkomista.
Toiseksi ydinaseet ovat mielestäni meille kaikille sellainen uhka, että on perusteltua ja todellakin välttämätöntä käyttää kaikkia meille tarjolla olevia rauhanomaisia keinoja, joilla voimme yrittää saada ydinaseet pois maistamme. Tietenkin tämän saavuttamiseksi on käytettävä parlamentaarisia kanavia, ja minä käytän niitä, mutta olen myös sitä mieltä, että on perusteltua ja välttämätöntä käyttää myös parlamentin ulkopuolisia kanavia. Velvollisuutenamme on käyttää niitä. Demokraattinen valtio ei ole pelkkä lahja ja oikeus, vaan se merkitsee myös vastuuta. Jos kansalaiset eivät osoita vastuullisesti mieltään hallitustensa epäinhimillisiä toimia vastaan, hallitukset reagoivat asioihin yhä haluttomammin ja niistä tulee yhä korruptoituneempia.
Sanon lopuksi, että jokaisella kansalaisella, olipa hänellä vaaleihin perustuva virka tai ei, on oikeus ja velvollisuus käyttää kaikkia rauhanomaisia keinoja, joilla voidaan yrittää puolustaa kansainvälistä oikeutta. Maanantainen toimintani oli yksi pieni lisäaskel tämän tavoitteen saavuttamiseksi.

MacCormick
Arvoisa puhemies, samalla kun toivotan rohkean ja urhean kollegani, tohtori Lucasin, tervetulleeksi takaisin parlamenttiin, haluaisin kiinnittää kollegoideni huomion siihen, että luonamme vierailee tänään myös Skotlannin kirkon yleiskokouksen esimies, jonka puhemies ottaa tänä iltana vastaan.
Tuon johdosta haluaisin toistaa jäsen Lucasin esittämän näkökannan, jonka mukaan tässä parlamentissa annettiin maanantaina ymmärtää, että ainoastaan vastuuttomat kuumakallet osallistuivat Faslanessa esitettyyn protestiin. Pyydän jäseniä panemaan merkille, että Skotlannin kansallisen kirkon johtaja, jonka otamme tänä iltana täällä vastaan, oli myös johtavassa osassa tuossa protestissa. Hän kiinnitti ekumeenista jumalanpalvelusta pitäessään huomiota siihen, että kirkko torjuu periaatteessa valtioiden turvautumisen joukkotuhoaseisiin. Vastuulliset, sekä uskonnolliset että maalliset, mielipidejohtajat kaikkialla Skotlannissa ja tässä suurenmoisessa unionissa vastustavat yhdessä ydinaseita täysin sekä oikeudellisista että moraalisista syistä.

Miller
Arvoisa puhemies, palaan jäsen Lucasin esittämiin näkökohtiin, ja sanon, että tuen hänen hahmottelemiaan näkemyksiä. Kysyisin kuitenkin, voisiko hän suostutella kollegoitaan olemaan vetoamatta jonkinlaiseen parlamentaariseen koskemattomuuteen aina, kun hän joutuu Faslanessa pidätetyksi. Minä olin toiminut Faslanessa jo kauan ja monta vuotta ennen jäsen Lucasin mukaantuloa, ja olen joutunut siellä pidätetyksi. En ole vaatinut kertaakaan parlamentaarista koskemattomuutta. Olen ollut oikeudessa ja syytteessä. En aio vaatia parlamentaarista koskemattomuutta, koska haluan oikeudenkäyntini, ja haluan esittää näkökantani, enkä halua piiloutua jonkin savuverhon taakse.

Howitt
Arvoisa puhemies, haluaisin vain korjata eiliseen pöytäkirjaan, että tarkoituksenani oli äänestää Rübigin mietinnön puolesta.

Watson
Arvoisa puhemies, minunkin puheenvuoroni koskee pöytäkirjaa. Olisikohan pöytäkirjan englanninkielisen version sivulla 11 olevaan äänestysaikaa koskevaan kohtaan 8 mahdollista kirjata, että äänestykset alkoivat klo 12.12? Televisioruuduissa oli ilmoitettu, että ne alkaisivat klo 12.15, ja siksi jotkut meistä myöhästyivät muutamasta ensimmäisestä äänestyksestä.

Carnero González
Arvoisa puhemies, olemme saaneet tietää raskain mielin, että tasan kuukausi sen jälkeen, kun maanjäristys raivosi El Salvadorissa, samanlainen järistys koetteli taas eilen tätä Keski-Amerikan maata. Olen varma, että suhteista Väli-Amerikan maihin ja Meksikoon vastaava valtuuskuntamme panee käyntiin kaikki mekanismit vedotakseen yhteisön viranomaisiin, komissiosta alkaen, jotta ne aloittavat uudelleen solidaarisuusponnistelut tämän maan hyväksi.

Puhemies
Asia tarkistetaan. Jos olette oikeassa, pöytäkirjaan tehdään tietenkin ehdottamanne korjaukset.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)   

González Álvarez
Arvoisa puhemies, haluaisin hyvin lyhyesti suhteista Väli-Amerikan maihin ja Meksikoon vastaavan valtuuskunnan jäsenenä kertoa huolestumisemme siitä, että El Salvadoria on jälleen koetellut luonnononnettomuus, ja vaatia, että avustukset saataisiin mahdollisimman nopeasti perille, jottei kävisi samoin kuin pyörremyrsky Mitchin aikoihin, sillä juuri kansa joutuu kärsimään, jos avustukset viivästyvät.

Puhemies
Kiitos, hyvä kollega, uskon, että parlamentti yhtyy toiveeseenne.

Turkin liittyminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Swobodan laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0024/2001) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Turkille osana liittymistä valmistelevaa strategiaa annettavasta avusta ja erityisesti liittymistä valmistelevan kumppanuuden luomisesta (KOM(2000)0502 - C5-0468/2000 - 2000/0205(CNS)).

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, Euroopan unioni, tarkemmin sanottuna Helsingin Eurooppa-neuvosto, hyväksyi Turkin virallisesti Euroopan unionin jäsenehdokkaaksi pitkällisten ilmoitusten ja lupausten jälkeen. Tämänpäiväisessä keskustelussa ja myös äänestyksessä on nyt kysymys Turkin lähentämisestä tähän jäsenyyteen tai tarkemmin sanottuna mahdollisuuteen aloittaa neuvottelut.
Jos me tänään täällä hyväksymme mietintöni - kuten toivon - ja neuvostokin päätyy senmukaiseen ratkaisuun, pallo on sitten yksinomaan Turkin kenttäpuoliskolla. Turkin on nyt toimittava aktiivisesti. Reagoimisen aika - mitä Turkki tekee usein - on silloin ohi, sillä sitten Turkin on otettava olennaiset askeleet. On näet oltava selvää, rakkaat kollegat - myös turkkilaiset kollegat, jotka ehkä tänään seuraavat tätä keskustelua -, että ennen neuvottelujen aloittamista on täytettävä Kööpenhaminan poliittiset arviointiperusteet. Emme ole neuvotelleet yhdenkään ehdokkaan kanssa, ennen kuin poliittiset arviointiperusteet on täytetty.
Tässä mielessä asetamme Turkille samat ehdot, jotka olemme asettaneet muille ehdokkaille. Turkkia ei syrjitä eikä sitä liioin suosita. Se on minun mietintöni tarkoitus, ja se on myös niiden kappaleiden tarkoitus - joita nyt ilmeisesti kuitenkin epäillään -, jotka tähtäävät Turkin samanarvoisuuteen muiden ehdokkaiden kanssa. Ei nimittäin ole paljonkaan mieltä puhua Turkin tasa-arvoisesta kohtelusta ja vaatia samoja velvoitteita, jos ei anneta myös samoja oikeuksia. Varmasti arviointiperusteiden täyttäminen on Turkissa ja Turkille hyvin vaikea vaihe.
Turkissa on ainakin kolme pääasiallista virtausta: ne, jotka kannattavat Eurooppaa, koska kannattavat myös demokratiaa, avoimuutta ja ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen oikeuksien kunnioittamista; ne, jotka kyllä kannattavat Eurooppaa mutta epäilevät suuresti eurooppalaisten arvojen ja perusoikeuksien omaksumista, ja ne, jotka vastustavat periaatteessa Eurooppaa varsinkin siksi, että he suhtautuvat epäilevästi niiden perusarvojen ja oikeuksien omaksumiseen, joita me arvostamme tällä mantereella.
On kuitenkin Turkin asia tehdä sisäpoliittiset päätökset. Meidän parlamentissa pitäisi mielestäni joka tapauksessa antaa selvä merkki siitä, että tuetaan niitä Turkin voimia, jotka haluavat suunnata Eurooppaan ja kohti täyttä demokratiaa. Se on myös minun mietintöni tarkoitus.
Me siis toivomme, että Turkissa tapahtuu paljon edistystä lähivuosina. On sellaisia illuusioita, että voitaisiin aloittaa neuvottelut kahden tai kolmen vuoden kuluttua. En haluaisi lannistaa tai pettää kenenkään odotuksia, mutta kyllä siihen menee erinäisiä vuosia. Yhden asian on minun nähdäkseni oltava kuitenkin aivan selvä: jos tietyn määräajan - oman näkemykseni mukaan noin viiden vuoden - kuluessa ei voida todella aloittaa neuvotteluja, koska poliittinen arviointiperuste ei täyty, Euroopan unionin ja Turkin on harkittava toisenlaista kumppanuuden muotoa. Sillä Turkin kumppaneita me olemme joka tapauksessa, ja meidän on oltava hyviä kumppaneita.
Ensinnäkin - en halua ollenkaan kiistää sitä - Turkki on tärkeä taloudellinen tekijä. Sitä ei ollenkaan pidäkään kiistää.
Toiseksi Euroopan on oltava erittäin kiinnostunut siitä, että tällä kriisien ravistelemalla alueella on suuri, vakaa maa.
Kolmanneksi ei ole etujemme mukaista jättää Turkki islamistisen fundamentalismin käsiin, sillä me vastustamme periaatteessa kaikkia uskonnollisia ja muita fundamentalismeja.
Neljänneksi on ratkaistava alueellisia ongelmia: Kreikan-suhteiden parantaminen ja varsinkin Kyproksen kysymys. Tähän kysymykseen haluaisin palata vielä kerran: Turkin täytyy tietää, että vaadimme jokaiselta ehdokasvaltiolta ehdotonta valmiutta hyvään naapuruuteen. Turkin kanssa käytävien neuvottelujen valmisteluun kuuluu, että se järjestää suhteensa Kreikkaan hyvässä yhteisymmärryksessä ja että se edistää omasta puolestaan olennaisesti Kyproksen kysymyksen ratkaisemista. Se on vaikea kysymys. Kaikkien osapuolten ja asianosaisten olisi tehtävä osansa Kyproksen kysymyksen ratkaisemiseksi, tietenkin myös Turkin kansan edustajien ja erityisesti itse Turkin.
Lopuksi haluan esittää vielä kaksi lyhyttä huomautusta. Ensinnäkin kurdikysymyksestä: on itsestään selvää, että myös Turkin kurdiväestöön liittyvien ongelmien ratkaiseminen on asialistalla. Olemme sanoneet aivan selvästi, että kurdin kielen käyttäminen - myös tiedotusvälineissä - sekä kurdien identiteetistä huolehtiminen ja mahdollisuus sen ilmaisemiseen ovat olennainen tekijä myös Turkin poliittisten olojen muuttamisessa.
Armenian kysymyksessä minä itse vastustan sitä, että parlamentit ratkaisevat ulkomailta käsin vuosisatoja sitten tapahtuneiden asioiden historian. Mutta yhtä lailla vastustan sitä, että Turkissa siitä tehdään kansallismielistä pääomaa. Rauhallinen ja ennen kaikkea aktiivinen rooli Armenian kysymyksessä olisi edullinen. Jos Turkki ryhtyisi toimiin kutsuakseen historioitsijoita omasta maasta, Armeniasta ja ulkopuolisista maista selvittämään tätä kysymystä, sekin olisi askel kohti kysymyksen järkevää käsittelyä.
Rakkaat kollegat, tässä mielessä pyydän teitä hyväksymään ehdotukseni antaaksemme Turkille mahdollisuuden todistaa, että se haluaa kulkea tien Eurooppaan.

Kuckelkorn
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, budjettivaliokunnan lausunnon valmistelijana Swobodan mietinnöstä, joka koskee Turkin liittymistä valmistelevan kumppanuuden luomista, kannatan täysin käsiteltävänä olevaa asiakirjaa. Ulkoasiavaliokunta on ottanut budjettivaliokunnan tarkistukset oleellisilta osin huomioon.
Seuraavat kohdat olivat budjettivaliokunnalle tärkeitä: ensinnäkin oli ensi näkemältä budjettitekninen mutta todellisuudessa poliittinen kohta. Budjettivaliokunta vaati, että yhteisön myöntämää tukea osana liittymistä valmistelevaa strategiaa ei rahoiteta enää rahoitusnäkymien otsakkeesta 4 - ulkoiset toimet - vaan että Turkin asema ehdokasvaltiona tunnustetaan siten, että varat myönnetään otsakkeesta 7, "liittymistä edeltävä tuki".
Toisella tarkistuksella budjettivaliokunta selvensi, että yhteisön myöntämän vuotuisen tuen suuruuden määrittää budjettivallan käyttäjä, siis neuvosto ja parlamentti. Kaksi muuta tarkistusta liittyivät parlamentin ottamiseen mukaan Turkin kanssa tehtävään yhteistyöhön, ensinnäkin päätettäessä liittymistä valmistelevan kumppanuuden periaatteista, painotuksista, tavoitteista ja ehdoista, toiseksi päätettäessä sopivista toimenpiteistä siinä tapauksessa, että Turkki ei noudata omia velvoitteitaan.
Koska ulkoasioiden valiokunta käsitteli kaikkia budjettivaliokunnan esille ottamia kohtia, olemme siis tyytyväisiä talousarvioasioihin. Ulkoasioiden valiokuntahan meni rahoitusasioissa vielä pitemmälle esimerkiksi tarkistuksellaan, jolla pyritään ottamaan Turkki muiden rahoitusvälineiden piiriin.
Vielä yksi huomautus lopuksi: meidän kaikkien on tulevina vuosina vaadittava painokkaasti, että Turkille, joka nyt on ehdokasvaltio - mutta tämä koskee myös muita - annetaan käyttöön oikeasti uutta rahaa eikä ainoastaan yhdistetä nykyisiä ohjelmia, sillä ilman uutta rahaa ehdokasvaltiot eivät voi täyttää meidän niille esittämiä vaatimuksia.

Oostlander
Arvoisa puhemies, ensiksi haluan sanoa, että annan paljon arvoa Swobodan mietinnölle. Swoboda käsittelee oikein hyvin erityisesti monia teknisiä kohtia mutta myös muita Turkkiin liittyviä kohtia.
Me kaikki tiedämme, että Turkin ja muiden ehdokasvaltioiden välillä on tehty ero. Turkki ei voi vielä neuvotella unioniin liittymisestä, koska se ei vielä täytä Kööpenhaminassa vahvistettuja poliittisia arviointiperusteita, kun taas muut ehdokasvaltiot käyvät parhaillaan liittymisneuvotteluja. Tämä ero on tehty asiallisin ja poliittisin perustein. Sen on määrä näkyä myös siinä, miten rahoitamme toisaalta Turkkia ja toisaalta muita ehdokasvaltioita.
Haluaisinkin sanoa, että mietinnön myönteinen asenne Turkkia kohtaan miellyttää ryhmäämme yleensä varsin paljon, mutta tietyssä kohdassa siinä mennään mielestämme hiukan liian pitkälle. Haluaisin myös kuulla komission arvion erityisesti kyseisestä kohdasta eli tarkistuksesta 1. Siinä sanotaan, että Turkki olisi otettava kaikkien ehdokasvaltioiden tasa-arvoisen kohtelun varmistamiseksi mukaan Ispa- ja Sapard-rahoitusvälineisiin. Mielestäni sellainen ei ole todellista tasa-arvoista kohtelua.
Sanoimme silloin monessa kohdassa, kun tiettyjen maiden politiikka ei miellyttänyt meitä ja siinä oli puutteita, että otamme sen huomioon ja teemme sen perusteella eron maiden välillä. Maan koko oli täysin samantekevää, jos meillä on huomautettavaa sen politiikasta. Keskustelin tästä juuri eilen laajasti Turkin erinomaisen suurlähettilään kanssa. Keskeinen kysymys on, mitä muutoksia maassa on toteutettava ja milloin siitä voi tulla todellinen ehdokasvaltio, joka myös neuvottelee liittymisestä.
Kun nyt puhutaan jo Ispa- ja Sapard-rahoitusvälineistä, joita ei tähän mennessä oltu tarkoitettu Turkille, niin tarkistus 1 merkitsisi sitä, että rahaa otettaisiin liittymisneuvotteluja käyvien ehdokasvaltioiden budjetista. Eli siis niiltä ehdokasvaltioilta, jotka esimerkiksi täyttävät Kööpenhaminassa vahvistetut poliittiset arviointiperusteet. Minun käsittääkseni se vaikuttaisi demoralisoivasti. Haluaisin komission kertovan erityisesti, millaisia taloudellisia seurauksia siitä todella olisi. Mitä tarkistus 1 todella merkitsee muille ehdokasvaltioille? Supistetaanko muiden, jäsenyydestä jo neuvottelevien ehdokasvaltioiden budjettia Turkin hyväksi? Miten asia oikein on? Se olisi minusta kyllä kummallista. Vai voidaanko rahoitusnäkymiä mahdollisesti väljentää, niin että tarkistus 1 voidaan toteuttaa aiheuttamatta vahinkoa muille ehdokasvaltioille? Luulen, että sellainen olisi budjettiteknisesti todella vaikeaa. Joten tässä yhdessä kohdassa haluaisin komission kertovan selkeästi, millaisia vaikutuksia tarkistuksesta 1 olisi. Ryhmämme suhtautuu kyllä hyvin varauksellisesti sellaisiin kielteisiin seurauksiin erityisesti muille ehdokasvaltioille, joiden kanssa käymme parhaillaan onnistuneita neuvotteluja. Se ei ole meistä oikein. Meidän pitää keksiä sen tilalle jotain muuta. Jos haluamme tehdä jotain Turkin hyväksi, niin meillä on käytettävissä myös tulliliitto. Hoidimme sen aikoinaan huonosti. Ymmärrän mainiosti siitä aiheutuneen ärtymyksen, myös rahoituksen osalta. Olen täysin samaa mieltä siitä, että meidän pitää saattaa sellaiset asiat kunnialla päätökseen. Jos tulliliittoa voidaan parantaa teknisesti esimerkiksi välineitä yhdistämällä, niin siten on tehtävä. Mutta mielestäni on hyvin ongelmallista supistaa jäsenyydestä jo neuvottelevien ehdokasvaltioiden budjettia sellaisen ehdokasvaltion hyväksi, jonka kanssa ei vielä neuvotella. Pyydän ryhmäni nimissä komission jäseniä kertomaan, mistä tässä on oikein kysymys.

Katiforis
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Turkille on tarjottu kumppanuussuhdetta, ja oikea menettelytapa on antaa nyt myös oikeusperusta tälle kumppanuussuhteelle, vaikka Turkki ei ole vielä antanut omaa kansallista ohjelmaansa, että voisimme arvioida, missä määrin Turkki on valmis omaksumaan kumppanuussuhteeseen liittyvät suositukset.
Kollega Swobodan mietintö ei ole kuitenkaan normaalimenettelyyn kuuluva mietintö, koska valtio, jota tässä mietinnössä tarkastellaan, ei ole normaali ehdokasvaltio. Kyseessä on suuri maa, joka poikkeaa hyvin paljon muista ehdokasvaltioista. Turkin erilaisuus on lähtökohta joillekin yleisemmille huomioille. Turkin ehdokkuus on koetinkivi paitsi Turkille itselleen, myös Euroopan unionille. Hyvät kollegat, kokeessa ei ole vain jäseneksi haluava Turkki, vaan tässä tapauksessa myös Euroopan unioni joutuu kokeeseen monissa asioissa. Aivan ensimmäinen asia on uskonnonvapaus. Uskoakseni kuitenkin useimpien Euroopan kansalaisten kanta on, että eri uskonto ei voi olla esteenä uuden jäsenen liittymiselle. Demokraattisessa Euroopassa me ylpeilemme uskonnollisella suvaitsevaisuudellamme, mutta koskaan tätä ennen meitä ei ole pyydetty osoittamaan sitä käytännössä niin juhlallisella tavalla kuin nyt. Tässä koetellaan ratkaisevalla tavalla meidän julistustemme rehellisyyttä, eikä epäonnistuminen ole sallittua.
Toinen asia, jossa joudumme kokeeseen, on kykymme saada Turkki vakuuttumaan demokraattisten instituutioidemme todellisen hyväksynnän arvokkuudesta. Toistan sanat todellinen hyväksyntä, koska Turkki hyväksyy demokratian muodollisesti, samoin kuin melkein kaikki maailman maat. Monet kuitenkin uskovat, että demokraattinen yhteiskunta alkaa ja loppuu monipuoluejärjestelmästä ja vaaleista säännöllisin väliajoin. Tämä ei tietenkään riitä. Juuri tässä asiassa, demokratian todellisessa hyväksymisessä, Turkin toiminta Helsingin huippukokouksen jälkeen herättää vakavia kysymyksiä. Turkki antaa vaikutelman, että sen jälkeen, kun Eurooppa-neuvosto oli joulukuussa 1999 tehnyt päätöksen, jonka Turkin kansa otti vastaan iloiten, se ei lähesty demokratian todellista soveltamista vaan etääntyy siitä. Turkissa hyväksytyllä armahduslailla vapautettiin monia rikoksista tuomittuja, mutta ei henkilöitä, jotka on tuomittu sen takia, että he ovat rohjenneet lausua mielipiteensä tai puhua äidinkieltään. Leyla Zana on edelleen vankilassa, huolimatta siitä, että parlamenttimme on myöntänyt hänelle Saharov-palkinnon. Kaakkois-Turkissa on edelleen voimassa hätätila, ja siellä katoaa jäljettömiin laillisen kurdipuolueen HADEPin virkailijoita. Murhenäytelmä, jonka sai aikaan turvallisuusjoukkojen aseellinen toiminta vankiloissa, on järkyttänyt kansalaisia. Odotamme askeleita eteenpäin, mutta näemme vain askeleita taaksepäin.
Kokeeseen joutuu myös kykymme saada Turkki vakuuttumaan rauhanomaisten suhteiden tärkeydestä muutoin toisiinsa vihamielisesti suhtautuvien maiden kesken. Tässä asia Turkki näyttää kulkevan taaksepäin. Odotamme kuulevamme Kyproksella sovittelevia äänenpainoja, kuulemme aseitten kalinaa.
Hyvät kollegat, keskiajalla Turkin sotajoukot kolkuttelivat Euroopan portteja Wienissä. Nyt Turkki kolkuttelee jälleen porttejamme. Se tekee tämän rauhanomaisesti, koska kuluneiden vuosisatojen aikana todellinen voima ei ole siirtynyt sotilaallisen pakottamisen kannattajille, vaan vapauden, demokratian, rationalismin ja tieteen voimille. Tämä on Euroopan suuruuden voima, ja sen, joka haluaa siihen osallistua, on jaettava aidosti myös eurooppalaiset periaatteet, koska muutoin Euroopan portit eivät aukea.

Duff
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijä Swobodaa hänen puheestaan ja myös hänen mietinnöstään. Ryhmäni tukee asetusta paitsi sen vuoksi, että se on Turkille teknisesti ja taloudellisesti arvokas, myös sen välittämän poliittisen viestin vuoksi. Asetuksella rakennetaan luottamusta. Siinä osoitetaan, että kohtelemme Turkin jäsenyysehdokkuutta Euroopan unioniin sillä kunnioituksella, jonka se varmasti ansaitsee. Siinä mukautetaan Turkin ehdokkuus muiden valtioiden ehdokkuuteen viestittämällä siitä, että käyttäydymme Turkkia kohtaan oikeudenmukaisesti ja avoimesti, ja näyttämällä esimerkkiä siitä poliittisesta johdonmukaisuudesta, jota odotamme ja vaadimme turkkilaisilta.
Asetuksella saadaan aikaan roppakaupalla uudistuksia. On varmaa, että Turkin kehittyvä suhde Euroopan unioniin parantaa maassa tehtävien uudistusten laatua ja vauhdittaa niitä. Seuraavana toimena on oltava nopeasti julkistettava kansallinen suunnitelma, jossa vastataan täysimääräisesti liittymistä valmistelevaan kumppanuusohjelmaan. Tarvitsemme tällaisen kansallisen suunnitelman sen varmistamiseksi, ettei Euroopan yhdentymistä tukeva voima Turkissa heikkene. Liberaaliryhmä arvioi tätä kansallista uudistusohjelmaa kriittisesti mutta oikeudenmukaisesti.

Lagendijk
Arvoisa puhemies, ehdotus neuvoston asetukseksi on johdonmukaista seurausta Helsingin päätöksestä. Jos jokin maa on ehdokasvaltio, niin sille on luotava selvä strategia ja rahoitus aivan kuten muillekin ehdokasvaltioille. Ehdotus on hyvä, ja Swobodan tarkistukset tekevät siitä vielä paremman. Mielestäni tällä hetkellä on kuitenkin kaikkein tärkeintä, onko Turkin ja Euroopan unionin välinen kuilu kaventunut Helsingin päätöksen jälkeen. Tämä poliittinen kysymys on minun ryhmälleni edelleen hyvin vaikea. Kuten tunnettua, me kritisoimme Turkin hallitusta ankarasti ihmisoikeuksien, kurdien aseman ja armeijan johtavan aseman takia, ja kritisoimme edelleen. Keskeinen kysymys oli silloin ja on edelleen, mitä EU voi ja mitä sen pitää tehdä tilanteen parantamiseksi. Vastaus oli silloin ja on edelleen, että tilannetta voidaan parantaa vain käymällä vuoropuhelua laajentumisen ja jäsenyyden pohjalta. Se on tärkeää myös siksi, että ne edistykselliset ryhmät, joihin olemme yhteydessä, kokevat sen rohkaisuksi niiden pyrkiessä toteuttamaan muutoksia. Toimiiko tämä strategia? Pelkään pahoin, että sitä on vielä liian aikaista arvioida, koska tilanne on sangen ristiriitainen. Mainitsen siitä esimerkkinä vankilamellakat. Ehdotus siitä, että suuret, 30 vangin sellit lakkautetaan ja niiden tilalle perustetaan yhden tai muutaman vangin sellejä, merkitsi tietysti edistystä, jollaista olemme aina vaatineet. Tilannetta synkentää kuitenkin suuresti se tosiasia, että vankilajärjestelmää ei muuteta vielä lainkaan. Ja tähän järjestelmään sisältyy myös kidutus, jota taas on helpompi harjoittaa yhden vangin sellissä. Ryhmäni kanta tähän on, että meidän pitää jatkaa tätä strategiaa, mutta sen onnistumisesta ei ole mitään takeita, kuten herra Swobodakin muistuttaa. Turkin armeijan ja monoliittisen yhtenäisvaltion kannattajien on maksettava liittymisestä korkea hinta. Voidaanko ne pakottaa tai ehkä houkutella maksamaan tämä hinta? Tämän kysymyksen esittäminen ja siihen mahdollisesti sisältyviin toimiin ryhtyminen on Euroopan unionin tehtävä. Sanon vielä kerran, että siinä mielessä asetus on hyvä ja tarkistukset tekevät siitä vielä paremman. On kuitenkin Turkin asia katsoa, onko sen lähentyminen Euroopan unioniin vilpitöntä, kuten tästä keskustelustakin käy selvästi ilmi. Sillä ryhmäni motto on edelleen: tuntuvia uudistuksia ei toteuteta ilman mahdollisuutta liittyä unioniin, eikä mahdollisuutta liittyä unioniin ole ilman tuntuvia uudistuksia.

Brie
Arvoisa puhemies, kollega Swobodan ehdotukset neuvoston asetukseksi ovat mielestäni asianmukaisia. Uskon, että ne olisivat asetukselle eduksi. Kiitän häntä myös erityisesti perustelusta, jonka hän esitti, enkä halua toistaa niitä kriittisiäkin huomautuksia, joita kollega Swoboda, kollega Lagendijk tai kollega Oostlander esittivät Turkin tilanteesta. Viime viikkoina ja kuukausina tilanne on kaikkea muuta kuin parantunut. Meidän ryhmämme valtuuskunta oli hiljattain Turkissa, ja se palasi mukanaan uhrien järkyttäviä kertomuksia. Annamme ne mielellämme myös komission, neuvoston puheenjohtajavaltion tai kollegojen käyttöön. En kuitenkaan halua käsitellä sitä tässä laajemmin.
Kollega Swoboda, te sanoitte, että pallo on nyt yksinomaan Turkin kenttäpuoliskolla. Minä ihmettelen, mitä tästä itävaltalaisesta jalkapallokielestä seuraisi - missä se maali nyt on tarkoitus tehdä? Oma maali, onko maalin tarkoitus syntyä Euroopan unionin lukuun? Varmaankin se olisi välttämätöntä, ja luultavasti tarkoitatte, että tästä prosessista olisi tuloksena demokratia, ihmisoikeuksien kehittyminen, Kööpenhaminan poliittisten arviointiperusteiden täyttyminen. Uskon kuitenkin, että pallo, joka todella on Turkilla, ymmärretään siellä aivan toisin. Pidän sitä, mitä siellä on viime aikoina tapahtunut, pikemminkin provokaationa, pikemminkin yrityksenä, joka tähtää siihen, ettei Euroopan unionin jäsenyyshakemusta viedä tavoitteeseensa vaan se ymmärretään itsetarkoituksena, jotta päästään käsiksi rahoitusvälineisiin, tulliliiton etuihin tai myös siihen etuun, että Turkin tilanteen arvostelu vaimenee.
Tästä päädyn sitten siihen ongelmaan, jonka halusin oikeastaan ottaa esille. Eikö meidän pidä miettiä hyvin kriittisesti myös omaa politiikkaamme Turkin tilannetta koskevan välttämättömän ja hyvin päättäväisen kritiikin lisäksi? Helsingin jälkeen, ja jo siellä, minusta on näyttänyt, että neuvosto ja komissio ovat oman propagandansa vankeja ja niiden on nyt yhä enemmän puolusteltava itseään vakuuttelemalla, että edistystä tapahtuu. Kollega Verheugen, te selititte meille täällä 14. marraskuuta, lainaan sananmukaisesti, "joten me voimme perustellusti toivoa saavuttavamme juuri sen, minkä halusimmekin saavuttaa, nimittäin auttaa politiikallamme uudistusvoimia Turkissa, antaa uudistusprosessille uutta vauhtia."
Väitän, että todellisuus on ristiriidassa tämän kanssa. Ymmärrän hyvin, että diplomatiassa on usein toimittava varovasti, mutta meidän ei pitäisi antaa oman propagandamme ja Turkin propagandan pettää itseämme, vaan meidän pitäisi konfliktitilanteessa vahvistaa rehellisesti uudistukseen pyrkiviä voimia ja avata siten Turkin tie Euroopan unioniin.

Queiró
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, meidän kantamme Turkin hyväksymisestä Euroopan unioniin tunnetaan kyllä. Ilmaisimme sen selvästi parlamentin viime marraskuun täysistunnossa, kun keskustelimme Turkin liittymisen valmisteluvaiheessa tapahtunutta edistystä koskevasta mietinnöstä. Meillä ei ole mitään Turkin suurta kansaa vastaan emmekä vastusta sen läheisiä suhteita Euroopan unioniin, pikemminkin päinvastoin. Toteamme yksinkertaisesti vain, että se perinteinen varauksellisuus, jolla Turkin ehdokkuutta tarkasteltiin, muuttui, vaikka ei käyty mitään johdonmukaista poliittista keskustelua, joka olisi antanut tälle oikeutuksen. Olisikohan niin, että tämän varauksellisen kannan perusteluina olleet syyt katosivat tai liukenivat pois? Ja onhan meillä tämä maantieteellinen ongelma: eikö nyt enää katsotakaan, että vain pieni osa Turkin aluetta kuuluu Euroopan mantereeseen? Mikä toisenlainen Euroopan aluetta koskeva opinkappale tekee mahdolliseksi muotoilla tämän uuden käsityksen ulkorajasta, joka syntyy Turkin liittyessä unioniin? Täytyykö Euroopan saada nyt uusi raja, joka ei ole vain Euroopan ulkopuolinen raja, vaan myös sotien ja selkkausten raja? Hyvät kollegat, ajatelkaapa vain mahdollisuutta saada rajanaapureiksemme sellaisia maita kuin Iran, Irak tai Syyria.
Mitä sitten on sanottava kaikille eurooppalaisille yhteisestä demokraattisesta mallista rinnastettuna niihin perusoikeuksien lukemattomiin rajoituksiin, joita ikävä kyllä yhä on havaittavissa Turkissa? Ja kuinka sovitamme tämän maan liittymisen yhteen sen sotaisan kiistan kanssa, joka Turkilla yhä on Kreikan kanssa Kyproksen kysymyksen vuoksi? Entä kurdikysymys, joka on yhä vain ennallaan? Tai sotilaiden holhoama hallinto, joka vain jatkuu? Ja lopuksi: eikö kukaan kysy, mitä vaikutuksia Turkin väkiluvun suuruudella on laajentuneen Euroopan unionin taloudelliseen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuteen? Ovatko kaikki nämä kysymykset kukaties muuttuneet vai onko niiden voima merkittävästi heikentynyt? Ei meidän mielestämme. Emmekä edes usko olevamme yksin tätä mieltä.
Sanonevatko suurimmat optimistit, että juuri me emme vain erota tällä välin havaittua myönteistä edistystä. Olisiko näin? Katsotaanpa, mitä meille sanotaan komission tuoreimmassa kertomuksessa Turkin tilanteesta. On totta, että siinä annetaan tunnustusta melkoisesta makrotalouden vakauttamisessa ja maan talouden räikeimpien epätasapainotekijöiden lieventämisessä saavutetusta edistyksestä. Ehkäpä juuri se on tärkeää, emmehän me ole hyväuskoisia. Turkin taloudellinen merkitys Euroopan unionille on tänä päivänä melkoinen. Esimerkiksi vuonna 2000 Turkin osuus Euroopan unionin viennistä oli 52,9 prosenttia ja 53,1 prosenttia sen tuonnista. Miten voisimme syrjäyttää tämän tosiseikan? Mutta se ei estä meitä suosittelemasta lujasti, että tästä samasta kertomuksesta luettaisiin myös mielipide- ja yhdistymisvapaudesta, jota komissio vakuuttaa yhä rajoitettavan, tai taloudellisista, yhteiskunnallisista ja kulttuurillisista vapauksista, joiden asiakirjassa sanotaan pysyneen muuttumattomina vuoden 1999 tilanteeseen verrattuna, oikeusjärjestelmästä, jonka toimintaa ei vieläkään ole uudistettu, lahjonnasta, jota pidetään yhä huolestuttavassa määrin yllä, sotilaiden valvomasta hallinnosta, kidutuksesta ja pahoinpitelyistä, joita ei ole lähimainkaan saatu kitketyksi kaikissa muodoissaan ja jotka saavat komission päättelemään, että - lainaan sanatarkasti - "aikaisempaan (eli vuoteen 1999) verrattuna tilanne Turkissa ei ole tällä alueella kuitenkaan parantunut eikä Turkki täytä sääntöjen edellyttämällä tavalla Kööpenhaminassa vahvistettuja poliittisia arviointiperusteita."
Arvoisa puhemies, huomenna äänestykseen tuleva neuvoston asetusehdotus muodostaa oikeuskehyksen, jonka kautta Turkki saa mahdollisuuden nauttia liittymistä valmistelevan strategian eduista, kuten muutkin ehdokasvaltiot. Siihen on ennakoivassa mielessä otettu lykkäysehto, joka tulee voimaan silloin, kun erityisesti todetaan, että Kööpenhaminassa vahvistettujen arviointiperusteiden täyttäminen on riittämätöntä. Parlamenttikin haluaa olla mukana tässä valvontatyössä. Se on oikein hyvä. On silti syytä kysyä, itse komission luonnosteleman todenmukaisen kuvan nähtyämme, eikö tämä lykkäyksen mahdollistava sopimusehto ole pelkkää poliittisen hurskastelun osoitusta. Vai onko meidän sitten pääteltävä, että komissio esittää Turkille yhden käden ojentamista liittymiskumppanuuden nimissä ja toisella kädellä se lykkää sen epämääräiseen tulevaisuuteen...

Belder
Arvoisa puhemies, Helsingin Eurooppa-neuvosto myönsi joulukuussa 1999 Turkille Euroopan unionin ehdokasvaltion aseman. Se oli merkittävä päätös, kun otetaan huomioon, että unionin ja Turkin suhteet eivät ole olleet aivan kitkattomat viime vuosikymmeninä.
Meidän mielestämme siinä mentiin joka tapauksessa aivan liian pitkälle. Turkki ja Euroopan unioni ovat poliittisesti ja kulttuurisesti aivan liian kaukana toisistaan, mistä ovat todisteena jatkuvat jännitykset Turkin ja jäsenvaltioiden välisissä suhteissa. Ajatellaanpa vain Pariisin ja Ankaran tämänhetkistä diplomaattista kiistaa siitä, miten armenialaisen vähemmistön surullinen kohtalo ottomaanien valtakunnassa vuonna 1915 oikein pitäisi tulkita.
Ehdokasvaltion aseman myöntäminen Turkille merkitsee kuitenkin Euroopan unionille velvoitteita. Komissio ja varsinkin esittelijä ottavat ne kohtuullisella tavalla huomioon rahoituksessa. Sen takia tuemme Swobodan mietintöä.
Kaksi ehdotetun liittymiskumppanuuden elementtiä vahvistavat kantaamme. Ensinnäkin tulliliiton vahvistaminen Euroopan yhteisön ja Turkin välillä. Se on meidän mielestämme parempi vaihtoehto kuin ne vääjäämättömät molemminpuoliset vaikeudet, joita seuraisi Turkin liittymisestä Euroopan unioniin!
Toiseksi komission ehdotuksen 4 artikla. Jos Turkki ei todellakaan edisty merkittävästi Kööpenhaminassa vahvistettujen arviointiperusteiden täyttämisessä eli jos se ei toteuta toimivaa, demokraattista kansalaisvaltiota, jossa suojellaan myös vähemmistöjä, niin odotamme neuvoston ja komission toteuttavan 4 artiklan mukaisesti "soveltuvia toimenpiteitä". Esittelijä Swoboda toivoo aivan oikeutetusti, että neuvosto tässä erityistapauksessa kuulee asian osalta toimivaltaista Euroopan parlamenttia.
Arvoisa puhemies, Ankara ei ole vielä ottanut kurssia kohti Eurooppaa alkamalla toteuttaa selkeää uudistuspolitiikkaa. Siitä huolimatta Turkille annetaan mahdollisuus liittyä unioniin. Nyt meidän pitää sitten vain odotella Turkilta selvempää reaktiota, ja se tulee vaatimaan Euroopan unionilta vielä paljon kärsivällisyyttä. Emme kuitenkaan saa ryhtyä väljentämään huolellisesti laadittuja arviointiperusteitamme tämän prosessin hitauden takia.

Sichrovsky
Arvoisa puhemies, olemme periaatteisia iloisia jokaisesta yrityksestä parantaa Turkin olosuhteita ja lähentää maata siten Euroopan unioniin. Kysymys kuuluu vain, minkälaisin ehdoin ja minkälaisin rahoitusvälinein? Täällä on aivan oikein puhuttu yhä uudelleen Turkin ihmisoikeusongelmista, kurdikysymyksestä ja myös armenialaisten kansanmurhan tunnustamista koskevasta kysymyksestä. Itse olin muutama kuukausi sitten oikeudenkäynnin tarkkailijana Turkissa erään opiskelijaryhmän kutsumana, ja se ei varmasti ollut rohkaiseva kokemus! On myös mielenkiintoista, miten esimerkiksi esittelijä, joka esitti erittäin mielenkiintoisen mietinnön, on muuttanut mieltään Turkkiin nähden viime vuosien aikana. Tästä häntä ei kuitenkaan pidä moittia, sillä jokaisella on oikeus muuttaa mieltään.
Turkin taloudellinen tukeminen - myös niiden voimien tukemiseksi, jotka haluavat lähentymistä Eurooppaan ja myös edelleen parantaa demokraattisia oloja -, on kuitenkin toteutettava rinnakkain ihmisoikeustilanteen tarkkailun kanssa, eikä se saa pienentää niitä rahavaroja, jotka on suunniteltu muita maita varten. Siksi pidämme mielenkiintoisena myös esimerkiksi TDI:n ehdotusta, jonka mukaan perustettaisiin asiantuntijaneuvosto, joka tutkii jatkuvasti ihmisoikeustilannetta ja asettaa tilanteen parantumisen tiettyjen hankkeiden rahoittamisen ehdoksi.

Van Orden
Arvoisa puhemies, liittymistä valmistelevassa kumppanuudessa asetetaan lukuisia merkittäviä ja haastavia prioriteetteja, joita Turkin on käsiteltävä valmistautuessaan Euroopan unionin jäsenyyteen. Kumppanuus testaa varmasti Turkin päättäväisyyttä toteuttaa erittäin tarpeellisia uudistuksia ihmisoikeuksien alalla. Hyvin ajankohtaisina aiheina tässä asiassa ovat sananvapaus, oikeusjärjestelmän toiminta ja Turkin vankilaolot. Aikaisemmat puhujat mainitsivat tämän tänä aamuna, ja minä puhuin tästä aiheesta keskusteluissamme viime kuussa.
Euroopan parlamentin hyväksymän Turkin vankiloiden tilannetta koskevan päätöslauselman jälkeen kirjoitin Turkin viranomaisille, ja kiinnitin erityishuomiota pyyntöön, jonka mukaan Euroopan parlamentin jäsenten olisi vierailtava turkkilaisissa vankiloissa voidakseen nähdä itse niiden tilanteen. 5. helmikuuta sain vastauksen Turkin suurlähettiläältä, joka kertoi minulle, että Turkin oikeusministeriö on valmis sallimaan Euroopan parlamentin jäsenten valtuuskunnan vierailun F-tyyppisiin vankiloihin, jotta he voisivat hieman nähdä niissä vallitsevia ongelmia ja toimia, joita toteutetaan niiden voittamiseksi. Mielestäni tämä vahvistaa Turkin viranomaisten halukkuuden ryhtyä kanssamme myönteiseen ja avoimeen keskusteluun. Se osoittaa myös sen, että Turkin tilanteen jonkinlainen ymmärtäminen ja poliittisvaikutteisten moitteiden jonkinlainen tasapaino, pikemminkin kuin niiden jatkuva ristituli, saavat todennäköisemmin aikaan parannusta niillä aloilla, joilla olemme esittäneet perusteltua arvostelua.
Olisi vältettävä jatkuvia viittauksia sukupolvien takaisiin ja eri oloissa sattuneisiin tapahtumiin. Ne vain edistävät yleisten, kaavamaisten ja kielteisten mielikuvien säilymistä Turkista ja Turkin kansasta. Sanon tässä yhteydessä, ettei parlamentin tiloja saisi käyttää sellaisiin näyttelyihin, joiden tarkoituksena on lietsoa vihaa, ja toivon, että puhemies välittää tämän tuntemuksen kvestoreille.
Olisi parempi katsoa eteenpäin kuin palata jatkuvasti vanhoihin asioihin. Tuemme Swobodan mietintöä ja niitä järkeviä tarkistuksia, jotka ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta jätti käsiteltäväksi.

Ceyhun
Arvoisa puhemies, kun olen Turkissa, kuulen aina, että Euroopan parlamentti on Turkin vihollinen. Täällä ja tänään olemme tehneet selväksi, ettei tämä moite pidä paikkaansa. Tähän mennessä asiallisena pysynyt keskustelu Turkin aiheesta, puheenvuorot ja komission asetus, ainakin asetusehdotus, ja esittelijän mietintö osoittavat oikeastaan, että Euroopan parlamentilla on suuri kiinnostus auttaa Turkkia ja tehdä selväksi, ettei kysymys ole ollenkaan vihollisuudesta vaan siitä, että yhdessä turkkilaisten ihmisten kanssa haluttaisiin, että Turkki voitaisiin demokraattisena maana nähdä jonakin päivänä Euroopan unionissa, ja sitä varten muotoillaan järkeviä ehdotuksia. Juuri täällä ja tänään kollegat Turkin parlamentista kuulevat meitä ja seuraavat tätä keskustelua. Haluan sanoa heille nyt jotakin täältä käsin: meillä ei ole suurta kiinnostusta puhua yhä uudelleen siitä, mikä Turkissa menee huonosti, miksi meidän täytyy arvostella, kun he hoitavat tehtäviään Turkissa.
Me olemme poliitikkoja, ja on aivan oikein, että kysymme poliitikkojen toiminnasta. Minulla on täällä lainaus turkkilaisesta lehdestä, ei kurdijärjestön lehdestä, ja siteeraan, jos sallitte: Serdar Tanis, HADEP-puolueen Silopin puheenjohtaja, ja Ebubekir Deniz, HADEP:n sihteeri, ovat kadonneet. 25. tammikuuta he menivät Silopin santarmin haasteesta santarmiasemalle, eikä heitä ole enää nähty sen jälkeen. Nähdäkseni tämä on ongelmamme. Kun Turkissa sattuu yhä uudelleen tuollaisia tapahtumia eikä sitä vastaan tehdä mitään, täytyy myös ymmärtää oikeutettua kritiikkiämme. Silloin on myös hyväksyttävä, jos käsittelemme Turkin kysymystä hyvin kriittisesti!

Van der Laan
Arvoisa puhemies, minäkin haluan aivan ensimmäiseksi onnitella ELDR-ryhmän puolesta Swobodaa hänen erinomaisesta mietinnöstään ja tarkkaan punnituista sanoistaan mietinnön alustuksessa. Siinä otetaan taas pieni mutta kylläkin hyvin tärkeä askel Turkin pitkällä tiellä kohti Euroopan unioniin liittymistä. Sillä tiellä on vielä monia esteitä. Eniten huomiota herättävät tietysti poliittiset uudistukset ja ihmisoikeudet, mutta ongelmia on myös taloudellisten uudistusten ja ympäristölainsäädännön täyttämisessä.
On pelkästään luonnollista, että Eurooppa auttaa Turkkia näissä ongelmissa, mutta me edellytämme sitten kyllä, että Turkki suhtautuu samassa luottamuksen ja yhteistyön hengessä meidän kritiikkiimme vakavasti. Swobodan mietinnössä keskitytään asian tekniseen toteutukseen ja rahoitukseen, mikä on johdonmukaista seurausta Helsingin päätöksestä. Rivien välissä lähetetään kuitenkin erittäin tärkeä viesti: Turkki kuuluu Eurooppaan.
ELDR-ryhmä tukee tätä viestiä koko sydämestään. Pahoittelemmekin, että parlamentistakin kuuluu usein myös toisenlaisiakin ääniä. Erityisesti oikeistoryhmissä puhutaan usein vähän siihen sävyyn, että Euroopan pitäisi pysyä kristillisenä yhteisönä, johon ei toivota muslimeja. Haluamme torjua tällaisen suvaitsemattomuuden. Eurooppa on maallinen yhteisö, jolle tunnusomaisia ovat yhtäläiset oikeudet, uskonnonvapaus ja avoimuus. Turkki tulee ennemmin tai myöhemmin kuulumaan tähän Eurooppaan, vaikka sillä on vielä pitkä matka kuljettavanaan varsinkin ihmisoikeuksien alalla.

Korakas
Arvoisa puhemies, vastustamme Turkin liittymistä Euroopan unioniin, koska olemme vakuuttuneita, että Turkin kansa ei hyötyisi siitä mitään. Päinvastoin, jopa ne turkkilaiset, jotka uskoivat, että liittyminen auttaisi maan demokratisoitumiskehityksessä, ovat tulleet toisiin käsityksiin sen jälkeen, kun Turkki julistettiin Euroopan unionin ehdokasvaltioksi. Kuitenkin, jos te uskoisitte omiin alituisiin julistuksiinne demokratiasta ja ihmisoikeuksista, ette tuhlaisi ainoatakaan euroa Euroopan unionin veronmaksajien rahoista sellaisen sotilasvaltion tukemiseen, joka polkee julmasti maahan ihmisoikeuksia. Turkille myönnetyt määrärahat menevät käytännössä kurdien sorron jatkamiseen ja niillä tuetaan Turkin kieltäytymistä hakemasta poliittista ratkaisua kurdiongelmaan. Niillä tuetaan sitä, että Turkki miehittää edelleen 38:aa prosenttia Kyproksesta, eikä esittelijä Swoboda löydä ratkaisua Kreikasta tai Kyproksesta, vaan siitä, että tämä miehitys päättyy ja YK:n päätöslauselmat pannaan täytäntöön. Kuitenkin myös äskettäin Turkin johtavat piirit sanoivat, että Kyproksen kysymys ratkaistiin vuonna 1974.
Neuvoston ehdottamaa rahoitusta, jota Swobodan mietintö olennaisin osin tukee, ei käytetä Turkin taloudelliseen ja sosiaaliseen kehittämiseen, vaan Turkin valtion sortokoneistojen vahvistamiseen, ja äskettäinen osoitus siitä, mitä tämä sortokoneisto voi tehdä, oli raakalaismainen hyökkäys vankiloihin nälkälakossa olevia poliittisia vankeja vastaan, jossa kuoli kymmeniä vankeja, samoin kuin jopa lasten vangitseminen ja katoaminen. On varmaa, että avaukset Turkin suuntaan ja sen rahoittaminen rohkaisevat vallanpitäjiä jatkamaan ja tiukentamaan heidän epäinhimillistä sortopolitiikkaansa. Maan sisällä vallanpitäjät käyttävät näitä todisteina siitä, Eurooppa tunnustaa Turkin olevan demokraattinen valtio. Tästä syystä solidaarisuuden ja veljeyden tunteet tämän politiikan seurauksista kärsivän Turkin kansaa kohtaan saavat meidät äänestämään neuvoston ehdotusta vastaan, joka osoittaa myös demokratiajulistusten tekopyhyyden määrän, sekä myös Swobodan ehdotusta vastaan.

Gorostiaga Atxalandabaso
Arvoisa puhemies, komissio antoi 8. marraskuuta vuoden 2000 kertomukset, jotka koskevat kaikkien 15 ehdokasvaltion edistymistä liittymisen valmisteluissa. Sen mielestä kaikki ehdokasvaltiot, vain Turkkia lukuun ottamatta, noudattavat Kööpenhaminassa vahvistettuja poliittisia arviointiperusteita. Tästä huolimatta Turkki osallistui kahta viikkoa myöhemmin ensimmäistä kertaa neljänteen Euroopan unionin sosiaalirahastoja koskeneeseen kokoukseen. Nizzan Eurooppa-neuvostossa Turkki lupasi, että uusia F-tyyppisiä vankiloita, joissa tapahtuu fyysistä ja psykologista kidutusta, ei enää käytettäisi. Meidän kaikkien olisi luettava selonteko, jonka ihmisoikeusvaltuuskunta laati joulukuun 26. päivän ja uudenvuodenaaton välisen ajan kestäneestä matkastaan. Tämä selonteko on esitetty Brysselissä, ja se osoittaa satojen vankien, erityisesti kurdivankien, epätoivoisen tilanteen Turkin vankiloissa.
Ehdotuksen 4 artikla, jota esittelijä Swoboda käsitteli, olisi pantava täytäntöön välittömästi. Meidän ei tarvitse mennä yhtään sen pitemmälle. Tämä on lopetettava juuri nyt. Muussa tapauksessa on kysyttävä, onko tämä oikea tapa edistää kurdien identiteettiä. Kuten jäsen Brie huomautti, todellisuus on ristiriidassa toimiemme kanssa.

Sacrédeus
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Verheugen sekä arvoisa puheenjohtajavaltion edustaja Danielsson, Turkki on avainasemassa ennen kaikkia muita valtioita, kun kristittyjen ja muslimimaailman välille yritetään luoda hyviä suhteita. Tätä tosiasiaa ei saa koskaan aliarvioida - etenkään sen vuoksi, että Turkki on virallisesti maallinen valtio, kun sitä vastoin suurin osa kansalaisista on muslimeja. Samalla nykyinen Turkki on Raamatun toinen maa, jonne apostoli Paavali perusti ensimmäiset kristilliset seurakuntansa.
Sen vuoksi ensimmäinen kysymykseni komission jäsenelle ja neuvostolle kuuluu: miten olette valmiit edistämään kristittyjen ja muslimien välistä uskontoa koskevaa vuoropuhelua?
Toinen kysymykseni kuuluu: mitä tehdään konkreettisesti uskonnonvapauden vahvistamiseksi Turkissa, koko Lähi-idässä ja Pohjois-Afrikassa? Useat meistä miettivät sitä, erityisesti miljoonat Egyptin kristillisen koptiväestön jäsenet.
Haluan tässä ottaa esiin konkreettisen Turkissa sattuneen tapauksen. 22. helmikuuta jatkuu viime vuoden joulukuussa alkanut oikeudenkäynti syyrialaista kristittyä pappia Jusuf Akbulutia vastaan Diyarbakirissa sijaitsevassa valtion turvallisuustuomioistuimessa. Syyte koskee rikoslain § 312:ta, jota on käytetty useiden poliitikkojen ja kirjailijoiden, esimerkiksi Yashar Kemalin tuomitsemiseen. Siinä tuomitaan toiminta, joka "avoimesti yllyttää ja kiihottaa kansaa" vihamielisyyteen ja vihaan tuomalla esiin uskontoon, rotuun, yhteiskuntaluokkaan tai maantieteelliseen alueeseen liittyvät erot. Pappi Jusuf Akbulutia syytetään siitä, että häntä on lainattu 3. lokakuuta 2000 ilmestyneessä Huriyet-lehdessä, ja lainauksesta saa sen käsityksen, että hän pitää myönteisenä sitä, että Yhdysvaltain kongressi tunnusti armenialaisten kansanmurhan vuosina 1915-1918. Samassa yhteydessä hän mainitsi tosiasian, että muitakin kristittyjä kansoja, esimerkiksi assyrialaisia/syyrialaisia murhattiin kansanmurhan aikana. Näiden väitteiden vuoksi hän saattaa joutua useaksi vuodeksi vankilaan.
Oikeudenkäynti herättää useita kysymyksiä, jotka ulottuvat epäselvän ja sanan- ja mielipiteenvapauden kannalta erittäin epäilyttävän rikoslakia koskevan § 312 pykälän kohtuuttomuudesta aina todistukseen ja syytteen taustaan asti. Me kristillisdemokraattisen parlamenttiryhmän PPE-DE:n jäsenet seuraamme tapausta.
Kolmas ja viimeinen kysymykseni komission jäsenelle ja puheenjohtajavaltio Ruotsille kuuluu: oletteko valmiit seuraamaan tarkasti pappi Jusuf Akbulutin tapausta?

Carnero González
Arvoisa puhemies, jäsen Lagendijk sanoi hyvästä syystä, että Helsingin jälkeen Euroopan unionin ja Turkin välimatka on viime aikoina pienentynyt; mutta ongelmana on, että Turkki on edelleen lähes yhtä kaukana kuin ennenkin demokraattisista periaatteista, ihmisoikeuksien kunnioittamisesta ja kansainvälisten lakien noudattamisesta.
Meidän on onnistuttava siinä, että Turkin ja Euroopan unionin välimatka lyhenee myös suhteellisesti sekä siinä, että näin tapahtuu siltä osin, mikä erottaa Turkkia demokratiasta, ihmisoikeuksista ja kansainvälisistä päätöslauselmista. Ja totta puhuen viime aikoina asiat eivät ole Turkissa olleet tällä alalla oikealla tolalla, sillä siellä rikotaan ihmisoikeuksia jatkuvasti. Tiedossamme on esimerkiksi Amnesty Internationalin pääsihteerin Pierre Sanén komissiolle ja neuvostolle viime vuoden lopussa lähettämä kirje sekä viime päivinä Akin Birdaliin ja ihmisoikeuksia puolustavaan järjestöön kohdistuneet uhkailut ja se, mitä Turkin viranomaiset väittävät jatkuvasti kurdien tilanteesta, Kyproksen kiistasta ja monista muista asioista.
Hyväksyessämme Swobodan mietinnön lähetämme Turkille jälleen kerran myönteisen viestin: kuulkaapas, me täällä Euroopan unionissa haluamme, että suhteemme paranevat koko ajan ja että teistä tulee suurperheemme jäsen, mutta tämän vuoksi on välttämätöntä noudattaa demokratian periaatteita. Ja meidän on saatava tämä viesti perille Ankaraan, sillä tällä hetkellä siellä ei haluta ymmärtää sitä.
Viesti tarkoittaa myönteistä vastausta, mutta logiikka ja ehdot ovat nämä sekä se, että on edistettävä sitä, että lähiaikoina ryhdytään todella ja todistettavasti toimiin. Ehdotankin joitakin toimia: esimerkiksi sitä, että Saharov-palkinnon saanut Leyla Zana vapautetaan, omaksutaan rakentava ja sitoutunut asenne Kyproksen kysymykseen ja kurdiväestöön, sekä tietysti, että ryhdytään joihinkin välttämättömiin muutoksiin niiden lakien muuttamiseksi, jotka ovat yhä peräisin sotilasdiktatuurin ajalta ja joiden osalta ei edelleenkään noudateta ihmisoikeuksia.

Virrankoski
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan kiittää mietinnön esittelijää herra Swobodaa hyvästä mietinnöstä ja samoin ulkoasioiden valiokuntaa asiallisesta esityksestä. Käsittelyssä oleva asetus koskee Turkille annettavaa, liittymistä edeltävää tukea. Turkki on hyväksytty ehdokasvaltioksi Helsingin huippukokouksessa. Tästä syystä meidän olisi tarkoituksenmukaista käsitellä sitä kuten muitakin hakijamaita.
EU:n rahoitusnäkymissä on varattu otsake 7 liittymistä edeltävää tukea varten. Siinä on vuosittain noin kolme miljardia euroa, vähän runsaasti. EU:n talousarviossa Turkin samoin kuin Kyproksen ja Maltan liittymistä edeltävä tuki on sijoitettu kuitenkin otsakkeeseen 4 "Ulkoiset toimet". Näin nämä maat ovat tosiasiallisesti eri asemassa kuin muut hakijamaat. Lisäksi samaa tarkoitusta eli liittymistä edeltävää tukea rahoitetaan nyt kahdesta eri otsakkeesta, mikä hämärtää budjetin läpinäkyvyyttä.
Otsake 7 "Liittymistä edeltävä tuki" on vajavaisesti käytetty. Maksumäärärahat laahaavat kaukana sitoumusmäärärahojen takana, ja kyseessä on siis selvä ylibudjetointi, mikä realisoituu käyttämättöminä varoina, jotka palautuvat jäsenmaille. Sen sijaan otsake 4 "Ulkoiset toimet" on ylikuormitettu. Jo kahtena vuonna peräkkäin - 200 miljoonaa euroa vuosittain - sen rahoittamiseen on jouduttu käyttämään joustovälinettä, joka itse asiassa on parlamentin oma käyttövara ennakoimattomia menoja varten. Parlamentti on siis kantanut EU:n ulkopolitiikasta suurempaa vastuuta kuin neuvosto. Turkin sekä Kyproksen että Maltan liittymistä edeltävän tuen budjetointi otsakkeeseen 4 on edelleen lisännyt ylikuormitusta ja vaarantanut näiden varojen saatavuutta. Siksi tuen mietinnön esityksiä, joissa esitetään näiden varojen siirtämistä otsakkeeseen 7.

Alavanos
Arvoisa puhemies, mielestäni Turkille kuuluu paikka Euroopassa sekä maantieteellisistä että historiallisista syistä, eikä kukaan voi sulkea Turkkia ulkopuolelle sen kulttuurin, historian tai uskonnon takia. Tämä on yksi asia ja toinen on esittelijä Swobodan mietintö, jota me täällä käsittelemme, ja jonka filosofiaa on se, että rahoitusmekanismien näkökulmasta voimme saattaa Turkin samaan tilanteeseen kuin muut ehdokasvaltiot. Tämä kanta on virheellinen kolmesta syystä.
Ensimmäinen syy on se, että Turkin tapauksessa Kööpenhaminan arviointiperusteita ei vielä kunnioiteta, ja tässä suhteessa Turkki eroaa kaikista muista maista.
Toinen syy on se, että me emme saa harjoittaa syrjintää. Myös Slovakian, Slovenian ja Baltian maiden tapauksissa, joissa ihmisoikeuksia ei pantu täytäntöön tai oli muita ongelmia, liittymisprosessi oli pysähdyksissä myös rahoituksen osalta siihen asti, että ne mukautuivat.
Kolmas syy on se, että tällä hetkellä, jos Euroopan unioni noudattaa tätä politiikkaa, se luo pohjaa suurelle kriisille Turkin kanssa, antaa kattamattomia sekkejä, jotka on maksettava jonakin päivänä. Ottakoon myös Turkki yhden askeleen eteenpäin tässä vakaiden askelten politiikassa, jossa Euroopan unioni ottaa ensimmäisen, toisen, kolmannen ja neljännen askeleen. Viimeksi eilen puhuimme Verheugenin kanssa 12-vuotiaista lapsista, jotka ovat vankilassa, koska kuuluvat PKK:hon, vankilassa olevasta Leyla Zanasta, jolle olemme myöntäneet Saharov-palkinnon. Ottakoon siis Turkki askeleen Kyproksen kysymyksessä, kurdikysymyksessä ja ihmisoikeuksissa, niin sitten voimme jatkaa tätä politiikkaa.

Hatzidakis
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, luullakseni kaikki me tässä salissa haluamme Turkin olevan nykyaikainen ja edistyksellinen valtio. Alan aidosti ihmetellä, haluaako Turkki itse samaa. Tästä riippumatta viesti, joka meidän on lähetettävä, on, että Turkin kuuluminen Euroopan unioniin tarkoittaa, että Turkin on mukauduttava eurooppalaisiin oloihin eikä päinvastoin, niin että Euroopan unioni sopeutuisi turkkilaisiin oloihin. En rehellisesti sanoen tiedä, onko Turkki saanut tämän viestin, ja viittaan, arvoisa puhemies, kumppanuussuhteen hyväksymisen jälkeiseen kauteen ja nostan esille vain kaksi tapahtumaa.
Ensiksi Turkin vankiloiden tapahtumat, jotka Euroopan unioni tuomitsi. Toiseksi kyproksenturkkilaisten johtajan Denktashin asenteen koventuminen, hän kieltäytyy osallistumasta kreikkalaisen ja turkkilaisen yhteisön välisiin neuvotteluihin, ja Turkki vieläpä rohkaisee tätä asennetta. Molemmissa kysymyksissä kumppanuussuhdeasiakirjan perusteella Turkilla on velvoitteita, joista se ei piittaa.
Joka tapauksessa, vaikkakin jos ainakin toistaiseksi unohdetaan niiden velvollisuuksien halveksiminen, joita kumppanuussuhde Turkille synnyttää, ei voida vain pitäytyä tarkistuksessa 1, joka koskee ehdotusta Turkin ottamisesta mukaan Ispa- ja Sapard-ohjelmiin. Tätä tarkistusta ei voida hyväksyä missään tapauksessa, ja mainitsen vain kaksi syytä. Ensimmäinen on se, että näiden ohjelmien talousarvio on sovittu. Se on määritelty Berliinin sopimuksessa - komission jäsen Verheugen oli itse mukana laatimassa tätä sopimusta Saksan Eurooppa-ministerin asemassa ja tuntee asian - ja tätä talousarviota ei voida kasvattaa. Tämän johdosta ainoa keino on rajoittaa KIE-ehdokasvaltioiden, kuten Puolan, Romanian, Bulgarian jne. osuutta, ja tällä tavoin ne saisivat vähemmän rahaa. Toinen syy on hyvin tärkeä, kun parlamentti hyväksyi Ispa- ja Sapard-ohjelmat, se ei kuitenkaan hyväksynyt tarkistuksia, joissa ehdotettiin Kyproksen ja Maltan rahoittamista näistä liittymistä edeltävistä välineistä sillä perusteella, että Kypros ja Malta saavat rahoitusta Meda-ohjelmasta. Haluan muistuttaa kaikille, että Turkki on mukana Meda-ohjelmassa. Ihmettelen siis, että millä perusteella sanoimme ei Kyprokselle ja Maltalle, kun nyt valmistaudumme sanomaan kyllä Turkille. Siitä huolimatta, että sanon näin, tunnen kuitenkin suunnatonta kunnioitusta esittelijä Swobodaa kohtaan ja haluan korostaa hänen työnsä merkitystä Euroopan parlamentissa. Tämä ei kuitenkaan estä minua olemasta eri mieltä tästä tarkistuksesta mainitsemistani syistä, jotka ovat sekä teknisiä että poliittisia.

Carrilho
Arvoisa puhemies, neuvoston asetusehdotus Turkille osana liittymistä valmistelevaa strategiaa annettavasta avusta ja kollegamme Swobodan mietintö ovat osaltaan merkittävä välivaihe suuren historiallisen päämäärän saavuttamisessa. Nyt on jo muuten Turkin ja Euroopan unionin välisen kauppavaihdon astetta nostettu niin paljon, että enemmän kuin puolet Turkin tuonnista tulee Euroopan unionista ja enemmän kuin puolet sen viennistä menee Euroopan unioniin. Toisaalta Turkki kuuluu NATOon, jonka piirissä on perinne tunnustaa keskenään samaan liittoon kuuluvat Euroopan maat. Lisäksi on muitakin seikkoja, etenkin kulttuuriasioita, jotka antavat perusteita edetä kohti Turkin liittymistä Euroopan unioniin. No niin, tämän asetusehdotuksen nojalla on mahdollista päättää liittymiskumppanuuden toteutumiseen vaadittava oikeusperusta, jotta Turkille voitaisiin tehdä riittävän helpoksi Kööpenhaminassa vahvistettuihin arviointiperusteisiin mukautuminen. Ei vain tulliliiton syventäminen vaan myös taloudellisen ja yhteiskunnallisen kehityksen edistäminen ovat todellisessa kumppanuudessa välttämättömiä seikkoja. Niinpä kannatammekin esittelijän ehdotuksia, jotka täydentävät komission aloitteen henkeä etenkin siltä osin, että Turkki saisi tukea liittymistä valmistelevasta rakennerahoitusvälineestä sekä maatalouden ja maaseudun edistämistä koskevasta erityisohjelmasta.
Kannattamassamme kehitysstrategiassa on taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen kehitykseen johtava tie kuitenkin sovitettava yhteen poliittisen kehityksen eli kansanvallan ja ihmisoikeuksien harjoittamisen kanssa. Näissä puitteissa korostamme ja kannatamme asetusehdotuksen 4 artiklan sisältöä. Mielestämme myös Euroopan parlamentin tehokkaampi osallistuminen tähän prosessiin voi edesauttaa sitä ja taata sen onnistumisen.

Frahm
Arvoisa puhemies, minulla on unelma. Minulla on unelma demokraattisesta eurooppalaisesta yhteistyöstä, johon myös Turkki osallistuu tasavertaisena, koska Turkki on osa Eurooppaa, ja Turkilla on paljon annettavaa eurooppalaiseen yhteistyöhön. Turkin on kuitenkin tehtävä valinta. Sen on valittava joko menneisyys, jota leimaa etninen sorto, kidutus, puutteellinen oikeusturva ja kuolemanrangaistus, tai tulevaisuus. Turkin vankiloissa meneillään oleva nälkälakko - keskustelin itse vankien ja heidän perheidensä ja heidän asianajajiensa sekä useiden poliitikkojen kanssa vähän aikaa sitten, kun olin valtuuskuntamatkalla Istanbulissa - kertoo konfliktista, jonka pitäisi kuulua menneisyyteen ja joka voidaan ratkaista vasta sitten, kun Turkki ei enää torju kulttuurista, etnistä ja poliittista moninaisuutta vaan käyttää sitä myönteisenä voimanlähteenä Turkin demokratian kehittämistyössä. Kehottaisin Turkkia ja komissiota ryhtymään myös erityistoimiin niiden kylien jälleenrakentamiseksi, jotka Turkin viranomaiset ovat tuhonneet Itä-Turkissa. Pyytäisin ryhtymään toimiin, joilla näiden kylien väestöä voidaan auttaa palaamaan jälleen normaaliin elämään. Se voitaisiin toteuttaa esimerkiksi sen hankkeen avulla, jonka Tanskassa sijaitseva kurdien ihmisoikeuskeskus on kehittänyt muun muassa Erik Siesbyn avustuksella, ja tiedän, että se on lähettänyt hankkeesta kopion komissiolle.

Stenzel
Arvoisa puhemies, sen jälkeen, kun Helsingin Eurooppa-neuvosto vahvisti Turkin aseman liittymään pyrkivänä maana, jota on mitattava samoin perustein kuin muitakin maita, jotka pyrkivät liittymään unioniin, on pelkästään loogista, että Turkin pitää osallistua myös liittymistä valmistelevaan strategiaan ja liittymistä valmistelevaan kumppanuuteen. Swobodan mietintö on Helsingin päätöksen seuraus ja siten välttämätön. Sanon vielä kerran: kysymys ei ole siitä, toteutetaanko liittymistä valmisteleva kumppanuus ja liittymistä valmisteleva strategia, vaan siitä, miten ne toteutetaan.
Swobodan mietintö menee yhdessä kohdassa komission ehdotusta paljon pitemmälle vaatiessaan, että myös Turkki olisi otettava mukaan Ispa- ja Sapard-rahoitusvälineisiin. Tällä olisi kaksi seurausta. Ensinnäkin Ispa- ja Sapard-rahoitusvälineitä olisi leikattava ja toiseksi Berliinin rahoitussopimus olisi purettava. Kumpaakin on vaikea kuvitella. Muissa budjettiteknisissä kohdissa voin ymmärtää Swobodan mietintöä. Minustakin on tärkeää, ettei Turkkia syrjitä. Tosin Sapard ja Ispa ovat välineitä, jotka on räätälöity siirtymätalouksille, jotka kehittyvät kommunistisesta suunnitelmataloudesta toivottavasti sosiaaliseen markkinatalouteen. Turkin kohdallahan näin ei ole.
Liittymistä valmistelevan strategian ja liittymistä valmistelevan kumppanuuden tavoitteena on oltava Turkin poliittisen, taloudellisen ja yhteiskunnallisen tilanteen lähentäminen EU:hun. Olennaista on, että saadaan aikaan kaikkien ehdokasvaltioiden tasapuolinen kohtelu. Tähän ei kuitenkaan tarvita uusia välineitä, esimerkiksi Phare-, Ispa- tai Sapard-ohjelmista, vaan samoja menettelyjä kuin Phare-varojen jakamisessa. Kannatan siksi vielä kerran Swobodan mietinnön tarkistuksen 1 hylkäämistä.

Langen
Arvoisa puhemies, haluan jatkaa siitä, mihin kollega Stenzel lopetti. Me suhtauduimme epäilevästi ehdokasvaltion asemaan, mutta nyt se on tosiasia, ja siksi Turkilla on myös oikeus osuuteen rahoitusvälineistä. Sanon tämän ilman mitään muttia. Olen iloinen, että tällä asetuksella selvennettiin nyt asioita, varsinkin kun Euroopan unioni ei ole viiden viime vuoden aikana tulliliittosopimuksen solmimisen jälkeen tehnyt paljonkaan täyttääkseen todella rahoitukselliset velvoitteensa Turkkia kohtaan. Näin on nyt saatu aikaan uusi alku, jota kannatamme varauksetta. Näistä kahdesta ohjelmasta olen kyllä samaa mieltä kollega Stenzelin kanssa, toisaalta haluan kuitenkin sanoa, ettei riitä, jos pidämme kokonaiskehyksenä niitä 177 miljoonaa, jotka oli varattu jo liittymistä valmistelevan strategian yhteydessä; Turkin käyttöön on silloin annettava myös, kuten kollega Kuckelkorn sanoi, uutta rahaa, siis lisärahaa taloudellista ja sosiaalista koheesiota varten. Se on yhteinen asiamme, ja siksi kannatamme myös jäsen Swobodan mietintöä kokonaisuutena, emme kaikkia sanamuotoja, emme kaikkia tarkistuksia, mutta kokonaissuuntausta.
Asetukseen ehdotetaan 4 artiklaa, joka mahdollistaa varojen maksamisen keskeyttämisen erityisin ehdoin. Tämä 4 artikla on välttämätön, ja nyt on Turkin asia vastata kaikkiin kysymyksiimme, joita olemme esittäneet vuosien ajan, ja osoittaa edistystä demokraattisessa perusrakenteessa, armeijan roolissa kansallisessa turvallisuusneuvostossa, ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen oikeuksien toteuttamisessa. Uskon, että tässä suhteessa on ikäväksemme tapahtunut viime kuukausina suhteellisen vähän; päinvastoin olemme saaneet sellaisen vaikutelman, että niitä edistysaskelia, joita oli aluksi nähtävissä vuoden 2000 loppupuolella, perutaan nyt taas ja että turkkilainen osapuoli, hallitus itse, on menettänyt rohkeutensa näiden toimien aloittamiseksi rohkeasti ja nopeasti.
Tämä 4 artikla ei ole keino, jota voidaan käyttää mielen mukaan, vaan se on ajateltu ainoastaan siltä varalta, että liittymistä valmistelevassa prosessissa esiintyy todella vakavia puutteita, ja toivon, ettei tätä 4 artiklaa tarvitse pian taas käyttää.
Yhden asian on kuitenkin oltava selvä: Turkin liittyminen Euroopan unioniin voi tapahtua vain eurooppalaisin ehdoin eikä pelkästään turkkilaisin ehdoin. Tätä Turkin julkisuudessa esiintynyttä epäkohtaa ei ole tähän mennessä vastustettu enempää politiikan kuin Turkin hallituksenkaan taholta. Minä pyydän myös lehtereillä olevia kollegoja osaltaan vaikuttamaan siihen, että tämä epäkohta saadaan vihdoin eliminoitua. Liittyminen voi tapahtua vain meidän ehdoillamme.

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, haluan aluksi kiittää oikein sydämellisesti jäsen Swobodaa hänen mietinnöstään ja myös parlamenttia kokonaisuudessaan poikkeuksellisen rakentavasta ja vastuuntuntoisesta keskustelusta, joka uskoakseni antoi erittäin myönteisen mutta myös erittäin selvän ja yksiselitteisen signaalin Turkille. Uskoakseni voimme tämän keskustelun lopussa todeta, että yksimielisyys Turkin-politiikkaa koskevassa kysymyksessä on lisääntynyt huomattavasti. Olemme samaa mieltä siitä, että Turkin tämänhetkinen tilanne ihmisoikeuksissa, vähemmistöjen suojassa sekä demokratian ja oikeusvaltioperiaatteen laadussa ei vastaa odotuksiamme. Tässä kohden ei valitettavasti mikään ole muuttunut. Ei ole mitään järkeä kaunistella tätä toteamusta tai kiistää joitakin tosiasioita. Juuri siksi, että näin on, että tilanne on epätyydyttävä, siksihän me puhumme siitä ja myös siitä, mitä poliittisia mahdollisuuksia meillä on muuttaa tilannetta. Tästä siirryn toiseen kohtaan.
Siitäkin olemme yhtä mieltä, ettei ole pelkästään Turkin vaan koko Euroopan ja aivan erityisesti Euroopan unionin etujen mukaista sitoa Turkki pysyvästi meihin vakaana ja luotettavana kumppanina. Varmasti jokainen parlamentissa on samaa mieltä kanssani, kun sanon, että jonkin valtion vakaus on pitkällä aikavälillä taattu vain, jos tämä valtio nojaa meille yhteisiin arvoihin, kuten demokratiaan, oikeusvaltioperiaatteeseen ja vähemmistöjen suojaan. Uskoakseni olemme kolmanneksi yhtä mieltä siitä, että mahdollisuus Euroopan unionin jäsenyyteen, ainakin tähän asti kaikkien laajentumistemme historiassa, on osoittautunut keskeiseksi, tärkeimmäksi uudistusten moottoriksi. Kun katsotte Keski- ja Itä-Euroopan maita ja sitä valtavaa uudistusvauhtia, jota ne pitävät, ja valtavaa menestystä, niin nehän ovat tehneet sen vain siksi, että ne näkevät mahdollisuuden jäsenyyteen.
Meidän kannaltamme kysymys kuuluu nyt: voimmeko saavuttaa saman Turkin kohdalla? Helsingissä sanoimme: kyllä, meidän pitäisi yrittää sitä. Me olemme nyt tulleet sellaiseen kohtaan, jossa Helsingissä päätetty strategia tulee toiminnalliseen vaiheeseen, jossa me siis voimme todella toteuttaa sitä. Ei siis ole paljonkaan mieltä puhua jo tänään siitä, onko Helsingissä päätetty strategia muuttanut Turkin realiteetteja vai ei. Se ei ole! En missään nimessä väittäisi, että se olisi muuttanut niitä, mutta tämän strategian keinothan eivät ole vielä ollenkaan käytettävissä. Siksi ei myöskään saa väittää, ettei siitä olisi tullut tuloksia. Sillä, mitä täällä tänään kartoitetaan ja mistä me sitten äänestämme, luomme edellytykset sille, että tämän strategian keskeinen elementti voi tulla voimaan, nimittäin liittymistä valmisteleva kumppanuus.
Liittymistä valmistelevassa strategiassa muotoillaan meidän odotuksemme Turkkia kohtaan. Siinä sanotaan, mitä Turkin on tehtävä, jotta voimme savuttaa sen tuloksen, että se täyttää poliittiset ja muut jäsenyyden arviointiperusteet. Heti kun tämä asiakirja on hyväksytty muodollisesti - sitähän ei ole muodollisesti vielä hyväksytty, koska parlamentin mielipide ei ole vielä selvillä -, odotamme välittömästi sen jälkeen vastausta Turkilta. Tämä asiakirja on ehkäpä viime vuosikymmenten tärkein Euroopan ja Turkin välisissä suhteissa.
Sen perusteella, mitä tähän asti siitä tiedän, sanoisin, että nyky-Turkin historian perusteellisin poliittinen uudistus on mahdollisesti aivan välittömästi edessä. Tällä en tarkoita, että voimme tietää jo nyt, vastaako kaikki se, mitä Turkki sanoo vastauksessaan, täysin sitä, mitä me siltä odotamme. Siinä mielessä jäsen Swoboda on täysin oikeassa sanoessaan, että pallo on nyt Turkin kenttäpuoliskolla. On nyt todellakin Turkin asia, minkälaisin askelin, millä vauhdilla ja millä laadulla se ryhtyy työhön täyttääkseen edellytykset neuvottelujen aloittamiselle Euroopan unionin jäsenyydestä. Tämän vuoksi korostan sitä, mitä moni puhuja on täällä jo sanonut.
Turkki on tärkeä maa. Turkki on strategisesti jopa erityisen tärkeä. Mutta se ei merkitse, että Euroopan unioni voi muuttaa sisäistä luonnettaan Turkin strategisen tärkeyden vuoksi. Sitä se ei voi tehdä eikä tee! On aivan totta, että Turkki haluaa liittyä EU:hun eikä Euroopan unioni Turkkiin ja että siksi pätevät ne liittymisehdot, jotka me olemme asettaneet, ja ne koskevat muuttumattomina ja kokonaisuudessaan myös Turkkia. Turkista voi tulla jäsen vasta sitten, kun nämä liittymisehdot on täytetty tarkasti ja täsmällisesti. En tiedä, eikä kukaan tiedä, onko sillä strategialla, jonka päätimme Helsingissä ja jota parlamentti kannattaa, toivotunlaiset vaikutukset. Olemme kuitenkin tulleet ensimmäistä kertaa sellaiseen tilanteeseen, että Turkin on esitettävä sitova ohjelma ja sanottava, mitä se aikoo tehdä muuttaakseen oloja. Se antaa meille mahdollisuuden vaikuttaa ohjelmaan, koska se on yhteisesti sovittu ohjelma, koska me olemme mukana rahoittamassa sitä, koska meillä on mahdollisuus vaikuttaa siihen omasta puolestamme ja valvoa sitä.
Siksi uskon, että olemme päässeet todella merkittävän askelen eteenpäin. Rahoitus- ja budjettiteknisestä puolesta puheen ollen täällä on esitetty kysymyksiä, joihin vastaan mielelläni. Ensiksikin kaikille niille, jotka sanovat, että olisi sinänsä loogista siirtää myös Turkille, Maltalle ja Kyprokselle maksettavat liittymistä valmistelevat tuet otsakkeeseen 7, koska kysymys on yksiselitteisesti liittymistä valmistelevista tuista. Sitä komissiokin haluaisi. Minun on kuitenkin sanottava selvästi, että se ei aluksi muuta käytettävissä olevia varoja mitenkään, sillä me aivan yksinkertaisesti pienentäisimme otsaketta 4 ja kasvattaisimme otsaketta 7. Maltan, Kyproksen ja Turkin kannalta se ei olisi kovin hienoa, koska ne haluavat tietenkin lisää rahaa. Ne eivät halua, että me vaihdamme talousarvion otsaketta, vaan ne haluavat lisää rahaa.
Sitä meillä ei kuitenkaan ole, koska Berliinissä päätetyt rahoitusnäkymien ohjelmathan on määritetty kiinteästi. Tässä ei myöskään ole käyttämättä jääneitä budjettivaroja - eräs parlamentin jäsen esitti tämän kysymyksen - ei, meillä ei ole minkäänlaisia käyttämättä jääneitä budjettivaroja liittymistä valmistelevissa välineissä. Ne käytetään kokonaan. Vain Sapard-varat käytetään loppuun vähän aiottua myöhemmin. Se johtuu tämän välineen sääntelystä, mutta vuodelle 2000 aiotut ohjelman mukaiset varat käytetään kokonaisuudessaan vuoden 2001 aikana. Meillä ei kuitenkaan ole siellä käyttämättä jääneitä budjettivaroja. Voisimme toteuttaa toiveen - myös esittelijän toiveen, johon monet ovat täällä yhtyneet -, että Turkin, Maltan ja Kyproksen liittymistä edeltävää tukea korotettaisiin, niin että ne saisivat mahdollisuuden Ispa- ja Sapard-varoihin - vain siten, että asettaisimme käyttöön lisää budjettirahaa - rahaa, jota ainakaan komissiolla ei ole. Tästä on puhuttava neuvoston kanssa; se voi hyvinkin käydä välttämättömäksi, mutta en voisi tällä hetkellä hyväksyä tarkistusta, koska minun on rehellisesti sanottava teille, ettei komissio voisi toteuttaa sellaista päätöstä, koska sillä ei ole kyseistä rahaa.
Jäsen Stenzel viittasi aivan oikein siihen, että on tietenkin ero Itä- ja Keski-Euroopan ehdokasvaltioiden sekä Turkin, Maltan ja Kyproksen välillä, koska Itä- ja Keski-Euroopan ehdokasvaltioiden ei tarvitse ainoastaan sopeutua yhteisön säännöstöön vaan suoriutua myös järjestelmän muutoksen tehtävästä. Se on todellakin tilanteemme poliittinen perustelu.
Lopuksi haluaisin sanoa, että arvioni mukaan olemme saaneet Turkissa aikaan jonkin verran liikettä. Poliitikkoina te tiedätte yhtä hyvin kuin minä, että poliittisen liikkeen alkua ei aluksi voida mitata todellisina muutoksina, olipa kysymys sitten vankiloista, kansalaisjärjestöistä, kouluista tai mistä tahansa, vaan poliittisen liikkeen alku on aluksi aina mitattavissa siinä tavassa, miten yhteiskunta keskustelee, mistä se keskustelee ja mitä pitkäaikaisia tavoitteita se asettaa itselleen.
Tässä kohden voimme havaita Turkissa valtavaa liikettä vuoden 2000 aikana. Minun mielestäni Euroopan unionin oikea vastaus on tukea tällaista poliittista liikettä ja saattaa nyt valmiiksi ne keinot, joita me tarvitsemme, jotta myös konkreettisia tuloksia on nähtävissä käytännössä.
Viimeiseksi haluan sanoa: me emme mittaa liittymistä edeltävän strategiamme menestystä Turkin osalta sillä, mitä luvataan; me emme siis mittaa sitä sen perusteella, mitä Turkin lehtien pääkirjoituksissa kirjoitetaan, vaan me mittaamme tämän strategian menestystä sillä, mikä muuttuu konkreettisesti Turkin ihmisten kannalta, joiden tilanne on nykyisten olosuhteiden ja rakenteiden vallitessa valitettava, säälittävä, joka tapauksessa sellainen, että muutos on tarpeen. Sitä mitataan rakenteiden todellisen muutoksen ja ihmisten elinolosuhteiden todellisten muutosten perusteella. Kun näemme nämä muutokset, on koittanut aika puhua seuraavasta askeleesta, mutta ei tänään. Olen iloinen, että tässä parlamentissa vallitsee tänään niin suuri yksimielisyys tässä kysymyksessä. Uskon, että meitä auttaa paljon, jos Turkki huomaa, että neuvostolla, parlamentilla ja komissiolla on tässä kysymyksessä - ainakin pääkohdissa - erittäin luja yhteinen kanta. Lujuus tässä kysymyksessä auttaa meitä saavuttamaan tavoitteemme.

