Parlamendi prioriteedid ÜRO Inimõiguste Nõukogu istungjärgul (Genf, 1.-26. märts 2010) (arutelu jätkamine)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on nõukogu ja komisjoni avaldused parlamendi prioriteetide kohta ÜRO Inimõiguste Nõukogu istungjärgul (Genf, 1.-26. märts 2010).
Vittorio Prodi
(IT) Austatud juhataja, kallid kolleegid! ÜRO Inimõiguste Nõukogu 13. istungjärk on ülimalt oluline sündmus.
Tahaksin mainida paari asjaolu, millest eriti sageli ei räägita. Täpsemalt soovin mainida vanglaid, mis ei ole mõeldud terroristidele, ning juhtida tähelepanu tõeliselt ebainimlikele tingimustele Rwanda ja Liibüa vanglates, kus mõistetakse surma kinnipeetuid, kes on täiesti süütud.
Lisaks tahan nimetada Lääne-Sahara rahva probleemi, mis on nüüdseks väga pikaks ajaks lahendamata jäänud, ja nende kliimapõgenike õigusi, kes on pidanud oma riigist lahkuma tõsiste kliimamuutuste tagajärjel. Kõiki neid tegureid tuleb arvesse võtta just seepärast, et need on ühtlasi meie ühiskonna alustalad.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Lugupeetud juhataja! Ühinenud Rahvaste Organisatsioon kinkis endale 2005. aastal oma 60. sünnipäeva puhul kaks uut struktuuri. Üks neist oli rahutagamiskomisjon ja teine inimõiguste nõukogu. Kui rahutagamiskomisjon teeb oma tööd üsna tõhusalt ja on suuresti ootusi täitnud, ei saa inimõiguste nõukogu kohta ka kõige parema tahtmise juures sama öelda. Euroopa Parlamendis ja ka resolutsioonis on öeldud, et reform on hädavajalik. Kolleegid on märkinud, et inimõiguste nõukogu töö on liiga ühepoolne - näiteks käsitletakse Iisraeli üksnes ühest vaatenurgast. Ausalt öeldes olen ma pettunud, et ainuke oluline küsimus, mille eesistujariik parlamendis esile tõstis, on Goldstone'i aruanne. Selle üle tuleb kindlasti arutleda, kuid see ei ole põhiteema.
Kolleeg Richard Howitt ütles, et kui Iraani valimine läheb läbi, annab see inimõiguste nõukogule surmahoobi. Mina tahan teada, mida see tähendab. Ma tahan, et liikmesriigid ja Euroopa välisteenistus asuksid selles küsimuses ühtsele seisukohale, sest kui olukord niimoodi jätkub, siis peame minu arvates tõsiselt kaaluma, kas suunata oma ÜROs tehtava inimõigustealase töö raskuskese uuesti kolmandale komiteele, millel on vähemalt üldine esindatus ja suurem õiguspärasus.
Daniël van der Stoep
(NL) Me kõik teame, et ÜRO Inimõiguste Nõukogu on üks suur naljanumber. Seda nõukogu hoiab pantvangis Islami Konverentsi Organisatsioon, mis koosneb üksteist kaitsvatest riikidest, kes püüavad Iisraeli riiki provotseerida ja teda alusetult süüdistada.
Lugupeetud juhataja! See niinimetatud inimõiguste nõukogu töötab vastu kõigele, mida inimõigused ja eelkõige sõnavabadus hõlmavad. On ennekuulmatu ja põlastusväärne, et Euroopa Parlament võiks suhtuda sellesse hirmuäratavasse nõukogusse tõsiselt. Austatud juhataja! Kui parlament tõesti inimõigustesse usub, peaks ta mõistma hukka need pidevalt juurde tekkivad resolutsioonid, millega püütakse lämmatada sõnavabadust, ning inimõiguste rasked rikkumised, mida panevad toime inimõiguste nõukogu moodustavad riigid. Lugupeetud juhataja! Lisaks Saudi Araabiale, Pakistanile, Indoneesiale ja Egiptusele, kes on maailma suurimad inimõiguste rikkujad, tahab nüüd ka Iraan inimõiguste nõukogu liikmeks astuda. Sellisel juhul võiks juba Põhja-Korea ka klubiga ühineda ja saaksidki peaaegu kõik petturlikud riigid rõõmsalt kokku.
