
(1) 
Randzio-Plath (PSE ).
   - Hr. formand, i går, da jeg var på vej fra mødesalen til et gruppemøde, blev jeg klemt op i et hjørne af et tv-hold og kunne ikke komme videre. Jeg blev faktisk skubbet, så jeg slog min ryg. Jeg vil gerne bede Dem sørge for, at medlemmerne kan udføre deres arbejde her i Parlamentet uden at blive generet af mediernes folk. 
Formanden.
   - Jeg vil bede tjenestegrenene se på sagen, så vi kan udføre vores arbejde i fred. 
Kinnock, Glenys (PSE ).
   - Hr. formand, som De sikkert ved, markerer hele verden på onsdag 10-årsdagen for folkemordet i Rwanda. Næsten 1 million mennesker blev nedslagtet, og verdenssamfundet greb ind for sent. Selv i dag må vi spørge os selv, om der er politisk vilje til at træffe de foranstaltninger, der skal til, for at hindre fremtidige lidelser i denne størrelsesorden.
Jeg ved, at De er enig i, at det her ikke må gentage sig, og jeg opfordrer derfor til, at vi i morgen mindes begivenhederne i Rwanda for 10 år siden og holder et minuts stilhed for at markere, at vi ikke en anden gang må se passivt til. 
Formanden.
   - Jeg gør et notat om det i forbindelse med åbningen af mødet i morgen, fru Kinnock. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om Det Europæiske Råd og sikkerhed:
- beretning fra Det Europæiske Råd og redegørelse fra Kommissionen - Det Europæiske Råds møde (Bruxelles, den 25.-26. marts 2004) og
- redegørelser fra Rådet og Kommissionen - Sikkerhed for Europas borgere efter attentaterne i Madrid.
Ahern, Bertie,
    Hr. formand, hr. formand Prodi, jeg er glad for at kunne være til stede i dag for at aflægge beretning om udfaldet af sidste uges Europæiske Råd. Da jeg sidst havde æren af at tale til Parlamentet i januar, hvor jeg redegjorde for det irske formandskabs prioriteter, sagde jeg, at det altoverskyggende mål for vores formandskab var at sikre resultater, der ville have en positiv indvirkning på folks dagligdag i Europa. Jeg mener, at sidste uges Europæiske Råd har bidraget til at skabe positive resultater på en meget konkret måde. I EU har vi endnu en gang vist, at vi er i stand til at takle nye udfordringer. Vi har vist, at når vi gør en samlet indsats, kan vi virkelig gøre en forskel i folks hverdag.
De væsentlige fremskridt, vi opnåede ved Det Europæiske Råd i sidste uge, skyldtes en række forhold. En væsentlig faktor var efter min mening det fremragende samarbejde, der er kommet i stand mellem Rådet, Europa-Kommissionen og Europa-Parlamentet. Temaet for det irske formandskab er . Det Europæiske Råd har klart vist, hvor langt vi kan nå, hvis vi samarbejder.
Som de ærede mellemmer er klar over, vedtog vi på Det Europæiske Råd en erklæring om bekæmpelse af terrorisme. Vi aftalte at genoptage forhandlingerne på regeringskonferencen og at nå til enighed senest ved mødet i juni. Vi identificerede, hvad der rent praktisk skal gøres for at fremme bæredygtig vækst og skabe flere job. Vi drøftede også en række udenrigspolitiske emner, herunder Mellemøsten, Afghanistan, Irak, Balkan og Rusland.
Som vi kun ved alt for godt, fandt sidste uges Europæiske Råd sted i skyggen af det forfærdelige angreb i Madrid den 11. marts. Jeg vil godt endnu en gang udtrykke min medfølelse med de berørte familier. Jeg ved, at De alle er enige med mig i, at dette angreb udgør en alvorlig trussel mod alt det, som EU står for. Det Europæiske Råd ønsker at sikre, at der gøres alt, hvad der kan gøres, for at beskytte vores borgere mod terrorens svøbe. Samtidig skal de grundlæggende menneskerettigheder i vores demokratier beskyttes.
Jeg mener, at Det Europæiske Råds erklæring om bekæmpelse af terrorisme er tilpas afbalanceret. Her understreges vores eksisterende samarbejde, man søger at forbedre og understrege behovet for at gennemføre det, vi har aftalt. Jeg er også glad for at kunne sige, at i erklæringen støttes et forslag fra medlemmer af Europa-Parlamentet om at udnævne den 11. marts til en europæisk mindedag for terrorofre.
Erklæringen omfatter en række specifikke indsatsområder, herunder tiltag til bedre udveksling af efterretninger, styrkelse af grænsekontrollen og sikkerheden ved rejsedokumenter, øget beskyttelse af vores transportsystemer samt foranstaltninger mod finansiering af terrorisme. Den indeholder også en forpligtelse til effektivt samarbejde med tredjeverdenslande og med andre internationale organisationer, først og fremmest FN.
Der er udpeget en særlig antiterrorkoordinator, hr. de Vries. Dette afspejler behovet for en samlet indsats på tværs af EU. Det Europæiske Råd ser igen på handlingsplanen mod terrorisme i juni, hvor vi også vil aftale centrale opgaver og sætte tidsfrister for dem.
Det Europæiske Råd har også vedtaget en erklæring om solidaritet mod terrorisme. Den forpligter medlemsstaterne til at arbejde sammen i musketerånd, hvis en af dem udsættes for et terrorangreb. Erklæringen er et vigtigt politisk signal om, at vi står sammen i kampen mod terrorisme.
Jeg sætter stor pris på, at parlamentsformand Cox deltog i første del af vores møde om terrorisme. Med den solidaritet, som EU's institutioner viste, blev der sendt et vigtigt budskab. Terrortruslen er en trussel mod vores sikkerhed, vores demokratier og vores levevis i EU. Vi vil gøre alt, hvad der står i vores magt, for at beskytte vores befolkninger mod denne trussel.
Det glæder mig især, at vi opnåede store fremskridt på regeringskonferencen. På grundlag af min beretning anmodede Det Europæiske Råd formandskabet om at fortsætte høringerne. Det opfordrede ligeledes formandskabet til at søge at genoptage de formelle forhandlinger på regeringskonferencen, så snart det kunne lade sig gøre. Det vedtog, at der skulle opnås enighed om den nye forfatning senest ved Det Europæiske Råd i juni.
Da jeg talte til Dem i januar, understregede jeg min forpligtelse til at benytte enhver lejlighed til at gøre fremskridt med hensyn til regeringskonferencen og om muligt afslutte den under vores formandskab. Men dengang, ja, helt frem til selve Det Europæiske Råd, stod det ikke klart, hvor langt vi ville kunne nå. Vi var ikke sikre på, at det ville være muligt at relancere regeringskonferencen, selv om vi virkelig ønskede at gøre det. I de indledende stadier af vores formandskab fik jeg fra mange sider at vide, at der næppe var de store chancer.
Vi kunne ikke være nået til enighed om en tidsramme for afslutningen af regeringskonferencen uden det politiske engagement fra mine kolleger i Det Europæiske Råd. I sidste uge understregede vi vores vilje til at arbejde for forfatningen og anerkendte dens værdi og betydning. Jo før den er på plads, desto bedre. Vi anerkendte også, at selv om de endelige forhandlinger bliver svære, er der ingen grund til at tro, at de bliver lettere med tiden. Ved mødebordet var der faktisk en generel opfattelse af, at forsinkelser ville kunne skabe yderligere komplikationer. Der var også forståelse for, at alle måtte være fleksible og søge kompromiser. I denne positive og konstruktive ånd besluttede vi at gøre en indsats nu.
Det er et stort skridt fremad, og en stor del af æren skal tilskrives Parlamentet. De har konstant opfordret medlemsstaterne til sammen at sætte skub i forhandlingerne. Deres meget positive støtte til formandskabets strategi er i høj grad blevet værdsat, og jeg ser frem til at fortsætte samarbejdet med Dem og Deres repræsentanter i de kommende måneder.
I forbindelse med høringerne af alle delegationerne har vi fået bekræftet, at det kun er en lille del af konventets tekst, der skaber splid. Vi har også fået slået fast, at mange af de yderligere forslag, som det italienske formandskab stillede, ville have været acceptable for partnerne i forbindelse med en overordnet aftale.
Der er stadig en række udestående spørgsmål af varierende kompleksitet og følsomhed. Vi har imidlertid også fundet mulige udveje, og vi tror, det kan lykkes at løse alle problemerne. Det bliver ikke let. Der bliver tale om noget for noget. Men jeg tror, at det vigtigste - nemlig viljen til at nå til enighed - nu er til stede.
Parlamentets repræsentanter har - ligesom repræsentanterne for alle andre delegationer - gjort det klart for os, hvilke spørgsmål De lægger særlig vægt på. Det er ikke muligt for mig at sige, at denne eller hin delegation vil få alle sine ønsker opfyldt, men jeg kan forsikre Dem - og alle andre - om, at formandskabet vil være åbent og upartisk over for alle. Jeg kan garantere Dem, at De ikke bliver forbigået eller tilsidesat i forhandlingerne. Jeg ønsker, at alle deltagere skal kunne anbefale slutresultatet over for europæerne, fordi det er retfærdigt, afbalanceret og positivt.
Som jeg sagde i min beretning, er de vanskeligste spørgsmål fortsat Kommissionens størrelse og sammensætning samt definitionen og anvendelsen af afstemninger med kvalificeret flertal. Ved sidste uges møde gik vi ikke ind i en nærmere drøftelse af disse spørgsmål, og jeg forsøgte heller ikke at drage nogen konklusioner. Jeg kom dog med en generel udtalelse om, hvor vi med held kunne forsøge at opnå kompromiser.
Jeg anerkender, at Kommissionen skal være både effektiv og legitim. Jeg mener, at begge perspektiver tilgodeses ved i et stykke tid endnu at bibeholde en Kommission bestående af en statsborger fra hver medlemsstat og så senere at reducere antallet af kommissærer og indføre en ordning med ligelig rotation.
Det er klart, at kun et afstemningssystem baseret på et dobbelt flertal kan medføre konsensus. Det er også afgørende, at vi fortsat holder os kravet om øget effektivitet for øje, samtidig med at vi tager hensyn til balancen mellem medlemsstaterne og deres specifikke forhold. Det bør være muligt at nå frem til et resultat, som imødekommer alles krav. Jeg mener, at det kan opnås ved at justere lidt på grænseværdierne for befolkningstal og medlemsstater og via ordninger, der bekræfter overgangen til dobbelt flertal. Men der er naturligvis behov for at se nærmere på detaljerne.
Hvad angår kvalificeret flertal ved afstemninger, er der et generelt ønske - som jeg ved Parlamentet også deler - om i højere grad at anvende dette princip til at fremme effektiv beslutningstagning, når EU udvides. Samtidig er der også behov for at tage hensyn til medlemsstaters særlige forhold på en række konkrete områder. Jeg mener, at der kan opnås et tilfredsstillende overordnet resultat, som vil betyde en udvidelse af antallet af områder, hvor afgørelser træffes ved kvalificeret flertal eller fælles beslutning.
Det er usandsynligt, at der findes en endelig løsning på disse problemer før slutfasen i forhandlingerne. I den kommende periode er det imidlertid vigtigt at nå til enighed om så mange emner som muligt og at begrænse antallet af udeståender til et minimum. I den forbindelse har formandskabet tænkt sig at benytte alle kanaler, herunder bilaterale møder og drøftelser på tjenestemandsniveau. Men regeringskonferencen afholdes selvfølgelig på politisk plan, og jeg vil bede udenrigsministrene om at tage fat på en række emner ved de endelige forhandlinger mellem stats- og regeringscheferne.
Ligesom Dem ønsker jeg, at regeringskonferencen kan afsluttes hurtigst muligt. Der er dog en del faktorer, der skal tages i betragtning, herunder dannelsen af nye regeringer i nogle medlemsstater og antallet af udestående spørgsmål. Jeg forsikrer Dem, at vi vil afslutte konferencen tidligere end i juni, hvis vi ser en reel mulighed for det. Vi bør ikke undervurdere vores fremskridt. For blot nogle få korte uger siden var der få, der ville have set lyst på mulighederne for overhovedet at blive færdige i juni. Som formandskab har vi hidtil forsøgt at have små forventninger, men høje ambitioner. Ingen ambition er højere end opnåelsen af vores fælles mål om en forfatning, der er til gavn for vores borgere og bidrager til at gøre EU mere effektiv internt og ude i verden. Jeg ser frem til at nå det mål med Deres hjælp.
Da jeg talte til Parlamentet i januar, talte jeg om, at det irske formandskab ville lægge stor vægt på Lissabon-dagsordenen, og om, at vi var fast besluttet på, at Lissabon-processen skulle genoplives og styrkes ved Det Europæiske Råd i foråret. Reaktionen fra Europa-Parlamentet dengang var meget opmuntrende.
Det glæder mig at kunne fortælle, at vi havde en frugtbar drøftelse på Det Europæiske Råd i sidste uge. Vi fokuserede på de centrale spørgsmål, hvor der kræves handling, hvis vi igen skal have gang i Lissabon-dagsordenen. Mine kolleger var enige i mit forslag om, at der var to overordnede temaer for debatten - bæredygtig vækst og beskæftigelse - og at der var et presserende behov for at takle disse to udfordringer.
Det Europæiske Råd var enigt om, at der er brug for en afbalanceret tilgang, hvis vi skal sikre bæredygtig vækst i fremtiden. Vi skal fastholde sunde makroøkonomiske politikker, samtidig med at vi fremmer større konkurrenceevne og nyskabelse. Desuden skal vi fortsat have fokus på social samhørighed. Hvis den fremtidige vækst skal være bæredygtig, skal den også være miljørigtig.
Parlamentets konstruktive samarbejde med Rådet har ført til store fremskridt inden for alle områder af EU's arbejde, ikke mindst det lovgivningsmæssige arbejde, som direkte vedrører Lissabon-dagsordenen. Den lovgivning, der er vedtaget i de seneste uger, strækker sig fra finansielle tjenesteydelser over åbning af jernbanemarkedet og intellektuel ejendomsret til miljøansvar. Jeg ser frem til, at der opnås flere resultater i de kommende uger. Det er vigtigt, at vi når vores mål, hvis Lissabon-dagsordenen fortsat skal være troværdig. I den forbindelse glæder det mig, at De i går godkendte to vigtige forslag til lovgivning - direktivet om markeder for finansielle instrumenter og transparensdirektivet.
Det Europæiske Råd så en stor udfordring i servicesektoren, som stadig er meget fragmenteret. Hvis det lykkes at skabe et ægte indre marked på dette område, vil det medføre store fordele for forbrugerne i Europa. 70 % af jobskabelsen og væksten i de sidste 10 år har fundet sted i servicesektoren. Jeg er glad for at kunne sige, at Det Europæiske Råd i erkendelse af udvidelsespotentialet på dette område har aftalt, at det nye udkast til et direktiv om serviceydelser, der aktuelt overvejes i Rådet, bør gives en høj prioritet.
Forbedring af lovgivningen vil føre til øget konkurrenceevne og produktivitet. Det Europæiske Råd bifaldt et initiativ fra det nuværende formandskab og de tre kommende, det vil sige Irland, Nederlandene, Luxembourg og Det Forenede Kongerige, som skal give dette spørgsmål en høj prioritet i de næste to år. Vi vender tilbage til spørgsmålet om bedre lovgivning ved Det Europæiske Råd i november 2004.
Hvis vi virkelig vil fremme konkurrenceevne, nyskabelse og iværksætterånd i Europa, skal vi have en stærk videnskabelig og forskningsmæssig base. Fremskridt inden for forskning er et centralt led i Lissabon-dagsordenen. Vi skal arbejde for, at forskerne bliver i Europa og tiltrækkes af arbejdsmulighederne her. Det Europæiske Råd vedtog som første skridt i denne proces at gøre det europæiske rammeprogram for forskning og udvikling mere brugervenligt, så det bliver lettere for små og mellemstore virksomheder og nystartede virksomheder at investere mere i forskning og udvikling. Det Europæiske Råd understregede også behovet for investering i grundforskning. Denne forskning danner grundlag for innovation og konkurrenceevne.
Væksten skal ikke blot være økonomisk bæredygtig, men også miljømæssigt bæredygtig. Et af de mest interessante nye områder i den forbindelse er miljøteknologi. Det Europæiske Råd anerkender vigtigheden af, at virksomhederne kan udnytte nye teknologier, og har opfordret til hurtig gennemførelse af handlingsplanen for miljøteknologi. Vi har også opfordret Kommissionen og Den Europæiske Investeringsbank til at se nærmere på, hvordan finansielle instrumenter kan anvendes til at fremme disse teknologier. Kommissionen vil udarbejde en rapport om fremskridtene på dette område inden Det Europæiske Råd næste år.
Vækst og konkurrenceevne er naturligvis ikke mål i sig selv: De er midler til at sikre og udvikle den europæiske samfundsmodel med vægtning af bæredygtighed og integration. Beskyttelse af de mest udsatte samfundsgrupper er et vigtigt led i Lissabon-dagsordenen.
Det Europæiske Råd satte beskæftigelsen øverst på dagsordenen. Skabelsen af flere og bedre job er det mest presserende spørgsmål i det kommende år. På Det Europæiske Råd var der enighed om, at medlemsstaterne især skal give høj prioritet til fire bestemte strukturelle ændringer, som taskforcen vedrørende beskæftigelse har identificeret, og som bekræftes i den fælles beskæftigelsesrapport. De skal øge virksomhedernes og medarbejdernes tilpasningsevne, tiltrække flere til arbejdsmarkedet, øge kvaliteten af beskæftigelsen og fremme investeringer i menneskelige ressourcer. Det kan virkelig betale sig at gøre en indsats her og nu for at optimere beskæftigelsesmulighederne. En høj beskæftigelse fremmer væksten og er også den bedste vej væk fra fattigdom og social udelukkelse.
Ved Det Europæiske Råd til næste forår vil vi vurdere de fremskridt, der i årets løb er sket på dette område. Der vil især blive lagt vægt på, hvorvidt de nationale foranstaltninger har medført fremskridt i retning af Lissabon-beskæftigelsesmålene. Til det formål er Rådet og Kommissionen blevet opfordret til i fællesskab at udarbejde en koncis sammenfattende rapport baseret på den fælles beskæftigelsesrapport.
Som jeg tidligere har sagt, har Parlamentet spillet en afgørende rolle i forbindelse med Lissabon-dagsordenen. Et af de områder, hvor vi gerne ser fremskridt i de kommende uger, er en mobilitetspakke, der skal gøre det lettere for arbejdere at flytte fra en medlemsstat til en anden. Vi har samarbejdet om forordning (EØF) 1408/71, som, når den er vedtaget, gerne skulle medføre væsentlige fordele i form af bedre koordinering af de sociale sikringssystemer og lettere adgang til ydelser. Jeg håber, vi i fællesskab kan afslutte dette projekt, inden valgperioden slutter.
Jeg imødeser ligeledes et frugtbart samarbejde om et par beslægtede emner, nemlig europasset og direktivet om gensidig anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer, der tager sigte på, at det skal være lettere at få sin uddannelse anerkendt i andre medlemsstater.
Regeringerne alene kan ikke sikre de ændringer, der skal til, hvis Lissabon-målet skal nås. Alle interessenter spiller en vigtig rolle i at fremme og lette forandringer. Derfor vedtog Det Europæiske Råd formandskabets forslag om at etablere reformpartnerskaber i de enkelte medlemsstater i overensstemmelse med nationale traditioner og ordninger og med inddragelse af arbejdsmarkedets parter, civilsamfundet og offentlige myndigheder. Disse partnerskaber vil være en nyttig mekanisme, hvorigennem parterne forpligter sig til at arbejde for ændringer og reformer.
Vi ved alle, at der stadig er lang vej, hvis Lissabon skal gennemføres inden for den oprindelige tidsramme. Næste års midtvejsvurdering giver os en god mulighed for at overveje, hvad der skal ændres, hvis processen skal fremskyndes. Vi skal bygge vores forberedelser til midtvejsvurderingen på et godt grundlag. Derfor har stats- og regeringscheferne bedt Kommissionen om at nedsætte en arbejdsgruppe på højt niveau - under ledelse af hr. Wim Kok - der skal foretage en uafhængig gennemgang i den forbindelse. Udnævnelsen af Wim Kok sikrer kontinuitet i forhold til det arbejde, som taskforcen vedrørende beskæftigelse tidligere har udført. Hans enestående erfaring yder et væsentligt og værdifuldt bidrag til midtvejsvurderingen. Arbejdsgruppen er blevet bedt om at aflægge rapport senest den 1. november i år, så Kommissionen kan komme med sine egne anbefalinger ved Det Europæiske Råd til næste forår.
Det Europæiske Råd gennemgik en række spørgsmål på den internationale dagsorden og vedtog konklusioner vedrørende fredsprocessen i Mellemøsten, Irak, det strategiske partnerskab med Middelhavslandene og Mellemøsten, Rusland, Afghanistan og Côte d'Ivoire. Vi overvejede også Cypern.
Det Europæiske Råd gennemgik situationen i Kosovo efter de nylige udbrud af etnisk motiveret vold. Situationen synes at have stabiliseret sig, men er stadig spændt. Det er vigtigt at pointere, at den politiske proces har førsteprioritet, og at de lokale politikere tager ansvar for situationen. EU arbejder fortsat for at skabe en stabil fremtid i et sikkert, demokratisk, fremgangsrigt og multietnisk Kosovo. Vi vil fortsat fuldt ud støtte det arbejde, FN's særlige repræsentant for Kosovo Harri Holkeri udfører, samt standarder før statusprocessen.
Rådet drøftede også situationen i Mellemøsten, der stadig giver anledning til stor bekymring. Formandskab holder tæt kontakt med lederne af de vigtigste arabiske lande for at sikre, at fredsprocessen ikke svækkes. Udenrigsminister Cowen har været i Kairo og Damaskus det sidste par dage og har understreget behovet for en samlet indsats for at fremme vores fælles mål om fred og sikkerhed i regionen gennem en retfærdig løsning på konflikten.
Når det gælder Afghanistan, har Det Europæiske Råd forhåbninger til den internationale konference, der i dag finder sted i Berlin. EU fastholder sit engagement i genopbygningen af Afghanistan. Udenrigsminister Brian Cowen repræsenterer sammen med hr. Javier Solana og kommissær Patten EU ved denne vigtige konference.
Forhandlingerne om en Cypern-aftale er netop nu i den afsluttende fase. EU foretrækker stadig klart, at et forenet Cypern tiltræder Unionen den 1. maj. I vores konklusioner bekræftede Det Europæiske Råd EU's støtte til de FN-ledede forhandlinger og vores parathed til at efterleve vilkårene i en aftale på linje med de principper, som EU er baseret på.
Dette Europæiske Råd fandt sted på et meget afgørende tidspunkt i EU's historie. Som vi anførte i programmet for vores formandskab, er første halvår 2004 en tid med store forandringer og udfordringer, men også med store håb og muligheder for EU. Den 1. maj markerer afslutningen på efterkrigstidens deling af kontinentet og giver os mulighed for at rykke fremad mod et bedre, mere integreret Europa. Forfærdelige begivenheder som dem, der fandt sted den 11. marts, gør os blot endnu fastere besluttet på at arbejde sammen om at smede aftaler, der på alle måder vil arbejde for Europa.
Jeg ser frem til fortsat at arbejde tæt sammen med Europa-Parlamentet og Europa-Kommissionen. Jeg takker Dem alle for samarbejdet gennem de seneste måneder. Her på tærskelen til udvidelsen kan vi fortsat vise, at det nye, samarbejdende Europa har både viljen og viljestyrken til at levere de positive resultater og beslutninger, som vores folk fortjener.
Prodi,
    Hr. formand for Rådet, hr. formand for Parlamentet, mine damer og herrer, den europæiske integrationsproces så dagens lys som en fredsproces. I løbet af det sidste halve århundrede har målsætningerne om fred udviklet sig og er blevet stabiliseret, og i dag deler alle deltagerne i det forenede Europa en række grundlæggende principper. At være med i EU er nemlig ensbetydende med at respektere de grundlæggende menneskerettigheder, styre det offentlige liv efter demokratiske principper samt bygge videre på og forsvare vores model for politisk, økonomisk og social udvikling. I den seneste tid har jeg ofte tænkt på disse principper, når jeg har overvejet de interne og eksterne udfordringer, som EU står over for, også fordi vi forsøger at finde fælles holdepunkter, når vi konfronteres med terrorismens stadig mere forfærdelige trusler.
Det Europæiske Råd i Bruxelles, som sluttede i lørdags, fulgte samme instinkt. Som De ved, er der på Det Europæiske Råds forårsmøde fokus på EU's økonomiske styring. På grund af den seneste tids begivenheder blev dagsordenen dog ændret betydeligt. Først og fremmest var der terrorangrebet i Madrid den 11. marts, og det var i kølvandet af dette angreb, at Rådet vedtog en række foranstaltninger for at garantere vores sikkerhed mod terrortruslen. Angrebet gik endnu en gang ud over forsvarsløse borgere, og endnu en gang går vores tanker først til ofrene og deres familier. Men angrebet har også kastet en skygge over alle europæere. Det har berørt os personligt, og det har berørt vores civile og politiske institutioner. Truslen fra terrorismen er efterkrigstidens værste trussel mod vores demokratiske og civilretlige principper, som former det offentlige liv, og den værste trussel mod vores samfund, som bygger på respekt for menneskerettighederne.
Det glæder mig at kunne fortælle Parlamentet, at Rådet har besluttet at gå denne trussel i møde på en yderst beslutsom måde. Den erklæring, der blev vedtaget i Bruxelles, efterlader ingen tvivl om, at EU's medlemsstater står sammen og har den fælles målsætning at udrydde terrorismen fuldstændigt. Derfor er jeg særdeles positivt stemt over for de foranstaltninger til samordning og sammenlægning af efterretnings-, politi- og sikkerhedssystemerne, som blev vedtaget i sidste weekend. Husk, at det i denne historiske fase drejer sig om at skabe den størst mulige samordning, eftersom det ikke var muligt at skabe et fælles europæisk sikkerhedsagentur. Det ville måske have været hensigtsmæssigt, men konkret kunne det ikke lade sig gøre. Jeg er dog overbevist om, at dette kun er det første skridt i retning af en stadig større integration. I fremtiden er det nemlig vores målsætning at etablere fælles operative strukturer på europæisk plan. Men det vigtigste er, at europæerne har forstået, at terrorismen ikke kan besejres med magt alene. Det kræver magt og viden at kunne forstå og finde en løsning på terrorismens grundlæggende årsager.
Foruden militære indgreb og bekæmpende foranstaltninger er det nødvendigt at anvende politiske midler med samme beslutsomhed. Begge muligheder skal udnyttes i en multilateral sammenhæng, for en unilateral tilgang er ikke længere nok. Det betyder først og fremmest - sådan som det højtideligt fastslås i erklæringen - at vi skal styrke den gensidige tillidsforbindelse mellem Europa og USA, der allerede er tæt og loyal. Uden denne stærke alliance kan vi ikke gøre os håb om at bevare verdensfreden. Det er dog lige så vigtigt, at De Forenede Nationer spiller en nøglerolle og har den nødvendige troværdighed. FN skal inddrages aktivt i indsatsen på stedet og i de politiske projekter, der tager sigte på at genoprette stabiliteten i de kriseramte regioner. EU kan for sit eget vedkommende drage fordel af de erfaringer med at skabe fred og føre dialog, som er indhøstet i de snart 50 år, Fællesskabet har eksisteret. Med vores bidrag skal vi aktivere og mobilisere alle landenes ressourcer for at isolere terrororganisationerne. Målet er at kappe terrorismens livline, nemlig at forhindre hvervning og afskære den fra enhver form for teknisk, logistisk og finansiel støtte.
Men terrorismen har også et ideologisk aspekt - selv om det er abnormt - og den har sin egen politiske dagsorden. Derfor er det nødvendigt at takle de krisesituationer, der deler verden og truer dens stabilitet. Først og fremmest er der - og her tilslutter jeg mig det, som , hr. Ahern, sagde for lidt siden - behov for at finde en løsning på konflikten mellem Israel og Palæstina. Dette er den vigtigste prioritering. Hvis vores kamp mod den internationale terrorisme skal være en succes, er det nødvendigt med fred i Mellemøsten. Desuden skal vi arbejde på at løse problemerne i Irak. Alle disse initiativer i Mellemøsten og i Irak skal udformes på en sådan måde, at FN igen kommer til at spille en hovedrolle. Målet er naturligvis at give Irak tilbage til irakerne hurtigst muligt, idet vi garanterer sikkerheden, uafhængigheden og det størst mulige demokrati.
Mine damer og herrer, Det Europæiske Råds forårsmøde handler som sagt overvejende om EU's økonomiske styring, og mødet om økonomien har styrket dette aspekt yderligere. Den europæiske økonomi har dog haft det svært i de seneste år, og dette er også en trussel mod en af EU's grundpiller, nemlig vores økonomiske og sociale model. For fire år siden besluttede EU i Lissabon, at vi skulle iværksætte en gennemgribende reform af vores økonomiske system for at bevare og forbedre vores levestandard. Rådets konklusioner viser, at der er bred enighed om analysen af de nødvendige initiativer i den beretning, som Kommissionen forelagde for Dem i januar.
Vi er alle enige om benchmarking, samordning og prioriteringer for at øge væksten og konkurrenceevnen. Dem har vi efterhånden gentaget i flere år, nemlig at vi skal investere i forskning, udvikling og menneskelige ressourcer. Imidlertid er det ikke nok at være enige om, hvad der skal gøres. Vi har også brug for en seriøs indsats og for de nødvendige midler til at gøre dette, men vi har ingen af delene. Derfor må jeg med beklagelse konstatere, at vi endnu ikke har været i stand til at gøre ordene til handling. De fleste beslutninger, som vi har taget i fællesskab, er ikke blevet omsat til konkrete handlinger i medlemsstaterne, og den planlagte overførsel af ressourcer til de investeringer, som vi alle - og jeg gentager alle - anser for nødvendige, er endnu ikke sket.
Denne usikkerhed og det begrænsede økonomiske engagement afslører to grundlæggende mangler ved styringen af den europæiske økonomi. På den ene side mangler Lissabon-processen et stærkt styringspunkt på fællesskabsplan. Dette er den eneste måde at samordne de forskellige initiativer på. På den anden side skal vi også forholde os til de moderne politiske organisationer og deres dynamik. De investeringer i menneskelige ressourcer og viden, som vi alle betragter som tvingende nødvendige, giver afkast på meget lang sigt. På politisk plan er der derimod en tendens til at prioritere initiativer, som giver et synligt resultat inden for valgperioden, som er væsentlig kortere. Det skal dog siges, at visse medlemsstater har påbegyndt vigtige og vanskelige reformer, der viser ansvarlighed, forudseenhed og politisk mod.
Rådet bekræftede behovet for at fortsætte denne proces, eftersom alle har forstået, at det er Europas fremtid, som står på spil. Jeg håber, at de reformer, der er iværksat, bliver fuldendt denne gang, og at de også kommer til at omfatte viden, undervisning og forskning. Umiddelbart set det ud til, at man har fundet den politiske vilje til at gå hurtigt frem med det europæiske vækstinitiativ, som omfatter en række kvikstartprojekter inden for forskning og udvikling, transport, energi og informationsteknologi. Der er tale om veldefinerede initiativer, som Det Europæiske Råd allerede har vedtaget, og som alle kan påbegyndes hurtigt. Allerede i år skal der ske reelle fremskridt, og det er nødvendigt, at Lissabon-retningslinjerne snarest muligt bliver omsat til national lovgivning. Jeg beklager, at jeg er nødt til at komme med disse betragtninger, men det er efter min mening både rigtigt og nødvendigt.
Mine damer og herrer, til sidst vil jeg kort komme ind på den europæiske forfatning, som omtalte i starten af sin tale. Vi har set, hvordan udfordringerne udefra og udfordringerne indefra bringer vores fælles hus' grundpiller i fare. I disse svære tider må vi lægge vores uoverensstemmelser til side og give EU de nødvendige midler til at lægge et mere solidt samarbejdsgrundlag, der gør det muligt for os at træffe beslutninger i fællesskab og samle vores ressourcer. Lad os se sandheden i øjnene: De udfordringer, som Europa nu står over for, kan vi kun gå i møde, hvis vi står sammen. Uanset hvor stort og magtfuldt et europæisk land måtte være, er det ikke i stand til at løfte opgaven alene.
I den sammenhæng gav Det Europæiske Råd os en positiv nyhed på sit forårsmøde, og den vil jeg slutte af med i dag, også fordi jeg gerne vil bevare mit ry som uforbederlig optimist. Når alt kommer til alt, var det ikke forkert af mig at være optimist i de senere år. I Bruxelles blev der skabt mulighed for en snarlig genoptagelse af forhandlingerne om forfatningstraktaten og for at nå til en afslutning under det irske formandskab. Dette skete takket være det ekstraordinære mæglingsarbejde, som formandskabet har udført, og i den forbindelse vil jeg gerne give udtryk for min anerkendelse af og beundring for formandskabet.
I de sidste par uger er der kommet opmuntrende signaler fra forskellige regeringer, som har erklæret, at de er parate til at indgå et kompromis. Fra Rådet har vi fået bekræftet - også ud fra et psykologisk og menneskeligt synspunkt - at udviklingen endelig går i den rigtige retning. Det problem, der er vanskeligst at løse, er det samme, som fik processen til at gå i stå sidste gang, nemlig de nødvendige grænser for at træffe afgørelse med kvalificeret flertal. Naturligvis er det ikke et spørgsmål om procenter, men om vores fremtidige integrationsproces. Det udvidede EU skal ganske enkelt være i stand til at træffe beslutninger. Hvis grænsen for at kunne træffe en flertalsbeslutning bliver sat for højt, kan EU ikke længere træffe beslutninger - hverken om bekæmpelsen af terrorisme, den økonomiske politik eller noget som helst andet emne - fordi en lille gruppe lande kan blokere alle forslag. Dette er sagens kerne, og diskussionen har hidtil drejet sig om det blokerende mindretals størrelse.
Jeg beder Dem om at huske, at man ikke kan starte en institutionel debat med udgangspunkt i, hvilke midler medlemsstaterne har til at blokere beslutninger. Diskussionen bør tværtimod handle om det modsatte, nemlig hvordan vi bedst kan sikre, at der kan træffes beslutninger. I kølvandet på den seneste udvikling lader det til, at der er ryddet en anden forhindring af vejen. Derfor ser det nu ud til, at vi snart får den forfatning, vi har håbet på. Jeg vil dog gerne opfordre til, at det endelige kompromis bliver et ambitiøst kompromis, som giver et udvidet EU med 25 lande mulighed for at fungere effektivt.
Poettering (PPE-DE ).
   - (DE) Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, kære kolleger, de forfærdelige begivenheder i Madrid den 11. marts 2004 var det centrale emne på topmødet i Bruxelles. Og det var rigtigt, at man drog de nødvendige konsekvenser af det. Jeg husker endnu tydeligt, hvordan den amerikanske præsident John F. Kennedy i 1963 i det delte Berlin sagde: "Jeg er berliner". Og jeg mener, at vi som europæere skal møde vores spanske partnere og venner med en lignende holdning. Vi skal sige, at dette angreb i Madrid ikke kun var et angreb på Spanien, men et angreb på hele Europa, på hele den vestlige verden, på hele verden. Derfor må vi gøre denne sag og denne solidaritet med Spanien til målestokken for engageret handling og tydeligt og beslutsomt føre EU, Europas enhed, fremad. Det må være vores svar på terrorismen. Jeg vil gerne takke Dem meget, meget varmt, hr. rådsformand, fordi Bruxelles under Deres ledelse har udsendt dette signal. Europa vil handle nu! Europa vil være enig, og Europa vil gå ind i fremtiden sammen!
Det er rigtigt, at man på topmødet vedtog den solidaritetsklausul, som fremgår af forfatningen. Det er en solidaritetsklausul mod terrorisme. Men Europa skal generelt være solidarisk, når det gælder angreb udefra, og vi ved i dag bedre end nogensinde, at inden- og udenrigspolitik udgør en helhed, og at man ikke kan skille de to ting ad. Vi hilser det velkommen, at der er blevet udpeget en koordinator for spørgsmål om den interne sikkerhed, og med vores tidligere kollega Gijs de Vries har vi fået en fremragende personlighed til posten. Jeg glæder mig til samarbejdet med koordinatoren for den interne sikkerhed!
Men jeg siger også, hr. rådsformand - og indsættelsen var nok heller ikke det sidste ord - at vi gerne havde set, at posten som sikkerhedskoordinator ikke var blevet oprettet inden for udenrigspolitikken og det mellemstatslige samarbejde, men i overensstemmelse med Kommissionens opfattelse inden for fællesskabsinstitutionerne, så den ville have været underlagt en parlamentarisk og juridisk kontrol. Og det tror jeg er vigtigt for fremtiden. Jeg vil ikke sætte spørgsmålstegn ved oprettelsen af denne opgave. Men det er også vigtigt, at vi ikke allerede nu bruger oprettelsen af en sådan post som alibi for at kunne hævde, at vi har gjort nok på dette område. Nu kommer det an på den helt konkrete politik, vi gennemfører omkring den interne sikkerhed.
Derfor beklager jeg dybt, at vi endnu ikke har den europæiske arrestordre. Og vi opfordrer de fem stater, som endnu ikke har ratificeret den, til at gøre dette hurtigt. Vi må også udbygge Europol. Europol ville være langt mere effektivt, hvis det ikke var nødvendigt at føre disse vanskelige finansforhandlinger mellem medlemsstaterne, når man vil give Europol penge. Hvorfor lægger vi ikke også Europol ind under fællesskabsmetoden, så Europol kan blive finansieret via Fællesskabets budget? Så var der meget, som ville være meget lettere. Og jeg mener også, vi på dette område bør acceptere fællesskabsmetoden.
Når vi taler om intern sikkerhed, om terrorisme, så tror jeg, det vigtigste er, at vi siger følgende til den arabiske verden: Vi identificerer ikke terrorismen med den arabiske eller islamiske verden. Og jeg vil gerne sige følgende, hvis De vil tillade mig det som tysker: Jeg husker diskussionen efter 1945, da man talte om tyskernes kollektive skyld. Det blev med rette afvist, fordi ikke alle var ansvarlige for nationalsocialismens forbrydelser. På samme måde må vi heller ikke begå den fejl i dag, at vi sætter lighedstegn mellem terrorismen og den arabiske og islamiske verden. Vi ønsker samarbejde med den arabiske og islamiske verden. Derfor er jeg også helt enig med kommissionsformand Romani Prodi i - De var også inde på det, hr. rådsformand - at fred i Mellemøsten med sikkerhed og værdighed for alle mennesker i Israel og Palæstina er en meget vigtig faktor for freden i verden og for fredelige relationer mellem Europa og Mellemøsten og den arabiske verden generelt. Vi sætter menneskets værdighed op over for foragt for mennesker. Vi sætter vores livsprincipper op over for dødens principper. Og vi sætter vores vilje til samarbejde op over for hadet. Nu må budskabet være - og det vil jeg gerne takke Dem hjerteligt for - at vi får forfatningen. Vores gruppe går klart ind for forfatningen, hele Det Europæiske Folkeparti giver den allerhøjeste prioritet. Vi vil gerne sige til Dem, hr. rådsformand, at det ville være en storartet løsning, hvis De endnu under Deres formandskab - vi så det gerne før valget til Europa-Parlamentet - kunne give forfatningen en god afslutning. Vi ønsker Dem al mulig held og lykke med dette forehavende. Vi står ved Deres side. Det rigtige svar til verden er, at Europa er beslutsomt og enigt.
Barón Crespo (PSE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, mine damer og herrer, lad mig først som indbygger i Madrid og som talsmand for mine landsmænd her i Parlamentet takke for den støtte, solidaritet og medfølelse, der er blevet os til del, ikke kun fra Europa, men fra hele verden.
Jeg vil gerne udtrykkeligt henvende mig til parlamentsformanden, hr. Cox, fordi den institutionelle erklæring, han kom med på vegne af Parlamentet, gjorde et meget stort indtryk i Madrid og i Spanien, og fordi den var på højde med omstændighederne og de dramatiske øjeblikke, vi gennemlever. Vi har vist, at vi er i gang med at opbygge Europa med de minutters stilhed, som samtlige europæere holdt efter de tragiske begivenheder i Madrid.
Hvis - som desværre deler lang tids erfaring med terrorbekæmpelse med mig og andre - tillader det, vil jeg, ud over at takke for disse tilkendegivelser - og det gælder for begge sider af Atlanterhavet - sige, vi ikke skal forveksle stoicisme og modstand med fejhed og eftergivenhed. Terrorisme bekæmpes ikke alene med tanks, fly og invasioner. Den bekæmpes med værdighed, med modstand og også med den nødvendige koordinering af efterretningstjenesterne og med en lovgivning, som den vi har forsøgt at udarbejde i EU efter den 11. september.
I denne henseende vil jeg gerne sige til Rådet, at Parlamentet arbejdede meget hurtigt, og at Rådet i dette tilfælde har taget et skridt fremad med udnævnelsen af hr. De Vries, og jeg deler hr. Poetterings kritik af omstændighederne omkring denne udnævnelse, men det er påfaldende, at der i dag stadig er fem EU-lande, som ikke har gennemført arrestordren i deres nationale lovgivning, og at vi fortsat har problemer, når vi konkret skal anvende foranstaltningerne til bekæmpelse af hvidvaskning af penge. Det viser, at vi ikke arbejder seriøst med terrorbekæmpelsen, og at vi er nødt til at tage nogle meget betydelige skridt, fordi vi er solidariske, men også fordi vi alle er truet.
Når det er sagt, hr. formand, lad mig så gå videre til et andet spørgsmål, nemlig forfatningen. Jeg synes, at vi skal hilse det irske formandskabs fremskridt velkommen, og jeg mener, at den spanske statsministerkandidat hr. Zapateros udtalelse er et vigtigt skridt hen imod en opblødning af situationen. Nærmere bestemt har han sagt, at spanierne, den spanske regering, mener, at vi skal tage tilbage til Europa, hvilket ydermere er i tråd med den linje, som de regeringer, der har haft min partifarve, altid har fulgt. I denne forbindelse vil jeg først gerne understrege en meget vigtig ting, nemlig kvalificeret flertal og medbestemmelse, som er fundamentale spørgsmål for det europæiske demokrati.
Dernæst vil jeg henvende mig til kommissionsformanden, for de omstændigheder, han befinder sig i, må nødvendigvis få os til at reflektere over et vigtigt spørgsmål, nemlig Kommissionens rolle.
Fordi kommissionsformand Prodi har nogle meget gode kommissærer, risikerer han for øjeblikket at blive næsten helt alene tilbage "på Medusas flåde" ved afslutningen af valgperioden. Der er allerede mindst tre eller fire kommissærer, som vender tilbage til deres lande - hvilket viser, at der er et liv efter EU - men det rejser et vigtigt problem: Vi kan ikke fortsætte med den aktuelle situation med en overgangsperiode, der kan vare næsten 10 måneder. Det er uholdbart.
Jeg gør også opmærksom på den kendsgerning, at den græske kommissær hr. Dimas - og jeg tror ikke, at det er hans skyld - har talt i Parlamentet, før han havde været til høring i det relevante udvalg. Vi skal alle forsøge at overholde formaliteterne, det er vigtigt i et demokrati.
Lad mig også i forbindelse med forfatningen, hr. formand, takke Roms tidligere borgmester hr. Rutelli for den solidaritet og værdighed, han har udvist, ved at foreslå et ændringsforslag - som jeg håber, at Parlamentet vedtager i dag - der betyder, at den traktat, vi skal vedtage, den europæiske forfatning, kommer til at hedde "Madrid-forfatningen". Jeg synes, at det er en gestus, som vi alle kan være beæret over, og jeg vil naturligvis støtte den.
Endelig vil jeg gerne i forbindelse med et andet vigtigt spørgsmål, Cypern, på vegne af min gruppe gentage vores ubetingede støtte til den indsats, som FN's generalsekretær lægger for dagen for at finde en løsning på Cypern-spørgsmålet, og for at udvidelsen skal blive en succes. Jeg synes, at vi skal opfordre begge parter til at benytte denne historiske chance til at forene et land, der har været delt i 40 år, og på denne måde få fjernet den sidste mur, der er tilbage i Europa. 
Watson (ELDR ).
   - Hr. formand, det er er stykke tid siden, alle sidst forlod et møde i Det Europæiske Råd med et smil på læben. Jeg lykønsker formandskabet med et fokuseret topmøde, der gav resultater på mange områder. Dette topmøde viser, at der er et andet Europa: et, hvor tingene faktisk bliver gjort.
Det Europæiske Liberale og Demokratiske Partis Gruppe glæder sig over den nye vilje til at nå til enighed om en EU-forfatning på Det Europæiske Råd i juni. Hr. rådsformand, en kombination af begivenheder og drevent diplomati har banet vejen for en aftale. Som man siger i Irland: "Gid vejen må rejse sig og komme dig i møde".
Parlamentet ønsker brændende en aftale, men vores vilkår har ikke ændret sig og vil ikke ændre sig. Vi forventer en traktat, der ligger tæt op ad konventets tekst. Vi forventer, at Rådet respekterer Parlamentets budgetmæssige beføjelser og udvider demokratiet i EU gennem afgørelser ved kvalificeret flertal og øget brug af den fælles beslutningsprocedure. Vi forventer, at Rådet når frem til de vanskelige kompromiser, der kræves, i god tro og derefter vinder støtte til kompromiserne derhjemme. Det er ikke overstået i juni. Ratifikationen er det næste bjerg, der skal bestiges.
Topmødet handlede også beslutsomt, hvad angår beskyttelse af Europa mod terrorisme. Min gruppe hilser udnævnelsen af Gijs de Vries til antiterrorkoordinator velkommen og kræver, at han får et klart mandat, så han kan udføre sit job. Næste skridt må være at styrke Europols ressourcer og at sætte dem i sving: ikke mere bureaukrati, ingen overlapning, ikke mere fodslæberi, fordi der er europæiske efterretningstjenester, som ikke vil lege med de andre. Hvis vi ikke har dette bolværk i kampen mod terror, spiller vi hasard med de europæiske borgeres sikkerhed.
Det Europæiske Liberale og Demokratiske Partis Gruppe støtter også et stærkt engagement i ratificering af eksisterende instrumenter såsom den europæiske arrestordre. Vi har foreslået en gennemførelsestabel, hvor stater, som tager let på deres borgeres sikkerhed, udstilles til spot og spe. Weekendens beslutsomme tone skal omsættes i handling. Lad os holde fast ved den nye, beslutsomme tone. Lad os huske på, hvad europæere - madrilenere - har måttet udholde. Parlamentet har presset på for en mere samlet politik mod terror siden før den 11. september 2001. Lad os huske, at da Kommissionen sidste år bad om 15 millioner euro til efterretning om terrorvirksomhed, tilbød Rådet 1 million euro.
Europæerne fortjener noget bedre. En antiterrorpolitik, der er affødt af panik, vil med stor sandsynlighed gå ud over privatlivets fred og underminere forfatningsmæssige frihedsrettigheder. Biometrik, overførsel af passagerdata - det er, hvad vi risikerer at få.
Min gruppe ønsker at minde Rådet om, at det igen har ignoreret Parlamentets udtrykkelige krav om, at det skulle drøfte tilbageholdelse uden retssag i Guantánamobugten og love at tage spørgsmålet op med amerikanerne ved topmødet mellem EU og USA. De europæiske regeringer, som regner med, at problemet forsvinder af sig selv, har ikke taget Parlamentet i ed.
Min gruppe glæder sig over Rådets løfte om at fremskynde reformerne i henhold til Lissabon-dagsordenen. Vi skal minde Rådet om, at 40 % af fællesmarkedsdirektiverne ikke er gennemført i alle medlemsstater. Vi skal minde Rådet om, at stabilitets- og vækstpagten skal fornys i år, så europæerne kan have tillid til, at Europas økonomi forvaltes på betryggende vis. Tonen i den offentlige debat i Tyskland og Frankrig tyder på, at de europæiske regeringer ikke slår ordentligt til lyd for reformer derhjemme, uanset hvad de måtte sige i Bruxelles.
Inden dette topmøde fremhævede jeg tre områder, hvor det haster med at få gjort noget: terrorisme, regeringskonferencen og økonomiske reformer. Med en omskrivning af digteren W.B. Yeats kan man sige: Af vores uenigheder med andre skaber vi retorik, af vores indbyrdes uenigheder skaber vi fattigdom. Topmødet viste, at Europa er parat til at trække i arbejdstøjet. Lad os håbe, at den politiske vilje holder, og at dampen holdes oppe - for vores alle sammens skyld.
Figueiredo (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, konklusionerne fra dette forårstopmøde viser, at regeringslederne stædigt forfølger en politik, der repræsenterer ligegyldighed over for den stadigt dårligere økonomiske og sociale situation, og hvor man lukker øjnene for de høje arbejdsløshedstal, fattigdom, social udstødelse og den voksende sociale ulighed og vender det døve øre til protesterne fra de arbejdstagere, der trues af overflyttelse og omstrukturering af multinationale selskaber. Vi så et eksempel herpå så sent som i går med det multinationale canadiske selskab Bombardier, der ønsker at lukke mange af sine produktionsenheder i lande som f.eks. Tyskland, Det Forenede Kongerige, Sverige og Portugal, og som for mit eget lands vedkommende er det eneste selskab, der beskæftiger sig med fremstilling af rullende jernbanemateriel og togvogne.
Det er tydeligt i dag, at den socioøkonomiske situation fire år efter udformningen af forventningerne i den såkaldte Lissabon-strategi, der blev godkendt under det portugisiske formandskab, er blevet betydeligt værre, og at ikke et eneste af de sociale mål er nået. Det fremgår af det faktum, at den nye kommissær for sociale anliggender indrømmer, at kun 10 % af Lissabon-målene er nået. Det har imidlertid ikke afholdt Rådet fra at bebude mere af samme skuffe trods det faktum, at vi om mindre end to måneder optager yderligere 10 lande, hvis økonomiske og sociale situation langtfra er rosenrød. Rådets opskrift på succes går fortsat ud på at engagere sig i denne "konkurrenceevne", at fremme den såkaldte virksomhedskultur, at skabe øget jobfleksibilitet, usikkerhed og løntilbageholdenhed, at angribe de offentlige tjenester - med andre ord at overgive sig til de økonomiske og finansielle gruppers neoliberale dagsorden i stedet for at bekymre sig om folks leve- og arbejdsvilkår, om bæredygtig udvikling, om større økonomisk og social samhørighed samt om at sætte nyt liv i de offentlige og sociale investeringer i specielt jernbaner, sundhed, miljø, uddannelse og forskning.
Rådet foreslår en prioritering af et højere reformtempo inden for beskæftigelse, social sikkerhed og sundhed trods voksende offentlig modstand imod foranstaltninger, der i nogle af vores lande truer de grundlæggende sociale rettigheder. Man lover fortsat støtte til liberaliserings- og privatiseringsprocessen inden for mange sektorer og udviser himmelråbende fordomme over for den offentlige sektor.
Vi kan ikke tillade fortsatte indgreb på dette område, fordi det truer eksistensen af offentlige tjenester og beskæftigelse af høj kvalitet, hvilket er afgørende for at bekæmpe fattigdom og garantere social integration og en høj levestandard for hele befolkningen.
Den økonomiske og monetære politik skal revideres, liberaliseringer skal standses, og stabilitetspagten skal gennemgås for at prioritere sociale kriterier, beskæftigelse, almen uddannelse, erhvervsuddannelse og forskning, der alt sammen har afgørende betydning for den bæredygtige udvikling af Europa. Der er behov for effektive foranstaltninger for at bremse overflyttelse og omstrukturering af multinationale selskaber og give de europæiske arbejdstagerorganisationer ret til et "suspensivt" veto. Det arbejdende folk skal behandles med værdighed og trivsel, og sociale fremskridt skal prioriteres højt i EU's planlægning. 
Frassoni (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, det er blevet sagt, at man på dette Europæiske Råd har genfundet samhørigheden efter den forfærdelige tragedie i Madrid, der gør det helt tydeligt for os, at vi i dag alle er potentielle ofre for en blind terrorisme, hvor blasfemiske forbrydere manipulerer med en stor religion til deres egne blodige formål. Vi håber, at det virkelig forholder sig sådan, men når vi læser konklusionerne, lytter til rådsformanden, hr. Ahern, og ikke mindst kigger på medlemsstaternes handlinger og Kommissionens forslag, når det gælder asyl og de europæiske borgeres databeskyttelse, må vi give udtryk for vores dybe bekymring. Vi opfordrer kommissionsformand Prodi og Rådet til at tage hensyn til den beslutning, som Europa-Parlamentet vedtager på dette område i dag. Med denne beslutning siger vi noget helt andet end Dem.
Når det gælder om at bekæmpe terrorismen, kan og skal Europa vælge en anden løsning end USA med dets løgne, oprustning, forebyggende krige og Guantánamoer, nemlig en løsning, hvor demokratisk stabilitet, respekt for menneskerettighederne og et nej til særforanstaltninger bliver forudsætningerne for indsatsen på den internationale scene og samarbejdet om den interne sikkerhed. Men hvad ser vi i dag? Vi ser en ynkelig manglende evne til at samarbejde fra medlemsstaternes myndigheders side. De gemmer data og information for hinanden, sådan som Javier Solana med rette understregede. Vi ser, at Kommissionen stiller uacceptable og overraskende forslag på asylområdet, som klart er i strid med de internationale konventioner, og at den foreslår os at udlevere de europæiske borgeres personoplysninger til mystiske amerikanske forvaltningsorganer. Og vi ser, at endnu en sympatisk herre, nemlig hr. De Vries, bliver sat i spidsen for en arbejdsgruppe, der ikke er klart defineret, og som endnu en gang er helt mellemstatslig, mens der ikke er noget klart forslag til et handlingsprogram baseret på fælles og demokratisk vedtagne regler.
Derfor er det efterhånden tydeligt, at vi reelt ikke ønsker et samarbejde mellem politi og efterretningstjenester for at bekæmpe terrorisme, men at indføre systemer med en generel overvågning af passagerer og borgere. På denne måde bilder vi os selv ind, at vi har kontrol med det hele. Terrorismebekæmpelsens seriøsitet kan dog også måles ud fra EU's evne til at vedtage en forfatning, sådan som vi alle har sagt her i dag, nemlig en forfatning, der holder sine løfter om effektivitet og demokrati. Den positive ånd på dette Europæiske Råd fjerner dog ikke vores bekymringer, som i dag fik ny næring, hr. Ahern, med Deres tvetydige henvisning til det italienske formandskabs berømte - eller rettere berygtede - 82 punkter, der nogle gange dukker op som forhandlingsgrundlag, og som andre gange tværtimod bliver glemt. Hvis det er tilfældet - og det beder jeg Dem give nogle oplysninger om - bliver den nye forfatning kun en kønsløs og uacceptabel kopi af Nice-traktaten.
Det Europæiske Råd talte meget om økonomi og vækst. Denne ordstrøm går igen i konklusionerne, hvor der nævnes så mange spørgsmål af afgørende vigtighed, at man i virkeligheden ikke forstår, hvad de egentlige prioriteringer er. Det eneste, som vi er sikre på, er, at miljøet ikke er en af prioriteringerne, og for os er dette meget negativt. Derfor er det ikke overraskende, at man i en situation med dødvande og i mangel af en egentlig, konkret handlingsplan og politisk ledelse beslutter at gøre noget, der er typisk for den socialistiske tradition - selv om de fleste regeringer i dag er centrum-højreregeringer - nemlig at nedsætte en arbejdsgruppe, som en anden anset herre - Wim Kok - står i spidsen for. De kunne i øvrigt aldrig finde på at vælge en kvinde! Det ville ellers være fornuftigt efter min mening.
Jeg vil gerne understrege, at vi under alle omstændigheder har samme målsætning. Det er nødvendigt at gøre en indsats for, at den europæiske økonomi kommer ud af den onde cirkel med lav vækst og ingen beskæftigelse. Men vi må på ny give udtryk for vores skepsis over for den indfaldsvinkel, som Det Europæiske Råd og desværre også Europa-Parlamentet har i sin beslutning, som vi på dette punkt ikke kan støtte. Det er en indfaldsvinkel, hvor konkurrenceevnen gøres til et absolut dogme.
Hvem er det egentlig, vi skal være konkurrencedygtige i forhold til? Spørg vælgerne, der lige har stemt i Frankrig og Spanien. Spørg dem, hvad de mener om arbejdsforholdene og velfærdssystemet i USA og udviklingslandene. Så bliver vi klar over, at det er en helt anden strategi, vi har brug for, og denne strategi er i høj grad inden for EU's rækkevidde. Dette ville naturligvis være muligt, hvis vi besluttede at opgive en stabilitetspagt, der efterhånden er død, men som man i vid udstrækning stadig henviser til, hvis vi besluttede at udnytte de muligheder for bæredygtig vækst, som vi bliver ved med at se bort fra, og hvis vi besluttede at investere i fremtidssektorer som forskning, alternativ energi, økoturisme og offentlig transport. Det er de krav, som vi stiller, og den løsning, som vi beder Dem om at benytte for at sætte gang i væksten. Det har ikke noget med broer og motorveje at gøre! 
Collins (UEN ).
   - Hr. formand, jeg er enig med de foregående talere i, at Det Europæiske Råds topmøde var en succes på en række områder. For det første er der tydeligvis en vilje blandt EU's ledere til at nå frem til en aftale om en ny EU-traktat, og jeg vil godt rose rådsformanden, Bertie Ahern, for den meget positive rolle, han har spillet i at få skred i forhandlingerne.
 har afgjort intensiveret de bilaterale forhandlinger med andre EU-regeringer om bestemmelserne i en ny EU-traktat, men som han selv sagde i Strasbourg i januar, er det et arbejde, man ikke kan udføre alene. Det kræver velvilje hos og støtte fra mange i både de små og de store EU-medlemsstater.
Regeringskonferencen gør store fremskridt. Vi skal nu fastholde velviljen, sikre en aftale om de centrale spørgsmål og arbejde hårdt på at nå til enighed om den nye EU-traktat inden den 17. juni. Jeg er fuldt ud klar over, at det ikke bliver nogen let opgave, og vi må ikke undervurdere de udfordringer, vi står over for.
Vi skal især være realistiske på ét punkt. Hvis vi ikke når til enighed om en ny EU-traktat ved eller omkring tidspunktet for det næste topmøde i Det Europæiske Råd, kan det blive svært at nå til enighed på mellemlang sigt. Det skyldes først og fremmest, at dynamikken inden for de europæiske institutioner vil ændre sig. Der kommer en ny formand for Europa-Kommissionen, måske udskiftes halvdelen af Kommissionen, og sammensætningen af Europa-Parlamentet ændres pr. juli i år. Det kan betyde, at to tredjedele af medlemmerne af det nuværende Parlament udskiftes.
Jeg vil godt opfordre regeringerne i EU til at strække sig lidt længere og indgå en aftale, som vil sikre, at EU fungerer effektivt i mange år frem. Som hr. Prodi sagde her til morgen, skal EU være i stand til at træffe beslutninger. Han sagde, at en lille gruppe lande ikke skal kunne blokere for beslutninger, og det har han ret i. Vi har brug for en traktat, der sikrer, at EU's institutioner kan træffe beslutninger på en enkel og effektiv måde i mange år fremover.
Der har været for mange EU-traktater på det seneste. På et tidspunkt væltede de ind over os med en sådan hastighed, at de var forældede, inden de blev gennemført. Vi ser alle frem til den historiske udvidelse den 1. maj, men vi skal ændre vores beslutningsproces, så vi sikrer, at EU bliver en stærkere politisk og økonomisk enhed.
Vi skal gå på med krum hals mod truslen fra den internationale terrorisme, og jeg er fuldstændig enig i de synspunkter og holdninger, de tidligere talere har givet udtryk for. Jeg hilser det velkommen, at EU's regeringer kraftigt støtter et tættere samarbejde inden for retlige og indre anliggender. Udnævnelsen af nye nøglepersoner, der skal takle den internationale terrorisme i Europa, er glædeligt, men vi skal huske, at demokratiet er skrøbeligt, og vi skal arbejde hårdt for at fremme retsprincipper og beskytte de demokratiske institutioner.
Al-Qaeda repræsenterer barbarisk ondskab, og for al-Qaeda betyder menneskeliv absolut intet. Holdningen er, at jo flere mennesker al-Qaeda dræber for at svække vestens demokrati, desto bedre. Al-Qaeda har bombet USA, de har bombet Afrika, de har bombet Asien, de har bombet Mellemøsten, og nu bomber de Europa. Jeg vil dog godt gentage det, som hr. Poettering og andre har sagt: Vi må ikke på nogen måde tro, at alle arabere er terrorister. Det er ikke tilfældet, og vi må ikke lade nogen sige det. Kun ved fælles beslutsomhed kan vi besejre terroristernes ondskab, og jeg hilser de tiltag velkommen, som de europæiske regeringer for nylig har taget på området.
Abitbol (EDD ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, som De måske ved, afholdes der valg til Europa-Parlamentet den 10.-13. juni. Men det er til et fuldstændig forkvaklet billede af demokratiet, at de hen ved 300 millioner vælgere i 25 lande er sat i stævne. Det, der virkelig står på spil, er omhyggeligt skjult for dem.
Forfatningen? Passér gaden, der er intet at se! Vi afslører den for Dem nogle dage efter valget for virkelig at vise, hvilken foragt vi viser den almindelige stemmeret, eller snarere hvilken frygt den indgyder os. Åh! Det begynder godt det mest demokratiske og mest gennemsigtige Europa, der skal være tættere på borgerne, nemlig med et bedrag.
Hvad med Tyrkiets tiltrædelse, som vil forandre selve grundlaget i opbygningen af Europa? Passér gaden, der er intet at se. Vi fortæller Dem om vores beslutning efter valget, og flere af dem, der gør sig klar til at åbne døren for landets tiltræden i oktober, er med i felttoget i juni og sværger ved de største guder - det kan man med rette sige - at de er imod det.
Hr. rådsformand, et stort ansvar hviler på Deres skuldre i dag. De bliver nødt til at fremskynde Rådets møde i juni inden valget til Europa-Parlamentet - en uge er nok - for at det første valg i det udvidede Europa ikke bliver endnu et bedrag. For hvis det var tilfældet, hr. formand, så må De ikke være i tvivl om, at bagslaget i et vist omfang vil modsvare den fornærmelse, som demokratiet i Europa har været udsat for.
Cappato (NI ).
   - Hr. formand, hvad angår koordinatoren for bekæmpelse af terrorisme, er det efter min mening en illusion at tro, at vi kan benytte os af en genvej i form af et samarbejde mellem de nationale bureaukratier uden en demokratisk kontrol og domstolskontrol. På samme måde er det for Europols og Eurojusts vedkommende ikke kun et spørgsmål - selv om det er et seriøst og alvorligt spørgsmål - om den enkeltes friheder og rettigheder, men også om effektivitet. Det er således ikke lykkedes Dem at give denne koordinator for bekæmpelsen af terrorisme nogen reelle beføjelser. Dette er ikke konsekvent, hvis man ønsker en mere effektiv bekæmpelse, en hurtigere reaktionsevne og ikke mindre demokrati - som er alle bureaukratiers illusion - men mere demokrati og mere ret. Hvis udpegelsen af hr. antiterrorisme skal være et eksempel på den nye forfatning, som vi ønsker, er et par beskedne beføjelser mere til gengæld for mindre demokrati og mindre retsstat ikke den løsning, vi ønsker at benytte.
Til sidst vil jeg sige et par ord om Irak. EU ønsker FN's deltagelse, men det er for at dække over sine egne manglende evner. Terroristerne har en politisk dagsorden og en politisk målsætning, nemlig at Europa - eller det, der er tilbage af Europa - trækker sine styrker ud af Irak. Vi havde gerne set, at EU havde haft den fornødne styrke til at vælge, foreslå og beslutte det modsatte af det, som terroristerne ønsker. 
Doyle (PPE-DE ).
   - Hr. formand, terrorangrebet i Madrid var et angreb på alle os, som tror på demokratiet. Jeg hilser det velkommen, at man på forårets topmøde besluttede at udnævne en antiterrorkoordinator. Alle medlemsstater skal arbejde sammen om at minimere risiciene for vores borgere.
Lederen af min gruppe, hr. Poettering, har ret: Vi skal ikke sætte lighedstegn mellem den arabiske verden og terrorisme. Vi skal gøre alt, hvad der står i vores magt, for at arbejde sammen med de mange ledere og talspersoner i den arabiske verden, der væmmes lige så meget ved disse grusomheder, som vi gør i Vesten.
Nøglen er naturligvis at få løst det vanskelige problem, som Mellemøsten udgør. Vi må aldrig glemme, at terrorisme har rod i fattigdom og social udelukkelse, og når vi drøfter den økonomiske ledelse af EU ved forårets topmøde, skal vi huske på, at vores økonomiske vækst afhænger af fred og stabilitet, som igen afhænger af vores indsats for at sikre økonomisk stabilitet og vækst i de dele af verden, hvor fattigdom og social udelukkelse er normen for millioner af unge mænd og kvinder. Bekæmpelse af terrorisme handler i høj grad om at bekæmpe fattigdom.
Hvad angår Lissabon-dagsordenen, må jeg sige til , at vi heller ikke denne gang har gjort fremskridt med hensyn til vores meget omtalte ambition om, at EU skal være den mest konkurrencedygtige videnbaserede økonomi i verden inden 2010. Hr. rådsformand, Deres ord om frugtbare drøftelser, fornyet fokus på centrale spørgsmål, bæredygtig vækst i beskæftigelsen osv., osv., osv. kunne være blevet fremsagt af enhver rådsformand inden for de sidste fire år: De har alle sagt nøjagtig det samme. Jeg er bange for, at der ikke er sket fremskridt med hensyn til den praktiske gennemførelse i vores medlemsstater. F.eks. arbejder 400.000 forskere, som er uddannet i EU, i dag i USA. Vi uddanner dem og giver dem viden, og så rejser de. Deres viden kommer andre dele af verden til gode.
Hr. rådsformand, hvorfor valgte et irsk formandskab at oprette diplomatiske forbindelser med militærdiktaturet i Burma? Hvorfor nu? Vi har med god grund undgået det i mange år. Lad mig høre Deres svar, hr. rådsformand, men kom ikke og sig, at De ikke havde anden mulighed end at forhandle på vegne af EU. Jeg - og formodentlig mange andre irere og mange af mine kolleger her - protesterer kraftigt mod, at Irland opretter diplomatiske forbindelser med et miltærdiktatur, som kontrollerer burmeserne imod folkets vilje.
Endelig vil jeg gentage de ord, som min kollega hr. Watson brugte, og sige "Gid vejen må rejse sig og komme dig i møde" - . For dem, der arbejder for det irske formandskab, vil jeg ønske, at De har succes med at få forfatningstraktaten underskrevet i juni. Vi ønsker Dem held og lykke. Tak for de fremskridt, der er sket i forbindelse med høringerne. Som Enda Kenny for nylig sagde i det irske parlament Dáil: "Tak til Den Faste Repræsentation og til alle de embedsmænd bag scenen, som har gjort dette til et meget velfungerende formandskab".
Hänsch (PSE ).
   - Hr. formand, , alle her er glade for, at det er lykkedes Dem at sætte gang i forfatningsprocessen igen. Det er ganske vist ikke noget gennembrud, men et virkelig stort skridt fremad, der er lykkedes for Dem. De kan regne med vores støtte til alle Deres videre skridt i forfatningsprocessen.
Der er tre punkter, som vi stadig er særligt bekymrede for. Det første er det kvalificerede flertal. Det glæder os, at princippet om dobbelt flertal ser ud til at være blevet accepteret. Men ved udformningen af det dobbelte flertal gælder det nu om ikke at styrke blokeringsmindretallet, ikke at styrke blokeringsmuligheden i EU, men tværtimod styrke EU's evne til at træffe beslutninger. Gå ikke med til nogen uldne kompromiser i dette spørgsmål.
Det andet punkt er kvalificeret flertal inden for indenrigs- og retspolitikken. Af hensyn til handlekraften mod truslen fra den internationale terrorisme, , kan det ikke handle om at udvide enstemmigheden yderligere, det må tværtimod handle om at nå frem til flertalsbeslutninger også inden for indenrigs- og retspolitikken. Det er nødvendigt - også, ikke kun - for at gøre bekæmpelsen af terrorismen mere effektiv.
Det tredje er Europa-Parlamentets budgetbeføjelser. De kender vores betænkeligheder, vores bekymringer og vores krav. Jeg vil gerne minde Dem om, at konventets resultat og konventets udkast i sig selv er et kompromis, som var meget vanskelig at acceptere for Europa-Parlamentet. Men jeg siger også til Dem nu, at en forfatning, som indskrænker Parlamentets grundlæggende rettighed, nemlig budgetbeføjelserne, ikke kan være acceptabel for os i Europa-Parlamentet.
Til slut en særlig bemærkning, , til det irske formandskab. Der findes ikke noget bedre symbol for det, som De skal gøre i de kommende tre måneder, end den irske harpe. For alle Europas folkeslag er som strengene på en harpe. Hvert folk har sin egen klang. Men der er brug for alle for at spille en melodi. , fat strengene, få Deres regeringschefkolleger til at svinge og klinge! Afslut i juni med den melodi, som alle europæere forventer, med Beethovens ode til glæden !
Formanden.
   - Irsk diplomati fra en uventet kant! 
Malmström (ELDR ).
   - Hr. formand, det er naturligvis meget tragisk, at der skal ske terror af den slags, som ramte Madrid, før Europas ledere tager sig sammen. Trods det, at terrorismen har vist sit grimme ansigt i flere medlemslande, har vi måske længe levet i en naiv tro på, at disse store angreb aldrig kunne ramme os. Nu indser vi, at kampen skal foregå globalt, men også gennem et intensiveret europæisk samarbejde. Det var derfor godt, at der blev taget mange vigtige skridt på topmødet i helligdagene, selv om de ikke rækker. Vi skal skabe meget bedre forudsætninger for samordning af efterretningstjenesterne og også gradvist etablere en slags europæisk FBI, som også er operativt. Hvis skurke og kriminelle er grænseoverskridende, skal lovens lange arm også være det.
Det vigtigste arbejde i bekæmpelsen af terrorisme er dog arbejdet for fred og udvikling, og her kan EU gøre meget. En fælles udenrigspolitik er et vigtigt redskab. Derfor er det meget vigtigt, at konventets forslag på dette område vedtages. Jeg takker formandskabet for dets arbejde på dette område. 
Marset Campos (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, vi er rørte over og deler den solidaritet med ofrene for attentaterne den 11. marts, som Rådet, Kommissionen og i særdeleshed De, hr. Cox, har givet udtryk for. Vi støtter ligeledes forslaget om hvert år at afholde en mindedag for ofrene for terrorismen den 11. marts.
Vi synes, at foranstaltningerne til politimæssig og retlig koordinering og udveksling af oplysninger samt udnævnelsen af en europæisk antiterror-ansvarlig er positive tiltag til bekæmpelse af terrorismen, men vi må heller ikke forfalde til det kontrollerende hysteri og den mistænkeliggørelse, som USA har vist med deres Patriot Act og med foranstaltninger, der er et angreb mod menneskerettighederne og fundamentet for demokrati og frihed.
Dette er, sammen med terroren, et af terroristernes mål, det vil sige at undergrave demokratiet. I denne forstand er vi ikke enige i forslagene om politimæssig kontrol, som indebærer biometriske og lignende data. Vi synes, at Spaniens og Europas svar, som er så forskelligt fra USA's efter den 11. september, er det mest fornuftige. I stedet for at ty til aggressivitet, militære reaktioner og frihedsindskrænkninger eller invasion af lande har vi valgt at satse på politiefterforskning for at bringe forbryderne for domstolen.
Europas internationale rolle kan og bør netop være rettet mod opnåelse af en mere retfærdig og solidarisk verden uden fattigdom og uligheder, som berøver dem, der angriber demokratiet og friheden, og som altid skal fordømmes, enhver berettigelse. Disse foranstaltninger, som er helt anderledes end USA's, omfatter bl.a. foranstaltninger, der har til formål at afslutte den ulovlige og uretfærdige besættelse af Irak og anerkendelsen af den palæstinensiske stat, for hermed at bringe en anden ulovlig og ligeledes morderisk besættelse til ophør, nemlig de israelske troppers besættelse af Palæstina.
Der burde afholdes en verdenskonference mod terrorisme under FN's protektion, hvor de forskellige foranstaltninger kan blive præsenteret, f.eks. politisamarbejde, strukturproblemer såsom fattigdom, gæld og ulighed, de finansielle institutioners og de forskellige kommercielle foretagenders rolle, bekæmpelse af skatteparadiser og hvidvaskning af penge. Fru Doyle har også nævnt disse foranstaltninger.
Endelig synes vi i forbindelse med den mulige og ønskelige ændring og færdiggørelse af den europæiske forfatning - der er blevet mulig med udpegelsen af hr. Zapatero som kandidat til posten som regeringschef i Spanien sammen med andre bevægelser i Europa - at det er vigtigt at benytte denne lejlighed kombineret med den nødvendige reform af beslutningstagningsprocessen til at opnå mere demokrati og mere solidaritet i den europæiske forfatning med parlamentarisk kontrol og folkelig suverænitet og en ændring af stabilitetspagten, som betyder fremgang i hele Europa. 
Ortuondo Larrea (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, den 11. marts rejste alle medlemmerne af Parlamentet sig i forfærdelse over nyheden om terrormassakren i Madrid kl. 7.30 om morgenen.
Lad mig som det første give udtryk for min sorg, medfølelse og solidaritet med ofrene og deres pårørende samt for min afvisning af enhver form for terrorisme.
Den morgen følte jeg selv som et særlig kølleslag, der blev fulgt af så meget blod og smerte, at ophavsmændene kunne have været yderliggående baskere fra ETA. Ved middagstid fik jeg lejlighed til at lytte til en belgisk tv-kanal, der pegede på muligheden for, at det var islamiske terrorister, der stod bag. Da der midt på dagen blev stillet et mundtligt ændringsforslag om, at den 11. marts skulle erklæres for europæisk dag mod terrorismen, gav forslagsstilleren ETA skylden. På det tidspunkt var der allerede et vidne, der tidligt på dagen havde ringet til politiet og fortalt om tre hætteklædte mænd i Alcalá de Henares, og man havde fundet varevognen med detonatorerne og citatet med vers fra Koranen. Og Batasunas talsmand var også fremkommet med erklæringer imod angrebet og imod teorien om, at ETA skulle stå bag. Man vidste allerede, at attentatet ikke var ETA's værk, og til trods herfor lagde man pres på og formåede kunstigt at fastholde teorien om, at ETA var ansvarlig for attentatet i Europa-Parlamentets beslutning og i FN's Sikkerhedsråds resolution.
Jeg forstod derfor, at den spanske regering under ledelse af hr. Aznars Folkeparti forsøgte at aflede opmærksomheden fra dens ansvar for deltagelsen i invasionen af Irak, der var i modstrid med de spanske borgere, FN og folkeretten, og regeringen benyttede endnu en gang lejligheden til at give ETA og nationalisterne skylden for de problemer, som regeringens selvrådighed og intolerance har skabt i Spanien og i verden.
Den kunne heller ikke bruge fundet af en rygsæk med detonatorer og en mobiltelefon, som blev brugt af muslimer, til noget. Heller ikke al Qaeda-organisationens gentagne meddelelser, hvori den påtog sig ansvaret for attentaterne. Folkepartiet blev ved med at give ETA skylden ved hjælp af hr. Aznars personlige opringninger til de vigtigste aviser og udenrigsministerens opringninger til ambassadørerne samt ved hjælp af indenrigsminister Acebes' ubeskrivelige offentlige optrædener.
Og hvad værre er, millioner af europæiske borgere og regeringer fra andre stater blev skamløst vildledt af Folkepartiets regering, som var fuldstændig ligeglad med risikoen for, at attentaterne og dødsfaldene skulle gentage sig i andre byer, blot spanierne ikke fik at vide, at rædslerne i Madrid var et svar på den uretfærdige og ulovlige krig i Irak, før efter valget søndag den 14.
Heldigvis forstod den spanske befolkning at lade sandheden vinde og afsætte den regering, som forsøgte at snyde dem. Lad os håbe, at vi snart forstår, at den bedste opskrift mod terrorismen er at bringe den uretfærdighed og fattigdom, der er så udbredt i verden, til ophør, så vi kan leve i fred. 
Bonde (EDD ).
   - Hr. formand, 25 lande er nu enige om at udarbejde en EU-forfatning inden den 17. juni. Kompromiser er allerede forhandlet i korridorerne, og dobbeltflertal med folketal som afgørende element er godkendt som princip. Man forhandler nu procenterne for antal lande og antal borgere. Man forhandler også om en mindre Kommission fra 2014, så alle landene ikke længere vil have et medlem af Kommissionen. Det, man ikke kan blive enige om nu, kan afgøres senere ved kvalificeret flertal.
Vi foreslår i stedet, at alle lande skal bevare en kommissær, og at kommissæren skal vælges af og stå til ansvar over for det nationale parlament for at sikre det demokratiske princip. Vi foreslår også, at der til kvalificeret flertal kræves 75 % af landene, som samtidig skal repræsentere 50 % af befolkningen. Vi ønsker også EU sat på slankekur, således at hovedparten af de 100 000 sider EU-lovgivning skrottes, og således at medlemsstaterne lovgiver om alle forhold, som ikke har grænseoverskridende virkning. I stedet skal EU fokusere på det, landene ikke selv effektivt kan lovgive om. Kan vi ikke handle selv, har vi ikke noget demokrati at miste, men kan i stedet vinde medindflydelse, hvor vi ellers står magtesløse.
Her i salen kan man grine af mindretallets forslag fra EU-Konventet. Min erfaring fra alle besøgsgrupper og møder er, at mindretallets 15 punkter svarer meget bedre til holdningen hos flertallet af vælgere. Er man i tvivl, kan man se på regionalvalget i Frankrig, hvor den store leder og solkongen fra EU-Konventet snart vil være forhenværende amtsborgmester. Adieu, Giscard d'Estaing. Vi ses ved folkeafstemningerne om EU-forfatningen.
Til sidst vil jeg gerne lykønske Bertie Ahern med udnævnelsen af vores gamle kollega, Gijs de Vries, til terrorkoordinator. Han har altid kæmpet for åbenhed og borgernes rettigheder. Ham har jeg tillid til i modsætning til OLAF-chefen, som stjæler computere og telefon- og adressebøger for at afsløre journalisternes kilder. 
Claeys (NI ).
   - Da jeg har fået tildelt en meget kort taletid, vil jeg begrænse mig til et aspekt, nemlig det faktum, at mange europæiske borgere har vanskeligt ved at definere terrorproblemet. Terrorismen er ikke kun et isoleret problem. Den skal primært betragtes som en del af den islamiske ekstremisme. Den findes i hele verden, og jeg behøver ikke give nylige eksempler herpå.
Det er vi nødt til at lære at acceptere og tage hensyn til, når vi fastlægger vores strategier for terrorbekæmpelse. Vi skal derfor i første omgang standse den voksende islamiske ekstremisme i EU. I Belgien klager efterretningstjenesten f.eks. over, at den ikke har de fornødne midler til at overvåge muslimsk fundamentalisme. For nylig udpegede den belgiske regering otte velkendte fundamentalister til det muslimske eksekutivorgan, hvor de fremover vil besætte halvdelen af pladserne. I mellemtiden proklameres jihad i nogle moskéer på samme måde som i alle andre egne af Europa.
I dag af alle dage præsenteres Parlamentet for Det Europæiske Overvågningscenter for Racisme og Fremmedhads rapport om antisemitisme. Det er den rensede version, for i originalen stod der, at antisemitisme primært forekommer blandt islamiske immigranter, og det er grunden til, at vi nu er begyndt at censurere vores egne rapporter. Så længe vi sidder fast i denne politisk korrekte autisme, kan vi ikke udvikle en effektiv strategi imod den terrorisme, der truer os. 
Galeote Quecedo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne på vegne af medlemmerne af PPE-DE-Gruppen takke for de utallige tilkendegivelser om solidaritet. Derudover vil jeg gerne personligt takke Dem for Deres støtte og selskab i disse smertefulde stunder.
Vi vil naturligvis altid tænke på ofrene og deres familier. Derfor tog vi i Udvalget om Borgernes Friheder initiativ til at anbefale, at EU indfører en dag til minde om ofrene. Plenarforsamlingen besluttede, at det skulle være den 11. marts, og jeg glæder mig over, at forslaget er blevet ratificeret af Rådet - som besluttede det næsten enstemmigt. Hr. Ortuondo støttede det ikke. Han må vide hvorfor og forklare det.
Men støtten til ofrene fra de europæiske institutioner bør ikke kun være moralsk, men også materiel. For at dække disse behov har min gruppe allerede, første gang i forbindelse med budgettet for 2004, anmodet om indføjelse af en budgetpost på 1 million euro til oprettelse af et pilotprogram til støtte til ofrene for terrorismen og deres familier. Omstændighederne viser desværre, at der skal gøres mere, og uden at ringeagte vores støtte til foranstaltninger til bistand til ofrene, som Rådet har vedtaget, vil jeg gerne her give udtryk for vores ønske om en betydelig forøgelse af den finansielle bevilling til pilotprojektet til støtte til ofrene og hæve projektets status til en vidtrækkende fællesskabsaktion. Det er, hr. formand, PPE-DE-Gruppens forpligtelse, der er blevet medtaget blandt de politiske prioriteringer for næste valgperiode, og som tilstræber at oprette en europæisk fond til erstatning til ofrene for terrorismen.
Mine damer og herrer, efter den 11. september vedtog vi handlingsplanen mod terrorisme, men ikke desto mindre er nogle af disse foranstaltninger stadig ikke blevet gennemført i de nationale lovgivninger den 11. marts 2004. Jeg gentager den anmodning, som flere af kollegerne er kommet med, for det er meget vigtigt, at medlemsstaterne medvirker til en hurtig gennemførelse af de foranstaltninger, der er vedtaget inden for rammerne af den tredje søjle. Det er ekstremt vigtigt at forbedre sikkerheden inden for forebyggelsesområdet i Europa.
Inden jeg slutter, vil jeg gerne, hr. formand, på baggrund af erfaringerne fra Spanien, minde om, at det ikke er nemt at besejre terrorismen, det kræver vedholdenhed og udholdenhed, men denne udfordring er ikke til at komme uden om for os europæere, hvis vi fortsat ønsker at leve i frie og demokratiske samfund. Ingen kan sige sig fri for denne trussel, og det ville være en tragedie, hvis nogen ønsker at undslippe truslen ved at se den anden vej. Vi kan tværtimod overvinde truslen, hvis vi gør fælles front mod den, med demokratisk fasthed og med retsstatens styrke. 
Terrón i Cusí (PSE ).
   - Hr. formand, siden den 11. september har Parlamentet arbejdet hurtigt og meget seriøst og støttet Kommissionen samt anmodet Rådet om en række foranstaltninger til bekæmpelse af terrorismen.
EU's institutioner tog effektivt fat på arbejdet for at få en fælles definition på terrorforbrydelser og iværksætte en eftersøgnings- og arrestordre.
Der fremsattes både her i Parlamentet og i andre EU-institutioner store erklæringer til fordel for et større politisamarbejde, en styrkelse af politichefernes taskforce og et operativt Europol under effektiv juridisk kontrol. Der blev også gjort bestræbelser på at fastsætte minimumsretsplejegarantier og skabe en ramme, der kan give os større sikkerhed og smidighed i tilfælde af situationer som den, der havde fundet sted i USA.
Det er desuden sket samtidig med forhandlingen af den nye forfatning, der giver en række vigtige muligheder for forbedringer på det retlige område, som politisamarbejdet og det retlige samarbejde hører ind under, og for at underkaste det en stærkt påkrævet parlamentarisk kontrol. Men lejligheden blev forpasset, og de foreslåede foranstaltninger gik så langsomt og trægt, hr. formand, at de stadig ikke er nået nogen vegne.
Det har været nødvendigt at opleve de rædsler, vi har oplevet, for at vi på ny taler om emnet på et højtideligt møde en onsdag morgen. Hr. formand, den 11. marts gjorde vi alle en dårlig figur. Hvis der er noget, borgerne forventede af os, er det samarbejde af hensyn til sikkerheden, og det, vi af forskellige årsager og med forskellige grader af ansvar satte i scene, var en virkelig forvirrende forestilling.
Europa-Kommissionen har ret, når den siger, at vi ikke behøver nye idéer. Vi skal blot iværksætte dem, der allerede er på bordet, hvor de ligger og keder sig og bliver befamlet. Til trods herfor har vi ikke kunnet modstå fristelsen til at få en ny idé, og vi har oprettet en "hr. terror", som jeg ikke rigtig ved, hvad skal lave, hvis vi ikke forbedrer den globale ramme for gensidig tillid.
Europa kan og skal handle anderledes. Vi har ikke brug for en europæisk Patriot Act. Vi kan og skal tilbyde større sikkerhed med udgangspunkt i fælles tillid og et stærkt samarbejde, hvor vi nøje respekterer de friheder og rettigheder, som man ønsker at ødelægge terrorismen med.
Jeg håber, at vi næste gang, vi taler om dette emne, ikke har tårer i øjnene igen, men er fast besluttet på at være på omgangshøjde med verden af i dag. En verden, hvor Europa ved at arbejde for et internt samarbejde også kan tilbyde en vej og nogle retningslinjer, så vi inden for rammerne af FN og en multilateral aktion kan takle de store farer, vi står over for. 
Duff (ELDR ).
   - Hr. formand, siger, at han mener, princippet om dobbelt flertal nu er accepteret. Det forekommer imidlertid mig, at det endnu ikke er accepteret i praksis, for de forskellige ministre forsøger at indføre begrænsninger i reglerne om dobbelt flertal, så et givet antal medlemsstater kan danne et blokerende mindretal. Jeg vil stærkt anbefale formandskabet at sige nej til sådanne overflødige komplikationer. Det ville være langt bedre at indføre en enkel formel, f.eks. 55/55, som overflødiggør en tredje nøgle. Europa skal ikke bygge på matematiske ligninger, men på politisk tillid. 
Kaufmann (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, de forbryderiske angreb i Madrid viser, at Europa er blevet et direkte målområde for den internationale terrorisme. Dermed er der opstået en ny situation i EU. Den skal politikerne utvivlsomt tage højde for, både på kort og lang sigt. Desværre nøjes stats- og regeringscheferne udelukkende med det kortsigtede, med overilet aktionsiver, som i sidste ende kun foregøgler sikkerhed, men ikke virkelig skaber sikkerhed. Og vi risikerer oven i købet at ende i et orwellsk overvågningssamfund, hvor der i stigende grad gives køb på borgernes grundlæggende rettigheder. Det går ikke an, at man - som jeg i øjeblikket oplever det i Tyskland - dagligt trækker en ny sikkerhedspolitisk ko af stalden. Med rette sagde Benjamin Franklin, den amerikanske forfatnings fader: "Det menneske, som er villig til at opgive sin frihed for at opnå sikkerhed, vil miste begge dele". Man kan ikke forebygge terrorangreb militært, og da slet ikke med krig.
Min væsentligste kritik af Det Europæiske Råds beslutninger gælder især det forhold, at man ikke grundlæggende har forstået, at bekæmpelse af terrorisme er en strategisk opgave for EU. Terrorisme og forbrydelser kan man nemlig kun bekæmpe, hvis man bekæmper deres årsager, og det skal ske gennem politisk handling. Gennem politisk handling, som fjerner grobunden for dem, der taler for had og vold. Fattigdom, udbytning, elendighed og retsløshed såvel som ringeagt for religiøse følelser og kulturelle traditioner er det, der forfører mennesker til terror og vold. Derfor siger jeg, at den bedste forebyggelse og den bedste beskyttelse mod terror, vold og krig er en retfærdig international samfundsorden. Europa må derfor udvikle en overbevisende politik, som sigter mod en fredelig og retfærdig udligning af interesser mellem den rige nordlige og den sydlige halvkugle og sætter en stopper for udplyndringen af den såkaldte tredje verden.
Til de øjeblikkelige opgaver tæller tilbagetrækning af USA og dets allierede fra Irak og en fredelig løsning på konflikten i Mellemøsten, men også et stop for den europæiske våbeneksport. Det er de langsigtede, strategiske opgaver, EU skal leve op til i forbindelse med bekæmpelsen af terrorismen. 
Booth (EDD ).
   - Hr. formand, det europæiske topmøde i Bruxelles i sidste uge gav det irske formandskab mandat til at færdiggøre forhandlingerne om forfatningstraktaten inden det næste topmøde den 17. juni. Overgangen fra en Union med 15 - og snart 25 - medlemsstater til én stat, der er en juridisk enhed, hvis love har forrang frem for medlemsstaternes love, er en udvikling, som mit parti - Det Forenede Kongeriges Uafhængighedsparti - ikke mener skal gennemføres uden befolkningens udtrykkelige tilkendegivelse via en folkeafstemning.
Det britiske parlament vedtog i går at nægte de britiske vælgere den ret. Den beslutning vil helt sikkert medføre utilfredshed i befolkningen. Vi skal fortsat lægge pres på regeringen, så den går med til en folkeafstemning. Meningsmålinger viser, at det britiske folk ville afvise denne forfatning, hvis de fik muligheden. Det er mit partis uforbeholdne mening, at Storbritannien ville stå sig bedre uden for EU, og det første skridt i den retning ville være at nægte hr. Blair et mandat til at underskrive forfatningen. Hvis han alligevel underskriver den, skal vi ikke lægge skjul på konsekvenserne: Det vil betyde et farvel til vores ret til selvstyre. 
Raschhofer (NI ).
   - (DE) Hr. formand, kære kolleger, topmødet var præget af bombesprængningerne i Madrid. Det er blevet sagt mange gange i dag. Det er et positivt signal, at der er udpeget en antiterrorkoordinator, og at solidaritetsklausulen er blevet taget op fra forfatningen. Det er tegn på et nødvendigt europæisk samarbejde, som kan konteres på kreditsiden. Men hvis vi skal være helt ærlige, så er det ikke nogen ny erkendelse, at politi og sikkerhedstjenester skal samarbejde, og at man skal udveksle efterforskningsresultater hen over grænserne.
Siden angrebene den 11. september har der været mange ord, men få gerninger. Europa bevæger sig langsomt, sagde Robert Schuman engang. Så sandt! Lissabon-strategien fra 2000 har det ambitiøse mål at gøre EU til det stærkeste økonomiske område. Resultaterne lader vente på sig. I Laeken blev startskuddet givet til en forfatning, og hverken Polen eller Spanien, men heller ikke Frankrig og Tyskland, spillede nogen glorværdig rolle på topmødet i Bruxelles. Er der nu udsigt til en afslutning på blokaden? Et sådant håb er ikke ubegrundet. Det irske formandskab har hidtil ydet et godt stykke arbejde. Alligevel er jeg realistisk og kan se, at der fortsat er uenighed om mange kapitler i forfatningsudkastet: spørgsmålet om, hvor mange kommissærer hvert land skal have, rotationsprincippet, stemmevægtningen. Det er indiskutabelt, at det udvidede EU skal være handledygtigt - det siger man i hvert fald. Jeg håber, det bliver fulgt op af handlinger! 
Evans, Jonathan (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mit parti og vores 37 medlemmer af Europa-Parlamentet støtter Rådets kommuniké, der udtrykker sympati og solidaritet med ofrene for terrorangrebet i Madrid, med deres familier og med det spanske folk.
Hvad Lissabon angår, så hilser jeg mange punkter i Rådets udtalelse velkommen: behovet for omfattende strukturelle reformer, gennemførelsen af det indre marked, bedre lovgivning og udveksling af bedste praksis. De nuværende europæiske økonomier er imidlertid så restriktive og ufleksible, at det bliver svært at opnå fremskridt. Der er desværre fortsat en larmende tavshed med hensyn til vores egen manglende evne til at mindske strømmen af lovgivning, som er en alvorlig hindring for vores konkurrenceevne og ødelægger job. Gode intensioner kan desværre ikke erstatte praktiske foranstaltninger.
Hvad forfatningen angår, har hr. Watson og hr. Duffs partileder i Det Forenede Kongerige sammen med mit parti opfordret til en britisk folkeafstemning om en forfatning. I mandags talte han i Underhuset for, at den forfatning var nødvendig, så vi kunne få defineret og afklaret grænserne for EU's magt. Spørgsmålet er ifølge ham: Har denne forfatning forfatningsmæssige implikationer? Hans svar var et utvetydigt ja.
, De har talt om, at regeringerne i medlemsstaterne skal udvise fleksibilitet og vilje til at gå på kompromis - det noterede jeg mig. Men i selvsamme debat sagde hr. Blair, at skat, social sikkerhed, Det Forenede Kongeriges budgetkompensation, udenrigspolitik, forsvar og strafferet alt sammen er nationalstatsanliggender, og det vil vi insistere på. Det fører til to yderligere spørgsmål. For det første forsikrede hr. Blair det britiske folk om, at det var det rene vås at antyde, at EU ville spille nogen rolle i forbindelse med politiske beslutninger og lovgivning på asyl- og indvandringsområdet. For det andet forsikrede han i forbindelse med chartret om grundlæggende rettigheder det britiske folk, at EF-Domstolen ikke ville have nogen som helst kompetence til at håndhæve dette charter eller de rettigheder, det indeholder. Det er efter min mening en noget andet retlig situation, og jeg hører gerne Deres kommentarer.
Det er næppe overraskende, at folk har svært ved at stole på vores premierminister, når han benægter, at en EU-forfatning har nogen forfatningsmæssige implikationer. Derfor siger mit parti, at vi skal stole på folket og holde en folkeafstemning. 
De Rossa (PSE ).
   - Hr. formand, først vil jeg godt lykønske det irske formandskab, , minister Roche og minister Cowen med deres fremskridt med hensyn til den europæiske forfatning. Det er sjældent, at jeg har lejlighed til at rose denne regering for dens arbejde, men når den fortjener det, er jeg villig til at gøre det.(2)
Nu hvor jeg har lykønsket det irske formandskab, vil jeg også gerne udtrykke min anerkendelse af det engagement og den professionalisme, som de irske embedsmænd og det diplomatiske korps har udvist. Uden deres støtte ville det ikke have været muligt at gøre fremskridt. Vi har taget et kæmpestort skridt fremad, men vi skal stadig nå til enighed om ordlyden. Som et af de 200 parlamentsmedlemmer fra alle kroge af Europa, der har udarbejdet denne tekst i et åbnet forum, vil jeg sige, at vi har et kvalitativt helt forskelligt traktatforslag fra noget, som Europas befolkninger tidligere er blevet præsenteret for. Det er derfor vigtigt, at yderligere forhandlinger og forsøg på at ændre vanskelige kompromiser sker i et så åbent forum som muligt. Jeg mener ikke, at det er acceptabelt for Parlamentet - eller for folk i Europa - at der bag lukkede døre indgås handler, der har en alvorlig negativ indvirkning på den sammenhæng, de værdier, de mål og den handleevne, der ligger i den aktuelle tekst. Hvis alle 25 stater skal ratificere traktaten, er det vigtigt, at formandskabet i forbindelse med den igangværende proces sørger for, at folket også inddrages.
Hvad terrorismen angår, så er det ganske rigtigt blevet understreget, at efterretninger er nøglen til at besejre terroristerne. Det er imidlertid også vigtigt, at vi tænker os om. Indsamling af informationer er vigtig i forbindelse med bekæmpelsen af frygtelige grusomheder som dem, vi har set i Madrid. Men vi skal også bruge vores intelligens og underminere den følelse af fremmedgjorthed og uretfærdighed, som får mange til at lade sig rekruttere til at udføre sådanne forfærdelige handlinger. Det er ikke nok blot at søge at forbedre vores mulighed for at arrestere, tilbageholde, sigte og fængsle folk, selv om det også er vigtigt. Vi skal beskytte os mod de handlinger, der underminerer præcis de rettigheder, vi ønsker at forsvare. Vi skal sikre, at vi også forbedrer vores evne til at analysere og forstå, nøjagtig hvad det er, der driver denne nye form for terrorisme. Det er ikke samme type terrorisme, som vi har set i Frankrig, Irland, Spanien og andre lande, og som udføres af ETA og andre terrororganisationer. Vi skal se nærmere på og søge at komme i dialog med de dele af de europæiske samfund, som fremmedgøres i en grad, så de er parat til mord og terror. 
Schmid, Herman (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, det var meningen, at mødet i foråret skulle være helliget økonomiske og sociale spørgsmål samt vækst og udvikling. Det har der været meget lidt af i år. Jeg vil ikke benægte, at der i og for sig var vigtige emner at diskutere, men jeg vil protestere imod, at man faktisk stort set negligerede den økonomiske og sociale udvikling. Lissabon-processen fungerer slet ikke efter hensigten, og der er store problemer. Arbejdsløsheden er stor, der kommer ikke gang i investeringerne osv., osv.
Der er naturligvis behov for store politiske satsninger i medlemslandene, eftersom det er dér, den økonomiske politik konkret skal udformes. I stedet er de eneste retningslinjer, som kommer fra Europa med virkelig kraft, stabilitets- og vækstpagten, som tværtimod ifører dem spændetrøje. Jeg deler helt og holdent Romano Prodis opfattelse af, at stabilitets- og vækstpagten er idiotisk. Det er på høje tid at gøre noget ved den og sørge for, at der kommer lidt mere dynamik i den økonomiske udvikling i Europa.
Heller ikke den sociale side af Lissabon-processen fungerer, som den bør. Alle taler om livslang læring, men medlemslandene satser i realiteten slet ikke på uddannelse. De skærer tværtimod ned. Der er virkelig behov for, at der gøres noget, og vælgerne reagerer. Vi ser både i Tyskland og Frankrig, hvordan vælgerne reagerer mod den økonomiske og sociale politik, som nu må køre sit eget løb. 
Berthu (NI ).
   - Hr. formand, vi er alle dybt berørte af attentatet i Madrid, og jeg glæder mig over, at Det Europæiske Råd den 25. marts svarede på det ved at vedtage en solidaritetsklausul. Princippet om solidaritet, som går ud over de procedurer, som vi ellers kan diskutere, bør vi alle være enige i.
Rådet satte for øvrigt den 17. juni som sidste frist for afslutningen på forhandlingerne om udkastet til den europæiske forfatning. Beslutningen er mindre enkel, end det lader til, for der er endnu ikke indgået kompromiser om centrale punkter. Det lader til, at den især har til formål at udøve pres på de vrangvillige lande. Det ser også ud til, at der i beslutningen tages meget lidt hensyn til den almindelige stemmeret. Uanset om aftalen blev offentliggjort dagen efter valget til Europa-Parlamentet, eller om den blev indgået 14 dage før, ville det ikke ændre meget. Under alle omstændigheder ville resultatet være, at der ikke ville være tid til at afholde en ordentlig forhandling. Hr. formand, med denne metode siges der endnu en gang rigtig meget om det billede af Europa, som forfatningen tegner.
Grossetête (PPE-DE ).
   - Kære formænd, jeg vil tillade mig at insistere på tre punkter i Det Europæiske Råds konklusioner. Vi forventer beslutsomhed og effektivitet i forbindelse med terrorisme og efter tragedien i Madrid. Vi glæder os over, at der er udnævnt en koordinator for terrorbekæmpelse, men han skal også være effektiv. Jeg stiller derfor spørgsmålstegn ved de beføjelser, som han råder over. Vi kræver større effektivitet hos Europol og Eurojust, ligesom man blot kan beklage, at visse lande endnu ikke har udtalt sig om den europæiske arrestordre.
Hr. rådsformand, det er nødvendigt med beslutsomhed, for at tingene ændres, for i Madrid var det ikke blot Spanien, men hele Europa, der blev ramt. Disse begivenheder får os til at stille spørgsmålet, hvad vi vil med Europa. Vil vi have et enkelt marked, et frihandelsområde eller et egentligt fælles politisk Europa? Europa er en båd, som sejler fremad. Den er ikke baseret på frygt, men på ambitioner og vilje. Der er ikke længere tid til at tøve. Vi har brug for mere Europa, og vi har hurtigst muligt brug for en forfatning, for alle europæere skal kunne have tillid til Europa.
Endelig skal vores politiske handlinger være konsekvente, effektive og bæredygtige. De økonomiske og sociale spørgsmål skal prioriteres. Vores hovedopgave er genoprettelse af den økonomiske vækst for at løse de sociale spørgsmål. Den økonomiske vækst bør være vores umiddelbare mål, for den skaber arbejdspladser og er den vigtigste kilde til social vækst. Den kan ikke fingeres eller opstå ved lov, men den opstår alt efter, hvilket råderum kilderne til vækst har. Ledetråden i alle vores politikker bør være aldrig at hæmme iværksættertanken. Det betyder, at vi med meget større beslutsomhed skal kaste os over de forhindringer, som hæmmer denne anderledes tankegang. Den ønskelige tilbagevenden til økonomisk vækst ved hjælp af en stigende frihed til iværksættelse skal kun fremmes, hvis den følges af en ny social kontrakt, der er baseret på klare partnerskaber og en slags moderne syndikalisme, der er mere interesseret i reform end i at befæste dets status eller forsvare hævdvundne interesser. Når vi står over for trøstesløsheden hos vores medborgere, kan reformen kun lykkes, hvis den fremstår til fordel for flertallet og fjerner uretfærdighed.Således kan vi inddrage borgerne i opbygningen af Europa.

