Eiropadomes 2007. gada 13. un 14. decembra Briselē notikušās sanāksmes rezultāti - Portugāles prezidentūras pusgada darbības pārskats (debates)
Priekšsēdētājs
Nākamais jautājums ir Padomes un Komisijas paziņojumi par 13. un 14. decembra Eiropadomes rezultātiem un pārskats par Portugāles prezidentūras sešiem mēnešiem.
Es gribētu vispirms sirsnīgi pateikties Portugāles prezidentam un izsacīt atzinību par ļoti sekmīgo Portugāles prezidentūru. Es gribētu arī pieminēt dažus ievērojamus cilvēkus - diemžēl nevaru nosaukt viņus visus: Padomes priekšsēdētājs, premjerministrs José Sócrates, ārlietu ministrs Luis Amado, valsts sekretārs Manuel Lobo Antunes un, protams, arī vēstnieks Álvaro Mendonça e Moura . Liels paldies jums un visiem jūsu kolēģiem, kuri jums ir palīdzējuši.
Mana vissirsnīgākā pateicība arī Komisijai un tās priekšsēdētājam José Manuel Durão Barroso. Es gribētu šeit vēlreiz pateikt (es īsumā to jau sacīju Eiropadomei), ka tas, ka mēs esam spējuši sasniegt rezultātu svarīgajā Galileo projekta jautājumā, ir Eiropas Komisijas un Eiropas Parlamenta teicamās sadarbības rezultāts, un mēs esam beidzot spējuši sasniegt labu rezultātu kopā ar Portugāles prezidentūru. Liels paldies arī Komisijai šajā ziņā.
Dāmas un kungi, pagājušā nedēļa ir bijusi ļoti bagāta ar notikumiem. Vispirms tā ir ES Cilvēku pamattiesību hartas parakstīšana trešdien Eiropas Parlamentā Strasbūrā, pēc tam Reformu līguma parakstīšana ceturtdien Lisabonā un beidzot augstākā līmeņa sanāksme piektdien Briselē. Man ir jāsaka, priekšsēdētāj Sócrates, ka līguma svinīgā parakstīšana Hieronīma klosterī Lisabonā bija mūsu daudzo kopējo interešu ļoti skaista, simboliska izpausme. Mēs ceram, ka visi parlamenti un tautas sekos Ungārijas paraugam un arī ātri pieņems līgumu.
José Sócrates
Padomes priekšsēdētājs. - (PT) Priekšsēdētāja kungs, Komisijas priekšsēdētāj, dāmas un kungi! Portugāles prezidentūra un es personīgi esam nonākuši pie pārskata par mūsu prezidentūru Parlamentā ar izpildīta pienākuma izjūtu. Domāju, ka jūs piekritīsiet, ja es teikšu, ka Eiropai un eiropiešiem ir labs pamatojums just apmierinājumu ar pēdējo sešu mēnešu politiskajiem notikumiem. Tiešām, es esmu pārliecināts, ka Eiropa šodien ir stiprāka, pašapzinīgāka un pašpārliecinātāka. Šo sešu mēnešu beigās tā ir labāka Eiropa; labāka attiecībā uz sevi, bet arī attiecībā uz pārējo pasauli.
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, jūs labi zināt Portugāles prezidentūras trīs prioritātes. Šīs prioritātes, es atgādināšu, bija līgums un ES un Brazīlijas, kā arī ES un Āfrikas augstākā līmeņa sanāksmes. Kā man bija iespēja to teikt sesijā, kad atklāja Portugāles prezidentūru, tās vienmēr ir bijušas Portugāles prezidentūras prioritātes no paša sākuma.
Man ir ļoti patīkami jums paziņot, ka mēs esam sasnieguši visus mērķus, ko mēs izvirzījām šiem sešiem mēnešiem. Bet sāksim ar mērķi, kas bija vissvarīgākais no visiem - līgums. Līgums, jaunais Eiropas līgums. Tas vienmēr bija visaugstākā prioritāte, un jaunais līgums, ko mēs parakstījām Lisabonā un nosaucām par Lisabonas līgumu, ir, protams, līgums, kas atrisina Eiropas institucionālo strupceļu, līgums, kas atsaucas uz Eiropas institucionālo krīzi. Man ir jāsaka, ka neviens uzticības apliecinājums nav bijis svarīgāks Eiropas projektam, eiropiešiem un Eiropas ekonomikai, kā šā strupceļa un šīs krīzes pārvarēšana.
Taču šis līgums arī reaģēja uz trim galvenajām Eiropas problēmām. Pirmā ir Eiropas pilsonības problēma. Mūsu politiskā projekta pamatā esošo vērtību apliecinājums un šo vērtību un Eiropas pilsonības apliecinājums ir ietverts Pamattiesību hartā, ko mēs pasludinājām šajā Parlamentā, bet tas iegūst juridisku spēku ar iekļaušanu Lisabonas līgumā. Tā bija pirmā problēma.
Otrā problēma, protams, bija radīt Eiropai labāku lēmumu pieņemšanas spēju. Ikviens, kas pazīst Eiropas Savienību, skaidri saprot, ka Eiropai ar 27 dalībvalstīm bija jāmaina noteikumi. Noteikumu maiņa, saglabājot to demokrātismu, bet ļaujot iestādēm efektīvāk un rezultatīvāk reaģēt eiropiešu vārdā uz jaunās pasaules problēmām. Šo problēmu arī risina Lisabonas līgums.
Visbeidzot, uzdevums izveidot stiprākas un iedarbīgākas iestādes, iestādes, kas atbilst jaunajām Eiropai izvirzītajām prasībām. Šo uzdevumu arī tagad risina Lisabonas līgums. Un, ja mēs gribam rezumēt Lisabonas līgumu, tad tieši šeit tas būtu jādara. Tas ir līgums, kas risina trīs galvenās problēmas: Eiropas pārveidošanu par politisku projektu, kas apstiprina tās vērtības un apstiprina Eiropas pilsonību, par Eiropu, kas tagad spēj labāk risināt mūsdienu problēmas, kurai ir noteikumi efektīvākai lēmumu pieņemšanai, un arī par Eiropu, kas ir nostiprinājusi savas iestādes, lai reaģētu uz eiropiešu vēlmēm un arī uz to, ko pasaule sagaida no Eiropas.
Šis ir svarīgs līgums Eiropai, bet tas ir arī līgums, kas padara Eiropu stiprāku, lai kalpotu labākai pasaulei. Tas ir līgums ne tikai eiropiešiem, Eiropas ekonomikai, bet arī līgums, kas dod skaidru signālu pasaulei, ka Eiropa ir atpakaļ un ir atpakaļ, lai īstenotu Eiropas projektu tādā veidā, kas iedvesmo daudzus kontinentus visā pasaulē. Līgums: šī prioritāte tika sasniegta Portugāles prezidentūras laikā. Tomēr, lai gan līgums bija varbūt vislielākais ieguldījums stiprākas Eiropas veidošanā, es gribētu uzsvērt pārējās divas prioritātes.
Pirmkārt, augstākā līmeņa sanāksme ar Brazīliju. Kādēļ ar Brazīliju? Tā vienkāršā iemesla dēļ, ka ES ārpolitika jau ietvēra ikgadējas augstākā līmeņa sanāksmes ar Indiju, Krieviju un Ķīnu, bet nekad nebija notikusi ikgadēja augstākā līmeņa sanāksme ar Brazīliju. Apstiprinot stratēģisko partnerību šajā sanāksmē, mēs pārveidojām ES ārpolitiku saskaņotākā un saprotamākā politikā. Tagad mums ir sadarbības politika ar BKIĶ - Brazīliju, Krieviju, Indiju un Ķīnu - kas kalpo Eiropai, kura vēlas būt pasaules mēroga politisks partneris. Šī augstākā līmeņa sanāksme ar Brazīliju un mūsu nodibinātā stratēģiskā partnerība ir pastiprinājusi Eiropas ārpolitiku un radījusi labākus apstākļus Eiropas ekonomikas sekmēšanai, kā arī, lai atbalstītu Eiropas projekta vērtības un mērķus.
Treškārt, augstākā līmeņa sanāksme ar Āfriku. Āfrikas sanāksme. Kad mēs ķērāmies pie Āfrikas sanāksmes, mēs labi apzinājāmies mūs sagaidošās grūtības, bet mēs tās pārvarējām, jo no paša sākuma bija skaidrs, ka mums ir taisnība, ka Eiropa maksā par septiņiem gadiem bez politiskā dialoga ar Āfriku, ka tas bija slikti Āfrikai, slikti Eiropai un slikti pasaulei. Nebija pamata neveidot plašāku un globālu politisko dialogu ar Āfriku. Un varbūt Portugāles jutīgums ļāva labāk novērtēt, ka tā bija kļūda. Mēs šo kļūdu izlabojām ar Āfrikas augstākā līmeņa sanāksmi. Sanāksme bija panākums, jo pirmo reizi pasaules vēsturē Eiropa ieguva kopēju stratēģiju ar Āfriku. Nemānīsim sevi; tā nav Eiropas stratēģija Āfrikai vai otrādi. Nē, tā ir kopēja stratēģija abiem kontinentiem un kopēja stratēģija, ko īsteno uz to piecu galveno tēmu pamata, kas ir svarīgas abiem kontinentiem: miers un drošība, klimata pārmaiņas, cilvēktiesības, jomas, kas ir - migrācija arī, atvainojiet, aizmirsu šo ļoti svarīgo jomu - šīs ir piecas struktūru veidojošās tēmas dialogam ar Āfriku, kas, kā es jau teicu, attiecas uz Āfriku, Eiropu un uz visu pasauli. Bet mēs neaprobežojāmies ar kopējas stratēģijas apstiprināšanu, mēs pieņēmām arī rīcības plānu un stratēģijas īstenošanas mehānismu, un tagad mēs veidojam iestādi starp Eiropas Komisiju un Āfrikas Savienību, Āfrikas Savienības Komisiju, lai dotu tām iespēju strādāt kopā, īstenojot to, par ko mēs vienojāmies.
Dāmas un kungi, es nešaubos, ka ikviens, kam pazīstami šie jautājumi, ikviens, kas ieinteresēts cilvēktiesībās, klimata pārmaiņu jautājumos, migrācijā un migrantu aizstāvībā un drošības attīstībā, būs gandarīts, redzot, ka Eiropa un Āfrika beidzot ir izveidojušas politisku sistēmu sarunām un dialogam.
Man nav šaubu, ka Eiropas ārpolitika ir labāka un bagātāka kopš Āfrikas augstākā līmeņa sanāksmes, un tādēļ ar prieku varu jums sacīt, ka šo sešu mēnešu laikā mēs esam sekmīgi pārvarējuši šķēršļus un strupceļus un ka mēs esam guvuši panākumus, pārvarot aizspriedumus, un mēs varam apgalvot tagad, kad beidzas Portugāles prezidentūra, ka Eiropa ir kļuvusi stiprāka ne tikai iekšēji, bet arī savā ārpolitikā.
Mums tagad ir saskanīga politika attiecībā uz BKIĶ valstīm un politiskais dialogs ar Āfriku, par ko ikviens ārējās attiecībās iesaistītais domāja, ka tā bija kļūda, ka pēdējos gados šāda dialoga nebija. Līgums, Brazīlija un Āfrika ir sasniegumi un sasniegumi Eiropas labā, bet man jāsaka, dāmas un kungi, priekšsēdētāja kungs, ka nepietiek laika, lai uzskaitītu kaut īsumā visus Portugāles prezidentūras sasniegumus, bet es gribētu jums sacīt, lai arī īsi, ka šī prezidentūra ir atstājusi zīmes galvenajos Eiropas programmas punktos, un es gribētu sākt ar programmu attiecībā uz brīvībām.
Šī prezidentūra ir atstājusi zīmes brīvību programmā jau no tā brīža, kad mēs šeit pasludinājām Pamattiesību hartu, un tas bija izšķirošs moments Eiropas projektam, un Pamattiesību hartai, kā es jau sacīju agrāk, tagad ir juridisks spēks Lisabonas līgumā. Portugāles prezidentūras laikā mēs arī iedibinājām Eiropas dienu pret nāvessodu, un tas apliecina Eiropas vērtības un dod skaidru signālu pasaulei par to, ka Eiropa aizsargā dzīvības vērtību. Es gribu arī, lai jūs zinātu, ka tas bija Portugāles prezidentūras laikā, kad ANO Ģenerālās asamblejas Trešajā komitejā vienojās par moratoriju uz nāvessodu, un ka balsojums nāca kā Eiropas priekšlikuma, kas atbalsta Eiropas tradīcijas un vērtības, rezultāts. Turklāt es gribētu arī izcelt šajā brīvību programmā tos pasākumus, ko Portugāles prezidentūra ir veikusi, lai paplašinātu pārvietošanās brīvības jomu arī uz jaunajām dalībvalstīm.
Kopā ar Komisijas priekšsēdētāju un vairākiem ministriem 21. un 22. decembrī man būs iespēja piedalīties robežu kontroles punktu slēgšanā, kad deviņas valstis pievienosies Šengenas zonai, tādējādi piepildot to pilsoņu lielākās vēlmes, kuri grib būt Eiropas daļa, iegūt pārvietošanās brīvību, tajā pašā laikā piederot vienotai telpai, kas garantē viņu drošību.
Vienota Šengenas informācijas sistēma visiem ir jauks stāsts, jo tieši uz Portugāles pieprasījumu 2007. gada 31. decembrī šie robežkontroles punkti tiks likvidēti, tāpēc ka tas bija Portugāles ministrs, kas nepieņēma domu, ka tehniski nav iespējams pievienot jauno dalībvalstu datubāzes Šengenas sistēmai, un tā bija Portugāles firma, kas piedāvāja problēmas tehnisko risinājumu. Mēs būsim tajās valstīs 21. un 22. decembrī un stāstīsim, ka Portugāle ir ļoti lepna par to, ka tā ir spējusi piedāvāt savu tehnoloģiju un Portugāles politisko gribu, lai dotu šo valstu pilsoņiem pilnīgu pārvietošanās brīvību, jo tā ir Eiropas tautu augstākā vēlme. Es esmu no valsts, kas ir piedzīvojusi tādu brīdi; es labi atceros brīdi, kad likvidēja robežkontroles punktus uz Portugāles un Spānijas robežas, un patiesi tad mēs pirmo reizi jutāmies kā Eiropas ģimenes daļa. Tieši šī iemesla dēļ Portugāles prezidentūras simboliskais brīdis būs tad, kad Portugāles un citu valstu politiķi būs uz šīm robežām robežkontroles punktu likvidēšanas brīdī, īstenojot Eiropas sapni un vēlmi radīt pārvietošanās brīvības un drošības telpu, ko pārstāv Šengenas zona.
