Ülemaailmne surmanuhtluse vastase võitluse päev (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on komisjoni asepresidendi / liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja nimel koostatud nõukogu avaldus ülemaailmse surmanuhtluse vastase võitluse päeva kohta.
Enne Olivier Chastelile sõnajärje andmist loen ma ette väljavõtte ühest kirjast, mille saatsid Euroopa Parlamendi liikmetele Sakineh Mohammadi-Ashtiani lapsed. See saadeti mulle AKI Internationali kaudu just nimelt meie arutelu jaoks ülemaailmse surmanuhtluse vastase võitluse päeva üle.
See väljavõte on järgmine: "Me soovime teid tänada jõupingutuste ja tähelepanu eest, mida olete meie ema Sakineh juhtumi vastu üles näidanud. Esmalt soovime paluda teie moraalset tuge. Rahvusvaheline üldsus on jäänud meie ainsaks lootuseks ning just seepärast soovimegi me paluda Euroopa Parlamendil otsustavalt sekkuda, võttes kasutusele kõik võimalikud vahendid meie ema aitamiseks. Me anume teid, et te ei pööraks meile selga ning võtaksite meie abipalvet kuulda! Lõpetuseks saadame teile palavad tervitused lootuses, et primitiivsed karistusmeetodid, nagu kividega surnuks loopimine ja poomine, kaotatakse kõikjalt maailmast igaveseks.”
Olivier Chastel
Catherine Ashtoni nimel (komisjoni asepresident / liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja). - (FR) Austatud juhataja! Head kolleegid! Nagu juhataja just ütles, kõnelen selle täiskogu ees kõrge esindaja paruness Catherine Ashtoni nimel ülemaailmse ja üleeuroopalise surmanuhtluse vastase võitluse päevast.
Nagu te teate, on pilt maailmas surmanuhtluse kasutamise kohta ikka veel segane. Ühelt poolt on enamik riikidest täna selle kaotamise poolt, nii seadustes kui ka praktikas, ning on julgustav näha, et nende riikide arv üha kasvab. Tõepoolest näeme enamikus riikides kindlat suundumust surmanuhtluse kaotamise ja keelustamise poole.
Teiselt poolt on kahjuks hukkamiste ning surmanuhtluse teostamise protseduuride arv ülemaailmselt ärevust tekitav: 2009. aastal teatati 5679 hukkamisest, mis on 5679 võrra liiga palju. Ning kuna surmasuhtlus on kasutusel veel 58 riigis ja territooriumil, ei ole meie töö veel kaugeltki lõppenud.
Peale selle teame kõik, et seal, kus surmanuhtlust rakendatakse, esineb tõsiseid probleeme rahvusvaheliste eeskirjade ja normide täitmisega, eriti mis puudutab surmanuhtluse kitsendamist ainult kõige raskemate kuritegude puhuks, alaealiste kuritegevuse selle kohaldamisalast väljajätmisega ning õiglase kohtuprotsessi tagamisega.
Siin on vaid üks järeldus: selle probleemi puhul ei ole enesega rahulolek võimalik. Seepärast peame oma eesmärgi saavutamiseks kasutama kõiki võimalikke vahendeid, sealhulgas diplomaatilisi kanaleid ja üldsuse teavitamist, ning sel põhjusel on ka kõrge esindaja muutnud Euroopa Liidu tegevuse surmanuhtluse kaotamise nimel enda prioriteetseks küsimuseks.
Mida see reaalselt tähendab? Tulevane Euroopa välisteenistus saab kahtlemata toetuda tõsiasjale, et Euroopa Liit on juba praegu juhtiv asutus surmanuhtlusevastases võitluses, kuid sellest teenistusest saab ka meie parim võimalus oma potentsiaali teostada.
See tugevdab märkimisväärselt meie üksmeelsust, andes meile võimaluse rakendada ja koondada kõik Euroopas saadaolevad vahendid surmanuhtluse vastu võitlemiseks.
Lisaks sellele parandab Euroopa Liit jätkuvalt ka koostööd teiste rahvusvaheliste ja mitmepoolsete organisatsioonidega, mis töötavad surmanuhtluse kaotamise nimel.
Sel sügisel toimunud ÜRO Peaassamblee 65. istungjärgu raames surmanuhtluse kasutamisele moratooriumi kehtestamisele üles kutsuv resolutsioon peaks peegeldama edusamme surmanuhtluse üleüldise kaotamise suunas. See peaks tugevdama ja laiendama praegu kõikjal maailmas märgatavat suundumust surmanuhtluse kaotamise suunas. Tihe Euroopa Liidu ja Euroopa Nõukogu koostöö on meie surmanuhtlusevastases võitluses veel üheks eeliseks.
Sel puhul, ja väga konkreetse näitena, kavatseme ühendada oma jõupingutused, et julgustada Valgevenet surmanuhtlust kaotama, korraldades sellel ülemaailmsel päeval Minskis ühisüritusi.
Head kolleegid! Kuna me tõepoolest usume, et surmanuhtluse kaotamine on inimväärikuse kaitsmiseks ja inimõiguste tagamiseks väga oluline, siis oleme mis tahes juhtudel ja asjaoludel surmanuhtluse vastu ning jätkame oma üleskutset selle üleüldiseks kaotamiseks.