Danielsson
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, arvoisa komission jäsen, haluan aluksi yhtyä täysin niihin kiitoksiin, jotka komission jäsen Verheugen esitti esittelijä Swobodalle hänen erinomaisesta mietinnöstään, jossa käsitellään Turkille osana liittymistä valmistelevaa strategiaa annettavaa apua, josta on keskusteltu täällä parlamentissa. Esittelijä Swoboda, olen vakuuttunut, että mietinnöllänne on tärkeä tehtävä sen vaikean keskustelun kannalta, johon me kaikki olemme niin paneutuneet, nimittäin, kuinka voisimme parhaiten ohjata Turkin lähemmäksi unionia.
Pyysin puheenvuoroa, jotta voisin neuvoston puolesta vastata jäsen Sacrédeusin puheenjohtajavaltiolle esittämään kysymykseen, joka koskee uskonnonvapautta ja uskontojen välistä suvaitsevuutta Turkissa. Sallikaa minun vain sanoa, että neuvoston mielestä nämä kysymykset ovat erittäin tärkeitä. Turkin kanssa käymämme uskonnonvapautta koskevan keskustelun lähtökohtana ovat itsestään selvästi olennaiset Kööpenhaminan arviointiperusteet ja se, mitä Turkin kanssa solmimamme kumppanuus pitää sisällään vähemmistöjen oikeuksien kunnioittamista koskevien vaatimusten täyttämisestä.
Sacrédeus otti esille tärkeän kysymyksen siitä, miten Turkissa ja yleisesti ottaen muuallakin voitaisiin vauhdittaa eri uskontokuntien välistä vuoropuhelua. Pidämme tätä tärkeänä tekijänä niin Turkin kumppanuudessa kuin aivan yleisestikin Euro-Välimeri-alueen yhteistyössä. Puheenjohtajavaltio Ruotsi on yrittänyt toimia hankkimiensa kokemusten mukaan. Esimerkkeinä voidaan mainita niin kutsuttu Euro-islam-hanke ja Tukholmassa äskettäin järjestetyt suvaitsemattomuuden vastaiset konferenssit, joista Sacrédeus on varmasti tietoinen. Olemme yrittäneet toimia niistä saatujen kokemusten pohjalta ja olemme yrittäneet sisällyttää myös joitakin vastaavia ajatuksia Turkin kanssa tehtävään yhteistyöhön, jotta voisimme korostaa uskonnonvapauden kunnioittamisen tärkeyttä.
Sacrédeus otti esille myös tärkeän kysymyksen, joka koskee turkkilaisen papin oikeudenkäyntiä. Neuvosto seuraa tätä kysymystä hyvin tarkasti. Tiedämme, että seuraava oikeudenistunto on 22. helmikuuta. Neuvosto aikoo seurata erittäin tarkasti, mitä silloin tapahtuu ja reagoi asiaan sopivaksi katsomallaan tavalla.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.

Lissabon
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu kahdesta mietinnöstä ja komission julkilausumasta:
Bullmannin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0034/2001) keväällä 2001 pidettävästä Eurooppa-neuvostosta: Lissabonin prosessi ja jatkotoimenpiteet,
komission julkilausuma: yhteenveto Lissabonin jälkeen saavutetusta edistyksestä ja tulevista toimista, ja
Gasòliba i Böhmin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0020/2001) vapauttamisen ja talousuudistusprosessin vaikutuksesta Euroopan unionin talouskasvuun.

Bullmann
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, Lissabonin huippukokous jätti suuren perinnön; se muotoili suuren tehtävän ja synnytti rohkean ajatuksen. Euroopasta tulee vuoteen 2010 mennessä tämän maailman kilpailukykyisin alue. Huippukokous panosti tässä parhaaseen korttiin, joka Euroopalla on. Se nimittäin muotoili, että tällöin astumme tielle kohti täystyöllisyyttä ja haluamme panostaa Euroopan unionin ihmisten innovaatiovoimaan, kykyyn sivistää itseään, kouluttaa itseään, kykyyn ottaa omat kohtalot omiin käsiin ja kykyyn huolehtia omasta hyvinvoinnistaan ja perheidensä hyvinvoinnista. Tämä on suurin tuottavuuden voima, joka Euroopalla on tarjottavanaan.
Tästä ydinajatuksesta seuraa johdonmukaisesti poliittinen lähestymistapa, joka kuuluu: talouden uudistus, sosiaalinen osallistuminen, sosiaalinen yhteenkuuluvuus ja työllisyyden edistäminen kuuluvat yhteen. Ne ovat yhden ja saman prosessin vuorovaikutteisia osatekijöitä tällä menestyksen tiellä, ja niiden on tuettava toisiaan. Niiden ei saa antaa toimia toisiaan vastaan.
Tämä on monille meistä haaste ajattelussa. Monien, jotka ovat koko elämänsä tehneet työtä sen puolesta, että meillä on yhteiset vapautetut markkinat, on ajateltava eteenpäin oivaltaakseen, että vasta sosiaalinen yhteenkuuluvuus ja työllisyyspolitiikka saavat aikaan sen tuottavuuden, jolla yhteiset markkinat voivat onnistua. Toisten, jotka ovat koko elämänsä olleet ylpeitä jäsenvaltioiden saavutuksista, on ajateltava eteenpäin oivaltaakseen, että uudet yhteiset markkinat vaativat yhteisiä ponnisteluja ja uusia sääntöjä, jotta menestysprosessi voidaan myös toteuttaa kaikkialla.
Tukholman huippukokous on juuri tässä ratkaisevassa kohdassa. Se ratkaisee, voidaanko Lissabonin kunnianhimoiset tavoitteet toteuttaa käytännössä vai ajattelevatko Euroopan kansalaiset, että kysymys oli kyllä hyvin muotoilluista lausunnoista, mutta kuitenkin tyhjistä sanoista, joista ei voi syntyä seurauksia poliittiselle todellisuudelle. Sen, joka haluaa menestystä Tukholmassa, on mitattava ja verrattava, miten pitkälle olemme tähän mennessä päässeet menestyksen tiellä. Ennen kaikkea hänellä on oltava rohkeutta asettaa uusia, kunnianhimoisia tavoitteita, jotta voimme edetä edelleen menestyksen tiellä.
Nyt meille sanotaan, että nämä konkreettiset tavoitteet ovat vaikea asia. Tietenkin konkreettiset tavoitteet ovat vaikea asia, mutta ajatelkaapa sellaista monimutkaista asiaa kuin inflaatioprosenttia, joka riippuu siitä, että monet keskeiset toimijat tekevät viisaita päätöksiä. Olemme tässä ilmeisesti onnistuneet - matkalla talous- ja rahaliittoon - saamaan alkuun erittäin hedelmällisen prosessin, joka on tuonut mukanaan menestystä, jota emme vielä muutama vuosi sitten pitäneet mahdollisina. Ajatelkaapa niin monimutkaisia asioita kuin korkojen kehitys tai valtioiden ylivelkaantumisen purku. Olemme saaneet kaiken tämän aikaan yhteisin ponnistuksin, ja nämä kaikki ovat monimutkaisia asioita, jotka vaativat useamman kuin yhden osallistujan. Kun olemme onnistuneet tässä, onnistumme toki siinäkin, että jokaisen Euroopan unionin koululaisen ulottuvilla on koulussa asianmukainen Internet-yhteys. Voimme luoda olot, joissa koululaisten ulottuvilla ei ole ainoastaan tämä yhteys, vaan voimme myös saada aikaan ratkaisevaa edistystä heidän opetussuunnitelmissaan, jotta he saavat tarvitsemansa mahdollisuudet matkalla eurooppalaisille työmarkkinoille.
Kun olemme saaneet aikaan kaiken tämän, pystymme myös tarjoamaan jokaiselle Euroopan unionin ammatinharjoittajalle selkeän, ymmärrettävän ja yksinkertaisen sääntelyjärjestelmän, joka toimii Espanjassa yhtä hyvin kuin Kreikassa, Italiassa tai Saksan liittotasavallassa. Kun olemme saaneet aikaan tämän kaiken, voimme toki myös turvautua vahvimpaan eurooppalaiseen tuottavuuden voimaan. Tarjoamme Euroopan unionin työttömille, joita on yhä yli 14 miljoonaa, todellisen mahdollisuuden tulla mukaan tähän menestysprosessiin.
Meillä on yhä yli kahdeksan prosentin työttömyysaste, ja haluan kiinnittää huomiota seikkaan, joka mielestäni jää liian vähälle komission keskustelussa: että meillä on nuorisotyöttömyysaste, joka on kaksi kertaa niin korkea kuin tuo kahdeksan prosenttia. Tämä on suuri ongelma, varsinkin kun tänään sanomme, että haluamme tehdä väestön muutoksesta hallittavan ja haluamme panostaa älykkyyteen ja haluamme investoida henkisiin ominaisuuksiin. Tässä voitaisiin tehdä konkreettisesti vielä paljon enemmän nuorisotyöttömyyden poistamiseksi ja Euroopan tulevaisuuteen investoimiseksi. Mutta juuri sen vuoksi onkin oikein, että komissio ehdottaa Tukholman kokousta valmistelevassa asiakirjassa, että haluamme nähdä Tukholmassa aivan konkreettisia tavoitteita, aivan konkreettisia tavoitteita työllisyysasteen nostamiseksi, nimittäin sen nostamiseksi 67 prosenttiin vuoteen 2005 mennessä ja 57 prosenttiin erityisesti naisten työelämään osallistumisen vahvistamiseksi.
Nämä ovat oikeita tavoitteita, ja me Euroopan parlamenttina, me Euroopan kansalaisten edustajina haluamme nähdä nämä tavoitteet myös kirjattuna Tukholman huippukokouksen loppuasiakirjaan. Pidämme tärkeänä, että nämä kuvat puhuvat, jotta Euroopan ihmiset saavat tietää todella ymmärrettävistä tavoitteista, joihin he voivat samastua ja joista he myös huomaavat, että heidän tilaisuutensa on Euroopan menestysprosessissa. Tämä ratkaisee ennen kaikkea senkin, hyväksytäänkö Euroopan unionin välttämätön laajentuminen, jota me kaikki haluamme mutta josta meidän on myös annettava sellainen signaali, että kaikilla niillä on myös tilaisuus siihen, jotka nyt vielä ovat heikommassa asemassa, ja kaikilla niillä, jotka nyt vielä haluavat tuoda voimavaransa mukaan. Tätä haluavan on mentävä rohkeasti eteenpäin ja voitettava eurooppalaisten toimielinten välinen keskinäinen kilpailu. On oltava selvää, että Eurooppa-neuvosto ottaa johtavan roolin, ja on oltava selvää, että parlamentti saa paikkansa, paikan, joka kuuluukin parlamentille suoraan valittuna Euroopan kansalaisten edustuslaitoksena.

Solbes
Arvoisa puhemies, arvoisa Bullmann, arvoisa Cocilovo, arvoisa Gasòliba i Böhm, ensinnäkin haluaisin kiittää teitä, että voimme keskustella parlamentissa teidän kanssanne Lissabonin strategiasta ja siitä järjestelmästä, jonka loimme voidaksemme valvoa, mitä siellä päätettiin, ja siitä, miten järjestelmä on lähtenyt käyntiin.
Viime vuonna Euroopan unioni asetti Lissabonissa mitä esittelijä Bullmann käsitteli ansiokkaasti tavoitteen talouden saattamisesta seuraavan vuosikymmenen aikana maailman kilpailukykyisimmäksi ja dynaamisimmaksi, sellaiseksi, joka perustuu tietoon ja jonka avulla pääsemme kestävään taloudelliseen kasvuun sekä työpaikkojen määrän lisääntymiseen ja parempaan sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen.
Esittelijä Bullmann tähdensi tätä kokonaisnäkemystä, johon yhdyn täysin ja johon komissionkin yhteenvedossa luonnollisesti pyritään. Tässä yhteenvetokertomuksessa komissio ei pyri ainoastaan kuvailemaan Lissabonin jälkeen saavutettua edistymistä vaan myös seuraavia tavoitteita. Ja esittelijä Bullmann painotti myös tätä seikkaa.
Lissabonissa meille sanottiin: asettakaamme rakenteellisia indikaattoreita, joiden avulla voimme verrata paremmin eri maiden tilannetta. Nizzassa määrittelimme 35 rakenteellista indikaattoria, ja ne ovat yhteenvedon lähtökohtana. On varsin selvää, että ne ovat hyödyllisiä välineitä saavutetun edistymisen arvioimiseksi ja käytännön tavoitteiden kannalta sekä sen kannalta, missä aikataulussa tavoitteet ovat toteutettavissa. Ne myös viittaavat siihen, millaista kehitystä voimme saada lähivuosina aikaan.
On totta, että näitä indikaattoreita sellaisina kuin ne määrittelimme ei ole tarkoitettu käytettäväksi ainoastaan yhteenvetokertomuksessa; niitä käytetään myös muissa komission kertomuksissa, kuten esimerkiksi talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen toteuttamisesta juontuvien velvoitteiden soveltamista tai täyttymistä koskevassa kertomuksessa.
Kertomuksessa en aio toistaa asiaa on tarkasteltu tällä kaudella toteutunutta myönteisenä pitämäämme edistymistä. On ilmeistä, että on sellaisia seikkoja, kuten edistyminen joidenkin vapauttamisten alalla, jotka ovat ilman muuta ja selvästi myönteisiä asioita. Toisilla aloilla edistyminen on taas liian hidasta.
Jos menestys voitaisiin kiteyttää esimerkiksi talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen parempaan kohdentamiseen, Lissabonin tavoitteet huomioon otettuina, tai esimerkiksi sellaisiin aiheisiin, kuten veropaketin hyväksymiseen, eurooppalaisen yhteiskunnan asemaan tai sosiaalisen toimintaohjelman hyväksymiseen Nizzassa, on totta, että joidenkin seikkojen osalta olemme jääneet enemmän jälkeen, ja niistä voitaisiin mainita yhteisöpatentti, Galileo-ohjelma tai muutama muu yhtä merkittävä ala, kuten elinikäisen oppimisen strategia tai veroetuusjärjestelmät, jotka ovat epäilemättä olennaisen tärkeitä kasvun ja työllisyyden kannalta.
Joka tapauksessa yhteenvedosta käy selvästi ilmi talouden myönteinen kehitys, viime vuoden kasvu sekä ensi vuoden kasvuennuste ja 2,5 miljoonan työpaikan syntyminen, joka on asiana ilman muuta olennaisen tärkeä.
Joka tapauksessa yhteenvedossa pyritään korostamaan, että Lissabonin tavoite on kokonaisvaltainen tavoite, mitä esittelijä Bullmann painotti. Emme voi ajatella ainoastaan kasvua ja unohtaa muita Lissabonin osa-alueita. Kasvu ja makrotaloudellinen vakaus ovat epäilemättä olennaisen tärkeitä seikkoja, mutta sellaisia ovat myös työllisyys ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus.
Olemme koonneet yhteenvetoon, minkä esittelijä Bullmann totesi osuvasti, joukon erityisiä ehdotuksia: 10 painopistettä, jotka komissio pyrkii saamaan läpi Tukholman Eurooppa-neuvostossa, jotta voimme niiden avulla edistyä rakenteelliseen ja sosiaaliseen muutokseen liittyvien sitoumustemme lujittamisessa, mikä on olennaisen tärkeää, jos ajatellaan kestävää taloudellista kasvua, jonka avulla voimme vähentää työttömyyttä ja parantaa yhteenkuuluvuutta.
Talous- ja rahapolitiikasta vastaavana komission jäsenenä haluaisin mielelläni käsitellä lähemmin vielä kolmea seikkaa, jotka mielestäni kuuluvat tähän yhteyteen: ensinnäkin kestävän makrotaloudellisen kehyksen säilyttämistä ja vahvistamista. Meistä on tärkeää, sen äsken mainitun tavoitteen lisäksi, joka koski tietoon perustuvan ja parempia työpaikkoja tarjoavan yhteiskunnan saavuttamista, se, että luomme kestävät puitteet, joiden avulla voimme keskipitkällä aikavälillä noudattaa hintatason vakaudesta ja kestävästä julkistaloudesta asetettuja tavoitteita.
Mielestämme nykyisessä hyvässä taloustilanteessa on Yhdysvaltojen kasvun hidastumisesta huolimatta jatkettava julkisen talouden vakauttamista sekä julkisen talouden laadun ja kestävyyden parantamista ja otettava huomioon senkaltaisia merkittäviä seikkoja, kuten esimerkiksi väestön ikääntyminen. Kun puhumme laadusta, puhumme ennen kaikkea sellaisesta julkistaloudellisesta politiikasta, jolla pyritään selvemmin siihen, että työllisyys parantuu, tuetaan tutkimusta ja innovaatioita sekä lisätään sijoituksia henkiseen pääomaan. Puhuttaessa julkisen talouden kestävyydestä puhumme siitä, kykenemmekö selviytymään tulevista velvoitteista.
Meidän on vahvistettava, ja tämä on toinen huolenaiheeni, unionin kasvupotentiaalia. On totta, että niiden uudistusten alalla, joita tarvitaan pysyvän kasvun saavuttamisessa, on tapahtunut paljon edistystä. Kuitenkin tämän edullisen taloudellisen tilanteen aikana meillä on ainutlaatuinen tilaisuus parantaa sisämarkkinoita palveluiden alalla ja lisätä avoimuutta sellaisilla aloilla, kuten energia ja liikenne sekä muutamilla muilla kuluttajia hyödyttävillä aloilla. Olemme tietenkin tietoisia, että koko vapauttamisprosessin ajan on toteutettava samanaikaisesti sääntelynvalvontasuunnitelmaa, jonka avulla voidaan saavuttaa viime kädessä myönteiset vaikutukset ilman että yhteiskunta joutuu kärsimään kielteisistä vaikutuksista.
Viimeinen kommenttini liittyy työllisyyden parantumiseen ja työllisten osuuden nousuun: on muistettava, että kaksi kolmasosaa Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin bruttokansantuotteen välisestä erosta johtuu nimenomaan työtä koskevan tekijän hyödyntämisestä. Siksi on ehdottoman olennaista, että käynnistetään kaikki tarpeelliset julkista taloutta ja sosiaalikysymyksiä koskevat uudistukset varhaiseläke, eläkejärjestelmät tai työelämän normit mukaan luettuina joiden avulla pystymme parantamaan tätä tilannetta. Olennaisen tärkeitä ovat myös sellaiset seikat, kuten koulutus, yrityksille suunnatut kannustimet sekä myös julkiset investoinnit, jotka ovat olennaista työllisyyden laadun kannalta. Näiden kaikkien seikkojen avulla meidän olisi Euroopassa voitava edistyä Lissabonissa määritellyllä tiellä, jota me kaikki haluamme Tukholmassa vahvistettavan.
Niihin mietintöihin, joita käsittelemme Bullmannin ja Gasòliba i Böhmin mietintöihin sisältyy paljon ehdotuksia, jotka ovat sisällöllisesti varsin lähellä yhteenvetoa. Ajatuksemme on, että kaikki nämä vihjeet ja ohjeet, joista joidenkin kohdalla viitataan tiettyihin indikaattoreihin, otetaan huomioon ja että ne analysoidaan, jotta voimme nähdä, missä määrin voimme sisällyttää tuleviin kertomuksiin osan esitetyistä seikoista.
Parlamentti on oikeassa, kun se korostaa, että Lissabonin strategian onnistumisessa on kerta kaikkiaan olennaista, että kaikki prosessissa mukana olevat toimijat ovat sitoutuneet siihen. Tässä mielessä ei ole epäilystä, etteivätkö tänään täysistunnossa esitellyt mietinnöt olisi perusluonteisia osatekijöitä ja selvä osoitus parlamentin sitoutumisesta yhteistyöhön Lissabonin prosessin hyväksi, mihin liittyen toivomme kuten sanoin aiemmin että sitä jatketaan ja parannetaan Tukholman päätösten myötä.

Gasòliba i Böhm
. (ES) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, viime vuonna Lissabonissa pidetyssä Eurooppa-neuvostossa sovittiin prosessista, jolla Euroopan unioni pyrkii saavuttamaan Yhdysvallat kilpailukyvyllä mitattuna tai siitä, että ainakin vuoteen 2010 mennessä saavuttaisimme saman tason. Mielestäni sekä kollegani Bullmannin mietinnön että omani avulla edistetään myönteisesti ja rakentavasti niitä tarkasteluja, jotka koskevat tämän tavoitteen saavuttamista, sekä sitä, että ennen Tukholman Eurooppa-neuvostoa pystymme arvioimaan ja analysoimaan kuluneen vuoden satoa.
Euroopan unionin talouselämän strategisena tavoitteena on siirtyminen tietoon perustuvaan talouteen, sellaiseen talouteen, joka on maailman dynaamisin, kykenevä luomaan kestävää kasvua ja joka tarjoa enemmän ja parempia työpaikkoja sekä lisää sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Kaikki nämä tavoitteet ovat varsin vaativia. Euroopan unioni ei tingi sosiaalisen yhteenkuuluvuutensa tasosta, siitä, että sen talous perustuu hyvinvointiin, mikä on yksi eurooppalaisen yhteiskunnan tärkeimmistä ominaispiirteistä. Tällainen taloushan luotiin, ja se vahvistui juuri viime vuosisadan toisella puoliskolla. Samanaikaisesti tällaisessa taloudessa on havaittavissa ilmeistä dynaamisuutta, mikä on ilmennyt viime vuosina.
Kuitenkaan kenellekään ei liene epäselvää, että näin vaativat sosiaaliset tavoitteet, kestävän kasvun varmistaminen ja lisäksi kansainvälisesti mitattuna paras kilpailukyky ovat kolme varsin vaativaa tavoitetta, ja siksi niissä onnistuaksemme meillä on oltava selvä yliote onnistumista mahdollisesti vaikeuttaviin ongelmiin nähden.
Olemme selvillä, että yksi niistä seikoista, jotka saattavat vaarantaa näiden kolmen tavoitteen yhtäaikaisen toteutumisen on juuri se, ettei sovelleta riittävän tarkasti niitä perusseikkoja, joiden avulla varmistetaan Euroopan talouden kilpailukyky. Lähtökohtaisesti näitä seikkoja on mielestämme kolme.
Ensinnäkin markkinat eivät ole vielä riittävän avoimet kilpailulle ja se vaikuttaa jos otetaan huomioon, että tämä on olennainen piirre tuotantojärjestelmällemme kielteisesti kustannusrakenteeseen, jopa tavaroiden ja palveluiden yksikköhintoihin. Komission jäsen Solbes mainitsi nämä seikat: energia, liikenne ja tietoliikenne. On ilmeistä, että kyse on olennaisista seikoista, ja jos teemme niiden avulla vertailun toiseen kansainvälisesti johtavaan talouteen, Yhdysvaltoihin, olemme yhä jäljessä, minkä vuoksi emme selvästikään pysty saavuttamaan sitä kilpailukyvyn tasoa, jonka olemme asettaneet itsellemme vuodeksi 2010.
Toiseksi sanottakoon, että eräs meitä kovasti huolestuttava seikka, joka käy ilmi varsin hyvin sekä Bullmannin mietinnöstä että omastani, on työllisyys. On ilmeistä, ettemme voi luopua työllisyyden nostamiseen liittyvästä tavoitteesta, joka on yksi puheenjohtajavaltio Ruotsin asettamista suurista tavoitteista. Kuitenkin on myös ilmeistä, että työllisyyden parantamiseksi tässä mitassa ja toisaalta, kuten kummassakin mietinnössä todetaan, työelämän laadulliseksi kehittämiseksi on etsittävä parempia mukautumismahdollisuuksia sekä sosiaalisella Euroopan unionissa on maita, joissa on tarjolla tällä alalla varsin mielenkiintoisia malleja että ja se sanottiin jo Delorsin selvityksessä vuodelta 1995 työmarkkinoiden joustavuuden alalla. Tämä on olennainen osatekijä, jotta saavutettaisiin kaksi tavoitetta, jotka ovat työllisyyden kohentuminen ja parempi kilpailukyky koko tuotantorakennetta ajatellen, jossa työelämä on olennaisen tärkeä seikka.
Lopuksi koulutus. En puhu siitä pitkään, sillä Bullmannin mietinnössä sitä käsiteltiin, kuten komission jäsen Solbeskin otti sen esiin. Tämä kolmas osatekijä, joka on myös olennaisen tärkeä, liittyy siihen, että koulutus on laadukasta kaikilla tasoilla ammattikoulutuksesta korkean tason erikoistumiskoulutukseen asti, ja se luo pohjan sille, että ja tähän lopetan, arvoisa puhemies saamme aikaan sen, mitä todella tarvitsemme, ja sen, johon Eurooppa ei ole vielä pystynyt suhteessa Yhdysvaltoihin: vaikka tieteellinen koulutus ja tieteelliset innovaatiot ovat varsin korkealla tasolla, emme ole vielä ottaneet Yhdysvaltoja kiinni emmekä ole kuroneet umpeen etumatkaa sellaisen teknisen kehityksen tason saavuttamisessa, joka merkitsee kilpailukykyisiä tavaroita ja palveluja. Tämä on kolmas olennaisen tärkeä suositus tässä Lissabonin Eurooppa-neuvoston analyysissa ja yhteenvedossa.

Danielsson
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, arvoisa komission jäsen, osallistun hyvin kiinnostuneena keskusteluun, jota käydään esittelijä Bullmannin mietinnöstä, jossa käsitellään Tukholmassa järjestettävän Eurooppa-neuvoston kokouksen valmisteluja sekä esittelijä Gasòliba i Böhmin mietinnöstä, jossa käsitellään taloudellisten uudistusten ja vapauttamisen vaikutusta taloudelliseen kasvuun Euroopan unionissa.
Olen seurannut erityisen kiinnostuneena jäsen Bullmannin selvitystä siitä, miten parlamentti aikoo osallistua Tukholman kokoukseen, ja pidän erityisen myönteisenä mietinnön kokonaisnäkemystä, nimittäin, että Lissabonissa annetun toimintasuunnitelman kaikki kohdat pitää toteuttaa, jos Eurooppa aikoo saavuttaa sen kunnianhimoisen tavoitteen, jonka olemme sille asettaneet, nimittäin, että Eurooppa olisi kymmenen vuoden kuluessa maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva talous, joka kykenee ylläpitämään kestävää talouskasvua, luomaan uusia ja parempia työpaikkoja ja lisäämään sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Täystyöllisyyden on oltava unionin talous- ja sosiaalipolitiikan perustavoite. Lissabonin strategia oli tärkeä virstanpylväs unionin kehityksen kannalta.
Lissabonin strategian työllisyystavoitteista puheen ollen neuvosto on samaa mieltä esittelijä Bullmannin mietinnössä ehdotetuista välitavoitteista. Toivomme, että neuvosto voi tehdä tätä asiaa koskevan päätöksen Tukholmassa.
Nyky-Euroopalla on paremmat mahdollisuudet kuin aikoihin saattaa työntekomahdollisuudet kaikkien niiden ulottuville, jotka haluavat tehdä töitä. Euroopan taloudelliset näkymät ovat edelleenkin hyvät. Julkinen talous on vahvassa kunnossa. Hinnat ovat vakaat. Tuotanto- ja pääomamarkkinoiden uudistukset on aloitettu koko Euroopassa. Emme kuitenkaan saa tyytyä tähän, sillä Euroopassa on edelleenkin 14 miljoonaa työtöntä. Työttömyys on suunnatonta taloudellisten voimavarojen - ja mikä pahempaa - ihmisten tietojen ja tavoitteiden tuhlausta. Työpaikka merkitsee mahdollisuutta omaan toimeentuloon ja on pitkällä aikavälillä paras keino luoda sellainen yhteiskunta, johon kaikki voivat osallistua.
Tukholman Eurooppa-neuvoston kokous 23.-24. maaliskuuta on ensimmäinen keväällä järjestettävistä huippukokouksista, joissa keskitytään viemään kehitystä kohti niitä strategisia päämääriä, joista Lissabonissa päätettiin. Tukholmassa meidän on avoimesti ja itsekriittisesti arvioitava viime vuonna saavutettuja edistysaskeleita. Aiomme viedä työtä eteenpäin niin yhteisön oikeuden kuin niin kutsutun avoimen koordinointimenetelmänkin puitteissa.
Puheenjohtajavaltiona Ruotsi pyrkii toimimaan siten, että se ei heikentäisi Lissabonin strategiaa liittämällä siihen aivan liian monia uusia kysymyksiä. Emme myöskään tarvitse uusia prosesseja. Tukholman huippukokouksen pitää sen sijaan osoittaa tietyt painopistealueet. Täystyöllisyys ja kilpailukyvyn paraneminen voidaan saavuttaa vain taloudellisten uudistusten ja avoimien ja toimivien markkinoiden avulla yhdessä terveen makrotalouspolitiikan kanssa, joka lisää kasvua ja työllisyyttä.
Olen kiinnostuneena tutustunut esittelijä Gasòliba i Böhmin mietintöön, jossa käsitellään taloudellisia uudistuksia ja taloudellista kasvua, ja yhdyn siihen, että taloudellisen uudistuspolitiikan asemaa kasvun ja työllisyyden kannalta ei pidä aliarvioida. Haluan kuitenkin korostaa, että taloudellisten uudistusten ohella on panostettava myös koulutukseen, nykyaikaiseen sosiaaliturvaan ja vahvistettuun hyvinvointiin. Se edellyttää myös sellaista yritysilmapiiriä, joka helpottaa investointien tekemistä ja uusien kasvavien yritysten perustamista.
Haluan, että osoitamme Tukholmassa, miten edetä kohti muitakin näillä alueilla saavutettavia esitysaskelia. Saanen mainita niistä muutamia.
Toivomme, että voimme Tukholmassa päättää sähkö- ja kaasumarkkinoiden vapauttamisen aikataulusta. Haluamme ajaa rahatalousmarkkinoiden uudistamista. Lamfalussyn tärkeä kertomus muodostaa Tukholmassa käytävien keskustelujen lähtökohdan viimeksi mainitun asian osalta. Meidän on lisäksi jatkettava kuljetusmarkkinoiden avaamiseen tähtäävää työtä.
Tuote- ja pääomamarkkinoiden avaaminen ei ole kuitenkaan mikään itsetarkoitus, vaan teemme niin kahdesta syystä: toisaalta se on kasvun ja kasvavan työllisyyden saavuttamisen väline. Toisaalta se on väline, jonka avulla lisätään kuluttajalle koituvaa hyötyä - entistä alhaisempia hintoja, laajempaa tarjontaa sekä palveluiden ja tuotteiden parempaa laatua. Tässä yhteydessä olemme myös sitä mieltä, että ulkoisella kauppapolitiikalla on merkitystä, ja toivomme pystyvämme selvittämään tätäkin kysymystä Tukholmassa.
Tukholman huippukokouksessa pitää lisäksi korostaa uuden tekniikan merkitystä kehittämällä edelleen eEurope-toimintasuunnitelmaa sekä poistamalla esteet biotekniikan kasvun ja sen merkityksen osalta, joka sillä on innovaatioiden ja kasvun kannalta. Meidän on kuitenkin kiinnitettävä huomiota myös biotekniikkaan liittyvään moraaliseen ja eettiseen ulottuvuuteen.
Euroopan odotettu väestöllinen kehitys muodostaa kasvavan haasteen. Alhaiset syntyvyysluvut ja vanhusten lisääntyvä määrä uhkaavat voimakkaasti lisätä työkykyisten henkilöiden elatustaakkaa noin vuodesta 2010 eteenpäin. Väestölliseen kehitykseen on puututtava laajalla poliittisella rintamalla jo nyt. Se vaatii laajaa eläkejärjestelmien ja sairaanhoito- ja vanhustenhuoltojärjestelmien tarkistamista. Se vaatii myös toimia työmarkkinoille osallistumisen lisäämiseksi. Lapsiperheiden paremmat ehdot, lisääntyvä tasa-arvo ja elinikäinen oppiminen ovat keinoja, joiden merkitystä on korostettava väestöllisistä haasteista selviämiseksi. Työpaikkojen määrän kasvu nostaa myös työelämän ehdot entistä enemmän huomion kohteeksi. Tavoitteena on, että pääsisimme Tukholmassa yhteisymmärrykseen työn laadun käsitteestä ja sen merkityksestä kasvulle ja työllisyydelle.
Haluan myös korostaa, miten elintärkeä merkitys talous- ja rahaliiton menestyksellisellä kehityksellä on Euroopan vakauden ja hyvinvoinnin kannalta. Puheenjohtajavaltio Ruotsi aikoo toimia aktiivisesti sen puolesta, että eurosetelien ja -kolikoiden liikkeeseenlasku valuuttaunionissa vuoden 2002 alussa onnistuisi täydellisesti. Se on yhteisten etujemme mukaista.

Cocilovo
. (IT) Arvoisa puhemies, en tiedä, onnistunko esittämään asiani vakuuttavasti näiden neljän minuutin aikana. Pyrin kuitenkin ainakin esittämään selkeän kannan eräiden seikkojen osalta, jotka liittyvät parlamentin toimiin myös kyseisen mietinnön kohdalla, kommentoimalla komission aloitetta ja neuvoston esittämiä toimia.
Jotkut kollegat ovat jo esittäneet ytimekkään yhteenvedon Lissabonin huippukokouksen merkittävimmistä uusista asioista. Nostimme uudelleen yleiseen tietoisuuteen ja yhteistä toimintaa silmällä pitäen täystyöllisyyden tavoitteen, jota ei saavuteta heti, kuten kaikki tiedämme, mutta nyt ilmaisimme sen olevan mahdollista tietyin ehdoin. Herätimme uudelleen halun rakentaa Euroopasta maailman avoimin ja kilpailukykyisin tietoon perustuva talousalue, ja uudistimme myös tähän ponnistukseen liittyviä toimintavälineitä. Totesimme kuitenkin ennen kaikkea, että nämä tulokset on mahdollista saavuttaa, mikäli nykyisten prosessien joukkoon ei lisätä neljättä vaan taataan eri alan politiikkojen terve yhdistelmä, toisin sanoen talous-, työllisyys- ja sosiaalipolitiikkoihin perustuva täydentävä lähentymistapa, jonka itsestään selvänä lähtökohtana on se, että tavoitteiden saavuttamiseksi käytettävät ja yhdisteltävät politiikat ovat keskenään johdonmukaisia.
Lopuksi keväällä järjestetyssä ylimääräisessä neuvoston kokouksessa päätettiin kaikkien kannalta ratkaisevasta tilaisuudesta arvioida saavutettua edistystä, prosessien ja päätösten konkreettista täytäntöönpanoa sekä mahdollisia onnistumisia ja viivästyksiä avoimen koordinointimenetelmän avulla. Haluaisin keskittyä vähäksi aikaa tähän aiheeseen, koska avoin koordinointi on aivan eri asia kuin se, että yhteisön politiikkoja ja suuntaviivoja tuputetaan kansallisvaltioille ja tällä alalla toimiville yhteisöille, mutta se ei myöskään ole pelkkää koordinointia koordinoinnin vuoksi; avoin koordinointi ei siis ole taikakeino mutta ei myöskään tyhjä julistus: sen on edistettävä kansalaisten saamista mukaan Eurooppa-hankkeeseen, jolla taataan avoimuus ja tehokkaat valvontamahdollisuudet.
Ei voida hyväksyä, että vakaussopimuksen ja lähentymisehtojen tukena on välineitä ja elimiä, jotka perustuvat valvontaan, mittaamiseen ja tarvittaessa sensuuriin. Niitä siis puolustetaan tiukoin ottein, kun taas talouspoliittiset valinnat, jotka ovat yhdenmukaisia aiemmin mainitsemieni tavoitteiden kanssa ja tukevat kilpailua ja kasvua, aktiivisia työllisyyspolitiikkoja, panostamista inhimillisiin voimavaroihin, elinikäiseen koulutukseen sekä tasa-arvoon ja alueellisten rakenne-epäkohtien korjaamiseen, ovat usein viime kädessä vain juhlallisesti esitettyjen ja peräänkuulutettujen, mutta huonosti valvottujen tai valvottavien sitoumusten varassa. Kyse on käytännössä vain siitä, että saarnataan profeetallisesti eurooppalaisen taloudellisen ja sosiaalisen mallin ansioista, mutta ei kyetä tekemään mitään.
Tämän asemesta tarvitaan vertailukelpoisia tietoja ja yksiselitteinen sosiaalinen sanasto, jonka ansiosta jatkossa ei voitaisi enää - kuten toisinaan on tapahtunut - käyttää samoja sanoja eri merkityksissä ja ennen kaikkea - mikä vielä pahempaa - käyttää samoja sanoja, mutta toimia edelleen eri tavoin. Indikaattoreita koskeva ehdotus on tärkeä, koska niiden avulla voimme välttää sen, että jatkossakin politiikkamme suunta muuttuu jatkuvasti kuin eräässä tieteellisessä rakennelmassa, ikiliikkujassa, tuossa merkillisessä laitteessa, joka pitää jatkuvasti yllä liikettä, mutta samalla estää sitä saavuttamasta mitään määränpäätä.

Zorba
Arvoisa puhemies, haluan onnitella Udo Bullmannia, että hän on laatinut mietinnön, joka onnistuu pysymään johdonmukaisesti uskollisena keskeiselle painopisteelle ja palvelee käytännössä Lissabonin hyvin merkittävien päätösten jatkuvuutta. Esittelijä ehdottaa dynaamista toimenpideyhdistelmää, joka perustuu näkemykseen talousuudistuksen, työllisyys- ja sosiaalipolitiikan toisiensa täydentävyydestä, ja hän onnistuu osoittamaan lisähyödyn, joka kullekin näistä aloista koituu. Ei voi muuta kuin toivoa, että Lissabonin seuraavissa jatkotoimissa noudatettaisiin samaa politiikkaa, arvostelukykyä ja johdonmukaisuutta.
Käsittelen erityisesti tietotalouden merkitystä, joka on Euroopan politiikan perustekijä investoitaessa inhimilliseen potentiaaliin. Elinikäinen oppiminen on Euroopan taloudelle ensisijainen väline, jolla kehitetään tarvittavaa inhimillistä pääomaa, jota tietoyhteiskunta tarvitsee. Tarvitsemme lisää asianmukaisesti koulutettuja työntekijöitä kaikilla kärkialoilla. Elinikäinen oppiminen ei tarkoita vain kauniita sanoja, vaan vakavaa poliittista ehdotusta, jolla inhimillistä potentiaalia sopeutetaan ja kehitetään uuden vuosisadan vaatimuksiin.
Meidän on myös turvattava sellaisten tietoverkkojen luominen, joihin kaikki kansalaiset voivat osallistua ilman syrjintää, eivätkä taloudelliset kustannukset saa muodostaa estettä. Elinikäisen oppimisen kaikkiin tämänhetkisiin esteisiin on puututtava ja ne on poistettava. Kyseessä on sosiaalinen kustannuserä, joka on maksettava vakuuttuneena sen suuresta kannattavuudesta ja joka hyödyttää eurooppalaista sosiaalista ja poliittista mallia.
Toinen tärkeä asia, jota haluaisin korostaa, on opiskelijoiden, opettajien, kouluttajien ja tutkijoiden vapaa liikkuminen, jolla tuetaan koulutuksen roolia syntymässä olevassa tietoon perustuvassa eurooppalaisessa yhteiskunnassa. On ryhdyttävä myös muihin toimiin, joilla vältetään mahdollinen "tietoköyhyyden" vaara. On taattava se, että työmarkkinoiden joustavuus ei johda uusien työntekijöiden turvattomuuden ja syrjäytymisen muotojen syntymiseen.
Nykyisenä maailmanlaajuistumisen ja jokapäiväiseen elämään vaikuttavien suurten teknologisten muutosten aikana kansalaisille on annettava enemmän mahdollisuuksia sopeutua ja kehittyä, on annettava lisää kulttuurisia mahdollisuuksia. Kyseessä on laajassa mielessä tuki Euroopan kulttuuriselle todellisuudelle, kulttuuriympäristölle, ja liittyy suoraan taloudelliseen ja sosiaaliseen todellisuuteen.

Radwan
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, elämme maailmanlaajuistumisen, digitalisoitumisen aikakautta, me puhumme tietoyhteiskunnasta. Koko yhteiskuntamme, talouselämämme ovat suurten rakennemuutosten edessä. Totutut asiat katoavat, muuttuvat. Sitäkin tärkeämpää on, että politiikka asettaa tähän puitteet. Euroopan unioni on asettanut itselleen kunnianhimoisen tavoitteen nousta vuoteen 2010 mennessä maailman dynaamisimmaksi talousalueeksi.
Tätä varten on täytettävä erinäisiä edellytyksiä ja tehtävä kotiläksyt. Koulutuspolitiikka on mainittu jo useita kertoja. Tieto on voimavara, joka Euroopalla on. Tässä meidän on investoitava erityisesti nuorisoamme. Tässä on kyse uudesta teknologiasta ja Internetistä. Kyse on kuitenkin myös uuden ajattelun opettamisesta ihmisille. Minun sukupolveni ja sitä edellinen sukupolvi eivät juurikaan miettineet ajatusta ryhtymisestä itsenäiseksi ammatinharjoittajaksi tai yrittäjäksi. Uskon, että meidän pitäisi tulevaisuudessa tuoda nämä ajatukset jo koulussa lähemmäs ihmisiä, jotta itsenäisen elämän aloittaminen tulisi heille itsestään selväksi.
Meidän on kuitenkin puhuttava myös työmarkkinoiden joustavuuden lisäämisestä. Olen aivan samaa mieltä jäsen Bullmannin kanssa hänen puhuessaan tavoitteista - mutta juuri nykyisin koemme, miten huonosti tavoitteet ja konkreettinen toiminta vastaavat toisiaan. Olemme kaikki yhtä mieltä joustavan työelämän tavoitteesta. Kun luomme katseemme Saksaan, kun puhumme uudesta yrityksen peruskirjaa koskevasta laista, huomaamme kuitenkin, että tavoitteet ja toiminta eivät aina sovi yhteen. Siksi on vieläkin vaikeampaa suunnata politiikka ainoastaan tavoitteiden mukaan.
Meidän on kuitenkin lisättävä ponnisteluja myös huipputekniikan alalla. Internet mainittiin. Verkkoyhteys on Euroopassa edelleen liian kallis. Levinneisyys on muihin maailman maihin verrattuna edelleen liian alhainen. Mutta myös uuteen teknologiaan kuten biotekniikkaan on tartuttava aktiivisesti ja optimistisesti. Emme kuitenkaan saa panostaa pelkkään huipputekniikkaan. Meidän on pohdittava myös sitä, miten yhdistämme tämän uuden talouden niin sanottuun vanhaan talouteen. Yleisesti ottaen vastustankin tätä rajausta. Baijerissa on eräs puuseppä, joka saa jo 70 prosenttia liikevaihdostaan Internetin välityksellä. Kuuluuko hän vanhaan vai uuteen talouteen, jos saan kysyä täällä olevilta asiantuntijoilta? Katson, että hän kuuluu talouteen. Meidän on yhdistettävä se ja parannettava sen suorituskykyä.
Meidän on kuitenkin - ja nyt haluan onnitella jäsen Gasòliba i Böhmiä oikein sydämellisesti hänen sääntelyn purkamista koskevasta mietinnöstään - saavutettava kilpailukyky, toisin sanoen saatava omat rakenteet kilpailukykyisiksi. Meillä on myönteisiä kokemuksia lentoliikenteen, televiestinnän, energian alalta, ja edessä on lisää markkinoita, kuten liikenne, kaasu, posti tai rahoitusala.
Loppujen lopuksi tavoitteenamme on kuitenkin oltava, että kilpailua tapahtuu vain siellä, missä se hyödyttää kuluttajaa. Haluaisin sen vuoksi - myös hiukan haastaen - kannattaa sitä, ettei jokaisen alan sääntelyä heti vapauteta pelkästään positiivisen kilpailuajatuksen vuoksi. Esimerkiksi mainitsen tässä veden. Vesi on rajallinen resurssi. Emme varmasti voi saattaa Euroopan laadukkaita vesimarkkinoita yhtäkkiä alakohtaisesti tai peräti tapauskohtaisesti suhteellisen nopeasti kilpailun piiriin.
Olen nyt aiheessa "Kilpailun rajat - yleisen eurooppalaisen kilpailulainsäädännön raja kunnalliseen, alueelliseen perushuoltoon nähden". Yhteiskunnalliset rakenteet, luonnolliset rakenteet ovat myös Euroopan pääomaa. Hyvä koulutus, hyvä terveydenhuolto, yhteiskuntarauha. Tässä meidän ei pitäisi säilyttää rakenteita säilyttämisen vuoksi vaan kehittää niitä edelleen. Tämä merkitsee, että näille aloille voi tulla kilpailun piirteitä. Ne voivat tehostaa niitä ja muovata niitä myönteisesti. Emme kuitenkaan saa kumota poliittista vastuullisuutta. Tämä on vaikeaa tasapainoilua. Tämän aiheen kohtaamme myöhemmissä sääntelyn purkua koskevissa keskusteluissa tänä vuonna parlamentissa. Mielestäni kuitenkin kilpailun ja toissijaisuusperiaatteen, paikallisen poliittisen vastuun on oltava yhdistettävissä. Mielestäni tämä on tie, jolla Eurooppa parantaa kilpailukykyään ja pitää kuitenkin yhtä.

Andersson
Arvoisa puhemies, kotimaassani käytävässä keskustelussa sanotaan joskus, että EU:ta ei voi muuttaa, mutta mielestäni se poliittinen esityslista, josta juuri nyt keskustelemme, osoittaa, että sitä voi muuttaa.
Vuonna 1995, jolloin aloitin työskentelyni täällä parlamentissa, keskustelimme lähes yksinomaan vakauttamispolitiikasta. Se ala on edelleenkin esillä, mutta vakauttamispolitiikkaa täydentävät kasvuun, työllisyyteen ja sosiaaliseen hyvinvointiin liittyvät kysymykset. Muuttunut todellisuus on aiheuttanut tämän, mutta kyse on myös poliittisista painotuksista. Asioita on puitu Amsterdamissa ja Lissabonissa ja niiden puimista jatketaan nyt Tukholmassa.
Joskus sanotaan, että kysymykset, joiden parissa nyt työskentelemme - työllisyyteen ja sosiaaliseen hyvinvointiin liittyvät kysymykset - ovat vain kansallisia. Suureksi osaksi ne ovatkin paikallisia, alueellisia tai kansallisia kysymyksiä. Asettamalla yhteisiä päämääriä, jotka koskevat yhteisistä haasteista selviämistä, luomme kuitenkin lisäarvoa juuri eurooppalaisen politiikan avulla. Teemme niin osaksi puhtaasti lakeja säätämällä, esimerkiksi työympäristöasioissa ja työoikeusasioissa, osaksi avoimen koordinointimenetelmän avulla, joka merkitsee, että laadimme yhteisiä eri asioita koskevia tavoitteita. Rahaliittoa koskeva prosessi ja inflaatiota, korkokehitystä ja budjettialijäämää koskevat tavoitteet osoittivat, että tämä oli menestyksekäs tie. Nyt toimimme samoin, kun kyse on työllisyystasoista, syrjäytymisestä ja väestöllisistä kysymyksistä.
Lissabonin prosessi sisältää kolme osaa: talouspolitiikan, työllisyyspolitiikan ja sosiaalipolitiikan/sosiaalisen yhteenkuuluvuuden. On tärkeää, että näiden kolmen alueen välillä, jotka ovat kaikki yhtä tärkeitä prosessin kannalta, vallitsee tasapaino.
Haluan kiittää esittelijä Bullmannia siitä, että hän viittaa mietinnössään tähän tasapainoon ja siihen, että sen säilyttäminen on tärkeää. Haluan mainita erityisesti kaksi asiaa: tietoyhteiskunnan koulutuspolitiikan, joka on erittäin tärkeä asia, ja sen, miten tärkeää on, kuten aiemmin on sanottu, että väestöllisen kehityksen aiheuttamiin haasteisiin tartutaan jo nyt.
Tukholmassa on keskityttävä tiettyihin asioihin, sillä emme voi selvitä kaikesta kerralla. Keskittykäämme siis tiettyihin tärkeisiin kysymyksiin, jotta saisimme siten prosessin käyntiin! Indikaattorit eivät ole tavoite sinänsä, vaan indikaattorit ovat vain väline tavoitteiden saavuttamiseksi.
Haluan myös korostaa parlamentin asemaa. Meillä on asema lakien säätämisessä, mutta meillä ei ole mitään selkeää asemaa avoimessa koordinointimenetelmässä. Nyt kun menetelmä saa entistä suuremman aseman, meidän on saatava toimielinsopimus, jossa parlamentin asemaa vahvistetaan.
Yksi tekijä tästä kuitenkin puuttuu - mainitsemme sen kertomuksessamme ja toivomme, että Göteborgin huippukokouksessa otetaan esiin sama näkökulma - nimittäin ekologisten näkökohtien liittäminen tähän prosessiin ja näihin kysymyksiin.

Schmidt, Olle
Arvoisa puhemies, Lissabonin huippukokous antoi Euroopan kansalaisille selkeän viestin: Euroopasta on tultava maailman kilpailukykyisin talous. Se on todellinen tavoite, johon liittyviä toimia on vietävä tehokkaasti eteenpäin Tukholmassa. Sen kohtalo ei kuitenkaan saa olla sama kuin niin monen muun EU:n asiakirjan - pelkkiä sanoja ilman konkreettisia tuloksia. Nyt tarvitaan todellakin selkeitä ehdotuksia! 14 miljoonaa työtöntä on saanut tarpeekseen komeista päätöslauselmista. Minun on myönnettävä, että me liberaalit olemme hieman odottavalla kannalla, ennen kuin näemme Tukholman huippukokouksen tulokset. Haluan kuitenkin korostaa, että esittelijä Bullmann on tehnyt hyvää työtä, mutta mietinnöstä on tullut melko laaja ja ehdotusten määrä on johtanut tavoitteiden hämärtymiseen. Meistä olisi ollut parempi, että olisi keskitytty tiettyihin asioihin ja laadittu selkeää painopisteluettelo. Tuemme täysin komission esittämää arvostelua Euroopan hidasta uudistustahtia kohtaan. Tässä yhteydessä arvostelua ansaitsee erityisesti neuvosto, mutta sitä ansaitsee todella myös parlamentti.
Sallikaa minun ottaa esiin joitakin tärkeitä toimia, jotta Eurooppaan saataisiin vauhtia: energiamarkkinoita, posti- ja telesektoria on vapautettava edelleen - tämä on alue, jolla neuvoston edustaja Danielsson voi tuoda esiin parhaat puolensa. Lisäksi kyse on verojen alentamisesta, erityisesti työn verotuksen kohdalla, pk-yritysten paremmista edellytyksistä ja joustavimmista työmarkkinoista. Meidän on lisäksi luotava yhteiset rahoitusmarkkinat - alue, jolla on tapahtunut toistaiseksi aivan liian vähän - ja toimiva eEurooppa. Lisäksi bioteknisellä alalla tapahtuvaa toimintaa on kannustettava.
Liberaalimpi Eurooppa merkitsee solidaarisempaa Eurooppaa ja parempaa sosiaaliturvaa, joka vuorostaan merkitsee sitä, että ihmisten halu ottaa riskejä ja kokeilla uusia asioita kasvaa. Eurooppa tarvitsee politiikkaa, jonka avulla luodaan työpaikkoja ja joka antaa asukkaille mahdollisuuden päättää itse omasta tulevaisuudestaan. On hyvä asettaa tavoitteita ja tehdä jatkuvia arviointeja, ja on hyvä että käytössä on asiaan vaikuttavia tilastollisia indikaattoreita, mutta ne eivät koskaan korvaa konkreettisia ehdotuksia. Ruotsalaisena toivoisin, että Tukholman huippukokous olisi käännekohta, että sillä tehtäisiin päätöksiä, jotka avaisivat tien kilpailukykyiselle ja liberaalille Euroopalle.
Lopuksi haluan sanoa neuvoston edustaja Danielssonille, että dynaaminen Eurooppa vaatii myös yhteisen valuutan. Älkää unohtako sitä! Yhä useammat odottavat, milloin Ruotsi täyttää velvollisuutensa.

Jonckheer
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puhemies, puheenvuoroni liittyy erityisesti komission ennusteeseen Lissabonin Eurooppa-neuvoston kokouksesta. Se on mielestäni mielenkiintoinen asiakirja ja seuraavien huomioideni tarkoituksena on ehdottaa joitakin parannuksia. Tämä on sitä rakentavaa kritiikkiä.
Ensinnäkin asiakirjan sisällöstä: olen erittäin hämmästynyt, ettei siinä viitata lainkaan yhteisön eri maiden ja alueiden välisiin suuriin eroihin tietoyhteiskunnan osalta. Todellisuudessa EU on jakautunut maantieteellisiin alueisiin, jotka eroavat paljon toisistaan. Skandinavian maiden ja Välimeren etelänpuoleisten maiden todelliset tilanteet eroavat toisistaan hyvin paljon; tämä olisi huomioitava ennustetta tarkennettaessa.
Toiseksi komissio puhuu oikeutetusti yhdentyneestä strategiasta. Haluaisin esittää parannuksia yhdentymiseen kolmella laajalla osa-alueella.
Ensiksi kestävästä kehityksestä: on tärkeää, että komissio tunnustaa, että Lissabonin prosessista puuttuu ympäristönäkökulma. On valvottava, että Göteborgin asiakirjassa muutetaan Lissabonin tärkeysjärjestystä. Konkreettisena esimerkkinä mainittakoon, että ei riitä, että vain todetaan vapauttamisen alentavan hintoja energia- ja kuljetusasioissa, josta on etua kuluttajille ja yrityksille; on myös oltava käytettävissä indikaattoreita joukkoliikenteen ja rautatie- ja maantieliikenteen lisääntymisen seurantaan. Indikaattoreista muodostuu ongelma, ja siksi lisäsimme joitakin tarkistuksia Bullmannin mietintöön.
Komissio ei myöskään voi tyytyä sanomaan, että se on julkaissut tiedonannon yleisen edun osastosta. Parlamentti pohtii asiaa parhaillaan. On ryhdyttävä toimeen eri sektoreiden kilpailuttamisen hallitsemiseksi.
Toiseksi koulutuksen roolista. Lähdette liikkeelle perusajatuksesta eli koulutusvajeesta. Komission pitäisi tutkia kahta seikkaa tarkemmin. Yhtäältä työn ja koulutuksen vuorottelu elämässä: miksi ei säädettäisi puitedirektiiviä tai komissio voisi antaa edes suosituksen, jotta työntekijät ja kansalaiset yleensäkin voisivat hyödyntää koulutuksen, työnteon ja muun elämän vuorottelumahdollisuutta? Toisaalta ongelmina ovat tämän koulutuksen julkinen ja yksityinen rahoitus, yritysten vastuu koulutuksessa yleensä sekä omien työntekijöidensä koulutuksesta, mikä herättää kysymyksen julkisen rahoituksen laadusta.
Kolmanneksi komissio tekisi mielestäni viisaasti, jos se seuraisi Barnierin EU:n laajentumista ennakoivan mietinnön esimerkkiä taloudellisesta ja sosiaalisesta yhtenäisyydestä. On selvää, että suuri osa komission asiakirjassa mainituista tärkeimmistä päämääristä pitäisi muotoilla toisin laajentunut Euroopan unioni huomioiden: työmarkkinat, jolloin terveys- ja turvallisuuskysymyksistä tulee keskeisiä, syrjäytyminen ja sosiaaliturva, jota ei voida yhdistää väestön vanhenemiseen, vaan yksinkertaisesti juuri sosiaalisen turvaverkon luomiseen, kuten IBRD:n raportin viimeisimmässä painoksessa muistutetaan.
Tässä muutamia ehdotuksia, arvoisa komission jäsen, jotka toivoisin huomioitavan komission seuraavissa selonteoissa, erityisesti yhdentymisen, kestävän kehityksen ja tietoyhteiskunnan osalta.

Herzog
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, mikä suunta valita Lissabonin jälkeen? Haluaisin antaa vastauksen sisällöstä, meidän vastuistamme ja menetelmästä.
Ensinnäkin luulen, että Euroopan unionin strategiaa kestävästä kasvusta, täystyöllisyydestä ja laajemmasta sosiaalisesta yhtenäisyydestä ei voida pitää valmiina. Lissabonin prosessissa on paljon hyvää, kunnianhimoisia ja hyvin perusteltuja päämääriä. Se heijastelee maailmanlaajuista ja avointa lähestymistapaa ja ilmentää selkeää tietoisuutta tiedon vallankumouksen mukanaan tuomista haasteista. Se pitää kuitenkin sisällään vielä suuria vääristymiä. Nykyisillä valuutta-, budjetti- ja rahoituspolitiikoilla vahvistetaan verokilpailua ja yhteiskunnallista kilpailua; valtionpolitiikan harjoittaminen on vähäistä kansallisella tasolla ja lähes mahdotonta EU:ssa. Sanoisin Tinbergenin termein, että se on kielteistä yhdentymistä, eikä täysin myönteistä.
Nämä vääristymät näkyvät nykyisessä indikaattoreita koskevassa problematiikassa. Nämä indikaattorit ovat vartailukelpoisia kansallisella tasolla, mikä on hyödyllistä, mutta ei ole olemassa eurooppalaisia indikaattoreita, joilla voisi suhteuttaa Euroopan taloutta maailman talouteen ja soveltaa yhteisiä politiikkoja. Toisaalta yhden tai useamman maan tekemien ratkaisujen vaikutuksia muihin maihin ei myöskään tutkita. Miksi Irlantia arvostellaan? Sen yhteistyöhaluttoman, polkumyyntiin turvautuvan sosiaalipolitiikanko takia vai sen kasvua suosivan julkisen rahoituspolitiikan vuoksi?
Kasvua kyllä tapahtuu, kuten jäsen Bullmann sanoo, mutta ei saa jäädä lepäämään laakereilla. Tältä osin on erityisen kiusallista, että neuvosto ja komissio eivät arvioi yhtenäisten rahoitusmarkkinoiden eivätkä euron käyttöönoton yhteiskunnallista ja taloudellista vaikutusta. Siksi ei pidä ajatella, että Lissabonissa saavutettiin jo jotain, vaan nyt kaikki vasta alkaa; on paikallaan yrittää poistaa nämä ristiriidat, ja ennemmin tai myöhemmin strategiaa on korjattava, jotta pääsemme eteenpäin. Jäsenet Goebbels ja Bullmann ovatkin ehdottaneet hyvää tarkistusta tähän suuntaan.
Toiseksi Euroopan parlamentin on pystyttävä tekemään selkeitä valintoja. Mielestäni molemmat valiokunnassa yksimielisesti hyväksytyt mietinnöt ovat ristiriitaisia. Hyväksyn Bullmannin mietinnön, jossa suositellaan julkisia investointeja ja sosiaalilainsäädäntöä. Sitä vastoin en voi hyväksyä Gasoliba I Böhmin mietintöä. Siinä luotetaan ainoastaan säännöstelystä luopumiseen ja joustavuuteen. Korostaisin vielä, että ei ole säännöstelystä luopumisen syytä, että sisämarkkinoiden tavoite energian ja kuljetustoiminnan osalta ei ole toteutunut, vaan se johtuu siitä, että ei ole infrastruktuureja eikä yhteisiä julkisia säädöksiä. Haluan myös ilmaista kielteisen mielipiteeni edelleen suositeltavasta, jatkuvasta sosiaaliturvamaksujen alentamisesta, joka päästää yritykset vastuusta ja synnyttää köyhiä työntekijöitä.
Kolmanneksi tämä on viimeinen käsittelemäni seikka meidän on tosiaankin autettava Euroopan yhteiskunnallisia tahoja ja kansalaisia osallistumaan talous- ja sosiaalipolitiikkojen valintaan. Mutta ihmiset eivät tunne näitä järjestelyjä. Heillä ei ole aavistustakaan, mistä on kysymys. Meidän on siis mietittävä omaa vastuutamme. Sallikaa minun tähän liittyen muistuttaa, että parlamentti äänesti joulukuussa 1996 esittelemäni mietinnön seurauksena päätöslauselmasta, jossa se myönsi aikovansa perustaa talous- ja sosiaalipolitiikan keskeisiä valintoja pohtivan Euroopan parlamentin vuosikokouksen, jota edeltäisi erilaisten kansallisten yhteisöjen yhteiskeskustelu ja julkinen yhteistoiminta siviiliväestön edustajien kanssa. Voisimme miettiä uudestaan tätä ehdotusta, jotta kansalaiset kuuntelisivat meitä.

Nobilia
Arvoisa puhemies, on kaiken kaikkiaan vaikeaa vastustaa kollegojen Bullmannin ja Gasòliba i Böhmin esittämiä pyyntöjä, siitäkin syystä, että niiden hyväksyminen edistäisi ainakin avoimuutta. Ymmärrän kyllä kollegojen työn, mutta Lissabonin Eurooppa-neuvoston tulosten - joihin yhdyn - pohjalta en ymmärrä, miksi unioni toisinaan ajautuu ristiriitaan edustamiensa periaatteiden kanssa.
Kuten tiedämme, 15 jäsenvaltiolla ei ole yhteistä talouspolitiikkaa, vaan joukko yhteisön asettamia suuntaviivoja, oikeuksia ja kieltoja. Maailmanlaajuistumisen haasteen edessä on siis arvostettava pyrkimystä luoda unionille yhteisiä sääntöjä ja politiikkoja, joiden lähtökohtana on yhteinen historiallinen ja kulttuurinen perintö, ja välttämätöntä on niin ikään, että jokainen yksittäinen maa omaksuu joustavan kilpailukyvyn. Ei ole kuitenkaan harvinaista, että näiden kahden asian avulla edistetään vain taloudellista kasvua eikä yhteiskunnallista kehitystä.
Julkisen hallinnon uudistus on joissakin tapauksissa välttämätöntä, mutta toisissa tapauksissa vaurauden luomiseksi tarvitaan myös yksittäisten valtioiden huolellista paneutumista kehittyvien alojen uudistukseen ja niiden tukemiseen, peruskriteereihin, infrastruktuuripolitiikkaan sekä luodun vaurauden jakamista koskevaan politiikkaan. Epävarmuuden ja köyhyyden lisääntyessä kansainvälisellä ja yhteisön tasolla ei kuitenkaan näytä olevan tehtävissä muuta kuin kerätä niistä mahdollisimman hyviä tilastoja. Vaikka terve julkistalous on ratkaisevan tärkeää, kun otetaan huomioon lisääntyvä köyhyys ja epävarmuus, se ei voi tarkoittaa pelkästään sosiaalimenojen vähentämistä niin, ettei tarkastella muuten kuin tilastojen pohjalta väestönkehitykseen liittyviä seikkoja sekä niitä toisinaan räikeitä väitteitä, joilla jotkut perustelevat jatkuvia vaatimuksia vähentää työn kustannuksia ilman, että tämä edellyttäisi heiltä konkreettista osallistumista.
Myös taloudellinen vapauttaminen kuuluu tämän tarkastelun piiriin, sillä vaikka hyväksynkin sen käyttäjän teoriassa saaman hyödyn vuoksi, hyöty jää käytännössä saamatta laadun, turvallisuuden tai yleishyödyllisyyden osalta. Yhteisöpolitiikkojen koordinoinnin ja tehokkuutta mittaavien indikaattorien parantaminen on siis myönteistä. Sopii kuitenkin vielä toivoa, että unioni ei vain määrittele pikaisesti tulevia sääntöjään vaan tekee myös kerta toisensa jälkeen esille ottamistaan periaatteista aina vain rakentavampia, sitovampia ja johdonmukaisempia.

Della Vedova
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston edustaja, minun on sanottava, että arvioni Lissabonin johtopäätöksistä ja etenkin parlamentissa useaan otteen esille otetusta tavoitteesta tehdä Euroopan unionin taloudesta maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva talous kiteytyy tähän: ne ovat tyhjiä lauseita, retoriikkaa, joka kertoo hyvin vähän tai ei mitään siitä, mitä tapahtuu tai ei tapahdu Euroopan maiden talouksissa. Eilen Alan Greenspan kertoi, että vuonna 2001 Yhdysvaltain talous kasvaa vain 2,5 prosenttia ja työttömyys nousee 0,5 prosentista 4-4,5 prosenttiin: tällaiset ovat dynaamisen ja kilpailukykyisen talouden luvut. Meille nämä luvut merkitsisivät taloudellista kukoistuskautta, mutta silti katsomme, että Yhdysvaltain talous on taantumassa.
Arvostan kollegojen Bullmannin ja Gasòliba i Böhmin tekemää työtä - etenkin Gasòliban mietintöä, johon yhdyn täysin - mutta katson, että se ei riitä, koska parlamentille on annettu liian vähän aineksia keskustelua ja ehdotuksia varten.
Bullmannin mietinnössä käsitellään esimerkiksi eläkejärjestelmien uudistamista, jonka myös komission jäsen Solbes otti esille. Minä olen sitä mieltä, että jos haluamme esimerkiksi sosiaaliturvauudistusten osalta puhua konkreettisista toimista emmekä ylevistä tavoitteista, parlamentin pitäisi tuoda äänensä kuuluviin paljon lujemmin, päättäväisemmin ja tiukemmin ja vaatia painokkaasti uudistusta, joka johtaisi rahoituksellisesti kestäviin ja sukupolvien välisen tasapainon osalta vähemmän vääristyneisiin sosiaaliturvajärjestelmiin.
Me Euroopassa kulutamme vastuuttomasti nuorten sosiaaliturvamaksuista kertyviä säästöjä. Mitä he saavat 20 tai 40 vuoden päästä vastineeksi nyt maksettaville korkeille maksuille? Tarvitaan uudistuksia: joko kriteereitä koskevia, jolloin nostetaan varhaisinta mahdollista eläkkeelle jäämisikää, tai järjestelmä, joka perustuu - ja minusta tulisi tehdä näin - pääomarahoitteisuuteen siirtymiseen myös lakisääteisen sosiaaliturvan eikä vain - tämä vielä puuttuisi - täydentävän sosiaaliturvan osalta.
Nykymaailman johtavassa dynaamisessa taloudessa - Yhdysvaltain taloudessa - kannetaan huolta sosiaaliturvan alijäämistä, joita alkaa syntyä vuodesta 2025 lähtien ja jotka vasta vuonna 2037 kuluttavat loppuun sosiaaliturvamaksukertymän. Euroopassa ja monissa maissa - ajattelen erityisesti omaa kotimaatani Italiaa - ajaudutaan vastuuttomasti kohti sosiaaliturvajärjestelmän katastrofia. Euroopassa ei osata torjua eläkeläisiä ja eläkesäästäjiä puolustavien eturyhmien - tarkoitan ennen muuta ammattijärjestöjä - vaatimuksia, jotka kaatuvat nuorten työntekijöiden - niiden onnekkaiden - niskaan sekä nuorten työttömien niskaan, koska erittäin korkeat sosiaaliturvamaksut heikentävät työllisyyttä.
Suhtauduin erittäin myönteisesti Tony Blairin ehdotukseen pohtia Eurooppaa, jossa voisi työskennellä yli 65-vuotiaana, koska tulen maasta, jossa ihmiset jäävät eläkkeelle 55-vuotiaana ja kenties nuorempanakin ja jossa nämä eläkkeet maksetaan nuorempien työntekijöiden maksamista maksuista.
Tiivistetysti, arvoisa puhemies: puhukaamme vähemmän tavoitteista, joista olemme kaikki yhtä mieltä - kukapa nyt ei haluaisi tehdä Euroopasta dynaamista taloutta - ja vähän enemmän valinnoista - jotka kenties ovat tuskallisia ja vaikeita - jotka on tehtävä mahdollisimman pian.

Blokland
Arvoisa puhemies, talous- ja rahaliitto käynnistettiin kaksi vuotta sitten, ja tänä aikana on käynyt ilmi, että talouspolitiikan koordinointia todella vastustetaan sitkeästi. Näyttää lähes mahdottomalta löytää yhteistä nimittäjää 12 erilaiselle kansantaloudelle, joilla on kaikilla erilainen suhdannetilanne. Jäsenvaltiot hyväksyivät rahaliiton oikeastaan pakosta, mutta nyt ne eivät halua uhrata lisää poliittista vapauttaan tarvittavan todellisen lähentymisen saavuttamiseksi.
Komission ehdottamilla sosioekonomisilla suoritusindikaattoreilla pyritään kuitenkin aikaansaamaan tietynlainen sosioekonominen koordinaatio ilman lainsäädäntömenettelyä kaikkine siihen kuuluvine odottamattomine ongelmineen. Se on kaikkea muuta kuin ihanteellista, mutta voidaan sanoa, että parempi pyy pivossa kuin kymmenen oksalla.
Kun otetaan huomioon nämä poliittiset tosiasiat, niin on erittäin ymmärtämätöntä ehdottaa tälle hädin tuskin käynnistyneelle lähentymisprosessille suoranaista indikaattorien ryteikköä. Yritykset valittavat jo nyt tutkimuksien suurta määrää. Jäsenvaltioiden tilastokeskuksilla ei ole läheskään siihen tarvittavia varoja ja henkilöstöä. Eurostatin valjastaminen tuohon tehtävään taas olisi hevosen valjastamista vaunujen taakse. Komission ehdottamat 27 indikaattoria on jo varsin suuri määrä. Mielestäni meidän pitäisi lähteä liikkeelle kymmenkunnasta indikaattorista ja kasvattaa määrää myöhemmin varovasti, jos se on todella tarpeen.
On harmillista, että Bullmanin mietintö kätkee alkuvaiheessa olevan lähentymisprosessin tällaiseen indikaattorien ryteikköön. Toivon, että komission jäsen selittää kohta selkeästi ja yksityiskohtaisesti, missä määrin ja missä ajassa päätöslauselmaesityksen pitkälle menevät ehdotukset voidaan toteuttaa käytännössä.
Sitä paitsi luvut eivät kerro koko totuutta. Ne antavat todellisuudesta vääristyneen kuvan. Kukaan ei tietenkään väitä, että Yhdysvallat olisi maailman paras urheilumaa, koska se voittaa eniten mitaleja olympialaisissa. Jos mitalit suhteutetaan väkilukuun, niin Yhdysvallat putoaa asteikossa alaspäin, ja useimpien Euroopan maiden urheilusuoritukset osoittautuvat sitä paremmiksi. Eikä belgialaisista toki ole tullut luistelukansaa vasta äskettäin. Lyhyesti sanottuna, indikaattorit ovat väline politiikan korjaamiseen, mutta ne eivät ole tavoite itsessään.
Haluan vielä sanoa kollega Gasòliban mietinnöstä, että ryhmäni voi kyllä tukea sitä pääkohdissa, vaikka mietinnössä kiinnitetäänkin valitettavan vähän huomiota vapauttamiseen liittyviin epäkohtiin.

Friedrich
Arvoisa puhemies, meillä kaikilla yhdessä on suuri ja kunnianhimoinen tavoite tehdä Euroopasta maailman nykyaikaisin, houkuttelevin talousalue yrityksille ja työntekijöille. Kuten niin usein, riitaa ei ole tavoitteesta vaan tähän tavoitteeseen johtavasta tiestä. Toiset ovat sitä mieltä, että yritystoiminnan täydellinen vapaus takaa tämän tavoitteen, toiset uskovat saavuttavansa sen tehokapitalismin hillitsemisellä ja sääntelyllä. Totuus on tietenkin siinä, että molempien näkökohtien välille luodaan järkevä yhdistelmä. Taloudellisesti maailman houkuttelevinta aluetta varten taloutemme on oltava äärimmäisen tehokasta, ja tarvitsemme samaan aikaan inhimillistä suuntautumista, siis sosiaalista markkinataloutta.
Esittelijä Bullmann välittää siis lukuisia tärkeiden rakenteellisten tunnuslukujen määritelmiä, joiden puolestaan pitäisi ohjata toimimaan oikein. Tästä syntyy luonnollisesti tosiasiassa keskisuurten yritysten rasituksen ongelma. Siksi kannatamme liberaalien tarkistusta, että uusien tilastojen vuoksi ei saa lisätä keskisuurten yritysten rasitusta; on turvauduttava käytettävissä olevaan materiaaliin. Liika tieto houkuttelee tietenkin myös aivan liian monesti asioihin puuttumiseen, ja tämä voisi synkistää talouden näkymiä.
Tulevaisuuden ongelmat ovat siis siinä, että teemme oikeat asiat käytettävissämme olevien tietojen ja uusien tosiasioiden avulla. Kyse on siis siitä, että edistetään järjestelmien kilpailua ja yksityistä toimintaa. Samanaikaisesti tarvitsemme tietenkin tosiasiassa järjestelmien kilpailua koskevat säännöt.
Kun katsoo omaa maatani, näkee, miten asioita ei tällä hetkellä pitäisi tehdä. Puhun päätöksentekoon osallistumisen laajentamisesta Saksassa. Minun maassani sanotaan: talouden dynamiikan vuoksi on nyt tarkoitus perustaa lisää yritysneuvostoja, käytännössä myös jokaiseen keskisuureen yritykseen. Ajatellaanpa tätä - on tarkoitus perustaa uusia yritysneuvostoja ei ainoastaan suurille vaan myös keskisuurille yrityksille. On aivan oikein, ettei tätä mielettömyyttä ole - olin vähällä sanoa edes Bullmannin mietinnössä, koska siinä kyllä on kaikki tutkimuksen kehittämisestä eläkkeiden sääntelyyn, mutta luojan kiitos ei mitään myötämääräämisen laajentamisesta. Tässä suunnitelmassa ja tässä kohdin Saksan punavihreä hallitus menee tällä hetkellä harhateille, mitä eurooppalaiset analyysit eivät tue eivätkä vaadi. Niinpä suurin Eurooppa-maa, nimittäin Saksa, osoittaa olevansa tässä kohdassa kykenemätön kohtaamaan todella uudet haasteet maailman houkuttelevimpana talousalueena. Ei, tällä hetkellä punavihreä hallitus tekee tässä asiassa Euroopan haasteelle todellisen karhunpalveluksen.
Se oljenkorsi, joka Saksassa ojennetaan ammattiliitoille, koska niiden vaikutusvalta vähenee, on myrkytetty. Monet meidän ryhmässämme pelkäävät, että käsiteltävänä olevassa mietinnössä on liikaa yksityiskohtaista tietoa ja yksityiskohtaisia analyyseja. Meidän on otettava nämä ongelmat huomioon. Perussanoma, että eurooppalaisen maailmanlaajuistuneen maailman ja eurooppalaisten tässä maailmanlaajuistuneessa maailmassa on säilyttävä, kuuluu: ennen kaikkea taloutemme on säilytettävä kilpailukykynsä, eikä tämäkään mietintö saa rajoittaa sitä. Tosin sen lisäksi tarvitsemme jotakin, jota tässä ei vielä sanota - se on analyysin seuraava vaihe. Me tarvitsemme maailmanlaajuisen kilpailuun lisäksi myös maailmanlaajuiset pelisäännöt.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, Lissabonin uusi eurooppalainen strategia kohti kilpailukykyistä, dynaamista ja tietoon perustuvaa Eurooppaa on havaittu hyväksi vuonna 2000, ja siksi sitä on jatkettava yhteenvedon ja myös Tukholman päätösten avulla talouspolitiikan peruslinjausten mukaisesti, ja niiden on oltava tänä vuonna sitovampia kuin edellisinä vuosina. Työttömyyshän sentään laski, vaikkakin työttömyyden korkea taso on luonnollisesti vieläkin valitettavaa. Mutta luotiin sentään 2,6 miljoonaa uutta työpaikkaa, ja uudet talousluvut ovat vahvistaneet taloudellisen kehityksen, joskin vauhti on hidastunut. Sikäli politiikan osa-alueiden, talousuudistuksen ja talouskasvun, täystyöllisyyden ja sosiaalisen osallistumisen, tasa-arvoisuuden strateginen lähestymistapa on osoittautunut hyväksi. Sitä on jatkettava ja konkretisoitava.
Yhdysvaltojen suhdannetilanne pitää Eurooppaa kuitenkin edelleen jännityksessä. Tosin pehmeä lasku näyttää mahdolliselta. Silti Euroopan on varustauduttava viennin heikkenemiseen. Näin ollen unionin tavara-, palvelu-, pääoma- ja työmarkkinoiden rakenneuudistuksille ei ole vaihtoehtoja. Niiden on johdettava tuotantopotentiaalin kasvuun ja tuottavuuden nousuun. Kollega Friedrich, jopa laajennettu myötämäärääminen voi lisätä työntekijöiden motivaatiota ja nostaa siten myös tuottavuutta!

Euroopan unioni on saavuttanut edistystä rakenneuudistuksissa; tätä korostaa jopa IMF:n tuorein Euroaluetta koskeva määräaikaiskertomus. Tämä koskee tieto- ja viestintätekniikka, mutta se koskee myös työmarkkinoita. Samanaikaisesti on kehitettävä politiikkojen yhdistelmä, joka auttaa kompensoimaan Yhdysvaltojen mahdollisen negatiivisen kysyntäsokin vaikutuksia EU:n sisämarkkinoihin lisäämällä sisämarkkinoiden kysyntää. Bullmannin mietinnössä ja yhteenvedossa ja sen kymmenessä oikein tunnistetussa toiminta-alassa korostetaan aivan oikein, että Euroopan tulevaisuus on EU:n jäsenvaltioiden uudistuskyvyssä, koulutustoimenpiteissä työllisyysasteen kohottamiseksi, infrastruktuurien nykyaikaistamisessa, tietoyhteiskunnan laajentamisessa ja köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen voittamisessa. Tässä on ilman muuta käytettävä yksityistämisen ja sääntelyn purkamisen keinoja. Uusia keinoja on kuitenkin käytettävä siellä, missä tarvitaan muovaamista ja siten sääntelyä. Erityisen tärkeää on selkeä sääntelyn purkamisen kehys kaikilla aloilla, erityisesti rahoituspalveluissa, joilla on suuri painoarvo investointitoiminnan lisäämisen kannalta, mikä on unionissa ehdottomasti tarpeen. Tämä on eurooppalaisen sosiaalisen markkinatalouden mallin edun mukaista.
Tärkeää on myös, että avoimen yhteensovittamisprosessin menetelmää jatketaan. Tässä tarvitaan kuitenkin todella aikataulua sekä laadullisia ja määrällisiä tavoitearvoja ja välitavoitteita. Tämä on osoittautunut hyväksi sisämarkkinoiden käyttöönoton yhteydessä, se on osoittautunut hyväksi talous- ja rahaliittoon siirtymisessä. Sen tuloksena on myös oltava, että Euroopan kotimarkkinoita hiotaan talouden ja työllisyyden etujen nimissä, ja tämä vaatii myös Euroopan parlamentin parempaa roolia ja parempaa osallistumista talouspolitiikan yhteensovittamisen prosessiin. Puheenjohtajavaltio Ruotsi on vaatinut demokratiaa ja avoimuutta tällä alalla. Luotan siihen, että se myös lunastaa tämän lupauksen!

Clegg
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella komissiota sen laatimasta yhteenvedosta ja siitä, että se jatkaa neuvoston ja parlamentin painostamista Lissabonin prosessissa tehtyjen lupausten täyttämiseksi. Haluaisin kuitenkin käsitellä yhtä erityiskysymystä, jossa komissio ja todellakin me kaikki olemme melko heikkoja, eli sääntelystä aiheutuvien rasitteiden kysymystä. Meidän on oltava hieman paremmin perillä, minkälaisia sääntelystä aiheutuvia rasitteita saatamme luoda tietoisesti tai, mikä on vieläkin merkittävämpää, tahattomasti lainsäädäntöön, jonka annamme.
Näen komission laatimassa yhteenvedossa ainoastaan neljä tai viisi kappaletta, jossa käsitellään tätä erittäin merkittävää kysymystä. Sääntelystä aiheutuvat rasitteet ja sääntelystä aiheutuvien rasitteiden vähentäminen ovat aiheita, jotka ovat täynnä retoriikkaa ja kliseitä, mutta jotka sisältävät jokseenkin niukasti käytännön toimia.
Tämä tarkoittaa, että me lainsäätäjät säädämme Euroopan parlamentissa usein lakeja sokeasti. Käsittelemme usein Euroopan komission antamia ehdotuksia, joiden vaikutuksia ei ole arvioitu asianmukaisesti. Sitten jätämme käsiteltäväksi tarkistuksia, vaikka emme tiedäkään, minkälaisia vaikutuksia niillä on.
Tämä on selvästi sopimaton tapa säätää lakeja, eikä se ole erityisen tehokas tapa tavoitella kilpailukykyä. Siksi vaadin, että komissio pohtii tätä kysymystä hyvin vakavasti eikä sivuuta sitä pelkkänä Lissabonin prosessin lisänä, vaan asettaa sen pohdinnoissaan keskeiselle sijalle ja miettii kenties uusia institutionaalisia tapoja luoda sellainen virasto, joka erikoistuisi näihin asioihin. Komission ehdotusten ja vastaavasti Euroopan parlamentin jäsenten tekemien tarkistusten vaikutuksia olisi ehkä arvioitava asianmukaisesti, jotta todellakin tietäisimme, mitä olemme tekemässä, kun säädämme lakeja tämän kilpailukyvyn yleistavoitteen saavuttamiseksi.

Gahrton
Arvoisa puhemies, kuulostaa suurenmoiselta, että EU:sta halutaan luoda kilpailukykyisin ja dynaamisin tietopohjainen talous. Eikö kuitenkin olisi kuulostanut vieläkin paremmalta, jos EU:sta olisi haluttu luoda ympäristöystävällisin, kestävin, oikeudenmukaisin ja tasa-arvoisin talous? Siitä ei kuitenkaan tunnu olevan kyse, ei ainakaan Gasòliba i Böhmin mietinnössä, joka on sääntöjen purkamisen, yksityistämisen ja sosiaaliturvan leikkausten, toisin sanoen sellaisten toimien ylistyslaulu, jotka saavat aikaan syviä kuiluja ja ympäristötuhoja. Esimerkiksi kotimaani Ruotsi on ollut hyvin tasa-arvoinen maa. Useiden kertomusten mukaan, joita on laadittu maan liityttyä EU:hun, Ruotsi on nyt maa, jossa kuilut, vastakohtaisuudet ja epätasa-arvo kasvavat kaikkein nopeimmin.
Haluaisin kehottaa kaikkia markkinafundamentalisteja lukemaan seuraavan kohdan tämänpäiväisestä Guardian-lehdestä: California and New Zealand that were once keen privatisers are now both turning their backs on deregulation. They are ready to renationalize. California is turning dramatically left. New Zealand' s experiment in market fundamentalism has failed. (Kalifornia ja Uusi-Seelanti, jotka olivat kerran innokkaita yksityistäjiä ovat nyt molemmat kääntäneet selkänsä sääntöjen purkamiselle. Ne ovat valmiita uudelleenkansallistamiseen. Kalifornia on kääntymässä dramaattisesti vasemmalle. Uuden-Seelannin markkinafundamentalismiin liittyvä kokeilu on epäonnistunut.)
Tätä taustaa vastaan voidaan kysyä, mitä puheenjohtajavaltio Ruotsi aikoo nyt tehdä. The Economist -lehti kehui todellakin muutama päivä sitten puheenjohtajavaltio Ruotsin tasa-arvoperinteitä. Aiotteko nyt edelleenkin viedä EU:ta eteenpäin tällä väärällä tiellä, joka johtaa sääntöjen purkua koskevaan fundamentalismiin? Vai aiotteko sen sijaan mahdollisesti palata jonkinlaisiin yhteisvastuullisuuden perinteisiin ja yritättekö saada EU:n tielle, jolla korostetaan enemmänkin ympäristöystävällisyyttä, kestävyyttä ja yhteisvastuullisuutta? Olisi kiinnostavaa saada vastaus tähän.