Mēs atstājām savas zīmes ne tikai brīvību programmā, bet arī sociālajā programmā. Es gribētu ikvienam atgādināt, ka tas bija Portugāles prezidentūras laikā, kad tika panākta vienošanās starp Eiropas arodbiedrību un darba devēju apvienībām, un tā bija ļoti svarīga vienošanās, kas uzsver Eiropas darba tirgus problēmas, bet arī tas bija šīs prezidentūras laikā, kad valstis vienojās par kopīgiem elastības un drošības principiem darba attiecībās, darbojoties kā dzinējspēks, virzot uz priekšu šo Eiropas modeli, kas ļauj saskaņot konkurētspējai nepieciešamo elastību ar drošību darba ņēmējiem, kas ir īpaša Eiropas sociālā modeļa iezīme.
Nobeidzot jautājumu par sociālo programmu, es gribētu uzsvērt to uzmanību, ko mēs veltījām migrācijas politikai. Visus sešus mēnešus mēs pievērsām tai īpašu vērību. Mēs noorganizējām starptautisku konferenci Lisabonā, jo mūsu mērķis bija un ir palīdzēt izstrādāt un formulēt Eiropas migrācijas politikas vispārējas pamatnostādnes. Pēdējā Padomes sanāksmē Komisijas priekšsēdētājam bija iespēja iepazīstināt ar Komisijas dokumentu, kas nosaka šīs politikas pamatus, migrācijas politiku, kurai būtībā ir trīs pīlāri: imigrantu iekļaušana, nelegālās imigrācijas apkarošana un sadarbība ar izcelsmes valstīm, lai regulētu migrācijas plūsmas un tādējādi aizsargātu imigrantus. Tā ir robežzīme, svarīgs punkts Eiropas sociālajā darba kārtībā, un Portugāle ir ļoti lepna, ka tā ir palīdzējusi panākt progresu šajā Eiropas migrācijas politikā.
Portugāles prezidentūra ir atstājusi zīmes arī ekonomikas programmā, ar ko es domāju, kā Eiropas Parlamenta priekšsēdētājs teica, mūsu apstiprinājumu Portugāles prezidentūras laikā Galileo projektam, kas daudzus gadus nīkuļoja, kaitējot Eiropai un apliecinot pasaulei, ka Eiropa nespēj attīstīt savu projektu šajā izšķirošajā nozarē. Šis Galileo projekts ir varbūt viens no tiem infrastruktūras projektiem, kas ceļ Eiropas prestižu pasaulē un atbalsta Eiropu asi konkurējošajā telekomunikāciju jomā. Tādēļ mēs esam ļoti lepni, ka Portugāles prezidentūras un ministra Mário Lino vadībā beidzot tika panākta vienošanās, kas izceļ Eiropu un Eiropas projektu. Ekonomikas programmā es gribētu izcelt arī mūsu ieguldījumu Eiropas jūrniecības politikas attīstībā, apstiprinot Pamatdirektīvu par jūras vides stratēģiju kā pamatnoteikumu tam, lai Eiropai būtu konsekventa pieeja visām valstīm to attiecībā pret jūru.
Attiecībā uz enerģētiku un klimata pārmaiņām es gribētu izcelt tikai divus punktus: pirmais bija enerģijas tehnoloģiju stratēģiskā plāna noslēgšana. Tas ir absolūti fundamentāls punkts, kas iezīmē Eiropas mērķus šajā jomā un tās gatavību ieguldīt pēc iespējas daudz inovācijās un pētniecībā, lai mēs varētu atrisināt nākotnes problēmas. Es gribētu arī norādīt uz Bali vienošanos, kas tika sasniegta Portugāles prezidentūras laikā un kas šodien sniedz mums skaidru plānu ceļu karti sarunām, lai 2009. gadā mēs varētu atkal noslēgt globālu nolīgumu par klimata pārmaiņu problēmu risināšanu.
Visbeidzot, dāmas un kungi, mēs esam atstājuši zīmes arī Eiropas Savienības nākotnes programmā, ar to domājot, protams, Globalizācijas deklarāciju, ko mēs apstiprinājām iepriekšējā Padomes sanāksmē. Šī deklarācija nozīmē: pirmkārt, Eiropa ir atrisinājusi savas institucionālās problēmas un tagad ir gatava risināt šīs mainīgās pasaules problēmas, lai ieņemtu vadošo stāvokli institucionālajā reformā, pievērstos izglītībai, apmācībai un pētniecībai kā galvenajiem punktiem, lai nostiprinātu Eiropas nozīmi globalizētajā pasaulē, kā arī atrisinātu visas vides problēmas, kas apdraud pasauli. Šī Eiropas globalizācijas programma nozīmē, ka Eiropa ir atpakaļ, un Eiropa ir atpakaļ, lai apspriestu absolūti fundamentālos jautājumus, ko tā diemžēl bija atstājusi novārtā, jo pēdējos gados tai bija jārisina savas institucionālās problēmas.
Globalizācijas deklarācija, bet arī vienošanās par Pārdomu grupu. Nesenajā Padomes sanāksmē mēs apstiprinājām mandātu šai pārdomu grupai, lai dotu tai iespēju piedalīties ar savu ieguldījumu vispārējās pārdomās par šo jautājumu un Eiropas nākotni no 2020. gada līdz 2030. gadam. Lai palīdzētu grupai paredzēt un risināt problēmas, mēs arī apstiprinājām šīs grupas vadību - Felipe González, kas ir viens no lielajiem eiropiešiem Eiropas vēsturē un kas atgriežas politiskajā dzīvē, lai vadītu pārdomu grupu, tādējādi kalpojot tam, kas vienmēr ir bijis viņa cēlākais ideāls: Eiropas projektam, kopā ar priekšsēdētāja vietniekiem Vairu Vīķi-Freibergu un Jorma Ollila, kuri pievienosies viņam, lai vadītu grupu, kas pašlaik tiek veidota.
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, kā jau teicu, es neaprakstīšu visos sīkumos Portugāles prezidentūras sasniegumus, bet es gribētu jums sacīt, ka es esmu ļoti lepns par šo prezidentūru un ļoti apmierināts ar to. Mēs esam sasnieguši mērķus, kurus sev izvirzījām; vissvarīgākos un pat tos, par kuru sasniegšanu šaubījāmies. Līgums, Brazīlija, Āfrika, bet arī zīmes, kuras mēs atstājām ekonomikas programmā, sociālajā programmā, brīvību programmā un nākotnes programmā. Šī prezidentūra, priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, ir Eiropu atbalstošas valsts prezidentūra, tādas valsts, kas skaidri saprot, ka ar Eiropas projektu tā aizstāv savas intereses, valsts, kas atbalsta Eiropas ideālus, valsts, ko vada Eiropas politiķi, kuri skaidri saprot, ka Eiropai ir jāattīsta Eiropas projekts un ka šis Eiropas projekts ir varbūt visdāsnākais, viskritiskākais un vissvarīgākais mūsdienu projekts, ka šis Eiropas projekts ir nozīmīgs eiropiešiem, Eiropas ekonomikai un svarīgs arī visai pasaulei.
Ja jūs man atļautu, priekšsēdētāja kungs, es gribētu nobeigt ar dažām pateicībām un ar ļoti personīgu paldies ārlietu ministram, kas sēž man blakus un kurš ir pavadījis mani visus šos sešus mēnešus, Eiropas lietu valsts sekretāram, kurš ir šeit kopā ar mani, bet es gribētu pateikties arī Portugāles diplomātiskajam korpusam, kas visu organizēja, darbojoties otrajā plānā un nereti bez atzinības par sava darba rezultātiem; es gribu pateikties visam Portugāles diplomātiskajam korpusam, kas darīja visu iespējamo savai valstij un Eiropai un ko vadīja viens no lielākajiem Portugāles vēstniekiem, vēstnieks Mendonça e Moura, kurš ir šeit kopā ar mani.
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, mēs sākām šo prezidentūru ar moto: "Stiprāka Eiropa labākai pasaulei” un esam nonākuši pie šo sešu mēnešu beigām ar pārliecību, ka mēs esam ievērojuši šo moto, ka esam devuši visu labāko kā valsts, lai Eiropa varētu uzstāties kā stiprāka Eiropa, kā Eiropa, kas labāk kalpo tās pilsoņiem, un Eiropa, kas ir labāk sagatavota savai misijai pasaulē. Mēs darījām to visu Eiropai, kalpojot Eiropai, jo tā mēs aizstāvam Portugāles, Eiropas un arī visas pasaules intereses. Es gribētu pateikties visām parlamentārajām grupām, kas sniedza mums tik lielu atbalstu šajā laikā; es gribētu pateikties Komisijai par atbalstu un pateikties Eiropas Parlamenta priekšsēdētājam par viņa pastāvīgo palīdzību, ko viņš nekad neliedza Portugāles prezidentūrai. Es esmu ļoti lepns un ļoti apmierināts ar prezidentūru un es gribētu dalīties savā laimē ar jums, jo tā ir laime Eiropai.
(Aplausi)
Priekšsēdētājs
Liels paldies, priekšsēdētāj, par šo runu un vēlreiz par jūsu lielo uzticību.
José Manuel Barroso
komisārs. - Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Pēdējos sešos mēnešos mums ir bijis lielisks piemērs tam, par ko mēs esam cīnījušies kā par diviem Eiropas progresa ceļiem. Proti, cenšoties atrisināt institucionālos jautājumus, mēs vienlaicīgi cenšamies panākt progresu praktisko rezultātu veidā, lai parādītu mūsu pilsoņiem, ka Eiropa tiešām kalpo viņu vēlmēm.
2007. gads parādīja, ka Eiropa spēj risināt šīs problēmas. Mēs bijām liecinieki Lisabonas līguma apspriešanai, vienošanās panākšanai un parakstīšanai, kas dos Eiropai iestādes nākotnes veidošanai, lai tā varētu risināt 21. gadsimta problēmas.
Šeit es gribētu vēlreiz izteikt atzinību Portugāles prezidentūrai un jo sevišķi premjerministram José Sócrates par viņa kompetento Eiropas Savienības vadīšanu. Un ir arī jāatzīst Vācija prezidentūras un kancleres A. Merkel ieguldījums, kad tika saņemts mandāts, kas deva iespēju panākt pozitīvu progresu par šo vienošanos, kas ir tik svarīga Eiropai. Protams, sākumā daudzi apšaubīja šā pasākuma lietderību, taču realitāte ir tā, ka pirms dažām dienām Lisabonā 27 ES valstu valdības spēja vienoties par līgumu, ko pašas bija saskaņojušas.
Šis politiskais sasniegums tagad ir jāīsteno praksē. Dalībvalstis ir vienojušās par līgumu un parakstījušas to, kā arī apņēmušās to ratificēt, lai tas stātos spēkā 2009. gada 1. janvārī. Dalībvalstīm ir jāattiecas pret šo pasākumu ļoti nopietni. Parakstot līgumu, valdības ir uzņēmušās atbildību aizstāvēt līgumu savos parlamentos un gūt sabiedrības atbalstu. Tām ir sekmīgi jāveic šie uzdevumi, lai Eiropa varētu virzīties uz priekšu.
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs! Es gribu silti apsveikt Ungāriju ar vakardienas Lisabonas līguma ratificēšanu. Līgumu ratificēja ar pārliecinošu balsu vairākumu - "par” bija 385 balsis, un tikai pieci deputāti bija "pret”.
(Aplausi)
Es domāju, ka tas ir ļoti simbolisks un ļoti pozitīvs politisks signāls, ka viena no jaunajām dalībvalstīm ir pirmā valsts, kas ratificējusi Lisabonas līgumu. Ungārija ir pelnījusi mūsu aplausus.
Vienlaikus šajā laika posmā un īpaši šajos sešos mēnešos mēs esam bijuši liecinieki tam, ka Eiropas Savienība uzņemas vadību politikā, kas ietekmē ikvienu eiropieti katru dienu: ekonomikas izaugsme un darba vietu radīšana, klimata pārmaiņas, enerģētika, migrācija un inovācijas. Šie ir jautājumi, kas noteiks Eiropas panākumus tagad un nākotnē.
Premjerministrs J. Sócrates jau runāja par daudziem prezidentūras sasniegumiem. Es tos visus neatkārtošu. Es varētu, protams, piekrist visam viņa teiktajam: Eiropas Savienības un Āfrikas augstākā līmeņa sanāksme, pirmā augstākā līmeņa sanāksme ar Brazīliju par stratēģiskajām attiecībām ar šo ļoti svarīgo valsti, panāktā vienošanās par Galileo sistēmu, un ļoti svarīgais sociālo partneru nolīgums par elastības un drošības principiem. Es varētu pievienot vēl citus punktus un uzsvērt dažus, kas dažkārt ir izpelnījušies mazāk uzmanības, taču arī ir svarīgi. Piemēram, vispārējo politisko nolīgumu ar Eiropas Parlamentu par Eiropas Inovāciju un tehnoloģijas institūta izveidošanu - ļoti konkrētu projektu un īstu Eiropas inovāciju karognesēju - kā arī ES integrētās jūrniecības politikas uzsākšanu.
Tas ir piepildījums Komisijas apjomīgajam darbam, ko tā sāka pirms gandrīz trim gadiem 2005. gada martā. Pēc Komisijas 2006. gadā izdotās Zaļās Grāmatas plašas sabiedriskās apspriešanas mēs tagad esam sasnieguši Eiropas iestāžu skaidru vienprātību par to, cik svarīga Eiropas Savienībai ir jūrniecības politika, lai risinātu globalizācijas un konkurētspējas problēmas, klimata pārmaiņu un enerģētikas problēmas un palielinātu mūsu okeānu un jūru ilgtspējības potenciālu. Ejot pa jūlija Eiropas Parlamenta piecu komiteju lieliskā ziņojuma pēdām, Eiropadome pagājušajā nedēļā pilnībā apstiprināja Komisijas viedokli par Eiropas Savienības integrēto jūrniecības politiku un rīcības plānu. Portugāles prezidentūra pelna īpašu atzinību par šā jautājuma izvirzīšanu par Eiropas Savienības prioritāti.
Kā varēja īstenot visus šos sasniegumus? Galvenā nozīme te bija efektīvai sadarbībai starp trim svarīgākajām iestādēm - Parlamentu, Komisiju un Ministru padomi, kas spēja strādāt kopā, lai izveidotu reālu vienprātību par plašu Eiropas Savienības darba lauku. Mēs esam daudz guvuši no arvien labākas izpratnes, ka Eiropas Savienība ir īstais spēks mūsdienu lielo problēmu risināšanai. Ir tikai jāielūkojas Eirobarometra šodien publicētajos datos. Tie apstiprina šā gada pavasara datus, ka atbalsts Eiropas Savienībai ir bijis lielāks nekā jebkad pēdējā desmitgadē. Mēs iegūstam Eiropas pilsoņu uzticību; tagad mums ir jāpierāda, ka mēs to esam pelnījuši.