Surmanuhtluse üleüldine kaotamine on ja jääb meie inimõigustealase välistegevuse prioriteediks, mistõttu kinnitan siin paruness Catherine Ashtoni nimel meie kindlameelsust hoida Euroopa Liitu võitluses surmanuhtluse üleüldise kaotamise eest esirinnas.
Juhataja
Ma pean selgitama, et esimeeste konverentsil tehtud ettepaneku alusel saab selles arutelus sõna igast fraktsioonist ainult üks sõnavõtja. Seepärast ei ole registreerimata sõnavõtud võimalikud. Sellest on kahju, kuna see arutelu on väga oluline.
Eduard Kukan
fraktsiooni PPE nimel. - Austatud juhataja! Euroopa Liit tugineb väärtustel ja inimõiguste austamisel, mida tuleb pidevalt ülemaailmselt kaitsta. Nende kõigi aluseks on õigus elule. Ülemaailmne surmanuhtluse vastase võitluse päev tuletab meile meelde, et maailmas on ikka veel riike, mis jätkavad surmanuhtluse kasutamist. Sel põhjusel peamegi oma jõupingutusi jätkama ja hoogustama oma võitlust sellise praktika vastu.
ELi tugev vastuseis surmanuhtlusele asetab meid selles võitluses esirinda. Kuna Euroopa Parlament on esimene selle ettevõtmisega seotud ELi asutus, siis lasub meil surmanuhtluse üleüldiseks kaotamiseks kohustus ka teisi riike veenda.
Euroopa Rahvapartei jaoks on ülemaailmne surmanuhtluse vastane võitlus meie inimõigustealase välispoliitika prioriteediks. EL peaks tõstma pidevalt teadlikkust selle probleemi suhtes ning toetama algatusi, mis võivad aidata surmanuhtluse üleüldist kaotamist saavutada.
Lisaks sellele tahaksin kutsuda kõrget esindajat, komisjoni ja liikmesriike üles jätkuvalt julgustama riike, mis ei ole kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelise pakti teist fakultatiivset protokolli veel ratifitseerinud, seda tegema. Samuti peaksid toimima ka riigid, mis ei ratifitseerinud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni 13. protokolli.
Ma pean kahetsusega ütlema, et Valgevene on ainus riik Euroopas, mis rakendab ikka veel surmanuhtlust. Me peame tegema kõik võimaliku, et seda olukorda muuta. Samal ajal peaks EL suurendama pidevalt teadlikkust surmanuhtluse kaotamise kohta, nii kahepoolsete läbirääkimistega kui ka rahvusvahelistel foorumitel.
Lõpetuseks peab EL olema ülejäänud maailmale eeskujuks. Vaid loetud päevad enne ülemaailmset surmanuhtluse vastase võitluse päeva tundub olevat just õige aeg selle positsiooni kinnitamiseks.
Ana Gomes
Valgevene, Hiina, Iraan, Saudi Araabia ja Sudaan - mis on neil riikidel ühist inimõiguste ja põhivabaduste austamise seisukohalt? Need kõik kasutavad primitiivset ja kohutavat surmanuhtluse praktikat. Mõned riigid, nagu Hiina, Egiptus, Iraan, Malaisia, Sudaan, Tai ja Vietnam, kasutavad seda barbaarset meetodit salaja, ilma surmanuhtluste kohta statistikat avaldamata. Ainult ühe Euroopa Liidu liikmesriigi riigisisestes õigusaktides on erandolukordades teatavate kuritegude puhul surmanuhtlus lubatud ning selle resolutsiooniga kutsub parlament Lätit üles astuma kiireid samme nende õigusaktide tühistamiseks.
Parlamendi arvamus on, et Euroopa Liit peaks ära kasutama kõiki võimalusi surmanuhtluse kaotamisele kaasaaitamiseks, eelkõige kahe- ja mitmepoolsetel tippkohtumistel ning koosolekutel, ja eriti Ühinenud Rahvaste Organisatsioonis; ametlike kohtumiste ajal rahvusvaheliste lepingute üle läbirääkimiste pidamisel; või välistegevuse, koostöö ja rahalise abi põhimõtete üle kolmandate riikidega dialoogi pidamise raames. On oluline, et Euroopa Liidu liikmesriigid püüdleksid surmanuhtluse üldist moratooriumi käsitleva ÜRO Peaassamblee resolutsiooni kohaldamise poole.
Kõrge esindaja paruness Catherine Ashton peaks andma Euroopa välisteenistusele korralduse aidata aktiivselt kaasa surmanuhtluse üldise moratooriumi kehtestamisele. Meil on veel suur töö ees! Hoolimata kõigest on nüüd siiski juba 154 riiki, mis on surmanuhtluse nii oma seadustest kui ka praktikast kaotanud.
Euroopa Liidu delegatsioonides peab olema piisav arv ametnikke, kes on spetsialiseerunud inimõigustele ja pühendunud surmanuhtluse üldise kaotamise saavutamisele. Ma kutsun kõrget esindajat üles töötama välja süsteemi, mis tuvastab kõik mis tahes maailma riigis surma mõistetud ELi kodanikud, ning seejärel koondama kõik oma jõupingutused nende hukkamisest päästmisele. ELi sisepoliitika puhul selles valdkonnas loodab parlament, et järgmisse aastasse kavandatud surmanuhtlust käsitlevate Euroopa Liidu direktiivide läbivaatamine toimub võimalikult kiiresti.