Schmid, Herman
Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä esittelijä Bullmannin kanssa, kun hän korostaa, että Lissabonin huippukokous antoi useita myönteisiä merkkejä. Ajattelen erityisesti täystyöllisyyttä koskevaa vaatimusta, mutta myös dynaamisen kasvun, innovaatioiden ja elinikäisen oppimisen painottamista. Minua kuitenkin mietityttää se, miten nämä liittyvät Maastrichtin mallin mukaiseen vakauden, inflaation valvonnan, matalapalkkapolitiikan ja sosiaalisten säästöjen painottamiseen. Onko tämä vyönkiristyspolitiikka lakkautettu Lissabonin päätösten myötä? Mitä ilmeisimmin niin ei ole. Komission ajankohtainen puuttuminen Irlannin tilanteeseenhan osoittaa, että Maastrichtin malli on voimissaan. Irlanti on nimittäin useassa mielessä malliesimerkki sellaisesta kasvupolitiikasta, jota Lissabonin huippukokouksessa haluttiin edistää ja josta EU nyt rankaisee. Johtopäätökseni on sen vuoksi se, että EU:lla on kaksi ristiriitaista talousmallia: toinen, joka on toistaiseksi poliittinen todellisuus, ja toinen, jossa kyse on unelmista ja tulevaisuuden visioista.
On "vasemmiston unelma" ja on "oikeiston unelma", jotka molemmat tuntuvat sopivan Lissabonin konseptiin. Toivon tietysti, että Ruotsin hallitus painottaa Tukholman huippukokouksen yhteydessä vasemmiston mallia ja asettaa sen etusijalle, koska siinä korostetaan täystyöllisyyden ja sosiaalisesti vastuullisen kehityspolitiikan tärkeyttä ja torjutaan vapauttaminen, sääntöjen purkaminen, joustavuusajattelu ja niin edelleen. Saanemme kuitenkin nähdä, mitä tapahtuu, kun saavumme Tukholmaan.

Gallagher
Arvoisa puhemies, aluksi haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni ja onnitella esittelijä Gasòliba i Böhmiä hänen laatimastaan mietinnöstä ja sen esittelemisestä. Haluaisin tämän keskustelun aikana käyttää tilaisuutta hyväkseni ja käsitellä talouskasvua, erityisesti kotimaassani Irlannissa.
Sallittehan minun sanoa välittömästi, että tuen niitä Amsterdamin sopimuksen määräyksiä, joissa vedotaan tarpeeseen yhteen sovittaa Euroopan yhtenäisvaluuttaan osallistuvien eri jäsenvaltioiden laajat talouspolitiikat. Kaikkien tähän asiaan liittyvien ehdotusten, olivatpa ne peräisin Euroopan komissiosta tai muualta, on kuitenkin oltava oikeudenmukaisia ja tasapainoisia.
Irlanti on tukenut johdonmukaisesti Euroopan unionia, ja tämä on vahvistettu kaikissa kotimaani kansanäänestyksissä, joissa kansalaisille - ja tätä ei tapahdu kaikissa maissa - on annettu oikeus ilmaista näkemyksensä Euroopasta. Mielestäni Euroopan komission jäsen Solbesin tekemät ehdotukset eivät olleet erityisen tasapainoisia näihin ehdotettuihin suosituksiin nähden, jotka koskevat Irlannin talouden nykytilaa. On tärkeää näyttää tämä toteen, ja on tärkeää panna merkille, että kotimaani talouskasvu on ollut useita vuosia 10-12 prosenttia - mikä eroaa jyrkästi 1980-luvun lopun tilanteesta, jolloin kasvu oli 0 prosenttia. Kuluvaksi vuodeksi on varauduttu noin 8 prosentin kasvuun. Työttömyysluvut ovat niin lähellä täystyöllisyyttä kuin on ylipäänsä mahdollista nykyisessä unionissa.
Olemme yksi niistä harvoista jäsenvaltioista, jotka varautuvat erittäin laajasti tuleviin eläkkeisiin. Olemme ylpeitä, että moni valtio maailmassa käyttää Irlannin mallia esimerkkinään yrittäessään epätoivoisesti parantaa taloudellista tilannettaan. Ja kyllä, arvoisa puhemies ja arvoisa komission jäsen, inflaatiomme laskee. Se laskee merkittävästi - ja olenko väärässä sanoessani, että muiden jäsenvaltioiden inflaatioluvut ovat korkeammat kuin meidän? En ole kuullut, että tätä olisi sanottu viime aikoina.
Kotimaani suurimpana syntinä näyttää minusta olevan se, että palkitsemme kansan veronalennuksilla ja palkankorotuksilla. Komissio unohtaa tässä asiassa sopivasti, että kotimaani kansalaisten oli ennen talouden nousua tehtävä huomattavia uhrauksia tuon nousun saavuttamiseksi. Komission mukaan ei voi kuitenkaan tulla kysymykseenkään, että he voisivat hyötyä siitä. Tuleeko meistä oman menestyksemme uhreja?
Juuri näistä syistä uskon, että nuo parjaajat, jotka tuovat julki huolia Irlannin talouden tilasta, reagoivat asioihin liioitellusti. Kotimaani kansalaisten enemmistö tukee valtionvarainministeriämme, ja ainoat henkilöt, jotka eivät häntä tue, ovat kotimaassani oppositiossa, ja he käyttävät komission suositusta hyväkseen tarkoituksiin, joista he katsovat saavansa poliittista etua lyhyellä aikavälillä. Miltä suunnalta tahansa tulevat vihjaukset, joiden mukaan Irlannin olisi kärsittävä taloutensa menestyksen takia, ovat erittäin vakava uhkaus.

von Wogau
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, Euroopan unionin valtion- ja hallitustenpäämiehet ovat asettaneet tavoitteeksi, että kehitymme kymmenen seuraavan vuoden aikana todella dynaamiseksi, kilpailukykyiseksi ja tietoon perustuvaksi talousalueeksi. Tässä meidän on ponnisteltava valtavasti, ja se onkin mahdollista vain, jos onnistumme saamaan avoimessa markkinataloudessa liikkeelle ne voimat, jotka uinuvat eurooppalaisissa yrityksissä, eurooppalaisissa tutkimuslaitoksissa ja eurooppalaisissa koulutuslaitoksissa. Tässähän me olemme oikealla tiellä. Puheenjohtaja Prodin eilinen puhe ehdottomasti rohkaisi minua. Edessä on yhteisen valuutan käyttöönotto, optimaalisen valuutta-alueen luominen parantamalla liikkuvuutta Euroopan unionissa. Edistymme henkisen omaisuuden suojaamisessa. Sekin on tärkeää, jos halutaan parantaa tutkimuksen liikkuvuutta. Uskon, että eurooppalainen patentti on tärkeä askel tällä tiellä, ja meidän on edettävä vielä nopeammin ei ainoastaan televiestinnän alan vapauttamisessa vaan myös energia- ja postialan, jos haluamme päästä lähemmäs näitä tavoitteita. Siihen kuuluu myös eurooppalaisen talouspolitiikan muovaaminen yhteisten periaatteiden mukaan, ja olen vakuuttunut, että se voi olla vain sosiaalinen markkinatalous.
Mutta kysymys kuuluu kuinka: kuka vastaa tästä talouspolitiikasta? Tai onko olemassa erilaisia vastuullisia? On aloja, jotka kuuluvat yksiselitteisesti Euroopan unionin toimivaltaan. Kilpailun ala, jolla unionilla on vahvimmat toimivaltuudet, rahan arvon vakauden ala, jota Euroopan keskuspankki valvoo, ja vakaus- ja kasvusopimus, nämä ovat olennaiset keinot. Se on Euroopan unionin alue. On toisia aloja, joilla vastuu on aivan yksiselitteisesti jäsenvaltioilla, veroissa, sosiaaliturvajärjestelmissä ja koulutuksessa. Tässä Eurooppa voi osallistua vain vuoropuhelun avulla. Tässä Euroopalla ei ole päätösvaltuuksia.
Nyt kysymykseen tietojen keräämisestä kollega Bullmannin ehdotuksen mukaisesti. Näkemykseni mukaan tässä on ehdottomasti käsiteltävä ensisijaisesti meidän - Euroopan unionin - kannaltamme niitä aloja, joilla Euroopan unionin päättää. Muilla aloilla, joilla Euroopan unioni edistää osaltaan vuoropuhelun syntymistä, näiden tietojen kerääminen saa olla vain toisarvoisessa asemassa. Missä minun vakaumukseni mukaan ovat ensisijaiset alueet? Missä tarvitsemme lähiaikoina lisää tietoja? Tarvitsemme esimerkiksi ajankohtaisempia tietoja bruttokansantuotteen ja sen osa-alueiden kehityksestä. Tarvitsemme lisää tietoja palvelujen kehityksestä Euroopan unionissa. Tiedämme kyllä paljon Euroopan unionin tuotannosta mutta liian vähän palvelujen kehityksestä Euroopan unionissa, ja meillä on tällä hetkellä vielä kovin riittämättömät tiedot euroalueen vaihtotaseesta, ja nämä ovat olennaisia päätöksenteon perusteita, esimerkiksi Euroopan keskuspankille sen korkopäätöksissä.
Muissa tiedoissa on lähinnä kysymys vuoropuhelun käynnistämisestä. Kysymys on siitä, että luomme niin sanotun esikuva-analyysin perustan. Minun on sanottava erittäin selvästi, että niiden tietojen kohdalla, joita täällä luodaan, pitäisin kohtalokkaana, jos näitä tietoja, kun ne nyt kerran ovat olemassa, käytettäisiin väärin Euroopan unionin taloudelliseen toimintaan kohdistuviin suunnitelmataloudellisiin toimiin, ja tätä vastaan meidän on myös alusta alkaen luotava asianmukaiset suojakeinot. Näitä tietoja, joita - ja tässä olen samaa mieltä kollega Bullmannin kanssa - me tarvitsemme, on käytettävä jäsenvaltioiden väliseen kilpailuun. Emme ole käynnistäneet ainoastaan kilpailua yritysten välillä vaan myös kilpailun valtioiden välillä sillä, että meillä on Euroopan unionissa yhteiset ulkorajat ja avoimet sisärajat, vapaa henkilö-, tavara-, palvelu- ja pääomaliikenne. Kysymys on siitä, että kansalaisille tarjotaan edullisemmin ja paremmin ehdoin ne palvelut, joita valtiolta odotetaan, ja tätä varten meidän pitäisi minun vakaumukseni mukaan käyttää niitä tietoja, jotka mainitaan Bullmannin mietinnössä.

Puhemies
Jäsen Rackilla on puheenvuoro aloitetta varten.

Rack
Arvoisa puhemies, olette saanut viime päivinä yhä uudelleen ihmeitä aikaan. Olette esimerkiksi saanut aikaan sen, että Air France tuo parlamentin jäsenet ajoissa paikalle. Ehkä te voitte saada vielä ihmeen aikaan myös parlamentin sisällä. Me yritimme juuri tulla hissillä täysistuntosaliin; se oli kahdeksannesta kerroksesta saakka tupaten täynnä. Kukaan ei voinut enää hengittää, mutta silti se pysähtyi joka kerroksessa. Me selvisimme siitä, mutta ehkä olisi mahdollista sanoa hissille, että sen pitäisi kulkea nopeammin.

Puhemies
Kiitos, jäsen Rack. Teen voitavani saadakseni aikaan ihmeen, olenhan itsekin joutunut samaan tilanteeseen.
ÄÄNESTYKSET
Menettely ilman mietintöä: Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi jäsenvaltion alueelta laittomasti vietyjen kulttuuriesineiden palauttamisesta annetun neuvoston direktiivin 93/7/ETY muuttamisesta (KOM(2000)0844 - C5-0767/2000 - 2000/0332(COD)) (kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunta)
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)  
Ehdotus neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja Amerikan yhdysvaltojen hallituksen välisen toimistolaitteiden energiatehokkuutta osoittavia merkintöjä koskevien ohjelmien yhteensovittamista koskevan sopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan yhteisön puolesta (13140/2000 - C5-0713/2000 - 1999/0135(CNS)) (teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus-, ja energiavaliokunta)
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)  
Ruotsin kuningaskunnan aloite neuvoston säädöksen antamiseksi Europolin henkilöstösääntöjen muuttamisesta (14084/2000 - C5-0735/2000 - 2000/0827(CNS)) (kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta)
(Parlamentti hyväksyi Ruotsin kuningaskunnan aloitteen.)  
Ruotsin kuningaskunnan aloite neuvoston päätöksen tekemiseksi Europolin henkilöstön peruspalkkojen ja lisien mukauttamisesta (14085/2000 - C5-0736/2000 - 2000/0828(CNS)) (kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta)
(Parlamentti hyväksyi Ruotsin kuningaskunnan aloitteen.)  
Ehdotus neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön sekä Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välisen, niitä perusteita ja menettelyjä koskevan sopimuksen tekemisestä, joilla ratkaistaan jäsenvaltioissa tai Islannissa tai Norjassa jätetyn turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa oleva valtio (KOM(2001)0055 - C5-0040/2001 - 2001/0031(CNS)) (kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta)
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)  
Ehdotus neuvoston asetukseksi kulttuuriesineiden viennistä annetun asetuksen (ETY) N:o 3911/92 muuttamisesta (KOM(2000)0845 - C5-0024/2001 - 2000/0333(CNS)) (kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunta)
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)
  
Menettely ilman keskustelua
Zorban laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö (A5-0027/2001) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja Kanadan hallituksen välisen korkea-asteen koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen yhteistyöohjelman uusimista koskevan sopimuksen tekemisestä (KOM(2000)0655 - C5-0706/2000 - 2000/0264(CNS))
  
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)Perryn laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö (A5-0028/2001) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja Amerikan yhdysvaltojen välisen korkea-asteen koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen yhteistyöohjelman uusimista koskevan sopimuksen tekemisestä (KOM(2000)0656 - C5-0707/2000 - 2000/0263(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
  
Bowen laatima parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0032/2001) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön annetun direktiivin 90/220/EY muuttamisesta (C5-0685/2000 - 1998/0072(COD))
(Parlamentti hyväksyi yhteisen tekstin.)
  
García-Orcoyen Tormon laatima parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0033/2001) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi organisaatioiden vapaaehtoisesta osallistumisesta yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään (EMAS-järjestelmä) (C5-0661/2000 - 1998/0303(COD))
(Parlamentti hyväksyi yhteisen tekstin.)
  
Suositus toiseen käsittelyyn (A5-0043/2001) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi tekijänoikeuksien ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa (9512/1/2000 - C5-0520/2000 - 1997/0359(COD)) (Esittelijä: Boselli)

ÄÄNESTYKSET
Solbes
. (EN) Arvoisa puhemies, eilisen rakentavan keskustelun jälkeen tapaamme tänään, jotta parlamentti äänestäisi tästä direktiivistä, joka on keskeisessä asemassa laadittaessa digitaaliseen ympäristöön liittyvien tekijänoikeuksien yhdenmukaistettua lainsäädäntökehystä.
Kuten eilen ilmoitimme, komissio voi hyväksyä kaikki ne esittelijän sekä oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan tekemät kompromissitarkistukset, jotka jo on hyväksytty oikeudellisten asioiden valiokunnassa, eli tarkistukset 1, 3, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 14 ja 15. Komissio on kuitenkin huolissaan muutamista muista oikeudellisten asioiden valiokunnassa hyväksytyistä tarkistuksista, eikä se siksi voi hyväksyä tarkistuksia 2, 4, 11, 12 ja 13.
Lisäksi useita lisätarkistuksia, eli tarkistukset 16-45, on myös jätetty täysistunnon käsiteltäväksi. Komissio ei voi hyväksyä yhtäkään näistä lisätarkistuksista. Tämänpäiväinen äänestys on äärimmäisen merkittävä tekijänoikeuksien ja lähioikeuksien tulevaisuudelle tietoyhteiskunnassa.

Puhemies
Kiitän komission jäsen Solbesia ja annan puheenvuoron Cashmanille aloitetta varten.

Cashman
Arvoisa puhemies, haluaisin ilmoittaa parlamentille, että minulla on audiovisuaaliseen alaan liittyvien oikeuksien merkittävänä omistajana välittömiä taloudellisia etuja parlamentin käsiteltävänä olevassa asiassa, ja siksi pidättäydyn koko äänestyksestä.

Puhemies
Kiitos tästä tiedosta jäsen Cashman.

Echerer
Arvoisa puhemies, jäsen Cashmanin tavoin haluaisin ilmoittaa kunnianarvoisalle parlamentille samankaltaisen asian. Uskon, että asia kohdistuu meihin kirjoittajiin tässä salissa. Mutta tarkistuksen 33 osalta olen todellakin jäävi. En missään tapauksessa halua äänestää tarkistuksesta 33.

Puhemies
Kiitos myös avoimuudesta.

Brok
Arvoisa puhemies, haluan ilmoittaa taloudellisen etuni enkä tämän vuoksi halua osallistua äänestykseen.

Corbett
Arvoisa puhemies, monella jäsenellä on tietenkin joitakin välittömiä tai välillisiä taloudellisia etuja tässä asiassa, useimmissa tapauksissa kyse on melko pienistä eduista. Parlamentin työjärjestyksessä määrätään kuitenkin, että jäsenten on ilmoitettava välittömät taloudelliset etunsa, jos he aikovat käyttää keskustelussa puheenvuoron. Viittaan työjärjestyksemme liitteen I 1 artiklaan.
Työjärjestyksessä ei vaadita, että meidän olisi merkittävä pöytäkirjaan tällaiset edut ennen äänestystä. Jos jokainen jäsen, jolla on etuja, ryhtyy nyt ilmoittamaan niitä ennen kuin aloitamme tämän äänestyksen, pääsemme äänestykseen vasta klo 13.00. Tällaiset edut on kirjattu jäsenten etuja koskevaan kirjalliseen ilmoitukseen, joten ne ovat siellä kansalaisten nähtävissä; tämä ilmoitus on nähtävissä pian myös Internetissä perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan äänestettyä asiasta viime viikolla.

Puhemies
Koska asia on varsin selvä, mielestäni voisimme sopia, että kaikki ne jäsenet, joita asia koskee, eivät äänestä. Asiasta ei tarvitse ilmoittaa ennen äänestystä: voimme toimia niin, mikäli olette samaa mieltä. Jos ette, voimme jatkaa ; minulla on pitkä lista puheenvuoroa pyytäneistä jäsenistä. Toivottavasti edes jotkut meistä voivat äänestää.

Lynne
Arvoisa puhemies, kuten jo olen ilmoittanut muille henkilöille, mielestäni oli vain reilua ilmoittaa parlamentin jäsenille, että pidättäydyn äänestyksestä taloudellisten etujen takia.

Stockton
Arvoisa puhemies, sama koskee minua, koska minulla on merkittävä kansainvälinen kustannus- ja lähetystoimintayhtiö. Pidättäydyn äänestyksestä.

Martin, Hans-Peter
Arvoisa puhemies, olisin mielelläni noudattanut kollega Corbettin suositusta. Mutta jos kaikki muut tekevät sen, minulla taloudelliset intressit ovat ilmiselviä. Minä pidättäydyn äänestämästä.

Okking
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin huomauttaa, että minulla on henkilökohtaisia tekijänoikeuksiin liittyviä intressejä Danmarks Radiossa, ja pidättäydyn sen vuoksi äänestämättä.

Korhola
Arvoisa puhemies, kyllä sama tilanne koskee minuakin. Olisin samalla kiinnostunut siitä, kulkeeko jossakin raja ja missä menee se raja, jolloin etu on niin tuntuva, että sen tähden kannattaa pidättäytyä näin tärkeästä äänestyksestä.

Puhemies
Nyt kun olemme aloittaneet, luulen, että kaikkien niiden, jotka haluavat selvästi ilmaista tilanteensa on saatava tehdä se, paitsi jos he eivät sitä halua.

McMillan-Scott
Arvoisa puhemies, jäsen Corbettin käyttämän työjärjestyspuheenvuoron jälkeen, jossa hän täysin oikein viittasi työjärjestyksen tätä asiaa koskeviin määräyksiin, haluaisin kiinnittää parlamentin huomion siihen, että jos tämän parlamentin jokainen jäsen, jolla on osakeomistusten kautta etuja lääkealan yrityksissä, olisi ilmoittanut eduistaan edellisessä Bowen mietintöä koskeneessa äänestyksessä, emme todennäköisesti olisi saaneet kokoon tarvittavaa enemmistöä. Siksi on tärkeää, ettei jäsenten tarvitse pidättäytyä äänestyksestä. Heidän tarvitsee ainoastaan ilmoittaa eduistaan valiokunnassa tai täysistunnossa, jos he käyttävät asiasta puheenvuoron. Muutoin huomaamme jäävämme vaille enemmistöä useissa äänestyksissä, joissa kansalla on perusteltuja etuja.

Puhemies
Jäsenet Blak, Nogueira, Turchi, Speroni ja Blockland ovat samassa tilanteessa. Voimme siis siirtyä äänestykseen.
Ennen äänestystä tarkistuksesta 11

Lehne
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, haluan esittää tähän suullisen tarkistuksen. Minulla on englanninkielinen teksti edessäni, ja lauseen osan "their own past archive productions produced or commissioned" (omaan arkistotuotantoon tai...valvonnan alaisena) jälkeen tulisi lisätä: "no later than December 1996" (viimeistään joulukuussa 1966); sitten se jatkuu: "by them under their own editorial control" (oman tekijänoikeuksia koskevan valvonnan alaisuudessa). Tausta on aivan yksinkertainen: joulukuussa 1996 solmittiin WIPO-sopimus. Me haluamme varmistaa, että tämä koskee vain sellaisia arkistotuotantoja, jotka valmistettiin ennen joulukuuta 1996.

Puhemies
Jäsen Lehne, huomautuksenne on erittäin selkeä, esitätte siis suullista tarkistusta.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, sosialistiryhmän puolesta haluaisin sanoa, että vastustamme tämän suullisen tarkistuksen esittämistä.

Puhemies
Mielestäni näissä oloissa, jäsen Medina Ortega, ei ole tarpeen pyytää 12 jäsentä nousemaan seisomaan, uskoakseni ainakin 12 on samaa mieltä kanssanne.
Teemme kuitenkin testin, koska työjärjestys edellyttää sitä.
(Puhemies totesi, että yli 12 jäsentä nousee vastustamaan suullista tarkistusta.)
Tarkistusta 32 koskeneen äänestyksen jälkeen

Thors
Arvoisa puhemies, kyse on tarkistuksesta 32, jossa sanotaan englanniksi "may use works" ja ruotsiksi "tillgång till". Tämä ei ole sama asia, ja pyydän, että kaikkiin kieliversioihin tehdään korjaukset. Olisi ollut tärkeää, että tämä olisi saatu sanottua ennen äänestystä.

Puhemies
Mielestäni olette aivan oikeassa, siihen on kiinnitettävä huomiota ennen äänestystä. Mutta tässä tapauksessa tarkistus 32 hylättiin, joten ongelmahan on ratkaistu.
Ennen äänestystä tarkistuksesta 38

De Clercq
Arvoisa puhemies, tarkistuksen 38 hollanninkielistä versiota ei ole muotoiltu oikein. Sen pitää noudattaa englanninkielistä versiota, jossa on a natural person for his or her private use. Hollanninkielisestä versiosta puuttuvat sanat "zijn of haar". Hollanninkielinen versio pitää siis muuttaa englanninkielisen version mukaiseksi.

Puhemies
Hyvä on, jäsen De Clercq, teemme niin, mikäli tarkistukset hyväksytään.
Ennen äänestystä tarkistuksesta 35

Echerer
Arvoisa puhemies, haluan vain oikaista, että tässäkään saksankielinen versio ei ole oikein. Pyydän, että pysymme englanninkielisessä versiossa, johon lisättiin sanat his or her.
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.) Puhemies. Jäsenten tekemien huomautusten perusteella meidän on näköjään oltava erittäin tarkkoja kielellisen johdonmukaisuuden suhteen.
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan suositus (A5-0039/2001) toiseen käsittelyyn neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi matkustajien kuljetuksessa käytettäviä, kuljettajan istuimen lisäksi enemmän kuin kahdeksan istuinta käsittäviä ajoneuvoja koskevista erityissäännöksistä sekä direktiivien 70/156/ETY ja 97/27/EY muuttamisesta (9012/1/2000 - C5-0456/2000 - 1997/0176(COD)) (Esittelijä: M. Miller)

Solbes
Arvoisa puhemies, kuten kollegani Liikanen totesi, eilen käydyn keskustelun perusteella komissio voi hyväksyä tarkistukset 1, 7 ja 8 sekä periaatteessa myös tarkistukset 2, 3, 4, 5, 6 ja 10. Tarkistusta 9 komissio ei voi kuitenkaan hyväksyä.

Rübig
Arvoisa puhemies, haluan vain selittää, että parlamentin kaikki ryhmät hylkäsivät tämän direktiivin yhtenäisestä eurooppalaisesta bussista ensimmäisessä käsittelyssä. Tuolloin se oli 90 sivua, nyt se on 150 sivua. PPE esitti siksi tarkistuksen 9, ja kannatan tämän direktiiviesityksen hylkäämistä, koska eurooppalaisen kurkun yhtenäiskäyryyden jälkeen emme tarvitse vielä eurooppalaisen bussin yhtenäiskäyryyttä Euroopassa. Pyydän kollegoja äänestämään sitä vastaan.
(Suosionosoituksia oikeistolta)
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)
Müllerin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0025/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ravintolisiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (KOM(2000)0222 - (FR) C5-0234/2000 - 2000/0080(COD))

Krarup
Arvoisa puhemies, olen pyytänyt puheenvuoroa, koska EDD-ryhmä on pyytänyt työjärjestyksen 144 artiklan nojalla, että asia palautettaisiin valiokuntaan uutta käsittelyä varten. Syy siihen on melko periaatteellinen ja merkittävä, koska direktiiviehdotus on ilmeisesti tehty perustamissopimuksen 95 artiklan nojalla, jolloin kyse olisi siis sisämarkkinoita koskevasta direktiivistä, vaikka direktiivin laatimisen tärkein syy on terveyspoliittinen, minkä vuoksi ehdotuksen oikeudellinen perusta on muualla perustamissopimuksessa, nimittäin 152 artiklassa. Tällä seikalla on periaatteellista merkitystä, koska 152 artiklassa määrätään, että terveyteen liittyvällä alalla ei voi tapahtua yhtenäistämistä. Voimme sitä vastoin ryhtyä moniin muihin toimiin. On huomattavaa, ja ryhmä pyytää uutta valiokuntakäsittelyä sen vuoksi, että tätä erittäin keskeistä oikeudellista perustaa koskevaa kysymystä ei ole selvitetty missään, ei komission ehdotuksessa eikä esittelijä Müllerin mietinnössä, ja viittaan useisiin tätä rajanvetoa koskeviin tuomioistuimen tekemiin päätöksiin. Meidän on vähintäänkin vaadittava, että kysymystä tutkitaan, ja sen vuoksi pyydämme uutta valiokuntakäsittelyä.

Puhemies
Jäsen Krarup esitti ryhmänsä puolesta mietinnön palauttamista valiokuntaan. Sääntöjen mukaisesti kysyn parlamentin mielipidettä asiasta.
Haluaako joku käyttää puheenvuoron tämän pyynnön puolesta?

Müller, Emilia Franziska
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, jäsen Krarup yritti jo eilen täysistunnon aikana torjua ja lähettää takaisin tämän komission ehdotuksen, tämän direktiivin, tämän mietinnön. Pidän sitä ensinnäkin erityisen valitettavana, koska EDD-ryhmä ei etukäteen osallistunut mietintötyöhön, ei valiokunnassa eikä tarkistuksin. Tämä on yksi asia.
Toiseksi haluan huomauttaa selvästi, että emme ole tässä tekemisissä 152 artiklan - terveydenhuollon - vaan 153 artiklan kanssa, joka koskee kuluttajansuojaa. Tästä syystä pyydän, että äänestämme tänään tästä mietinnöstä emmekä lähetä sitä takaisin.

Puhemies
Esittelijä Müller siis vastustaa valiokuntaan palauttamista. Kannatetaanko pyyntöä?

Frahm
Arvoisa puhemies, haluaisin tukea ehdotusta, koska mielestäni pieninkin epäilys siitä, että toimintamme ylittää työmme oikeudellisen perustan, aiheuttaa ongelman parlamentillemme, joka haluaisi työskennellä tosissaan asioiden parissa. Mielestäni ei ole järkevää tehdä lopullista päätöstä ennen kuin asia on tutkittu perinpohjaisesti, ja sen vuoksi tuen lämpimästi sitä, että asia palautetaan valiokuntaan uutta käsittelyä varten.

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, valitan! Yritin välttää tätä, mutta ehkä meidän pitäisi sittenkin palata tosiasioihin ja myös Euroopan unionin oikeusjärjestelmäämme. Sisämarkkinoiden yhteydessä meillä on velvollisuus laatia yhdenmukaistavaa lainsäädäntöä tietenkin myös kuluttajansuojan alalla. Tällä hetkellä teemme juuri sitä käsiteltävänä olevalla lainsäädännöllä, jossa jäsen Müller toimii esittelijänä. Me yhdenmukaistamme jäsenvaltioiden nykyisen ravintolisiä koskevan lainsäädännön, ja syy siihen, mitä teemme, on tietenkin myös kuluttajiensuojelu. Sillä ei pyritä ylittämään Euroopan parlamentin toimivaltuuksia, ja me teemme tässä sitä, mitä teemme monilla muilla aloilla. Tuomioistuin antaa meille tukensa koska tahansa. Jokainen, joka yrittäisi tänään lykätä sitä, yrittää saada sen pois esityslistalta, mutta väärin argumentein.

Puhemies
Ennen kuin äänestämme valiokuntaan palauttamisesta, jäsen Corbett pyytää puheenvuoroa aloitetta varten.

Corbett
Arvoisa puhemies, tämä EDD-ryhmän esittämä pyyntö merkitsee itse asiassa menettelyjemme väärinkäyttöä. Jos EDD-ryhmä olisi todella ollut huolissaan tästä asiasta, se olisi esittänyt tarkistusta ehdotuksen oikeusperustaan jo valiokuntavaiheessa tai ensimmäisessä käsittelyssä tai ehdotuksen tultua valiokuntaan toisessa käsittelyssä.
Se, että he tekevät tällaisen menettelyä koskevan esityksen nyt täysistunnossa jätettyään ensin läksynsä tekemättä valiokunnassa, merkitsee todellakin työjärjestyksemme väärinkäyttöä.

(Parlamentti hylkäsi pyynnön valiokuntaan palauttamisesta.) (Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Langen laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0015/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen tietyistä osista ja ominaisuuksista annetun direktiivin 97/24/EY muuttamisesta (KOM(2000)0314 - C5-0334/2000 - 2000/0136(COD))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Jensenin laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0018/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi yhteisön edistämistoimista työllisyyden alalla (KOM(2000)0459 - C5-0384/2000 - 2000/0195(COD))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Swobodan laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0024/2001) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Turkille osana liittymistä valmistelevaa strategiaa annettavasta avusta ja erityisesti liittymistä valmistelevan kumppanuuden luomisesta (KOM(2000)0502 - C5-0468/2000 - 2000/0205(CNS))

Nicholson of Winterbourne
Arvoisa puhemies, kysyn, onko tarkistuksen 3 osalta varmistettu, voidaanko sitä ottaa käsiteltäväksi, koska se merkitsee täysin uskontoon perustuvaa syrjintää.

Puhemies
Käännyn jäsen Swobodan puoleen. Minusta tämä tarkistus olisi oikeutettu.

Swoboda
Arvoisa puhemies, en näe tässä syrjivää sisältöä. Se myös hyväksyttiin valiokunnassa lähes yksimielisesti, vieläpä paronitar Nicholsonin läsnä ollessa. En siis näe tässä ongelmaa, tämä on ensimmäinen kerta, kun sellainen tulee esille.

Puhemies
Se oli myös minun kantani, kiitos kuitenkin mielipiteestänne, jäsen Swoboda.

Nicholson of Winterbourne
Arvoisa puhemies, pyydän anteeksi. Tarkistus 9 merkitsee mielestäni uskontoon perustuvaa syrjintää.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Perry
. (EN) Euroopan parlamenttia on pyydetty antamaan suostumuksensa tähän Euroopan unionin ja Amerikan yhdysvaltojen väliseen sopimukseen, joka koskee korkea-asteen koulutusta ja ammatillista koulutusta. Annoin Euroopan parlamentin esittelijänä tukeni tälle sopimukselle, koska tämänkaltainen yhteistyö on välttämätöntä nykyisessä maailmanlaajuisessa yhteiskunnassa.
Uskon, että tästä sopimuksesta on suuresti hyötyä molemmille sopimuspuolille. Eurooppalaisten liiketoiminta- ja teknisiä taitoja voidaan parantaa sekä ottamalla oppia amerikkalaisista opettajista että opiskelemalla amerikkalaisten opiskelijoiden kanssa. Vastaavasti voitaisiin parantaa amerikkalaisten tietoja kieltenopetusmenetelmistä ja työskentelyä monikulttuurisissa yhteyksissä. Tämä vahvistetaan myös itse sopimuksessa, joka herätti innostusta Yhdysvalloissa heidän tarkkaillessaan ja ihaillessaan Erasmus-ohjelmaa.
Olen varma, että Euroopan parlamentti suhtautuisi myönteisesti suurempaan rooliin tätä sopimusta koskevissa keskusteluissa, ja toivon, että Euroopan parlamentin jäseniä kuullaan jatkossa aikaisemmin kuin näissä neuvotteluissa. Kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunta sai tiedon tästä sopimuksesta ainoastaan muutama viikko ennen neuvottelujen aloittamista Yhdysvaltain viranomaisten kanssa.
Viisivuotiselle sopimukselle on varattu 8,6 miljoonaa euroa. Ehdottaisin, että ensi vuodesta alkaen tutkittaisiin, miten yksityisellä rahoituksella voitaisiin täydentää tätä summaa. Komission ja Yhdysvaltain viranomaisten käymissä keskusteluissa on osoitettu innostusta tähän ajatukseen, ja toivon, että Euroopan parlamentti, Euroopan komissio ja Yhdysvaltain viranomaiset voivat tehdä sen pohjalta yhteistyötä.
Kuten esitin mietinnön perusteluissa, ohjelma hyötyisi myös siitä, että sille annettaisiin sellainen nimi, jonka avulla sen profiilia voitaisiin nostaa opiskelijoiden, yliopistojen ja kansalaisten keskuudessa. Ohjelman yhtenä tavoitteena on toimia Yhdysvaltain ja Euroopan välisen yhteistyön vertauskuvana, ja siksi sen on oltava mahdollisimman tunnettu. Tässäkin asiassa olen saanut myönteistä palautetta muilta asianosaisilta, ja uskon, että tästä asiasta voidaan keskustella aikanaan laajemmin vuonna 2005 tehtävää seuraavaa sopimusta varten.
Itse olen sitä mieltä, että meidän olisi harkittava seuraavien Yhdysvaltain ja Euroopan välisiin suhteisiin yhdistettävien valtiomiesten nimiä: Churchill, Eisenhower tai Lafayette, joista jokainen olisi mielestäni sopiva nimi tälle ohjelmalle.
Bowen mietintö (A5-0032/2001)

Bonino
Arvoisa puhemies, Boninon listan jäsenet äänestivät tämän direktiivin puolesta, joka koskee geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellista levittämistä ympäristöön. Tämä on todellakin tärkeä äänestys, koska tässä direktiivissä otetaan huomioon ennalta ehkäisemisen periaate mutta ei sekoiteta sitä kieltoihin, ja nyt kun tätä työtä on tehty kolme vuotta, katsomme päässeemme merkittävän askeleen eteenpäin. Kollegat sallinevat kuitenkin minun esittää toivomuksen, että parlamentti suhtautuisi yhtä avoimesti biotekniikan tutkimukseen lääketieteen ja terveydenhoidon alalla. Kun puhutaan biotekniikasta, puhutaan nimenomaan merkittävistä avautuvista markkinoista paitsi elintarvikealan myös lääketutkimuksen osalta, ja toivon, että parlamentti harkitsee vielä uudelleen päätöstään kieltää sairauksien hoitoon tähtäävä kloonaus ja sen tutkimus. Tämä on tämänpäiväisen äänemme henki. Toivon, että näin päästäisiin yli vastalauseista ja kielloista, mutta ennen kaikkea toivon, että tämä ei rajoittuisi vain elintarviketuotantoon vaan koskisi mahdollisimman pian myös lääketieteellistä tutkimusta ja ettei sitä nimenomaan hankaloitettaisi kirkollisilla ja uskonnollisilla vastalauseilla.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, eläkeläisten puolue kannatti äänestyksessä geneettisesti muunnettujen organismien tuotannon ja kaupan avaamista, jota Bowen mietinnössä käsitellään. Miksi? Koska eläkeläiset odottavat viiniä, joka nuorentaa heidät; eläkeläiset odottavat viiniä, josta ei tule humalaan; eläkeläiset odottavat viiniä, joka ei vahingoita maksaa; viiniä, joka tekee miehistä kiinnostavia, mutta myös samppanjaa, joka tekee naisista - myös anopeista - hyvin kauniita. Lisäksi italialaiset odottavat, että geneettisesti muunnetuilla organismeilla bistecca alla fiorentinasta (firenzeläinen grillattu t-luupihvi) saadaan täysin turvallinen, jotta he voivat kaikessa rauhassa nauttia tätä Italian ja koko Euroopan ainutlaatuista herkkua.

Ahern
. (EN) Kielto pysyy voimassa, koska uusia GMO-lupia ei voida hyväksyä ennen kuin Euroopan unioni on saanut valmiiksi tarkoituksenmukaisen bioturvallisuusjärjestelmän ja ennen kuin kaikki jäsenvaltiot ovat panneet sen täytäntöön. Tällaiset luvat itse asiassa rikkoisivat ennalta varautumisen periaatetta, johon uudessa direktiivissä nimenomaisesti viitataan, ja ne vaarantaisivat ympäristön ja kuluttajien terveyden. Jäsenvaltioiden olisi torjuttava kaikki yritykset, joissa käytännössä noudatettavaa aikarajaa pyritään kumoamaan biotekniikan alan yritysten kanssa tehtävien "herrasmiessopimusten" välityksellä.
Vihreiden ryhmän ponnistelujen ansiosta uudessa direktiivissä vaaditaan myös, että kaikkien levitettyjen GMO:iden sijaintipaikat on kirjattava julkiseen rekisteriin. Siinä varmistetaan myös uudet ja tiukemmat turvallisuusnormit, jotka koskevat ympäristön ja ihmisten terveyden suojelua. Se perustuu laajennettuun riskienarviointiin, ja siinä esitetään uusia jäljitettävyyden ja seurannan käsitteitä, joiden avulla GMO:iden haittavaikutukset voidaan ehkä tunnistaa ja korjata aikaisemmassa vaiheessa.
Joitakin tämän järjestelmän osia ei ole kuitenkaan käsitelty vielä missään lainsäädännössä: kyseessä on GMO:iden ja niiden johdannaisten jäljitettävyys ja merkintä, vastuuvelvollisuus GMO:iden aiheuttamista vahingoista ja Cartagenan bioturvallisuutta käsittelevän pöytäkirjan täytäntöönpano. Äänestäminen direktiivin puolesta olisi sama kuin ostaisi sian säkissä.
Viljelysmaahan kylvettiin viime vuonna neljässä Euroopan unionin jäsenvaltiossa yli 6000 hehtaarin laajuudelta öljypitoisia siemeniä sisältävän rapsin muunnoksia, jotka oli saastutettu geneettisesti muunnelluilla kasveilla. Jäsenvaltioiden on direktiivin nojalla lopetettava tällaiset luvattomat levitykset.

Lambert
. (EN) Uudessa direktiivissä on edeltäjäänsä verrattuna paljon myönteistä.
Olen tyytyväinen erityisesti siihen, että siinä tunnustetaan ympäristöön levitettävien GMO:iden mahdolliset laajemmat välittömät ja välilliset seuraukset ja riskit. Olen mielissäni, että GMO:iden sijaintipaikka kirjataan julkiseen rekisteriin, olipa kyse niiden tarkoituksellisesta levityksestä tai niiden markkinoille saattamisesta. Luvattomien levitysten lopettamisvaatimus myös selventää johdonmukaisen reagoinnin tarvetta.
Pahoittelen kuitenkin antibioottimarkkerien kiellon lykkäystä ja tähän kieltoon liitettyjä varauksia, lupamenettelyjen yksinkertaistamista ja niitä koskevien lyhyempien määräaikojen asettamista sekä useita muita seikkoja tässä lopputuloksessa.
Siksi pidättäydyin äänestyksestä. Koko sääntelypaketti ei ole vielä selkeä, esimerkiksi asioissa, jotka koskevat vastuuvelvollisuutta ja GMO:iden vientiä kolmansiin maihin. En ole myöskään vakuuttunut siitä, että nykyisin on olemassa sellaista tutkimuskapasiteettia, jolla voitaisiin arvioida täysipainoisesti direktiiviin sisältyviä tekijöitä. Ympäristömme ja luontomme monimuotoisuuden tarpeiden olisi oltava ensisijaisen tärkeitä tällä alalla. En usko tämän olevan tällä hetkellä neuvoston kanta.

Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Hulthén, Hans Karlsson ja Theorin
. (SV) Me ruotsalaiset sosiaalidemokraatit kannatamme sovittelukomitean hyväksymää ehdotusta. Tämä ei ole kannanotto geneettisesti muunnettujen tuotteiden puolesta tai niitä vastaan, vaan tapa säännellä nykyistä todellisuutta. Meillä poliitikoilla on vastuu huolehtia, että tälle alueelle laaditaan säännöt. Jos emme hyväksy tätä uutta tekstiä, jäljelle jää vanha lainsäädäntö, joka ei ole uuden geeniteknologian kehityksen mukaisella tasolla.
Meidän on luotettava siihen, että komissio esittää selkeän jäljitettävyyttä ja merkitsemistä koskevan ehdotuksen, kuten se on luvannut. Kuluttajien on voitava itse päättää, haluavatko he ostaa GMO-tuotteita vai eivät. Mielestämme on tärkeää, että saamme tätä aluetta koskevat selvät säännöt.

Berthu
. (FR) Kuten Euroopan parlamentin kahdessa ensimmäisessä käsittelyssä, 11. helmikuuta 1999 ja 12. huhtikuuta 2000, kieltäydyin tänään hyväksymästä yhteistä tekstiä direktiiviksi geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä sellaisena kuin Euroopan parlamentin ja neuvoston sovittelukomitea sen esittää. Riippumatta strategisista syistä, joista jo puhuin yhteiskeskustelun aikana (on olemassa vaara, että meitä huiputetaan, jos hyväksyttyämme lupamenettelyn lykkäys poistetaankin ilman, että annetaan muita vakuuksia), tämä teksti vaikuttaa mielestämme vielä sisällöltään erittäin puutteelliselta.
Jotain edistystä on tosin havaittavissa, kuten esimerkiksi aikataulu antibioottiresistanssimarkkerien poistamiselle GMO:ista. Mutta huolestuttavan paljon on vielä hämärän peitossa. Ensinnäkin GMO:iden levittäjien vastuusta ja mahdollisesta vakuutuspakosta ei mainita mitään. Komissio on vain epämääräisesti luvannut "tehdä ehdotuksia", jotka eivät varmaankaan koske vakuutuspakkoa, jota komissio ei halua (eivätkä GMO:iden tuottajatkaan). Toisaalta taas luvat markkinoille saattamisesta kohdistuvat liian pitkälle aikavälille (kymmenen vuotta), mikä on Euroopan parlamentin vika, sillä se antoi painostusryhmien huiputtaa itseään. Artiklan 23 lauseke kansallisesta suojelusta ei ole riittävä, sillä jäsenvaltio saattaa joutua hyväksymään koko yhteisön alueella voimaan tulevan luvan GMO:iden markkinoille saattamisesta.
Ikävistä säädöksistä mainittakoon vielä lopuksi yleisöä koskevat säädökset: kaupallisiin tarkoituksiin levitettyjen GMO:iden viljelypaikat on ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille ja "julkistettava viranomaisten aiheelliseksi katsomalla tavalla". Toisin sanoen, näissä tapauksissa ei ole pakko tiedottaa suoraan ja avoimesti. Tämä tiedon panttaaminen palauttaa mieliimme tapauksen, jossa komissio toimi samoin 1990-luvun alussa, jolloin "hullun lehmän" epidemia käynnistyi. EU-viranomaiset ovat totta tosiaan rikoksenuusijoita.

Bordes, Cauquil ja Laguiller
. (FR) Äänestäessämme tätä mietintöä vastaan emme vastustaneet maataloustutkimusta emmekä -tutkijoita.
Näiden tutkimusten tuloksia käyttävät kuitenkin väistämättä hyväkseen elintarviketeollisuuden trustit, joiden valta-asemaa maataloudessa tutkimustulokset sitä paitsi vahvistavat, sillä maanviljelijät joutuvat yhä useammin tekemisiin näiden trustien kanssa saadakseen mm. siemeniä.
Me emme luota lainkaan elintarviketeollisuuden trusteihin, joiden toiminta perustuu hyödyn maksimointiin, vaikka kuluttajien terveyden ja ekologisen tasapainon kustannuksella. Ehdotuksessa direktiiviksi ei mikään näin ollen viittaa siihen, että geneettisesti muunnettujen organismien levittämistä ja varsinkin niiden markkinoille pääsyä valvottaisiin tiukasti, jotta ne voitaisiin vaikka kieltää kokonaan, mikäli yhteiskunnan etu sitä vaatii, silläkin uhalla, että se on elintarviketeollisuuden trustien etujen kanssa ristiriidassa.
Voidaan pitää vakavana varoituksena, että elintarviketeollisuuden trustit jatkoivat eläinjauhon myymistä, vaikka sen vahingollisuus oli todistettu, ja että jäsenvaltiot ja EU-toimielimet toimivat leväperäisesti, elleivät jopa olleet samassa juonessa näiden trustien kanssa. Joudumme varmasti tulevaisuudessa maksamaan kalliisti tästä kaikesta.
Näin ollen äänestimme tätä mietintöä vastaan.

Désir ja Lienemann
. (FR) Me äänestämme David Bowen esittelemää sovittelukomitean mietintöä vastaan, sillä direktiivin 90/220 korjauksessa määritellyt tavoitteet geneettisesti muunnettujen organismien (GMO) tarkoituksellisesta levittämisestä eivät ole toteutuneet. Koska kysymys on kuitenkin kansalaisille erittäin merkittävästä asiasta, Euroopan parlamentin olisi pitänyt päästä sopuun esiin tulleista ongelmista ja samalla suoritettavien varovaisuusperiaatteen takaavien toimenpiteiden samanaikaisuudesta.
Edistystä on tosin tapahtunut verrattaessa aikaisempaan direktiiviin (lääkevalmisteiden poisjättäminen ja lupien uusiminen), mutta emme voi hyväksyä sellaista direktiiviä, jossa ei varmisteta, että tuotteiden alkuperä on jäljitettävissä, tuotteet sisältävät merkinnän ja että tuottajat kantavat vastuunsa.
Kuinka voidaan ajatella GMO:iden levittämistä ilman, että teollisuus lupaa ottaa täyden vastuun omalta osaltaan, tai ilman GMO:iden jäljitettävyydestä ja tuotemerkinnöistä määräävää direktiiviä? Komissio on ilmoittanut aikovansa laatia direktiiviesityksiä, mutta milloin ne hyväksytään? Mikä niiden sisältö tulee olemaan? Emme voi äänestää levittämisestä ilman varmuutta näistä asioista.
Emme saa unohtaa BSE-kohun seurauksia, ennaltavarautumisen periaatetta, elintarviketurvallisuusperiaatteita, suurta riskiä soveltaa geenimuunnoksia muihin viljelykasveihin emmekä myöskään ihmisten terveyteen liittyviä jälkiseurauksia. Viisi jäsenvaltiota on jo ilmoittanut joka tapauksessa haluavansa ehdottomasti lykätä kaikkea uusien GMO:iden saattamista markkinoille, vaikka korjaus direktiiviin hyväksyttäisiinkin, ja onnittelen näitä valtioita tästä päätöksestä.
Tässä direktiiviesityksessä on vaarallista pikemminkin kaikki se, mikä siitä puuttuu kuin se, mitä siinä sanotaan. Euroopan parlamentti painotti kuitenkin sovittelumenettelyn aikana voimakkaasti selkeitä säännöksiä GMO:iden merkinnöistä ja jäljitettävyydestä. Nämä säännökset ovat olennaisia kuluttajille, jotka eivät voi tehdä mahdollista päätöstään GMO:ita sisältävän tuotteen ostamisesta, jos näissä tuotteissa ei ole asianmukaisia merkintöjä. Sehän olisi huijaamista. On ehdottoman tärkeää, että ennaltavarautumisen periaatteesta pidetään kiinni joidenkin suurten monikansallisten yhtiöiden taloudellisen edun kustannuksellakin ja että eurooppalaisten kuluttajien turva on ensi sijalla.

Figueiredo
Euroopan parlamentin ja neuvoston keskenään saavuttama sovintoratkaisu on selvästikin riittämätön, vaikka tämän direktiiviehdotuksen sisältö onkin parempi kuin alkuperäisen ehdotuksen ja vaikka se on ennen kaikkea täydellisempi kuin entinen direktiivi.
Silti on otettava huomioon, että tällä hetkellä on voimassa GMO:ita koskeva lykkäys, jonka uskotaan päättyvän tämän uuden direktiivin tultua voimaan. No niin, vaikka komissio lupautuikin esittämään vuoden 2001 aikana asianmukaisia, merkintöjä ja jäljitettävyyttä koskevia lainsäädäntöehdotuksia täydentämään vallitsevaa merkintämenettelyä elintarvikkeiden turvallisuutta koskevan valkoisen kirjan mukaisesti, on tärkeää pitää lykkäys voimassa ainakin koko tämän lainlaadinta- ja hyväksymismenettelyn ajan.

Krivine
. (FR) Väitettiin, että uuteen direktiiviin geneettisesti muunnettujen organismien (GMO) tarkoituksellisesta levittämisestä "sisällytetään kaikki välittömät ja välilliset ekologiset näkökohdat". On pakko todeta, että tulos on kaukana asetetuista tavoitteista ja että riitaa aiheuttavat seikat on kierretty.
Täten ympäristövastuukysymys GMO:iden aiheuttamista vahingoista on siirretty tuonnemmaksi, kuten myös huomiot pitemmällä aikavälillä tapahtuvista kumulatiivisista vaikutuksista, joita useiden GMO:iden yhdistäminen saattaisi aiheuttaa. Toisin sanoen, GMO:iden levittäminen maanviljelyssä sallitaan ilman, että tiedetään, mitä todellisia riskejä siihen liittyy tai edes kuka on juridisesti vastuussa aiheutuvista vahingoista!
Direktiivin laatijoiden epävarmoiksi myöntämät seikat osoittavat jälleen, että on välttämätöntä lykätä GMO:iden tuotantoa ekologisista ja kansanterveydellisistä syistä. Koska direktiivissä on tyydytty esittämään vajanainen suunnitelma GMO:iden levittämisestä, siinä samalla vastustetaan asian lykkäystä, mikä on ensimmäinen syy, miksi vastustan tätä mietintöä. GMO:iden leviämisen yhteiskunnalliset seuraukset tunnetaan erittäin hyvin: elintarviketeollisuuden ylivalta tuottajista ja kuluttajista vahvistuu entisestään. Direktiivi siis suosii voimakkaasti suuria teollisuusjohtajia, ja se on toinen syy, miksi äänestän tätä mietintöä vastaan.

Meijer
. (NL) Geneettistä muuntelua koskevassa äänestyksessä meillä näyttää nyt olevan valittavana joko vanhat säännökset, jotka tosin ovat riittämättömät mutta moratorion ansiosta eivät aiheuta vaaraa, tai uudet säännökset, jotka ovat hiukan paremmat mutta eivät varmista moratorion jatkumista. Ilmoitin jo tiistaina tätä asiaa koskeneessa keskustelussa, että todellinen valintatilanne on toinen. Ensimmäinen vaihtoehtomme on sallia kaupalliset sovellukset, hyväksyä luonnossa tapahtuvat hallitsemattomat muutokset ja edistää sellaisten uusien tuotteiden myyntiä, joiden riskejä pahaa aavistamattomille kuluttajille ei vielä tunneta. Toinen vaihtoehtomme on, että jatkamme kaupallisten sovellusten moratoriota ja sallimme ainoastaan tieteellisen tutkimuksen. Tieteellistä tutkimusta tarvitaan vielä pitkän aikaa sen selvittämiseksi, millaisia negatiivisia ja positiivisia seurauksia geneettisestä muuntelusta voi pitkällä aikavälillä olla. Itse valitsen jälkimmäisen vaihtoehdon, mutta siitä ei ikävä kyllä äänestetä tänään. Olen saanut sen vaikutelman, että sekä Euroopan yhtyneen vasemmiston ryhmän että vihreiden ryhmän enemmistöt ovat hämmentyneet tämän valintamahdollisuuden puuttumisesta, mikä nyt johtaa äänestämästä pidättymiseen. Oma puolueeni, Alankomaiden sosialistinen puolue, ei pidä äänestämästä pidättymistä ratkaisuna. Sen takia äänestän vastaan.

Papayannakis
. (EL) Geneettisesti muunnettuja organismeja (GMO) koskevan direktiivin lopullisessa muotoilussa on joitakin myönteisiä asioita, kuten parantunut valvonta, julkiset rekisterit, antibioottiresistenssimarkkereiden asteittainen poistaminen GMO:ista jne. Kuitenkin siinä annetaan viljelijöille lupia suuressa mittakaavassa, mikä ei meidän mielestämme noudata täysin ennaltavarautumisen periaatetta.
Tämän keskustelun kuluessa on osoitettu GMO:iden huomattavat vaarat, eikä lopullisia tai vakuuttavia vastaväitteitä ole esitetty. Viittaamme vaaroihin, jotka kohdistuvat kansalaisten terveyteen (allergiat, antibioottiresistanssin kasvaminen, mahdollinen myrkyllisyys) sekä ylipäänsä niihin ekosysteemeihin, joihin GMO:t levitetään (luonnon monimuotoisuuden vaarantuminen...). Lisättäköön vielä se tosiseikka, että kaikki myöntävät, että nykytieto GMO:ista on vielä riittämätöntä, koska puuttuu systemaattinen varmistettu tieto koko geeniin laitetun geneettisen materiaalin toimintatavasta ja kehityksestä. Jo nyt USA:ssa, Australiassa ja muualla on kirjattu "onnettomuuksia" ja "yllätyksiä" joissakin tietyissä geenimanipulaatiotapauksissa. Neuvoston yhteinen kantakin hyväksyttiin siitä huolimatta, että sellaiset jäsenvaltiot kuin Ranska, Italia ja Tanska ilmoittivat, että ne pitävät tarpeellisena uutta viisivuotista käyttökieltoa. Kaikki nämä tekijät tukevat varauksiamme ja vakaumustamme, että tarvittavan valvonnan vahvistamisen lisäksi vielä ei ole oikea aika laillistaa GMO:ien tarkoituksellista levittämistä ympäristöön.
Lisäksi emme ole lainkaan vakuuttuneita, että GMO:t edistäisivät maatalouden tuottavuutta ja kehitystä tai että auttaisivat vähentämään tiettyjen kasvimyrkkyjen käyttöä, kuten jo monissa amerikkalaisissa tutkimuksissa kerrotaan useilta alueilta, joilla on GMO-viljelmiä. On selvää, että perussyy itsepäiselle GMO:iden levittämiselle on joidenkin yritysten mahdollisuus saada niille patentti ja yksinoikeus joidenkin GMO-lajikkeiden hyödyntämiseen, kuten Italian lehdistössä korosti myös Italian maatalousministeri äskettäin.
Kaikista näistä syistä emme voi äänestää yhteisen kannan puolesta, joka on muotoiltu uuden GMO-direktiivin pohjalta.
García-Orcoyen Tormon mietintö (A5-0033/2001)

Breyer
Arvoisa puhemies, äänestimme mietinnön puolesta, koska tämä mietintö on tärkeä keino palkita yrityksiä, jotta ne menevät muita yrityksiä pitemmälle. EMASin (ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmä) on oltava kannustin. Olemme kuitenkin pettyneitä, että tähän mietintöön ei ole sisällytetty BAT-järjestelmää, siis best available technique (parasta käyttökelpoista tekniikkaa), ja myös hyvin pettyneitä, ettei suurista ryhmistä löytynyt sille tukea, sillä parhaan käyttökelpoisen tekniikan järjestelmällä olisimme luoneet yrityksille lisäkannustimen siihen, että ne todella käyttävät parasta käyttökelpoista tekniikkaa.
On kuitenkin suuri menestys, että yrityksillä on tämän vuoksi toivottavasti motivaatiota ottaa myös EMAS käyttöön, sillä EMAS-rekisteröintien lisääntyminenhän on tällä hetkellä pysähdyksissä kilpailevan ISO 1400 -järjestelmän vuoksi. Nyt tämä päätös edistää toivottavasti sitä, että tämä korjautuu, sillä EMAS on selvästi ISOa parempi, koska EMASin periaatteena on, että parhaat palkitaan, kun taas ISO haluaa palkita vain sen, joka on aikaisempaa parempi, muttei kuitenkaan määrittele eikä ilmoita ollenkaan, mitä aikaisemmin oli. Siksi äänestimme tämän mietinnön puolesta, ja toivomme, että EMAS-rekisteröinnit lisääntyvät sen ansiosta, erityisesti Saksassa, siellähän EMAS-rekisteröinti on levinnyt hyvin laajalle, ja toivomme, että yrityksillä on siten kannustimia todella parantaa ympäristökeinojaan ja että sillä todella luodaan kannustimia tehdä parhaansa ympäristön kannalta.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin vapaaehtoista liittymistä EMAS-ohjelmaan koskevaa mietintöä vastaan. Äänestin sitä vastaan, koska vastustan otsikon sanaa "vapaaehtoinen". Euroopan ympäristöalaa koskevassa lainsäädäntötoiminnassa olisi aika ryhtyä tositoimiin. Menneiden vuosien kevytmielisen suhtautumisen aiheuttamat vahingot ja hallitusten haluttomuus kunnioittaa ympäristöä ovat johtaneet meidän siihen kauheaan, surkeaan tilanteeseen, jossa nyt olemme. Olen sitä mieltä, että direktiivien ja asetusten, jotka vaativat meitä ottamaan huomioon ympäristön, on oltava sitovia eivätkä ne voi nojata yritysten vapaehtoisuuteen tai hyvään tahtoon näiden sääntöjen noudattamisessa.

Meijer
. (NL) Kuka arvioi yritysten ympäristöystävällisyyden? Sovittelukomitean mietinnössä sovittelun tulosta kuvataan hyvin tyydyttäväksi. Sillä tarkoitetaan tarkistusten sisällyttämisestä ja peruuttamisesta tehtyä kompromissia. Peruutettuihin tarkistuksiin kuuluu muun muassa parlamentin edellisissä käsittelyissä ilmaisema toivomus siitä, että ympäristöasioita koskevaan yhteisön hallinta- ja auditointijärjestelmään ja todistusten myöntämiseen voisivat osallistua suurten ympäristötodentajalaitosten lisäksi myös riippumattomat tilintarkastajat ja ympäristötilintarkastajat. Saksassa se on kyllä mahdollista, mutta Alankomaissa ja Tanskassa suuret laitokset yrittävät estää sen. Muistan taannoisen parlamentin jäsenen, PES-ryhmää edustaneen Van Puttenin tekemän tarkistuksen, jolla joitakin jäsenvaltioita haluttiin estää sulkemasta riippumattomia tilintarkastajia ulkopuolelle. Huomaan, että sovittelun aikana tähän toivomukseen ei kiinnitetty ansaittua huomiota, ja koko ongelma aiotaan näköjään taas palauttaa asianomaisille jäsenvaltioille. Se ei kuitenkaan onnistu, koska ulkopuolelle suljetut toimijat voivat jatkossa vedota siihen tosiasiaan, että nyt asiasta on olemassa eurooppalainen asetus. Arvelen, että tämän toistaiseksi ratkaisemattoman ongelman tulkinnasta syntyy lähiaikoina kiistaa, ja aion pyytää Euroopan komissiolta siitä pian selvitystä.
Suositus toiseen käsittelyyn, Boselli (A5-0043/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin tekijänoikeuksien suojelua koskevan mietinnön puolesta. Kannatan eurooppalaista sääntelyä tällä tärkeällä alalla, mutta minun on sanottava, että äänestyksen jälkeen mieleeni nousi epäilys, joka toivottavasti tulevaisuudessa poistuu. Ennen istuntosaliin tuloani kohtasin Marcello-nimisen nuoren Pescarasta. Hän kertoi minulle - ette usko tätä, arvoisa puhemies - ripustavansa minun äänestysselitykseni toimistonsa seinälle. En ole keksinyt tätä, tämä on totta! Ilmeisesti ne ovat hänestä kiinnostavia ja esille laittamisen arvoisia. Kysymykseni ja huolenaiheeni on kuitenkin tämä: suojeleeko tämä direktiivi myös Fatuzzon tekijänoikeuksia, kun hän esittää äänestysselityksiään? Toivottavasti suojelee! Jos näin on, olen vielä tyytyväisempi siitä, että äänestin mietinnön puolesta.

Goebbels
Arvoisa puhemies, on hyvin vaikea saada täydelliseen tasapainoon tekijänoikeuksien riittävä suojelu ja kaikkien ihmisten oikeus saada tietoa.
Ystäväni Jacques Poos ja minä äänestimme lähes kaikkia niitä tarkistuksia vastaan, joita parlamentin valiokunta ja kollegat esittivät, koska mielestämme alkuperäinen yhteinen kanta oli erittäin tasapainoinen.
Minulla onkin ilo todeta, että tämän tarkistuksista käydyn taistelun ja kaikenlaisten ryhmien painostuksen jälkeen yhteistä kantaa ei ole juurikaan muutettu. Mielestäni siinä on hyvä pohja parlamentille ja neuvostolle tämän vaikean ongelman ratkaisemista varten.

McCarthy
Arvoisa puhemies, minäkin olen tyytyväinen tämänpäiväiseen äänestykseen tekijänoikeuksista ja tietoyhteiskunnasta. Lainsäädäntä tällä alalla on ollut hyvin kiistanalaista ja vaikeaa, mutta olemme saavuttaneet tänään järkevän voiton. Voimme olla varmoja, että äänestystuloksemme - esimerkiksi tarkistus 5 - tarjoaa suojaa oikeuksien omistajille Internetissä mahdollisesti harjoitettavaa piratismia vastaan, ja olemme myös torjuneet jotkin PPE-ryhmän esittämät tarkistukset, jotka olisivat olleet oikeuksien omistajille erittäin vahingollisia.
Samalla varmistimme, ettemme sulje kansalaisia, ja erityisesti epäedullisessa asemassa olevia käyttäjiä ja yhteisöjä, tietoyhteiskunnan uljaan uuden maailman ulkopuolelle. Tämänpäiväinen äänestystulos merkitsee sitä, että voimme nyt liittyä WIPO-sopimukseen ja että voimme antaa kansainvälistä tekijänoikeussuojaa luovaan työhön liittyvälle teollisuudellemme. Kotiseudullani toimiva tietokonepeliteollisuus edustaa kolmannesta maailman tietokonepelimarkkinoista. Meidän on suojeltava tätä teollisuutta, joka luo työpaikkoja ja edistää talouttamme - paitsi paikallisesti myös koko Euroopassa. Voimme nyt odottaa lainsäädännön tulevia tarkistuksia ja yhteyskomitean työtä sen varmistamiseksi, ettei tekijänoikeuksia rikota tai käytetä väärin Internetissä ja ettei vilpitöntä yksityistä tai rehellistä käyttöä rajoiteta.

Ahern
. (EN) Irlantilaiset supertähdet Boyzone ja the Corrs ovat pyytäneet Euroopan parlamentilta suojaa musiikilleen Internetin aikakaudella.
Irlannin musiikki - ja julkaisuteollisuudelle on hyvin tärkeää, että musiikki on saatavissa Internetistä laillisesti. On erityisen tärkeää, ettei nuorten lupaavien muusikkojen ja esiintyjien menestystä vaaranneta piratismilla. Musiikkiteollisuus romahtaisi ilman kunnollista suojaa Internetissä harjoitettavalta piratismilta.
Tekijöiden ja kaikenlaista luovaa työtä tekevien henkilöiden oikeudet ovat etusijalla, mutta direktiivin tavoitteena on myös se, että kirjastot voivat jatkossakin tarjota teosten kopioita yksityiskäyttöön. Kirjastot ovat kuitenkin hyväksyneet, että tekijänoikeudet ovat etusijalla.

Blak, Lund ja Thorning-Schmidt
. (DA) Tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat tänään äänestäneet tekijänoikeutta tietoyhteiskunnassa käsittelevään direktiiviin tehtävien tarkistusten toisen käsittelyn yhteydessä sen puolesta, että nykyinen tasapaino säilytettäisiin yhtäältä oikeudenhaltijan täysin oikeutettujen intressien, jotka koskevat hänen oikeuksiensa suojelua Internetin tarjoamilta uusilta mahdollisuuksilta, ja toisaalta niiden yleisön intressien huomioon ottamisen väillä, jotka koskevat Internetin mahdollista käyttöä sellaiseen tietojen vaihtoon, joka on edellytyksenä tietoyhteiskunnan kehitykselle.
Olemme äänestyksessä äänestäneet niiden tarkistusten puolesta, jotka antavat julkisille palveluntarjoajille mahdollisuuden kehittää heidän niin kutsuttuja tilausperusteisia palvelujaan. Syynä tähän on, että mielestämme on tärkeää, että emme aseta turhia esteitä julkisille palveluntarjoajille, jotta he voisivat edelleenkin olla osa mediakokonaisuutta. Olemme painottaneet erityisesti sitä, että julkisten palveluntarjoajien on tietenkin maksettava sen aineiston käytöstä, jonka oikeudet kuuluvat muille.
Olemme äänestyksessä korostaneet myös sitä, että ei aseteta turhia esteitä opetukselle, tutkimukselle ja kirjastotoiminnalle, jotka ovat kaksi nykyaikaisen demokratian kulmakiveä.

Inglewood
. (EN) Digitaalisella aikakaudella on tärkeää, etteivät tekijänoikeuksiin ja henkiseen omaisuuteen liittyvät ongelmat estä lähetystoiminnan harjoittajia käyttämästä arkistojaan. Meillä Yhdistyneessä kuningaskunnassa ei ole tätä ongelmaa, mutta me ymmärrämme, että asia saattaa olla vaikea muualla.
Yhdistyneen kuningaskunnan kokemusten perusteella emme näe mitään syytä, miksi asian pitäisi olla vaikea, ja siksi brittiläiset konservatiivit äänestävät nyt tarkistusta 11 vastaan. Jos tätä asiaa ei voida kuitenkaan hoitaa tyydyttävästi ilman lainsäädäntöä, sitä olisi mielestämme tarkasteltava direktiivin tarkistamisen yhteydessä puolentoista vuoden päästä.

Bordes, Cauquil ja Laguiller
. (FR) Puolustamme tietenkin tekijöiden, taiteilijoiden, säveltäjien, tulkkien, kirjailijoiden, toimittajien jne. oikeutta ansaita kunnollinen elanto työstään. Siksi kannatamme heidän vaatimuksiaan tekijänoikeuksien puolustamisesta.
Varsin usein kuitenkin juuri suuret levyjen, kirjojen ja CD-romien kustantajat, tiedotusvälineiden ja Internetin isot pomot liputtavat tekijänoikeuksien puolesta peitelläkseen omia intressejään. He keräävät voittonsa juuri tekijöiltä kuluttajien kustannuksella, jotka muuten ovat hyvin usein kulttuurin tavoittamattomissa, vaikkapa vain kirjojen, CD-levyjen jne. hintojen takia. Näille suurille yrityksille tekijänoikeus merkitsee vain heidän omaa oikeuttaan saada mahdollisimman suuria voittoja tekijöiden ja yleisön sekä erilaisten organisaatioiden kustannuksella kuten esimerkiksi kirjastojen, jotka tarjoavat yleisölle mahdollisuuden tutustua teoksiin, joihin he eivät muuten pääsisi käsiksi ollenkaan.
Pidättäydyimme äänestämästä useista tarkistuksista tähän tekstiin, jossa pyritään sovittamaan yhteen informaatiokapitalistien, tekijöiden ja myöskin yleisön edut. Mutta äänestimme niiden tarkistusten puolesta, jotka todella suojelevat tekijöiden etuja ja yleisön oikeutta.

Scallon
. (EN) Ilmoitan, että minulla on etuja tekijänoikeuksien asiassa. Oikeudellinen neuvonantaja on ilmoittanut minulle, että minulla on kuitenkin oikeus äänestää yksittäisenä toimijana. En ole palkallinen lobbaaja.

Whitehead
. (EN) Kuten muut tämän keskustelun alussa puhuneet jäsenet, pidättäydyin äänestyksestä, koska minulla on oikeuksia televisiodokumenttiarkistojen ja kirjojen alalla. Mitkään näistä eduista eivät tuota minulle suoraan mitään taloudellista voittoa, jos tarkistukset hyväksytään, ja vastustan joka tapauksessa - esittelijä Bosellin tavoin - monia niistä. On kuitenkin viisainta pidättäytyä äänestyksestä ja onnitella esittelijä Bosellia niin lähellä yhteistä kantaa olevan mietinnön menestyksellisestä laatimisesta ja mietinnön tasapainoisuudesta.

Caudron
. (FR) Nyt kun äänestämme Bosellin mietinnöstä, haluaisin ilmaista selvästi, että tässä mietinnössä ja sen aiheuttamassa laajassa keskustelussa on kysymys Euroopan kulttuurin tulevaisuudesta, johon liittyvät olennaisesti teosten tekijöillä käytössään olevat keinot.
Kulttuuripiirit ja teosten tekijät ovat oikeassa yhdistäessään voimansa. Olen tavannut heistä monia, lukenut heidän kirjoituksiaan, ja olen sitä mieltä, kuten monet täällä istuntosalissa, että he ovat aivan oikeassa.
On tietenkin jokaisen etu, että teokset saadaan laajaan levitykseen, varsinkin uusien viestintävälineiden avulla. Mutta se ei saa johtaa törkeään ryöväämiseen. Juuri siksi on ehdottoman tärkeää organisoida tämä prosessi hyvin ja etenkin varmistaa, että yksityiskäyttöön tarkoitetun kopioinnin asema todella säilyy sellaisena.
Tämän päivän äänestyksen jälkeen taistelua ei ole vielä voitettu. Siinä on yksi syy lisää jatkaa kansalaisten taistelua sellaisen Euroopan puolesta, joka on muutakin kuin kylmä ja sydämetön talous- ja rahoitusjätti.

Figueiredo
. (PT) Kirjailijoiden tai ylipäätään taiteilijoiden luovaa tuotantoa ei voi pitää pelkkänä kauppatavarana, minkä vuoksi on tärkeää löytää teknisiä ratkaisuja, jotka turvaavat ja edistävät kirjallista ja taiteellista luovaa työtä ja samalla levittävät tuotettuja töitä kaupattavaksi. Jopa uusia tekniikoita hyödynnettäessä on tärkeää ottaa nämä seikat huomioon.
Jopa käyttäjienkin etujen puolustaminen edellyttää, että työt ovat hyviä ja että luovuutta edistetään ja tietenkin tuetaan töiden levittämistä. Siksi pidämme valitettavana, että täällä ei hyväksytty eräitä edustamamme GUE/NGL -ryhmän esittämiä ehdotuksia, jotka tähtäsivät tekijänoikeuksien lujittamiseen.
Mietinnön rajoituksista huolimatta myönnämme kuitenkin, että lopullisessa kannassa on nähtävissä jotakin myönteistä kehitystä ja toivomme jäsenvaltioiden kiinnittävän erityistä huomiota tähän taiteelliseen ja kirjalliseen luovuuteen ja sen levittämiseen liittyvään näkökohtaan kunnioittamalla tekijänoikeuksia.

Manders
. (NL) Haluan onnitella esittelijää ja komission jäsentä niistä tuloksista, joita he ovat saavuttaneet tässä tärkeässä ja tavattoman lobbaamisen kohteeksi joutuneessa mietinnössä. Miksi niin paljon lobbaamista? Koska tämän mietinnön pohjalta kehitettävä lainsäädäntö vaikuttaa tavattoman paljon yhteiskuntaan, ja siksi lobbaamisen pitää toimia koko yhteiskunnan äänitorvena. Olen itsekin loppujen lopuksi erittäin tyytyväinen saavutettuun tulokseen, koska siinä on tavoitettu oikea tasapaino kuluttajan, teollis- ja tekijänoikeuksien omistajien etujen välillä.
Olen neuvonut liberaalia ryhmää pysymään yhteisessä kannassa esittelijän tekemät kompromissitarkistukset mukaan luettuna ja torjumaan muut tarkistukset. Olen kuitenkin antanut itselleni luvan äänestää poikkeavasti viimeksi mainitun osalta.
Mielestäni tekijänoikeuksien tavoitteena on suojella tekijänoikeuksien omistajaa, ja se voitaisiin toteuttaa paremmin kuin mitä tässä mietinnössä on esitetty.
Minua huolestuttaa mahdollisten poikkeusten suuri määrä jäsenvaltioissa, mitä tulee mahdollisuuteen valmistaa kappaleita ja puuttua teknisiin toimenpiteisiin. Pelkään, että se voi häiritä sisämarkkinoiden toimintaa.
Viranomaisten määräämistä poikkeuksista pitää aina maksaa kohtuullinen korvaus maksajasta riippumatta, sillä on väärin, jos tekijänoikeuden omistajien pitää tarjota työnsä tulokset ilmaiseksi. Tarkistuksesta 2 olen sitä mieltä, että kaksinkertaiset maksut pitää estää.
Tarkistuksen 11 tavoite miellyttää minua kovasti, mutta sen muotoilussa mennään aivan liian pitkälle. On tietysti toivottavaa, että vanhoja äänitteitä voidaan kuunnella ja katsella myös digitaalisessa ympäristössä, mutta se on korvattava tekijänoikeuksien omistajille. Jos tekijänoikeuden omistajien jäljittäminen on todistettavasti vaikeaa, niin kollektiivisen lisenssijärjestelmän tulee toimia suojaverkkona.
Välimuistiin tallentamisen osalta olisin suonut, että tämä mietintö kytkeytyy tiiviimmin sähköistä kaupankäyntiä koskevaan direktiiviin.
Digitaaliset tekniikat alkavat lopulta toimia itsesäätelevästi, enkä näe sitä uhkana vaan mahdollisuutena yhteiskuntamme jatkuvalle kehitykselle.
Kaiken kaikkiaan olen erittäin tyytyväinen lopputulokseen ja olen sitä mieltä, että Eurooppa saa sen seurauksena tasapainoisemman lain kuin monien ihailema Yhdysvaltojen laki.

Martinez
. (FR) Luomistyöhön kannustava tekijänoikeuksien ja lähioikeuksien suojelu, on jo itsessään vaikea ongelma. Tämä ongelma mutkistuu uudessa yhteiskunnassa, jota kutsutaan perusteettomasti tosin tietoyhteiskunnaksi. Nimittäin uudet tekniikat, joita Internet symboloi, tuntuvat mahdollistavan täyden vapauden, joka suosii kuluttajaa, mutta estää tekijää ja teollisuutta saamasta täyttä hyötyä teoksista ja kopioista.
Sen vuoksi on vaikea yhdistää näiden kolmen tahon, kuluttajien, teollisuuden ja oikeudenhaltijoiden intressejä. Kuinka suojella nk. kulttuuriteollisuuden etuja ilman, että lakkautetaan vapaa "oikeus poimia" kaikki teokset, jotka Internetissä seikkaillessa osuvat vastaan.
Brysselin direktiiviehdotus tekijänoikeuksista on hyvä kompromissi teollisuudelle, joka hyödyntää tietotekniikkoja, joita mahtipontisesti kutsutaan teknologioiksi.
Tekijöiden ja säveltäjien kannalta tämä kompromissi heikentää tekijänoikeussuojaa. Suojelun piiristä nimittäin poistettaisiin radiolähetysten arkistot, kirjastoissa ja mediateekeissä käytetyt teokset, lyhytaikaiseen käyttöön tarkoitetut kopiot, jne.
Tekijät vaativat oikeutetusti kohtuullisia korvauksia poikkeuksien aiheuttamista menetyksistä. Heidän kannaltaan kompromissista olisi päätettävä sopimusteitse kaikkien edunsaajien kesken.
Nämä poikkeukset tekijänoikeussuojaan ovat oikeastaan verrattavissa pakkolunastuksiin, joista on saatava korvaus.

Meijer
. (NL) Ei ole ihme, että niin monenlaiset eturyhmät ovat lähetelleet lausuntojaan tekijänoikeutta koskevista tarkistuksista. Luovien tuottajien edut poikkeavat kuluttajien eduista, ja kummankin ryhmän edut poikkeavat musiikin, tekstin ja esitysten kauppiaiden eduista. Taiteilijat saavat tulonsa siitä työstä, jonka he luovuttavat muille. Yhteiskunta vapauttaa heidät muusta työstä maksamalla heille heidän tuotteistaan. Jos tämä maksu poistetaan, niin heidän pitää etsiä muuta työtä. Kuluttajat sitä vastoin haluaisivat nämä tuotteet mieluiten ilmaiseksi. He hyväksyvät vielä sen, että kirjasta tai teatterissakäynnistä pitää maksaa ja että museon toiminta rahoitetaan julkisin varoin tai pääsymaksutuloin. Valokopiokoneet, videonauhurit, kertatallenteiset ja uudelleen kirjoitettavat CD-levyt sekä tiedostojen lataaminen tietokoneeseen ovat kuitenkin muuttaneet monta asiaa. Tallentamismahdollisuudesta maksetaan kyllä laitteen valmistajalle, mutta siitä ei haluttaisi maksaa sille, jonka työtä sillä tavalla otetaan omaan käyttöön. Jotkut yritykset käyttävät taiteilijoiden tuotteita lisäksi rahan ansaitsemiseen välityskaupassa tai asiakkaiden houkuttelemiseen muihin kohteisiin. Tekijänoikeutta koskevassa äänestyksessä äänestän ammattiyhdistysliikkeen ja taiteilijoiden yhdistysten toivomusten mukaisesti tuottajien ja kuluttajien puolesta enkä kaupan puolesta.
Millerin suositus toiseen käsittelyyn (A5-0039/2001)

MacCormick
Arvoisa puhemies, olen kiitollinen tilaisuudesta käyttää puheenvuoron ryhmäni puolesta. Eilisen keskustelun aikarajoitukset merkitsivät, ettei kukaan meistä voinut käyttää puheenvuoroa, mutta tämä on ehdotus, jota olemme tukeneet vilpittömästi valiokunnassa ja jota tuimme tänään vilpittömästi. Olin erityisen iloinen, että tarkistus 9 hylättiin, ja siitä, että hyväksyimme direktiivin sen olennaisilta osiltaan siinä muodossa, jossa se lähti oikeudellisten asioiden valiokunnasta esittelijä Millerin taitavalla opastuksella.
Tätä direktiiviä on odotettu kauan, ja se on äärimmäisen tärkeä vammaisille henkilöille. Vammaisuutta käsittelevä oma yhteistyöryhmämme on kampanjoinut kauan sen puolesta Euroopan vammaisliikkeen tavoin. On kestänyt yhdeksän vuotta päästä näin pitkälle.
Olemme saamassa aikaan Euroopassa liikennöivien linja-autojen suunnittelua koskevat vähimmäisturvanormit ja turvallisuuteen liittyvät perusvaatimukset sen varmistamiseksi, että vammaiset ja muut liikuntaesteiset henkilöt - jäsen Fatuzzo ja varmasti muutkin - ja ikäihmiset sekä lasten kanssa matkustavat vanhemmat pääsevät kaupunkien linja-autoihin.
Tämä on todella tärkeää. Ryhmäni haluaa ilmaista solidaarisuutensa kaikille niille, jotka saavat apua tästä direktiivistä. Yksi parantuneen sivistyksen merkeistä elinaikanani on ollut se yhä suurempi huomio, jota kiinnitämme julkisilla paikoilla ja julkisessa toiminnassa sen varmistamiseen, että maanmiehemme, jotka kärsivät suureksi epäonnekseen jonkinlaisesta vammasta, hyväksytään täysin yhteiskuntiemme julkiseen elämään. Voimme olla ylpeitä siitä ja iloita tämän direktiivin hyväksymisestä.

Carlsson, Gunilla
Arvoisa puhemies, viimeksi kun tätä asiaa käsiteltiin, toisin sanoen vuonna 1998, parlamentti hylkäsi yhteisen kannan. Parlamentin laaja enemmistö kannatti silloin sitä, että komission olisi otettava tällainen sääntöjen vähentämistä koskeva tapa tosissaan. Me PPE-ryhmässä olemme samaa mieltä. Olen yllättynyt siitä, että parlamentti ei suhtaudu nyt samalla lailla tähän erittäin monimutkaiseen, hyvin tekniseen ja yksityiskohtaisesti säänneltyyn ehdotukseen.
Mielestäni ei ole kunniallista valitsijoita kohtaan, että parlamentti käyttää aikaansa tehdäkseen päätöksiä siitä, pitääkö lattian kaltevuuden olla 12 vai 12,5 prosenttia. Juuri sen vuoksi oli mielestäni tärkeää pitää kiinni siitä linjasta, josta parlamentti päätti vuonna 1998.
Olen huolestunut siitä, että toisessa leirissä kantaa muutettiin niin nopeasti. Luulen, että komission on todellakin otettava tästä oppia, jotta saisimme paremman tavan laatia sääntöjä Euroopassa.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin mielelläni tämän mietinnön puolesta, joka paitsi käsittelee enemmän kuin kahdeksan istuinta käsittävien linja-autojen rakenteen ja muiden teknisten erityispiirteiden sääntelyä niin mahdollistaa myös ikäihmisten, vammaisten jne. pääsyn näihin kulkuneuvoihin. Äänestin myös tarkistusta 9 vastaan, jossa pyydettiin, että tästä asiakirjasta ei keskusteltaisi. Miksi? Ehkä on totta, että Euroopan parlamentti laatii toisinaan liikaa säännöksiä teknisistä seikoista, esimerkiksi kun keskustelemme banaanien ja kurkkujen kaarevuudesta, kuten puheenjohtaja Prodi eilen sanoi, mutta kyse ei ole varmasti tästä, kun keskustelemme siitä, pääsevätkö myös vammaiset viimeinkin linja-autoihin.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, voin sanoa teille ryhmäni puolesta, että olemme yhtyneet siihen näkemykseen, jonka kollega Rübig selitti meille ennen äänestystä, koska pidän tätä yksinkertaisesti täysin mielettömänä - jos se ei olisi samanaikaisesti myös hiukan hupaisaa. Katson, ettei tämän parlamentin tehtävä ole toimia standardoinnin asiantuntijana teknisissä asioissa. Kun seurataan tätä mietintöä, siinä sanotaan esimerkiksi, että lasten vanhemmat, joilla on lastenrattaat, ovat liikuntaesteisiä ihmisiä. Tällöin minä kysyn itseltäni: onko lapsenhoitaja tai setä tai isoisä, joka ehkä hoitaa lasta yhden päivän, myös liikuntaesteinen ihminen vai eikö hän ole? Siis leikki sikseen, uskon, että Euroopan kansalaiset, jotka seuraavat tätä keskustelua, kysyvät oikeutetusti, eikö meillä ole täällä parlamentissa tärkeämpää tekemistä, ja meidän pitäisi jättää nämä asiat sinne, minne ne kuuluvat. Toissijaisuusperiaatteen ei pitäisi olla pelkkä kaunis sana, vaan sitä pitäisi myös toteuttaa.

McCarthy
. (EN) Tämä parlamentti voi olla tänään ylpeä siitä, että se on äänestyksellään parantanut vammaisten oikeuksia. Sanon erityisesti, että tämä mietintö on voitto vammaisille joukkoliikenteen käyttäjille. Tämän lainsäädännön saamiseen on kulunut yhdeksän vuotta. Hyväksymillämme uusilla teknisillä normeilla varmistetaan, että julkisiin liikennevälineisiin pääsee pyörätuolilla. Mietinnössä asetetaan vähimmäisturvanormit ja liikennevälineiden käyttömahdollisuutta koskevat vaatimukset, joiden ansiosta liikuntaesteisten ikäihmisten ja lastenvaunujen kanssa matkustavien vanhempien on helpompi nousta kaupunkien linja-autoihin.
On valitettavaa, että PPE-ryhmä yritti teknistä kysymystä koskevan tarkistuksen 9 avulla päästä eroon tästä lainsäädännöstä. Euroopan vammaisfoorumi ja vammaisten oikeuksia käsittelevä parlamentin yhteistyöryhmä ovat kampanjoineet kauan ja ankarasti tämän asian puolesta. Vammaisten oikeuksilla leikkiminen on kyynistä poliittista hyväksikäyttöä. Voimme tätä lainsäädäntöä koskevan äänestyksen myötä sanoa parlamenttina, että säädämme lakeja kaikkien kansalaisten tasavertaisen kohtelun ja tasavertaisten oikeuksien hyväksi.

Figueiredo
. (PT) Äänestimme yhteisen kannan puolesta, koska siinä otetaan huomioon merkittävä osa vammaisten järjestöjen esittämistä vaatimuksista, karsitaan pois direktiiviehdotuksessa kumottavaksi määrätyt kohdat ja laaditaan periaatteet, joita noudattaen turvataan vammaisille helpompi pääsy ajoneuvoihin.
Nyt toisessa käsittelyssä esittelijä pitää kiinni halustaan laajentaa "liikuntaesteisen henkilön" käsitettä ja määritellä helpomman ajoneuvoon pääsyn ehdot alan järjestöjen odotusten mukaisesti, mikä on myönteistä.
Tehtäväni on lopuksi ilmoittaa, että ryhmämme kanta oli täysin vastakkainen PPE:n ryhmän ajamalle kannalle: siinähän pyrittiin kaatamaan jo saavutettu yhteinen kanta, mikä vaarantaisi vammaisten henkilöiden oikeuksien puolustamisen.

