

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om
betænkning (A6-0150/2005) af Goebbels for Økonomi- og Valutaudvalget om Kommissionens henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Fællesskabets økonomiske politikker som led i de integrerede retningslinjer for vækst og beskæftigelse (2005-2008) (KOM(2005)0141 - 2005/2017(INI));
betænkning (A6-0149/2005) af Mato Adrover for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender om forslag til Rådets beslutning om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (KOM(2005)0141 - C6-0111/2005 - 2005/0057(CNS))
og betænkning (A6-0142/2005) af Oomen-Ruijten for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender om den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden for perioden 2006-2010 (2004/2191(INI)). 
Robert Goebbels (PSE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, udarbejdelse af integrerede retningslinjer for tre år ad gangen vil forbedre koordinationen af nationale økonomiske politikker. Med den nye integrerede strategi kan vi afskaffe de 300 årlige rapporter fra medlemsstaterne, som hidtil har været nødvendige. I fremtiden vil der kun være en sammenfattende national rapport fra hvert land. Erhvervslivets, arbejdsmarkedets parters og de nationale parlamenters formæling til Lissabon-strategien vil styrke europæisk demokrati. Selve retningslinjerne er imidlertid for generelle og tager ikke hensyn til de store forskelle mellem medlemsstaterne. Kommissionen skal derfor opfordres til at fremlægge en meddelelse, hvori hovedudfordringerne for den enkelte medlemsstat fastsættes. Der er også brug for større sektordifferentiering i forbindelse med behandlingen af økonomiske problemer.
Kommissionens opgave er ikke let. Der er ingen enkle svar på nutidens komplekse økonomiske, sociale og miljømæssige udfordringer. Udvidelsen har gjort EU endnu mere forskelligartet. Lovgivningens øgede tekniske karakter gør det ikke lettere at kommunikere med borgerne. Som debatten om forfatningstraktaten har vist, forstår man ikke rigtigt EU's institutionelle struktur. Fællesskabsjargonen rammer ved siden af EU-borgernes dagligdags problemer. EU får i stigende grad skyld for alle de daglige problemer.
Når dette er sagt, står den megen snak om EU's tilbagegang ikke for en nærmere undersøgelse. Set udefra er EU ikke kun det mest vellykkede fredsinitiativ nogensinde, det er også den politiske enhed, i hvilken menneskerettighederne er bedst beskyttet. Vores sociale markedsøkonomi giver høje levestandarder, samtidig med at nogle af verdens højeste standarder for socialforsorg og miljøstandarder bibeholdes. Selvfølgelig kan EU gøre det bedre. Det er netop målet med Lissabon-strategien. På tre år har EU skabt yderligere 6,5 millioner arbejdspladser, men det er ikke lykkedes at bremse arbejdsløsheden. Den økonomiske vækst er stadig for svag, særlig i Frankrig, Tyskland og Italien. Alligevel er EU verdens førende eksportør og det største marked for resten af verden. Der er ligevægt på de løbende poster på EU's betalingsbalance, hvorimod USA kører med både et eksternt og internt underskud.
En enhed, der står for næsten en fjerdedel af verdenshandelen er selvfølgelig konkurrencedygtig. For at være konkurrencedygtig skal en enhed have en bedre produktivitet end dens konkurrenter. Høje levestandarder er et resultat af en meget konkurrencedygtig økonomi og en høj beskæftigelsesgrad, men er ikke i sig selv en målestok for konkurrenceevne. Forskellen mellem amerikaneres og europæeres gennemsnitsindtægt pr. indbygger betyder ikke, at Europa sakker bagud, men afspejler snarere meget store stigninger i indtægten hos de rigeste 20 % i USA. I Europa er kampen for at opnå større produktivitet uadskillelig fra kampen for at sikre en mere retfærdig fordeling af frugten af væksten, større social samhørighed og effektiv miljøbeskyttelse. Det er ikke tilfældigt, at de nordiske lande har et højt socialt og miljømæssigt beskyttelseniveau. De høje offentlige udgifter, som dette medfører, har ikke forhindret økonomierne i de nordiske lande i gradvist at komme højere op på verdensranglisten for produktivitet og innovation.
Europas konkurrencemæssige situation på det globale marked er langtfra katastrofal. En undersøgelse, som Kommissionens tjenestegrene har foretaget, viser, at to tredjedele af USA's vækst i produktiviteten stammer fra servicesektoren, særlig engros- og detailhandel, ejendomssektoren og finansiel formidling. På disse markeder er der ikke direkte konkurrence mellem USA og Europa. I de primære og sekundære sektorer har Europa udkonkurreret USA og opnået bedre produktivitetsrater i 37 af de 56 undersøgte sektorer. USA har derimod en ubestridt føring inden for fremstilling af halvledere og kontormaskiner. Hvad angår kommunikationstjenester samt computere og tilhørende tjenester, er produktiviteten imidlertid højere i Europa. Europa sakker hovedsageligt bagud i visse højteknologisektorer, f.eks. informations-og kommunikationsteknologi, bioteknologi, lægemidler og genetisk modificerede produkter.
Det er især på forskningsområdet, at vi sakker bagud. I absolutte tal bruger USA 110 milliarder dollars om året mere end Europa på forskning og udvikling, hvilket svarer til EU-budgettet. Europæisk industri har mest at indhente her. 80 % af de 1,3 millioner forskere i USA arbejder for den private sektor sammenlignet med kun 48 % af Europas 1 million forskere.
De integrerede retningslinjer skal finjusteres i løbet af de næste tre år. Euroområdet har for tiden en sund makroøkonomisk ramme med lav inflation, en stærk valuta og meget lave rentesatser. De tre medlemsstater uden for euroområdet har imidlertid højere vækstrater, selv om de betaler for deres monetære uafhængighed med højere rentesatser. Otte af de 10 nye medlemsstater har en betydelig vækst, men de har strukturproblemer. Hr. formand, der skal tages mere hensyn til forskelligartetheden i medlemsstaternes specifikke situationer og problemer i de integrerede retningslinjer. 
Ana Mato Adrover (PPE-DE ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, siden Det Europæiske Råd i Lissabon i 2000 er EU's økonomi blevet påvirket negativt af forskellige begivenheder, der har betydet, at vores vækst har været langt under forventet, og at vi nu stadig befinder os meget langt væk fra de mål, der blev fastsat i Lissabon. I februar i år vedtog Kommissionen et dokument, der under titlen "Vækst og beskæftigelse: en fælles opgave. Et nyt afsæt for Lissabon-strategien" fastslog, at hvis Europa fortsat ønskede at blive det mest konkurrencedygtige og dynamiske økonomiske område i verden i 2010, måtte det omlægge Lissabon-strategien og koncentrere den om to klare mål: for det første økonomisk vækst og for det andet beskæftigelse.
En følge af dette er, at retningslinjerne for de økonomiske politikker og beskæftigelsen for første gang forelægges integreret og for en periode på 3 år. Disse retningslinjer skal indgå i de nationale reformprogrammer, som også er en nyskabelse. Udgangspunktet for retningslinjerne er, at økonomisk vækst kan bidrage afgørende til jobskabelse, og at denne er den bedste garanti for social sikkerhed.
Jeg vil takke for de over 90 ændringsforslag, der har givet sig udslag i 14 kompromiser, som er blevet vedtaget næsten enstemmigt i Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender, og som jeg af hensyn til sammenhængen og af respekt for de medlemmer, der har underskrevet dem, ønsker at fastholde i dag. Derfor forkaster jeg de syv ændringsforslag fra De Grønne, der allerede er blevet diskuteret og delvist indgår i de kompromiser, som de forskellige parlamentariske grupper har accepteret. Eftersom vi alle sammen efter et vanskeligt arbejde har givet os lidt for at få en god betænkning, der kunne opnås bred enighed om, er det logisk, at vi i dag fastholder denne betænkning. Jeg vil især takke Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling, som set ud fra et kønsperspektiv forelagde en perfekt tekst, der næsten i sin helhed indgår i de kompromiser og retningslinjer, der er indført som ændringsforslag. Mange tak for indsatsen.
Mine damer og herrer, jeg mener, at vi under den parlamentariske behandling har forbedret Kommissionens tekst ved at udvide den og indføre nye ting.
For det første foreningen af familie- og arbejdsliv, der omfatter vigtige ting som ligelig fordeling af det familiemæssige ansvar i et parforhold, støtte af smidige arbejdsmodeller, især deltidsarbejde, barselsorlov for fædre og faciliteter til pasning af børn eller pleje af andre pårørende, navnlig ældre, i overensstemmelse med de mål, der blev fastsat på topmødet i Barcelona i 2002.
For det andet nedbringelse af antallet af arbejdsulykker. I betænkningen lægges der vægt på forebyggelse, og vi anbefaler, at der indgås en bred aftale på europæisk plan for at nedbringe antallet af arbejdsulykker, der forårsager mange dødsfald i hele Europa.
For det tredje noget meget vigtigt, nemlig indvandring. Vi går ind for integration af lovlige indvandrere og udryddelse af enhver form for racistisk optræden.
For det fjerde faglig og almen uddannelse: forbedring af alle former for undervisning og støtte af faglig uddannelse, som ikke længere skal nedprioriteres i forhold til universitetsuddannelse, livslang læring, nye teknologier og fremme af iværksætterånden, sprog og udvekslingsprogrammer for lærere og studerende.
For det femte kampen mod vold i hjemmet: beskæftigelsesplaner for kvinder, der er ofre for kønsbestemt vold.
For det sjette vores engagement i social samhørighed og inklusion og imod forskelsbehandling på arbejdspladsen, støtte af en samlet optræden og af, at der vedtages de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at arbejdsmarkeder er åbne for jobsøgende, navnlig kvinder, unge, ældre og personer med en eller anden form for handicap.
Teksten og bidragene fra Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling omfatter en lang række foranstaltninger, der skal garantere reel ligestilling mellem kvinder og mænd, ikke bare hvad angår adgang til job, men også andre spørgsmål, f.eks. løn, forfremmelse eller chikane.
For det syvende aktiv aldring og gradvis og fleksibel tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet. Vi støtter ældre menneskers erhvervsdeltagelse og frivillig forlængelse af arbejdslivet gennem incitamenter til at arbejde og undgå tidlig tilbagetrækning.
Endelig lægges der i betænkningen vægt på andre ting såsom miljø, bæredygtig udvikling og socialøkonomi, kooperative og frivillige sektorers arbejde fremmes, der lægges vægt på regionale og lokale myndigheders rolle og på nye jobområder, hvilket er meget vigtigt.
Mine damer og herrer, jeg mener alt i alt, at den betænkning, vi diskuterer i dag, vil berige og forbedre Kommissionens oprindelige forslag. Derfor vil jeg igen takke de medlemmer, der har stillet ændringsforslag, for ikke bare deres interesse, men også deres vilje til at gå på kompromis, for takket være deres arbejde vil de retningslinjer, som vi endelig vedtager i dag, betyde, at den europæiske beskæftigelsesstrategi bidrager mere effektivt til gennemførelsen af Lissabon-målene, der på beskæftigelsesområdet ganske enkelt går ud på, at vi i 2010 skal have fuld beskæftigelse af højere kvalitet.
Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE ),
   Hr. formand, under mottoet "Et socialt Europa i den globale økonomi: job og muligheder til alle" præsenterede Kommissionen i februar i år den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden for de kommende år. Vi vil i dag forsøge at give et svar på det initiativ, som er beskrevet i dokumenterne. Jeg håber derfor, at Kommissionen, men også Rådet, på en positiv måde tager de prioriteter op, som vi fastsætter i dag i den betænkning, vi om lidt vil stemme om.
Sommetider har jeg en fornemmelse af, at man, når man beskæftiger sig med socialpolitik, betragtes som en vatnisse. Socialpolitik regnes ikke længere for særlig meget i dette Europa. Hvis vi imidlertid vil nå målsætningerne, hvis vi igen vil have tillid til vores samfund, og hvis vi vil sikre, at folk, som nu ikke længere har arbejde, kan komme i arbejde, har vi brug for denne europæiske sociale model.
Når jeg ser på den nye forfatningstraktat - i forbindelse med de diskussioner, som vi fører i Frankrig, men også i Nederlandene - bemærker jeg, at den sociale markedsøkonomi tages som retningslinje, og at den har konsekvenser for alle de politikker, som vi fører i EU. Når vi ved det, skal vi altså også omsætte den sociale markedsøkonomi i hvert politisk dokument, som vi udarbejder her.
Det betyder derfor, at det, når vi alle ser på denne social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden, for os er overordentlig vigtigt, at vi når Lissabon-målsætningerne, dvs. at vi får job og skaber beskæftigelse af høj kvalitet. Det betyder også, at vi skal sørge for, at de små og mellemstore virksomheder, som jo er drivkraften bag flere og bedre job, får alle muligheder. Det er det, Lissabon drejer sig om.
Men Lissabon betyder også, at vi skal sørge for, at folk, som nu står ude på sidelinjen, fordi de ikke er i stand til at arbejde eller er handicappede, hvilket gør, at de ikke i tilstrækkelig grad kan kombinere arbejde og arbejdsliv, også får en chance på arbejdsmarkedet med de sociale rammer, som vi ønsker i Europa. Det betyder ligeledes, at folk med et arbejdshandicap får en chance på arbejdsmarkedet med de kapaciteter, som de stadig har, takket være ekstra muligheder for omskoling og efteruddannelse. Vi har nu i årevis - i årtier, tror jeg - talt om at opmuntre til omskoling, efteruddannelse og genuddannelse og om altid at være aktiv, hvad angår omskoling til arbejdsmarkedet, men i virkeligheden sker der alt for lidt på dette område, bortset for enkelte undtagelser. Jeg synes derfor, at kommissæren skal sætte uddannelse øverst på dagsordenen.
Hvad angår den sociale markedsøkonomi, skal vi have en økonomi, som passer til alle. Det betyder altså også, at vi skal se grundigt på vores samfunds demografiske virkninger på vores sociale sikringssystem. Når vi ved, at vi i den kommende periode konfronteres med færre unge og flere ældre erhvervsaktive, betyder det også, at vi skal tilpasse vores sociale sikringssystemer til disse demografiske faktorer.
Kommissionen er god til at analysere, men har forsømt at konkretisere politikken i dette notat. Jeg håber, at det med de prioriteter, som vi om lidt fastsætter under afstemningen, lykkes os at gøre den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden mere praktisk. 
Joaquín Almunia,
    Hr. formand, jeg takker ordførerne for deres forelæggelse af de tre betænkninger, som vi skal diskutere samlet, hvilket Kommissionen glæder sig over.
For halvanden måned siden, den 12. april, havde næstformand i Kommissionen, hr. Verheugen, kommissær Špidla og jeg lejlighed til at præsentere Dem for den integrerede pakke med retningslinjer for revision og gennemførelse af Lissabon-strategien, hvor to instrumenter baseret på traktaten, nemlig de overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker og retningslinjerne for beskæftigelsen, blev integreret i en enkelt meddelelse, en enkelt diskussion og en enkelt strategi.
For Kommissionen er det afgørende at fastholde denne integrerede tilgang. De to instrumenter baseret på traktaten - de overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker og retningslinjerne for beskæftigelsen - har det samme formål, omend set ud fra et forskelligt synspunkt og på forskellige planer, nemlig at øge vores vækst og beskæftigelse og på det grundlag forbedre den sociale samhørighed, den sociale model, som indgår i Lissabon-strategiens mål, og en bæredygtig udvikling set ud fra et socialt og miljømæssigt synspunkt - et andet vigtigt element i Lissabon-strategien - og alt sammen på en sådan måde, at vores konkurrenceevne og vores vækstkapacitet forbedres. Derfor er denne integrerede tilgang det første element, som jeg ville tale om, hvilket også er i overensstemmelse med Parlamentets holdning.
Jeg vil i den tid, jeg har tilbage, før min kollega hr. Špidla tager ordet - hr. Verheugen kan desværre ikke være til stede i dag - tale om betænkningen af hr. Goebbels om de overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker.
Hr. Goebbels gør i betænkningen opmærksom på den overdrevne skepsis, der er blandt aktører, investorer og forbrugere, hvad angår den europæiske økonomi. Jeg er helt enig i den analyse og bekymringen over den manglende tillid. I dag er der i den europæiske økonomi betingelser for at have en større vækst end den, vi har. Især burde vi have en større vækst i nogle af de større nationale økonomier i euroområdet, og derfor må vi øge investorernes og forbrugernes tillid, for de objektive betingelser er til stede.
Ud over tillidsproblemet har vi et problem med forskellige situationer, hvilket, fordi vi har besluttet os for at have en enkelt monetær politik, giver os en udfordring, som både Kommissionen og Rådet og navnlig Eurogruppen arbejder med: Hvordan kan vi inden for rammerne af budgetdisciplin - om få dage skal vi i Parlamentet diskutere reformen af stabilitets- og vækstpagten - af koordineringen af de økonomiske politikker og af de overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker reagere på disse forskellige situationer på en sådan måde, at hele euroområdet og hele EU under anvendelse af anbefalinger tilpasset til de specifikke situationer i de enkelte nationale økonomier kan koordinere deres økonomiske politikker, så vi alle sammen kan opnå et bedre resultat.
Vi vil drøfte denne forskel på situationerne på et kommende møde i Eurogruppen og basere drøftelserne på en rapport, som Kommissionen har fået til opgave at forelægge. Men vi ønsker også, at de enkelte lande fastlægger deres egne prioriteringer og derigennem øger ejerskabet. Derfor er de nationale programmer, som bliver vedtaget på nationalt plan i efteråret, vigtige. Hvis der er noget, som de første fem år af gennemførelsen af Lissabon-strategien har lært os, er det, at alle siger, at de deler mål og strategier, men ikke alle har efterlevet de anbefalinger, der er resultatet af den fælles analyse af mål og strategier.
Derfor er de nationale planer, som Kommissionen, Rådet og uden tvivl Parlamentet vil diskutere igen, vigtige. Jeg vil imødegå en af bemærkningerne i hr. Goebbels' betænkning og sige, at for at øge ejerskabet på nationalt plan og for, at debatten i staterne bliver en politisk debat, hvor regeringerne og parlamenterne fastsætter politiske prioriteringer og instrumenter for politisk aktion, har Kommissionen netop dette år ved forelæggelsen af denne integrerede pakke ikke medtaget retningslinjerne på nationalt plan. Men nu, i juni og juli, vil vi holde forberedende møder om udarbejdelsen af de nationale programmer i hver enkelt af de 25 medlemsstater, og på de møder vil Kommissionens tjenester på grundlag af de retningslinjer, som kommissærkollegiet har vedtaget, og Parlamentet og Rådet har diskuteret, naturligvis stille hver enkelt medlemsstat en række forslag om nationale prioriteringer for at hjælpe dem med at udarbejde programmerne så effektivt som muligt. Jeg håber, at disse programmer virkelig giver os mulighed for at nå de mål, som vi har til fælles med betænkningen af hr. Goebbels og betænkningerne af fru Mato og fru Oomen-Ruijten. 
Vladimír Špidla,
    Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil indlede med at takke Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender. Jeg vil især takke ordføreren, fru Oomen-Ruijten, for hendes fremragende arbejde med den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden og fru Mato Adrover for den høje kvalitet af hendes arbejde og for hendes proaktive tilgang til udarbejdelsen af Parlamentets holdning til retningslinjerne.
Det glæder mig, at Parlamentets holdning til retningslinjerne for de økonomiske politikker afspejler Lissabon-strategiens nye fokus på vækst og beskæftigelse, og at den også afspejler beskæftigelsespolitikkens tre prioriteringer, nemlig øget arbejdsmarkedsdeltagelse, fleksibilitet og investering i menneskelig kapital.
Mine damer og herrer, jeg er ikke enig med dem, der mener, at den europæiske sociale model er en fiasko, og at Europa som region sakker endnu længere agterud. Det skal ikke nægtes, at vi stadig må lægge en masse arbejde i og gøre en stor indsats for at udvikle denne model og blive konkurrencedygtige og følge med, men man skal blot sammenligne vores grundlæggende begrænsninger med begrænsningerne i andre regioner i verden, hvor der er tilsvarende betingelser, for at konstatere, at Europa helt tydeligt klarer sig meget godt.
Mine damer og herrer, det glæder mig, at Parlamentets ændringsforslag ikke har til formål at ændre retningslinjernes struktur. Hensigten med dem er derimod at lægge større vægt på diskussionen af visse spørgsmål. Det drejer sig både om specifikke problemer for visse grupper såsom kvinder, unge og ældre arbejdstagere og handicappede personer og visse spørgsmål, der anses for at være centrale, f.eks. partnerskaber, fremme af jobskabelse, forebyggelse af arbejdsskader og skabelse af en balance mellem fleksibilitet og sikkerhed i beskæftigelsen.
Kommissionen bifalder hovedindholdet i Parlamentets holdning og vil gøre sit bedste for at sikre, at den tages behørigt i betragtning i den endelige udgave af retningslinjerne, som Rådet (socialministrene) skal træffe beslutning om den 2.-3. juni.
Konkret vil Kommissionen gøre sig de største bestræbelser på at sikre, at de centrale dele af Parlamentets ændringsforslag bliver taget op under denne forhandling. Kommissionen går ind for at revidere betragtningerne for at fremhæve, at der ikke er gjort tilstrækkeligt fremskridt med reformer i løbet af de sidste fem år, og for at sikre, at der lægges større vægt på social samhørighed og den miljømæssige dimension som et led i Lissabon-strategien. Jeg betragter det som hele essensen i Lissabon-strategien, at vi er bevidste om, at det drejer sig om tre dimensioner og ikke bare en, og at vi skal identificere disse tre dimensioner og tage dem i betragtning i alle de politikker, vi vedtager i fremtiden.
Hvad angår spørgsmålet om individuelle retningslinjer, kan jeg forsikre Dem for, at Kommissionen går ind for at øge EU's engagement i spørgsmål som partnerskaber, ligestilling mellem mænd og kvinder, unge menneskers problemer og jobskabelse. På den anden side ønsker Kommissionen ikke at udarbejde en særskilt retningslinje for forebyggelse af arbejdsskader, da dette ville række ud over det, der er fastsat i Rådets konklusioner.
Jeg vil nu sige nogle få ord om den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden. Der er ingen tvivl om, at den spiller en afgørende rolle, eftersom den er en integreret del af både Lissabon-strategien og strategien for bæredygtig udvikling. Den fastsætter retningslinjer for de foranstaltninger, vi må træffe for at gøre fremskridt hen imod flere og bedre job og imod et mere afbalanceret samfund, hvor solidaritet spiller en større rolle. Det Europæiske Råd anerkendte dette på sit forårstopmøde ved at se positivt på den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden. Samtidig understregede det, at dagsordenen styrker den europæiske sociale model, der bygger på stræben efter fuld beskæftigelse og større social samhørighed, og at den som sådan ville hjælpe EU med at nå Lissabon-målene.