Välispoliitiliselt ei pea Euroopa Liit mitte lihtsalt täitma oma Euroopa Liidu põhiõiguste hartaga võetud kohustust tagada, et mitte kedagi ei saadeta ega anta välja riiki, kus neile võidakse määrata surmanuhtlus, vaid peab ka tagama, et rahvusvaheliste andmevahetuslepingute raames kolmandatele riikidele saadetavad andmed ei seaks kedagi surmanuhtluse määramise ohtu.
Resolutsioonis väljendab Euroopa Parlament oma selget halvakspanu sellise karistuse kõige jõhkramate täideviimismeetodite vastu nagu kividega surnuks loopimine. See resolutsioon sisaldab ka mõnede oma kodumaal surmanuhtlust ootavate meeste ja naiste nimesid - saagu tsivilisatsiooni ja kaastunde valgus nende elupäästjaks! Seepärast kutsub täiskogu komisjoni üles kasutama kõiki vahendeid tegutsemiseks ja nende päästmiseks.
Marietje Schaake
fraktsiooni ALDE nimel. - Austatud juhataja! Ma olen väga uhke, et Euroopa Liit kui väärtuste ühendus, kus surmanuhtlus on kaotatud, pühendub globaalse osalisena nii intensiivselt kõikjal maailmas surmanuhtluse kaotamise nimel tegutsemisele.
Läbirääkimistel kandidaatriikidega ja oma dialoogides teiste riikidega, olgu nendeks siis Ameerika Ühendriigid või Iraan, avaldame pidevalt survet selle kõige ebainimlikuma karistuse de jure või de facto kaotamiseks. Surmanuhtluse mõju kuritegevuse ennetamisele ei ole isegi tõendust leidnud. Seepärast on sellise praktika kasutamine veelgi vaieldavam. Kuigi kõige rängemate kuritegude puhul ei tohiks mitte mingit karistamatust olla, rikub surmanuhtlus iseenesest inimõigusi vastavalt inimõiguste ülddeklaratsioonile, mille kohaselt on kõigil õigus elule.
Me usume rahvusvaheliste seaduste alusel kuritegude menetlemisse, ent seda alati õiglase kohtuliku arutlemise ja nõuetekohase menetlusega. Sageli see nii ei ole ning ÜRO on igal juhul kehtestanud, et uimastitega seotud kuritegevus ei kuulu kõige tõsisema raskusastmega kuritegude hulka.
ÜRO on avaldanud ka toetust surmanuhtluse moratooriumile ning see on väga oluline avaldus. Samal ajal võitleb ÜRO aga oma usaldusväärsuse kaitsmise nimel, kuna Iraan on naiste õiguste komitee liige.
Oluliste inimõigustega seotud teemade käsitlemisel, nagu seda on surmanuhtluse kaotamine, peaks EL siiski üksmeelne olema ja strateegilisemalt tegutsema.
Täna toimub Brüsselis Hiina ja ELi kultuuriteemaline tippkohtumine. See oluline samm on küll heakskiitu väärt, kuid me ei saa ka ignoreerida tõsiasja, et Hiina käes on suurima surmanuhtluste arvu rekord, mille kohta me tegelikke andmeid isegi ei tea, kuna puudub läbipaistvus ja teatavaid inimesi ei peeta inimesteks. Alaealiste hukkamiste arv on suurem veel vaid Iraanis, aga laste tapmist ei õigusta mitte mingid asjaolud. Kultuuri ülistamine tuletab meile meelde sõnavabaduse tähtsust, kuid liiga paljudele inimestele üle maailma saab nende väljendatud sõnade tagajärjel osaks hirm ja surmanuhtlus.
EL peaks ka tõhustama oma varjupaiga pakkumise kohustusi nendest riikidest pärit inimestele, kus rakendatakse surmanuhtlust. Varjupaigalinnade programm Shelter Cities peaks hakkama võimalikult kiiresti tööle.
Barbara Lochbihler
Austatud juhataja! Iga-aastane surmanuhtluse vastane resolutsioon on tõepoolest väga muljetavaldav näide selle kohta, palju EL teinud on ja teeb ka praegu võitluses surmanuhtluse ülemaailmse kaotamise nimel. Nagu komisjoni asepresidendi esindaja sedastas, on hukkamisi ikka veel liiga palju, isegi väga palju. Me ei tohiks siiski unustada, et ülemaailmne surmanuhtluse vastane võitlus on edukas. Praeguseks on jäänud ainult 43 riiki, kus kehtestatakse veel surmanuhtlust. Rahvusvahelisel tasandil on EL üks olulisematest aktiivsetest osalistest, kes viib seda võitlust edasi ning kaasab selle ka kõikidesse kahepoolsetesse suhetesse, ning me ei saa endale jõupingutuste raugemist lubada.
Ehk peaksime kaaluma sihipärasemalt tegutsemist, kuna eri riigid ja valitsused on erinevalt üles ehitatud ning meil tuleb ehk erinevaid strateegiaid rakendada. See on erinev Jaapanis, kus tipp-poliitikud osalevad valimistel ning kasutavad surmanuhtlust võimalikult sageli. Meil on vaja seal teistsugust strateegiat kui Iraani või Valgevene puhul. Me peame võib-olla jätkama väikeste sammude haaval, kitsendades näiteks nende inimeste ringi, kelle puhul võidakse surmanuhtlust kehtestada, jättes sealt välja alaealised ja õpiraskustega isikud, või piirates kuriteoliike, mille eest võib surmanuhtlust kehtestada. Hiinas võidakse näiteks ikka veel inimesi ainuüksi varavastaste kuritegude eest hukata. Need sammud võiksid aidata meil saavutada oma eesmärki, milleks on surmanuhtluse täielik kaotamine. EL peab olema oma lähenemisviisis mõnevõrra vilunum.