Pagājušajā nedēļā dažu dienu laikā mēs bijām liecinieki tam, ka šīs trīs iestādes Eiropas Parlamentā Strasbūrā pasludināja Pamattiesību hartu, ka tika parakstīts Lisabonas līgums, un pēc šiem ļoti svarīgajiem momentiem Eiropadome pievēršas galvenajiem jautājumiem, kas tieši interesē pilsoņus.
Pēc trešdienas un ceturtdienas vēsturiskajiem soļiem jau piektdien Eiropadome atgriezās pie izšķirošā uzdevuma - pārvērst rezultātu Eiropu realitātē, un mums tagad ir sistēma tiem rezultātiem, kas Eiropas Savienībai ir jāsasniedz 2008. gadā.
Mūsu nākotnes darbībai kritisks ir globalizācijas nozīmīgums. Vēl ne tik sen politikas veidotāji centās izvairīties no globalizācijas problēmu risināšanas. Globalizāciju uzskatīja par pārāk grūtu un pārāk šķeļošu, un dažkārt mēs pat izvairījāmies no šā vārda lietošanas. Eiropadomes apstiprinātā Globalizācijas deklarācija ir to mainījusi. Mēs tagad zinām, ka Eiropa var apvienoties darbīgā un aktīvā pieejā globalizācijai. Globalizācijas ietekme ne vienmēr ir pozitīva - mēs to zinām - taču tas nevar attaisnot pasivitāti. Tam būtu drīzāk jādubulto mūsu pūliņi, lai vislabāk izmantotu iespējas, ko globalizācija piedāvā Eiropai. Eiropas Savienībai ir pilnīgs pamats būt pārliecinātai par savu nākotni globalizācijas laikmetā. Ir acīmredzami, ka Eiropas sabiedrībā valdošās vērtības ir pilnīgi savienojamas ar aktīvu pieeju globalizācijai. Tas ir vēstījums, kas izriet no Globalizācijas deklarācijas. Tagad mūsu programmā ir reāla virzītājspēka izjūta panākumu sasniegšanai globalizācijas laikmetā, un mēs nostiprināsim šo virzītājspēku ar vairākām Komisijas iniciatīvām tuvākajos mēnešos.
Mani iepriecināja, ka Portugāles prezidentūra bija nolēmusi veltīt īpašu uzmanību migrācijai. Ja mums izdosies labi pārvaldīt migrācijas jautājumu, ieguvēji būs visi: Eiropas Savienības dalībvalstis, bet arī migrantu izcelsmes valstis un paši migranti, jo, kā ir nesen atgādinājis Padomes priekšsēdētājs, tas ir arī sociāls jautājums. Eiropadome atbalstīja integrēto pieeju, ko Komisija bija ierosinājusi šā gada decembra sākumā. Lai atbalstītu tādus mūsu jau iesniegtos priekšlikumus kā nelegālā migrācija, neoficiāls darbs un zilā karte augstas kvalifikācijas darbiniekiem, mēs nākamajā gadā ierosināsim izveidot patiesi visaptverošu pieeju migrācijai Eiropas līmenī.
Pirms tam mēs iesniegsim pasākumu paketi, lai īstenotu ES solījumus attiecībā uz klimata pārmaiņām un enerģētiku. Tas ir vēl viens globalizācijas aspekts - klimata pārmaiņas un nepieciešamība rast globālas problēmas globālu risinājumu. Esmu laimīgs, ka varu jums sacīt, ka Eiropas Savienība ir vadošā šajā jautājumā visā pasaulē. Esmu lepns, ka Eiropas Savienībai un mūsu 27 dalībvalstīm bija vienota nostāja Bali konferencē. Deklarācija ir svarīgs solis pareizā virzienā ceļā uz Kopenhāgenas sanāksmi 2009. gadā. Es zinu, ka daži no mums vēlētos vairāk - es personīgi arī gribētu vairāk - bet tas, ka ANO konferencē bija vienprātība un jau pati piekrišana mērķa datumam un režīmam pēc 2012. gada, bija panākums, un, būsim atklāti - šis panākums nebūtu iespējams bez Eiropas vadības un Eiropas vienotības.
Tagad uzmanības centrā ir nepieciešamība nodrošināt turpmākos pasākumus un panākt vērienīgus saistošus mērķus CO2 samazināšanai. Tikai dažas dienas pēc Bali konferences jau ir jūtams, ka pārmaiņu vējš pūš mūsu virzienā. Daži no mūsu galvenajiem partneriem, kas vēl nav mainījuši uzskatus - Austrālija to jau ir izdarījusi - šos uzskatus grozīs. Bet mums ir jāturpina darboties, lai uzsvērtu mūsu vadības nozīmi. Vislabākais veids, kā to darīt, ir parādīt, ka mums ir nopietni nodomi, turpinot virzīt uz priekšu mūsu priekšlikumus. Es vēlos cieši sadarboties ar šo Parlamentu nākamajā gadā un vienoties par kopīgu mērķi - politisku vienošanos par visu paketi līdz nākamā gada beigām.
Eiropadome arī izmantoja iespēju ieskatīties nākotnē, ne tikai izdodot deklarāciju par globalizāciju, bet arī izvirzot dažas idejas. Pārdomu grupa ir inovatīva pieeja, kas var atmaksāties. Lai saskatītu nākotni 2020. vai 2030. gadā, ir vajadzīga disciplīna un iztēle, taču rezultāts var palīdzēt mums koncentrēt uzmanību uz kopējo ainu, it īpaši uz globālajām problēmām. Grupa var rēķināties ar Komisijas atbalstu, kad komanda pilnā sastāvā sāks darbu nākamajā gadā. Es arī apsveicu Felipe Gonzáles, ļoti pieredzējuša valstsvīra un pārliecināta eiropieša, ievēlēšanu par grupas priekšsēdētāju un divus priekšsēdētāja vietniekus - V. Vīķi-Freibergu un Jorma Ollila.
Eiropadome izskatīja arī tuvākās nākotnes problēmas. Kosovas stabilitāte ir stipri atkarīga no vienotas Eiropas Savienības, un Serbijas un Kosovas problēmas risinājums ir rodams Eiropā. Viņi to zina, un mēs to zinām. Mums tas ir jāpārvērš noteiktā un vienotā Eiropas Savienības rīcībā. Tas ir smags pārbaudījums Eiropai, un mēs nevaram atļauties to neizturēt. Eiropas Komisija mudina dalībvalstis saglabāt vienotu un saskaņotu pieeju Kosovas jautājumam.
Pirms nobeiguma es gribētu sacīt, ka Komisija ir ārkārtīgi apmierināta, ka Parlaments un Padome ir pieņēmusi Eiropas konsensu par humāno palīdzību. Deklarācija, kuru man būs tas gods parakstīt pēc šīs sēdes ar priekšsēdētāju H.-G. Pöttering un premjerministru J. Sócrates, ir plaša mēroga politikas paziņojums par mūsu mērķiem, principiem un labas prakses pieeju humānajai palīdzībai, ko divpusēji sniedz dalībvalstis un arī Eiropas Kopiena.
Konsenss ir svarīga ceļa zīme ES humānajai palīdzībai. Eiropas Komisija viena pati ir otrā lielākā humānās palīdzības sniedzēja pasaulē un, attīstot šo konsensu, ir stingri reaģējusi uz arvien vairāk izaicinošo vidi, kas stājas pretim humānās palīdzības sniedzējiem. Komisijas politikas balss pacelšanu šajā jomā, ņemot vērā tās ievērojamo pieredzi humānās palīdzības sniegšanā un tās unikālo nozīmi Eiropas Savienības kodolā, pozitīvi novērtē dalībvalstu parlamenti un humānās palīdzības partneri. Tagad ir sākts iekšējais darbs, lai transponētu konsensā ietvertās saistības rīcības plāna projektā, ko varētu iesniegt 2008. gada pirmajā ceturksnī.
Visbeidzot, kā jau sacīja Eiropadomes priekšsēdētājs, premjerministrs J. Sócrates, šā gada darbs vēl nav beidzies. Man vēl būs tas gods pirms gada beigām kopā ar viņu piedalīties ļoti simboliskajos mūsu iekšējo robežu atvēršanas svētkos. Sākot no 2007. gada 21. decembra mēs dzīvosim un pārvietosimies 24 valstu teritorijās bez iekšējām robežām. Tas ir unikāls un vēsturisks sasniegums. Čehijas Republika, Igaunija, Latvija, Lietuva, Malta, Polija, Slovākija, Slovēnija un Ungārija slēgs iekšējo robežu kontrolpunktus. Tas padarīs eiropiešiem ceļošanu ātrāku un vieglāku. No 2007. gada 21. decembra varēs ceļot no Ibērijas pussalas uz Poliju, no Grieķijas uz Somiju bez pārbaudēm uz robežām.
Es arī apsveicu Portugāles prezidentūru par tās stratēģisko vadību Šengenas informācijas sistēmas projekta "Viena SIS visiem” īstenošanā. Eiropas Savienības iekšējo robežu atvēršana rada iespējas cilvēkiem dzīvot, pārvietoties un veikt uzņēmējdarbību visā Eiropā. Ir svarīgi izskaidrot mūsu pilsoņiem, ka vienlaikus ar robežkontroles likvidēšanu un brīvības veicināšanu tiek pastiprināti drošības standarti, un tas nozīmē arī efektīvas pārbaudes uz ārējām robežām. Mēs nedrīkstam aizmirst, ka tagad, piemēram, Spānijas robeža ir Polijas robeža un Polijas robeža ir arī Grieķijas robeža, tādēļ nav nepieciešama drošības pastiprināšana uz ārējām robežām, un mēs varam virzīties uz priekšu tikai tādēļ, ka šīs dalībvalstis ir veikušas vajadzīgos pasākumus. Tādēļ, lūdzu ticiet, ka - ne tikai no simboliskā viedokļa - tas būs ļoti svarīgs notikums mūsu jaunajā, paplašinātajā un vienotajā Eiropā.
Kopējais 2007. gada vēstījums ir lielu cerību un arī labu izredžu vēstījums. Eiropiešu skatieni ir pievērsti Eiropas Savienībai cerībā saņemt atbildes uz tik daudziem jautājumiem. Pēdējie pagājušie mēneši dod mums pārliecību, ka mēs varam veikt uzdevumu.
(Aplausi)
Priekšsēdētājs
. - Komisijas priekšsēdētāj! Liels paldies par jūsu runu un jūsu uzticību.
Joseph Daul
PPE-DE grupas vārdā. Priekšsēdētāja kungs, Komisijas priekšsēdētāj, Padomes priekšsēdētāj, dāmas un kungi! Šodien šis Parlaments godina pilnīgi darboties spējīgu Eiropu. Lisabonas līgums ir parakstīts. Tā ratifikācija ir sākusies. Es apsveicu Ungāriju - pirmo no mūsu dalībvalstīm, kas to ir ratificējusi.
Ar Lisabonas līgumu mūsu kopējās vērtības - demokrātija, brīvība, solidaritāte, - un mūsu mērķi - miers, drošība, vides aizsardzība un labklājība - no jauna apliecina mūsu kopīgo likteni. Jā, Lisabonas līgums dod mūsu Savienībai lielāku kohēziju. Integrācijas process, ko mēs sākām pirms 50 gadiem, joprojām turpinās: mēs joprojām esam vienoti daudzveidībā! Tā ir šī izcelsmes, kultūras un valodu daudzveidība, kas padara Eiropu patiesi bagātu, un tas ir nostiprināts Lisabonas līgumā. Tieši no iekļaušanās plurālistiskā Eiropa smeļas savu spēku.
Mums, likumdevējiem, ir pienākums izskaidrot to citiem mūsu pilsoņiem. Padarīsim to tik vienkāršu, cik iespējams. Eiropas Savienība un dalībvalstis ir vienotas. Tām ir dalītas kompetences. Tās ir nolēmušas realizēt daļu no savas suverenitātes kopā. Prasīsim no Eiropas tās lietas, kurās tai ir kompetence, un prasīsim no dalībvalstīm tās lietas, kurās tām ir kompetence.
Mana grupa turpinās kampaņu par Lisabonas līgumu un par Eiropas Savienības Pamattiesību hartu, kas apstiprina mūsu kopējās vērtības. Cerēsim, ka tas tiks izskaidrots, izprasts un ka ikviens to pieņems izpildīšanai, un ka šis līgums gūs arī visplašāko mūsu pilsoņu atbalstu.
Lisabonas līgumā paredzētā institucionālā sistēma no 2009. gada palielinās Parlamenta pilnvaras. Ir svarīgi zināt, ka no 2009. gada jūnija Eiropas Parlamenta vēlēšanas noteiks šā Parlamenta sastāvu un ietekmēs Komisijas priekšsēdētāja iecelšanu. Neapšaubāmi, mana grupa cer pārliecināt cik vien iespējams daudzus Eiropas pilsoņus balsot par EPP-ED vadību, vadību, kas spēj īstenot sociālekonomisko stratēģiju, lai risinātu globalizācijas un iedzīvotāju novecošanās problēmas, vadību, kas spēj ieguldīt pētniecībā un tehnoloģiju attīstībā, Eiropas taisnīguma un drošības telpas attīstīšanā, lai efektīvāk cīnītos pret noziedzību, nelegālo imigrāciju un terorismu, vadību, kas spēj rast pareizos risinājumus mūsu vides aizsardzībai, ilgtspējīgai attīstībai un enerģētikas neatkarībai, vadību, kas spēj realizēt ārpolitiku, kura ļauj Eiropai paust vienotu nostāju. Tas, mūsuprāt, ir pamats vienotas Eiropas kompetencēm un nākotnes pārvaldībai, Eiropas pārvaldībai. Tas ir tas, kas vajadzīgs Kosovai tagad, lai saglabātu mieru. Eiropiešiem ir ļoti svarīgi, lai Balkānos, pie ES vārtiem, būtu miers un stabilitāte.
Eiropas labai pārvaldībai tomēr ir arī vidēja termiņa un ilgtermiņa redzējums, un mēs atbalstām Eiropadomes lēmumu izveidot Pārdomu grupu, lai novērtētu šodien pieņemto lēmumu nākotnes ietekmi šeit, mūsu demokrātijas sirdī, grupu, kas meklēs risinājumus problēmām, kas vienotai Eiropai būs aktuālas nākamajos 10, 20 un 30 gados, kas pārdomās ES attīstības stratēģijas. Tikai stingra pārvaldība var kliedēt nevēlēšanos un opozīciju cīņai pret klimata pārmaiņām. Bali novērtējums ir uzkrītošs piemērs. Eiropai ir vajadzīga vadošā pozīcija, lai risinātu klimata jautājumus vispirms Poznaņā 2008. gadā, kur notiks nākamās sarunas par klimatu, pēc tam Kopenhāgenā 2009. gadā. Mums, Eiropas politiķiem, te ir jāuzņemas galvenā atbildība. Mūsu bērnu un mazbērnu nākotnes ieķīlāšana būtu noziegums. Mums ir jāpārliecina par to mūsu Amerikas partneri.