Selv om vækst og beskæftigelse prioriteres højest, er bedre konkurrenceevne og hurtigere vækst midler til at nå et mål snarere end mål i sig selv. Vækst alene er ingen garanti for solidaritet eller social bæredygtighed. Vi bør også træffe politiske beslutninger for at sikre, at vores forskellige mål styrker hinanden. Foruden alt muligt andet er disse integrerede retningslinjer et skridt i den retning.
Det er denne tilgang, der er blevet valgt i den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden, som har til formål at bidrage til at overvinde de vigtigste strukturelle problemer, som Europa står over for, herunder demografiske ændringer, global konkurrence, teknologiske ændringer og innovation. Der blev truffet en bevidst beslutning om at forelægge Kommissionens social- og arbejdsmarkedspolitiske mål og beskæftigelsesmål på en anden måde, end de var blevet forelagt i den foregående social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden.
Ud over at hovedproblemerne fastslås i den nye dagsorden, og der foreslås muligheder for fremtidige foranstaltninger, forudsættes det, at alle formulerede politikker vil være åbne og gennemsigtige, og at de vil involvere alle interessenter. Der gives ikke en detaljeret og udtømmende liste over foranstaltninger, da det ville være helt ulogisk på nuværende tidspunkt at træffe beslutning om foranstaltninger, som vi først ville iværksætte om 4-5 år, selv om det naturligvis er klogt at fastsætte retningslinjer og strategiske mål. Det betyder også, at vi ikke fra første færd behøver at bestemme, hvilke politiske og tekniske instrumenter der skal anvendes. Vi har en lang række instrumenter til rådighed til foranstaltninger på fællesskabsplan, herunder lovgivning, den åbne koordinationsmetode, finansielle instrumenter, navnlig Den Europæiske Socialfond, og den sociale dialog.
Det mest effektive instrument eller kombinationen af instrumenter bør ikke vælges på forhånd på grundlag af den aktuelle holdning, og intet instrument bør på forhånd prioriteres højere end andre. Selv om lovgivning fortsat vil være et nøgleinstrument, er der en lang række grunde til, at vi ikke udelukkende bør benytte os af lovgivning. Vi er alle sammen klar over, at gennemførelses- og overholdelsesniveauerne i mange tilfælde er langtfra tilfredsstillende. På visse områder, f.eks. bekæmpelse af forskelsbehandling, skal der derfor på nuværende tidspunkt lægges vægt på gennemførelse af eksisterende foranstaltninger, der er både værdifulde og nyttige set ud fra et lovgivningsmæssigt synspunkt.
Jeg vil ikke opholde mig ved de enkelte spørgsmål, men jeg er villig til at besvare Deres spørgsmål, og jeg ser frem til resten af forhandlingen.
Astrid Lulling (PPE-DE ),
   Hr. formand, som ordfører for udtalelsen fra Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling om retningslinjerne for beskæftigelsespolitik er det trist at se, at vores mest originale idéer ikke er med i den endelige betænkning, som Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender har fremlagt.
I udtalelsen understregede jeg behovet for at tilskynde til diversificering af unge pigers karrieremuligheder, fordi en styrkelse af kvinders jobkvalifikationer er den eneste måde at forbedre deres jobudsigter på. Vi anbefalede derfor positive aktioner til forbedring af kvinders beskæftigelsessituation. Vi glemte heller ikke selvstændige erhvervsdrivende og deres medhjælpende hustruer, der udgør millioner af usynlige arbejdstagere, hvoraf de fleste er kvinder, som man ser bort fra, når der udarbejdes statistikker over kvinders beskæftigelsesgrad. Det er absurd at glemme dem og undlade at sørge for, at de får social sikring og en andel i virksomhedsfortjenesten ved at foreslå foranstaltninger såsom rammestatutter, der ville gøre en ende på den usikre beskæftigelse som medhjælpende hustru. Parlamentet godkendte denne tanke i 1997 i min betænkning om medhjælpende hustruer i familieforetagender, men Kommissionen har stadig ikke taget den op. Den nuværende betænkning var en lejlighed til at sende en påmindelse, og det er beklageligt, at den ikke har gjort det.
En anden idé, der blev fremsat i min udtalelse, var fremme af "valgt arbejdstid" og frivilligt deltidsarbejde. Ingen af disse idéer fandt nåde for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender, og det er en skam. Måske vil Kommissionen tage dem op. Det håber jeg virkelig, for hvis man tager i betragtning, hr. kommissær, at de forslag, som Parlamentet vedtog enstemmigt går tilbage til 1997, og at der i 2005 endnu ikke er gjort noget for at ændre direktivet fra 1986 om ligebehandling af selvstændige og medhjælpende hustruer, kan ventetiden forekomme temmelig lang. 
Zita Gurmai (PSE ),
   Hr. formand, jeg vil gerne takke min kollega for det værdifulde bidrag til den socialpolitiske dagsorden. Denne dagsorden er meget vigtig for at opfylde Lissabon-kriterierne og få balance mellem økonomisk vækst og et socialt Europa. Jeg vil gerne udpege de vigtigste områder, som denne dagsorden bør fokusere på.
Jeg er overbevist om, at vores fælles arbejde har været succesrigt, og at vi har formuleret en vision og en langsigtet strategi for et socialt Europa. Men dette var de første vigtige skridt, og vi bør nu omsætte de skriftlige idéer og strategier til praksis. Lad mig henlede Deres opmærksomhed på nogle vigtige aspekter af min udtalelse.
For det første er den nye dagsorden et svar på den fornyede Lissabon-dagsorden. Socialdemokraterne ser socialpolitikken som en af hjørnestenene i den europæiske struktur.
For det andet bør vi anlægge en ny holdning på tværs af generationerne, der inkorporerer et initiativ til at håndtere de socialt udelukkede grupper i dagsordenen - ikke bare den unge generation, men også pensionister, handicappede og kvinder. Den sociale dialog er et af vores vigtigste formål. Det giver anledning til bekymring, at det vil være vanskeligt for kvinde-ngo'er at få adgang til fællesskabsmidler, og vi mener, at der er behov for en mere omfattende og fremadskuende rammestrategi for ligestilling mellem kønnene.
Det harmoniserede mål om regelmæssig, omfattende og detaljeret statistik er nødvendigt for at overvåge gennemførelsen af disse opgaver. Vi er opmærksomme på tallene fra Eurostat, men de er baseret på nationale statistiske data. Det enorme potentiale i små og mellemstore virksomheder bør udvikles og medtages i dokumentet, eftersom de repræsenterer over 90 % af virksomhederne i de europæiske økonomier, og eftersom 79 % af alle ansatte er beskæftiget i små og mellemstore virksomheder.
Der er brug for ekstra fællesskabsprogrammer og også for nationale strategier, der sigter mod at skabe gunstige forhold, f.eks. gennem særlige programmer. Det kunne hjælpe meget på jobskabelsen. Jeg glæder mig over den kommende etablering af et europæisk institut for ligebehandling af mænd og kvinder, som vil kunne overvåge situationen for ligestilling mellem kønnene i medlemsstaterne. 
José Albino Silva Peneda,
   Hr. formand, mine damer og herrer, vi vil gerne tale om beskæftigelse. Der skabes ikke arbejdspladser uden virksomheder, og disse opstår ikke uden iværksættere, der udviser initiativ og tør løbe en risiko.
Evne til initiativ afhænger af flere faktorer, dels selvfølgelig makroøkomisk stabilitet, god regeringsførelse, men især fremme af iværksætterånd over en bred vifte, hvilket forudsætter tillid til den førte politik og samfundets institutioner.
Tillid kan dog ikke skabes pr. dekret. I vidensamfundets tid kan kun de, der deltager i de store beslutningsnetværk, opnå et højt tillidsniveau. De store grupper og virksomheder skal nok være i stand til det, men de små og mellemstore virksomheder, der udgør mere end 90 % af det samlede antal europæiske virksomheder, og som beskæftiger to tredjedele af alle arbejdstagere, er meget vanskeligere stillet og vil kun kunne klare det, hvis de vokser. Det vil afhænge af, hvordan de opmuntres til at indgå samarbejde med universiteterne, ekspertisecentrene, i et aktivt partnerskab. De regioner, der formår at sætte nye politiske dagsordener, vil kunne spille en særdeles vigtig rolle i så henseende ved at fremme dette samarbejde og derved sprede den tillid, som er af altafgørende betydning, hvis vi skal have flere investeringer og flere arbejdspladser.
Derfor mener jeg, at mere beskæftigelse i Europa vil afhænge af det, der kommer til at ske i regionerne. De, der nægter at forstå, at Europas fremtid afhænger af regionerne og de små og mellemstore virksomheder, er netop de, der ønsker samhørighedsmidlerne reduceret. Jeg tænker her på dem, der har underskrevet det berømte brev, der siger, at medlemsstaterne højst skal bidrage med 1 % af deres bruttonationalprodukt til de finansielle overslag. Lad ingen være i tvivl om, at vi, hvis vi følger den vej, ikke får hverken mere økonomisk vækst eller mere beskæftigelse i Europa. 
Anne Van Lancker,
   Hr. formand, kære kolleger, hr. kommissær, jeg vil allerførst takke Ria Oomen-Ruijten for, at Europa-Parlamentet i hendes betænkning helt klart kraftigt opfordrer til, at EU skal have en ambitiøs social- og arbejdsmarkedspolitisk dagsorden. Jeg synes, det er meget vigtigt, at vi fører denne debat sammen med diskussionen om de integrerede retningslinjer for økonomi og beskæftigelse, for økonomi og beskæftigelse er ikke i strid med en god og socialt ambitiøs politik. Tværtimod, synes jeg. Det er væsentligt, at arbejdstagernes sociale rettigheder beskyttes, at social udelukkelse bekæmpes, og at der investeres i livslang uddannelse for at fremme økonomien og beskæftigelsen.
Hr. kommissær, til trods for, hvad Kommissionen siger i den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden, var der ærlig talt absolut intet at mærke til en social- og arbejdsmarkedspolitik ved forelæggelsen af Lissabon-strategien, og dermed er en chance forpasset. I anledning af de diskussioner, som jeg indtil nu har oplevet omkring folkeafstemningen i Frankrig om forfatningen, forekommer det mig helt tydeligt, at befolkningen i Europa, og ikke blot i Frankrig, højlydt kræver et mere socialt ansigt i EU, og jeg synes roligt, vi kan give den en tand til.
Kommissionen har med sin dagsorden gjort en god begyndelse, men den kunne godt have gjort det lidt mere konkret og givet os lidt mere. Jeg synes f.eks., at det er berettiget, at Kommissionen fremhæver gennemførelsen og overholdelsen af lovgivningen, men også i en udvidet Union skal vi fortsat være ambitiøse, hvad angår de social- og arbejdsmarkedspolitiske målsætninger, hr. kommissær. Vi har stadig brug for ny lovgivning. Parlamentet har f.eks. meget længe anmodet om en revision af direktivet om det europæiske samarbejdsudvalg eller et direktiv om beskyttelse af arbejdstagere i tilfælde af individuel afskedigelse.
Jeg synes også, at EU fortsat skal være en banebryder, hvad angår bekæmpelsen af diskriminering, og personer med et handicap regner meget stærkt med, at EU også her vil udarbejde mere lovgivning. Forfatningen skaber utroligt stærke forventninger, hvad angår social- og arbejdsmarkedspolitiske rettigheder, hr. kommissær, og jeg beder Dem indtrængende om at indfri disse nu. Jeg tror, at den europæiske dagsorden, den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden, godt kan bruge lidt forstærkning, og jeg håber på en fortræffelig interinstitutionel dialog for at styrke den dagsorden, som Kommissionen har forelagt, endnu mere. 
Margarita Starkevičiūtė,
   Ærede kommissærer, jeg er glad for, at debatterne om de økonomiske perspektiver er komplekse. Vi har sjældent talt om, at nutidens Europa er en enestående blanding af teknologisk avancerede gamle medlemmer og hurtigtvoksende nye medlemmer, eller at det giver os en enorm konkurrencefordel. Denne kulturelle og intellektuelle mangfoldighed i verden er det vigtigste. Nye teknologier har det med at spredes meget hurtigt, og lederne vil være dem, der kan bruge kreativ energi hurtigere og mere effektivt. For at kunne bruge den kreative energi og omsætte vores kulturelle potentiale og arv til en konkurrencefordel må vi have klart definerede prioriteringer.
Et af problemerne ved EU's økonomiske politik er, at borgerne og nogle gange også de, der gennemfører den politik, farer vild i alle prioriteringerne, fordi der er så mange - og vi er så villige til at gøre alt på en gang - så det er vanskeligt at se, hvilken vej Europa har valgt. Jeg mener, at det ville gøre tingene klarere for alle, hvis vi definerede de tre hovedretninger på den vej, vi følger. Allerførst skulle vi fremhæve moderniseringen af økonomien og dens strukturer. Vi ønsker naturligvis flere kreative erhverv og udvikling af nye økonomiske områder, og det kan Lissabon-dagsordenen måske hjælpe os med. Vi ønsker naturligvis at ajourføre vores viden og sociale struktur, da kun ny viden af høj kvalitet og et nyt socialt miljø af høj kvalitet kan udløse et menneskes kreative energi og give os mulighed for at drage fordel af vores europæiske kulturelle arv. Den tredje ting, vi skal diskutere, og som vi ikke altid er villige til at tage op, er moderniseringen af EU's institutionelle struktur. Vedtagelsen af den nye forfatning ville give mulighed for en sådan modernisering, selv om vi nok også burde diskutere den måde, Kommissionen, Parlamentet og alle institutionerne fungerer på, fordi overfloden af programmer og agenturer giver borgerne det forkerte indtryk. De ved ganske enkelt ikke, hvor de skal henvende sig. Prioriteringerne skal ikke blot være en begrænsning af lovgivningsstrømmen og af de administrative byrder på virksomheder og borgere, men også en klarere forvaltningsstruktur og en klarere struktur for tildeling af midler. Dette er vores prioriteringer.
Jean Lambert,
   Hr. formand, jeg vil gerne først og fremmest kommentere de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, som vi ser på. Min gruppe tror ikke, at økonomisk vækst automatisk giver betydelig beskæftigelse, ej heller giver den automatisk bæredygtig udvikling. Vi føler, at dette element er for svagt i de foreliggende forslag.
Vi erkender, at der må træffes valg med hensyn til, hvordan vi forsøger at udvikle vores økonomier, og at en kurs mod konkurrence og mere liberalisering er en fejltagelse, hvis vi virkelig ønsker at udnytte Lissabon-dagsordenen fuldt ud. Så vi glæder os over genfremsættelsen af vores ændringsforslag om f.eks. miljøinnovation, for vi mener, at det viser det valg, vi må træffe, hvis vi vil skabe en bæredygtig, udviklet økonomi.
Vi er også bekymrede over forskningselementet i denne betænkning. Vi går ikke ind for en forøgelse af bioteknologisk forskning, når det drejer sig om forskning i stamceller eller gmo'er. Ligeledes accepterer vi ikke medtagelsen af atomkraft som en del af Kyoto-strategien. Faktisk mener jeg, at folk nok ville blive yderst chokerede, hvis vi gjorde det.
En del af Lissabon-dagsordenen handler også om social samhørighed, noget, der ofte glemmes, og dermed om vigtigheden af den sociale dagsorden, vi ser på. Vi glæder os meget over den praktiske betænkning fra fru Oomen-Ruijten og erkendelsen af behovet for at benytte alle til rådighed stående talenter for virkelig at gøre noget ved diskriminationen, hvad enten det drejer sig om en kønsbetinget lønkløft, diskrimination mod sorte og etniske mindretal, eller når det gælder handicap og alder. Vi støtter de ekstra foranstaltninger, der blev anbefalet i den oprindelige betænkning. Tjenester af generel interesse er også afgørende som et middel til social samhørighed, og derfor glæder vi os over henstillingen i denne betænkning om nødvendigheden af et rammedirektiv på dette område.
Vi glæder os også over de ekstra initiativer fra Kommissionen om den sociale dimension i globaliseringen, som vi mener, at man ikke har været tilstrækkelig opmærksom på. Vi ønsker derfor, at Parlamentet skal inddrages fuldt ud i et fremtidigt arbejde om dette. 
Ilda Figueiredo,
   Hr. formand, de herrer kommissærer, ærede medlemmer, vi debatterer her afgørende spørgsmål for udviklingen af den økonomiske og sociale situation i alle EU's medlemsstater. Desværre er medlemsstaternes og Fællesskabets vage retningslinjer for de økonomiske politikker og beskæftigelsen og den sociale dagsordens begrænsede forslag slet ikke det svar, der skal til, hvis vi igen skal få gang i den økonomiske vækst, skabt de mere end 22 millioner nye arbejdspladser med rettigheder, som Lissabon-strategien har som mål, og fremmet den sociale integration af de ca. 70 millioner mennesker, der lever i fattigdom.
I en situation, hvor der er brug for en social dagsorden, som virkelig opprioriterer den sociale integration, har Rådet besluttet lige det modsatte på sit forårstopmøde. Det har begrænset målsætningerne for social integration og fattigdomsbekæmpelse til kun at angå børnene, idet det helt ignoreres, at man ikke kan forbedre deres situation, hvis man ikke skaber bedre forhold for familierne som helhed. Rådet har heller ikke truffet konkrete foranstaltninger, der kan befordre og evaluere fremskridt for ligestillingen mellem mænd og kvinder, hverken med hensyn til beskæftigelse med rettigheder eller løn, hvor der stadig sker forskelsbehandling, i visse tilfælde værre end før.
De politiske retningslinjer fastholder en kurs, som vi ved er forkert. Svaret burde ikke være mere af det samme. I dag står det klart - som det på sin vis også erkendes i de foreliggende betænkninger - at den førte politik ikke har givet de ønskede resultater. Man drager imidlertid ikke de rigtige konklusioner, men fortsætter med nøjagtig den samme politik og de samme tiltag, der hele tiden er styret af manien om prisstabilitet og arbejdsmarkedets tilpasning og fleksibilitet. Man fortsætter med at liberalisere det indre og ydre marked, nu med særligt fokus på tjenesteydelser og privatisering af de sociale sikringsordninger og ikke mindst pensionerne.
Man er stadig manisk optaget af underskud og stabilitetspagt, selv om problemet mere er økonomisk end finansielt. Målet er selvfølgelig at tilskynde til løntilbageholdenhed og sikre, at produktivitetsgevinsterne overføres til de store økonomisk-finansielle grupper, idet man samtidig fortier de skandaløse forhold, som vi allerede har i indkomstfordelingen, hvor profitterne er nået til det højeste niveau i de sidste 25 år. Derfor, hr. formand, ærede medlemmer, er det på tide at lægge en helt anden kurs for den politik, som EU står for. 
John Whittaker,
   Hr. formand, jeg vil fremsætte nogle bemærkninger om retningslinjerne for den økonomiske politik. Vi bruger en masse tid på at beklage os over, hvor dårligt de store euroøkonomier klarer sig, men vil retningslinjer for den økonomiske politik få dem til at klare sig bedre? Retningslinjerne kan bedre beskrives som en ønskeliste.
Regeringerne bliver opfordret til at holde fast ved en fornuftig finanspolitik, forøge fleksibiliteten, holde igen på lønningerne, forbedre konkurrenceevnen, fremme forskning og udvikling samt udvikle en stærk industriel basis, alt sammen glimrende ting, som regeringerne gerne vil gøre under alle omstændigheder, men behøver de EU til at fortælle sig det?
I stedet for at give disse råd, har jeg en bedre plan. Lad være med at være på nakken af enkeltpersoner og virksomheder, smid reglerne i papirkurven i stedet for at opfinde nye eller stramme de eksisterende, som den bureaukratiske kontrol med finanstransaktioner, som vi drøftede her i aftes. De fleste af dem virker ikke ordentligt, og de indebærer alle omkostninger for erhvervslivet og ødelægger arbejdspladser.
Desværre er det at udarbejde flere regler det eneste, som disse institutioner er gode til. Hvis vi bare kunne lade erhvervslivet være i fred, så det kunne skabe velstand, kunne vi måske faktisk få råd til EU's mange programmer, såsom at drage omsorg for miljøet og skabe et højt niveau af social sikkerhed. 
Luca Romagnoli (NI ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg lykønsker ordføreren, fru Mato Adrover, med hendes overvældende indsats med betænkningen, som er et sammendrag af principerklæringer. Selv om man må være enig i hovedtrækkene i disse erklæringer, er de af og til usammenhængende, navnlig når det gælder forsøget på at harmonisere øget beskæftigelse med jobudviklingsforanstaltninger og især forsøget på at forene jobfleksibilitet og jobsikkerhed uden anvisning på, hvordan det skal gøres.
Det er derfor, at vi går ind for mange af ændringsforslagene, som supplerer og forbedrer teksten. Det gælder f.eks. ændringsforslag 12, 20 og 23 i Mato Adrover-betænkningen. Det samme gælder ændringsforslag 13 af ordføreren for udtalelsen fra Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling, Astrid Lulling.
Jeg mener, at Parlamentets indsats vil bidrage til at supplere den oprindelige tekst. Jeg håber imidlertid, at der under lovgivningsproceduren tages alle de nødvendige skridt til at begrænse jobusikkerheden og sikre den sociale beskyttelse, og at der vil blive indført begrænsninger på midlertidigt arbejde, hvad enten det er kontrakt- eller åremålsbaseret, navnlig når arbejdstagere gentagne gange gør brug af det.
Det er afgørende at skabe mulighed for, at arbejdstagere kan tage del i virksomheders drift og overskud, som er det bedste middel til både at forbedre kvaliteten af produktionen og øge arbejdstagernes selvfølelse.
Gunnar Hökmark (PPE-DE ).
   - Hr. formand, når det handler om de økonomiske retningslinjer, som vi har diskuteret i dag på baggrund af hr. Goebbels betænkning, vil jeg sige, at det er vigtigt, at vi aldrig undervurderer den voksende konkurrence, som vi ser fra både de asiatiske økonomier og den amerikanske økonomi. Om 10 år vil vi i disse lande have 800 millioner middelindkomstmodtagere. Det vil forandre den økonomiske relation og stille store krav til vores mulighed for at udnytte den.
Af og til overvurderer vi også vores egne evner til at møde denne forvandling. Det overrasker mig nogle gange, at vi glemmer, hvor mange der rent faktisk er arbejdsløse i Europa og i de forskellige lande. Også i de lande, hvor vi registrerer høje beskæftigelsestal. I Sverige er der tale om, at 20-25 % mangler et job eller ikke har et job at stå op til, fordi vi har så mange førtidspensionerede og på grund af sygefravær og den faktiske arbejdsløshed. Dette er et socialt problem, men det er også et økonomisk problem, når det handler om vores mulighed for at skabe velfærd, da, hvilket det blev sagt her tidligere, det er ikke vækst, som skaber arbejde. Det er arbejde og virksomheder, der skaber vækst. Vi kan godt håbe ud fra det enkle faktum, at vi er fremgangsrige i de lande og de dele af økonomien, hvor vi har gennemført reformer. På telekommarkederne, som vi har dereguleret, er vi mest fremgangsrige i de lande, hvor økonomien er mest dereguleret. I de lande, som har reformeret deres arbejdsmarkeder, ser vi en bedre udvikling, når det handler om beskæftigelse, og i de lande, som har afgifter, som gør det lettere for virksomheder, ser vi mere aktivitet.
Problemet for Europa er ikke, at vi har for høje renter og for lille efterspørgselsstimulans - tværtimod har vi historisk lave renter og en meget stor stimulansbyrde på grund af renterne og store offentlige udgifter. Det, vi har brug for, er reformer. I de retningslinjer, som vi er blevet enige om i Økonomiudvalget, understreger vi behovet for et mere fleksibelt arbejdsmarked, bedre vilkår for virksomheder og en fokusering på produktivitet og konkurrenceevne ved mere åbne markeder. Derfor vil vi støtte denne betænkning og sørge for at vinde støtte til de forslag, som vi stiller til betænkningen. 