Berès (PSE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, kære kolleger, Europa skrider fremad i takt med reaktionerne, og efter de dramatiske begivenheder i Madrid og tragedien i New York har vi gjort og gør stadig fremskridt inden for terrorbekæmpelse. Efter tragedien i New York havde vi en lang og vanskelig forhandling om den europæiske arrestordre. Vi har konsolideret fremskridtene i forbindelse med Europol og Eurojust. Men bagved virker gennemførelsen virkelig langsom og håbløs for vores medborgere, så det er nødvendigt at finde andre midler til at tvinge armene rundt på stats- og regeringslederne. Faktisk glemmer de efter at have give deres tilsagn til Rådet at prioritere den aftale, der gælder for deres eget land. Lad os tage spørgsmålet om den europæiske arrestordre. Det er ikke normalt, at så mange stater endnu ikke har gennemført dette centrale instrument, som vi ønskede lige efter begivenheden i New York.
I dag efter begivenhederne i Madrid er vores tidligere kollega hr. de Vries udnævnt til koordinator. Det glæder vi os alle over, for vi kender hans beslutsomhed på disse områder og hans bestræbelser på at få indført en europæisk anklagemyndighed. Men hvis ikke han har de nødvendige midler og et klart mandat, vil vi stadig være magtesløse. Efter disse begivenheder har man udnævnt en koordinator, selv om det i bund og grund drejer sig om en idé, en tanke, som inspirerede de fleste af os til selve konventet, nemlig idéen om, at der på områder, hvor stats- og regeringslederne har noget at sige, og hvor de bør kunne samarbejde aktivt med midlerne til en europæisk vision, som er i hænderne på en Kommission, skal være en bedre kommunikation mellem de forskellige europæiske myndigheder. Det, som vi har gjort for udenrigsministeren, har vi indset, at vi til en vis grad bør gøre for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed. I bund og grund er denne koordinator en forsmag på det, som en dag uden tvivl bør iværksættes. Men i dag er der ingen sammenhæng og ingen forbindelse med Kommissionen. Jeg tror, at vi skal tænke over det, hvis vi ønsker en effektiv koordinering af midlerne til terrorbekæmpelse.
Hr. rådsformand, i den forstand holder De fremtiden for den europæiske forfatning mellem Deres hænder, for nu har De et endeligt mandat med en lidt stram tidsplan, som selvfølgelig er velkommen i den udstrækning, hvor den giver det udvidede Europa, som endelig bliver en realitet den 1. maj, en forfatning på kort sigt, men stadig en smule stram med hensyn til valget til Europa-Parlamentet. Jeg ønsker ganske enkelt at gøre Dem opmærksom på de vigtigste punkter for Europa-Parlamentet. Andre har før mig sagt, at der er spørgsmålet om Europa-Parlamentets budgetbeføjelser. Men ud over det ser jeg en risiko for tilbageskridt i forhold til det, som er blevet fastslået i konventet. Jeg taler om aspekterne ved en europæisk anklagemyndighed, og jeg taler om afstemning med kvalificeret flertal, hvor det har været muligt at anvende det, på det skattemæssige og sociale område, selv om det ikke er tilstrækkeligt. Jeg ser en risiko for tilbagetrækning inden for et øget samarbejde og overgangsklausuler. Jeg ser en risiko for manglende behandling af spørgsmålet om revision af forfatningen. Det ville være meget alvorligt.
Hr. formand, til sidst en kommentar om sammensætningen af Kommissionen, hvor De står over for et meget alvorligt problem. Jeg kender tendensen med at tildele hvert land en kommissær. Men jeg ønsker endnu en gang at gøre Dem opmærksom på et forslag om ikke at inddrage fastsættelsen af antallet af kommissærer i forfatningen, men at overlade beslutningen om fastlæggelse af en balance i Kommissionens sammensætning til formanden for Kommissionen sammen med Det Europæiske Råd ved ganske enkelt at indføre en grænse, hvor der ikke er mere end én kommissær pr. medlemsland. Måske vil det med tiden føre til en Kommission med 25, som skal organiseres, men det giver os i det mindste …
Borghezio (NI ).
   - Hr. formand, Europa er vågnet op, når det gælder terrorisme, selv om man sidder tilbage med en bitter smag i munden, når man tænker på, at dette er sket efter al-Qaeda-bødlernes massakre på arbejdstagere, unge mennesker og folket i Madrid.
Det undrer mig dog, at der hverken i talerne her til morgen eller i de 18 siders erklæring om bekæmpelse af terrorisme er nogen udtrykkelig henvisning til dette. Det var først i vores flamske kollega hr. Claeys tale, at der blev sagt noget om den islamiske fare, om fundamentalisme og om terrorisme, der har rod i fundamentalisme.
Jeg vil nøjes med at gøre Dem opmærksom på to aspekter, hvoraf det første er en moralsk nødvendighed. Hvis vi vil vise respekt for mindet om ofrene for denne terrorisme, skal vi holde øje med EU-støtten til Den Palæstinensiske Myndighed og med den retning, som denne støtte tager, så den ikke ender med at finansiere terrorister, kamikazer eller aktiviteter, der betegnes som sociale uden at være det - f.eks. kolonier - og som i virkeligheden er arnesteder for fundamentalisme og ekstremisme, samt de aktiviteter, der finder sted i de europæiske moskéer. I de sidste par dage har man ikke bare i Rom, men i hele Europa - i hundredvis eller måske tusindvis af moskéer - bedt bønner for sheik Yassin, som er fortaler for og udbreder af en morderisk terrorisme. 
Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det er tydeligt, at konklusionerne fra forårstopmødet er præget af terrorattentatet i Madrid, som ikke kun har haft politiske konsekvenser, men også nogle åbenlyse økonomiske konsekvenser på grund af den uvished, ustabilitet og usikkerhed, som terrorismen indebærer, som borgerne i Madrid, der har oplevet dette frygtelige attentat, så udmærket ved, og som de spanske borgere i Baskerlandet så udmærket ved, da der i mere end 20 år har været en nationalistisk regering, der under hele denne periode ikke har været i stand til at garantere sikkerheden eller borgernes mest elementære rettigheder, og hvis regeringsformand for øvrigt var den første ansvarlige politiker i Spanien, der gav terrororganisationen ETA skylden for attentatet.
Hr. formand, hvad angår det forfatningsmæssige spørgsmål, vil jeg gerne sige, at jeg ikke deler de kommentarer, der har været i salen her til formiddag, om, at regeringsskiftet i Spanien er årsag til det nye klima, der er opstået. Dette nye klima er netop opstået som følge af medlemsstaternes holdninger - selv de mest trodsige - i lyset af de nye omstændigheder, og jeg vil gerne understrege, at Spanien altid har været parat til at forhandle om mere smidige betingelser. Europa ønsker og behøver en forfatning, men det skal være en forfatning, som alle europæerne kan genkende sig selv i.
Det er vigtigt at påpege, hr. formand, at klimaet i EU for øjeblikket ikke er det allermest optimistiske. Det skyldes ikke kun terrorismen, men også stabilitetspagtskrisen, euroens opskrivning og de udfordringer og muligheder, som udvidelsen giver os.
Pressen understregede, at Europa har mistet et points konkurrenceevne i de seneste 10 år i forhold til USA, og at en gennemsnitsborger i EU har en velstand, der ligger 30 % under en gennemsnitlig nordamerikaners. Hvad behøver vi for at komme tilbage på sporet med bæredygtig vækst og fornyet jobskabelse?
Hr. formand, uanset de strukturelle reformer, der er nødvendige i henhold til Lissabon-strategien, er det vigtigste det kvalitative spring, som Europa skal tage, relanceringen af det europæiske projekt, ikke blot som en Monetær Union, ikke blot som et indre marked, men som et egentligt politisk projekt, og for at det skal blive til virkelighed, sætter vi vores lid til Rådets formandskab og i særdeleshed til Europa-Kommissionens formandskab. 
Randzio-Plath (PSE ).
   - Hr. formand, på ét punkt har dette forårstopmøde givet os nyt håb. Vi kan sige: "Lad trosserne gå, fuld fart frem for det europæiske forfatningsskib!" Jeg håber inderligt, at der også vil blive fundet en god løsning på de kritiske punkter, som allerede er blevet nævnt her i dag. Vi har nemlig brug for denne europæiske forfatning for at gøre det klart, at Europa ikke kun er et marked, vi er ikke kun en Økonomisk og Monetær Union, vi har ikke bare fælles valuta, nej, vi vil også tale med én stemme som værdi- og retsfællesskab.
Vi må også tale med én stemme på et andet område, hvor der efter min mening er for stor flerstemmighed. Endnu er Lissabon-strategien ganske vist ikke tabt. Det drejer sig fortsat om bæredygtig vækst, fuld beskæftigelse og socialt sammenhold. Men vi er meget langt fra de mål, som vi satte os. Konjunkturopsvinget lader vente på sig, vi har massearbejdsløshed med over 14 millioner arbejdsløse, over 55 millioner mennesker lever på fattigdomsgrænsen, og når vi ser på investeringerne, så må der virkelig tales om et "investeringsmoratorium" i Europa. Den indre europæiske efterspørgsel er heller ikke kommet i sving. Det skyldes sikkert ikke kun usikkerheden som følge af globaliseringen og usikkerheden om, hvad der kommer til at ske i Europa, men også bekymringen på grund af terrorangreb, at de europæiske forbrugeres indkøbsadfærd lader noget tilbage at ønske. Der er heller ikke den nødvendige stimulans til stede til virkelig at opnå vækst i produktionen, som vi kun kan gennemføre via en højere beskæftigelseskvote, altså via en sænkning af arbejdsløsheden i EU. Den europæiske økonomi har brug for en ny dynamik. Selv hvis Den Europæiske Centralbank i morgen udnyttede sin margen og sænkede renten i lyset af de lave inflationsrater og den lave vækst i pengemængden, så ville det ikke være nok. Der er behov for yderligere politiske initiativer. Det gælder ikke for talerne på topmøderne, det gælder ikke for aftalerne på topmøderne. Det gælder for gennemførelsesforanstaltningerne i medlemsstaterne. Vi mister succes og troværdighed, hvis der ikke sker mere dér!
Hr. formand, Europa har brug for projekter som Airbus. Her viste vi, at partnerskaber mellem private og det offentlige, forskellige lande, forskellige beskæftigede og forskellige virksomheder kan arbejde sammen. Hvorfor kan Europa ikke organisere andre succesprojekter, som har samme prioritering? Det ville nemlig skabe håb, det ville konkret skabe arbejdspladser, det ville helt konkret også fremme Europas overlegenhed inden for visse fremtidsteknologier. Her er investeringsoffensiven, quickstart-programmet, sikkert et rigtigt skridt. Men det er ikke tilstrækkeligt, det er ganske enkelt for lidt. Vi skal fortsat stræbe efter reformer, vi skal fjerne barrierer inden for handelen og især inden for tjenesteydelserne. Men vi skal også satse på investeringer, og her må pagten ikke stå i vejen.
Det virker ikke motiverende for førende kræfter inden for forskning og udvikling, at EU-patentet stadig ikke er på plads. Når nu stats- og regeringscheferne alvorligt har lovet hinanden, at det skal komme, så skal det altså komme i år! Kun synlige og konkrete resultater vil kunne overbevise Europas borgere om nytten og merværdien ved Europa. Europa står endnu en gang ved en skillevej. Enten øger vi beskæftigelsen, skaber optimisme og dynamik og nedbringer arbejdsløsheden, eller også står troværdigheden på spil for den europæiske integrationsproces. 
Corbett (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil også gerne rose det irske formandskab for dets håndtering af forhandlingerne på regeringskonferencen. talte om noget for noget. Det tema vil jeg godt tage op i forbindelse med et konkret punkt - Europa-Parlamentets budgetmæssige beføjelser.
Konventets tekst indeholdt også et element af noget for noget. Vi - Parlamentet - har opgivet retten til ved interinstitutionel aftale med Rådet i fællesskab at træffe beslutning om de finansielle overslag og skal i stedet blot give vores samtykke til overslagene. Til gengæld har vi fået det sidste ord inden for disse rammer og inden for en vis margen for hver udgiftspost - hvad der tidligere var obligatorisk og ikke-obligatorisk. Det er en rimelig og afbalanceret noget for noget-løsning.
Nogle finansministre vil godt have noget, men vil ikke give noget. De mener, at Parlamentet blot kommer med en udtalelse om de finansielle overslag, og de vil også sætte grænser for andre aspekter af vores budgetmæssige beføjelser. Det er ganske enkelt ikke acceptabelt for Europa-Parlamentet. Det er noget af det, vi insisterer på - for vi kan også insistere.
Jeg vil nu komme ind på det, "Harry Pottering" sagde på vegne af PPE-DE-Gruppen. Han sagde, at hans gruppe helt og holdent går ind for forfatningen. Det glæder mig at høre, at de britiske konservative medlemmer i hans gruppe går ind for forfatningen, for det var ikke det, nogle af dem sagde ved en debat i Underhuset i går, eller hvad Jonathan Evans sagde i en tv-debat med mig på BBC i fredags. De vil sætte sig imod forfatningen, ja, de har sågar meddelt i Underhuset, at de vil benytte ethvert parlamentarisk middel, som står til deres rådighed, til at modarbejde den. De er ved at sætte skrækhistorier om forfatningen i omløb. De hævder, at den vil skabe en centraliseret superstat, hvor alle beføjelser overdrages til Bruxelles, og hvor Bruxelles vil kunne tilsidesætte national politik inden for alle forvaltningsområder. Vi i Parlamentet ved, at det ikke er tilfældet. De fortæller løgnehistorier og prøver at opildne den euroskepsis, som er latent i store dele af den britiske presse og i dele af den offentlige mening, til deres fordel. Det må de ikke slippe godt fra.
Vi skal have en debat, der er baseret på fakta, ikke på myter. Jeg håber, at "Harry Pottering" får styr på sin gruppe - måske ved at svinge sin tryllestav - og beder de medlemmer, som tilsyneladende gerne vil tilhøre hans meget føderalistiske gruppe i Europa-Parlamentet, om at tage konsekvenserne. I henhold til forretningsordenen bliver man medlem af en politisk gruppe efter politisk tilhørsforhold. Hvilket tilhørsforhold er der mon mellem de britiske konservative og det store flertal af PPE vedrørende dette grundlæggende spørgsmål? Der synes ikke at være noget, og jeg opfordrer PPE-DE-Gruppen til at tage en heftig intern debat om emnet. 
Hernández Mollar (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, mine damer og herrer, jeg vil ikke indlede mit indlæg uden som spanier og som formand for Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder at takke for Det Europæiske Råds støtte til Parlamentets forslag om at gøre den 11. marts til europæisk mindedag for ofrene for terrorismen.
De seneste begivenheder har, ud over at kaste os ud i fortvivlelse og smerte, gjort os bevidst om - det har vi desværre været i lang tid i Spanien - at den civiliserede verden står på spil og er i fare på grund af en ny fjende, hvis grænser ikke er defineret, nemlig terrorismen. Og kampen mod denne fjende, som har mange fangarme, og som dræber og myrder nådesløst og brutalt, er ikke en almindelig krig, det er ikke en traditionel krig, men derimod - og det skal der ikke herske den mindste tvivl om - en ulige og forbryderisk krig mod de samfund, der bygger på principper som frihed og demokrati.
EU bør forene alle sine kræfter og øjeblikkeligt tage alle dets juridiske, økonomiske og menneskelige ressourcer i brug for at bekæmpe terrorismen. Jeg synes derfor, at Parlamentet er nødt til at vise Det Europæiske Råd, at det bakker op om de foranstaltninger, det vedtog den 25. marts, og som er indeholdt i dets erklæring mod terrorismen, men vi skal også på baggrund af den legitimitet, det giver os at repræsentere de europæiske borgere, kræve, at vi ikke et minut længere kan acceptere medlemsstaternes manglende politiske vilje til at gennemføre foranstaltninger, som det i dag er tilfældet. Jeg fremhæver blot nogle åbenlyse eksempler, f.eks. den europæiske arrestordre eller rammeafgørelsen om terrorisme. Og vi kan endnu mindre acceptere, at der af rent budgetmæssige eller proceduremæssige årsager nedlægges så effektive instrumenter til bekæmpelse af terrorismen som den antiterrorenhed, der blev oprettet inden for rammerne af Europol som følge af attentaterne den 11. september.
På den anden side viser realiteterne, mine damer og herrer, at EU ofte har store vanskeligheder, når det skal træffe beslutninger, og jeg er bange for, at det med 25 medlemsstater vil betyde en de facto-blokering af mange beslutninger. Hvorfor fremskynder vi ikke - som det var tilfældet på det seneste europæiske råd, hvor man anvendte solidaritetsklausulen, som er fastsat i forfatningstraktatudkastet - iværksættelsen af den beslutningstagningsprocedure med kvalificeret flertal, som allerede er indeholdt i teksten til vores kommende forfatning?
Jeg synes, mine damer og herrer - og hermed slutter jeg - at det ville være meget befordrende for vores indsats mod terroren, der har vist sig at være den største aktuelle trussel mod stabiliteten i de demokratiske retsstatssamfund. Det har vores borgere krav på, mine damer og herrer. 
Brok (PPE-DE ).
   - (DE) Hr. formand, mange tak for Deres velvilje, men der foregår for tiden store ting i min gruppe, og derfor måtte vi være der.
Jeg vil gerne takke det irske formandskab hjerteligt. Vi oplever i disse dage, at der bliver skabt historie, for det irske formandskab er i færd med at skabe historie. Det gør det nemlig muligt med sin kloge og tilbageholdende forhandlingsledelse, som alligevel modigt er rettet mod målet, nemlig at få forfatningen i hus. Det vil jeg gerne takke varmt for. Men jeg tror også, der stadig er nogle steder, som kræver indgående forhandlinger. , formanden, gjorde det jo også klart med de seks punkter og de yderligere 22 punkter.
Jeg vil gerne endnu en gang, som mange af de andre talere, præcisere, at budgetbeføjelserne og herunder også de finansielle overslag er ethvert parlaments fornemste kompetence. Det håber jeg, man vil tage højde for ved disse forhandlinger.
Vi har også arbejdet for denne forfatning for at få handlekraft i et udvidet EU. Det er lykkedes at få det dobbelte flertal igennem som princip. Men nu skal vi også have tal på det dobbelte flertal, så det bringer større beslutningsevne med sig.
Endelig tror jeg, at netop i forbindelse med flertalsbeslutningen i Rådet må man sørge for, at vi får flertalsbeslutning netop på de områder, hvor vores borgere er særligt udsatte på grund af terroraktionerne, nemlig inden for rets- og indenrigspolitikken. Det var blot tre væsentlige områder i denne forbindelse.
Jeg vil imidlertid også gerne bemærke, at vi som Parlament sammen med Kommissionen bør støtte det irske formandskab. Hvis det skulle blive bekræftet, at hr. Barnier er blevet fransk udenrigsminister - hvilket jeg synes er en god nyhed - så ville det glæde mig, da hans post i regeringskonferencen jo ville skulle genbesættes, hvis hr. Prodi på grund af postens vigtighed selv ville påtage sig denne opgave i de kommende måneder for på den måde at vise, at også Kommissionen bakker op om denne proces. 