Klimats un laba pārvaldība ir arī jautājumi, kas jārisina šodien, šeit Briselē, kad tiekas lauksaimniecības un zivsaimniecības ministri savā ikgadējā diskusiju maratonā par ražošanas kvotām. Neaizmirsīsim par klimata pārmaiņu ietekmi uz pārtikas ražošanu. Mēs jau pieredzējām lielus pārtikas produktu cenu pieaugumus pagājušā gada augustā. Vēl vienu cenu pieaugumu atnesa rekordaugstas kviešu un rīsa cenas. Un atkal Eiropas pilsoņi gaida atbildes no Eiropas Savienības, kā arī saskaņotu un koordinētu rīcību.
Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāj, dāmas un kungi, mēs esam radījuši 50 miera gadus, izveidojuši kopējo tirgu, esam atcēluši iekšējās robežas, mums ir Centrālā Banka un Eiropas valūta, kopš Amsterdamas mēs veidojam kopīgu ārpolitiku, un mums ir Eiropols un Eirojusts. Mēs radām drošības un tiesiskuma telpu, palielinot un paplašinot Šengenas zonu. Pieprasījums pēc Eiropas vajadzībām ir lielāks. Lisabonas līgums izved ES no lejupejošās spirāles.
Man un manai grupai Eiropas veidošana 21. gadsimtā atkal kļūst par sinonīmu entuziasmam un godkārei. No brīvas tirdzniecības zonas līdz patiesi politiskai Eiropai mēs atkal sākam runāt par Eiropas projektu un esam gatavi izdarīt izvēles. Šajā jaunajā globalizētajā pasaulē nav vietas "katram par sevi”. Mūsu dalībvalstis, lai cik lielas vai blīvi apdzīvotas tās būtu, nevar cerēt uz labklājību bez integrācijas.
Paldies jums, priekšsēdētāj, Padomes priekšsēdētāj, paldies, Komisijas priekšsēdētāj, priecīgus svētkus mums visiem un pāri visam mūsu vislabākie novēlējumi līguma pieņemšanā 2008. gadā pārējām 26 dalībvalstīm.
(Aplausi)
Martin Schulz
PSE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Portugāles prezidentūra ir bijusi veiksme, un es apsveicu jūs, Sócrates kungs, un visu jūsu valdību par šo panākumu.
Lobo Antunes dzimta ir devusi mums ne tikai labu valsts sekretāru, bet arī izcilu rakstnieku, kas ir uzrakstījis interesantu romānu "Portugāles krāšņums”, kas ir arī rinda no valsts himnas. Portugāles reputācija šīs prezidentūras laikā ir pieaugusi īpaši trīs iemeslu dēļ, ko jūs jau minējāt. Patiesi, attiecībā uz Eiropu Āfrikas augstākā līmeņa sanāksme ir atdevusi Āfrikai daļu no tās cieņas, ko eiropieši bija atņēmuši afrikāņiem uz ilgu laiku. Tas ir viens no jūsu prezidentūras panākumiem. Tas, ka jūs organizējāt augstākā līmeņa sanāksmi ar Brazīliju, rāda, ka Latīņamerikas politikai ir jāvelta lielāka uzmanība Eiropas politikā, jo tā īstenībā pamatojas uz kopējām tradīcijām (Portugāle, Brazīlija, Spānija, Dienvidamerika, Centrālamerika), bet tagad arī īpaši uz vērtībām, kas mums ir kopējas galvenokārt ar šo pasaules reģionu - Latīņameriku. Tāpēc augstākā līmeņa sanāksmes organizēšana ar Brazīliju bija pareizs solis. Kamēr mēs runājam par kopējām vērtībām, es gribētu jums īpaši pateikties savas grupas vārdā par rīcības koncentrēšanu cīņai par nāvessoda atcelšanu un par Eiropas dienas pret nāvessodu radīšanu, kas ir īstens Padomes Portugāles prezidentūras triumfs.
(Aplausi)
Tomēr mums ir arī neatrisinātas problēmas. Līgums ir svinīgi parakstīts, bet es jau esmu piedzīvojis svinīgu līguma parakstīšanu un esmu redzējis visus, kas svinīgi to parakstīja. Esmu redzējis arī krūmāju, kurā viņi pēc tam pazuda, šie svinīgie parakstītāji! Daži no viņiem vairs nav amatos, un tā var būt laba zīme. Tagad, kad šis līgums ir jāratificē, ir par ko cīnīties. Mēs jau esam izteikuši pateicību Ungārijai. Taču, ja mēs gribam gūt sekmes 2008. gadā, mums ir arī sīki jāiepazīstas ar to, ko satur pēc svinīgās parakstīšanas notikušās Padomes sesijas secinājumi.
Savas grupas vārdā es atzinīgi vērtēju to, ka Padome atzīst, ka ir jāpārskata integrētās ekonomikas politikas pamatnostādnes. Es ceru, ka Komisija attieksies pret to nopietni un sniegs attiecīgu paziņojumu. Es atzinīgi vērtēju arī to, ka Padome pieprasa Komisijas paziņojumu par vispārējas nozīmes pakalpojumiem, kas ir arī viena no mūsu grupas prasībām. Es esmu par to rakstījis visiem valdību vadītājiem. Es ceru, ka jūs, Komisijas priekšsēdētāj, beidzot attieksieties pret to nopietni, jo tikai pirms dažām nedēļām jūs sacījāt, ka mums nevajag šāda veida paziņojumu. Padome tam nepiekrīt, un mēs kā sociālisti esam Padomes pusē.
Komisijas priekšsēdētāj, jūs esat teicis - un tādēļ es tagad vēršos pie jums - ka mūsu darbs nav vēl beidzies. Šeit jūs pieminējāt Šengenu. Kopā ar .Sócrates kungu jūs gatavojaties atvērt robežas. Tas ir fantastiski. Bet es zinu, ka jums vēl būs darbs jāturpina rīt. Komisija vēlas rīt noslēgt direktīvas projektu par pārrobežu veselības pakalpojumiem. Es nezinu, vai ir gudri šādu lēmumu Komisijai pieņemt steigā vienu dienu pirms Ziemassvētkiem vai pirms Ziemassvētku brīvdienām. F. Bolkestein direktīva arī tika ātri pieņemta vienu dienu pirms vasaras pārtraukuma, un tas mums vēlāk maksāja Konstitūcijas ratifikāciju. Tādēļ es gribu jums teikt: ja jūs to pieņemsiet rīt, lūdzu apzinieties, ka viss, kas ir ārpus Pakalpojumu direktīvas ietvara, t. i., ārpus izcelsmes zemes principa, ir pakļauts šādai interpretācijai: mēs esam noteikuši skaidru sistēmu Pakalpojumu direktīvas kontekstā. Ja mēs mēģināsim izcelsmes valsts principu atkal iespiest pa aizmugures durvīm ar īpašām direktīvām, mēs sastapsim sociālistu grupas opozīciju Eiropas Parlamentā. Atcerieties to rezolūcijas sakarā rītdien!
Mums vajag, lai ratifikācija būtu sekmīga 2008. gadā. Eiropas pilsoņi ir pieredzējuši, ka Portugāles prezidentūra - kopā arī ar Vācijas prezidentūru, par ko es izsaku savu gandarījumu - ir izvedusi ES no stagnācijas 2007. gadā. Mēs esam sākuši kustēties, mums ir jauns pamats līgumam, taču tas vēl nav spēkā. Ja mēs gribam, lai tas stājas spēkā, mums ir vajadzīga cilvēku uzticība. Ja mēs gribam iegūt šo uzticību, mums tomēr ir jāsaka cilvēkiem: "Eiropa ir organizēta uz sociālās atbildības pamata”. "Čikāgas zēni” jūsu Komisijā nevarēs iejāt atkal aiz Ziemassvētku vecīša muguras! Kas mums tiešām ir vajadzīgs Eiropā, tā ir arī skaidra Komisijas nostāja, ka Eiropa ir sociāli atbildīga. Citādi tā cietīs neveiksmi.
Ar to es novēlu jums visiem priecīgus Ziemassvētkus!
(Smiekli un aplausi)
o
o o o
Priekšsēdētājs
Šeit tika runāts par Portugāles prezidentūras centieniem, lai atceltu nāvessodu un panāktu moratoriju. Jūs visi noteikti esat pamanījuši, ka ASV Ņūdžersijas štats ir atcēlis nāvessodu. Es esmu šodien nosūtījis vēstuli Ņūdžersijas štata gubernatoram Jon Corzine un apsveicis viņu un likumdevējus ar šā lēmuma pieņemšanu.
(Aplausi)
o
o o o
Graham Watson
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs! Bieži tiek sacīts, ka izņēmumi pierāda likumu, un šī prezidentūra nav izņēmums.
Pārāk bieži mums piedāvā skaistus vārdus un godkārīgus mērķus prezidentūras programmās, kas slavenas vairāk ar to pārkāpumiem, nekā ar to izpildīšanu. Taču, atdzīvinot Līgumu, ko mēs visi uzskatījām par mirušu un apbedītu, jūs esat pierādījuši, ka neticamais ir tiešām iespējams. Tagad Lisabona būs ierakstīta mūsu atmiņās kā brīdis, kad Eiropa atrada līdzekļus un izturību, lai liktu globalizācijai darboties mūsu labā, nevis pret mums.
Politika nebūtu politika, ja mēs ļautu lieliem panākumiem aizēnot nelielas kļūmes. Lai gan Lisabonas līgums ir neapstrīdams panākums, būtu jāizvairās no augstprātības. Lisabonas augstākā līmeņa sanāksme, lai gan simboliski svarīga, var būt atgrūdusi Eiropu un Āfriku tālāk vienu no otras. Konsenss par ekonomisko partnerattiecību nolīgumiem (EPN) mazinās tikpat strauji kā ES solījumi, ka tirdzniecībai ir jākalpo attīstībai.
Kas ir noticis ar lielajām debatēm par elastību un drošību darba attiecībās? Jūsu lielā ideja par Eiropas ekonomikas atveseļošanu, kas izčākstēja ātrāk, nekā mēs to iespējām definēt? Kur ir zilā karte migrācijai? Vai lielāka darbaspēka mobilitāte ES iekšienē? Vai Lisabonas un Gēteborgas dienas kārtību apvienošana caur pilnīgu nošķiršanu un CO2 samazināšanu?
Jūs sakāt, ka esat devuši ieguldījumu tieslietās un iekšlietās, taču palūkojieties. Datu apmaiņas pasākumi bīstami apsteidz pasākumus datu aizsardzībai un datu drošībai.
Šķērslīnijas pozitīvajā pusē: Eiropas vadība Bali konferencē, lieliska vienošanās par ES nākamā gada budžetu, konstruktīvās atturēšanās no balsojuma, ko jūs panācāt, lai dotu mums kopēju politiku Kosovas jautājumā, ir atzinība jūsu ministru prasmēm.
Un, pateicoties jūsu drosmei un apņēmībai, premjerministr, Eiropas lielākās dalībvalstis var tikai pagaidām palēnināt ātro progresu. Jo pēc 2009. gada, kad stāsies spēkā kvalificētā vairākuma balsošana, kad Parlamentam būs koplēmuma tiesības un ar veto Eiropu vairs nevarēs turēt par ķīlnieci, progresīvais vairākums, centristu vairākums panāks, ka Eiropas izvēles būs tikai baltas un melnas bez brūnu traipu pēdām.
Eiropa var būt zaudējusi Bēthovena "Odu priekam”, bet jūs esat labi sapratuši, ko Šekspīrs sauca par "greznuma paisumu, kas triecas pret šīs pasaules augstajiem krastiem”. Un, kā pienākas lielas jūrasbraucēju tautas vadonim, jūs esat notvēruši to pirms bēguma.
(Aplausi)
Brian Crowley
UEN grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs! Es gribētu - un es nedomāju, ka kāds no maniem kolēģiem to būtu jau izdarījis oficiāli - apsveikt Portugāles premjerministru J. Sócrates ar ļoti sekmīgu Padomi un, kas vēl svarīgāk, ar Lisabonas līguma parakstīšanas panākšanu.
Tēma, kuru jūs pamatoti aizskārāt attiecībā uz jautājumu, kā Eiropa var virzīties uz priekšu un risināt problēmas, kuras mūs sagaida, ir tieši tas jautājums, kura risinājumu kavēja vai palēnināja efektīvas lēmumu pieņemšanas trūkums Eiropas Savienības iestādēs. Un, lai gan daži klātesošie varētu nepiekrist Lisabonas līguma gala formulējumiem un citi varētu uzskatīt, ka līgums iet pārāk tālu, īstenībā pašreizējie līgumi pietiekami neapbruņoja mūs šo problēmu risināšanai. Un jebkurā gadījumā Bali konference pierādīja, cik nozīmīga ir Eiropas spēja runāt vienā valodā par tām jomām, kurās Eiropas Savienībai ir pilnvaras pieņemt šos lēmumus un spēja darboties pasaules mērogā.
Acīmredzot tas, kas notika pēc tam Padomē, nedaudz atšķiras. Un tas izvirza vairākas pamatnostādnes un virzību uz to, ko mēs vēlamies pieredzēt.
Es gribētu vēl īsi atgriezties pie tā, ko es uzskatu par Portugāles prezidentūras vislielāko panākumu, un tā ir jūsu neatlaidība Āfrikas augstākā līmeņa sanāksmes sarīkošanā. Jo, neatkarīgi no tā, ko kāds saka, mūsu tuvākais kaimiņš attīstības ziņā, humānās palīdzības ziņā un riska ziņā ir Āfrikas kontinents, un pārāk ilgi pārāk daudzas dalībvalstis un pārāk daudzi dalībvalstu premjerministri ir augstprātīgi izrādījuši sašutumu par to, ka viena atsevišķa persona Āfrikā ļaunprātīgi pārkāpa cilvēku tiesības un brīvības.
Un tad mēs nosodījām visu Āfriku ar mūsu Eiropas puses nespēju palīdzēt viņiem veidot kopēju un vienotu stratēģiju par to, kā mēs virzām attīstību un ļaujam Āfrikai ne tikai attīstīt ekonomiku un tirdzniecību, bet arī uzņemties vadību, lai palīdzētu tām Āfrikas valstīm, kas ir bijušas sekmīgas, un sniegt padomu un vadību citām valstīm, kuras ir jāvirza uz priekšu.