Jan Andersson (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil først takke de to ordførere og især Ana Mato Adrover for et godt samarbejde i Socialudvalget under ret hårde omstændigheder.
Lad mig først sige, at jeg synes, at det er godt, at vi har integrerede retningslinjer, da beskæftigelsespolitikken og den økonomiske politik er integreret. Vi skal desuden, og det har vi tilføjet i vores forslag, sikre den bæredygtige udvikling, både den økonomiske, den sociale og den miljømæssigt bæredygtige udvikling.
Situationen i Europa er ikke lys for øjeblikket, væksten er for lav, arbejdsløsheden er for høj. Jeg synes personligt, når det handler om den økonomiske politik, at vi burde koncentrere os mere om vækstfremmende foranstaltninger overalt i Europa for at få gang i væksten. Stabiliseringspolitik er vigtig - dér har vi haft succes over forventning - men vi bør nu koncentrere os mere om vækstfremmende foranstaltninger.
Vi møder en øget konkurrence i verden. Spørgsmålet er, hvordan vi skal møde den. Skal vi møde Kina og Indien med dårligere arbejdsvilkår og dårligere lønninger? Svaret er nej. Vi skal møde dem med forskning og udvikling, med bedre arbejdsforhold, med at satse på arbejdskraften gennem kompetenceudvikling. Vi vil se omstruktureringer. Vi har set omstruktureringer, og vi vil se dem igen. Det er vigtigt, hvordan vi gennemfører omstruktureringerne. At arbejdstagerne bliver involveret, at de ikke udelukkes fra processen, at de bliver deltagere, og at virksomhederne tager et socialt ansvar. Gør vi ikke det, vil vi se flere demonstrationer på gaderne. Det giver også en bedre omstrukturering, hvis arbejdstagerne deltager i processen. Vi skal skabe et arbejdsmarked, hvor vi kan forene arbejdsliv og forældreskab, og så kan vi ikke have for lange arbejdstider eller regler på europæisk niveau, som tillader lange arbejdstider, for det er til ulempe for det ene køn. Vi skal skabe vilkår på arbejdsmarkedet, så både mænd og kvinder kan deltage. Og endelig er der de diskriminerede grupper. Vi skal gøres os større bestræbelser, hvad angår mennesker, som kommer som flygtninge til Europa, som ofte udelukkes fra arbejdsmarkedet, og hvad angår funktionshæmmede og andre, således at de også kan deltage i betydeligt større udstrækning på arbejdsmarkedet. 
Patrizia Toia (ALDE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, i dag diskuterer vi en række forslag og foranstaltninger, som sammenkæder social vækst, beskæftigelse og økonomisk vækst.
Det betyder, at vi er klar over, at den globale konkurrence og de aktuelle tendenser i dag stiller Europa over for betydelige udfordringer i fremtiden.
Hvad angår dokumentet om den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden og beskæftigelse, er vi klar over, at de udfordringer også er en alvorlig prøve for den europæiske sociale model, som vi ofte har været stolte over, og som vi holder frem for omverdenen som et træk ved et samfund, der har haft held med at kombinere økonomisk vækst med erhvervsmæssig og innovativ udvikling og samtidig opretholde en social model og en stærk social dimension af den økonomiske og institutionelle model.
I overensstemmelse med det, der allerede er blevet sagt, mener jeg også, at Europa skal tage fat på de udfordringer med meget klare mål og ekstremt effektive metoder, men også med store ambitioner, for hvis udfordringerne er store, må ambitionerne også være det. Jeg er derfor enig med de foregående talere i, at vores social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden også skal have et ambitiøst perspektiv. Det betyder, at der skal udarbejdes et program - henvendt til borgere, virksomheder og arbejdsmarkedets parter - som forklarer, at Europa sammen med borgerne ønsker at skabe vished og tilvejebringe instrumenter, der bidrager til at fremme tillid og sikkerhed.
Hvad angår instrumenterne, og fordi vi igen undersøger Lissabon-strategien i dag, har vi alle sammen forstået betydningen af integration og af at kunne skabe synergier mellem vores arbejde til støtte for udvikling af små og mellemstore virksomheder, iværksætterånd og industriel innovation for at skabe et gunstigere økonomisk miljø sammen med og i synergi med - ikke bag ved eller ved siden af - en social dimension og en socialpolitik.
Jeg mener, at et samfund er velstående, når det kan tilbyde borgerne muligheder. Jeg mener desuden, at en forøgelse af den menneskelige kapital ved at hjælpe handicappede, sørge for nye uddannelses- og beskæftigelsesmuligheder for kvinder og tilvejebringe omfattende uddannelsesmuligheder for unge mennesker, som i dag er dem, der er mest berørt af dette element af usikkerhed, er velegnede instrumenter til at bidrage til både social samhørighed og økonomisk vækst og velstand.
Intet økonomisk stærkt samfund kan eksistere, hvis der er store uligheder og forskelle i det, og hvis dets menneskelige potentiale bliver mindre.
Derfor mener jeg, at hele politikken for social inklusion, politikken med fokus på kvinders beskæftigelse og på unge mennesker er afgørende elementer i en stærkt sammenhængende socialpolitik og samtidig i en økonomisk vækst- og udviklingspolitik for Europa. Som min kollega fra gruppen påpegede, må Europa i sin nye form i dag tage skridt til at begrænse forskellene ved at opfordre alle medlemsstaterne til at fremme en politik for samhørighed og intern integration set i dette perspektiv.
Elisabeth Schroedter (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, kære kommissærer, kære kolleger, jeg vil gerne komme med en indledende bemærkning: Integrationen af økonomiske og beskæftigelsespolitiske retningslinjer er et skridt i den rigtige retning. Det er dog en fejltagelse at udskille retningslinjerne for bæredygtig udvikling herfra. På den måde kan vi egentlig kun tale om en forkrøblet integration her.
Jeg vil nu komme ind på indholdet af de beskæftigelsespolitiske retningslinjer og vores engagerede kollega fru Mato Adrovers betænkning. Kommissionens forslag gør i grunden arbejdsmarkedet til kastebold for liberaliseringen. Det er ikke længere beskæftigelse med en eksistenssikrende indkomst og arbejdspladser af høj kvalitet, men derimod deregulering i forbindelse med arbejdsbetingelserne og lønningerne, der efterspørges. For mig er det uforståeligt, at der ikke har været noget ramaskrig, da det blev kendt, at der fra højeste politiske sted i disse retningslinjer kræves, at lønningerne skal holdes nede.
Jeg synes ligeledes, at det er uansvarligt at sætte en udvikling i gang, hvor arbejdsgiverne ikke længere deltager økonomisk i arbejdstagernes sygesikring. Jeg synes desuden, at det er ærgerligt, at ordføreren afviser vores forslag om at genindføre den fjerde søjle vedrørende beskæftigelsespolitik, nemlig foranstaltninger til støtte af kvinder i forbindelse med adgang til beskæftigelse. Integrationen af ligestillingsaspektet er ikke nogen erstatning herfor, men blot et vigtigt supplement. Efter at den fjerde søjle er blevet taget væk, er aktive beskæftigelsesforanstaltninger i medlemsstaterne til støtte af kvinder bortfaldet. Det kan vi ikke acceptere.
Beskæftigelsesstøtten til kvinder skal fortsat spille en central rolle, og jeg anmoder endnu en gang indtrængende og appellerer til kollegerne om, at den fjerde søjle bliver genindført, fordi kun den sikrer, at vi kan kontrollere, om støtten til kvinder i medlemsstaterne nu også tages seriøst. Jeg beder om støtte til vores ændringsforslag 30. 
Dimitrios Papadimoulis (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, kommissærer, mine damer og herrer, vi ved alle, at de politikker, og navnlig de midler, der helliges arbejdet for at fremme den sociale dagsorden og aktive styrkelse af beskæftigelsen, ikke slår til. Desværre nedprioriteres den sociale dagsorden med midtvejsevalueringen af Lissabon-strategien og forslaget til de nye finansielle overslag, og der gives færre penge til denne prioritet, selv om der er behov for at investere mere i viden, forskning, innovation, uddannelse og støtte til samfundets svageste, handicappede, indvandrere og sårbare befolkningsgrupper som unge, ældre, kvinder, ufaglærte arbejdstagere og arbejdsløse.
Jeg vil gerne takke Mato Adrover for den udmærkede indsats, hun har gjort vedrørende retningslinjerne for beskæftigelsen. Beskæftigelsesudvalgets ændringsforslag forbedrer Kommissionens oprindelige tekst. Med de ændringsforslag, der er stillet af Gruppen De Grønne, kræves mere klare mål. De forbedrer teksten yderligere, og derfor vil vi stemme for dem. 
Johannes Blokland (IND/DEM ).
   - Hr. formand, hvert år i maj drøfter vi her retningslinjerne for den økonomiske politik i EU. I dag ser det snarere ud til, at vi skal tale om etik i stedet for om økonomi. I hr. Goebbels betænkning står der meget, som jeg kan gå med til. Jeg støtter integration af den social- og arbejdsmarkedspolitiske politik og deler bekymringen over de mangelfulde fremskridt, hvad angår investeringer for at opfylde Kyoto-målene.
Hr. Goebbels kunne godt have ladet det blive ved det. På et vigtigt punkt går denne betænkning efter min mening alt for vidt, og her tilslutter jeg mig fru Lambert. I ændringsforslag 12 opfordrer ordføreren til mere objektive oplysninger om den kontroversielle forskning i genetisk modificerede organismer og embryonal stamcelleforskning. Jeg tror nok, vi har bedre ting at foretage os end at fremme kontroversiel forskning. For mig er det af væsentlig betydning, at værdien af menneskeliv står centralt ved stamcelleforskning, og det er ikke tilfældet med forskning i embryoer, som dermed ødelægges.
I tidligere vedtagne tekster har Parlamentet udtalt sig tydeligt om, hvor stamcelleforskning kan finde sted. Dette beslutningsforslags tekst er da heller ikke i overensstemmelse med de tidligere vedtagne tekster. Således vedtog Parlamentet den 10. marts et beslutningsforslag om handelen med humane ægceller, og deri står der i punkt 15 udtrykkeligt, at embryonal stamcelleforskning kan overlades til de medlemsstater, hvor den er tilladt. Læg mærke til, at der står kan. Medlemsstaten behøver ikke foretage denne forskning. Det er en klar sondring, som mangler i dette beslutningsforslags tekst.
Jeg vil afstå fra at støtte dette beslutningsforslag, hvis fru Van den Burgs ændringsforslag 12 og ændringsforslag 24 overtages uændret. 
Ryszard Czarnecki (NI ).
    -  Hr. formand, mine damer og herrer, Rådet har stillet mange hensigtsmæssige, intelligente og fornuftige forslag. Desværre har det i sit forslag helt undladt at nævne det, der har størst betydning for borgerne i de nye medlemsstater, nemlig ægte lige rettigheder i beskæftigelsen.
De borgere fra de nye medlemsstater, der tager den europæiske integration alvorligt, kan og vil ikke tolerere en situation, hvor 12 af de gamle EU-medlemsstater, undtagelsen er Det Forenede Kongerige, Irland og Sverige, fortsat behandler borgere fra de nye medlemsstater såsom Polen, Den Tjekkiske Republik, Ungarn, Slovakiet, Estland, Letland og Litauen som andenrangsborgere. De får job, men kun i den sorte økonomi. De formår at tjene penge, men langt færre end borgerne fra EU før udvidelsen i maj 2004.
Rådet kan ikke stikke hovedet i busken og håbe, at dette problem forsvinder af sig selv. Dette spørgsmål hører ikke ind under Kommissionens, men Rådets kompetenceområde. En fuldstændig og omgående liberalisering af arbejdsmarkederne ville virkelig revolutionere EU's økonomi og bevise over for borgerne fra de nye EU-medlemsstater, at der ikke er noget, der hedder første- og andenrangseuropæere.
Piia-Noora Kauppi (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne komplimentere hr. Goebbels for hans betænkning. Den fremsætter væsentlige bemærkninger om, hvor de europæiske beslutningstagere bør koncentrere deres bestræbelser i de kommende år.
Jeg vil gerne tage fat på nogle punkter, der bliver nævnt i betænkningen. For det første er det de store lande inden for euroområdet, der trænger hårdt til reformer. Valgene i sidste uge i Tyskland og den kommende folkeafstemning i Frankrig sender stærke signaler om, at vælgerne er utilfredse med den måde, deres regeringer håndterer økonomien på. Et andet vigtigt signal er, at Finland nu har den laveste realrente i Europa, idet man sensationelt slår selv den traditionelt førende på dette område, Tyskland, når det gælder prisen på kapital.
Reform er det centrale i europæisk konkurrencedygtighed og vækst i beskæftigelsen. Kollektive lønforhandlinger bør reformeres, så der tages større hensyn til vækst i produktiviteten. Det er også nødvendigt at øge kvindernes adgang til jobmarkedet.
Jeg vil også gerne give udtryk for min stærke støtte til de ændringsforslag, der er stillet til betænkningen af min kollega, hr. Hökmark, for PPE-DE-Gruppen. Vi må forsætte med at understrege vigtigheden af at reducere arbejdsløsheden ved at styrke væksten og forøge investeringer og konkurrencedygtighed, serviceniveauet og den række af valgmuligheder, borgerne har. Iværksætterånd bør opmuntres, f.eks. via et skattesystem, der begunstiger små og mellemstore virksomheder, og man bør give mænd og kvinder lige muligheder.
Idéen med et fleksibelt og sikkert arbejdsmarked, der står åbent for alle borgere, er glimrende. Vi må ikke tillade, at stagnerende regler og praksis hindrer dem, der er villige til at arbejde, i at komme ind på eller blive på arbejdsmarkedet. Europa behøver allerede i dag folk, der er villige til at arbejde, og det vil i stigende grad være tilfældet i de kommende år. Vi bør opmuntre vores borgere til at arbejde ved at reformere vores skattesystem, f.eks. ved at reducere byrden på skatteydere med lav indkomst. Jeg håber, Kommissionen vil tage de ting, Parlamentet har nævnt, alvorligt. 
Ieke van den Burg (PSE ).
   - Hr. formand, adskillige talere fra min gruppe har allerede sagt, at vi også er stærke tilhængere af den integrerede måde at gribe disse retningslinjer an på. Jeg vil dog tilføje, at dette ikke bør føre til en overfladisk diskussion, men at det faktisk er vigtigt også at gå i dybden og især også give fagudvalgene en rolle på deres specifikke område.
I Økonomi- og Valutaudvalget fremhæver vi i vores gruppe nødvendigheden af en stærkere økonomisk samordning, og jeg vil også foreslå kommissær Almunia, at han undersøger, hvordan vi kan skabe større sammenhæng i drøftelserne af disse pakker med retningslinjer og de årlige budgetrapporter om konvergens inden for rammerne af stabilitetspagten.
Et tredje punkt, som jeg vil nævne, er, at det er vigtigt at give Europa-Parlamentet en fuldgyldig rolle i disse processer og også, hvad angår procedurer, i de kommende år at sikre, at vi i tilstrækkelig grad får tid til og muligheder for at bidrage. Det er mere et teknisk spørgsmål om procedurer og tidsplaner, men jeg håber, at vi til næste år kan indgå gode aftaler om det, fordi det var besværligt i år. Jeg synes, at dette er vigtigt for indholdet, fordi jeg tror, at De i Kommissionen får Parlamentet meget mere på Deres side, hvis De søger et virkeligt europæisk perspektiv.
Endelig er jeg bekymret over, at Rådet stadig ikke arbejder ret meget ud fra dette europæiske perspektiv, og det vil jeg derfor anmode Kommissionen om at overvåge. I dette tilfælde vil jeg særligt henvende mig til hr. Špidla, for jeg har ærgret mig ualmindeligt meget over den måde, hvorpå en holdning, som vi indtog på det sidste plenarmøde om arbejdstidsdirektivet, er behandlet. Der kom øjeblikkeligt en reaktion, som var meget negativ over for Europa-Parlamentets holdning og temmelig lydhør over for et veto fra én medlemsstat, som havde fået nogle andre medlemsstater til at støtte sig i sagen om arbejdstidsdirektivet. Jeg synes ikke, det er sådan, Kommissionen skal behandle Parlamentet. 
Gabriele Zimmer (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, om de integrerede retningslinjer, som diskuteres her i dag, blev der efter min mening med urette påstået, at de langt om længe ville forbedre økonomien og øge beskæftigelsen i EU. I centrum for retningslinjerne står igen af markederne, som især har én ting for øje: at gøre arbejdstagerne fit til markedets behov, ligegyldigt hvilket område det handler om.
På denne måde kan hverken samfundsmæssige eller økonomiske strukturproblemer løses overhovedet. Med politiske kriser som i Forbundsrepublikken Tyskland påpeges det, at disse instrumenter ikke fungerer og har svigtet. Jeg forstår på ingen måde, hvorfor ene og alene kombinationen af hidtil uduelige instrumenter pludselig skal opnå et effektivt gennembrud netop i forbindelse med den beskæftigelsesmæssige og økonomiske vækst i EU.
Jeg anmoder således indtrængende om, at man endnu en gang tænker over grundidéen. 
Andreas Mölzer (NI ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, siden begyndelsen af 1970'erne er arbejdsløsheden i medlemsstaterne næsten firdoblet. Vikarbureauer avancerer i mange lande til den største arbejdsgiver. Den tiltagende globalisering skaber et massivt tab af arbejdspladser for os. Arbejdsløshedskvoten når efter et opsving aldrig mere førrecessionsniveauet.
Sektorer, der producerer mere og mere, som landbrugssektoren, bjergværksdriften og tungindustrien marginaliseres. Hvad der er tilbage, er servicesektoren, og den alene er vel for lidt på lang sigt. Imidlertid arbejder næsten 67 % af alle erhvervsaktive på dette område. Hvis købekraften konstant går tabt, drejer spiralen imidlertid fortsat nedad, og de eksisterende problemer med hensyn til social sikring skærpes uden tvivl yderligere.
I denne forbindelse opstår der for mig at se også spørgsmålet, hvorvidt den fremadskridende privatisering af offentlige tjenester som f.eks. bane og post, som vist til dels ikke har ført til de forventede resultater, endnu en gang viser sig at være en alvorlig fejltagelse. Imidlertid er infrastrukturen foruden højt kvalificeret arbejdskraft også udslagsgivende for Europas attraktivitet som erhvervsområde. Om vi nærmer os det adviserede mål om tilnærmelsesvis fuld beskæftigelse med lave skatter og dumpinglønninger, er for mig at se i høj grad tvivlsomt. 
José Manuel García-Margallo y Marfil (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil ikke bruge meget tid på at kommentere foranstaltningerne i de to betænkninger, vi behandler.
Jeg er fuldstændig enig i hr. Hökmarks bemærkninger.
Det, jeg gerne vil, hr. formand, er at fokusere lidt på analysen. Europa fungerer ikke godt. Hr. Goebbels har ikke villet gnide salt i såret og har set lyst på situationen, og det har hr. Almunia også. Han siger, at betingelserne er til stede for, at Europa kan fungere godt, men befolkningen ved, at det ikke fungerer godt.