Mida me mitte mingil juhul teha ei saa, isegi kui kasutame eri riikide puhul erinevaid lähenemisviise, on erinevate standardite ja nõudmiste esitamine riikidele, kus surmanuhtlus veel kehtib.
Tänavuse surmanuhtluse vastase resolutsiooni tähelepanu on koondatud USA-le. Ma sooviksin tuua teile siinkohal näiteks ühe juhtumi. See käib Mumia Abu-Jamali kohta, kes on olnud üle 20 aasta juba surmamõistetu. Ta ei ole rikas, ta on afroameeriklane, ning kuriteo toimumise ajal oli ta ajakirjanik, kelle mõtted ja kirjutised olid poliitiliselt radikaalsed. Päevavalgele on tulnud õigustatud kahtlusi ja puudusi tema kohtuistungi kohta. Selle juhtumi puhul palun ma ELil teha kõik võimaliku ja kasutada kõiki võimalikke vahendeid tagamaks, et tema surmanuhtlus ei jõustuks ja ta saaks õiglase kohtuprotsessi.
Sajjad Karim
fraktsiooni ECR nimel. - Austatud juhataja! Kuigi ma võtan sõna fraktsiooni ECR nimel, tuginevad mu kommentaarid üksnes minu enda veendumustele. Mul on väga hea meel selle tänase täiskogus toimuva arutelu üle, kuna see näitab üpris selgelt meie pühendumist oma liidu põhiväärtusele.
Eelmisel aastal hukati eri riikides vähemalt 714 inimest. See arv ei sisalda Hiina andmeid, kuna Hiinas ei ole selles küsimuses läbipaistvust. Paljudes riikides, kus kasutatakse surmanuhtlust ikka karistusmeetodina, ei ole mehhanismi õiglaste kohtuprotsesside tagamiseks isikutele, keda süüdistatakse surmanuhtlust väärivates kuritegudes. Erinevus nende riikide, kus kehtib surmanuhtlus ja seda rakendatakse, ning nende vahel, kus see küll kehtib, kuid reaalselt seda ei rakendata, ei olegi nii suur kui võiks arvata. Eelnevalt mainitud arv ei sisalda kõiki neid inimesi, kes istuvad ja ootavad oma saatust, kellest paljud on tegelikult süütud ning kellele ei anta võimalust õiglaseks kohtuprotsessiks.
Seega on see arutelu väga isiklikku laadi. See ei ole seotud mitte üksnes nendega, kes seisavad silmitsi süüdimõistmise ja surmanuhtlusega, vaid nende seas ka kõigi teistega, keda see puudutab, nagu nende perekonnad ja väga paljud teised ühiskonna liikmed, lihtsalt selle tõttu, et neid inimesi ootab hukkamine ilma õiglase kohtuprotsessi võimaluseta. Me peaksime keskenduma ka nende juhtumite käsitlemisele.
Søren Bo Søndergaard
Austatud juhataja! See resolutsiooni ettepanek, mille üle me täna arutleme, väljendab meie kategoorilist vastuseisu surmanuhtlusele. Ei leidu mitte ühtegi vabandust sellele, kuidas riigid nii kalgilt ja tahtlikult oma vastutusalas kaitsetuid inimesi hukkavad. Seepärast on surmanuhtlus ise juba kuritegu. Sageli on see isegi enamat. Kui surmamõistetud ootavad aastaid viletsates tingimustes, on surmanuhtlus ka piinamisviis. Kui surmanuhtlust kasutatakse eesmärgil, et inimesed ei julgeks rõhumise ja diktatuuri vastu üles astuda, nagu me oleme näinud näiteks Iraanis, siis on surmanuhtlus ka terroriseerimisviis.
Nagu Barbara Lochbihler täiesti õigesti ütles, on afroameeriklasest ajakirjanik Mumia Abu-Jamal täna surmanuhtluse kaotamise nimel peetavas võitluses sümboliks - hääletute hääl, nagu teda nimetati, kui teda 1981. aastal heledanahalise politseiniku mõrvas süüdistati ja talle surmanuhtlus määrati. See mees on pärast vigadest ja eksimistest kubisevat ning rassistliku alatooniga kohtuistungit juba peaaegu 30 aastat surmanuhtlust oodanud. Seepärast on ka selles resolutsiooni ettepanekus kohane tõsta esile Mumia Abu-Jamali juhtumit kui ühte konkreetsetest juhtumitest, millele eesseisval perioodil keskenduda, mille puhul tõstataksid ELi esindajad muu hulgas selle juhtumi küsimuse USA asutuste, USA administratsiooni ja muidugi ka USA presidendiga suheldes. See näide ei ole sugugi mitte ebaoluline, kuna on pärit Ameerika Ühendriikidest, mis on muidugi paljudes valdkondades ELi liitlane, vaid tegelikult on see ehk olulisemgi, kuna surmanuhtluse vastases võitluses ei ole ruumi topeltstandarditele. Surmanuhtluse vastases võitluses kehtib ainult üks standard: tingimusteta ei-sõna surmanuhtlusele.