Austatud juhataja! Minu erakonna jaoks on üks asi selge: ÜRO Inimõiguste Nõukogu on häbiväärne organ, millesse ei saa tõsiselt suhtuda. Euroopa Parlament peab inimõiguste nõukogust kiiresti ja otsejoones eemalduma ning keelduma igasugusest dialoogist nende kaabakatega.
Cristian Dan Preda
(RO) Soovin alustuseks teile meelde tuletada, et kui inimõiguste nõukogu Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni süsteemi kuuluva ainulaadse inimõigustele pühendunud organina loodi, sisendas see lootust, et põhiõigusi hakatakse kogu maailmas üha tõhusamalt kaitsma.
Nüüdseks iganenud ÜRO inimõiguste komisjoni kõige olulisema uuenduse - üldise korrapärase läbivaatamise mehhanismi - rakendamise eesmärk oli lahendada asjaomaseid probleeme ning vältida ülemäärast politiseerimist ja valikulisust inimõiguste tõsiste rikkumiste juhtumite käsitlemisel. See mehhanism on ülimalt oluline, et inimõiguste nõukogu saaks oma volitusi igal võimalikul viisil täita. Kuid tuleb rõhutada, et vanad deemonid ei ole täielikult kadunud ja ülemäärane politiseerimine mõjutab jätkuvalt selle organi tööd. Teisest küljest peame tunnistama, et üldise korrapärase läbivaatamise mehhanismist ei piisa inimõiguste tõhusa kaitse tagamiseks.
Kui nõukogu ei reageeri piisavalt kiiresti, on sellel ülimalt tõsised tagajärjed. Nii juhtus Guineaga, kui te lubate mul ühe näite tuua. See võib panna inimõiguste rikkujad arvama, et neil ei ole vaja millegi pärast muretseda. Seega sõltub nõukogu usaldusväärsus tema suutlikkusest võtta inimõiguste raskete rikkumiste korral kindlaid ja kiireid meetmeid.
Siinkohal on oluline, et Euroopa Liit aitaks inimõiguste nõukogu tasandil luua mehhanismid, mille abil saab reageerida just säärastele kriisidele nagu praegu on näiteks Afganistanis, Guineas Conakrys, Iraanis, Jeemenis või Iraagis. Minu arvates on selle organi - inimõiguste nõukogu - võimalikult suur jõulisus ja tõhusus Euroopa Parlamendi huvides, sest meil on inimõiguste alal peetavas dialoogis vaja usaldusväärset partnerit.
Corina Creţu
(RO) Mina tahan rääkida olukorrast Gaza sektoris, mis on teatavasti pidev inimõigustega seotud murede allikas, eriti pärast olude halvenemist eelmisel talvel toimunud konfliktide tagajärjel. Minu arvates ei saa me mõõta, kes on selles konfliktis rohkem kannatanud. Mõlema poole sõjategevuse tõttu kannatavad kahjuks põhiliselt tsiviilisikud. Kuid kohapeal valitsevas olukorras on väga keeruline eristada palestiinlaste hulgas sõdureid ja tsiviilelanikke. Teisalt on Hamas oma raketirünnakutega terroriseerinud Iisraeli tsiviilisikuid.
Külastasin seda piirkonda konflikti ajal ning nägin mõlema poole probleeme ja hirme. Usun, et iga katse süüdistada toimunus vaid üht poolt on vastuolus tegeliku olukorraga. Verised konfliktid Gaza sektoris ja traagilised tagajärjed inimeste jaoks osutavad südantlõhestavale üleskutsele võtta rohkem meetmeid kõikides maailma ohtlikes piirkondades, eriti aga on vaja astuda vastu tegudele, millega põhjustatakse kannatusi kaitsetutele tsiviilisikutele. Ka rahvusvahelised organisatsioonid peavad sekkuma ulatuslikumalt ja tõhusamalt, et anda rahukõnelustele uut hoogu. See on valdkond, kus Euroopa Liidul on vajaminev suutlikkus ja usaldusväärsus, aga ka kohustus tegutseda kogu maailmas jõulisemalt.