Titley
. (EN) Saanko onnitella vilpittömästi Labour-puolueen kollegaani Milleriä hänen mietinnöstään, jolla helpotetaan pääsyä yli kahdeksan istuinta käsittäviin ajoneuvoihin.
Tuen täysin toimia, joilla helpotetaan liikuntaesteisten henkilöiden pääsyä kaupunkien linja-autoihin ottamalla käyttöön ramppeja tai hissejä ja matalalattiabusseja. Tämä muuttaa Englannin luoteisosien kaupungeissa asuvien ikäihmisten, vammaisten ja lasten kanssa matkustavien vanhempien elämän, henkilöiden, jotka voivat vastedes käyttää paikallisliikenteen linja-autoja yhtä helposti kuin kaikki muutkin.
Sanon lisäksi, etteivät ikäihmiset, vammaiset - mukaan lukien sokeat - ja lasten kanssa matkustavat vanhemmat ole ainoita hyötyjiä. Yritämme laajentaa liikuntaesteisten henkilöiden määritelmää, jotta se sisältäisi kaikki ihmiset, joiden on vaikea käyttää julkisia liikennevälineitä, kuten ihmiset, joilla on painavat matkatavarat, raskaana olevat naiset sekä ostoskärryjen ja -kassien kanssa liikkuvat ihmiset.
Meillä kaikilla on kokemusta siitä, minkälaista on nousta linja-autoon kädet täynnä paikallisen valintamyymälän ostoskasseja, ja minä ainakin todella toivon, että bussimatkaani kotiin helpotetaan ja sen rasitusta vähennetään. Nämä ovat yksinkertaisesti järkeviä toimia, joilla helpotetaan ihmisten elämää kaikkialla Euroopassa, erityisesti Isossa-Britanniassa, jossa linja-autot ovat olennainen tapa liikkua kaupungeissamme ja suurkaupungeissamme.
Bussi- ja linja-autodirektiivillä varmistetaan Euroopassa liikennöivien linja-autojen suunnittelua koskevat vähimmäisturvanormit ja liikuntaesteisten henkilöiden linja-autoon pääsyä koskevat perusvaatimukset, kuten nykyisten matalalattiabussien valmistuksen jatkaminen ja parempien tilojen tarjoaminen liikkumisvaikeuksista kärsiville matkustajille ja erityisesti pyörätuolin käyttäjille ja lastenvaunujen kanssa matkustaville vanhemmille.
Minä näytän vihreää valoa näille toimille, ja odotan kovasti miellyttävämpää bussimatkaa kotiin Boltonin kaupungin keskustasta lauantai-iltapäivän törsäilyn jälkeen.

Sacrédeus ja Wijkman
. (SV) Mielestämme Euroopan parlamentilla ei ole tarvittavaa pätevyyttä ottaa kantaa niin erityisiin teknisiin yksityiskohtiin kuin mistä tässä tapauksessa on kyse, vaikka periaatteessa kannatammekin direktiiviehdotuksessa esitettyjä sääntöjä. Sen vuoksi kannatamme tarkistusta, jonka tarkoituksena on hylätä yhteinen kanta.
Müllerin mietintö (A5-0025/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, olen seurannut kiinnostuneena Emilia Franziska Müllerin esittämän mietinnön vaiheita, myös ympäristövaliokunnassa. Äänestin tämän ravintolisiä koskevan säädöksen puolesta, koska on oikein, että niitä säännellään. Miksi? Olen nähnyt lukuisten naisten käyttävän näitä lääkkeenkaltaisia aineita laihtuakseen, ollakseen kauniimpia, laihempia ja sirompia, eivätkä he tiedä, että joskus he ovat miellyttävämmän näköisiä silloin, kun he painavat muutaman kilon enemmän. Olen siksi sitä mieltä, että tiettyjä aineita on säänneltävä. Elintarvikkeisiin lisätään aineita, jotka tekevät niistä seksuaalista halua herättäviä, ja myynnissä on Viagran kaltaisia aineita. Edustamani puolueen eläkeläiset eivät tarvitse näitä lisäaineita ja ravintolisiä. He pyytävät siis niiden sääntelyä ja pitävät sitä myönteisenä.

Bonde, Eriksson, Frahm, Krarup, Sandbæk, Herman Schmid, Seppänen ja Sjöstedt
. (SV) Olemme vastustaneet esittelijä Müllerin laatimaa ravintolisiä koskevaa mietintöä. Pidämme päätöksen oikeusperustaa vääränä, eikä EU:lla ole mielestämme toimivaltaa toteuttaa yhdenmukaistavaa lainsäädäntöä tässä asiassa. Ravintolisiä koskeva kysymys on kansanterveyteen liittyvä kysymys, joka pitäisi ratkaista kokonaan tai osittain perustamissopimuksen 152 artiklan perusteella, jonka mukaan yhdenmukaistaminen on poissuljettu vaihtoehto.

Fiebiger
. (DE) Mietintö ehdotuksesta direktiiviksi ravintolisiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä on jälleen askel oikeaan suuntaan elintarvikkeiden niiden ainesosien ilmoittamiseksi, jotka eivät sinne luonnostaan kuulu. Mutta tässäkin ratkaisevaa on laatu eikä määrä.
Ravintolisät pitäisi ilmoittaa peittelemättä avoimesti, niitä pitäisi valvoa virallisesti ja ne pitäisi sekoittaa elintarvikkeisiin vasta, kun tästä on ilmoitettu toimivaltaisille viranomaisille. Myös liitteeseen laadittu luettelo soveltuu tähän hyvin.
Ei siis ole mitään syytä olla ottamatta ilmoitusvelvollisuutta käyttöön nopeasti samalla tavoin kaikissa jäsenvaltioissa. Ryhmäni kannattaa nimenomaisesti elintarviketurvallisuutta koskevan valkoisen kirjan käyttämistä edistyksellisemmin. Ei vain markkinoiden vääristymien torjumiseen vaan valkoisen kirjan koko periaatteen ehdottomaan toteuttamiseen. Nykyisiä esteitä yhteisön sisäisessä kaupassa välttämättömien oikeudellisten määräysten vuoksi ei toteuteta riittävästi. Siksi on viipymättä toteutettava tarvittavat toimenpiteet elintarvikeviraston perustamiseksi jo tehdyn päätöksen mukaisesti. Muun muassa BSE:n jälkeen kuluttajien luottamus on voitettava takaisin lisäämällä avoimuutta elintarvikkeiden tuotantoketjussa ja parantamalla turvallisuutta sekä oikeanlaisten, paljon avoimempien merkintöjen avulla. Tässä kohden haluan huomauttaa, etten voi olla samaa mieltä komission jäsen Fischlerin eilisen puheen kanssa. Euroopan maatalouspolitiikka supistettiin pienimpään yhteiseen nimittäjään; näin Eurooppa ei saa välttää vastuuta. Olen aivan vakuuttunut siitä, että julkinen keskustelu on vasta alkamassa.

Lulling
. (FR) Ravintolisät ovat järkevä ratkaisu puutostilojen parantamisen ja terveyden ylläpitämisen ohella myös vanhuuteen varautumisen kannalta. Niistä ei tietenkään saa koitua mitään haittaa terveydelle. Toisaalta hyväksyn pyrkimykset luoda eurooppalainen säädöspohja aiheesta, sillä kansallisella tasolla on olemassa mitä erilaisempia vastaavia määräyksiä.
Älkäämme kuitenkaan laatiko liian rajoittavaa EU-lainsäädäntöä. Haastattelemani asiantuntijat vakuuttavat, että suun kautta nautittavat vitamiinit ja kivennäisaineet ovat lähes riskittömiä. On myös vältettävä hallinnollisia rajoituksia ja kömpelyyksiä, jotka estävät EU-kansalaisia seuraamasta tieteen saavutuksia ja hyötymästä niistä.
Ravintolisiä tulisi oikeastaan pitää vain parannuksena ruokavalio-oppiin ja tutkimusten tulisi keskittyä valmistusaineiden ja valmistuksen laatuun eikä sisältöön.
On myös vältettävä luomasta liian rajoittavaa vitamiiniluetteloa. Miksi E- ja D-vitamiinit eivät ole mukana, kun nykyään D-vitamiinin puutos on suuri johtuen auringolle altistumisen pelosta, mikä aiheuttaa osteoporoosiriskin kasvamisen?
En ole lääkäri enkä alan asiantuntija, ja minun on luotettava tiedemiehiin. En sitä paitsi ymmärrä, kuinka parlamentin jäsenet voivat väittää tukeutuvansa tiedemiesten päätöksiin vähimmäis- ja enimmäisannosten ja puhtauskriteerien osalta, kuten perusteluissa sanottiin.
Äänestin tämän mietinnön puolesta siinä toivossa, että komissio ja neuvosto ymmärtäisivät, että tässä asiassa, kuten monessa muussakaan, ei ole sopivaa äärimmäinen kiihkoilu eikä liioiteltu ja rajoittava sääntely.
Langen mietintö (A5-0015/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin kaksi- tai kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen ominaisuuksien sääntelyä koskevan direktiivin puolesta, ja voin todeta tämän tyynenä, vakuuttuneena ja tyytyväisenä: ensinnäkin siksi, että sieraimissani tuntuu edelleen se erittäin paja haju, jota tällaiset mopot levittävät kauniiden kaupunkiemme ilmaan, ja lisäksi siksi, että ennen kuin lähdin Strasbourgiin, Bergamon lentokentällä eräs eläkeläinen, joka tiesi, että äänestäisimme tästä direktiivistä, kehotti minua äänestämään sen puolesta ja korosti lisäksi, että myös näiden mopojen aiheuttamia ääniä pitäisi säännellä. Eläkeläiset arvostavat hiljaisuutta, polkupyöriä ja hiljaisia mopoja.

Lang
. (FR) Ei yksi pääsky kesää tee, olemme samaa mieltä komission direktiiviehdotuksen kanssa. Emme suhtautuneet kovinkaan suopeasti komission mukaantuloon tiedätte hyvin, mikä on mielipiteemme Euroopan rakentamisesta ja varsinkin tästä instituutiosta mutta on tunnustettava, että kerrankin komissio on yrittänyt parhaansa: alustava tiedustelu käyttäjien ja teollisuuden edustajien mielipiteistä asiasta, kustannus- ja hyötykartoitus, pyrkimykset realistisuuteen talous- ja teknisissä kysymyksissä... Tällaisiin toimenpiteisiin törmää liian harvoin kaikkien niiden monien kysymysten yhteydessä, joita me täällä käsittelemme.
Me emme sitä vastoin ole esittelijän kannalla, hänestä ei oikein tiedä, yrittääkö hän saada aikaan polemiikkia vai ovatko kilpailijamme ostaneet hänet kaatamaan eurooppalaiset valmistajat. Hänhän voisi yhtä hyvin käskeä moottoripyöräilijöitä olemaan hengittämättä, jotta he eivät enää päästäisi ilmakehään hiilidioksidia.
Joten, sanomme "kyllä" puhtaammille moottoripyörille, "kyllä" uusille testikäytännöille, jotka vastaavat paremmin ajoneuvon todellista käyttöä, "kyllä" valmistajien realistiseksi toteamalle aikataululle. Mutta sanomme "ei" epärealistisille päästörajoituksille, "ei" lisälaitteille, joita muilta kulkuneuvoilta ei vaadita, sanalla sanoen, "ei" esittelijä Langen tarkistuksille.
Jensenin mietintö (A5-0018/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin tätä mietintöä vastaan, joka koskee yhteisön edistämistoimia työllisyyden alalla. Arvoisa puhemies, 55 miljoonaa euroa käytetään ilman, että luotaisiin ainuttakaan työpaikkaa. 55 miljoonaa euroa käytetään julkaisutoimintaan, vihkosten ja tilastojen painattamiseen, siihen, että puhutaan ja puhutaan, miten työllisyyttä voidaan edistää.
Minä olen sitä mieltä, että Euroopan on siirryttävä sanoista tekoihin!

Titley
. (EN) Tuen täysin ehdotuksia työllisyysstrategian edistämiseksi koko Euroopan unionissa. Voimme taistella työttömyyden vitsausta vastaan ainoastaan, jos teemme yhteistyötä kaikissa 15 jäsenvaltiossa.
Työpaikkoja, työpaikkoja, työpaikkoja - niistä tässä kaikessa on kyse. Juuri niiden puolesta Labour-hallitus kampanjoi, ja juuri niiden puolesta Eurooppa työskentelee. Työpaikkojen luominen on tärkein tavoitteemme, ja meidän on tehtävä kaikkemme sen saavuttamiseksi.
Lissabonin Eurooppa-neuvostossa viime vuonna asetetut tavoitteet olivat ratkaiseva askel eteenpäin tarvittavien edellytysten luomisessa täystyöllisyyden saavuttamiseksi. Valtioiden ja hallitusten päämiehet asettivat tuolloin Euroopan unionille tavoitteeksi tulla maailman kilpailukykyisimmäksi ja dynaamisimmaksi tietopohjaiseksi taloudeksi, joka kykenee työllisyyden määrällisen ja laadullisen parantamisen sisältämään kestävään talouskasvuun ja suurempaan sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen.
Maaliskuussa pidettävä Tukholman Eurooppa-neuvosto kehittää edelleen Euroopan asialistaa, jolla pyritään joustavaan talouteen, kaasu- ja sähkömarkkinoiden vapauttamiseen, postipalvelujen vapauttamiseen, rahoituspalvelujen alan uudistukseen, televiestintää ja sähköistä kaupankäyntiä koskeviin ehdotuksiin, pk-yrityksille suotuisan ympäristön luomiseen tähtääviin toimiin sekä sellaisiin työllisyystavoitteisiin, jotka hyödyttävät kaikkia Euroopan unionin kansalaisia. Yhteistoiminta kaikkialla unionissa on välttämätöntä sellaiselle tietojen ja parhaiden käytäntöjen vaihdolle, jossa tarjotaan vertailevia analyyseja sekä edistetään innovatiivisia lähestymistapoja ja arvioidaan kokemuksia.
Labour-hallitus näyttää Isossa-Britanniassa tietä työpaikkojen luomiselle ja täystyöllisyydelle. Labour-hallitus on jo puolittanut nuorisotyöttömyyden, ja nyt se valmistelee ammattikoulutusta nuorillemme, jotta he hyötyisivät uusista taidoista huipputeknisillä ja kehittyvillä työmarkkinoilla. Tavoitteena on saada Isoon-Britanniaan joustavaa ja erittäin ammattitaitoista työvoima.
Arvoisa puhemies, tuen täysin tätä mietintöä, joka on jälleen uusi merkkipaalu edetessämme kohti täystyöllisyyttä dynaamisessa tietopohjaisessa taloudessa.

Bordes, Cauquil ja Laguiller
. (FR) Jo itse tämän mietinnön otsikko herättää epäilyjä, sillä yleensä kun on kysymys työllisyyden edistämistoimista, puhutaan työnantajille suunnatuista aputoimista, verohuojennuksista tai veroeduista, sillä verukkeella, että syntyisi lisää työpaikkoja joita ei synny.
Tekstissä ei tietenkään sanota asiaa selvästi, ja varsinaiset aikomukset ovat jääneet yleisen pohdiskelun varjoon. Muutamat huomiot ovat osuvia, varsinkin toteamus naisten ja miesten välisen tasa-arvon puuttumisesta työelämässä.
Hyvää tarkoittava puhe ei kuitenkaan riitä luomaan työllisyyspolitiikkaa, tai tarkemmin sanottuna, sillä voidaan hämätä uskomaan politiikkaan, joka ei mitenkään voi ratkaista työttömyysongelmaa.
Jotta ongelma saataisiin ratkaistua, olisi avainasemassa olevat isot teollisuus- ja rahoitustahot velvoitettava ryhtymään toimenpiteisiin. Euroopan unionille asian ratkaiseminen on mahdoton tehtävä.
Siksi äänestimme tätä mietintöä vastaan.

Caudron
. (FR) Mietintö, josta äänestimme tänään, koskee komission ehdotusta yhteisön edistämistoimista työllisyyden alalla.
Tässä ehdotuksessa on tarkoitus soveltaa artiklan 129 määräyksiä (juridinen pohja työllistämistoimien vaatimalle rahoitukselle) ja kehittää Lissabonin Eurooppa-neuvoston korostamia toimia EU:n työllisyysstrategian toteuttamisessa.
Tavoitteena on edistää jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä ja tukea heidän työllisyystoimiaan. Näitä toimenpiteitä rahoitetaan yhteisön budjetista 55 miljoonalla eurolla vuosina 2001-2005 (eli kymmenellämiljoonalla eurolla vuosittain, 15 miljoonalla eurolla ensimmäisenä vuonna 2001).
Toimenpiteet koskevat ensisijaisesti EU:n työllisyysstrategian kehittämistä, ohjelmointia, valvontaa, seurantaa ja arviointia nimenomaan tulevaisuutta silmällä pitäen.
Tarkemmin sanottuna on kysymys siis seuraavine toimenpiteiden toteuttamisesta:
1) työllisyyssuuntausten ja yleisten poliittisten olosuhteiden tarkastelu ja arvioiminen sekä poliittisten vaihtoehtojen ja yhteisön politiikkojen seurausten vaikutusten arviointi;
2) kansallisten toimintasuunnitelmien arviointi;
3) kansallisten kokemusten kerääminen ja vaihtaminen, kuten vuosittain jäsenvaltioille laadittavissa työllisyyden suuntaviivoissa on osoitettu;
4) tekniset ja tieteelliset toimet, joita tarvitaan yhteisten indikaattorien laatimisessa, tilastojen laatimisessa ja täydentämisessä, saavutusten vertailussa ja tiedonvaihdossa parhaista käytännöistä.
Näiden erilaisten toimenpiteiden lisäksi on tärkeää, että komissio seuraa kansainvälisten organisaatioiden, kuten OECD:n tai kansainvälisen työjärjestön tilastotietoja, tutkimuksia ja toimia. Mielestäni olisi ensiarvoisen tärkeää edistää mahdollisimman laajasti toimenpiteiden tulosten jakelua.
Parlamentti on myös antanut komissiolle suosituksen valvoa, että suunnitellut toimenpiteet sopivat yhteisön muihin ohjelmiin ja hankkeisiin ja täydentävät niitä. Suunniteltuun toimintaan voivat toisaalta osallistua ETA-maat ja Keski- ja Itä-Euroopan ehdokasvaltiot riippuen etenkin rahoitusmuodollisuuksista, jotka on laadittava näiden maiden kanssa. Kannatan myös ajatusta siitä, että EU:n Välimeren alueen kumppanit otetaan mukaan.
Euroopan parlamentti odottaa komissiolta väliraporttia 31. joulukuuta 2003 mennessä ja loppuraporttia 31. joulukuuta 2006 mennessä.
Koska me kaikki valmistaudumme jo mielessämme Tukholmassa ensi maaliskuussa pidettävään neuvoston ylimääräiseen kokoukseen, äänestin ehdottomasti näiden uusien työllisyyttä edistävien toimenpiteiden puolesta!

Krivine
. (FR) Ehdotus Euroopan parlamentin päätökseksi yhteisön edistämistoimista työllisyyden alalla kuuluu Luxemburgin sovitteluratkaisun (1997) logiikkaan, johon perustuu jäsenvaltioiden "parhaiden käytäntöjen" arviointi- ja vertailuprosessi.
Näissä puitteissa pidän myönteisinä niitä tarkistuksia, joiden tavoitteena on parantaa työllisyysstrategiasta tiedottamista EU:n kansalaisille ja yhteistyötä työmarkkinaosapuolten ja paikallisten tai alueellisten viranomaisten välillä sekä auttaa tiedostamaan naisten asema ja tasa-arvokysymykset työelämässä työnteon keskeyttämisen, vanhempainloman ja osa-aikatyön seurauksiin liittyvien tutkimuksien avulla. Äänestän näiden tarkistusten puolesta.
Me vastustamme kuitenkin menetelmää, jolla pyritään sisällyttämään työllisyyskysymykset ja sosiaaliset oikeudet yleensä talouspolitiikan laajoihin suuntaviivoihin ja vakausohjelmiin. Emme hyväksy Luxemburgin neljän pilarin (työllistyminen, yritteliäisyys, yritysten sopeutumiskyky, yhtäläiset mahdollisuudet) sisältävää logiikkaa, kun pilareita käytetään jäsenvaltioiden välisinä arviointiperusteina tukien vapaalle taloudelle alistettujen työmarkkinoiden rakentamista. Siksi pidättäydyin äänestämästä.

Turchi
. (IT) Euroopan komission esittämän päätösehdotuksen tavoite on soveltaa Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen sen uuden 129 artiklan määräyksiä, joka lisättiin Amsterdamin sopimukseen tarkoituksena tehostaa jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä työmarkkinapolitiikan analysoinnissa, tutkimuksessa ja arvioinnissa sekä sellaisen talouden kehittämistä, joka perustuu tietoon, parhaiden käytäntöjen määrittelyyn, kaupan edistämiseen ja kokemusten siirtoon sekä aktiivisen tiedotuspolitiikan käyttöönottamiseen kyseisellä alalla.
On ollut tärkeää korostaa saatavilla olevan ja avoimen eurooppalaisen strategian tarvetta. Asiakirjassa pyydetään lisäksi tämän strategian vaikutusten määrällistä ja laadullista arviointia sekä tarveanalyysia, jotta voidaan laatia räätälöity suunnitelma, jossa otetaan huomioon yleinen talouspolitiikka. Näin korostetaan siis mahdollisuutta hyödyntää strategiaa menetelmänä, jota voidaan soveltaa muilla alueilla ja sellaisen tekijätyyppikohtaisen analyysin laatimisessa, josta kävisi ilmi työllisyyden suuntaus.
Työllisyysstrategian vakiinnuttamiseksi paikallisella ja alueellisella tasolla esittelijä ehdottaa, että osa varoista käytettäisiin kohdistetusti yhteistyön edistämiseen, osaamisen sekä tietojen ja hyvien käytäntöjen vaihdon parantamiseen sekä paikallista ja alueellista työllisyyttä edistävien kansallisten ohjelmien tulosten arviointiin.
Tekstissä, jonka työllisyys- ja sosiaalivaliokunta hyväksyi yksimielisesti, korostetaan myös tarvetta taata yhdenmukaisuus ja täydentävyys muiden yhteisötoimien ja -aloitteiden kanssa. Lisäksi olen yhtä mieltä siitä, että toiminnan toteuttamiseen pitäisi suunnata enemmän varoja varaamalla sitä varten komission esittämän 55 miljoonan euron asemesta 65 miljoonan euron kokonaissumma.
Työllisyyden parantaminen on meidän kaikkien parlamentin jäsenten "velvollisuus" kotimaidemme sekä koko Euroopan parhaaksi, jotta voimme antaa uutta toivoa uusille sukupolville: tästä syystä UEN-ryhmä kannatti tätä mietintöä.
Swobodan mietintö (A5-0024/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin tämän mietinnön puolesta, jolla käynnistetään Turkin jäsenehdokkuutta seuraava vaihe. Kannatan sitä, että Turkki liittyy Euroopan unioniin, mutta kysyn kaikilta, olisivatko he valmiita lisäämään erään lausekkeen Italian ja Turkin väliseen sopimukseen. Toivon, että Turkkia pyydetään vaatimaan omilta kansalaisiltaan, että he luopuvat erittäin pahasta tavastaan ryöstää kauniita kreikkalaisia naisia, niin kuin he ovat tehneet Troijan sodan ajoista lähtien. Näin heidän liittymiseensä Euroopan unioniin suhtaudutaan myönteisemmin.

Speroni
Arvoisa puhemies, äänestin tätä mietintöä vastaan, ei siksi että siinä suhtauduttaisiin vihamielisesti Turkin kansaan vaan siksi, että vastustan toimielinjärjestelmää, joka ei salli todellista demokratiaa. Niin kauan kuin Turkki ei oikeasti ole demokraattinen valtio, ei kunnioita vähemmistöjä ja vankeja, tavallisia ja poliittisia, minusta liittyminen ei tule kyseeseen. Tiedämme myös, että Turkki suhtautuu vihamielisesti joihinkin unionin jäsenvaltioihin, joiden ainoa virhe on ollut tunnustaa armenialaisten kansanmurha, joka historiallinen tosiasia.
Tästä syystä pyysin tarkistuksella, että Turkin demokratiatilanne tutkittaisiin, kuten jo tehtiin Itävallan kohdalla. Jos haluamme jonkun maan joukkoomme, sen demokratia-asioiden täytyy olla kunnossa, ja Turkilla näin ei ole, niin kuin ei muuten joiltakin osin ole Italiallakaan, kuten viimeaikaiset Veronan oikeuskäsittelyt puoluettani vastaan osoittavat.

Gorostiaga Atxalandabaso
Arvoisa puhemies, äänestin tätä ehdotusta vastaan sen perustavan ristiriidan takia, joka on peräisin siitä, että kaikki ne jäsenet, jotka ovat käyttäneet tänä aamuna puheenvuoron esittelijä Swobodan mietintöön sisältyvästä ehdotuksesta, ovat myöntäneet suoraan tai epäsuorasti, ettei Turkki täytä Kööpenhaminassa vahvistettuja arviointiperusteita.
Tämän ehdotuksen 4 artikla sisältää eräänlaisen ehdon, jonka nojalla avun jatkaminen voidaan keskeyttää, jos edistyminen Kööpenhaminassa vahvistettujen arviointiperusteiden täyttämisessä on riittämätöntä. Nyt kun tämä ehdotus on hyväksytty, pyydän 4 artiklan täytäntöönpanoa ja Turkille annettavan avun keskeyttämistä, kunnes Turkki täyttää Kööpenhaminassa vahvistetut arviointiperusteet.

Gobbo
Arvoisa puhemies, huolemme tästä valtiosta jatkuu yhä. Kaiken jo sanotun lisäksi haluan ennen kaikkea palauttaa mieliin Kurdistanin ja sen jatkuvan kärsimyksen, jota mafia kurdiväestölle aiheuttaa: kyseessä on todellinen kansanmurha ja tilanne, joka pakottaa ihmiset lähtemään toisiin maihin, jättämään oman maansa. Ja tätä Turkki valtiona ei ole koskaan pyrkinyt estämään vaan, sikäli kun tiedämme, pikemminkin kannustaa sitä. Riippumatta siis menneisyydestä, siitä, mitä edustan sen Venetsian tasavallan perillisenä, joka noina vuosina toimi muurina turkkilaisia vastaan, kannan suurta huolta ja haluan pyytää teitä, arvoisa puhemies, tutkimaan asian perinpohjin, jottei käärme luikertelisi keskuuteemme lähitulevaisuudessa.

Ludford
. (EN) Vaikka äänestinkin Swobodan mietinnön puolesta, joka koskee taloudellista tukea Turkille sen liittymistä valmistelevassa strategiassa, olen sitä mieltä, että Euroopan unionin olisi puhuttava tiukemmin Turkin hallitukselle sen ihmisoikeusloukkauksista erityisesti kurdeja vastaan. Sen olisi myös valvottava, että rahat jaetaan oikeudenmukaisesti.
Kun otetaan huomioon maan kaakkoisosien kurdialueilla tapahtuneet uudet sotilaalliset sortotoimet - joiden todennäköisenä tavoitteena on provosoida PKK:ta - ja (laillisen poliittisen puolueen) HADEP:n aktivistien viimeaikaiset pidätykset ja katoamiset, Turkki näyttää pikemminkin taantuvan kuin edistyvän Kööpenhaminassa vahvistettujen arviointiperusteiden täyttämisessä.

Berthu
. (FR) Äänestin Swobodan mietintöä vastaan, jossa vaaditaan Euroopan unionin rahoitusapua Turkille (lähes 200 miljoonaa euroa vuodessa) eli rahoitusnäkymien otsakkeen 7 alle kuuluvaa "liittymistä edeltävää tukea", jolloin olisi kyse samasta avusta, joka on myönnetty Keski- ja Itä-Euroopan maille ja myönnetään pian Kyprokselle ja Maltalle.
Tämä uusi luokittelu on mielestäni sopimaton, sillä kun Turkki hyväksyttiin ehdokasvaltioksi Helsingin huippukokouksessa 13. joulukuuta 1999 (vastustan päätöstä), täsmennettiin, että varsinaisia neuvotteluja Turkin kanssa ei aloiteta ennen kuin se täyttää Kööpenhaminassa määritellyt arviointiperusteet sekä erityisesti demokratiaan ja ihmisoikeuksien noudattamiseen liittyvät perusteet.
Turkki ei kuitenkaan tänä päivänä näitä vaatimuksia täytä, kaikki Euroopassa myöntävät sen. Näissä oloissa Turkkia pidetään, jopa sen omien kannattajien parissa eräänlaisena virtuaaliehdokkaana eikä todellisena ehdokkaana. Miksi sille pitäisi siis myöntää sellainen rahoitusasema, joka ei vastaa sen todellista asemaa?
Huoltamme lisää Turkin melko provosoiva asenne Ranskan kansalliskokouksen hiljattain paljastamaan Armenian kansanmurhaan. Sen lisäksi, että Turkki ei tunnustanut rikostaan (joka ainakin teoriassa on tarpeeksi vanha, jotta se ei likaa nykyisiä vallanpitäjiä), se myös kielsi tosiseikat, ja jopa ryhtyi perusteettomiin kostotoimenpiteisiin ranskalaisia yrityksiä vastaan. Tällaista painostusta ja jatkuvaa kiristämistä ei voida hyväksyä sellaisen maan taholta, joka haluaisi mukaan Eurooppa-kerhoon. Me emme näin ollen ymmärrä, miksi Swobodan mietinnössä ehdotetaan sellaista toimenpidettä, joka vahvistaa näitä vääriä toimia.

Krivine
. (FR) Kannatamme esitystä siitä, että Turkki, kuten muutkin ehdokasvaltiot, pääsee osalliseksi rahoitusvälineisiin ja -apuun, jotka suhteutetaan sen kokoon ja tarpeisiin nähden. Apua tarvitaan varsinkin maatalouden rakennemuutoksiin, maaseudun edistämiseen ja ympäristönsuojeluun.
Kaikenlainen syrjintä tässä asiassa ei rankaisisi Turkin autoritaarisesta valtiojärjestyksestä vastuussa olevia, vaan juuri Turkin työväestöä. Se ei mitenkään edistäisi tarpeellista taistelua demokraattisista perusoikeuksista, päinvastoin.
Parhaiten EU saisi Turkin hallituksen pysymään "sitoumuksissaan" kannattamalla ja tukemalla demokraattista oppositiota. Tämä ei vaikuttaisi tekopyhältä eikä tekosyyltä uusille painostuskeinoille, joista on hyötyä vain Euroopan vapaakaupalle. Ihmisoikeuksien puolustajien, ammattiliittoväen ja poliitikkojen aloitteet voivat nimittäin vaikuttaa kansalaisiin - jos heille annetaan keinot siihen - jotta saadaan lopetettua järjestelmä, joka murhaa kurdeja, karkottaa poliittisia vankeja, tukahduttaa vankien liikehdinnän, kiduttaa demokratian puolustajia tai antaa Öcalanin virua kuoleman sellissä.

Meijer
. (NL) Jos Turkki olisi Euroopan unionin jäsenvaltio, niin olisi monta hyvää syytä pidättää sen jäsenyys. Turkki on muodollisesti parlamentaarinen demokratia ja muistuttaa siltä osin jäsenvaltioita, mutta maan suuriin kansallisiin vähemmistöihin se ei päde. Kaikilla Turkin asukkailla ei valitettavasti vielä ole yhtäläisiä oikeuksia, koska heidän poliittiset mielipiteensä tai äidinkielensä poikkeavat valtaväestöstä. Turkki on vielä toistaiseksi täysin erilainen maa kuin mitä nykyisten jäsenvaltioiden asukkaiden suuri enemmistö pitää toivottavana. Se ilmenee poliittisten vankien suuresta määrästä, järjestöjen kieltämisestä, lehdistösensuurista, armeijan käymästä sodasta kurdinkielistä väestönosaa vastaan, armenialaisten kansanmurhan kiistämisestä ja siitä, että kuolemanrangaistusta ei ole vieläkään täysin poistettu. Tällaisten edellytysten vallitessa ei ole mitään syytä tiivistää siteitä ja ottaa Turkkia huomioon jaettaessa Ispa- ja Sapard-välineiden kaltaisten, liittymistä valmistelevien rahastojen maksuja.
Tällaisten rahojen myöntäminen loisi vain sen väärinkäsityksen, että Turkki on oikealla tiellä ja että Turkin jäsenyys on aivan yhtä lähellä kuin Tsekin, Slovenian ja Maltan jäsenyys. Turkissa ei saada aikaan muutoksia antamalla rahaa hallitukselle. Muutoksia saadaan aikaan vain tukemalla Turkin sisäisen opposition ja Euroopan unionin jäsenvaltioissa olevien maanpakolaisten taistelua.
(Istunto keskeytettiin klo 13.21 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Toimet EIP:n vuosikertomuksen suhteen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Lipietzin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0023/2001) Euroopan investointipankin vuosikertomuksen perusteella toteutetuista toimista (2000/2173(INI)).

Lipietz
. (FR) Arvoisa puhemies, tehtävä, johon minut kutsuttiin, oli tavattoman opettavainen ja todellinen ilo minulle.
Minun oli selvitettävä kolme vaikeaa asiaa: talous- ja raha-asioiden valiokunnan kollegoideni epäilyt ja kysymykset, siviiliväestön kritiikki, jota saatiin erityisesti CEE Bankwatch Networkin välityksellä ja vielä Euroopan investointipankin (EIP) näihin kysymyksiin ja kritiikkiin esittämät vastaukset ja mielipiteet.
Haluan kiittää erityisesti talous- ja raha-asioiden valiokunnan kollegoitani osuvista kysymyksistä, joita he tavallaan antoivat minulle tehtäväksi esittää EIP:lle. Haluan kiittää vapaaehtoisia siviiliväestön edustajia heidän kyvyistään valvoa pankkia, jolle kuuluu siis viisi prosenttia EU:n kiinteästä pääomasta, mikä tekee siitä EU:n tärkeimmän investoijan. Minun on vielä kiitettävä vailla imartelun häivää EIP:n puheenjohtajaa ja hänen kollegojaan siitä suopeasta ja hyväntahtoisesta, sanoisinpa jopa sydämellisestä ilmapiiristä, jonka vallitessa he kävivät kanssani neuvotteluja, kuuntelivat kritiikkiä ja vastasivat siihen milloin vakuutellen minulle heidän olevan oikeassa, milloin hyväksyen kritiikin ja muotoillen siihen vastauksia kanssani.
Olemme näin päätyneet lähes yksimieliseen mietintöön. Olette tosiaankin voineet todeta, että tarkistukset liittyvät joihinkin yksityiskohtiin, joista puhun esitykseni loppuminuuteilla. Yleisesti ottaen yksimielisyys koskee ehdotuksia suunnanmuutoksista, jotka liittyvät ainakin yhtä paljon EU:n muihin elimiin, jopa jäsenvaltioihin kuin EIP:iin.
Täysin yksimielisinä annamme EIP:lle vastuuvapauden sen itselleen asettamista etuoikeuksista ja pilareista, jotka muodostavat sen politiikan. Kuitenkin meidän on muistutettava, että ajat muuttuvat. Euroopan unioni avautuu itään. EU:n on otettava yhä enemmän vastuuta Balkanin maista, jotka eivät vielä ole liittymisprosessissa mukana. Toisaalta EU on allekirjoittanut Kioton sopimuksen, joka velvoittaa sen vähentämään hiilidioksidipäästöjään ja muita kasvihuoneilmiötä aiheuttavia päästöjään keskimäärin kahdeksalla prosentilla vuoteen 2010 mennessä. Toisin sanoen, tätä kansainvälistä sopimusta on pystyttävä noudattamaan seitsemän vuoden päästä.
Lisäksi EU on Lissabonin jälkeen ottanut päämääräkseen saavuttaa tietoon ja uusiin teknologioihin perustuvan mahtavan suurvallan aseman maailmassa. EU:n ensisijaisina kehityskohteina ovatkin pienet ja keskisuuret yritykset. EU pyrkii siis saavuttamaan mahtiaseman pikemminkin tukeutumalla pk-yritysten menestykseen, kuin luottamalla yhdistettyyn Eurooppaan ja sen metropolien suuryrityksiin.
Siis kolme uutta päämäärää, joiden valossa me tinkimättömästi tarkastelemme vuoden 1999 vuosikertomusta tänään. Mutta tietenkin samalla tarkastelemme yhteisesti kaikkia EIP:n suuntaviivoja: Euroopan unioniin liittymistä, Kiotoa, pk-yritysten tietä menestykseen. Näiden kolmen päämäärän johdosta ne eivät ehkä olleet yhtä selkeitä vielä EIP:n päättäessä tärkeinä pitämistään seikoista ja laatiessa vuoden 1999 vuosikertomusta halusimme EU:n eri tahojen ja itse EIP:n muuttavan politiikkansa suuntaa.
Saamanne vuosikertomuksen kolmesta ensimmäisestä kappaleesta vallitsi täysi yksimielisyys. Niissä tähdätään pääasiallisesti laajentamaan ja helpottamaan näiden kolmen johdon lainamenettelyjä.
Muutama sana vielä asioista, joista me emme ole yksimielisiä eli kansalaisjärjestöjen virallisesta merkityksestä EIP:n päätösvalmistelussa, Kioton tavoitteiden asettamisesta etusijalle sekä vielä EIP:n valvontatoimista. Näiden kolmen seikan suhteen luotan parlamentin oikeudenmukaisuuteen.

Peijs
Arvoisa puhemies, aivan ensimmäiseksi haluan onnitella esittelijää hänen erinomaisesta mietinnöstään Euroopan investointipankin vuosikertomuksesta 1999 ja onnittelen luonnollisesti myös pankkia itse vuosikertomuksesta.
Euroopan parlamentti ilmaisee nyt ensimmäistä kertaa mielipiteensä vuosikertomuksesta. Tämä mielipide on tietysti luonteeltaan poliittinen, ja siinä tarkastellaan toimielintä kriittisesti. Niinpä mietinnössä tarkastellaan muun muassa priorisoituja tavoitteita ja pankin käyttämien varojen sisäistä ja ulkoista valvontaa. EIP on eurooppalaisten toimielinten käyttämä pankki ja niiden investointipankki, ja sen takia tässä mietinnössä tarkastellaan sitä, mitä priorisoituja tavoitteita EIP:llä on ja ovatko ne Euroopan unionin priorisoitujen tavoitteiden mukaisia. Esittelijä on tutkinut sitä, miten EIP:n pitäisi muuttaa prioriteettejaan siinä tapauksessa, että EIP:n ja unionin tavoitteiden välillä olisi merkittäviä eroja. Mietinnössä EIP:tä pyydetään esimerkiksi kiinnittämään enemmän huomiota investointeihin, joilla varmistetaan se, että Euroopan unioni täyttää Kioton kriteerit. Niihin todella pitäisi kiinnittää vakavampaa huomiota, mutta sen johdosta ei pitäisi jättää vähemmälle huomiolle Euroopan laajuisia verkkoja, kuten esittelijä yhdessä tarkistuksessaan ehdottaa. Sitten huomio kiinnitetään EIP:n sisäiseen valvontaan. Esittelijän mielestä EIP:n pitäisi valvoa paremmin myönnettyjen lainojen laatua, ja sitä varten EIP:n pitäisi kiinnittää enemmän huomiota esimerkiksi aluekehityksen ja ympäristöinvestointien alalla tapahtuvien hankkeiden arviointiin. EIP:llä on tällä hetkellä vielä liian vähän tietoa sen myöntämien lainojen tehokkuudesta. Normaalissa liikkeenjohdollisessa prosessissa yritys ottaa huomioon myös sijoitustensa tuoton. Myös EIP:n pitäisi arvioida nykyistä enemmän investointiensa tehokkuutta ja tuottavuutta.
Viimeinen tärkeä kohta on se, että EIP:n liikutellessa yhteisön varoja sitä valvoo tilintarkastustuomioistuin. Tilintarkastustuomioistuimen tulee silloin valvoa, että yhteisön myöntämiä varoja käytetään tarkoituksenmukaisesti ja lainmukaisesti. Olemme jättäneet vielä tarkistuksen varmistaaksemme sen, että EIP:tä valvotaan sen pankkitoiminnan osalta riittävästi ja samojen sääntöjen mukaisesti kuin kaikkia normaaleja kaupallisia pankkeja. Esittelijä ehdottaa, että tarkastuskomiteaan palkataan Euroopan keskuspankin edustaja, mutta tarkastuskomitean tehtävät ovat lähempänä tilintarkastusta kuin todellista pankkitarkastustoimintaa. Kumpaakin tarvitaan. Ryhmäni on kuitenkin sitä mieltä, että Euroopan keskuspankilla ei ole mahdollisuuksia varsinaiseen pankkitarkastustoimintaan. Se pitää järjestää toisin, esimerkiksi Luxemburgin keskuspankin kautta.
Arvoisa puhemies, muut kaksi tarkistusehdotustani ovat mukautuksia parin kauneusvirheen poistamiseksi tekstistä. Niinpä tunnustamme EIP:n tärkeän roolin Euroopan investointi-ilmastossa ja olemme myös sitä mieltä, että EIP:n pitää sisäisessä valvonnassa ottaa nykyistä enemmän huomioon ympäristökohteisiin käytettävien yhteisön varojen tehokkuus. Valitettavasti emme voi yhtyä esittelijän useimpiin tarkistuksiin, koska niiden painotukset ovat radikaaleja ja yksipuolisia. Tietysti mekin tunnustamme ympäristön ja valtioista riippumattomien järjestöjen tärkeyden, mutta myös muut ensisijaiset tavoitteet ansaitsevat vakavaa huomiota. Sosialistinen ryhmä on tehnyt lisäksi vielä kaksi tarkistusta, joista toinen liittyy EIP:n pääjohtajan lupaukseen. Tämän lupauksen mukaan EIP:hen nimitettäisiin enemmän naisia, niin että pankissa olisi palveluksessa suunnilleen yhtä paljon naisia kuin miehiä, tai että siihen ainakin pyrittäisiin. Tämä on myös yksi Euroopan unionin ensisijaisista tavoitteista. Kehotamme pankkia lunastamaan tämän lupauksensa. Toivon, että EIP ottaa vakavasti parlamentin neuvot varsinkin yhteisön varojen valvonnan osalta. Sen takia tuemme tätä mietintöä täysin.

Van den Burg
Arvoisa puhemies, minäkin haluan aloittaa toivottamalla pääjohtaja Maystadtin sydämellisesti tervetulleeksi tähän lähes tyhjään saliin. Voin kertoa hänelle, että salissa on varsin tyhjää myös silloin, kun Euroopan keskuspankin pääjohtaja on vieraanamme. Se ei siis johdu teistä.
Aivan ensimmäiseksi haluan ehdottaa, että tekisimme tästäkin tapaamisesta säännöllisesti toistuvan tapahtuman samalla tavalla kuin Euroopan keskuspankin pääjohtajan Wim Duisenbergin kanssa käymistämme keskusteluista. Mielestäni se olisi hyvä perinne, jotta tässä parlamentissa alettaisiin kiinnittää nykyistä enemmän huomiota myös Euroopan investointipankkiin, ja toivon, että kiinnostus olisi silloin suurempaa kuin tänään.
Piditte pari päivää sitten vuotuisen lehdistötilaisuutenne, jossa esittelitte vuoden 2000 tuloksia. Näistä asioista ei siis kerrota ensimmäistä kertaa tässä salissa. Tapahtumat sattuivat kuitenkin suunnilleen samoihin aikoihin. Arvelen, että ensi vuonna voimme ehkä tehdä näin, mutta haluaisin joka tapauksessa ehdottaa, että myös me parlamentissa ottaisimme vuoden 2000 vuosikertomuksen mahdollisimman nopeasti esityslistalle ja valmistelisimme sitä vähintään yhtä perusteellisesti kuin tätä vuosikertomusta.
Ennen kuin teen huomautuksia sisällöstä, haluan onnitella myös esittelijää. Viime viikolla julkaistusta lehdistötiedotteesta päätellen hän on tehnyt työnsä hyvin. Mielestäni tuosta lehdistötiedotteesta kävi myös ilmi, että pankki kiinnittää politiikassaan paljon huomiota ympäristöjärjestöihin ja ympäristöasioihin yleensäkin, ja mielestäni myös esittelijä on edistänyt sitä omalla toiminnallaan. Itse olen keskittynyt ryhmäni nimissä muihin painopisteisiin, jotka muuten ovat myös suureksi osaksi yhteneväisiä EVP:n painopisteiden kanssa. Ensimmäinen kohta on työllisyyden edistäminen, erityisesti pk-yrityksissä ja yhteiskuntasektorilla, ja toinen kohta on EIP:n avoimuus ja sen toimintojen valvominen. Ensimmäiseksi työllisyys. Tämä työllisyystavoite, joka kuuluu myös Euroopan unionin ensisijaisiin tavoitteisiin - muistaakseni se vahvistettiin jälleen kerran Lissabonissa - on mielestäni teidän suunnitelmissanne ja mietinnöissänne mukana liian implisiittisesti ja näkymättömästi, ja sitä on vaikea arvioida. Sellainen ajatus näyttää olevan vallalla, että talouskasvu luo kyllä itsestään työpaikkoja ja että työllisyyteen ei siis tarvitse kiinnittää erityistä huomiota, saati sitten työllisyyden laatuun ja kestävyyteen. Te yhdytte kyllä varsin pitkälle Eurooppa-neuvostojen poliittisiin linjauksiin, tästä mietinnöstä löytyy Luxemburgin huippukokouksen ja Amsterdamissa luvatun erityisen toimintaohjelman antamia sysäyksiä. Ja sen jälkeen yhdytte aivan oikeutetusti viime vuoden Lissabonin huippukokouksen aloitteisiin ja erityisesti tietopohjaista taloutta ja uusia teknologioita varten käynnistettyyn Innovaatio 2000 -aloitteeseen. Haluaisin jo nyt haastaa teidät tekemään tänä vuonna uusia aloitteita ensi kuussa pidettävän Tukholman huippukokouksen pohjalta. Puheenjohtajavaltio Ruotsi jatkaa siellä Lissabonin linjaa ja onnistuu toivottavasti myös tekemään kevään sosioekonomisista huippukokouksista vuotuisen perinteen. Ruotsi ei aio ottaa siellä käyttöön kovin monia uusia menettelyjä ja prosesseja. Käsittääkseni Ruotsi on kyllä lisännyt Lissabonissa vahvistettuun politiikkaan tärkeän painopisteen eli työllisyyden laadulliset ulottuvuudet. Ilman työn laatua ihminen ei voi olla toimivana osana taloudessa, joka pohjautuu nykyistä enemmän tietoon ja luovuuteen. Huomiota kiinnitetään myös riittävään työllisyysasteeseen. Ne ovat hyvin tärkeitä asioita, joiden hyväksi meidän pitää lähiaikoina tehdä paljon työtä. Ehkä te voitte ottaa vastaan tämän haasteen ja sisällyttää laatuun investoimisen seuraavaan, Tukholman huippukokouksen johdosta tehtyyn aloitteeseen.
Teidän panoksenne pk-yrityksille on vuonna 2000 lähes kaksinkertaistunut 6,2 miljardiin euroon. Se on hyvä asia, mutta haluaisin pyytää erityistä huomiota niille pk-yrityksille, joiden on vaikeaa löytää riskipääomaa normaalilla tavalla. Ne ovat usein myös hyvin innovatiivisia yrityksiä eivätkä kuulu niihin talouden sektoreihin, jotka houkuttelevat helposti puoleensa pörssipääomaa ja riskipääomaa. Juuri sen takia haluaisinkin kiinnittää teidän huomionne näihin syrjemmässä oleviin yrityksiin, jotka pystyvät takaamaan työn laadun. Sen takia pyydämme nykyistä enemmän huomiota sosiaaliselle taloudelle ja sille kehitykselle, jota ranskalaiset niin kauniisti kutsuvat nimellä service de proximité (lähipalvelut).
Sitten viimeinen huomautus. Ehkä minun pitää jättää se tekemättä, koska voin yhtyä siihen, mitä jäsen Peijs siitä sanoi, lukuun ottamatta EKP:n roolia. Ryhmämme haluaa kyllä jatkaa keskustelua keskuspankin mahdollisesta roolista myös toiminnan vakautta koskevien sääntöjen ja pankkitoiminnan valvonnan osalta.

Ortuondo Larrea
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa Euroopan investointipankin puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin onnitella ennen kaikkea esittelijä Lipitziä hänen erinomaisesta mietinnöstään.
Euroopan investointipankki ei yksikkönä tavoittele voittoa, koska jäsenvaltioiden hallitukset päättivät näin, sillä sen tehtäväksi ei asetettu taloudellisen hyödyn tavoittelua vaan Euroopan yhteisön tasapainoisen kehittämisen edistäminen siten, että myönnetään keskipitkän ja pitkän aikavälin luottoja ja takauksia köyhimmillä alueilla tehtäviä investointihankkeita varten ja edistetään samalla taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Eli jos tarkastelemme, mitkä ovat Euroopan investointirahaston rahoituksessa mieluisimmat kohteet: mihin ovat siis päätyneet vuonna 1999 myönnetyt lainat? Huomaamme, että suurimmaksi osaksi niitä on käytetty neljän kaikkein rikkaimman jäsenvaltion (Saksan, Ranskan, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Italian) investointien rahoittamiseen. Näille maille päätyi yli 60 prosenttia yhteisön rakennerahastoja täydentävistä Euroopan investointipankin varoista, kun taas koheesiomaat, eli köyhimmät ja eniten apua tarvitsevat maat (Kreikka, Portugali, Espanja ja Irlanti) saivat hädin tuskin 26 prosenttia.
Vaikka minulle sanotaan, että tämä sama epäsuhta näkyy edellä mainittujen valtioiden väestömäärissä, mielestäni tätä seikkaa on tarpeen pohtia, koska tasapainoista kehitystä ei saavuteta suhteellistamisen vaan solidaarisuuden avulla. Tämä on yhä välttämättömämpää sitä mukaa, kun laajentuminen uusiin jäsenvaltioihin etenee. Älkääkä sanoko, että kyse on siitä, etteivät köyhemmät maat esitä hankkeita rahoitettavaksi; on parannettava tiedotus-, avoimuus-, tuki- ja avustuspolitiikkaa. Ja siten voitaisiin hyvin aloittaa siitä, että edistetään tiedonkulkua mahdollisiin hakijoihin nähden ja suositaan kaikkien Euroopan unionin kielten käyttämistä, olivatpa ne sitten alueellisia tai vähemmistökieliä, jotta kaikilla olisi yhteys avoinna Euroopan investointipankkiin.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, Lipietz on laatinut erittäin hyvän mietinnön. Siinä viitataan kahteen Euroopan investointipankin todelliseen heikkouteen.
Ensiksikin pankin tiedotuspolitiikka on ollut aivan liian huono, ja pankissa tehtyjä päätöksiä ja pankin työtä koskeva avoimuus on ollut heikkoa. Toiseksi pankin ympäristötyö on näkemykseni mukaan ollut erittäin huonoa. On olemassa useita esimerkkejä siitä, että pankki on tukenut sekä EU:ssa että ehdokasvaltioissa sellaisia hankkeita, joita ei todellakaan voi puolustella ympäristönäkökulmasta.
Ympäristökuvausten kannalta on selvää, että esimerkiksi Maailmanpankki julkistaa Euroopan investointipankkia paremmin analyysit, ennen kuin se tekee päätöksiä. Viime aikoina Euroopan investointipankin asenne on joka tapauksessa muuttunut. On puhuttu enemmän vuoropuhelusta, avoimuudesta, ympäristön huomioon ottamisesta ja muutoksesta. Toivomme, että tämä johtaa pankin työn todelliseen uudistamiseen - jota pitäisimme siis myönteisenä - ja että pankissa sovellettaisiin täysin Aarhusin sopimusta, joka koskee ympäristökysymyksien avoimuutta.
Näillä sanoilla haluan sanoa, että tuemme tätä hyvää mietintöä ja vihreiden ryhmän tekemiä tarkistuksia.

von Wogau
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, aluksi haluan kiittää esittelijää hänen hyvästä mietinnöstään ja EIP:tä erittäin avoimesta vuoropuhelusta, jota olemme saaneet käydä viime kuukausina. Pääjohtaja Maystadt, tämänpäiväinen keskustelu osoittaa, tai teidän kannaltanne on ilahduttavaa, että Euroopan keskuspankin työtä arvioidaan selvästi pääosin myönteisesti. Uskon, että se on erityisen tärkeää. Euroopan keskuspankilla on erityisen tärkeä rooli, kun on kyse Euroopan yhteisön rakenteiden parantamisesta vähemmän kehittyneillä alueilla. Kaksi kolmasosaa sen menoista menevät tällaisiin kohteisiin. Uskon kuitenkin edelleen, että Euroopan laajuisten verkkojen ala on aivan erityisen tärkeä, erityisesti liikennevälineet, jotka on ajateltu eurooppalaisten näkökohtien mukaisesti.
Toteamme, että tässä syntyy yhteinen eurooppalainen talousalue mutta että liikenneolosuhteet noudattavat hyvin usein vielä viime vuosisatojen rajoja ja painopistealueita. Uskon, että yhteisiin eurooppalaisiin markkinoihin, kotimarkkinoihin, optimaaliseen valuutta-alueeseen kuuluu myös asianmukainen infrastruktuuri ja myös liikenneinfrastruktuuri. Kaikki keskuspankin toiminnot tällä alalla ovat erityisen tärkeitä.
Uskon myös, että Euroopan keskuspankin työ on monilla muilla aloilla erittäin merkittävää, erityisesti siellä, missä on kyse pienistä ja keskisuurista yrityksistä. Pienissä ja keskisuurissa yrityksissä - erityisesti silloin, kun ne ovat innovatiivisia yrityksiä, jotka ottavat riskejäkin - ei suinkaan riitä, että annetaan käyttöön luottoja, vaan erityisen tärkeää on riskipääoma, joka tässä annetaan käyttöön. Tässä EIP on kehittänyt viime vuosina tärkeitä aloitteita, jotka ovat myös minun näkökulmastani erityisen ilahduttavia.

Maystadt
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, sallikaa minun aluksi kiittää parlamentin puhemiehistön puheenjohtajaa ehdotuksesta kutsua ensimmäistä kertaa Euroopan investointipankin puheenjohtaja osallistumaan täysistunnon keskusteluun talous- ja raha-asioiden valiokunnan EIP:n toimintaa koskevasta mietinnöstä.
Uskokaa pois, pidän Euroopan parlamentin osoittamaa kiinnostusta EU:n toimielinten toimintaa kohtaan kunnianosoituksena, mutta myös merkkinä halusta saada edustamiensa kansalaisten ääni kuuluville. Sallikaa minun myös toistaa tässä yhteydessä jo valiokunnassa korostamani asia eli kuinka paljon arvostan sitä rakentavaa keskustelua, joka virisi talous- ja raha-asioiden valiokunnan puheenjohtajan Randzio-Plathin aloitteesta. Mitä tulee jäsen Lipietzin mietintöön, se oli mielestäni sekä piristävä että hyödyllinen, ja voin ilmoittaa parlamentille, että useita päätöslauselmaluonnoksessa ehdotetuista suosituksista on jo pantu alulle.
Mikäli teille sopii, käsittelen samanaikaisesti parlamentin jäsenten suosituksia ja ehdotuksia seuraavassa järjestyksessä: ensin puhun EIP:n ensisijaisista toiminnallista päämääristä, sitten arviointimenetelmistä ja lopuksi ulkoisesta valvonnasta ja avoimuuspolitiikasta.
Aivan aluksi EIP:n ensisijaisista toiminnallisista päämääristä. Haluaisin ilmoittaa, että uusi vuosiksi 2001-2003 osoitettu Corporate Operational Plan määrittelee päämäärämme uudelleen suositusten 3 ja 5 mukaisiksi. Olemme nimittäin sisällyttäneet hallintoneuvoston hyväksymiin viiteen päämäärään "ympäristönsuojeluun ja kestävään kehitykseen kannustamisen erityisesti Kioton käytäntöjen toteuttamisessa". Tämä suuntaus oli oikeastaan jo mukana, koska viime vuonna ympäristöparannuksiin välittömästi tähtäävien hankkeiden EU-rahoitus ylsi 6,4 miljardiin euroon, eli kasvua oli edelliseen vuoteen verrattuna 39 prosenttia, ja ehdokasvaltioiden rahoitushankkeisiin myönnettiin 740 miljoonaa euroa.
Lisäksi olemme tehneet uudelleenjärjestelyjä projektijohdossa, jotta voitaisiin arvioida systemaattisesti rahoittamiemme hankkeiden vaikutusta ympäristöön. Hallintoneuvostolle ensi toukokuussa toimitettavasta yleistä politiikkaa koskevasta tiedonannosta käy ilmi tarkemmin, kuinka me aiomme edesauttaa Kioton käytäntöjen toteuttamista.
Joten, kuten jäsen Peijs osuvasti ilmoitti, ympäristökysymyksiin keskittyminen ei saa estää meitä huomioimasta muita tärkeitä seikkoja. Sallikaa minun muistuttaa niistä pikaisesti. Alueiden kehityksestä; arvioidemme mukaan ainakin kaksi kolmasosaa EU-rahoitushankkeista on käytettävä avun tarpeessa oleville alueille.
Tuemme Lissabonin strategiaa. Aikomuksenamme on osoittaa Lissabonin Eurooppa-neuvoston kokouksessa tärkeiksi määriteltyihin rahoitushankkeisiin 12-15 miljardia euroa kolmen seuraavan vuoden ajan. Kuten jäsen van den Burg ehdotti, meidän on tietenkin huomioitava Tukholman huippukokouksen päätökset.
Ehdokasvaltioiden valmistamisesta EU:in liittymiseen; aiomme varata kolmen seuraavan vuoden ajan 3-4 miljardia euroa vuodessa erilaisiin hankkeisiin, jotka auttavat ehdokasvaltioita täyttämään liittymisen ehdot, varsinkin liikenteen infrastruktuurin osalta, kuten jäsen von Wogau oikeutetusti korosti.
Viimeisenä tärkeänä tavoitteena mainitsen vielä yhteisön yhteistyöpolitiikan tukemisen, erityisesti tuoreen Cotonoun sopimuksen mukaisesti.
Puhun nyt EIP:n rahoittamien hankkeiden todellisen vaikutuksen arvioinnista, sillä monet puhujat ovat aivan oikeutetusti painottaneet sitä. Erityisesti suosituksessa 4 pyydetään EIP:tä tutkimaan perinpohjaisesti alueiden kehittämiseen suunnattujen rahoitushankkeiden todellinen vaikutus.
Haluaisin aivan aluksi muistuttaa, että EIP:ssä on vuodesta 1995 lähtien toiminut itsenäinen, hankkeita jälkikäteen arvioiva yksikkö, joka raportoi suoraan hallitukselle ilman, että raportteihin puututaan hierarkiassa tai johtokunnassa. Sen jälkeen raportit ovat yleisön saatavilla, joista moniin jäsen Lipietz muuten viittasi. Ensimmäiset raportit olivat luonnollisesti kovin kriittisiä. Miksi? Siksi, että olimme pyytäneet tätä uutta yksikköä tyytymään aluksi sellaisiin tapauksiin, joita pidimme kaikkein ongelmallisimpina.
Nykyään meillä on raportteja useammista hankkeista, ja arviointitulokset ovat selvästi kannustavampia. Eräs uusimmista raporteista, joka koskee Pohjois-Portugalin ja Etelä-Italian hankkeita, osoittaa, että erittäin monissa tapauksissa näiden hankkeiden vaikutus kyseisten alueiden kehitykseen on ollut myönteinen, joidenkin kohdalla jopa erittäin myönteinen.
Kuitenkin samassa raportissa korostetaan menetelmien parantamista, jotta saataisiin käyttöön monipuolisempia ja tarkempia kriteerejä, joiden avulla voidaan valita paremmin lupaavimmat hankkeet alueellisen kehityksen toteuttamista varten. Siksi työskentelemme tiiviissä yhteistyössä komission alueiden komitean pääosaston kanssa, tällä hetkellä kehittelemme tulosindikaattoripatteria alueellisen kehityksen päämääriä tukeviin lainoihin.
Lisäksi samanlainen arviointi koskee maailmanlaajuisia lainoja, joita me myönnämme välittäjäpankeille sillä ehdolla, että ne puolestaan myöntävät lainaa joko pk-yrityksille tai paikallisille yhteisöille. Myös näiden lainojen kohdalla pyrimme valvomaan paremmin, että ne todella käytetään pk-yritysten hyväksi ja että lainan lopulliset saajat hyötyvät myös suotuisista lainaehdoista.
Mitä tulee pankin ulkoiseen valvontaan, en voi hyväksyä varauksetta suositusta 10. Haluan vahvistaa teidän edessänne, että vuonna 1999 tilintarkastustuomioistuimen, komission ja EIP:n välillä tehtyä sopimusta EIP:n toiminnasta yhteisön varoin noudatetaan kaikkia osapuolia tyydyttävällä tavalla, ja EIP noudattaa jatkossakin kyseisessä sopimuksessa mainittuja velvollisuuksia tilintarkastustuomioistuinta kohtaan. Haluan myös vahvistaa, että me neuvottelemme tilintarkastustuomioistuimen kanssa vastaavanlaisesta sopimuksesta, joka koskee EIP:n alaosastoksi kehittynyttä Euroopan investointirahaston valvontaa. Lisään vielä, että olemme valmiita kaikenlaiseen pankkivalvontaan, josta valiokunnassanne keskusteltiin. Olemme erittäin avoimia tämän asian suhteen. Mielestämme lyhyellä aikavälillä vaikuttaisi siltä, että kaikkein paras keino joka tapauksessa olisi lisätä tarkastuskomitean henkilöstöä valvomalla, että siihen nimitetään asiantuntevia henkilöitä, joilla on kokemusta pankkivalvonnasta.
Mitä sitten tulee avoimuuspolitiikkaan, olemme valmiita noudattamaan suosituksessa 11 hahmoteltuja suuntaviivoja. Meidän on kuitenkin korostettava, että esittelijän mietinnössään mainitsemiin toimielimiin verrattuna suurin osa EIP:n asiakkaista on yksityisiä yrityksiä, jotka haluavat tietenkin, että asioidessaan EIP:n kanssa heidän tietosuojaansa kunnioitetaan, mikä on yleinen sääntö kaupallisissa neuvotteluissa. Mutta tällä varauksella olemme päättäneet kehittää toimintaamme avoimempaan suuntaan.
Näin ollen ilmoitan, että julkaisemme Internet-sivuillamme luettelon kaikista tutkittavista hankkeista ennen kuin ne edes välitetään hallitukselle, paitsi tietenkin jos rahoittaja tietosuojan vuoksi vastustaa sitä. Tällä yhdellä ainoalla ehdolla kaikista hankkeista voi lukea Internet-sivuillamme.
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, te tiedätte, että EIP ei ole aivan tavallinen pankki. Se perustettiin palvelemaan EU:n tavoitteita. On siis aivan normaalia, että sen edustaja kutsutaan antamaan selvitys Euroopan parlamentille. Kiitos, että sain tilaisuuden tehdä sen tänään, ja odotan ilomielin jatkoa vuoropuhelulle tulevaisuudessa, kuten jäsen van den Burg ystävällisesti ehdotti.

Puhemies
Kiitos, pääjohtaja Maystadt, omasta ja pankkinne panoksesta.

Solbes
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin onnitella parlamenttia ja esittelijä Lipietziä siitä analyysista, joka on tehty Euroopan investointipankin vuosikertomusta koskevasta mietinnöstä.
Yhdyn siihen väitteeseen, johon puheenjohtaja viittasi ja joka sisältyy mietintöön siitä, että Euroopan investointirahasto on Euroopan unionin politiikkojen väline, mutta emme saa myöskään unohtaa, että EIP:n velvoitteisiin kuuluu käytettävissä olevien varojen optimaalinen hyödyntäminen.
Komissio on suurimmaksi osaksi samaa mieltä mietintöön sisältyneistä näkökohdista, mutta haluaisin kommentoida hieman kahta tai kolmea aihetta, jotka ovat mielestäni erityisen relevantteja sen vetoomuksen kannalta, joka koskee sitä, että komissio ja neuvosto käynnistäisivät nopeasti korkojen toissijaisuusmekanismin laajentamisen pankin myöntämiin lainoihin ja varsinkin yhteisön ulkopuolelle suuntautuviin ja sisäisiin lainoihin.
Tämä on vaikea aihe, ja tilintarkastustuomioistuin asettui asiassa selvästi päinvastaiselle kannalle ja suhtautui selvästi varauksellisesti asian tehokkuuteen. Komission näkökulmasta on totta, että meidän on tehtävä kaikkemme, jotta teemme käytössämme olevista välineistä tehokkaita investointien toimivuuden vuoksi, muttei ole yhtään sen epävarmempaa, etteikö toimia, esimerkiksi ympäristön tai jäsenyyttä hakevien valtioiden alalla, korot, joiden kanssa tällä hetkellä toimimme, huomioon otettuina, voitaisi hoitaa osarahoitusjärjestelmien avulla tehokkaammin, esimerkiksi joidenkin nykyisten ohjelmien avulla. Tällainen tehokkuus on vielä suurempaa, jos ja kun myöhemmin edellä mainitut maat ovat Euroopan unionin jäseniä.
Mietinnössä myös toivotaan, että pankki varmistaisi riskipääomaan liittyvien toimien asianmukaisen tason ja että se ryhtyisi tarvittaviin ponnisteluihin, jotta riskipääomaa saataisiin houkutelluksi markkinoilta varsinkin ongelma-aloille. Pankin puheenjohtaja viittasi jo tehtyihin ponnisteluihin. Komissio on omalta osaltaan tukenut pankin ajatuksia siitä, että saataisiin paremmin jaetuksi tehtävät edellisenkaltaisen Euroopan investointirahaston ja pankin välillä. Arvelemme, että nykyinen malli, jossa rahastosta on tullut pankin oikea käsi näiden riskipääomaa koskevien sijoitushankkeiden täytäntöön panemisessa, on hyvä malli ja että se, että nykyisin käytössä on enemmän varoja, on epäilemättä selvästi myönteinen tekijä edelliseen tilanteeseen verrattuna.
Voinen kommentoida sitä, että olisi kiinnitettävä enemmän huomiota pieniin ja keskisuuriin yrityksiin. On selvää, että pienet ja keskisuuret yritykset voivat päästä osallisiksi näistä riskipääomaan liittyvistä mahdollisuuksista, mutta ne ovat myös pankin vuoden 2000 innovaatio-ohjelman suuria hyötyjiä varsinkin tuettaessa tietoon ja tietoon perustuvaan talouteen liittyviä investointeja. Kaiken tämän avulla edistetään Lissabonissa ehdotettuja asioita, mutta tämän avulla tuetaan myös toimintamahdollisuuksia pienten ja keskisuurten yritysten hyväksi.
Eräs mielestämme erityisen huomionarvoinen seikka ovat maailmanlaajuiset lainat, jotka on esitetty relevantteina myös pienten ja keskisuurten yritysten kannalta ja joiden avulla voimme ilman muuta ratkaista ne kaksi ongelmaa, joihin jotkut arvoisista jäsenistä ovat viitanneet. Ensinnäkin varat on jaettava tehokkaammin. Älkäämme unohtako, että tällä hetkellä nämä maailmanlaajuiset lainat ovat käytännössä kolmasosa pankin uusista lainoista. Ja on myös tärkeää, että pankin toiminta on johdonmukaisempaa yhteisön politiikkoihin nähden. Mielestäni kaikki tämä koituu pankin toiminnan hyväksi sekä myös määriteltyjen politiikkojen hyväksi.
Viimeinen kommentti: mietinnön sivulla 18 pyydetään, että komissio saattaisi päätökseen seurannan toteuttamisen erityisesti riskipääoman sekä korkojen valvonnan ja hallinnoinnin alalla. Varsinkin tästä aiheesta voin kertoa, että ne kollegani, jotka ovat vastuussa näistä aloista varsinkin ulkoisen avun osalta, ovat tutkimassa tätä aihetta aikaisemmin esittämieni kriteerien ja kommenttien mukaisesti, jotta yritettäisiin päästä mahdollisimman hyvään ratkaisuun pankin varojen mahdollisimman tehokkaasta käyttämisestä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Lissabon (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana jatkoa yhteiskeskustelulle seuraavista mietinnöistä ja komission julkilausumasta:
Bullmannin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0034/2001) Eurooppa-neuvostosta keväällä 2001: Lissabonin prosessi ja jatkotoimenpiteet (2000/2280(INI)),
komission laatima yhteenveto Lissabonin jälkeen saavutetusta edistyksestä ja tulevista toimista, ja
Gasòliba i Böhmin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0020/2001) taloudellisten uudistusten ja vapauttamisen vaikutuksesta taloudelliseen kasvuun Euroopan unionissa.

Martin, Hans-Peter
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, palataanpa aiheeseen, meillä on edessämme tärkeä ja oikeanlainen, onnittelut, kollega Bullmann. Haluan mielelläni ottaa esille kaksi kohtaa: kun ensinnäkin aina keskustelemme siitä, mikä tekee Euroopasta niin erikoisen ja miksi olemme mahdollisesti ja toivottavasti juuri tulevaisuudessa mallina maailmalle, meidän on myös voitava todistaa tämä luvuilla. Miten me mittaamme tätä menestystä? Meillä on hyvin perinteisiä keinoja, bruttokansantuote tai työttömyysaste, joka on müncheniläisen IFO-tutkimuslaitoksen tämänpäiväisen tutkimuksen mukaan laskenut 8,1 prosentista 7,6 prosenttiin. Meillä on euron ulkoinen arvo, mutta olemme tähän mennessä jättäneet huomiotta hyvin monia muita tunnuslukuja.
Siksi haluan nimenomaan ilmaista tukeni käsiteltävänä olevan mietinnön 24-29 kohdalle, joissa on puhe elämän ja työllisyyden laadun uusista määritelmistä. Tämä auttaisi keskusteluamme kovasti. Tarkistuksilla 13 ja 17 on lisätty se, mikä myös on vielä puuttunut, nimittäin ympäristön alue, joka kuitenkin näyttää olevan juuri Ruotsin puheenjohtajakauden erityisaihe ja jolla voidaan tehdä vielä paljon. Kun jäsen Friedrich puhui keskustelussa siitä, että vaarana on liika tieto, sanoisin, että meidän vaaranamme on pikemminkin se, että tiedämme liian vähän.
Tämä koskee erityisesti parlamenttia, ja tästä päädynkin toiseen kohtaan, tiedon käyttöoikeuteen Lissabonin jälkeisten keskustelujen yhteydessä. Onhan alentavaa, että huippukokousten valmistelevat asiakirjat saapuvat parlamenttiin vain vaivalloisesti ja vaivihkaa ja usein vasta silloin, kun ne on jo annettu lehdistölle. Siinä ei ole mitään yhteistä, se on vastakkainasettelua. Tällä linnoittautumisella, jota tässä tehdään, neuvosto tekee kylläkin itselleen karhunpalveluksen erityisesti parlamentin osallistumisen kohdalla. Se toimii tällä tavalla poliittisten viranhaltijoiden legitimaatiota vastaan. Miksi ette usko tehtäväksemme tämän enempää täällä parlamentissa? Antakaa toki talous-, sosiaali- tai teollisuusvaliokunnan ryhtyä työhön. Antakaa jonkin valiokuntamme puheenjohtajalle, esimerkiksi Christa Randzio-Plathille, tilaisuus, antakaa parlamentin osallistua tasa-arvoisesti työhön - mitä te pelkäätte?

Costa, Paolo
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, täystyöllisyyden tavoite, joka asetettiin neuvoston Lissabonin kokouksessa, on saavutettu joissakin Euroopan unionin osissa, kun taas monissa muissa osissa siitä ollaan vielä kaukana. Tästä aiheutuu paitsi yhteenkuuluvuutta koskeva ongelma - koska kyse ei ole vain näille epäsuotuisille alueille annettavasta kompensaatiosta - myös ongelma, miten ohjata Euroopan kehitystä lähivuosina niin, että edistetään kehityksen ja siten työllisyyden leviämistä suotuisammilta alueilta epäsuotuisammille.
Tästä näkökulmasta kehotan komissiota tarkastelemaan yhtä aikaa taloudellisia näkymiään ja näkymiä, jotka liittyvät Euroopan aluekehityssuunnitelman mahdollistamien alueellisten hyötyjen määrittelyyn. Kehotan komissiota ja unionia tavoittelemaan tätä "hyvää" täystyöllisyyttä, jonka haluamme Eurooppaan - "hyvällä" siinä mielessä, että sen yhteydessä kyetään ottamaan huomioon ympäristöön ja yhteiskuntaan liittyvät velvoitteet. Ne voivat pyrkiä siihen noudattamalla tähän asti käytössä ollutta menetelmää edistää voimakkaasti yhtenäismarkkinoiden luomista suhtautumalla tässä yhteydessä vakavasti laajentumiseen - jota ei saa pitää vain unionille koituvana lisäkustannuksena vaan tilaisuutena, joka tarjoaa mahdollisuuden luoda laajemmat markkinat, joilla voidaan paremmin kehittää tähänastista menetelmää -, vapauttamalla asteittain perinteiset markkinat - kannatan voimakkaasti kehotusta, joka meidän mielestämme pitäisi osoittaa itsellemme ja parlamentille, hyväksyä nopeasti esimerkiksi uudet direktiivit julkisista rakennusurakoista, jotta saadaan avattua suuret markkinat, jotka nyt ovat suljetut eurooppalaiselta kilpailulta - sekä estämällä uuden monopolitilanteen syntymisen uusille markkinoille, kuten televiestinnän tapauksessa on mahdollista.
Tästä syystä, sekä perinteisten markkinoiden vapauttamiseksi että monopolitilanteiden syntymisen ehkäisemiseksi uusilla markkinoilla, tiedottaminen voi olla hyvin tärkeää, ja erittäin tehokas strategia, joka edistää kansalaisten osallistumista tähän prosessiin, voi varmasti auttaa tässä asiassa.

Turmes
Arvoisa puhemies, muutama sana kestävästä kehityksestä ja Lissabonin prosessista. Jotkut vihreiden ryhmän jäsenet käsittelivät tätä jo tänä aamuna. Tukholman Eurooppa-neuvoston olisi toimittava siten, että siihen osallistuvat hallitukset antavat komissiolle tehtäväksi laatia Göteborgin Eurooppa-neuvoston tulosten perusteella vertailuanalyyseja ja konkreettisia tavoitteita kevään 2002 Eurooppa-neuvostolle, joka pidetään Espanjan puheenjohtajakaudella. Voimme edistyä ainoastaan, jos kestävästä kehityksestä tulee vertailuanalyysissa samanveroinen taloudellisten ja sosiaalisten arvojen kanssa.
Käytän tilaisuutta hyväkseni ja käsittelen markkinoiden vapauttamista, jota ei ole Euroopassa tähän asti paljon pohdittu. Tarvitsemme uuden yrityskeskittymien valvontapolitiikan ja uuden kilpailupolitiikan. Olemme lakkauttaneet monopolit, mutta samat toimijat ilmaantuvat Euroopassa oligopoleina, jos emme ole valmiita erilaiseen yrityskeskittymien hallintapolitiikkaan ja kilpailupolitiikkaan. Tarvitsemme lukuisten pienten ja keskisuurten toimijoiden monimuotoisuutta emmekä kahdeksan tai kymmenen suurimman sähköyhtiön yhtenäiskulttuuria, jossa nämä yhtiöt kiristävät päättäjiä kuten aikaisemmin monopolistisissa rakenteissa toimiessaan.

Figueiredo
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, niin sanotun Lissabonin strategian seurannan huolellinen arviointi osoittaa selvästi, että tuo huippukokous, joka pyrki esittäytymään työllisyyden puolustajana, antoikin itse asiassa voimakkaan sysäyksen talouden perusalojen vapautumisprosessin nopeuttamiselle; nyt komissio korostaa kertomuksessaan "hyviksi tuloksiksi" katsomiaan saavutuksia teleliikenneverkon vapautumisessa, sähköistä kaupankäyntiä koskevan lainsäädäntökehyksen luomisessa, eurooppalaisen yhteiskunnan sääntöjen määrittelyssä ja samaan aikaan se ilmaisee olevansa pahoillaan, koska sen mielestä julkisen alan sopimusten, kaasu-, sähkö-, kuljetusalan ja postipalvelujen vapautumisen sääntelyssä on viivytelty.
Toisin sanoen komissio painottaa tarvetta edetä vieläkin nopeammin mitä moninaisimpien alojen täydellisessä vapautumisessa, julkiset palvelut mukaan lukien, ja kulkea nopeampaan tahtiin kohti pääomamarkkinoita, rahoituspalvelujen sääntely mukaan lukien, päämääränä eläke- ynnä muiden varojen muodostuksen kannustaminen sen hinnalla, että käydään yhä hanakammin julkisen sosiaalivakuutuksen ja muiden keskeisten julkisten palvelujen kimppuun, erityisesti terveydenhuollon, opetustyön ja liikennepalvelujen aloilla.
Samalla sosiaalialalla lykätään tuonnemmaksi, ilmaistuista aikeista huolimatta, keskeisiä päätöksiä työntekijöiden oikeuksien puolustamiseksi, kuten kävi ilmi täällä tänään käydyssä teollisuuden rakennemuutoksia koskeneessa keskustelussa.
Samaan aikaan turvaudutaan jälleen sellaisiin julistuksiin, kuinka tarpeellista on luoda joustavammat, liikkuvammat ja mukautuvammat työmarkkinat, toisin sanoen heikompi työllisyys ja vähemmän oikeuksia työntekijöille, vaikka tunnustetaankin, että työttömyysaste on yhä korkea ja että uuden vuosituhannen alkaessa ei voi hyväksyä köyhyyden jatkuvuutta eikä sosiaalista syrjäytymistä. Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet ja arvoisa komission jäsen, on siis välttämätöntä muuttaa näitä politiikkoja eikä tyytyä pelkkiin enemmän tai vähemmän ruusunvärisiin tai vihertäviin siveltimenvetoihin, vaan on muutettava tämän alan peruspolitiikkaa.

Carlsson, Gunilla
Arvoisa puhemies, voin vain todeta, että puheenjohtajavaltio, joka sanoi painottavansa työllisyyttä, haluaa keskittyä muihin asioihin, sen sijaan että se osallistuisi tärkeään keskusteluumme, jota käydään Tukholman huippukokouksessa esille otettavista asioista, mutta olen sitäkin iloisempi, että komissio on täällä läsnä.

Puhemies
Puheenjohtajavaltio sanoi, etteivät heidän edustajansa pääse paikalle ennen klo 16:ta, koska - uskokaa tai älkää - he keskustelevat parhaillaan yhteysryhmän kanssa parlamentin jäsenten ohjesäännöstä, mikä on ymmärrettävää, kun otetaan huomioon olot ja se aika, jonka he viettävät Strasbourgissa. Joten he eivät ole täällä, mutta he liittyvät seuraamme mahdollisimman pian.

Carlsson
Arvoisa puhemies, voinko sitten vain lisätä, että olen äärimmäisen iloinen siitä, että otin asian esiin, koska tämä antoi teille tilaisuuden tarjota puheenjohtajavaltio Ruotsille hyvän verukkeen.
Mielestäni on virhe, että me laadimme niin pitkiä, laajoja ja ristiriitaisia asiakirjoja kuin Bullmannin mietintö, johon ei välttämättä suhtauduta vakavasti. Luulen, että teemme virheen myös siinä, että sallimme työtä, kasvua ja kilpailukykyä koskevien kysymysten pelkistämisen tilastollisiksi numerotoimituksiksi. Tietenkin tarvitsemme indikaattoreita arviointien ja vertailujen tekemiseksi, mutta tällainen liioittelu johtaa ajatukset vain "Gosplaniin", valtiolliseen suunnitteluvirastoon.
Hyvät kollegat, arvoisa neuvoston poissa oleva edustaja, ja arvoisat komission jäsenet, ei tarvitse olla poliitikko huomatakseen, miten voimattomuus laajenee ja miten kuilut syvenevät yhteiskunnissamme. Euroopassa on suuria ryhmiä työtätekeviä köyhiä ja kauhistuttava määrä pitkäaikaistyöttömiä, tuista riippuvia ja marginaaliryhmään kuuluvia henkilöitä ja perheitä. Samanaikaisesti EU:lla on edelleenkin vaikeuksia päästä Yhdysvaltojen tasolle, kun kyse on uusien työpaikkojen luomisesta, tutkimuksesta ja kehityksestä sekä väestönkasvusta. Luulen, että uusien indikaattorien metsästäminen ja se, että puhutaan entistä enemmän työllisyydestä vain viivästyttävät välttämätöntä Euroopan markkinoiden uudistusta ja vapauttamista.
Lissabonin prosessi edellyttää, että ryhdymme nyt sanoista tekoihin. Kymmenestä vuodesta on pian kulunut yksi. Haluaisin sen vuoksi, että puheenjohtajavaltio esittäisi tänään konkreettisia tavoitteita näin Tukholman huippukokouksen kynnyksellä. Kyse ei enää ole suuntaviivoista ja aikatauluista, kuten aamulla kuulimme. Millaisia päätöksiä haluatte tehdä puolen vuoden aikana Euroopan kilpailukyvyn lisäämiseksi?
Luulen, että Ruotsilla on erinomainen tilaisuus osoittaa johtajuutta. Sosiaalidemokraattinen hallitus on hieman empien, mutta kaikesta huolimatta, jatkanut sitä menestyksellistä vapautuslinjaa, jonka suuntaviivat porvarihallitus loi 1990-luvun alussa. Kauaskatseisen, mm. markkinoiden avautumista koskevan politiikan avulla Ruotsin elinkeinoelämä on saavuttanut merkittävää menestystä niin vanhassa kuin uudessakin taloudessa. Tämän avulla puheenjohtajavaltio voisi tehdä nykyaikaisen esityslistan, jonka perusteella EU voi toteuttaa ylpeät tavoitteensa.
Sekä neuvosto että komissio ovat tänään ottaneet esiin väestöllisen kehityksen EU:ssa. Sen vuoksi ihmettelenkin, milloin komissio aikoo tehdä aloitteita kiihdyttääkseen lisääntyvää työvoiman maahanmuuttoa EU-maihin.
Kuuntelin eilen valtiosihteeri Ekströmiä, joka on vastuussa Tukholman huippukokouksesta. Hän toi kasvua käsittelevään keskusteluun mukaan tärkeitä tekijöitä, mm. kaupan merkityksen. Se on erinomaista, koska se on erittäin tärkeää niin kasvun kuin yhteisvastuullisuudenkin kannalta. Sen vuoksi haluaisinkin tietää, voisivatko komissio ja neuvosto selvittää, miten kaupan lisäämiseen ja tullien vähentämiseen liittyvä työ voisi edetä Ruotsin puheenjohtajakaudella. Siinä yhteydessä olisi mukava kuulla, onko neuvosto edelleenkin sitä mieltä, että Tobinin vero on kansallisen keskustelun aihe, josta ei pidä keskustella parlamentissa.
Komissio on tiedonannossaan ottanut esille sääntöjen yksinkertaistamisen tarpeen EU:ssa. Toivon, että tänään käyty äänestys, joka koski Millerin laatimaa kauhistuttavaa mietintöä ja vanhaa linja-autoja koskevaa direktiiviä, oli viimeinen kerta, kun meidän tarvitsi olla tekemisissä tällaisten asioiden kanssa. Ainahan voidaan kirjoittaa, että sääntöjä halutaan yksinkertaistaa, mutta komission on siinä tapauksessa myös osoitettava, että se pystyy yksinkertaistamaan niitä.
Lopuksi haluan sanoa, että talouskasvu liittyy tietenkin työllisyyteen ja sosiaaliturvaan. Hyvä talous on hyvinvoinnin edellytys. Poliitikot ja tilastojen lisääminen eivät kuitenkaan luo sosiaaliturvaa, vaan hyvä talous ja menestyvät yritykset ovat ne keinot, joiden avulla EU voi luoda yhteenkuuluvuutta ja sosiaaliturvaa uutena aikana.