Den enorme pessimisme i alle vores befolkninger er meget synlig i de debatter, der i disse dage foregår i forbindelse med folkeafstemningerne i Frankrig og Nederlandene. Vi har lavere vækst end USA, vi skaber færre job, vi er mindre produktive, og vi er meget langt fra Lissabon-målene.
Denne enorme pessimisme har fået vores befolkninger til at give udtryk for helt forståelig frygt. Hvordan skal vi håndtere globaliseringens udfordringer? Hvad skal vi gøre for at klare os i konkurrencen med lande på vej frem? Vi diskuterer for øjeblikket tekstilsektorens problemer, og snart vil konkurrencen fra østlandene skabe yderligere problemer. Hvordan kan vi forhindre virksomhedsflytninger? Hvordan skal vi klare indvandringen? Hvad skal vi gøre for at sikre velfærdsstaten, som trues af befolkningens aldring?
Den frygt skærpes, fordi institutionernes reaktion har været svag. Vi har diskuteret stabilitets- og vækstpagten - og det gør vi fortsat - og lad os sige rent ud, at vi er nået frem til en tilstand af massiv ikke-opfyldelse, en slags amnesti, og vi har ignoreret de mest restriktive regler for at sikre budgetstabilitet.
Vi er ikke i stand til at fastsætte de finansielle overslag, og alt tyder på, at vi ønsker at bruge færre penge på Unionen, og med færre penge får vi ikke mere Europa, vi får mindre Europa.
Som mine kolleger har sagt, er vi meget langt fra de reformer, der kræves. Parlamentet har sendt et positivt signal ved at debattere disse to betænkninger samtidig og sørge for at fjerne uoverensstemmelser, så budskabet bliver klart. Nu er det op til Kommissionen og Rådet at forpligte medlemsstaterne til at overholde det, der besluttes her. Det er rigtigt, at vi skal diskutere de nationale programmer, når de er udarbejdet, men jeg håber, at Kommissionen ikke affinder sig med at være en postkasse og heller ikke begrænser sig til høfligt at rose de nationale programmer, men forlanger, at medlemsstaterne er modige, beslutsomme og dristige, for det er det, der skal til for at komme over den enorme pessimisme, som jeg har forsøgt at beskrive her.
Pervenche Berès (PSE ).
   - Hr. formand, mine herrer kommissærer, jeg har kommentarer til tre punkter. Den første vedrører metoden. Parlamentet er fuldt ud klar over betydningen af nationalt ejerskab med hensyn til de forhold, der drøftes. Derfor afholdt vi den 25. april et måde med vores kolleger fra de nationale parlamenter. Jeg tror, at det var et første møde, som bør gentages, hvis dette skal være en egentlig politisk debat om de overordnede retningslinjer, der er fastsat på EU-niveau sammen med medlemsstaterne, og som medlemsstaterne selv anvender.
Stadig hvad angår metode, er der som bekendt bekymring fra Parlamentets side, som frygter, at det ikke altid vil kunne bidrage til udformningen og vedtagelsen af disse overordnede retningslinjer på grund af mødekalenderen. Jeg håber, at vi når frem til en tilfredsstillende aftale om dette punkt i fremtiden.
Min anden bemærkning vedrører det generelle klima. Man kan ikke give ordre til tillid, og den er der ikke for tiden. Vi kan derfor tale, lige så meget vi vil om strukturreformer, men de bliver ikke hilst velkommen. Offentligheden accepterer dem ikke i det nuværende klima. Vi skal først genskabe væksten, og når det er sket, kan vi tage fat på de nødvendige strukturreformer. Jeg vil sige til min kollega, Piia Kauppi, og jeg er sikker på, at hun ved det, at spørgsmålet om en reform ikke er det samme for store og små lande. Denne omstændighed skal også danne grundlag for alle vores planer for vores fælles enhed. Når OECD sender signaler til Den Europæiske Centralbank, og ECB reagerer, som den lige har gjort, er det på tide at give udtryk for bekymring for den makroøkonomiske debats natur i EU.
Min tredje bemærkning er, at i det nuværende klima bør vores instrument, som er de overordnede økonomiske retningslinjer, være det grundlæggende evalueringsinstrument. Alt for ofte synes retningslinjerne imidlertid at være tomme ord, der ikke følges op af handling. Vi skal gøre disse retningslinjer til et stramt instrument til koordination af økonomiske politikker, hvis Lissabon-strategien skal blive vellykket, og hvis vi skal undgå den form for nedladende bedømmelse, som vi altid fik før revisionen af strategien.
De overordnede retningslinjer er et støtteinstrument for den samlede strategi, men de vil være nytteløse, hvis de ikke følges op af en reform af stabilitets- og vækstpagten, der griber fast om nældens rod, samt af finansielle overslag, der gør det muligt at finansiere solidaritet til gavn for alle. 
Othmar Karas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, der er ingen tvivl om, at vi har behov for at handle i den økonomiske politik, i socialpolitikken og i miljøpolitikken. Den, der ønsker at bevare det gode, skal ændre meget. Derfor skal vi tilpasse alle tre politiske områder til de nye udfordringer, således at risiciene minimeres, og chancerne kan udnyttes.
Vi har brug for en ny selvstændighed. Vi skal sørge for, at lænkerne fjernes, og at bureaukratiet reduceres, men samtidig at nødvendige beskyttelsesmekanismer bevares. Det skal være lettere at grundlægge virksomheder, forskningen skal øges, og det indre marked skal gennemføres.
Jeg er lidt ked af det, fordi jeg føler, at vi i de sidste uger og måneder også her i Parlamentet på tværs af grupperne og medlemsstaterne ikke - sådan som Kommissionen - har sammenkædet økonomi og arbejde - økonomiske og beskæftigelsespolitiske retningslinjer - men snarere igen er flygtet ind i en debat efter mønstret for den gamle klassekamp: her arbejdsgiverne, der arbejdstagerne, her sociale beskyttelsesmekanismer, der liberalisering. På denne måde løser vi ikke problemerne, og på denne måde kan vi ikke indgyde mere tillid til den politiske beslutningsproces hos folk.
For os er markedet ikke et mål i sig selv, men et middel mod målet. Vi skal imidlertid styrke markedets konkurrenceevne. Målet er at øge konkurrenceevnen, skabe beskæftigelse og tage det økologiske ansvar. En god social- og miljøpolitik kan yde et bidrag til større konkurrenceevne samt til vækst og beskæftigelse. Den skal ikke automatisk være en hindring for større konkurrenceevne.
Derfor siger jeg, at vi har brug for forfatningen, for heri sikres sociale grundlæggende rettigheder. Vi har brug for at fjerne enstemmigheden i skattepolitikken. Vi har brug for at gennemføre det indre marked. Vi har brug for sociale grundlæggende rettigheder og grundlæggende standarder i EU, hvis vi ønsker mere liberalitet og mere markedsøkonomi, fordi vi ikke kaster barnet ud med badevandet, men ønsker at indgyde nyt liv i modellen for den økosociale markedsøkonomi.
Poul Nyrup Rasmussen (PSE ).
   - Hr. formand, kommissærer. Europa mangler vækst. Nu har jeg set, at selv OECD's økonomiske chef siger det tydeligt og klart: Europa mangler vækst. Og enhver, der ud fra en økonomisk synsvinkel beskæftiger sig seriøst med Europa, kan se det. I virkeligheden er Europa ikke så dårligt stillet, når det gælder vores eksportmarkeder. Vi er den region i verden, der er kommet bedre igennem de seneste års eksport end USA og Japan. Jeg siger ikke, at det er godt nok, men jeg siger, at det ikke er det vigtigste problem, og jeg siger, at det vigtigste problem lige nu er, at Europa mangler vækst i sin indre økonomi, i sit indre marked. Og den vækst kommer ikke af sig selv, den kommer ikke ved halve reformer, der ikke har befolkningernes tillid og opbakning. Den vækst kommer kun ved en kombination af moderne reformer, der ikke bliver til en konkurrence om sociale nedskæringer, men en reform på menneskelige præmisser i form af en mere moderne, socialt aktiv arbejdsmarkedspolitik kombineret med koordinerede investeringer.
Kære kommissær Almunia. De har fremlagt et godt økonomisk program. Jeg kan nikke bekræftende til alle punkterne. Det eneste, som jeg gerne vil sige, er, at jeg så gerne ville se en ekstra dimension. Jeg ville så gerne ud fra de økonomiske retningslinjer høre et godt budskab til alle medlemslandene, der siger: Lad os nu i fællesskab i hvert af de næste tre eller fire år investere i Lissabon-målene i hvert enkelt land, og lad os gøre det samtidig. For det at gøre det samtidig, det er Europas hemmelige våben. Derved kan vi udnytte vores gensidige økonomiske afhængighed, og vi kan forene social sikkerhed med økonomisk konkurrenceevne og god vækst. Det har vi vist i de nordiske lande, og det kan vi følge op på i hele Europa. 
Tomáš Zatloukal (PPE-DE ).
    -  Hr. formand, mine damer og herrer, EU's økonomi er på flere måder længere væk fra målet om at blive verdens mest konkurrencedygtige økonomi, end det var tilfældet i 2000. At resultaterne i EU's økonomi stadig er utilfredsstillende, skyldes, at arbejdskraftinputtet fortsat er forholdsvis lavt, navnlig hvad angår unge mennesker og ældre arbejdstagere. Et andet problem er den lave produktivitetsvækst, som skyldes en opbremsning af teknologisk fremskridt og innovation og langsom udbredelse af informations- og kommunikationsteknologier.
I den forbindelse bør EU og dets medlemsstater lægge vægt på investering i viden. Gennemførelsen af et vidensamfund baseret på menneskelig kapital, uddannelse, forskning og innovation er afgørende for, at vi kan fremme vores vækstpotentiale og forberede fremtiden. Europa skal investere mere i menneskelig kapital og livslang læring, hvilket er til fordel for enkeltpersoner, virksomheder og samfundet som helhed.
Vi må ikke glemme, at videnbaserede økonomier kræver andre færdigheder end det traditionelle erhvervsliv, og at disse færdigheder hele tiden skal opdateres i forbindelse med teknologiske ændringer og innovation. Hvis arbejdstagerne vil blive i arbejde og komme videre, må de jævnligt indhente ny viden og erhverve flere færdigheder. Uddannelsessystemerne skal derfor imødekomme økonomiens behov.
Viden, der akkumuleres gennem investering i forskning og udvikling, innovation og uddannelse, er en af de vigtigste forudsætninger for vækst på lang sigt. Alligevel indeholder budgetforslaget for 2007-2013, som det luxembourgske formandskab har forelagt, drastiske nedskæringer i udgifterne til videnskab, forskning, uddannelse og transport. Disse nedskæringer ville svare til et fald i finansieringen på over 40 % i forhold til det oprindelige forslag eller med andre ord 50 milliarder euro.
Efter min mening bør vi ikke sætte os ambitiøse mål, hvis vi efterfølgende undlader at stille de nødvendige midler til rådighed for dem.
Joaquín Almunia,
    Hr. formand, her ved afslutningen af forhandlingen vil jeg igen takke ordførerne, navnlig ordføreren for de overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker, hr. Goebbels, for det glimrende arbejde, de har udført. Under debatten om betænkningerne har der været endnu flere positive bidrag.
Jeg vil tale om et konkret element i proceduren. Det er rigtigt, at fristerne for debatten, der skal give Kommissionen og Rådet mulighed for at tage Parlamentets holdning, som kommer til udtryk i disse betænkninger, i betragtning, har været særligt korte, men det skyldes cyklussens indledning og den snævre tidsramme, som alle institutionerne har haft til at indlede denne nye cyklus til koordinering af de økonomiske politikker i forbindelse med en revision af Lissabon-strategien. Jeg har tiltro til, at fristerne til næste år vil være længere, og at vi alle sammen kan arbejde meget mere effektivt, og naturligvis vil Parlamentets holdninger blive taget i betragtning.
For det andet mener jeg, at det fremgår af indlæggene, at der er en meget udbredt grundlæggende enighed om tre krav, der er nødvendige for, at hele EU kan øge sin økonomiske vækst, sit vækstpotentiale, og dermed sin mulighed for at øge beskæftigelsen og nærme sig alle målene i Lissabon-strategien. Kvaliteten af de offentlige finanser skal forbedres, kvaliteten af de offentlige udgifter skal forbedres - og her er jeg enig i nogle af de indlæg og bemærkninger, vi har hørt - bæredygtighed skal indgå i de offentlige tiltag, i strukturreformerne og i de offentlige regnskaber - hvilket flere af Dem har nævnt - men det er også vigtigt at fastholde princippet om, at der kræves budgetdisciplin og sunde offentlige finanser, for ellers kan ingen af de øvrige mål nås.
Et led i dette er revisionen af Lissabon-strategien, reformen af stabilitetspagten, som vi skal diskutere om få dage i Parlamentet, og forhåbentlig også, efter Det Europæiske Råd i juni, de nye finansielle overslag for perioden 2007-2013.
Jeg har en sidste bemærkning: Det er rigtigt, som det er blevet sagt, at strukturreformerne er vanskelige at iværksætte og gennemføre i en situation med lav vækst, men det er også rigtigt, at de lande, der har størst vækst, er de lande, der har gennemført reformer, som det er blevet sagt under forhandlingen. Lad os derfor ikke gøre denne forhandling til et forsøg på at løse cirklens kvadratur: Der skal opnås større vækst, og reformer er et helt nødvendigt element. Der skal ganske vist træffes beslutning om, hvad der skal reformeres, og hvordan det skal reformeres, men der er ingen tvivl om, at der skal gennemføres reformer, at vare- og arbejdsmarkedets funktion skal forbedres, at kvaliteten af de offentlige regnskaber skal forbedres, og at der skal indgå mere forskning, udvikling, innovation og viden i de offentlige tiltag. Måden at kombinere de nødvendige reformer og den nødvendige accept af reformerne på kan ikke beskrives i en meddelelse, det er et spørgsmål om politisk lederskab.
Vladimír Špidla,
    Mine damer og herrer, det budskab, som hr. Almunia og jeg vil tage med os fra denne debat, er, at der er bred enighed om den generelle holdning til Kommissionens forslag. Jeg mener, at det ville være fornuftigt at fremhæve en række vigtige holdninger, der kom tydeligt frem under denne debat, og jeg vil tilføje, at disse også indgår i Kommissionens forslag, omend i en anden form.
Den første er, at hvis Europa skal være konkurrencedygtigt på det globale marked, må det kunne konkurrere på kvaliteten. Vores konkurrenceevne skal ikke være baseret på lave lønninger eller stordrift, men på vækst i innovation, forskning og udvikling og på udvikling af færdigheder eller, for at bruge jargonen, udvikling af det, der betegnes som menneskelig kapital.
Det andet faktum, der fremgår meget tydeligt, og som er blevet erkendt under debatten, er, at vi må have en samlet og koordineret tilgang. Med en sådan tilgang vil der blive taget højde for, at de spørgsmål, vi behandler, udgør et komplekst hele, og at de enkelte dele af dette hele ikke må tages ud af sammenhængen i håb om at opnå en eller anden form for succes. Desuden siger det sig selv, at selv om Kommissionen er overbevist om, at det afgørende spørgsmål er kvalitetsbaseret konkurrenceevne med henblik på vækst, fremgår det tydeligt af strategien for vækst og beskæftigelse, at Kommissionen ikke tager det for givet, at vækst i sig selv er svaret på alt, eller at det ikke er nødvendigt, at vækst ledsages af andre proaktive politikker.
Efter min mening har debatten som helhed vist, at der kan stilles yderst komplekse spørgsmål om, i hvor stor udstrækning de forslag, der er blevet stillet, taler for alle. Som jeg ser det, er det indlysende, at dette er et spørgsmål, der altid kan diskuteres. Desuden er jeg sikker på, at debatten i Parlamentet vil føre til forbedringer af de endelige udgaver af disse strategidokumenter for EU, da de forfølger to mål. Det første er naturligvis at formulere en sammenhængende politik, der afspejler vores værdier, hvoraf en er at fremme et socialt sammenhængende og økonomisk produktivt samfund, hvis borgere har høj livskvalitet. Ingen kan efter min mening være uenig i det mål. Samtidig med at vi undersøger, hvordan vi kan udarbejde effektive strategidokumenter, er vores andet mål imidlertid at skabe en fælles europæisk vilje, og det er noget, der ofte er blevet nævnt i Parlamentet. Det ville give os mulighed for at arbejde sammen og i harmoni hen imod mål, der hidrører fra vores værdier, og at løse de problemer, som livet byder os.
Mine damer og herrer, på Kommissionens vegne kan jeg forsikre Dem for, at vi vil gøre alt, hvad der står i vores magt for, at resultatet af debatten i Parlamentet bliver taget behørigt i betragtning i de endelige dokumenter, som Rådet skal drøfte i begyndelsen af juni.
Ieke van den Burg (PSE ).
   - Hr. formand, adskillige talere har spurgt hr. Špidla om arbejdstidsdirektivet og den måde, han behandlede Parlamentets holdning på ved sidste plenarmøde. Jeg har ikke hørt noget svar herpå. 
Formanden.
   - Fru van den Burg, vi kan ikke indlede forhandlingen på ny. Jeg kan kun give Dem ordet igen, hvis det drejer sig om en bemærkning til forretningsordenen.
Vladimír Špidla,
    Ingen bestrider, at arbejdstidsdirektivet er et ekstremt vigtigt dokument, og jeg mener, at jeg med stor ansvarsfølelse gav udtryk for mine synspunkter under den foregående debat om dette direktiv. Et af de særlige træk ved den europæiske integrationsmodel er, at vi går efter et komplekst kompromis mellem de europæiske institutioner, medlemsstaterne, Parlamentet, Rådet og Kommissionen. Jeg er rede til at gøre mit til, at de fremtidige debatter om dette direktiv resulterer i et kompromis, der får bredest mulig opbakning, og det bliver faktisk min største udfordring.
Formanden.
   - Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 11.00.
Alessandro Battilocchio (NI ).
   - Tak, hr. formand. Jeg taler på vegne af det nye italienske socialistpart. Som reformister ønsker vi at sætte fokus på nogle retningslinjer, der efter vores mening bør danne grundlag for handling. 
For det første skal politikkerne fremmes for at skabe mere enkle og retfærdige mekanismer for adgang til samt varighed og deltagelse på arbejdsmarkedet, især for de grupper - unge, kvinder, handicappede, indvandrere og minoritetsgrupper generelt - som har vanskeligere ved at blive integreret i produktionssystemet i dag. 
Arbejdssikkerhedspolitikker skal gennemføres og harmoniseres og reducere sundhedsrisici. Alt for ofte rapporterer avisartikler om utænkelige begivenheder for vores europæiske samfund. 
Lige behandling skal fremmes med praktiske foranstaltninger. 
Uddannelses- og erhvervsuddannelsesordninger skal tilpasses konstant og opdateres i overensstemmelse med markedsbehovet, som udvikler og ændrer sig kontinuerligt og dynamisk. 
Endelig skal fremme af gode industrielle forbindelser sikres ved at forbedre oplysningerne og høring af arbejdstagerne samt sørge for større og mere effektiv interaktion og samarbejde med fagforeningsparter, så vi muliggør ægte social og territorial samhørighed. 
Selv om der allerede er gjort meget, mangler vi stadig meget for at kunne danne grundlaget til et mere retfærdigt og objektivt europæisk system. 