Daudzos veidos tas atspoguļo to, ko Eiropas Savienība darīja pašos savos pirmsākumos, kad ES dibinātāji sanāca kopā pēc Pirmā un Otrā pasaules kara šausmām. Ar savu redzējumu viņi mēģināja mudināt citas valstis virzīties uz priekšu, līdz tādam laikam, ko mēs redzam tagad: bijušās diktatūras, bijušie totalitārie režīmi tagad ir daļa no demokrātisko ģimeņu kopuma Eiropas Savienībā.
Premjerministr, es apsveicu jūs un jūsu ministru komandu, bet jo īpaši visus jūsu ierēdņus, jo tieši viņi ir tie cilvēki, kas veic visu pamata darbu un rada iespējas mums mirdzēt un izcelties.
Visbeidzot es gribētu pateikties arī Komisijai, jo viņiem ir bijusi liela nozīme dažu nelīdzenumu nogludināšanā un grūtību novēršanā, kas radās visā šajā procesā.
Es novēlu jums visiem panākumus ratifikācijas procesā. Manā valstī Īrijā būs referendums, kurā iedzīvotājiem būs iespēja balsot, bet es apsveicu Ungārijas Parlamentu par viņu šodienas lēmumu par ratifikāciju.
Monica Frassoni
Verts/ALE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Es arī gribētu pateikties Portugāles prezidentūrai par godīgo un atklāti proeiropeisko darbību šajos sešos mēnešos un es arī domāju, ka varbūt ne visi, bet daži no trūkumiem, uz kuriem norādīja G. Watson, ir attiecināmi vairāk uz komandas, nekā uz prezidentūras atbildību, jo, tā kā nevar izspiest asinis no akmens ar šo Padomi, kas mums ir dota, ir diezgan grūti sasniegt daudz vairāk svarīgu rezultātu. Es gribētu ļoti īsi pieminēt prezidentūras trīs prioritātes un tad sniegt īsu komentāru par klimata pārmaiņām kā daļu no vides problēmām.
Par Lisabonas līguma jautājumu es domāju - kā jūs zināt, priekšsēdētāja kungs - ka mūsu grupa ir vienmēr uzskatījusi, ka, ja mēs būtu pieņēmuši mazāk defensīvu attieksmi, mēs nebūtu atstājuši darba kārtības noteikšanu tikai antieiropiešu rokās. Es domāju, ka tas, ko izdarīja premjerministrs Gordon Brown, bija skandāls, un tas, kā viņš attiecās pret jums visiem un arī pret mums visiem, manuprāt, bija tikpat skandalozi. Es domāju, ka turpmāk mums nevajadzētu būt pret viņiem tik iecietīgiem, un es arī domāju, ka veids, kādā Apvienotā Karaliste un arī citas dalībvalstis ir ieguvušas praktiski visu, ko tās vēlējās saistībā ar Lisabonas līgumu, kas ir solis atpakaļ salīdzinājumā ar Konstitūciju vai Konstitucionālo līgumu, ir kaut kas tāds, kam vajadzētu likt mums pārdomāt Eiropas nākotni.
No šā viedokļa Pārdomu grupas mandāts, man šķiet, nav nekas sevišķs - būsim nopietni! Jo šī grupa nevar darīt to, nevar darīt šo un nevar darīt vēl kaut ko! Es to saku tādēļ, ka mana grupa ir vienisprātis ar A. Spinelli, vienīgo gudro vīru, vienīgo Eiropas iestāžu un Eiropas Parlamenta prātnieku; un es tam piekrītu, ka šī gudro cilvēku grupa nevar izdarīt daudz, lai gan es īsti nezinu, ko priekšsēdētājs Felipe González var darīt ar šo mandātu, bet mēs acīmredzot studēsim viņa darbus ar lielu interesi.
Jautājumā par Brazīliju mūsu galvenā mīkla ir tā, ka neviens vairs neinteresējas - vai nešķiet interesējamies - par reģionālo dimensiju mūsu stratēģiskajās attiecībās ar šo pasaules daļu un tieši to pašu varētu teikt arī par Āfriku. Es gribētu zināt - jūs sacījāt, ka jums nav laika to pateikt - bet kāds ir šīs partnerības ar Brazīliju īstenais stratēģiskais saturs, runājot konkrēti? Atklāti sakot, man un manai grupai šķiet, ka vienīgā lieta, kas skaidri izriet, ir tas, ka ES interese Latīņamerikā un Brazīlijā jo īpaši ir uzņēmumu intereses, vienu uzņēmumu vairāk nekā citu.
Mēs tomēr gribētu skaidru stratēģiju attiecībā pret Latīņameriku, kas orientēta uz reģionālās integrācijas dimensijas atdzīvināšanu un tādas politikas noteikšanu, kas koncentrēta uz lielāku sadarbību par klimata pārmaiņām un neizrādītos tikai vienkārši relatīvi tukšs atbalsts prezidenta L. I. Lula bioetanola mārketingam.
Attiecībā uz Āfriku man ir jāsaka, ka mana grupa ir vienmēr bijusi ļoti kritiska par pieeju, par politiku, kas ir stūrgalvīgi ideoloģiska, kā tas ir bijis īpaši no Komisijas puses attiecībā uz ekonomiskās partnerības nolīgumiem. Šī iepriekš noteiktā pieeja rada bažas, jo, tā kā Āfrikas dimensija cieš neveiksmi, kā mūsu partneri ir ļoti skaidri pateikuši, tiek mēģināts noslēgt divpusējus nolīgumus ar katru no Āfrikas valstīm atsevišķi.
Tas man atgādina to, ko ASV izdarīja ar Starptautisko krimināltiesu: tas ir negatīvi vērtējams un pilnībā darbojas pret mūsu vērtībām attiecībā uz attīstības politiku. Ekonomiskās partnerības nolīgumi nav attīstības politikas instruments, un es domāju, ka mūsu Āfrikas partneri ir pateikuši to skaļi un skaidri.
Visbeidzot, priekšsēdētāja kungs, es gribētu pateikties prezidentūrai, bet arī Komisijai, par Bali paveikto darbu, bet es domāju, ka grūtākais vēl tikai nāks ar visu saistību par klimata pārmaiņām pārvēršanu tiesību aktos un noteikumos. Ir jau lieliski sarīkot labu izrādi un izrādīt stingru nostāju Bali, bet tad jābūt arī stingrai nostājai Eiropas Savienībā ar skaidriem tiesību aktiem un noteikumiem par šo jautājumu.
Francis Wurtz
GUE/NGL grupas vārdā. -
Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāj, Komisijas priekšsēdētāj! Mēs tagad esam dzirdējuši daudz pašslavināšanas.
Es tomēr domāju, ka ES Padomes prezidentūras beigās būtu loģiski valstu un valdību vadītājiem izmantot izdevību kritiski novērtēt savu darbību saistībā ar nākotnes problēmām. Šāda veida vērtējums ir īpaši svarīga laiks, kad pieaug finanšu krīze, kad iesaistīšanās cīņā pret globālo sasilšanu rada pretdarbību, kuras iznākums nav zināms, un kad starptautiskā sabiedrība cenšas atdzīvināt miera procesu, kura mērķis ir to konfliktu atrisināšana, kas visvairāk raksturo mūsu laikmetu.
Sāksim ar finanšu krīzi. Beidzot mēs uzzinām patiesību no Financial Times ievadrakstu autora Martin Wolf. "Tas, kas notiek ... ir milzīgs trieciens anglosakšu ... finanšu kapitālisma modelim”, viņš raksta. Kad Eiropadomei būs šāds skaidrības uzliesmojums? Vispārīgi runājot, vai tiešām ir īstais laiks izvirzīt priekšplānā brīvo konkurenci uz nodarbinātības nodrošināšanas un arodbiedrību tiesību rēķina, kā nesen parādījuši divi Tiesas spriedumi - Viking Line lietā un vēl skandalozākajā Vaxholm lietā? Vai tiešām, ieejot nodarbinātības tiesību lejupejošajā spirālē, ES plāno risināt globalizācijas problēmu? Vai jūs domājat, ka eiropieši ilgtermiņā pieņems šo izskaidrojumu par to, ko viņi ir ieguvuši brīvā tirgus un konkurences svētā grāla vārdā? Jūs esat pārāk viegli pārliecināms, Barroso kungs. Viena sabiedriskās domas aptauja neapliecina uzticību, tāpat kā viena bezdelīga nenes pavasari.
Tālāk - par klimatu. Eiropas Savienība apgalvo, ka tā ir šīs cīņas priekšgalā, un tiešām 27 dalībvalstu izvirzītie mērķi emisiju samazināšanā ir pareizā virzienā. Bet kas notiek ar konkrētajiem pasākumiem tajā brīdī, kad rūpniecības lobiji sāk iedarboties uz ES augstāko iestāžu lēmumu pieņemšanu? Mēs gūsim skaidrāku sapratni rīt, kad Komisija iepazīstinās ar jaunajiem automobiļu oglekļa dioksīda emisiju standartiem.
Visbeidzot palīdzība Palestīnai. Labi darīts finanšu saistību ziņā - protams, pieņemot, ka tās tiks izpildītas. Bet kur ir ES politiskās saistības? Kā ir ar skaidro vajadzību novākt 550 militāros kontrolpunktus, ar Gazas blokādes beigšanu, ar apmetņu efektīvu iesaldēšanu Rietumkrastā, ar gūstekņu atbrīvošanu, ar pazemojumu izbeigšanu? Kad mēs pieredzēsim pašcenzūras beigas attiecībā uz okupantu, lietojot bijušā ANO pārstāvja Tuvajos austrumos de Soto kunga ziņojuma terminus?
Šīs ir tās trīs jomas, kurās, cita starpā, Eiropas projekta uzticamība var tikt iegūta vai zaudēta.
Nigel Farage
IND/DEM grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs! Es gribētu sacīt, ka man ļoti patika vērot jūs šajā pēcpusdienā, kad jūs parakstījāt 2008. gada budžetu Eiropas Savienībai, un - kas zina - varbūt šogad revidenti varētu parakstīt arī pārskatus. Tie tik būtu joki, vai ne?
Sócrates kungs, man nav šaubu, ka jūs esat apmierināts ar savu prezidentūru un to, ka jūs panācāt šā līguma parakstīšanu lieliskajā Lisabonas klosterī. Tomēr es nevaru pievienoties citu grupu vadītāju apsveikumiem, jo, manuprāt, tā vienkārši nav atklāta izturēšanās. Jo tas, ko parakstīja Lisabonā, bija konstitucionālais līgums. Tas ir identisks saturā tai Konstitūcijai, ko atsvieda atpakaļ franči un nīderlandieši.
Viss, ko jūs esat izdarījuši, ir tas, ka jūs esat atmetuši "k” vārdu, baidoties, ka tas varētu aizvainot, jūs esat pa jaunam numurējuši pantus un jūs esat mums devuši līgumu. Atklāti sakot, jūs esat iesaistījušies milzīgā krāpšanā. Apzināts mēģinājums uzspiest Eiropas tautām Konstitūciju, bet bez drosmes to tā nosaukt.
Tas ir negodīgi, tas ir domāts tikai tam, lai novērstu referendumu nepieciešamību dalībvalstīs. Un aiz visa tā slēpjas jauna un, manuprāt, ļoti bīstama eironacionālisma forma, vēlēšanās radīt šādu valsti. Un tas nepieņem atbildi "nē” un nav gatavs apstāties pie jebkādiem šķēršļiem. Paskatieties tikai uz klātesošajiem, kad tiek atskaņota himna - tā pat nav paredzēta jaunajā līgumā - viņi stāv taisni, kā slotas kātu norijuši. Eiropas projekts ir par nacionālismu.
Uzspiest cilvēkiem jaunu nacionalitāti, jaunu tiesisko kārtību, neprasot viņu piekrišanu, ir ļoti bīstams pasākums. Tādēļ, lūdzu, nobeidziet jūsu prezidentūru labi. Izpildiet savu solījumu Portugāles tautai. Noturiet Portugālē referendumu. Tas pamudinās citas dalībvalstis darīt to pašu. Atklāti sakot, ja šis līgums ir tik labs, kā jūs sakāt, tad ejiet un piedāvājiet to Eiropas tautām.
(Neatkarīgo/demokrātu grupas dalībnieku aplausi).
Maciej Marian Giertych
Priekšsēdētāja kungs! ES dalībvalstu vadītāji 13. decembrī parakstīja Lisabonas reformu līgumu, t. i., citādi nosaukto un nesen atraidīto Eiropas Konstitūciju. Diemžēl parakstītāji nezināja, ko viņi paraksta, viņi nezināja tāpēc, ka līguma konsolidētā versija vēl nav gatava. Pārāk bieži līgums atsaucas uz kādu citu dokumentu, un tas ved pie vēl citām atsaucēm. Tas ir apzināti radīts tik komplicēts, lai neviens nevarētu saprast, ko tas satur. Visbeidzot tur ir 25 lappuses paskaidrojumu ar trim ailēm, kas saista vecā līguma pantu numerāciju ar Lisabonas līguma provizorisko numerāciju un numerāciju, kas tiks piemērota, kad būs pabeigta konsolidētā versija - pilnīgs haoss.
Portugāle, vai jums nav kauns, ka šāds pusizcepts dokuments nes "Lisabonas līguma” nosaukumu? Portugāle, vai jums nav kauns, ka esat pazemīgi pieņēmuši Vācija prezidentūras uzspiesto laika grafiku kā daļu no standartizācijas? Portugāle, vai jums nav kauns par eiropiešu mānīšanu, piedāvājot viņiem pieņemt to, ko viņi nevēlas, kaut ko, ko viņi noteikti noraidītu referenduma gadījumā, un kaut ko, ko viņi jau vienreiz ir noraidījuši? Kauns, Portugāle!
Carlos Coelho
Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāj, dāmas un kungi! Apsveicu, šī ir bijusi lieliska prezidentūra. Komisijas priekšsēdētāj, apsveicu par jūsu atbalstu un uzticību. Iestāžu sadarbība darbojās un deva labus rezultātus. Man arī jāsaka, ka es neuztvēru Schulz kunga runas jēgu un es neizpratu atsauci uz F. Bolkestein direktīvu, ko priekšsēdētājs J. Barroso saņēma mantojumā no iepriekšējās Komisijas.
Šajā Parlamentā mēs esam pieredzējuši lielisku Eiropas Komisijas priekšsēdētāja un pašas Komisijas sadarbību ar Parlamentu; visi Parlamenta deputāti kopā strādāja labi - Portugāles deputāti var to apliecināt - un PSD locekļi ir lepni par to, ka ir veicinājuši šīs prezidentūras panākumus.
Turklāt Portugāle ir vienmēr atdevusi visu labāko, kad tai ir bijusi Padomes prezidentūra. Tā tas bija 1992. gadā ar Cavaco Silva kungu un toreizējo ārlietu ministru João de Deus Pinheiro; 2000. gadā tas bija premjerministrs António Guterres, un tā tas bija 2007. gadā mūsu trešajā Padomes prezidentūrā ar José Sócrates un ministru Luís Amado.