Mara Bizzotto
Austatud juhataja! Head kolleegid! Me kõik nõustume tõsiasjaga, et Euroopa peab kasutama oma moraalset ja poliitilist mõjuvõimu surmanuhtluse kaotamise küsimuse edendamiseks. Kui me ei soovi aga jääda põhimõtteliste abstraktsete deklaratsioonide tasandile pidama, siis peab Euroopa Liit enda käsutuses olevaid konkreetseid vahendeid tõepoolest kasutama hakkama.
Euroopa peab näiteks meeles pidama, et paljud kõige brutaalsemal ja barbaarsemal moel surmanuhtlust rakendavad riigid on just need riigid, millega liit on tulusad majandus- ja kaubanduslepingud sõlminud. Eelkõige peab Euroopa nendele riikidele meelde tuletama, et nende lepingute sõlmimisega võtsid nad endale kohustuse austada põhiõiguste miinimumstandardeid. Seda nõuet eiratakse igapäevaselt ning Euroopa pigistab samal ajal silma kinni.
Hakakem siis Hiina, Egiptuse, India, Pakistani, Jeemeni, Bangladeshi jt riikidega surmanuhtluse teemal konkreetselt suhtlema, sundides neid riike täitma endale inimväärikuse austamisega võetud kohustusi. Siiani on Euroopa ainult manitsenud. Meil jääb üle vaid loota, et Euroopa hakkab oma sõnu võimalikult kiiresti ellu viima, mida see ei ole paljudel juhtudel siiski kahjuks teha suutnud.
Bruno Gollnisch
(FR) Austatud juhataja! Head kolleegid! Kaheksanda ülemaailmse surmanuhtluse vastase võitluse päeva puhul mõtlen ma kõigile neile, keda ei ole surmast säästetud: 200 000 süütule sündimata lapsele, kellest me igal aastal Prantsusmaal vabaneme; Natasha Mougelile, 29-aastasele noorele naisele, kelle tappis retsidiivne kurjategija paari nädala eest kruvikeerajaga pussitades; nelja-aastasele lapsele, kelle kõri mõned päevad tagasi minu kodu lähedal Meyzieus läbi lõigati; vanemale härrasmehele, keda pussitas jaanuaris Roquebrune'is mees, keda oli juba varem pussitamiste eest vastutusele võetud; kuue- kuni seitsmesajale süütule inimesele, kes tapetakse igal aastal Prantsusmaal ning mitmetele tuhandetele teistele mujal Euroopas ja kogu maailmas; Marie-Christine Hodeau'le, Nelly Cremelile, Anne-Lorraine Schmittile ja väga paljudele teistele, kelle ainsaks veaks oli kokkusattumine kurjategijaga, kes vabastati seaduse kohaselt pärast esimese kohutava kuriteo sooritamist; kõigile Dutroux, Evrardi ja Fourniret' sarnaste ohvritele, kelle elud on igaveseks rikutud või läbi; ning Londonis, Madridis ja mujal surma saanud valimatu terrorismi ohvritele.
Ma mõtlen neile, sest mitte keegi ei korralda ülemaailmset ohvrite päeva, korraldatakse tähtpäevi vaid nende tapjatele, kes on sageli tõepoolest surma ära teeninud.
Õigusriigi põhimõtete järgi juhitavas riigis - ja ainult sellises riigis - ei ole surmanuhtlus riiklik kuritegu. See aitab kaitsta ühiskonda ja kodanikke kurjategijate eest, kelle puhul on see mõnikord ainsaks vabanemisviisiks.
Olivier Chastel
Catherine Ashtoni nimel (komisjoni asepresident / liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja). - (FR) Austatud juhataja! Head kolleegid! Ma võin teid teie sõnavõttude eest vaid tänada, kuna peaaegu kõik need olid meie tegevust toetavad! Ma saan aru, et me kõik nõustume tähtsusastmega, mida Euroopa Liit peab surmanuhtluse kaotamise nimel rakendatavale tegevusele omistama.
Nagu ma juba ennist ütlesin - ja ma kordan seda veel kord -, on kõrge esindaja paruness Catherine Ashton selle enda jaoks prioriteetseks küsimuseks võtnud.
Me loodame siiralt, et Euroopa Liit saavutab koos oma partneritega ÜRO Peaassamblee 65. istungjärgul positiivse tulemuse resolutsiooni suhtes, mis hõlbustab veelgi teekonda üldise moratooriumi suunas.
Kuna me tõepoolest usume, et surmanuhtluse kaotamine on inimväärikuse kaitsmise ja inimõiguste tagamise seisukohast väga oluline, siis oleme - ja ma kordan veel kord - mis tahes juhtudel ning asjaoludel surmanuhtluse vastu ning jätkame oma üleskutset selle üldiseks kaotamiseks.
Nagu juba ennist öeldud, on selle küsimuse suhtes vaid üks järeldus: siin ei ole enesega rahulolu võimalik ning seepärast kasutamegi oma eesmärgi saavutamiseks kõiki saadaolevaid vahendeid.
Juhataja
Ma olen saanud viis resolutsiooni ettepanekut, mis esitati vastavalt kodukorra artikli 110 lõikele 2.
Arutelu on lõppenud.