Tunne Kelam
Lugupeetud juhataja! Üks Euroopa Parlamendi eelisvaldkondi on ka tegelemine murettekitava olukorraga, mil inimõiguste nõukogu tegevuse tagajärjeks on äärmuslik politiseerimine. Seega on ülimalt tähtis, et ELi liikmete delegatsioonid pooldaksid inimõiguste nõukogu liikmesuse kriteeriumide kehtestamist. See kehtib eelkõige miinimumnõuete kohta, mis esitatakse koostöö tegemisele erimenetluste mehhanismiga, ning sellisest menetlusest hoidumise kohta, mis annab võimaluse ettepanekut mitte arutada. Selline võimalus on takistanud resolutsioonide vastuvõtmist teatud riikide kohta, kes väldivad hoolikalt kriitikat oma inimõigustealase poliitika suhtes.
Tahaksin viidata veel kahele parlamendi eelisvaldkonnale. Esimene neist on Valgevene. Vastupidi ootustele ei ole inimõiguste olukord selles riigis paranenud, vaid see hoopis halveneb. Soovin täna rõhutada Aljaksandr Milinkevitši sõnumit. ELil on praegu tõeline mõjuvõim, et avaldada survet Lukašenka režiimile ja nõuda temalt olukorra ulatuslikku parandamist. See võiks olla ELi edasise majandusabi ja koostöö tingimus.
Teiseks kutsun üles toetama eelmisel nädalal edastatud avalikku pöördumist, mille esitasid 18 Venemaa inimõiguste aktivisti, sealhulgas Sahharovi auhinna võitja Sergei Kovaljov, kes on suures mures satelliidi teel saadava sõltumatu venekeelse teabe edasise piiramise pärast, mille Kreml on surveavalduste abil saavutanud.
Kui EL kiidab inimõiguste eest seisjaid, näiteks Kovaljovi, kuid samal ajal annab järele Putini väidetele, et alternatiivse venekeelse teabe edastamine Euroopa satelliitide teel on vaenulik, kahjustab see oluliselt ELi väärtusi.
Elena Băsescu
(RO) Soovin juhtida tänasel arutelul teie tähelepanu Iisraeli sõduri Ghilad Shaliti juhtumile. Ta rööviti Kerem Shalomist 2006. aasta juunis, kui ta oli vaid 19 aastat vana. Eelmisel nädalal olin ma Euroopa Parlamendi ametliku delegatsiooni liikmena Iisraelis ja üks meie kohtumistest toimus Ghilad Shaliti isa Noam Shalitiga. Vaatamata sõjavangide õigusi käsitleva Genfi konventsiooni artiklitele 13, 23 ja 126 ei ole Ghiladi - kellel on ka Prantsusmaa kodakondsus - õigusi austatud, sest tema perekond ega Rahvusvaheline Punane Rist ei ole saanud teda külastada, teda ei ole koheldud inimlikult ja täpset kohta, kus teda vangistuses hoitakse, ei avaldata. Pean rõhutama, et isegi muidu Iisraeli suhtes kriitilise Goldstone'i komisjoni aruande artiklis 77 on soovitatud, et Ghilad Shaliti peab saama kasutada Genfi konventsioonis tagatud õigusi. Iisrael aga austab vangide õigusi.