Es gribētu izcelt simbolisku pasākumu, ko priekšsēdētājs J. Sócrates jau pieminēja: Padomes neseno Eiropas dienas pret nāvessodu apstiprināšanu. Tā ir Eiropa ar kuru mēs varam lepoties, to kopējo vērtību Eiropa, kuras beidzot ir pieņēmušas visas dalībvalstis bez izņēmuma. Es gribētu arī atgādināt trīs strukturālos pasākumus, kas tika iesākti šajos sešos mēnešos, un kuri, manuprāt, ir vissvarīgākie: institucionālās krīzes beigas ar līguma pieņemšanu un Eiropas Pamattiesību hartas pasludināšanu par saistošu, vēsturiskā Šengenas zonas paplašināšana, jautājums, kuram, kā jūs zināt, es personīgi sekoju, iekļaujot nākamās deviņas valstis un aptuveni četrus miljonus kvadrātkilometru, ko varēja panākt šogad tikai ar Portugāles prasmi risinājumu meklēšanā, un svarīgās stratēģiskās Galileo programmas pieņemšana, kuru daži labprāt noraidītu, tādejādi saglabājot ASV, Krievijas un Ķīnas monopolu.
Apsveicu, premjerministr Sócrates, un priecīgus Ziemassvētkus un laimīgu Jauno gadu. Eiropas prezidentūra bija rezultatīva prezidentūra, bet 2008. gads būs gluži citāds gads - skeptiķis manī būtu pārsteigts, ja portugāļi neprasītu rezultātus arī nacionālajā politikā. Es esmu viens no tiem, kas uzskata, ka viņš ir labāks Padomes priekšsēdētājs nekā Portugāles premjerministrs.
Edite Estrela
Priekšsēdētāja kungs, kā var spēt padarīt tik daudz tik īsā laikā? Šis kāda deputāta jautājums labi atspoguļo vispārējo viedokli par Portugāles prezidentūru ES: tas ir panākums. Atbildot Carlos Coelho, atļaujiet man sacīt, ka es apbrīnoju, kā var sasniegt rezultātus, ko ikviens var redzēt un atzīt, ES priekšsēdētāja amatā, un vienlaikus paveikt tik daudz Portugālē; šķiet, ka viņam piemīt visuresamības spējas. Ja nu arī ir viena lieta, par ko Portugāles premjerministru nevar apvainot, tad tā ir pienākumu nepildīšana abos amatos un nepiedalīšanās visur tur, kur viņam būtu jābūt.
Dāmas un kungi, man ir ļoti maz laika, lai pateiktu visu, ko es gribētu teikt; divas minūtes nav pārāk daudz. Taču ar tām pietiek, lai pateiktos, apsveiktu un atzīmētu daudzu cilvēku ieguldījumu, tomēr arī pievērstu uzmanību faktam, ko daži apšaubīja, bet citi neticēja. Laimīgā kārtā bija tie, kas ticēja, un cilvēki ar José Sócrates, Portugāles premjerministra, stīgu, kuri ieies vēsturē ar savu apņēmību, tieši ar to, ka viņi ticēja, viņi ticēja un lika tam notikt, un tādēļ mums ir Lisabonas līgums. Es nevēlos nevienu aizēnot, jo arī citiem ir nopelni, bet ja nebūtu viņa un mūsu apņēmības, mums šodien nebūtu Lisabonas līguma, ja nebūtu viņa un mūsu apņēmības, nebūtu Brazīlijas augstākā līmeņa sanāksmes un Āfrikas sanāksmes. Tie ir tikai trīs piemēri no daudziem citiem, kurus es varētu minēt.
Turklāt laiki ir mainījušies, vēlmes ir mainījušās, Polijas valdība ir mainījusies, un tagad mēs varam pat atzīmēt Eiropas dienu pret nāvessodu. Tāpēc mēs varam būt gandarīti, apsveikt sevi un galvenokārt pateikties Padomes priekšsēdētājam un visai viņa komandai, Portugāles diplomātiskajam korpusam, ārlietu ministram, valsts sekretāram un visai valdībai, kā arī Eiropas Komisijas priekšsēdētājam un Komisijai par viņu ieguldījumu, jo tā ir bijusi lieliska prezidentūra, un es esmu par to ļoti lepna. Paldies.
Lena Ek
Priekšsēdētāja kungs! Sarunas Bali par klimata pārmaiņām bija panākums, bet mums ir jādomā tālāk. Tas bija sekmīgs pirmais solis ceļā uz Kopenhāgenu. Dalībnieki no Eiropas Savienības dažādajām struktūrvienībām veica ļoti labu darbu, un Portugāles prezidentūra ļoti labi tos saturēja kopā. Bet es gribētu pievērsties jautājumiem un problēmām, kas mūs sagaida, un tas galvenokārt attiecas uz divām jomām.
Pirmkārt, ceļa karte. Mums ir jāievēro ikvienas sanāksmes lēmumi ceļā uz Kopenhāgenu. Mums tas ir jādara ciešā sadarbībā un pilnībā izmantojot jaunā līguma pasākumus vai instrumentus, tādēļ, ka nākotnē par šiem jautājumiem būs koplēmuma procedūra. Tas nozīmē citas darba metodes un ciešāku sadarbību starp Komisiju, Padomi un Parlamentu, un es to sagaidu ar prieku.
Tagad atļaujiet man pievērsties problēmām. Mums ir jāsaistās ar G77 grupu par mežsaimniecību, tehnoloģiju nodošanas kombināciju un cīņu pret nabadzību un klimata pārmaiņām. To varētu sagatavot labāk, nekā tas tika izdarīts Bali, un ir absolūti nepieciešams to izdarīt.
Šeit man rokās ir pilna Komisijas Lisabonas stratēģiskā pakete. Tas nav tikai Lisabonas līgums, bet arī Lisabonas process, kas mums ir jāsavieno kopā, un arī ar darbu klimata pārmaiņu jomā. Es domāju, ka mums vēl ir daudz kas jāpierāda gan runās, gan darbos un jāizpilda solījumi, ko Eiropa deva Bali.
Guntars Krasts
Paldies, priekšsēdētāj! Vēlos apsveikt Portugāles prezidentūru ar paveikto! Prezidentūrai sekmīgi izdevās vainagot tās smago dienas kārtību ar jauno līgumu. Šis bija periods, kad bija nepieciešams panākt vienošanos par Reformu līgumu. Ne tikai institucionālās kapacitātes celšanai, bet pirmkārt jau, lai dalībvalstis saglabātu ticību savām spējām vienoties. Portugāles prezidentūra iezīmējusi standartu, kas var kalpot kā labs atskaites punkts sekojošām prezidentūrām. Uz šīs nots ir jāturpina. Lisabonas līgumam jāveido pievilcība, jo vairāk tāpēc, ka tas netiks nodots tautas nobalsošanai valstīs, kas noraidīja tā agrāko versiju. Jādemonstrē Eiropas valstu sabiedrībai un pasaulei, ka Eiropa ir reāli ieguvusi dinamismu, ne tikai panākusi tehnisku vienošanos, ka Eiropas Savienība ir ne tikai ekonomisks projekts, bet tikpat arī sociālu mērķu virzīta sadarbība. Eiropas Savienība spēs demonstrēt Lisabonas līguma ieguvumus, ja varēs vienoties par straujām un tālejošām ekonomiskām reformām. Ir daudz Eiropas Savienības politiku piedāvātie risinājumi, kurus respektē visā pasaulē. Piemēram, Eiropas konkurences institūcijas lēmums vai darbības klimata pārmaiņu ierobežošanai. Tomēr ne mazums, kur Eiropas Savienība ilgstoši demonstrē neizlēmību. Kaut vai nespēja vienoties par kopīgu energoapgādes drošības politiku, elektrības un gāzes tirgus liberalizācija, kas daudzējādā ziņā noteiks Eiropas Savienības globālo konkurētspēju. Iekšējo reformu spējas noteiks Eiropas Savienības ārējās darbības iespējas. Dinamisms Eiropas Savienības iekšienē arvien vairāk noteiks tās starptautisko svaru, pievilcību potenciālo dalībvalstu acīs un arī Savienības absorbcijas spējas. Lisabonas līguma pieņemšanai ir jāiezīmē tā robežšķirtne, kas atceļ argumentus par Eiropas Savienības absorbcijas spējām valstīm, kas pārliecinoši izpilda iestāšanās kritērijus, un es ceru, ka Ukrainai drīz tiks dota iespēja pierādīt savu vēlmi pievienoties Eiropas Savienībai. Paldies!
Mary Lou McDonald
Priekšsēdētāja kungs! 2008. gads būs izšķirošs gads mums Eiropas Savienībā, un patiesi Lisabonas līgums potenciāli noteiks ES nākotni neatgriezeniski. Līguma aizstāvji šeit šodien apgalvo, ka tā galvenais nolūks ir racionalizēt lēmumu pieņemšanas tiesības. Tas nav tiesa. Īstenībā tā ir atkal pretencioza politiskā stratēģija, lai novirzītu lēmumu pieņemšanu kritiskās jomās prom no dalībvalstīm uz ES iestādēm, iestādēm, kas pilsoņiem nav demokrātiskā veidā sasniedzamas. Noteikumi attiecībā uz valstu parlamentiem, pilsoņu lūgumrakstiem un subsidiaritāti ir tikai šķietamība.
Īrijā mums būs iespēja balsot par šo līgumu, un es esmu pārliecināta, ka mūsu Taoiseach (t.i. Īrijas premjerministrs) apskauž Francijas un Nīderlandes vadītājus, kas var ignorēt savu pilsoņu viedokļus, vai citus vadītājus, kuriem līgums nav jānodod tautas apspriešanai. Īrijā mūsu valdība izliekas, ka mūsu kā labu eiropiešu reputācijai ir vajadzīga šā līguma pieņemšana. Īstenībā demokrātijas, sociālās iekļaušanas un miera nostiprināšanas vērtības, kuras ES retoriski veicina, vislabāk aizsargā labie eiropieši, kas noraida šo slikto līgumu. Īru tautai nav vajadzīga lielā un labā Eiropa, kas apgalvo, ka Lisabonai nav alternatīvas.
Man gribētos teikt tiem ES vadītājiem, kas ir izrādījuši interesi par mūsu valsti: ja jums tik ļoti gribas piedalīties referenduma kampaņā, noorganizējiet referendumu savā valstī. Ja nē, ļaujiet mums turpināt diskusijas un pieņemt mūsu demokrātisko lēmumu.
Jens-Peter Bonde
Priekšsēdētāja kungs! Es iesniedzu rakstveida atvainošanos par pagājušās trešdienas notikumiem, kad es uzzināju, ka viens no mūsu grupas deputātiem ir grūdis šveicaru. Šveicari izturas ļoti mierīgi un profesionāli, un pelna mūsu cieņu. Miermīlīga atklāta demonstrācija izgāja no kontroles. Man ļoti žēl par to, jo Lisabonas līgums pelna atklātu protestu.
Premjerministri ir atcēluši divu referendumu rezultātus. Ja tas būtu noticis Venecuēlā, ikviens no mums būtu protestējis. Tagad visi premjerministri aplaudēja Dānijas kolēģim, kad viņš augstākā līmeņa sanāksmē stāstīja, kā viņš apmānījis dāņus par referendumu.
Jauno līgumu apsprieda aiz visnoslēgtākajām durvīm, kādas es esmu redzējis savos 29 gados šajā Parlamentā. Vienai ceturtdaļai Parlamenta deputātu tika liegta iespēja ietekmēt procesu un zināšanas par Konstitūcijas pantu pārveidošanu par Lisabonas līgumu. Premjerministri parakstīja līgumu, ko neviens no viņiem nebija lasījis pēdējā pārveidotajā variantā, un Ungārija tagad ir ratificējusi kaut ko, ko viņi nav lasījuši.
Padomei tika lūgts piemānīt sabiedrību, noslēpjot, pārnumurējot un mainot rindstarpas, lai apjomā lielāko līgumu varētu pasniegt kā minilīgumu. Šī rīcība pelna demokrātisku protestu.
Hans-Peter Martin
Priekšsēdētāja kungs, neviens šeit neapšauba, ka jūs esat droši pietauvojis grimstošu kuģi Težu ostā. Jautājums ir vienkārši par to, kas ir uz kuģa? Vai tas, ko tik kritiski bija novērtējis bijušais Vācijas prezidents Roman Herzog attiecībā uz Konstitūciju, tagad ir noskaidrots? Vai tas vairs nenāk krastā, vai tas vairs nav uz Reformu līguma kuģa? Vai jūs to vienkārši nobīdāt malā?
Jūs sakāt, ka mums ir spēja darboties. Tajā kaut kas ir. Taču tā vēl joprojām nav demokrātiska vērtība. Pat diktatūras ir lepnas, kad tās var parādīt spēju rīkoties. Un kā ar tiesiskuma jautājumu - kur šeit ir progress? Es domāju, ka ir jābūt izejai no šā birokrātiskā strupceļa un tukšuma, kurā jūs esat sevi ievirzījuši. Tie būs referendumi. Tā ir kauna lieta, ka jūs no tiem izvairāties, ja jūs esat tik pārliecināts, ka esat pietauvojuši pareizo kuģi Težu ostā.
Giles Chichester
Priekšsēdētāja kungs! Vai es varu izteikt komplimentu premjerministram par viņa paziņojumu šodien un par viņa darbību Padomes priekšsēdētāja amatā.
Es esmu apmierināts, ka Eiropadome turpina darboties pret klimata pārmaiņām. Es atzinīgi vērtēju arī cenšanos likvidēt pēdējās barjeras kopējā tirgus izveidošanā, lai gan esmu nobažījies par to, ka Lisabonas stratēģijas uzsvars šķietami novirzās no ekonomiskās reformas nepieciešamības uz tā saukto "sociālo modeli”.
Man ir aizdomas, ka Lisabonas sanāksme būs sapulcēšanās, ko Lielbritānijas premjerministrs neatcerēsies ar lepnumu. Viņš parakstīja līgumu, par ko viņš Lielbritānijas tautai apsolīja referendumu. Viņš tagad ir lauzis šo solījumu. Es uzskatu, ka līgums nespēj risināt fundamentālos pārredzamības un atbildības jautājumus - lai tuvinātu Eiropu tās pilsoņiem - ko Lākenas deklarācija izvirzīja par prioritāti.
Brown kunga izturēšanās Lisabonā bija gan ārkārtēja, gan netaktiska. Parakstot līgumu, viņš sarūgtināja Lielbritānijas tautas vairākumu; izturoties noraidoši pret oficiālo ceremoniju, viņš apvainoja citus valdības galvas. Pat pēc viņa standartiem tā bija satriecoša politiska kļūda.