Miguélez Ramos
Arvoisa puhemies, meidän on jo nyt pohdittava uudelleen tulevaa koheesiopolitiikkaa niitä haasteita silmällä pitäen, jotka aiheutuvat laajentumisesta keski- ja Itä-Euroopan maihin.
Laajentuminen johtaa väestömäärän voimakkaaseen lisäykseen ja maantieteelliseen laajenemiseen, mutta myös alueellisten erojen vaarallisen suureen lisääntymiseen, sillä tilastotiedot voivat johtaa harhaan, ja sellaisella alueella, jolla tulo on tällä hetkellä asukasta kohden mitattuna 70 prosenttia yhteisön keskiarvosta, tilanne ei ole laajentumisen jälkeen parantunut, kun tämä prosenttiluku nousee 1015 yksikköä.
Tulotaso on yksi alueiden kehitystä määrittävä tekijä, mutta se ei saa olla ainut. Uutta ohjelmakautta varten tarvitsemme uusia indikaattoreita, jotka heijastavat yhteiskuntiemme ja alueidemme talouksien monimutkaistumista: indikaattoreita työttömyyden tasosta, erityisesti nuorten naisten ja pitkäaikaistyöttömien osalta, alueiden riippuvuudesta kriisialoista, kuten metalliteollisuudesta tai kalastuksesta, indikaattoreita työntekijöiden vähäisestä koulutustasosta, vähäisestä ammattikoulutuksen tai koulutuksen tasosta, rajallisesta taloudellisesta monipuolistumisesta, väestötieteellisistä tosiseikoista, uusien tekniikoiden vähäisestä osuudesta tai naisten vähäisestä osallistumisesta vähiten kehittyneiden alueiden yhteiskunnissa, mikä on yksi syy niiden jälkeenjääneisyyteen.
Yhteenkuuluvuus ei saa rajoittua vain rakennerahastoihin. Kaikissa unionin politiikoissa on otettava huomioon tämä päämäärä niin, että edistetään kilpailukykyä eniten jälkeenjääneillä alueilla ja edistetään sitä, että luodaan enemmän työpaikkoja ja enemmän pätevyyttä edellyttäviä työpaikkoja.
Unionin on toimittava niillä aloilla, joilla tarvitaan ehdottomasti sellaisia kimmokkeita, jotka eivät johda kohtuuttomiin menoihin, kimmokkeita, jotka edellyttävät kilpailukyvyn ja tuottavuuden uudistamista ja lisäämistä. Komissiolla on oltava enemmän toimivaltaa sekä kokonaisnäkemys, ja mielestäni yhteisön aloitteisiin on seuraavalla kaudella panostettava enemmän. Samoin meidän olisi mielestäni myös arvioitava uudelleen niiden määriä.

Ducarme
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, puheenvuoroni koskee kollega Gasoliba I Böhmin laatiman mietinnön 9-12 kohtaa. Tarkoituksenani on täsmentää lähestymistapaamme, joka koskee yleispalvelun käsitettä.
Yleispalvelun määritelmän on vastattava uutta teknistä ympäristöä. Nykykehitys - erityisesti tieto- ja viestintätekniikoissa, joista kaikista on tulossa digitaalisia - on väistämätön katalysaattori. Julkisen vallan tehtävänä on ottaa haaste vastaan antamalla jokaiselle kansalaiselle, olipa hänen tilanteensa millainen tahansa, mahdollisuus saada oikeudenmukaisesti ja omien tarpeidensa mukaisesti samanlaatuista palvelua. Juuri tämä on yleispalvelujen etu.
Itse asiassa teknisen kehityksen ansiosta on mahdollista suhtautua yleispalveluihin hyökkäävästi ja tahdonvaltaisesti sen sijaan, että niitä pidettäisiin puolustuksellisesti ja menneisyyteen haikaillen sellaisina yhtenäisinä ja lukumäärältään rajallisina julkisina palveluina, jotka ovat usein kehnoja ja joihin turvautumista tarkoin vältetään, paitsi jos on ajauduttu umpikujaan.
Joten ne näkymät, joita älykortin tyyppisten uusien henkilökorttien yleistyminen Euroopassa tarjoaa keskipitkällä aikavälillä, johtavat yleispalvelujen uudelleenmääritykseen ja niiden uudelleenjärjestelyyn, jossa keskitytään kahteen muutostekijään: palvelutasosopimuksiin ja sisällön rikkauteen. Toivomme juuri, että kehitys voisi tosiaankin kulkea tähän suuntaan, jotta yleispalvelut voisivat omalta osaltaan edistää maaliskuussa 2000 pidetyssä Lissabonin ylimääräisessä Eurooppa-neuvostossa vahvistetun strategisen tavoitteen tasapainoista toteuttamista.

Knörr Borràs
Arvoisa puhemies, siihen mietintöön, joka koskee taloudellisten uudistusten ja vapauttamisen vaikutusta taloudelliseen kasvuun, voimme suhtautua ainoastaan varsin kriittisesti. Eikä se johdu siitä, ettemme yhtyisi yleisesti ottaen talouspolitiikan suuria tavoitteita koskeviin ajatuksiin, vaan siitä, että tässä asiassa vapauttamisen varjolla meitä pyritään johtamaan sellaisille teille, jotka sen sijaan, että ne lisäisivät yhteiskuntiemme hyvinvointia, pahentavat niin sanotusti edistyneempien yhteiskuntien sosiaalista epätasa-arvoisuutta.
Tässä mietinnössä, jota arvioimme, on riittävässä määrin yleisluonteisia viittauksia Yhdysvaltojen malliin sekä sellaisia väittämiä, joista on tullut taloudellisen oikeiston laintauluja, ja me, jotka pyrimme säilyttämään tasapainon suurten taloudellisten tavoitteiden ja oikeudenmukaisempien yhteiskuntien rakentamisen välillä, emme voi hyväksyä niitä kritiikittömästi.
Tätä edistyksellistä asennetta ei voida sovittaa yhteen tässä mietinnössä esitettyjen väitteiden kanssa. Eikä ainoastaan niiden pohjalta, joihin äsken viittasin, vaan myös muiden väitteiden pohjalta, kuten sen väitteen pohjalta, joka esitetään työmarkkinoiden uudistamisesta ja jossa todetaan sanatarkasti, että on tarpeen "toteuttaa työmarkkinauudistuksia, jotka edistävät mobiliteettia ja tekevät työtarjousten vastaanottamisesta kannattavaa työttömille". Tämä tarkoittaa, että ja sanon tämän kaikella kunnioituksella esittelijä Gasòliba i Böhmille työttömiä kohdellaan ikään kuin he olisivat loisia.
Pyrittäessä saavuttamaan tasapaino taloudellisten tavoitteiden, kilpailukyvyn sekä yhteenkuuluvuuden ja sosiaalisen oikeudenmukaisuuden välille avainasemassa ei ole tämä niin sanottu vapauttaminen vaan sellaisten politiikkojen suunnittelu ja toteuttaminen, joilla tehostetaan taloudellisia järjestelmiämme, ja se, että omaksutaan muilta talouksilta matkitaan niitä tarkasti ottaen sellaisia piirteitä, joiden avulla voimme edistyä tämän kaksitahoisen tavoitteen saavuttamisessa.
Emme halua Yhdysvaltojen mallin kaltaisia malleja, jotka johtavat epätasapainon ja sosiaalisen epäoikeudenmukaisuuden lisääntymiseen tai päivänselviin katastrofeihin, joista esimerkkinä sähköalan vapauttaminen Kaliforniassa. Miksi ette matki ohimennen Yhdysvaltojen valtiontalouden politiikkaa ja luovu Euroopan keskuspankin toimintamallista, joka on aiheuttanut meille takavuosina niin paljon vahinkoa?
Esittelijä viittasi tänä aamuna ohimennen sellaisiin Euroopan maihin, jotka tarjoavat mielenkiintoisia malleja. Tietenkin niitä on! Mutta miksi sellaisiin ei panna painoa? Koska se ei kiinnosta, tai paremmin sanottuna, koska se ei kiinnosta niitä, jotka puhuvat seurauksista piittaamatta äärimmäisyyksiin viedystä vapauttamisesta.

Smet
Arvoisa puhemies, haluan tuoda esiin kolme kohtaa Tukholman huippukokousta varten. Ensiksikin minusta ei oikeastaan ole hyvä käydä tätä keskustelua parlamentin aloitteesta ilman komission asiakirjaa. Jos Tukholmaan kutsutaan koolle sosioekonomisia ongelmia käsittelevä huippukokous ja jos niin aletaan tehdä joka vuosi niin kuin Lissabonissa päätettiin, niin minusta parlamentilla pitäisi joka kerta olla käytettävissään komission kehysasiakirja, josta se voi ensin keskustella. Toivon myös, että puheenjohtajavaltio Ruotsi tekee tästä asiasta päätöksen. Olemme nyt keskustelleet, mutta se tapahtui meidän omasta aloitteestamme. Käsiteltävänä olevassa mietinnössä kehotetaankin tekemään tästä asiasta toimielinten välinen sopimus.
Toinen kohta koskee sosiaalista suojelua. Sosiaalinen suojelu on uusi aihe, kuten muutamat kollegat ovatkin jo sanoneet. Kesti kymmenen vuotta, ennen kuin se saatiin nostettua lopullisesti poliittiselle tasolle. Nyt se on tapahtunut, mutta tämä on tietysti vasta alkua. Indikaattorien asettaminen on hyvä alku, mutta se ei tietenkään vielä riitä. Tavoitteena pitäisi olla sellainen prosessi, jota noudatimme työllisyyden kohdalla. Meidän pitäisi nimittäin päästä myös direktiiveihin. Toivon, että Tukholman Eurooppa-neuvostossa edistytään tässä asiassa.
Sitten viimeinen kohta, joka käsittelee työllisyyttä. Euroopassa on tosiaankin vielä paljon työttömiä, ja ihmettelen aina sitä, kun jotkut sanovat, että meidän on ehdottomasti saatava tänne maahanmuuttajia. Joidenkin mielestä maahanmuuttajia tarvitaan eniten koulutusta vaativiin tehtäviin mutta toisten mielestä juuri vähiten koulutusta vaativiin tehtäviin. Meidän pitäisi ensin kouluttaa omat työttömät, ja vähiten koulutusta vaativat työt pitäisi arvioida uudestaan sillä tavalla, että eurooppalaisetkin suostuisivat tekemään niitä.

Trentin
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, Bullmannin mietintö, jonka poliittiseen linjaan ja kaikkiin ehdotuksiin yhdyn, ja myös Gasòliba i Böhmin mietintö, ovat nostaneet esille joitakin laadullisia tavoitteita, joiden avulla pitäisi kevään Eurooppa-neuvostossa saada aikaan koko joukko sitovia päätöksiä. Näiden joukosta haluaisin kiinnittää huomiota muutamiin merkittäviin aloitteisiin niillä aloilla, jotka olivat keskeisellä sijalla Lissabonin ja Feiran Eurooppa-neuvostojen suuntaviivoissa mutta joissa on nyt todettu suuria viivästyksiä, kuten puheenjohtaja Prodi totesi eilisessä puheenvuorossaan: tarkoitan ennen kaikkea tutkimus- ja kehityspoliitikkojen koordinointia. Vaikka komissio on laatinut tällä alalla joitakin huomattavan tärkeitä eurooppalaisia aloitteita ja hankkeita, kansallisten ohjelmien ja kussakin maassa määritettävien julkisten ja yksityisten hankkeiden käytännön koordinointi puuttuu yhä. Näin olemme tilanteessa, jossa liian vähäiset kansalliset rahoitusresurssit kuluvat usein päällekkäisyyksiin tai hajanaisiin investointeihin ja jossa joitakin yhteisiä ensisijaisia tavoitteita ei ole pantu täytäntöön.
Haluaisin kysyä komissiolta, aikooko se antaa todellisen sysäyksen Lissabonin Eurooppa-neuvostossa hyväksytyn avoimen koordinoinnin välineen toteuttamiselle. Se on toteutettavissa, jos komissio itse olemassa olevia kansallisia ohjelmia ja hankkeita koskevan tietämyksensä pohjalta edistää ja kannustaa joidenkin jäsenvaltioiden välisiä avoimen yhteistyön muotoja, jotka liittyvät tarkoin määriteltyihin yhteisötavoitteisiin, ja kokeilee näin käytännössä kansallisten hallitusten yhteistyö- ja lähentymishalua eurooppalaisen tutkimusalueen rakentamisessa.
Toiseksi, unionissa on otettava käyttöön - myös tässä tapauksessa joidenkin avointa koordinointia koskevien kokeilujen pohjalta - elinikäisen oppimisen ja koulutuksen järjestelmä. Vaadimme aivan oikeutetusti myös Bullmannin mietinnössä työllisyyspolitiikkoihin joustavuuden, liikkuvuuden ja turvallisuuden yhdistelmää, jotta voidaan estää epävarmuuden ja syrjäytymisen uudet muodot niin nuorten ja naisten kuin vanhempienkin työntekijöiden keskuudessa. Minä en tunne muunlaista turvallisuutta, jota voitaisiin soveltaa joustavuuden ja liikkuvuuden leimaamilla työmarkkinoilla, kuin sen, joka perustuu elinikäisen oppimis- ja koulutusprosessin takaamaan työllistettävyyteen. Tällaisen järjestelmän luominen työntekijöiden valtaosan hyväksi voittaa eri aloilla esiintyvän vastustuksen, koska työn tilapäinen luonne - joka on todellisuutta suuressa osassa työmarkkinoitamme - johtaa siihen, etteivät yritykset investoi inhimilliseen pääomaan.
Kaikki tämä edellyttää merkittäviä resursseja ja yksittäisten ihmisten voimakasta tahtoa, jotka saadaan mukaan vain, jos luodaan todellista yhteistyötä toisaalta Euroopan unionin ja kansallisvaltioiden ja toisaalta yritysten ja työntekijöiden välille. Myös tällä tavalla on mahdollista luoda edellytykset sille, että kevään neuvoston kokouksesta tulee merkittävä...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Peijs
Arvoisa puhemies, on hienoa, että neuvoston ruotsalainen puheenjohtaja on saapunut paikalle. Toivon, että Ruotsi on tehnyt paljon työtä jäsenten ohjesäännön hyväksi, sillä me odotamme sitä innokkaasti.
Aivan aluksi onnitteluni kollega Gasòliba i Böhmille hänen erinomaisesta mietinnöstään. Hän käsittelee siinä hyvin selkeästi meidän kunnianhimoisia tavoitteitamme. Johtajamme sanoivat Lissabonissa, että Euroopasta pitää tehdä maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva talous. Sitten he palasivat kotiin ja unohtivat koko jutun. Minua kiinnostaa aina, miten tällaiset ilmaukset käännetään.
Eurooppalainen byrokratia on yhä tukahduttavaa. Pyrkimykset vapauttaa pk-yrityksiä ja yksinkertaistaa niiden sääntöjä kariutuvat kerta toisensa jälkeen jäsenvaltioiden lyhytnäköisiin kansallisiin etuihin. Arvoisa puhemies, minäkin haaveilen vapauttamisesta, mutta todellisuus on aivan toisenlainen. Jos haluamme yksinkertaistaa lainsäädäntöä, niin keskeistä ei ole pelkästään se, mitä teemme parlamentissa, vaan myös se, miten direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä. Yksinkertainen, selkeä tullilainsäädäntö näyttää yhtäkkiä saaneen alleen kolme paksua kirjaa määräyksiä.
Olen muuten sitä mieltä, että vaikutusten arviointijärjestelmää pitää elvyttää. Se ei enää saa pysyä keskeneräisenä tekeleenä, vaan siitä pitää kehittää todellinen arviointimenetelmä sen selvittämiseksi, miten tietty laki saavuttaa tavoitteensa yrityksissä. Arvoisa puhemies, Euroopan ongelma on se, että vaikuttavinta täällä ovat sanat eivätkä teot. Saan varmaan sanoa sen näiden 11 vuoden jälkeen, jotka olen toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä.
Mainitsen esimerkkinä postin vapauttamisen. Sekä parlamentti että myös neuvosto, joka Lissabonissa ilmaisi voimakkaan kannatuksensa sille, ovat astuneet pikemminkin taakse kuin eteen. Yhdysvaltoihin verrattuna tilanne Euroopassa polkee joillakin alueilla paikoillaan. Eurooppa ei ole vielä läheskään valmis toimimaan maailmantalouden veturina Yhdysvaltojen johtoaseman nyt hiukan heikennyttyä.
Euroopan ydinmaat Ranska, Saksa ja Italia ovat nauttineet huolettomina huokean euron tuomista eduista eivätkä ole tehneet minkäänlaisia rakenteellisia uudistuksia työmarkkinoillaan tai kansantalouksissaan.

Katiforis
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Euroopan talouspolitiikassa on yksi suuri onnistuminen ja yksi suuri epäonnistuminen. Onnistuttu on tietenkin yhteisen rahan osalta, epäonnistuminen on tähänastista kyvyttömyyttämme poistaa työttömyys ja saavuttaa täystyöllisyys. Ihmettelemme, miksi samalla, kun onnistuimme ensimmäisessä, emme voi onnistua myös toisessa. Tässä mielessä haluaisin onnitella esittelijä Bullmannia sekä ammattimaisesta työstä että innostuneesta suhtautumisesta Lissabonin Eurooppa-neuvoston päätöksiin, joissa yritetään rakentaa siltaa valuutta-alan menestyksestä vastaavaan menestykseen aineellisella käytännön alueella, varsinaisessa taloudessa.
Arvoisa puhemies, jos Eurooppaa ei määritellä sen poliittisten rajojen mukaan, vaan ajattelutapanamme ovat sen taloudelliset rajat, jos siis laskemme mukaan myös Itä-Euroopan, Venäjän ja Pohjois-Afrikan, huomaamme, että käytössämme on maailman suurimmat markkinat, jossa henkeä kohden laskettu tulo on maailman korkein ja jossa on maailman suurin koulutetun työvoiman keskittymä. Missään muualla, ei Latinalaisessa Amerikassa, ei Aasiassa eikä koko Amerikassa löydy näitä kolmea asiaa samaan aikaan. Tältä pohjalta voimme saada ihmeitä aikaan, ja tästä näkökulmasta Lissabonin tavoitteet ovat kykyjemme tasolla. Ongelmana on se, ovatko politiikat, joilla näitä tavoitteita pannaan täytäntöön, vastaavalla tasolla.
Arvoisa puhemies, olen siinä käsityksessä, että täytäntöön panemisen osalta olemme liiankin innoissamme nimellisen lähentymisen prosessin suuresta menestyksestä. En ole kuitenkaan varma, että siirrämme tämän kokemuksen oikein käytännön talouteen. Vastavuoroinen valvonta, paljon puhuttu peer pressure, jonka haluamme nyt siirtää käytännön talouteen, ei ollut ainoa tekijä. Emme saa unohtaa muita tekijöitä, eli yksinkertaista ja määrällisesti selkeästi määriteltyä tavoitetta, inflaation pienentämistä. On muistettava, että euron tapauksessa oli myös selvä ajallisesti määritelty seuraamus: joko hyppäät junaan, tai juna lähtee ilman sinua. Me emme saa unohtaa, että inflaation aisoissa pitämisen tavoite oli ehdoton prioriteetti, ja oma arvioni on, että se toimi myös työllisyyttä vastaan.
Jos haluamme käytännössä siirtää tämän menetelmän käytännön talouteen, meidän pitäisi soveltaa myös määrällisen tavoitteen ja työkalun yksinkertaisuuden viisauksia. Näiden määrittelemiseen ei tarvita ruudinkeksijää. Tavoitteena on täystyöllisyys, väline on investointien määrän ja laadun lisääminen. Tähän yhdistelmään liittyy myös se etu, että sen avulla voidaan ratkaista välillisesti, en passant, kuten sakissa sanotaan, myös toinen objektiivinen tavoite, teknologinen kehitys. Meiltä pitäisi kuitenkin löytyä päättäväisyyttä antaa näille tavoille sama ehdoton prioriteetti kuin annoimme myös valuutan vakaudelle. En ole varma, että meiltä löytyy päättäväisyyttä tehdä näin. Indikaattoreiden kvantifiointi on tietysti jonkinlaista edistystä, mutta tässäkin on tyypillistä, että ei ole olemassa yksityiskohtaisia analyyttisia indikaattoreita, arvoisa komission jäsen, komissio ei ehdota analyyttisia indikaattoreita julkisiin ja yksityisiin investointeihin ja infrastruktuuri-investointeihin, niin moneen asiaan, joita haluaisimme edistää. Huolimatta esittelijän kunnianhimoisista ponnisteluista, haluaisin korostaa, että vain määrällisten indikaattoreiden moninkertaistaminen tarjoaa pääsyn umpikujasta, koska voimme löytää edestämme evankeliumin lauseen, joku saattaa joskus sanoa komissiolle: "Martta, Martta, sinä huolehdit ja hätäilet niin monista asioista...".
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Sartori
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, halusin käyttää tänään puheenvuoron tuodakseni julki huolen, jota myös me kannamme tuloksista, joita voimme saavuttaa Lissabonin päätösten osalta. Ennen kaikkea Tukholman työllisyyshuippukokousta silmällä pitäen katson, että on tarpeen esittää joitakin arvioita, jotka voivat jollakin tavalla auttaa ohjaamaan paremmin ajan mittaan saavutettavien tavoitteiden valvontaa, sekä korostaa tarvetta puuttua voimakkaasti ja nopeasti asiaan, jos näitä tavoitteita ei saavuteta. On totta - tämän monet kollegat ovat todenneet - että Lissabonissa asetettiin erittäin tärkeä tavoite: kilpailukykyisen ja dynaamisen Euroopan ja ennen kaikkea tietoon perustuvan eurooppalaisen yhteiskunnan luominen.
Eräässä mielessä tavalla päätettiin myös verrata menestystämme ja - jos näin halutaan sanoa - myös puutteitamme toiseen suureen talouteen, Yhdysvaltain talouteen.
Tällä hetkellä Yhdysvaltain luvut ovat meille tavoite, johon pyrkiä niin työllisyyden kuin jossakin määrin kehityksen ja taloudellisen kasvunkin alalla, ottaen tietenkin huomioon, että yhteiskuntamme ja yhteisömme ovat ehdottomasti täysin erilaiset, mitä ei pidä unohtaa. Myös minä uskon, että tavoitteet, jotka koskevat täystyöllisyyttä, sosiaalisen markkinatalouden kunnioittamista ja tarvetta suunnata ja edetä useilla aloilla nopeasti kohti vapauttamista, ovat päämäärä, joka meidän pitää ja jonka voimme asettaa itsellemme.
Katson kuitenkin, että Euroopassa on otettava huomioon kaksi asiaa: ensinnäkin se, että on olemassa täysin erilaisia tilanteita, joissa ongelmat, jotka yritämme ratkaista, on jo ratkaistu, ja että samojen sääntöjen soveltaminen erilaisiin tilanteisiin ei vaikuta ...
(Puhemies keskeytti puhujan..)

Berès
Arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, ymmärrän vertailuanalyysin hyveet taloudellisissa pohdinnoissamme. Kehotan kuitenkin kollega Peijsiä, kollega Carlssonia ja kaikkia niitä, jotka viittaavat jatkuvasti amerikkalaiseen malliin, kysymään kalifornialaisilta, mitä he ajattelevat niinkin olennaisen julkisen palvelun kuin sähkönjakelun vapauttamisen ja keskeyttämisen hyveistä 2000-luvun nykyaikaisessa taloudessa.
Mielestäni tänään käsiteltävänämme olevat mietinnöt, jos niissä pyritään vahvistamaan kasvua maanosassamme, ovat hyviä mietintöjä. Ne perustuvat ajatukseen, jonka mukaan tätä kasvua on tuettava rakenneuudistuksilla. Olemme tästä näkemyksestä samaa mieltä, kunhan vain nämä rakenneuudistukset mukautetaan tavoitteeseemme, joka myös on olennainen ja jonka valiokuntamme puheenjohtaja Christa Randzio-Plath palautti mieliin: yhteiskunnallisten uudistusten on johdettava myös yhteiskunnallisen osallisuuden lisääntymiseen. Tällainen tavoite kuuluu talouspolitiikkaan. Toivomme, että Tukholman Eurooppa-neuvostosta tulee myös tilaisuus, jossa voimme palauttaa mieliin, että täystyöllisyyden strategia on ehkä vihdoinkin mahdollista toteuttaa Euroopassa.
Tästä näkökulmasta katsottuna kollega Gasòliba i Böhmin mietintö heijastaa paikoitellen mielestämme hyvin liberalistista lähestymistapaa. Vapauttaminen voi kuitenkin edetä vain vähitellen, siihen liittyy välttämättä sääntelyä. Sitä ei voida myöskään toteuttaa vaurioitta, jos emme pidä kiinni Euroopan unionin tavoitteista sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden alalla. Tästä näkökulmasta katsottuna toivomme, että yleishyödyllisiä palveluja koskevan puitedirektiivin laatimisessa saavutetaan merkittävää edistymistä.
Kehotamme liiallista vapauttamista sekä sähkö- ja kaasualan vapauttamisen nopeuttamista suosittelevia henkilöitä suureen valppauteen, ja tämä koskee myös postipalvelujen tai rautatieliikenteen aloja, joihin maidemme sosiaalinen ja alueellinen yhteenkuuluvuus myös nojautuu.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, olen iloinen, että neuvoston nykyinen puheenjohtaja on taas salissa. Niin paljon kuin arvostankin teidän persoonaanne, olisin kyllä toivonut, että valtiosihteeri Ekström olisi ollut täällä, ajatellen yhtäläisiä mahdollisuuksia, joita Ruotsi aina mainostaa. Hän oli eilen talous- ja raha-asiain valiokunnan sekä työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan yhteisessä istunnossa.
Bullmannin mietinnöstä: Lissabonissa neuvosto päätti tehdä EU:sta maailman kilpailukykyisimmän talousmahdin vuoteen 2010 mennessä. Haukattiinko liian suuri pala? Ovathan näkymät sentään hyvät, neljä miljoonaa uutta työpaikkaa neljässä vuodessa, erityisesti korkeasti koulutetuissa sekä tieto- ja viestintätekniikka-alan ammateissa. Uutta dynamiikkaa on syntynyt ja joustavammat työmarkkinat, mutta kaikki eivät vielä pysy mukana. Alueiden väliset erot ovat suuria: toisaalla on korkeita työllisyysasteita, pelivaraa yrityksille, mutta toisilla seuduilla on lisääntyvää työttömyyttä, josta seuraa, että ihmisten on pakko jättää kotiseutunsa taloudellisista syistä. Me haluamme kuitenkin taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta yhteisössä, aktiivista työmarkkinapolitiikkaa. Tätä heijastavat Luxemburgin prosessin neljä pilaria. Painopiste on selvä: innovatiivisten pk-yritysten tukeminen. Meillä on edellytykset muovata tulevaisuutta ja luoda työpaikkoja, mutta meidän on purettava byrokraattisia, oikeudellisia ja verotuksellisia esteitä ja helpotettava riskipääoman saantia. Kansallisten työllistämisohjelmien suuntaviivat toteuttamalla EU:n työllisyysaste voidaan nostaa 70 prosenttiin. Sivistyksessä ja koulutuksessa tarvitaan suuria harppauksia. Etusijalla ovat ammatillisen koulutuksen arvostuksen nostaminen, elinikäisen oppimisen mallimme toteuttaminen, rajat ylittävien toimien edellytysten parantaminen, liikkuvuuden edistäminen jälkikasvun yhteisellä koulutuksella ja suoritettujen tutkintojen Euroopan laajuinen tunnustaminen. Hughes-menettelyn avulla yhdistettiin Bullmannin mietinnön havainnot talous- ja raha-asioiden valiokunnassa ja Cocilovon mietinnön havainnot työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa. Yksityiskohtien erilaisista arvioista huolimatta tämä loppuraportti ansaitsee tukemme.

Färm
Arvoisa puhemies, Bullmannin mietinnön periaatteet liittyvät Lissabonin perusajatuksiin, jotka on siis tarkoitus konkretisoida keväällä Tukholmassa pidettävässä huippukokouksessa. Näitä periaatteita, jotka koskevat Euroopan pyrkimystä saavuttaa maailman johtava asema taloudellisessa kehityksessä ja kasvussa, tarvitaan rinnan kunnianhimoisen sosiaalisen ulottuvuuden kehittämisen kanssa; se on asian ydin. Tämä tasapaino on ratkaiseva, ei vain sen vuoksi, että onnistuisimme toteuttamaan strategiamme, vaan myös sen vuoksi, että EU:n kannatus ja ymmärrys EU:ta kohtaan lisääntyisi kansalaisten keskuudessa, erityisesti näin laajentumisen kynnyksellä.
Toisaalta oikeistoliberaalit sanovat nyt, että unionia tarvitaan vain markkinoiden sääntelyn poistamiseen ja avaamiseen, vapaakaupan luomiseen ja niin edelleen. Sen sijaan työttömyyden vastaisen taistelun ja sosiaalisen hyvinvoinnin kehityksen pitäisi olla puhtaasti kansallisia kysymyksiä. Rivien välistä voidaan täten lukea, että työoikeutta ja työntekijöiden vaikutusvaltaa halutaan pystyä heikentämään, hyvinvointipolitiikkaa halutaan pystyä purkamaan ja niin edelleen EU:n puuttumatta asiaan. Toisaalta nyt täällä käytävässä keskustelussa tietyt GUE-ryhmän poliitikot hyökkäävät Bullmannin mietintöä vastaan, koska heidän mielestään siinä on aivan liikaa kyse sääntelyn poistamisesta ja kilpailusta.
Sen vuoksi on mielestäni ilahduttavaa, että olemme nyt kuitenkin päässeet laajaan yksimielisyyteen, äärioikeistoa ja äärivasemmistoa lukuun ottamatta, niiden kesken, jotka ymmärtävät, että sosiaalisen ulottuvuuden kehitys on todellakin menestyksellisen talouspolitiikan välttämätön osa. Se ei kuitenkaan välttämättä merkitse sitä, että EU ottaisi itselleen jäsenvaltioiden lainsäädäntövallan, vaikka tämä avoin koordinointimenetelmä ei tietenkään sulje pois lainsäädäntää. Tärkeintä on, että luomme yhteiset tavoitteet. Näissä tavoitteissa on käsiteltävä sekä tietyn laajuista sääntelyn poistamista ja vapauttamista että yhteisiä tavoitteita työttömyyttä ja syrjäytymistä koskevien ongelmien ratkaisemiseksi. Harvat ovat ottaneet esille tämän näkökohdan. Älkää kuitenkaan unohtako, kuinka tärkeää tämä on näin laajentumisen kynnyksellä, koska se tekee esittelijä Bullmannin mietinnön sisällöstä entistäkin ratkaisevamman. Uudet jäsenvaltiot tarvitsevatkin erittäin paljon juuri kasvun, hyvinvoinnin, sosiaalisten oikeuksien ja tavallisten kansalaisten ja palkansaajien vaikutusvallan samanaikaista kehitystä.

Menrad
Arvoisa puhemies, Lissabonin huippukokouksessa täystyöllisyys määriteltiin politiikan ylimmäksi tavoitteeksi. Kannatan ehdottomasti Bullmannin mietintöä, josta nyt haluan puhua ja jonka mukaan tämän perustan muodostavat ne työllisyyspoliittiset suuntaviivat, jotka muotoiltiin ensimmäisen kerran Luxemburgin työllisyyskonferenssissa vuonna 1997. Onnittelen esittelijää hänen erittäin hyvästä työstään. On totta, että tulevaisuudessa on määritettävä enemmän laadullisia indikaattoreita, esimerkiksi työpaikan monipuolisuus, työntekijöiden osallistumisoikeuden vähimmäistaso sen kehittämisessä tai myös ympäristöystävälliset tekniikat. Aivan oikeutetusti työllisyys- ja sosiaalivaliokunta vaatii tätä menetelmää myös nuorisotyöttömyyden torjuntaan; lausunnon valmistelija Cocilovo muotoili tämän erinomaisesti. Tarvitaan taloudellista realismia kaikissa tavoitteissa, joita asetamme työllisyyspolitiikalle. PPE-ryhmänä emme juokse naiivien unelmien perässä. Siirtyminen palvelu- ja tietoyhteiskuntaan etenee. Siksi kaikki elinikäistä oppimista ja opetusjärjestelmien muuttamista koskevat vaatimukset ovat oikeansuuntaisia. Muotoilitte tämän oikein tänä aamuna, jäsen Bullmann.
Usein vakuutamme työllisyyspoliittisia aikomuksiamme juhlapuheissa. Ne on kirjoitettu moniin papereihin, eurooppalaisiin suuntaviivoihin, kansallisiin toimintasuunnitelmiin, kaikissa ne on muotoiltu upeasti. Mutta paperille voi kirjoittaa mitä vain. Nyt on aika toteuttaa ne käytännössä. PPE katsoo, että kevään huippukokous edistää omasta puolestaan tehtyjen ehdotusten käytännön toteutusta koskevan tavoitteen saavuttamista. Emme tarvitse kirjallisuushuippukokousta. Olen vakuuttunut, että Tukholmasta ei tulekaan kirjallisuushuippukokousta, sillä nyt ei tarvita julistuksia vaan toimintaa!

Solbes
. (ES) Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin onnitella esittelijöitä ja monia puhujia heidän keskustelua rikastuttaneista puheenvuoroistaan. Yritän kommentoida joitakin seikkoja. Keskustelu on ollut ideoiden tasolla varsin rikasta ja vaihtelevaa, ja sen aikana on otettu esiin monia näkökohtia.
Ensinnäkin korostaisin erästä seikkaa, joka on mielestäni olennaisen tärkeä, eli Lissabonin tavoitteet eivät ole selvästikään muuttuneet, eli ne tavoitteet, jotka koskevat täystyöllisyyttä ja yhteiskuntamme uudenaikaistamista kuitenkaan sosiaalisen järjestelmämme ja korkean yhteenkuuluvuuden tason kunnioittamista unohtamatta. Kun tarkastelemme työllisyyslukuja, on selvää, millaisiin tuloksiin on päästy. Voimme puhua julkisista investoinneista, kuten muutamat teistä tekivät. Kuitenkin olennaista meidän kannaltamme on kokonaisstrategia. Kun tarkastelemme kokonaisstrategiaa, ja tämä on yhteenvetokertomuksen sisältö, korostetaan sitä, että on tarpeen edistyä yhtäaikaisesti eri aloilla Lissabonissa itsellemme asettamiemme tavoitteiden saavuttamiseksi. Esimerkiksi vuoden 2000 talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa muutetaan jo merkittävästi sen perinteistä rakennetta, jotta voidaan sisällyttää eri politiikkoihin niitä toimia, jotka ovat seurausta Lissabonissa määritellystä strategiasta.
On ilmeistä, että Lissabonin johtoajatuksena, jota te kaikki tai monet teistä tähdensivät, on sellainen yhteiskunta, jolla on dynaaminen ja yhteenkuuluva talous, johon äsken viittasin. Ja tämä edellyttää edistymistä innovaatioiden, koulutuksen, vapauttamisen ja myös asianmukaisen sääntelyn alalla sekä tietenkin koko sosiaaliturvajärjestelmän alalla. Näistä välineistä tai näistä politiikoista ei ole itsessään hyötyä; ne kaikki liittyvät toisiinsa. Kyse ei ole niinkään eri politiikkojen välisestä tasapainosta vaan pikemminkin eri politiikkojen välisestä synergiasta, jonka avulla meidän on voitava viime kädessä päästä haluttuihin tavoitteisiin.
Jos tarkastelemme mietintöä, siinä todetaan selvästi, että olemme edistyneet aiempaan nähden. Mielestäni ei voida suhtautua niin kielteisesti kuin jotkut teistä suhtautuivat sanoessaan, että "mitään ei ole tehty". Mielestäni on tehty riittävästi asioita, puhummepa sitten vapauttamisesta tai taloudellisista tuloksista. On myös selvää, että muuta ei ole juurikaan tehty, ja siksi kertomuksessamme määrittelimme ne painopisteet, joita pidimme lähitulevaisuuden kannalta olennaisina.
Eräs seikka on mielestäni kiinnostava. Se on otettu esiin keskustelun aikana ja erityisesti aamulla käydyssä ensimmäisessä keskustelussa, ja tarkoitan tällä indikaattorien roolia ja tavoittelemiamme päämääriä. On selvää, että indikaattoreita ei saa pitää jonkinlaisena inventaariona käytännön politiikoissa tehdyistä kannanotoista. On selvää, että indikaattorit eivät ole itsessään tavoitteita, vaan ne ovat välineitä, joiden avulla meidän on voitava edistyä ja tulkita todellisuutta kokonaisvaltaisemmin ja paremmin. Toisin kuin jotkut teistä sanoivat, on tärkeää, että käytössä on sellaisia indikaattoreita, jotka antavat meille itsessään realistisen kuvan omasta tilanteestamme. Ei ole epäilystäkään, etteikö vertaaminen muihin malleihin olisi hyödyksi. Mitä epäilyttävää on siinä, että esimerkiksi vertaamalla joitakin Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen teknistymisen astetta kuvaavia lukuja saamme kuvan siitä, missä me olemme jossakin asiassa edistyneempään maahan verrattuna. Jos tehdään näiden kummankin talouden välillä vain osittainen vertailu joissakin asioissa eikä koko mallin osalta, voi syntyä sellaisia tulkintoja, jotka eivät ole aina oikeita. Joka tapauksessa kun puhumme vertailuindikaattoreista, yksi vaikeus on aina siinä, että monissa tapauksissa meillä ei ole käytössä riittävän yhdenmukaisia indikaattoreita, jotta voisimme päästä selvyyteen näiden lukujen avulla vertailemistamme todellisista tilanteista.
Aamun keskustelun aikana te puhuitte myös siitä, onko indikaattoreiden määrä liian suuri. On totta, että indikaattorien määrää vähentämällä kertomus olisi selkeämpi; kansalaisista puhuttaessa näin olisi mahdollista lähettää selvempiä ja suorempia viestejä. Kuitenkin on myös varmaa, että indikaattoreiden määrän vähentäminen vaikeuttaisi selvästi sen todellisuuden, josta pyrimme saamaan selvää, tulkitsemista.
Jotta voimme tietää kunnolla, missä olemme tällä hetkellä, tarvitsemme mielestämme vähintäänkin Lissabonin neljän perustavoitteen alle jaotellut 28 indikaattoria. On kuitenkin totta, että kehitimme indikaattorit, kuten äsken sanoin, työvälineeksi. Tämän välineen ei tarvitse välttämättä olla pysyvä, sillä todellisuus ja sen parempi tunteminen pakottavat meidät tarkistamaan indikaattoreita jatkuvasti ja tuloksena saattaa olla, että jotkin niistä muuttuvat Lissabonissa aloittamamme prosessin aikana.
Eräs mielestäni mielenkiintoinen aihe, jonka muutamat teistä ottivat esiin, koskee sitä, missä määrin voidaan lisätä parlamentin osallistumista tähän keskusteluun toimielintenvälisen sopimuksen avulla. Mielestäni tällä hetkellä meillä on jo riittävästi välineitä ainakin komission ja parlamentin välisten suhteiden osalta yhteisen työskentelymme edistämiseksi. Joka tapauksessa toimielintenväliseen sopimukseen olisi saatava myös neuvosto mukaan. Haluaisin tähdentää erästä seikkaa: sekä parlamentti että kansalaiset voivat aina osallistua eurooppalaiseen keskusteluun. Komission taholta on esimerkiksi tehty aloite taloudellisista tapaamisista, joita pidetään kerran vuodessa ja joiden pääasiallisena tarkoituksena on analyysin laatiminen Euroopan taloudellisesta tilanteesta nimenomaan maailmanlaajuistuvassa maailmassa ja vertaamalla tilannettamme vertailukohteena olevien maiden tilanteeseen. Tämä aihe on aina parlamentin käsiteltävissä, ja tästä seuraa, että toivomme parlamentin tekevän yhteistyötä tänä vuonna samoin kuin viime vuonna.
Eräs toinen mielestäni myös mielenkiintoinen seikka liittyy yhteenvedon rajauksiin. Panin merkille ainakin kaksi seikkaa, jotka ovat mielestäni kiinnostavia: miksi emme puhu kestävästä kehityksestä? Mitä tapahtuu, kun Euroopan unioni laajenee? Eikö olisi tarpeen viitata kumpaankin aiheeseen?
Omalta osaltaan kestävä kehitys on Göteborgin tavoite; niinpä nykyisessä kertomuksessa onkin vain yksi selkeä viittaus, jossa sanotaan, että Lissabonin taloudellisia ja sosiaalisia ulottuvuuksia on täydennettävä ympäristöulottuvuuden sisällyttämisen avulla, minkä avulla edistetään Euroopan unionin kestävän kehityksen strategiaa. Puhumme siis mahdollisuudesta, joka on meille Göteborgin myötä avoin ja josta tulee ilman muuta todellisuutta tulevissa keskusteluissa.
Aivan toisenlainen ongelma liittyy laajentumiseen, ja silläkin on varsin selkeä lähtökohta: Euroopan unionin taloudessa ei pidä ainoastaan ottaa huomioon tätä olennaisen tärkeää seikkaa, vaan kaikkien suunnitelmien on lähdettävä siitä, että unioni laajenee suhteellisen lyhyen ajan kuluessa. Euroopan unionin on otettava tämä seikka lähtökohdaksi, mutta myös ehdokasvaltioiden on oltava mukana tässä Lissabonin strategiassa ja omaksuttava mahdollisuuksiensa mukaan siihen liittyvät tavoitteet. Tämä teksti, käytännössä lähes samoin sanoin kuin äsken kerroin, sisältyy yhteenvetoomme.
Puhuessamme Lissabonista puhumme myös uudesta koordinointimenetelmästä, avoimesta koordinointimenetelmästä. On totta, että tämä menetelmä on kiinnostava, sen avulla on mahdollista tunnistaa hyviä käytäntöjä ja kehittää asteittain yhteisiä tavoitteita kiinnostavista aiheista; kuitenkaan tämä menetelmä ei saisi syrjäyttää jo olemassa olevia yhteisön välineitä, jotka ovat luonteeltaan normatiivisia tai lähes normatiivisia, tai niitä suuntaviivoja, jotka on jo omaksuttu esimerkiksi talouspolitiikan tai työllisyyden alalla.
Eräs seikka, jota haluaisin korostaa liittyy rakenteellisiin uudistuksiin. Ei ole epäilystäkään, ettemmekö ottaneet mukaan joitakin erityisesti rakenteellisille uudistuksille ominaisia käsitteitä. Katsomme, että ne ovat sisällöllisesti hyvin vaihtelevia, ja niiden joukossa on talouksiemme vapauttamista koskeva käsite. Ei ole epäilystäkään, etteikö tämän avulla paranneta kilpailukykyämme, etteivätkö käyttäjät hyödy siitä ja etteikö sen avulla paranneta yleishyödyllisten palvelujen laatua. Kuitenkin on ilmeistä, että vapauttamisprosessi on ainoastaan sääntelyn kannalta asianmukaiseen lainsäädäntö- ja valvontakehykseen sijoitettuna tehokas ja sellainen, ettei se aiheuta ongelmia sitä mukaa, kun sitä toteutetaan. Emme voi harkita sellaisia vapauttamisprosesseja, jotka eivät sovellu yhteen kokonaiskehyksen kanssa. Tämä sääntelyprosessi on epäilemättä perusluonteinen aihe seuraavissa keskusteluissa, ja tämän iltapäivän aikana tehdyt viittaukset yleishyödyllisiin palveluihin on sijoitettava tähän kehykseen.
Vielä yksi mielestäni kiinnostava seikka tänään käydyssä keskustelussa liittyy siihen, missä määrin liialliset byrokraattiset rasitteet vaikuttavat kielteisesti Euroopan kehittämisen prosessiin. Kerron vain, että komissiokin on huolestunut aiheesta; joskus jopa pohdittiin byrokraattisia rasitteita kuvaavan indikaattorin omaksumista. On ilmeistä, että aihe on vaikea. Eurostat tekee asiassa pilottityötä, sillä sen työryhmä pyrkii nimenomaan määrittelemään tämänluonteisia tekijöitä, joiden avulla voidaan tuntea yksityiskohtaisemmin, vastaavatko nämä osassa yhteiskuntaamme ilmenevät tuntemukset byrokraattisten rasitteiden liiallisuudesta todellista tilannetta vai ei.
Viimeisinä kommentteinani sanoisin teille, että tällä hetkellä voisi olla mielenkiintoista tähdentää, että yhteenvedossa käsitelty prosessi on kokonaisvaltainen prosessi, joka edellyttää johdonmukaisuutta makrotaloudellisen vakauden joka on mielestämme aiheena olennainen asia työllisyyden, uudistusten ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden välillä. Ja sosiaalisesta yhteenkuuluvuudesta puhuttaessa meidän omaksuttava laaja-alainen lähestymistapa ja näkemys, jossa ei saa pidättäytyä vain ja ainoastaan yksittäisissä aiheissa vaan on otettava huomioon myös alueellisia aiheita, kuten jotkut teistä ovat esittäneet.
On helppoa tuoda esiin toteutuneita edistysaskelia yleisellä tasolla, mutta onkin jo mutkikkaampaa osoittaa, miten nämä kussakin jäsenvaltiossamme tai kullakin alueistamme nähtävät edistysaskeleet voisivat olla vertailukelpoisia toisiinsa nähden.
Kuitenkin, ja tämä on mielestäni perusluonteinen seikka, niillä uudistuksilla, joita olemme toteuttamassa, on merkitystä sikäli kuin pystymme lisäämään taloudellista tuottavuutta ja tehokkuutta. Uuteen talouteen liittyvien piirteiden käyttöönotto Euroopan unionissa on avainasemassa tulevan kehityksemme kannalta. Kasvua tarvitaan, mutta kasvua yhdessä sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kanssa, eli kasvua, jonka avulla voimme vastata tulevaisuuden teknisiin haasteisiin; loppujen lopuksi nämä ovat Lissabonin tavoitteet ja nämä ovat ne tavoitteet, jotka pyrimme sisällyttämään kertomukseemme.
Paljon kiitoksia puheenvuoroistanne ja siitä, että osallistuitte tähän keskusteluun. Yritämme ottaa huomioon kaikki tänään esille otetut seikat, jotka ovat ilman muuta hyödyllisiä Tukholmassa käytävän keskustelumme kannalta.

Henkilöiden vapaa liikkuvuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavasta:
Rocardin esittämä työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan suullinen kysymys (B5-0005/2001) neuvostolle henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta asetuksen (ETY) n:o 1408/71 oikeusperusta;
Lambertin laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0026/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä annetun neuvoston asetuksen N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 574/72 muuttamisesta [KOM(2000) 186 - C5-0217/2000 - 2000/0070(COD)].

Rocard
Arvoisa puhemies, kun työllisyys- ja sosiaalivaliokunta päätti esittää tämän kysymyksen neuvostolle, se halusi keskittyä erityisesti kahteen kohtaan, jotka liittyvät sitä paitsi toisiinsa: yhtäältä kolmansien maiden kansalaisten vapaaseen liikkuvuuteen Tampereen Eurooppa-neuvoston tekemien päätösten jälkeen, ja toisaalta tämän asian mahdolliseen oikeusperustaan.
Tuolloin kysymyksemme liittyi tietenkin myös Nizzan Eurooppa-neuvoston valmistelutyöhön, koska toivoimme sellaisia aineksia, jotka edistävät sosiaalipolitiikkaa ja vapaata liikkuvuutta. Sen jälkeen ja varsinkin tuota Nizzan Eurooppa-neuvostoa edeltäneenä aikana työllisyys- ja sosiaalivaliokunnalla oli tilaisuus tarkastella vapaan liikkuvuuden kysymystä yleisemmin. Tästä yleisemmästä pohdinnasta oli meille hyötyä: asia on näet niin, että ennen kuin vapaa liikkuvuus laajennetaan kolmansien maiden kansalaisiin, on tietenkin varmistettava, että se toimii unionin kansalaisten kohdalla kunnolla.
Jouduimme kuitenkin toteamaan huolestuneina, että asetus 1408/71 oli yhä epätarkoituksenmukaisempi ja että sen nykyaikaistamista ja yksinkertaistamista oli lykätty kuukaudesta toiseen. Tämä tilanne on vakava, sillä vapaa liikkuvuus on todellakin yksi Euroopan unionin perusperiaatteista. Juuri sen ansiosta unionin kansalaiset voivat liikkua, sijoittautua ja työskennellä esteettä. Siksi asetus 1408/71 - joka oli tarkoitettu kansallisten sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamiseen - on yksi kansalaisten Euroopan olennaisista osista, ja jokainen sen nykyaikaistamista haittaava este tai viivytys on vakava.
Arvoisa puhemies, sallittehan minun siis käsitellä uudelleen näitä kolmea seikkaa yksi kerrallaan. Palatkaamme ensiksi kysymyksemme tekstiin. Mitä meidän on ensinnäkin todettava asetuksen 1408/71 laajentamisesta kolmansien maiden kansalaisiin? On pakko todeta, ettei neuvoston toiminta tällä hetkellä aina heijasta, tai pikemminkin se ei heijasta vieläkään - noissa ilmauksissa on sävyeroja - 15. ja 16. lokakuuta 1999 pidetyssä Tampereen Eurooppa-neuvostossa ilmaistua poliittista tahtoa luoda unioniin vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue sekä sellainen alue, jossa jäsenvaltiossa laillisesti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten oikeusasemaa olisi lähennettävä vastaamaan jäsenvaltioiden kansalaisten oikeusasemaa.
Palautan kuitenkin mieliinne, että parlamentti oli esittänyt tällaisen kannan jo lokakuussa 1998, koska se oli hyväksynyt komission tuolloin tekemän ehdotuksen ilman tarkistuksia. Toisin sanoen komissio oli tehnyt aloitteen, jota parlamentti oli tukenut antamalla sille äänestyksessä selvän hyväksyntänsä, ja korkeimman tason edustajista koostunut Tampereen Eurooppa-neuvosto laillisti tämän suuntauksen vuotta myöhemmin; vuonna 2001 neuvosto ei ole kuitenkaan vieläkään hyväksynyt yhteistä kantaa, jonka avulla voisimme jatkaa menettelyä.
Mikä on syynä tähän viivytykseen, jota ei voida hyväksyä, ja tähän valtioiden ja hallitusten päämiesten ilmaiseman poliittisen tahdon torjuntaan, vaikka nämä kolme toimielintä ovat kerrankin täysin yksimielisiä, mitä ei aina tapahdu? Näyttää siltä, että tämän tekstin oikeusperusta on se kysymys, jonka takia neuvosto vastustaa Euroopan parlamentin ja komission kantaa. Sallittehan kuitenkin, että ilmaisen tämän oikeudellisen kiistan sellaisin sanoin, joita kansa voi ymmärtää. Mitä neuvosto haluaa vastustaessaan tätä oikeusperustaa? Se haluaa syrjäyttää (sanotte varmaan, että se voisi niin tehdä) Euroopan parlamentin yhteispäätösmenettelystä. Juuri tämä on panoksena. No niin, ei mitään päännyökkäyksiä! Te kiellätte meiltä yhteispäätösmenettelyn.
Kyse ei ole tarkkaan ottaen pelkästään Euroopan parlamentin asemasta. Kyse on todellisuudessa suoraan poliittisesta ja kansalaisia koskevasta asiasta. Asetuksen 1408/71 laajentaminen kolmannen maiden kansalaisiin on nimittäin niin merkittävä asia, että unionin kansalaiset on otettava siihen täysipainoisesti mukaan heitä edustavan Euroopan parlamentin välityksellä. Siksi työllisyys- ja sosiaalivaliokunta voi hyväksyä ainoastaan ne oikeusperustat, joita komission ehdotuksessa kaavaillaan, ja se haluaa muistuttaa siitä, että asetusta 1408/71 voidaan muuttaa ainoastaan yhteispäätösmenettelyn mukaisesti.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, vastustamme neuvoston työssä itse asiassa yhtä ainoaa ja samaa asiaa, olipa kyse yhteisön kansalaisista tai kolmansien maiden kansalaisista. Molemmissa tapauksissa juuri neuvoston työn hitaus estää vapaan liikkuvuuden kehityksen. Neuvosto ei voi paeta vastuutaan. Sen on sovellettava Eurooppa-neuvoston tekemiä päätöksiä, ja sen on sovellettava niitä kansalaisiin nähden täysin avoimesti ja tavalla, joka kunnioittaa täysimääräisesti demokratian sääntöjä ja Euroopan parlamentin asemaa. Arvoisa puhemies, tästä kieltäytyminen johtaisi aivan varmasti Euroopan parlamentin jäsenten voimakkaisiin reaktioihin - mikä saisi epäilemättä kansalaisten tuen - näitä vapaan liikkuvuuden esteiden säilyttämistä vastaan.
Lisään, ettei vastalauseeni tietenkään kohdistu varsinaisesti puheenjohtajavaltio Ruotsiin vaan neuvostoon. Olen jopa sitä mieltä, että puheenjohtajavaltio Ruotsi voisi perinteidensä perusteella myötävaikuttaa suuresti tämän ongelman ratkaisemiseen.
Haluaisin päättää puheenvuoroni kysymykseen, joka koskee unionin lähitulevaisuutta eli laajentumista. Työllisyysvaliokunta pitää välttämättömänä, että ehdokasvaltioille kerrotaan niistä eri vireillä olevista ehdotuksista, jotka koskevat asetuksen 1408/71 käsiteltävänä olevan artiklan muuttamista. Vapaan liikkuvuuden kysymys on hyvin tunnetusti yksi liittymisneuvottelujen arkaluonteisista kohdista. Minkälaisia suunnitelmia neuvostolla on tässä asiassa?

Danielsson
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, jäsen Rocardin esittämä kysymys on erittäin tärkeä. Puheenjohtajavaltio pitää sen vuoksi myönteisenä, että se saa nyt mahdollisuuden keskustella asiasta, ja se aikoo tietenkin erittäin tarkasti kuunnella kaikkien tähän keskusteluun osallistuvien jäsenten analyyseja tästä kysymyksestä.
Kuten jäsen Rocard kysymyksessään korostaa, Eurooppa-neuvoston Tampereen huippukokouksen päätelmissä käsiteltiin laillisesti EU:n tai ETA:n alueella oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten tasa-arvoista kohtelua, mm. myöntämällä heille oikeuksia ja velvollisuuksia, jotka muistuttavat EU:n kansalaisten oikeuksia ja velvollisuuksia. Sen vuoksi on välttämätöntä muuttaa asetuksen (ETY) N:o 1408/71 vaikutuspiiriä, kun kyse on sosiaaliturvan koordinoinnista. Tämän asetuksen sisältämät koordinointia koskevat säännöt ovat henkilöiden vapaan liikkuvuuden edellytys.
Jos asetus kattaa myös kolmansien maiden kansalaiset, heillä on mahdollisuus myös niin kutsuttujen hankittujen oikeuksien takeisiin; tämä muodostaisi eron nykyiseen tilanteeseen nähden, jossa koordinointia säännellään vain kahdenkeskisten sopimusten avulla siinä määrin kuin sellaisia sopimuksia on olemassa.
Ennen Tampereen Eurooppa-neuvoston kokousta neuvosto sai komissiolta vuonna 1998 ehdotuksen, jonka tarkoituksena on laajentaa asetusta 1408/71 niin, että se kattaisi kolmansienkin maiden kansalaiset. Tätä ehdotusta käsiteltiin neuvostossa vuoden 1999 marraskuussa. Neuvosto ei ole kuitenkaan vielä pystynyt tekemään ehdotusta koskevaa päätöstä, koska valitettavasti ei vielä olla yksimielisiä siitä, ovatko ehdotus ja sen oikeusperusta sopivia.
Samanaikaisesti tämän asian kanssa neuvosto käsittelee parhaillaan komission ehdotusta asetuksen 1408/71 yksinkertaistamisesta. Tämänkin ehdotuksen mukaan asetusta on laajennettava niin, että se kattaa myös kolmansien maiden kansalaiset. Neuvostossa on parhaillaan meneillään tämän ehdotuksen ensimmäinen käsittely.
Olemme erittäin tietoisia siitä, että neuvostoa on arvosteltu siitä, että tämä asian käsittely on kestänyt niin kauan. On kuitenkin pidettävä mielessä, että käsittelemme aihetta, joka on teknisesti hyvin monimutkainen. Meneillään oleva tekninen tutkimus auttaa meitä selvittämään, millaisia vaikeuksia muun muassa mahdolliseen asetuksen 1408/71 vaikutuspiirin laajentamiseen liittyy. Tästä tarkasta teknisestä tutkimuksesta on varmasti hyötyä niiden poliittisten neuvottelujen kannalta, jotka ovat välttämättömiä uudistusten toteuttamiseksi.
Jäsen Rocardin esittämästä kolmannesta kysymyksestä, jossa käsitellään ehdokasvaltioiden kanssa käytäviä neuvotteluja, totean, että ehdokasvaltioiden ja ETA-maiden kanssa ei käydä tällä hetkellä mitään virallisia neuvotteluja.

Lambert
. (EN) Arvoisa puhemies, minun on sanottava, että minua häiritsee hieman, ettei muutamiin kysymyksiin ole reagoitu, mutta puhun niistä kohta. Mietinnössäni käsitellään tätä asetusta, joka koskee, kuten on sanottu, keskeistä järjestelmää Euroopan unionin asettaman ihmisten vapaata liikkuvuutta koskevan tavoitteen toteuttamisessa, koska siinä sovitetaan yhteen sosiaaliturvajärjestelmiä. Siinä ei todellakaan pyritä yhdenmukaistamaan niitä.
Tämänpäiväiseen keskusteluun liittyy kolme näkökohtaa. Olemme jo kuulleet kolmansien maiden kansalaisista ja siitä oikeusperustasta, jota olisi sovellettava heidän sisällyttämisekseen asetuksen soveltamisalaan; jokseenkin puutteellisesta edistymisestä ehdokasvaltioiden mukaan ottamisessa yhteensovitusprosessiin; ja asetuksen ajantasaistamisesta mietinnössäni asetuksen saattamiseksi sopusointuun niiden muutosten kanssa, joita on tehty joidenkin jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmissä. Puhun tästä lisää, mutta käsittelen myös noita kahta muuta kysymystä.
Kuten on korostettu, kaikille näille seikoille on pohjimmiltaan ratkaisevaa se, että komission ehdotuksen, joka koskee koko asetuksen 1408/71 yksinkertaistamista ja nykyaikaistamista, on edettävä nopeasti ja suotuisasti. Neuvoston on välttämätöntä ymmärtää, että parlamentti on tässä asiassa yksimielinen ja päättäväinen, olisivatpa muualla ilmenevät erimielisyydet oikeasta strategiasta minkälaisia tahansa. Olemme odottaneet neuvoston reagoivan myönteisesti tämän kokonaisuudistuksen nopeuteen.
Päätöslauselman 4 kohdassa, jonka neljä poliittista ryhmää jätti käsiteltäväksi, tehdään selväksi, ettei parlamentti ole enää valmis jatkamaan asteittaisia tarkistuksia ja teknisiä päivityksiä - joista mietintöni on viimeisin ja uskoaksemme viimeinen esimerkki. Meidän on nyt tehtävä yhdistettyjä kokonaismuutoksia, jotka ovat välttämättömiä tästä asetuksesta nykyisin aiheutuvien lukuisten ongelmien ratkaisemiseksi mahdollisimman pian. Siksi valiokunnan ehdottamat ja tukemat tarkistukset ovat luonteeltaan teknisiä. Yleensä emme mielellämme hyväksy tarkistuksia, jotka koskevat asetuksen soveltamisalaa, sen käsittämiä etuja, toimivaltaisen viranomaisen vaihdoksia ja niin edelleen.
Tavoitteenamme on käsitellä tämä mietintö mitä pikimmin, jottemme antaisi neuvostolle mitään verukkeita olla viemättä nopeasti päätökseen mietintöön sisältyvää alustavaa pohdintaa kokonaisvaltaisesta yksinkertaistamisesta - ja tämäkin on asia, joka tuotiin esiin yhteisessä päätöslauselmassa. Tämä on myös tärkein syy, miksi en hyväksy tarkistuksia, jotka jätettiin käsiteltäväksi PPE-ryhmän nimissä, vaikka minun onkin myös vaikea hyväksyä muutaman tarkistuksen sisältöä. Esimerkiksi tarkistuksessa 8 käsitellään työeläkkeitä, jotka eivät ole valtion tarjoamia etuja, eivätkä ne siksi kuulu tällä hetkellä asetuksen soveltamisalaan. Olen myös sitä mieltä, että tarkistus 10 saattaa merkitä asioiden huononemista joissakin jäsenvaltioissa, koska siinä ehdotetaan yleistä ehtoa, jolla säädeltäisiin oikeutta työttömyyskorvaukseen.
Myönnän, että jotkin ehdotetuista tarkistuksista koskevat muutamia tärkeitä kysymyksiä, ja parlamentti hyväksyi ne äänestäessään viime kuussa rajatyöntekijöitä koskevasta mietinnöstä - ja tämäkin asia palautettiin mieliin yhteisessä päätöslauselmassa. Tällaisten työntekijöiden kysymys on tietenkin tärkeä ehdokasvaltioille. Olemme tietoisia, että sekä noihin valtioihin kohdistuva että niistä peräisin oleva vapaa liikkuvuus riippuu jossakin määrin sosiaaliturvajärjestelmien menestyksekkäästä yhteensovituksesta. Vapaata liikkuvuutta koskevassa keskustelussa vähätellään yleensä, että nykyisissä jäsenvaltioissa on ihmisiä, jotka haluavat mennä töihin ja sijoittautua ehdokasvaltioihin, ja siksi olemme kiinnostuneita noiden neuvottelujen tilasta.
Minä itse tuen voimakkaasti komission ehdotuksia kolmansien maiden kansalaisten sisällyttämisestä asetukseen ja siitä, että tämän toteuttamiseen käytetään komission ehdottamaa oikeusperustaa. Parlamentin olisi oltava mukana tässä asiassa yhteispäätösmenettelyn mukaisesti, kuten tapahtuu nykyisin asioissa, jotka koskevat yleisesti sosiaaliturvan yhteensovitusta.
Kolmansien maiden kansalaisten sisällyttäminen näyttää minusta merkitsevän unionin taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen elämään myötävaikuttavien henkilöiden tasavertaista kohtelua koskevan periaatteen tunnustamista. Yhteisessä päätöslauselmassa palautetaan mieliin Tampereen Eurooppa-neuvosto, jossa jäsenvaltioiden hallitukset totesivat, että kolmansien maiden kansalaisten oikeudellista asemaa olisi lähennettävä jäsenvaltioiden kansalaisten oikeudelliseen asemaan.
Olin Euroopan unionin siirtolaisfoorumin kokouksessa työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan edustajana pian tuon lausunnon antamisen jälkeen. Lausunto otettiin vastaan vahvana osoituksena unionin halusta vastustaa toimissaan syrjintää. Pahoittelen, ettei neuvosto voi vielä tukea ehdotettua oikeusperustaa eikä vastata toiveisiin, joita se on nostattanut Euroopan unionin niin sanotussa 16:nnessa kolmansien maiden kansalaisten muodostamassa jäsenvaltiossa ja parlamentin niiden jäsenten keskuudessa, jotka haluavat nähdä, että kolmansien maiden kansalaisia kohdellaan oikeudenmukaisesti ja tasavertaisesti.
Lyhyesti sanoen kehottaisin parlamenttia saattamaan mietintöni käsittelyn nopeasti päätökseen voidaksemme siirtää täyden huomiomme koko asetuksen 1408/71 erittäin tarpeelliseen yksinkertaistamiseen ja nykyaikaistamiseen, jotta voisimme tehdä siitä laajemman ja tehokkaamman kaikille niille, jotka kuuluvat sosiaaliturvajärjestelmän piiriin.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, käsiteltävänä oleva asiakirja jakaa mielipiteet ja herättää voimakkaita tunteita parlamentissa, myös esittelijässä, vaikka hän hillitseekin itsensä. Se herättää voimakkaita tunteita myös sosialistisen ryhmän kollegoissa, joiden kanssa pääsen yleensä hyvin nopeasti yhteisymmärrykseen rajatyöstä puhuttaessa. Ihmettelenkin, onko kysymyksessä nyt pelko omien sosiaaliministerien reviirille astumisesta vai vilpitön näkemysero siitä, millaista poliittista strategiaa meidän pitäisi toteuttaa, jäsen Lambert? Saamme toimivaltaiselta valiokunnalta vuosittain mietinnön asetuksesta 1408, jossa yritetään koordinoida rajojen yli työssä käyvien sosiaaliturvaa, ja näissä vuotuisissa mietinnöissä ehdotetaan muutoksia asetuksen saattamiseksi ajan tasalle. Euroopan parlamentti on monen vuoden ajan käyttänyt näitä tilaisuuksia hyväkseen myös pidemmälle menevien toivomusten esittämiseksi, eikä se ole jakanut parlamenttia.
Ministerineuvosto ei ikävä kyllä ole kaikista päätöslauselmista huolimatta koskaan vaivautunut edes tutustumaan parlamentin ehdotuksiin. Näin valittavin äänensävyin minun pitää tänään puhutella myös Euroopan komissiota. Sillä komissio, joka on sentään lainsäädännön alullepanija ja sopimuksen valvoja, teki jo vuonna 1998 erinomaisen ehdotuksen asetuksen uudenaikaistamisesta, mukauttamisesta ja laajentamisesta. Mutta neuvosto käyttäytyy ikävä kyllä komission kanssa samalla tavalla kuin parlamentin kanssa. Neuvosto kyllä puhuu komission ehdotuksesta ja se kyllä keskustelee siitä, mutta konkreettista tulosta on saatu odottaa jo kolme vuotta. Haluankin kysyä komission jäsen Solbes Miralta, eikö tässä olisi jo syytä ryhtyä yhteistyöhön parlamentin kanssa sen sijaan, että odotetaan kärsivällisesti, kunnes neuvosto suuressa viisaudessaan päättää jotain?
Kuuntelin tarkkaavaisesti myös puhemies Rocardia, jota arvostan suuresti. Kuulin hänen kiihkeän vetoomuksensa neuvostolle siitä, että Euroopan parlamentin oikeudet pitää tunnustaa ja että parlamentin pitää voida esittää sille kuuluvaa osaa. Itse en pidä vetoomusta tarpeellisena. Euroopan parlamentilla yksinkertaisesti on osa esitettävänä tässä menettelyssä. Arvoisa puhemies, me olemme toinen lainsäädäntövallan käyttäjä, meillä on siis osa esitettävänä.
Saanen siksi vielä lisätä, että olen tavattoman pettynyt, mitä ministeri Danielsson juuri sanoi. Hän ei vastannut millään tavalla puhemies Rocardille. Ei minkäänlaista vastausta! Niinpä niin, neuvosto keskustelee, neuvosto haluaa mukauttamista, neuvosto haluaa laajentamista. Miten, miksi, missä ajassa - näihin kysymyksiin ei reagoitu millään tavalla. Ihmettelenkin, eikö parlamentti voi olla varma edes siitä, että sen kysymyksiin vastataan. Kysyn siis, eikö komission ja parlamentin nyt pitäisikin käyttää toimivaltuuksiaan ja käynnistää neuvottelut neuvoston kanssa sen selvittämiseksi, mitä meidän tekemillämme ehdotuksilla voidaan tehdä niiden ihmisten hyväksi, jotka joutuvat päivittäin kohtaamaan rajan yli töihin kulkemisen ongelmat.
Tässä ei ole mitään kummallista, jäsen Lambert. Komissio antaa taas ehdotuksen eläkkeistä. Samoin työllisyydestä ja sairausvakuutuksista. Arvoisa puhemies, ne on sidottu ehdotuksiin, jotka Euroopan komissio on tehnyt osaksi parlamentin pyynnöstä. Siinä ei siis ole mitään kummallista, jäsen Lambert. Jos tutustuisitte vähän paremmin asiakirjaanne, niin ymmärtäisitte, että on parempi tehdä yhteistyötä meidän kanssamme ja huolehtia siitä, että käynnistämme neuvottelut neuvoston kanssa.
Olisin halunnut sanoa ryhmälleni huomenna, että tässä asiassa on näkyvissä edistymistä, mutta siitä ei tullut mitään. Sen takia sanon vielä kerran vakavasti, että meidän pitää huolehtia siitä, että käynnistämme nyt neuvottelut neuvoston kanssa. Toivon myös, että komissio tunnustaa vastauksessaan vielä kerran parlamentin vetoomuksen.

Weiler
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin käsitellä puheenvuorossani kahta aihetta. Niistä ensimmäinen on kollegamme Lambertin mietintö, joka on järkevä ja pragmaattinen ja johon sisältyvät vuotuisen ajantasaistamisen vaatimat muutokset. Mietintö on luonteeltaan tekninen, ja sosialistien ryhmän mielestä onkin oikein, että mietintö on pidetty erillään poliittisesta sanomastamme. Hyvä kollega Oomen-Ruijten, koska nämä on pidetty erillään, en myöskään lainkaan ymmärrä kiihtymystänne. Mielestäni te yritätte nyt herättää huomiota tämän mietinnön avulla, mihin siinä ei löydy mitään aihetta. Päinvastoin, te todennäköisesti vaarannatte myös oikeussäännösten saamisen nopeasti ajan tasalle.
Kanta, joka meillä on ollut kuuden viime vuoden ajan ja jonka mukaisesti olemme lisäksi aina toimineet myös valiokunnassamme, on itsestään selvä. Oikeus henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen, rajatyöntekijöiden oikeudet ja kolmansista maista kotoisin olevien henkilöiden ja heidän perheidensä oikeudet Euroopassa on turvattava mahdollisimman nopeasti ja kattavasti. Sen vuoksi myös neuvoston lausunto on mielestäni hieman vajavainen. Mutta päätöslauselmaesityksemme, jonka esitämme tänään yhdessä parlamentin vasemmiston kanssa - palaan siihen vielä -, sisältää luonnollisesti selvän ja mielestäni erittäin tarpeellisen kehotuksen neuvostolle tuoda direktiivit, asetus ja asetuksen muuttaminen käsiteltäviksi viimeistään vuoden loppuun mennessä. Saamieni tietojen perusteella olen vakuuttunut siitä, että puheenjohtajavaltio Belgia myös toimii näin.
Kollega Ria, "teidän siksaksaamisenne" on mielestäni näin ollen valitettavaa. Jos nimittäin tarkastelette eräitä tarkistuksia, tai jos me tarkastelemme teidän tarkistuksianne, niissä ei kuvastu se, mitä sanoitte juuri äsken. Miksi esimerkiksi poistitte sosiaaliturvan tarkistuksen 1 a kohdasta? Me kaikki haluamme, että sosiaaliturva sisällytetään tähän, niin etteivät pelkät taloudelliset edut ole etualalla. Tarkistuksen 4 1 alakohdasta poistitte kolmansien maiden kansalaiset. Tämä on suuri ongelma. Olemme aina korostaneet sitä, että asia ei koske vain EU-maiden kansalaisia, vaan myös muista valtioista kotoisin olevia työntekijöitä ja muiden valtioiden kansalaisia, jotka oleskelevat maassa laillisesti. Siksi toivomme, että otatte mukaan myös tämän henkilöryhmän. Voitte olla varma, että kohtaamme tämän ongelman viimeistään laajentumisen yhteydessä - todennäköisesti kuitenkin jo aikaisemmin -, nimittäin silloin, kun kaikissa 15 jäsenvaltiossa jo havaittavissa oleva ilmiselvä pula ammattitaitoisesta työvoimasta tulee näkyviin. Me emme voi antaa laillista asemaa pelkästään työvoimaan kuuluviksi katsottaville henkilöille, vaan se on annettava luonnollisesti myös heidän perheilleen.

Manders
Arvoisa puhemies, tietysti me kaikki tiedämme, että Lambertin mietintö ei tule parhaalla mahdollisella hetkellä, koska se on tekninen mukautus. Me tiedämme sen. Kestää kuitenkin tavattoman kauan, ennen kuin neuvosto ja komissio uskaltavat arvioida tämän asetuksen ja ottaa sen esityslistalle. Sen takia monet parlamentin jäsenet ovat esittäneet selkeän vetoomuksen siitä, että mietintö pitää lopultakin ottaa esityslistalle, jotta voisimme käydä laajan ja hyvin argumentoidun poliittisen keskustelun.
Lambert sanoi, että syrjintä pitää estää. Olen siitä täysin samaa mieltä, ja niin ovat varmasti muutkin. Rajojen yli työssä käyviä syrjitään kuitenkin edelleen, kuten jäsen Oomen jo sanoikin, eikä vasemmisto, siis sosialistit, halua tehdä sille mitään. En ymmärrä miksi. Kehotankin heitä kiinnittämään tähän asiaan enemmän huomiota, sillä näitä ihmisiä syrjitään edelleen. Tämä on ensimmäinen kohta. Käsittelemme direktiiviä, jossa aivan ilmeisesti syrjitään, ja syrjintä kohdistuu erityisesti rajojen yli työssä käyviin. Sille pitää tehdä jotain.
Sitten toiseen ja kenties vieläkin tärkeämpään asiaan eli unionin tulevaisuuteen. Me sääntelemme jo eurooppalaisella tasolla korkoa ja tällä hetkellä sääntelemme keskitetysti taloutta Brysselistä käsin. Se on hyvä asia. Työvoiman liikkuvuutta ei ole vielä säännelty, koska jokaisella jäsenvaltiolla on omat toivomuksensa ja lakinsa. Siitä muodostuu ajan mittaan uhka Euroopan taloudelle. Meidän on taattava työvoiman liikkuvuus.
Mitä tulee rajojen yli työssä käyviin ja niiden yli lähetettyihin työntekijöihin, niin minusta heillä pitäisi olla mahdollisuus valita. Kun näen, miten viisi vuotta Brysselissä työskennelleet toimittajat joutuvat palaamaan takaisin, koska he muuten menettävät eläkkeensä, niin en voi olla ajattelematta, että Euroopan unioni hoitaa lainsäädäntötehtävänsä häpeällisesti. Varsinkin, jos tämä määräaikaa lyhennetään 12 kuukauteen. Mielestäni työntekijöille pitää siis tarjota paljon suurempi valinnanvapaus, mikä puolestaan laajentaa ja parantaa työntekijöiden liikkuvuutta. Se on myönteistä ensiksikin siksi, että silloin emme enää harjoita syrjintää, emme millään tavalla, ja toiseksi siksi, että se hyödyttää Euroopan taloutta.

Bouwman
Arvoisa puhemies, nyt meneillään oleva direktiivin 1408/71 vuotuinen mukautus on tekninen asia. Se ei siis ole paras mahdollinen hetki toteuttaa perustavaa laatua olevia muutoksia, mutta nämä muutokset ovat välttämättömiä, kuten me kaikki toki tiedämme.
Ryhmäni kannattaakin päätöslauselman jättämistä yhdessä PSE:n, ELDR:n ja GUE:n kanssa, kuten täällä on jo sanottu. On ehdottoman tarpeellista, että neuvosto noudattaa komission ehdotusta direktiivin laajentamisesta niin, että se olisi sovellettavissa myös kolmannen maan kansalaisiin, joka oleskelevat EU:ssa laillisesti. Tällä hetkellä heitä kohdellaan selvästi epätasa-arvoisesti. Se on ristiriidassa sekä perusoikeuskirjan että sopimuksen 12 artiklan kanssa ja rikkoo käsitettä kansalaisen Euroopasta. Kun puhumme kansalaisen Euroopasta, niin emme tarkoita yksinomaan Euroopan kansalaisia vaan kansalaisia Euroopassa. Toivon, että neuvosto sitoutuu tällaiseen inklusiiviseen lähestymistapaan, kuten sitä kutsutaan.
Toinen tärkeä kohta koskettelee rajojen yli työssä käyviä, joista täällä on jo puhuttu. Oomen-Ruijten ja ennen häntä itse asiassa myös Van Lancker ja muut ovat paneutuneet asiaan jo laajasti. Parlamentti on kerta kerran jälkeen pyytänyt neuvostoa ja komissiota poistamaan tältä ryhmältä verotukseen ja sosiaaliturvaan liittyvät esteet, mutta toistaiseksi tuloksetta. Onkin jo korkea aika kehittää tällä alueella lainsäädäntöä. Kaikella on kuitenkin aikansa ja paikkansa. Parlamentti on kyllä oikea paikka, mutta vielä ei ole oikea aika, jäsen Oomen. On lyhytnäköistä yrittää parantaa rajojen yli työssä käyvien tai kolmannen maan kansalaisten asemaa tässä teknisessä ajantasaistamisessa ilman minkäänlaista onnistumisen mahdollisuutta. Se viivästyttää asetuksen loppuunkäsittelemistä, mutta sen lisäksi se viivästyttää myös laaja-alaista tarkistamista, jota me kaikki toivomme. Meidän ei pidä valita tappiollista strategiaa vaan suunnata energiamme todellisiin parannuksiin.

Krivine
Arvoisa puhemies, voimme vain kannattaa sitä, että jokainen, jolla on periaatteessa oikeus liikkua vapaasti Euroopan unionissa, saa suojaa sosiaaliturvajärjestelmästä, olipa tämä henkilö työläinen tai työtön.
Kyllä, Euroopan unionin on varmistettava Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti oikeudenmukainen kohtelu niille kolmansien maiden kansalaisille, jotka oleskelevat laillisesti jäsenvaltioiden alueella. Sen on kuitenkin myönnettävä nämä samat oikeudet myös niille, jotka joutuvat yhä rajoittavampien henkilöpaperi-, viisumi- tai turvapaikkaoikeusmenettelyjen pakottamina työskentelemään sietämättömissä oloissa ilman sosiaaliturvaa. Hetkellä, jolloin 700 "henkilöpaperitonta" espanjalaista on nälkälakossa, laillistamispolitiikka on välttämätöntä kaikkialla Euroopassa.
Mietinnössä käsitellään vapaata liikkuvuutta, mutta todellisen liikkumisvapauden toteuttaminen edellyttäisi maahantuloa koskevan ilmoitusvelvollisuuden lopettamista ja Schengenin tietojärjestelmän ja Eurodac-järjestelmän lakkauttamista. Sanon lopuksi, että todellinen oikeudenmukainen kohtelu edellyttäisi yhtäläistä pääsyä julkisiin virkoihin, yhtäläisiä palkkoja ja yhtäläisiä sosiaalisia oikeuksia sekä sellaista eurooppalaista kansalaisuutta, joka perustuu asuinpaikkaan eikä jäsenvaltion kansalaisuuteen ja siis niiden maahanmuuttajien, jolla on kolmansien maiden kansalaisuus, äänioikeuteen ja vaalikelpoisuuteen.

Crowley
Arvoisa puhemies, suhtaudun tämänpäiväiseen keskusteluun hyvin varauksellisesti niiden joidenkin huomautusten takia, joita muut puhujat tekivät aikaisemmassa keskustelussa. Sanon erityisesti, kuten Lissabonia ja Lipietzin mietintöä koskeneissa aikaisemmissa keskusteluissa huomautettiin, ettei työntekijöiden vapaassa liikkuvuudessa ole kyse pelkästään sisäisistä esteistä. Siinä ei ole kyse pelkästään puutteellisesta sosiaaliturvasta. Siinä on kyse myös puutteellisesta hyväksynnästä ja esteistä jäsenvaltioissa, joissa sisämarkkinoita ei ole saatettu valmiiksi. Siinä on kyse ammattipätevyyden puutteellisesta tunnustamisesta. Siinä on kyse puutteellisista koulutusmahdollisuuksista ja myös puutteellisista mahdollisuuksista saada tietoa siitä, minkälaisia mahdollisuuksia ja oikeuksia ihmisille on tarjolla.
Joten kun puhumme työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta ja asetusten päivittämisestä, meidän olisi keskityttävä selkeämmin kahteen seikkaan, nimittäin ensinnäkin siihen, että hallitukset päättivät Nizzan Eurooppa-neuvostossa, että tämä asia olisi hoidettava yksimielisillä päätöksillä määräenemmistöpäätösten asemesta, ja toiseksi siihen, ettei minkäänlaista syrjintää - sen paremmin positiivista kuin negatiivistakaan - saisi harjoittaa ketään työntekijää vastaan, joka asuu laillisesti Euroopan unionin jäsenvaltiossa. Ryhmäni tukee siksi PPE-DE-ryhmän esittämää päätöslauselmaa.

Pronk
Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen Rocardia koko sydämestäni hänen kysymyksestään ja innostavasta puheestaan. Esittelijästä haluan oikeastaan sanoa, että hänen olisi ehkä pitänyt istua neuvoston tuolirivillä eikä parlamentissa, niin vähän hän on puolustanut parlamentin etuja.
Henkilöiden vapaa liikkuvuus on nimittäin järjestetty Euroopassa yhä varsin huonosti. Kun lukee esitettä, niin asiat näyttävät olevan kunnossa, mutta todellinen tilanne on hyvin huono. Ihmiset, jotka toteuttavat itse vapaata liikkuvuutta, palaavat pettyneinä takaisin. Siitä voivat kertoa esimerkiksi Brysselissä työskentelevät toimittajat. Heidät otetaan nyt Belgian sosiaaliturvan piiriin, mutta he menettävät kaikki oikeutensa muualla. Heidän pitää valita joko kahden maksun maksaminen tai pois lähteminen, elleivät Belgian viranomaiset tee myönnytystä. Toimittajat ovat luonnollisesti ryhmä, joka pystyy vielä jokseenkin hyvin huolehtimaan itsestään, mutta monet muut ovat paljon huonommassa tilanteessa.
Mainitsen esimerkkinä ruotsalaisen naisen, joka asuu Alankomaissa, on siellä vakuutettu, palaa Ruotsiin mutta ei voi saada siellä hoitoa, koska Alankomaat kieltäytyy ilmoittamasta asetuksessa sairauskassan ulkopuolisia, yksityisen vakuutuksen ottaneita potilaita.
Tällaisia tapauksia on hyvin paljon. Tällaista kokeneet ihmiset löytävät itsensä kafkamaisesta tilanteesta. Kuka tämän järjestelmän oikein on suunnitellut? Neuvosto, joka kaiken lisäksi ei halua tehdä siihen muutoksia. Se näkyi myös neuvoston vastauksista. Kysymys kuuluu nyt: muutammeko me tätä järjestelmää vai jätämmekö sen ennalleen?
Meillä on ollut tähän asti hyvin vähäiset mahdollisuudet toimia tässä asiassa, koska parlamentin ainoa oikeus oli lausunto-oikeus. Kun saimme eteemme oikein huonoja muutoksia, niin ainoa mahdollisuutemme oli pidätellä lausuntoa sillä tavalla, että sitä ei voitaisi käsitellä neuvostossa.
Nyt meillä on toinen oikeus: yhteispäätös. Ryhmäni mielestä meidän pitääkin käyttää tätä oikeutta ja pakottaa neuvosto keskustelemaan kanssamme. Juuri sitä esittelijä on yrittänyt vastustaa kaikin voimin, kaikin keinoin ja Yhdistyneen kuningaskunnan edustajan tukemana. Se on mielestäni väärin. Siitä täällä tänään on kysymys. Ristiriidat johtuvat siitä eivätkä niinkään tavoitteista. Tarkistuksia voidaan tietysti aina pukea sanoiksi eri tavoin, mutta ne merkitsevät samaa.
On todella kummallista, että kun meillä on lainsäädäntöön liittyvä asia, niin me haluamme sitten samaan aikaan ilmaista todelliset mielipiteemme päätöslauselmassa. Jos tekisimme samalla tavalla muiden yhteispäätösasioiden kohdalla, niin emme pääsisi kovin pitkälle. Olemme tänä aamuna käsitelleet loppuun lukuisia yhteispäätösasioita, eikä yhteenkään niistä liittynyt päätöslauselmaa, jossa varsinainen mielipide olisi sanottu vielä kerran.
Se kertoo kyllä sen, miten kummallinen tämä tämänpäiväinen menettely on. Se osoittaa myös, että olemme väärällä uralla. Jotkut ehkä sanovat, että tämä on viimeinen kerta. Toivon sitä todella. Toivon, että se käy ilmi vuoden aikana. Jos on niin, neuvosto, niin teidän pitää todella alkaa varoa, sillä silloin se mukava elämä, jota olette tähän asti viettäneet, ei voi jatkua. Silloin teidän pitää todella alkaa ajatella tavallisia ihmisiä, jotka joutuvat jatkuvasti kärsimään teidän määräyksienne johdosta. Silloin teidän ei tarvitse huolehtia niin paljoa byrokratian eduista, joita vasemmistopuolueet ovat tähän asti pitäneet tärkeämpinä kuin äänestäjäkunnan ja edustamiensa ihmisten etuja.