Csaba Sógor
(HU) Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Inimõiguste Nõukogu märtsikuisel istungjärgul peab Euroopa Liit sõnaselgelt teatama, et rahvusvaheline üldsus ei saa maha vaikida inimõiguste rikkumisi, mida pannakse toime arenguriikides, ega ka rikkumisi, mida täheldatakse arenenud riikides. ÜRO Peaassamblee 18. detsembril 1992. aastal vastu võetud deklaratsioon rahvus- või etniliste, usuliste või keeleliste vähemuste hulka kuuluvate isikute õiguste kohta on ühtviisi siduv nii arengu- kui ka arenenud riikide, sealhulgas ELi liikmesriikide jaoks. Deklaratsiooni artikli 2 lõikes 1 on sätestatud, et rahvusvähemuste hulka kuuluvatel isikutel on õigus kasutada oma keelt avalikult ja eraviisiliselt ilma sekkumiseta ja diskrimineerimiseta. Praegusel ajal on ka ELi liikmesriigid seda artiklit sagedamini rikkunud, kui järginud. EL saab usaldusväärne olla vaid siis, kui ta leiab lahenduse, mille raames käsitletakse inimõiguste rikkumisi Euroopa Liidu territooriumil selliselt, et see on eeskujuks kogu maailmale.
Georgios Papanikolaou
(EL) Lugupeetud juhataja! Järgmisel kahel ülimalt olulisel aastal selgub ÜRO roll inimõiguste valdkonnas, sest teatavasti avaldatakse 2011. aastal inimõiguste nõukogu valitsustevahelise läbivaatamise tulemused.
Sel ajavahemikul valitseb oht, et riigid, millele kolleegid viitasid ja mis ei pea sellest valdkonnast eriti lugu, püüavad ÜRO osatähtsust piirata.
Tahan eelkõneldule lisada järgmist. Esiteks, kuna Euroopa Liit on praegu ja loodetavasti ka tulevikus üks olulisemaid inimõiguste kaitsjaid, tuleb meil esmatähtsaks eesmärgiks seada rahvusvahelisel tasandil ühel häälel rääkimine ja võimaluse korral ebakõladest hoidumine.
Teiseks peame inimõiguste kaitsmisel tugevdama koostööd Ameerika Ühendriikidega.
Kolmandaks ja viimaseks on Euroopa Parlament kohustatud ja suuteline jälgima hoolikalt erimenetlusi, mis järgnevad inimõiguste nõukogu üldisele korrapärasele läbivaatamisele. Niimoodi anname omalt poolt tõelise ja jõulise panuse inimõiguste edendamisele kõikides ÜRO liikmesriikides.
Mariya Nedelcheva
(FR) Austatud juhataja! Lugupeetud Kristalina Georgieva ja Diego López Garrido! Soovin juhtida teie tähelepanu selle resolutsiooni lõikele 13, milles käsitletakse Iraani kandideerimist ÜRO Inimõiguste Nõukogusse.
15. veebruaril toimus Iraani suhtes üldine korrapärane läbivaatamine, mille käigus analüüsiti riigis valitsevat olukorda inimõiguste kaitse ja edendamise seisukohalt. Iraani võimud kinnitasid, et riigis on tagatud austus inimõiguste vastu. Soovin tõsta esile mitut asjaolu seoses praeguse riigivõimu kinnitustega.
Alles eile andis Maryam Radjavi meile Euroopa Parlamendis ülevaate Iraani naiste ja valitsusvastaste meelevaldsest vahistamisest ja piinamisest. Me mõistame hukka ka poliitilised tingimused, mida vangid peavad taluma. Ashrafi laagrist on saanud inimõiguste põlgamise sümbol. Minu kolleegid rääkisid jaanuari osaistungjärgul mitmest juhtumist, mille tunnistajaks nad olid.
Me ei saa praegu nõustuda sellega, et Iraan saab kõrgeima inimõiguste kaitse asutuse liikmeks. Vastasel korral tekib küsimus, millise sõnumi saadame me teistele riikidele, kes inimõigusi tõepoolest austavad. Euroopa peab rääkima ühel häälel ja tõestama oma järjepidevust. Nagu Catherine Ashton oma avaldustes rääkis, peaksime ütlema, et Iraani kandideerimine on praegu mõeldamatu.