Hääletamine toimub neljapäeval, 7. oktoobril 2010.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 149)
Elena Oana Antonescu
Surmanuhtlus rikub inimese põhiõigust elule ning seda ei õigusta miski. Mitmed uuringud on näidanud, et surmanuhtlusel ei ole vägivallakuritegude tendentsile mingit mõju. Seepärast soovin rõhutada, et Euroopa ja kogu maailm peab astuma ühiseid samme nii surmanuhtluse üldiseks kaotamiseks riikides, kus seda veel siiski sagedasti rakendatakse, kui ka selle taaskehtestamise vastu. 2009. aasta lõpu seisuga olid 43 riigi valitsused selle meetme säilitanud, sealhulgas ka üks Euroopa riik. Olukorra tegelikkus peaks meile mõtteainet andma. Meil on olemas mõjuvõim, et veenda valitsusi ja kodanikke üle maailma lõpetama sellise piinamisviisi kasutamist, mis on inimõigusi austavate riikide jaoks vastuvõetamatu. See on meie prioriteetseks eesmärgiks ning saavutatav ainult läbi tiheda riikidevahelise koostöö, teadlikkuse suurendamise ja harimise. Ma pooldan Euroopa Parlamendi resolutsiooni ülemaailmse surmanuhtluse vastase võitluse kohta, milles rõhutatakse, et surmanuhtluse täielik kaotamine jääb Euroopa Liidu üheks inimõigustealaseks põhieesmärgiks.
Proinsias De Rossa
kirjalikult. - Surmanuhtlus on kõige julmem, ebainimlikum ja alandavam karistus üldse. Ärgem unustagem, et surmanuhtlus mõjutab eelkõige ebasoodsamas olukorras olevaid inimesi! Ma olen kõigil juhtudel ja asjaoludel surmanuhtluse vastu ning soovin rõhutada, et surmanuhtluse kaotamine aitab suurendada inimväärikust ja edendada inimõigusi. See resolutsioon ajastati just üleeuroopalise ja ülemaailmse surmanuhtluse vastase võitluse päevaks, mis on mõlemad 10. oktoobril. EL on ülemaailmses surmanuhtluse vastases võitluses juhtiv institutsionaalne osaline ja suurim rahastaja ning selle tegevus kõnealuses valdkonnas väljendab selle inimõigustealase välispoliitika prioriteetsust. EL on ÜROs inimõiguste komisjonis alates 1997. aastast toetanud edukalt iga-aastast resolutsiooni, milles nõutakse surmanuhtluse kaotamist ja vahepeal surmanuhtluse kasutamisele moratooriumi kehtestamist. Ma palun ELil mitmekordistada oma jõupingutusi ja kasutada kõiki võimalikke diplomaatilisi ja koostööabi vahendeid surmanuhtluse kaotamise eesmärgil.
Anneli Jäätteenmäki
kirjalikult. - (FI) Surmanuhtlus on pöördumatu ja ebainimlik karistus, mis rikub inimõigusi. See on julm ja alandav karistus, mida võidakse määrata ka süütule inimesele. Asjaolu, nagu hoiaks surmanuhtlus kuritegevust olulisel määral ära või vähendaks seda, ei ole tõendust leidnud. Kõige kahetsusväärsem on, et 43 riigis on see ikka veel kasutusel. Surmanuhtluse keelustamine on ELi inimõigustealase poliitika üheks prioriteetseks valdkonnaks. Mul on hea meel, et ülemaailmsel surmanuhtluse vastase võitluse päeval võtab Euroopa Parlament karmi seisukoha surmanuhtluse suhtes, mis peaks olema kõikjal maailmas keelatud. Seda ei saa mitte ühelgi tingimusel kohaseks õigusemõistmise viisiks pidada. Tänan teid!
Monica Luisa Macovei
kirjalikult. - Ülemaailmset ja üle-euroopalist surmanuhtluse vastase võitluse päeva tähistades tuletan meelde, et see parlament seisab ühiselt surmanuhtluse vastu. Seda põhjusel, et surmanuhtlus õõnestab inimväärikust ning on vastuolus rahvusvaheliste inimõigustealaste õigusaktidega. Uuringute kohaselt puuduvad tõendid selle kohta, nagu oleks surmanuhtlusel kuritegevusele oluline vähendav mõju, samas mõjutab see aga ebaproportsionaalselt ebasoodsamas olukorras olevaid kodanikke. Nendest tõsiasjadest hoolimata ootab hukkamist ülemaailmselt üle 20 000 inimese, kellest mitukümmend on Euroopa kodanikud. Me peame siin parlamendis jätkama oma vastuseisu mis tahes tingimustel hukkamistele ning toetama surmanuhtlusele tingimusteta rahvusvahelise moratooriumi kehtestamist. Peame ka innustama riike avaldama ametlikku statistikat surmanuhtluse kasutamise kohta nendes riikides. Aluslepingute kohaselt peab parlament kolmandate riikidega rahvusvahelistele lepingutele oma nõusoleku andma. Seda tehes peaksime meeles pidama nende riikide seisukohta surmanuhtluse küsimuses.