Formanden.
   - Mine damer og herrer, vær så venlig at sætte Dem ned og fjerne plakaterne. Det er hverken tid eller sted til at give udtryk for sin støtte på den måde.
Jeg anmoder Dem om at respektere forretningsordenen. Sæt Dem ned, og fjern de plakater.
Hvis De ikke fjerner dem, vil jeg bede Parlamentets sikkerhedstjeneste om at gøre det. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er afstemningen.

Astrid Lulling (PPE-DE ),
   Hr. formand, som ordfører vil jeg blot minde Parlamentet om, hvad der står på spil under denne andenbehandling af et forslag til forordning om statistikker. Formålet med forslaget er at fastsætte en EU-ramme for udarbejdelse og fremsendelse af ikke-finansielle kvartalsregnskaber efter institutionelle sektorer. Det bliver et vigtigt instrument til at føre valutapolitik i euroområdet - og jeg håber, at De alle går ind for den fælles valuta - og til forvaltning af medlemsstaternes økonomiske politikker. Under førstebehandlingen den 30. marts 2004 stillede Parlamentet kun ét ændringsforslag til tydeliggørelse af den femte betragtning.
Jeg vil understrege, at disse regnskaber fra EU-institutionerne bliver indarbejdet i regnskaberne for det relevante område, hvad enten det er euroområdet eller hele EU. Rådet, som har været utrolig længe om dette - over et år - har også stillet et ændringsforslag, der kun vedrører artikel 2. Der blev endelig vedtaget en fælles holdning den 8. marts 2005 takket være det luxembourgske formandskab, som bibragte en længe tiltrængt fornemmelse for, at det haster. Det er alligevel rystende, at det har taget Rådet et år at forelægge den fælles holdning til et forslag til forordning, som Parlamentet og Rådet hver kun stillede ét ændringsforslag til.
Da det er flere år siden, den fælles valuta blev indført, burde EU væbne sig med instrumenter til indsamling af statistikker mere end en gang om året omfattende alle transaktioner i hver af de større sektorer. Rådet har vedtaget vores ændringsforslag, og jeg opfordrer indtrængende Parlamentet til at vedtage den fælles holdning, som Økonomi- og Valutaudvalget enstemmigt har anbefalet, således at denne forordning kan træde i kraft. Den fastsatte dato er den 1. juni 2005. 
Formanden.
   - Som følge af den totale mangel på respekt, som De har udvist under fru Lullings indlæg, må jeg kalde alle medlemmer til orden. Vær så venlig at tie stille. Sæt Dem ned, og forhold Dem roligt, for vi skal i gang med afstemningen, og det duer ikke, at der går medlemmer rundt i gangene. Ellers kan vi ikke vide, hvem der stemmer, og hvem der ikke gør det.

Jo Leinen (PSE ),
   Hr. formand, kære kolleger, De har den nye rammeaftale mellem Parlamentet og Kommissionen liggende på bordet. Med en godkendelse af denne aftale kan De bidrage til at styrke samarbejdet mellem de to institutioner. Det ville også være et rigtigt svar på den destruktive debat, som blev ført i går, og hvor hensigten var at ødelægge samarbejdet mellem de to institutioner.
Tak til alle, som i de sidste seks måneder har forhandlet om denne aftale, fordi vi med denne etape igen styrker Parlamentets rettigheder - som lovgiver og som budgetmyndighed. Også kommissionsformandens og kommissionsmedlemmernes politiske ansvar afklares, og det foregår ikke bare i et show, men i en gennemskuelig procedure. Jeg mener, at denne nye aftale er et ægte fremskridt. Med den indledes en ny samarbejdskultur, hvor der tilstræbes gennemskuelige arbejdsprocesser, hvor gensidig respekt for vores institutioners funktioner er indeholdt, og der har en konstruktiv dialog for EU's politik til hensigt. Jeg anmoder Dem om at godkende den. 