Alf Svensson
(SV) Austatud juhataja! Mis puutub meie fraktsiooni ühisresolutsiooni ÜRO Inimõiguste Nõukogu kohta, on mul eriti hea meel lõigete 6 ja 25 üle, milles me kordame ELi jõulist toetust riigipõhistele resolutsioonidele. Selliste juhtumite korral, kus inimõigusi süstemaatiliselt teotatakse, on riigipõhised resolutsioonid ääretult olulised vahendid nii inimõiguste nõukogus kui ka ÜRO Peaassamblees. Paljudes olukordades, kui teatud riigi valitsus ei ole pikka aega osalenud dialoogis või programmides, mille eesmärk on parandada kõnealust olukorda, on riigipõhised resolutsioonid ainus meede, mida rahvusvaheline üldsus nende kuritegude vastu võtta saab.
Tegemist ei ole süüdlaste otsimisega, nagu arvavad mõned kriitikud. Samuti ei ole tegemist sellega, et meile Euroopas meeldib toppida oma nina teiste riikide siseasjadesse. Tegemist on lihtsalt märguandega, et me ei kavatse leppida teatud režiimi süstemaatiliste rikkumiste ja kodanike rõhumisega. Me näitame, et me ei ole mitte rõhumise, vaid vabaduse poolt. Seepärast on oluline, et ELi leer jätkaks riigipõhiste resolutsioonide kaitsmist ÜRO süsteemis.
Andrew Henry William Brons
Austatud juhataja! Euroopa Liidu riigid peaksid enne teistele näpuga näitamist oma kodus asjad korda seadma. Mitmed Euroopa Liidu liikmesriigid võtavad inimesi vastutusele ja vangistavad neid sõnavabaduse eest, milles pole üldse vägivalda. Eelkõige püüavad nad muuta kuriteoks igasuguse vastuseisu sisserändele. Raamatuid põletatakse jätkuvalt. Parteisid keelustatakse, nagu tehti Belgias. Neid püütakse keelustada ka väljamõeldud tõendite alusel, nagu tehti Saksamaal. Samuti keelustatakse parteisid tagaukse kaudu, nagu tehti Ühendkuningriigis, kus valitsuse taotletud kohtumääruse alusel keelati minu enda erakonnal piiramata aja jooksul uusi liikmeid vastu võtta.
Sellest ei piisa, et riigid nimetavad ennast demokraatlikuks. Nad peavad ka austama sõnavabadust, ühinemisvabadust ja valimisvabadust.
Diego López Garrido
Austatud juhataja! Ma tänan parlamendiliikmeid sõnavõttude eest sellel väga hädavajalikul ja olulisel teemal, mis, nagu ma oma esimeses sõnavõtus ütlesin, on üks Euroopa Liidu põhiosa - see on inimõiguste kaitsmine.
Niisiis arvame, et Euroopa Liit peab pooldama osalemist Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Inimõiguste Nõukogus, sealhulgas selle nõukogu püsimajäämist. Nagu ma enne ütlesin, on Euroopa Liit alati olnud selle poolt, et inimõiguste nõukogu asendaks endise inimõiguste komisjoni. Lisaks peaks see ELi arvates olema vahend, mis suudab maailmatasandil piisavas ulatuses tegelda inimõigustega seotud juhtumitega ning olukordadega, mille puhul ÜRO-lt ja selle liikmetelt oodatakse tegutsemist, seisukoha võtmist või vastavasisulise deklaratsiooni koostamist.
Tegelikult on Euroopa Liidu eesistuja, nõukogu eesistuja Euroopa Liidu nimel alati süstemaatiliselt osalenud inimõiguste nõukogu eri osaistungjärkude aruteludel ja see jätkub tulevikus samamoodi. Euroopa Liidu Nõukogu eesistuja osaleb Euroopa Liidu Nõukogu nimel ka järgmisel inimõiguste nõukogu osaistungjärgul. Loomulikult on see täielikus kooskõlas kõikide Euroopa Liidu liikmesriikide ja teise Euroopa Liidu institutsiooni - Euroopa Komisjoni - deklaratsioonide ja seisukohtadega.