Kristiina Ojuland
kirjalikult. - Ülemaailmne surmanuhtluse vastase võitluse päev on tähtis üritus, mis meenutab meile kahetsusväärset asjaolu, et surmanuhtlus kehtib ikka veel 43 maailma riigis. Ma nõustun kogu südamest president Jerzy Buzekiga, kes ütles selle täiskogu istungi alguses, et surm ei saa kunagi õigusemõistmise viisiks olla. Ma toetan Euroopa Parlamendi resolutsiooni, milles korratakse Euroopa Liidu pühendumust kõikjal maailmas surmanuhtluse kaotamisele ning pöördutakse surmanuhtlust rakendavate riikide poole palvega kehtestada hukkamistele viivitamatu moratoorium. Sooviksin aga siiski, et see paljusõnaline pühendumus väljenduks konkreetsemalt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide tegelikes strateegiates kolmandate riikide suhtes. Iga aasta 10. oktoobril selle probleemi tähtsuse rõhutamine on küll tänuväärne, kuid tõeliste edusammude saavutamiseks peame enamat ette võtma. Kui Euroopa Liit tahab käituda vastavalt oma inimõiguste ja inimväärikuse küsimustes seatud eestvedaja kuvandile, peab see tegutsema sidusalt ning surmanuhtluse kaotamine peab olema selle päevakorras aktuaalne prioriteetne punkt.
Justas Vincas Paleckis
Hetkel kehtib surmanuhtlus 43 riigis. Enamik surmanuhtlustest viiakse täide Hiinas, Iraanis ja Iraagis. Ainuüksi Hiinas rakendatakse 5000 surmanuhtlust ehk 88% kogu maailma hukkamistest. Ka ELis on liikmesriike, kus enamik kodanikke pooldab surmanuhtlust. Ülemaailmselt on neid riike veelgi rohkem. Põhiargumendiks on, et selline karistusviis heidutab väidetavalt potentsiaalseid kurjategijaid ning vähendab kuritegevust. Statistika räägib aga muud. Ma nõustun selle resolutsiooniga, kuna usun, et hukkamisvahendite õige koht on muuseumis. Õigustatud on jõulised üleskutsed Valgevenele kui Euroopas viimasele surmanuhtlust kasutavale riigile selle võimalikult kiireks kaotamiseks. Seal on see ikka veel riigisaladus. Surmamõistetute sugulased ei saa teada, kas need inimesed on veel elus või mitte, kuna hukatute surnukehi ei anta nende vanematele või lastele matmiseks välja.
Cristian Dan Preda
Kuigi surmanuhtluse vastane kampaania on juba praegu Euroopa Liidu üheks inimõigustega seotud prioriteediks, pakub uue Euroopa välisteenistuse loomine meile head võimalust formuleerida ümber tähendus, mida me ELi tasandil sellele küsimusele omistame. Tõhusa kampaania korraldamiseks on tähtis, et eristaksime ühelt poolt teatavates riikides tehtud edusamme ning teiselt pool mujal valitsevat kriitilist olukorda. Seepärast, kuigi oleme mures USAs jätkuvalt kohaldatava surmanuhtluse pärast, peame tunnistama, et viimase kümne aasta jooksul on Ameerika Ühendriikides hukkamiste arv 60% vähenenud. Teiselt poolt peame teravalt hukka mõistma Hiina valitsuse, mis on 2009. aastal hukanud rohkem inimesi kui kogu ülejäänud maailmas kokku. Ma taunin täielikult asjaolu, et pärast seda, kui lähiajaloo vältel oli 2009. aasta esimene, mille jooksul ei mõistetud Euroopas mitte ühtegi inimest surma, on Valgevene võimud mõistnud sel aastal surma kaks inimest ning tõenäoliselt hukatakse nad veel tänavu. Lõpetuseks usun ma, just nagu ka president Jerzy Buzek, et surmanuhtlust ei saa mitte ühelgi tingimusel õigusemõistmise viisiks pidada.
Joanna Senyszyn
Surmanuhtluse kasutamine põhineb väärarusaamal, et karistuse raskusaste heidutab teisi kuritegusid sooritamast. Tegelikkuses ei ole kuritegevuse ennetuses tähtis mitte karistuse raskusaste, vaid hoopis selle vältimatus. Seepärast on tähtis kurjategijate tabamisel ja süüdimõistmisel tõhusa süsteemi olemasolu. On väga oluline, et seaduserikkujad teaksid, et nad vahistatakse ja neid karistatakse.
2009. aastal toimus kõige rohkem hukkamisi Hiinas, Iraanis, Saudi Araabias, Põhja-Koreas ja USAs. Surmanuhtluse kasutamise puhul ei ole täheldatud, et see vähendaks kõige raskemate kuritegude arvu. Seepärast loobusid tsiviliseeritud riigid oma sotsiaalse arengu käigus surmanuhtluse kasutamisest, nagu nad olid esmalt teinud ka konkreetsete hukkamisviiside suhtes, näiteks ratta peale tõmbamine, hobustega neljaks tõmbamine, tuleriidal põletamine ja teibasseajamine. Seda põhjusel, et sellised praktikad vabastavad kõige ürgsemad instinktid ja muudavad ühiskonna jõhkraks.
Poolas kaitsevad parempoolsed konservatiivsed parteid surmanuhtluse taastamist, võrdsustades valitsuse ühiskonna hirmutamisega. Sellised meetodid tekitavad ühiskonnas hirmu ja ebakindlust homse päeva suhtes, mis viib inimesed omakorda veel suurema jõhkruse ja kuritegevuseni. Seega on surmanuhtlusel kavatsetud mõjule hoopis vastupidine mõju. Seepärast on oluline anda inimestele selle kohta õiget teavet ning teavitada ühiskonda, et surmanuhtlus ei lahenda kõige raskemate kuritegude probleemi.