Cederschiöld (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, hr. formand for Rådet, ugerningen i Madrid satte bekæmpelsen af kriminalitet og terror øverst på den europæiske dagsorden. Der er brug for en europæisk samling af kræfterne af helt nye dimensioner. De europæiske ledere burde langt tidligere, inden angebet i Madrid og helst allerede inden Amsterdam-traktaten, have indset, at et af deres vigtigste politiske ansvarsområder er at garantere Unionens ydre og indre sikkerhed.
For at kunne opnå tilstrækkeligt effektive og mangesidede foranstaltninger skal der være respekt for de grundlæggende rettigheder, men også demokratisk indsigt og kontrol. Ellers risikerer foranstaltningerne med direkte indvirkning på borgerne at blive for svage og for svagt forankrede. Det gælder ikke mindst efterretningsoplysningerne. EU-lederne burde have givet EU bedre og reelle beføjelser til at slå til mod terror og grænseoverskridende kriminalitet, længe før man nu tvinges til panikforanstaltninger. År med inaktivitet kommer til udtryk i det program, som det irske formandskab nu eksemplarisk stiller os over for, men spørgsmålene fortjener langsigtethed.
Den grumme virkelighed viser, at EU's ledere burde have vist europæisk og politisk lederskab langt tidligere. Der er bestemt brug for en terroransvarlig, men Kommissionen skal være nøglespiller. Det naturlige ville være at bygge på den kompetence, vi allerede har i Kommissionen, og supplere den med en kommissær, som udfylder det hul, som den udvidede terrorbekæmpelse risikerer at skabe i den grundlæggende beskyttelse af borgerne, ikke mindst beskyttelsen af privatlivets fred. En krisepakke er ikke nok til at bekæmpe terror. Der er brug for langsigtede foranstaltninger på fællesskabsplan. 
Tannock (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kampen mod den internationale terrorisme er EU's største udfordring. I min valgkreds i London arresterede det britiske politi i går otte britiske statsborgere af pakistansk oprindelse med 0,5 t materiale til bombefremstilling. Vi skal have meget stærkere midler til bekæmpelse af denne svøbe, og mit parti, de britiske Konservative, vil endda acceptere udnævnelsen af en antiterrorkoordinator, hvis det påviseligt kan forbedre sikkerheden.
Jeg støtter også fuldt ud et samarbejde mellem lovens håndhævere, retssystemet og efterretningstjenesterne, ikke blot inden for EU, men også globalt med allierede som USA og en række andre stater såsom Rusland og Kina, som har deres egne indenrigsproblemer med islamister i Tjetjenien og uygur-mindretallet samt terrorister med forbindelser til al-Qaeda.
De britiske Konservative afviser den europæiske arrestordre og vil ikke acceptere, at dette problem hænger sammen med fattigdom i tredjeverdenslande. Mange terrorister kommer fra en velhavende mellemklassebaggrund og er veluddannede. Faktisk har nogle af verdens fattigste lande, f.eks. i Afrika, selv været ofre for udenlandske terrorister. Jeg tænker her på ambassadebombningerne i Kenya. Vi har brug for streng håndhævelse af lovgivningen mod hvidvaskning af penge og vedrørende indefrysning af terroristers aktiver samt ratificering af konventionen om gensidig retshjælp i straffesager vedrørende overvågning af bankkonti.
Europols antiterrorenhed skal udbygges, men vi har ikke brug for en europæisk offentlig anklagemyndighed, og det er klogt af Det Forenede Kongerige at holde sig uden for Schengen og bevogte sine egne grænser. Den europæiske offentlighed accepterer fuldt ud, at sikkerhed har førsteprioritet, og at deres højt skattede frihedsrettigheder, herunder privatlivets fred, begrænses i denne forbindelse.
Endelige opfordrer jeg til kraftigere fordømmelse af terrorisme fra muslimske lederes side og til afvisning af ekstremisme inden for deres samfund. Det var meget foruroligende at læse, at 13 % af de britiske muslimer støtter selvmordsaktioner. Det glædede mig derfor, at British Muslim Council i går kom med en udtalelse, der opfordrer alle ledere i deres moskéer til at afvise terrorisme og til fuldt ud at samarbejde med det britiske politi og med myndighederne om at identificere dem, der står bag den seneste tids ansatser til vold.
Kauppi (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, i kølvandet på Det Europæiske Råds møde kan vi endelig være tilfredse. Irland fortjener ros for at have gjort fremskridt med hensyn til mange vanskelige spørgsmål. Endelig ser det ud til, at regeringskonferencen kan nå til enighed om den nye forfatning. Konventets forslag er et godt grundlag for en forfatningsaftale, da det er afbalanceret og tager hensyn til Europas interesser som helhed betragtet.
Der er løbet meget vand under broen, siden dagsordenen fra Lissabon blev vedtaget. Desværre har strømmen ikke ført EU nærmere det berømte mål, der med hensyn til ambitionsniveau og i lyset af de seneste års udvikling er næsten lige så urealistisk som Brezhnevs femårsplaner. Tværtimod synes enhver beskeden tro på EU's evne til at gennemføre tilstrækkelige strukturreformer at være skyllet ud i floden.
Hvordan er så de strukturreformer, der tales så meget om? Arbejdskraftens frie bevægelighed skal sikres. Overgangsperioder for nye medlemsstater er en misforståelse, der bør rettes hurtigst muligt. EU's budget bør ikke skæres ned i den næste budgetperiode, og vi skal koncentrere os om at støtte konkurrenceevnen og væksten. Vi skal fremme gennemførelsen af lovgivningen om det indre marked i medlemsstaterne. Vi skal også være forsigtige med at indføre en alt for detaljeret og stram lovgivning. Ofte indfører vi for mange bestemmelser og gennemfører for lidt. Love som dem, der vedrører kemikalier, kan ofte være ubehagelige, hvad angår den forbedrede konkurrenceevne. I henhold til det finske handels- og industriministerium vil forslaget medføre næsten 2 %'s reduktion i BNI i Finland og andre EU-lande i tidsrummet 2007-2017. Er det rimeligt?
De feje terrorangreb i Madrid satte ikke kun dybe spor i Spanien, men hos alle europæere. Desværre fik terroristerne opfyldt deres mål. Det skal ikke have lov til at gentage sig. Der er fortsat problemer med kampen imod terrorisme. Sagde vi ikke efter de rystende angreb den 11. september, at vi ville øge udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstaterne? Der er et stort spring mellem det, politikerne siger, og det, de gør. Det er vi nødt til at bide mærke i. I kampen mod terrorisme er det imidlertid nødvendigt at sikre sig, at borgernes grundlæggende rettigheder ikke begrænses unødvendigt. Lovlydige borgere har ingen grund til frygt i Europa. 
Nassauer (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, angrebet i Madrid dræbte ikke alene mange mennesker, det skadede også en europæisk stats suverænitet. For uanset hvordan man end vender og drejer det, så er det åbenbart lykkedes for terroristerne at få indflydelse på de spanske vælgeres suveræne afgørelse. Ikke mindst derigennem er terroristerne landet midt i Europa. Jeg spekulerer på, om europæerne overhovedet har opfattet alvoren af denne trussel, og om de er parat til at besvare den.
Den hidtidige reaktion har været noget svag. Først gravede man programmer frem, som vi har kendt siden den 11. september 2001, og som kun er blevet gennemført i utilstrækkeligt omfang. Man søger tilflugt i visionære overvejelser om at oprette en europæisk efterretningstjeneste, hvilket man måske nok kan overveje en gang i en fjern fremtid, men det nytter intet i forhold til den reelle trussel. Man vil have udpeget en ansvarlig. Det er standardsvaret på ethvert europæisk problem - man udpeger en ansvarlig. Hr. de Vries er en særdeles værdsat tidligere kollega i Parlamentet. Det er mindre vigtigt, at han findes, end hvilke kompetencer man vil give ham. Det er der kun få svar på.
Tiden kalder på forebyggelse. Til det formål skulle man f.eks. samle de eksisterende oplysninger i Europa om terrorister. Der ligger mange oplysninger hos de nationale tjenester, men der er meget lille vilje til at dele dem på europæisk niveau. Europa ville nu have en chance for varigt og markant at sætte sig til modværge over for terroristerne, hvis man ville arbejde tættere og mere tillidsfuldt sammen på dette felt, end det hidtil har været tilfældet. 
Ahern, Bertie,
    Jeg vil gerne takke alle medlemmerne for de konstruktive bemærkninger. Der er givet udtryk for mange synspunkter i denne forhandling, og det irske formandskab har omhyggeligt bemærket alle, herunder en række fælles emner.
I begyndelsen rejste hr. Poettering, hr. Barón Crespo, hr. Watson og mange andre spørgsmålet om terrorisme og den trussel, vi står over for. Vi har alle en forpligtelse til at bekæmpe terrorisme i henhold til de grundlæggende principper, som Unionen bygger på. Jeg forsikrer alle om, at vores bestræbelser på terrorismebekæmpelse vil ske med respekt for menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder. Det er naturligvis noget, som vi skal overholde fuldstændigt.
Det umiddelbart vigtigste er at sørge for sikkerheden for Unionens borgere. Men vi er også nødt til at tage stilling til de yderligere faktorer, som bidrager til terrorisme. Det vil sige ikke at retfærdiggøre terrorisme, snarere at det er et væsentligt led i dens udryddelse. Mange mennesker har i de seneste uger givet udtryk for, at vi skal arbejde på at prøve at forstå den oprindelige årsag til terrorismen. En irsk kollega, hr. De Rossa, sagde, at dette er anderledes end meget af den terrorisme, vi har været vidne til i de seneste årtier. Det står helt klart i Det Europæiske Råd, at selv om vi ikke på nogen måde søger at retfærdiggøre nogen af disse handlinger, så er vi nødt til at prøve at forstå dem for at finde ud af, hvordan vi kan gøre noget ved det - ikke ved at tale med folk, som er involveret i det, for de vil ikke lytte til nogen, men vi er nødt til at forstå og undersøge den oprindelige årsag.
Jeg er helt enig i hr. Poetterings og fru Doyles synspunkt om, at det ikke er et spørgsmål om at skyde skylden for terrorismens plage kollektivt på en gruppe af personer eller nationer. Vi må ikke stemple den arabiske verden. Jeg vil gerne give udtryk for, at jeg er fuldstændig enig i dette. Jeg er besluttet på, at vil skal arbejde i tæt partnerskab med lederne i den arabiske verden. Som jeg berettede, er det præcist, hvad formandskabet gør. I kampen mod terrorisme ville det være fuldstændigt forkert og uacceptabelt, hvis der overhovedet var nogen antydning af, at den arabiske verden generelt er impliceret i eller bærer nogen form for kollektivt ansvar.
Erklæringen om bekæmpelse af terrorisme understreger, at vi står sammen i EU i vurderingen af alvoren af den trussel, som terrorisme udgør. Vi er også sammen besluttet på at se denne trussel i øjnene. Vi vil berette om fremskridt ved Rådets møde i juni med hensyn til gennemførelsen af disse foranstaltninger, herunder en revideret EU-handlingsplan til bekæmpelse af terrorisme. Jeg ser frem til at arbejde tæt sammen med Kommissionen, Europa-Parlamentet, Rådets sekretariat og den netop udnævnte antiterrorkoordinator hr. de Vries om dette spørgsmål.
Vi arbejder inden for tidsmæssigt snævre grænser. Mange mennesker har fremhævet nødvendigheden af at følge op på erklæringen og det andet arbejde i Det Europæiske Råd. I går i Rådet (retlige og indre anliggender) havde vi inviteret hr. de Vries til at deltage i, hvad der viste sig at være en yderst nyttig og konkret drøftelse af, hvordan vi fortsætter dette arbejde. Rådet handlede også beslutsomt for at overholde den første frist i erklæring 2 - det vil sige direktivforslaget om erstatning til ofre, som har været kørt fast i nogen tid som følge af drøftelser af retsgrundlaget. Det Europæiske Råd fastsatte en frist til den 1. maj, og formandskabet havde især bestræbt sig på at sikre, at Rådet (retlige og indre anliggender) i går ville opnå politisk enighed. Jeg nævner dette for at understrege beslutsomheden om at omsætte erklæringen til konkret handling. Vi fik begyndt i går og vil gøre alt, hvad der står i vores magt, for at fortsætte fremskridtet i samme spor i resten af vores formandskab.
Jeg understregede også i sidste uge, at vi alle i Rådet skal sikre os, at de foranstaltninger, som vi har aftalt siden den 11. september, skal gennemføres så hurtigt som muligt. Vi har anført frister i erklæringen. Det meste skal afsluttes i år, enten i juni eller december.
Hr. formand, jeg er glad for Deres og alle medlemmernes fortsatte kraftige støtte til at afslutte regeringskonferencen, som hr. Poettering, hr. Barón Crespo, hr. Watson og mange andre har givet udtryk for. Den har været medvirkende til at skabe en politisk atmosfære, hvori folk har været indstillet på at forpligte sig til at nå til enighed senest i juni. Som min kollega hr. Collins sagde, så vil det blive sværere at nå til enighed, hvis vi ikke kommer videre nu. Det tjener ikke noget politisk eller administrativt formål at vente på, at året går sin gang. Det bliver bare mere kompliceret. Jeg vil som De foretrække en aftale så snart som muligt, helst før valget. Det var det, jeg bad om i sidste uge.
Men som jeg sagde i begyndelsen af mit indlæg, kan en række faktorer gøre dette vanskeligt at nå, og vi må vente og se, hvordan det skrider frem. Der er sket mange ændringer i Det Europæiske Råd i de seneste uger, og holdningen i en række regeringer - ikke kun den spanske - ændrer sig, hvilket skaber nogle vanskeligheder. Vi vil derfor gøre, hvad vi kan for at komme videre og skabe så meget fremskridt som muligt.
Jeg ønsker at se flest mulige problemer løst hurtigt. På den ene eller anden måde bør vi kunne få klaret mange af problemerne før valget. Så selv om et par af de sidste ikke er der, så kan folk se dem. Det ser jeg ikke som et stort problem. Jeg noterer mig hr. De Rossas og andres mening om, at vi skal gøre det så åbent som muligt, og det har jeg til hensigt at gøre. Når vi foretager ændringer, vil jeg forsøge at forklare dem, efterhånden som vi når til dem, som jeg har gjort i de seneste måneder. Dobbelt flertal var naturligvis et vigtigt emne - at få alle med på det som et grundlag for vores bestræbelser på at skabe fremskridt. Men at have taget den beslutning åbner for fleksibiliteten på andre områder. Jeg har omtalt nogle få her i formiddag. Jeg tror, vi vil kunne komme videre med den forhandling uden at vente til afslutningen af forhandlingen.
Fru Frassoni spurgte, hvor mange spørgsmål der mangler at blive løst på regeringskonferencen. Tallet 82 er blevet nævnt i dag. Heldigvis er det ikke 82, men der var omkring 22 emner på et tidspunkt. I mit indlæg identificerede jeg nogle af de vigtigste emner: naturligvis Kommissionen, afstemning i Rådet og pladserne i Europa-Parlamentet - især med hensyn til de små medlemsstater og også de nye medlemsstater. Desuden skal der opnås en balance, hvad angår afstemning med kvalificeret flertal i den nye forfatning - jeg har noteret mig, hvad en række medlemmer sagde om det.
Der er en række andre emner, hvoraf der blev stillet forslag til mange på det italienske formandskabs topmøde i Napoli. De blev aldrig vedtaget, fordi de ikke blev drøftet på Rådets møde i december. Der er grundlag for disse forslag, men som det er med den slags ting, er der små forskelle mellem folks holdning, og i løbet af de sidste tre måneder har jeg forsøgt at opnå enighed om disse. Jeg tror ikke, at de bryder aftaler, og det vil være muligt at afslutte dem efter nogen drøftelse. Vi har undersøgt mulighederne i forbindelse med alle disse spørgsmål i vores høringer af partnere indtil nu. De kender mit synspunkt og de områder, hvor vi kan opnå et kompromis. Som altid, intet er aftalt, før alt er aftalt, men jeg håber, vi er på vej mod en aftale om mange af disse spørgsmål. Derfor tror vi, at det vil være muligt at nå til et tilfredsstillende resultat om alle disse spørgsmål, og vi ender så med at have nogle få vanskelige tilbage.
Der er stadig vanskelige problemer at løse, så det vil kræve yderligere fleksibilitet og kompromis at få alt på plads. Men hvis vi koncentrerer os om det væsentlige - en forfatning, som vil være med til at knytte Unionen bedre sammen og gøre mere - er det min faste overbevisning, at det vil lykkes. Jeg er især enig med hr. Watson om, at vi ikke kun skal blive enige om en forfatning, men vi skal også kunne sælge den til vores parlamenter og borgere. Jeg håber, at dette vil være afslutningen på den igangværende forhandling for en tid, for som det helt rigtigt er blevet sagt, skaber en konstant række af forhandlinger - Maastricht, Amsterdam, Nice osv. - mange problemer og vanskeligheder.
Vedrørende Lissabon-agendaen efterspurgte hr. Barón Crespo, hr. Watson og andre fornyet fremdrift. Som jeg sagde før, var Det Europæiske Råd enig om et signal om tillid og beslutsomhed, som viser, at Europa har viljen og evnen til at fremme Lissabon-agendaen. Vi skal koncentrere os om at omsætte vores målsætninger til virkelighed.
Nogle få talere fremhævede de fortsatte problemer med gennemførelsen af Lissabon-agendaen. Jeg er helt enig. Det er et punkt, som jeg kraftigt har understreget over for mine kolleger i Det Europæiske Råd. Det er et punkt, som står først i Det Europæiske Råds konklusioner. Hr. kommissionsformand Prodi og jeg selv gav udtryk for dette på pressekonferencen sidste uge. Jeg sagde det, da jeg mødtes med arbejdsmarkedets parter.
Men som vi alle ved, afhænger gennemførelsen af Lissabon-agendaen for størstedelens vedkommende af nationale handlinger. På topmødet forsøgte vi at gøre fokus skarpere frem for at fortsætte i det uendelige med hundredvis af konklusioner og milepæle til højre og venstre. Vi prøvede at fokusere yderligere og øge gruppepresset for at fremme udvekslingen af bedste praksis. Desuden traf vi de kollektive foranstaltninger, jeg beskrev i mit åbningsindlæg.
Men der er ingen tryllestav, som kan få Lissabon-agendaen gennemført. Vi har brug for fokus, beslutsomhed og fasthed, og det grundige arbejde er nødt til at fortsætte. Jeg er ærligt og oprigtigt af den opfattelse, at vi tog fra Det Europæiske Råd i foråret med styrket beslutsomhed både individuelt og kollektivt. Det har været nyttigt. Deres rolle bliver her kritisk og afgørende med at støtte gennemførelsen af de vigtige reformer. Jeg håber, at vi - Rådet, Parlamentet og Kommissionen - kan arbejde konstruktivt sammen for at sikre, at vi afslutter så mange Lissabon-relaterede sager som muligt før afslutningen af Deres valgperiode. Jeg sætter pris på og takker for det, De allerede har gjort.
Fremtidens udfordringer kan være betydelige, men de mulige fordele for befolkningen i Europa er også væsentlige. Jeg er enig med dem, der gav udtryk for nødvendigheden af, at Lissabon afspejles i virkelige forbedringer i dagligdagen for vores borgere.
Hr. Barón Crespo nævnte Cypern og i dag er naturligvis dagen, hvor man håber, at forhandlingerne under ledelse af Kofi Annan afsluttes. Det vil blive svært, men de bestræber sig på at overholde fristen, som er i dag. De har arbejdet uhyre hårdt i de seneste 10 dage eller mere og vil vedblive at gøre det. Det Europæiske Råd drøftede naturligvis dette på et afgørende tidspunkt i forsøget på at nå til en afklaring af Cypern-spørgsmålet med FN's forhandlinger. Jeg har været i kontakt med alle parter i de seneste måneder. I løbet af det sidste år har jeg haft flere møder med hr. Erdogan, præsident Papadopoulos og de FN-medarbejdere, som har med denne sag at gøre. I Det Europæiske Råd gentog vi vores præference for, at et samlet Cypern tiltræder næste måned. Vi har givet vores udelte støtte til generalsekretær Kofi Annans bestræbelser på at hjælpe parterne med at gribe den historiske mulighed for at medvirke til en vidtspændende løsning. Vi henstillede kraftigt til alle parter om at fastholde forpligtelsen til et positivt resultat. I overensstemmelse med forståelsen, der blev opnået med parterne i New York sidste måned, har generalsekretær Kofi Annan givet udtryk for, at han er besluttet på at afslutte forhandlingerne i Schweiz i aften. Så jeg ønsker forhandlerne held og lykke. Kofi Annan håber, at parterne vil underskrive en endelig udgave af aftalen, og at garanterne vil bifalde den i aften, så den kan fremlægges til godkendelse af befolkningen på Cypern i april. Det står klart efter denne formiddags forhandling, at vi alle deler dette håb.
En række medlemmer rejste spørgsmålet om budgettet. Det var gode synspunkter. Der blev anlagt synspunkter om det nuværende kompromis. Vi vil understrege disse synspunkter i forhandlingen. Som svar til hr. Hänsch og andre vil jeg sige, at jeg er helt klar over, at procedurerne for at opnå enighed om Unionens budget især er følsomt for Parlamentet. Jeg vil tage det i betragtning. Som formandskab lægger vi især vægt på at sikre et afbalanceret resultat, som alle, herunder Parlamentet, kan acceptere. Jeg vil videregive de kommentarer, der var specielt henvendt til Økofin-Rådet, til dets formand, min kollega hr. McCreevy.
Som svar på fru Doyles vigtige punkt om Burma blev beslutningen om at oprette diplomatiske forbindelser med Burma/Myanmar taget i forbindelse med vores formandskab og nødvendigheden af, at Irland som formand for EU kunne forhandle direkte med de burmesiske myndigheder, hvilket ellers ikke ville være muligt. Før vi oprettede forbindelserne - nødvendigheden heraf forstod vi - rådførte vi os med Aung San Suu Kyi, og hun bifaldt udtrykkeligt vores beslutning, fordi hun forstod, det var nødvendigt, at vi udførte opgaven, og at vi rent faktisk ville gøre det. Så vi undersøgte det, og hun erklærede sig enig. Som formand for EU har vi både en lejlighed til og et ansvar for at tale med de burmesiske myndigheder på EU's vegne. Vi kunne selvfølgelig have undladt at gøre noget. Men vores mål er fortsat en tilbagevenden til demokrati i Burma, en afslutning på krænkelserne af menneskerettighederne og virkeliggørelsen af fred og fremskridt for den hårdt prøvede befolkning i Burma, som vi alle ønsker. Vi tror, at udnævnelsen af en ambassadør i Burma vil udvide platformen, hvorfra vi kan fremme EU's og det internationale samfunds mål. Med undtagelse af Luxembourg har alle medlemsstater diplomatiske forbindelser med Burma.
Til slut vil jeg gerne takke alle, der har talt, for deres synspunkter. Jeg vil også gerne takke lederne af grupperne for deres samarbejde og fortsatte kontakt med formandskabet og medlemmerne af regeringskonferencen, som jeg har haft lejlighed til at tale med ved flere lejligheder, senest tidligere i denne uge i Dublin, hvor de deltog i gruppen af formænd for udvalgene om udenrigsanliggender. Jeg er meget bevidst om Parlamentets vedholdende støtte til en række spørgsmål på vores dagsorden. Jeg ser frem til Deres fortsatte støtte i de kommende måneder. Jeg vil naturligvis henvende mig til det nye Parlament på den anden side af Det Europæiske Råd i juni, men jeg forsikrer Dem om, at der vil være en mekanisme, hvorved vi fortsat kan følge med i alle spørgsmålene i den mellemliggende periode. Jeg vil gøre, hvad der står i min magt for at fastholde den forbindelse og holde Dem og Deres kolleger ajour med de igangværende enkeltheder, efterhånden som de udvikler sig i april og maj.
Prodi,
    Jeg vil gøre det meget kort, da jeg er helt enig i Bertie Aherns svar og i den energiske politik, som føres på alle de områder, der blev taget op på Det Europæiske Råd.
Jeg vil blot komme med en enkelt bemærkning til det, som hr. Barón Crespo sagde i sin tale. Han gav udtryk for sin kraftige bekymring over, at visse medlemmer af Kommissionen overtager et vigtigt regeringsansvar. Jeg vil ikke benægte, at det kan give nogle problemer, og at det kræver hurtige beslutninger for at sikre effektiviteten og kontinuiteten i Kommissionens vanskelige arbejde i embedsperiodens sidste måneder.
Den første, vigtigste og mest ægte reaktion fra min side er netop en stor tilfredshed. Det, at de nationale regeringer stadig oftere rekrutterer kommissærer for at overvinde kriser eller skabe grundlaget for et genopsving, er en tydelig og officiel anerkendelse af den store politiske rolle, som denne institution har spillet i hele embedsperioden. Jeg har altid været af den opfattelse, at Kommissionen er et politisk organ, og jeg har altid konsekvent bedt kommissærerne om at udtale sig og handle i overensstemmelse med deres politiske ansvar. Når man ser kommissær Anna Diamantopoulou påtage sig en vigtig rolle i Grækenlands valgkampagne, når man ser Pedro Solbes højst sandsynligt få ansvaret for at styre den spanske økonomi, og når man - formodentlig - ser Michel Barnier blive ansvarlig for Frankrigs udenrigspolitik, forstår man, hvilken rolle Kommissionen har spillet i de sidste fem år.
Allerede ved den første ændring sørgede vi for en hurtig og effektiv udpegelse af kommissær Stavros Dimas, som har påbegyndt sit glimrende arbejde, og jeg vil være lige så hurtig, når det gælder om ikke på noget tidspunkt at afbryde kontinuiteten i Kommissionens arbejde, idet jeg også påtager mig ansvaret for at fremskynde disse overgangsfaser. Sådan bliver det også i de to andre tilfælde, som vi står over for, og i dem, der måtte opstå i fremtiden, eftersom vi sandsynligvis kommer til at se andre tilfælde og andre kommissærer, som stiller op til valget til Europa-Parlamentet, hvilket jeg betragter som et meget positivt signal. Jeg håber blot, at det også går den anden vej, og at nogle af parlamentsmedlemmerne endelig bliver medlemmer af den kommende Kommission. Sådan er de demokratiske regler nemlig, og det er de instrumenter, som Parlamentet og Kommissionen kan styrkes med. Det, som jeg siger her, er naturligvis generelt, men det er seriøst og virkelig nødvendigt. At tale om et bureaukratisk og teknokratisk organ hører fortiden til. Kendsgerningerne har vist, hvordan det forholder sig.
Hvad Kommissionen angår, bliver den ved med at arbejde på en kollegial, effektiv og kontinuerlig måde, og jeg garanterer for denne kontinuitet indtil mandatets ophør, det vil sige natten mellem den 31. oktober og den 1. november. Det må De også gerne fortælle vores ven Hans-Gert, fru Doyle, for det bliver han utvivlsomt meget glad for at høre.
Formanden.
Ortuondo Larrea (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg har taget ordet, fordi der under denne forhandling er blevet henvist til, at jeg undlod at stemme den 11. marts i forbindelse med det mundtlige ændringsforslag om, at vi erklærede den 11. marts for europæisk dag mod terrorismen.
Jeg vil gerne understrege, at jeg ikke er imod en international dag mod terrorisme eller en europæisk dag mod terrorisme. Hvis jeg havde været imod, ville jeg have stemt imod. Jeg undlod at stemme, fordi der i begrundelsen til denne erklæring var et falsk og manipulerende element, som holdt den europæiske offentlighed for nar med hensyn til, hvem der stod bag disse triste og forfærdelige attentater.
Det er også blevet antydet, at den baskiske regering ikke i løbet af 20 år har været i stand til at udrydde terrorismen. Jeg vil gerne her minde om, at hr. Aznar, Folkepartiet, lovede, at det ville få bugt med terrorismen på fem år. Der er gået otte år, og i stedet for en slags terrorisme har vi nu to.
Vi skal begynde at forstå, at det ikke er muligt at besejre terrorismen blot ved hjælp af politimæssige og retlige foranstaltninger. Vi skal tværtimod fjerne uretfærdigheden og fattigdommen. Kodeordet er respekt for andres identitet, kultur og religion og en retfærdig, international retsorden, som vi alle respekterer, og som ikke kun er til gavn for bestemte interesser. 
Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. Ortuondo har ikke nævnt mig personligt, men han har henvist til nogle erklæringer, som jeg kom med under forhandlingen, og jeg mener, at jeg i henhold til artikel 122 har ret til at fremsætte en personlig bemærkning som svar på de bemærkninger, hvor han ordret har citeret nogle af mine ord.
Normalt plejer jeg ikke at gå ind i disse diskussioner, for jeg synes, at man skal vaske sit snavsede vasketøj hjemme. Men sandheden er sandheden - uanset om det er Agamemnon eller hans svinehyrde, der siger den - og hr. Ortuondo burde, før han begyndte at komme med påstande og rådgive andre, gå en tur i sit eget hjem, for hvor nødigt han end vil indrømme det, er den eneste ansvarlige politiker - og når jeg bruger ordet ansvarlig i denne sammenhæng, har jeg alvorlig tvivl om en person, som støtter et forfatningsstridigt projekt, som ønsker at ødelægge Spaniens enhed - lederen af lokalregeringen, som kommer fra hans eget parti.
Jeg bekræfter derfor det, jeg har sagt, og trækker ikke et eneste af mine ord tilbage. 
Formanden.
   - Hr. Ortuondo Larrea, jeg beklager, men jeg kan ikke tillade flere svar. De må afgøre dette andetsteds. De har hver især haft mulighed for at anvende artikel 122 én gang. De får ikke mulighed for at anvende den to gange.
Jeg takker alle for deres bidrag til forhandlingen: , kommissionsformand Prodi samt alle vores kolleger.
Jeg har modtaget seks beslutningsforslag(3), jf. forretningsordenens artikel 37, stk. 2.
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.
Maaten (ELDR ),
   Mens det ikke lykkedes det italienske formandskab at få vedtaget en forfatning for EU, synes det irske formandskab at have bedre held. Nu har vi uventet en enestående mulighed for at involvere alle europæere i denne proces. Vi skal give vælgerne klarhed, inden de skal stemme mellem den 10. og den 13. maj. Rådet vil derfor skulle udsende teksten inden da, hvilket er muligt.
Hvor beslutsomt er Rådet så? Og hvor stort er f.eks. dets ønske om at få et effektivt greb om terrorismen? Selv om den nye terrorismekoordinator hr. de Vries utvivlsomt er den rette mand til jobbet, står han med en umulig opgave, hvis de nationale sikkerhedstjenester nægter at samarbejde.
Vi ønskede også klare afgørelser fra Rådet om at give den europæiske økonomi en vitaminindsprøjtning ved at stimulere fornyelse, gøre arbejdsmarkedet mere fleksibelt og afskaffe unødvendige regler. Vi fik endnu en klar beslutning: Der nedsættes et udvalg. Hvornår vil Rådet endelig tage et ansvar? Jeg tvivler fortsat på, at rapporten fra Kok-udvalget for økonomisk vækst kan gøre en forskel. Når alt kommer til alt, er det landene selv, der skal gennemføre strukturreformerne.


Formanden .
   - Mine damer og herrer, jeg har den glæde at byde velkommen til Oleg Viktorovich Morozov, formand for delegationen fra den russiske Duma til Det Parlamentariske Samarbejdsudvalg EU/Rusland og næstformand for Dumaen, og Alexandre Nikolaevich Belousov og Guennadi Alexandrovich Gorbunov, medlemmer af Det Føderale Råd, som har taget plads i den officielle loge. Delegationen er i Strasbourg for at træffe vores Delegation til Det Parlamentariske Samarbejdsudvalg i forbindelse med forskellige møder. Jeg vil gerne byde dem velkommen og takke dem for, at de er her i dag.
Frassoni (Verts/ALE ).
   - Eftersom Parlamentet i dag har besøg af en delegation på højt plan fra Den Russiske Føderations Duma, vil jeg gerne - og jeg tror, at det ikke blot er på egne vegne - give udtryk for vores vrede og harme over den russiske regerings politik i Tjetjenien.
Schulz (PSE ).
   - (DE) Hr. formand, kære kolleger, jeg beder om Deres opmærksomhed et øjeblik for en bemærkning til forretningsordenen. Hr. formand, jeg beder om ordet, fordi jeg vil bede Dem som fungerende formand om noget, som jeg forelagde for formanden for Parlamentet allerede sidste mandag, og som jeg gerne vil gentage nu. En mand her i Parlamentet rejser massive beskyldninger mod medlemmer af Parlamentet, som omhandler diverse begivenheder, hvorom denne person hævder, at de skulle være rettet mod de øvrige kolleger. Jeg er personligt ramt af det, og det er mange andre kolleger fra Tyskland også. Det er beskyldninger, som jeg mener er egnede til en efterprøvelse.
Jeg fremsætter denne anmodning for mig selv personligt, hr. formand, men også på vegne af alle de 34 øvrige tyske socialdemokratiske medlemmer. Og jeg ved, at kollegerne fra De Grønne, PDS og CDU/CSU også vil bede om ordet. Jeg beder altså på egne vegne og på vegne af alle de øvrige kolleger om følgende: Vi ønsker, at hver enkelt beskyldning, som er blevet rejst, bliver undersøgt af de ansvarlige tjenestegrene i Parlamentet, særligt den juridiske tjeneste og kvæstorerne i tæt samarbejde med Revisionsretten og i samarbejde med Kontoret for Bekæmpelse af Svig, OLAF. Hver enkelt beskyldning!
Samtidig beder jeg om, hr. formand, at resultaterne af undersøgelsen af disse beskyldninger bliver meddelt Parlamentet og dermed offentligheden inden udløbet af denne valgperiode, altså inden maj, ...
... fordi det ikke kan være rigtigt, hr. formand, at en eller anden kommer og rejser beskyldninger, og en hel institution derefter skal forsvare sig. Jeg beder om, at de rejste beskyldninger i hvert enkelt tilfælde bliver undersøgt i en regelret procedure med den juridiske tjeneste, kvæstorerne, Revisionsretten og under medvirken af Kontoret for Bekæmpelse af Svig, og at resultaterne bliver offentliggjort. Det forlanger jeg for mig selv og for alle øvrige kolleger, som er berørt af det.
Formanden.
   - Hr. Schulz, det er et spørgsmål, som jeg tror, at Parlamentet har givet udtryk for sin enighed i. Vi er mange, der er enige med Dem. Formanden har fået besked om dette, eftersom De talte om det ved mødeperiodens begyndelse, og derfor er jeg sikker på, at der vil blive gjort en indsats i den retning. 
Nassauer (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil også gerne henlede Deres opmærksomhed på den sag, som hr. Schulz beskrev, og jeg tilslutter mig hans opfordring til straks at undersøge disse beskyldninger og underrette offentligheden og os om resultaterne. Det drejer sig om, at 50-60 tyske medlemmer af Europa-Parlamentet på ondsindet vis mistænkes for med urette at have hævet diæter. Jeg afviser på det bestemteste disse beskyldninger! Diæter er ikke nogen modydelse for at deltage i møderne. Ud over deltagelsen i møderne har vi alle sammen utallige andre opgaver at udføre, som ikke er opført i nogen mødeplan. Og også for deltagelsen i sådant arbejde i Bruxelles såvel som i Strasbourg tjener diæterne til at dække udgifter. Derfor kan vi ikke acceptere, at vi bliver miskrediteret på denne måde. Jeg afviser det endnu en gang på det bestemteste. Her udnytter et medlem af Parlamentet sine muligheder som parlamentsmedlem til at udspionere sine kolleger på det uværdigste og modbydeligste.
Også derfor, hr. formand, kræver jeg, at disse sager straks bliver opklaret og - som sagt - at offentligheden og vi bliver orienteret.
Lehne (PPE-DE ).
   - (DE) Hr. formand, gennem tre uger har der over Parlamentet hængt den beskyldning - uden navns nævnelse - at kolleger angiveligt skulle have ladet deres underskrifter forfalske i forbindelse med indskrivningen på listerne. Siden i går aftes har det forlydt i korridorerne, at forvaltningen har afsluttet sine undersøgelser med hjælp fra grafologer og er nået til det resultat, at der ikke foreligger nogen forfalskninger. Jeg synes ikke, det er acceptabelt, at disse oplysninger i dag, onsdag, efter at disse undersøgelser er blevet afsluttet, endnu ikke er blevet fremlagt offentligt her i plenarforsamlingen og over for pressen.
Jeg forventer af formanden for Parlamentet - det er ikke møntet på Dem personligt, men på formanden som funktion - at resultatet af disse undersøgelser endnu i dag bliver meddelt i en offentlig erklæring.
Rühle (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne tilslutte mig den forrige taler. Det, der foregår her i øjeblikket, er en kampagne mod selve Europa-Parlamentet, og det synes jeg, vi må afvise. Derfor må vi så hurtigt som muligt undersøge sagen til bunds, for jeg frygter, at der vil komme ét resultat ud af det, nemlig en meget lav valgdeltagelse ved det kommende valg. Hvis vi vil genvinde borgernes tillid, skal denne sag opklares. Vi opfordrer alle institutioner til at gøre deres til af sikre, at sagen bliver opklaret så hurtigt som muligt, så vi kan få sat en stopper for denne kampagne.
Barón Crespo (PSE ).
   - Hr. formand, jeg har taget ordet for at anmode formandskabet om, at det henvender sig til parlamentsmedlem hr. Hans-Peter Martin og beder ham om at underkaste sig den samme procedure, som hr. Schulz og de øvrige tyske kolleger har accepteret at underkaste sig i forbindelse med de beskyldninger, der er fremsat mod dem, især i den østrigske presse.
Formanden.
   - Hr. Barón Crespo, alle disse opfordringer vil blive videregivet til parlamentsformand Pat Cox med største nøjagtighed. 
Kaufmann (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, jeg tilslutter mig fuldt ud mine kolleger, de foregående talere. I går afholdt vi her i Parlamentet i fællesskab en pressekonference på tværs af partiskel. Vi skrev et fælles åbent brev til en bestemt avis i Tyskland, hvor vi svarede på beskyldningerne. Kun hvis hver enkelt beskyldning konkret bliver udryddet, kan vi alle i fællesskab genoprette befolkningens, offentlighedens tillid til Parlamentet. Det handler om anseelsen for hver enkelt person i Parlamentet. Det handler om Europa-Parlamentets anseelse og integritet. Derfor beder jeg om, at hver enkelt beskyldning virkelig bliver undersøgt konkret, sådan som hr. Schulz har foreslået. 
Brok (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg har den ære at deltage i en regeringskonference som repræsentant for Europa-Parlamentet. Som formand for Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik fører jeg mange samtaler i Rådet, i Kommissionen og på ambassader med repræsentanter for tiltrædelseslandene og repræsentanter for andre lande. Jeg beder om Deres støtte og beskyttelse, så denne aktivitet under udøvelse af mit mandat ikke bliver lagt mig til last af hr. Martin i offentligheden.
Atkins (PPE-DE ).
   - Hr. formand, som en bemærkning til forretningsordenen ud over dem, der allerede har været fremme, vil jeg også gerne bede Parlamentets formandskab overveje præcist, hvordan reglerne er - og hvordan de håndhæves - når det drejer sig om kameraer, der optager medlemmer i færd med at udføre deres arbejde. I alle lovgivende organer eller Rådet, som jeg har haft med at gøre, har der været faste regler for, hvad man må, og hvad man ikke må. Den dokumentation, vi har, viser, at der er foregået mange ting, som ikke skulle være foregået, og de bør stoppes. Kan vi blive forsikret om, at det vil ske?
Formanden.
   - Mine damer og herrer, jeg vil lade alle de bemærkninger, der blev fremsat, gå videre til parlamentsformand Pat Cox. Personligt er jeg enig i rigtig mange af dem, og jeg er sikker på, at der vil blive gjort en indsats for at belyse disse spørgsmål yderligere. 