Van Lancker
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, alkajaisiksi haluaisin sanoa, että ymmärrän mainiosti monien kollegojeni ja myös EVP-ryhmän edustajien suuttumuksen ja jopa turhautumisen. Tunnen itsekin samoin, arvoisa neuvoston puheenjohtaja.
Me olemme jo monen vuoden ajan yrittäneet käynnistää uudestaan neuvottelut henkilöiden vapaata liikkuvuutta ja siten myös rajojen yli työssä käyvien vapaata liikkuvuutta käsittelevistä asiakirjoista. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, on suoranainen häpeä, että neuvosto ei ole kaikkien näiden vuosien jälkeen vieläkään käsitellyt Euroopan komission ehdotusta koordinaatiosta ja laajentamisesta. Suoraan sanottuna olin toivonut koko sydämestäni, että te, ministeri Danielsson, olisitte puheenjohtajavaltio Ruotsin nimissä sitoutunut tähän asiaan voimakkaasti, niin että esteet olisi lopultakin voitu raivata pois tieltä ja olisitte voinut esittää ainakin aikataulun siitä, milloin tästä tärkeästä asetuksesta päätetään. Sillä tiedän, että puheenjohtajavaltio Belgia todella haluaa päästä poliittiseen sopimukseen tämän asiakirjan sisällöstä ja aikataulusta. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Danielsson, mielestäni me tarvitsemme sitä, mutta se ei tietenkään onnistu ilman Ruotsin voimakasta sitoutumista.
Meidänkin ryhmämme mielestä kattilaan pitää lisätä painetta. Meidän mielestämme vuotuinen tekninen ajantasaistaminen ei kuitenkaan ole hyvä strategia sen saavuttamiseksi, jäsen Pronk. Se ei edistä rajojen yli työssä käyvien asiakirjaa senttiäkään, ei edes parlamentin käyttäessä yhteispäätösoikeuttaan. Te tiedätte sen aivan mainiosti. Päinvastoin, tällä asiakirjalla vaarannetaan monet välttämättömät mukautukset, jotka ovat tärkeitä esimerkiksi belgialaisille rajojen yli työssä käyville, joille kuuluisi oikeus täydentävään eläkkeeseen Ranskasta. Minun mielestäni meidän pitäisi vetää yhtä köyttä näissä asiakirjoissa eikä käyttää tätä direktiiviä halpaan puoluepoliittiseen profiilinnostamiseen rajojen yli työssä käyvien kustannuksella. Sen takia ryhmäni ei noudata tätä strategiaa.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mielestäni puheenjohtajavaltio Belgian ja puheenjohtajavaltio Ruotsin pitää kaikesta huolimatta huolehtia nopeasti siitä, että tässä asiakirjassa päästään pikaisesti eteenpäin. Olisi muuten hyvä, jos neuvoston loppukäsittelyt sattuisivat samoihin aikoihin kuin komission lupaama rajatyötä käsittelevä konferenssi. Toivon, että nihkeästi suhtautuvat jäsenvaltiot saadaan sen avulla uusiin ajatuksiin ja että me tämän vuoden loppuun mennessä pääsemme lopultakin selvyyteen tästä asiakirjasta.
Hyvät kollegat, olen vakuuttunut, että tätä asiaa ei hoideta parhaiten laajana rintamana, sillä se ei näytä hyvältä neuvoston silmissä. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, minua huolestuttaa erityisesti se, että neuvosto ei ilmeisesti ole aikeissa laajentaa sosiaaliturvaa koskevan asetuksen sovellusalaa kolmannen maan kansalaisiin. Sellaisen johtopäätöksen olen tehnyt koko tästä oikeusperustaa käsittelevästä keskustelusta.
Minun pitää sanoa teille rehellisesti - toistan vielä kerran, mitä jäsen Rocard sanoi - että tämä on täysin ristiriidassa Tampereen huippukokouksen päätösten kanssa, joiden mukaan kolmannen maan kansalaisia pitää kohdella samanarvoisesti. On selvää, että parlamentti ei tule hyväksymään tällaista syrjintää. Haluaisinkin kysyä teiltä, miten Ruotsi unionin puheenjohtajana mutta myös sen jäsenenä aikoo käynnistää uudestaan tätä asiakirjaa koskevat neuvottelut ja miten suhtaudutte asetuksen laajentamiseen koskemaan kolmannen maan kansalaisia.

Jensen
Arvoisa puhemies, haluaisin myös korostaa, että kansalaisten vapaa mahdollisuus muuttaa toiseen EU:n maahan ja työskennellä rajojen yli on EU:n yhteistyön suuria voittoja, ja uskoakseni me kaikki voimme todeta, että on järkevää ja oikein, että kansalainen, joka hankkii työpaikan toisesta EU:n maasta, voi säilyttää sosiaalioikeutensa. Viitekehyksemme, asetus 1408/71, jossa käsitellään sellaisia valtioiden keskinäisiä sopimuksia, joiden avulla voidaan varmistaa, että ihmisillä on nämä oikeudet myös käytännössä, on monimutkaistunut entisestään vuosien aikana ja yhdessä yleisen byrokratian kanssa se merkitsee sitä, että maasta toiseen muuttaminen ei monessakaan tapauksessa ole kovin yksinkertaista. Siihen on tultava muutos, ja sen vuoksi olenkin sitä mieltä, että on oikein kehottaa tehostamaan asetuksen yksinkertaistamista koskevaa työtä, mitä komissio ehdotti vuoden 1998 lopussa.
Meidän on lisäksi pohdittava sitä, missä määrin meidän on EU:n kansalaisia koskevan tilanteen yksinkertaistamisen ja parantamisen lisäksi varmistettava myös se, että työkykyiset kolmannen maan kansalaiset, jotka oleskelevat oikeutetusti EU:n maissa, kuuluvat asetuksen piiriin. Useat valtiot, Tanska mukaan luettuna, ovat kääntyneet komission ehdotusta vastaan 42 artiklan oikeudelliseen perustaan viitaten, koska se kattaa vain EU:n kansalaiset. Nizzan huippukokouksessa Tanska taisteli voimakkaasti 42 artiklan muuttamista vastaan ja 42 artiklaan liittyviä enemmistöpäätöksiä vastaan. Ymmärrän, että työtä on tehty toisen oikeudellisen perustan löytämiseksi, esimerkiksi oikeudellisen yhteistyön puitteista. Vetoaisinkin sen puolesta, että koko tämä asia ei hautautuisi oikeudellisten kysymyksien ja oikeudelliseen perustaan liittyvien ongelmien alle, jotta esimerkiksi ulkomaalaiset asiantuntijat, joiden oleskelu Tanskassa on oikeutettua, voitaisiin sijoittaa toiseen EU:n valtioon tietyksi ajaksi heidän menettämättä sosiaaliturvaa koskevia oikeuksiaan ja jotta me voisimme saada Tanskaan asiantuntijoita muista EU:n valtioista.

Alyssandrakis
Arvoisa puhemies, sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisen osalta haluan ottaa esille asian, joka on kuohuttanut työntekijöitä omassa maassani sekä kaikissa muissa maissa, eli sosiaaliturvan tulevaisuuden.
Osana rintamahyökkäystä työväenluokan taistelulla ja verellä saavuttamia oikeuksia vastaan suurpääoma ja Euroopan unioni ovat ottaneet tähtäimeensä myös sosiaaliturvajärjestelmän. Kestämättömillä väitteillä, kuten eliniän pitenemisen muka aiheuttamalla työvoimakustannusten lisääntymisellä, ajetaan muun muassa eläkeiän korottamista, työnantajamaksujen pienentämistä, vakuutuskassojen korvaamista yksityisillä voittoa tavoittelevilla yrityksillä. Yhdistyneenä terveysjärjestelmien jatkuvaan yksityistämiseen nämä merkitsevät uusia rasitteita työntekijöille, elintason laskua sekä valtavia voittoja monopoleille.
Oman maani työnväenluokanliike on jo lähtenyt liikkeelle tätä hyökkäystä vastaan. Se työntää syrjään korruptoituneet ammattiliittojohtajat, joita vedätetään vuoropuhelussa, jota muka käydään työmarkkinaosapuolten kesken, se käy järjestäytyneeseen vastarintaan ja vastahyökkäykseen. Vastaavia prosesseja on meneillään myös muissa maissa. Tältä puhujakorokkeelta Kreikan kommunistinen puolue ilmoittaa, että se antaa kaiken voimansa tämän liikkeen käyttöön.

Danielsson
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, olen erittäin kiinnostuneena kuunnellut tätä keskustelua. Neuvosto ymmärtää täysin sen turhautuneisuuden, joka on käynyt ilmi useista tässä keskustelussa esitetyistä puheenvuoroista. Voin ymmärtää teidän olevan sitä mieltä, että se asetuksen 1408/71 läpikäynti, joka on ollut käynnissä aina Suomen vuoden 1999 puheenjohtajakaudesta lähtien, on tuntunut erittäin pitkältä. Haluan kuitenkin palata siihen, mitä sanoin aloituspuheenvuorossani.
Kyse on teknisesti monimutkaisesta kysymyksestä, minkä vuoksi on ollut välttämätöntä käyttää aikaa neuvoston reaktioiden kuulostelemiseen ja antaa sekä neuvostolle että komissiolle mahdollisuus arvioida ja harkita tilannetta ja luoda perusta tuleville neuvotteluille.
Ruotsi suhtautuu kuitenkin erittäin toiveikkaasti siihen, että puheenjohtajavaltio Ruotsi pystyy viemään tämän teknisen työn loppuun vuoden ensimmäisen puoliskon aikana. Jos se onnistuu, mihin suhtaudumme erittäin toiveikkaasti, se antaa tulevalle puheenjohtajavaltio Belgialle mahdollisuuden siirtyä strategiseen keskusteluun asetuksen 1408/71 yksinkertaistamista ja nykyaikaistamista koskevasta ehdotuksesta. Sekä puheenjohtajavaltio Ruotsi että tuleva puheenjohtajavaltio Belgia haluavat päästä tähän kysymykseen liittyvästä noidankehästä, jossa neuvosto on ollut. Se on uskoaksemme erittäin tärkeää. Toivomme, että voisimme päästä yhteisymmärrykseen työn jatkoaikataulusta. Neuvosto ja komissio saattavat tarvita mandaatin, josta käy selvästi ilmi sekä työtapa että toimintatapa - onko ehdotus jaettava, onko jotkin jaksot poistettava kokonaan, pyrimmekö yksinkertaistamaan ehdotusta entisestään ja miten se siinä tapauksessa tehtäisiin ja niin edelleen.
Suhtaudun siten erittäin toiveikkaasti siihen, että meidän ei tarvitsisi käydä tätä keskustelua liian monta kertaa uudestaan ja siihen, että neuvosto voisi palata asiaan ja kertoa iloisempia uutisia kuin minä voin antaa tässä keskustelussa.
Sallikaa minun lopuksi vastata seuraavasti jäsen van Lanckerin kysymykseen, joka koski sitä, mitä puheenjohtajavaltio Ruotsi aikoo tai tahtoo tehdä syrjintäongelman poistamiseksi. Riisun nyt neuvoston hattuni ja pistän päähän kansallisen hattuni. Aivan lyhyesti totean, että ainoa mahdollisuus näiden ongelmien ratkaisemiseksi pitkällä aikavälillä on mielestämme se, että me koskien 42 artiklaa pääsemme yhteisymmärrykseen määräenemmistöäänestyksestä. Emme onnistuneet Nizzassa, mutta me emme luovuta.

Solbes
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin onnitella Michel Rocardia, että hän antoi tukensa komission ehdotukselle asetuksen (ETY) N:o 1408/71 laajentamisesta koskemaan kolmansien maiden kansalaisia. Komissio on kiitollinen myös siitä, että hän tuki perustamissopimuksen 42 ja 308 artiklan katsomista tämän tavoitteen kannalta sopiviksi oikeusperustoiksi.
Tämänluonteinen laajentaminen on mielestämme täysin sopusoinnussa yhteisön politiikan kanssa erityisesti, jos otetaan huomioon Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmät laillisesti jäsenvaltioissa oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten tilanteesta. Tästä syystä komissio valittelee, ettei neuvosto ole tähän mennessä pystynyt tukemaan tätä eikä muitakaan komission ehdotuksia asetuksen muuttamisesta, ja erityisesti tämä koskee kokonaisehdotusta yksinkertaistamisesta ja nykyaikaistamisesta.
Olemme sangen tyytyväisiä, kun kuulimme ministeri Danielssonin puhuvan äsken tämänsuuntaisesti, ja toivomme, että hänen toiveensa saavat arvoisensa päätöksen lähikuukausien aikana. Komissio korostaa, että neuvoston olisi lisättävä keskusteluja edellä mainituista ehdotuksista, ja se on kiitollinen parlamentin tällä alalla antamasta tuesta. Tästä pääsenkin esittelijä Lambertin mietintöön, ja kertoisin hänelle olevani vilpittömän kiitollinen hänen komission ehdotukseen tekemästään rakentavasta panoksesta.
Ehdotuksemme on luonteeltaan tekninen, sen tarkoituksena on korjata, mikä on teille tuttu asia, niitä oikeudellisia puutteita, jotka johtuvat kansallisiin normeihin tehdyistä sosiaaliturvaa koskevista lainsäädäntömuutoksista. Jotta taataan kansallisia sosiaaliturvajärjestelmiä koskevan yhteisön koordinoinnin toimivuus, joka on keino edistää työntekijöiden vapaata liikkuvuutta, kansalliseen lainsäädäntöön tehdyt muutokset edellyttävät myös asetuksen (ETY) N:o 1408/71 muuttamista: tästä on pohjimmiltaan kyse.
Esittelijä Lambertin ehdotukset kiitämme niiden kautta saamastamme tuesta ovat varsin hyödyllisiä, sillä niissä selvennetään ja havainnollistetaan komission alkuperäistä ehdotusta. Voin yhtyä täysin mietinnön tarkistuksiin 17 sisältyviin ehdotuksiin. Olen myös samaa mieltä yleisellä tasolla siitä ajatuksesta, joka sisältyy kahteen täysistunnossa esitettyyn lisätarkistukseen 9 ja 10. Siinä pyrkimyksenä on sairausetuuksien saamisoikeuden laajentaminen koskemaan rajatyöntekijöitä ja jos olen ymmärtänyt oikein asetuksen laajentaminen koskemaan varhaiseläke-etuuksia.
Tosi-asiassa komissio sisällytti samat määräykset vuonna 1998 antamaansa ehdotukseen asetuksen (ETY) N:o 1408/71 yksinkertaistamisesta ja nykyaikaistamisesta. Kuitenkin nyt käsittelemissämme tarkistuksissa ehdotetaan asetuksen merkittävää muuttamista, jossa mennään selvästi yli komission ehdottaman teknisen ajanmukaistamisen, ja meidän mielestämme teknisestä ajanmukaistamisesta käytävää keskustelua ei pitäisi sotkea merkittävästä tarkistamisesta käytävään keskusteluun.
Tästä syystä komissio ei voi hyväksyä täydentäviä lisäeläkeoikeuksia koskevia muita lisätarkistuksia. Tarkistuksesta 8 haluaisin korostaa vain, että komissio on jo lupautunut esittämään tämän vuoden aikana ehdotuksen sen siirrettävyydestä.
Täten ja yhteenvetona todettakoon, että voimme hyväksyä tarkistukset 17, mutta emme voi hyväksyä tarkistuksia 8, 9, 10, 12 ja 13.
Kiitän teitä kaikkia, erityisesti esittelijä Lambertia hänen komission ehdotukselle antamastaan yleisestä tuesta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Olen vastaanottanut työjärjestyksen 42 artiklan 5 kohdan mukaisesti kolme päätöslauselmaesitystä.
Julistan keskustelun päättyneeksi.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00.

Kyselytunti (neuvosto)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana kyselytunti (B5-0007/2001). Käsittelemme neuvostolle osoitettuja kysymyksiä.
Sitä ennen jäsen Alavanosilla on työjärjestyspuheenvuoro.

Alavanos
Arvoisa puhemies, puheenvuoroni koskee menettelyä, joka perustuu työjärjestyksen liitteeseen II.
Olen jättänyt helmikuun istuntokauden kyselytunnille työjärjestyksen 43 artiklan mukaisesti neuvostolle kysymyksen aiheesta "Korkea edustaja Solanan vastuu ja Balkanin syndrooma". Sain kirjeen Correalta jäsenten tehtävistä vastaavasta jaostosta, missä sanotaan, että puhemies on antanut hänelle tehtäväksi tiedottaa, että kysymystäni numero se ja se ei kirjata kyselytunnille, koska kysymykset voidaan ottaa käsiteltäväksi vain, jos ne eivät sisällä väittämiä tai mielipiteenilmauksia.
Työjärjestyksen liitteessä II on kylläkin lause, että kysymykset eivät saa sisältää väittämiä tai mielipiteenilmauksia. Huomaan kuitenkin, että esimerkiksi jäsen Gahrtonin huomionarvoisessa kysymyksessä nro 3 sanotaan: "Valitettavasti Suomen, Portugalin ja Ranskan puheenjohtajakausien aikana parlamentin suositus sivuutettiin tietoisesti." ja lisäksi jäsen Nogueira Románin kysymyksessä nro 7 sanotaan: "Espanjan viranomaisten passiivisuus asiassa on huolestuttavaa ja tuomittavaa. Mihin aloitteisiin neuvosto on ryhtynyt estääkseen Eurooppaan työnhakuun yrittävien siirtolaisten joka viikko toistuvat järkyttävät kuolemantapaukset Andalusian rannikoilla?". Näissä ei siis ole ainoastaan mielipiteenilmauksia, vaan myös mielipiteenilmauksia Euroopan unioniin kuuluvan hallituksen viranomaisten vastuusta siirtolaisten kuolemista.
Tätä taustaa vasten mielestäni ei voida hyväksyä toimenpidettä, jolla poistettiin Solanaa koskenut kysymys, ja pyydän puhemiehistöä kollektiivisesti tarkastelemaan asiakirjaa uudestaan seuraavassa esityslistakokouksessa. Siinä ei ole sen enempää mielipiteenilmauksia kuin joka toisessa parlamentin jäsenten esittämässä kysymyksessä.

Puhemies
Minun on sanottava teille, arvoisa kollega, minkä te jo tiedättekin, että minä olen istunnon puhemies ja että työjärjestyksen 43 artiklan mukaisesti ennen istunnon alkua juuri parlamentin puhemiehen, tässä tapauksessa "puhenaisen", toimivallassa on hyväksyä tai olla hyväksymättä jokin kysymys. Te luitte meille joitakin kriteerejä; sen jälkeen näitä kriteerejä sovelletaan, ja tässä vaiheessa voi toisinaan ilmetä huomautettavaa.
Välitän näkemyksenne parlamentin puhemiehelle, koska en pysty toimimaan tuomioistuimen asemassa, joka voisi nyt edes arvioida epäoikeudenmukaisuutta koskevia väitteitänne. Kuuntelin asiaa koskevat oikeudelliset ja poliittiset perustelunne varsin tarkasti ja toimitan ne eteenpäin. Ja te, kuten tiedätte, voitte myös käyttää hyväksenne hyviksi katsomianne mekanismeja, jotta avoimuus olisi mahdollisimman suurta ja jotta kriteerejä tulkittaisiin mahdollisimman selvästi ja laajasti.
  

Puhemies
Koska kyse on samankaltaisista asioista, kysymyksiin 1 ja 2 vastataan yhteisesti.

Herman Schmid
Kysymys nro 1 (H-0015/01):
Aihe: Kriisinhallinta Voiko neuvosto selvittää yhden EU:n uuteen puolustuspolitiikkaan liittyvän seikan, jota ei ole tehty selväksi Ruotsissa käytävässä keskustelussa: Edellyttääkö EU:n suunniteltujen interventiojoukkojen sotilaallinen toiminta aina Yhdistyneiden kansakuntien mandaattia?

Jonas Sjöstedt
Kysymys nro 2 (H-0022/01):
Aihe: YK:n mandaatti rauhaanpakottamistoimille Ruotsin puolustusministeri Björn von Sydow kirjoitti 7. tammikuuta 2001 ilmestyneessä Sydsvenskan -sanomalehdessä, että "Ruotsi osallistuu niin humanitaarisiin ja siviilitehtäviin kuin rauhanedistämis- ja rauhanturvaoperaatioihin. Olemme EU:ssa sopineet siitä, että toiminnassamme noudatetaan YK:n peruskirjaan sisältyviä periaatteita. Tämä merkitsee sitä, että rauhaanpakottamistoimet edellyttävät YK:n mandaattia".
Missä Euroopan unionin hyväksymässä asiakirjassa on yksiselitteisesti sanottu, että EU:n rauhaanpakottamistoimet edellyttävät YK:n mandaattia?

Danielsson
. (SV) Kun unioni kehittää yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaansa, jonka tärkeä osa on yhteinen eurooppalainen turvallisuus- ja puolustuspolitiikka, unioni ottaa tehtäväkseen rauhan säilyttämisen ja kansainvälisen turvallisuuden lujittamisen YK:n peruskirjan periaatteiden, Helsingin päätösasiakirjan periaatteiden sekä Pariisin peruskirjan tavoitteiden mukaisesti. Tämä velvoite mainitaan EU:n perustamissopimuksen 11 artiklan 1 kohdassa. Neuvosto vahvisti sen antaessaan yhteisen eurooppalaisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan vahvistamisen suuntaviivat vuoden 1999 kesäkuussa pidetyssä Eurooppa-neuvoston Kölnin huippukokouksessa, jossa tämä prosessi käynnistettiin.
Lisäksi sekä Eurooppa-neuvoston Helsingin huippukokouksen päätelmissä että äskettäin ns. sotilaallisia voimavaroja koskevassa selvityksessä, joka julkistettiin vuoden 2000 marraskuussa Ranskassa pidetyn konferenssin jälkeen ja joka liitettiin puheenjohtajavaltion Nizzan huippukokousta varten laadittuun kertomukseen, korostettiin, että unioni tunnustaa, että Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvostolla on päävastuu kansainvälisen rauhan ja turvallisuuden säilyttämisestä.

Schmid, Herman
Kiitos vastauksesta, kysymykseni koski kuitenkin YK:n mandaattia. Neuvoston edustaja Danielsson ei kuitenkaan maininnut sitä sanallakaan. Saimme sen sijaan selvityksen siitä, että EU:n on toimittava YK:n peruskirjan periaatteiden mukaisesti. Mutta miten on mandaatin laita? Tarvitaanko mandaattia? Siihen meidän on saatava selkeä vastaus. Onko niin, että EU tarvitsee YK:n mandaatin, siis myönteisen YK:n päätöksen, jotta se voisi käyttää suunniteltuja interventiojoukkojaan? Se on kysymykseni.

Danielsson
Luulen, että on erittäin vaikeaa tuoda asiat selkeämmin esille kuin Eurooppa-neuvosto teki Nizzan päätelmissään. Viittaan jälleen ns. suorituskykyä koskevaan julistukseen. En usko, että asiaa voidaan ilmaista selkeämmin kuin siinä on tehty. Siinähän sanotaan, että kaiken Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaan liittyvän toiminnan on oltava YK:n peruskirjan sisältyvien periaatteiden mukaista.
Sallikaa minun myös korostaa asiaa, josta jäsen Schmid on varmasti tietoinen, toisin sanoen, että kaikki Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan puitteissa tehdyt toimet ovat lisäksi eräänlaista valtioiden välistä yhteistyötä, mikä siis merkitsee, että jäsenvaltioiden pitää ensiksikin olla yksimielisiä asiasta ja toiseksi, että yksittäisillä mailla on mahdollisuus itse ottaa kantaa siihen, haluavatko ne osallistua tällaiseen toimeen vai eivät. Samalla tiedämme, että useissa jäsenvaltioissa, hieman kansallisista perinteistä riippuen, vaaditaan erilaisia viittauksia YK:n peruskirjaan, jotta maa voisi osallistua tällaiseen toimeen.
Tähän asiaan liittyy tukevia turvarakenteita. Luulen, että voimme nukkua yömme rauhassa. Eurooppalainen kriisinhallinta toteutetaan YK:n peruskirjan sisältyvien periaatteiden mukaan.

Sjöstedt
Luulen, että neuvoston edustaja ns. Dinkelspielit, toisin sanoen hän on vastaavinaan kysymykseen, mutta ei anna siihen todellista vastausta.
Olemme tehneet erittäin selkeän kysymyksen siitä, tarvitaanko sotilaallisiin toimiin ehdotonta mandaattia. Kyse ei ole yleisperiaatteista. Kyse ei ole hengestä tai muista korkeammista arvoista. Kyse on siitä konkreettisesta tosiasiasta, että YK:lta pitäisi saada selvä sotilaallisiin toimiin oikeuttava mandaatti. Tähän kysymykseen on oikeastaan kaksi vastausta: joko kielteinen, sellaista mandaattia ei vaadita, vaikka se olisikin ehkä toivottavaa. Tai myönteinen, tällainen mandaatti vaaditaan ehdottomasti. Toivon, että saisimme joko myönteisen vastauksen tai kielteisen vastauksen.

Danielsson
Mielestäni nykyinen eurooppalaiseen turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaan liittyvä säännöstö takaa täysin, että kaikki toimet, joihin tämän politiikan puitteissa ryhdytään, tehdään YK:n peruskirjan periaatteiden mukaan. Se riittää Ruotsin hallitukselle ja se riittää mitä ilmeisimmin myös kaikille muille neuvostoon kuuluville hallituksille. Huomaan, että se ei kuitenkaan riitä jäsen Sjöstedtille tai jäsen Schmidille, mikä on valitettavaa.
Luulen kuitenkin, että voimme olla täysin varmoja siitä, että kaikki ne toimet, joihin me saatamme joutua ryhtymään eurooppalaisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan puitteissa, ovat sekä YK:n peruskirjan että, älkäämme unohtako, ETYJin periaatteiden mukaisia. Sen pitäisi mielestäni riittää melko pitkälle.

Krarup
Arvoisa puhemies, kuulin Lars Danielssonin sanovan, että hänen on vaikea antaa selvempiä vastauksia. Haluaisin todeta, että on ilmeisesti vaikeaa olla ruotsalainen neuvoston puheenjohtaja, koska, kuten kollegani Sjöstedt selvästi sanoi: esitettyyn kysymykseen on mahdollista vastata kahdella tavalla, joko kyllä tai ei. Sen sijaan Lars Danielsson esittää pitkän selvityksen siitä, että asia tapahtuu yhteisymmärryksessä YK:n peruskirjan kanssa. En ole koskaan kuullut kenenkään valtion päämiehen tai kansainvälisen järjestön edustajan toteavan, että toimet olisivat ristiriidassa YK:n peruskirjan kanssa. Aina korostetaan sitä, että toimet ovat yhteisymmärryksessä peruskirjan kanssa, mutta on erittäin kiinnostavaa, että me emme ole saaneet asiaan selkeää vastausta neljästä tätä kysymystä koskevasta toistetusta vastauspyynnöstä huolimatta. Joku tekee tästä varmasti sen johtopäätöksen, että mitään YK:n mandaattia ei tarvita. Tämä on kyllä skandaalimaista.

Danielsson
Skandaalimaista tai ei, voin vain todeta, että asiaan liittyy oleellinen mielipide-ero. Euroopassa vallitsee laaja käsitys siitä, että Euroopassa ja sen lähialueilla tarvitaan parempia välineitä mahdollisesti puhkeavien kriisien estämiseksi ja niiden hallitsemiseksi. Se on tehtävä YK:n peruskirjan hengessä ja YK:n peruskirjan sisältämien periaatteiden mukaan. Meidän on tehtävä se ETYJin periaatteiden mukaan. Tällä ajatuksella on paljon kannatusta. On myös olemassa pieni ryhmä, jonka muutamaa edustajaa olemme tänään kuulleet, jotka haluavat kaikin tavoin vastustaa tätä kehitystä kohti voimakkaan ja vakaan rauhan ja turvallisuuden luomista mantereellamme ja sen lähialueilla.
Voin vain pahoitella, että emme oikein voi päästä yhteisymmärrykseen tässä tärkeässä asiassa. Olen täysin vakuuttunut siitä, että kaikki se, mitä tehdään ja mihin ryhdytään eurooppalaisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan puitteissa on täysin YK:n peruskirjan sisältämien periaatteiden mukaista.

Puhemies


Per Gahrton
Kysymys nro 3 (H-0031/01):
Aihe: Euroopan parlamentin suositus siviilirauhanturvajoukoista Ilmoittaessaan 17. tammikuuta 2001 ns. nopean toiminnan joukkojen perustamisesta EU:lle, Euroopan parlamentti kertoi asettavansa ei-sotilaalliset kriisinhallintatoimet etusijalle ja mainitsi esimerkkinä keväällä 1999 neuvostolle tekemänsä ehdotuksen siviilirauhanturvajoukkojen perustamisesta. Valitettavasti Suomen, Portugalin ja Ranskan puheenjohtajakausien aikana parlamentin suositus sivuutettiin tietoisesti. Haluan siksi kysyä, mitä parlamentin yksimielisen päätöksen mukaisia aloitteita puheenjohtajavaltio Ruotsi aikoo toteuttaa?

Danielsson
Konfliktinehkäisy ja kriisinhallinta kaikkia ei-sotilaallisia ja tarvittaessa sotilaallisia välineitä käyttäen on erittäin tärkeä EU:n painopistealue. Tämä on käynyt ilmi Eurooppa-neuvoston kokousten, jopa Nizzan huippukokouksen päätelmistä.
Puheenjohtajavaltio Ruotsi vie aktiivisesti eteenpäin Eurooppa-neuvostolta Nizzassa saamansa tehtävää. Työ on melko monimutkaista niin ei-sotilaallisella kuin sotilaallisellakin alueella, koska EU luo uusia voimavaroja ja rakenteita. Ei-sotilaallista alueetta koskevassa työssä keskitytään nyt Feiran huippukokouksessa asetettujen konkreettisten tavoitteiden saavuttamiseen, nimittäin siihen, että meillä on vuonna 2003 valmius lähettää jopa 5 000 poliisia kansainvälisiin tehtäviin, jotka koostuvat kaikenlaisista konfliktinehkäisy- ja kriisinhallintaoperaatioista. 1 000 poliisia voitaisiin lähettää tehtäviin 30 päivässä.
Työ muiden Feirassa päätettyjen painopistealueiden parissa edistyy - erityisesti, kun kyse on oikeusvaltioperiaatteen vahvistamisesta, mutta myös pelastuspalveluista ja siviilihallinnosta.
Puheenjohtajavaltio Ruotsi on lisäksi tehnyt selväksi, että sitä mukaa kuin EU:n siviilikriisinhallinta kehittyy, on sopivaa tehdä päätöksiä muistakin siviilikriisinhallintaan liittyvistä alueista, joilla EU:n voimavaroja olisi tarpeen kehittää tai käyttää tehokkaammin. Tällaisia alueita voisi olla esimerkiksi asiantuntemus demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevissa kysymyksissä sekä erilaiset valvojat ja tarkkailijat.
Mekanismit paremman yhteistyön tekemiseksi konfliktinehkäisyyn ja konfliktin jälkeiseen rauhanluomistoimiin osallistuvien vapaaehtoisjärjestöjen kanssa sekä EU:n diplomaattisten konfliktinehkäisyvälineiden parantaminen otetaan esille myös eurooppalaisessa konfliktinehkäisyohjelmassa, jonka Göteborgin Eurooppa-neuvoston oletetaan hyväksyvän.
Tämän ohella unioni on uudistanut ja keskittänyt tarkkailuvaltuuskuntansa työtä ja asettanut sen pääsihteerin valvonnan alaiseksi. Tarkkailuvaltuuskunnan arvo tuli muuten esille äskettäin, kun se lähetettiin Presevon laaksoon.
Kaikki tämä työ noudattaa Euroopan parlamentin siviilirauhanturvajoukkojen perustamissuosituksessa mainittua suuntaa ja siinä mainittuja tavoitteita. Neuvosto toteuttaa mieluummin aiemmin mainitun työn, toisin sanoen operatiivisen kenttäkapasiteetin, ennen vuoden loppua niiden tavoitteiden ja aikarajojen mukaan, jotka Eurooppa-neuvosto on antanut. Neuvostolla on sen jälkeen paremmat mahdollisuudet arvioida sitä, millaiset lisätoimet voisivat olla perusteltuja tai välttämättömiä.

Gahrton
Lars Danielsson yrittää näköjään liittää vanhan ruotsalaisen ilmaisun yleiseen EU:n ammattikieleen - en nimittäin usko, että "hyvää päivää kirvesvartta" -ilmaus pystyttäisiin kääntämään hyvin. Neuvoston edustaja Lars Danielssonin vastaukset kysymykseen toisensa jälkeen muistuttavat "hyvää päivää kirvesvartta" -ilmausta .
Minunkin esittämääni kysymykseen voi vastata joko kyllä tai ei. En kysynyt poliiseista ja monista muista mukavista tai vähemmän mukavista, sympaattisista tai vähemmän sympaattisista siviilikriisinhallintaan liittyvistä toimista.
Kysymykseni liittyi siihen suositukseen, jonka parlamentti on hyväksynyt ja jättänyt neuvostolle ja jossa käsitellään toivetta siitä, että neuvosto tekisi aloitteen mahdollisia eurooppalaisia siviilirauhanturvajoukkoja koskevasta pilottitutkimuksesta. Aikooko neuvosto tehdä jonkin aloitteen tämän suosituksen takia? Kyllä vai ei? On erittäin helppoa vastata kyllä tai ei. Minun on kaiketi kuitenkin tulkittava vastaus kielteiseksi edellisen kysymyksen vastauksen tavoin, joka oikeastaan oli ei.
Siinä tapauksessa parlamentin, joka on yksimielisesti hyväksynyt tämän suosituksen, on tehtävä johtopäätöksiä siitä, miten neuvosto aikoo tehdä yhteistyötä parlamentin kanssa.

Danielsson
Ymmärrän, että monisanainen vastaukseni oli hieman liian laaja jäsen Gahrtonille. Saanen yrittää kiteyttää vastauksen seuraavin sanoin:
Ei nyt. Myöhemmin ehkä kyllä.

Puhemies


Marianne Eriksson
Kysymys nro 4 (H-0018/01):
Aihe: Turkki ja sotilaallinen kriisinhallinta Katsooko neuvosto, että on oikein ottaa Turkki mukaan sotilaalliseen kriisinhallintayhteistyöhön, kun Turkki samanaikaisesti syyllistyy ihmisoikeusrikkomuksiin omalla alueellaan, pitää Kyproksen pohjoisosaa miehitettynä ja käy hyökkäyssotaa Irakin pohjoisosassa?

Danielsson
. (SV) Turkki hyväksyttiin ehdokasvaltioksi Eurooppa-neuvoston kokouksessa Helsingissä joulukuussa 1999. Turkin ihmisoikeuskysymystä sekä Kyprokseen liittyvää kysymystä käsiteltiin sen vuoksi sen Turkin liittymistä valmistelevan kumppanuuden puitteissa, josta neuvosto pääsi poliittiseen sopimukseen kokouksessaan 4. joulukuuta 2000. Kuten me kaikki tiedämme, Turkki on myös NATOn jäsen.
Puheenjohtajavaltion eurooppalaista turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa käsittelevässä kertomuksessa, jonka Eurooppa-neuvosto hyväksyi Nizzassa, vahvistettiin, että EU-hanke on luonteeltaan avoin. Se sisältää järjestelyjä, jotka mahdollistavat sen, että EU:hun kuulumattomien eurooppalaisten NATO-maiden sekä EU:n ehdokasvaltioiden kanssa käydään EU:n sotilaalliseen kriisinhallintaan liittyviä neuvotteluja ja että näillä valtioilla on mahdollisuus vaikuttaa asioihin. Tämän avoimuuden yhteydessä on tietenkin otettava huomioon Euroopan unionin itsenäiseen päätöksentekoon liittyvä periaate.
Lisäksi unioni muistuttaa Nizzan Eurooppa-neuvoston päätelmissä, miten tärkeänä pidetään, että tarvittaessa voidaan kääntyä Naton välineiden ja voimavarojen puoleen, kuten Washingtonin huippukokouksen virallisen tiedonannon sisältämistä tiedoista käy ilmi. Tällaisten tilanteiden kannalta on erittäin tärkeää varmistaa, että kaikki NATOn jäsenvaltiot hyväksyvät sen, että NATOn suunnittelukapasiteetti on varmasti käytettävissä ja että ennalta määritellyt NATOn voimavarat ovat oletettavasti käytettävissä.

Eriksson
Saanen päinvastoin kuin muut ruotsalaiset kollegani tulkita tämän myöntäväksi vastaukseksi. On siis sopivaa, että Turkki otetaan mukaan, kun taas muista kysymyksessäni esittämistäni näkökulmista olisi keskusteltava muualla.
Mielestäni oli erityisen kiinnostavaa kuulla, että neuvoston edustaja mainitsi NATOn ja EU:n sotilaallisen kriisinhallintatyön läheisen yhteyden. Tämän EU:n ja NATOn välisen yhteyden esiin tuominen ei ole kovin tavallista - ainakaan kotimaassamme Ruotsissa. Joskus se ei ole tavallista sotilaallisessa yhteistyössäkään.
Haluan myös käyttää tilaisuutta hyväkseni ja ilmoittaa, että olen erittäin ärtynyt niistä vastauksista, joita ruotsalaiset vasemmistopuolueeseen kuuluvat kollegani kaikesta huolimatta saivat, nimittäin, että vain pieni ryhmä keskustelisi YK:n mandaatista, puolueettomuudesta, liittoutumattomuudesta ja Turkin osallistumisesta kriisinhallintaan. En haluaisi väittää, että Ruotsin kansan enemmistö muodostaa pienen ryhmän. Tiedän myös, että näistä kysymyksistä keskustellaan kaikissa jäsenvaltioissa.

Sjöstedt
Minulla on lisäkysymys, joka koskee EU:n valmiusjoukkoihin sisältyviä joukkoja. Tosiasia on se, että muun muassa Britannian sotilasvoimilla on käytössään köyhdytettyä uraania sisältäviä aseita, joita voitaisiin käyttää myös EU:n kriisinhallintajoukoissa. Onko puheenjohtajavaltiolla mitään mielipidettä tämän sopivuudesta?

Danielsson
Luulen, että meillä oli mahdollisuus keskustella tästä asiasta viime kerralla, kun minulla oli kunnia osallistua parlamentin kyselytuntiin. Luulen, että vastasin kysymykseen myös silloin.
Yleisesti ottaen me kaikki tiedämme, että Euroopan parlamentin lisäksi myös neuvosto pitää tärkeänä sitä, että voisimme mahdollisimman pian päästä täyteen selvyyteen niistä ympäristöongelmista ja muistakin ongelmista, joita köyhdytetty uraani saattaa aiheuttaa. Jäsen Sjöstedt saa itse vastata väitteestään. En voi vahvistaa sitä. Jokaisen yksittäisen jäsenvaltion on tietenkin itse päätettävä siitä, millaisia varusteita ja niin edelleen se haluaa käyttää osallistuessaan Euroopan kriisinhallintatilanteeseen.

Puhemies


Bart Staes
Kysymys nro 5 (H-0023/01):
Aihe: Kolmansissa maissa tapahtuneiden liikenneonnettomuuksien pitkät selvittelymenettelyt Vastauksessaan kysymykseen E-2656/99 neuvosto ilmoitti, että "EU:n toimielimet ovat todenneet, että liikenneonnettomuuksien pitkät selvittelymenettelyt kolmansissa maissa ovat ongelma, ja ne ovat valmistautuneet ratkaisemaan ongelman ehdotuksella neljänneksi liikennevakuutusdirektiiviksi". Tämä direktiivi ei kuitenkaan tarjoa ratkaisua yhä kesken oleville selvittelymenettelyille.
Mihin toimiin neuvosto aikoo ryhtyä, jotta kesken olevien kolmansissa maissa, kuten Sveitsissä, tapahtuneiden liikenneonnettomuuksien pitkien selvittelymenettelyjen uhriksi joutuneet saisivat "mahdollisimman pian oikeudenmukaisen ja kohtuullisen" ratkaisun asiaansa?

Danielsson
. (SV) Voin vastata erittäin lyhyesti. Kuten arvoisa parlamentin jäsen huomauttaa, neljäs liikennevakuutusdirektiivi ei kuitenkaan tarjoa ratkaisua yhä kesken oleviin selvittelymenettelyihin, muun muassa määrätyn täytäntöönpanoa koskevan ajanjakson vuoksi.
Koska neuvosto ei ole saanut mitään ehdotuksia komissiolta, sillä ei valitettavasti ole minkäänlaisia mahdollisuuksia käydä käsiksi kesken olevia selvittelymenettelyjä koskeviin ongelmiin.

Staes
Kiitän tietysti neuvoston puheenjohtaja Danielssonia hänen lyhyestä vastauksestaan, joka ei kuitenkaan juuri selkiyttänyt asiaa. Puheenjohtaja Danielsson, teidän on pakko käsittää, että tämä on todella tärkeä asia. Tiedän, että neljännestä kehysdirektiivistä ei ole suoranaista apua, mutta tietty määrä vapaaehtoisuutta neuvoston taholta olisi kyllä paikallaan. On kyse sadoista kansalaisista, jotka eivät saa korvausta, joille koituu suurta vahinkoa, ja tietty määrä vapaaehtoisuutta olisi kyllä nyt paikallaan. Muistelen aiempia toimenpiteitä. Ranskan presidentti Chirac lensi kerran Berniin turvatakseen 50 000 samppanjapullon viennin ja saadakseen Sveitsin hallituksen ryhtymään toimiin. Myös Belgia ryhtyi kerran vastaavanlaisessa tilanteessa toimiin suojellakseen Belgian kansalaisia. Belgian ulkoministeri Michel on myös äskettäin puuttunut asioihin. Joten antaisin todella paljon arvoa sille, jos neuvosto osoittaisi vähän aktiivisuutta ja huolehtisi siitä, että autamme kuitenkin vähän niitä Euroopan kansalaisia, jotka joutuvat kärsimään huonosta selvittelymenettelystä Euroopan unionin, vakuutusyritysten ja sveitsiläisten vakuutusyritysten välillä. Vakuutan teille, että on todella kyse ihmisistä, jotka joutuvat kärsimään. Olen itse tavannut ihmisiä, jotka ovat taistelleet oman asiansa puolesta jo yli 18 vuotta. Minusta sellainen ei saa jatkua.

Danielsson
Olen täysin samaa mieltä siitä, että jäsen Staesin esille ottamat ongelmat ovat todellisia ja vakavia. Nythän on kuitenkin niin, että neuvosto voi toimia jäsen Staesin esiin ottamissa asioissa vain komission ehdotusten pohjalta. Odotamme siis komission ehdotuksia.
Voin aivan omin päin luvata, että kun Sveitsin presidentti vierailee Tukholmassa perjantaina, viittaan täällä käymäämme keskusteluun ja huomautan, että tämä ongelma on mitä ilmeisimmin herättänyt kiinnostusta Euroopan parlamentissa. Teen sen kuitenkin omissa nimissäni, en neuvoston.

Puhemies


Peter Bonde
Kysymys nro 6 (H-0026/01):
Aihe: Puheenjohtajamaa Ruotsin säännökset ja ilmaisuvapaus Voiko neuvosto vahvistaa, että Ruotsi voi noudattaa asiakirjojen julkisuutta ja tietojen luovuttamisen vapautta ("ilmaisuvapautta") koskevia säännöksiään myös toimiessaan EU:n puheenjohtajamaana?

Danielsson
. (SV) Yhteisön oikeus ei yhdenmukaista kansallisia lakeja, jotka koskevat jäsenvaltioiden asiakirjoja. Kuten jäsen Bonde varmastikin tietää, Euroopan parlamentissa ja neuvostossa käsitellään parhaillaan EY:n perustamissopimuksen 255 artiklan 2 kohtaan perustuvaa ehdotusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saatavuudesta. Komissio teki tämän ehdotuksen 21. helmikuuta 2000.

Bonde
Arvoisa puhemies, juuri tämä ehdotus merkitsee sitä, että kun Ruotsi jättää asiakirjan komissiolle, sen julkisuudesta ei enää päätä Ruotsi, vaan uusien sääntöjen mukaan asiakirja voi olla salainen, ja sen vuoksi kyseisen asiakirjan kohdalla ei voi soveltaa Ruotsin perustuslakiin kirjattua sananvapauteen ja asiakirjojen saatavuuteen liittyvää oikeutta. Mehän saamme ensimmäisen ajankohtaisen näytteen mahdollisesta tällaisesta konfliktista 6. maaliskuuta, kun Bernard Connellyn tapausta käsitellään tuomioistuimessa. Siellä otetaan kantaa siihen, onko noudatettava Euroopan neuvoston ja Ruotsin ja Tanskan ja muutaman muun valtion mukaista käsitystä virkamiehen sananvapaudesta vai onko noudatettava pääasianajajan rajoittavaa tulkintaa virkamiesten sananvapaudesta. Kyseinen konflikti ratkaistaan lopullisesti siellä, ja sen vuoksi haluaisin, että puheenjohtajavaltio Ruotsi antaisi lausunnon, josta käy ilmi, että se ei missään tapauksessa hyväksy sitä, että virkamiesten sananvapautta koskevia nykyisiä oikeuksia, nykyisiä asiakirjojen saatavuutta koskevia oikeuksia, rajoitettaisiin asetuksen tai minkään muunkaan hallintoasteen toimesta.

Danielsson
Kuten arvoisa jäsen Bonde hyvin tietää, parlamentti, neuvosto ja komissio käyvät nyt kiihkeää keskustelua asiakirjojen julkisuudesta. Jäsen Bonde on hyvin tietoinen aikarajasta, joka työlle on asetettu. Yritämme tämän vuoden 1. toukokuuta mennessä päästä asiasta sopimukseen Amsterdamin sopimuksen määräysten mukaisesti.
Olen täysin vakuuttunut siitä, että tämän prosessin lopputuloksena EU:n toimielinten avoimuus kasvaa suuresti sen itsepintaisen työn ansiosta, jota parlamentti on tehnyt avoimuuden hyväksi. Sen vuoksi odotan puheenjohtajana melko luottavaisin mielin niitä varmasti vaikeita mutta erittäin tärkeitä keskusteluja, joita tässä asiassa käydään.
Olen erittäin liikuttunut ja kiitollinen siitä, että jäsen Bonde huolehtii Ruotsin lainsäädännöstä. Voin vakuuttaa teille, että Ruotsin hallitus ei hyväksy minkäänlaista Ruotsin painovapausasetukseen tehtävää muutosta.

Puhemies
Pyydän arvoisia jäseniä huolehtimaan siitä, että muotoilette kysymyksen, vaikka voittekin selventää sitä, mutta älkää esittäkö neuvostolle ainoastaan väittämää tai näkemystä, vaan esittäkää kysymys, kuten työjärjestys edellyttää.

Schmidt, Olle
Bonde esitti tärkeän kysymyksen. Mielestäni asiaan voidaan antaa selkeä vastaus, ja voimme ehkä hieman auttaa neuvoston Danielssonia. Kuulin nimittäin, miten Ruotsin pääministeri sanoi viime jouluna useissa haastatteluissa, että kaikki Ruotsin perustuslakiin tehtävät muutokset, tässä tapauksessa Ruotsissa vuonna 1766 annettuun painovapausasetukseen tehtävät muutokset, johtaisivat sisäpoliittiseen kriisiin. Pääministeri Persson ei halua sisäpoliittista kriisiä eikä muuttaa painovapausasetusta.
Haluaisin, että neuvoston edustaja Danielsson vahvistaisi, että pääministerin ehdoton aikomus on, että Ruotsin perustuslakia ei muuteta mitenkään.

Danielsson
Mielestäni sanoin aivan hetki sitten juuri noin, nimittäin, että Ruotsin hallitus ei koskaan hyväksy painovapausasetukseen tehtävää muutosta. Muutoin olen sitä mieltä, että tätä keskustelua pitäisi jatkossa käydä ehkä lähinnä kansallisessa yhteydessä. Schmidt voi kuitenkin olla ihan rauhassa.

Puhemies


Camilo Nogueira Román
Kysymys nro 7 (H-0027/01):
Aihe: Afrikkalaisten miesten ja naisten traagiset kuolemantapaukset Etelä-Espanjan rannikoilla Espanjan viranomaisten passiivisuus asiassa on huolestuttavaa ja tuomittavaa. Mihin aloitteisiin neuvosto on ryhtynyt estääkseen Eurooppaan työnhakuun yrittävien siirtolaisten joka viikko toistuvat järkyttävät kuolemantapaukset Andalusian rannikoilla?

Danielsson
. (SV) Arvoisan jäsenen kysymys koskee neuvoston toimia niin jäsenvaltioiden suorittaman ulkoisten merirajojen valvonnassa kuin sitäkin, mihin toimiin alkuperämaassa voitaisiin ryhtyä laittoman maahanmuuton estämiseksi ja salakuljettajien toiminnan pysäyttämiseksi.
Jäsenvaltioiden ulkoisten ilmatila- ja merirajojen valvonnan tehostamistoimet on laadittu lähinnä Schengenin sopimuksen puitteissa, ja toimet on nyt Amsterdamin sopimuksen voimaan astumisen jälkeen liitetty unionin lainsäädäntöön. Näiden toimien toteuttaminen kuuluu jäsenvaltioille itselleen, mutta neuvosto valvoo toimien varsinaista toteuttamista asianmukaisten elimiensä avulla.
Käytännön toimia toteutetaan esimerkiksi yhteistyössä valittujen Afrikan maiden kanssa ilma- tai meriteitse tapahtuvan laittoman maahanmuuton estämiseksi, ja toimet toteutetaan Schengenin toimeenpanevan komitean 18. joulukuuta 1998 tekemän asiakirjaneuvojien koordinoitua toimea koskevan päätöksen perusteella. Sama toimeenpaneva komitea hyväksyi lisäksi 28. huhtikuuta 1999 tehdyssä päätöksessä suunnitelman, joka koskee vastavuoroista yhteyshenkilöiden sijoittamista neuvonantoa ja apua varten, kun turvallisuus- ja valvontatehtäviä toteutetaan ulkorajoilla.
Schengenin säännöstöä koskevien kysymysten lisäksi Euroopan unioniin suuntautuva laiton maahanmuutto on yksi niistä suurista kysymyksistä, joita neuvosto käsittelee, mikä käy ilmi niistä päätelmistä, joita on annettu useissa Eurooppa-neuvoston kokouksissa - Tampereen, Feiran ja Nizzan kokouksissa muutaman mainitakseni. Kuten arvoisa jäsen varmasti tietää, Eurooppa-neuvosto velvoitti unionin tehostamaan ihmiskaupan vastustamista koskevaa yhteistyötä Doverissa viime vuonna sattuneiden traagisten tapahtumien jälkeen.
Eurooppa-neuvoston kokousten päätelmien jälkeen, joissa korostetaan maahanmuuttovirtojen valvonnan tärkeyttä, neuvosto on keskustellut sekä operatiivisista toimista että ihmiskaupan vastustamista koskevista määräyksistä. Tässä tarkoituksessa neuvosto hyväksyi viime vuonna 30. marraskuuta johtopäätökset, jotka sisälsivät erilaisia laittoman maahanmuuton torjumista koskevia operatiivisia toimia, joita ovat esimerkiksi molemminpuolinen tiedotus havaituista maahanmuuttovirroista, varhaisvaroitusjärjestelmän optimointi, laittomaan maahanmuuttoon ja ihmissalakuljetukseen liittyvän tiedon siirto sekä jäsenvaltioiden yhteyshenkilöiden verkoston koordinointi laittoman maahanmuuton alkuperämaissa.
Kun kyse on tietyistä Afrikan maista tapahtuvan paon ja siirtolaisuuden syistä, viittaamme Marokkoa koskevaan toimintasuunnitelmaan, jonka neuvosto hyväksyi 11. lokakuuta 1999 ja jonka Euroopan parlamentti tuntee toivottavasti hyvin.
Marokkoa koskevan toimintasuunnitelman toteuttamisen puitteissa, ja koska unioni on tietoinen siitä, että toimintasuunnitelman toteuttamisen on tapahduttava kumppanuuden kautta ja yhteistyössä marokkolaisten viranomaisten kanssa, Euroopan unionin valtuuskunta teki puheenjohtajavaltion johdolla toisen vierailun Rabattiin aloittaakseen vuoropuhelun Marokon viranomaisten kanssa. Puheenjohtajavaltio halusi esittää tämän viime vuonna 3. huhtikuuta tehdyn vierailun yhteydessä sellaisen viestin, että Marokkoa koskeva toimintasuunnitelma oli jäsenvaltioiden ja komission alun perin aloittaman työn tulos ja että nyt oli aika pyytää marokkolaisten osapuolten reaktioita ja tehdä välttämättömät korjaukset toimintasuunnitelmaan, jotta se voitaisiin toteuttaa yhdessä.
Totean, että Marokon viranomaiset pitivät myönteisenä tätä toimintatapaa ja ajatusta maahanmuuttokysymyksiä koskevan vuoropuhelun aloittamisesta Euroopan unionin kanssa. Tätä vuoropuhelua ryhdytään käymään Marokon kanssa laaditun assosiaatiosopimuksen puitteissa, sen jälkeen kun on päästy yksimielisyyteen sosiaalikysymyksiä ja maahanmuuttokysymyksiä käsittelevän työryhmän perustamisesta. Neuvoston elin käsittelee parhaillaan komissiolta saatua tätä asiaa koskevaa ehdotusta.

Nogueira Román
Arvoisa puhemies, haluaisin todella esittää kysymyksen uudelleen.
Arvoisa Danielsson, pidän tätä kysymystä poliittisena kysymyksenä, mitä se onkin, mutta erityisesti humanitaarisena kysymyksenä. Mainitsitte äsken Doverin murhenäytelmän, josta me kaikki eurooppalaiset olemme pahoillamme, mutta haluaisin sanoa teille, että ja nämä seikat koskettavat minua suoraan, vaikka en asukaan Espanjan eteläosassa Andaluciassa ja toisinaan myös Kanarialla joudumme joka viikko kokemaan Doverin tapahtumat. Arvoisa Danielsson, se, mikä Etelä-Espanjassa tapahtuu, on paljon vakavampaa kuin Doverin tapahtumat, ja mielestäni tämä edellyttää puuttumista, jos sallitte tällaisen ilmaisun. Itävallan tapauksessa Euroopan valtiot ryhtyivät vastatoimiin muukalaisvihaan liittyvän vaaran vuoksi. Mielestäni tämä kysymys on niin vakava, että se edellyttää erityistoimia.
Kiitän teitä vastauksestanne, joka oli toisaalta laaja ja paljon tietoa sisältävä, mutta mielestäni tarvitaan paljon vakavampia toimia. Espanjan rannikolla tapahtuu viikoittain satoja pidätyksiä ja ihmisiä kuolee viikoittain , usein he ovat raskaana olevia naisia, ja kuten sanoin aiemmin, lapsia. Arvoisa Danielsson, etsikää käsiinne Espanjan lehdistön julkaisemia valokuvia (kohta lopetan, arvoisa puhemies), ja tulette säikähtämään.
Siksi pyydän teiltä, että lausumienne lisäksi sanotte minulle, että vaaditte Espanjan viranomaisilta selvitystä ja että vaaditte heiltä sellaisia toimia, jotka eivät ole ainoastaan poliittisia vaan myös humanitaarisia.

Danielsson
Haluan todellakin korostaa sitä, että Doverin katastrofin mainitsemisen tarkoituksena ei mitenkään ollut vähätellä niitä tapahtumia, joita Espanjan rannikon edustalla on valitettavasti sattunut viime aikoina. Tämä on ongelma, joka on tietenkin torjuttava, syntyipä se missä päin unionia tahansa.
Tämän ongelman puitteissa tehtävän työn on koostuttava kahdesta osasta. Toisena osana on ihmissalakuljetukseen ja vastaavaan toimintaan liittyvän rikollisuuden torjunta. Vieläkin tärkeämpää on kuitenkin ehkä se, että tehdään ennaltaehkäisevää työtä, nimittäin että työskennellään siten kuin neuvosto on halunnut Marokon tapauksessa tehdä. Olemme niin sanotusti menneet asian alkulähteille, tällaisten maahanmuuttovirtojen syihin, ja olemme yrittäneet korjata taustalla piilevän ongelman. Olen vakuuttunut siitä, että yhteisten ponnistelujen avulla saavutamme menestystä.
Tämä on tärkeä kysymys Ruotsin puheenjohtajakauden aikana. Luulen, että siitä tulee vielä tärkeämpi kysymys Belgian puheenjohtajakaudella, jolloin turvapaikkaan ja maahanmuuttoon liittyviä kysymyksiä sekä Tampereen huippukokouksen tuloksia arvioidaan. Teemme aktiivista työtä kysymyksen parissa.

Hernández Mollar
Arvoisa puhemies, kun esitetään kysymys, jossa kohdistetaan vakavia syytöksiä Espanjan hallitukseen siksi, ettei se saa mitään aikaan salmessa tapahtuvien siirtolaisten kuolemantapausten vuoksi, paljastuvatkin niiden tahojen kyseenalaiset aikeet ja vastuuttomuus, jotka murhenäytelmän avulla pyrkivät panettelemaan hallitustaan tässä täysistunnossa.
Katsokaapa, Espanjan hallitus on kansalliskaartin (Guardia Civil) avulla siepannut viiden vuoden kuluessa 133 huvivenettä ja 2 300 venettä ja tuloksena on, että 203 siirtolaista on saanut surmansa, yli 200 on hävinnyt ja 377 on pelastettu, ja korostaisin pelastettujen määrää, jotka ovat kaikki Marokosta. Espanjan hallitus on kansalliskaartin avulla pannut käyntiin salmessa tapahtuvien haaksirikkojen välttämiseksi tiedotusjärjestelmän, jonka kustannukset nousevat 13 600 miljoonaan pesetaan, ja tähän tarkoitukseen Espanja on hakenut Euroopan unionin rahoitusta. Ja Espanjan hallitus on antanut vauhtia Marokkoa koskevalle toimintaohjelmalle, johon neuvoston edustaja viittasi, ja sitä varten parlamenttimme hyväksyi 10 miljoonan euron suuruisen budjettikohdan. Olin itse tämän suunnitelman esittelijä.
Arvoisa puheenjohtaja, nyt esitän kysymyksen: milloin neuvosto aikoo esittää selvityksen Marokkoa koskevan toimintasuunnitelman, johon viittasitte, täytäntöönpanosta?

Danielsson
Sallikaa minun sanoa, että kunnioitan tietenkin suuresti kaikkia niitä toimia, joihin Espanjan hallitus ryhtyy tämän vaikean ongelman ratkaisemiseksi. Neuvoston puheenjohtajan tehtävänä ei kuitenkaan ole kommentoida yksittäisten jäsenvaltioiden toimia.
Kuten alkuperäisessä vastauksessani sanoin, neuvosto on parhaillaan toteuttamassa Marokkoa koskevaa toimintasuunnitelmaa. Vuoropuhelu, johon viittaisin ja jonka olemme aloittaneet Marokon viranomaisten kanssa vierailemalla Marokossa, johtaa toivottavasti mahdollisimman pian konkreettisiin tuloksiin. Vastaus jäsenen kysymykseen on siis, että neuvosto on jo aloittanut toimintasuunnitelman toteuttamisen.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tämä asia ei koske pelkästään Espanjaa. Esimerkkinä voin mainita, että minulle soitti eilen eräs rahtausalan yrittäjä, jonka rekan kuomun maahanmuuttajat olivat leikanneet auki ylhäältä käsin matkan aikana. Ison-Britannian tulli pidätti sitten nämä maahanmuuttajat, ja rahtausyrittäjän oli maksettava sakko, vaikka hän ei ollut tiennyt, että mukana kulki maahanmuuttajia. Esitän sen vuoksi lisäkysymyksen. Miten neuvoston puheenjohtajavaltio aikoo menetellä tällaisen menettelyn saamiseksi hallintaan?

Danielsson
Kuten arvoisa jäsen varmasti ymmärtää, minun ei ole mahdollista kommentoida yksittäistä konkreettista tapausta. Voin sen vuoksi vain muistuttaa siitä, mitä Schengenin säännöstön puitteissa kutsutaan kuljettajanvastuuksi. Se merkitsee sitä, että henkilö, joka tietoisesti tai tietämättään kuljettaa ja siten salakuljettaa ihmisiä, voidaan asettaa vastuuseen eri tavoin.
Haluan sitä vastoin sanoa, että näistä kysymyksistä käytiin periaatekeskustelu vasta viikko sitten Tukholmassa, kun oikeus- ja sisäministerit tapasivat epävirallisesti. Vaikka neuvostossa esiintyykin hieman erilaisia käsityksiä siitä, mitä menetelmiä tämän ongelman ratkaisemiseksi olisi käytettävä, olemassa on, kuten aiemmin sanoin, voimakas yhteinen tahto asettaa turvapaikka- ja maahanmuuttokysymykset etusijalle kolmannen pilarin alaisuudessa tehtävässä yhteistyössä.
  

Puhemies
Arvoisa Nogueira, annan teille puheenvuoron, mutta kuunnelkaa minua ensinnäkin tämän istunnon puhemiehenä: kyse ei ole siitä, että pitäisi kehkeytyä parlamentaarisia keskusteluja niiden jäsenien välille, jotka esittävät aivan oikeutettuja kysymyksiä ja jotka luonnollisesti perustelevat kysymyksensä kukin parhaan tietonsa ja käsityksensä mukaan, jopa mielipiteidensä ja kiinnostuksenkohteidensa mukaan. Tästä syystä pyydän, että esitätte menettelyä koskevan puheenvuoron. Antakaa anteeksi, että päättelen aikeenne, mutta voisin kuvitella, että saatamme ajautua ristikkäisiin pohdintoihin, jotka eivät ole tämän keskustelun tarkoitus.
Jäsen Nogueiralla on puheenvuoro.

Nogueira Román
Arvoisa puhemies, katson, että tiedätte tehtävänne, ja siksi yritän noudattaa ohjeitanne.
Arvoisa puhemies, haluaisin vain muistuttaa tässä, että puheenjohtajuus kuuluu tällä hetkellä Ruotsille eikä tässä parlamentissa istuville Espanjan hallituksen edustajille, joiden olisi puhuttava ainoastaan parlamentin jäseninä eikä kyseisen hallituksen edustajina.
Joka tapauksessa, koska Espanjan hallitus on uskoakseni vuoden päästä Euroopan unionin puheenjohtaja, toivoisin, että se ryhtyy sillä välin Andalucian ongelman edellyttämiin humanitaarisiin toimiin sekä toimiin niiden useiden tuhansien maahanmuuttajien vuoksi, jotka kärsivät tällä hetkellä siitä muukalaisvihasta, jota Espanjan hallitus harjoittaa ulkomaalaislain kautta.

Puhemies
Arvoisat jäsenet, katson, että tässä salissa ei pidä olla yhtään Espanjan hallituksen eikä sitä vastustavien eri oppositioiden edustajaa. Pyydän, ettette esitä väittämiä, koska ne eivät ole edes sääntöjen mukaisia ja ne on hylättävä jo alkuperäisen kysymysmuodon perusteella. Voimme katsoa, että tämä kysymys on käsitelty, mikä on luonnollista.
Hernández Mollarilla on työjärjestyspuheenvuoro.

Hernández Mollar
Arvoisa puhemies, esitän työjärjestyspuheenvuoron sanoakseni vain, etten edusta puoluetta enkä edes hallitusta: edustan Espanjaa. Ja Espanjan edustajana, koska tässä kysymyksessä viitattiin Espanjan valtion viranomaisiin, minulla on laillinen oikeus puolustaa maatani, mitä muut eivät tee.

Puhemies
Teillä kummallakin on omat lailliset oikeutenne. En jaa enää yhtään työjärjestyspuheenvuoroa. Tästä ei saa aloittaa keskustelua. Ja minusta näyttää siltä, että sekä jäsen Nogueira että te olette laillisesti katsottuna Espanjan kansan edustajia. Näin perustamissopimuksissa sanotaan, ja me kaikki tiedämme sen. Te ette ole valtion ettekä hallituksen edustajia vaan edustatte teidät valinnutta vaalipiiriä, joka sijaitsee Espanjan kuningaskunnassa, tämä on virallinen määritelmä.
  

Puhemies
Koska kyse on samankaltaisista asioista, kysymyksiin 8 ja 9 vastataan yhteisesti.

María Izquierdo Rojo
Kysymys nro 8 (H-0032/01):
Aihe: Nainen ja Taliban-liikkeen fundamentalismi Mitä poliittisia keinoja Euroopan unionilla on tarjota naisille, jotka kärsivät Taliban-liikkeen julmasta hallinnosta? Kuinka moni nainen neuvoston tietojen mukaan kärsii fundamentalistien hallinnosta? Aikooko neuvosto pyytää Afganistanin naapurimaita avaamaan rajansa afganistanilaisille naispakolaisille? Aikooko Euroopan unioni tämän seurauksena myöntää taloudellista tukea pakolaisia vastaanottaville maille?

Jäsen Hudgton on ottanut nimiinsä Neil MacCormickin
kysymyksen nro 9 (H-0052/01):
Aihe: Ihmisoikeudet ja naisten sortaminen Afganistanissa Miten neuvosto aikoo jatkossa vähentää järkyttävää naisten sortamista Afganistanin Taliban-hallinnossa, jossa kielletään julmasti heidän tärkeimmät ihmisoikeutensa?

Danielsson
. (SV) Neuvosto jakaa täysin arvoisten parlamentin jäsenten huolen Afganistanin naisten kärsimyksistä Taliban-hallinnon aikana. Neuvosto on pahoillaan siitä, että valitettava todellisuus Afganistanissa on osoittanut, että Taliban-liike ei ole vielä välittänyt ulkopuolisten argumenteista ja painostuksesta unionin ja kansainvälisen yhteisön ponnistuksista huolimatta. Konfliktin molemmat osapuolet jatkavat sotilaallisia operaatioitaan ja konfliktin poliittinen ratkaisu tuntuu edelleenkin etäiseltä. Meillä on pakottava tarve parantaa kauhistuttavaa ihmisoikeustilannetta, mutta maassa vallitsevat olot huomioon ottaen mahdollisuudet parannuksiin eivät näytä kovin valoisilta.
Talibanit hallitsevat noin 90:tä prosenttia Afganistanin pinta-alasta. Koska maan sotilaallinen tilanne vaihtelee koko ajan, neuvostolla ei ole kuitenkaan tarkkaa tietoa siitä, kuinka monet naiset elävät tietyllä hetkellä Kabulin hallinnon alaisina. Maan katastrofaaliset humanitaariset olot ja ihmisoikeustilanne ovat johtaneet valtavaan pakolaistulvaan, joka kohdistuu naapurimaihin, erityisesti Iraniin ja Pakistaniin, mikä vaikeuttaa entisestään Afganistanin väestötilanteen arvioimista.
Neuvosto on usein ottanut afganistanilaisten pakolaisten kriittistä tilannetta koskevan kysymyksen esille alueen vastaanottavien valtioiden kanssa ja tekee niin jatkossakin. Yhteisö ja useat jäsenvaltiot antavat jatkossakin humanitaarista apua afganistanilaisille, jos olot sen sallivat. Suurin osa tästä avusta hyödyttää naisia.
Äskettäin päivitetty yhteinen kanta, joka hyväksyttiin 25. tammikuuta 2001, muodostaa unionin Afganistanin politiikan perustan. Unioni jatkaa ponnistelujaan pysyvän rauhan aikaansaamiseksi, ulkovaltioiden asioihin puuttumisen lopettamiseksi ja Afganistanin sisäisen vuoropuhelun kannustamiseksi. Erityisesti unioni korostaa, miten tärkeää on, että parannetaan kansainvälisen humanitaarisen oikeuden ja ihmisoikeuksien kunnioitusta, myös naisten ja lasten oikeuksien. Unioni kehottaa sen vuoksi kaikkia osapuolia tunnustamaan, suojaamaan ja edistämään jatkossakin kaikkia ihmisoikeuksia ja perusvapauksia sekä kunnioittamaan yleistä ihmisoikeusjulistusta, jonka Afganistan on todellakin allekirjoittanut.
Aiomme jatkossakin kehottaa afganistanilaisia ryhmiä lopettamaan sortopolitiikan harjoittamisen ja kehottaa niitä tunnustamaan, suojelemaan ja edistämään miesten ja naisten oikeudellista tasa-arvoa ja -arvoisuutta, mukaan lukien yhtäläisiä koulutus- ja terveydenhoitomahdollisuuksia, työllisyysmahdollisuuksia, henkilökohtaista turvallisuutta ja suojaa hyökkäyksiltä ja ahdisteluilta, sekä aiomme korostaa, mitä kielteisiä seurauksia sortopolitiikalla on tehokkaan avun toimituksen kannalta.
Unioni aikoo edelleenkin tukea YK:n pääsihteerin ehdotusta ihmisoikeuksien siviilitarkkailijoista ja se tukee edelleen myös sellaisia Afganistanissa toteutettavia avustusohjelmia, joihin sisältyy tasa-arvonäkökohtia ja joiden avulla pyritään aktiivisesti edistämään sekä miesten että naisten tasa-arvoista osallistumista yhteiskunnan toimintaan.
Lopuksi haluaisin sanoa, että kiinnitämme erityistä huomiota myös ihmisoikeuksiin, kun kyse on Afganistaniin tarkoitetun humanitaarisen avun kansainvälisestä koordinoinnista. Neuvosto toivoo, että viimeisimmät pakotteet, jotka asetettiin YK:n turvallisuusneuvoston 13033 päätöslauselman perusteella, jota neuvosto parhaillaan käsittelee, jotta se voisi mahdollisimman nopeasti hyväksyä vastaavan yhteisen kannan ja asetuksen, vähentäisivät ulkovaltojen asioihin puuttumista ja edistäisivät Afganistanin konfliktin neuvotteluratkaisua.

Izquierdo Rojo
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, annan arvoa vastauksellenne, mutta se on riittämätön.
Suositteletteko te ryhtymistä tehokkaisiin hätätoimiin nykytilanteen korjaamiseksi: nälän, kylmän ja tautien kurimuksen korjaamiseksi? Voin kuvailla teille asiaa yhtä rajusti kuin tiedotusvälineet tällä hetkellä tekevät: 120 lasta kuolee kylmään paljain jaloin 15 asteen pakkasessa; yli 10 miljoonaa, lähes 11 miljoonaa naista kituuttaa vailla oikeutta terveydenhoitoon, koulutukseen ja työhön epäinhimillisissä oloissa.
Tarvitsemme muutakin kuin ymmärtämystä, minkä te varmaan tajuatte. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ettekö suosittele ryhtymistä hätätoimiin? Kuinka monen lapsen on vielä kuoltava kylmään? Kuinka monen miljoonan naisen on vielä elettävä vailla oikeuksia ja vapauksia?
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Danielsson
Kuten mainitsin, neuvostolla oli tilaisuus keskustella Afganistania koskevasta yhteisestä kannasta tammikuun lopussa järjestetyssä kokouksessa.
Voin vakuuttaa teille, että Afganistanin tilanteesta käytävissä keskusteluissa neuvostokin on tietoinen niistä kauhistuttavista todistajien antamista kuvauksista, joista arvoisa jäsen kertoi.
Näen kolme tietä, joita neuvoston ja unionin on edettävä. Ensiksikin meidän on jatkettava anteliasta humanitaarista apua erityisesti Afganistanin naisten ja lasten kärsimysten rajoittamiseksi. Toiseksi meidän on jatkettava Taliban-hallinnon painostamista, jotta se lopettaisi järjestelmälliset ihmisoikeusrikkomuksensa. Kolmanneksi meidän on annettava Afganistanin naapurivaltioille enemmän neuvoa ja apua, jotta ne voisivat paremmin vastaanottaa väliaikaisesti kaikki ne pakolaiset, erityisesti naiset ja lapset, joiden on pakko lähetä Afganistanista.

Hudghton
Arvoisa puhemies, kiitos, että sallitte minun esittää lisäkysymyksen kollega MacCormickin puolesta, joka toimii tänään Skotlannin kirkon yleiskokouksen esimiehen oppaana tämän virallisella vierailulla täällä parlamentissa.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, myönnättekö, että tämä on uusi ja erittäin masentava esimerkki naisten alistamisesta ja heidän eristämisestään yksityiselämään? Afganistanin naisilla oli monien vuosien ajan mahdollisuus osallistua täysipainoisesti julkiseen elämään, toimia ammateissa ja työelämässä sekä pukeutua asianmukaisesti. Ihmisoikeusvetoomusten sanotaan joskus merkitsevän länsimaisten arvojen tyrkyttämistä ei-länsimaisille kulttuureille. Asia ei ole niin, ja tämä Afganistanin nimenomainen tapaus on siitä osoituksena. Onko neuvosto samaa mieltä siitä, että naisten ihmisoikeudet ja heidän ansaitsemansa perusarvostus on palautettava? On tehtävä ehdottomasti enemmän kuin mitä tämänpäiväisessä lausunnossa esitetään.

Danielsson
Arvoisa jäsen on tietenkin - valitettavasti - oikeassa kuvatessaan sitä, että Afganistanin tilanne on mitä ilmeisimmin pahentunut viime aikoina. Kyse on tilanteesta, jossa naiset ja lapset joutuvat kokemaan epäinhimillistä kärsimystä. Kuten mainitsin, neuvosto arvioi tammikuun lopussa tilannetta olemassa olevan tiedon perusteella.
Jos kehitys menee jatkossakin väärään suuntaan, neuvoston on tietenkin jatkuvasti arvioitava sitä, mitä voidaan tehdä. Toiveenamme on, että se selkeä viesti, joka välitettiin muun muassa äskettäin hyväksytyn YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman ja kansainvälisten ponnistelujen avulla - joiden tiedämme kattavan unionin lisäksi suuren osa kansainvälistä yhteisöä - johtaa vähitellen tuloksiin.
Voin vakuuttaa arvoisalle jäsenelle, että neuvosto valvoo kysymystä erittäin tehokkaasti, jotta voisimme ryhtyä tilanteen vaatimiin toimiin.

Puhemies
Seuraavia kysymyksiä 10, 11, 12, 13, 14, 15 ja 16 käsitellään yhdessä, koska ne koskevat samaa aihetta:

Brian Simpson
Kysymys nro 10 (H-0040/01):
Aihe: Liikenneneuvosto ja ympäristönäkökohtien huomioon ottaminen Miten liikenneneuvosto aikoo kehittää indikaattoreita sekä valvoa, toteuttaa ja laatia toimien aikataulun strategiaa varten, jolla ympäristönäkökohdat sisällytetään sen politiikkaan Helsingin Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti?

Mary Honeyball
Kysymys nro 11 (H-0041/01):
Aihe: Ympäristöulottuvuuden sisällyttäminen energia-asioiden neuvoston käsittelemiin kysymyksiin Mitä suunnitelmia energia-asioiden neuvostolla on indikaattorien kehittämiseksi, aikataulun laatimiseksi lisätoimia varten sekä valvonnan ja täytäntöönpanon toteuttamiseksi sen strategian yhteydessä, joka koskee ympäristöulottuvuuden sisällyttämistä energia-asioiden neuvoston käsittelemiin kysymyksiin, kuten Helsingin huippukokouksen päätelmissä vaaditaan?

Caroline Lucas
Kysymys nro 12 (H-0042/01):
Aihe: Yleisten asioiden neuvosto ja ympäristönäkökohtien huomioon ottaminen Miten yleisten asioiden neuvosto aikoo kehittää kokonaisvaltaista strategiaa, johon kuuluu indikaattorit, toimien aikataulu sekä seuranta ja valvonta ja jolla ympäristönäkökohdat sisällytetään sen politiikkaan Helsingin Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti?

Riitta Myller
Kysymys nro 13 (H-0043/01):
Aihe: ECOFIN-neuvosto ja ympäristönäkökohtien huomioon ottaminen Miten talous- ja raha-asioiden neuvosto aikoo kehittää kokonaisvaltaista strategiaa, johon kuuluu indikaattorit, toimien aikataulu sekä seuranta ja valvonta ja jolla ympäristönäkökohdat sisällytetään sen politiikkaan Helsingin Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti?

Peter William Skinner
Kysymys nro 14 (H-0044/01):
Aihe: Parlamentti ja ympäristönäkökohtien huomioon ottaminen Miten Euroopan parlamenttia kuullaan yhdeksässä neuvostossa kehitteillä olevista kokonaisvaltaisista strategioista, joilla ympäristönäkökohdat sisällytetään kunkin neuvoston politiikkaan Helsingin Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti?

Mark Francis Watts
Kysymys nro 15 (H-0045/01):
Aihe: Ympäristöulottuvuutta koskevien strategioiden yhdenmukaisuus Miten neuvosto varmistaa niiden kattavien strategioiden välisen yhdenmukaisuuden, jotka yhdeksän eri neuvoston kokoonpanoa on laatinut ja joiden tarkoitus on sisällyttää ympäristöulottuvuus kunkin neuvoston käsittelemiin kysymyksiin?

Nuala Ahern
Kysymys nro 16 (H-0046/01):
Aihe: Ympäristöulottuvuuden sisällyttäminen teollisuusasioiden neuvoston käsittelemiin kysymyksiin Mitä suunnitelmia teollisuusasioiden neuvostolla on sellaisen kattavan strategian laatimiseksi, jolla voidaan sisällyttää ympäristöulottuvuus sen käsittelemiin kysymyksiin, kuten Helsingin huippukokouksen päätelmissä vaaditaan, mukaan lukien eri indikaattorit, aikataulu lisätoimia varten, seuranta ja valvonta?

Danielsson
. (SV) Ennätyksellisen kysymysten määrän vuoksi vastaus on, jos nyt ei ennätyksellisen pitkä, niin ainakin mahdollisimman perusteellinen.
Neuvostolla on ilo ilmoittaa arvoisille parlamentin jäsenille, että EY:n perustamissopimuksen 6 artiklan mukaiset ympäristönsuojeluvaatimukset sisällytetään yhteisön politiikan ja toiminnan muotoiluun ja täytäntöönpanoon, erityisesti kestävän kehityksen edistämiseksi. Niistä strategioista, jotka koskevat ympäristönäkökohtien liittämistä neuvoston toimintaan, päätetään tämän vuoden kesäkuussa Göteborgin Eurooppa-neuvoston kokouksen kynnyksellä. Sen vuoksi tässä vaiheessa on hieman aikaista selvittää näiden kaikkien strategioiden yksityiskohtia. Puheenjohtajavaltio ja komissio työskentelevät parhaillaan intensiivisesti näiden kysymysten parissa neuvoston eri asianosaisissa kokoonpanoissa.
Vuoden 1999 joulukuussa neuvosto määritteli Helsingissä Göteborgin Eurooppa-neuvostoa koskevan aikataulun ja kehotti neuvostoa viemään päätökseen työn, jonka tarkoituksena on sisällyttää ympäristönäkökohdat neuvoston koko toimintaan laatimalla kokonaisvaltaisia strategioita, joita seuraisi mahdollinen suunniteltuja toimia koskeva aikataulu ja tietty määrä kyseisiä aloja koskevia indikaattoreita. Kun nämä strategiat on laadittu, niiden pitää muun muassa edistää Kioton pöytäkirjan sitoumusten täyttämistä, täydentää kansallisen ja alueellisen tason toimia sekä korostaa alakohtaisen politiikan eri alueiden välisen läheisemmän yhteistyön tarvetta.
Toivottavasti niin muodoin ymmärretään selvästi, miten tärkeä asema näillä strategioilla on kestävän kehityksen toteuttamisen kannalta. Kaiken tämän työn toteuttaminen ja seuranta on annettu kokonaisuudessaan komission ja neuvoston tehtäväksi. Kun kyse on neuvostosta, sen sisäisten, eri neuvotteluja valmistelevien elinten velvollisuutena on perinteisen päätöksentekomenettelyn eri vaiheiden avulla varmistaa hyvä koordinointi, jotta se pystyy parhaiten vastaamaan Eurooppa-neuvoston haasteeseen. Parlamentin osallistuminen varmistetaan perustamissopimuksen määräysten mukaisesti.
Neuvosto haluaa korostaa, että se on samaa mieltä arvoisten parlamentin edustajien kanssa ja että se on valmis yhdessä kaikkien tämän alueen poliittisten ja taloudellisten toimijoiden kanssa varmistamaan kokonaisvaltaisen menettelytavan onnistumisen, kun kyse on asianomaisia eri politiikan aloja koskevista ympäristökysymyksistä.
Kun kyse on ympäristönäkökohtien ja kestävän kehityksen sisällyttämisestä politiikan kaikkiin osa-alueisiin, voidaan puhua paljon siitä, kuinka ja missä määrin neuvosto soveltaa perustamissopimuksen 6 artiklan mukaisia määräyksiä. Käsittelemättä tyhjentävästi tätä kysymystä - tyhjentävä käsittely ei ole mahdollista, koska kyse on erittäin laajasta alueesta - haluaisin korostaa joitakin kaikkein olennaisimpia näkökohtia, jotka koskevat tätä tilannetta.
Ensiksikin kyse on energiapolitiikasta, jota neuvosto pitää yhtenä tärkeimmistä painopistealueistaan. Neuvosto tekee kaikkensa edistääkseen niiden kolmen tavoitteen saavuttamista, joita puheenjohtajavaltio Ruotsi painottaa tälle puolivuotiskaudelle laatimassaan ohjelmassa. Tässä yhteydessä neuvosto muistuttaa arvoisia parlamentin jäseniä neuvoston vuoden 1999 joulukuussa tekemistä päätelmistä, jotka jo sisältävät yksityiskohtaisen alustavan luettelon niistä indikaattoreista, jotka kattavat pääpiirteissään energia-alan, mukaan luettuina ympäristölliset seuraukset, energiamarkkinat ja energiatehokkuuden.
Näiden johtopäätösten soveltamista sekä indikaattoriluetteloa on arvioitava kahden vuoden välein. Tämän vuoden aikana odotetaan lisäksi lopullista päätöstä direktiivistä, jossa käsitellään uusiutuvista energianlähteistä peräisin olevaa sähköä.
Valmistellakseen tietä kohti kesäkuussa Göteborgissa järjestettävää Eurooppa-neuvoston kokousta neuvosto käsittelee tiedonantoa, joka koskee ympäristönäkökohtien ja kestävän kehityksen sisällyttämistä energiapolitiikkaan, sekä ehdotusta kestävää kehitystä koskevasta kuudennesta yhteisötason toimintaohjelmasta. Komissio esittää molemmat seuraavien viikkojen aikana. Energiatehokkuuden lisäämistä koskevan toimintasuunnitelman puitteissa ryhdytään useisiin niiden painotusten mukaisiin toimiin, jotka neuvosto asetti kokouksessaan 5. joulukuuta 2000.
Kun kyse on tämän kokonaisvaltaisen strategian teollisuutta koskevasta puolesta, neuvosto muistuttaa, että Eurooppa-neuvoston Helsingin huippukokousta varten laaditussa kertomuksessa korostettiin, että taloudellista alaa koskevan kestävän kehityksen vahvistaminen vaatii teollisuusalalta voimakkaita toimia. Samalla todettiin jälleen kerran, mikä avainasema tällä alalla on, kun kyse on Euroopan teollisuuden kilpailu- ja innovaatiokyvyn parantamisesta, jotta teollisuuden ja siihen sidoksissa olevien alojen työllisyyttä voitaisiin parantaa. Tämän kysymyksen horisontaalinen luonne vaatii parempaa yhteistyötä ja tiedonvaihtoa kaikkien asianosaisten osapuolten ja päättäjien välillä.
Toistan: Toivottavasti Eurooppa-neuvoston Göteborgin huippukokouksessa tehdyt päätelmät ovat erittäin kiinnostavia. Osoittaakseen konkreettisen toimen avulla, missä määrin neuvosto pyrkii maksimoimaan ympäristökysymyksiä koskevaa integroitua strategiaa, neuvosto aikoo muotoilla joitakin päätelmiä toukokuussa järjestettävässä neuvoston kokouksessa, jossa sekä energia- että teollisuusministerit kokoontuvat viedäkseen tätä työtä eteenpäin.
Neuvosto haluaa lopuksi tiedottaa taloudellisista ja rahoituksellisista kysymyksistä parlamentin jäsenille, että neuvosto jätti Eurooppa-neuvoston Nizzan kokoukselle ensimmäisen kertomuksen siitä, kuinka ympäristöllisiä näkökantoja voitaisiin sisällyttää unionin ja sen jäsenvaltioiden talouspolitiikkaan. Göteborgin huippukokouksessa suoritetaan jälleen tämän kertomuksen seurantaa ja siellä tutkitaan erityisesti sitä, kuinka pitäisi laatia kestävää taloudellista kehitystä koskeva eurooppalainen strategia, jossa otetaan huomioon ympäristöön liittyvät näkökohdat. Ecofin-neuvostoa kehotetaan varmasti soveltamaan sellaista strategiaa omalla toimialallaan, heti kun Eurooppa-neuvosto on hyväksynyt sellaisen strategian.

Honeyball
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitos noin perusteellisesta seitsemään kysymykseen antamastanne vastauksesta. Haluaisin vain jatkaa lyhyesti yhdestä näkökohdasta, jota ette mielestäni oikein käsitellyt. Minkälaisia ajatuksia ja ehdotuksia teillä on sen hyväksi, että ympäristönäkökohtien sisällyttämistä eri politiikkoihin jatketaan myös seuraavilla Euroopan unionin puheenjohtajakausilla? Kun otetaan huomioon Cardiffin prosessin antama alkusysäys ja se, että koko tämä asia on nyt lähtemässä liikkeelle, prosessista tulee melko pitkä eikä se valmistu hetkessä. Minua kiinnostaisi tietää, minkälaisia järjestelyjä teette tulevaisuutta varten.