 - Mine damer og herrer, før vi går over til undertegnelsen af denne rammeaftale, som Parlamentet netop har vedtaget, og som kommissionsformand Barroso og jeg skal undertegne, vil jeg lykønske Kommissionen og Parlamentet med indgåelsen af denne rammeaftale - den fjerde i rækken - som er grundlaget for vores samarbejde.
Jeg mener, at de to institutioners arbejdes gennemsigtighed styrkes med denne aftale. Parlamentets rolle som kontrolorgan og demokratisk udtryk for EU styrkes også, og dermed styrkes vores fælles projekts demokratiske legitimitet, og Kommissionens politiske ansvar defineres bedre.
Nu står det klart, at ud over princippet om Kommissionens kollegialitet er hvert medlem af Kommissionen ansvarligt på sit kompetenceområde. Det fastsættes, at et nyt medlem af Kommissionen - hvis den situation skulle opstå - skal underkastes en høring i Europa-Parlamentet, før den pågældende kan varetage sine opgaver. Det fastsættes også, at Kommissionens formand eller dens næstformand med ansvar for forbindelserne med Parlamentet hver tredje måned skal mødes med formændene for de politiske grupper for at sikre en løbende dialog mellem vores institutioner.
Men ud over aftalens tekst ønsker vi med aftalen at opretholde et løbende samarbejde om Parlamentets lovgivende indsats, som skal give sig udslag i en klar strategi og bedre resultater. Vi vil meget snart finde ud af, i hvor høj grad ånden i denne aftale går igen i vores institutioners optræden.
Institutionernes funktion er kompleks, og nogle gange forpligter deres beslutninger os til at vælge en vej, der på en eller anden måde er en forudsætning for resultatet. Det vil vi f.eks. se i forbindelse med arbejdstidsdirektivet, som Parlamentet for nylig vedtog med absolut flertal. De beslutninger, som Kommissionen træffer på det område, vil være afgørende for, hvilken procedure der skal følges, og de vil til en vis grad også forudbestemme resultatet.
Den aftale, som vi undertegner i dag, skal ud over teksten styrke demokratiet i EU's funktion, hvilket de europæiske borgere uden tvivl ønsker.
Mange tak til alle, og tillykke med denne aftale.
José Manuel Barroso,
    Hr. formand, mine damer og herrer, jeg glæder mig over resultatet af Parlamentets afstemning. I kraft af vores fælles indsats har Parlamentet og Kommissionen nu et fornyet instrument, der åbner for nye samarbejdsperspektiver og fælles aktivitet.
Aftalen omfatter alle de punkter, som betyder noget for EU-institutionerne, og som er centrale for europæisk demokrati, nemlig Kommissionens politiske ansvar over for Parlamentet og gennemsigtighed og samarbejde på lovgivnings- og budgetområdet samt i internationale forbindelser. Vi har styrket begge institutioners rolle. Vi har vist, at EU-institutionerne kan handle i fællesskab i en atmosfære af retfærdigt og frugtbart samarbejde og i fuld overensstemmelse med de eksisterende traktater. Kommissionen har ført den hensigt, den har haft siden påbegyndelsen af vores embedsperioder, ud i livet, nemlig at etablere en konstruktiv forståelse og et bæredygtigt strategisk partnerskab med Parlamentet.
Det glæder mig at kunne underskrive denne aftale med Dem, hr. formand, i overværelse af min næstformand, fru Wallström, som er ansvarlig for forbindelserne med Parlamentet. På Kommissionens vegne vil jeg give udtryk for min faste overbevisning om, at denne aftale er endnu et fremskridt i samarbejdet mellem de to institutioner om at opbygge Europa. 



Guido Sacconi (PSE ).
   - Hr. formand, da jeg er nødt til at gøre indsigelse mod afstemningsrækkefølgen for artikel 3a og artikel 4, vil jeg spørge, om jeg skal gøre det nu eller vente til afstemningen om ændringsforslag 29. 
Formanden.
   - Den rækkefølge, afstemningerne foregår i, har været fastsat i nogen tid, men vi vil tage hensyn til det, De har sagt, når vi kommer til den relevante del af afstemningen.
Adriana Poli Bortone (UEN ),
   Hr. formand, selv om jeg ikke er blevet anmodet om at tale, vil jeg sige til medlemmerne, at det er muligt at genindføre artikel 4, der genindsætter de ernæringsprofiler, som Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed valgte at kassere.
Jeg anbefaler på det kraftigste, at dette ændringsforslag godkendes, for det tjener til at give forordningen som helhed mening igen.
Guido Sacconi (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil ikke kommentere dette ændringsforslags fortjeneste, jeg vil blot påpege, at det set ud fra et formelt synspunkt måske er acceptabelt at stemme først om denne nye artikel 3, som ændringsforslag 99 og 32 vedrører, men det er det ikke set ud fra et indholdsmæssigt synspunkt, eftersom den nye artikel 3 bare er en ny udgave, et kneb for at genindføre indholdet af artikel 4.
Det er et faktum i en sådan grad, at hvis man f.eks. har mod til - eller er så uheldig - at læse ændringsforslag 99 og sammenligne det med ændringsforslag 88, vil man opdage, at de er identiske bortset fra en lille detalje vedrørende datoerne.
Jeg mener derfor, at det er mere hensigtsmæssigt at stemme om ændringsforslagene til artikel 4 som sådan, og først bagefter om nødvendigt stemme om ændringsforslagene vedrørende den nye artikel 3, som har til formål at genindføre artikel 4 ad bagdøren.
Formanden.
   - Ændringsforslagene er blevet stillet korrekt, og jeg vil overlade det til Parlamentets visdom. 

Proinsias De Rossa (PSE ).
   - Hr. formand, jeg takker Dem, fordi De har ladet mig få lov til at få ordet på dette tidspunkt. Jeg forstår, at der er en masse afstemninger, vi skal igennem. Det er vigtigt at notere sig, hvor enestående dette beslutningsforslag er. Det forholder sig til en aftale mellem begge parter inden for jernbaneindustrien, arbejdsgivere såvel som fagforeninger, og det er den første aftale af denne art, der dækker 95 % af arbejdstagerne og arbejdsgiverne inden for denne industri.
Strengt taget har Parlamentet ikke nogen direkte rolle i denne sag. Det er noget, Rådet skal afgøre. Men jeg håber, at Rådet, hvis vi kan få overvældende støtte til det her i dag, faktisk omgående vil vedtage det uden yderligere udsættelse. Det er et vigtigt initiativ, og vi bør opmuntre ikke blot jernbaneindustrien, men også andre sektorer inden for industrien til at vedtage den slags aftaler mellem arbejdsmarkedets parter om arbejdsbetingelser for ansatte. 

Wojciech Roszkowski (UEN ).
    -  Jeg vil gerne stille et mundtligt ændringsforslag til ændringsforslag 42. Jeg vil anmode om, at følgende sætning, som jeg vil læse op på engelsk:
 (at se på den russiske holdning til enhver medlemsstat, og de nye medlemsstater i særdeleshed, for at efterprøve, hvor positiv den russiske holdning til EU er. 
 erstattes med følgende sætning, som jeg også vil læse op på engelsk:
 "… vise solidaritet og enhed (inden for EU) mellem såvel de gamle som de nye medlemslande i tilfælde af, at Rusland søger at differentiere sit forhold til dem". 
 Dette fremhæver betydningen af solidaritetsprincippet i EU's udenrigspolitik. Jeg vil derfor på det kraftigste opfordre medlemmerne til at støtte dette ændringsforslag til ændringsforslag 42.

Cecilia Malmström (ALDE ),
   Hr. formand, for at få det til at passe med de seneste begivenheder ønsker jeg at stille et mundtligt ændringsforslag til første del af ændringsforslag 7, der lyder som følger: (gentager sin opfordring til Rusland om at ratificere den nyligt indgåede grænseaftale med Estland og ufortøvet at underskrive og ratificere grænseaftalen med Letland). Resten er uændret. 

Vytautas Landsbergis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne indføje et nyt punkt efter punkt 31 om Ruslands nuværende meget forældede sociallovgivning. Denne lovgivning rummer bestemmelser om russiske militæraktioner i de baltiske stater, som er en del af EU, og garantier for det russiske militære personel, der måtte blive anvendt hertil. Denne russiske lovgivning blev vedtaget i 1993. Den er siden blevet ændret flere gange. Sidste gang var i 2003, men de baltiske stater nævnes stadig i denne lovgivning som et område, hvor mulige russiske militæraktioner kan finde sted.
Jeg beklager, at det svar, jeg fik fra Kommissionen, var meget vattet. Hvis Parlamentet skal være mere konsekvent i sin holdning til den slags absurditeter, er der brug for Deres støtte.
Teksten i det mundtlige ændringsforslag er som følger: "opfordrer Rusland til fra sin eksisterende lovgivning om social sikkerhed at slette referencen til de baltiske stater som et område, hvor russisk militær også nu bruges og skades i væbnede handlinger". 
Jeg anmoder om Deres støtte. 

Vytautas Landsbergis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mit mundtlige ændringsforslag lyder som følger: "opfordrer til indgåelsen af aftalen mellem selskabet LUKOIL, som kontrolleres af den russiske regering og den litauiske regering om garanti for kompensation i tilfælde af en miljømæssig katastrofe i D-6 olieboringen nær Curonian Spit, som er omfattet af UNESCO's verdenskulturarv". 

Maciej Marian Giertych (IND/DEM ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne foreslå, at vi indsætter ordet "tysk" før ordet "nazist", så der kommer til at stå "tysk nazist". 


Maria Carlshamre (ALDE ).
   - Hr. formand, det mundtlige ændringsforslag drejer sig om en ændring af et ord i punkt 14. I stedet for (bør), bør der stå (kan). Jeg vil læse teksten op for Dem: "påpeger, at medlemsstaterne og EU's institutioner nyder en særret til at indbringe sager for Domstolen af hensyn til loven, og konstaterer, at Parlamentet ved hjælp af disse midler kan forsvare borgernes rettigheder i tilfælde, hvor grundlæggende rettigheder risikerer at blive påvirket af EU-lovgivning". 


 - PSE-Gruppen ønsker at se ændringsforslag 6 som en tilføjelse til punkt 5. Er der nogen indvendinger? 
Gunnar Hökmark (PPE-DE ).
   - Hr. formand, vi ønsker ikke, at ændringsforslag 6 skal være en tilføjelse til punkt 5, vi ønsker, at det skal erstatte punkt 5. Det ville vi gerne stemme for. Min gruppe vil stemme for, at ændringsforslag 6 kommer til at erstatte teksten i punkt 5. Jeg håber, at jeg har gjort situationen klar. Det vil være til gavn for velstanden i Europa. 
Robert Goebbels (PSE ),
   Hr. formand, hvis hr. Hökmark og Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater ikke ønsker, at dette skal være en tilføjelse, vil jeg anmode Parlamentet om at stemme imod hr. Hökmarks ændringsforslag. 

Jean Lambert (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne underrette Parlamentet om, at der er en fejl på afstemningslisten med hensyn til, hvor punkt 24 skal deles. Vi vil gerne dele teksten sådan, at vi får slettet ordet "bioteknologi". Så vi stopper efter "forebyggende offentlig sundhedspleje". 

Sophia In 't Veld (ALDE ).
   - Hr. formand, dette er ikke rigtig en bemærkning til forretningsordenen. Jeg vil gerne henlede Parlamentets opmærksomhed på ændringsforslag 8, hvor der opfordres til, at tjenester af almen interesse skal udelukkes fra underretningsforpligtelsen inden for rammerne af politikken for statsstøtte. Vi vedtog faktisk en betænkning om denne sag i februar - det var faktisk min egen betænkning - og dette ændringsforslag ville være præcis det modsatte af konklusionerne i den betænkning, der blev vedtaget med et solidt flertal. 
Formanden.
   - Mange tak for Deres kommentarer, fru In 't Veld, det vil vi notere os. 

Queiró (PPE-DE ),
    En god økonomi forudsætter en så præcis viden, som det i dag er muligt at opnå om de forskellige økonomiske indikatorer, samtidig med at privatlivets fred selvfølgelig skal beskyttes. Da denne betænkning netop imødekommer nogle af disse behov, har jeg stemt for. 

Hélène Goudin og Nils Lundgren (IND/DEM ),
    Junilisten mener ikke, at en etårig forlængelse af det femårige program for virksomheder og virksomhedsejere er ønskelig. Programmet har ikke den grænseoverskridende karakter, som kræves for at mene, at subsidiaritetsprincippet skal respekteres. Det bør være medlemsstaternes ansvar, om de så vil lette små og mellemstore virksomheders adgang til finansiering og risikokapital samt at bistå med information om EU-lovgivning, europæiske standarder og samarbejdspartnere. For små virksomheder rundt om i Europa er det vigtigt, at virksomhederne prøver sig frem for at finde forskellige løsninger i overensstemmelse med princippet om institutionel konkurrence.
For at holde omkostningerne nede i forbindelse med et forlænget program stemmer vi nej til betænkningen. 
Marques (PPE-DE ),
    Det flerårige program til fremme af initiativ og iværksætterånd, navnlig for små og mellemstore virksomheder, skulle oprindelig have løbet fra 1. januar 2001 til december 2005.
Dette program er det centrale element i Fællesskabets politik for iværksætterfremme og støtte af innovation i europæiske SMV'er, og jeg har derfor stemt for betænkningen, der støtter, at det forlænges til den 31. december 2006, og som fremhæver, at det er nødvendigt at øge den årlige bevilling med 91 millioner euro.
Disse foranstaltninger vil give en bedre koordinering mellem det flerårige program og afløserprogrammet "Framework Programme for Competitiveness and Innovation" (CIP) og det 7. rammeprogram for forskning.
Det er vigtigt at fastholde og udbygge støtten til iværksættere og SMV'er i Europa, eftersom disse udgør rygraden i Europas økonomi, og deres fortsatte vækst er en forudsætning for, at Lissabon-målene kan indfries. Desuden skal de finansielle instrumenter i det eksisterende program, der i høj grad svarer til behovene i de nye medlemslande, fastholdes. En begrænsning af midlerne vil hæmme disse landes integrering i den europæiske økonomi. 
Pleštinská (PPE-DE ),
    Hr. formand, jeg vil forklare årsagerne til, at jeg stemte for Britta Thomsens betænkning om det flerårige program til fremme af initiativ og iværksætterånd.
For næsten 20,5 millioner virksomheder, der beskæftiger ca. 122 millioner mennesker, har dette flerårige program for 2001-2005 været en af kilderne til EU's finansieringspolitik på iværksætterområdet og et redskab til at nå de mål, der er fastsat i det europæiske charter om små virksomheder. Det har også hjulpet de 10 nye medlemsstater med at opbygge det institutionelle netværk af Euro Info Centre, som koordinerer aktiviteter, der tager sigte på at støtte og udvikle små og mellemstore virksomheder. De midler, der godkendes i denne betænkning for 2006, vil udfylde tomrummet mellem det eksisterende og det nye CIP-strukturprogram , der er planlagt til at løbe i perioden 2007-2013.
Med denne vedtagelse har Europa-Parlamentet givet grønt lys for små og mellemstore virksomheder som de mest lovende kilder til jobskabelse, innovation i økonomisk udvikling og større social inklusion.
Luís Queiró (PPE-DE ),
    Jeg har stemt for ikke blot på grund af de resultater, som dette program har givet, og den brede enighed om at støtte forslaget om at øge dets bevillinger, men også fordi jeg nærer store forhåbninger til, at det vil fremme konkurrencedygtighed og innovation i virksomhederne. 
Silva Peneda (PPE-DE ),
    Inden for de finansielle overslag for 2007-2013 har EU oprettet et "Framework Programme for Competitiveness and Innovation" (CIP) til fremme af initiativ og iværksætterånd, navnlig for små og mellemstore virksomheder. For at lette overgangen mellem de igangværende programmer, der udløber i 2005, og det nye rammeprogram har Europa-Parlamentet besluttet at øge midlerne med 91 millioner euro for 2006.
Jeg støtter dette initiativ, eftersom SMV'er udgør rygraden i Europas økonomi og er en uomgængeligt betingelse for, at Lissabon-målene kan indfries. Et mere konkurrencedygtigt EU, med økonomisk vækst og større beskæftigelse, forudsætter uundgåeligt det iværksætterpotentiale, som SMV'er rummer.
For at kunne udnytte dette potentiale fuldt ud må EU gennemføre initiativer, der gør det mere attraktivt at være iværksætter. Disse foranstaltninger må bl.a. fremme iværksætterånd, dæmpe frygten for at tage chancer og skabe enkle og effektive administrative rammer.
Selv om evalueringen af SMV-støtteprogrammerne konstaterer, at de opstillede mål er nået, må samordningen mellem det kommende CIP og strukturfondene styrkes for at fremme den regionale udvikling gennem partnerskaber mellem lokale, regionale og grænseoverskridende aktører. 

Hélène Goudin og Nils Lundgren (IND/DEM ),
    I betænkningen ærgrer man sig over, at Parlamentet hverken er blevet spurgt til råds eller informeret om de foranstaltninger, som vedrører Europols arbejde og organisation, og kræver man, at Rådet skal iværksætte foranstaltninger for at øge den demokratiske kontrol, idet Parlamentet involveres. Junilisten mener, at en øget demokratisk, juridisk og budgetrelateret kontrol af Europol er ønskværdig, men hvor Europol-konventionen udgør et mellemstatsligt samarbejde, er det de nationale parlamenter, som skal udøve denne kontrol og ikke Europa-Parlamentet.
Derfor har vi stemt nej til betænkningen. 

Luís Queiró (PPE-DE ),
    I lyset af De Europæiske Fællesskabers Domstols afgørelse om, at Fællesskabet har enekompetence på dette område, og behovet for denne regulering og aftale har jeg stemt for betænkningen. 

Luís Queiró (PPE-DE ),
    Da jeg er enig i de grundlæggende betragtninger, der her fremlægges, og som er af afgørende betydning for en effektiv fiskeripolitik, må jeg også støtte den nødvendige ændring af tidsplanen, så programmet kan få de ønskede resultater. Jeg har derfor stemt for. 