Randzio-Plath (PSE ),
    Hr. formand, tillad mig også på udvalgets vegne at komme med en erklæring til en betænkning, som vi nu har vedtaget enstemmigt, fordi vi her har at gøre med udvidelsen af Lamfalussy-proceduren. Det betyder, at uden en regulering i den europæiske forfatning, som hidtil kun har eksisteret i artikel 35 i forfatningsudkastet, handler det om, at Europa-Parlamentets lovgivningsmæssige rettigheder ikke bliver beskåret. For os handler det om, at vi til enhver tid har en tilbagekaldelsesret, når vi uddelegerer lovgivning til ekspertudvalg og den udøvende magt, og at vi i forbindelse med den institutionelle balance bliver behandlet på nøjagtig samme måde som Rådet. Det har ført til store problemer i forbindelse med lovgivningen om værdipapirer, men vi så, at Europa-Parlamentet var i stand til at beherske lovgivningsprocessen, bevare definitionskompetencen og trække en klar linje mellem tekniske og politiske problemer, så den suveræne myndighed - den af folket valgte suveræne myndighed, Europa-Parlamenet - faktisk vedblev at være medlovgiver.
Nu handler det om udvidelsen til bank- og forsikringssektoren. Her har institutionerne, medlovgiveren Rådet og Kommissionen med sin forslagsret, lovet os, at de vil respektere Europa-Parlamentets rettigheder som medlovgiver, og de afgiver nu begge en erklæring om det, så der ikke sker nogen privilegering af den anden lovgiver.
Vi går med til denne procedure, fordi lovgivningen bliver stadig mere kompleks, det vil også vise sig på telekommunikationsområdet. Men vi må ikke uddelegere definitionskompetencen og den politiske bestemmelse af lovgivningen til eksperter eller den udøvende magt. Derfor går vi nu med Kommissionens og Rådets garantier til afstemning om min betænkning, som tillader udvidelsen, men som samtidig gør det klart, at Parlamentet fortsat er lovgiver i den fælles beslutningsprocedure. Det var ikke fastslået så klart før konventets udkast, men nu har vi her en enighed mellem institutionerne, og det mener jeg er et stort fremskridt for Europa-Parlamentet. 
Roche,
    Hr. formand, jeg vil gerne komme med en udtalelse i forbindelse med forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om oprettelse af en ny organisationsstruktur for udvalg inden for finansielle tjenesteydelser. Jeg vil især gøre Parlamentet opmærksom på indholdet af et brev, som den 24. marts blev sendt fra Økofin-Rådets formand, hr. McCreevy, T.D., til formanden for Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål, fru Randzio-Plath. Brevets indhold er som følger:
"Vedrørende forslaget til et direktiv om oprettelsen af en ny organisationsstruktur for udvalg inden for finansielle tjenesteydelser fremlagt af Kommissionen den 5. november 2003 vil jeg gerne afklare nogle få spørgsmål, som er blevet rejst under drøftelserne mellem Rådet og Europa-Parlamentet. Da det i marts 2001 på Det Europæiske Råds møde i Stockholm blev besluttet at benytte Lamfalussy-tilgangen i værdipapirsektoren, blev følgende passus medtaget i formandskabets konklusioner: 'Det Europæiske Råd noterer sig, at inden for rammerne af komitologiafgørelse af 28. juni 1999 og for at der kan findes en afbalanceret løsning i sager om gennemførelsesforanstaltninger på værdipapirområdet, der på baggrund af drøftelserne anses for særligt følsomme, har Kommissionen forpligtet sig til at undgå at gå imod fremherskende holdninger i Rådet, hvad angår hensigtsmæssigheden af sådanne foranstaltninger. Denne forpligtelse vil ikke danne præcedens.'"
Rådet, der noterer sig, at denne forpligtelse på Kommissionens vegne ikke danner præcedens og tager Lamfalussy-tilgangens funktion i værdipapirsektoren i betragtning, vil ikke bede Kommissionen om et lignende tilsagn inden for rammerne af udvidelsen af Lamfalussy-tilgangen til at omfatte bank- og forsikringssektoren.
Hvad angår spørgsmålet om institutionel balance, husker De udtalelsen fra repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer forsamlet i Rådet den 9. december 2002, hvor de besluttede, at de ville henlede deres stats- og regeringschefers opmærksomhed på vigtigheden af en revision af EF-traktatens artikel 202, og opfordrede dem til at overveje dette spørgsmål ved forberedelsen af regeringskonferencen. Regeringskonferencen har nu fået forelagt et forfatningsudkast, som regulerer, at Kommissionen kan få delegeret beføjelse til at udstede delegerede bekendtgørelser. Traktaten er ikke vedtaget endnu, men jeg kan forsikre Dem om, at repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer forsamlet i Rådet går ind for idéen om et afbalanceret lovgivningssystem i overensstemmelse med principperne i del I, artikel 35, i udkast til traktat.
Bolkestein,
    Hr. formand, det foreslåede direktiv, som De har foran Dem, er, om end for størstedelen af teknisk karakter, af betydelig vigtighed for en vellykket finansiel integration i Europa. I løbet af de seneste år har vi fået en hel ny tilgang, hvad angår den europæiske regulering af værdipapirer, som er udarbejdet for at sikre, at Europa kan reagere hurtigt og effektivt på udviklingen og mulighederne på markedet. Med dette i mente har Kommissionen fremlagt forslaget med henblik på at oprette et sammenhængende og effektivt regelsæt for alle finansielle tjenesteydelser. Vi gjorde det med tanke på Parlamentets forbehold og især Deres bekymring vedrørende sikring af den institutionelle balance med Rådet.
Jeg lykønsker Dem derfor med den meget samarbejdsvillige måde, Deres medlemmer og Rådet og især det irske formandskab har arbejdet sammen med os på for at nå en løsning. Med tanke på dette vil jeg nu fremsætte en formel erklæring for Europa-Kommissionen. 

 Inddragelsen af markederne for finansielle tjenesteydelser er grundlæggende for en styrkelse af den europæiske økonomi, hvilket blev nævnt på Det Europæiske Råds møder i Lissabon og Stockholm. Gennemførelsen af handlingsplanen for de finansielle tjenesteydelser inden for de frister, der er fastsat i konklusionerne fra Det Europæiske Råds møder, nemlig 2005 for den samlede handlingsplan, er altafgørende for at nå dette mål.
Kommissionen glæder sig over det tætte samarbejde mellem Fællesskabets institutioner og har tillid til, at samarbejdet fortsætter i forbindelse med gennemførelsen af Kommissionens forslag, der følger anbefalingerne fra Vismandsudvalget, der er ledet af hr. baron Lamfalussy. Kommissionen bemærker, at det i den anden situationsrapport fra tilsynsudvalget i Det Interinstitutionelle Overvågningsudvalg for Værdipapirmarkederne bekræftes, at Lamfalussy-proceduren beviser, at den er et nyttigt redskab til forbedring af effektiviteten og til fremskyndelse af lovgivningen for og reguleringen af de finansielle markeder i EU.
Generelt bekræfter Kommissionen i hvidbogen om nye styreformer, at dens gennemførelsesbeføjelser skal være helt klart fastlagt, og at Rådet og Europa-Parlamentet ligeligt bør kontrollere den måde, hvorpå Kommissionen udøver sin udøvende magt. Kommissionen understreger sin beslutsomhed om at stille Europa-Parlamentet og Rådet lige i kontrollen af de kompetencer, Kommissionen er tildelt ved en fælles beslutning. Kommissionen minder om, at den efter hr. Prodis erklæring under mødet den 5. februar 2002 stillede konkrete forslag om revidering af artikel 202 og i tiden inden en eventuel vedtagelse af en ny forfatningstraktat med henblik på at ændre komitologibeslutningen fra 1999 således viste sin vilje til at nå til en afbalanceret løsning.
I den mellemliggende periode før den eventuelle vedtagelse og gennemførelse af udkastet til forfatningstraktaten er det inden for de finansielle tjenester nødvendigt - uden at det dermed danner præcedens - med fleksible lovgivningsmekanismer, hvor den institutionelle balance dog respekteres fuldt ud. I den forbindelse afsendte kommissæren med ansvar for værdipapirområdet den 2. oktober 2001 en skrivelse til formanden for Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål. Skrivelsen blev fulgt af en højtidelig erklæring, der den 5. februar 2002 blev afgivet under mødet i Europa-Parlamentet. I den specifikke sag om udvidelse af dette aspekt til banker, forsikringsselsskaber og arbejdsmarkedspensionskasser samt til kollektive investeringsinstitutter vil Kommissionen være i stand til at gentage følgerne. Læg mærke til Europa-Parlamentets vilje til at begrænse …
… varigheden af uddelegeringen af nye gennemførelsesbeføjelser til Kommissionen til fire år regnet fra ikrafttrædelsen af hvert enkelt direktiv på betingelse af en forlængelse, som Kommissionen har foreslået, og som Europa-Parlamentet og Rådet har accepteret. Kommissionen vil kunne acceptere kommende ændringsforslag, der er vedtaget af Europa-Parlamentet i den forbindelse. Lad Europa-Parlamentet få en frist på tre måneder fra den første fremsendelse af udkast til gennemførelsesforanstaltning til at behandle disse og afgive udtalelse. I hastende og behørigt begrundede tilfælde bør denne frist dog kunne afkortes. Der skal være fuld gennemsigtighed for Europa-Parlamentet under hele proceduren for vedtagelse af gennemførelsesforanstaltninger, og en stor offentlig høring skal ligeledes sikres før udarbejdelsen af forslag til gennemførelsesforanstaltninger.
Lad os glæde os over oprettelsen af grupper af markedsaktører fra Det Europæiske Banktilsynsudvalg, Det Europæiske Tilsynsudvalg for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger og Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg. Lad os huske på Kommissionens politiske vilje til at bestræbe sig på, at Europa-Parlamentet drager fordel af en tilsvarende behandling samt en fornyet bekræftelse af viljen til med henblik på sikring af et effektivt samarbejde mellem institutionerne at tage størst muligt hensyn til Europa-Parlamentets holdning og til de beslutninger, som Europa-Parlamentet måtte vedtage, hvis det mener, at gennemførelsesforanstaltningerne overskrider de beføjelser, der er fastlagt i basisretsakterne, og sin ambition om i disse tilfælde at få en afbalanceret løsning.



Böge (PPE-DE ),
    Hr. formand, jeg henviser til forretningsordenens artikel 69, stk. 2. Denne betænkning om den nye naboskabspolitik handler om en justering af lånefaciliteterne i Den Europæiske Investeringsbank. Efter aftale med flertallet af koordinatorerne beder jeg om, at plenarforsamlingen stemmer om de enkelte ændringsforslag, men udsætter afstemningen om forslaget til lovgivningsmæssig beslutning, så vi fortsat får mulighed for at forhandle med Kommissionen og Rådet om vores ændringsforslag og dermed endnu kan nå at tage højde for ønsket fra Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik om at foretage nye prioriteringer i retning af Rusland og de nye uafhængige stater. 

Nielson,
    Hr. formand, Kommissionen er af den opfattelse, at der er et godt grundlag for en aftale mellem Parlamentet, Rådet og Kommissionen vedrørende den ændrede forordning om udviklingssamarbejdet med Sydafrika. Ændringsforslag 3 er den eneste hindring for Kommissionens og - vil jeg bemærke - Rådets godkendelse. 
Maes (Verts/ALE ),
   Hr. formand, jeg takker kommissæren for hans forklaring. Under disse omstændigheder kan vi trække ændringsforslag 3 tilbage, og vi kan også bekendtgøre, at ændringsforslag 2 vil blive erstattet af ændringsforslag 4.


Hazan (PSE ),
   Hr. formand, jeg foreslår i min betænkning, at vi forkaster Den Italienske Republiks initiativ om tilrettelæggelse af samlede udsendelser med fly af illegale statsborgere af to årsager. Først og fremmest hvad angår grundlaget, hvor jeg i det centrale punkt i min betænkning understreger, at de europæiske lande ikke kan være tilfredse med at fokusere på de repressive aspekter af asyl- og indvandringspolitikken, mens de samtidig lader store dele af politikken om lovlig indvandring og integration af tredjelandsstatsborgere, der opholder sig lovligt i EU's lande, i stikken. For øvrigt er det italienske initiativ på ingen måde til gavn for de europæiske tiltag på dette område.
Jeg vil her meget højtideligt sige, at de samlede udsendelser er en beklagelig praksis, …
... som kun bør anvendes undtagelsesvis, selv om dette initiativ netop generaliserer og dermed banaliserer denne form for foranstaltninger. Jeg mener også, at det er meget beklageligt, at de eneste elementer, der sikrer en opretholdelse af de udviste personers rettigheder, i forslaget er placeret i et bilag, som på ingen måde har bindende karakter, hvilket i særdeleshed er afslørende for Rådets planer om ganske enkelt at opbygge et fort Europa.
Endelig om selve udformningen kan Rådet ikke, som det har gjort, gå uden om Europa-Parlamentets holdning til et emne, som i så høj grad drejer sig om de grundlæggende friheder. Høringer af Europa-Parlamentet, som på dette område blot er en formalitet, om sådanne forslag bliver fuldstændig overflødige, hvilket er bevis for, at der endnu i høj grad er brug for en reform af vores institutioner, hvis ofre i første omgang er de borgere, som vi repræsenterer.
Kære kolleger, jeg beder Dem derfor afvise dette initiativ.

Hazan (PSE ),
   Hr. formand, jeg vil gøre opmærksom på, at jeg stemmer for en henvisning til fornyet udvalgsbehandling.

Cappato (NI ).
   - Hr. formand, i dette spørgsmål har Kommissionen valgt en uretmæssig procedure, der fratager Parlamentet dets beføjelser og reelt lader noget af Europas suverænitet overgå til USA. Derfor vil jeg gerne spørge Kommissionen, om det i stedet for at lade, som om vi skal stemme om spørgsmålet, ikke ville være bedre at overlade det til den eneste demokratiske institution med beslutningsbeføjelser i denne sag, nemlig USA's Kongres. 

Nicholson of Winterbourne (ELDR ).
   - Hr. formand, De har ret i, at vi skal undersøge gennemsigtighed og ansvarlighed. Kan vi også undersøge, om vi overholder loven med hensyn til beskæftigelse? Jeg har hele tiden været bekymret over manglen på en vedtægt for medlemmernes assistenter. Giver dette os ikke lejlighed til at kontrollere og bekræfte, at vi overholder arbejdsmarkedslovningen? 
Zimmerling (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg er et af ofrene for Hans-Peter Martins smædekampagne, og jeg vil ikke længere acceptere dette i denne form. Jeg foreslår derfor - og jeg vil gerne have det ført til protokol - at ophæve parlamentsmedlem Hans-Peter Martins parlamentariske immunitet. Jeg vil indgive politianmeldelse mod dette medlem for bagvaskelse, ærekrænkelse, injurier og alle andre overtrædelser, der kan komme i betragtning. Jeg anmoder derfor om, at den parlamentariske immunitet bliver ophævet, så retssagen kan gennemføres. 


Figueiredo (GUE/NGL ),
    Det skal bemærkes, at Lamfalussy-proceduren for vedtagelse af lovgivning vedrørende finansielle markeder blev accepteret af Europa-Parlamentet, der mente, at de grundlæggende politiske valg skulle træffes ved fælles beslutningstagning, og at de tekniske foranstaltninger for deres gennemførelse skulle vedtages af Kommissionen.
Det primære mål med denne procedure er at fremme gennemførelsen af handlingsplanen for finansielle tjenesteydelser for at skabe et indre marked som et integreret kapitalmarked inden 2005. Denne procedure vil gavne de vigtigste markedsdeltagere, fordi den vil give dem betydelig indflydelse på lovgivningsarbejdet og liberalisere bevægelsen af kapital og finansielle instrumenter for at opfylde spekulanternes grådighed. Europa-Parlamentet accepterede denne proces, fordi det var enig i målene, og dermed lagde det sin lovgivende magt i hænderne på andre. Vi kan derfor ikke beklage os eller kalde processen for en enkel komitologiprocedure.
Ved at indføre en ny organisationsstruktur for udvalg inden for finansielle tjenesteydelser forsøger Europa-Kommissionen at anvende Lamfalussy-proceduren på banksektoren, forsikringssektoren og investeringsinstitutter. Europa-Parlamentet er endnu en gang kritisk, men det godkender atter processen, fordi det er enig i de erklærede mål. Det er en god lære for dem, der er varme fortalere for fælles beslutningstagning.

Queiró (UEN ),
    Baggrunden for denne associeringsaftale - der har til formål at forbedre forholdet mellem EU og Mellemamerika - er, at vi efter at have indgået associeringsaftaler med landene i Mellemamerika og Det Andinske Fællesskab, der er identiske med de allerede indgåede aftaler med Mexico og Chile samt med de aftaler, der i øjeblikket forhandles med Mercosur, ønsker at skabe et grundlag for en global interregional aftale, hvor oprettelsen af en associeringsaftale mellem EU og Latinamerika inklusive et frihandelsområde fremmes. Det er således hensigten at øge EU's indflydelse i regionen og skabe en modvægt mod USA's magtfulde indflydelse ved først at koncentrere interesserne om at etablere et frihandelsområde mellem USA og Mellemamerika og derefter om at oprette Det Amerikanske Frihandelsområde (FTAA). Jeg er opmærksom på denne udvikling, men jeg tror, at konkurrence altid er godt, og at alle de forbindelser, der kan etableres med disse lande, vil være gensidigt fordelagtige for både de involverede medlemsstater og for EU under ét samt for balancen mellem socioøkonomiske og geostrategiske forhold i en interkontinental sammenhæng. Derfor stemte jeg for denne betænkning.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Der er helt klart et behov for på det tredje topmøde mellem EU og Mellemamerika i Mexico at få fastsat en dato for indledning af forhandlinger om associeringsaftaler med landene i Mellemamerika og Det Andinske Fællesskab med karakteristika ', der er identiske med de aftaler, der allerede er indgået med Mexico og Chile, eller de aftaler, der aktuelt forhandles med Mercosur.
Jeg er enig med ordføreren i, at disse aftaler kan komme til at spille en afgørende rolle for en efterfølgende global interregional aftale, som kan gøre det muligt at oprette en euro-latinamerikansk associering, herunder et frihandelsområde, senest i 2010, således som Europa-Parlamentet slog til lyd for i sin beslutning af 15. november 2001.
Hovedmålene med den nye aftale er at konsolidere forbindelserne mellem EU og Mellemamerika gennem en udvikling af den politiske dialog og en styrkelse af samarbejdet og at skabe de nødvendige betingelser for, at parterne på grundlag af resultaterne af Doha-arbejdsprogrammet kan forhandle om en realistisk og gensidigt fordelagtig associeringsaftale, herunder en frihandelsaftale.
Jeg stemte for betænkningen.

Queiró (UEN ),
    De synspunkter, jeg fremsatte i min stemmeforklaring til Obiols i Germà-betænkningen, gælder også for denne betænkning. Med andre ord: Den sammenhæng, i hvilken denne associeringsaftale er udarbejdet, skal danne grundlaget for en global interregional aftale, der vil fremme oprettelsen af en euro-latinamerikansk associering inklusive et frihandelsområde, så EU øger sin indflydelse i regionen og skaber en modvægt mod den indflydelse, som USA har eller ønsker at få i området. Hvis ikke denne associering gennemføres, vil landene i området få polariserede interesser - først med oprettelsen af et frihandelsområde mellem USA og Mellemamerika og derefter med oprettelsen af Det Amerikanske Frihandelsområde (FTAA). Vi bør derfor fremme relationer med disse lande, der er gensidigt fordelagtige for de involverede lande og medlemsstater og for EU som helhed betragtet samt for balancen mellem socioøkonomiske og geostrategiske forhold. Jeg har derfor stemt for denne betænkning.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg deler ordførerens bekymring vedrørende det strategiske behov for, at EU indleder et tættere samarbejde med Mellemamerika som helhed betragtet. Det skal være en geostrategisk prioritering for Europa.
Jeg beklager, at Kommissionen ikke i højere grad har formået at optrappe eller forbedre forbindelserne til den del af verden, der deler Europas værdier og historie. Det er noget, som Parlamentet har opfordret til.
Ud fra denne synsvinkel glæder jeg mig over udkastet til en ny aftale om politisk dialog og samarbejde, som skal styrke forholdet mellem EU og Det Andinske Fællesskab ved at udvide den politiske dialog og forbedre samarbejdet samt ved at skabe grundlaget for at forhandle om en levedygtig og gensidigt fordelagtig associeringsaftale, der omfatter underskrivelsen af en frihandelsaftale.
Jeg er særligt bekymret over den forværrede politiske og sociale situation i Venezuela, og jeg mener, at indgåelsen af denne aftale vil give EU større magt til at handle for at fremme demokrati og social stabilitet i landet. 
Det forestående topmøde i Guadalajara vil være en god mulighed for at fremme dette forhold og opstille en realistisk tidsplan for en ægte associering mellem EU og Mellemamerika.
Jeg stemte for betænkningen. 

Flemming, Karas, Pirker, Rack, Rübig, Schierhuber og Stenzel (PPE-DE ),
   Til ændringsforslag 1 i betænkningen om forslag til Rådets forordning om ændring af forordning (EF, Euratom) nr. 2728/94 om oprettelse af en garantifond for aktioner i forhold til tredjeland (KOM (2003) 604) vil jeg udtrykkeligt understrege, at "nye" atomkraftværker også omfatter atomkraftværker, som skal "færdiggøres" (som Cernavoda i Rumænien). Dermed vil jeg endnu en gang præcisere, at begrebet "nyt" atomkraftværk også omfatter "færdiggørelse" af et allerede eksisterende atomkraftværk. 
Queiró (UEN ),
    Denne betænkning handler om ændring af forordning (EF, Euratom) nr. 2728/94 om oprettelse af en garantifond for aktioner i forhold til tredjeland i lyset af de nye medlemsstaters tiltrædelse den 1. maj 2004.
Garantifonden dækker garanterede lån til tredjelande samt garantierne for disse lån. Med 10 nye medlemslande i EU i 2004 vil fonden blive påvirket af det faktum, at forskellige lande har fået tildelt lån fra Den Europæiske Investeringsbank (EIB), der er garanteret af fællesskabsbudgettet, og som derfor vil være dækket af målbeløbet fra det øjeblik, landene tiltræder EU. Garantierne vil fortsat være på plads, men den tilknyttede kreditrisiko vil nu blive overført til EU's budget. Ændringsforslaget opstiller regler for at tage hensyn til alle disse situationer samt for at sikre en ordnet overførsel af ansvaret fra fonden til budgettet. Hvad angår de finansielle følger, er der tale om en enestående og uundgåelig finansiel operation, fordi den er kædet sammen med udvidelsesprocessen, og jeg har derfor stemt for betænkningen.
Ribeiro (GUE/NGL ),
    Garantifonden blev oprindeligt oprettet for at beskytte EU-budgettet mod potentielle risici i forbindelse med de voksende eksterne lån. Garantifondmekanismen dækker tre forskellige former for lån til tredjelande: garantier for EIB-långivning, EU's lån til makrofinansiel bistand og Euratoms eksterne långivning.
I denne sammenhæng er fonden også et vigtigt instrument for vores samarbejdspolitik med tredjelande. Formålet med dette forslag er, at de nye medlemsstater ikke længere skal have dækning under fonden, hvis de bliver medlemmer af EU, samt at der indføres ensartede rammer for kommende udvidelsesrunder. Det har vi ingen indvendinger imod.
Vi deler imidlertid ordførerens synspunkt om, at fondens parametre skal være mere hensigtsmæssige, da de måske er overforsigtige.
Blandt ændringsforslagene finder vi det nyttigt, men noget urealistisk med en moderat lempelse af overførselssatsen til fonden inden udløbet af det aktuelle finansielle overslag. Som ordføreren bekræfter, bør Kommissionen omhyggeligt evaluere de finansielle parametre for fonden og stille forslag, som er mere i overensstemmelse med den reelle risiko inden for rammerne for perioden efter 2006.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Dette forslag til en forordning opstod på grund af behovet for at ændre forordning (EF, Euratom) nr. 2728/94 om oprettelse af en garantifond for aktioner i forhold til tredjeland i forbindelse med tiltrædelsen af 10 nye medlemsstater den 1. maj samt deres deraf følgende nye status.
Garantifondordningen blev oprindeligt etableret sammen med de finansielle overslag for perioden 1993-1999 til beskyttelse af EU-budgettet mod potentielle risici i forbindelse med de voksende eksterne lån, og derfor omfatter fonden kun risici vedrørende lån og garantier til tredjelande.
I forbindelse med dette forslag udarbejdede Kommissionen en samlet rapport om garantifondens arbejdsgang, og konklusionen lød på, at fonden fortsat levede op til de vigtigste mål i perioden 1998-2002.
Jeg har derfor stemt for dette forslag, der som et teknisk budgetinstrument følger en politik, som jeg er helt enig i, og som har til formål at sikre, at EU gennemfører faste eksterne aktioner, støtter udvikling og fremmer trivslen hos folk og nationer uden for Europas grænser.

Ribeiro (GUE/NGL ),
    Kommissionen foreslår, at Den Europæiske Investeringsbanks mandat til at bevilge udlandslån revideres, så der tages hensyn til den nye naboskabspolitik i et udvidet EU, hvilket er indeholdt i dens forslag til politiske og finansielle rammer for 2007-2013.
Hvis vi ser på låneloftet, der beløber sig til 20.260 millioner euro, vil vi hurtigt konkludere, at den rapport, der ledsager dette forslag til retsakt, føjer lidt til de tilgrundliggende geopolitiske overvejelser og mål - i særdeleshed målet om at oprette et frihandelsområde mellem Paneuropa og Middelhavsområdet, hvor EU kan udøve politisk, økonomisk og militær indflydelse på regionalt plan.
Naboskabspolitikken omfatter Rusland som en prioritering, til hvilken ordføreren foreslår en stigning på 500 millioner euro i den foreløbige fordeling, samt landene i Middelhavsområdet. Disse lån vil helt klart tjene EU's egeninteresse og resultere i øget indflydelse og regional indblanding. Det er et mål, som vi afviser.
Det er imidlertid mere bekymrende, at denne politik med godt naboskab forekommer på bekostning af EU's samarbejds- og udviklingspolitik - i særdeleshed med AVS-landene, Latinamerika og Asien.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Dette forslag handler om revisionen - ved afslutningen på den sidste mandatperiode - af Fællesskabets bankgaranti for Den Europæiske Investeringsbank (EIB), der skal dække lån fra denne bank til ikke-medlemsstater på baggrund af Fællesskabets egne indtægter.
EU's udvidelse den 1. maj 2004 vil øge EIB's lånekapacitet uden at hæve loftet for dens eksterne lånemandat, hvilket er særligt gunstigt i en tid, hvor EU øger samarbejdet med de potentielle ansøgerlande fra Vestbalkan og gradvist forbereder en udvidelse af relationerne til andre naboer mod syd og øst.
Ifølge EIB's bankaktivitetsplan svarer den planlagte brug til de forskellige regionale pakker i den resterende mandatperiode til et større samlet lån end det samlede beløb, der er afsat.
I lyset af disse prognoser har Kommissionen foreslået en ny geografisk fordeling af den mængde, der er planlagt for mandatet, samt en fastholdelse af den nuværende grænse på 19,46 millioner euro.
I betragtning af behovet for at forbedre EU's forhold til de nærmeste naboer har jeg stemt for ændringsforslagene.

Ribeiro (GUE/NGL ),
    Dette er en betænkning af teoretisk, begrebsmæssig og tilmed ideologisk karakter.
Når man læser begrundelsen, får man indtrykket af, at vi lever i en idyllisk verden. Denne verden kan opdeles i "donorer" og dem, der nyder godt af "donorernes" filantropi. Ikke desto mindre skal "donorerne" være ansvarlige over for deres skatteydere, der med rette pålægger dem betingelser for at yde støtte.
Derfor er der i verden et reelt behov for at sikre, at denne støtte ikke misbruges, og derfor indførte Verdensbanken i 1991 begrebet "god forvaltningspraksis" med en definition af dens vigtigste aspekter.
Både i Kommissionens meddelelse og i den kritiske bedømmelse i denne betænkning (der strækker tanken ud over virkefeltet for staten, der blot ses som "leverandør" til "det civile samfund") opfattes "god forvaltningspraksis" som et terminologisk begreb, der er mere pragmatisk end f.eks. demokratiet, og man mener, at dette begreb bør understøtte EU's udviklingspolitik.
Den virkelige verden er imidlertid langtfra idyllisk. Der er modstridende interesser, og ingen mængde af "god forvaltningspraksis" kan skjule den ringe betydning, der tillægges samarbejde i alle Fællesskabets politikker, manglen på solidaritet med eller respekt for det, der er "anderledes", samt den konstante tilstedeværelse af betingethed, der pålægger økonomiske og sociale modeller.
Vi føler derfor, at denne betænkning er farlig, fordi den skildrer verden, sådan som dem, der handler i god tro, gerne så den og ikke, som den er. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg har stemt for denne betænkning, fordi jeg mener, at EU skal forsætte og styrke indsatsen for at fremme demokratiet som en afgørende del af dets udviklingspolitik.
Det er ligeledes vigtigt at fremme ægte demokratisk forvaltning på lokalt, regionalt og nationalt plan. Dette kan ikke understreges nok, og uden det vil vi ikke se den ønskede harmonisering af de offentlige myndigheder. Af denne grund vil jeg fremhæve det store behov for større inddragelse af det civile samfund, der vil sætte os i stand til at gennemføre vedvarende valgreformer og parlamentariske reformer for at sikre, at den politiske aktivitet bliver bredere funderet og mere effektiv. I denne henseende støtter jeg ordførerens erklæring om behovet for at standse straffrihed, hvilket kun vil ske, hvis uafhængige retssystemer etableres eller styrkes, og de borgerlige og politiske rettigheder fuldt ud respekteres.
Med forbehold af de enkelte staters større eller mindre evner vil jeg til sidst tilslutte mig tanken om, at vægring mod at yde støtte skal begrænses til sager, hvor regeringer ignorerer eller er ansvarlige for fortsatte brud på mænds, kvinders og børns grundlæggende universelle rettigheder. Det skal selvfølgelig ikke udelukke en dialog samt humanitær bistand eller fødevarebistand.

De Rossa (PSE ),
    Jeg støtter denne betænkning og ser den som et vigtigt skridt i retning af at gøre det nemmere at anvende princippet "forureneren betaler". Når der opstår miljøskade, er det første spørgsmål altid, hvem skal betale? Denne betænkning gør det muligt at anvende princippet "forureneren betaler", et princip, som skal anvendes med stor konsekvens og effektivitet.
Kravet om, at Kommissionen skal fremlægge en betænkning inden for seks år, vil også give os muligheden for at komme tilbage til dette vigtige område og grundigt vurdere dets indvirkning i praksis.
I en ideel verden ville jeg forvente, at borgerne ville være beskyttede imod enhver risiko for miljøskade - og heldigvis gør vi fremskridt, når det drejer sig om reelle forebyggende foranstaltninger. Men desværre sker der stadig alt for meget miljøskade, og vi er nødt til at have strenge tiltag for at sikre, at de, der forårsager skaden, også betaler det, det koster. Foranstaltningerne i denne betænkning vil desuden sikre, at forurenere bliver mødt med ens krav og straf i hele EU. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Dette er en proces, der nu er nået til tredje og sidste forhandlingsstadium mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen. Det er en proces, der har været mærket af pres fra storkapitalen - tag f.eks. udtalelserne fra den europæiske arbejdsgiverforening UNICE - for at undgå erstatningsansvar for direkte skader på miljøet, og regeringerne i nogle af EU-landene har forsvaret disse interesser under forhandlingerne om dette direktiv.
Trods det faktum, at resultatet ikke indeholder alle forslagene fra Europa-Parlamentet og i særdeleshed fra min gruppe - og uden at gå i detaljer om de grundlæggende spørgsmål, det rejser, og de begreber, der benyttes, om dets korrekte gennemførelse og om alle dets konsekvenser, i særdeleshed for små og mellemstore virksomheder - er dette et kompromis, der kan hjælpe os med bedre at bekæmpe skader på miljøet, idet der rettes særlig opmærksomhed på skader forårsaget af storkapitalen.
Som jeg har påpeget, har politikker vedrørende beskyttelse af miljøet og naturressourcerne afgørende betydning for alles fremtid. Vi skal prioritere aktive politikker og foranstaltninger, der er rettet mod forebyggelse, forskning og støtte til teknologiadgang med særlig vægt på de meget små virksomheders samt de små og mellemstore virksomheders problemer og behov.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Som jeg sagde under førstebehandlingen, da vi stemte om dette direktivforslag (den 14. maj 2003), er det ekstremt vigtigt, at vi vedtager en global fællesskabsordning til forebyggelse og afhjælpning af miljøskader inklusive vandforurening, forringelse af biodiversiteten og jordforurening, der udgør en alvorlig fare for menneskets sundhed. Efter adskillige års debat og gentagne miljøkatastrofer er vi nået til et afgørende punkt med hensyn til effektivt at forebygge og afhjælpe miljøskader - med andre ord et virkeligt vandskel.
Jeg glæder mig over forligsresultatet om finansiel sikkerhedsstillelse (ifølge det kompromis, der blev indgået med Rådet, skal Kommissionen seks år efter direktivets ikrafttrædelse forelægge en rapport om den aktuelle situation med hensyn til den obligatoriske finansielle sikkerhedsstillelse). Jeg glæder mig også over den gradvise fremgangsmåde og udelukkelsen af lavrisikoaktiviteter.
I den planlagte fremtidige revision skal Europa-Kommissionen lægge særligt mærke til forskelle i ansvarsniveauer i de forskellige medlemsstater uden at overse behovet for nøje at overholde nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet med hensyn til medlemsstaternes indsats.
Med denne fælles holdning forbedres de retlige rammer for miljøbeskyttelse.
Derfor stemte jeg for forslaget. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Forureningen af dyrefoder kan resultere i forringelser af levnedsmidler. BSE er et godt eksempel, hvor brugen af kødmel førte til en af de alvorligste fødevarekriser nogensinde i EU. Det samme kan siges om nitrofuraner, dioxiner, hormonet MPA (medroxyprogesteron-acetat) eller antibiotika, der på et senere tidspunkt får konsekvenser for menneskets sundhed. Vi står over for et ekstremt tilfælde i dag i form af genetisk modificerede organismer (GMO'er), fordi kød eller mælk fra kvæg, der er fodret med GMO-holdige produkter, ikke er omfattet af mærknings- og sporbarhedsprocedurerne.
Jeg mener, at hovedansvaret for overholdelse af fødevarelovgivningen og fødevaresikkerheden ligger hos fodervirksomhederne. Sammen med sporbarhed kan dette princip gøre det muligt at foretage en hurtig indsats til eliminering af risici for menneskets helbred, dyresundheden og miljøet. Det er ikke desto mindre vigtigt, hvordan vi placerer det økonomiske ansvar hos operatører, hvis aktiviteter volder økonomisk skade på fodersektoren, idet vi skal huske, at disse operatører ofte støttes af offentlige midler.
Kommissionen foreslår, at der skal være en finansiel sikkerhedsstillelse - i dette tilfælde en forsikring - selv om vi har forbehold vedrørende dette punkt, fordi man først skal vurdere den socioøkonomiske effekt af denne foranstaltning, der ikke skal gøre et effektivt system med økonomisk ansvar ugyldigt. Der skal være overvågning, og loven skal overholdes.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Forslaget om en fællesskabsforordning skal svare til forpligtelserne i hvidbogen om fødevaresikkerhed, forudsat at der opstilles krav om et komplet system til registrering af alle virksomhedsoperatører i fodersektoren samt krav til foderproduktion.
I forslaget opstilles der krav til foderhygiejne på alle stadier for brug, produktion, behandling og distribution af dyrefoder, og der opretholdes visse krav til import fra tredjelande, ifølge hvilke disse lande skal overholde standarder, der mindst svarer til dem, der er opstillet i forordningen (foranstaltninger, der skal gennemføres i henhold til komitologiproceduren). 
Jeg ønsker ikke at bagatellisere betydningen af fødevaresikkerhed, men efter min mening skal vi undgå foranstaltninger, der er overdrevent restriktive eller skadelige for foderproducenterne, og som er urimeligt meget skrappere end dem, der gælder for fødevareproducenterne.
Af disse grunde stemte jeg for betænkningen. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Med denne forordning tages der sigte på en ajourføring af reglerne for materialer, som kommer i berøring med fødevarer, og der etableres en rammeforordning, hvor der fastsættes de regler, der bør dække emballager og materialer, de sikkerhedsstandarder, der skal nås, samt proceduren for godkendelse af både materialer og metoder. Den indeholder også nye bestemmelser vedrørende aktiv og intelligent emballage. Denne forordning er en del af den overordnede pakke om forbedring af fødevaresikkerheden.
Fødevaresikkerheden afhænger meget af emballagen, der ikke kun beskytter fødevarer mod lys, mikroorganismer og luft, men som også hjælper med til at bevare fødevarers smag og friskhed og forlænge deres holdbarhed. Man skal derfor være særlig påpasselig med hensyn til de materialer, der kommer i berøring med fødevarer, samt med disse materialers funktion.
Med hensyn til den centrale præmis om, at al emballage skal overholde EU-lovgivningen om fødevaresikkerhed, og at den ikke må vildlede forbrugeren, har vi et stort forbehold vedrørende aktiv emballage. Aktiv emballage betyder ændring af fødevarernes forhold - tilsætning af aromastoffer, fjernelse af lugte eller tilsætning af konserveringsmidler for at forlænge produkternes holdbarhed. Alt dette kan skjule fødevarens sande tilstand. Vi er derfor enig i ændringsforslag 6, men mener, at der skal gennemføres grundigere undersøgelser vedrørende brugen af denne form for emballage samt dens aktive materialer.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Vi er nu vidne til indførelsen af såkaldt aktiv og intelligent emballage til levnedsmiddelkonservering, men EU-lovgivningen har ikke altid holdt trit med en sådan udvikling.
Dette er et forsøg på bedre at bevare forbrugernes sundhed og fremme frie varebevægelser ved at indføre et retsgrundlag for teknologisk udvikling, der for indeværende reguleres af et direktiv fra 1989, som i øjeblikket er under revidering.
I udkastet defineres "aktiv" emballage som noget, der er udformet med henblik på at interagere med fødevaren med henblik på at opretholde fødevarens kvaliteter og forlænge dens holdbarhed, mens "intelligent" emballage defineres som noget, der kan give oplysninger om fødevarens kvalitet. Der tages også højde for andre nye materialer og produkter.
I forening med de foreslåede konkrete sporbarhedsforanstaltninger vil disse foranstaltninger til sikring af levnedsmiddelkvaliteten bidrage til en reel forbedring af fødevarekvaliteten, til at skabe større tillid hos de europæiske forbrugere samt naturligvis til at højne standarderne for fødevaresikkerhed.
Derfor stemte jeg for betænkningen. 

Bordes, Cauquil og Laguiller (GUE/NGL ),
    I begrundelsen angives den egentlige årsag til den "sociale" apartheid, som ligger i forlængelse af den egentlige apartheid, og som foregiver at arbejde for "en reduktion af kløften mellem fattige og rige."
Hvis det bare en lille smule var tilfældet, ville vi stemme for denne betænkning. Man kan imidlertid komme i tvivl, for den vigtigste sektor, der nævnes som værende berettiget til en tildeling på 15 millioner euro til omlægning, er den sydafrikanske vin- og spiritussektor. Det er meget tvivlsomt, om denne form for bistand vil gå til , som er de elendige arbejderkvarterer, hvor de fattige bor.
I betænkningen lykkes det heller ikke engang at skjule aspektet om, at der blandt de berørte ejere af vingårdene ud over de rige sydafrikanere også findes store vestlige virksomheder.
Ydermere er der ingen mulighed for at kontrollere, om "den direkte budgetstøtte" således går til budgetterne på de sociale områder eller til offentlige tjenesteydelser og ikke f.eks. til våbenindkøb og udstyr til militæret og politiet, der kan anvendes mod de fattige.
Vi foretrækker under disse forhold at stemme hverken for eller imod.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg har længe fulgt udviklingen i Sydafrikas sociopolitiske situation, og jeg mener, at en styrkelse af samarbejdet med de vigtigste lande i det Sydlige Afrika kan fremme udviklingen og styrke demokratiet i regionen.
Jeg er enig med ordføreren i, at handels- og udviklingspolitikken skal orienteres mod reduktion af fattigdom, fremme af beskæftigelse og social retfærdighed, udvikling af velfærd og rimelig indkomstfordeling samt almindelig økonomisk, social og kulturel udvikling.
Det er imidlertid vigtigt, at vi i forbindelse med bekæmpelsen af de sociale grunde til den usikkerhed, som landet i øjeblikket står over for, ikke overser foranstaltninger, der effektivt kan standse den voldsspiral, der har krævet utallige uskyldige ofre, herunder mange borgere af portugisisk nationalitet eller herkomst.
Jeg mener, at man med en tildeling på 15 millioner euro fra EU-midlerne til en omstrukturering af vin- og spiritussektoren skal tage hensyn til krænkelsen af de industrielle ejendomsrettigheder som følge af de sydafrikanske producenters ulovlige brug af traditionelle europæiske vinnavne som f.eks. dem, der knytter sig til portvin.
For at bekræfte ønsket om et EU-samarbejde med det Sydlige Afrika om fremme af demokrati og udvikling stemte jeg for betænkningen.

Ribeiro e Castro (UEN ),
    Den europæiske offentlighed har heldigvis været mere opmærksom på klimaændringerne, hvilket har medvirket til at forbedre betingelserne for forskning. Det vil fremover sætte os i stand til at fastlægge bedre tekniske og teknologiske løsninger med garanti for både menneskets fremskridt og denne udviklings bæredygtighed.
Ifølge eksperter på området har dette forslag til en forordning afgørende betydning for første fase af det europæiske klimaændringsprogram, og det er hensigten, at der skal indføres reguleringsmæssige rammer for at reducere mængden af hydrofluorcarboner, perfluorcarboner og svovlhexafluorid, der er kraftige drivhusgasser, som er omfattet af Kyoto-protokollen.
I øjeblikket tegner fluorholdige gasser sig for 2 % af alle drivhusgasemissioner i EU. Ikke desto mindre har de et betydeligt potentiale for global opvarmning, fordi mange af dem har en lang atmosfærisk levetid (op til 15 år). Forslaget skal gøre det muligt i overensstemmelse med forudsigelserne at reducere de flourholdige gasemissioner frem til 2010 og derefter gennemføre endnu større reduktioner.
Der gennemføres forskellige undersøgelser på området, og de skal naturligvis have passende støtte fra EU, specielt økonomisk støtte, for at kunne opfylde forpligtelserne fra topmødet i Johannesburg i 2002: politisk sammenhæng, bæredygtig forvaltning af de naturlige ressourcer samt fremme af forbrugsmetoder ...

Ribeiro e Castro (UEN ),
    I 1998 underskrev EU og dets 15 medlemmer den såkaldte Århus-konvention om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet, hvis hovedformål er at give offentligheden bedre muligheder for at deltage i miljøsager og aktivt bidrage til at forbedre bevarelsen og beskyttelsen af miljøet. Underskrivelse af Århus-konventionen kræver, at der vedtages foranstaltninger, som er retligt bindende for EU's institutioner og organer, og denne bestemmelse gør det specifikt med hensyn til konventionens tre søjler, adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet. 
Adgang til oplysninger af høj kvalitet (fortrinsvis gjort tilgængelige på offentlige databaser) må i dag betragtes som en almindelig borgerrettighed. Kun ved at etablere regler for denne adgang vil vi effektivt kunne bidrage til at sikre offentlig kontrol på et område, som vedrører alle - et ægte miljøborgerskab inklusive adgang til domstolsprøvelse på miljøområdet på EU-niveau. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Dette forslag kommer i kølvandet på to andre initiativer - offentlig adgang til miljøoplysninger og offentlig deltagelse i udarbejdelse af visse planer og programmer for miljøet - som skal bidrage til gennemførelsen af Århus-konventionen under FN's Økonomiske Kommission for Europa (ECE) om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse og adgang til domstolsprøvelse på miljøområdet.
Europa-Parlamentets betænkning indeholder visse aspekter, som jeg hilser velkommen, særligt udvidelsen af definitionen af "kvalificeret organ" (specifikt til at omfatte lokale myndigheder), muligheden for at involvere private organisationer, som det hedder "for at tage hensyn til den voksende privatisering af funktioner, der traditionelt har været offentlige", eller garantien for, at organer, som ikke har de finansielle midler til at bære omkostningerne, kan deltage.
Dette er et sidste instrument, som kunne bidrage til at styrke de handlinger, som samfund foretager for at beskytte deres livsforhold og det miljø, de lever i. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Denne betænkning bør ses på baggrund af den vigtige pakke om miljøet og mere specifikt om indarbejdelse af Århus-konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse og adgang til domstolsprøvelse på miljøområdet (tre søjler) i EU's lovgivning. Den sigter også på at afhjælpe mangler i overvågningen af gennemførelsen af miljølovgivningen.
I det direktiv, der nu foreslås, fastsættes mindstekrav for adgang til civil- og straffesager på miljøområdet og defineres eksplicit de kriterier, som kan sikre en bedre gennemførelse af miljølovgivningen med mindst mulig påvirkning. Som jeg sagde, især i min stemmeforklaring til Korhola-betænkningen, skal der være effektiv offentlig kontrol på et område, som vedrører os alle, en ægte borgerkontrol for at beskytte vores miljømæssige arv. Dette forslag formaliserer betingelserne for, at denne kontrol kan udføres på en demokratisk måde.
Alligevel stemte jeg hverken for eller imod i den endelige afstemning, for betænkningen præciserer ikke sin holdning til konventionen, som allerede er blevet underskrevet af medlemsstaterne, og det gav mig visse betænkeligheder. 

Caudron (GUE/NGL ),
    Jeg glæder mig over dette forslag fra Kommissionen. Hidtil har der faktisk ikke eksisteret nogen specifik lovgivning for udvindingsindustrien. Vi har benyttet de eksisterende direktiver, især rammedirektivet om affald og direktivet om deponering af affald. Men det var ikke rigtig nok og slet ikke, når udvindingsindustrien producerer så store mængder affald. Man kan virkelig forestille sig de mange skadelige virkninger på miljøet, som en dårlig håndtering kan medføre. Det var derfor på høje tid at fastsætte bestemmelser for disse aktiviteter og opfylde denne sektors særlige behov.
Generelt ser udvindingsindustrien på dette forslag med velvilje. Jeg ved, at der er opstået nogle uenigheder om kategoriseringen af affald. Det vigtigste er at fastlægge kriterierne for definitionerne af farligt affald og ufarligt affald. Det er ligeledes vigtigt at være fremsynet og opfordre til fremme af en mere bæredygtig produktion med reducerede mængder affald. Jeg støtter desuden indførelsen af finansiel sikkerhed til genskabelse af områderne efter nedlukning af et anlæg.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Som opfølgning på Kommissionens meddelelse, som bl.a. omhandlede behandlingen af mineaffald på baggrund af de særlige karakteristika ved miner og de betragtelige forskelle mellem undersektorerne i udvindingsindustrien, er der blevet arbejdet på at revurdere EU's miljøpolitik i lyset af nylige mineulykker, f.eks. i Baie Mare i Rumænien og i Aznacollar i Spanien.
Jeg støtter naturligvis dette forslag, fordi det fastsætter nogle mindstekrav for at forbedre behandlingen af affald fra udvindingsindustrierne inklusive de miljømæssige og menneskelige risici i forbindelse med affaldsbehandling og bortskaffelse.
Desuden sigter den form for genanvendelse af affald, som forslaget plæderer for, mod at bevare ressourcer, hvilket reducerer presset på udnyttelsen af naturlige ressourcer.
Direktivets foranstaltninger forsøger derfor at dække de sektorer, som udgør alvorlige risici for miljøet og sundheden, eller som udgør potentielle risici for alvorlige ulykker, idet der særligt tages hensyn til de strukturelle aspekter af en miljøpolitik, der - som EU foreslår - bør være bæredygtig.
Til sidst vil jeg gerne fremhæve nogle vigtige ændringsforslag, som sigter mod at beskytte de små stenbrud, som skal opfylde direktivets krav.
Jeg har stemt for. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
    For at leve op til sine internationale forpligtelser må EU formelt godkende beslutningen om indgåelse af Århus-konventionen.
Formålet med konventionen, som blev vedtaget på ministerkonferencen "Miljø for Europa", som fandt sted i Århus den 25. juni 1998, er at lette adgangen til oplysninger på miljøområdet og forbedre den offentlige deltagelse i beslutninger, som kan have konsekvenser for miljøet, og vi kunne tilføje en "tredje søjle", nemlig adgang til domstolsprøvelse på miljøområdet.
Med Stockholm-deklarationen om det menneskelige miljø af 16. juni 1972 slog man fast, at alle har ret til at leve "i et miljø af en kvalitet, som giver mulighed for et værdigt og behageligt liv" (…). I Maastricht-traktaten lover EU at integrere miljøbeskyttelsen i alle sine politikker.
Dette initiativ er derfor i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 175, stk. 4, som udtrykkeligt siger, at medlemsstaterne skal sikre, at miljøpolitikken gennemføres, og dette er også endnu et vigtigt skridt mod den ønskede bæredygtighed i EU's udvikling. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
    I dette forslag til forordning om det europæiske satellitnavigationssystem foreslås det, at der skabes en forvaltningsstruktur for dette system, som er så effektiv og pålidelig som muligt. Kommissionen foreslår derfor, at der oprettes to organer: en tilsynsmyndighed og et sikkerhedscenter. Den foreslåede tilsynsmyndighed skal være en kommissionsinstitution. Da Kommissionen ejer Galileo-infrastrukturen, er den også ansvarlig for at kontrollere satellitnavigationssystemet. Sikkerhedscentret skal garantere systemets operationelle og eksterne sikkerhed.
Jeg er enig i ordførerens forslag om, at den knowhow, der findes i allerede eksisterende strukturer, bør inkorporeres i de nye institutioner, særligt ved at overføre viden fra Den Europæiske Rumorganisation (en organisation, som var været meget tæt involveret i programmet) til tilsynsmyndigheden.
Jeg er også enig med ordføreren i, at det er vigtigt at finde den rette balance mellem tilsynsmyndighedens uafhængighed og gennemsigtigheden i dens udnævnelsesprocedurer. Jeg er især enig i, at en årlig rapport fra dens direktør til Europa-Parlamentet ikke i sig ville give en tilstrækkelig garanti for denne gennemsigtighed.
Jeg har derfor stemt for. 