Es nevērtēju atzinīgi paziņojumu, ka tiks nodibināta Pārdomu grupa par Eiropas nākotni. Kādēļ mums vajadzīga vēl viena struktūra, ja mēs jau esam trīs gadus labprātīgi cietuši mokas par Konstitūciju? Brown kungs saka, ka vairāk nebūs debašu par institucionāliem jautājumiem. Viņš teica, un es citēju: "Ir pienācis laiks koncentrēt uzmanību uz ekonomiku, uz drošību, uz vidi”. Taču N. Sarkozy būtībā saka - "gluži pretēji - tiks domāts lielās līnijās”.
Kā viņš sacīja, un es citēju - "grupas uzdevums ir definēt jaunu Eiropas sapni”. Es domāju, ka tas ir tas, ko Giscard d'Estaing kungam vajadzēja būt izdarījušam. Es jūtos nedaudz apmulsis. Varbūt premjerministrs var man palīdzēt.
Jo Leinen
Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāj! No visiem pēdējo sešu mēnešu panākumiem Lisabonas līguma parakstīšana, protams, ir Portugāles prezidentūras augstākā virsotne. Es domāju, ka šis Lisabonas līgums, kas ieies arī vēstures grāmatās, ir trešais nozīmīgākais Eiropas līgums pēc Romas līguma un Māstrihtas līguma.
Pēc Nicas augstākā līmeņa sanāksmes 2000. gada decembrī, tātad tieši pirms septiņiem gadiem, šis Parlaments parādīja lielu enerģiju un apņēmību uzlabota Eiropas līguma izstrādāšanā, un es domāju, ka viss Parlaments pateiksies jums par to, ka tas tagad var kļūt par realitāti pēc septiņiem gadiem. Tas var kļūt par realitāti, ja visas 27 dalībvalstis to arī ratificēs, kā tas jau šeit ir vairākkārt uzsvērts. Pagājušajā nedēļā Strasbūrā es biju satriekts, atklāti sakot, kad uzzināju, ka ir deviņu valstu apvienība, kas iebilst pret Eiropu - no kreisajiem radikāļiem līdz labējiem radikāļiem. Nebūsim naivi: daudzi no tiem, kuri šeit saka, ka viņi vēlas iesaistīt pilsoņus, patiesībā vēlas viņus apmulsināt un kaitēt Eiropai. Tas nav jautājums par pilsoņu līdzdalību, bet par Eiropas tālākas vienotības apturēšanu.
Viena no Lisabonas līguma vīzijām ir Eiropas demokrātijas radīšana, un tas ir jaunums: tas neeksistē nekur pasaulē. Vai es varu jums pateikties par to, ka regula par Eiropas partijām arī ir tapusi jūsu prezidentūras laikā. Mēs tiešām esam radījuši šedevru pirmajā lasījumā. Tas ir arī pamats Eiropas politiskajai sistēmai un tādējādi daudzām platformām Eiropas diskusijas veidošanai un Eiropas publicitātei. Nobeigumā es gribētu teikt, Sócrates kungs, ka mēs šeit esam iesējuši sēklu, kas dažos gados izaugs par lielu koku ar daudziem zariem. Es ceru, ka šos zarus varēs redzēt jau nākamajā Eiropas Parlamenta vēlēšanu kampaņā 2009. gada jūnijā. Liels paldies par jūsu prezidentūru.
Andrew Duff
Priekšsēdētāja kungs! Es domāju, ka mūsu šīs prezidentūras pieredze rāda, ka tur, kur tiek atļauta kvalificētā vairākuma balsošana (KVB), piemēram, finanšu plāna pārskatīšanā, lai atbalstītu Galileo, mēs panākam progresu.
Tad, kad KVB var piemērot, bet to nedara, - piemēram par Darba laika direktīvu - lēmumi netiek pieņemti, kompromisi neveidojas, un nav progresa. Lisabonas līgums paplašina KVB piemērošanu. Parādīsim nākotnē pilnīgu pašapziņu tā izmantošanā.
Tomēr tas ir Lisabonas līgums un Harta, kas pastāvēs kā ilglaicīgs testaments prezidentūrai, kas tika pārvaldīta ar prasmi, efektivitāti un šarmu. Obrigado ("paldies" portugāļu val.).
Irena Belohorská
Paldies, priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, šodien mūsu sēde noslēdz vienu no svarīgākajām ES prezidentūrām pagājušajā desmitgadē.
Tie nav bijuši parastie seši mēneši politikā, kad prezidējošā valsts cenšas koordinēt ES dalībvalstis. Pēc ļoti sekmīgās Vācijas prezidentūras, kas vainagojās ar pārdomu perioda noslēgšanu par Konstitūciju, Portugāles prezidentūra sekmīgi pārraudzīja t. s. Lisabonas līguma parakstīšanu. Tāpat kā agrāk, kad Portugāle iegāja vēstures grāmatās kā jaunas zemes atradēja un atklājēja, Eiropas mūsdienu vēsture atcerēsies Portugāli kā jaunas vēstures dibinātāju Eiropas Savienības ietvaros.
Es domāju, ka šā līguma kontekstā Eiropas Parlamentam būs daudz lielāka nozīme, nekā tas ir bijis jebkad līdz šim.
Līdz ar šo fundamentālo dokumentu Portugāles prezidentūra ir jāuzslavē arī par ES un Brazīlijas augstākā līmeņa sanāksmi, kā arī par neseno Eiropas Savienības un Āfrikas sanāksmi. Abas šīs augstākā līmeņa sanāksmes ir radījušas stingrus pamatus to valstu darbībai, kas nākotnē ieņems prezidentūru, un Eiropas Savienības ietekmes pieaugumam šajās pasaules daļās.
Priekšsēdētāja kungs, es gribētu pateikties jums par jūsu pūlēm un novēlēt jums laimīgus Ziemassvētkus.
Avril Doyle
Priekšsēdētāja kungs! Es gribētu pievienoties pateicības un apsveikumu vārdiem Portugāles prezidentūrai. Man ir viedoklis, varbūt aizspriedumains, ka, jo mazāka nācija, jo labāka prezidentūra, taču atstāsim to uz brīdi malā.
Es īpaši pateicos par darbu, ko jūs veicāt sakarā ar ES un Āfrikas augstākā līmeņa sanāksmi, ES un Brazīlijas augstākā līmeņa sanāksmi, integrētās jūrniecības politiku un - pāri visam - novedot līdz galam Lisabonas līguma parakstīšanu.
Tomēr līguma nebūs, kamēr to nebūs ratificējušas visas 27 dalībvalstis. Pastāv draudi, ka veidā, kā mēs šeit runājam un kādus izteicienus lietojam, mūsu darbības vārdu formās, slēpjas pieņēmums, ka visas 27 dalībvalstis varētu ratificēt šo līgumu.
Manā dalībvalstī, Īrijā, ir jānotiek referendumam - un tos labprāt noturam - lai gan es nebūtu godīga, ja neteiktu, ka bija gandrīz neliela greizsirdība, uzzinot to, cik viegli bija ratificēt līgumu Ungārijā.
Ar referendumu Īrijā būs grūtības, jo pastāv risks, ka - līdzīgi kā iepriekšējos referendumos - mūsu vēlētāji var izpaust savu pieaugošo neapmierinātību ar pašreizējo valdību, paļaujoties kārdinājumam nobalsot pret Lisabonas līgumu, lai gan tas nav viņu nodoms. Ar to tiešām tiktu dots spēriens valdībai, spēriens valdības termiņa vidusposmā, jūs zināt, pa kuru vietu. Un es vēršos pie maniem Fine Gael kolēģiem, kuri darīs visu iespējamo, lai būtu droši, ka valdība sekmīgi panāks Lisabonas līguma ratifikāciju referendumā, lai viņi iet pie tautas un pārliecina, tiekas ar cilvēkiem, propagandē savu pārliecību plašsaziņas līdzekļos, lai mēs dotu Eiropai tādu atbildi, kāda tai patiešām pienākas.
Neko nevar uzskatīt par pašu par sevi saprotamu. Mums ir jāatgādina mūsu Īrijas vēlētājiem, ka tikai kopš pievienošanās Eiropas Savienībai Īrija ir kļuvusi patiesi neatkarīga gan kultūras ziņā, gan psiholoģiski. Līdzdalība Eiropas Savienībā ir paplašinājusi mūsu apvāršņus un iedrošinājusi mūs skatīties pasaulē.
Īrijas panākumi, atstājot pagātnē nospiedošo koloniālisma mantojumu un veidojot jaunas attiecības ar Apvienoto Karalisti, kas ir atbalstījusi Ziemeļīrijas miera procesu, ir jāuzskata par mūsdienu Eiropas vēstures nozīmīgu daļu, kas salīdzināma ar fundamentālo attiecību atjaunošanu starp Franciju un Vāciju.
Es apbrīnoju Īrijas līdzdalību un ieguldījumu Eiropas Savienībā. Es lūkojos apkārt, kad esmu mājās , un redzu pārliecinātu plurālistisku sabiedrību, kas ir tāla no introspektīvās sektantiskās Īrijas, kurā uzauga mūsu vecāki un vecvecāki. Eiropa ir palīdzējusi Īrijai atrast savu vietu plašākajā pasaulē. Mums ir jāpateicas par to Eiropai, ratificējot Lisabonas līgumu. Tomēr nepieņemiet neko kā pašu par sevi saprotamu, kolēģi, kamēr viss nav izdarīts. Tas nebūs viegli.
Priekšsēdētājs
Doyle kundze! Kad jūs runājat par tās valsts lielumu, kurai ir prezidentūra, vai jūs ar to gribat teikt, ka Īrijas prezidentūra būtu bijusi pat labāka?
(Smiekli)
Józef Pinior
Priekšsēdētāja kungs, vispirms es gribētu izteikt atzinību par Portugāles prezidentūras un premjerministra José Sócrates darbu, sagatavojot Lisabonas līguma parakstīšanu. Tas ir nozīmīgākais Eiropas sasniegums, ļoti svarīgs un vēsturisks brīdis pēc Eiropas Savienības dziļas krīzes gadiem.
Tomēr nākamā gada laikā visām ES dalībvalstīm līgums būs jāratificē. Tas nebūs viegli - mēs esam liecinieki ciniskai manipulācijai ar tiešas demokrātijas instrumentiem pret Eiropas demokrātiju.
Es nešaubos, sakot, ka tie, kas šodien vērtē referendumu organizēšanu ar cinismu, nedara to ar pilnu pārliecību. Pirms nedēļas Strasbūrā mēs bijām liecinieki tam, ka daži Eiropas politiskās skatuves ekstrēmisti pacēla referenduma lozungu, kas pats par sevi ir vērtība, pret Eiropas līgumu un tādējādi patiesībā pret Eiropas liberālās demokrātijas sistēmu.
Priekšsēdētāja kungs, šodien es gribētu arī minēt kaut ko ļoti personisku. Pirms 25 gadiem mēs Austrumeiropā pacēlām lozungu par Eiropu bez robežām pret diktatoriem mūsu valstī. Šodien, šajā nedēļā Eiropa tiešām ir kļuvusi par kontinentu bez robežām - Eiropas Savienību - simboliskā, tehniskā un organizatoriskā nozīmē. Šis ir izcils brīdis ES valstu tautām.
Cristina Gutiérrez-Cortines
Priekšsēdētāja kungs, es gribētu aicināt Padomi, Portugāles prezidentūru un Komisiju ar atbildības izjūtu attiekties pret Augsnes direktīvu, kas pašlaik ir Padomes izskatīšanā.
Pēc plašām debatēm Parlaments ir apstiprinājis priekšlikumu, kas ir daudz atvērtāks, ne tik birokrātisks un daudz elastīgāks nekā Komisijas priekšlikums. To pieņēma pēc ilgām debatēm ar 496 balsīm pret 161. Tas bija mūsu vēstījums Padomei, ko tā nespēja pienācīgi apspriest pagājušajā nedēļā.
Padome un Komisija nespēja saprast, ka Parlaments piedāvā jaunu likumdošanas veidu ES, kurā ir 27 valstis ar dažādām regulatīvām sistēmām, attīstību un pieredzi, kā arī ar atšķirīgām birokrātijas sistēmām. Mums jāmeklē jauni veidi, kā piekļūt tuvāk pilsoņiem. Risinājums nav rodams mazākā tiesisko aktu skaitā vai tiesiskā noliegumā, bet gan atvērtāku un elastīgāku formulu veidošanā, kā to iesaka Parlaments.
Mēs esam piedāvājuši dokumentu, kas nosaka sasniedzamo rezultātu - kā paredz Līguma 249. pants - un apmaiņā atstājam dalībvalstīm veidu un metožu izvēli rezultāta sasniegšanai. Ja Eiropa vēlas būt vadošā klimata pārmaiņu un vides jomā, tā nevar paļauties tikai uz politiku, kuras pamatā ir vides politikas regulēšana, aplikšana ar nodokļiem un pakļaušana tiesu sistēmai. Mums jāmācās saprast vienam otru brīvībā un elastīgumā. Tas ir tas, kas vajadzīgs jaunajai Eiropai.
José Sócrates
Padomes priekšsēdētājs. - Priekšsēdētāja kungs, es sākšu ar to, ka sacīšu, ka šī ir bijusi prezidentūra, kas kalpoja Eiropai, un proeiropeisks projekts. Tā nav bijusi prezidentūra, kas patiktu visiem, bet kā ūdensšķirtnes prezidentūra, kas saņem atzinību no tiem, kas ir par Eiropu, un cieš to cilvēku protestus, kuri ir pret Eiropu. Mēs lepojamies arī ar to. Tiem, kas izsvilpj runātājus, kas cenšas pārtraukt demokrātijas īstenošanu parlamentos, nav jāatvainojas, jo mēs šeit esam pasludinājuši Pamattiesību Hartu, kas paredz iecietību kā Eiropas pamatvērtību un toleranci pat pret tiem, kas nesaprot demokrātisku garu un rīcību.
Tālāk, dāmas un kungi, es gribētu arī teikt, ka es nepiekrītu tam bieži vien bērnišķīgajam un infantilajam to cilvēku viedoklim, kas domā, ka pastāv absolūti fundamentāla nošķirtība starp ārpolitiku un iekšpolitiku. Manā valstī Portugāles prezidentūru uztver ļoti nopietni, un visiem mūsu premjerministriem, mani ieskaitot, ir pieticis veselā saprāta uzskatīt šo darbu par izšķirošu un par prioritāti, kad vien ir pienākusi Portugāles prezidentūras kārta, jo Eiropas projekts ir arī Portugāles iekšpolitikas jautājums, ne tikai par ārzemniekiem un Eiropu. Nē, tas attiecas uz mums, portugāļiem. Tādēļ premjerministri vienmēr ir devuši prioritāti saistībām Eiropas darbībai un Eiropas darba kārtībai, jo mēs labi apzināmies, ka Eiropas lietās mēs aizstāvam savas intereses ar Eiropas projekta starpniecību
Zināt ko? Es arī piederu partijai, un, laimīgā kārtā, valstij, kurā mēs pieturamies pie Čerčila principa: mēs nekad nekritizējam savu valdību ārzemēs. Mēs pagaidām, kamēr nokļūstam mājās; tad mēs atgūstam nokavēto, kad valdība var aizstāvēties. Tas ir lojālāk; tā mēs rīkojamies Portugālē; tas ir cieņas pilns veids, kā izpaužas Portugāles tradīcijas un Portugāles politiskā kultūra, kad Portugālei ir Eiropas prezidentūra.