Seepärast tahan öelda, et me pooldame selle organi olemasolu ja kõikide tema pakutud võimaluste ärakasutamist. Mõnel juhul see õnnestub ja mõnel juhul mitte. Muidugi on olukordi, kus hääletuste tulemusel ei saavuta Euroopa Liit ja selle liikmesriigid kõiki oma eesmärke. On ka väga positiivseid asju, näiteks seisukoht Somaalia kohta, kus rikutakse inimõigusi. On veel juhtumeid, kus eesmärke ei ole saavutatud, kuid hea on alati halva üles kaalunud.
Tahan öelda, et me räägime täna veel mõnest sõnavõttudes mainitud riigist.
Kuid praegu soovin ma rääkida Iraanist, sest Iraani kandideerimise teemale vihjati korduvalt. Nagu teate, on selle teema kohta järjest deklaratsioone esitatud. Minu ees on kolm deklaratsiooni, mille on ainuüksi sel aastal olukorra kohta Iraanis esitanud liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja Catherine Ashton. Ta taunib nendes Iraanis toime pandud inimõiguste rikkumisi ja hukkamisi ning tunneb olukorra pärast suurt muret.
Kandideerimise kohta tuleb kõigepealt öelda, et see teema kuulub praegu veel riikide pädevusse (seisukoht riikide kandideerimise kohta inimõiguste nõukogusse). Igal juhul tuleb Iraanis valitsevat inimõiguste olukorda ja inimõiguste rikkumisi ning sellest tulenevalt küsimust, kas nõustuda Iraani kandideerimisega inimõiguste nõukogusse või mitte, käsitleda ettevaatlikult, et mitte põhjustada soovitule vastupidist mõju. Seega arvame, et Euroopa Liit peab antud valdkonnas püüdma leida võimalikult kooskõlastatud seisukoha (mis ongi praegu olemas), austades samal ajal riikide pädevust ja, nagu ma ütlesin, jäädes ettevaatlikuks.
Lugupeetud juhataja! Lühidalt öeldes arvame, et inimõiguste nõukogu on koht, kus peame kaitsma Euroopa Liidu seisukohta, ja meie arvates on see selleks just õige koht. Me oleme alati püüdnud tagada, et see ei põhjustaks inimõiguste kaitse vallas üldist liikumist vastupidises suunas ega tagasilangust, eriti inimkonna saavutuste seisukohalt. Need saavutused tähendavad, et inimõigusi peetakse üldiseks väärtuseks, mille kaitsmist ei tohiks takistada piirid, traditsioonid ega erinevused, sest see on midagi, mis on seotud inimeste põhiolemusega.
Kristalina Georgieva
komisjoni liige. - Austatud juhataja! Tänan kõiki parlamendiliikmeid esitatud soovituste eest. Jagame neid kindlasti kõrge esindajaga.
Soovin rääkida neljast punktist, et vastata konkreetsetele küsimustele ja märkustele.
Esimene neist on Iraan ja Iraani kandideerimine. Ma toetan väga eesistujariigi Hispaania arvamust. Võin vaid veel rõhutada, et igalt nõukogusse valitud liikmelt oodatakse tegelikkuses ülimat pühendumist inimõiguste kaitsmisele ja edendamisele.
Seoses väga kurva juhtumiga Kuubal, inimelu kaotusega - ma räägin Orlando Zapata surmast - tahan edastada komisjoni kaastundeavaldused tema perekonnale. Mõistan jõuliselt hukka enam kui 200 poliitilise dissidendi jätkuva kinnipidamise Kuubal ning muud juhtumid, mil ei austata põhilisi inimõigusi. Komisjon kutsub Kuubat üles muutma oma poliitikat ja täitma rahvusvahelise õiguse alusel võetud kohustusi ka tegelikkuses. Me jätkame inimõiguste teema käsitlemist Kuubaga peetavad dialoogis, milles osalevad võimuorganid, ja kasutame seda dialoogi surve avaldamiseks inimõiguste küsimuses.