Coelho (PPE-DE ),
    Jeg støtter dette initiativ, fordi det er et skridt fremad mod at etablere et system for retligt og politimæssigt samarbejde, som er nødvendigt, hvis området med frihed, sikkerhed og retfærdighed skal blive til virkelighed.
Denne rammebeslutning sigter mod at erstatte simpelt samarbejde i straffesager med princippet om gensidig anerkendelse. Det skal derfor skabe mulighed for et hurtigere og mere effektivt samarbejde og samtidig gøre den europæiske arrestordre mere effektiv. Den vil gøre det muligt at udstede en europæisk bevissikringskendelse for visse objekter, dokumenter og oplysninger til brug i straffesager, forudsat at disse genstande allerede findes i den udøvende medlemsstat.
Foranstaltninger som den europæiske arrestordre og den europæiske bevissikringskendelse vil imidlertid kun være effektive, hvis de gennemføres i alle medlemsstater. Vi kan derfor kun beklage, at rammebeslutningen om den europæiske arrestordre endnu ikke er fuldt gennemført i EU pr. 1. januar 2004. Kun otte medlemsstater har gennemført den.
Jeg er derfor glad for, at det nylige topmøde fastsatte en frist til juni for at gennemføre foranstaltninger til bekæmpelse af terrorismen, som allerede er vedtaget, inklusive den europæiske arrestordre. Jeg håber, at de foranstaltninger, der blev vedtaget som konsekvens af den 11. september 2001, nu endelig vil blive gennemført. Det hele afhænger af den politiske vilje, og den politiske vilje ser ud til at være til stede! 
Crowley (UEN ),
    Jeg forstår ligesom andre medlemmer af Parlamentet udmærket ønsket om et tættere samarbejde mellem de retlige myndigheder i alle medlemsstaterne. Især ønsker jeg gensidig anerkendelse af og respekt for kendelser og retlige processer. Siden topmødet i Tampere og efter rædslerne den 11. september og den 11. marts i henholdsvis USA og Madrid er der et forståeligt ønske om at gribe ind over for angiveligt kriminelle og terrorister.
Men alle disse initiativer skal baseres på princippet om beskyttelse af borgerrettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder. Jeg er meget bekymret for, at denne grundlæggende beskyttelse ikke i tilstrækkelig grad er indarbejdet i det nuværende forslag.
En del af min bekymring skyldes stor tvivl om retsgrundlaget, alvorlige spørgsmål vedrørende manglen på beskyttelse og sikkerhedsforanstaltninger, især brugen af overvågning og tvangsindgreb, tilladelse af brugen af bevismateriale, som ikke kan godtages ved en irsk domstol, undergravning af irsk forfatningsmæssig beskyttelse for sagsøgte, tilladelse af selvinkriminering.
Parlamentet har ikke beføjelser på det strafferetlige område, som bedst besluttes på nationalt plan. Derfor og af mange andre grunde har jeg stemt imod betænkningen. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Det er beklageligt, at Europa-Parlamentet ikke har indtaget samme holdning som Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked og forkastet dette initiativ fra Kommissionen.
Dette forslag er i tråd med den føderalistiske model, hvor der gøres forsøg på at fjerne grundlæggende kompetencer fra medlemsstaterne, kompetencer, som er centrale for deres suverænitet. Dette ville sætte deres borgeres rettigheder, garantier og frihedsrettigheder på spil.
Den europæiske bevissikringskendelse er en fætter til den europæiske arrestordre, som blev vedtaget, lad os ikke glemme det, under påskud af at "bekæmpe terrorismen".
Som det er blevet fremlagt, er Kommissionens hovedsigte at erstatte de nuværende retshjælpsmekanismer på basis af internationale konventioner med et system af gensidig anerkendelse, som kræver, at en afgørelse i en medlemsstat bliver anerkendt direkte uden at skulle konverteres til en national afgørelse.
Som det er blevet påpeget, kører processen derudaf, uden at der skabes sikkerhedsforanstaltninger til at beskytte hver enkelt stats borgere, for hvis udsigten til samarbejde mellem stater sættes på spil, så er de garantier, der er sikret på dette niveau, også i fare.
Det er også beklageligt, at ændringsforslag, hvor der gøres forsøg på at sikre overensstemmelse med rettigheder, garantier og frihedsrettigheder, som er fastsat under hvert folks suverænitet i hver stat, er blevet forkastet. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Denne betænkning omhandler et forslag, som skal sætte en medlemsstat i stand til at udstede en europæisk bevissikringskendelse, som kan eksekveres i andre medlemsstater. Den europæiske bevissikringskendelse er med andre ord en retslig kendelse, som udstedes i en medlemsstat med det specifikke formål at sikre dokumenter og oplysninger til brug i straffesager, som kan eksekveres i andre medlemsstater, uden at den skal konverteres til en retslig kendelse i den pågældende medlemsstat.
I den foreslåede form vil det med den europæiske bevissikringskendelse være muligt at sikre beviser, som allerede er tilgængelige i den eksekverende stat. Den kan imidlertid ikke bruges til at iværksætte aktioner eller til at anmode om udførelse af efterforskning i form af afhøringer, høringer, aflytning, overvågning osv.
Alt i alt hilser jeg betænkningen velkommen, hvad spørgsmålet om den europæiske bevissikringskendelse angår. Hvad jeg ikke hilser velkommen, er henvisningerne til proceduremæssige garantier i ændringsforslag 5 og 7. Denne betænkning handler om den europæiske bevissikringskendelse, og eftersom dette dokument ikke er det rette sted at behandle spørgsmålet om proceduremæssige garantier, har jeg ikke andet valg end at stemme imod. 
Turco (NI ),
    De radikale parlamentsmedlemmer fra Emma Bonino-Listen er af den opfattelse, at forslaget til Rådets rammeafgørelse om en europæisk bevissikringskendelse til fremskaffelse af genstande, dokumenter og data til brug i straffesager er forhastet. Ligesom for den europæiske arrestordres vedkommende mener vi ganske enkelt ikke, at man kan foretage en integration af strafferetten og anvendelsen af princippet om gensidig anerkendelse af strafferetlige foranstaltninger og afgørelser mellem medlemsstaterne uden samtidig at styrke sikkerheden for og retten til et forsvar i Europa.
Kommissionen havde - sådan som Europa-Parlamentet har anmodet om gentagne gange - lovet at vedtage en rammeafgørelse om beskyttelsen af mistænktes og anklagedes rettigheder, men dette forslag ligger stille i øjeblikket. I en situation som den beskrevne ville vi have foretrukket den løsning, at man forkastede det pågældende forslag eller gjorde dets ikrafttræden betinget af vedtagelsen af rammeafgørelsen om rettighedernes beskyttelse, så man sikrer fuld respekt for de strafferetlige procesgarantier, der er en væsentlig del af den reelle beskyttelse af menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder i Europa. 

Bordes, Cauquil og Laguiller (GUE/NGL ),
    Vi har naturligvis stemt imod initiativet fra den italienske regering om tilrettelæggelse af en samlet udsendelse med fly fra flere europæiske landes område af "illegale borgere" til deres hjemlande, ikke blot fordi dette brutale initiativ virkelig får EU til at fremstå som et fort Europa, men også og i særdeleshed fordi vi afviser det virkelighedsbillede af et fort Europa, der er indhegnet af pigtråd, hvorfra man med militær magt smider uønskede indvandrere ud.
Vi er for et Europa, hvor enhver forhindring for fri bevægelighed og ophold inden for Unionen fjernes, og som ligeledes er åbent og imødekommende over for omverdenen. Det vil bl.a. omfatte udstedelse af officielle papirer i hele EU til dem, som ikke er omfattet af dette.
Boudjenah (GUE/NGL ),
    Initiativet fra den italienske regering sigter mod at tilrettelægge fly fra Europa til udsendelse en masse af tredjelandsstatsborgere. Rådet har godkendt det endnu inden en udtalelse fra Europa-Parlamentet. Kommissionen har for sin del afgivet meddelelse om 30 millioner euro. Denne fremgangsmåde er forkastelig. Det er imidlertid grundlaget for dette initiativ, som skal afvises, hvilket hundredvis af organisationer og tusindvis af europæiske borgere med rette har gjort.
Denne diskriminerende, ydmygende og nedværdigende form for hjemsendelse lader hånt om den europæiske menneskerettighedskonvention og chartret om grundlæggende rettigheder. I et større perspektiv udgør en streng og repressiv sikkerhedspolitik på indvandringsområdet en fare for indvandrerne, for forholdet mellem folkeslagene og for selve Europa. Vi kan ikke lukke vores døre og øjne for den verden, som omgiver os, som Kofi Annan her mindede om. Europa bør derimod åbne sig for dem, der er parate til hvad som helst for at flygte fra krig, fattigdom og endog død. Behovet i Europa for en fælles ambitiøs, menneskelig og solidarisk politik kræver derimod, at indvandrerne betragtes som et bidrag til udviklingen. Det er på høje tid, at vi giver afkald på fort Europa og bevilger tilstrækkelige finansielle midler til opbygning af et reelt samarbejde og en udvikling, der er til gensidig fordel.
Krivine og Vachetta (GUE/NGL ),
    Vi har forkastet initiativet fra Den Italienske Republik om de europæiske flyvninger, der fordømmes af den europæiske menneskerettighedskonvention, og som uden blu kaldes samlede udsendelser. Vi er oprørte over ihærdigheden i EU generelt og i en række medlemslande som Frankrig, Tyskland og Italien til for enhver pris at indføre en foranstaltning, der sigter mod en rationalisering ved hjælp af tilrettelæggelse af samlede udsendelser af borgere. Vi finder tanken om at finansiere denne handling med 30 millioner euro, hvilket Kommissionen og Rådet har foreslået, skandaløs. Politikken om et fort Europa fører kun til skam.
Vi så hellere, at den samme ihærdighed og de samme bestræbelser blev udvist i bekæmpelsen af arbejdsløshed, ulighed og fattigdom i EU. Men det lader ikke til at være en prioritet for De 15. De foretrækker at smigre vælgerne med populistiske og fremmedfjendske holdninger ved at fremstille indvandrerne som det største problem i vores samfund.
Vi fortsætter i den forbindelse sammen med menneskerettighedsorganisationer og organisationer til bekæmpelse af racisme at gøre opmærksom på nødvendigheden af en anden indvandringspolitik i Europa, som er baseret på åbne grænser, respekt for retten til asyl og lige rettigheder.

Bordes, Cauquil og Laguiller (GUE/NGL ),
    Hvorfor ikke udvikle erhvervsuddannelsen ved at harmonisere den på europæisk plan? Imidlertid på betingelse af at der i denne erhvervsmæssige uddannelse indgår en stor mængde læren generelt om kultur, sprog osv., hvilket betyder, at de store arbejdsgivere skal fjernes fra styring, forvaltning og endda inspiration af denne uddannelse. Ellers skabes der ganske enkelt arbejdskraft afhængig af arbejdsgivernes forskellige behov og ikke afhængig af de unges interesser.
De Rossa (PSE ),
    Jeg støtter med glæde denne betænkning, hvor det anerkendes, at Cedefops resultater til dato udgør et værdifuldt bidrag til udviklingen af Fællesskabets politik for erhvervsuddannelse.
Organet, som blev oprettet i 1975, leverer udmærkede tjenesteydelser til Europa-Kommissionen, EU's medlemsstater og arbejdsmarkedets parter samt til de associerede lande Norge og Island. Cedefop leverer oplysninger til politiske beslutningstagere, forskere og undervisere med henblik på at give disse en større indsigt i udviklingen på erhvervsuddannelsesområdet, således at de kan træffe beslutninger om fremtidige initiativer på det rigtige grundlag.
Jeg mener, at ændringsforslagene vil effektivisere Cedefops administrative procedurer, og det glæder mig især at se, at de vil føre til en ligelig repræsentation af mænd og kvinder ved at sætte fokus på dette spørgsmål i hele udvælgelsesforløbet. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Som flere på hinanden følgende eksterne evalueringer har vist, har Det Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse (Cedefop), et EU-agentur, der blev oprettet i 1975, gennem årene ydet et vitalt bidrag til at udvikle Fællesskabets erhvervsuddannelsespolitik.
Den tredelte sammensætning af centrets bestyrelse afspejles i, at der deltager regeringsrepræsentanter, arbejdsgiverorganisationer og arbejdstagerorganisationer, med Kommissionen som den fjerde deltager i bestyrelsen, hvilket giver dens udtalelser større legitimitet og sætter den i stand til at tage mere velinformerede og effektive beslutninger.
De foreslåede ændringer til den grundlæggende forordning for Cedefop skal øge centrets evne til at reagere i lyset af den forestående udvidelse og give en institutionel ramme, som er mere effektiv og fleksibel.
Jeg støtter fuldt ud, at alle arbejdsmarkedets parter vil blive involveret i høringer om et socialt projekt, som vil føre til en vækst i erhvervskvalifikationer og job og med tiden føre til en forbedret arbejdskvalitet. For at dette skal ske, tror jeg, der skal lægges større vægt på at informere Europas borgere om dette og andre agenturers arbejde for at øge bevidstheden om den berigelse, individuelt og kollektivt, der kan høstes af løbende erhvervsuddannelse. 

Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck og Wachtmeister (PPE-DE ),
   Delegationen fra Det Moderate Samlingsparti har valgt ikke at stemme om ovennævnte.
Terrorbekæmpelse og beskyttelse af privatlivets fred strider ikke imod hinanden. En langsigtet og effektiv kamp mod terror kræver respekt for de grundlæggende rettigheder.
De amerikanske krav har sat flyselskaberne i en umulig situation, da kravene er en overtrædelse af EU's beskyttelse af privatlivets fred eller er til gene for luftfarten. Kommissionen har på eksemplarisk måde forsøgt at finde en løsning. Vi støtter derfor ikke kravene i beslutningen om, at Kommissionen skal trække forslaget tilbage. Forslaget forbedrer den nuværende situation, men lider stadig under alvorlige mangler.
De databeskyttelsesansvarlige i medlemsstaterne og EU, artikel 29-gruppen, påpeger den bekymrende mangel på databeskyttelse. Forslaget nødvendiggør et grundigt juridisk tilsyn, hvorfor vi støtter, at sagen prøves ved EF-Domstolen. En omgående overgang fra - til -systemet er nødvendig for at rette op på manglen på databeskyttelse. Forudsætningerne for en tilfredsstillende aftale er, at passagererne garanteres information om, hvilke data der videregives til de amerikanske myndigheder, og at passagererne i praksis har mulighed for frivilligt at gå med til en sådan videregivelse af personlige og økonomiske oplysninger samt gennemgå de registrerede data. 
Atkins, Callanan, Dover, Hannan, Kirkhope og Stockton (PPE-DE ),
    De konservative parlamentsmedlemmer støtter fuldt ud bekæmpelsen af terrorisme og alle de midler, der kan anvendes til det formål.
Vi ved, at der har været omfattende forhandlinger mellem Europa-Kommissionen og de amerikanske myndigheder vedrørende personoplysninger. Vi er tilfredse med, at den indgåede aftale skaber den rigtige balance mellem ønsket om at beskytte privatlivet og målet om at beskytte vores liv og friheder.
Selv om vi forstår, at passagererne indimellem kan finde dette uhensigtsmæssigt, viser de seneste begivenheder, at vi alle skal være på vagt. Vi er alle en del af denne kamp. 
Berthu (NI ),
    Europa-Parlamentet har ved at tage afstand fra Kommissionen, som i forbindelse med terrorbekæmpelse har indgået en aftale med USA, der giver USA mulighed for aktindsigt i passagerlisterne hos de flyselskaber, der har oversøiske flyvninger, truffet en beslutning, der er kritisabel på to måder.
For det første vil det blot forvirre vores partnere og gøre dem i tvivl om vores vilje til virkelig at bekæmpe terrorismen, selv om Rådet i fredags vedtog en tilsyneladende meget beslutsom erklæring om denne bekæmpelse. For det andet overvurderer Europa-Parlamentet problemet med passagerlisterne, for oplysningerne er næppe fortrolige, især ikke over for politiet, der har til opgave at redde disse passagerers liv.
Europa-Parlamentets fejltrin må tilskrives ønsket om at gøre sig mere betydningsfuld og fremstille sig selv som frihedsforkæmper, måske også lidt den antiamerikanske demagogi og endelig provokationen fra Kommissionen, som helt tydeligt har overskredet sine gennemførelsesbeføjelser. Som kronen på værket har de nationale parlamenter været holdt fuldstændig ude af dette. For et emne, der i begyndelsen forekom meget enkelt, er det noget værre roderi.
Cappato (NI ),
    De radikale parlamentsmedlemmer fra Emma Bonino-Listen giver udtryk for deres store tilfredshed med, at Europa-Parlamentet i dag har vedtaget den beslutning, som ordføreren, fru Boogerd-Quaak, har udarbejdet om videregivelsen af passageroplysninger til de amerikanske myndigheder. I beslutningen står der nemlig, at Kommissionens beslutning om at vurdere USA's beskyttelse af privatlivets fred som tilstrækkelig, når det gælder behandlingen af passageroplysninger, der er indhentet på europæisk område, er forkert, at Kommissionen har overskredet sine gennemførelsesbeføjelser, og at man opfordrer Kommissionen til at trække sin beslutning tilbage. I beslutningen står der ligeledes, at Parlamentet har mulighed for at henvende sig til Domstolen for at få fastslået, om udkastet til en international aftale med USA er legitimt. Efter vores mening har Europa-Parlamentet i dag modigt - og på trods af det stærke pres fra Kommissionen, de nationale regeringer og USA - til fulde spillet sin rolle som repræsentant for de europæiske borgere og som forsvarer af deres friheder og rettigheder samt af demokratiet og retsstaten. 
De Rossa (PSE ),
    Jeg har i denne aftale stemt for de betingelser, der vil forhindre, at en uacceptabel mængde personoplysninger overføres til de amerikanske myndigheder.
Jeg respekterer fuldt ud behovet for den højest mulige agtpågivenhed over for terrorisme, men det er terroristerne, der har vundet, hvis vi ofrer borger- og menneskerettigheder under påskud af at garantere sikkerhed.
Med det nuværende udkast til en aftale kan der overføres omfattende personoplysninger. Den giver desuden mulighed for ubegrænset adgang til og tilbageholdelse af sådanne oplysninger. Passagererne har med denne aftale ikke ret til at rette forkerte oplysninger eller appellere til en uafhængig myndighed, hvis de nægtes adgang til USA.
Jeg er meget skuffet over, at Irland stemte for denne aftale og således giver grønt lys til uberettiget forstyrrelse af de irske passagerers privatliv.
Kommissionen må ændre sit udkast til aftaleformuleringen for at beskytte EU-borgernes databeskyttelsesrettigheder. Irske og europæiske passagerer fortjener at vide, at deres grundlæggende borgerrettigheder ikke ofres i kampen mod terrorismen. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    I december 2003 overskred Kommissionen sine beføjelser og indgik en aftale med USA om videregivelse af passageroplysninger. Først senere stillede den forslag herom til Rådet og Parlamentet.
Som vi tidligere har udtalt, er vi indædte modstandere af denne aftale.
Under påskud af "kampen mod terror" skal der overføres personlige oplysninger til USA, som dækker 34 kategorier - inklusive telefonnumre, kreditkortdetaljer, politisk anskuelse, familiære forhold, religiøs overbevisning og helbredstilstand - uden nogen form for garantier eller effektiv overvågning. Denne situation viser kun, hvordan den såkaldte "kamp mod terror" bruges til at underminere borgerrettigheder, frihedsrettigheder og garantier.
Som vi tidligere har udtalt, er dette en uacceptabel og ulovlig aftale, som overtræder EU's direktiv om beskyttelse af personoplysninger. Ansvaret for at sikre beskyttelsen af borgerne med hensyn til de basale oplysninger om flypassagerer ligger i dag i de enkelte lande, men denne aftale vil fjerne enhver kompetence fra de enkelte lande, som kunne blokere for videregivelsen for at forsvare borgernes rettigheder.
Vi er derfor enige i denne beslutnings generelle hensigt, især da den opfordrer Kommissionen til at blokere for det nuværende system for overførsel af oplysninger til USA og trække sit beslutningsforslag tilbage. 
Korakas (GUE/NGL ),
    Med beslutningsforslaget anerkendes det, som KKE også har fordømt, nemlig at EU, der har udnævnt sig selv til vogter over de grundlæggende rettigheder, tillader grov krænkelse af privatlivets fred med videregivelse af følsomme personlige data fra EU's luftfartsselskaber til USA. Endvidere påpeger det, at Kommissionen og de nationale myndigheder har handlet ulovligt ved at have undladt at iværksætte retlige procedurer for at forhindre luftfartsselskaberne i at videregive disse oplysninger. Desuden anmodes Kommissionen om at trække det udkast til beslutning tilbage, som den fremlagde for et par måneder siden efter forhandlinger med den amerikanske side, og hvor EU i virkeligheden efterkommer USA's krav.
Imidlertid foreslås der i beslutningsforslagets konklusioner ikke et forbud med enhver videregivelse af personoplysninger, men derimod vurderes det, at der er et lovgivningsmæssigt tomrum, og det foreslås, at man indgår en aftale med USA blot med færre oplysninger og kortere lagring af dataene, og hvor de registrerede får ret til at få rettet registrerede oplysninger. For den umiddelbare fremtids vedkommende foreslås det, at passagererne skal give samtykke til videregivelse af 39 (!) oplysninger. En eventuelt afvisning heraf vil naturligvis betyde, at man ikke får lov at komme ind i USA.
Uanset ophavsmændenes hensigter fremgår det endnu en gang, at Europa-Parlamentet går ind på USA's betingelser som en anden hjælpesherif.
Af disse årsager har KKE's medlemmer af Europa-Parlamentet hverken stemt for eller imod.
Malmström, Paulsen og Olle Schmidt (ELDR ),
    Bekæmpelsen af terrorisme er afgørende for sikkerheden og har vores fulde støtte. Arbejdet med at bekæmpe terrorisme skal ske globalt og være forebyggende, men kampen skal altid vejes op imod respekten for den enkeltes privatliv.
Europa-Parlamentet har i dag stemt om en aftale mellem EU og USA om videregivelse af data, der ikke er udvalgt på et klart grundlag, fra passagerlister til told- og grænsekontrolmyndighederne i USA.
Vi modsætter os bl.a. omfanget af PNR-oplysninger (Passenger Name Records), som USA vil have adgang til, antallet af instanser, som har adgang til disse, den tilsigtede brug af oplysningerne, den manglende appelmulighed for dem, som nægtes adgang til USA på basis af PNR-oplysningerne og USA's direkte adgang til oplysningerne uden at skulle bede om dem.
Der er i dag ikke retsgrundlag i EU for at anvende de kommercielle data i PNR til beskyttelse af offentlighedens sikkerhed. Vi foreslår derfor i stedet, at der udarbejdes en reel international aftale mellem EU og USA, som klart foreskriver formål, data, garantier og ansvarsområder.
Aftalen i sin nuværende form truer med at sætte retsstatsprincippet ud af spillet. Derfor støtter vi fru Boogerd-Quaaks betænkning og stemmer imod denne aftale med USA. 
Sacrédeus og Wijkman (PPE-DE ),
    Terrorisme er en af vor tids værste plager og skal bekæmpes intenst og effektivt på både nationalt og internationalt niveau. Det internationale samarbejde om bekæmpelse af terrorisme skal for at være effektivt omfatte personoplysninger, især i forbindelse med luftfart.
Vi støtter indsamlingen og videregivelsen af data om flypassagerer til de amerikanske myndigheder, men det skal ske på basis af klare retsregler (i USA og Europa), stå i rimeligt forhold til målet, og der skal være klare bestemmelser for, hvilke data der indsamles. Det må ikke ske automatisk (det såkaldte -system). Det skal fremgå tydeligt, hvilke myndigheder der har adgang til oplysningerne, og klart fastslås, hvor længe oplysningerne gemmes. Flyselskabernes ansvar over for passagererne skal fastlægges, og passagererne skal have mulighed for at appellere til en uafhængig instans.
Det er beklagligt, at personoplysninger om europæiske passagerer videregives til USA uden retsgrundlag, da det er ensbetydende med en tilsidesættelse af beskyttelsen af privatlivets fred. Der skal gøres noget ved de uregelmæssigheder. Kommissionen bør derfor trække forslaget tilbage og stille et nyt lovgivningsforslag, som tager særligt hensyn til ovennævnte punkter. Kun lovgivning af denne art kan forene bekæmpelsen af terrorisme med respekten for privatlivet og de grundlæggende rettigheder.
Vi har stemt for punkt 1 og 10 i beslutningsforslaget (vedtaget med henholdsvis 226 stemmer for og 203 imod og 233 stemmer for og 207 imod). 

Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck og Wachtmeister (PPE-DE ),
   Efter vores mening bør grænserne i forbindelse med folkesundheden i videst mulige omfang trækkes på nationalt eller lokalt niveau i de tilfælde, hvor den enkelte ikke selv er i stand til det.
Vi moderate stemte imod ovennævnte betænkning, da vi ikke mener, at spørgsmål vedrørende lokalmiljøet - i dette tilfælde f.eks. indeklima og passiv rygning - hører hjemme på EU-niveau.
Nærhedsprincippet bør også anvendes på beslutninger om beskyttelsen af de lokale vandressourcer. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Kommissionens initiativ og Parlamentets tilhørende betænkning rejser mange spørgsmål.
Vi er glade for skridt, som skal give en større forståelse af miljømæssige trusler mod menneskets helbred, identificere sygdomme, som skyldes miljømæssige faktorer, og planlægge politiske svar på de udfordringer, der opstår.
Jeg kan imidlertid ikke lade være at tænke på, om vi ville være bedre tjent med at vurdere og påvise indflydelsen fra eksisterende politikker, som er i kraft på EU-niveau. Det kunne f.eks. være effekten af den fælles landbrugspolitik på store landbrugsvirksomheder, liberaliseringspolitikken, som opmuntrer til privatisering af essentielle offentlige tjenester, f.eks. adgang til vand, som kun fokuserer på profit (for de få), eller udvandingen af Kyoto-målene ved at oprette et marked for udledninger, som prioriterer de store virksomheders interesser højst. Der er mange andre eksempler. Det er derfor en skam, at betænkningen kun kort refererer til behovet for en "tværfaglig tilgang".
Betænkningen understreger også behovet for at anvende forsigtighedsprincippet i tilfælde, hvor forskningen ikke er entydig, men hvor der er en potentiel alvorlig eller uigenkaldelig trussel mod helbredet eller miljøet, særligt i forbindelse med debatten om genetisk modificerede organismer (GMO'er). 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Den foreliggende strategi sigter mod at reducere sygdomme, som er fremkaldt af miljømæssige faktorer. En nylig rapport om emnet fra Det Europæiske Miljøagentur afslørede faktisk, at i store europæiske byer kan omkring 60.000 dødsfald om året relateres til langvarig udsættelse for luftforurening. Risikoen er større blandt børn end blandt voksne.
I tråd med den europæiske strategi på miljø- og sundhedsområdet, som Kommissionen har foreslået, har Rådet vedtaget en række konklusioner, som skal implementeres i Scale-strategien. Mellem 2004 og 2010 vil Scale fokusere på de fire væsentligste faktorer for folkesundheden - åndedrætssygdomme hos børn, astma, allergier, neurologiske forstyrrelser, cancer hos børn og hormonforstyrrelser - og på programmets tre ultimative mål, nemlig at reducere antallet af sygdomstilfælde, der skyldes miljøfaktorer, finde frem til og forebygge nye sundhedstrusler, der skyldes miljøfaktorer, og styrke EU's kapacitet til at føre en politik på dette område.
Det er derfor Kommissionens hensigt at oprette et integreret europæisk system, som kan overvåge miljø- og sundhedsområdet og gribe ind, hvor det er nødvendigt. Dette vil skabe synergier og gøre det lettere at udveksle data og arbejdsmetoder for at opnå en bedre forståelse …
Formanden.
   - Stemmeforklaringerne er afsluttet.

Formanden.
   - Før vi vender tilbage til dagsordenen, vil jeg gerne benytte lejligheden til officielt at svare på opfordringen, som kom tidligere i dag, mens jeg var til pressekonference med det irske formandskab og kommissionsformand Prodi, til på vegne af Parlamentet at kommentere en række spørgsmål, som i øjeblikket spiller en fremtrædende rolle i medierne i visse medlemsstater.
Som formand for Parlamentet har jeg en dobbelt forpligtelse. Jeg, og vi, er over for vores vælgere og offentligheden forpligtet til at være ansvarlige. Desuden er jeg forpligtet til at være retfærdig over for Parlamentet. Jeg agter at opfylde begge forpligtelser efter bedste evne.
I de seneste dage og uger har der været en ophedet debat skabt af tabloidpressen, ikke mindst, men ikke kun, i Tyskland. Først vil jeg komme med en generel betragtning. Som formand for Parlamentet nægter jeg at acceptere, at vi, de folkevalgte medlemmer af Parlamentet, skal have en form for kollektiv skyldfølelse. Vi bør ikke betragtes som skyldige, fordi vi ikke individuelt fastslår, at vi er uskyldige.
Det vil jeg gerne understrege, især over for visse dele af den tyske tabloidpresse, som er gået forrest i denne kampagne. De tyske medier af alle burde inderst inde vide, at kollektiv skyld ikke kan placeres hos et helt folk eller en institution.
Via jer vil jeg gerne understrege tydeligt over for den omgivende verden, at vi agter at undersøge de beviser og dokumenterede beskyldninger, som vi bliver præsenteret for, men de skal være baseret på beviser og ikke fordomme.
Lad mig i dag gentage, at den vigtigste øvelse i forbindelse med en reform af Parlamentet - nemlig udviklingen af vores egen statut, som tog så mange år og blev støttet af et flertal her i Parlamentet - mislykkedes på grund af regeringerne, ikke på grund af os. Lad dem, der svigtede os, bære deres del af ansvaret.
Lad mig nævne en konkret sag. For nylig kom der en anonym beskyldning vedrørende to observatører fra et tiltrædelsesland. Som så mange andre beskyldninger fremkom den anonyme beskyldning første gang i medierne. Da vi blev opmærksomme herpå, besluttede vi at få en udtalelse fra en ekstern, uafhængig og anerkendt grafolog, eftersom der angiveligt var uenighed om ægtheden af visse observatørers underskrift.
Tilfældigvis har jeg her til frokost modtaget denne udtalelse. Eksperten konkluderer, at alle de 27 underskrifter, som han har analyseret, er ægte - det vil sige skrevet af den person, hvis navn de står ud for.
Lad mig slå det helt fast. I lyset af udtalelsen fra den eksterne og uafhængige ekspert er der ikke grundlag for en -mistanke om bedrageri eller uregelmæssigheder i denne konkrete sag. Denne institution har i denne forbindelse en særlig forpligtelse til at sikre, at de pågældende personer bliver renset for enhver mistanke.
Desværre kan jeg i forbindelse med denne sag konkludere, at disse beskyldninger, som viste sig at være udokumenterede, blev fremsat i onde hensigter.
Som formand for Parlamentet nægter jeg at lade vores arbejde blive afsporet af ondsindede eller udokumenterede rygter eller fordomme fra interne såvel som eksterne kilder.
Til dem, der ikke ved det - og her taler jeg ikke til Parlamentet, men gennem jer til dem, der følger vores forhandlinger i øjeblikket - er det praksis her i Parlamentet, at et parlamentsmedlem skriver under på tilstedeværelseslisten hver mødedag. Det kan ske her på plenarmødet. Det kan ske, når vi mødes i vores grupper. Det kan ske, når vi mødes i udvalgene. Eller det kan ske i et centralt register, hvis vi ønsker det.
Når et medlem skriver under på tilstedeværelseslisten i mødesalen, betyder det ikke, at han dermed er forpligtet til at tilbringe resten af dagen på plenarmødet. Man er heller ikke forpligtet til at tilbringe resten af dagen i ens gruppe, hvis man skriver under på et gruppemøde. Det samme gælder i udvalget. Tilsvarende skal man naturligvis ikke tilbringe resten af dagen i det centrale register, hvis man har skrevet under der.
Et krav om en underskrift som bevis for ens tilstedeværelse er ikke almindelig praksis i parlamenterne rundt omkring i medlemsstaterne. Jeg vil gerne understrege, at vi i den henseende kræver mere her i Parlamentet end mange af de andre parlamenter i EU, der alle har parlamentarisk demokrati som fundament.
Til alle vores venner både inden for og uden for Parlamentet vil jeg sige, at hvis der ud over det, jeg har registreret her, findes beviser på bedrageri, så fremskaf dem, hvorefter vi vil undersøge dem, som vi undersøgte de beviser, jeg omtalte tidligere.
Alle her i Parlamentet - og offentligheden via Parlamentet - skal vide, at vi behandler alle sager uden at gøre forskel til nogen side. Samtidig behandler vi alle ud fra den formodning, at de er uskyldige, indtil det modsatte er bevist. Vi lader os kun styre af beviser. Vi lader os ikke styre af fordomme, og tabloidaviserne skal ikke skrive vores manuskript.

(1)

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0206/2004) af Baltas for Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik med forslag til Europa-Parlamentets henstilling til Rådet om Kroatiens ansøgning om tiltrædelse af EU (2003/2254(INI)).
Baltas (PSE ),
    Hr. formand, som bekendt indgav Kroatien den 21. februar 2003 med alle de formaliteter og det ansvar, som er påkrævet i denne forbindelse, en ansøgning om optagelse i EU, som Kommissionen vil komme med en udtalelse om i slutningen af april. Europa-Parlamentet har ud fra min betænkning og i overensstemmelse med forretningsordenens artikel 49, stk. 1, udarbejdet et forslag til en henstilling til Rådet om Kroatiens ansøgning om optagelse, som også er vedtaget i Udvalget om Udenrigsanliggender. Vi var nødt til at være omhyggelige med at gøre denne betænkning afbalanceret og tilstrækkeligt detaljeret, så Europa-Parlamentets initiativ til en henstilling til Rådet får den nødvendige opmærksomhed og på forbilledlig vis repræsenterer synspunkter og krav fra alle parter. Jeg vil gerne takke mine kolleger, fordi de har hjulpet med at opnå dette.
De hovedpunkter i denne betænkning, som Kroatien skal give behørig opmærksomhed, er følgende: for det første Den Internationale Krigsforbryderdomstol vedrørende det tidligere Jugoslavien. Det fremhæves, at der gøres fremskridt med samarbejdet med denne internationale domstol, men også, at der er uafklarede spørgsmål, især nu, hvor general Kotovina er blevet udleveret til Krigsforbryderdomstolen.
For det andet er der spørgsmålet om flygtninges og fordrevnes tilbagevenden. Parlamentet lægger stor vægt på opfyldelsen af denne forpligtelse, som den mener er et af de grundlæggende kriterier for Kroatiens optagelse i EU. Det ser med tilfredshed på valget af parlamentsmedlemmer fra mindretalspartier, men forventer yderligere foranstaltninger for at sikre alle forudsætninger for, at flygtninge og fordrevne kan vende tilbage, såsom retslig beskyttelse, bolig, forsoning og problemløs integration i det kroatiske samfund uden forskelsbehandling og frygt.
For det tredje godt naboskab og regionalt samarbejde. Det gode naboskab og regionale samarbejde går i den rigtige retning, og i betænkningen fremhæves det, at dette er en central forudsætning for udviklingen af demokratiet i selve Kroatien og et eksempel på, hvordan man sikrer freden, stabiliteten og den økonomiske udvikling i hele området.
For det fjerde retssystemet og forvaltningsstrukturerne. Det fremhæves, at der er gennemført reformer og justeringer inden for retssystemet i overensstemmelse med forholdene i EU, men man forventer at se eksempler på gennemførelsen og en ubestridelig social accept i fortolkningen af lovene såvel som styrkelse af dommernes autoritet. Endvidere er tidssvarende forvaltningsstrukturer en nødvendig forudsætning for bl.a. en korrekt forvaltning af fællesskabsmidlerne, samtidig med at det bør lægges særlig vægt på bekæmpelse af alle tilfælde af korruption og på hurtig betjening af borgerne.
For det femte bør trepartssamtalerne mellem Kroatien, Italien og Slovenien fortsætte i den gode ånd, der hersker i dag, så alle uoverensstemmelser og uafklarede spørgsmål udredes.
For det sjette ytringsfriheden og mediernes uafhængighed. Ytringsfrihed og uafhængige medier er en grundlæggende forudsætning for demokratiets funktion, og ingen hindringer af ytringsfriheden ved statslige organers indgriben er berettigede.
For det syvende den frie markedsøkonomi. Det anerkendes, at Kroatien har gjort fremskridt med hensyn til det frie markeds funktion, og Kroatiens succes med hensyn til både den årlige stigning i bruttonationalproduktet de seneste år og den faldende inflation, som næsten er på samme niveau som EU-gennemsnittet, bemærkes.
For det ottende en ny regering og en orientering mod Europa. Det betragtes som positivt, at den nye regering er fast besluttet på at fortsætte den tidligere regerings bestræbelser på at orientere landet mod Europa, og især værdsættes det, at den nye regering er indstillet på at gennemføre alle de nødvendige reformer, så Kroatien hurtigere kan nå målet om optagelse i EU i overensstemmelse med landets eget ønske.
Vi opfordrer Europa-Parlamentets plenarforsamling til at stemme for denne betænkning med det ændringsforslag, som er stillet af Den Socialdemokratiske Gruppe, og som jeg også kan tilslutte mig.
Nielson,
    Hr. formand, Kommissionen hilser Baltas-betænkningen yderst velkommen. Vi har analyseret den grundigt og med stor interesse, og jeg er glad for at få lejlighed til at komme med at par indledende bemærkninger.
Hr. Baltas har foretaget en vurdering af vigtige politiske og økonomiske spørgsmål som mindretals rettigheder, flygtninges tilbagevenden, samarbejde med Den Internationale Krigsforbryderdomstol vedrørende det tidligere Jugoslavien, retsreformer, frie medier, regionalt samarbejde, økonomiske og strukturelle reformer - spørgsmål, som står øverst på vores dagsorden, hver gang vi mødes med de kroatiske myndigheder. Selv om betænkningen er henvendt til Rådet, har Kommissionen vist særlig interesse for den og vil gerne benytte lejligheden til at takke hr. Baltas og Europa-Parlamentet for denne interessante vurdering af Kroatien.
På nuværende tidspunkt er Kommissionen stadig i færd med at udarbejde sin udtalelse om Kroatiens ansøgning om medlemskab, som vi håber at kunne vedtage i de kommende uger. Udtalelsen om Kroatiens ansøgning er baseret på over 10.000 sider med oplysninger fra den kroatiske regering. Vi anvender nøjagtig de samme kriterier til at vurdere denne ansøgning, som vi gjorde med de foregående ansøgerlande. Som i alle andre tilfælde spiller de politiske kriterier en særlig rolle i denne sammenhæng, og Kroatien skal opfylde disse, før forhandlingerne kan begynde.
Derfor kan Kommissionen i dag ikke i detaljer kommentere alle emner i Baltas-betænkningen. Parlamentet vil modtage en kopi af Kommissionens udtalelse, når den er vedtaget. Udtalelsen omfatter vores vurdering af, hvorvidt Kroatien opfylder Københavnskriterierne, og vores henstilling til Rådet om, hvorvidt forhandlingerne om medlemskab skal påbegyndes.
EU er et fællesskab baseret på fælles værdier. Et land må vise, at det respekterer disse værdier, før det kan begynde at forhandle om medlemskab. Derfor vil Kommissionens udtalelse fokusere på, hvorvidt Kroatien respekterer disse værdier vedrørende demokrati, retsstat, menneskerettigheder og mindretals rettigheder, som tilsammen udgør de politiske kriterier for et EU-medlemskab.
Europa-Kommissionen anerkender fuldt ud Kroatiens fremskridt i de seneste år. Den politiske situation er stabil, og der er sket en konsolidering af de demokratiske fremskridt. Det regionale samarbejde er blevet styrket. Der er sket en forbedring af den økonomiske situation, udsigterne til vækst er gode, og de generelle økonomiske udsigter er fortsat positive. Kroatien er allerede begyndt at arbejde intensivt på at bringe den nationale lovgivning på linje med EU-lovgivningen.
Samtidig er der fortsat en række spørgsmål, som skal vurderes nøje, og som i øjeblikket overvåges af Kommissionen, nemlig spørgsmål som samarbejde med Den Internationale Krigsforbryderdomstol vedrørende det tidligere Jugoslavien, flygtninges tilbagevenden, respekt for mindretals rettigheder, retsreform og regionalt samarbejde.
Kroatiens udsigter til medlemskab er klare, som de er for alle lande i Sydøsteuropa. Landet skal dog opfylde Københavnskriterierne. Hvis Kroatien gør det klart og utvetydigt, kan landet forvente yderligere fremskridt mod et eventuelt medlemskab af den europæiske familie. 
Pack (PPE-DE ).
   - (DE) Hr. formand, for et år siden ansøgte Kroatien med støtte fra alle landets partier om optagelse i EU. Vi bør huske på, at Kroatien kunne have været med den 1. maj sammen med Slovenien, hvis det ikke havde været for de skrækkelige krigsår i selve landet og i nabolandet Bosnien-Hercegovina og de fire år med serbisk besættelse af en tredjedel af Kroatien, som førte til mange forkerte skridt for det unge uafhængige demokrati. I de sidste fem år har Kroatien klart besluttet sig for det europæiske perspektiv og skabt forudsætningerne for det. Dets forhold til nabolandene er godt, det regionale samarbejde fungerer, hr. kommissær. Moderniseringen af landets økonomi er i gang, de økonomiske tal giver anledning til optimisme. Jeg er enig med Dem i, at reformen af retsvæsenet halter bagefter. Også forvaltningskapaciteterne kunne forbedres. Men man kan ikke gøre alting på en gang. Kroatien er på rette vej og villig til at følge den konsekvent. Flygtningenes hjemvenden og/eller tilbageføring af ejendom er en af den nye regerings målsætninger. I en aftale mellem regeringen og det serbiske mindretal har man fastsat, at netop disse ambitiøse mål for tilbageføring og hjemvenden skal nås endnu i år.
Det ville være glædeligt, hvis EU endelig kunne gøre sin indflydelse gældende over for Republika Srpska i Bosnien-Hercegovina for at få den til på sin side at modtage kroatiske flygtninge fra Kroatien. Det ville nemlig frigøre boliger til de serbere, som ønsker at vende hjem. De manglende beskæftigelsesmuligheder netop i de områder i Kroatien, som tidligere var besat af serberne, er en stor hindring for flygtningenes hjemvenden, og jeg håber, at Cards-programmet også kan hjælpe her.
Samarbejdet med Haag er godt. Sidste år åbnede den kroatiske regering sågar sine arkiver for Haag. Tre kroater, som var anklaget for krigsforbrydelser, blev sidste år idømt strenge fængselsstraffe i selve Kroatien. For tre uger siden rejste to genanklagede generaler selv til Haag. Europa må ikke bedømme samarbejdet mellem Kroatien og Den Internationale Domstol alene på Gotovina-sagen. Han er fransk fremmedlegionær, han siges at have fransk pas, han ligger måske i solen i Cannes eller på Korsika - han kan være alle vegne. Han er ikke i Kroatien, ellers havde man anholdt ham. Det er uretfærdigt at gøre Kroatien til gidsel for Gotovina-sagen, og det er ikke i overensstemmelse med de fremskridt, landet har gjort, og som ikke er til at overse.
I Baltas-betænkningen nævnes også grænseproblemerne mellem Kroatien og Slovenien. Jeg tror, disse problemer er godt på vej til at blive løst. Jeg vil gerne komme med en bemærkning til den ensidige erklæring af fiskerizonen i Adriaterhavet. Det var dumt. Det var ganske vist lovligt, men jeg tror, den nye regering er ved at styre dette spørgsmål ind i mere konstruktive baner i det regionale samarbejde med Slovenien og Italien. Kommissionens behandling og vurdering af Kroatiens fremskridt vil sende et signal til hele regionen. Alle politikere, som jeg har mødt i Bosnien-Hercegovina og i Serbien, venter spændt på resultatet. Her vil de kunne aflæse, om de enorme anstrengelser, som vi afkræver dem for deres folk, virkelig kan betale sig. 
Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, først vil jeg gerne takke ordføreren hr. Baltas for hans meget velafbalancerede betænkning. Jeg kommer fra et land, som møder Kroatien med stor sympati, og det gælder også for vores gruppe. Det er ikke ensbetydende med, at vi lukker et øje eller to, når det gælder om at bedømme, om landet er modent til EU. Jeg håber blot, at også Kommissionen - her er jeg helt enig med den foregående taler - er klar over, hvor vigtigt det er for Kroatien, at vi kommer med en positiv vurdering. Det ville nemlig også være et signal til alle naboerne om, at hvis de tager skridtene mod Europa, så vil vejen til Europa også være åben for dem. Der er ikke noget andet land på Balkan - desværre, men sådan er det - som har gjort så meget.
Er problemerne allerede løst? Nej, de er ikke løst. Man har ganske vist et i og for sig ganske godt forhold til naboerne, men netop med Slovenien tror jeg stadig, man har nogle problemer, der skal løses. Det glæder mig meget, at der ikke bare er gode forbindelser til naboen Bosnien-Hercegovina, men at både den forrige og den nuværende regering har bevist, at Kroatien nu er interesseret i et fælles Bosnien-Hercegovina og ikke kun i den kroatisksprogede befolkningsgruppes ve og vel dér.
Hvad situationen med krigsforbryderne angår, så tror jeg, at Kroatien i de forløbne år og måneder har gjort en stor indsats for at komme videre på dette punkt. Også her synes jeg, man må være objektiv og fair. Jeg har nogle gange på fornemmelsen, at nogle lande, som selv har brugt længere tid på at bearbejde deres egen fortid og deres egne forbrydelser, stiller større krav til Kroatien. Men Kroatien skal vide, at det er et afgørende spørgsmål, og derfor må landet lægge alt, hvad det har af samarbejdsvilje, for dagen i denne sag.
Hvad spørgsmålet om flygtningenes hjemvenden angår, så har det altid været et meget vigtigt emne for os i samtalerne med de kroatiske repræsentanter og her i Europa-Parlamentet. Jeg mener, at Kroatien skal styrke sine anstrengelser for at få alle flygtninge tilbage, naturligvis også med udveksling med nabolandene. Derfor, hr. formand, synes jeg vi skal tage godt imod Baltas-betænkningen. Derfor beder jeg også Kommissionen om at have en meget positiv indstilling over for Kroatien. 
Väyrynen (ELDR ).
   - Hr. formand, Det Europæiske Liberale og Demokratiske Partis Gruppe går ind for Kroatiens tiltrædelse af EU. Det vil også vise vejen til medlemskab for andre lande på det vestlige Balkan. Makedonien har allerede indgivet sin ansøgning. ELDR-Gruppen støtter Kroatien i dets bestræbelser på at forberede optagelsen i EU og lykkes i tiltrædelsesforhandlingerne. Samtidig vil vi fastslå, at vi ønsker et bedre samarbejde fra Kroatiens side med domstolen i Haag end hidtil.
Vores gruppe anmoder om særskilt afstemning om punkt 1 (q), hvor medlemsstaterne opfordres til at ratificere stabiliserings- og associeringsaftalen mellem EU og Kroatien. Nogle medlemsstater har udsat ratificeringen, netop fordi de var utilfredse med Kroatiens samarbejde med Haag. Vores gruppe mener, at de selv burde være i stand til at overveje, hvornår aftalen bør ratificeres.
Kroatiens tiltrædelse vil endnu en gang være et nyt skridt i udvidelsen af EU. Når Bulgarien, Rumænien, Tyrkiet og de fem lande på det vestlige Balkan kommer med i EU, vil antallet af medlemsstater stige til 33. Moldova og Ukraine har også taget de første skridt mod tiltrædelse, og de er inviteret til at deltage i den europæiske konference. Udvidelsen fungerer efter det princip, at alle europæiske lande, som opfylder betingelserne for optagelse, kan blive medlem af EU. Som udvidelsen skrider frem, vil EU's -politik og naboskabspolitikken blive endnu vigtigere. Europa-Parlamentet skal også involveres mere, end det har været indtil nu. På den anden side må et hastigt voksende EU differentiere internt og anvende en tættere samarbejdsprocedure. Intern differentiering og politik vil betyde, at vi gradvist kan skabe et Europa af koncentriske cirkler. Endelig vil jeg gerne takke min kollega Alexandros Baltas for hans fremragende arbejde med denne betænkning.
Belder (EDD ).
   - Hr. formand, hr. Baltas har udarbejdet en meget afbalanceret henstilling til Rådet med hensyn til Kroatiens ansøgning om medlemskab af EU. Her opremses de vigtigste områder, som fortsat er bekymrende set fra EU's synspunkt, nemlig godt naboskab, flygtningespørgsmålet og samarbejdet med FN's Krigsforbryderdomstol. Ordføreren har heller ikke glemt Zagrebs store vanskeligheder med disse mål og anstrengelserne for at nå dem. Han nævner meget rigtigt, at det er nødvendigt, at Kroatiens nabolande bidrager til at skabe et klima af gensidig tillid og sikkerhed i regionen, som fru Pack også påpegede. Kort sagt er hr. Baltas' betænkning efter min mening "forfærdelig" god, og De vil forstå, hvorfor jeg bruger ordet "forfærdelig".
Så meget desto mere interessante var de temmelig kritiske reaktioner på forslaget til henstillingen fra en række akademiske deltagere fra Kroatien. Over hele linjen var deres kommentar, at "EU kræver hele tiden en hel del af os, men hvad kan den gennemsnitlige kroatiske borger forvente at opnå?" De mangler ikke daglige bekymringer - jeg kunne nævne beskæftigelse, uddannelse, sundhedsvæsen og boliger - men de nævnes ikke i Baltas-betænkningen, som ellers er så omhyggelig. Det er ikke uden grund, at han i punkt 1 (s) beder Rådet om større støtte til Kroatien til dets vedvarende vanskeligheder på vejen til Europa. Denne anmodning får en ekstra drejning af et overraskende resultat af en rundspørge i Kroatien i denne uge. Ikke mindre end 82 % af de adspurgte er modstandere af Kroatiens eventuelle medlemskab af EU. Lad os håbe, at der kun er tale om et øjebliksbillede, og at det snart vil blegne.
Alt i alt er premierminister Sanaders proeuropæiske kurs under pres, så han har brug for reel opbakning fra Bruxelles. På den anden side er Zagreb tydeligvis ivrig efter at blive integreret i det europæisk-atlantiske samfund. Det er derfor op til EU's institutioner at tilbyde Kroatien et nært transatlantisk forhold. 
Ebner (PPE-DE ).
   - Hr. formand, allerførst vil jeg gerne udtrykke min glæde over, at der nu er kommet bevægelse i processen om Kroatiens ansøgning om optagelse i EU med konkrete udsigter til at indlede forhandlinger. Jeg kan kun tilslutte mig fru Packs udtalelser og bekræfte, hvor store anstrengelser Kroatien gør sig for at nærme sig EU.
Siden 1995 har jeg, først som delegationsformand og senere som formand for Det Blandede Parlamentariske Udvalg EU-Slovenien, også fulgt udviklingen i Kroatien og kunnet konstatere, at de stadigt mere intensive bestræbelser går i den rigtige retning. Det var noget tøvende og forbundet med store vanskeligheder i den indledende fase, men det forstærkes nu mere og mere. Den nye regering under Ivo Sanader har virkelig sat nogle milepæle, især hvad mindretalspolitikken og sameksistensen mellem befolkningsgrupperne angår. Det vil jeg gerne sige som repræsentant for et mindretal. Denne fremgangsmåde fra den nye regerings og især den nye ministerpræsidents side aftvinger meget, meget stor respekt. Den kunne også tjene som eksempel for andre lande, som ønsker at tiltræde EU, og fremhæves som eksempel på en ny tilgang og en ny åbning mellem flertal og mindretal, uanset af hvilken art.
Også i forbindelse med grænsestridighederne eller de divergerende opfattelser omkring Piranbugten fik de positive overvejelser overtaget gennem den internationale mæglingsprocedure. Jeg tror, det er den rigtige vej, eftersom begge stater har legitime interesser, og dermed behøver dette spørgsmål ikke længere udgøre en hindring. Derfor takker jeg min kollega hr. Baltas for denne gode betænkning og håber, at Kommissionen vil gøre sit til at få indledt forhandlingerne. 
Volcic (PSE ).
   - Hr. formand, hr. Baltas' betænkning er meget velafbalanceret og logisk i sine hovedtræk. Klimaet er blevet betydeligt bedre på det seneste, hvilket er meget vigtigt i den del af Europa. Præsident Mesic i Beograd siger undskyld til dem, som de kroatiske borgere har påført smerte eller skade. Den serbiske præsident siger til gengæld undskyld for de ugerninger, som de serbiske borgere har begået over for kroaterne.
I kølvandet på sådanne gestus er det lettere at opnå en forsoning, selv om den meget bitre og hårde krig kun ligger få år tilbage. Premierminister Sanader besøgte det serbiske mindretal i juleferien og talte derefter italiensk med det italienske mindretal. Alt dette ville ikke have været muligt for nogle år siden. Heller ikke den karakteristiske bitterhed i forholdet til Slovenien eksisterer længere. Denne situation gør det nemmere at løse stridighederne om arrestordrerne og flygtningenes tilbagevenden.
Eftersom situationen ser sådan ud, er det også muligt at drøfte Kroatiens unilaterale beslutning om at oprette en økologisk og biologisk zone ud for en del af den kroatiske kyst. Hr. Baltas skriver i sin betænkning, at Kroatiens unilaterale beslutning har hæmmet den praksis med dialog og høring, der udgør et af de centrale punkter i forvaltningen af problemer med regionale følgevirkninger.
Desuden er der selvfølgelig Zagrebs vanskeligheder med at iværksætte de økonomiske og politiske reformer. Fra 2000 til 2002 faldt inflationen som bekendt fra 7,4 % til 2,3 %, og vi ved, hvad det betyder. På en skala, som har offentliggjort, og som måler kandidatlandenes resultater - både de lande, der tiltræder i år, og dem, som tiltræder senere - har de første kandidatlande, der bliver optaget i EU til maj, et resultat på 80 %, mens Kroatien ligger på 50 %. Der skal således stadig gøres en stor indsats.
Jeg tror, at der er fare for - sådan som vi talte om for lidt siden - at folk bliver skuffede. De bliver måske skuffede over, at Kroatien ikke bliver optaget i EU med det samme, men som hr. Baltas mindede om, kræver det stor vedholdenhed og meget tid, før Kroatien råder over de nødvendige midler til at styrke retsstaten og demokratiet. 
Formanden.
   - Mange tak, hr. Volcic.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0207/2004) af Boumediene-Thiery for Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder, Retlige og Indre Anliggender om respekten for de grundlæggende rettigheder i Den Europæiske Union i 2003.
Boumediene-Thiery (Verts/ALE ),
    Hr. formand, kære kolleger, jeg vil indlede med at takke alle de kolleger, der har bidraget til og forbedret dette arbejde. Chartret om grundlæggende rettigheder har siden vedtagelsen været Europa-Parlamentets referenceramme til udarbejdelse af den årlige betænkning om de grundlæggende rettigheder, som er en vigtig betænkning i det parlamentariske liv. Faktisk betragtes chartret om grundlæggende rettigheder generelt som grundlag. Men for 2003 har vi valgt en lidt anden tilgang ved kun at behandle nogle af chartrets artikler, som vi har stillet over for virkeligheden og praksis.
Man kan stille det første spørgsmål om, hvorfor Europa-Parlamentet interesserer sig for grundlæggende rettigheder. Jeg minder om, at Europa-Parlamentet er udtryk for folkets suverænitet, og det kan dermed udtale sig om spørgsmål, der direkte berører EU-borgerne, navnlig når det drejer sig om deres værdighed, eftersom dets væsentligste rolle er at repræsentere dem og forsvare deres interesser.
De offentlige og grundlæggende rettigheder er skrevet ind i vores forfatninger og i national og europæisk lovgivning. Udkastet til den europæiske forfatning inddrager i selve indledningen chartret om grundlæggende rettigheder. Europa-Parlamentets legitimitet med hensyn til grundlæggende rettigheder er blevet styrket med artikel 7. På grundlag af et begrundet forslag kan Europa-Parlamentet forelægge sagen for Rådet, når der er en klar fare for, at en medlemsstat groft overtræder principper i artikel 6. Denne betænkning vil i så henseende gøre det muligt at styrke Europa-Parlamentets evne til at varetage sin opgave med hensyn til overvågning af og kontrol med de grundlæggende rettigheder i EU.
Det er den fjerde betænkning. Som De ved, får en politisk gruppe hvert år til opgave at udarbejde betænkningen. I år havde jeg den glæde at gøre det. I betænkningen har vi forsøgt at måle effektiviteten af de rettigheder, som er opført i chartret om grundlæggende rettigheder, som kan måles for hvert enkelt individ uanset køn, etnisk oprindelse, seksuel orientering, religion, handicap og status. Efter den 11. september 2001 har vi været vidne til en strøm af bestemmelser, som er blevet indført såvel på EU-plan som på medlemsstatsplan om bekæmpelse af terrorisme, grænseoverskridende kriminalitet og illegal indvandring.
I dag sættes der i Unionens og medlemsstaternes sikkerheds navn grænser for vores offentlige og grundlæggende rettigheder. Flere af disse bestemmelser berører direkte eller indirekte visse sårbare grupper og de sociale bevægelser. Bekæmpelse af kriminalitet, mangel på sikkerhed og terrorisme må - uanset hvor legitim den end måtte være - under ingen omstændigheder påvirke eller være til gene for de grundlæggende rettigheder og de demokratiske frihedsrettigheder, da selve EU's grundlag ellers drages i tvivl.
På baggrund af disse konstateringer har vi valgt at udarbejde denne betænkning med fokus på kriminaliseringen af de sociale bevægelser og sårbare grupper. Blandt målbefolkningerne har vi navnlig afdækket foreningerne for solidaritet og beskyttelse af menneskerettighederne, indvandrere og flygtninge, ofre for menneskehandel, romaer, journalister, kvinder, børn og handicappede personer.
Jeg har været særlig opmærksom på tre punkter, og jeg vil tillade mig kort at fremlægge dem for Dem her. Med hensyn til pressefriheden styrkes princippet om demokrati af mange frie medier. I forbindelse med pluralisme i medierne er en betænkning, der er udarbejdet af vores kollega fru Boogerd-Quaak om risikoen for krænkelse i EU og navnlig i Italien netop sat under afstemning. Jeg vil derfor ikke tale mere om det, men vil alligevel gøre opmærksom på, at der i denne betænkning henvises til information af EU's borgere og til mediernes og institutionernes pligt til at respektere borgernes ret til at modtage fuldstændige og objektive oplysninger. Retten til objektiv information udsættes for en politisk manipulation af information. Desværre har vi set nogle eksempler på dette i Storbritannien i forbindelse med krigen i Irak og også i Frankrig i forbindelse med hedebølgen.
Betænkningen viser bl.a., at visse myndigheder næsten har monopol, og at der i en række lande er en stærk koncentration i fjernsynssektoren, den private sektor eller den skrevne presse. Pressefriheden drages i tvivl, og ofte drager presset fra disse koncentrerede medier, som en række journalister er udsat for alt efter deres politiske eller ideologiske tilhørsforhold, om at give informationer desværre endnu en gang tvivl om vores rettigheder. Det er derfor nødvendigt at ændre direktivet for at tvinge medlemsstaterne til at bevare pluralismen i medierne og øge kildebeskyttelsen.
Jeg er kommet frem til asylretten. Efter den traditionelle humanistiske asylret i Europa følger en sikkerhedspolitik med lukning af grænserne. Vi har endnu ikke harmoniseret lovgivningen, og vi drager ofte denne asylret i tvivl ved forskellige nationale lovgivninger, og behandlingen og levevilkårene i de centre, hvor personer tilbageholdes, er langtfra de bedste.
Vi bør i forbindelse med retten til sundhed og alle borgeres mulighed for at få adgang til denne rettighed naturligvis sætte dem i værk. Alle disse rettigheder har forbindelse til borgerskabet, og vi ved udmærket, at i dagens Europa kan borgerskabet ikke fungere uden disse rettigheder. Jeg beder Dem derfor være særligt opmærksomme på, at vores rettigheder, der er mere og mere truet, bliver det eneste, der styrer vores politikker.
EU bør feje for egen dør, hvis det ønsker at være troværdigt og selv respektere rettighederne og opnå respekt, det vil sige, at det ikke skal være bange for at reagere og nogle gange afhjælpe det, når der sker overtrædelser hos os.
Roche,
    Hr. formand, som tidligere i menneskerettigheder under FN og tidligere formand for retfærdigheds- og fredskommissionen i Irland vil jeg begynde med at sige, at jeg er særlig glad for i dag at kunne tale om denne betænkning. Det glæder mig at få lejlighed til at deltage i drøftelserne om denne væsentlige betænkning, som har afgørende betydning for EU og derfor fortjener grundige overvejelser. Som ordføreren sagde: Hvis EU kræver høje standarder inden for menneskerettigheder, bør den også indstille sig på at granske sin egen præstation og selv levere en høj standard. I lyset af betænkningens omfattende karakter er det ikke muligt at komme ind på alle de spørgsmål, der giver anledning til bekymring, men jeg vil forsøge at komme ind på nogle af de vigtigste.
I de seneste uger har vi alle været chokerede over de tragiske hændelser i Madrid, og vi sender vores dybeste medfølelse til ofrene, deres familier og hele den spanske befolkning. Som allerede har nævnt, har Det Europæiske Råd vedtaget en erklæring om terrorisme, som beskriver en række foranstaltninger, der har til formål at forbedre EU's evne til at imødegå truslen om terrorisme. Vi er samtidig bevidste om vores forpligtelse til at respektere menneskerettigheder og grundlæggende rettigheder i forbindelse med gennemførelsen af foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme. Vi må ikke gå på kompromis med disse grundlæggende værdier. Der kan ikke blive tale om nogen studehandel. En effektiv bekæmpelse af terrorisme kræver, at vi respekterer retssikkerheden og retsstaten. Med erklæringen forpligter vi os til at bekæmpe terrorisme i overensstemmelse med de grundlæggende principper, som er fundamentet i EU.
Desuden var der i Det Europæiske Råd enighed om, at forhandlingerne om den nye forfatning bør genoptages. Som parlamentsmedlemmerne ved, er det meningen, at chartret om grundlæggende rettigheder, som var genstand for omfattende diskussion i Det Europæiske Konvent, og om hvilket der var overvældende enighed, skal medtages i den nye forfatningstraktat - et tiltag, vi alle hilser velkommen.
På Det Europæiske Råds møde i Tampere i 1999 var der enighed om at arbejde på at skabe fælles europæiske asylregler baseret på fuld overholdelse af Genève-konventionen. Vi glæder os over gårsdagens fremskridt med direktivet om asylkvalifikationer i Udvalget om Retlige og Indre Anliggender. Vores prioritet er at færdiggøre dette og nå til enighed om direktivet om asylprocedurer som en del af afslutningen af første etape i forbindelse med en etablering af fælles europæiske asylregler.
Nu til et andet spørgsmål. Menneskehandel er en rystende, kriminel praksis, som har karakter af rovdrift. Med Bruxelles-erklæringen om forebyggelse og bekæmpelse af menneskehandel, som Rådet gav sin støtte til i maj sidste år, er der basis for et omfattende femårsprogram, hvilket vi vil arbejde aktivt hen imod. Rådet nåede også til enighed om foranstaltninger med henblik på at hjælpe ofre for menneskehandel ved at udstede korte opholdstilladelser til de ofre, der samarbejder med de kompetente myndigheder. I den sammenhæng skal også nævnes rammeafgørelsen om bekæmpelse af seksuel udnyttelse af børn og børnepornografi, som blev vedtaget sidste år. Det hele er en del af menneskerettighedsaspektet.
Hvad angår spørgsmålet om solidaritet og social udstødelse, har medlemsstaterne vedtaget nationale handlingsplaner inden for rammerne af Lissabon-dagsordenen, som beskrev de foranstaltninger, der skulle træffes med henblik på at bekæmpe social udstødelse. En anden plan blev udviklet i alle medlemsstaterne sidste år efter høring af interessegrupper inden for social samhørighed. I Det Europæiske Råd var der enighed om, at et højt niveau af social samhørighed var et væsentligt element på Lissabon-dagsordenen, og at der skal ske en styrkelse af de strategier, som har en afgørende effekt på social udelukkelse og bekæmpelse af fattigdom. Der blev især fokuseret på den vigtige rolle, som moderniseringen af de sociale beskyttelsessystemer kan komme til at spille.
Vi ser beskæftigelse som den primære vej ud af fattigdom og bort fra social udstødelse. Beskæftigelse i velbetalte job, der giver borgerne mulighed for at nyde godt af det øgede velstandsniveau i hele EU. Det Europæiske Råd anerkendte, at skabelsen af flere og bedre job var det mest presserende spørgsmål, der skulle behandles.
Det er vigtigt at gøre det attraktivt for flere menneske at blive en del af arbejdsmarkedet. En højere arbejdsmarkedsdeltagelse blandt kvinder og de ældre aldersgrupper bør bidrage til at bekæmpe social udstødelse og afværge den stadig større risiko for fattigdom, som disse grupper oplever. Dette er også i Fællesskabets interesse.
Med hensyn til spørgsmålet om ligebehandling, som blev omtalt i betænkningen, vil den samlede effekt af de tre EU-direktiver om ligebehandling være, at medlemsstaterne skal forbyde direkte forskelsbehandling, indirekte forskelsbehandling og chikane på grund af køn, race eller etnisk oprindelse, religion eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering i forbindelse med beskæftigelse, udøvelse af selvstændig erhvervsvirksomhed eller erhvervsuddannelse. Repressalier forbydes også. Det er vigtigt, at vi nu kommer videre med gennemførelsen af denne afgørende beskyttelse af nogle af de mest sårbare grupper i vores samfund.
Fremskridt med udkastet til direktiv om lige adgang til varer og tjenesteydelser er en vigtig prioritet for det irske formandskab og har en effekt inden for dette område.
Medlemsstaternes repræsentanter på Det Europæiske Råds møde i Bruxelles den 13. december 2003 nævnte betydningen af dataindsamling og analyse vedrørende menneskerettigheder som bidrag til udarbejdelsen af politikker. De blev enige om at udvide mandatet for Det Europæiske Overvågningscenter for Racisme og Fremmedhad, så det bliver et Agentur for Menneskerettigheder, og Kommissionen er ved at udarbejde et forslag med henblik på at gennemføre Det Europæiske Råds afgørelse.
Hvad angår fri bevægelighed i Unionen, vil jeg gerne nævne vedtagelsen af direktivet om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlændinge, som åbner mulighed for status som fastboende efter fem års legalt ophold og anerkendelse af ligebehandling i en række sociale og økonomiske sammenhænge. I lyset af de barske udtalelser om spørgsmålet om fri bevægelighed i visse af de medier, som ordføreren omtalte, er dette en yderst velkommen udvikling. Rent personligt vil jeg især gerne nævne, at der i afsnit 155 henvises til forsinkelser vedrørende rettergang. Jeg må sige til ordføreren, at jeg var meget imponeret over, at der i den forbindelse nævnes en irsk sag. Jeg var faktisk selv involveret i denne sag, og forsinkelserne her var efter min mening utilgivelige.
Jeg har med interesse bemærket spørgsmålet om deltagelsen i valget til Europa-Parlamentet og kommunalvalget og det demokratiske underskud. Vi nærmer os valget til Europa-Parlamentet, og det er således i alles interesse at tilskynde til og sikre den højest mulige valgdeltagelse blandt de stemmeberettigede vælgere. Deltagelse er kernen i demokratiet.
Desværre indikerer meningsmålinger, lav valgdeltagelse ved tidligere valg i EU og historier i medierne med al tydelighed, at mange europæere føler sig distanceret fra EU, og at de mener, at de ikke bliver tilstrækkeligt informeret om EU. Derfor har formandskabet besluttet at afholde en ministerkonference om formidlingen af EU, som finder sted i næste uge. Konferencen har to hovedformål, dels at diskutere, hvordan man bedre kan informere folk om EU, dels at vurdere, hvordan vi eventuelt kan øge EU-borgernes engagement, når det drejer sig om at være med til at beslutte, hvordan Unionen skal udvikle sig og gøre fremskridt.
Endnu en gang vil jeg gerne takke Dem for denne lejlighed til at deltage i forhandlingen, og personligt vil jeg gerne lykønske ordføreren med, hvad jeg betragter som en aldeles glimrende og yderst vigtig betænkning. 
Vitorino,
    Hr. formand, kære kolleger, jeg vil først og fremmest lykønske fru Boumediene-Thiery og Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender for en fremragende betænkning, som på en god måde viser kontinuiteten i Europa-Parlamentets bestræbelser på en reel politik om de grundlæggende rettigheder i EU, som vi sammen ønsker at opbygge. Det drejer sig om et dokument, der endnu en gang er baseret på chartret om grundlæggende rettigheder, selv om ordføreren har valgt en tilgang med tværgående temaer i chartret med en analyse af kriminaliseringen af sociale bevægelser og sårbare grupper.
I forbindelse med bekæmpelsen af terrorisme, som desværre på ny er et meget atuelt emne, hvilket berører os dybt, skal vi sørge for, at de grundlæggende rettigheder og offentlige friheder bliver respekteret. Jeg kan forsikre Dem om, at jeg holder meget stærkt på dette princip, og jeg håber, at vi efter de tragiske begivenheder den 11. marts i Madrid kan løse nogle af de vanskeligheder, vi hidtil er stødt på med hensyn til vedtagelse af de juridiske bestemmelser til beskyttelse af personer, herunder de fælles proceduremæssige garantier inden for strafferet, som er grundlæggende elementer i den gensidige tillid og i gennemførelse af princippet om gensidig anerkendelse af de juridiske beslutninger. De foranstaltninger, der er truffet for at beskytte demokratiet og retsstatsprincippet i Europa mod alle former for kriminalitet og mod terrorisme, bør føre til etablering af en klar balance mellem beskyttelse af de grundlæggende rettigheder, særlig retten til sikkerhed og frihed, som er to tæt forbundne rettigheder, på den ene side og foranstaltningerne til social beskyttelse på den anden side. Det er klart, at EU befinder sig på et meget vigtigt sted med hensyn til beskyttelse af de grundlæggende rettigheder. EU er med udvidelsen, fastsættelsen af de forfatningsmæssige bestemmelser og udviklingen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed ved at definere sin egen identitet. Deres betænkning har en meget vigtig funktion, nemlig kontrollen af respekten for de grundlæggende rettigheder, der skal foretages af medlemslandene - og det er meget vigtigt i sig selv - men også af de europæiske institutioner. Betænkningen vil også bidrage til fremme af de grundlæggende rettigheder, og det er et meget vigtigt element for fremtiden. Alle de henstillinger, som De fremsætter for Kommissionen, bliver behandlet meget nøje, så de kan blive fulgt op på rette vis. Jeg vil på nuværende tidspunkt koncentrere mig om nogle få punkter.
Først og fremmest har EU's netværk af uafhængige eksperter i grundlæggende rettigheder netop afsluttet deres rapport for 2003. Kommissionen har modtaget den endelige version af denne rapport, som vil blive fremsendt officielt til Dem så hurtigt som muligt. Jeg vil gerne understrege som svar på den forespørgsel, som Europa-Parlamentet fremsatte sidste år, at netværket i år har sendt os de 25 nationale rapporter, som er grundlaget for den samlede synteserapport. I lighed med den første rapport fra netværket understreges i rapporten for 2003, som udelukkende er udtryk for synspunkterne i netværket af uafhængige eksperter og ikke Kommissionens synspunkter, betydningen ikke blot af en række problemstillinger i forbindelse med respekten for de grundlæggende rettigheder, men også - og det skal fremhæves - af de positive aspekter og særligt af bedste praksis, der har udviklet sig i en række medlemslande, og som kan inspirere til lignende løsninger i andre lande. Opgaven for netværket af eksperter er at fastholde forbindelsen mellem chartret om grundlæggende rettigheder, som er deres referenceramme, og den mere generelle udvikling i international lovgivning om menneskerettigheder, i særdeleshed udviklingen i den europæiske menneskerettighedskonvention.
Rapporten fra netværket dækker en række meget brede emner. Netværket insisterer i flere henseender på det bidrag, som EU's udøvelse af dets kompetencer inden for strafferet kan give til beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder, f.eks. med hensyn til bekæmpelse af racisme og fremmedhad, bekæmpelse af menneskehandel eller bekæmpelse af straffrihed for alvorlige krænkelser af international lovgivning. Netværket fremsætter væsentlige kommentarer om udviklingen af asylpolitikken i medlemslandene og i EU's instrumenter. I den forbindelse har minister Roche netop nævnt, at der i går blev opnået en aftale i Rådet (retlige og indre anliggender) om et særlig væsentligt direktiv, nemlig direktivet, som harmoniserer begrebet "flygtning" i henhold til Genève-konventionen af 1951, som tilnærmer alle medlemslandenes bestemmelser om subsidiær beskyttelse, og som dækker det meget vigtige og ømtålelige spørgsmål om forfølgelse fra ikke-statslige aktører. I rapporten gives der også udtryk for bekymring med hensyn til den langsommelighed, hvormed den udvikling, som sker i en række medlemslandes lovgivninger i forbindelse med begrebet "familie", indkorporeres i europæisk lovgivning.
Jeg går nu videre til spørgsmålet om agenturet for grundlæggende rettigheder. Som minister Roche lige har nævnt, besluttede Rådet i december at udvide mandatet for Det Europæiske Overvågningscenter for Racisme og Fremmedhad for at ændre det til agenturet for grundlæggende rettigheder. Idéen om oprettelsen af et agentur for grundlæggende rettigheder har desuden været fremlagt af Europa-Parlamentet særlig i fru Swiebels betænkning om respekten for de grundlæggende rettigheder i Den Europæiske Union i 2001. Kommissionen var allerede begyndt at vurdere mulighederne for at oprette et sådant agentur. Idéen blev for øvrigt nævnt i en meddelelse fra Kommissionen om artikel 7 i traktaten om Den Europæiske Union, som vi fremlagde for Europa-Parlamentet i oktober. Kommissionen vil i juli fremlægge et refleksionsdokument med henblik på en bred offentlig debat om oprettelsen af et agentur for grundlæggende rettigheder. Vi mener, at der forud for oprettelsen af agenturet skal være en bred debat om agenturets mål og handlingsbetingelser. For at gøre det muligt for det kommende Europa-Parlament at deltage i disse overvejelser vil denne dialog med det civile samfund fortsætte indtil oktober og afsluttes med en offentlig høring, som Kommissionen arrangerer, om det grundlag, som vi har planer om at anvende ved præsentationen af et forslag til bestemmelserne for det nye agentur i løbet af foråret 2005.
På nuværende tidspunkt vil jeg kun beskæftige mig med grundlaget, men jeg vil allerede nu understrege, at oprettelsen af et agentur på ingen måde skaber tvivl om undersøgelsen af de racistiske og fremmedfjendske fænomener, som stadig vil være et af de vigtigste emner i agenturets virkeområde, herunder dets politiske synlighed. Det kan ikke være anderledes på et tidspunkt, hvor - som arbejdet fra Overvågningscentret i Wien og i særdeleshed rapporterne om antisemitisme, som i dag bliver fremlagt for Europa-Parlamentet, viser - frygten for større racisme og fremmedhad på ny viser sig i Europa. Det står ligeledes klart, at man med oprettelsen af dette agentur bør respektere den allerede eksisterende institutionelle balance. Endelig har vi ikke for øjeblikket planer om at udvide mandatet for agenturet ud over EU's grænser.
Hr. formand, mine damer og herrer, den europæiske politik om grundlæggende rettigheder er således ved at tage form. 2000 var markeret af bekendtgørelsen om chartret, og efter henstillinger fra Europa-Parlamentet nedsatte vi i 2002 netværket af eksperter, som jeg netop har talt om. Ikrafttrædelsen af Nice-traktaten var et vigtigt skridt med hensyn til gennemførelse af traktatens artikel 6 og 7. Den nye forfatningstraktat vil gøre chartret om grundlæggende rettigheder juridisk bindende og forudsætter Unionens tilknytning til den europæiske menneskerettighedskonvention.
Kommissionen præsenterede i meddelelsen om artikel 7 en analyseramme for de kommende gennemførelsesbetingelser for denne bestemmelse og lagde vægt på en opretholdelse, der i særdeleshed sker gennem en forståelse mellem institutionerne og med medlemslandene og en dialog med civilsamfundet. Den fremtidige europæiske integration hviler på fælles værdier som de grundlæggende rettigheder, retsstatsprincippet og de demokratiske institutioner. Disse fælles værdier bør være grundlaget for enhver foranstaltning inden for retlige og indre anliggender.
Overvejelser om, hvorledes den interne og eksterne dimension i menneskerettighederne kan behandles i sammenhæng, vil dukke op. Jeg er fuldstændig overbevist om, at vi med forfatningen grundlæggende vil ændre EU's juridiske og politiske miljø. Jeg håber, at Kommissionen og Europa-Parlamentet sammen er på rette vej mod opbyggelsen af en reel politik om de grundlæggende rettigheder i EU.