Csaba Sógor
Surmanuhtlus on Euroopa Nõukogu liikmesriikides ja seega kõigis 27 ELi liikmesriigis seadusega keelatud, kuid see on siiski veel rutiinne tava paljudes maailma riikides. Siinjuures on kurb, et paljudel juhtudel määratakse surmanuhtlus mitte tavaliste kriminaalkuritegude eest, vaid järjekindlate ja julgete poliitiliste või usuliste vaadete väljendamise või kultuuriliste tavade rikkumise eest. Euroopa on jõudnud arusaamisele, et ei saa seadustada õigusakte, mis lubavad vägivaldsel moel inimeselt elu võtta. Kätte on jõudnud aeg seda tarka arusaama kindlalt kinnitada ning levitada seda ka nendesse maailma riikidesse, mis praegu veel nii ei mõtle. Kultuuriline mitmekesisus ja erinevad maailmavaated on inimtsivilisatsiooni rikastamise allikad ning mitte ükski seadus ei tohi õigustada surmanuhtluse tava kasutamist.
Róża Gräfin von Thun und Hohenstein
Tsiteerides Poola suurt filosoofi Barbara Skarget, pean kahjuks ütlema, et inimene ei ole ilus loom. Meie Euroopa Liidu vabade ja demokraatlike liikmesriikide kodanike seas on palju surmanuhtluse pooldajaid. See on õudustäratav aga tõsi.
Õnneks puudub surmanuhtlus Euroopa Liidu õigusaktidest ning mitte ükski liidu valitsus, ka mitte kõige populistlikum, ei saa seda kehtestada. Euroopa Liit peaks aga oma väärtuste ja nende toetamisega laiendama oma mõjuvõimu ka teistele riikidele, nagu sellel tegelikult kavas ongi. Seepärast on tähtis, et tegutseksime ülemaailmsel tasandil. Ehk on just eesistujariigi Belgia ettepanekul tähistatav ülemaailmne surmanuhtluse vastase võitluse päev sammuks selles suunas. Ma loodan, et see suunab meie tähelepanu sellele tähtsale küsimusele ning suurendab austust iga inimese vastu, aga samuti loodan, et see tugevdab meie vastutust inimõiguste standardite suhtes nii Euroopa Liidus kui ka nendes maailma riikides, kus surmanuhtlus veel kasutusel on.
Zbigniew Ziobro
Euroopa Liit on surmanuhtluse kasutamisele seadusliku keelu kehtestanud. See on Euroopa riikides aset leidnud protsessi lõpptulemus, kuigi siin kontinendil on ikka veel palju surmanuhtluse pooldajaid. Ma ei arva, et Euroopa Parlament peaks surmanuhtluse hirmutava mõju suhtes seisukoha võtma, eriti just seepärast, et hiljutised peamiselt USA ülikoolides tehtud arvukad uuringud näitavad, et surmanuhtlus mõjub hirmutusvahendina. Meie ülesanne on tagada oma ühiskonna ohutus.
Praegu Euroopa Liidus kehtivate õigusaktide puhul tuleks meil meeles pidada, et nii nagu me nõuame oma otsuste austamist, peaksime austama teistes demokraatlikes ühiskondades esinevaid arvamusi ja neile oma nägemust õigusemõistmise kohta mitte peale suruma. USA, Jaapani ja Lõuna-Korea ühiskondadel on õigus kehtestada just sellised seadused, nagu neile sobivad. Meie siin Euroopas peame aga meeles pidama, et surmanuhtlusest loobumine ei tohi tähendada indulgentsi kõige kohutavama kuriteoliigi ehk mõrva suhtes - sellistel juhtudel on vaja karme karistusi, mis on hirmutavad ja kurjategijat isoleerivad, nagu eluaegne vanglakaristus ilma tingimisi vabanemise võimaluseta. Kui me soovime turvalises ühiskonnas elada, siis peavad meil olema karmid seadused nende suhtes, kes rikuvad peamist inimõigust - õigust elule - ja kes on lisaks sageli valmis seda korduvalt rikkuma ning süütuid inimesi tapma.
Jarosław Leszek Wałęsa
kirjalikult. - Jätkates oma jõupingutustega surmanuhtluse praktika täieliku kaotamise nimel, on tähtis tunnistada, et ülemaailmselt on veel 58 riiki, mis kasutavad surmanuhtlust kriminaalkorras karistamiseks, ning veel mõned riigid, mis kasutavad seda vaid erakorraliste kuritegude puhul, nagu sõjakuriteod. Euroopa Liit on teinud usinalt koostööd selle ebainimliku praktika kaotamise nimel ning meie lakkamatud jõupingutused toovad suurt kasu. Peame siiski veel palju tööd tegema: meil on Euroopas naaberriike, mis ei ole seda praktikat veel täielikult kaotanud ning peaksime jätkuvalt suunama oma jõupingutused surmanuhtluse täieliku kaotamise saavutamisele. Ma usun, et pidev suhtlus ja kindlameelsus toovad meile edu. Kuigi on selge, et see praktika rikub peamisi inimõigusi, kehtivad ülemaailmselt paljudes kultuurides seadused, mis põhinevad muudel faktoritel, nagu religioon, traditsioonid ja võim. Need faktorid muudavad surmanuhtluse kaotamise keerulisemaks, kuid meie kui mitte üksnes Euroopa Parlamendi liikmete, vaid ka kui inimkonna liikmete kohustuseks on jätkata väsimatult oma püüdlusi selle praktika lõpetamise nimel.