Hélène Goudin og Nils Lundgren (IND/DEM ),
    Vi mener, at EU's politik vedrørende fiskeriaftaler skal revideres. Overudnyttelse af fiskevandet driver folk i ulandene ud i endnu større fattigdom og berøver havmiljøet et vitalt led i fødekæden.
Vi mener, at hvis Unionen indgår en fiskeriaftale med tredjelande, skal det samlede beløb for den økonomiske kompensation til dette land finansieres af de medlemslande i Unionen, hvis fiskerfartøjer udnytter aftalens muligheder. Disse medlemslande må sidenhen selv hver for sig afgøre, om de på deres side skal finansiere denne udgift ved at opkræve afgifter fra deres respektive fiskerfartøjer. Dette er Junilistens principielle holdning, hvad angår EU's fiskeriaftale med tredjelande.
Enkelte ændringsforslag fra Parlamentet er positive, f.eks. formuleringer om en bæredygtig forvaltning af fiskeressourcerne. Disse forslag er dog yderst begrænsede. 
Guerreiro (GUE/NGL ),
    Vi har stemt for denne betænkning for at sikre fiskerimulighederne for de fællesskabsflåder, der fisker i disse farvande indtil den 30. juni 2007, deriblandt de fem langlinefartøjer. Den sidste protokol udløb den 30. juni 2003 og blev forlænget endnu et år.
Denne aftale vil indeholde en finansiel modydelse på ca. 1 million euro, hvilket sikrer fiskerirettigheder på 9 millioner t pr. år, 1.300 GT pr. måned for bundfisk og arbejde til 48 franske, spanske og portugisiske fartøjer. Kommissionen har fremlagt en cost-benefit-analyse, hvoraf det fremgår, at den foregående protokol repræsenterede en meget betragtelig støtte til EU's tunfiskeriflåder, eftersom den medførte en merværdi for flåderne på 1,7 millioner euro. Gevinsten for Côte d'Ivoire ansloges til ca. 2,5 millioner euro.
Trods de prisværdige bestræbelser for at sikre bæredygtigheden for Côte d'Ivoires fiskeri og beskytte det traditionelle fiskeri i området er protokollen - med undtagelse af ringnotfartøjerne til tunfiskeri - kun blevet udnyttet i beskedent omfang, hvilket også viser, hvordan det står til med Fællesskabets fjernfiskeriflåder, ikke mindst i Portugal. Dette bør også evalueres ligesom fordelingen af fiskerimulighederne. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
    Som jeg gentagne gange har sagt, er fiskerisprøgsmålet af særlig betydning for Portugal, hvorfor beskyttelse af de nationale interesser ligger mig mest på sinde, når jeg skal bedømme denne aftale.
Eftersom der fortsat sikres fiskerimuligheder for fem langlinefartøjer, mener jeg, at disse interesser beskyttes i nødvendigt omfang, hvorfor jeg har stemt for. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Jeg er enig med ordføreren, hvad angår målet om at forenkle finansieringsstrukturen, så bevillingseffektiviteten og gennemskueligheden forbedres. Jeg deler hendes tvivl om, hvorvidt finansstyringen rent faktisk bliver forenklet i fremtiden. To finansstyringssystemer med forskelligartet betalingsmåde og forpligtelse og det forhold, at medlemsstaterne skal stille yderligere bilag til rådighed, er forbundet med et større administrativt arbejde og tilpasning, hvilket kan blive til ulempe for landbrugerne og alle andre aktører inden for landdistrikternes udvikling.
Det afgørende spørgsmål med hensyn til finansieringen af den fælles landbrugspolitik ligger i den såkaldte modulering/degressivitet, i kriterierne herfor og de beløb, der skal overføres til de to fonde (EGFL og ELFUL). Den igangværende diskussion i Parlamentet og i Rådet om de finansielle overslag for 2007-2013 peger ikke på ændring heri, tværtimod. De beløbsrammer, der er kommet frem, afspejler de store landes pres med hensyn til deres eget finansielle bidrag og umuliggør en effektiv samhørighedspolitik og en fælles landbrugspolitik til gavn for fødevaresuverænitet, de små og mellemstore landbrug og landdristrikterne. Portugal og de små og mellemstore landbrug bliver dem, der mister mest ved denne politik. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
    Spørgsmålet om finansieringen af den fælles landbrugspolitik skal bestemt drøftes, men på et passende tidspunkt og med et klart formål. Alt det, der har at gøre med landbrugets og landdistrikternes fremtid, men også med miljøet og opretholdelse af en nødvendig balance mellem ressourcernes udnyttelse, rentabilitet og bæredygtighed, fortjener grundige og seriøse overvejelser. Jeg støtter det, som dette forslag egentlig drejer sig om rent politisk. Det drejer sig om forenkling, der kun kan betyde større effektivitet og bedre kontrolmuligheder med hensyn til de givne programmers og fondes virkning. Hvad det angår, er jeg uafhængigt af den fælles landbrugspolitik fremtidige udformning enig i det foreliggende forslag. 

Hélène Goudin og Nils Lundgren (IND/DEM ),
    Vi støtter i princippet rammeaftalen, for at det praktiske arbejde i Parlamentet skal fungere og for at få en gennemgang af Kommissionens virksomhed med bl.a. disse ekspertgrupper.
Vi har valgt at støtte betænkningen på trods af indholdet af betragtning A, som leder i den forkerte retning, og hvor det påstås, at oprettelsen af en forfatning for Europa skulle uddybe demokratiet i EU. 
Kirkhope (PPE-DE ),
    Jeg og mine britiske konservative kolleger går ind for at forbedre forholdet mellem Kommissionen og Parlamentet, og vi glæder os især over kravene om større gennemskuelighed.
Men en del af de involverede processer er stadig ufuldkomne, når det gælder udvælgelsen af kommissærer, og der er stadig større behov for ansvarlighed på dette niveau.
Som følge heraf har mine kolleger og jeg afholdt os ved den endelige afstemning om denne betænkning. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
    Jeg har ved flere lejligheder haft anledning til udførligt og utvetydigt at fremlægge min opfattelse af, hvilken europæisk institutionel model jeg anser for den mest hensigtsmæssige. Dette er hverken rette tid eller sted til at gøre det, men jeg mener alligevel, at det bør nævnes som forudsætning for det følgende.
Uanset fremherskende opfattelse bør der være enighed på ét punkt, nemlig om at de europæiske institutioner bør arbejde sammen i netop samarbejdets ånd, eftersom det er befordrende for et effektivt EU, som jeg på det varmeste støtter.
Ud fra det hidtil sagte mener jeg derfor, at jeg kan stemme for denne betænkning. 

Ó Neachtain (UEN ),
    I min egenskab af medlem af Transportudvalget går jeg 100 % ind for Koch-betænkningen, der vil gøre det obligatorisk for alle køretøjer - minibusser, busser, rutebiler, lette kommercielle køretøjer og lastbiler - at være udstyret med sikkerhedsseler og nakkestøtter. Gennemførelsen af et sådant sikkerhedssystem i alle køretøjer vil træde i kraft fra 2006.
Jeg mener, at det er på høje tid, at vi får dette direktiv. Det er yderst beklageligt, at dette for mange brugere af transport i Irland, såvel som utvivlsomt i andre medlemsstater, er en foranstaltning, der simpelthen kommer for sent. Desværre kommer impulsen til at forbedre vej- og transportsikkerheden alt for ofte fra fortidens smertelige erfaringer. 

De Rossa (PSE ),
    I betragtning af de tragiske begivenheder, der for nylig fandt sted i Meath i Irland, hvor fem unge mennesker mistede livet ved en ulykke med en skolebus, er der et påtrængende behov for, blandt andre foranstaltninger, hurtigt at gøre fremkridt med at udstyre alle busser og rutebiler, herunder skolebusser, med sikkerhedsseler og børnesæder. Dette direktiv bør vedtages og gennemføres så hurtigt som muligt. Enhver anmodning om midlertidig undtagelse skal holdes på et absolut minimum, og Kommissionen bør se meget nøje på en sådan anmodning. Gennemførelsen af dette direktiv bør også forbindes med fuld overholdelse af direktiv 2003/23/EF, som handler om tvungen brug af sikkerhedsseler i busser, hvis de er udstyret med det, fra maj 2006. Der må ikke ske nogen gentagelse af ulykken sidste mandag. 

Piia-Noora Kauppi (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg ville have foretrukket at stemme mod ændringsforslag 61, der drejede sig om politisk udsatte personer. Jeg ville have foretrukket Kommissionens oprindelige version, hvor der står, at kun komplicerede og omfattende transaktioner på markedet bør falde ind under kategorien politisk udsatte personer. Kommissionens oprindelige version af dette punkt ville have været langt bedre end det kompromis, der blev godkendt. 
Lulling (PPE-DE ),
    Jeg er bange for, at Parlamentet har båret sig dumt ad ved at give efter for kravet om såkaldt politisk korrekthed.
Den finansielle taskforce vedrørende hvidvaskning af penge har forelagt anbefalinger vedrørende "politisk udsatte personer". Det er naturligt at bekæmpe misbrug af midler, hvilket af og til foregår selv på højeste regeringsplan i visse lande.
EU er forpligtet til at gennemføre disse anbefalinger, men det skal ikke gå ud over disse, da det risikerer at skabe andre problemer. Faktisk synes jeg, at den vedtagne definition af "politisk udsatte personer" er overraskende bred. At definere dem som fysiske personer, der har eller har haft et offentligt hverv, og deres familiemedlemmer, ja, selv deres nære familiemedlemmer er at gå så langt, at man må spørge sig selv, hvem der ikke passer til denne beskrivelse. Når man ikke skelner mellem EU-borgere og ikke-EU-borgere er det i strid med alle de principper, som fællesskabslovgivningen er baseret på. En EU-medlemsstat kan ikke sidestille andre medlemsstater med ikke-EU-lande.
Økonomi- og Valutaudvalget har stillet det mest passende forslag i denne forbindelse. Jeg beklager dybt, at det ikke er blevet hørt, da man ikke kan bekæmpe hvidvaskning af penge med et vagt instrument, som ikke medfører andet end ineffektivitet og spredning af indsatsen.
Af ovennævnte grunde har jeg har stemt imod Nassauer-betænkningen. 
David Martin (PSE ),
   Jeg glæder mig over dette forsøg på at bygge på det oprindelige direktiv fra 1991 mod hvidvask af penge. Det er afgørende, at vi gør noget for at bekæmpe disse forbrydelser, som kan underminere tilliden til EU's finansielle systemer, og desuden notorisk har tætte forbindelser til terroristernes penge. 
Jeg glæder mig over den risikoorienterede holdning, Kommissionen har til forpligtelserne for dem, der er dækket af dette direktiv. Det betyder, at direktivet ikke kræver kundeidentifikation, hvis de relevante finansielle transaktioner kun indebærer en lille risiko for hvidvask af penge. Hertil kommer, at den meget lille risiko for hvidvask af penge eller finansiering af terrorisme også retfærdiggør beslutningen om at udelukke virksomheder, som kun lejlighedsvis yder begrænsede finansielle tjenester, fra dette direktiv. 
Selv om hvidvask af penge er defineret som en forbrydelse med obligatoriske strafferetlige sanktioner, bør direktivet begrænse sig til et forbud mod hvidvask af penge og finansiering af terrorisme, og overlade det til medlemsstaterne at bestemme, hvilken straf de vil kræve.
Luís Queiró (PPE-DE ),
    Selv om hvidvaskning af penge ikke kun er forbundet med finansiering af terrorisme, er der ingen tvivl om, at denne "forbrydernes forbrydelse" spiller en særlig rolle ved finansiering af terroraktiviteter.
Europa må aldrig glemme, at terrorisme er en virkelig og konstant trussel, som vi i dag er nødt til at forholde os til. Det er lige så meget tilfældet, hvad angår den "nye terrorisme", hvis omfang og betydning fremstår tydeligt efter den 11. september, som ved bekæmpelsen af de ældre former for terrorisme, der stadig er aktive i Europa, f.eks. ETA.
Denne bekæmpelse fordrer således konstant og beslutsom opmærksomhed, men skal foregå i fuld respekt for både de individuelle og de kollektive frihedsrettigheder, hvilket i lige høj grad gælder ytringsfriheden og de økonomiske friheder. Vi må også gøre os klart, om de krav, der stilles til ikke mindst de økonomiske aktører, er fair, rimelige og hensigtsmæssige, eller om de er uigennemførlige, ineffektive eller simpelthen ukloge. I denne balance ligger garantien for, at vi gennem sikkerhed beskytter frihed, og at vi ikke får det ene på bekostning af det andet. 

Hélène Goudin og Nils Lundgren (IND/DEM ),
    I denne betænkning behandles Fællesskabets strategi for at fremme det vigtige mål om at opnå ligestilling mellem mænd og kvinder.
Vi har stemt nej til betænkningen, da vi har tillid til, at medlemsstaternes respektive nationale parlamenter håndterer dette vigtige spørgsmål på en god måde. Vi vender os principielt imod den generelle tendens, der går ud på, at EU's institutioner stræber efter at opnå indflydelse og kompetence på flere og flere områder. 
Sérgio Marques (PPE-DE ),
    Jeg takker Rodi Kratsa-Tsagaropoulou for den vigtige betænkning, som hun har udarbejdet om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets beslutning om ændring af Rådets beslutning 2001/51/EF om et EF-handlingsprogram vedrørende fællesskabsstrategien for ligestilling mellem mænd og kvinder og af Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 848/2004/EF om fastlæggelse af et EF-handlingsprogram med henblik på at fremme organisationer, der er aktive på europæisk plan, hvad angår ligestilling mellem mænd og kvinder. Jeg støtter hendes betænkning, ikke mindst med hensyn til behovet for at forlænge disse to programmer til 2006.
Selv om der kommer til at ske ændringer i de to programmer, er det vigtigt, at det arbejde, der er foregået i Europa på dette felt, nu bakkes op med en konstant indsats frem til vedtagelsen af de finansielle overslag for 2007-2013, især når EU omfatter 25 lande. 
David Martin (PSE ),
    Jeg byder dette tiltag til at fremme ligestilling mellem mænd og kvinder på europæisk plan varmt velkommen. Hvis vi skal have en bedre balance på området for ligestilling mellem mænd og kvinder, skal vi helt sikkert arbejde mod at nå samme mål på ethvert plan.
Det er vigtigt, at arbejdet på disse to programmer efter udløbsdatoen den 31. december 2005 understøttes, så de prioriterede temaer, der er værd at støtte, såsom ligeløn, forening af arbejds- og familieliv samt maskuline og feminine roller og stereotyper fortsat kan få støtte. 
Derfor er jeg enig med ordførerens opfordring til, at der i de nye finansielle overslag for 2007-2013 skal medtages de relevante budgetoverslag for finansieringen af EF-handlingsprogrammet vedrørende fællesskabsstrategien for ligestilling mellem mænd og kvinder samt finansieringen af EF-handlingsprogrammet med henblik på at fremme organisationer, der er aktive på europæisk plan, hvad angår ligestilling mellem mænd og kvinder. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
    Ud fra aktionsprogrammernes formål og behovet for at tilpasse deres finansieringstidsramme til vedtagelsen af de finansielle overslag for 2007/2013 mener jeg, at jeg bør stemme for betænkningen. 

Luís Queiró (PPE-DE ),
    Både generelt, men også specifikt i min egenskab af medlem og næstformand i Transportudvalget, har trafiksikkerhedsspørgsmål min særlige interesse.
Da jeg finder de i denne betænkning foreslåede foranstaltninger både fornuftige og hensigtsmæssige, stemmer jeg for. 

Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
    Vi beklager, at der ved afstemningen om denne betænkning er blevet fjernet en vigtig betragtning om restriktioner i brugen af ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer. Ifølge den betragtning skulle Kommissionen fastsætte særlige ernæringsprofiler, som fødevarer eller bestemte fødevarekategorier skal overholde for at kunne være omfattet af ernærings- eller sundhedsanprisninger, og som skulle fastsættes navnlig med henvisning til mængden af fedt, mættede fedtsyrer, sukker og salt/natrium i kosten.
Vi beklager ligeledes, at man har slækket på betingelserne for tilladelse til sundhedsanprisninger. I det oprindelige forslag forudsatte sundhedsanprisninger tilladelse, dvs. kontrol, men efter det nu vedtagne ændringsforslag skal de kompetente myndigheder blot underrettes om brugen af sundhedsanprisninger, og kun i tilfælde af tvivl undersøges der nærmere. Denne procedure begrundes med at være mindre belastende, men kendsgerningen er, at forbrugerne taber.
Forbrugeroplysning og -beskyttelse er meget vigtig og udgør en rettighed, der ikke må underlægges økonomisk-finansielle interesser hos dem, hvis første prioritet er færre omkostninger, også selv om det er til skade for forbrugerne. 
Hélène Goudin og Nils Lundgren (IND/DEM ),
    Det indre marked forudsætter samarbejde og harmonisering af medlemslandenes lovgivning. Det er dog vigtigt at tage hensyn til proportionaliteten i lovgivningen og til de nationale parlamenters rolle og betydning. Vi er af den opfattelse, at medlemsstaterne i første omgang skal fastsætte regler, hvad angår ernærings- og sundhedsanprisningerne i forbindelse med fødevarer.
Vi er kritiske over for flere af Kommissionens artikler, f.eks. at Kommissionen skal have ret til at udarbejde ernæringsprofiler, som skal følge ved sundhedsanprisninger i forbindelse med reklamer (artikel 4), og bestemmelser om, hvilke underforståede sundhedsanprisninger der ikke skal tillades (artikel 11). Parlamentet har dog tilført en del positive ændringsforslag, hvorfor vi har valgt at støtte betænkningen som helhed. 
Grossetête (PPE-DE ),
    Jeg har stemt for denne forordning.
Der findes i dag for mange anprisninger af vores fødevarer, som kun forvirrer forbrugerne, når de skal vælge. Endvidere er der absolut ingen videnskabelig begrundelse for en række alt for generelle anprisninger, f.eks. "sunde" eller "godt for helbredet", og de kan endog snyde køberen.
Det forekommer derfor fuldt ud rimeligt, at de, der markedsfører fødevarer i emballage med ernæringsanprisninger, skal kunne begrunde dem. Det er i den ånd, forordningen blev udarbejdet.
Samtidig må denne ordning ikke straffe lokale producenter og små og mellemstore virksomheder. Jeg går ligeledes ind for foranstaltninger, der gør det muligt at yde særlig støtte til disse virksomheder, således at de kan udarbejde dokumentation og afholde de ekstra udgifter, dette medfører. 
Astrid Lulling (PPE-DE ),
    Jeg er imod at medtage vin i forslaget til en forordning om ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer, i hvilken enhver ernærings- og sundhedsanprisning af drikkevarer, der indeholder mere end 1,2 % alkohol, forbydes i artikel 4.
Mærkning af vin er allerede omfattet af meget strenge regler. Endvidere har videnskabsmænd allerede indrømmet fordelene ved et moderat forbrug af vin. Vin er en fødevare, den er et tonikum. Den beroliger nerverne, fremmer fordøjelsen, er antiallergen og kan virke som effektiv forebyggelse af karsygdomme, kræft og demens.
De må indrømme, at det ville være en skam ikke at kunne understrege disse fordele over for forbrugerne og gøre dem opmærksom på, at vin - ligesom enhver fødevare eller drikkevare - kan indgå i en sund kost og gavne det almene helbred, hvis den indtages med måde.
Endelig er indtagelse af vin en europæisk tradition, der går tusinder af år tilbage, idet det enkelte land har indført denne vane i overensstemmelse med dets egne kosttraditioner.
Et forbud mod ernærings- og sundhedsanprisninger, der skal gælde for alle europæiske lande, ville svare til at se bort fra det forhold, som det enkelte EU-land har til dette traditionelle produkt, og det kunne skade en stor europæisk industri, som for tiden oplever en krise uden fortilfælde.
Manders (ALDE ),
   Jeg syntes, jeg skulle stemme for ændringsforslag 29, som sletter de af Kommissionen foreslåede ernæringsprofiler. Jeg forstår Jules Maatens afvigende holdning, da han som ALDE-Gruppens skyggeordfører forventes at forsvare gruppens aftalte holdning.
Når der anvendes ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer, skal udgangspunktet være, at der ikke findes gode eller dårlige levnedsmidler, men kun gode eller dårlige kostvaner. Anprisninger af fødevarer skal være videnskabeligt funderede og behøver ikke passe ind i en profil, der er pålagt af myndighederne. Desuden harmonerer ensartede ernæringsprofiler ikke med de mange forskellige livs- og spisemønstre i EU's medlemsstater. Indførelsen af ernæringsprofiler som en forudsætning for at have lov at anvende ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer er derfor et brud på principperne om subsidiaritet og proportionalitet. En anden indvending mod begrebet ernæringsprofiler er det uforholdsmæssigt store skatte- og afgiftstryk, som det medfører for de små og mellemstore virksomheder, som notabene er stærkt repræsenteret i levnedsmiddelindustrien.