Stockton (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg vil også gerne lykønske fru Boumediene-Thiery med hendes omfattende betænkning.
Det bør bemærkes, at mit parti på mange måder ikke er helt tilfreds med chartret om grundlæggende rettigheder, som det er nu. Især er vi i lyset af, hvad vi har hørt fra både formanden og kommissæren, bekymret for, at der kan blive tale om endnu et stift og bureaukratisk regelsæt, når man i stedet burde lade sund fornuft og gode manerer råde.
Valget er på trapperne, og vi ved alle, at det største parti i EU i øjeblikket er sofavælgernes parti. Vi er meget bevidste om, at valgdeltagelsen i juni ifølge prognoserne vil være endnu lavere end tidligere. En af de store udfordringer for det kommende Parlament vil være at sørge for, at borgerne i det nye EU får en bedre forståelse af og involverer sig mere i institutionerne. Det er deres institutioner, ikke vores institutioner. Borgerne kan gøre deres indflydelse gældende på en række forskellige måder. De kan henvende sig direkte til deres valgte nationale regering, som er repræsenteret i Rådet, til deres kommissær, som er udpeget af deres folkevalgte regering, til os, deres folkevalgte repræsentanter, til Den Europæiske Ombudsmand og til Udvalget om Andragender her i Parlamentet. Det er på vegne af sidstnævnte udvalg, at jeg har afgivet en udtalelse om denne betænkning.
I Udvalget om Andragender har vi bemærket, hvor ofte vi er i stand til at løse problemer, som burde have været løst på nationalt, eller indimellem endda regionalt, niveau. Udvalget om Andragender vil imidlertid fortsat være en meget nyttig sikkerhedsventil og sidste instans, og som noget helt unikt blandt Parlamentets udvalg vil dets arbejde fortsætte i overgangsperioden, indtil det nye Parlament tiltræder.
Nogle af jer har muligvis bemærket, at der står et kunstværk - jeg formoder, at det er kunst - midt på pladsen ved tårnbygningen: en glasglobus, som er ca. 2 m i diameter. På afstand ser den enkel og gennemsigtig ud, men kommer man tættere på, virker kunstværket mere komplekst og dets overflade mere ugennemsigtig. Dette er et fremragende, men paradoksalt symbol på både Parlamentet og EU.
Jeg foreslår derfor, at det bliver det nye Parlaments og den nye Kommissions opgave at få de nuværende institutioner til at fungere og at forenkle deres forhold til borgerne. Det vil være et stort fremskridt med henblik på at opfylde formandskabets mål og at sikre, at vi, når vi bliver genvalgt, nyder støtte blandt EU-borgerne. 
Swiebel (PSE ).
   - Hr. formand, denne betænkning, som jeg gerne vil lykønske ordføreren fru Boumediene-Thiery varmt med, bekræfter det mønster af overtrædelser af menneskerettighederne og problemer med menneskerettighederne i EU, som vi også har påpeget i de fire tidligere betænkninger i Parlamentets levetid. Embedsmisbrug fra regeringsansatte og politifolk, forholdene i fængslerne, forskelsbehandling, diskriminering, racisme, fremmedhad, antisemitisme og især for nylig borgerrettigheders smuldren, f.eks. mistænktes rettigheder, formodningen om uskyld, indtil andet er bevist, og sidst, men ikke mindst privatlivets fred - alt sammen under dække af kampen mod terror. Det vil fru Karamanou sige noget mere om om lidt.
Alt i alt får disse betænkninger, og især den sidste af fru Boumediene-Thiery, os til at overveje, hvad der bør være EU's institutioners svar på alt dette. Derfor er jeg særligt glad for, at hr. minister Roche, som er til stede her på vegne af det irske formandskab, har udtalt i klare ord, at EU skal være rede til at ransage sit eget hjerte. Jeg er meget glad for denne udtalelse. Andre formandskaber har undgået emnet eller har undladt overhovedet at møde op til forhandlinger af denne art, og jeg synes, at en sådan hæderlighed i højeste grad bør påskønnes, så al ære til ham for det.
Ikke desto mindre bør vi overveje, om EU i dag kan siges at have en fuldt flyvefærdig politik om menneskerettigheder. Det har EU ikke. Vi er på vej i den rigtige retning, men i øjeblikket har vi kun fragmenter og byggesten. Inden for en relativt kort periode, gennem de sidste fem år, har vigtige normative og institutionelle parametre flyttet sig. Som flere talere allerede har påpeget, har alle disse forenede kræfter endnu ikke ført til en sammenhængende menneskerettighedspolitik, selv om der er foretaget ændringer. Lad mig skitsere de forskellige punkter i den tid, jeg har tilbage.
For det første har vi et charter, som eksplicit fastsætter medlemsstaternes menneskerettighedsforpligtelser. Det er i sandhed godt.
For det andet har vi Europa-Parlamentet, som bruger dette charter som basis for sine betænkninger. Det er også prisværdigt, for det gør processen systematisk og verificerbar.
For det tredje er der, som kommissæren påpegede, et netværk, og det har gjort ikke blot rapporteringen, men også analysen og rådgivningen langt mere professionel. Vi bør bestemt fortsætte ad denne vej, for det er en stor landvinding.
For det fjerde har vi artikel 7 i traktaten, som Rådet i Nice knyttede en advarselsmekanisme til. Det er også et enormt fremskridt, for for at sige det rent ud kræver det mere end en atombombe at føre krig.
For det femte har vi modtaget Kommissionens meddelelse fra oktober 2003, hvor denne reviderede artikel 7 blev beskrevet. Som resultat ved vi nu, hvad Kommissionen mener om, hvordan dette bør håndteres, selv om vi stadig venter på Rådets udtalelse om denne kommissionsmeddelelse. Jeg antager, at Parlamentet vil diskutere det under næste møde.
Som kommissæren allerede har påpeget, er vores sjette byggesten agenturet for menneskerettigheder. Det er resultatet af en beslutning, som Rådet nåede frem til i december. Jeg er glad for, at det har taget et første skridt i forbindelse med beslutningstagningen. Jeg vil selv bidrage til det, så godt jeg kan.
For det syvende, hvilket allerede er blevet nævnt, får vi snart en forfatning, hvor artiklen om værdier vil blive styrket, og som vil omfatte chartret. Det er alt sammen fint, men det er kun byggesten, og de udgør endnu ikke et sammenhængende hele.
Det, vi virkelig har brug for, er en sammenhængende menneskerettighedspolitik, som dækker alle mål, institutioner, instrumenter og finanser. Desuden ville jeg gerne have klarhed i spørgsmålet om, hvorvidt menneskerettighedsproblemer i en medlemsstat egentlig er et emne for EU som helhed, således at lande og medlemsstater, og også vi, tør drage hinanden til regnskab på en meget mere ærlig måde, end vi hidtil har gjort. Jeg vil gerne gentage, hvor glad jeg er for indlæggene fra hr. Roche, på formandskabets vegne, og fra hr. kommissær Vitorino. 
Schmidt, Olle (ELDR ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, hr. Roche, jeg vil gerne starte med at takke fru Boumediene-Thiery for et godt arbejde med en vigtig betænkning. Hvordan ser situationen ud i de 15 EU-lande, som udgør en Union, der bygger på, at alle mennesker er lige meget værd, humanisme, tolerance og menneskelig værdighed? Jeg vil mene, at langt størstedelen af os her i Parlamentet kan se revner i EU-facaden. Velkommen til Unionen: Flygtninge krænkes og holdes udenfor og risikerer at miste livet på deres vej til et bedre liv i Europa. Et vigtigt skridt mod en fælles flygtningepolitik blev truffet i går, som ministeren sagde, men det har været længe undervejs, og forslagene er ikke vidtrækkende nok.
800.000 kvinder og børn købes og sælges som handelsvarer i en afskyelig sexhandel. Kvinders kønsorganer skamferes, de risikerer at blive tvunget ind i ægteskaber og mishandles dagligt, alene fordi de er kvinder. Presse- og ytringsfriheden reduceres. Homoseksuelle diskrimineres. Antisemitismen øges, og jøder hører de samme slagord, som genlød i Europa i 1930'erne. Der er beviser på had og vold i den forelagte betænkning. Racisme og ondskabsfuldhed mod indvandrere øges. Millioner af indvandrere holdes uden for samfundet. Muslimer forfølges. Islamisk fundamentalisme vokser sig stærk i forstæderne til byerne. Det var også i Unionen, at 190 almindelige spaniere mistede livet på deres vej til arbejde en ganske almindelig dag.
Vi kan ganske vist sige, at friheden aldrig har været stærkere end dette forår, når Europa forenes, og gamle sår heles. Samtidig ved vi imidlertid, at de 15 EU-lande bringer mange mangler med sig i ind det nye EU den 1. maj 2004.
Jeg vil gerne slutte af med at sige, at det er beklageligt, at næsten alle medlemsstater indfører restriktioner over for de nye medlemsstater. De europæiske ledere burde have kunnet forhindre dette ved at være bedre forberedt og have tilpasset EU's i tide. Mange af vores nye venner er med rette skuffet over dette. Jeg vil gerne afslutningsvis sige, at ELDR-Gruppen beder om Parlamentets støtte til to ændringsforslag om den europæiske arrestordre og det franske forbud mod hovedtørklæder. 
Kaufmann (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, i den foreliggende betænkning om de grundlæggende rettigheder i EU påpeges talrige misforhold inden for forskellige områder. I aktuel anledning, nemlig justits- og indenrigsministrenes og deres ambassaders møde, vil jeg nøjes med at omtale beskyttelse af flygtninge, altså artikel 18 - asylret - og artikel 19 - beskyttelse i tilfælde af udsendelse, udvisning og udlevering - i chartret om grundlæggende rettigheder.
I denne betænkning, som jeg gerne vil ønske ordføreren tillykke med, anklages medlemsstaterne, fordi de ikke hidtil har kunnet blive enige om at vedtage et direktiv om asylprocedurer og flygtningenes stilling. Nu er indenrigsministrene netop blevet enige i denne uge. Det er godt, at også mennesker, som flygter fra deres hjemland fra ikke-statslig forfølgelse, med det nye direktiv får en anerkendt status i alle EU-lande. Det har jeg arbejdet for, og det har mange ngo'er og borgere arbejdet for. Men til forskel fra politisk forfulgte stilles flygtninge efter pres fra den tyske regering desværre ringere, når det gælder adgang til arbejdsmarkedet. Det synes jeg ikke, der er nogen objektiv grund til, og jeg synes også, det er samfundsøkonomisk kontraproduktivt, fordi flygtninge med såkaldt subsidiær beskyttelse drives ud i sort arbejde for at sikre deres livsgrundlag.
Når man udadtil holder grundlæggende rettigheder og menneskerettigheder højt, må man også gribe i egen barm og ikke altid bare pege på mulige forbedringer hos naboen. Ja, det er rigtigt, og det glæder mig, at rådsformanden har samme opfattelse.
Det hjemlige resultat på indvandrings- og asylområdet er - og det viser betænkningen tydeligt - efter min mening beskæmmende for Europa. Jeg vil især gerne pege på, at mennesker, som har deres livscentrum her i EU, fortsat ikke får stemmeret, selv om Europa-Parlamentet flere gange har krævet det. Jeg vil også pege på, at konceptet om sikre tredjelande fører til, at flygtninge fremover praktisk talt ikke kan komme ind i EU på legal vis mere. Faktisk er der kun den mulighed tilbage at springe ned med faldskærm over Europa for at få asyl her. Jeg ønsker imidlertid, at vi i Europa har modet til et politisk kursskifte, at vi ikke igen får en betænkning, hvor man kan påpege så mange forskellige overtrædelser af menneskerettighederne i EU. 
Turco (NI ).
   - Hr. formand, også jeg bifalder fru Boumediene-Thierys arbejde, der ligeledes var meget vigtigt for den efterfølgende debat i Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender.
Der er en ting, som jeg gerne vil understrege, nemlig at denne årlige betænkning ligner sig selv mere og mere. Der finder efterhånden en vedvarende krænkelse sted af nogle rettigheder, som altid er de samme, og vi har altid den samme debat, uden at vi når til det afgørende punkt, som hr. Swiebel nævnte. Ønsker Kommissionen og Rådet at gøre respekten for de grundlæggende menneskerettigheder til en egentlig politik? Det spørgsmål vil vi gerne have besvaret. Men hvis svaret skulle være, at der eksisterer en artikel i forvejen, nemlig artikel 7 i traktaten om Den Europæiske Union, ved vi allerede nu, at det er et forkert svar. Selv om betingelserne for at anvende denne artikel er til stede, er artikel 7 i traktaten om Den Europæiske Union aldrig blevet anvendt, og det bliver den heller aldrig i en institutionel sammenhæng, hvor Kommissionen af indlysende grunde aldrig vil være stærk nok til at sætte sig op mod en af medlemsstaterne. Når det gælder de vedvarende og gentagne overtrædelser, der påpeges i disse betænkninger, er det uundgåeligt - eftersom der ikke er nogen sanktioner - at dette billede bliver endnu værre til næste år.
Hertil kommer de såkaldte initiativer til bekæmpelse af terrorismen. Alle de initiativer, som Rådet har taget eller gerne ville tage i den seneste tid, har - selv om de tager sigte på at bekæmpe terrorismen - faktisk kun den konsekvens, at de begrænser borgernes frihedsrettigheder.
Hvad det eneste reelt nyttige initiativ angår, nemlig oprettelsen af en europæisk efterretningstjeneste, har vi læst den italienske indenrigsministers udtalelse om, at dette ikke er muligt, fordi de enkelte efterretningstjenester i de forskellige lande ikke vil udlevere deres oplysninger. Hvis det er EU's måde at forsvare sine borgere mod terrorfaren på, hvordan skal EU så nogensinde have den nødvendige styrke og evne til at forsvare de europæiske borgere mod medlemsstaternes krænkelser af dem? 
Evans, Robert J.E. (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne starte med at gentage, hvad hr. Roche sagde i sin indledende kommentar, nemlig at det tjener til EU's ære, at vi er i stand til at fremsætte denne kritiske vurdering af os selv, denne betænkning om menneskerettigheder i EU. Det er meget nemt at kritisere andre dele af verden. Det er en mere vanskelig øvelse at kritisere sig selv, men det tjener også til vores ære, at vi er indstillet på at kigge på forholdene i EU, Europa-Parlamentet, Europa-Kommissionen og de regeringer, der arbejder sammen for at skabe en mere demokratisk institution - og ikke den superstat, som vi ifølge avisernes fantasifulde udlægninger skal frygte. Som kommissær Vitorino ganske rigtigt nævnte, er der mange positive ting, som vi kan tage med i denne forbindelse, og vi kan bygge videre på god praksis fra land til land.
Jeg var også enig med både ham og hr. Roche, da de talte om behovet for at udvikle en moderne fortolkning af Genève-flygtningekonventionen. Situationen i dag er anderledes end efterkrigstidens forhold i 1951. Men udfordringerne er sandsynligvis de samme, selv om de praktiske forhold er anderledes. Vi skal alle samarbejde, hvis vi skal gennemføre dens principper.
Intet kan være mere vigtigt for et EU med 25 lande end at have en fælles indvandringspolitik og, parallelt hermed, men stadig separat, en fælles asylpolitik. Ordføreren omtalte behovet for dette, og jeg vil gerne rose hende for hendes arbejde. Som hun sagde, skal den ikke være baseret på den laveste fællesnævner, men på det regelsæt, der nyder mest respekt, er genstand for mindst kritik, har den højest mulige standard, respekterer familier og respekterer menneskerettighederne. 
Boudjenah (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, jeg er også enig i de mange kendsgerninger og forslag, som min kollega fru Boumediene-Thiery har fremsat. Jeg vil her kort tilslutte mig bekymringerne om de strenge sikkerhedsmæssige aspekter, som det seneste Europæiske Råd har bekræftet. Denne holdning, der ligger tæt op af den amerikanske model, er farlig, fuld af trusler og undervurderer desuden årsagerne til terrorisme. Den lovgivning, der fylder mere og mere i vores lande, medfører under dække af bekæmpelse af denne plage allerede nye krænkelser af menneskerettighederne. Jeg tænker f.eks. på de såkaldte præventive foranstaltninger om udstedelsen af visa i Tyskland, på bestemmelserne i Nederlandene, der tillader en skindeportation af 26.000 personer, og på foranstaltningerne, der i Frankrig har medført en stigning i antallet af udvisninger på mere end en tredjedel i forhold til begyndelsen af 2003.
Tendensen i Europa fjerner sig mere og mere fra de universelle principper om asyl og solidaritet. Har statscheferne for øvrigt ikke lige ladet hånt om disse principper ved fra 2005 at tillade et system med systematisk registrering af alle personer, der lever i Europa? Den samme tankegang er gældende i de direktivforslag, der sigter mod en harmonisering af asylpolitikken. Skal man derfor ikke i lighed med FN's flygtningehøjkommissær være bekymret over begrebet "sikre tredjelande", hvortil flygtninge kan blive fordrevet uden nogen vished for deres sikkerhed? Det er også den samme tankegang i de europæiske chartrer, som Europa-Parlamentet heldigvis lige har afvist. Fremtiden for menneskerettighederne i EU går tværtimod gennem en reel modtagelsespolitik, lige rettigheder - herunder retten for alle til at stemme og blive valgt ved alle former for valg - og også gennem fuld respekt for ytringsfriheden og foreningsfriheden.
Dillen (NI ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, Parlamentet har diskuteret en lang række betænkninger om borgerrettigheder. Ved disse lejligheder er det bemærkelsesværdigt, hvordan det lykkes for hver ordfører at overtrumfe deres forgængere i at kriminalisere millioner af europæere, som står over for de tragiske konsekvenser af uhæmmet indvandring. Det går ikke at beskylde de få politikere og regeringer, som gør spage forsøg på at gøre noget ved de enorme effekter af asylmisbruget, for manglende solidaritet. Det er intellektuelt unfair systematisk at udslynge beskyldninger om racisme og fremmedhad mod politikere, som mener, at vores tætbefolkede samfund ikke længere kan klare nye indvandringsbølger uden katastrofale sociale følger. For mindre end to uger siden forårsagede unge indvandrerbander meningsløs ødelæggelse af privat ejendom her i Strasbourg, og de har gjort det samme hver jul i årevis. Måske kan en eller anden ordfører i sin betænkning om borgerrettigheder få indflettet en paragraf om rettighederne - til fysisk integritet, sikkerhed og ejendom - for de europæere, som bor i udkanten af vores byer. Det ville være mere nyttigt end det 117. hule og irrelevante dokument om, hvor dårligt vi europæere behandler vores medborgere. 
Santini (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det er rigtigt, at denne betænkning om situationen med hensyn til de grundlæggende rettigheder i EU risikerer at blive næsten et rutineanliggende, og derfor vil jeg ikke gentage de ting, der er blevet sagt tidligere eller af andre parlamentsmedlemmer, men i stedet koncentrere mig om navnlig tre spørgsmål. Det første er naturligvis familien. Jeg er ikke blot personligt, men også på PPE-DE-Gruppens vegne kraftig modstander af punkt 59 og 60, hvor man endnu en gang opfordrer til en juridisk anerkendelse af partnerskaber mellem ugifte, også mellem personer af samme køn. Vi forkaster også ændringsforslag 157, hvor man foruden denne opfordring sågar giver udtryk for ønsket om retten til regulær adoption. I den forbindelse tager man tilsyneladende ikke ved lære af, at det er nyttesløst at tale om krænkelser af EU-traktaten, som klart giver medlemsstaterne mulighed, beføjelse og suverænitet til at træffe beslutning på dette vanskelige område.
Det andet spørgsmål, som jeg vil tage op, er pressefriheden og pluralismen, og det er et spørgsmål, der også var heftig debat om i Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender i går. I punkt 35 står der endnu en gang - med nogle ord, som endda er upassende for Parlamentet - at man i Italien krænker pluralismebegrebet på den mest kyniske måde. Hør nu her, fru Boumediene-Thiery, det er en sætning, som hører hjemme på en valgplakat og ikke i en forhandling i Europa-Parlamentet. Vi forkaster således kraftigt ændringsforslag 84, 85 og 86, hvor man gentager denne misforståelse og i den sidste ende kun gør Italien til skydeskive, som om alle informationsproblemer var samlet i Italien.
Man tager ganske vist udgangspunkt i et fornuftigt grundlag som kriterierne om pluralisme, pressefrihed og alles adgang til pressen, men de konklusioner, man når frem til, er udelukkende begrænset til det italienske tilfælde og ender derfor med at ødelægge det ellers fornuftige udgangspunkt. Man behøver blot at læse rapporten fra Journalister uden Grænser, som bestemt ikke hører med til den italienske ministerpræsidents vennekreds, men som bekendt er en organisation af journalister fra venstrefløjen. Journalister uden Grænser foretog en undersøgelse i Italien i april 2003. Denne undersøgelse blev herefter offentliggjort, og her når man frem til nogle helt andre konklusioner end dem, der i går var kendetegnende for en utrolig betænkning med nogle endnu mere utrolige ændringsforslag i Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, ikke mindst når det gælder den interessekonflikt, der rigtigt nok eksisterer i Italien, men som netop er ved at blive løst i disse dage - og jeg kunne endda sige i disse timer - i det italienske parlament, som er det eneste forum, hvor man kan diskutere dette spørgsmål på en seriøs måde. Man er ved at vedtage en reform, som den italienske venstrefløj ikke engang var modig nok til at foreslå i de syv år, den havde regeringsmagten.
Ifølge Journalister uden Grænser er pressen i Italien - og det står der ordret, det er ikke noget, som jeg finder på - "fri og pluralistisk, selv om den svækkes af fjernsynsdominansen." Man taler således ikke om hverken censur eller medietyranni, sådan som det var tilfældet i Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender i går. Om de offentlige og private tv-avisers politiske tilhørsforhold står der, at der "i det store og hele er ligevægt." Den eneste klare kritik går på, at personer som Biagi, Santoro og Luttazzi ikke længere er på skærmen, men jeg kan garantere for, at der i Italien - og det siger jeg til dem, der ikke kender dem - ikke er nogen, som savner disse personer, måske med undtagelse af de politikere, der betaler deres løn.
Til sidst vil jeg til gengæld gerne - efter at have sagt nej til mange punkter - anbefale vedtagelsen af ændringsforslag 199, som undertegnede har stillet sammen med hr. Borghezio, og som tager sigte på en erstatning til de internerede italienske soldater for det tvangsarbejde, de udførte i Tyskland fra 1943 til 1945. Italienerne er de eneste, der ikke har fået erstatning. Vi anmoder om, at Tyskland - selv om det i virkeligheden er alt for sent - yder erstatning til de italienske borgere, som blev tvunget til at arbejde hårdt på fabrikkerne og i koncentrationslejrene. Jeg vil dog gerne sige til hr. Schröder, at han skal skynde sig, for den yngste er 80 år, og hvert år dør der 10 %. 
Karamanou (PSE ).
   - Hr. formand, den årlige betænkning om de grundlæggende rettigheder kommer i en meget svær tid, der er præget af de seneste terrorangreb i Spanien og krænkelsen af snesevis af uskyldige menneskers ret til livet. På det sidste møde i Det Europæiske Råd var drøftelserne og beslutningerne desværre koncentreret om biomstændigheder i stedet for at gå til kernen og de egentlige årsager til den nye situation, som er skabt på grund af krigen mod demokratiet, som vores formand, Pat Cox, kaldte terrorismen.
Der er ingen tvivl om, at de repressive foranstaltninger, som gennemføres, ikke alene ikke behandler ondet ved dets rod, som hovedsagelig er store skævheder og forskelle i verden i dag, men de truer også med at feje grundlæggende frihedsrettigheder og demokratiske rettigheder væk og hermed styrke terrorismens mål sfra en anden side. Således føres vi lige lukt ind i en sørgelig situation, hvor der ikke vil være nogen beskyttelse af personoplysninger, og privatlivet hele tiden overvåges af . Terrorisme bruges som alibi for at øge udgifterne til sikkerhed og gøre de moderne demokratier til autoritære politistater, hvor alle borgere behandles som potentielle terrorister.
Og mens alt dette finder sted i krigen mod terrorismen, står en anden forfærdelig forbrydelse, der begås dagligt mod tusindvis af kvinder og børn i form af moderne slavehandel, nederst på vores politiske dagsorden. De grundlæggende rettigheder og de demokratiske friheder i EU er sandelig i alvorlig fare. 
Figueiredo (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, med denne årlige betænkning om menneskerettighedspolitikken henledes opmærksomheden på det voksende antal overtrædelser, der finder sted i EU, og stilles der konkrete forslag til at ændre på denne situation. Betænkningen nævner mange vigtige punkter, og jeg vil gerne fremhæve omtalen af den kendsgerning, at mange kvinder i EU nægtes retten til abort, som det i øjeblikket er tilfældet i Portugal, hvor de stadig udsættes for strafferetlig forfølgelse.
Jeg støtter ordføreren i hendes opfordring til medlemsstaterne til at garantere, at alle kvinder, også unge kvinder, fattige kvinder og indvandrerkvinder, har adgang til sikker og legal abort, nødprævention, betalelig fødsels- og seksualsundhedstjeneste og seksualoplysning. Jeg håber, at den portugisiske regering - og det fremherskende politiske klima i Portugal - langt om længe vil tage dette forslag op.
Jeg vil også gerne fremhæve betænkningens fordømmelse af alle former for vold mod kvinder og opfordringen til medlemsstaterne til at bekæmpe og udrydde vold mod kvinder og børn i Europa. 
Gorostiaga Atxalandabaso (NI ).
   - Hr. formand, jeg takker ordføreren for hendes vedvarende engagement i menneskerettigheder. I betænkningen ser jeg imidlertid ingen anerkendelse af det meget vigtige og presserende spørgsmål om tortur af baskiske politiske fanger.
I går blev en ung pige, Ainara Gorostiaga, efter ordre fra den spanske dommer Baltasar Garzón løsladt efter to år i fængsel. Hun havde siddet i isolation siden februar 2002. Fr. Gorostiaga tilstod sigtelserne imod hende, men trak derefter tilståelsen tilbage og sagde, at den var blevet fremtvunget under tortur. Dommer Baltasar Garzón anerkender nu, at hun er uskyldig. Tre andre unge er allerede blevet løsladt, fordi der heller ikke var beviser mod dem. To års isolation på grund af tortur! Min damer og herrer, ? 
Krarup (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, hvis gode hensigter og indtrængende ord kunne forandre verden, så ville fru Boumediene-Thierys sympatiske betænkning udgøre en revolution. Men når jeg læser om alle disse rettigheder og store ord, kommer jeg til at tænke på en dansk politiker, som hjemme i vores forblæste land blev valgt på et program, der gik ud på at skaffe medvind på cykelstierne. Det er samme besværgelse, der ligger til grund, nemlig den forestilling, at rettigheder kommer af ord, men rettigheder kommer af social praksis, kamp og politisk aktivitet.
Det, som også slår mig i denne betænkning, er en detalje med hyldesten til chartret for de grundlæggende rettigheder. Jeg har ikke noget imod rettigheder - tværtimod - men hvorfor lod man ikke EU som sådan tiltræde den europæiske menneskerettighedskonvention? Så ville man have nået samme resultat. Grunden er, at der er en anden dagsorden, nemlig at disse rettigheder også i allerhøjeste grad handler om selve integrationsprocessen, og det er denne dobbelthed i dagsordenen, som får mig til at komme med denne bemærkning. 
Schröder, Ilka (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, kære kolleger, snakken om grundlæggende rettigheder her i Parlamentet, især når den kommer fra højre, er noget nær det værste hykleri, der findes. Mens Rådet og regeringerne udsteder det ene nye overvågningsprogram efter det andet og med deres fort Europa-politik driver tusinder af indvandrere ud i ren fortvivlelse, lader dem sidde fast ved grænser og drukne i have og derefter internerer de få, der klarer den, i EU for så at sende dem ud hurtigst muligt, roser Europa-Parlementet sig selv som påstået vogter af grundlæggende rettigheder og menneskerettigheder. For alle de mennesker, som bliver berøvet deres mest simple borgerlige rettigheder, ser virkeligheden desværre noget anderledes ud. Statslig, politimæssig og racistisk vold hører i EU til de daglige kapitalistiske forretninger. Et konkret eksempel er det utilslørede forsvar for tortur i Tyskland, som i 2003 blev repræsenteret af talrige repræsentanter fra det politiske liv, retsvæsenet og politiet. Mit beslutningsforslag om at fordømme dette forsvar for tortur blev desværre forkastet i Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender af de grupper, som her forsvarer deres politiske venner. 
Roche,
    Hr. formand, forhandlingen var yderst interessant. Jeg er enig med de mange, der mener, at Unionen er baseret på en fælles forpligtelse til at fastholde frihed, menneskerettigheder, demokratiske institutioner og retsstaten. Unionen skal foregå med et godt eksempel på alle disse områder, alt andet vil være hykleri.
Jeg nævnte, at Rådet i Tampere-programmet atter bekræftede den betydning, som Unionen og medlemsstaterne tillægger den absolutte frihed til at søge asyl, der blev omtalt af flere medlemmer. Der var enighed om at arbejde hen imod fælles asylregler for EU. Det er meget vigtigt og fuldstændig korrekt. Hr. Evans nævnte, at reglerne skal være gennemskuelige. Det har han fuldstændig ret i. I lyset af den hede debat i en række medlemsstater vil jeg gerne berøre indvandringsspørgsmålet, som er blevet rejst af flere medlemmer. Der er en foruroligende stigning i fremmedfjendske kommentarer, især i visse dele af populærmedierne. EU er åben for indvandring. Faktisk er indvandring til EU både en nødvendighed og en fordel, og det samme er indvandring inden for EU. Udviklingen af en fælles EU-indvandringspolitik har derfor særlig betydning. Både hr. Evans og fru Kaufmann omtalte dette. Det er vigtigt, at vi har en klar og entydig politik vedrørende lovlig indvandring, så vi kan få sat en stopper for noget af alt det foruroligende hysteri.
Det irske formandskab vil fortsat støtte Kommissionens initiativ til bekæmpelse af menneskehandel, især i lyset af ekspertgruppens arbejde inden for dette område og Bruxelles-erklæringen.
Flere talere nævnte chartret om grundlæggende rettigheder i udkastet til en forfatningstraktat. Det slår mig, at chartret om grundlæggende rettigheder i udkastet til en forfatningstraktat er en af grundpillerne i denne traktat. Chartret fungerer som en yderligere beskyttelse af EU-borgerne, når de har kontakt med EU's institutioner eller de institutioner i medlemsstaterne, der anvender EU-lovgivningen. Jeg kan simpelthen ikke forstå, hvordan dette kan skildres som andet end positivt. Jeg blev derfor overrasket over Earl of Stocktons bidrag i den forbindelse. Jeg mener ikke, at det er korrekt at betegne chartret som negativt. Det er positivt i alle henseender.
Earl of Stockton sagde, at sund fornuft og gode manerer er den bedste beskyttelse. Måske ville det have været rigtigt, hvis vi levede i en ideel verden, men det gør vi ikke. Vi lever i en knap så perfekt verden. Min personlige erfaring siger mig, at sund fornuft og gode manerer har svigtet os adskillige gange.
Flere medlemmer omtalte betydningen af en fri presse i forbindelse med beskyttelsen af borgerrettighederne. En fri presse er grundlæggende for beskyttelsen af borgerrettighederne. De samme medlemmer nævnte imidlertid også deres bekymring over overdreven mediekoncentration. Mediekoncentration finder sted i hele EU, og hvis en sådan koncentration hæmmer ytringsfriheden eller den frie presses evne til at beskytte vores friheder og rettigheder, er der grund til bekymring.
Jeg takker medlemmerne for den yderst interessante og forfriskende forhandling. Jeg vil også gerne takke medlemmerne for de venlige udtalelser om det irske formandskab. Jeg kan forsikre Dem om, at formandskabet i forbindelse med fremskyndelsen af Rådets arbejde vil tage højde for de kommentarer, der er blevet fremsat her i dag.
Jeg lykønsker ordføreren med denne betænkning. Vi er muligvis ikke enige i hvert enkelt ord eller kommentar i betænkningen, men det er utrolig vigtigt, at vi af og til holder et spejl op foran os selv for at se, om vi selv lever op til vores egen høje standard. Denne betænkning er helt klart et væsentligt bidrag hertil. 
Vitorino,
    Hr. formand, mine damer og herrer, som denne forhandling og denne betænkning klart viser, overtrædes grundlæggende rettigheder desværre fortsat i EU. Jeg synes imidlertid, at det for medlemmer af Parlamentet, som snart skal møde vælgerne i et valg, som er særligt vigtigt for EU's fremtid, er værd at huske på, at de sidste fem års ekstraordinære landvindinger på menneskerettighedsområdet er noget, man kan være stolt af, og som måske kan opmuntre borgerne til at deltage i valgprocessen, set i lyset af udsigterne til at skabe en europæisk politik om grundlæggende rettigheder.
Konventet, som godkendte chartret om grundlæggende rettigheder, Parlamentets årlige rolle i påpegningen af problemer i forbindelse med de grundlæggende rettigheder - nogle gange en meget ideologisk debat, men bestemt altid en aktuel debat - ændringen af artikel 7 i Nice-traktaten, oprettelsen af et agentur for grundlæggende rettigheder og, som rådsformanden hr. Roche netop sagde, udsigten til at give chartret om grundlæggende rettigheder en central rolle i udkastet til forfatningstraktaten udgør efter min mening en række aspekter, som vil vise borgerne, at dette organ, som de vælger direkte, altid har sat spørgsmålet om grundlæggende rettigheder øverst i den politiske debat og aktivitet.
Min anden bemærkning vedrører udtalelserne om asylpolitikken. Vi kan ikke skjule den kendsgerning, at der er meningsforskelle mellem medlemsstaterne, som nogle gange er vanskelige at overvinde, og at den pris, vi nogle gang må betale for at overvinde disse meningsforskelle, er en aftale, som er baseret på laveste fællesnævner. Vi har altid opfattet sådanne aftaler som en del af en gradvis definition af asylpolitik og indvandring. Det kan vi ikke lukke øjnene for, men vi må ikke miste modet. I dag må jeg tilstå - og det smerter mig at sige det - dagen efter at Ministerrådet endelig vedtog et direktiv, som definerer flygtningebegrebet og opstiller systemer for subsidiær beskyttelse og anerkender, at ikke-statslige organer også kan være ophav til forfølgelse, og der også kan gives flygtningestatus i sådanne tilfælde, hilser vi dette direktiv velkommen, som indeholder fremragende forslag i forbindelse med international beskyttelse, og som er et stort fremskridt hen mod at definere et europæisk asylkoncept. Lad os i det mindste i dag ikke miste modet, og lad os anerkende de positive elementer i det skridt, der er taget.
Min tredje kommentar vedrører beskyttelsen af privatlivets fred og grundlæggende rettigheder i kampen mod terror. Vi er ikke ved at skabe en orwellsk verden. Det kan ikke benægtes, at vi står over for en trussel, og for at beskytte vores åbne livsstil må vi forebygge terrorisme og beskytte vores borgere. Til det formål må vi bruge den teknologi, som viser sig at være mest velegnet.
Vi skal ikke kæmpe mod vejrmøller, og vi må heller ikke bekæmpe teknologien bare for at gøre det. Vi skal sikre, at denne teknologi bruges i overensstemmelse med lovgivningen og de nødvendige sikkerhedsforanstaltninger med hensyn til privatlivets fred og garantier for grundlæggende rettigheder. Det er den udfordring, vi står over for, og Parlamentet skal derfor indrages i at definere de bestemmelser, som skal styre brugen af biometriske data i pas og visa og krydstjek af oplysninger inden for sikkerhedsområdet.
Endelig er chartret om grundlæggende rettigheder den centrale referenceramme for politikken til beskyttelse af grundlæggende rettigheder i EU, men det er ikke udelukkende begrænset til chartret om grundlæggende rettigheder. Vi ønsker ikke at blive afskåret fra den generelle udvikling i beskyttelsen af grundlæggende rettigheder i Europa som helhed, især inden for Rådet. Der er derfor ikke nogen konflikt mellem at give EU's charter om grundlæggende rettigheder forfatningsstatus og samtidig at tale for, at EU bør tilslutte sig den europæiske menneskerettighedskonvention. Den kommende europæiske forfatning peger i denne retning. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om rapport til Verdensbanken om udvindingsindustrierne.
Roche,
    Hr. formand, dette er en interessant debat, fordi vi diskuterer en rapport fra Verdensbanken. Rapporten om udvindingsindustrierne, som blev iværksat af Verdensbankgruppen i 2001, vil fungere som retningslinje for Verdensbankens involvering i olie- og gasudvinding og minedrift. Høringsprocessen er et vigtigt element i gruppens samlede vurdering af aktiviteterne inden for dette område.
Det er vigtigt at bemærke, at resultatet af dette initiativ - den omfattende høringsrapport, som blev udarbejdet af et hold under ledelse af dr. Salim - i øjeblikket gennemgås af Verdensbanken, hvis reaktion vi afventer. Så egentlig drøfter vi igangværende arbejde. Processen skal have lov til at gå sin gang i lyset af de vigtige henstillinger i rapporten.
Betydningen af at beskytte og forvalte naturressourcegrundlaget for den økonomiske og sociale udvikling blev gentaget af stats- og regeringscheferne på verdenstopmødet om bæredygtig udvikling i Johannesburg i september 2002. Råstoffer som mineraler og olie udgør grundlaget for økonomisk vækst og trivsel, både i industrien og i vores hverdag. De er vigtige i forbindelse med fremstilling, transport, opvarmning og andre aktiviteter, og frem for alt er de vigtige i de lande, hvor udvindingen finder sted.
Selv om mineraludvinding bidrager væsentligt til den økonomiske udvikling, skal der via god regeringsførelse skabes en balance mellem fordelene ved udvinding og foranstaltninger til fremme af den miljømæssige og sociale søjle i bæredygtig udvikling. Det er sandsynligvis det område, som de fleste medlemmer er bekymret over, fordi der i den forbindelse ikke altid har været udvist god regeringsførelse. Som en anerkendelse af, at det er nødvendigt at skabe balance mellem disse behov, var der enighed om at træffe foranstaltninger med henblik på en bæredygtig og integreret forvaltning af naturressourcegrundlaget.
Verdensbanken er ikke alene om at anerkende behovet for at fokusere på alle elementer af en bæredygtig udvikling. På mange måder kan denne rapport sammenlignes med EU's arbejde i de seneste år, bl.a. med at styrke forvaltningen af minedrift via f.eks. en ændring af Seveso-direktivet og et forslag til et nyt direktiv om håndtering af affald fra udvindingsindustrien - et spørgsmål, der giver anledning til stor bekymring i hele EU. Desuden gør EU fremskridt mod en politik om bæredygtig udvikling via initiativer som den planlagte temastrategi om bæredygtig anvendelse af naturressourcerne. På mødet den 2. marts gav Rådet (miljø) en bred politisk orientering om den fremtidige udvikling af temastrategien.
I rapporten om udvindingsindustrierne anerkendes minedrifts og olieudvindings potentielle bidrag til Verdensbankens primære mål - det vil sige fattigdomsbekæmpelse - og samtidig foreslås en lang række foranstaltninger i den henseende. Disse foranstaltninger fortjener grundige overvejelser.
Jeg har desuden bemærket, at Verdensbanken støtter initiativet vedrørende gennemsigtighed, som blev iværksat på topmødet i Johannesburg. Det er et særligt vigtigt initiativ, som er en del af et komplekst spørgsmål. Der er behov for større klarhed om, hvordan skatter og indtægter for sådanne aktiviteter fordeles. Jeg bør også sige, at der sandsynligvis er behov for en vurdering af, hvorvidt de er korrekt eller hensigtsmæssigt fordelt, men det må blive en anden gang.
De omfattende miljøbeskyttelsesforanstaltninger i rapporten om udvindingsindustrierne omfatter forslag som planer om lukning og retningslinjer for håndtering af affaldsprodukter i udvindingsindustrierne. På mange måder afspejler disse forslag bekymringer, som vi også tager hånd om. EU's vejledende note om de bedst tilgængelige teknikker til håndtering af affaldsprodukter i forbindelse med minedrift er meget omfattende og beskriver bedste praksis inden for dette område. Mange lokale faktorer såsom klimaforhold er afgørende for, hvordan man på den mest hensigtsmæssige måde kan begrænse potentielle negative effekter. Ikke desto mindre vil EU's arbejde være et nyttigt bidrag til at forbedre den miljømæssige praksis og standard vedrørende håndtering af affaldsprodukter i forbindelse med minedrift samt de retningslinjer for cyanid, som er udviklet af FN's Miljøprogram (UNEP) via høringer og deltagelse af en lang række involverede parter.
Vi støtter konklusionerne fra topmødet i Johannesburg og gennemførelsesplanen, herunder de konkrete forpligtelser inden for minedrift og mineral-, metal- og energiudvinding. Vi støtter også ønsket om at øge virksomhedernes ansvarlighed og forbedre udvekslingen af bedste praksis med henblik på bæredygtig udvikling. Vores holdning til disse spørgsmål er klar og, håber jeg, velkendt for alle involverede parter, herunder Verdensbanken. Ikke desto mindre er vores interesser og bekymringer inden for disse områder værd at understrege og gentage.
Klimaændringer er fortsat en af de vigtigste miljømæssige bekymringer i EU. Vi agter f.eks. fortsat fuldt ud at opfylde vores forpligtelser vedrørende målene i Kyoto-protokollen. Som parter i FN's rammekonvention om klimaændringer og Kyoto-protokollen ønsker Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater at sikre, at Verdensbankens aktiviteter er i overensstemmelse med EU's mål om at stabilisere emissionen af drivhusgasser i atmosfæren på et sikkert niveau.
Ifølge rapporten fra Det Mellemstatslige Panel for Klimaændringer skal den globale emission af drivhusgasser reduceres drastisk i løbet af dette århundrede, hvis vi skal nå dette mål. Henstillingerne i rapporten om udvindingsindustrierne er i den forbindelse i overensstemmelse med det anerkendte behov for at skifte til mindre kulstofbaserede energikilder. Fremme af renere energikilder og energikilder med lavere emission af drivhusgasser i udviklingslandene, med særlig fokus på fremme af vedvarende energikilder, er i overensstemmelse med EU's langsigtede mål om klimaændringer.
Sammenfattende ser vi frem til Verdensbankens respons på denne rapport. Som sagt afventer vi stadig denne respons. Vi hilser den omfattende og gennemskuelige høringsproces velkommen og påskønner, at Verdensbanken i kraft af dr. Salims rapport kan udføre sit arbejde på et velinformeret grundlag. EU's progressive tilgang til bæredygtig udvikling er velkendt, og vi forventer, at reaktionen fra Verdensbanken også vil være i overensstemmelse med dens overordnede mål, især bekæmpelse af fattigdom og fremme af en bæredygtig udvikling. 
Vitorino,
    Hr. formand, rapporten om udvindingsindustrierne, som blev iværksat af Verdensbanken, er en vigtig rapport, og dens henstillinger bør vurderes nøje af Den Europæiske Investeringsbank, Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling og Kommissionen.
Kommissionen er en donor, der fokuserer på bekæmpelse af fattigdom. Støtten til udvindingsindustrierne inden for rammerne af Det Europæiske Fællesskabs udviklingsprogram er stort set ophørt. Det konkrete instrument inden for minedrift, Sysmin, blev stoppet i forbindelse med Cotonou-aftalen. I henhold til den niende Europæiske Udviklingsfond er alle programmer inden for minedrift defineret af partnerlandene selv på linje med ejerskabsprincippet. I de nationale vejledende programmer er mindre end 6 % af midlerne tildelt minedrift. Desuden har en stigende bekymring for miljøet i EU ført til en generalisering af anvendelsen af vurderinger af virkningerne på miljøet siden 1990'erne. Det gælder også samarbejdet med finansielle institutioner som Den Europæiske Investeringsbank Bank eller Verdensbanken.
OECD drøfter retningslinjer for officielt subsidierede eksportkreditter og bekendtgjorde for nylig, at der var enighed om at styrke den fælles tilgang til evalueringen af miljøpåvirkningen af de infrastrukturprojekter, som støttes af OECD-regeringers eksportkreditagenturer, for at sikre, at de overholder de faste internationale standarder.
Som Parlamentet ved, iværksatte EU et initiativ vedrørende energi som middel til udryddelse af fattigdom og fremme af bæredygtig udvikling på verdenstopmødet om bæredygtig udvikling i Johannesburg i september 2002. Initiativets sekretariat har til huse i Kommissionen. Formålet er at tage højde for netop de spørgsmål, som Parlamentet har rejst, ved at bidrage til at forbedre adgangen til de energikilder, som er nødvendige for at opfylde millenniumudviklingsmålene. Dette formål vil blive opfyldt inden for rammerne af de aktiviteter, som de deltagende udviklingslande gennemfører, ved at lægge vægt på tilstrækkelige, bæredygtige energiforsyninger til overkommelige priser.
Selv om initiativet ikke lægger vægt på det teknologiske aspekt, søger det at fremme fokus på bæredygtig energiforsyning til overkommelige priser og valget af den mest rentable løsning på basis af de økonomiske, sociale og miljømæssige virkninger. Det indebærer øget fokus på renere og mere effektive fossilbrændstofteknologier.
Kommissionen huser desuden sekretariatet for Johannesburg-koalitionen for vedvarende energi. Denne koalition har til formål at øge anvendelsen af vedvarende energi i udviklingslandene.
Lad mig slutte med at forsikre Dem om, at Kommissionen støtter opfordringen til en fuldstændig gennemførelse af de henstillinger i rapporten om udvindingsindustrierne, som vedrører fremme af bæredygtige investeringer, god regeringsførelse, offentlighedens accept, vurdering af de sociale virkninger og virkningerne på miljøet samt respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende arbejdstagerrettigheder. 
Wijkman (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det er anden gang i dag, vi drøfter udvindingsindustrien. Her til formiddag var det hr. Sjöstedts betænkning, og nu er det denne beslutning, som indirekte vedrører udvindingsindustrien. Jeg er enig med både hr. Roche og kommissær Vitorino i, at energi- og udvindingsindustrien har stor betydning for økonomien i mange fattige lande. Samtidig ved vi imidlertid også, at denne type industi ofte antager en form, der ikke er til direkte gavn for det fattige flertal, som ofte har givet anledning til alvorlige miljøskader og desværre også har resulteret i, at indtægterne fra koncessionerne hovedsageligt ender i lommerne på forskellige ministre snarere end i finansministeriet, hvor de kunne have bidraget til udviklingen i disse lande.
Den undersøgelse, som vi henviser til, er interessant og vigtig. Den påpeger mulighederne for disse industrier og risiciene for, at aktiviteterne ikke foregår inden for rammerne af sociale og miljømæssige kriterier samt kriterier for menneskerettighederne. Konsekvenserne er ofte øget fattigdom og ødelæggelse af miljøet. Vi mødte hr. Salim for en uges tid siden, da han var på gennemrejse. Han havde mange eksempler på problemer for den lokale befolkning inden for forskellige projektområder: tvangsforflytning, miljøskader osv.
Det er vigtigt, at Verdensbanken tager kritikken i undersøgelsen i betragtning, og jeg har bemærket, at både rådsformanden og Kommissionen er enige i mange af henstillingerne. Det er meget vigtigt, at EU-medlemsstaterne, hvis regeringer udgør en stor del af bankens bestyrelse, koordinerer deres aktiviteter på dette område og sikrer, at banken tager henstillingerne i betragtning. Jeg tror, at formandskabet kunne spille en meget vigtig rolle i denne forbindelse.
Hvis det nu er vigtigt, at Verdensbanken tager tingene op til fornyet overvejelse, er det naturligvis lige så vigtigt, at flere andre finansielle institutioner gør det samme. Kommissær Vitorino indikerede, at der er opnået en vis enighed om eksportkreditnævnenes aktiviteter. Det er muligvis tilfældet, men det er særdeles spinkelt på nuværende tidspunkt. Vi har brug for meget strengere kriterier for deres virksomhed, frem for alt med henvisning til den sociale, miljømæssige og klimamæssige situation.
Jeg har et eksempel: I perioden 1994-2000 garanterede eksportkreditnævnene i vores OECD-lande investeringer i ny energiproduktion til en værdi af ca. 100 milliarder amerikanske dollars. Alle de aktiviteter var baseret på fossile brændstoffer. Ikke én cent blev brugt på energieffektivitet eller vedvarende energi.
Der er brug for en række foranstaltninger i den henseende. Uden at ophøje betænkningen og undersøgelsen til den absolutte sandhed er de ikke desto mindre et godt grundlag for at presse på og stramme op på politikken i forbindelse med fattigdomsspørgsmål og bæredygtig udvikling. 
Van den Berg (PSE ).
   - "Jeg er ikke et øjeblik i tvivl om, at den økonomiske krig, som Shell fører i Nigerdeltaet, før eller siden vil blive afsløret, og at de forbrydelser, der er blevet begået i denne krig, vil blive straffet." Sådan, hr. formand, lød ordene fra Ogoni-lederen Ken Saro-Wiwa for 10 år siden. I Vesten er Saro-Wiwa i dag, 10 år senere, stadig den kendteste kritiker af udvindingsindustrierne. Shell har siden da udskiftet dele af sin politik med noget bedre, og Extractive Industries Review beskæftiger sig hovedsagelig med nationale virksomheders projekter.
Den aktuelle analyse af udvindingsindustrierne viser, at der stadig er meget at gøre, før Verdensbanken kan operere effektivt i denne sektor. Ogoni-folkets kamp i Nigeria er symbolsk for en af de centrale betingelser for Verdensbankens deltagelse, nemlig garanti for de oprindelige folks ret til uden tvang og med ordentlig information på forhånd at give deres samtykke til projekter, som finansieres af Verdensbanken.
For mange udviklingslande er råstoffer den primære indtægtskilde, men selv om de har guld i jorden i flydende eller fast form, ser de oprindelige folk i disse lande meget lidt til udbyttet af det. Fattigdom, høj dødelighed, borgerkrig, korruption og totalitarisme står ofte i vejen for udviklingen i disse lande. Foruden de oprindelige folk er miljøet også taber over for de hurtige profitter, som råstoffer giver. Det var også Ken Saro-Wiwa, som bemærkede, at fiskene i Nigerdeltaet smagte af olie. Det er grunden til, at det er yderst vigtigt for PSE-Gruppen, at Det Europæiske Råd og Kommissionen diskuterer denne betænkning og opstiller skrappe betingelser for Verdensbankens deltagelse og udvindingsprojekter, så de kun kan finde sted, hvis standardkravene med hensyn til de sociale, økonomiske og økologiske konsekvenser af råstofudvindingen er opfyldt.
Det afgørende er, at beslutninger om projekter er underlagt krav til . Kun på den måde kan disse råstofrige lande udvikle sig generelt. Det kan også gøres ved at støtte initiativet om at offentliggøre, hvad man betaler, hvorved der opnås indsigt i betalinger og indkomst, og de oprindelige folk har garanti for, at udbyttet ikke bare forsvinder ned i de riges lommer, men faktisk kommer de oprindelige folk til gode. Det kan også gøres ved at nægte at finansiere projekter i konfliktområder, og endelig kan det gøres ved at styrke den eksisterende habitatspolitik og ikke investere i projekter i fredede naturområder, men i stedet investere positivt i vedvarende energikilder. 
Rod (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, efter FN's rapport om situationen i Congo og rapporten fra den amerikanske regering om klimaopvarmningen er det nu en rapport til selve Verdensbanken, der bekræfter den frygt, som De Grønne i lang tid har givet udtryk for. Faktisk har Verdensbanken indledt en undersøgelse om udvindingsindustrierne, som efter to år med høringer af det civile samfund, regeringer og virksomheder har udmøntet sig i en rapport, der er belastende for dens udviklingspolitik.
Rapporten sætter manglerne og de skadelige virkninger af Verdensbankens politik i lande med store naturressourcer i relief. I henhold til undersøgelsen har Verdensbanken således alt for længe tiltrukket investorerne uden rigtig at interessere sig for at hjælpe landene med udvikling af deres evner til at omdanne naturrigdommene til midler til bekæmpelse af fattigdommen.
Kommissionen understreger ligeledes Verdensbankens manglende handling inden for miljømæssig og social overvågning. Undersøgelsen bekræfter således, at hvis man frigiver alle kræfter på markedet uden robuste rammer, kan de efterfølgende skader være meget alvorlige. Der er flere eksempler på ubehagelige finansieringer. Guldminen i Yanacocha i Peru er prototypen på en giftkatastrofe. Minen, der er styret af et amerikansk selskab, har udjævnet fem bjerge, tvangsforflyttet tusindvis af personer og medført en cyanidforurening af vandet i hele området.
Verdensbanken har også støttet olieledningen mellem Tchad og Cameroun, som vi var de eneste, der kæmpede imod, og som fik katastrofale sociale og miljømæssige konsekvenser: massiv udvandring, stigende fødevareusikkerhed og stigende prostitution, der medførte en stigning i antallet af aids-patienter. Kan man reelt tale om udviklingspolitik? Udvindingen af olie, gas eller minerne er ikke nødvendigvis ensbetydende med en fjernelse af fattigdommen.
I lande med stor korruption, hvor de juridiske rammer stadig er meget skrøbelige og den demokratiske praksis usikker, agerer Verdensbanken desværre overhovedet ikke til fordel for en bæredygtig udvikling. I flere lande er udvindingsindustrierne tværtimod knyttet til overtrædelser af menneskerettighederne og til civile konflikter, som vi har set det i Burma. Hvad værre er, mere end 80 % af Verdensbankens finansiering af olieindustrien går reelt til nordlige lande og ikke til de fattige lande. Resultatet af denne blinde liberale investering er, at antallet af lande med skuffende resultater overstiger antallet af lande med betydelige fremskridt.
De Grønne anbefaler i tråd med henstillingerne for undersøgelsen et stop for finansiering af olieprojekter indtil 2008, stop for finansiering af kulminer med henblik på bekæmpelse af drivhuseffekten, fremme af rene og vedvarende energikilder samt af energieffektiviteten. EU har en meget stor rolle at spille ved gennem medlemslandene at anmode om, at Verdensbanken tager hensyn til disse henstillinger i undersøgelsen. Verdensbanken har alt for længe fulgt den forkerte vej, og det er på tide, at den ændrer retning med henblik på, at udviklingspolitikken endelig skal komme de mest trængende til gode.
Frassoni (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, formålet med denne forhandling er ikke kun at fortælle Verdensbanken, hvad den bør gøre. Vi er også nødt til at kende holdningen i Rådet, hvor de 15 medlemsstater, som alle spiller en meget vigtig rolle i Verdensbankens beslutningsproces, er repræsenteret. Vi vil gerne spørge Rådet, hvilken holdning det har til denne rapport om udvindingsindustrierne, og hvorvidt det agter at koordinere medlemsstaternes holdninger. 
Blandt de interessante kommentarer fra hr. Roche hørte jeg ikke svaret på dette spørgsmål, som var hele formålet med denne forhandling. Vi er overbeviste om, at der er nødt til at være en parlamentarisk kontrol af Verdensbankens aktiviteter, og at vi som institution i EU er nødt til at vide, hvad vores medlemsstater foretager sig i Verdensbanken. Således står Verdensbanken ikke uden for denne institution eller uden for Deres institution, hr. Roche.
Hr. Vitorino sagde meget tydeligt, at han og Kommissionen mente, at vi skulle støtte de vigtigste henstillinger i rapporten. Derfor gentager jeg: Jeg vil gerne vide, hvad Rådets holdning er - hvis den har nogen - og hvorvidt der er planer om at drøfte dette spørgsmål.
Vi mener, at en drøftelse af dette spørgsmål i Rådet er yderst afgørende af to årsager. For det første fordi rapportens konklusioner meget tydeligt fastslår, at investeringer inden for minedrift og olie og gasudvinding ikke i sig selv kan bekæmpe fattigdom. Som det fremgår af rapporten, kan det indimellem være skadeligt, og det har også betydning for EU. For det andet er vi overbeviste om, at hvis Verdensbankens mål er at bekæmpe fattigdom og udelukkelse af de oprindelige befolkninger eller fattige, kan vi ikke fortsætte med at støtte en projektfinansieringsmetode, som set i dette lys er skadelig. Så fortæl os venligst, hr. Roche, hvad De agter at gøre. 
Thors (ELDR ).
   - Hr. formand, efterhånden som afslutningen på denne valgperiode nærmer sig, bør vi være meget høflige over for hinanden, og jeg noterer, at spørgsmålet om rapporten til Verdensbanken er et meget godt initiativ. Vi ved også, at vi har en ekspert iblandt os, da fru Frassoni er medlem af Verdensbankens parlamentariske netværk. Det er derfor helt rigtigt, at vi bør drøfte dette spørgsmål og tilstræbe at koordinere EU-landenes fremgangsmåder.
Det virker overordnet set i forbindelse med Verdensbanken desværre, som om den i visse henseender har den dårligste forvaltning af udviklingsprojekter. Da jeg var i Niger for ca. en måned siden, havde alle parter i Niger fået styr på arbejdet med -projektet, men ikke Verdensbanken. Deres forvaltning er så koncentreret, at den ikke fungerer. Jeg håber, at fru Frassoni også kan tage dette spørgsmål op som en del af hendes arbejde med de andre medlemmer af Verdensbankens parlamentariske netværk.
Vi ved, at Verdensbanken har erfaring på dette område, da den for længe siden sagde, at det er adgang til ressourcer af denne art, som fører til øgede konflikter. Vi skal derfor tage henstillingerne alvorligt. De skal være vejledende i forbindelse med vores bistand til projekter og beslutninger om forskellige nationer, og i hvilken grad vi vælger at hjælpe dem. 
Roche,
    Hr. formand, det var en kort, men meget interessant forhandling. Jeg vil gerne starte med at sige, at det ikke var min mening at skuffe fru Frassoni, men i mit eget indlæg omtalte jeg faktisk flere gange foranstaltninger, som er truffet. Men hendes bemærkning om, at Verdensbanken ikke ligger uden for EU, var helt på sin plads.
Hr. Wijkman omtalte beskyttelsen af sårbare lande og samfund, navnlig i tilfælde, hvor korruption er en stor fristelse. Det er selvfølgelig rigtigt, og det påhviler naturligvis Verdensbanken at sikre god regeringsførelse. Vi ved fra de nævnte eksempler, hvad der foregår. Vi kender til den miljøbelastning, som navnlig magtesløse, indfødte befolkningsgrupper lider under.
Hr. van den Berg talte også meget dramatisk om det, han beskriver som den stille og skjulte økologiske krig, og et andet medlem udtalte sig om udvinding af guld og den miljøbelastning, det har medført. Det er faktisk helt rigtigt. Disse forhold bør give anledning til bekymring i både Verdensbanken og det internationale samfund.
Hr. van den Berg talte med rette om behovet for at finde en balance mellem på den ene side udviklingen og på den anden side de indfødte befolkningsgruppers rettigheder og, hvad der er lige så vigtigt, behovet for at sikre, at penge fra udvindingsindustrierne anvendes til fordel for befolkningsgrupperne i regionen, hvilket også hr. Rod var inde på.
Jeg vil gerne understrege, at dette er en forholdsvis ny bekymring for Rådet, men Rådet sørger for, at EU fortsat spiller en ledende rolle i globale fora som en partner, der går ind for bæredygtig udvikling. Det er det vigtigste, og bæredygtig udvikling er et begreb, der omfatter alt lige fra konsekvenserne for f.eks. indfødte befolkningsgrupper til virkningen af den miljømæssige belastning, og det omfatter også det problem, at gevinsten ved denne udvikling forsvinder som følge af korruption.
På mødet den 2. marts gentog Rådet, at opfyldelsen af forpligtelserne fra verdenstopmødet om bæredygtig udvikling i Johannesburg fortsat skal have højeste prioritet og skal integreres i alle EU's relevante interne og eksterne politikker. Det er efter min mening især relevant i forbindelse med fru Frassonis bemærkning. Rådet forventer, at alle medlemsstater forsvarer disse fælles holdninger i alle internationale fora inklusive Verdensbanken. Hvis jeg har skuffet Dem i mit tidligere indlæg, håber jeg, at jeg nu har gjort det godt igen! 
Formanden.
   - Jeg har modtaget seks beslutningsforslag(1), jf. forretningsordenens artikel 37, stk. 2.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted på torsdag. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om international handel med organer.
Jeg giver ordet til minister Roche på vegne af Rådet. 
Roche,
    Undskyld, hr. formand, jeg blev lidt distraheret - fru Frassoni flirtede lige med mig. Det viser bare, at Europa-Parlamentet til tider kan være et meget sjovere sted at være end det irske Underhus. Det har jeg aldrig oplevet før!
Og nu fra humor til noget aldeles rædselsvækkende - den moderne udgave af Burke og Hare, nemlig ulovlig handel med menneskelige organer.
Efterhånden som den medicinske videnskab har gjort fremskridt inden for organtransplantation, er efterspørgslen efter organer steget, hvilket har skabt et problem i form af ulovlig handel med menneskelige organer. Det er en rystende og afskyelig praksis og en alvorlig krænkelse af menneskers værdighed og fysiske integritet. Det har også alvorlige konsekvenser for bekæmpelsen af organiseret kriminalitet, da det ligesom alle andre steder også er lykkedes den organiserede kriminalitet at komme ind på dette område. Vi har kendskab til forbryderbanders deltagelse i denne helt usædvanlige aktivitet.
Jeg er klar over, at dette har givet anledning til bekymring og diskussion i Parlamentet. Jeg vil gerne komplimentere Parlamentet, fordi det så aktivt har deltaget i fordømmelsen af denne praksis. Det giver også anledning til bekymring i Rådet, og det er vigtigt, at vi takler dette problem korrekt og er klar over dets omfang. Det er et komplekst problem med mange facetter, der kræver nøje overvejelse.
Det græske formandskab stillede i februar 2003 inden for rammerne af Rådet (retlige og indre anliggender) et forslag til Rådets rammeafgørelse om forebyggelse af og kontrol med ulovlig handel med menneskelige organer og menneskeligt væv. Forslagets formål er at bidrage til bekæmpelsen af ulovlig handel med menneskelige organer og menneskeligt væv som led i organiseret kriminalitet.
Udkastet til rammeafgørelsen indeholder forslag, der pålægger medlemsstaterne at sikre, at det bliver strafbart at fjerne et organ fra en donor under anvendelse af vold, trusler eller svig eller at fjerne et organ fra en donor, der har samtykket på grund af betaling. Det skal ligeledes være strafbart at rekruttere, transportere eller forvare en person, hvor der anvendes magt eller trusler, eller hvor der ydes betaling med henblik på fjernelse af et organ eller væv. Det foreslås endvidere, at læge- eller sygehuspersonales deltagelse i transplantation af et organ med fuld viden om, at det er tilvejebragt på en af ovenstående måder, skal gøres strafbar. Rammeafgørelsen vil have et ret bredt anvendelsesområde.
Forslaget har været drøftet ved flere lejligheder af de relevante rådsinstanser. Adskillige medlemsstater har sat spørgsmålstegn ved behovet for et retsinstrument på nuværende tidspunkt. Det har også vist sig, at medlemsstaterne ikke har nøjagtige oplysninger om problemets omfang, hverken med hensyn til handel inden for EU eller handel med EU som bestemmelsessted. I den forbindelse vil resultaterne af Falcone-projektet, der omfatter en undersøgelse af problemet i 13 medlemsstater, være interessant. Det irske formandskab vil fortsat holde sig orienteret om medlemsstaternes holdning til EU-foranstaltninger som denne med henblik på at finde ud af, om vi kan komme videre med en sådan foranstaltning.
Hvad angår det beslægtede spørgsmål om lovlig anvendelse af organer til transplantation, opstår der nogle ganske særlige problemer på grund af manglen på organer. Der er behov for at sikre høje kvalitets- og sikkerhedsstandarder. Kommissionen har tilkendegivet, at den vil gennemføre en grundig videnskabelig vurdering af situationen med hensyn til organtransplantation. Kommissionen fremlægger konklusionerne af sin vurdering hurtigst muligt, og vi glæder os til at modtage rapporten.
Samlet kan jeg sige, at vi på nuværende tidspunkt befinder os i begyndelsen af en proces, der let kan blive meget lang, før den når en eller anden form for afslutning. Men det, at vi drøfter problemet, er i sig selv et tegn på, at vi tager det alvorligt. 
Vitorino,
    Hr. formand, Kommissionen bifalder forhandlingen her i dag om et problem, der giver anledning til alvorlig bekymring, nemlig ulovlig handel med menneskelige organer.
Ofrene for denne form for kriminalitet er særligt sårbare mennesker, især børn. Ulovlig handel med organer kan medføre betydelige sundhedsrisici for både donor og modtager. Ulovlig handel med menneskelige organer er en modbydelig krænkelse af retten til fysisk integritet og, i de mest tragiske tilfælde, retten til livet som anerkendt i EU's charter om grundlæggende rettigheder.
Kommissionen er i den seneste tid blevet underrettet om flere og flere påståede tilfælde af ulovlig handel med menneskelige organer i Mozambique og Albanien, ikke mindst i form af skriftlige forespørgsler fra hr. Ribeiro e Castro og fru Karamanou. Tiltagende rygter i medierne har også skabt bekymring. Disse påståede tilfælde af ulovlig handel er særlig foruroligende, og Kommissionen følger dem meget nøje via sin delegation i de pågældende regioner og tæt dialog med medlemsstaterne lokalt, især inden for rammerne af den politiske dialog med disse lande.
Hvad angår situationen i Mozambique, har Kommissionen kontaktet kammeradvokaten, som har forsikret, at der er undersøgelser i gang. Kommissionen understregede også sin bekymring på et møde i Bruxelles med Mozambiques ambassadør.
Virkeligheden viser en tendens til, at ulovlig handel med menneskelige organer bevæger sig fra syd til nord og fra fattig til rig, men der kan også forekomme bevægelser inden for en bestemt region. Regionalt og internationalt samarbejde er afgørende for en løsning af dette problem. Forbrydere, der beskæftiger sig med denne form for aktivitet, drager fordel af det svage lokale politi, der ofte er undergravet af korruption og derfor ikke forhindrer grænseoverskridende ulovlig handel med organer, og af ineffektive retssystemer.
Det er værd at nævne Kommissionens understregning af, hvor vigtigt det er, at Albanien tager de nødvendige skridt til at indgå en aftale med Europol. Albanien er, som jeg nævnte tidligere, et af de lande, hvor der angiveligt foregår ulovlig handel med børns organer med EU som bestemmelsessted. Foranstaltningerne til forbedring af samarbejdet mellem medlemsstaternes politi- og toldmyndigheder og styrkelse af grænsekontrollen udadtil er af stor værdi i forbindelse med indsatsen for at hindre, at organer, som stammer fra ulovlig handel, kommer ind i EU.
De særlige foranstaltninger, som er rettet mod denne form for kriminalitet, er dog tilsyneladende utilstrækkelige i øjeblikket. Grækenland forelagde derfor under sit formandskab et initiativ med henblik på vedtagelse af Rådets rammeafgørelse om forebyggelse af og kontrol med ulovlig handel med menneskelige organer og menneskeligt væv. Formålet med dette initiativ var - som formandskabet allerede har nævnt - at definere de former for adfærd, der skal være strafbare i alle medlemsstater, og at etablere minimumsregler for sanktioner i forbindelse med disse overtrædelser.
Kommissionen var i det store og hele positivt indstillet over for dette initiativ, men erkendte dog, at der var behov for en mere indgående juridisk og faktuel undersøgelse af og viden om situationen i medlemsstaterne. I den forbindelse, og i lyset af de svagheder, som blev påvist i forsøget på at komme videre med det græske initiativ, er det vigtigt at nævne, at Europols beføjelser i januar 2002 blev udvidet til at omfatte ulovlig handel med menneskelige organer og menneskeligt væv. Europol undersøger i øjeblikket fænomenet og indsamler relevante oplysninger og data om de lovlige og ulovlige aspekter af handel med menneskelige organer. Europol kan komme til at spille en vigtig rolle i denne fælles kamp.
Med hensyn til indsamling af oplysninger vil jeg også nævne, at Europarådet for nylig så på problemet med ulovlig handel med menneskelige organer og i december 2003 udarbejdede en rapport, der giver et nyttigt indblik i den aktuelle situation i Europa. I henhold til AGIS, Kommissionens finansielle program om politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager, er det også muligt at støtte projekter på dette ret prekære kriminalitetsområde, der stadig ikke er undersøgt til bunds.
Det er desuden vigtigt at understrege, at Kommissionen anerkender, at den store mangel på organdonorer fortsat er en væsentlig hindring for en fuld udvikling af transplantationssystemet og medfører en alvorlig begrænsning på antallet af patienter, der kan få glæde af denne form for behandling. Denne mangel på organer kan tilskynde til ulovlig handel.
Kommissionen er helt klar over konsekvenserne af organmanglen og har derfor angivet udvikling af en strategi for EU med henblik på at øge kendskabet til og rådigheden over organer, som kan anvendes til transplantationsformål, som prioriteret aktion i sit arbejdsprogram for 2004 for iværksættelsen af programmet for Fællesskabets indsats inden for folkesundheden 2003-2008. Kommissionen har faktisk allerede gennemført en undersøgelse af nuværende praksis og retskrav i forbindelse med organtransplantation i medlemsstaterne og de tiltrædende lande og er ved at analysere resultaterne. Europa-Parlamentet og medlemsstaterne vil blive underrettet om resultaterne, så snart analysen er færdig.
Til slut skal nævnes, at der er iværksat en række initiativer med henblik på at bekæmpe ulovlig handel med menneskelige organer, og Kommissionen vil fortsat støtte initiativer, der er relevante for bekæmpelsen af denne uacceptable adfærd.
Coelho (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, mine damer og herrer, handel med mennesker er en af de afskyelige manifestationer af det stigende fænomen inden for international kriminalitet, og handel med børn er endnu mere gruopvækkende. Handel med børn med det formål at fjerne organer er den mest grusomme del af denne umoralske og forkastelige virksomhed.
Jeg har ud fra en etisk synsvinkel ingen interesse i at drøfte årsagerne til disse kriminelle aktiviteter, uanset om det drejer sig om heksekunst eller handel med organer eller andre formål. Der er mennesker, som har brug for vores støtte og beskyttelse, og som mister organer eller endog livet som resultat af denne praksis.
Der er netop kommet nye oplysninger om denne fortsat forekommende form for kriminalitet i Mozambique, og det er naturligvis meget bekymrende. Ud over de menneskelige aspekter af disse handlinger har Portugal sproglige og kulturelle bånd til det pågældende land. Jeg bifalder derfor både denne forhandling og forhandlingen i går i det portugisiske parlament på initiativ fra fru Morais, et medlem af det portugisiske parlament. Det glædede mig også at se, at den portugisiske premierminister, dr. Durão Barroso, rejste spørgsmålet over for præsidenten i Mozambique under sit igangværende besøg i landet.
Jeg vil gerne understrege tre punkter. Først og fremmest skal vi altid forsøge at bekæmpe denne form for kriminalitet, uanset hvor den forekommer. Jeg mener ikke, at vi kan tillade os andet. Handel med mennesker og især børn med det formål at fjerne deres organer er forkastelig og skal bekæmpes. Det er en af de værste manifestationer af den stigende internationale kriminalitet. Alle specialister er enige om, at de fleste organiserede netværk er internationale, og som andre former for kriminalitet er denne form grænseoverskridende. Hvis vi skal løse problemerne med kriminalitet effektivt, identificere forbryderne og beskytte ofrene, skal det internationale samarbejde forstærkes, og det bringer mig frem til næste punkt. Vi må ikke være tynget af vores udviklingsniveau. Jeg har læst, at nogle landes manglende vilje til at anerkende, at denne form for kriminalitet finder sted i deres egne lande, skyldes det snæversynede synspunkt om, at disse aktiviteter kun kan foregå i udviklingslandene. Sandheden er, at denne afskyelige form for kriminalitet foregår alle vegne, fordi det drejer sig om køb og salg af menneskelige organer, og fordi der er færre og færre grænser inden for international kriminalitet.
Den 23. oktober sidste år drøftede vi i Parlamentet et forslag om en rammeafgørelse til forebyggelse af og kontrol med ulovlig handel med menneskelige organer og menneskeligt væv, som både rådsformanden og hr. Vitorino henviste til. Samtidig gav jeg udtryk for min bekymring om dette fænomens opståen og nævnte det alarmerende antal bortførelser i Brasilien og Guatemala samt de ligeledes bekymrende meldinger fra tiltrædelseslande som Ungarn og Tjekkiet. Jeg har opfordret til en fælles europæisk indsats og harmonisering af definitionen for forbrydelser inden for handel med menneskelige organer og menneskeligt væv samt harmonisering af sanktioner.
Endelig må vi ikke være tilbageholdende med hjælpen. Vi har en forpligtelse til at hjælpe, både af humanitære årsager, som jo ligger os meget på sinde, men også for at sætte en stopper for denne ulovlige handel - det må være i alles interesse - og optrevle de internationale netværk. Vi ønsker derfor at understrege over for Kommissionen og Rådet, at vi har pligt til at hjælpe. Vi noterede os kommissær Nielsons erklæring på det pågældende tidspunkt om, at myndighederne i Mozambique endnu ikke havde anmodet om vores hjælp. Vi vil derfor gerne understrege over for regeringerne, domstolene og politiet i de pågældende lande, at der ikke er noget at frygte i forbindelse med international hjælp til bekæmpelse af disse former for kriminalitet. Ved at hjælpe svækker vi ikke, men styrker derimod de instrumenter og ressourcer, der er nødvendige for at bekæmpe denne frygtelige ondskab. 
Lage (PSE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, det glæder os at se, at det spørgsmål om handel med mennesker og børn i Mozambique, som vi rejste, har skabt en større debat om ulovlig handel med menneskelige organer og menneskeligt væv, ikke blot i EU, men også på et langt mere vidtrækkende plan. Der findes ganske enkelt ikke noget mere afskyeligt end at gribe ind i det menneskelige legeme - som bør være et færdigt produkt i sig selv, hvis integritet og værdighed vi skal beskytte - og betragte kroppen som et objekt, hvor man kan lede efter organer, som man kan transplantere i andre personer. Denne praksis er så grusom, at EU bør tage det meget alvorligt, og vi - det vil sige Parlamentet, Kommissionen og Rådet - skal gøre alt, hvad der er muligt, for at træffe de nødvendige foranstaltninger for at forhindre yderligere udvikling af denne handel og sætte en stopper for, at skruppelløse personer og deres kriminelle netværk tjener endnu flere penge.
Jeg vil gerne tale lidt om Mozambique. I Mozambique er Nampula-provinsen omgærdet af mystik. Der har været mange eksempler på handel med børn. Man ved, at 50 børn er forsvundet, formentlig bortført og myrdet, enten for at fjerne og bruge deres organer i forbindelse med heksekunst eller ritualer eller med et seksuelt formål eller for at fjerne organer med det formål at sælge dem via et internationalt netværk. Der er muligvis tale om et internationalt netværk for handel med børn i Mozambique med det formål at skaffe organer.
Kirkemyndighederne i Mozambique mener, at der er grundlag for mistanken, og at der desværre muligvis er tale om et fungerende netværk. Myndighederne i Mozambique er kommet med modstridende erklæringer, hvor de på den ene side hævder, at der ikke er noget at frygte, og på den anden side indrømmer, at der er noget, som tyder på, at et sådant netværk eksisterer. Jeg vil derfor bede Dem, hr. kommissær, om at anmode myndighederne i Mozambique om at kaste lys over sagen. Denne situation skal klarlægges, og befolkningen i Nampula - og børnene i Nampula - og befolkningen i hele Mozambique skal have hjælp, så de kan leve i fred. 