Mis puutub paljude parlamendiliikmete üleskutsetesse, et EL räägiks inimõiguste valdkonnas ühel häälel, siis komisjon toetab seda kindlalt.
Neljas punkt on Gaza, aga minu arvates oleks sobivam käsitleda seda teemat järgmisel arutelul Goldstone'i aruande kohta.
Juhataja
Mulle on arutelu lõpetuseks kodukorra artikli 110 lõike 4 alusel esitatud kuus resolutsiooni ettepanekut.
Arutelu on lõppenud.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 149)
Mara Bizzotto  
Mul on UNHCRi üldises usaldusväärsuses palju kahtlusi. Kuid igal juhul loodan ma, et inimõiguste allkomisjoni delegatsiooni kohalolek nõukogu järgmisel istungjärgul annab Euroopa institutsioonidele võimaluse tõstatada kiireloomuline küsimus, mis on seotud kristianofoobiaga. Me teame hästi, et kristlaste ränga tagakiusamise näidete leidmiseks ei pea me ajas tagasi minema. Me ei räägigi tegelikult minevikust, vaid olevikust, ja kahjuks suure tõenäosusega ka tulevikust, sest iga päev tuleb igast maailma nurgast murettekitavaid ja traagilisi uudiseid kristlaste ründamise, diskrimineerimise ja tapmise kohta. Me teame, et see teema on tundlik ja sellega ei ole siiani piisavalt tegeldud. Selle põhjuseks on poliitiline tasakaal, mida osalised peavad selliste organite nagu UNHCRi kohtumistel säilitama, aga ilmselgelt ka asjaolu, et kristlusevastast poliitikat ajavad riigid, mis tavakohaselt vähemalt sallivad kristlusevastaseid tegusid, kuigi ei ole samal ajal kristluse suhtes just vaenulikud.
Sellest tulenevalt peaks EL ja Euroopa Parlament sündmuse puhul, mis on maailmapoliitika tähelepanu keskmes, propageerima rahvusvahelise üldsuse hulgas uut suhtumist kristianofoobiasse, et seda hakataks üleilmselt ja viivitamatult pidama inimõiguste ja usuvabaduse tõsiseks rikkumiseks ning et üldsus võtaks midagi ette selle nähtuse murettekitava leviku peatamiseks.
Proinsias De Rossa  
kirjalikult. - Toetan resolutsiooni, milles muu hulgas kutsutakse liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrget esindajat ning liikmesriike üles töötama selle nimel, et ELil oleks kindel ühine seisukoht Goldstone'i aruande järelmeetmete küsimuses, nõutakse oma soovituste elluviimist ja vastutust rahvusvahelise õiguse rikkumise, sealhulgas väidetavate sõjakuritegude eest, ning nõutakse tungivalt, et kõik pooled viiksid läbi uurimise, mis vastab rahvusvahelistele sõltumatuse, erapooletuse, läbipaistvuse, kiiruse ja tulemuslikkuse normidele vastavalt ÜRO Peaassamblee resolutsioonile A/64/L.11. Lisaks rõhutatakse resolutsioonis, et Lähis-Idas õiglase ja kestva rahu saavutamise oluline eeltingimus on see, et kõik osalised järgivad igas olukorras rahvusvahelist inimõiguste õigust ja rahvusvahelist humanitaarõigust. Samuti kutsutakse resolutsioonis ELi kõrget esindajat ning liikmesriike üles aktiivselt jälgima Goldstone'i aruandes toodud soovituste täitmist, konsulteerides selleks ELi välismissioonidega ja selles valdkonnas tegutsevate kohapealsete valitsusväliste organisatsioonidega, ja nõutakse, et soovitused ja sellega seotud märkused kaasataks ELi dialoogidesse kõikide osapooltega, samuti ELi seisukohtadesse mitmepoolsetel foorumitel.