Danielsson
Parlamentin jäsen esitti erittäin oleellisen kysymyksen. Kuten mainitsin, puheenjohtajavaltio Ruotsi tekee parhaillaan tiiviissä yhteistyössä komission kanssa työtä, jossa valmistelemme kesäkuisen Eurooppa-neuvoston Göteborgin huippukokouksen päätelmiä. Kesäkuussa voimme toivottavasti vastata niihin kysymyksiin, joita arvoisa jäsen esittää. Niin kutsuttu Cardiffin prosessi on uusi toimintatapa unionissa.
Olemme nyt saaneet kokemuksia joiltakin neuvoston kokoonpanoilta. Osa on tehnyt erittäin hyvää työtä, kun taas toiset eivät ole olleet niin menestyksellisiä. Yritämme nyt koota yhteen nämä kokemukset ja yritämme muotoilla juuri sitä strategiaa ja niitä ajatuksia ja ehdotuksia, joita arvoisa jäsen kaipaa. Oletan, että voimme hyvissä ajoin ennen kesäkuista Eurooppa-neuvoston kokousta palata asiaan ja selvittää parlamentille konkreettisemmin neuvoston ajatuksia ja kuunnella niitä näkemyksiä, joita parlamentilla ja sen arvoisilla jäsenillä on.
Pyydän ymmärtäväisyyttä ja mahdollisuutta palata tähän tärkeään keskusteluun, joka koskee yhtä puheenjohtajavaltion kolmesta painopistealueesta, nimittäin ympäristöä.

Lucas
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitos tuosta hyvin monipuolisesta vastauksesta. Valitettavasti lyhyessä ajassa annettavien monipuolisten vastausten ongelmana on muun muassa se, että ne ovat kyllä laajoja mutteivät perusteellisia, ja haluaisin pyytää teiltä hieman yksityiskohtia.
Pidän kyllä varsin merkillisenä, että joistakin näistä strategioista on mielestänne liian aikaista puhua yksityiskohtaisesti, kun otetaan huomioon, ettei Göteborgin Eurooppa-neuvosto ole kaukana. Halusin keskittyä erityisesti yleisten asioiden neuvostoon. Te tiedätte, että tämä on neuvoston kokoonpanoista ainoa, joka ei ole toimittanut yhtäkään neuvoston pyyntöjen mukaista asiakirjaa, joten haluaisin tietää, milloin saamme ehkä nähdä hieman lisää yksityiskohtia erityisesti tässä asiassa? Saammeko nähdä luonnoksen ennen Göteborgia? Jos emme saa tietää mitään yksityiskohtia yleisten asioiden neuvoston strategiasta, voitteko ainakin kertoa sen rakenteesta ja muodosta, siinä käytettävistä indikaattoreista sekä seuranta- ja valvontatoimista?

Danielsson
Arvoisa jäsen ottaa esille sen neuvoston kokoonpanon, jossa on ehkä kaikkein vaikeinta löytää se konkreettisuus, jota kestävän kehityksen parissa tehtävä työ vaatii. En usko, että on sattumaa, että juuri yleisten asioiden neuvostossa tehtävä työ kestää kaikkein pisimpään. Sen vuoksi ei valitettavasti ole paljon esiteltävää.
Arvoisan jäsenen mielestä Göteborgin huippukokoukseen on jäljellä melko vähän aikaa. Minusta sen sijaan tuntuu, että siihen on vielä ikuisuus. Olen täysin vakuuttunut siitä, että voimme palata asiaan ja olla vieläkin konkreettisempia, kun kyse on yleisten asioiden neuvoston mahdollisuuksista sisällyttää ympäristönäkökulmat ja kestävän kehityksen periaatteet työhönsä. Toivon kuitenkin, että voisimme olla samaa mieltä siitä, että ehkä juuri yleisten asioiden neuvoston toiminnassa on kaikkein vaikeinta saavuttaa haluamamme konkreettisuus.

Myller
Arvoisa puhemies, kiitos vastauksesta. Haluan kuitenkin yhtyä siihen huoleen ja olen sitä mieltä, että Göteborgin kokoukseen ei ole liian pitkä aika ajatellen sitä valmistelua, joka on seurannut Helsingin huippukokouksen päätelmistä integroida ympäristökysymykset eri politiikan osa-alueisiin. Itse asiassa olen varsin huolestunut siitä, miten tämä prosessi etenee.
Joidenkin mielestä, jotka ovat puhuneet kestävästä kehityksestä, tavoitteena on tavallaan suhteellistaa ympäristöä sen kautta, että talous ikään kuin nousee ympäristön edelle. Haluan, että neuvoston edustaja kertoo teidän tavoitteenne tässä kysymyksessä. Nythän parlamentissa on valmistelussa kuudes ympäristön toimintaohjelma ja tämän pitäisi olla tämän kestävän kehityksen ohjelman ekologinen pilari. Tuletteko vaatimaan sitä, että tämä todella tapahtuu näin, vai onko tämä ekologinen osa vain keskustelua?

Danielsson
Komissiohan esittää kestävää kehitystä koskevan toimintasuunnitelman. Kysymys olisi sen vuoksi ensisijaisesti esitettävä komission jäsenille. Koska kysymys on kuitenkin niin tärkeä osa Ruotsin puheenjohtajakautta, en voi kuitenkaan olla mainitsematta puheenjohtajavaltio Ruotsin näkemystä siitä, mitä kestävän kehityksen strategiaan olisi kuuluttava.
Luullakseni on erittäin tärkeää, että saamme Göteborgissa toivottavasti hyväksyttävään strategiaan mukaan selkeästi kolme elementtiä, joiden pitää sisältyä kestävän kehityksen käsitteeseen. Siihen pitää sisältyä ekologinen elementti, taloudellinen elementti ja sosiaalinen elementti. Silloinhan voidaan todeta, että kahdesta näistä elementistä, nimittäin sosiaalisesti kestävästä kehityksestä ja taloudellisesti kestävästä kehityksestä keskustellaan jo Tukholman huippukokouksessa. Ajatuksenamme on, että me niin sanotusti täydennämme keskustelua, jota Tukholmassa käydään näistä kahdesta asiasta, ekologista kestävää kehitystä koskevalla osuudella, ja että sen jälkeen laadimme niistä yhteisen strategian, joka voidaan hyväksyä Göteborgin huippukokouksessa.
Vielä kerran haluan kuitenkin huomauttaa, että komissio vastaa tästä asiasta. Olemme varmoja siitä, että komissio pystyy tuottamaan sellaisen kestävän kehityksen strategian, joka tekee Euroopasta entistäkin vihreämmän.

Skinner
Esitin jo ainakin neljä vuotta sitten yhdessä kollega Wattsin kanssa tarkistuksia Euroopan laajuisten verkkojen sisältämään strategiseen ympäristövaikutusten arviointiin, ja siksi on mielestäni melko yllättävää sanoa, että tässä nimenomaisessa asiassa on liian aikaista puhua kattavasta strategiasta. Jos siitä on liian aikaista puhua, neuvosto voi varmasti kertoa meille hieman siitä, miten se yhteen sovittaa asianmukaisesti tämän kattavan strategian - sitten kun sellainen on olemassa - neuvoston eri kokoonpanoissa.

Danielsson
Mielestäni olen jo osittain vastannut näihin kysymyksiin. On selvää, että jokainen neuvoston kokoonpano tekee työnsä tässä asiassa. Eurooppa-neuvoston Cardiffin huippukokouksen yhteydessä esitetyssä tilauksessa on useita tekijöitä, jotka jokaisen neuvoston kokoonpanon on otettava huomioon työssään ja joista tehdään lopuksi yhteenveto. Kuten jo huomautin, puitteista tulee se strategia, jonka komissio esittelee.
Kyse on siis neuvoston eri strategioiden yhdistämisestä, riippuen siitä, mistä kokoonpanosta on kyse. Nämä strategiat on laadittu Cardiffin mallin mukaan, ja sen jälkeen jäljellä on komission työ. Luonnollisista syistä en voi tarkemmin puuttua siihen, miten komissio aikoo laatia strategiansa, vaan minun on pyydettävä, että se kysymys osoitetaan komission edustajalle.

Watts
Minäkin haluaisin kiittää neuvoston puheenjohtajaa hänen vastauksestaan. Viittaan liikenneasioiden neuvostoon ja erityisesti viimeisimpään strategian konkreettista toteuttamista koskevaan selontekoon, jossa osoitettiin, että edistyminen on monissa liikenteen alaan liittyvissä asioissa selvästi puutteellista. Strategia nostattaa vakavia huolia laajentumisen vaikutuksista liikenteeseen, mutta selonteossa ei juurikaan ehdotettu konkreettisia toimia. Mitä konkreettisia toimia puheenjohtajavaltio ehdottaa? Tällaiset toimet ovat välttämättömiä, jos liikenneasiat aiotaan ottaa täysipainoisesti huomioon laajentumisprosessissa, joka toivottavasti johtaa ympäristön kannalta kestäviin politiikkoihin.

Danielsson
Puheenjohtajavaltio Ruotsin painopistealueena ei ole vain E niin kuin Enviroment vaan, kuten arvoisa jäsen varmasti tietää, myös E niin kuin Enlargement. Liikenneasiat ovat yksi ehdokasvaltioiden kanssa käytävien neuvottelujen tärkeimmistä kysymyksistä. Näitä neuvotteluja käydään ensisijaisesti olemassa olevan yhteisen säännöstön pohjalta, mutta se antaa meille myös mahdollisuuden osoittaa ehdokasvaltioille ne tärkeät kestävään kehitykseen liittyvät kysymykset, joista neuvostossa parhaillaan keskustellaan, tässä tapauksessa liikenteestä. Periaatteet otetaan siis esille myös jokaisen ehdokasvaltion kanssa käytävissä liikenneasioita koskevissa neuvotteluissa.

Ahern
Arvoisa puhemies, tämä kestävän kehityksen kysymys on todellakin hyvin kiinnostava, ja puheenjohtajavaltio Ruotsin ensisijainen tavoite on tervetullut. Kansalaisemme haluavat kuitenkin tietää, mitä neuvosto aikoo tehdä sen varmistamiseksi, että Cardiffin prosessin tulokset julkistetaan kaikille jäsenvaltioiden ja ehdokasvaltioiden kansalaisille ja hallituksille. Mielestäni neuvosto ei ole ollut aikaisemmin erityisen aktiivinen. Tiedän, että puheenjohtajavaltio Ruotsi haluaa muuttaa tämän asian ja ottaa kansalaiset laajemmin mukaan sekä toimia avoimemmin. Haluan saada joitakin tietoja tästä asiasta ja erityisesti teollisuusasioiden neuvostosta.
Neuvosto on sitoutunut täysimittaiseen strategiaan vuoteen 2004 mennessä. Mitä lyhyen aikavälin tavoitteita tai toimia ja indikaattoreita tarvitaan sen täysimääräisten tulosten varmistamiseksi? Miten teollisuusasioihin liittyvän strategian ulkoisia vaikutuksia arvioidaan? Viittasitte myös laajasti energia-asioihin. Energiatehokkuus on tärkeä tavoite. Parlamentti saa Brysselin istuntojaksolla käsiteltäväkseen tätä asiaa koskevan mietinnön. Ryhdyttekö mihinkään toimiin, jotka liittyvät energiatehokkuutta koskevaan toimintasuunnitelmaan?

Danielsson
Arvoisa jäsen esittää kolme erittäin laajaa kysymystä. Yritän vastata niihin mahdollisimman lyhyesti. Jäsen on aivan oikeassa huomauttaessaan, että neuvoston ja komission on paneuduttava entistä voimakkaammin tämän työn tulosten levittämiseen suurelle yleisölle. Me aiomme puheenjohtajavaltio Ruotsin yleisten avoimuuden lisäämistä koskevien pyrkimysten puitteissa huolehtia Göteborgin huippukokouksen jälkeen siitä, että neuvoston käymien neuvottelujen tulos saa laajan levikin Internetissä sen ansiosta, että tehdyt päätökset pyritään myös levittämään ja muotoilemaan niin, että kansalaiset ymmärtävät ne. Tiedän niiden hyvien yhteyksieni kautta, joita minulla on komissioon, että komissio suunnittelee myös melko kattavia toimia tällä alalla.
Kun kyse on konkreettisista liikennealaa koskevista indikaattoreista, pyydän jäseneltä saada palata asiaan sen jälkeen, kun neuvosto huhtikuussa hyväksyy päätöslauselman, joka liittyy juuri tätä aluetta koskevaan sisällyttämiseen. On useita konkreettisia suunnitelmia, mutta neuvostolla ei ole vielä ollut mahdollisuutta keskustella tästä asiasta. Sen vuoksi pyydän saada palata asiaan sitten, kun minulla on siitä konkreettisia tietoja. Liikenneneuvosto kokoontuu tämän vuoden huhtikuun alussa. Sen jälkeen voimme saada vastauksen niihin kysymyksiin, jotka jäsen esitti.
Energiatehokkuutta koskevan toimintaohjelmasta puheenjohtajavaltio toivoo, että voisimme ryhtyä toimiin tämän ehdotuksen kohdalla Ruotsin puheenjohtajakauden aikana. Sen tarkempaa vastausta en uskalla antaa.

Puhemies


Marit Paulsen
Kysymys nro 17 (H-0050/01):
Aihe: Eläinsuojelun valvonnan puutteet Euroopassa Tiedotusvälineet kuvailevat jälleen, kuinka huonosti eläimiä kohdellaan EU:n jäsenvaltioissa. Jälleen kerran Euroopan kansalaiset ovat raivoissaan tästä käsittämättömästä julmuudesta. Ja jälleen kerran maatalousministerit vastaavat, että tästä tehdään loppu.
Komissio on 6. joulukuuta 2000 antamassaan kertomuksessa KOM(2000) 0809/lopull., joka koskee tilannetta eläinsuojelun alalla, osoittanut pelottavan selvästi, kuinka eläimet monissa jäsenvaltioissa alistetaan epäinhimillisiin kärsimyksiin ja kuinka toimivaltaisten viranomaisten valvonnassa yhä uudestaan ilmenee puutteita.
Koska neuvoston puheenjohtaja näin ollen aikoo ehdottaa reilusti suurempia resursseja nykyisen eläinsuojelulainsäädännön noudattamisen valvontaan sekä uskottavia ja tuntuvia rangaistuksia näiden sääntöjen rikkomisesta?

Danielsson
. (SV) Siinä komission kertomuksessa, johon jäsen Paulsen viittaa, käsitellään ensisijaisesti eläinkuljetuksia. Puheenjohtajavaltio pitää myönteisenä kertomusta, jossa ansiokkaasti tunnistetaan useat jäsenvaltioissa esiintyvät ongelmat ja jossa esitetään myös toimintaehdotuksia. Kertomus esiteltiin viime vuonna 6. joulukuuta, ja sekä työryhmätasolla tapahtuneen että pääeläinlääkärien kokouksessa suoritetun käsittelyn jälkeen kertomuksesta ovat keskustelleet jo asiasta vastaavat ministeritkin.
Komission tehtävänä on nyt esittää konkreettisia toimintaehdotuksia, ja sen komissio on myös luvannut tehdä kertomuksessaan. Näiden ehdotusten tekemisen jälkeen puheenjohtajavaltio aikoo aloittaa työt neuvoston työryhmässä mahdollisimman pian.

Paulsen
Olen hyvin tietoinen siitä, että puheenjohtajavaltio ei päätä aivan itse esityslistasta. Aloitteita voidaan sen sijaan tehdä käynnissä olevien töiden kohdalla. Komissiota voidaan myös niin sanotusti painostaa, jotta se tekisi ehdotuksia nopeammin ja tehokkaammin.
Haluaisin, että tarkastelisimme tässä yhteydessä maatalouspolitiikkaa sellaisenaan. Vientituki tekee kaikkein pahimmista kuljetuksista kannattavia. Useat muutkin tukijärjestelmät suosivat voimavarojen tuhlailua ja eläinten hoidon laiminlyömistä. Tiedän lainsäädäntömme olevan puutteellinen, mutta on parempi, että ihmiset pakotetaan noudattamaan jo olemassa olevia lakeja kuin että jäädään odottamaan uusia lakeja.

Danielsson
 - (SV) Voin vain yhtyä siihen, mitä arvoisa jäsen sanoo. Se tosiasia, että odotamme komission konkreettisia ehdotuksia, ei saa tuudittaa meitä siihen käsitykseen, että meidän ei tarvitsisi tehdä mitään ja että meidän on vain odotettava komission ehdotuksia. Voin vakuuttaa, että puheenjohtajavaltio pitää tätä kysymystä erittäin tärkeänä.
Puuttumatta mitenkään perustamissopimuksen sisältämiin rajoituksiin painostamme tietyssä määrin komissiota, jotta saisimme aikaan paremmat mekanismit olemassa olevien sääntöjen noudattamiseksi. Erityisesti tarvitaan parannuksia. Siitä olemme uskoakseni täysin samaa mieltä. Asiat ovat tällä alalla monissa tapauksissa kauhistuttavia. Neuvoston ja parlamentin on jatkossakin painostettava komissiota tekemään ehdotuksia - ehdotuksia, joita uskon komission tekevän mahdollisimman pian.

Puhemies


Rodi Kratsa-Tsagaropoulou
Kysymys nro 18 (H-0054/01):
Aihe: Radioaktiivinen saaste Egeanmerellä ja Joonianmerellä Kreikkalaisessa ja myös turkkilaisessa lehdistössä esiintyneiden tietojen mukaan, kuten sanomalehti "Le Journal du Dimanche" on julkistanut, Kreikan ja Turkin merivoimat ovat käyttäneet viimeisten kymmenen vuoden aikana harjoituksissaan Egeanmerellä ja myös Joonianmerellä köyhdytettyä uraania sisältäviä ammuksia. Tämä on herättänyt radioaktiivisten saasteiden pelkoa kyseisten merialueiden saarten ja rannikoiden asukkaiden keskuudessa sekä naapurimaiden kansalaisissa, koska merivirrat kuljettavat radioaktiivisuuden sen alueen ulkopuolelle, jolla ammuksia käytettiin.
Aikooko neuvosto perustaa riippumattoman komitean tutkimaan tätä asiaa ja tiedottamaan alueiden asukkaille sekä kaikille Euroopan kansalaisille siitä, mikä on todellinen tilanne, ennen kuin syntyy "Egeanmeren syndrooma", joko hyvin perustein tai ilman sellaisia? Aikooko se tehdä tämänsuuntaista yhteistyötä kyseisten maiden hallitusten kanssa? Mitä ehkäiseviä toimia se aikoo toteuttaa?

Danielsson
. (SV) Sallikaa minun aluksi huomauttaa, että neuvosto ei ota kantaa asiakirjoihin, myöskään lehtiartikkeleihin, jotka esitetään neuvostolle toimielinjärjestelmän ulkopuolella.
Neuvosto muistuttaa siitä, että kun kyse on radioaktiivisuuteen liittyvistä hätätilanteista, jäsenvaltioilla on voimassa olevan yhteisön lainsäädännön mukaan velvollisuus ryhtyä tarvittaviin yhteistyötä koskeviin toimiin jokaisen muun jäsenvaltion tai muun sellaisen valtion kanssa, joka voi joutua asian kanssa tekemisiin, sekä ilmoittaa asiasta komissiolle ja niille jäsenvaltioille, joihin ongelma ulottuu tai saattaa ulottua.
Tässä yhteydessä neuvosto haluaa muistuttaa arvoisaa parlamentin jäsentä siitä, että komissiolla on toimivalta, kun kyse on siitä, pitääkö jäsenvaltioiden soveltaa yhteisön oikeutta tässä tapauksessa, esimerkiksi käyttämällä direktiiviä 89/618/Euroatom, joka koskee säteilyvaaratilanteissa tarvittavia suojatoimenpiteitä ja noudatettavia ohjeita koskevien tietojen antamista väestölle, ja direktiiviä 96/29/Euratom perusnormien vahvistamisesta terveyden suojelemiseksi.
Neuvostolle ei ole myöskään esitetty mitään päätöslauselmaehdotuksia, joiden mukaan tarvittaessa on ryhdyttävä sellaisiin ehkäiseviin toimiin, joista ei ole määrätty yhteisön oikeudessa.

Kratsa-Tsagaropoulou
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin kysyä teiltä, millaisena näette yhteistyön jäsenvaltioiden ja toimielinten välillä tässä asiassa, ja mitä otaksutte komission voivan tehdä. Uskon, että tekin, samoin kuin Euroopan kansalaiset, tiedostatte "Balkanin syndrooman" jälkeen, että on ryhdyttävä ajoissa tutkimuksiin ja ennaltaehkäisyyn, ettei lopussa syntyisi myös muita syndroomia. Jos mitään vaaraa ei ole olemassa, kansalaisten tulisi tietää tämä, koska Egean- ja Joonianmerten saarten asukkaat ovat huolissaan paitsi terveysvaikutuksista myös vaikutuksista turismiin.

Danielsson
Kuten aikaisemmassa vastauksessani totesin, komission toimivaltaan kuuluu kysymys siitä, kuinka jäsenvaltiot noudattavat tätä tapausta koskevia sääntöjä. Neuvosto ei sen vuoksi pysty kommentoimaan esitettyä kysymystä.
Sallikaa minun kuitenkin aivan yleisesti korostaa, että on tärkeää, että köyhdytettyä uraania koskevia kysymyksiä käsitellään erittäin huolellisesti ja varovaisesti ja sen ennalta varautumisen periaatteen mukaan, johon jäsen itse viittasi. Haluan muistuttaa siitä tärkeästä keskustelusta, jota tästä aiheesta käytiin parlamentissa noin kuukausi sitten. Odotamme nyt tuloksia niistä eri tutkimuksista, joista silloin keskusteltiin, jotta voisimme väitellä asiasta lisää.

Puhemies
Koska neuvoston kyselytuntia varten varattu aika on päättynyt, niihin kysymyksiin, joita ei ehditty käsitellä, vastataan kirjallisesti, paitsi kysymyksiin nro 28, 30, 40, 42, 43 ja 44, jotka neuvoston mukaan esitettiin määräajan jälkeen, eikä kysymykseen nro 32, jonka esittäjä peruutti.
Julistan neuvostoa koskeneen kyselytunnin päättyneeksi.
(Istunto keskeytettiin klo 19.00 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Vakuutusyritysten tervehdyttäminen ja likvidaatio
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Peijsin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0019/2001) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi vakuutusyritysten tervehdyttämisestä ja likvidaatiosta (8975/3/00 - C5-0521/2000 - 1986/0080(COD)).

Peijs
. (NL) Arvoisa komission jäsen Nielson, kiitän teitä siitä, että saavuitte tänne kolleganne Bolkesteinin tilalle. Ehdotus on hieman mutkikas, joten en esitä teille tänä iltana hankalia kysymyksiä. Uskon, että se on iloinen yllätys.
23. joulukuuta 1986 parlamentti sai käsiteltäväkseen komission ehdotuksen direktiiviksi vakuutusyritysten likvidaatiosta ja tervehdyttämisestä, ja se hyväksyttiin. Sen jälkeen parlamentti hyväksyi sen 14. maaliskuuta 1989 ensimmäisessä käsittelyssä. Seuraavat 11 vuotta direktiivi lojui ministerineuvostossa. Se johtui lähinnä kahdesta suuresta kompastuskivestä: ensinnäkin Gibraltarin kysymyksestä ja sen vaikutuksesta direktiivin kattamaan alueeseen ja toiseksi 10 ja 11 artiklan yhdenmukaisuudesta. Tämä viimeksi mainittu kysymys koski lähinnä vakuutuksen ottajalle tarkoitetun takuurahaston ja vakuutuksen ottajan mahdollisen etuaseman yhdenmukaisuutta konkurssilainsäädännössä. Tämä viimeinen kysymys nousi vähäksi aikaa esille viimeisessä käsittelyssä, mutta onneksi pystyimme torjumaan sen parlamentin valiokuntakäsittelyssä. Ja nyt parlamentissa on siis muodollisesti toinen käsittely.
Tällä direktiivillä pyritään samaan tavoitteeseen kuin ehdotuksella luottolaitosten likvidaatiosta ja tervehdyttämisestä, nimittäin lainsäädännön molemminpuoliseen tunnustamiseen. Direktiivillä varmistetaan, että vakuutusyritysten likvidaatio toteutetaan yhtenäisyyden ja yleispätevyyden periaatteiden mukaisesti. Se tarkoittaa, että vakuutusyrityksen likvidaatiomenettelystä vastaa sen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen, jossa yrityksen pääkonttori sijaitsee, ja viranomainen soveltaa asiassa kansallista lainsäädäntöä. Tätä kutsutaan yhtenäisyyden periaatteeksi.
Tämän toimivaltaisen viranomaisen pitää kattaa kaikki vakuutusyrityksen sivuliikkeet Euroopan unionissa likvidaatioprosessin selvityksessä riippumatta siitä, missä jäsenvaltiossa ne sijaitsevat. Tätä kutsutaan yleispätevyyden periaatteeksi. Direktiivin pitää varmistaa, että velkojia kohdellaan yhtäläisesti. Riippumatta siitä, missä jäsenvaltiossa vakuutussaatavat syntyvät, ne käsitellään aina siinä maassa, jossa pääkonttori sijaitsee. Sen ansiosta kaikilla velkojilla on samat oikeudet eivätkä ne ole enää riippuvaisia sen jäsenvaltion mielivallasta, jossa vakuutussaatava syntyi.
Tämä direktiivi on mielestäni selvästi johdonmukaisempi ja eheämpi kuin se, joka oli käsiteltävänä luottolaitosten tervehdyttämisen ja likvidaation toisessa käsittelyssä. Neuvonkin kollegoitani omaksumaan neuvoston yhteisen kannan ilman tarkistuksia.
Näin Valentinen päivänä se tarjoaa mielestäni kauniin, yksimielisen lähtökohdan neuvostolle, komissiolle ja parlamentille.

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä esittelijä, haluan aluksi erityisesti kiittää esittelijää hänen työstään ja huolellisista selvityksistään, jotka ovat vielä kerran osoittaneet meille, mistä direktiivissä on kyse. Täydennyksenä haluan todeta seuraavaa: Tässä direktiivissä on kokonaisuutena kyse yhtenäisten rahoituspalvelujen sisämarkkinoiden luomisesta. Direktiivin aikaansaamista on sen vuoksi pidettävä myönteisenä jo siksi, että meillä on vielä hyvin paljon tehtävää rahoitusalan sisämarkkinoiden vahvistamisessa, parantamisessa ja kehittämisessä sekä vielä esiintyvien esteiden poistamisessa.
Yhteisessä kannassa on onnistuttu sovittamaan yhteen vakuutusyrittäjien oikeudet ja velkojien hyväksyttävät edut. Yhteinen kanta on tasapainoinen ja myös hyvin kauan neuvotellun kompromissin tulos. Neuvosto antoi kulua yksitoista vuotta. Kun otetaan huomioon, että menettely on kestänyt jo aivan liian kauan, olisi nopea hyväksyntä tärkeä askel sekä velkojien että vakuutusyrittäjien etuja ajatellen.
Lopuksi pyydän saada sanoa vielä erään asian, jotta vältyttäisiin väärinkäsityksiltä. Vakuutusyhtiöiden konkurssit ovat Euroopassa pikemminkin poikkeuksia, koska vakuutusyhtiöiden valvonta on erittäin tarkkaa, niiden hallinto on hyvin hoidettu ja asiakkaiden ja johdon väliset suhteet ovat hyvät. Asiaa koskevien oikeussääntöjen puuttuminen EU:n oikeudesta on kuitenkin mahdollinen riski, joka voisi yksittäistapauksissa johtaa suuriin ongelmiin. Ajatus direktiivin välttämättömyydestä on siten perusteltu, ja tulosta voidaan pitää myönteisenä.

Nielson
. (EN) Arvoisa puhemies, vakuutusyritysten tervehdyttämisestä ja likvidaatiosta annetulla direktiivillä täytetään merkittävä aukko Euroopan unionin rahoituspalveluja koskevassa lainsäädännössä. Se on tärkein tavoite täysin yhdennettyjen rahoituspalvelumarkkinoiden luomisessa, kuten Lissabonin Eurooppa-neuvostossa huomautettiin.
Direktiivillä varmistetaan lainsäädännön ja menettelyjen keskinäinen tunnustaminen sekä asianmukainen suoja vakuutusten ottajille. Sillä vältetään toimivaltaristiriidat ja vakuutusvelkojien eriarvoinen kohtelu. Tämä johtaa nopeampiin menettelyihin ja vakuutusten ottajien parempaan suojeluun. Neuvoston yhteinen kanta, joka on annettu parlamentin käsiteltäväksi, on täysin sopusoinnussa komission alkuperäisiin ja tarkistettuihin ehdotuksiin sisältyvien olennaisten tavoitteiden kanssa. Se on sopusoinnussa myös muiden säädösten kanssa, joita sisämarkkinoilla on annettu likvidaatiosta ja maksukyvyttömyydestä.
Haluaisin kiittää talous- ja raha-asioiden valiokuntaa ja erityisesti esittelijä Peijsiä siitä, että he ovat käsitelleet tätä asiaa järkevästi ja tehokkaasti. He suosittelevat yhteisen kannan tekstin säilyttämistä ennallaan ilman tarkistuksia. Heidän mielestään tämän alan tavoitteet on varmistettu asianmukaisesti yhteisen kannan välityksellä. He ovat ymmärtäneet, ettei tässä teknisesti monimutkaisessa tekstissä saavutettua vaikeaa tasapainoa saisi vaarantaa niin monen vuoden käsittelyn jälkeen. Olen heidän kanssaan täysin samaa mieltä.
Komissio kehottaa noudattamaan täysistunnossa talous- ja raha-asioiden valiokunnan suositusta ja hyväksymään yhteisen kannan koko tekstin ilman tarkistuksia. Tämä direktiivi symboloi eurooppalaista yhteistyötä, ja täysistunnossa tällä hetkellä vallitseva rauha ei mielestäni kuvasta sitä suurta tapahtumaa, joka täällä on itse asiassa käynnissä. On varsin selvää, että toisinaan yhteistyömme on hyvin hidasta ja vaikuttaa hyvin monimutkaiselta, mutta loppujen lopuksi niin pystytään ratkaisemaan ongelmia, jotka voidaan ratkaista ainoastaan järjestelmällisellä yhteistyöllä. Joten järjestelmä toimii.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Olen varma, että tyyni suhtautuminen on esittelijän levollisuuden ansiota.
Mahdollinen äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Euroopan unioni ja Macao vuoden 2000 jälkeen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Soaresin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0017/2001) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille: Euroopan unioni ja Macao: suhteet vuoden 2000 jälkeen (KOM(1999) 484 - C5-0169/2000 - 2000/2099(COS)).

Soares
. (PT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, allekirjoittamastani Euroopan unionia ja Macaota koskevasta mietinnöstä keskusteltiin kahteen kertaan ulkoasiain valiokunnassa ja sen jälkeen se hyväksyttiin valiokunnassa yksimielisesti. Muutoin siihen oli aikaisemmin liitetty joitakin teollisuusvaliokunnan laatiman lausunnon päätelmiä. Joulukuun 1999 jälkeen eli vähän reilu vuosi sitten Macao lakkasi olemasta Portugalin hallitsema erityisalue, jota Portugali sivumennen sanoen oli hallinnut rauhanomaisesti ja yhteisymmärrykseen perustuen 450 vuotta, ja siitä tuli nykyinen Kiinan kansantasavaltaan liittynyt, kiinalaisen "yksi maa, kaksi järjestelmää" -periaatteen mukainen erityishallintoalue. Käytän hyväkseni tilaisuutta ilmoittaa, että mietinnössä on paha virhe sen johdanto-osan 9 kohdassa, jossa sanotaan tätä sääntöä toistettaessa: "yksi järjestelmä, kaksi maata". Mutta kiinalaiset halusivat sanoa täsmälleen päinvastoin: "yksi maa, kaksi järjestelmää". Tämä virhe täytyy vielä korjata.
Portugalilaisena ja Macaosta suoraa perustuslaillista vastuuta kantaneena henkilönä minun on annettava tässä todistus siitä, että Macaon siirtyminen Portugalin hallinnosta Kiinan hallinnon alaiseksi tapahtui yhteisymmärryksessä tavattoman sydämellisessä ilmapiirissä Portugalin ja Kiinan vuonna 1987 antaman yhteisen julistuksen mukaisesti; tuo julistus on voimassa tälläkin hetkellä ja vielä 50 vuotta tästä eteenpäin. Vuosi, jolloin siirtyminen tapahtui, oli niin ikään rauhallinen ja yhteisymmärrys vallitsi eri lähteistä keräämieni todistusten mukaan ja tällä alueella yhä asuvien ja työskentelevien portugalilaisten ja macaolaisten kertoman mukaan. Tästä olen jo kertonut ulkoasiain valiokunnalle.
Kiinan kansantasavallan Hongkongia ja nyt Macaota kohtaan noudattama politiikka tähtää, kuten tiedetään, Taiwanin lähentämiseen ja tulevaan liittämiseen Kiinaan. Ja vaikka Hongkongin liittämisessä on ja on ollut pieniä väistämättömiä ongelmia, koska Hongkong on alueena paljon laajempi, paljon väkirikkaampi ja paljon vauraampi kuin Macao ja koska sen historiallinen tausta on paljon tuoreempi, tiedetään yleisesti, että näiden kahden alueen - Hongkongin ja Macaon - siirtyminen on kokonaisuutena sujunut hyvin. Korostinkin jo, että Macao ei koskaan ollut siirtomaa, vaan se oli Portugalin ja Kiinan väliseen sopimukseen perustuva Portugalin hallinnon alainen alue. Kun "neilikkavallankumouksen" jälkeen saavuin ensi kertaa vuonna 1974 YK:hon ulkomaankauppaministerinä, Kiinan ulkomaankauppaministeri sanoi: "huomio, älkää purkako siirtomaavaltaa Macaosta, koska Macao ei ole siirtomaa eikä se ole koskaan ollut sitä". Ottaessaan vallan käsiinsä vuonna 1949 Mao Tse Tung sanoi: "Portugali pysyi Macaossa 400 vuotta eikä se ole koskaan käynyt sotaa Kiinaa vastaan". Macaolle tämä oli ja on yhä hyvin tärkeää.
Vaikka Macao ei ole yhtä rikas kuin Hongkong, se on kehittynyt viime vuosikymmenellä erinomaisesti monilla aloilla. Ennen se oli vain pelivaltakunta; tänään se on alue, jossa tuotetaan tehokkaasti turistipalveluja ja myös leluja sekä erilaisia esineitä ja harjoitetaan monia muita teollisuuden muotoja, muun muassa tekstiiliteollisuutta. Hongkongin ja Macaon väliset suhteet ovat aina olleet ja ovat erinomaiset. Mutta on hyvä tietää - ja siitä muistutankin tätä parlamenttia - että joka alueella on omat ominaispiirteensä. Ne ovat erilaisia ja siksi Euroopan unionin täytyy tarkastella niitä erillisinä, joskin läheisesti toisiinsa liittyvinä kysymyksinä; niitä ei pidä kohdella yhtenä kokonaisuutena, etenkään tällä alueella olevan Euroopan unionin edustuksen kannalta. Portugali pitää Kiinan kasantasavallan kanssa yllä perinteisiä ja erinomaisia suhteita, jotka vahvistuvat entisestään useilla tasoilla - tänä vuonna peräti useat Kiinan ministerit vierailivat Portugalissa ja Portugalin ministerit Kiinassa - ja myös Portugalin ja Macaon väliset suhteet ovat yhä hyvin tiiviit. Kiinan hallituksen jo nimittämä Macaon nykyinen kuvernööri Edmondo on vieraillut tänä vuonna virallisesti Portugalissa. Se oli muuten hänen ensimmäinen ulkomaanvierailunsa.
Portugalin ja Kiinan yhteisen julistuksen mukaisesti Kiinan kansantasavalta lupasi kunnioittaa 50 seuraavan vuoden ajan Portugalin perustamaa talousjärjestelmää ja poliittis-oikeudellista järjestystä Macaon erityishallintoalueen hallintoa luodessaan. Yhtenä Maailman kauppajärjestön perustajajäsenistä Macao on allekirjoittanut kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen sopimuksen sekä taloudellisia, sosiaalisia ja sivistyksellisiä oikeuksia koskevan kansainvälisen sopimuksen. Sillä on eräänlainen taloudellisten ja kaupallisten asioiden edustusto (Macao Economic and Trade Office) - sanon eräänlainen, koska Euroopan unioni ei ole sitä hyväksynyt - Euroopan unionissa - sillä varauksella, että toimivalta ulko- ja puolustusasioissa kuuluu Pekingille. Periaatteessa myös Euroopan unionin pitää nimittää pysyvä edustajansa Macaoon. On tärkeää tehdä näin ja uskoakseni niin on jopa tehtykin.
Portugali jätti Macaolle täydellisen länsimaisen demokraattisen oikeusjärjestyksen, johon kuuluvat hyvin toimivat poliittiset toimielimet, Pekingin nimittämä hallintojohtaja, joka on korvannut entisen Portugalin nimittämän kuvernöörin, 23 jäsenestä koostuva lakiasäätävä neuvosto, riippumattomat tuomioistuimet ja ylin muutoksenhakutuomioistuin sekä tehokas poliisikunta. Portugalin ja Kiinan yhteisessä julistuksessa määritellään kansalaisoikeudet sekä poliittiset, taloudelliset, sosiaaliset ja sivistykselliset oikeudet, joita myös kunnioitetaan. Alueella ei ole voimassa kuolemanrangaistusta. Kuten sanoin, Portugali pitää yllä erinomaisia suhteita Kiinan kansantasavallan kanssa ja näkyy Macaossa yhä hyvin voimakkaasti ja oleellisella tavalla portugalilaisten sijoittajien, yritysten, toimihenkilöiden ja ammatinharjoittajien muodossa. Macaossa on portugalilainen koulu, joka toimii hyvin ja jossa opetetaan yhä portugalin kieltä.
Euroopan unionille Macao voi olla ja sen pitää olla hyvin tärkeä kaupankäynnin ja sijoitusten keskuksena, ei ainoastaan itse Macaon aluetta ajatellen, vaan myös siellä perinteisesti Kiinan ja muiden Aasian maiden kanssa tehtävien kauppatoimien vuoksi. Koska kyseessä on erityishallintoalue, jolla on omat sivistykselliset ominaispiirteensä ja kansojen sekoituksesta koostuva väestö, jossa tosin suurin valtaenemmistö on kiinalaisia, Euroopan unionin läsnäolosta Macaossa voi koitua vain etua kummassakin mielessä. Sen vuoksi pidän kiinni siitä, että Euroopan unionin on lähetettävä pysyvä edustajansa Macaoon ja lujitettava Euroopan unionin ja Macaon välisiä taloudellisia, poliittisia ja sivistyksellisiä suhteita. On tärkeää, että Euroopan unioni ei menetä kiinnostustaan Macaoon, sillä se, mitä 50 seuraavan vuoden aikana tapahtuu tällä erityistuomiovallan omaavalla alueella, riippuu suuresti siitä valvonnasta, mitä Euroopan unionin voi Macaossa harjoittaa.

Graça Moura
Arvoisa puhemies, kollegamme Mario Soares on Macaon erityistuntemuksellaan ja siellä luodun erityishallintoalueen kehitystä kohtaan osoittamallaan kiinnostuksella tarjonnut tälle edustuslaitokselle käytettäväksi erittäin tärkeän ja ajankohtaisen asiakirjan. Sen lähtökohtana on toimielinten ja sääntelyn kehyksestä lähtevä analyysi, joka käsittelee tätä aluetta ja sen nykyaikaisesta demokraattisesta rakentamisesta johtuvia mahdollisuuksia, ja jossa koko ajan pidetään silmällä kulttuurin omaleimaisuutta sekä niitä erityisiä historiallisia yhteyksiä, joihin yhtäältä Portugalin ja Macaon sekä toisaalta Euroopan kanssa solmitut erityiset historialliset, sosiaaliset ja taloudelliset siteet perustuvat. Näin on näkyviimme luonnosteltu ne odotukset, jotka erityishallintoalueen todella myönteinen kehitys on vahvistanut, vaikka samalla tiedämmekin, että käytössä ei vielä ole riittävän paljon tosiasioita asioiden todellisesta sujumisesta kahdentoista ensimmäisen kuukauden aikana, mikä muuten on aika lyhyt aika.
Jos nämä odottamamme jo Soaresin mietinnössä osoitetut myönteiset näkökohdat osoittautuisivat laajalti todeksi, se osoittaisi väistämättä, mitä tuloksia on ollut sekä Portugalin ja Kiinan huolellisen siirtymisen valmistelun tuloksista että Macaon nykyisten viranomaisten asialle omistautumisesta ja siitä - mikä on muistettava - että asiassa on toiminut erinomaisen keskeisellä tavalla Portugalin viimeinen Macaon kuvernööri Vasco Rocha Vieira, jonka ansioista parlamentti sai kuulla erityisen arvovaltaisen, komissaari Chistopher Pattenin joulukuun 1999 täysistunnossa antaman lausunnon. Tällä lausunnolla turvattiin pysyvästi muun muassa perusoikeuksien kunnioittaminen ja tavallaan se puolusti vakavalla ja antaumuksellisella tavalla näitä arvoja, ja vaikka siinä ei ollutkaan Saharov-palkinnon saajille luonteenomaista dramaattisuutta, sen tehokkuus ja seuraukset olivat samanlaisia.
Osoittamieni myönteisten seikkojen ei kuitenkaan pitäisi herpaannuttaa Euroopan unionin viranomaisia seuraamasta myöhempiä tapahtumia sen vähemmällä tarkkaavaisuudella. Perustelen sitä muutamilla kenties mielialan erilaisuuden selitettävillä näkökohdilla. Tiedämme, että tällä välin on muutettu julkisten kilpailujen sääntöjen avoimuuden kanssa mahdollisesti ristiriitaan joutuvien kaupallisten yhtiöiden säännöstöä, ja tiedetään myös, että portugalin kieltä käytetään vastedes vähemmän, sekä virallisissa yhteyksissä että tiedotusvälineissä ja kouluissa. Näyttää myös siltä, että vaalilakia muutetaan tietyiltä osin, sikäli kuin ne koskevat julkista hallintoa ja virkamiesten luokitusta sekä terveydenhuoltojärjestelmää ja ylemmän tason opetusta. Toivottavasti nämä ovat pinnallisia seikkoja, jotka eivät etäännytä Macaota Euroopan unionista eivätkä köyhdytä Macaon itsehallintoa alueen muissa maissa vallitsevien käytäntöjen tai Kiinan kannalta vähemmän hyväksyttävien alueiden sulautumisen kustannuksella.
Soaresin mietinnössä toistuu silti usein, kuinka tarpeellista on kunnioittaa täysipainoisesti Macaon hyväksymää perustuslakia ja sen lainsäädännöllistä kehystä muiden vuoden 1987 yhteisestä julistuksesta ja vuoden 1993 perustuslaista johtuvien demokraattisen lainmukaisuuden oikeuksien ja periaatteiden osalta, ja ne on jäsennelty siinä erittäin hyödyllisesti uudelleen. Lisäksi siinä korostetaan, kuinka tärkeää on kannustaa kaikin osin Euroopan ja Macaon välistä yhteistyötä ja sitä, kuinkas ilmiselvän asiaankuuluvaa on pikaisesti nimittää Euroopan unionin edustaja tälle erityishallintoalueelle. Vielä kerran lausun kiitokseni kollega Mário Soaresille; lopuksi haluan sanoa olevani samaa mieltä hänen mietintönsä kanssa ja olevani siitä tyytyväinen.

Seguro
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä kollegat, käytän puheenvuoron kahdesta oleellisesta syystä. Ensiksikin siitä syystä, että haluan ilmaista esittelijälle, kollegallemme Mário Soaresille tyytyväisyyteni hänen tälle edustajainhuoneelle antamastaan erinomaisesta mietinnöstä ja korostaakseni kolmea kohtaa tässä mietinnössä. Ensimmäisenä niistä korostaisin, kuinka tärkeää Euroopan on valvoa tarkoin Macaon erityishallintoalueen itsehallintoa ja omaleimaisuutta, toiseksi sitä, kuinka tärkeää Euroopan unionin fyysisen edustajan läsnäolo on ja kolmanneksi sitä, kuinka tärkeää on lujittaa suhteita tähän alueeseen ja käydä vuoropuhelua sen kanssa, kuten kollegamme Mário Soares aivan oikein sanoi.
Toinen syy puheenvuorooni, arvoisa puhemies ja hyvät kollegat, on korostaa tästä mietinnöstä käytävän keskustelun ajankohdan tärkeyttä, koska sen lisäksi että mietinnön laatija on ryhmätoverini tässä parlamentissa, hän on myös erään Euroopan unionin jäsenvaltion entinen presidentti, jolla on takanaan - ei ainoastaan puoluetovereille eikä vain toisille portugalilaisille, vaan kaikille eurooppalaisille - kunniaa tuottava ura. Tämä mietintö antaa tekijänsä leiman perusteella uskottavuutta Euroopan parlamentille. On korostettava myös sitä seikkaa, että vaikka hänen osuutensa tässä mietinnössä on merkittävä, niin sitä on myös se aktiivisuus ja sisukkuus, jolla hän on tässä edustujainhuoneessa taistellut ja taistelee yhä puolustaakseen itse Eurooppa-hankkeen tärkeimpiä arvoja.

Ribeiro e Castro
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Macao on erityistapaus, sivistyksellisessä mielessä erityinen ja omaleimainen tapaus Portugalin kautta välittyneissä Euroopan ja Kiinan välisissä historiallisissa suhteissa. Keskeinen pyrkimyksemme oli säilyttää ja pitää arvossa näitä piirteitä joulukuussa 1999 alkunsa saaneissa uusissa puitteissa. Euroopan unioni on Macaon toiseksi suurin kauppakumppani ja kolmanneksi suurin (ulkomainen) sijoittaja; sen kauppa- ja yhteistyösopimus on peräisin jo vuodelta 1993, ja useilla muillakin aloilla on Euroopan unionin ja Macaon kesken tehty muita täsmällisiä sopimuksia. Ja lopuksi sanon vielä, että Portugalin hallinnon aikana ponnisteltiin kovasti, etenkin kahden viimeisen vuosikymmenen aikana, alueen ja sen perusrakenteiden nykyaikaistamiseksi; Kiinan kanssa käydyissä neuvotteluissa onnistuttiin Macaoon perustamaan Euroopan kannalta katsoen sen etujen mukaisen oikeusjärjestyksen puitteet; samalla se palvelee sitä erityistä katsantokantaa, joka meillä on Aasian ja Tyynen valtameren suhteen sekä suhteissamme Kiinan suureen kansaan.
Tämän keskustelun kohteena olevan mietinnön ja päätöslauselmaehdotuksen ensimmäinen ansio on se, että täyttää tiukasti ja asiaankuuluvalla tavalla aikataulun asettamat vaatimukset ja sen ansioista Macao ei ole päässyt vaipumaan unholaan. Tällä en ollenkaan väheksy mietinnön merkitystä, päinvastoin, pidän sitä nimenomaan erittäin keskeisenä sen kannalta, että tätä asiaa koskevat asiakirjamme eivät jäisi vain hyvien aikomusten hautausmaalle, eivät päätyisi pöytälaatikkoon tai, mikä vielä pahempaa, roskakoriin.
Salissa läsnä olevista henkilöistä päätellen tätä keskustelua näyttävät käyvän vain portugalilaiset, mutta me haluamme nimenomaan vakuuttaa, että vuonna 1999 tapahtunut siirtyminen merkitsee myös Macaon muuttumista ensiluokkaisen tärkeäksi kysymykseksi Euroopalle. Tämän kollegamme Mário Soaresin laatiman parlamentaarisen työn täsmällisyys paljastaa selvästi komission ensisijaisen heikkouden, koska se ei itse ole tehnyt samanlaista työtä; siitä se selvästikin ansaitsee arvostelua. Ensiksikin, on kehnoa, että komissio ei vieläkään vuoden aikana, ole julkaissut lupaamaansa asiaankuuluvaa kertomusta Euroopan unionin ja Kiinan suhteista. Toiseksi kehnoa on myös se, että tietojemme mukaan se ei vieläkään ole nimittänyt Macaoon kahdenkeskisestä yhteistyöstä vastaavaa virkamiestä, päinvastoin kuin komission neuvostolle ja Euroopan parlamentille antamassa tiedonannossa yli vuosi sitten ilmoitettiin.
Tunnemme erittäin hyvin syyt siihen, miksi meidän on pidettävä yllä kahdenkeskistä yhteistyötä uuden erityishallintoalueen kanssa ja jopa syvennettävä sitä. Tässä sitä on turha toistella. Haluamme kiittää tohtori Mário Soaresia hänen erinomaisesta työstään. Toivottavasti komissio kykenee nyt ottamaan kiinni menettämänsä ajan, tehostamaan yhteistyötä Macaon kanssa ja järjestämään sen paremmin, vastaamaan aktiivisemmin meille asetettuihin haasteisiin sekä lukemaan uudelleen oman tiedonantonsa vuodelta 1999 ja panemaan sen täytäntöön.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijää hänen erinomaisesta mietinnöstään. Parlamentin Hongkongia koskevien asioiden esittelijänä olen tietenkin kiinnostunut Macaon erityishallintoalueen nykyisestä asemasta, ja minulla on onnekseni ollut mahdollisuus vierailla alueella kahdesti viime vuoden aikana.
On myönteistä, että Macaon talous on parantunut merkittävästi luovutuksen jälkeen, ja sen BKT kasvoi 4 prosenttia vuonna 2000. Toisena myönteisenä kehityksenä on Edmond Ho Hau-Wahin ilmaisema aikomus hajottaa kasinomonopoli ja pyrkiä luomaan Atlantic Cityn aasialainen vastine. Olen tyytyväinen siihen, että myös Macaon rikosluvut ovat parantuneet. Tilastot osoittavat, että rikokset ovat vähentyneet yhteensä noin 5 prosenttia ja että poliisi on vähentänyt merkittävästi rikollisliigoihin liittyvää rikollisuutta, joka ympäröi uhkapeliteollisuutta.
Kielteistä on se, että työttömyys on noussut 7 prosenttiin, mikä aiheuttaa levottomuutta työntekijöiden keskuudessa. Heidän pelkoaan ja epävarmuuttaan on lisännyt heidän uskonsa, että siirtolaiset uhkaavat tulevaa työllisyyttä. Macaossa on kyllä kunnollinen koulutusjärjestelmä, mutta Macaon taloudellinen riippuvuus uhkapeli- ja tekstiiliteollisuudesta ja sen kykenemättömyys houkutella huipputekniikan yrityksiä eivät tiedä hyvää nuorten tuleville työllisyysnäkymille.
Muita huolestuttavia tapahtumia ovat poliisin raakoja otteita koskevat väitteet Falun Gong -ryhmän jäsenten taholta, joita ei päästetty Macaoon presidentti Jiangin vierailun aikana ja joilta myös kiellettiin oikeus protestoida hallituksen ryhmään kohdistamaa tehoiskua vastaan. Lisäksi presidentti Jiangin Macaon hallitukselle esittämä pyyntö olla sallimatta Kiinaan kohdistuvaa arvostelua nostattaa perustavia kysymyksiä Kiinan hallituksen sitoumuksesta sallia sananvapaus, joka on olennaisen tärkeä yksi maa, kaksi järjestelmää -politiikan onnistumiselle.
Kaiken kaikkiaan kehitystä on tapahtunut luovutuksen jälkeen, ja tuo kehitys voidaan kuvata tyydyttäväksi. On kuitenkin välttämätöntä, kuten Hongkongissakin, jatkaa tilanteen tarkkailua sen varmistamiseksi, etteivät demokratia, ihmisoikeudet ja vapaudet heikkene millään tavalla.
Voin vakuuttaa edelliselle puhujalle, ettei tämä asia kiinnosta pelkästään portugalilaisia. Se kiinnostaa paitsi Euroopan unionia myös maailmaa ja niitä, jotka haluavat nähdä Macaon ja Hongkongin kehittyvän, jotta perusvapaudet voitaisiin taata ja jottei niitä heikentäisi maa, jolle nämä alueet on palautettu.

Posselt
Arvoisa puhemies, tunnustan avoimesti, että luulin puhuvani komission jäsenen jälkeen ja olin jo matkalla tänne. Halusin sanoa teille vain sen, että olen lukenut esillä olevan tekstin hyvin kiinnostuneena. Olen sitä mieltä, että Euroopan unionin ei pitäisi missään tapauksessa aliarvioida tätä kysymystä. Elämmehän me Euroopan unionin jäsenet tällä euraasialaisella mantereella, ja suuri osa ihmiskunnasta asuu tiheästi asutussa Aasiassa. Meille on strategista merkitystä sillä, millaiset suhteet Euroopan unioni saa aikaan Aasiassa oleviin kumppaneihinsa. Tässä Macaolla on aivan erityinen merkitys, koska siellä eurooppalaisen sivistyksen perinne on sekoittunut aasialaiseen perinteeseen ja koska tälle alueelle on ollut ominaista hyvin monenlaisten ihmisoikeuksiin ja vapauteen liittyvien ajatuksien esiintyminen. Tässä mielessä Macaolla on suhteellisen pienestä koostaan huolimatta erinomainen sillanrakentajan asema.
Sen vuoksi olen sitä mieltä, että me eurooppalaiset emme saa missään tapauksessa laiminlyödä Macaota. Meidän on myös tajuttava, että me emme ole täysin syyttömiä monien siellä elävien ihmisten kohtaloihin menneisyydessä emmekä mahdollisesti myöskään tulevaisuudessa. Sen vuoksi meillä on paljon suurempi velvollisuus kuin se, minkä Portugali jo on kiitoksen ansaitsevalla tavalla ottanut hoitaakseen. Olen iloinen, että kollegamme Cushnahan ja minä käytämme puheenvuoron tässä keskustelussa, koska se osoittaa, että tässä ei ole kysymys vain Portugalin entisen siirtomaavallan jäänteestä vaan oleellisen merkittävästä Eurooppaa koskevasta asiasta. Meidän eurooppalaisina on vain tajuttava selvästi, että Aasia on tärkein strateginen kumppanimme, ja että kaikki, mikä tuo eurooppalaisen ajattelun lähemmäksi aasialaista ja päinvastoin, mikä lujittaa demokratian ja oikeusvaltioperiaatteen ajatusta Aasian mantereella, ei ole pelkästään siellä asuvien ihmisten edun vaan Euroopan unionin perustavoitteiden mukaista.

Nielson
. (EN) Arvoisa puhemies, Euroopan komissio suhtautuu myönteisesti esittelijä Soaresin laatimaan mietintöön, joka koskee komission tiedonantoa "Euroopan unioni ja Macao: suhteet vuoden 2000 jälkeen", ja suhtaudumme myönteisesti myös päätöslauselmaesitykseen.
Panen tyytyväisenä merkille, että parlamentti ja komissio ovat tehneet samankaltaisia kokonaispäätelmiä siitä, miten Macaon tulevaisuutta olisi lähestyttävä. Olen tyytyväinen siihen myönteiseen kehitykseen, jota Macaon erityishallintoalueella on tapahtunut viime vuoden aikana luovutuksen jälkeen. Pidämme erittäin tärkeänä, että Macaon kansa voi jatkaa elämäänsä niine oikeuksineen ja vapauksineen, joista he ovat nauttineet niin kauan. Olemme samaa mieltä parlamentin kanssa siitä, että vuoden 1987 yhteinen julistus ja vuoden 1993 perustuslaki ovat tärkeimpiä välineitä Macaon erityishallintoalueen aseman määrittämisessä. Siksi komissio on sitoutunut seuraamaan hyvin tiiviisti siirtymävaihetta ja edistämään "yksi maa, kaksi järjestelmää" -periaatteen sujuvaa toteuttamista ja sen säilyttämistä.
Ensimmäisenä vuonna luovutuksen jälkeen Macao on perustanut tarvittavat hallintoelimet ja sopeutunut uuteen tilanteeseen. Hallitus, lakiasäätävä kokous ja oikeuslaitos ovat kaikki ponnistelleet vaikuttavasti sopeutuakseen uuteen tilanteeseen. Macao on ollut myös kansainvälisesti aktiivinen oman toimivaltansa perusteella televiestinnän, siviili-ilmailun ja investointien suojelun kaltaisilla aloilla tuoden esiin omaleimaisuuttaan ja itsehallintoaan perustuslain piiriin kuuluvilla aloilla.
Olemme parlamentin tavoin tyytyväisiä myös siihen, että Macao on saanut nykyaikaisen oikeusjärjestyksen ja että rikoslaissa on yksiselitteisesti kielletty kuolemanrangaistuksen käyttö. Nykyaikaisesta oikeusjärjestyksestä on suurta hyötyä sovellettaessa perustuslakia "yksi maa, kaksi järjestelmää" -periaatteen mukaisesti.
Tuemme omalta osaltamme mahdollisuuksien mukaan niiden moitteetonta täytäntöönpanoa, ja toimimme muun muassa yhteistyöohjelmamme ja erityisesti oikeudellisen yhteistyöprojektimme välityksellä. Pidämme samoin tärkeänä sitä, että vuonna 1993 tehty Euroopan unionin ja Macaon välinen kauppa- ja yhteistyösopimus pysyy voimassa suhteiden lujittamiseksi. Mielestämme sopimus on olennaisen tärkeä Euroopan unionin ja Macaon välisille suhteille ja perusedellytys yritysten välisen yhteistyön ja erityisesti niiden välisten yhteyksien lisääntymiselle. Sen perusteella voidaan myös parantaa yhteistyötä niillä aloilla, joilla Macao on säilyttänyt itsehallintonsa.
Aiomme laajentaa kauppaamme mahdollisimman paljon, ja tilanne on parantumassa. Tuemme ponnisteluja Euroopan unionin aseman parantamiseksi Macaossa kannustamalla eurooppalaisia yrityksiä lisäinvestointeihin ja avustamalla Macaota monipuolistamaan taloutensa perustaa sopivan hetken tullen. Olemme mielissämme siitä, että viime vuosi oli hyvä Macaon taloudelle. Talouskasvu oli positiivista, ja se ylsi 4 prosenttiin ensimmäistä kertaa vuoden 1996 jälkeen.
Parlamentin mietinnössä ja päätöslauselmassa kehotetaan tehostamaan Euroopan unionin ja Macaon välisen sekakomission toimia. Voin ilmoittaa, että Euroopan unionin ja Macaon väliset suhteet ovat edelleen äärimmäisen hyvät. Sekakomissio piti vuotuisen kokouksensa Brysselissä 30. kesäkuuta 2000. Se tarjosi molemmille osapuolille erinomaisen foorumin vaihtaa suoria mielipiteitä ja yksityiskohtaisia tietoja käynnissä olevasta työstä, jolla Macao muutetaan erityishallintoalueeksi. He keskustelivat myös, miten kahdenvälisiä yhteyksiä voitaisiin parantaa ja lujittaa muun muassa niiden yhteistyö- sekä kauppa- ja taloussuhteiden välityksellä, jotka perustuvat komission tiedonannossa esitettyihin suosituksiin.
Yhteistyön osalta päätöslauselmassa pyydetään komissiota huolehtimaan nopeasti teknisen yhteistyöviranomaisen nimittämisestä Macaoon. Tässä asiassa olisin halunnut voida kertoa, että ehdolla ollut tekninen yhteistyöviranomainen nimitettiin marraskuussa, kuten oli suunniteltu. Valitettavasti ehdokas vetäytyi loppuvaiheessa sen jälkeen kun valintamenettely oli jo kestänyt useita kuukausia. Pidämme edelleen teknisen yhteistyöviranomaisen nimittämistä erittäin tärkeänä.
Kaiken kaikkiaan Macaon tilanne on ollut myönteinen. Komissio viimeistelee parhaillaan ensimmäistä vuotuista kertomustaan Macaosta ja toivoo voivansa toimittaa sen pian neuvostolle ja parlamentille. Parlamentin mietintö puolestaan on myönteinen asia, koska siinä esitetyt huomautukset ja suositukset tarjoavat jälleen uuden neuvojen lähteen, johon komissio voi turvautua viimeistellessään ensimmäistä vuotuista kertomustaan.
Kuten jo mainitsin, pidämme Macaon ja sen kansan oikeuksien, vapauksien ja demokraattisten periaatteiden säilyttämistä erittäin tärkeänä. Komission kertomuksessa käsitellään tarkasti kaikkia eri kysymyksiä, jotka ovat leimanneet Macaon jokapäiväistä elämää erityishallintoalueen olemassaolon ensimmäisenä vuonna.
Lopuksi minulla on iloa kertoa, että Macaon hallintojohtaja Edmond Ho vierailee Brysselissä 7. toukokuuta 2001. Tiedän komission olevan kiinnostunut keskustelemaan hänen kanssaan Macaon tuoreimmista tapahtumista. Toivottavasti myös jotkut teistä saavat tilaisuuden tavata hänet.
Voin vakuuttaa parlamentille, että komissio jatkaa Macaon tapahtumien aktiivista seuraamista erityisesti demokraattisten periaatteiden ja ihmisoikeuksien osalta. Komissio on edelleen sitoutunut tukemaan Macaota aina kun mahdollista ja auttamaan sitä kehittymään ja toteuttamaan kaikki mahdollisuutensa. Pidämme myös edelleen täysin kiinni sitoumuksestamme tiedottaa parlamentille kehityksestä koko Macaon siirtymävaiheen ajan.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

EY:n ja Meksikon sopimus (taloudellinen kumppanuus ja poliittinen yhteensovittaminen ja yhteistyö)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Lucasin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0036/2001) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi yhteisön kannasta EY-Meksiko-yhteisneuvostossa päätöksen tekemiseksi taloudellisesta kumppanuudesta, poliittisesta yhteensovittamisesta ja yhteistyöstä tehdyn sopimuksen 6 ja 9 artiklan, 12 artiklan 2 kohdan b alakohdan sekä 50 artiklan täytäntöönpanosta (KOM(2000) 739 - C5-0698/2000 - 2000/0296(CNS)).

Lucas
Arvoisa puhemies, mietintöni koskee Euroopan parlamentin neljättä kuulemista EU:n ja Meksikon välisestä sopimuksesta. Koska tämä kuuleminen jää todennäköisesti myös lähitulevaisuudessa viimeiseksi, sillä on erityistä merkitystä. Mietinnössä käsitellään niitä sopimuksen seikkoja, jotka eivät kuulu niin sanotun väliaikaisen sopimuksen piiriin, toisin sanoen palveluja, sijoituksia sekä teollis- ja tekijänoikeuksia.
EU:n ja Meksikon välistä sopimusta pidetään yhteisön näkökulmasta yleisesti merkittävänä askeleena suhteiden kehittymisessä Latinalaisen Amerikan maiden kanssa. Sen soveltamisala on laajempi kuin minkään muun sopimuksen, jonka EU on tehnyt kolmannen valtion kanssa, ja sen myötä EY:n toimijat saavat nopeamman etuuskohtelun kuin mitä Meksiko on koskaan myöntänyt kenellekään niistä kumppaneistaan, jotka hyötyvät etuuskohtelusta.
Itse asiassa EU:n aikaan saama sopimus on paitsi tasavertainen Nafta-sopimuksen kanssa myös tarjoaa etuja, jotka ovat monilla aloilla Nafta-sopimusta paremmat. Näihin aloihin kuuluvat muun muassa ne alat, joita käsittelen tässä mietinnössä.
Luulen kuitenkin, että EU saa joitakin näistä eduista Meksikon kansan kustannuksella. Vaikka mietinnössäni hyväksytäänkin ehdotus neuvoston päätökseksi, siinä suhtaudutaan asiaan hieman vastahakoisesti ja esitetään lukuisia merkittäviä varauksia ja uudistuksia koskevia suosituksia, joita haluaisin nyt esitellä.
Ensimmäisenä ja tärkeimpänä kysymyksenä on Meksikon köyhyys. Sopimuksen on olennaisen tärkeää heijastaa paremmin sitä, että Meksikon asema on kehityksen kannalta kaksitahoinen. Toisaalta maa on OECD:n jäsen, ja siten sen katsotaan kuuluvan teollisuusmaihin; mutta toisaalta maassa on 95 miljoonaa asukasta, ja sen väestöstä reilusti yli puolet - 65 prosenttia - elää köyhyydessä. Tämä tarkoittaa, että Euroopan unionin yhteenkuuluvuuden periaate on ehdottomasti otettava vakavasti. Periaatteena on mielestäni oltava, että taloudellisen kumppanuuden lujittaminen Meksikon kanssa ja Meksikon markkinoille pääsyn helpottaminen eivät ole ristiriidassa kehitystavoitteiden kanssa eivätkä kärjistä osapuolten välillä nykyisin vallitsevaa eriarvoisuutta.
Siksi on erittäin huolestuttavaa, että sopimuksen erittäin monet kohdat ovat todennäköisesti pikemminkin esteenä kuin tukena köyhyyden poistamiselle, ihmisoikeuksille ja kestävälle kehitykselle.
Esittelen kohta joitakin näistä kohdista. Hyvänä esimerkkinä on, että sopimukseen sisältyy lähes täydellinen kielto ottaa käyttöön uusia määräyksiä, mikä estää Meksikoa erittelemästä niitä ehtoja, joita se haluaisi sovellettavan kauppaan ja ulkomaisiin sijoituksiin. Tämän takia Meksiko ei voi varmistaa, että kauppa ja ulkomaiset sijoitukset tukevat maan omia kehittyviä markkinoita ja maan omia kehitystavoitteita.
Tarkastelen sitten sopimusta yksityiskohtaisemmin, ja aloitan palveluista. Komission mukaan neuvoteltu kauppapaketti on erittäin tärkeä. Palvelujen vapauttaminen kattaa todellakin lähes kaikki alat, joten sopimuksen ehdot ja soveltamisala ovat erittäin laajat. Huolestuttavampaa on kuitenkin, että sopimus sisältää vallitsevan tilan säilyttämistä koskevan lausekkeen, jolla Meksikoa estetään ottamasta käyttöön tulevaisuudessa uusia normeja tai ehtoja, ja siten sillä saatetaan haitata pahasti tämän maan sosiaalista ja taloudellista kehittymistä ja politiikan riippumattomuutta.
Lisäksi sopimuksessa todetaan, että "mitään tarjonnan muotoa ei ennakolta suljeta sopimuksen ulkopuolelle". Jos tämä tarkoittaa sitä, että sopimus saattaa kattaa myös koulutuksen ja terveydenhuollon ilman suojalausekkeita, tilanne on vieläkin huolestuttavampi. Parlamentin jäsenet muistavat varmasti, että kun Euroopan parlamentti vuonna 1999 reagoi WTO:n vuosituhannen vaihteen neuvottelukierrosta koskevaan lähestymistapaan, se vaati erityisesti terveydenhuollon ja koulutuksen jättämistä GATS-sopimusten tarkistamisen ulkopuolelle. Näin ollen olisi epäjohdonmukaista sisällyttää koulutus ja terveydenhuolto EU:n ja Meksikon väliseen sopimukseen aloina, joita vapauttaminen koskee.
Lopuksi Meksikon kansalaisyhteiskunnan ryhmät uskovat, että Meksikon neuvottelijat ylittivät toimivaltansa sopimuksen tekemisessä, koska sopimuksella annetaan yhteisneuvostolle valtuudet purkaa Meksikon kauppaa ja palveluja koskevaa lainsäädäntöä, minkä olisi selvästi oltava lainsäätäjän tehtävä. Parlamentin olisi tuettava Meksikon kansalaisyhteiskuntaa, joka pyytää tämän perustuslain vastaisen määräyksen muuttamista.
Sijoitukset ovat erityisen arka kysymys lukuisten Meksikossa tapahtuneiden talousromahdusten vuoksi. Sopimukseen sisältyvä sijoitusten määritelmä kattaa kuitenkin suorat sijoitukset, kiinteistösijoitukset ja arvopaperien oston, ja siksi se näyttää mahdollistavan spekulatiiviset toimet, mikä voi siten lisätä rahoitusmarkkinoiden epävakautta.
Voisin mainita edelleen muita ongelmia, joita esiintyy teollis- ja tekijänoikeuksien alalla, riitojen ratkaisemisessa ja todellakin ihmisoikeuksissa. Päätän puheenvuoroni kuitenkin siihen, mitä meidän on tehtävä seuraavaksi. Meidän on saatava komission jäseneltä selkeä lausunto 27. helmikuuta pidettävän yhteisneuvoston kokouksen asialistasta. Olen ottanut esiin lukuisia tärkeitä kysymyksiä, joiden on oltava tuolla asialistalla. Haluaisin kuulla paikalla olevalta komission jäseneltä, saammeko ja milloin saamme tietää tuon kokouksen asialistan, aikooko hän sisällyttää siihen niitä kysymyksiä, joita olen puheessani käsitellyt - ja joita käsitellään myös varsinaisessa mietinnössä - ja milloin saamme kuulla tuolloin 27. helmikuuta pidettävän kokouksen tuloksista.
Yhteisneuvoston kokouksessa on käsiteltävä yhteisneuvoston toimivaltaa ja Meksikon perustuslakia, jotta niiden yhteensopivuus voitaisiin varmistaa. Siellä on käsiteltävä ihmisoikeuksien tehokasta seurantaa. Siellä on sitouduttava kauppatoimien yhdenmukaisuuteen ja yhteensopivuuteen, ja siellä on varmistettava, että Euroopan parlamentti on tiiviisti mukana kaikissa tämän sopimuksen tulevissa muutoksissa.

Ferrer
Arvoisa puhemies, ennen kuin alan puheenvuorossani käsitellä tätä mietintöä, haluaisin pyytää teiltä, että merkitsette pöytäkirjaan työjärjestyksen 161 artiklan mukaisesti, että mietinnön perustelut, joista keskustelemme, ovat ainoastaan esittelijän vastuulla ja heijastavat vain hänen omia näkemyksiään eivätkä teollisuusvaliokunnan käsitystä. Kansalaisten ei tarvitse tuntea työjärjestystämme, ja tietyt ilmentymät voivat aiheuttaa sekaannusta ja antaa aihetta väärinkäsityksille.
Kiitos, arvoisa puhemies, aloitan nyt puheenvuoroni.
Tähän komission ehdotuksen sisältävään päätösesitykseen, joka on sen mietinnön aiheena, josta alamme keskustella, huipentuu se pitkä prosessi, joka aloitettiin vuonna 1995, kun Euroopan yhteisö ja Meksiko allekirjoittivat yhteisen julistuksen, jossa asetettiin ne tavoitteet, joiden pohjalta rakennettaisiin vuonna 1991 allekirjoitetun yhteistyösopimuksen korvaava sopimus, jotta näin voitaisiin vahvistaa ja kehittää Euroopan unionin ja Meksikon välisiä poliittisia, taloudellisia ja kaupallisia suhteita. Taloudellista kumppanuutta, poliittista yhteensovittamista sekä yhteistyötä koskeva sopimus, jota kutsutaan myös nimellä kokonaissopimus, allekirjoitettiin joulukuussa 1997. Tästä syystä komission ehdotusta, johon parlamenttia on pyydetty ottamaan kantaa, on tarkasteltava Euroopan unionin ja Meksikon välillä solmitun kokonaissopimuksen taustaa vasten. Tämä sopimus on tärkein Euroopan unionin koskaan allekirjoittama sopimus mielestäni tämä on hyvä muistaa. Yhteys on sama kuin sillä väliaikaisella sopimuksella, jossa käsitellään kokonaissopimuksen taloudellisia ja kaupallisia seikkoja. Kokonaissopimuksen tarkoituksena oli, että sen myötä voitaisiin mahdollisimman pian aloittaa neuvottelut niiden yhteisön toimivaltaan kuuluvien kaupallisten seikkojen vapauttamiseksi, jotka ovat mukana kokonaissopimuksessa.
Mitä tulee käsittelemäämme päätösehdotukseen ja siinä tarkasteltuihin sopimuksiin, ryhmäni pitää niitä hyvin myönteisinä, koska niiden avulla vahvistetaan toimintamahdollisuuksia yhteisön toimijoiden kannalta erityisen mielenkiintoisilla aloilla ja taataan heille pääsy Meksikon markkinoille samoin ehdoin ja jopa paremmin ehdoin kuin NAFTA-maille palvelujen, sijoitusten, maksujen sekä teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen alalla, ja näihin liittyy tiettyjä etuja ja oikeudellisia takeita, joita ne suovat Euroopan unionille. Nämä tarkastelut oikeuttavat itsessään ja ilman varaumia sen, että ryhmäni hyväksyy päätösehdotuksen, ja toivon, että näin on parlamentinkin osalta.
Lisäksi taloudellisten etujen ohella ryhmäni on varsin tietoinen niistä poliittisista eduista, joita tämän päätösehdotuksen hyväksyminen tuo tullessaan, ja näin ollen sen tarpeellisuudesta, että Euroopan unionin ja Meksikon yhteisneuvosto, joka kokoontuu tämän kuun lopussa, pystyy hyväksymään sopimuksen, sillä vasta, kun se on hyväksytty, poliittista vuoropuhelua sekä koulutusasioissa tapahtuvaa yhteistyötä, köyhyyden torjuntaa, sosiaalikysymyksiä ja ympäristöä koskevat määräykset voivat tulla voimaan; kaikista näistä kysymyksistä erityisesti oma ryhmäni ja yleensä parlamentti ovat aina olleet varsin kiinnostuneita, koska ne ovat takeena sille, että sopimuksen ilman muuta synnyttämillä taloudellisilla eduilla edistetään kokonaisuutena demokraattisempaa, ihmisoikeuksia enemmän kunnioittavaa ja sosiaalisesti oikeudenmukaisempaa poliittista järjestelmää.

Seguro
Arvoisa puhemies, suhteista Väli-Amerikan maihin ja Meksikoon vastaavan valtuuskunnan puheenjohtajana haluaisin kiittää osapuolia siitä, että he ovat saattaneet päätökseen loppuvaiheen eräässä kunnianhimoisimmista sopimuksista, mitä Euroopan unioni toistaiseksi koskaan on allekirjoittanut. Sallinette, arvoisa puhemies, minun käyttää hyväkseni arvoisan Meksikon Euroopan unionin lähettilään diplomaatti Jaime Zabludovskyn läsnäoloa ja lausua myös hänelle kiitokseni hänen aktiivisuudestaan tämän sopimuksen aikaansaamisessa.
Tällä sopimuksella luodaan pohja Euroopan unionin ja Meksikon välisten suhteiden lähenemiselle. Tässä mielessä haluaisin korostaa, että tällä kertaa emme saaneet aikaan pelkästään vakiintuneita lausuntoja, vaan loimme myös oikeudellisen asiakirjan, ja se lähentää toisiinsa monia yhteisiä arvoja omaavaa kahta kansaa, siinä määrin kuin kumpikin osapuolista kykenee ottamaan käyttöönsä kyseisen sopimuksen kaikki mahdolliset voimavarat. Tässä tarkoituksessa haluaisin korostaa, että poliittista yhteensovittamista ja kaupankäyntiä varten laadittujen mekanismien lisäksi luotiin myös väline, jolla voidaan kannustaa ja kehittää yhteistyötä yli 30:lla eri alueella. Jo lähes kolme vuotta on kulunut, kun tämä parlamentti antoi myönteisen lausuntonsa Euroopan unionin ja Meksikon välisestä väliaikaisesta sopimuksesta. Vuotta myöhemmin se lausui julki myönteisen kantansa yleissopimuksesta, jonka unionin 15 jäsenvaltiota myöhemmin allekirjoittivat. Koko tämän ajan olemme omin silmin nähneet Meksikon yhteiskunnassa tapahtuneita tärkeitä muutoksia; niiden huipentumaa - viime heinäkuun vaaleja - voi kuvata todelliseksi demokratian juhlaksi. Tässä yhteydessä haluaisin käyttää hyväkseni tilaisuutta antaa presidentti Ernesto Zedillolle julkinen tunnustus hänen sitoutumisestaan demokraattisten uudistusten toteuttamiseen. Tahtoisin vielä välittää Meksikon hallituksen uusille vastuullisille henkilöille mitä vilpittömimmän toiveeni, että he jatkaisivat eteenpäin aloittamallaan tiellä ja veisivät eteenpäin sitä toivoa, jonka Meksikon kansa heihin on asettanut.
Lopuksi, arvoisa puhemies ja hyvät kollegat, mielestäni on tärkeää esittää kaksi vetoomusta: ensiksi pyytää komissiota eli sen edustajaa komission jäsen Poul Nielsonia teettämään Euroopan unionin Meksikon edustuston välityksellä paikan päällä arviointi sen osoittamiseksi, mitkä sopimuksen kaupankäyntiä ja yhteistyötä koskevat mahdollisuudet todella ovat, ja jakamaan tulokset myöhemmin eri osapuolille; toiseksi olisi jälleen kerran vedottava Chiapasin selkkauksen osapuoliin, jotta nämä ponnistelisivat kaksin verroin kohti demokraattisten periaatteiden kunnioittamiseen perustuvaa vuoropuhelua lopettaakseen iänikuisen tilanteen, joka on sivistyksellemme sopimaton.
Arvoisa puhemies, minun sallittaneen vielä ilmaista myötätuntomme El Salvadorin kansalle, joka jälleen kerran on joutunut luonnononnettomuuden uhriksi.

Sánchez García
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, kuten nicaragualainen kirjailija Sergio Ramírez on osuvasti todennut, Latinalaisen Amerikan poliittista karttaa voidaan nykyään tulkita erilaisten ja varsin ristiriitaisten näkökantojen valossa.
Yksi niistä voisi olla "tequila-vaikutus", joka Meksikosta käsin säteilee ympäristöönsä siellä pidettyjen viimeisten presidentinvaalien jälkeen. Tätä voidaan pitää aitona osoituksena kansalaisaktiivisuudesta, jolla on olkaamme luottavaisia Meksikon yhdysvaltojen uuden poliittisen kartan muotoutumista edistäviä edullisia vaikutuksia, minkä myötä odotamme, että vallanjaon ja poliittisen vallan vaihtelu toteutuu sekä sitä, että voimme olla varmoja, että taloudellisen ja poliittisen uudistumisen välinen tarpeellinen yhteispeli on yhä hedelmällisempää.
On selvää, että Meksikossa on maana paljon hyviä ja huonoja puolia, kuten millä tahansa Euroopan unionin maalla. Siksi huomioni kiinnittyi niihin tämän latinalaisen Amerikan tasavallan sosioekonomista tilannetta koskeviin kohtuuttoman kriittisiin painotuksiin, jotka esittelijä on omaksunut tämän mietinnön perusteluissaan.
Mielestäni meidän on oltava varovaisia ilmauksissamme, ja minua hämmästyttävät esittelijän epäilyt, jotka liittyvät Meksikon perustuslailliseen toimivaltaan palvelujen kaupan yhteydessä.
Sijoitusten osalta sanoisin, että ne arviot, joita esitetään, eivät ole mielestäni onnistuneita, koska Meksikon talous on viime vuosina huomattavasti kansainvälistynyt, jopa siinä määrin, että Meksiko on hyödyntänyt maana eniten yhteisön ns. ECIP-rahoitusvälinettä. Tämä näkyy selvästi ulkomaisten yritysten sijoitusten lisääntymisenä ja vapaakauppasopimuksina, jonka Meksiko on solminut Yhdysvaltojen ja Kanadan sekä äskettäin Euroopan unionin kanssa.
Jälkimmäisessä tapauksessa kyse on Meksikon tekemästä strategisesta ponnistuksesta Yhdysvaltoihin painottuneiden suhteiden monipuolistamiseksi, ja lisäksi tämän myötä eurooppalaiset tavarat saavat tulliasioissa samankaltaisen kohtelun kuin Yhdysvaltojen tavarat, varsinkin teollisten tuotteiden osalta. On selvää, että äänestämme mietinnön puolesta.

Knörr Borràs
Arvoisa puhemies, vähäisen puheaikani sallimissa rajoissa minun on sanottava, että tänään keskustelemaamme neuvoston päätösehdotusta pidämme kokonaisuutena myönteisenä, koska jo aikoinaan olimme iloisia, kun Meksikon kanssa tehty sopimus allekirjoitettiin ja myöhemmin vahvistettiin, sillä ymmärrämme tämän tarkoittavan merkittävää askelta ja sanoisin jopa ennennäkemätöntä sellaista Euroopan unionin suhteissa Latinalaisen Amerikan maahan.
Kuitenkin tätä sopimusta, kuten kaikkea tässä elämässä, voidaan parantaa. Ymmärrämme luonnollisesti, että sopimus on kaupallinen kysymys, mutta kaipaamme veljesmaa Meksikon kehittymistä edistäviä käytännön toimia.
Samoin emme löydä mistään sekakomitean tehtäviä tarkasteltaessa (44 artikla) sitä, että olisi laadittava selvitys yhteistyösopimuksen täytäntöönpanon seurauksista, mikä olisi meidän mielestämme suoraan sanottuna välttämätöntä.
Samoin pahoittelemme, ettei tässä sopimuksessa edes mainita ympäristöä, eikä edes, kuten kollegani Caroline Lucas totesi, viitata bioturvallisuudesta tehtyyn pöytäkirjaan teollisia ja tekijänoikeuksia koskevissa kohdissa.
Lopuksi haluaisin ottaa esiin melkoisen käsittämättömyyden, jolla tarkoitan sitä, että demokratian mallimaana esiintyvässä Euroopan unionissa tätä sopimusta ei hyväksykään suoraan Euroopan kansan suoraan valitsema parlamentti, vaan että parlamenttia ainoastaan kuullaan, vaikka Meksikossa sopimuksen vahvistavat kansan valitsemat instituutiot.

Marset Campos
Arvoisa puhemies, ryhmämme tukee esittelijä Lucasin mietintöä ja pitää sitä arvossa, koska sillä edistetään myönteisellä tavalla neuvoston ehdotusta yhteisneuvostoon ja sen kehittämiseen liittyvissä asioissa. Nimenomaan niiden huomioiden ja suositusten, jotka koskevat demokraattista avoimuutta niin arkaluonteisilla aloilla, kuten palvelujen, sijoitusten, teollisten ja tekijänoikeuksien sekä ristiriitojen ratkaisemisen alalla, tarkoituksena on parlamentin, Meksikon kansan ja Meksikon perustuslain kunnioittaminen sekä myös se, ettei Meksikon yhteiskunnan kannalta vahingollisia vaikutuksia ilmene.
Euroopan unionin velvollisuutena on, että suhteemme Meksikoon ja Meksikon kanssa tekemämme sopimus eivät johda ongelmien lisääntymiseen, kuten tapahtui, kun Yhdysvallat ryhtyi jälleen kerran toimiin ja kun selvemmin sanoen tilanne Chiapasissa paheni, sillä tämä alue on monikansallisten yritysten etujen kannalta tärkeä; tästä seuraa, että tämän sopimuksen onnistuminen on merkittävä asia, koska se merkitsee erilaisten suhteiden syntymistä Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan välille, esimerkiksi seuraavien Mercosurin ja Chilen kanssa tehtävien sopimusten yhteydessä ja herättäisi maanosassa huomattavia toiveita.

Farage
Arvoisa puhemies, tämä EU:n ja Meksikon välinen sopimus antaa minulle tilaisuuden sanoa, että on miellyttävää vaihtelua nähdä Euroopan parlamentin käsittelevän vapaakauppaa, josta se yleensä käyttää vain kauniita sanoja.
Tämän sopimuksen tultua valmiiksi ajattelin kuitenkin ensin, että Meksikolla on onnea. Siinä on maa, joka voi tehdä kauppasopimuksen EU:n kanssa joutumatta liittymään kerhoon, joutumatta maksamaan jäsenmaksuja tai joutumatta omaksumaan vuosittain tuhansia direktiivejä ja asetuksia. Mietin, miksei Yhdistynyt kuningaskunta voi tehdä samoin.
Toisaalta minun on korostettava esittelijän tekemiä huomautuksia, joiden mukaan parlamentin jäsenet ovat yhä enemmän huolissaan siitä, kuka tekee kauppaa koskevat päätökset: neuvostoko vai komissioko? Itse asiassa tuo huoli ei rajoitu tähän parlamenttiin. Monet puoluejäseneni ja valitsijani ovat tästä asiasta yhtä huolissaan, ja heitä pelottaa Nizzan Eurooppa-neuvostossa tapahtunut kehitys siihen suuntaan, että valtaa näytetään siirtävän aivan liikaa komission virkamiehille, joita ei ole valittu vaaleilla. Tarkoitan, etten olisi tyytyväinen, vaikka valtaa annettaisiin muille EU:n toimielimille, koska suurimpana huolena on se, että Yhdistynyttä kuningaskuntaa koskee kauppasopimukset, jotka joku sivullinen on neuvotellut ja viimeistellyt ja jotka eivät ehkä täysin ole kansallisten etujemme mukaisia. Sanon lisäksi WTO-malliin perustuvista riidanratkaisumenettelyistä, että meillä on jo kokemusta banaanisodasta, siitä, että viattomia brittiyrityksiä rangaistaan asioista, joiden kanssa niillä ei ole mitään tekemistä ja joihin ne eivät voi vaikuttaa millään tavalla.
Kaiken kaikkiaan olemme tyytyväisiä siihen, että EU ja Meksiko ovat päässeet sopimukseen, mutta mielestämme sen ei pitäisi sitoa Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Tekisimme paljon mieluummin omat sopimuksemme omilla ehdoillamme.