Tagad es gribētu uzsvērt vienu svarīgu iemeslu, kādēļ es domāju, ka mēs esam guvuši panākumus pagājušajā gadā. Mēs esam panākuši progresu, ja mēs paskatāmies uz Eiropu gada sākumā un šā gada beigās, mēs redzam, ka ir panākts progress, un mēs esam panākuši progresu arī attiecībā uz programmu, ko kopīgi noteica trīs prezidentūras, un tas ir palīdzējis. Šī koordinācija starp trim prezidentūrām pienācīgā saistībā ar Komisijas programmu ir palīdzējusi Eiropai, un es domāju, ka mans pienākums ir nodot jums manu pieredzi; es domāju, ka tas ir ļoti palīdzējis man un palīdzējis koordinēt darbu ar iepriekšējo prezidentūru. Es vienmēr esmu sacījis, ka par Lisabonas līgumu mēs esam daudz pateicības parādā iepriekšējai prezidentūrai, Angela Merkel prezidentūrai un viņas vadībai, lai iegūtu mandātu, bez kura mums nebūtu šā līguma.
Daži ir jautājuši: "Kādēļ Brazīlija?” Tas ir viegls jautājums. Tā paša iemesla dēļ, kādēļ mums ir stratēģiska partnerība ar Ķīnu, Indiju un Krieviju, tās neesamība ar Brazīliju bija kļūda, jo neko nevar sasniegt pasaulē - es tikai paziņoju politiski acīmredzamo - neko pasaulē nevar sasniegt ne vides jomā, ne tirdzniecībā bez Brazīlijas. Brazīlija tagad ir jauns starptautiskais partneris ar lielu un būtisku nozīmi, tādēļ es spriežu, ka ES ārpolitika ir labāka, saskanīgāka un vispusīgāka, ja tajā ir partnerība ar Brazīliju.
Tālāk, neatlaidība ar Āfrikas augstākā līmeņa sanāksmi; kā daži ir teikuši, neatlaidība. Mēs tiešām bijām neatlaidīgi. Es labi atceros, kā pirms pusotra gada, kad mēs sākām runāt par Āfrikas augstākā līmeņa sanāksmi, neviens īsti neticēja, ka to var paveikt. Visi norādīja uz grūtībām un šķēršļiem, bet mēs bijām neatlaidīgi, jo bijām pārliecināti par savu uzskatu pareizību, ka būtu kļūda to nedarīt, un mēs vienmēr sajutām, ka abām pusēm bija vēlēšanās to darīt, un mums bija taisnība. Tas ir vēl viens iemesls, kāpēc sanāksme bija panākums.
Visbeidzot, šī prezidentūra ir virzījusi Eiropu uz priekšu, tieši to es gribu sacīt. Tomēr mēs tikai virzījāmies uz priekšu; tās vēl nav stāsta beigas. Nē, mēs esam tālu no stāsta beigām. Tikai mazs solis; es labi apzinos šā soļa lielumu; es labi apzinos, ka politika ir nepārtraukta darbība, un tikko ir izpildīts viens uzdevums, ir jāķeras pie nākamā. Es apzinos arī, ka par migrāciju mums jāpanāk progress ar "zilo karti”; es labi apzinos, ka mums jāiet tālāk ar elastības un drošības ziņā; es labi apzinos, ka vēl ir daudz jāizdara, bet mēs virzījāmies uz priekšu visās šajās jomās. Mēs nevirzījāmies atpakaļ, mēs nestāvējām uz vietas, mēs gājām uz priekšu. Galu galā viss Eiropas projekts pēdējos 50 gadus ir sastāvējis no maziem, bet noteiktiem soļiem uz priekšu. Tādēļ es jums to saku, jo esmu stingri pārliecināts, ka ar Portugāles prezidentūru mēs virzījāmies uz priekšu un panācām progresu un ka tas bija par labu Eiropas projektam; nekam citam, Eiropas projektam, kā es teicu, jo mūs vienmēr vadīja mūsu pašu valsts intereses, ko arī aizsargā Eiropas projekts. Valsts, kura vēlas dalīties suverenitātē ar citām valstīm un piedalīties šajā neparastajā piedzīvojumā, kurā 27 valstis dalās suverenitātē tādās jomās, ko pirms 20 gadiem uzskatīja par nacionālās drošības jomām. Dalīšanās šajā suverenitātē sniedz pasaulei paraugu, kā sadarboties miera un attīstības labā, un šis ir tas Eiropas piedzīvojums. Es patiešām jūtos pagodināts, ka esmu devis nelielu ieguldījumu tajā, un es gribētu, lai arī jūs izjustu šo lepnumu, ko portugāļi jūt par to. Mana valsts vienmēr ir bijusi proeiropeiska. Portugāļi ir ļoti proeiropeiski; viņi tic Eiropai un tāpat kā es un daudzi no jums arī bija neapmierināti ar to, ka Eiropa nīkuļoja trīs gadus. Viņi vēlējās pārvarēt strupceļu; viņi vēlējās iet uz priekšu. Mēs esam virzījušies uz priekšu un, vēl jo vairāk, mēs esam to darījuši ar līgumu, kas nes mūsu galvaspilsētas vārdu. Es arī vēlējos sacīt jums, cik lepna un pagodināta jūtas mana valsts par šo iespēju kalpot Eiropai šos pēdējos sešus mēnešus. Liels paldies.
José Manuel Barroso
komisārs. - Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Lai nobeigtu ļoti interesantās debates, es gribētu ļoti ātri izcelt vienu jautājumu, ko premjerministrs José Sócrates arī tikko minēja un kas, manuprāt, ir svarīga mācība nākotnei.
Es domāju, ka ir pamatoti un taisnīgi - es esmu jau to darījis un ne tikai tādēļ, lai būtu pieklājīgs - sirsnīgi apsveikt Portugāles prezidentūru ar tās darbu. Prezidentūra savukārt jau izmantoja izdevību dalīties atzinībā par šo panākumu ar citām iestādēm un pat citām prezidentūrām, īpaši ar Vācijas prezidentūru, un to, ka mēs jau esam strādājuši kopā ar nākamo prezidentūru - Slovēnijas prezidentūru. Es domāju, ka ir svarīgi pārdomāt šos Padomes priekšsēdētāja, Portugāles premjerministra secinājumus, jo, kā pareizi sacīja Doyle kundze, līgums mums vēl ir jāratificē.
Mēs nedrīkstam sašķelt Eiropas nometni. Šajā Parlamentā mums ir vairākas politiskās ģimenes, bet, pēc dažu runu noklausīšanās, man radās iespaids, ka daži cilvēki domā, ka mēs varētu tagad atkal polarizēt Eiropas debates. Ir dabīgi un pamatoti, ka tiek pausti dažādi viedokļi par Eiropas nākotnes ceļiem un dažādas politiskās ģimenes iesniedz priekšlikumus, kas bieži ir pretrunīgi. Man šķiet, ka būtu nopietna kļūda, ko, es ceru, neviens nepieļaus, atgriezties pie uzbrukumiem Briselei vai uzbrukumiem Eiropas Komisijai vai ķerties - no kreisās vai labās puses - pie pārsteidzīgas Eiropas iestāžu kritikas. Tā būtu ļoti nopietna kļūda.
Dažādām politiskajām ģimenēm, dažādām iestādēm ir jāiesniedz priekšlikumi, bet tām ir vajadzīga inteliģence un politiskā stratēģija, kas nešķeltu Eiropas nometni, jo sevišķi mākslīgi. Kā pareizi teica Portugāles premjerministrs, Padomes priekšsēdētājs, visam ir savs laiks un vieta; ir valsts vieta un ir Eiropas vieta. Ja mēs tagad sašķeļam proeiropeisko nometni, kura sniedzas no kreisās uz labo pusi caur centru, bet kas patiesi ir par Eiropas progresu, tā, manuprāt, būtu ļoti nopietna kļūda. Es saku to ar Komisijas priekšsēdētāja pilnvarām, kurš ir vienmēr centies padarīt mūsdienu darba kārtību savietojamu ar Eiropas konkurētspēju kā sociālu aicinājumu, ir pat mēģinājis izlabot agrāk pieļautās kļūdas, kuras gan nav izdarījusi mana Komisija, un ir centies - lojāli sadarbojoties ar Padomi un Parlamentu - panākt jaunus konsensus Eiropas labā. To es gribēju teikt šajā Ziemassvētku laikā, atbildot uz dažām runām ne gluži Ziemassvētku garā, lai pateiktu, ka mēs Komisijā turpināsim darbu ar pilnu atdevi, cenšoties pabeigt to, kas ir bijis neparasts projekts, ka Portugāles prezidentūra - un es vēlreiz apsveicu premjerministru Sócrates un visu viņa komandu - ir atstājusi ES daudz labākā stāvoklī, nekā tā mums bija pirms kāda laika.
Patiesība ir šāda: kad mēs domājam, kur Eiropa ir tagad un kur tā bija pirms diviem vai trim gadiem, mums ir tiesības būt paļāvīgiem, un tādēļ es novēlu jums visiem lielisku 2008. gadu, panākumiem bagātu ikvienam no jums, kā arī Eiropai.
Priekšsēdētājs
Komisijas priekšsēdētāj, liels paldies jums arī par jūsu darbu. Dāmas un kungi, es gribētu arī teikt vienu lietu: mēs esam pamatoti uzslavējuši Portugāles prezidentūru, mēs esam atzīmējuši Komisiju, bet bez Eiropas Parlamenta šis līgums pat nebūtu uz galda, un tādēļ mums ir pamats būt lepniem, ka mēs vienmēr esam bijuši kopā ar Eiropas Parlamenta lielāko vairākumu.
Debates tiek slēgtas.
Rakstiskie paziņojumi (142. pants)
Richard Corbett 
rakstiski. - Reformu līguma parakstīšana bija Padomes Portugāles prezidentūras būtiskākais moments, un ziņas, ka Ungārijas Parlaments jau ir to ratificējis, ir apsveicamas (lai gan vēl nav Eiropas Parlamenta viedokļa atbalsta, jo mēs par to balsosim februārī).
Gordon Brown novēlotā ierašanās uz parakstīšanas ceremoniju, ko daudzi uzskata par nepatikas parādīšanu, jau ir plaši komentēta. Īstenībā to var izskaidrot arī citādi: neraugoties uz piezīmju grāmatiņas kļūmi (kad viņš pirmo reizi ieradās kā Premjerministrs Pārstāvju palātas Sakaru koordinēšanas komitejā), kuras dēļ viņš nevarēja laikus ierasties uz ceremoniju, viņš pastāvēja uz turpināšanu, lai personīgi parakstītu dokumentus, nevis uzticētu to izdarīt David Miliband, kas būtu bijis pilnīgi iespējams.
Ilda Figueiredo 
rakstiski. - Šajās debatēs par Portugāles prezidentūru Eiropas Savienības Padomes priekšsēdētājs īpaši uzsvēra, ka līgums pārņem t. s. Eiropas Konstitūcijas būtību un ka viņš vēlas, lai līgums būtu saistīts ar Lisabonas vārdu.
Diemžēl šī nav bijusi laba prezidentūra strādniekiem un Eiropas Savienības trūcīgajiem cilvēkiem.
Mēs nevaram būt apmierināti, zinot, ka Portugāles prezidentūra ir spējusi konsolidēt neoliberālo virzību ar vēl brīvāku konkurenci, lai ekonomikas un finanšu grupas varētu uzspiest savus noteikumus un zelt uz mikrouzņēmumu un MVU drupām un uz sabiedrisko pakalpojumu privatizācijas rēķina, lai viņi varētu īstenot savu flexicurity interpretāciju kā reālu ieroci ikviena darbinieka ekspluatācijai, veicinot Lisabonas stratēģijas neoliberālo praktisko pielietojumu.
No debatēm kļuva skaidrs, ka Eiropas lielvalstis mēģinās konsolidēties un paplašināt savu varu, lai apietu katras valsts tautu tiesības paust savu viedokli par līgumu referendumā pēc demokrātiskas diskusijas par tā teksta saturu, kas tiks parakstīts. Valstu varas un elites dažādās valstīs gatavo propagandas kampaņu, kas atbalsta labējā spārna politiku, cenšoties izvairīties no referendumiem, izņemot Īriju, kur referendums ir obligāts.
Zita Pleštinská 
rakstiski. - Dāmas un kungi, saistībā ar Portugāles prezidentūras nobeigumu es gribētu izteikt apmierinājumu, ka no 2007. gada 21. decembra Šengenas zonas valstu iekšējās robežas kļūs par pagātnes lietu.
Premjerministr José Sócrates, es gribētu izteikt atzinību un pateicību par jūsu personīgo ieguldījumu un Portugāles enerģisko nostāju, cenšoties panākt cilvēku brīvas pārvietošanās, vienas no mūsu Savienības četrām pamatbrīvībām, īstenošanu deviņu dalībvalstu pilsoņiem, ieskaitot manu valsti - Slovākiju, plānotajā termiņā.
Ceļš uz šo ilgi gaidīto brīvību Eiropas Savienībā nebija viegls, un daudzos gadījumos šķita, ka viss projekts ir nonācis strupceļā. Pirms gada nebija ko priecāties, jo Eiropas Komisija ieteica bezrobežu zonas paplašināšanu atlikt uz 2009. gadu. Šo aizkavēšanos izraisīja grūtības SIS II sagatavošanā, lai paaugstinātu pašreizējās SIS potenciālu un radītu pamatu tās paplašināšanai uz ES austrumu daļu.
Dažas dalībvalstis nevēlējas meklēt risinājumu, bet Portugāles pārstāvji nevilcinājās. Drīz pēc pirmajām krīzes pazīmēm Portugāles ierosinātā elegantā risinājuma "Viena SIS visiem” apstiprināšana piedāvāja cerību stariņu, ka ilgi gaidīto Šengenas zonas paplašināšanu varētu īstenot.
Pateicoties Portugāles prezidentūras konstruktīvajai pieejai un noteiktībai šajā gadā, mums būs Ziemassvētki bez pasu pārbaudēm.