Luís Queiró (PPE-DE ),
    Den økonomiske model, som vi går ind for, forudsætter frihed og initiativ, men også kontrol fra statens side for at sikre, at man overholder de grundlæggende forudsætninger for, at der kan findes de nødvendige objektive betingelser for, at forbrugerne kan vælge det, som de vælger, med viden om, hvad de vælger.
Det foreliggende forslag går på en afbalanceret måde i den retning, hvorfor jeg har stemt for. 

Bonde (IND/DEM ),
    Ernærings- og sundhedsanprisninger
I dag har afgørende spørgsmål om de danske miljø- og sundhedsforhold været til afstemning.
I Danmark har vi en sundhedspolitik, der er baseret på en alsidig kost med sunde og naturlige fødevarer.
Det betyder, at vi i Danmark hidtil har formået at opretholde vores forbud mod tilsætning af vitaminer og mineraler, kunstigt berigede fødevarer og sundhedsanprisninger.
I en lang række af EU's medlemslande har en omfattende liberalisering af fødevarer efterhånden skabt et nødvendigt behov for en stram regulering på området, som varetager og sikrer forbrugernes sikkerhed og sundhed.
Folkesundhed og forbrugerbeskyttelse går hånd i hånd.
I Danmark ønsker vi at opretholde et højt beskyttelsesniveau, men det kræver, at vi bevarer vores ordning med et nationalt forbud mod unødvendig tilsætning af sundhedsskadelige vitaminer og mineraler. Kun på denne måde kan vi sikre vores borgere den sundhedsgaranti, som de har krav på!
Tak for jeres stemmer. Tak for ordet. 

Hélène Goudin og Nils Lundgren (IND/DEM ),
    I beslutningen angives retningslinjer for medlemslandenes beskæftigelsespolitik. Selv om flere af forslagene er gode, mener vi ikke, at EU skal blande sig i dette område. Beskæftigelsespolitikken fastsættes bedst i det respektive medlemsland i overensstemmelse med landets specifikke forhold. 
Lang (NI )
    Da Det Europæiske Råd holdt møde i Lissabon i 2000, lovede man, at den europæiske økonomi ville blive den mest konkurrencedygtige i verden inden 2010. I Adrover-betænkningen konstateres det, at vækst- og beskæftigelsesmålene ikke er nået. Det overrasker os overhovedet ikke. Det mirakel, der var forudset for 2010, vil ikke indtræffe.
Dette forslag til nye retningslinjer er endvidere kun den 177. bekendtgørelse af gode hensigter, der fornærmer de millioner af mennesker, der lever fra hånden til munden i social usikkerhed og fattigdom.
Denne demagogiske fantasiflugt skaber et røgslør for at skjule en uacceptabel fremtid for arbejdere, der er truet af jobdumping, en fremtid, i hvilken enkeltpersoner må sælge sig selv til den bedste pris, mens de kinesiske fabrikker og brasilianske landbrug ødelægger vores økonomi, som med vilje ofres på frihandelens og den utøjlede globaliserings alter.
Virkeligheden i Europa er tab af arbejdspladser og store selskabers guldjagt mod øst som en indledning til deres endelige exit fra Europa. Virkeligheden er, at arbejdspladser flyttes ud, mens indvandrere fortsat flytter ind uden formål. I stedet for fine ord er det tid til at handle, således at præference og national beskyttelse langt om længe bliver fremherskende inden for en mere styret økonomi og et mere styret beskæftigelsesmarked.

Hélène Goudin og Nils Lundgren (IND/DEM ),
    Vi er ikke enige i de visioner, som Udvalget om Konstitutionelle Anliggender præsenterer her, hvad angår oprettelsen af en europæisk afdeling for foranstaltninger udadtil. Oprettelsen af denne afdeling er et skridt på vejen mod en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik for EU, hvor medlemsstaterne helt har afhændet dette politiske område til Unionen.
Vi mener, at hvert medlemsland i EU fortsat skal føre den udenrigspolitik, man ønsker, udformet via valg af repræsentanter til det nationale parlament, alternativt via valg af præsident eller nationale folkeafstemninger. 

Hennis-Plasschaert (ALDE ),
   Jeg har stemt imod beslutningsforslaget om arbejdsvilkår for mobile arbejdstagere, som udfører interoperable grænseoverskridende tjenester. Dette beslutningsforslag hilser et rådsdirektiv velkommen, som gør en aftale mellem arbejdsmarkedets parter til lovgivning. Denne aftale mellem Fællesskabet af Europæiske Jernbaner (industri) og Det Europæiske Transportarbejderforbund (fagforeningerne) er ikke nødvendig, for vi har allerede et arbejdstidsdirektiv (2003/88), som udmærket kan anvendes for de mobile arbejdstagere. Dertil kommer, at Fællesskabet af Europæiske Jernbaner kun repræsenterer de jernbanevirksomheder, som har nationale monopoler i medlemsstaterne. ERFA (European Rail Freight Association), som repræsenterer mindre virksomheder, blev ikke anerkendt af Kommissionen som en af arbejdsmarkedets parter, selv om det nye direktiv netop stiller umulige krav for disse små jernbanevirksomheder. F.eks. at en mobil arbejdstager efter én nat hjemmefra for enhver pris skal tilbringe den næste nat hjemme. Det er i sig selv overregulering, men også en barriere for nye deltagere på markedet, som virkelig tilbyder grænseoverskridende godstransport. Kort sagt kan EU ikke bruge dette direktiv, hvis det vil omlægge transporten fra landevejen til jernbanen, og hvis det vil gøre EU mere konkurrerende inden for rammerne af Lissabon-strategien. Derfor har jeg stemt imod. 

David Martin (PSE ),
    Jeg glæder mig over fokus i denne betænkning på vigtigheden af vores forhold til vores nære nabo Rusland, der kommer endnu nærmere med EU's udvidelse. Jeg er enig med ordføreren i, at det er i begge parters interesse, at Rusland bliver integreret bedre i den europæiske struktur, og at der er en mere fælles holdning til de lande, der omfattes af vores naboskabsstrategi.
Men hvis Rusland skal være medlem af WTO, må det respektere WTO's regler, i særdeleshed må man udrydde forfalskninger og piratkopiering af varer.
Jeg er enig i den skuffelse, som ordføreren giver udtryk for ved det tilsyneladende tilbageslag for Ruslands demokratisering og den manglende respekt for nogle af principperne i OSCE's og Europarådets dokumenter. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
    Som debatten om denne betænkning ikke mindst i udvalget så tydeligt har vist, har EU i kraft af den seneste udvidelse i dag en anden bevidsthed og en anderledes erindring, som har fået afgørende indflydelse på vores forhold til Rusland.
Ud over sine sædvanlige bestræbelser for demokratisering, respekt for frihedsrettighederne, overholdelse af internationale regler, en økonomisk model, hvor det frie initiativ hverken forveksles med den absolutte frihed for de få eller med frihed, der bestemmes af dem, der har magten, opdager EU i dag de bestræbelser, som de fleste af dets nyeste medlemmer står for. Disse bestræbelser bør uden tøven indgå fuldt og helt i vores forhold til Rusland.
Hertil kommer, at de seneste tidender vanskeligt kan betragtes som opmuntrende. Efter en vis indledende bekymring fulgt af en velbegrundet positiv reaktion har det internationale samfund i dag så afgjort grund til at være bekymret over situationen i Rusland og landets hensigter i verden.
Når dette er sagt, skal det også siges, at et godt forhold til denne enorme nabo er af allerstørste betydning. 

Coelho (PPE-DE ),
    Beskyttelse og fremme af grundlæggende rettigheder er en væsentlig forudsætning for etableringen af området med frihed, sikkerhed og retfærdighed.
Det må undgås, at der opstår agenturer med overlappende funktioner og ansvar. Det nye agentur kan kun begrundes, hvis det udfylder hullerne, hvad angår dataindsamling og overvågning af tendenser og processer i medlemsstaterne, der ikke har fungeret, og som vanskeliggør forståelsen af udfordringernes virkelige omfang og evalueringen af, om Fællesskabets lovgivning og politikker virker erfter hensigten på dette område.
Agenturet bør også omfatte eksisterende organer som Det Europæiske Observationscenter for Racisme og Fremmedhad, der langtfra har fungeret som forventet.
Det skal udelukkende afgive udtalelser og fremsætte henstillinger, men det skal ikke kunne blande sig i de institutioners arbejde, der er ansvarlige for at træffe beslutninger.
Uønskede konflikter med parallelle organer som Europarådets Menneskerettighedskommission bør undgås.
Jeg glæder mig endvidere over, at kommissionsformand Barroso har oprettet en kommissærgruppe for grundlæggende rettigheder, bekæmpelse af forskelsbehandling og lige muligheder, som skal udarbejde en omfattende og sammenhængende strategi for beskyttelse af menneskerettighederne. 
Hélène Goudin og Nils Lundgren (IND/DEM ),
    I betænkningen behandles udvidelsen af mandatet for Observationsorganet for Racisme og Fremmedhad, således at det bliver et kontor for menneskerettigheder. Uden at respektere resultatet af folkafstemningerne i medlemsstaterne foreslår Parlamentet retningslinjer for kontorets rolle og opgaver, som om forfatningen allerede var trådt i kraft. Der savnes desuden en grund, og det indebærer et unødigt dobbeltarbejde at oprette endnu et EU-organ, som skal udarbejde rapporter, komme med anbefalinger og gennemføre bevidsthedsudvidende arbejde på menneskerettighedsområdet, et område, hvor Europarådet, OSCE og forskellige FN-organer allerede yder en udmærket indsats.
Derfor har Junilisten stemt nej til betænkningen. 

Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
    Vi har stemt imod betænkningen, fordi den fastholder den maniske optagethed af underskud og stabilitetspagt, når vores problem mere er økonomisk end finansielt. Man glemmer, at problemet drejer sig om efterspørgsel, hvilket fordrer øget købekraft og derfor højere lønninger. Man glemmer, at vi har et realøkonomisk problem, og at vi derfor må øge støtten til den produktive sektor og snarest muligt tage beskyttelsesklausulen i anvendelse for tekstilsektoren for at undgå, at tusindvis af virksomheder lukker, og at arbejdsløsheden stiger til hidtil uanede højder.
Der må ligeledes snarest muligt gennemføres en grundig evaluering af ØMU'ens følger og af den stærke euros betydning for den europæiske økonomis svigtende konkurrenceevne og virkningerne for den økonomiske og sociale samhørighed.
Vi må have mod til at suspendere stabilitetspagten og erstatte den med en vækst- og beskæftigelsespagt, der prioriterer produktive investeringer og socialt fremskridt.
Det på tide at lægge en helt anden kurs for den politik, som EU står for. 
Hélène Goudin og Nils Lundgren (IND/DEM ),
    Hr. Goebbels' initiativbetænkning er endnu et iøjnefaldende eksempel på, hvordan Europa-Parlamentet forsøger at gøre national politik til en fælles EU-politik. Der præsenteres i vores øjne mange meget sunde meninger om, hvordan væksten bør stimuleres, vægten af relevante investeringer, hvordan miljøindsatsen kan bidrage til økonomisk vækst, og hvordan arbejdsløshed skaber social uretfærdighed.
Junilisten mener dog, at hvert medlemsland selv skal afgøre, hvilken type skattesystem man vil have, eller hvordan man mener, at landet kan blive "konkurrencedygtigt". Institutionel konkurrence mellem medlemslandene vil vise, hvilket system der er mest vellykket. En sådan etableret kommer andre medlemslande siden til at følge i egen velforstået interesse. 

Jan Andersson (PSE ),
    Vi støtter betænkningen om den socialpolitiske dagorden for perioden 2006-2010. Hvad angår punktet om et lovgivningsinitiativ om en "garanteret minimumsindkomst", tolker vi det i retning af det, vi i Sverige kalder socialbidrag, og ikke en indførelse af et system med minimumsløn. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
    Som vi gav udtryk for i vores indlæg i plenarforsamlingen, er den sociale dagsordens begrænsede forslag slet ikke det svar, der skal til, hvis vi skal have skabt de mere end 22 millioner nye arbejdspladser med rettigheder, som Lissabon-strategien har som mål, og fremmet den sociale integration af de ca. 70 millioner mennesker, der lever i fattigdom.
I en situation, hvor der er brug for en social dagsorden, som virkelig opprioriterer den sociale integration, har Rådet besluttet lige det modsatte på sit forårstopmøde. Det har begrænset målsætningerne for social integration og fattigdomsbekæmpelse til kun at angå børnene, idet det helt ignoreres, at man ikke kan forbedre deres situation, hvis man ikke skaber bedre forhold for familierne som helhed. Rådet har heller ikke truffet konkrete foranstaltninger, der kan befordre og evaluere fremskridt for ligestillingen mellem mænd og kvinder, hverken med hensyn til beskæftigelse med rettigheder eller løn, hvor der stadig sker forskelsbehandling, i visse tilfælde værre end før.
Ligeledes er der fortsat stor ulighed i indkomstfordelingen, en ulighed, der ydermere vokser, og arbejdstagerne, pensionisterne, brugerne og forbrugerne mister rettigheder, som er under pres fra de foreslåede direktiver om arbejdstidens organisering og oprettelse af et indre marked for tjenesteydelser. 
Toine Manders (ALDE ),
   Den nederlandske VVD-delegation syntes, den skulle stemme imod Oomen-Ruijten-betænkningen om den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsordenen for perioden 2006-2010. I betænkningen omtales en række sager, som netop ikke skal reguleres på europæisk plan såsom forslaget til et lovgivningsinitiativ vedrørende en europæisk minimumsindkomst. Endvidere forventer VVD ikke ret meget af tilskyndelsen til en europæisk undervisningsmodel. Det er typiske eksempler på uønsket indblanding fra Bruxelles og underminering af den nationale suverænitet, hvilket er uacceptabelt for VVD.
Også Kommissionens anmodning om at udarbejde frivillige rammer for grænseoverskridende kollektive forhandlinger er overflødig. Arbejdsmarkedets parter opererer allerede på europæisk plan, og de kan meget bedre ordne det indbyrdes. Kronen på værket er det store antal nye direktiver, som foreslås i betænkningen. Meget af denne lovgivning lægger et kvælende tæppe over de selvstændige erhvervsdrivende, som derved ikke længere har tid til at udøve deres erhverv. Dette kunne få en boomerangeffekt på beskæftigelsen, hvilket efter min mening aldrig kan være hensigten med socialpolitik. Efter VVD's opfattelse er den bedste socialpolitik på europæisk plan at skabe beskæftigelse. 
Silva Peneda (PPE-DE ),
    Den reviderede Lissabon-strategi hviler på treenigheden konkurrencedygtighed, vækst og beskæftigelse.
For at styrke strategiens sociale komponent har Det Europæiske Råd fremlagt en ny social dagsorden (2006-2010), der efter min opfattelse ikke lever op til forventningerne.
Jeg vender mig ikke imod de overvejelser, der ligger til grund for at oprette et "europæisk arbejdsmarked", eller de foranstaltninger, der foreslås, f.eks. grænseoverskridende kollektive overenskomster, fremme af beskæftigelse for kvinder og fattigdomsbekæmpelse.
Mine indvendinger går på noget andet, fordi jeg mener, at dette vage og lidet forpligtende instrument ikke er det mest hensigtsmæssige og præcise svar på det presserende moderniseringsbehov, som målet om vækst og konkurrencedygtighed stiller.
Den sociale dagsorden lægger ringe vægt på de lokale økonomier og SMV'er som helt væsentlige faktorer for økonomisk vækst og beskæftigelse, eftersom de står mere end 90 % af de europæiske virksomheders aktivitet.
Det blivende indtryk er derfor, at der er tale om et katalog over gode politiske hensigter. Selv om jeg er enig i diagnosen, frygter jeg med andre ord, at behandlingen ikke er den mest hensigtsmæssige.
Jeg har stemt for betænkningen, fordi jeg tilslutter mig de betragtninger, som den indeholder om Kommissionens initiativ. 
Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.