Valdivielso de Cué
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin kertoa olevani tyytyväinen, että Meksikon ja Euroopan unionin välillä solmittiin yhteistyösopimus, jonka laadintaan monet meistä täällä läsnä olevista ovat osallistuneet aktiivisesti jo useiden vuosien ajan.
Käsittelemämme mietinnön osalta haluaisin kiinnittää huomion kahteen seikkaan, joita pidän merkittävinä ja joiden käsittely on hämmästyttävää.
Ensinnäkin tässä tekstissä mainitaan Meksikon perustuslaki ainakin 8 kertaa siten, että puhutaan oletetusta tämän maan "Magna Chartan" rikkomisesta Euroopan unionin kanssa solmitun sopimuksen allekirjoittamisen yhteydessä. Tässä mielessä haluaisin vain muistuttaa, että 20. toukokuuta 2000 Meksikon parlamentti hyväksyi tämän yhteistyön 89 äänestäessä puolesta, 11 äänestäessä vastaan ja kahden pidättyessä äänestämästä.
Samat luvut pätevät yhteisneuvoston väliaikaisen sopimuksen osalta tekemien kaupallisten päätösten hyväksymiseen sekä yhteisneuvoston "kokonaissopimuksen" osalta tekemien päätösten hyväksymiseen. Mikään parlamentaarinen ryhmä ei vienyt kansakunnan korkeimpaan oikeusistuimeen, jolle päätösvalta kuuluu näissä kysymyksissä, perustuslainvastaisuutta koskevaa valitusta.
Toisesta asiasta puhuttaessa ja ihmisoikeuksiin liittyvänä on muistettava, että Meksiko on allekirjoittanut yli 50 kansainvälistä sopimusta ihmisoikeuksien ja työhön liittyvien oikeuksien alalla, ja niihin sisältyvät monet niistä sopimuksista, jotka tänään käsittelemässämme mietinnössä mainitaan. Näin ollen Meksiko tunnustaa Amerikan laajuisen ihmisoikeuksien tuomioistuimen tuomiovallan pakottavuuden tällä alalla. Näyttää siis siltä, että Meksiko on todellinen oikeusvaltio.
Toisaalta nykyinen hallinto on allekirjoittanut Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa sopimuksen ja perustanut erityisen lähetystön mainitun kansainvälisen järjestön yhteyteen ihmisoikeuksien ja demokratian alalla. Haluaisin myös muistuttaa, että vuonna 1999 tähän sopimukseen sisällytettiin demokratialauseke.
Lopuksi sanottakoon, että mielestäni paras tae sille, että yksilöiden oikeuksia ja vapauksia kunnioitetaan, on taloudellinen hyvinvointi, ja kuten kaikki tietävät ja mikä on useissa yhteyksissä käynyt ilmi, vapaakauppasopimukset merkitsevät keskipitkällä aikavälillä lujaa pohjaa tällaisen saavuttamiselle.

Linkohr
Arvoisa puhemies, tiedämme jo, että poliittinen ryhmämme äänestää neuvoston ehdotuksen puolesta. Meksiko on tärkeä maa. Se on espanjankielisistä maista suurin. Sikäli sopimuksella on huomattava poliittinen merkitys. Mutta haluaisin korostaa, että sopimuksen hyväksyminen on tärkeää myös meille, koska se on - tässä suuntaan katseeni erityisesti ulkopolitiikasta vastaavaan komission jäseneen - osoitus Euroopan unionin yhteisestä ulkopolitiikasta.
Tässä olen eri mieltä brittiläisen kollegani kanssa, jonka mielestä olisi parempi, että jäsenvaltiot tekisivät tuollaisia sopimuksia yksittäin. Mielestäni on suuri edistysaskel, että Euroopan unioni ryhtyy käsittelemään tätä kysymystä yhdessä.
Meille Meksikon kanssa tehtävä sopimus on hyvin merkittävä. Se on muuten ensimmäinen niistä lukuisista sopimuksista, joista neuvottelemme parhaillaan myös Mercosurin ja Chilen kanssa. Meksikon kanssa toteutettavalla sopimuksella on sen vuoksi koetehtävän luonne. Kauppapolitiikkaan sen arvioidaan vaikuttavan siten, että meidän kauppapoliittinen tilanteemme Meksikossa parantuu. Euroopan kauppapolitiikan osuus Meksikossa on supistunut suorastaan mitättömän vähäiseksi. Tähän on saatava parannus. Luulenkin, että on myös Meksikon edun mukaista, että maa ei ole riippuvainen pelkästään USA:n kanssa käymästään kaupasta vaan että sen ulkomaankauppa on tasapainoista ja että myös Eurooppa on siinä merkittävä tekijä. Tämä on luullakseni itsestään selvää. Sikäli sopimus on sekä meidän etujemme että Meksikon etujen mukainen.
Hyväksyntämme yhteydessä meidän olisi kuitenkin tunnustettava, että Meksiko muuttuu. Presidentti Foxin valinta merkitsi ensimmäistä vallanvaihtoa Meksikon vallankumouksen jälkeen. Meksiko siirtyy siten niiden valtioiden joukkoon, joissa demokraattinen vallanvaihto tulee normaaliksi. Toiveita on myös siitä, että maan eteläosassa sijaitsevassa Chiapasissa meneillään oleva konflikti ratkaistaan rauhanomaisesti.
Meksiko on avautunut, eikä vain USA:n suuntaan. Se on valmis avautumaan myös Eurooppaan päin. Sen vuoksi pitäisin hyvin myönteisenä sitä, että esimerkiksi hiljattain valittu Meksikon presidentti vierailisi pian myös Euroopassa - ja käyttäisi kenties puheenvuoron myös täällä parlamentissa - ja että Euroopan valtionpäämiehet tekisivät vierailuja Meksikoon.
Lopuksi vielä Lucasin mietintöön. On selvää, että emme äänestä mietinnön perusteluista - näinhän asia on aina. Esittelijällä on oikeus tuoda esiin mielipiteensä. Haluan kuitenkin tässä yhteydessä sanoa myös sen, että vaikeita asioita liittyy myös yhteistyöhön Meksikon kanssa, kuten minkä tahansa maan kanssa, johon meillä on ystävällismieliset suhteet. Tämä pätee lisäksi molempiin suuntiin. Me haluamme, että meillä on vapaus sanoa, mistä me emme pidä jossain muualla, ja kehotamme myös ystäviämme sanomaan, mistä he puolestaan eivät pidä. Tämä käy parhaiten esiin USA:n esimerkistä: meillä on jossain mielessä hyvin vaikea kiista USA:n kanssa - tämä pätee muuten myös toisinpäin - tämän muuttamatta mitenkään yhteistyötämme tai keskinäistä luottamustamme.

Sanders-ten Holte
Arvoisa puhemies, ryhmäni on erittäin tietoinen EU:n ja Meksikon välisen vapaakauppaa koskevan kumppanuussopimuksen merkityksestä molemmille sopimuspuolille, ja se tukee esittelijän tekemän aloitteen useimpia kohtia. Meksiko on Brasilian jälkeen Euroopan unionin tärkein kauppakumppani Latinalaisessa Amerikassa, ja olen erityisen ylpeä siitä, että Eurooppa on saavuttanut tuloksen, jonka tarjoamat edut ovat Nafta-sopimusta paremmat paitsi Eurooppaa myös Meksikoa hyödyttävillä lukuisilla aloilla.
Mielestämme tämä sopimus on merkittävä askel suhteiden kehittymisessä Latinalaisen Amerikan maiden kanssa. Tämänpäiväisen keskustelun yhteydessä Euroopan liberaaliryhmä haluaisi erityisesti korostaa tähän sopimukseen sisältyvän ihmisoikeuksia koskevan vakiolausekkeen merkitystä ja etenkin demokraattisen periaatteiden ja perustavien ihmisoikeuksien kunnioitusta. Haluaisimme tähdentää, että Meksikon ihmisoikeustilanteen seuranta on ratkaisevan tärkeää, kuten olen omin silmin nähnyt. Tässä yhteydessä pidän järkevänä esittelijän tekemää ehdotusta, jonka mukaan yleisen sopimuksen 39 ja 59 artiklaa olisi muutettava. Lisäksi olisi harkittava sopimuksen tekemistä ihmisoikeuksien alan yhteistyöstä. Tärkeimpänä toiveenamme on se, että Meksikon talouden avautuminen edistää omalta osaltaan Chiapasin taloudellista ja sosiaalista kehitystä. Ilmoitamme olevamme halukkaita aloittamaan tämän prosessin, ja toivon, että Marcosin kulku kohti Mexico Cityä merkitsee rauhan läpimurtoa. Presidentti Foxin tehtävänä on nyt täyttää lupauksensa, jonka hän antoi Euroopan parlamentin valtuuskunnalle kampanjansa aikana. Seuraan asiaa tiiviisti.

Belder
Arvoisa puhemies, ajattelemme mielellämme parasta Euroopan unionin ja Meksikon sopimuksesta. Pyydämme samalla neuvostoa ja komissiota tiedottamaan Euroopan parlamentille jatkuvasti ja mahdollisimman kattavasti tämän sopimuksen vaikutuksista kumpaankin osapuoleen. Tämä selkeä pyyntö liittyy läheisesti Meksikon uuden presidentin, Vincente Foxin, viime aikoina tekemiin toivoa herättäviin aloitteisiin. Niillä pyritään selkeästi auttamaan huono-osaisimpia väestönryhmiä, ennen kaikkea maan hyvin laajaa intiaaniyhteisöä, investointien ja huomattavan alueellisen autonomian avulla. Se on rohkea tavoite, kun otetaan huomioon siihen kohdistuva voimakas poliittinen ja yhteiskunnallinen vastustus.
Euroopan unionilla ja Yhdysvalloilla on tässä kaunis yhteinen kehitystehtävä. Me Strasbourgissa ja Brysselissä emme lopultakaan halua, että meidät tunnetaan maailmalla kylminä ja laskelmoivina kauppiaina. Lyhyesti sanottuna, Meksikon laajempi markkinoillepääsy ja sen aseman paraneminen maailmantaloudessa vaatii humanitaarisempaa lähestymistapaa kuin pelkkä yksiulotteinen vapauttaminen.
Ymmärrämme esittelijä Lucasia hänen painottaessaan Meksikon väestön hädänalaisuutta. Hän viittaa perusteluissaan monta kertaa Meksikon perustuslain loukkaamiseen. Se on kuitenkin meidän mielestämme ensisijaisesti maan sisäinen asia. Siitä huolimatta toivoisimme myös neuvoston ja komission osoittavan yhtä suurta sitoutumista yhteydenpidossaan meksikolaisten osapuolien kanssa.

Martin, Hans-Peter
Arvoisa puhemies, arvoisat vielä läsnä olevat kollegat, meillä onkin edessämme mielenkiintoinen asia. Mielestäni tämän mietinnön tekijällä on ollut - mieleeni ei tule saksalaista sanaa - sharp mind, kyky tehdä osuvia havaintoja. Mielestäni tässä on onnistuttu erinomaisesti tuomaan esiin sopimuksen heikkouksia. Esittelijä Lucas, kun lukee perusteluja, ei voi välttyä vaikutelmalta, että tässä mahdollisesti häämöttää jo euroimperialismi. Tuon esille kaksi konkreettista asiaa. Ensimmäinen niistä ovat ne poliittiseen demokratiaan liittyvät heikkoudet, jotka perusteluissa tuodaan toistuvasti esiin - tässähän me annamme Meksikolle neuvoja, joita oikeastaan vain vahva voi antaa heikolle. Minua arveluttaa, että on tarpeen mukauttaa Meksikon perustuslakia, jotta se olisi suurin piirtein yhtenevä tämän sopimuksen kanssa. Se muistuttaa minua niistä puutteista, joita meillä Euroopan unionissa on puuttuvan demokraattisen oikeutuksen takia unionin omia kansalaisiakin ajatellen.
Toinen asia, jota mielestäni ei sovi unohtaa, on, että Meksiko on Euroopan unionin tärkeä kauppakumppani. Lisäksi se kävi 90-luvulla läpi vaiheen, jota kansainvälisen valuuttarahaston silloinen puheenjohtaja Michel Camdessus nimitti 2000-luvun ensimmäiseksi rahoituskriisiksi. Sen vuoksi mielestäni varsinkin se ansaitsee tunnustuksen, että esityksessä korostetaan erityisesti niitä ongelmia, joita Meksikon kaltaisilla mailla - nykyisin ennen kaikkea Argentiinalla - on kiinteästä sitoutumisesta USA:n dollariin. On hyvin valitettavaa, että komissio ei toimi tässä mainstreaming-periaatteen mukaan, joka sisältää jo nyt sanoman: meidän on oltava tarkkoina! Minä itse olisin valmis etenemään pikemminkin Bretton-Woods-järjestelmän suuntaan. Tarvittavat ennakkotoimet puuttuvat, samoin Meksikolle annettavat edulliset tuet. Ainoa kohta, jossa voisin arvostella mietintöä on se, että emme suosituksissa korosta myös sitä, että meidän olisi annettava apuamme juuri rahoituskriisien yhteydessä.

Kreissl-Dörfler
Arvoisa puhemies, Meksikon kanssa tehtävä sopimus on todellakin merkittävä askel suhteissa Latinalaisen Amerikan maihin. Sen soveltamisala on laajempi kuin minkään muun sopimuksen, jonka Euroopan unioni on tehnyt kolmannen valtion kanssa. Itse olen seurannut tätä Meksikon kanssa solmittavaa sopimusta aina hyvin kriittisesti mutta samalla solidaarisesti, sillä me olemme aina pyrkineet siihen, että emme pidä silmällä ainoastaan Euroopan unionin etuja - niin monet luultavasti toimivat täällä parlamentissa - vaan myös Meksikon ja maassa enemmistönä olevan köyhän väestön etuja. Sopimus on merkittävä askel vain siinä tapauksessa, että meksikolaisten valtaenemmistön elinolot parantuvat sen avulla. Ratkaisevaa on myös, miten demokratia- ja ihmisoikeuslauseketta toteutetaan käytännössä. Foxin hallituksen saavutukset punnitaan myös tältä osin, ei ainoastaan taloudellisen menestyksen perusteella.
Erityisesti palvelusektoriin ja suoriin sijoituksiin on tulevaisuudessa kiinnitettävä huomiota, sillä ei ole oikein, että Meksikoa pidetään toisarvoisessa asemassa. Sijoitusten on pikemminkin edistettävä alueellista kehitystä ja suuntauduttava selvien sosiaaliset ja ekologiset seikat huomioon ottavien normien mukaan, joita ei sitten ole vain tarkkailtava vaan myös noudatettava. Mutta nyt on myös tärkeää, että sekä me täällä Euroopan parlamentissa että Meksikon hallitus huolehdimme yhdessä Meksikon väestön kanssa siitä, että väestö voi hyötyä tästä mahdollisimman paljon. Mutta meille on myös tärkeää, miten yhteisneuvosto hoitaa tehtäviään tulevaisuudessa sopimusta edelleen kehitettäessä ja miten Meksikon parlamentti ja Euroopan parlamentti ovat siinä mukana. Ja koska aina on jotain, mitä voisi tehdä vielä paremmin, toivon, että Meksiko ja Euroopan parlamentti toimien tasavertaisina kumppaneina poistavat ne erimielisyydet ja virheet, joita sopimuksessa epäilemättä vielä on. Sanon tämän suhteista Väli-Amerikan maihin ja Meksikoon vastaavan valtuuskunnan varapuheenjohtajana. Kannatan myös tätä sopimusta, ja jos nämä asiat toteutuvat, joista useita esittelijä Lucas on käsitellyt, tämän sopimuksen menestymiselle ei liene enää mitään esteitä. Se olisi silloin todellakin merkittävä askel Euroopan unionin Latinalaiseen Amerikkaan kuuluvan maan kanssa tekemien sopimusten historiassa.

Nielson
. (EN) Arvoisa puhemies, jäsen Seguro mainitsi puheenvuoronsa lopussa El Salvadorin hirveän tilanteen. Haluaisin käyttää tätä tilaisuutta hyväkseni ja ilmoittaa parlamentille, että olen tänään päättänyt vapauttaa toiset 5-8 miljoonaa euroa El Salvadorin kansan tukemiseksi. Tämä on varsin merkittävää.
Siirryn sitten käsiteltävänä olevaan aiheeseen ja sanon, että Meksiko on käynyt läpi perinpohjaisen nykyaikaistamisprosessin viime vuosikymmenen aikana. Nafta-sopimus on ollut siinä tärkeässä osassa. Se johti kauppa- ja sijoitusvirtojen huomattavaan kasvuun Yhdysvaltain ja Meksikon ja myös Kanadan välillä. Sen paremmin EU kuin Meksikokaan ei halunnut Nafta-sopimuksen johtavan EU:n ja Meksikon välisten suhteiden laantumiseen. Me molemmat otimme haasteen vastaan, ja päätimme mukauttaa suhteitamme. Tämä huipentui viime lokakuussa taloudellisesta kumppanuudesta, poliittisesta yhteensovittamisesta ja yhteistyöstä tehdyn ja usein yleiseksi sopimukseksi kutsutun sopimuksemme voimaantuloon. Tässä sopimuksessa, joka koostuu vapaakauppa-aluetta, poliittista vuoropuhelua ja yhteistyötä koskevista määräyksistä, vahvistetaan Meksikon nykyisiä suhteita Eurooppaan.
Yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välisen erittäin monimutkaisen toimivallan jaon takia vapaakauppasopimus koostuu kahdesta erillisestä oikeudellisesta tekstistä. Ensimmäinen teksti eli päätös 2/2000 käsittää yhteisön toimivaltaan kuuluvat alat, ja yhteisneuvosto hyväksyi sen Lissabonissa 23. maaliskuuta 2000 sen jälkeen kun parlamentti oli antanut lausuntonsa 16. maaliskuuta 2000. Se tuli voimaan 1. heinäkuuta 2000. Toinen teksti käsittää jäljelle jääneet alat - palvelut, sijoitukset sekä teollis- ja tekijänoikeudet - ja yhteisneuvoston pitäisi hyväksyä se 27. helmikuuta 2001.
Tänään käsiteltävänämme olevalla jälkimmäisellä tekstillä vapautetaan palvelut kahdessa vaiheessa. Ensinnäkin sen sisältämän vallitsevan tilan säilyttämistä koskevan lausekkeen välityksellä, jolla molempia sopimuspuolia estetään ottamasta käyttöön uusia tai vahvistamasta jo olemassa olevia syrjintätoimia. Tätä lauseketta sovelletaan ainoastaan syrjintätoimiin, eikä se siksi sulje pois mahdollisuutta uusien rajoittavien syrjimättömien säännösten hyväksymisestä esimerkiksi ympäristönsuojelun parantamiseksi. Toiseksi tässä päätöksessä säädetään pääasiassa kaiken jäljellä olevan sopimuspuolten välisen syrjinnän poistamisesta enintään kymmenen vuoden kuluessa.
Päätös on sopusoinnussa GATS-säännösten kanssa - lähinnä sen velvoitteen kanssa, jonka mukaan mitään alaa ei saa sulkea vapauttamisprosessin ulkopuolelle. Lisäksi teksti sisältää sijoituksia ja niihin liittyviä maksuja koskevia toimia täydentämään niitä sitoumuksia, joita molemmat sopimuspuolet ovat jo tehneet OECD:ssä sekä Meksikon ja useimpien jäsenvaltioiden välisten kahdenkeskisten sopimusten välityksellä. Euroopan parlamenttia on pyydetty antamaan lausuntonsa tästä toisesta päätöksestä. Sitten kun yhteisneuvosto on hyväksynyt tämän päätöksen 27. helmikuuta 2001, vapaakauppasopimus saadaan täysin valmiiksi.
Tällä päätöksellä on kuitenkin myös laajempia vaikutuksia. Yleinen sopimus pannaan täytäntöön täysimääräisesti, ja siten poliittista vuoropuhelua ja yhteistyötä koskevat pilarit tulevat varmasti voimaan. Meksiko on perinteisesti Latinalaisessa Amerikassa yksi EU:n tärkeimmistä kauppakumppaneista, ja sillä on suuret kasvumahdollisuudet, ja EU on Meksikon toiseksi suurin kauppakumppani Yhdysvaltain jälkeen. Vapaakauppasopimuksen saavuttaminen merkitsee sitä, että EY:n toimijat saavat Nafta-sopimuksen kaltaisen pääsyn Meksikon markkinoille.
Kauppasuhteemme, joka on rappeutunut viime vuosina, pitäisi parantua selvästi nyt kun voimme kilpailla tasaväkisesti amerikkalaisten ja kanadalaisten tuotteiden ja palvelujen kanssa. Meidän olisi oltava tyytyväisiä saavutukseemme tällä alalla. EU:n ja Meksikon välinen vapaakauppasopimus on ensimmäinen tämäntyyppinen sopimus, jonka EU on allekirjoittanut Latinalaisen Amerikan maan kanssa.
Meidän olisi kaupan ohella käytettävä täysimääräisesti hyväksemme tätä kattavaa sopimusta syventääksemme edelleen jo nyt erinomaisia kahdenvälisiä suhteitamme Meksikoon. Toimielimillä varustettu korkean tason poliittinen vuoropuhelu tarjoaa hyvän työvälineen, jonka avulla voimme sopia yhteisistä kannanotoista ja molemminpuolista kiinnostusta herättävistä kysymyksistä, kuten YK:n uudistuksesta, ponnisteluista uuden WTO-kierroksen käynnistämiseksi ja molempien sopimuspuolten ihmisoikeustilanteesta. Sopimus tarjoaa meille uusia yhteistyömahdollisuuksia niiden suuntaviivojen pohjalta, jotka on laadittu kaudeksi 2000-2006, olipa kyse oikeusvaltion lujittamisesta, oikeuslaitoksen uudistuksesta, köyhyyden kukistamisesta tai inhimillisiin voimavaroihin sijoittamisesta. Kyseessä on uusi ja erittäin kunnianhimoinen alku. Olen samaa mieltä useimpien jäsenten tässä keskustelussa esittämistä näkemyksistä, ja meillä on ilo nähdä tämän asian kukoistavan tulevina vuosina.

Lucas
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron, koska pyysin komission jäseneltä yhtä nimenomaista tietoa. Kyse oli 27. helmikuuta pidettävän yhteisneuvoston kokouksen asialistasta. Voisiko hän kertoa meille, saammeko ja milloin saamme tietää tämän asialistan, mitä se sisältää ja minkälaista selostusta voimme odottaa tuosta kokouksesta?

Nielson
. (EN) Työnjako on sellainen, että kerromme tietenkin parlamentille tuon kokouksen tuloksista.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Laittoman maahantulon, liikkumisen ja maassa oleskelun avustamisen määrittely
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Ceyhunin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0315/2000) Ranskan tasavallan aloitteesta neuvoston direktiivin antamiseksi laittomassa maahantulossa, liikkumisessa ja maassa oleskelussa avustamisen määrittelystä (10675/2000 - C5-0427/2000 - 2000/0821(CNS)) ja puitepäätöksen tekemiseksi rikosoikeudellisten puitteiden vahvistamisesta laittomassa maahan tulossa ja maassa oleskelussa avustamisen ehkäisemiseksi (10676/2000 - C5-0426/2000 - 2000/0820(CNS)).

Ceyhun
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, elokuussa 2000 neuvoston puheenjohtajavaltio Ranska teki kaksi aloitetta, joilla pyritään ehkäisemään ihmisten salakuljetusta harjoittavien rikollisjoukkojen toimintaa ja toteuttamaan ennalta ehkäiseviä toimia. Sitä ennen on kuitenkin kuollut paljon pakolaisia ihmisten salakuljetusta harjoittavien rikollisjoukkojen uhreina. Valitettavasti näin tapahtuu edelleen. Joka viikko saamme lukea ainakin kaksi raporttia tästä surullisesta aiheesta.
Tästä syystä Euroopan unionin on nyt ryhdyttävä toimiin. Laittoman maahantulon, liikkumisen ja maassa oleskelun avustamista koskevassa direktiivissä määritellään oikeudelliset puitteet, joiden rajoissa ihmisten salakuljetusta harjoittavien rikollisjoukkojen avulla tapahtuva laiton maahantulo voitaisiin estää.
Toinen aloite on neuvoston puitepäätös rikosoikeudellisten puitteiden vahvistamisesta laittomassa maahantulossa ja maassa oleskelussa avustamisen ehkäisemiseksi. Tällä pyritään estämään pakolaisten hyväksikäyttö. Minun on myönnettävä, että nämä kaksi aloitetta voitaisiin oikeastaan tuoda esiin yhden ainoan aloitteen muodossa. Ne voitaisiin yhdistää ensimmäiseen pilariin yhtenä samalle oikeusperustalle rakentuvana ehdotuksena. Valitettavasti en onnistunut vakuuttamaan Ranskan sisäministeriötä. Olen iloinen, että kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta tuki tarkistusehdotuksiani.
Nyt meillä ei ole enää kahta rajoittavaa ehdotusta, vaan kaksi ehdotusta, joissa eri kohderyhmiä koskevia asioita voidaan käsitellä eri tavoin. Ihmisten salakuljetusta harjoittavien rikollisjoukkojen toimintaan puututaan, mutta rikollisiin ei rinnasteta kansalaisjärjestöjä ja kirkkoja tai muita järjestöjä, jotka tarjoavat vainotuille ihmisille humanitaarista apua.
Me emme saa sivuuttaa sitä, että valitettavasti nykyisinkin kymmenettuhannet ihmiset joutuvat pakenemaan monenlaisten vainojen ja sotien vuoksi. Hyvät kollegat, kysyn teiltä, onko rikollista toimintaa, jos auttaa vainottua ihmistä tällaisessa tilanteessa? Rehellisesti sanottuna olen iloinen siitä, että on rohkeita ihmisiä, jotka auttavat vainottuja. Tästä syystä oli hyvin tärkeää määritellä tarkkaan avustaminen ja rehelliset auttajat. Ranskan aloitteessa ei ole tehty mitään eroa henkilökohtaisen avun antamisen ja järjestäytyneiden tahojen organisoiman avustamisen välillä eikä myöskään kaupallisista ja moraalisista vaikuttimista tapahtuvan avustamisen välillä. Tästä syystä korjaus oli aivan välttämätön.
Haluaisin huomauttaa, että ihmiskauppa on nykyisin rikollisten tuottoisaa liiketoimintaa. Mutta olisi kohtalokas virhe uskoa, että tämä ongelma voidaan ratkaista pelkillä rajoittavilla toimilla. Poliisin toiminnan ja oikeudellisten toimien takana on oltava yhteinen eurooppalainen turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikka. Vain siten voimme onnistua tulevaisuudessa välttämään Doverin kaltaiset surulliset tapahtumat.
Olisi ollut helppoa myös hylätä arvostelemani Ranskan hallituksen ehdotukset niin kauan kuin vaatimaamme yhteistä turvapaikka- ja siirtolaispolitiikkaa ei ole. Meidän olisi todellakin kaikkein helpointa vain julistaa viiden minuutin kuluttua tämä aihe käsitellyksi. Mutta uhrien kohtalot huomioon ottaen se olisi vastuutonta. Sen vuoksi olen iloinen, että kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta ja minä olemme onnistuneet mietinnössäni kehittämään näitä aloitteita niin pitkälle, että ne täyttävät sekä humanitaariset että rikosoikeudelliset vaatimukset.
Mielestäni on hyvin valitettavaa, että PPE ei ole valmis tukemaan nimenomaan tätä mietintöä. Sen sijaan olen iloinen ja kiitän Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmää sen jättämistä asiallisista täydentävistä tarkistuksista. Toivon, että voimme mietinnölläni osoittaa Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmälle, Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmälle, vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmälle ja Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä/Pohjoismaiden vihreä vasemmisto -ryhmälle, että Euroopan parlamentti tekee tässä vaikeassa asiassa neuvostolle suuntaa näyttäviä ehdotuksia valtiota ilmentävästä, mutta myös humaanista toiminnasta.

Kirkhope
Arvoisa puhemies, jätettyäni Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen vuonna 1997 ajattelin päässeeni eroon keskusteluista, joita pidettiin klo 22:n jälkeen. On kuitenkin hyvin lohdullista nähdä, että kykenemme keskustelemaan erittäin tärkeistä asioista myöhään illalla. Panen myös kiinnostuneena merkille, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa on nyt näköjään lyhennetty keskusteluja siten, että ne voidaan pitää hyvissä ajoin ennen klo 22:ta. Vallan tasapaino on siinä mielessä todellakin muuttunut.
Minulla oli kunnia olla edellisen hallituksen maahanmuuttoasioista vastaava ministeri. Minulle on tärkeää korostaa heti alkuun, että PPE-ryhmä kannattaa Ranskan aloitteen tavoitetta. On elintärkeää hillitä laitonta maahanmuuttoa ja selviytyä rikollisista, jotka riistävät köyhiä ihmisiä omaksi edukseen sekä taloudellisesti että muilla tavoilla. En voi kuitenkaan varjoesittelijänä valitettavasti tukea moniakaan esittelijä Ceyhunin esittämistä tarkistuksista, koska niissä ei mielestäni itse asiassa käsitellä kysymystä, vaan ne saattavat päinvastoin johtaa sen kärjistymiseen.
Erityisesti minusta tuntuu vaikealta, että laittoman maahanmuuton avustamisen rikollisuus yritetään poistaa joidenkin muttei kaikkien ryhmien kohdalla. Käsitys, jonka mukaan humanitaarisessa tarkoituksessa toimivat henkilöt olisi vapautettava rangaistusseuraamuksilta, on hyvin ongelmallinen ja varmasti subjektiivinen. Minun on lakimiehenä kysyttävä myös sitä, miksi lakia olisi sovellettava joihinkin henkilöihin muttei toisiin. Humanitaariset vaikuttimet, joihin monissa esittelijä Ceyhunin tarkistuksissa viitataan, ovat tosiaankin hyvin vaikeita määritellä tai tulkita tuomioistuimessa oikeudenmukaisella ja asianmukaisella tavalla. Tämä ei tarkoita sitä, että humanitaaristen organisaatioiden olisi vältettävä tällaisten ihmisten auttamista heidän saavuttuaan asianmukaisesti johonkin jäsenvaltioon - tukisin hyvin suuresti avustamisen jatkamista ja varmasti sen olemista tulevaisuudessa tärkeässä osassa - vaan pikemminkin sitä, ettei heillä ole mielestämme sen enempää oikeutta osallistua mihinkään laittomaan toimeen kuin kellään muullakaan.
Tässä yhteydessä on myös korostettava, että laittomia maahanmuuttajia, joiden maahantuloa salakuljettajat avustavat, ei pitäisi tietenkään vapauttaa rangaistusseuraamuksilta sen enempää kuin muitakaan laittomia maahanmuuttajia.
Yhteisen maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikan täytäntöönpano on tietenkin vaikeaa. Suhtaudun siihen brittikonservatiivina epäilevästi. Tänä iltana olen kuitenkin täysin tyytyväinen siihen, että meidän olisi tarkasteltava sitä sen kehityksen kannalta. Emme ole vielä valmiit. Meillä ei ole vielä tuota politiikkaa. Kun otetaan huomioon, että tuollainen politiikka voidaan panna täytäntöön, tämä mietintö näyttää olevan käsiteltävänä sopimattomana ajankohtana. On välttämätöntä vahvistaa yhteisen maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikan tekijät ennen sisäisten - kuten tämän mietinnön mukaisten - vaatimusten määrittämistä. Pakolaisten oikeudellisen aseman parantaminen, kuten tarkistuksessa 2 todetaan, ei tietääkseni kuulu minkäänlaiseen yhteiseen maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkaan.
Sanon tasausmaksujen osalta, ettei esittelijä kerro yksityiskohtia rahan käytöstä. EU:n talousarvion kasvattaminen edellyttää varmasti enemmän perusteluja kuin on esitetty. On aina tärkeää tehdä ero turvapaikka-asioiden ja maahanmuuttoasioiden välillä: ne ovat kaksi erillistä kysymystä, ja turvapaikka-asiat kuuluvat vuoden 1951 Geneven sopimuksen soveltamisalaan. Minä ja PPE-ryhmä suhtaudumme tietenkin myönteisesti tarkistuksiin, joissa korostetaan tuon sopimuksen merkitystä.
Tuemme Ranskan aloitetta. Pahoittelemme vain, että tämä mietintö on aikaansa edellä ja ettei sitä voida hyväksyä.

Cerdeira Morterero
Arvoisa puhemies, suokaa anteeksi, mutta erehdyin kellonajasta. Ensinnäkin haluan onnitella kollega Ceyhunia hänen tekemästään työstä ja ponnisteluista sen hyväksi, että otettaisiin huomioon kaikki näihin kahteen aloitteeseen liittyvät näkökohdat. Toiseksi minun olisi tähdennettävä parlamentille erästä Euroopan unionin tulevaisuuden, yhteiskuntamme ja täältä käsin valmistelemamme poliittisen hankkeen kannalta ehdottoman ensisijaista seikkaa. Kyse on yhteisön maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikan tarpeellisuudesta, ja siinä voimme onnistua ainoastaan Euroopan unionin poliittisten toimielinten sitoutumisen, ponnistelujen ja työn avulla.
Haluaisin ottaa taas esiin joitakin kysymyksiä, jotka tämän parlamentin ja neuvoston on otettava selkeästi huomioon, kun tulevia päätöksiä tehdään. On välttämätöntä erottaa toisistaan laittoman maahanmuuton pyyteetön humanitaarinen avustaminen sekä rikollisten verkostojen toiminta, jota Schengenin sopimuksen 27 artiklassa tarkoitetaan. On yhtä lailla tärkeää erottaa selvästi toisistaan suoraan ja aktiivisesti laittomassa maahanmuutossa avustavat henkilöt, kuten laittomien maahanmuuttajien kuljetusten järjestäjät ja niihin osallistuvat henkilöt, ja toisaalta passiivisesti ja epäsuorasti avustavat henkilöt, jotka hyötyvät maahanmuuttajien työpanoksesta.
On myös korostettava sitä, että myös taloudellinen hyöty voi olla suoraa tai epäsuoraa suoritettavan toiminnan luonteesta riippuen. Toisaalta ymmärrän, ettei kuljettajia voida asettaa vastuuseen siitä, että he ovat kuljettaneet henkilöitä, jotka heti johonkin jäsenvaltioon saavuttuaan hakevat turvapaikkaa. Kuljettajilla ei ole myöskään mahdollisuutta tai auktoriteettia arvioida, onko turvapaikkahakemus perusteltu, joten ymmärrän, että missään tapauksessa heitä ei pidä näissä säännöksissä vaatia tätä suoraan tai epäsuorasti tekemään. Rangaistusten on oltava oikeasuhteisia ja tasapuolisia. Rangaistus on suhteutettava rikokseen.
Välineiden ja niiden tavoitteiden yhteydessä on kunnioitettava erittäin tarkasti pakolaisten oikeuksia koskevan Geneven 1951 yleissopimuksen allekirjoittajavaltioiden hyväksymiä sitoumuksia Euroopan unioniin pyrkiviin turvapaikanhakijoihin nähden. Näiden välineiden tarkoituksena ei koskaan voi olla pelottaa turvapaikanhakijoita käyttämästä laillista oikeuttaan turvautua yleissopimuksen allekirjoittajavaltion suojeluun, koska tämä merkitsisi Geneven vuoden 1951 yleissopimuksen noudattamatta jättämistä.
Lopuksi haluaisin kiinnittää huomion sen tarpeellisuuteen, että jäsenvaltiot ovat tietoisia siitä, että jotkin Euroopan unionin alueet ovat erityisesti laittoman maahanmuuton kohteena ja kantavat maantieteellisen sijaintinsa vuoksi suurimman taakan siirtolaispolitiikoista, minkä vuoksi on luotava tasausmaksuja varten budjettikohtia, millä lisätään solidaarisuutta Euroopan unionissa tällä alalla.

Malmström
Arvoisa puhemies, me kaikki muistamme kauhistuneina kontin, josta löytyi 58 kuollutta kiinalaista ja joka löydettiin Doverissa viime kesänä. Äskettäin näimme hukkuneiden ihmisten ajelehtivan rantaan Espanjan rannikolla. Tällaisia murhenäytelmiä sattuu joka päivä ympäri Eurooppaa, vaikka ne eivät aina olekaan näin kohtalokasta.
On tietenkin rangaistava niitä liigoja, jotka ansaitsevat rahaa käyttämällä ihmisten toivotonta tilannetta hyväkseen ja salakuljettamalla heidät rajan yli kammottavien turvallisuusolojen vallitessa. Tämä on epäinhimillistä toimintaa. Tässä vaaditaan yhteisiä toimia EU:n tasolla.
Arvoisa puhemies, Ranskan tasavallan tekemässä aloitteessa otetaan kuitenkin esille vain pieni osa näistä erittäin monimutkaisista kysymyksistä, jotka koskevat maahanmuuttoa ja pakolaisia. Kauniista maailmanlaajuista vastuuta koskevista julistuksista huolimatta EU:n jäsenvaltiot eivät ole onnistuneet pääsemään yhteisymmärrykseen yhteisestä pakolais- ja maahanmuuttopolitiikasta. Ainoastaan ehkäisevistä toimista tunnutaan pääsevän yhteisymmärrykseen. Salakuljettajia on tietenkin rangaistava ja on sakotettava lentoyhtiöitä, jotka ottavat lentokoneeseen henkilöitä, joilla ei ole päteviä asiakirjoja. On kohtuutonta antaa lentoemäntien päättää ihmisten suojeluntarpeesta. On myös kysyttävä, miksi ihmiset sijoittavat kaiken omaisuutensa siihen, että heidät salakuljetetaan epävarmoin ehdoin tuntemattomaan maahan. Onko EU:hun mahdollista päästä laillisesti, kun me vaadimme viisumia 130 maan kansalaisilta? En usko sitä. EU on rakentamassa Eurooppa-linnaketta.
Liberaaliryhmä olisi mieluummin halunnut kattavamman maahanmuuttokysymyksiä koskevan ohjelman. Tässä vaaditaan yhteistä politiikkaa. Esittelijän laatima mietintö on tärkeä muunnelma Ranskan tasavallan ehdotuksesta, koska esittelijä pyrkii näkemään asian eri vivahteet. Tietenkin liigoja on rangaistava, mutta on olemassa ihmisiä, jotka ilman voitontavoittelua piilottavat pakolaisia, koska he ovat vakuuttuneita siitä, että pakolaisten henki on vaarassa, jos heidät lähetetään takaisin kotimaahansa. Sukulaisia, ystäviä tai yksittäisiä järjestöjä ei saa rangaista tämän vuoksi. Nämä asiat on pidettävä erillään.
On myös tärkeää korostaa, että tämän direktiiviehdotuksen tarkoituksena ei ole vaikeuttaa entisestään ihmisten turvapaikanhakua tai muuttoa Euroopan unioniin. Tuemme esittelijä Ceyhunin ehdotusta liberaaliryhmän laatimin tarkistuksin varustettuna, siinä toivossa, että neuvosto ryhdistäytyisi ja pääsisi yksimielisyyteen yhteisestä turvapaikka- ja maahanmuuttostrategiasta.

Boumediene-Thiery
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, maahanmuuton kysymys ulottuu nykyisin eurooppalaisten yhteiskuntiemme kaikille aloille, laillisten maahanmuuttajien tilanteesta laittomien maahanmuuttajien tilanteeseen, turvapaikkaoikeudesta liikkumisen vapauteen sekä sosiaalis-taloudellisista ja kulttuurisista oikeuksista poliittisiin oikeuksiin.
Pakolaisaseman myöntämistä ja perinteisiä maahanmuuttokanavia koskevat luvut laskevat tasaisesti useimmissa unionin jäsenvaltioissa. Kokonaismaahanmuuttoa koskevat luvut ovat sen sijaan pysyneet muuttumattomina viime vuosina. Tämä osoittaa, että hillitsevät toimet maahanmuuton ja viisumipolitiikan alalla ovat vain kasvattaneet laittomien maahanmuuttajien määrää. Miehiä, naisia ja lapsia menehtyy päivittäin heidän yrittäessään päästä laittomasti Eurooppaan, josta on tullut todellinen linnake. He ovat useimmiten välittäjien tai salakuljettajien uhreja. Valitettavasti heidän kärsimyksensä jatkuu jäsenvaltioissamme, joissa he laittomiksi maahanmuuttajiksi muututtuaan ovat täysin muiden armoilla ja joissa heidän elinolonsa ovat sietämättömät. Palautettakoon mieliin, että joistakin laillisista maahanmuuttajista on tehty laittomia rajoittavien lakien välityksellä. Jotkut ovat olleet maassamme yli 20 vuotta. Heitä ei voi karkottaa eikä laillistaa. Mitä keinoja heillä on elämiseen ja perheensä elättämiseen?
Ehdotettujen aloitteiden mukaisissa ratkaisuissa toistetaan näitä hillitseviä ja torjuvia toimia. Ne aiheuttavat Doverin ja Gibraltarin tapausten kaltaisia murhenäytelmiä, ja murheellisessa tilanteessa ovat myös ne Espanjassa, Belgiassa tai Ranskassa olevat laittomat maahanmuuttajat, jotka ovat nälkälakossa saadakseen oikeutensa tunnustetuksi. Ketkä ovat varsinaisesti syyllisiä?
Näissä ehdotuksissa paitsi jätetään kaikki vaatimukset täyttämättä niin myös jopa kyseenalaistetaan turvapaikkaoikeus tai oikeus perhe-elämään. Vaikka onkin selvää, että järjestäytyneitä ihmiskauppaverkostoja on torjuttava ponnekkaasti, on epäoikeudenmukaista syyttää luonnollisia tai oikeushenkilöitä heidän vilpittömästi tarjoamastaan tuesta kaikille niille, jotka ovat tulleet hakemaan turvapaikkaa voidakseen paeta talouden ja demokratian vajavuuden aiheuttamia selkkauksia, nälänhätää ja kauheuksia. Näissä aloitteissa kuitenkin arvostellaan eri asioita edelleen saman mittapuun mukaan tavalla, joka on sietämätöntä ja vaarallista.
Vaikka tarkistuksilla vältetäänkin pahin, hylkäämme aloitteet, ja kehotamme mitä voimakkaimmin niiden tekijöitä lukemaan läksynsä kokonaan uudelleen. Laitonta maahanmuuttoa voidaan torjua ainoastaan sellaisen yhteisöpolitiikan mukaisesti, joka on kokonaisvaltaista, selkeää ja ihmisarvoa kunnioittavaa ja joka perustuu todelliseen perusoikeuksien kunnioitukseen sekä uusiin pohjoisen ja etelän välisiin suhteisiin. Lopuksi palautettakoon mieliin, että parhaana aseena ihmisten syrjinnän ja riiston torjumisessa on tunnustaa heidän oikeutensa ja siis laillistaa heidän tilanteensa.

Frahm
Arvoisa puhemies, monien jäsenvaltioiden ja yhä enemmän myös EU:n tässä asiassa harjoittama politiikka tekee meistä kaikista suoraan osasyyllisiä Doverin kuolemantapauksiin ja niihin ruumiisiin, jotka ovat ajautuneet Espanjan rannikolle. Toimintamme on oireiden hoitamista. Varsinaiselle sairaudelle emme kuitenkaan tee mitään. Sairautenahan on, että maailmassa on 20 miljoonaa pakolaista. Käsiteltävänä oleva hanke johtaa siihen, että ihmissalakuljetukseen ja pakolaisten kuljettamisen avustamiseen osallistuu entistä vähemmän humanisteja ja entistä enemmän mafiosoja. Ihmissalakuljetusta pidetään tuottavana, mutta väittäisin, että tällaiset hankkeet tekevät siitä vieläkin tuottavampaa. Hinnat nousevat, sillä mafiahan lisää sakkojen määrän hintoihin. Se merkitsee sitä, että epätoivoisten ihmisten rahaa menee entistä enemmän mafian taskuun. Tarjontaa on entistä vähemmän ja kysyntää yhä enemmän. Se merkitsee korkeampia hintoja. Senhän on meille jo ennestään tuttua markkinataloudesta. Se merkitsee häikäilemättömien toimijoiden määrän kasvua ja siten useampia Doverin kaltaisia onnettomuuksia. Esittelijä on tehnyt parhaansa ehdotuksen lieventämiseksi. Se minun on sanottava. Hän on todellakin tehnyt paljon töitä tässä asiassa, mutta kyse on edelleenkin oireiden hoitamisesta. Me emme hoida sairautta. Ryhmäni tukee tietenkin esittelijän ja liberaaliryhmän tekemiä tarkistuksia. Ennen kaikkea tuemme ehdotuksia, joissa tämä aloite halutaan hylätä kokonaan, mutta mietinnöstä käytävässä lopullisessa äänestyksessä ryhmäni äänestää aivan eri lailla.

Cappato
Arvoisa puhemies, Boninon listan radikaalijäsenet äänestävät neuvoston ehdotusta vastaan, ja niinpä vaikka he äänestävätkin joidenkin esittelijän ehdottamien mietintöä parantavien tarkistusten puolesta, he äänestävät myös koko mietintöä vastaan.
Mistä syystä? Ensimmäinen on perustava syy, joka koskee tätä ja kaikkia muita unionin rikoslainsäädäntöä koskevia aloitteita. Koska kannatan eurooppalaista federalismia enkä siis ole euroskeptikko, minusta on järjetöntä, että rikosoikeuden alalla hyväksytään ja pannaan täytäntöön säädöksiä, ilman että legitiimisti ja demokraattisesti valittu parlamentti, jolla siis olisi valtuudet tähän, olisi niitä millään lailla hyväksynyt; tältä osin, kuten muissakin asioissa, pidän Euroopan valitsemaa tietä järjettömänä.
Rikosoikeutta ei voida irrottaa parlamentaarisesta keskustelusta: juuri aiheen arkaluonteisuuden vuoksi sitä ei voida erottaa yleisemmistä näkökohdista, jotka koskevat yhteiskuntaa, riskejä, eri tekijöiden välistä tasapainoa, taustalla olevia syitä, taloudellisia ja sosiaalisia vaikuttimia. Ainoa sara, jolla Euroopan yhdentymispolitiikka etenee vauhdilla, on tukahduttaminen, koska se on helppoa. Päätökset valmistellaan sisä- ja oikeusministeriöiden virkamiesryhmissä, joiden ainoa huolenaihe ovat tehokkaat tukahduttamismekanismit, eikä niissä kiinnitetä minkäänlaista huomiota - tämä ei ole virkamiesten vika, se on heidän ammattinsa, heidän erityisosaamisensa - yhteiskuntaa, työllisyyttä, kansainvälisiä politiikkoja ja kehitystä koskeviin kysymyksiin. Tukahduttamisessa etenemme erittäin nopeasti, kun taas muilla saroilla, kuten turvapaikkaoikeuden ja puolustautumisoikeuden takaamisessa, Euroopan parlamentti, Euroopan unioni, Euroopan komissio ja neuvosto eivät pääse eteenpäin. Tämä on siis ensimmäinen syy, miksi emme voi hyväksyä neuvoston ehdotuksia emmekä myöskään mietintöä, jossa niitä ei hylätä selkeästi ja kokonaan, koska myös tässä tapauksessa - kuten aina - Euroopan parlamenttia kuullaan antamatta sille todellista valtaa.
Asian sisällön osalta - kollegat Boumediene-Thiery ja Frahm totesivat jo tämän - on harhaanjohtavaa jättää huomiotta, että maahanmuuttoasioita koskevan kieltopolitiikan vahvistaminen ainoastaan lujittaa laitonta maahanmuuttoa ja vahvaa rikollisuutta, jonka armoilla olemme. Meidän rajojemme yli vyöryy rikollisuus, jota kieltopolitiikkaan perustuvat lakimme synnyttävät: tämä on tosiseikkoihin perustuva totuus. Älkäämme kuvitelko voivamme ratkaista ongelman tiukentamalla - vähän sieltä täältä, ilman demokraattista kuulemista - laitonta maahanmuuttotoimintaa harjoittaviin kuljettajiin kohdistuvia rangaistuksia. Näin onnistumme, mikäli mahdollista - toivottavasti näin ei käy - vain pahentamaan tilannetta.
Samaan aikaan ei puututa taustalla oleviin taloudellisiin syihin. Komission jäsen Lamy teki Euroopan komissiolle rohkean ehdotuksen köyhimmistä maista tulevan tuonnin yksipuolisesta vapauttamisesta: juuri näin puututaan taustalla oleviin syihin, ei tarjoamalla niille hyväntekeväisyyttä, almuja ja apua vaan avaamalla markkinamme maataloustuotteille ja perustuottajille. Tämän ehdotuksen nimi oli Everything but arms, mutta Euroopan unionin eturyhmät jumiuttivat sen käsittelyn, ja niinpä maahanmuuttopaine on voimakkaampi kuin koskaan. Lamyn ehdotus siis jumiutetaan, ja samaan aikaan meille uskotellaan, että ongelma voidaan ratkaista pidentämällä muutamalla kuukaudella niihin ammatinharjoittajiin kohdistuvia rangaistuksia, joiden tuotot juuri me olemme laeillamme mahdollistaneet.
Meille ei kuitenkaan voi uskotella - sanon tämän kollega Ceyhunille ja vasemmistoon kuuluville kollegoille - että tämän tukahduttamisen osittainen lievittäminen - kannatamme joitakin tarkistuksia - voisi parantaa tilannetta. Emme usko, että ero, joka tehdään maahanmuutosta saatavan taloudellisen voiton ja humanitaarisiin syihin perustuvan maahanmuuton välille, ratkaisee asian - vaikka kannatammekin sitä vaihtoehdoista pienimpänä pahana - juuri te vasemmistolaiset osoitatte tämän meille toteamalla, että maahanmuuton taustalla ovat taloudelliset syyt. Kuinka siis voitte väittää, että taustalla ovat taloudelliset syyt, ja samalla kannattaa erittäin jyrkkää suhtautumista laittomasta maahanmuutosta hyötyviin yrittäjiin?
Kieltopolitiikka ei koske ainoastaan maahanmuuttoa, vaan myös työmarkkinoita, uudentyyppisiä työn muotoja, osa-aikaista, tilapäistä, määräaikaista ja kausiluontoisia työtä, ja se on kieltopolitiikkaa, johon vasemmisto ja myös ammattiyhdistykset ovat Euroopassa suurelta osin syyllisiä. Älkäämme siis ajatelko rauhoittaa omaatuntoamme hyökkäämällä työntekijöitä hyväksi käyttäviä yrittäjiä vastaan, koska hyväksikäytetyn, kotimaassaan nälän ja kerta kaikkiaan puuttuvien toimeentulomahdollisuuksien vuoksi kuolemaan tuomitun silmissä tämä hyväksikäyttäjä-yrittäjä on luultavasti hänen ja hänen perheensä ainoa toivo paremmasta ja pelastuksesta.
Arvoisa puhemies, päätän siksi puheeni ilmoittamalla, että Boninon listan radikaalijäsenet äänestävät tätä mietintöä vastaan.

Berthu
Arvoisa puhemies, Ranskan tasavallan molemmat aloitteet, joilla pyritään määrittelemään paremmin ja vahvistamaan ulkomaalaisten laittoman jäsenvaltioihin saapumisen avustamisen rangaistusseuraamuksia, vaikuttavat minusta erityisen myönteisiltä.
Nopeasti lisääntyvästä laittomasta maahanmuutosta tulee nimittäin jäsenvaltioille merkittävä ongelma. Hyvänä osoituksena tästä ovat lisääntyneet turvapaikkahakemukset, jotka ovat kolmen vuoden aikana lähes kaksinkertaistuneet suurimmissa Euroopan maissa, vaikka niistä noin kolme neljäsosaa hylätäänkin perusteettomina, mikä tarkoittaa monien kohdalla usein toistuvaa laitonta maassa oleskelua.
Europol arvioi, että unioniin pääsee nykyisin vuosittain 500 000 laitonta maahanmuuttajaa. Tämä syrjäytyneiden ihmisten tulva suosii kaikenlaista rikollisuutta ja riistoa. Yhdistyneiden Kansakuntien mukaan Euroopassakin on puoli miljoonaa laittomasti saapunutta ihmistä, jotka pakotetaan orjuuteen, ja useimmat heistä ovat seksuaalisen tai taloudellisen riiston uhreiksi joutuvia naisia ja lapsia.
Tämä tilanne on Euroopalle häpeällinen, ja minun on sanottava, että minua pöyristyttää lukea komission 22. marraskuuta antamaa yhteisön maahanmuuttopolitiikkaa koskevaa tiedonantoa, koska en löydä siitä kuin yhden ainoan pienen ja vieläpä melko ylimalkaisen kappaleen laittomasta maahanmuutosta. Olen pöyristynyt myös siitä, että komission ensimmäisenä konkreettisena ehdotuksena tämän politiikan täytäntöönpanemiseksi oli erityisen salliva direktiiviehdotus perheiden yhdistämisestä.
Näyttää jälleen kerran siltä, etteivät komission huolet ja todellisia konkreettisia ongelmia esille tuovien jäsenvaltioiden huolet vastaa toisiaan, koska puheenjohtajavaltio Ranskan jälkeen - joka piti laittoman maahanmuuton torjuntaa yhtenä prioriteeteistaan - on nyt Ison-Britannian pääministeri Tony Blairin ja hänen italialaisen virkaveljensä Giuliano Amaton vuoro soittaa hälytyskelloa ja vaatia toimintaohjelmaa tällaisen salakaupan torjumiseksi.
Siksi olen jäsen Kirkhopen kanssa täysin samaa mieltä siitä, että kansalaisvapauksien valiokunnan tekemät tarkistukset ovat täysin sopimattomia, sillä ne heikentävät Ranskan ehdottamaa tekstiä. Olen myös täysin samaa mieltä, että nämä tekstit ovat oikea-aikaisia. Toisin kuin valiokunnan joissakin tarkistuksissa väitetään, toimien toteuttaminen välittömästi laittoman maahanmuuton erityisalalla ei edellytä yleistä maahanmuuttopolitiikkaa.
Nämä toimet ovat kiireellisiä ja välttämättömiä. Sitä paitsi juuri Amsterdamin sopimus edellyttää niitä, koska sen 63 artiklan 3 kohdassa vaaditaan toteuttamaan viiden vuoden kuluessa sopimuksen voimaantulosta ensisijaisia toimia, jotka koskevat laitonta maahantuloa ja laitonta oleskelua sekä laittomasti maassa oleskelevien palauttamista.
Ranskan tasavallan tekemät laittomaa maahanmuuttoa koskevat aloitteet on siis hyväksyttävä, ja niitä on jatkettava ja vahvistettava. Ohimennen sanottuna on muuten oltava tyytyväinen Amsterdamin sopimuksen 67 artiklan 1 kohtaan, jossa on järkevästi säilytetty muiden kehnompien määräysten keskellä jäsenvaltioiden aloiteoikeus rinnakkain komission aloiteoikeuden kanssa ja vieläpä yhteisöllistetyssä maahanmuuttopolitiikkoja koskevassa osassa. Tämä poikkeuksellinen rinnakkaisuus, joka osoittautuu tässä tapauksessa oikein hyödylliseksi, saattaa valitettavasti olla ainoastaan tilapäistä, koska se on tarkoitettu ainoastaan sopimuksen voimaantuloa seuraavan viiden vuoden siirtymäkauden ajaksi. Rinnakkaisuus poistuu siis 30. huhtikuuta 2004. Vuoden 2004 alussa on kuitenkin juuri määrä pitää hallitustenvälinen konferenssi, jossa on tarkoitus tutkia muun muassa unionin ja jäsenvaltioiden välisen toimivallan jakoa.
Mielestäni sen asialistalle olisi hyvä ehdottaa jäsenvaltioiden aloiteoikeuden pidennystä ja laajennusta.

Coelho
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, lähtökohtamme perustuu tarpeeseen torjua laitonta maahanmuuttoa ja erityisesti siitä seuraavia hyväksikäytön muotoja. Tämä tilanne on kärjistynyt entisestään, ei ainoastaan siksi, että se on osoittautunut kovin tuottoisaksi ja vähemmän riskialttiiksi kuin muut salakaupan muodot - kuten esimerkiksi huumekauppa - vaan myös siksi, että tätä toimintamuotoa on ruvettu suosimaan jäsenvaltioiden lainsäädännön ja toimintavalmiuden riittämättömyyden vuoksi ja kaikista niistä syistä, joiden ansiosta luvattomat henkilöt voivat päästä maahan ja pysyä näillä alueilla.
Käsiteltävänä olevan ehdotuksen, jolla pyritään lujittamaan laittoman maahanmuuton ja maassa oleskelun torjuntaa, on kiinnitettävä erityistä huomiota kahteen näkökohtaan: työnantajien vastuukysymykseen ja niihin seurauksiin, joita laittoman työvoiman käytöstä voi aiheutua - meidän on tarkasteltava omien jäsenvaltioidemme sisällä vallitsevia tilanteita luvattoman työvoiman käytön osalta- sekä ihmiskauppaan, jota on torjuttava kovin ottein, kiinnittämällä erityistä huomiota sukupuolisen hyväksikäytön tarkoituksessa harjoitettuun lapsi- ja naiskauppaan, joka on eräs tällaisen kaupankäynnin vastenmielisimmistä puolista.
Sellaisia dramaattisia tilanteita, joita sattui viime vuoden kesäkuussa Doverissa tai joita tuli ilmi hyvin onnistuneen poliisioperaatio Cathedralin seurauksena, ei mikään demokraattinen yhteiskunta voi sietää. Laittoman maahanmuuton avustamista on tietenkin torjuttava. On keskeistä, että jokainen jäsenvaltio ryhtyy tarpeellisiin toimiin turvatakseen sen, että laittoman maahanmuuton, liikkumisen tai maassa oleskelun tarkoituksellinen helpottaminen katsotaan rikokseksi, josta aiheutuu tehokkaita, oikeasuhteisia ja vakuuttavia rikosoikeudellisia seuraamuksia. Euroopan unionille aiheuttavat uusia haasteita muuttovirrat, joita maailmanlaajuisella tasolla parhaillaan kirjataan tapahtuviksi, ja näihin haasteisiin sen on vastattava kokonaisvaltaisesti ja täysimittaisesti. Jäsenvaltioilla täytyy olla yhteinen maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikka, joka vastaa niiden ikärakenteen sekä taloudellisten ja humanitääristen vaatimusten asettamia tarpeita.

Evans, Robert J
Arvoisa puhemies, haluan onnitella kollega Ceyhunia siitä, että hän on käsitellyt erittäin vaikeaa ja arkaluonteista aihetta. Kuten jäsen Kirkhope sanoi, tämä on erittäin tärkeä aihe, ja olen siitä hänen kanssaan täysin samaa mieltä. Hän olisi varmasti kanssani samaa mieltä siitä, että on hyvin surullista, että tämänkaltaista aihetta, joka täyttää monien sanomalehtiemme sivut, ei ole täällä - mikäli tiedän - selostamassa yksikään toimittaja.
Meidän on myös myönnettävä, että tämä mietintö on vain yksi palapelin osa. Palapeli, jota yritämme koota, on hyvin vaikea. Tarvitsemme sellaisen asianmukaisen maahanmuutto- ja turvapaikkajärjestelmän, joka täyttää Euroopan tarpeet nykyajan maailmassa. Sanon jäsen Frahmille ja jäsen Cappatolle, että juuri tähän tähtäämme, enkä usko juuri äsken käyttämänne retoriikan olevan hyödyllistä tällaisessa hyvin vaikeassa tilanteessa.
Puhun sitten joistakin tietyistä kohdista. Jäsen Kirkhope mainitsi huolensa, joita hänellä on 11 ja 12 kohdasta, ja tiedän, mitä hän tarkoittaa. Nuo kohdat koskevat kuitenkin laillisia organisaatioita, kansalaisjärjestöjä, jotka ovat meille kaikille tuttuja. Meidän on kysyttävä itseltämme, onko sellainen henkilö tai organisaatio rikollinen, joka auttaa epätoivoisissa oloissa olevia ihmisiä pakenemaan vainoa. Ovatko nämä juuri niitä organisaatioita, joita vastaan meidän olisi säädettävä lakeja? Mielestäni eivät ole. Tiedämme, ja muut ovat sanoneet, että näitä tilanteita pakenevat ihmiset ovat epätoivoisia ihmisiä, jotka pakenevat selkkauksia, sotaa ja niiden kaltaisia olosuhteita. Siksi tarvitsemme näitä toimia.
Meidän on tehtävä enemmän. Meidän on tehtävä enemmän noiden kehitysmaiden auttamiseksi ja sellaisten sodan runtelemien maiden auttamiseksi, joiden järjestelmistä emme pidä. Emme voi kuitenkaan tehdä tätä hetkessä. En usko, että olemme avuksi pakenemaan yrittäville ihmisille, jos emme tee mitään ja jos jätämme tilanteen ennalleen, niin että heidän on kasauduttava kuorma-autojen takaosaan, tukehduttava sekä kestettävä kidutusta ja kurjuutta. Meidän on varmistettava, että meillä on sellainen asianmukainen turvapaikkajärjestelmä, joka ei ole laittoman maahanmuuton ylikorostamisen väärentämä. Parlamentin tulevien kuukausien tehtävänä on laatia komission näkemyksistä sellainen mietintö, jossa muistutetaan kaikkia jäsenvaltioita siitä, ettei niiden kansallinen etu saa ohittaa maailmanlaajuisia ja humanitaarisia velvoitteitamme.

Schröder, Ilka
Arvoisa puhemies, Saksan liittotasavallassa on tänään oikeuden edessä mies, joka kuljetti aikaisemmin itäsaksalaisia salaa Länsi-Saksaan. Ja hän on syystäkin oikeudessa. Ei siksi, että hän salakuljetti ihmisiä vaan koska hän ilmiantoi salakuljetetut itäsaksalaiset turvallisuuspalvelulle. Mielestäni nykyisin olisi myös oltava mahdollista, että ihmiset, jotka ilmiantavat pakolaisia tai salakuljettajia poliisille, voitaisiin asettaa rikosoikeudelliseen syytteeseen. Miksi? Sekä komission ehdotuksessa että mietinnössä tunnustetaan, että laiton maahantulo voi johtaa siihen, että turvapaikkahakemus hyväksytään. Silloinhan samalla tunnustetaan - joskin todennäköisesti hyvin vastentahtoisesti -, että useimpien ihmisten ei ole enää lainkaan mahdollista tulla laillisesti EU:n alueelle. Samalla silloin todistetaan vastentahtoisesti oikeaksi myös UNCHR:n EU:ta ja sen pakolaisten maahanpääsyn rajoittavaa politiikkaa kohtaan esittämä arvostelu. Sen vuoksi ei myöskään auta luvattu sellaisten pakolaisten vastuusta vapauttaminen, jotka hyväksytään turvapaikanhakijoiksi. Heidänhän on näet silloin ilmiannettava ihmiset, jotka auttoivat heitä etenemään edes turvapaikka-anomukseen saakka. Sen vuoksi on sanottava, että kaupallisen ja humanitaarisen pakoavun toisistaan erottaminen ei hyödytä mitään, koska maahanpääsyä rajoittavat toimet viedään yhä pitemmälle ja koska pakoapu tulee yhä kalliimmaksi. Jos päätöstä "EU-linnoituksen" purkamisesta ei kyetä tekemään, on ainakin hylättävä tämä mietintö ja tuettava edelleen sekä humanitaarisin että kaupallisin perustein annettavaa pakoapua.

Pirker
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tässä on kyse hyvin kapeasta sektorista. Mehän keskustelemme nyt ihmisten salakuljetuksen, toisin sanoen laittoman maahantulon avustamisen torjumisesta. On hyvin myönteistä, että asiassa halutaan tehdä jotain, kun otetaan huomioon, että unionin alueelle tulee vuosittain laittomasti puoli miljoonaa ihmistä, joista toinen puoli salakuljetetaan. Järjestäytyneet rikolliset käyvät siis tässä suurta ja verrattain riskitöntä ihmiskauppaa näillä ihmisillä. Sen vuoksi aloitetta on sinänsä pidettävä myönteisenä. Valitettavasti se vain ei ole minkään kattavan järjestelyn osa.
Kun tarkastelen esittelijä Ceyhunin mietintöä, minun on lisäksi sanottava, että siinä pyritään saamaan aikaan myönteisenä pidettäviä asioita - lähden tästä esittelijä Ceyhunin ollessa kyseessä - nimittäin antamaan pakolaisille todellista apua. Mutta mietinnössä esitetyt toimet eivät ole alkuunkaan sopivia ihmisten salakuljetuksen torjuntaan. Sen sijaan se, mitä tässä ehdotetaan, johtaa sekä minun että ryhmäni arvion mukaan pikemminkin siihen, että ihmisten salakuljetus lisääntyy ja pysyy edelleenkin rikollisten riskittömänä liiketoimintana.
Jos nämä ehdotukset toteutuvat, henkilöt tai ryhmät vapautetaan jo edeltä käsin vastuusta, jos he tuovat laittomia maahantulijoita rajojen yli humanitaarisista syistä ja ottamatta siitä rahaa. Mutta mitä tästä seuraa? Mitä arvelette, eivätkö rikollisjärjestöt käytä nopeasti hyväkseen tällaista oikeudellista rakennelmaa? Silloin tuo kaikki ei olisi vain hyödyllistä, vaan toimisi vieläpä täysin vastakkaiseen suuntaan. Lisäksi ehdotuksenne vie suuntaan, joka on oikeustajumme ja oikeusjärjestelmämme vastainen. Te otatte nimittäin rikosoikeudessa käyttöön subjektiivisuuden, sillä näiden ajatusten mukaan nyt tuomioistuimet eivät enää ratkaise, onko rikos - tässä tapauksessa salakuljetus - rikos vai eikö ole, vaan sen ratkaisevat oikeushenkilöt tai muut henkilöryhmät. Tämä on oikeusjärjestelmämme vastaista eikä sillä siksi voida mitenkään päästä toivottuun tulokseen.
Esittelijä Ceyhun, esitän lopuksi vielä kerran oletuksen, että te esittelijänä olette epäilemättä toiminut hyvää tarkoittaen - siitä olen aivan varma - mutta teidän ehdottamanne keinot eivät ole oikeudelliselta eivätkä tosiasioiden kannalta sopivia, jotta myönteinen tarkoitus toteutuisi. Me tarvitsemme kattavaa järjestelmää ja työskentelemme uskoakseni yhdessä sen hyväksi. Olen myös vakuuttunut siitä, että saamme yhdessä komission kanssa aikaan tuloksiakin.

Karamanou
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, vaikka nollamaahanmuuton politiikat ovat saattaneet tehdä olemattomaksi laillisen maahanmuuton Eurooppaan, samalla kuitenkin turvapaikanhakijoiden ja laittomien maahanmuuttajien määrä on kasvanut räjähdysmäisesti, ja varmasti myös kaikenlaisten maahanmuuttajien välittäjien palkkiot ovat kasvaneet räjähdysmäisesti. Käy yhä selvemmäksi, että Euroopan muuttaminen linnoitukseksi rajoja vahvistamalla ja valvontavälineitä tiukentamalla ei vähennä maahanmuuttopaineita niin kauan, kuin hyvinvointikuilu Euroopan unionin maiden ja naapurimaiden välillä pysyy ja kasvaa.
Mitä tulee välittäjiin, väitin jo Albaniaa koskeneessa mietinnössäni, että huomion pääasiallinen kiinnittäminen heihin, ikään kuin välittäjät olisivat alkusyy, joka aiheuttaa maahanmuuttoa, ei tietenkään auta ymmärtämään ilmiötä ja puuttumaan siihen oikealla tavalla. Yleisesti vaiettu tosiasia on kuitenkin se, minkä muut kollegatkin jo sanoivat, että välittäjät pelastavat usein ihmishenkiä totalitarististen järjestelmien vainolta, he tarjoavat palveluja Geneven yleissopimuksen suojaamille pakolaisille ja toivonsa menettäneille, joilla ei ole enää muuta tietä. Tästä syystä mielestäni on välttämätöntä, että toisistaan erotetaan epäitsekäs humanitaarinen apu laittomille maahanmuuttajille ja voittoon tähtäävä rikollispiirien harrastama salakuljetus, joka on myös esittelijä Ozan Ceyhunin kanta, ja onnittelen häntä monista parannuksista Ranskan aloitteeseen.
Lopuksi haluaisin sanoa, että kaikki tämän Ranskan tasavallan aloitteen kaltaiset ehdotukset pitää mahdollisimman nopeasti ottaa osaksi sellaista kokonaisvaltaista eurooppalaista maahanmuuttopolitiikkaa, joka avaa maahanmuuttajille laillisia väyliä ja ennen kaikkea turvaa Euroopan unionin alueella jo oleskeleville laillisen aseman ja mahdollistaa heidän kotoutumisensa. Arvoisa puhemies, kuitenkaan tällaista pikaista kehitystä ei ole nähtävissä, päinvastoin havaitsemme, että neuvosto ahertaa ennen kaikkea hajanaisten tukahduttavien toimenpiteiden parissa sen sijaan, että kulkisimme kohti Euroopan parlamentin vaatimaa kokonaisvaltaista maahanmuuttopolitiikkaa.

Hernández Mollar
Arvoisa puhemies, siirtolaisilla kauppaa käyvien mafia-järjestöjen torjunta on yksi niistä tavoitteista, jotka korostuivat äskeisissä Tampereen, Feiran ja Nizzan huippukokouksissa sekä tämän parlamentin päätöslauselmissa ja EuroVälimeri -foorumissa, joka juuri viime viikolla kokoontui Brysselissä. Tämä hirvittävä kaupankäynti aiheuttaa paljon vahinkoa, jopa murhenäytelmiä, maahanmuuttajien keskuudessa sekä on syynä Euroopan unionin vakavaan huolestumiseen, joka on toisinaan suurempaa kuin näiden maahanmuuttajien alkuperämaissa tunnettu huolestuminen, vaikka tämän ääneen sanominen onkin ikävää. Tästä syystä meidän on suhtauduttava tyytyväisin mielin Ranskan kahteen ehdotukseen. Kuitenkin kollega Ceyhunin mietinnössä on puutteita oikeudellisen täsmällisyyden alalla siinä määrin, että niiden korjaamatta jättäminen tekee puolesta äänestämisen mahdottomaksi ja uskokaa, että olen pahoillani siitä nimenomaan sen kohdan yhteydessä, jota käsittelen kohta.
Tiedän itse, miten hienoa työtä jotkin kansalaisjärjestöt tekevät tällä alalla, monet näistä järjestöistä tekevät humanitaarisen toiminnan alalla enemmän kuin oikeastaan pystyvät; mutta se, että tämän vuoksi yleistävästi perustellaan seuraamuksista vapauttamista sillä, että jokainen järjestö voisi syyllistyä rikokseen tarjotessaan järjestäytynyttä apua laittomien maahanmuuttajien saapumisen, oleskelun tai liikkumisen yhteydessä, on liioiteltu, koska taloudellinen voitto tai hyöty, esimerkiksi Espanjan rikoslainsäädännön mukaan on raskauttava tekijä, mutta ei olennainen osa ihmisillä käytävän laittoman kaupan rikollisessa luonteessa. Tämä ei tarkoita sitä, etteikö mietinnössä olisi sellaisia piirteitä, jotka voidaan hyväksyä ja joita kannatan, esimerkkinä korvausten maksaminen niille alueille, joissa maahanmuuttopaineet ovat suurimmat, tai niihin työnantajiin kohdistuvat rangaistusseuraamukset, jotka käyttävät ja hyväksikäyttävät laittomasti tätä työvoimaa.
Lopuksi sanottakoon, että joka tapauksessa tässä laittoman maahanmuuton vastaisessa taistelussa alkuperämaiden yhteistyö on mielestäni ehdottoman tarpeellista, koska ilman sitä kaikki yritykset torjua näitä mafia-järjestöjä on tuomittu epäonnistumaan. Euroopan unioni ei voi yksinään selvittää maahanmuuttoilmiötä ellei se voi luottaa olennaisen tärkeään yhteistyöhön niiden maiden taholta, joista siirtolaisuus on lähtöisin.

Terrón i Cusí
Arvoisa puhemies, neuvosto pyysi viime viikolla Tukholmassa, että Tampereen asialistalle annettaisiin lisää puhtia. En todellakaan ymmärrä yhtään mitään. En ymmärrä, miksei puhtia olisi voitu antaa lisää ja viedä asiaa eteenpäin näiden kuukausien aikana. Sen sijaan huomaan, että tämänkaltaisilla aloitteilla ei vain jätetä antamatta uutta puhtia vaan myös aiheutetaan asialle vahinkoa.
Koska ilta on jo pitkällä ja eilen vietettiin espanjalaisportugalilaista iltaa, johon osallistuin yhdessä jäsen Cerdeiran kanssa, minulla on vastustamaton halu antautua jäsen Cappaton puhelahjojen edessä ja myöntää, että hän on aivan oikeassa, koska todellakaan en ymmärrä muuta kuin sen, että yhtäältä ministerit pitävät kokouksiaan ja toisaalta on vehkeilijöitä, jotka tähtäävät aivan muihin tavoitteisiin.
En ymmärrä, miksi neuvosto ei harrasta johdonmukaisia poliittisia ehdotuksia, jotka seuraisivat toinen toistaan ja joissa pyrittäisiin sellaisiin selkeisiin tavoitteisiin, joilla luodaan yhteistä, johdonmukaista ja kokonaisvaltaista Euroopan unionin maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkaa, vaan se harrastaa itsepintaisesti sitä, että edistetään pala palalta sellaisia ehdottoman erityisiä ja puolueellisia asioita, jotka murentavat tämän politiikan tasapainoa ja tekevät yhä vaikeammaksi edistymisen Tampereen asialistan asioissa.
Koska ministerineuvosto on päättänyt myös mielestäni paradoksaalisesti tukea tätä Ranskan ehdotusta, ja jotta asiasta keskusteltaisiin heti tai siinä päästäisiin eteenpäin ryhmäni aikoo joka tapauksessa yrittää lähettää neuvostolle selkeän viestin, ettemme voi Euroopan unionissa sekoittaa myötätuntoa ja niiden ihmisten työtä, jotka etulinjassa auttavat maahanmuuttajia, ihmisillä käytävään kauppaan. Yritämme päästä tähän antamalla esittelijä Ceyhun hienosti työstämille sekä Cerdeiran mietintöön ehdottamille tarkistuksille tukemme. Jos onnistumme siinä, äänestämme tämän mietinnön puolesta ja yritämme välittää tämän viestin neuvostolle. Jos näin ei käy, saamme huomenna nähdä, mitä teemme asian kanssa: luultavasti meillä on silloin vaikeuksia.

Vitorino
. (PT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ensiksi haluaisin kiittää parlamentin jäsen Ozan Ceyhunia hänen mietinnöstään ja muistuttaa, kuten hänkin siitä, että ihmiskauppa, ennen kaikkea nais- ja lapsikauppa, on jo itsessään vastenmielinen ja yhä huolestuttavampi ilmiö, koska siinä ei ole kyse pelkästään maahanmuuttopolitiikasta eikä turvallisuuspolitiikasta, vaan se on olennaisesti ihmisoikeuksien ja ihmisarvon loukkaamista. Kymmeniätuhansia ihmisolentoja kaupataan päivittäin kaikkialla maailmassa hyväksikäytettäväksi.
Tämän asian tärkeys ei tarkoita sitä - ja mielestäni tällaisen arvostelun esittäminen on jopa epäoikeudenmukaista - että tätä asiaa käsitellessämme olisimme Eurooppa-linnakkeen rakentamishankkeen pakkomielteen vallassa. Tämä asia, joka on mutkikas ja vaatii suurta tarkkuutta käytettyjen termien osalta, on tänään aivan ensi sijalla kansainvälisellä asialistalla, ja olen itse sitä mieltä, että se sai koko maailmassa osakseen suurta yksimielisyyttä, kun Yhdistyneet Kansakunnat viime joulukuussa hyväksyi kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden vastaisen yleissopimuksen, johon kuului kaksi lisäpöytäkirjaa: ensimmäinen koski ihmisten laitonta maahantuontia (smuggling) ja toinen erityisesti ihmiskauppaa (trafficking). Nämä kaksi pöytäkirjaa allekirjoitti 81 valtiota Palermon korkean tason konferenssissa viime vuoden joulukuussa.
Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen allekirjoittajien joukossa ovat kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot ja Euroopan komissio. Itselläni oli tilaisuus esittää sekä unionin jäsenvaltioille että ehdokasvaltioille vetoomus sen puolesta, että ne ratifioisivat mahdollisimman nopeasti tämän Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen, joka tulee voimaan vasta, kun 40 maata on saattanut päätökseen sopimukseen liittymisen prosessin. Euroopan unioni voi näin osoittaa myötävaikuttavansa ihmiskaupan torjuntaan yleismaailmallisella tasolla.
Arvoisat parlamentin jäsenet muistanevat, että vähän aikaa sitten, viime vuoden joulukuussa tapahtuneen Doverin murhenäytelmän johdosta, Feiran Eurooppa-neuvosto esitti vetoomuksen ryhtyä toimiin laitonta maahanmuuttoa ja ihmiskauppaa vastaan. Tämä Ranskan tasavallan aloite on siis osa tätä huolestumisen osoitusta ja komissio myöntää ilman muuta, että sitä kannattaa periaatteessa tukea. Mutta selvittäkäämme hyvin keskustelussa käytettävät termit. Tänään minua - tai komissiota - syytettiin siitä, että olen kiinnittänyt hyvin vähän huomiota laittoman maahanmuuton kysymyksiin, ja toisaalta minua syytettiin myös siitä, että en ole kiinnittänyt riittävästi huomiota ymmärrettävän maahanmuuttopolitiikan muotoilemiseen. Ette varmaan loukkaannu, vaikka en ryhdykään yksityiskohtaisesti torjumaan kaikkia minulle iltayöstä klo 23.15 esitettyjä syytöksiä, vaan sanon teille ainoastaan, että tämä arvostelu ei suoraan sanoen tunnu minusta komission osalta mitenkään perustellulta. Esimerkiksi turvallisuuskomponentti on osa maahanmuuttopolitiikkaa. Se ei voi olla keskeisin eikä ainoa osa sitä, mutta emme voi kieltää, etteikö ihmiskaupan vakava ongelma vaatisi myös turvallisuuspoliittisia toimia. Sen vuoksi olen yllättynyt - en sanoisi olevani järkyttynyt, koska se on hyvin voimakas sana - siitä, että parlamentin jäsen Georges Berthu on löytänyt laillista maahanmuuttoa käsittelevästä komission tiedonannosta vain yhden laitonta maahanmuuttoa koskeneen kappaleen eikä ole keksinyt esimerkiksi sitä, että komissio on esittänyt kaksi puitepäätöstä, yhden, joka tähtää sukupuolisessa hyväksikäyttötarkoituksessa harjoitettavan ihmiskaupan tukahduttamiseen erityisesti kieltämällä lapsipornografian Internetissä, eikä hän ollut huomannut sitäkään, että komissio oli esittänyt ehdotuksen puitepäätökseksi taloudellisessa hyväksikäyttötarkoituksessa harjoitettavan ihmiskaupan, toisin sanoen laittoman työvoiman edistämisen tukahduttamiseksi.
Samalla tavoin kuin hyväksyimme keskusteltavaksi Ranskan aloitteen, joka on luonteeltaan selkeästi turvallisuuspoliittinen aloite, komissio on jo tuonut neuvostoon keskusteltavaksi ehdotuksen eurooppalaista turvapaikkajärjestelmää koskevaksi tiedonannoksi, ja myös laitonta maahanmuuttoa koskevan tiedonannon, joka tarkemmin sanoen koskee unioniin laillisesti pääsevien kolmansien maiden kansalaisten oikeuksia ja velvollisuuksia. Pyrimme antamaan määritelmän tasapainoiselle politiikalle. Salissa esitetyt ristiriitaiset arvostelut osoittavat, että tässä ei kenties vielä ole onnistuttu, mutta sitä ette saa minua uskomaan, etteikö komissio olisi tässä oikealla tiellä.
Ranskan ehdotuksessa meitä huolestuttaa kaksi keskeistä seikkaa, jotka etäännyttävät meitä tämän ehdotuksen tekstistä. Ensimmäinen koskee oikeusperustaa eikä se ole merkitykseltään vähäinen kysymys. Ymmärrämme kyllä, että Ranskan aloitteen on perustuttava, paitsi kärjistyvien olojen luomaan viitekehykseen, kokonaisuutena myös ensimmäisen pilarin oikeusperustaan: Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 63 artiklan 3 kohdan b alakohtaan. Tästä perussopimuksen artiklasta tehdään selvästi se johtopäätös, että yhteisölle on annettu toimivalta luvattomaan maahanmuuttoon liittyvissä asioissa. Ja silti on ilmeistä, että yhteisöllä ei itsessään (per se) ole yhteisöä kokonaisuutena koskevaa toimivaltaa rikosasioissa. Haluaisin kuitenkin muistuttaa parlamenttia siitä, että käytettävissä on Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomiovalta; se taas tarkoittaa, että niissä tapauksissa, joissa yhteisöillä on tietyn toimivallan puitteissa perussopimuksissa myönnetty valta säännellä jotain käyttäytymistä yhteisön tietyn tavoitteen saavuttamiseksi, niillä on myös valta päättää, että tämän odotetun käyttäytymistavan laiminlyönnistä on kansallisella tasolla rikosoikeudellisia seuraamuksia. Ja se on ymmärtääkseni erityisen totta käsiteltävänä olevassa tapauksessa.
Meitä huolestuttaa toinenkin seikka, joka liittyy direktiiviluonnoksen 1 artiklan a kohtaan. Nykyiseen muotoonsa laadittuna, tällä hetkellä kun juuri puhun siitä, tähän Ranskan säädösehdotukseen ei sisälly voitontavoittelua koskevaa viittausta. Komissio on kyllä valmis tutkimaan tätä lähestymistapaa, toisin sanoen, että määräyksissä ei edellytetä voitontavoittelua, mutta se vaatii puolestaan huolellisesti muotoiltua erivapauslauseketta tapauksessa, jossa poikkeuksellista maahanmuuttoa, liikkumista ja maassa oleskelua on autettu humanitaarisista syistä. Vain täten voitaisiin erottaa selvästi toisistaan kansainvälisten sitoumusten puitteissa harjoitettava humanitaarinen ja erityisesti Geneven yleissopimuksen mukainen apu sekä rikosoikeudellisesti rangaistava ihmiskauppa.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin sanoa komission ymmärtävän, että Ranskan ehdotukseen on lisättävä muita rakenneosia, on esimerkiksi säädettävä hallinnollinen yhdenmukaistamis- ja yhteistyövelvollisuus toimivaltaisten kansallisten yksiköiden kesken, luotava jäsenvaltioiden välinen tiedonvaihtojärjestelmä ja velvoitettava jäsenvaltiot ryhtymään asianmukaisiin toimiin humanitaarisen avun antamiseksi luvattomille maahanmuuttajille. Saanen esittää viimeisen kommentin: Tampereen Eurooppa-neuvoston päätösten ja komissio tulostaulun mukaisesti, esitämme ihmiskaupan torjumista koskevan puitepäätösehdotuksen ja siksi haluaisimme, että neuvoston, parlamentin ja komission yhteistyön tuloksena Ranskan aloitteen ja kahden komission esittämän puitepäätöksen välillä ei olisi mitään päällekkäisyyksiä, vaan ne ennemminkin täydentäisivät toisiaan. Nämä puitepäätökset ovat osa laajempaa kysymystä kuin pelkkä laittoman maahanmuuton torjunta; tuo laajempi kokonaisuus on osa laillista maahanmuuttoa aktiivisesti puoltavaa politiikkaa, komission viime vuoden marraskuussa julkaisemassa tiedonannossa esitetyin ehdoin, ja tietysti se on myös osa muita täydentäviä politiikkoja, joita komission tarkoitus on esittää neuvostolle toukokuussa; tarkemmin sanoen ne liittyvät paluupolitiikkaan ja kolmansista maista kotoisin olevien kansalaisten lähettämiseen takaisin alkuperämaihinsa. Toivottavasti viime viikon epävirallisen Tukholman neuvoston päätöksien perusteella on mahdollista tehdä Laekenin Eurooppa-neuvostossa yhteenveto tästä keskustelusta, jota olemme käyneet yhteisestä maahanmuuttopolitiikasta ja eurooppalaisesta turvapaikkajärjestelmästä, joka on kansainvälisten velvollisuuksiemme mukaista ja takaa unionin jäsenvaltioiden vakauden ja turvallisuuden.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 23.20.)