Calò (ELDR ).
   - Fru formand, de forfærdelige vidnesbyrd fra Mozambique og navnlig Nampula-området, hvor børns uforklarlige forsvinden muligvis dækker over en forkastelig organhandel, virker måske usandsynlige, eftersom et hvilket som helst menneske vil finde dem frastødende. Desværre virkede holocausten også usandsynlig, og alligevel skete den med en fuldstændig passivitet fra de menneskers side, der havde mulighed for at få noget at vide eller for at gribe ind, men som ikke gjorde dette.
Efter denne frygtelige erfaring skal vi i dag gøre en indsats for at standse denne forkastelige handel med alle de instrumenter, som det internationale samfund har til rådighed. Som mennesker og parlamentsmedlemmer skal vi sætte os imod dem, der er medskyldige i eller ikke gør tilstrækkelig modstand imod dette, og vi skal støtte dem, der mister livet eller sætter livet på spil, når de fordømmer og forsøger at standse nye drab på uskyldige mennesker. Det er ikke kun det religiøse samfund, men også civilsamfundet og det politiske samfund, der skal tage sig af dette problem.
Der er allerede blevet stillet forespørgsler, men det er ikke nok. Alle de magtfulde personer i denne verden, som har indflydelse på mange menneskers skæbne, har et etisk ansvar for at træffe nogle konkrete og tvingende nødvendige foranstaltninger for at beskytte børns sikkerhed og sikkerheden for dem, der beskytter børnene. 
Ribeiro e Castro (UEN ).
   - Fru formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, handel med menneskelige organer er den moderne verdens piratvirksomhed og en særlig beskidt og brutal form for piratvirksomhed. Den kan føre til forfølgelse, bortførelse og endog mord. Til grund for denne piratvirksomhed ligger grådighed og en total mangel på skrupler. Bekæmpelsen af dette fænomen skal være fast, vidtrækkende og uden vaklen. Ikke alle tilfælde er ens. Der er tilfælde, hvor myndighederne lukker øjnene for handelen med organer, hvorigennem personer kan sælge f.eks. deres egen nyre for en håndfuld dollars. Selv i disse tilfælde er frihed en illusion, og realiteten er stadig en beskidt form for piratvirksomhed, der udnytter de fattige og ulykkelige donorers hjælpeløshed.
Rent bortset fra den vold, der er forbundet med denne ulovlige handel, og som krænker den menneskelige værdighed og integritet, fremmer denne piratvirksomhed også et grusomt marked og øger forekomsten af meget farlige kriminelle aktiviteter og udviklingen af internationale mafianetværk. Da dette grusomme marked får lov til at fortsætte, og da der ikke er tilstrækkeligt med organer til salg, vil forbryderne koldblodigt forsøge at dække dette behov ved at bortføre andre mennesker og endog begå mord.
Princippet om fri organdonation til transplantationer er et af civilisationens grundlæggende principper og et grundlæggende krav til menneskers værdighed og vores sikkerhed og frihed. Når organdonation til transplantation er forbundet med penge, er vi alle i teorien potentielle ofre for dette totale angreb på menneskekroppen. EU skal benytte princippet med fri donation over hele Europa, træffe vidtrækkende foranstaltninger for at fastsætte lovgivning på dette område og sikre, at den overholdes i hele verden. Hvor der ikke er fri organdonation, er der større risiko for kriminalitet. EU skal også føre an i bekæmpelsen af denne moderne plage på internationalt plan, da det er en af de mest grusomme manifestationer af international kriminalitet i moderne tider. Rammeafgørelsen, der blev foreslået af det græske formandskab, skal godkendes med umiddelbar virkning for at sikre, at alle medlemsstater får sat en stopper for denne handel, både hvad angår forhandlere, modtagere og selve handelsformen. Vi skal reagere hurtigt og effektivt overalt i verden, hvor denne form for kriminalitet opstår.
Der har for nylig været fokus på visse områder i Mozambique i Østafrika. Forholdene er stadig ikke klarlagt, men netop af denne grund skal vi fortsat gøre en indsats, indtil der er fuldstændig gennemsigtighed, og indtil alle kan ånde lettet op. Vi skal anerkende det mod og den udholdenhed, som religiøse organisationer og menneskerettighedsaktivister har udvist ved at henlede opmærksomheden på de mange børns og teenageres uopklarede forsvinden, hvoraf mange siden er fundet døde og skamferede. Vi skal ikke vente med indsatsen på grund af misforståede hensyn eller mangel på gennemsigtighed. Det er muligt, at der i Nampula ikke blot har været én, men mange tragiske begivenheder, som muligvis involverer handel med mennesker, herunder børn, eller handel med organer til brug i ritualer eller til andre ikke-medicinske formål og handel med menneskelige organer for at støtte internationale netværk. Vi ved ikke med sikkerhed, hvad der foregår, men vi må aldrig mindske vores indsats, blot fordi vi ikke er i besiddelse af alle fakta. Vi må arbejde uophørligt for at bekæmpe alle disse afskyelige former for kriminalitet.
De myndigheder, der står over for sådanne frygtelige forbrydelser, forekommer sommetider pinligt berørte, de kommer med modstridende oplysninger eller tøver med at fremlægge oplysninger. Ingen lande bryder sig om at blive forbundet med denne situation på internationalt plan. Det må vi forstå, og vi skal altid behandle det pågældende land med respekt. Det er imidlertid netop derfor, at vi igen og igen skal sende et budskab om, at det ikke drejer sig om pinlige situationer, men om handel med mennesker og kriminalitet. Hele verden må stå sammen og samarbejde i undersøgelsen og bekæmpelsen af denne perfide piratvirksomhed, som kan foregå hvor som helst. Der er tale om en international trussel, der påvirker os alle.
Uanset om det drejer sig om Israel eller Sydafrika, Europa eller USA, uanset om handelen med mennesker er opstået i Mozambique eller de fattige regioner i Brasilien, Moldova eller Albanien, i det splittede Balkan, i Afrika, i det tyngede Centralasien eller i den fattigste udkant af asiatiske eller latinamerikanske storbyer, ved vi, hvor denne handel vil slå ned. Dette ødelæggende angreb på menneskekroppen vil ramme regioner med menneskelig fattigdom og områder, hvor de statslige myndigheder er svage. Angrebene vil koncentreres om områder, hvor de svageste og fattigste mennesker og samfund findes, og det er de svageste og fattigste i samfundet, der udnyttes. Vi må gøre en indsats for disse områder i samarbejde med de kompetente myndigheder for at skabe opmærksomhed, tilbyde støtte og praktisk hjælp, indsamle og udveksle oplysninger, få hele sandheden frem, dæmpe uroen og optrevle netværkene, hvor de end måtte forekomme. Kommissionen og Rådet må gøre en stor indsats, og jeg vil gerne se Rådet udvise samme omhu som Kommissionen allerede har udvist, uanset om det drejer sig om sager i Mozambique eller ethvert andet sted i verden. 
Evans, Robert J.E. (PSE ).
   - Fru formand, jeg har lyttet til denne forhandling, især til hr. minister Roche, og det har været lidt af en surrealistisk oplevelse. Jeg er blevet mere og mere forvirret, efterhånden som forhandlingen er skredet frem. Hr. Roche, De sluttede med at sige, at vi befinder os i begyndelsen af denne proces. Det giver anledning til spørgsmålet: Hvordan er koordinationen mellem EU's formandskaber? De omtalte det rammedokument, der blev udarbejdet i februar 2003 af den græske regering, fordi det var et græsk initiativ. Jeg var ordfører for Parlamentet i forbindelse med dette rammedokument, og den græske regering var meget ivrig efter at få det vedtaget under sit formandskab i første halvdel af sidste år.
Vi befinder os aldeles ikke i begyndelsen af processen, faktisk håbede vi på samme tidspunkt sidste år, at den nærmede sig sin afslutning. Visse regeringer - måske den italienske, den irske og helt sikkert nogle af de skandinaviske - stak en kæp i hjulet og trak sagen i langdrag. Min betænkning blev vedtaget med 420 stemmer mod nul i Europa-Parlamentet. Er De klar over, at den betænkning om ulovlig handel med menneskelige organer findes? Har De læst den? Hr. Coelho omtalte den tidligere. Min betænkning besvarer faktisk nogle af de spørgsmål, De har rejst. Jeg kan fortælle Dem en hel del om denne situation - over 1.000 EU-borgere om året rejser efter sigende til fattigere lande, f.eks. Indien, Pakistan, Albanien og nogle af de andre lande, der har været nævnt, i jagten på menneskelige organer.
Der findes allerede mange oplysninger på markedet, vi begynder ikke på bar bund. Hvad er chancen for et reelt fremskridt? Har denne forhandling overhovedet et formål? Hvilken research danner grundlag for Deres redegørelse, hvis De ikke har taget alt, hvad der allerede er udarbejdet her i Parlamentet, i betragtning, hvis De ikke indgående har studeret det arbejde, som er gjort, og de betænkninger, der er behandlet her i Parlamentet, i samråd med Kommissionen og andre regeringer? Der er risiko for, at alt det gode arbejde og de gode hensigter, som mine kolleger har talt om her i dag, er forgæves, hvis formandskab efter formandskab undlader at bygge videre på den indsats, der allerede er gjort.
Roche,
    Fru formand, vi har haft en interessant forhandling. Der er ingen grund til at prøve at gøre en forhandling, der ellers har været præget af enighed, til en fjendtlig diskussion. Jeg omtalte noget, der blev nævnt i et fremragende indlæg i dokumenterne, nemlig at der stadig er et stort behov for oplysninger på dette område. Jeg er ikke uenig i, at der blev påbegyndt et glimrende stykke arbejde under det græske formandskab. Efter min personlige mening er det en skam, at der endnu ikke er truffet mere konkrete foranstaltninger.
Det er en utrolig forhandling. Kommissær Vitorino påpegede med rette denne særlige handel, der ville give anledning til bekymring i ethvert civiliseret samfund. Han beskrev detaljeret den indsats, der er gjort. Jeg er meget imponeret over hr. Coelho, som understregede nødvendigheden af, at Unionen handler konsekvent. Hr. Lage og hr. Calò fremførte lignende synspunkter. Jeg er enig med hr. Ribeiro e Castro, der mente, at vi ikke skulle lade os afholde fra at handle på grund af malplacerede betænkeligheder. I sidste ende er det en kendsgerning, at Unionen ikke har gjort fremskridt på dette område. Problemet blev præsenteret og forelagt Unionen af det græske formandskab. Der er årsager til, at der ikke blev gjort større fremskridt. Jeg er ikke helt sikker på, at der er medlemsstater, som har "stukket en kæp i hjulet". Hvis de har, er jeg sikker på, at de har haft deres grunde.
Med undtagelse af denne sidste lille uoverensstemmelse har det dog været en god forhandling. Den har bidraget til at understrege behovet for samordnet aktion fra Unionens side. Den har belyst, hvordan samordnet aktion fra Unionens side kan sætte en stopper for denne yderst modbydelige handel. 
Vitorino,
    Fru formand, mine damer og herrer, jeg vil for det første gentage, at Kommissionen fortsat vil overvåge situationen nøje i de nævnte områder i Mozambique og Albanien i tæt samarbejde med ambassaderne i medlemsstaterne i begge disse lande.
For det andet vil jeg understrege, at Grækenlands initiativ under formandskabet ud fra et retligt synspunkt rejser visse spørgsmål, der kræver politisk forhandling. Vores undersøgelser har vist, at den ulovlige handel med organer ikke er kriminaliseret i alle medlemsstater. De oplysninger, som vi har til rådighed, viser betydelige uoverensstemmelser i den relevante klassificering af forbrydelser.
For det tredje er håndhævelsen af kriminalretlige foranstaltninger noget kompliceret, idet modtagerne af transplantationer med ulovligt udtagne organer - som alle ved - oftest er personer, der kommer fra Europa, selv om transplantationerne udføres i tredjelande, og det rejser spørgsmålet om straf baseret på princippet om nationale territorier, det vil sige at det kommer an på, hvor den kriminelle handling blev begået. Disse spørgsmål blev derfor rejst ved præsentationen af det græske initiativ til en rammeafgørelse om ulovlig handel med organer og under den første forhandling, og der blev udført en undersøgelse inden for Falcone-programmets anvendelsesområde for helt nøjagtigt at identificere de grundlæggende spørgsmål, som skulle behandles juridisk på europæisk plan.
Som De ved, og som jeg netop har nævnt, var det ikke et initiativ fra Kommissionen, og det er på nogle områder det springende punkt i forhandlingen, at der mangler kontinuitet i medlemsstaternes initiativer, som giver en vis fremdrift under det pågældende lands formandskab, men som ikke nødvendigvis føres videre efter formandskabet. Kommissionen har imidlertid udført denne undersøgelse, og vi er i dag bedre udrustet til at identificere - mere nøjagtigt end i det græske formandskabs initiativ - de nøgleområder, der skal være emnet for enhver lovgivningsmæssig indgriben på dette område. 
Formanden.
   - Tak, hr. kommissær.
Forhandlingen er afsluttet.(1)

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0060/2004) af Miguélez Ramos for Fiskeriudvalget om forslag til Rådets forordning om indgåelse af protokollen om ændring af den fjerde protokol om betingelserne for det fiskeri, der er fastsat i fiskeriaftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab på den ene side og den danske regering og det grønlandske landsstyre på den anden side (KOM(2003) 609 - C5-0514/2003 - 2003/0236(CNS)).
Miguélez Ramos (PSE ),
   Fru formand, måske skal man i forbindelse med denne fiskeriaftale med Grønland huske på, at det er den næstdyreste aftale, EU har undertegnet, efter aftalen med Mauretanien. Ud over de to aftaler, jeg netop har nævnt, er der en forskel, som vi kalder forskellen mellem "nordaftalerne" og "sydaftalerne". Nordaftalerne er kendetegnet af en række ting, der adskiller dem fra sydaftalerne, og som jeg vil komme ind på undervejs i mit indlæg.
Der er blevet sagt meget forskelligt om denne fiskeriaftale med Grønland, og det er næsten alt sammen rigtigt. Revisionsretten understregede f.eks. i sin tid, at de grundlæggende budgetbestemmelser ikke var blevet overholdt i forbindelse med fiskeriaftalen med Grønland, f.eks. fiskerimulighederne. Af de 42,8 millioner euro, som aftalen koster, blev der kun anvendt 28 millioner på fiskerimuligheder, og heri er der desuden indeholdt "papirfisk", der kaldes sådan, fordi det drejer sig om fisk, der, selv om der er blevet betalt for dem, ikke længere findes i de grønlandske farvande.
Ud over at udnyttelsen af fiskekvoterne var meget lav og lå meget langt fra den anslåede værdi af fiskerimulighederne, var der kun fire medlemsstater, der kunne og kan fiske inden for rammerne af denne aftale, nemlig Det Forenede Kongerige, Tyskland, Frankrig og Danmark. Resten af medlemsstaterne var og er udelukket fra disse farvande.
Det bør nævnes, at denne udelukkelse og manglende udnyttelse af betalte fiskekvoter gav anledning til og fortsat giver anledning til en række forvridninger, f.eks. at nogle af de medlemsstater, der er omfattet af aftalen, har forsøgt at videresælge uudnyttede kvoter, fordi de ikke er interessante for den pågældende medlemsstats konsummarked, men er det for andre stater. Ud over denne forvridning (forsøg på at videresælge noget, der allerede er betalt) er der sket og sker der fiskeri af uudnyttede kvoter, der fanges af fartøjer indregistreret i disse medlemsstater, men som i realiteten hverken kommer fra disse medlemsstater eller andre, men fra tredjelande.
Faktum er, at der er et ønske om at erhverve disse uudnyttede kvoter, eller i det mindste at tillade fiskeri, selv om det har karakter af forsøgsfiskeri, for medlemsstater, som ikke nyder godt af denne aftale, eller som er blevet udelukket - som det er tilfældet med de iberiske flåder, det vil sige den spanske og portugisiske fiskerflåde - da vi blev medlemmer af Det Europæiske Fællesskab, til trods for at vi havde fisket i disse farvande i århundreder.
Kommissionen påpegede alle disse problemer i sit dokument og foreslog en mekanisme, som gør det muligt for Kommissionen midlertidigt at overføre uudnyttede fiskerimuligheder til en anden medlemsstat, dog kun i det igangværende år, og uden at det påvirker tildelingen af kvoter i fremtiden.
Vi syntes, at det var en god mekanisme, især fordi der var tale om et forsøg, som man kunne vurdere resultatet af efter et stykke tid. Imidlertid blev der i Fiskeriudvalget vedtaget et ændringsforslag, der var blevet stillet af nogle af de berørte medlemsstater, og som går ud på, at Kommissionen kan fastsætte høringsprocedurer blandt medlemsstaterne, men at det er dem, der har kvoterne, der kan bestemme eller beslutte, hvordan de skal fordeles, eller om de skal tildeles medlemsstater, der ikke er omfattet af aftalen, men som er interesseret i at fiske i dette område.
Jeg tror i virkeligheden, at diskussionen drejer sig om, hvorvidt Kommissionen udelukkende skal optræde som facilitator, eller om den, da det drejer sig om en EF-fiskeriaftaler, bør sikre den bedst mulige udnyttelse af fiskerimulighederne, der som nævnt er blevet erhvervet af og betalt til Grønland af Fællesskabet inden for rammerne af denne fiskeriaftale.
I bund og grund tror jeg ikke, at vi taler om nationale spørgsmål, men om god økonomisk forvaltning, der er den gordiske knude i denne sag. Vi, der er til stede her, ved godt, at de nationale spørgsmål generelt altid er meget nærværende i fiskeriaftalerne og giver anledning til mange spændinger. Det drejer sig om at definere dette princip i forhold til principperne om økonomi, virkningsfuldhed og effektivitet og om at sikre respekten ved at følge op på de effektivitetsindikatorer, der fastsættes for de enkelte aktiviteter, og som desuden er målbare, således at det er muligt at vurdere de opnåede resultater.
Jeg siger dette på baggrund af mine mange års arbejde med denne aftale, som jeg mener at kende til bunds. Grønland støtter desuden de tanker, jeg netop har givet udtryk for, fuldt ud og har allerede indgået en aftale med Kommissionen. Jeg synes derfor, at det ville være et godt signal at sende herfra til de to EF-fiskerflåder, at de skal have lov til at fiske - ikke på fuld kraft, men dog lidt - i disse farvande. 
Vitorino,
    Fru formand, jeg vil godt takke medlemmet for hendes betænkning om forslag til Rådets forordning om indgåelse af protokollen om ændring af den fjerde fiskeriprotokol mellem EU og Grønland.
Det glæder mig at se, at medlemmet støtter forslaget. Den grønlandske protokol er tidligere blevet kritiseret voldsomt. Jeg mener, at den reviderede version af protokollen er et vigtigt skridt i den rigtige retning. På grundlag af det mandat, som Rådet gav den 24. februar 2003, evalueringsrapporten fra Kommissionens tjenestegrene og betænkningen fra Europa-Parlamentet, som blev vedtaget den 2. september 2003, paraferede Kommissionen den ændrede fjerde protokol i Athen den 18. juni 2003. Jeg vil godt fremhæve de væsentligste nye elementer.
Der er foretaget en væsentlig justering af kvoterne, bl.a. for at komme af med "papirfiskene" og tilpasse fiskerimulighederne til det, videnskabsfolk anbefaler: ikke flere torsk, store rødfisk i vestlige farvande eller blåhvilling - og ikke flere "papirfisk" i EU's fangstkapacitet. Der er indført licensafgifter, så byrderne fordeles mellem Fællesskabet og ejerne af fartøjerne. Det er i overensstemmelse med reformen af den fælles fiskeripolitik og bringer aftalen i overensstemmelse med andre aftaler med tredjelande. Sidst, men ikke mindst giver det Kommissionen mulighed for at overvåge fiskeriet.
Som reaktion på den manglende gennemsigtighed er der indført et budgetstøtteprogram, og det grønlandske hjemmestyre har forpligtet sig til en strukturel reform af dets fiskeripolitik. De grønlandske myndigheder har forpligtet sig til at omstrukturere fiskerisektoren i retning af mere privatisering og mindre støtte. De har også forpligtet sig til en væsentlig forhøjelse af budgettet for Grønlands Naturinstitut, så det kan forøge sin videnskabelige kapacitet.
Eksperimentelt fiskeri fremmes og udvides til blæksprutter og muslinger. Hvis det bliver en succes, kan det løse behovet for diversificering i det grønlandske fiskeri samt behovet for at inkludere nye arter i den næste aftale mellem EU og Grønland.
Hvad angår den lave udnyttelse af fiskerimulighederne og spildet af fællesskabsmidler, er der indført en standardbestemmelse vedrørende overførsel, der gør det muligt for Kommissionen at omfordele uudnyttede fiskerimuligheder til andre, ældre medlemsstater uden kvoter. Det sker med fuld respekt for princippet om relativ stabilitet og artikel 20, stk. 5, i den grundlæggende forordning. Det er et afgørende nyt element, som ikke blot giver Kommissionen et middel til at sikre forsvarlig økonomisk forvaltning af Fællesskabets midler og optimal udnyttelse af skatteborgernes penge, men også bringer aftalen med Grønland i overensstemmelse med andre aftaler med tredjelande med finansiel godtgørelse. 
Langenhagen (PPE-DE ).
   - (DE) Fru formand, aftalen med Grønland er vigtig i flere henseender. Det har vi hørt, og det kan vi da kun støtte.
For det første er det med hensyn til fangstmængder og finansiel modydelse en af EU's vigtigste fiskeriaftaler overhovedet. For det andet er det et fremragende eksempel på bæredygtigheden og balancen i de nordatlantiske farvande. Her er der helt sikkert opnået forbedringer. Og for det tredje er den også udtryk for de særlige forbindelser mellem eks-EU-medlemmet Grønland og EU. Og jeg fortæller Dem naturligvis ikke noget nyt, når jeg siger, at den europæiske fiskeripolitik er en ægte fællesskabspolitik med alle de tilhørende konsekvenser. Der findes fælles retsgrundlag og principper, som er bindende. Hertil hører også, ærede ordfører, princippet om relativ stabilitet, som blev bekræftet for nylig i forbindelse med den store reform af den fælles fiskeripolitik. Jeg mener, det er yderst problematisk og lidet sagligt, når man her ad bagdøren - sådan opfatter jeg det - forsøger at opnå en ændring og forfølge en særinteresse, som mange her i Parlamentet åbenbart gerne vil i spørgsmålet om Grønland.
De EU-fiskerinationer, som deltager i aftalen med Grønland, har forpligtet sig til et bæredygtigt og ansvarligt fiskeri. Ellers ville denne aftale jo overhovedet ikke være kommet i stand. De har fået tildelt nogle kvoter, som de kan udnytte selv eller bytte med. Det kan der ikke rokkes ved! Det går ikke an, at man via tvangsforanstaltninger, hvor der gribes ind i medlemsstaternes substantielle rettigheder, skaber en slags kvoteunddragelse. Prøv at forestille Dem, at et fodboldhold ikke udnyttede sine udskiftningsmuligheder og derfor slet ikke ville have ret til udskiftninger ved den næste kamp, men at man i stedet kunne stille op med et dobbelt så stort hold. For at sige det kort: Det er absurd! Det kan heller ikke forsvares ved at henvise til angivelige økonomiske og fair årsager. Vi har ikke brug for at få påduttet en omfordeling, vi har brug for ligeværdigt samarbejde. Alle involverede har gentagne gange og troværdigt forsikret, at de stræber efter at udnytte kvoterne bedst muligt. Som vi har set, har Tyskland - o.k., der kommer jeg fra - på forbilledlig vis - det må jeg godt sige, og det vil jeg også gerne - i de forløbne år samarbejdet og overdraget andre medlemsstater dele af sine kvoter for bestande, som har det godt. Sådan laver man bæredygtig fiskeripolitik!
For fremtiden går jeg i kvotespørgsmålet ind for et tættere samarbejde, det indrømmer jeg, under overholdelse af medlemsstaternes og Kommissionens beføjelser. Desuden støtter jeg fuldt ud en forbedret forhandlingsprocedure mellem medlemsstaterne med henblik på at bytte kvoter fra aftaler med tredjelande. Det beder jeg om kollegernes støtte til. 
Lage (PSE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, ændringen af den fjerde protokol om betingelserne for fiskeriet mellem EU og Grønland er et skridt i den rigtige retning, idet retningslinjerne i principperne er sandhed, gennemsigtighed og gensidighed. Som De nævnte, hr. kommissær, drejer det sig ikke længere om papirfisk eller virtuelle fisk. Vi kan således finde det rette forhold mellem EU's økonomiske støtte og de fisk, der rent faktisk kan fanges, for der er fisk at fange.
Jeg bifalder derfor denne ændring og fru Miguélez Ramos' betænkning, der er relevant og velstruktureret. Ordene i hendes indlæg var ligeledes velkomne, da de hjalp os med at fokusere på det centrale politiske spørgsmål i denne forbindelse. Jeg bifalder endvidere kommissær Vitorinos indlæg. Hans viden om fiskeri overrasker mig ikke, da han har mange talenter og derfor naturligvis også sidder inde med en bemærkelsesværdig viden om fisk. Og her gik jeg og troede, at de eneste fisk, han havde kendskab til, var dem på tallerkenen. Men alvorligt talt håber jeg, at kommissær Vitorino kan komme og lære os om partikelfysik og molekylær biologi , han har helt sikkert den fornødne viden og intelligens til det.
For at vende tilbage til det politiske spørgsmål, som fru Miguélez Ramos rejste, nemlig udelukkelsen af Spanien og Portugal fra de grønlandske fiskezoner, er både uretfærdig og "anti-historisk". Tillad mig at bruge termen "anti-historisk" nu, hvor det ikke mere er på mode at tale om historisk bestemte forhold. Hvis Spanien og Portugal var de første til at opdage fiskeruterne i verden, må de også have opdaget fiskeriet i Grønland, hvor de nu har fået forbud imod at fiske. Vi har nu mulighed for at rette op på denne uretfærdighed, og muligheden for at rette op på en uretfærdighed omfatter, at man lader Spanien og Portugal udnytte de kvoter, som de pågældende medlemsstater ikke selv udnytter. Det skal ikke medføre, at disse to lande skal være underlagt myndigheden i de lande, der har kvoterne. Det drejer sig ikke en form for moderne feudal lov, som er opfundet sammen med de kvoter, der er tildelt et bestemt land, som muligvis senere giver kvoterne videre til den EU-stat, der inden for EU's politiske rammer ønsker at udnytte dem.
Jeg støtter derfor helhjertet fru Miguélez Ramos' synspunkt om, at EU og Kommissionen kan tildele uudnyttede fiskekvoter til de lande, der ønsker at udnytte dem, f.eks. Portugal og Spanien. 
McKenna (Verts/ALE ).
   - Fru formand, min gruppe glæder sig over nogle af ændringerne i denne betænkning, idet der nu skelnes mellem penge for fiskerirettigheder og penge til udvikling. Det bør gælde for alle fiskeriaftaler, ikke blot denne. Vi mener, der bør være en klar forskel på, hvad pengene bruges til.
På udviklingsområdet skal pengene bruges til overvågning og videnskabelige analyser mv., og der bør også være mulighed for en revision af, hvordan pengene bruges. Der er et stort hul her, idet de europæiske skatteborgeres penge går til finansiering af disse fiskeriaftaler, uden at der er mulighed for at undersøge, hvordan pengene bruges, især når det gælder udvikling og overvågning. Vi - Europas borgere - vil se beviser for, at pengene bruges til disse formål, vi tager det ikke bare for givet. I mange tilfælde tror jeg ikke, vi har garanti for, at pengene er brugt til det, vi regner med.
Adgangen i henhold til denne aftale gælder især de nordlige lande, og i Kommissionens forslag står der, at den kan omfordele fiskerimulighederne. Medlemmer af udvalget ønskede ordene "kan omfordele" erstattet med ordet "omfordeler". Idéen om, at den skal omfordeles til andre lande, hvis den ikke benyttes, er dårlig, for vi skal først og fremmest se på, hvordan vi kan forsøge at nedbringe kapaciteten, og hvis den ikke udnyttes, kan der være tungtvejende grunde til det. Måske er der ikke nok fisk. Så hvorfor skal vi sige, at den skal omfordeles, uanset årsagen til at den ikke udnyttes?
Vi bør forsøge at mindske fiskeriet, for vi ved, at havene ikke kan klare det pres, de udsættes for af fiskeriindustrien i EU og andre steder. 
Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg beklager, at jeg er nødt til at indlede mit indlæg uden at kunne lykønske ordføreren med hendes betænkning.
Fru Miguélez Ramos' betænkning, som den foreligger i Parlamentet i dag, er dårligere end Kommissionens forslag. Det er derfor, at vi stemte imod hendes betænkning i udvalget, hvilket ordføreren også selv gjorde.
Jeg synes oprigtigt, at Kommissionens forslag var godt og tilstrækkeligt, og jeg mener, at det kunne have være blevet vedtaget med flertal i Fiskeriudvalget. Så ville det have været unødvendigt at stille ændringsforslag til artikel 3, eftersom Kommissionen for første gang tog hensyn til PPE-DE-Gruppens og den spanske regerings langvarige kamp i Europa-Parlamentet for, at der skal gælde de samme kriterier for fiskeriaftalen med Grønland som for "sydaftalerne", og at der ikke skal være betalte, men uudnyttede fiskerimuligheder tilbage, hvilket ville give Kommissionen direkte mulighed for at tildele disse fiskerimuligheder til andre medlemsstater, der anmoder herom.
Hr. Vitorino, jeg beder Dem om at sige til kommissær Fischler, at han bør gå videre med sit forslag, for det er fornuftigt, retfærdig og rimeligt og i overensstemmelse med de principper om god forvaltning, som Revisionsretten i så høj grad krævede af os, og som er til glæde for Grønlands og EU's gensidige interesser. Og derudover er det ikke mindst et europasindet forslag, for det beskytter EF's fælles interesse i modsætning til fru Miguélez Ramos' foreliggende betænkning, som er anti-EF, fordi den forhindrer Kommissionen i selv direkte at tilgodese alle medlemsstaternes fælles interesse ved at omfordele uudnyttede kvoter og tvinger den til at give efter for ønsket hos visse stater - som ikke udnytter disse kvoter - om bilateral forhandling.
Betænkningen er derfor efter vores mening et tilbageskridt, hvorfor vi vil stemme imod igen, medmindre ændringsforslag 5, som er bedre end ændringsforslag 2 i fru Miguélez Ramos' foreliggende betænkning, bliver vedtaget. 
Stihler (PSE ).
   - Fru formand, selv om jeg støtter de fire første ændringsforslag, afviser jeg ændringsforslag 5. Så vidt jeg ved, røg ændringsforslaget oprindeligt ud i udvalget, men nu er det blevet stillet igen. Når jeg afviser ændringsforslaget, skyldes det ganske enkelt, at det underminerer princippet om relativ stabilitet. Det princip er centralt i den skotske og britiske holdning til fiskeripolitik og også i andre nordlige medlemsstaters, vil jeg tro. Jeg kan ikke støtte nogen forslag, som udgør en trussel mod dette princip. Princippet om relativ stabilitet er afgørende for den skotske flåde, idet det garanterer historiske rettigheder, og ændringsforslag 5 er en trussel mod dette princip.
Ændringsforslag 5 overfører også kompetence vedrørende kvoteudvekslinger til Kommissionen, hvilket efter min mening er i strid med den grundlæggende forordning om den fælles fiskeripolitik. Kompetencen bør ligge hos medlemsstaten, så nye deltagere kan komme ind på eksisterende fiskeriområder, og der presses på for at omfordele de aktuelt garanterede kvoter. Det ignorerer også de grundlæggende forskelle mellem sydlige fiskeriaftaler, hvor fiskerilicenser står på spil, og nordlige aftaler, hvor kvoter står på spil.
Jeg finder det interessant, at der er nogle, som vil give Kommissionen et større ansvar for fiskeriet, men når det kommer til bestemte forslag, som Kommissionen er ansvarlig for, vil de afvise den fuldstændig. Ændringsforslag 5 er skadeligt for nordlige fiskeriinteresser, det er i modstrid med forordningen om den fælles fiskeripolitik, og det kan mindske de grønlandske kvoter, der kan byttes for de norske kvoter. Fiskeriindustrien i Det Forenede Kongerige er meget afhængig af disse. Jeg er ked af det, men i dette tilfælde er jeg uenig med ordføreren. 
Hudghton (Verts/ALE ).
   - Fru formand, jeg noterer mig, at kommissær Fischler ikke kan være til stede i dag. Jeg håber, han har meget travlt med at gøre noget ved de problemer, Skotland blev påført ved mødet i Rådet (fiskeri) i Bruxelles i december.
Hvad Grønland angår, er jeg sikker på, at mange i de skotske fiskersamfund i dag kaster misundelige blikke mod Grønland, fordi det ikke er omfattet af den fælles fiskeripolitik. Mens vi i Skotland stadig må trækkes med den fælles fiskeripolitik, er det imidlertid helt afgørende, at det grundlæggende princip om relativ stabilitet ikke på nogen måde krænkes. Denne betænkning og forslaget om, at kvoterne skal omfordeles til andre medlemsstater, og at Kommissionen skal omfordele dem, er fuldstændig uacceptabelt. Det er en farlig præcedens, som kunne - og ville - blive brugt til at underminere den relative stabilitet.
Det bliver ikke bedre af, at den britiske regering og den skotske regering bestående af partierne Labour og Liberal i december 2002 støttede en reform af den fælles fiskeripolitik, så der bliver lige adgang til farvande og ressourcer. Hvis kommissær Fischler havde været her, ville jeg have bedt ham forklare, hvordan relativ stabilitet er foreneligt med lige adgang til farvande og ressourcer. De to principper er ikke forenelige, og jeg håber bare, at vi kan komme ud af den fælles fiskeripolitik, inden princippet om relativ stabilitet tages op til revision eller afskaffes.
Stevenson (PPE-DE ).
   - Fru formand, jeg må hellere passe på, hvad jeg siger om fru Miguélez Ramos, hvis hun nu skulle blive fiskeriminister i Madrid. Så fra nu af behandler jeg hende pænt.
Vi i Fiskeriudvalget havde for nylig besøg af en fremragende forsker, dr. Chris Reid fra Sir Alistair Hardy Foundation ved universitetet i Plymouth. Han talte om, at global opvarmning har medført væsentlige stigninger i temperaturen i Nordsøen i de sidste 20 år og har drevet det plankton, torskene lever af, længere nordpå. Det er derfor ikke overraskende, at vi nu oplever et drastisk fald i torskebestandene i Nordsøen, hvilket betyder, at især den skotske fiskeriflåde er i krise, og at Kommissionen har måttet gennemføre en genopretningsplan for torsk.
Hvis vi ser på de foreslåede fiskerimuligheder i henhold til den ændrede fjerde protokol til aftalen med Grønland, kan vi se, at fiskerimulighederne indskrænkes. For det første er der tale om en drastisk reduktion, hvad torsk angår. Derved sættes der måske spørgsmålstegn ved det, som dr. Chris Reid fortalte udvalget. Det er i hvert tilfælde en indikation af, at vi i de grønlandske farvande ikke har en sådan overflod af fisk, som det engang blev angivet.
Det gode ved denne ændring til den fjerde protokol er, at vi nu i det mindste ikke har nogen papirfisk: Vi betaler for reelle fiskerimuligheder. Vi sætter de penge, EU betaler, i forhold de faktiske fiskerimuligheder. Hvis sådanne fiskerimuligheder findes, er det den hårdt plagede flåde i Nordsøen, der har mest brug for dem.
Derfor må jeg beklageligvis tilslutte mig det, mine kolleger har sagt her i eftermiddag, og meddele, at jeg heller ikke mener, vi kan støtte ændringsforslag 5. Ikke blot underminerer det princippet om relativ stabilitet, som fru Stihler og hr. Hudghton så smukt har forklaret, det flytter også potentielle fiskerimuligheder væk fra nordsøflåden og giver dem til fiskeriflåder uden for Nordsøen. Det er ikke acceptabel for fiskerne i Det Forenede Kongerige. 
Kindermann (PSE ).
   - Fru formand, kære kolleger, fru Miguélez Ramos' gode betænkning om ændring af protokollen til fiskeriaftalen med Grønland viser endnu en gang, at der er berettigede kritiske indvendinger til indholdet og anvendelsen. De kommer ikke kun fra ordføreren for Fiskeriudvalget, men også fra Budgetudvalget.
Jeg er enig med ordføreren, når hun kræver, at de økonomiske udgifter til denne aftale skal tilpasses til de faktiske forhold. Jeg støtter også fuldt ud hendes krav om en generel vurdering inklusive en cost-benefit-analyse. Det har Parlamentet jo krævet længe i forbindelse med fiskeriaftaler med tredjelande.
Jeg kan imidlertid ikke støtte ordførerens krav om, at Kommissionen skal fordele uudnyttede fangstmuligheder efter ansøgning fra en anden medlemsstat, heller ikke selv om denne tildeling skulle være begrænset til et fiskeriår. Det ville efter min mening være meget tæt på at berøre princippet om relativ stabilitet i den fælles fiskeripolitik.
Muligheden for at overføre eller bytte tildelte fiskekvoter skal også fortsat ligge inden for medlemsstaternes kompetence. Ikke-udnyttede fangstmuligheder kommer jo i sidste ende også en bæredygtig udnyttelse af fiskebestandene til gode. Hvis det imidlertid kan forudses, at kvoterne ikke kan udnyttes fuldt ud, kan der som hidtil indgås bilaterale aftaler mellem medlemsstaterne. Kommissionen skal have ret til at gribe regulerende ind i denne forbindelse. Alt andet ville være et ikke uvæsentligt indgreb i hele grundlaget for den fælles fiskeripolitik.
Jeg beder Dem derfor ved afstemningen i morgen om at støtte ændringsforslag 2 og stemme imod ændringsforslag 5. 
Vitorino,
    Fru formand, jeg vil godt fra starten gøre det klart, at jeg har fået min viden om dette emne fra min kollega hr. Fischler, som desværre ikke kan være til stede i dag. Jeg vil dog gerne følge op på og så vidt muligt svare på det, der er blevet sagt under denne forhandling.
Først vil jeg forsøge at klarlægge Kommissionens holdning vedrørende de ændringsforslag, der er stillet. Vedrørende ændringsforslag 1 kan jeg sige, at den finansielle godtgørelse i henhold til aftalen er en engangsgodtgørelse, der svarer til adgang til farvandene, samt kompensation for virkningerne af EU-fartøjers aktiviteter i tredjelandes vande. Den kendsgerning, at tredjelandet inden for rammerne af en dialog om fiskerisektoren accepterer, at en del af den finansielle godtgørelse skal anvendes i forbindelse med en reform af dets eget fiskeripolitik, kan ikke bruges som argument for differentiering af to forskellige rammebeløb. Differentiering af finansielle godtgørelser ville medføre, at tredjelandet nægtede at forpligte sig til en reform af fiskeripolitikken. Derfor kan Kommissionen ikke godtage ændringsforslag 1.
Så er der ændringsforslag 2, som - hvis jeg har forstået det rigtigt - til en vis grad hænger sammen med ændringsforslag 5. I betragtning af at Kommissionen er ansvarlig for en forsvarlig økonomisk forvaltning af Fællesskabets midler, kan ændringsforslag 2 ikke godtages. Budgetmyndighederne må give Kommissionen midlerne til og det retlige grundlag for at sikre forsvarlig økonomisk forvaltning af denne aftale. Til trods for at visse medlemsstater med kvoter i 2003 foretog overførsler, viser erfaringerne, at disse ikke har været tilstrækkelige til at sikre optimal udnyttelse af fiskerimulighederne og dermed forsvarlig økonomisk forvaltning. Nogle har talt om, hvordan vi kan garantere, at princippet om relativ stabilitet og artikel 20, stk. 5, i den grundlæggende forordning overholdes. Jeg vil godt understrege, at Kommissionens midlertidige overførsel af fiskerimuligheder fra en medlemsstat til en anden ikke er i modstrid med princippet om relativ stabilitet, for i henhold til artikel 20, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002, der handler om tildeling af fiskerimuligheder mellem medlemsstater, vil en sådan overførsel ikke have nogen virkning på tildelingen af fiskerimuligheder mellem medlemstaterne i grønlandske farvande i fremtiden.
Tildelingen styres fortsat - og vil fortsat blive styret - på baggrund af fordelingsnøglerne. De medlemsstater, der får glæde af en midlertidig overførsel, kan ikke udnytte de fangster, der foretages, til at ændre grundlaget for fremtidig tildeling. Fiskerimulighederne fastsættes på grundlag af videnskabelige rapporter. Et af de nye elementer ved denne aftale er netop, at alle kvoter nu revideres årligt, hvis der er videnskabeligt belæg for det.
Jeg kan heller ikke godtage, at vi med denne mekanisme skaber præcedens. Overførselsbestemmelsen findes og er uden problemer gennemført i alle andre aftaler med tredjelande med finansiel godtgørelse. Den eneste aftale, der ikke indeholder nogen artikel af denne type, er netop aftalen med Grønland. Det er det, vi nu vil ændre.
I 2003 var den kommercielle værdi af fangsterne, herunder de reelle fangster i forbindelse med overførslerne til Norge, Island og Færøerne, 50 millioner euro. I forhold til den aktuelle finansielle godtgørelse på 42,82 millioner er dette ikke tilfredsstillende. I en aftale med finansiel godtgørelse er det ikke acceptabelt, at Kommissionen ikke har midlerne til at sikre, at Fællesskabets midler ikke spildes. Det skal dog siges, at Kommissionen hilser det sidste ændringsforslag - ændringsforslag 5 - velkommen. Det er vores opgave at sikre en forsvarlig økonomisk forvaltning af Fællesskabets midler. Ændringsforslag 5 viser, at budgetmyndighederne er villige til at give Kommissionen et retligt grundlag for at sikre en sådan forsvarlig økonomisk forvaltning, uden at det går ud over den relative stabilitet, som jeg tidligere har sagt.
Vi er enige i ånden i ændringsforslag 3, men vi mener, at Kommissionen allerede forelægger denne type information i overensstemmelse med både de aktuelle interinstitutionelle ordninger og ikke mindst med rammeaftalen mellem Kommissionen og Europa-Parlamentet. Derfor er ændringsforslag 3 ikke nødvendigt.
Endelig kan vi ikke acceptere ændringsforslag 4. Jeg skal i den forbindelse erindre om det etablerede princip vedrørende protokoller til fiskeriaftaler. I betragtning af at dette er et tillæg til rammeaftalen, kræver den regelmæssige fornyelse deraf ikke noget nyt mandat. 
Formanden.
   - Tak, hr. kommissær.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   I 2003 blev der indgået aftale om en ny protokol med Grønland, der dækker perioden fra den 1. januar 2004 til den 31. december 2006, inden for anvendelsesområdet for midtvejsrevisionen af den fjerde protokol om betingelserne for det fiskeri, der er fastsat i fiskeriaftalen mellem Grønland og EU.
Ved denne revision indføres en række justeringer, men ingen ændringer af niveauet for finansiel godtgørelse, som stadig vil ligge på 42.820.000 euro om året. I gennemgangen er der imidlertid en tydeligere skelnen mellem de beløb, der sættes til side som kompensation for fiskerimulighederne og som støtte til strukturelle reformer. Vi bifalder forøgelsen af kvoterne for helleflynder, der betyder at nationale flåder nu må fange 800 t grønlandsk helleflynder. Det bør dog bemærkes, at Portugal på tidspunktet for beslutningen blev udelukket fra aftalen trods sine historiske fiskerettigheder på områder.
På grund af omfanget af uudnyttede kvoter skal vi sikre, at princippet for god økonomisk forvaltning finder anvendelse, med andre ord at de muligheder for fiskeri, der tilbydes, anvendes effektivt uden at underminere princippet om relativ stabilitet. Betænkningen og Kommissionens forslag giver mulighed for at omfordele kvoter, der ikke udnyttes fuldt ud på et bestemt år. Vi mener dog, at formuleringen i ændringsforslag 5 er mere acceptabel, og at ændringsforslaget derfor bør vedtages i plenarforsamlingen. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0211/2004) af Ingo Schmitt for Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om Kongeriget Spaniens initiativ om udkast til Rådets direktiv om transportvirksomheders forpligtelse til at fremsende oplysninger om passagerer (6620/2004 - C5-0111/2004 - 2003/0809(CNS)).
Schmitt (PPE-DE ),
    Fru formand, mine damer og herrer kolleger, dagens betænkning og dette punkt på dagsordenen er efter min mening et af de vanskeligste i den forløbne valgperiode. Ikke fordi betænkningen er så omfangsrig, men fordi proceduren har vist sig at være yderst vanskelig. Efter at Kongeriget Spaniens initiativ blev fremlagt med det formål at forpligte transportselskaberne til at videregive oplysninger om befordrede personer, er der nemlig siden sidste forår - da det første dokument blev fremlagt - hver måned kommet nye uofficielle versioner med oplysning om, at der snart ville komme en officiel. Sådan trak det ud til begyndelsen af i år, og eftersom denne valgperiode jo lakker mod enden, fremlagde jeg så i begyndelsen af februar en betænkning på grundlag af det forældede forslag. Så fremlagde Rådet pludselig et nyt dokument i midten af februar, hvilket betød, at jeg så igen måtte udarbejde en helt ny betænkning.
Nu til sagen. Min gruppe accepterer som udgangspunkt, at det godt kan være fornuftigt, at transportselskaberne pålægges en pligt til på forhånd at give oplysninger om indrejsende fra tredjelande til de ansvarlige grænsekontrolmyndigheder. Men sådan som det er fremlagt, er det, som Rådet har præsteret, håndværksmæssigt på ingen måde overbevisende. Rådet har ganske vist foretaget nogle rettelser på mange punkter. Det krævede f.eks. oprindeligt, at flyselskaberne skulle forpligtes til at melde de personer til myndighederne, som ikke havde benyttet deres returbillet inden for 48 timer efter den planlagte dato. Det betyder, at enhver kunne blive mistænkt for så at sige at opholde sig uberettiget et eller andet sted, bare fordi vi ikke benytter billetten, i hvert fald ikke på det planlagte tidspunkt. Rådet har på visse punkter erkendt, at det var på vildveje, men det har efter min mening ikke leveret det nødvendige håndværk. F.eks. finder der til dato ingen dialog sted med de berørte transportselskaber om, hvordan det egentlig skal afvikles teknisk, hvad det kommer til at koste, og hvem der i sidste ende skal betale. Jeg minder blot om, at netop når man vil imødegå den illegale indvandring, så handler det for det meste om tredjelande, som ikke er velsignet med rigdom. Når man tænker på disse tredjelande, så ved man også, at ekspeditionen dér ofte stadig foregår manuelt, boardingpasset bliver altså ikke printet ud på en pc, men man får et fortrykt boardingpas, hvor pladsnummeret klæbes på. Her ville det være en væsentlig belastning for flyselskaberne. Jeg synes, at hvis man har sådanne forventninger, så må man allerførst søge dialog med transportselskaberne om, hvordan man i fællesskab kan organisere det.
Desuden er det overhovedet ikke fremlagt overbevisende, om grænsekontrolmyndighederne overhovedet kan stille noget fornuftigt op med de modtagne data. Eller sagt på en anden måde: Betyder det en lettelse af kontrollen, og bliver den mere effektiv? Det er på ingen måde blevet undersøgt - hverken på udvalgsmøder eller i dokumentet. I øvrigt indeholder dette dokument overhovedet ingen begrundelse, Rådets initiativ er uden begrundelse, der findes hverken en samlet begrundelse eller en detaljeret begrundelse til de enkelte artikler.
Et helt centralt punkt, som jeg endnu ikke mener er tilstrækkeligt afklaret, er spørgsmålet om, hvorvidt de indsamlede data også reelt kan føre til en mere effektiv kontrol i det enkelte indrejseland. Derfor - i udvalget blev min betænkning og også initiativet afvist - vil min gruppe i morgen hverken stemme for eller imod, fordi vi siger, at ganske vist finder vi den centrale idé interessant, og den kan muligvis føre til det ønskede mål, men arbejdet skal gøres ordentligt. Det er ikke sket med dette rådsinitiativ, og derfor mener jeg heller ikke, vi bør køre videre med denne procedure. Jeg beder inderligt om, at vi i morgen foretager en afsluttende afstemning om dette initiativ og ikke bare sender det tilbage i udvalget. Det vil jeg i hvert fald ikke foreslå i morgen. Jeg tror, vi bør gå den vej i fællesskab, at Kommissionen - som den allerede har antydet på et udvalgsmøde - på grundlag af det oprindelige rådsdokument fremlægger et velunderbygget forslag, som vi så kan diskutere sagligt og komme frem til en fornuftig løsning på baggrund af. 
Vitorino,
    Fru formand, jeg vil først og fremmest takke ordføreren hr. Schmitt for hans arbejde i forbindelse med udarbejdelsen af betænkningen og beslutningsforslaget. De sagde, at holdningen i initiativet ændrede sig mange gange, og jeg tror, at De efter mit indlæg kan konstatere, at den endnu en gang har ændret sig i sidste øjeblik.
For at slå det fuldstændig fast så deler Kommissionen målsætningerne om øget kontrol ved de ydre grænser og bekæmpelse af illegal indvandring, hvilket er angivet meget tydeligt i det spanske initiativ. Det drejer sig om at harmonisere de praksis, der allerede er gældende i flere medlemslande om fremsendelse af APIS-oplysninger, der ikke må forveksles med PNR-oplysninger. De pågældende personoplysninger begrænser sig reelt til at være data, der allerede fremgår af passagernes rejsedokumenter, som de under alle omstændigheder skal fremvise ved krydsning af de ydre grænser.
Beskyttelsen af oplysningerne, som fremgår af den tekst, som Parlamentet er blevet hørt om, er tilstrækkelig stor og er blevet godkendt af Artikel 29-gruppen.Imidlertid blev der i går i Rådet (retlige og indre anliggender) opnået en politisk aftale om direktivforslaget efter indførelse af ændringsforslag, der var stillet af Det Forenede Kongerige, og der sigtede mod tilladelse til lagring af data ud over den 24-timersperiode, der oprindelig var angivet i initiativet, og en mere omfattende brug af dataene. Disse ændringsforslag, der ændrer direktivets betydning, har givet anledning til tvivl hos Kommissionen, hvilket kom til udtryk i en erklæring, der blev vedlagt den endelige tekst. Kommissionen bekræfter i erklæringen, at direktivet skal fortolkes i lyset af de målsætninger, som det indeholder, nemlig øget kontrol ved grænserne og bekæmpelse af den illegale indvandring.
Kommissionen beklager i erklæringen, at de bestemmelser, der blev tilføjet efter anmodning fra Det Forenede Kongerige, ikke vil kunne blive behandlet inden for rammerne af de foranstaltninger, som Kommissionen har påtaget sig at fremsætte i juni 2004. Disse foranstaltninger angår beskyttelse af data og udveksling af oplysninger mellem de retshåndhævende myndigheder særlig i lyset af den erklæring, som Rådet har vedtaget om bekæmpelse af terrorisme.
Kommissionen er desuden optaget af de bekymringer, som de transportvirksomheder, der skal deltage i denne fælles opgave, har givet udtryk for. Man bør under alle omstændigheder ikke overvurdere de logistiske og finansielle konsekvenser, som udførelsen af foranstaltningerne i det nuværende forslag kan medføre. Ud over den kendsgerning, at de pågældende personoplysninger er begrænset til de informationer, der fremgår af passagerernes rejsedokumenter, og at transportvirksomhederne allerede har pligt til at foretage kontrol ved indstigningen, skal det nævnes, at fremsendelsen af disse oplysningerne i henhold til bestemmelserne i direktivet kun finder sted efter anmodning fra de kompetente nationale myndigheder. Kommissionen er under alle omstændigheder klar til at indlede en dialog med transportvirksomhederne om dette spørgsmål.
Roure (PSE ).
   - Fru formand, i en mere og mere kompleks situation med forvaltning af indvandringsstrømmene og bekæmpelse af den illegale indvandring har vi svært ved at acceptere det spanske initiativ både i indhold og form. Hvad angår formen, vil en accept af dette initiativ være en godkendelse af Rådets arbejdsmetode, der består i til stadighed at ændre de tekster, som Europa-Parlamentet foreslår. Jeg hylder ordførerens arbejde og hans evige vedholdenhed. Ordføreren har faktisk modtaget nye versioner, selv om han allerede havde udarbejdet sin betænkning, og den tidligere tekst faldt dermed bort. Det er naturligvis uacceptabelt. En sådan holdning med manglende koordinering i Rådet og uden hensyn til Europa-Parlamentet og repræsentanterne for folkeslagene i Europa, for ikke at tale om den energi og tid, der som resultat heraf er spildt, bliver vi meget bestyrtede over.
Man kan derefter sætte spørgsmålstegn ved det opnåede resultat. Er det reelt effektivt? I den seneste officielle version af det spanske initiativ støder man på ordene "forpligtelse" og "sanktion" i næsten hvert afsnit. Formålet er helt klart lagt fast, for det drejer sig om bekæmpelse af illegal indvandring. Sanktionerne bør derfor hovedsageligt være gældende for de ulovlige menneskesmuglere. Men nej! Sanktionerne og forpligtelserne gælder for flyselskaberne, og vi kan ikke acceptere, at landene fralægger sig deres ansvar ved således at overdrage ansvaret til flyselskaberne og derefter straffe dem, hvis arbejdet ikke er gjort godt nok. Faktisk svarer kravet til de private selskaber om indsamling af data med henblik på kontrol af den illegale indvandring til, at transportvirksomhederne skulle påtage sig landenes forpligtelser.
Formålet med at reducere illegal indvandring er berettiget, men hvordan kan den foreslåede tekst være effektiv? Den reelle praktiske nytte af teksten fremgår ikke. Den kendsgerning, at udelukkende flyselskaberne berøres, svækker allerede formålet med direktivet. Teksten vil, hvis den accepteres i sin nuværende form, fuldstændig ændre flyselskabernes arbejde, for fremsendelse af oplysninger, der er obligatorisk for disse selskaber, udgør en betydelig pengemæssig omkostning. I en række lande kan passene ikke aflæses af maskiner, i andre lande er det en slags maskiner, som endnu ikke er til rådighed, og medlemslandene har ikke angivet noget erstatningssystem til udbedring af disse mangler. Derudover er sanktionssystemet frygtelig tungt og tager ikke hensyn til de bestræbelser, som de straffede selskaber har udført for at opfylde forpligtelserne.
Afslutningsvis skal den illegale indvandring naturligvis bekæmpes, men der findes i mine øjne mange andre metoder. Vi afviser derfor dette initiativ, og vi håber, at Kommissionen i fremtiden vil stille et forslag, som er sammenhængende, og hvor borgernes kompetencer såvel som rettigheder og pligter respekteres. Vi har tillid til Kommissionen med hensyn til, at det bliver således.
Kaufmann (GUE/NGL ).
   - Fru formand, kære kolleger, betænkningen fra Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, som forkaster initiativet fra den afgående spanske regering, fortjener Parlamentets støtte. Når alt kommer til alt, tog vi allerede ved middagstid i dag to vigtige beslutninger. Parlamentet har med god grund sagt nej til at videregive oplysninger om flypassagerer til de amerikanske grænse- og sikkerhedsmyndigheder, og vi har i dag gudskelov også sagt nej til kollektiv udsendelse med europæiske samlefly.
Hvorfor - sådan lyder mit spørgsmål - skulle en foranstaltning, som med hensyn til beskyttelse af personlige oplysninger er yderst betænkelig, pludselig blive uproblematisk, lige så snart den "kun" vedrører EU? Eller gælder nu alle midler til bekæmpelse af den såkaldte illegale indvandring, og tæller de grundlæggende rettigheder ikke længere?
Den grundlæggende ret til beskyttelse af personoplysninger er et værdigode, som vi ikke må behandle lemfældigt. Den fremgår ikke kun klart og entydigt af medlemsstaternes nationale forfatninger, men også af artikel 8 i EU's charter om grundlæggende rettigheder. EF's databeskyttelsesdirektiv sætter høje standarder for videregivelse af personrelaterede oplysninger. Det spanske initiativ derimod opløfter - og desværre støtter ordføreren det - bekæmpelsen af den illegale indvandring ved hjælp af rigide overvågningsforanstaltninger til det øverste mål. Illegal indvandring - det viser alle erfaringer, og det skal siges klart og tydeligt - bekæmper man ikke med politimæssige midler, men ene og alene ved at skabe fredelige og menneskeværdige forhold i andre dele af Europa og verden.
Planen om at indsamle og videregive passageroplysninger fra flyselskaber er yderst problematisk i flere forskellige henseender. Ikke blot giver man hermed private selskaber myndighedsrettigheder, som hidtil har været forbeholdt statslige instanser i medlemsstaterne, f.eks. i tilfælde, hvor der er behov for øjeblikkelig handling, eller med andre begrundelser. Jeg synes ikke, det skal være sådan i Europa, at millioner af menneskers rejseadfærd bliver udspioneret. Hvad sker der, hvis oplysningerne bliver misbrugt? Det tør jeg slet ikke tænke på.
I øvrigt er påstanden om, at det handler om at bekæmpe illegal indvandring, ikke troværdig. Jeg synes, det er rent ud sagt absurd at forestille sig, at hovedparten af de fattigste af de fattige, som kommer til os, benytter den dyre flytransport. Virkeligheden ser jo anderledes ud. Det store antal mennesker, som dagligt drukner under forsøget på at krydse Middelhavet eller grænsefloderne, fortæller en helt anden historie.
Jeg tror, det er vigtigt, at der bliver sat en stopper for myndighedernes indsamlingsmani, og at vi ikke begiver os ud på en vej, som med rette bliver kritiseret af samtlige borgerrettighedsorganisationer i USA. Europa har ikke brug for en total overvågning af sine rejsende og sine grænser. Europa har tværtimod brug for en effektiv beskyttelse af de grundlæggende rettigheder for alle mennesker, som opholder sig her. 
Van Dam (EDD ).
   - Fru formand, hr. kommissær, det er bedre at standse på halvvejen end at holde fast ved en fejl. Det er den følelse, jeg har i denne sag. Spaniens oprindelige forslag om at spærre ulovlige indvandreres vej til hovedlandet var mindre passende end den plan, der nu foreslås. Der er imidlertid en lighed på ét punkt, nemlig at transportvirksomhederne stadig er underlagt skrappe krav, som er uretfærdige. Det kan trods alt ikke være meningen, at toldstedernes opgaver blot overføres til transportvirksomhederne uden en egentlig debat og uden et mandat. Hvis det sker, bør det ske på en sådan måde, at indsatsen og den økonomiske skade begrænses mest muligt. Det var stadig ikke tilfældet i det sidste forslag.
Det er imidlertid endnu vigtigere, at transportvirksomheder ved, hvor de står, og hvilken lovgivning de skal overholde. Det er lovgiverens ansvar at formidle dette klart og fjerne enhver overlapning eller modsigelse. Det er et væsentligt punkt i diskussionen om de krav, som de amerikanske myndigheder pålægger transportvirksomheder. For øjeblikket ser det ud, som om luftfartsselskaber, der flyver til USA, arbejder i et lovmæssigt minefelt. Et skridt til den ene eller den anden side kan have uønskede og vidtrækkende konsekvenser. Det er ikke et bidrag til deres stilling, der er umagen værd, at pålægge yderligere krav til videregivelse af oplysninger. Derfor beklager vi ikke, at det spanske initiativ blev forkastet. Selv om dette ikke nødvendigvis skaber en klar situation for luftfartsselskaberne, forhindrer det en ophobning af forskellige forpligtelser. Det er op til de ansvarlige organer at fastlægge klare og ensartede krav til de oplysninger, som luftfartsselskaber skal afgive i alles interesse, på denne og den anden side af Atlanterhavet. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0205/2004) af Coelho for Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen af 14. juni 1985 om gradvis ophævelse af kontrollen ved de fælles grænser med hensyn til adgang til Schengen-informationssystemet for de tjenester i medlemsstaterne, der har ansvaret for udstedelse af registreringsattester for motorkøretøjer (KOM(2003) 510 - C5-0412/2003 - 2003/0198(COD)).
De Palacio,
    Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil først og fremmest takke ordføreren, hr. Coelho, for hans betænkning. Dette forslag til forordning følger det spor, der blev lagt i 1999 af direktivet om registreringsdokumenter for motorkøretøjer, med det formål at bekæmpe ulovlig handel med stjålne køretøjer, og det skal medvirke til at forbedre det indre markeds virkemåde ved at tilbyde de tjenester, der har ansvaret for registrering af køretøjer, bedre adgang til den største europæiske database over stjålne køretøjer, nærmere bestemt Schengen-informationssystemet (SIS).
Der er meget betydelige økonomiske interesser på spil, for der indregistreres hvert år millioner af køretøjer i medlemsstaterne, og tusindvis af disse bliver stjålet. Ud over at indføre mere effektive mekanismer til bekæmpelse af biltyverier har forslaget betydning for borgernes sikkerhed og dermed for indførelsen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed.
Det giver især mulighed for, at de nationale ansvarlige tjenester, før de indregistrerer et køretøj, under visse betingelser kan søge i SIS-databasen over stjålne køretøjer og registreringsdokumenter og kontrollere, om det pågældende køretøj allerede er indregistreret i en anden af de stater, der har undertegnet Schengen-aftalen. Disse oplysninger gør det vanskeligere for tyvene at sælge køretøjer, der er stjålet i en anden Schengen-stat, og det vil samtidig øge muligheden for, at ofrene kan få det stjålne køretøj tilbage.
I dag mangler myndighederne ressourcer til at kontrollere, hvor de mere end 1 million køretøjer, der indregistreres hvert år, stammer fra. Det forslag, der nu er til forhandling, vil give systematisk adgang til databasen, og dermed til søgning på køretøjer og registreringsdokumenter, og for at få adgang hertil skal man overholde en række fælles regler om gennemsigtighed samt principperne om databeskyttelse.
Overholdelsen af disse bestemmelser skal kontrolleres på samme måde, som det sker med andre søgninger i samme SIS-database. Af hensyn til databeskyttelsen er det blevet foreslået at give forskellig adgang til de offentlige myndigheder og til de private enheder, der har ansvaret for indregistrering af køretøjer. Funktionærer, der er ansat hos offentlige, ansvarlige myndigheder, bør have ret til at foretage søgninger direkte i Schengen-databasen, mens de, når det drejer sig om private tjenester, der udfører denne aktivitet, til trods for at den udfører en funktion, der henhører under en offentlig myndighed, kun vil have begrænset adgang til basen via politiet, ligesom de øvrige eksisterende køretøjsregistreringsmyndigheder.
Jeg vil gerne endnu en gang gentage min tak til ordføreren og Parlamentet for deres indsats. 
Coelho (PPE-DE ),
   Hr. formand, fru næstformand i Kommissionen, mine damer og herrer, vi skal bekæmpe svig og ulovlig handel med stjålne motorkøretøjer, og det er formålet med dette forslag.
Biltyveri i medlemsstaterne er steget til 1.200.000 motorkøretøjer om året. Dette tal har dog tidligere været højere, og det har medført betydelige tab til et samlet beløb af 15 millioner euro. Det er derfor vigtigt, at vi bekæmper denne form for kriminalitet, som ikke blot medfører økonomiske tab, men også fysisk og psykisk skade på grund af den vold, der er forbundet med bilkriminalitet. Endvidere påvirker det, som De lige har sagt, hr. kommissær, borgernes retfærdigheds- og sikkerhedsfølelse.
Der stjæles mere end 3.300 motorkøretøjer hver dag, hvilket svarer til ca. et tyveri hvert 25. sekund. Siden jeg påbegyndte min tale, er der højst sandsynligt blevet stjålet to motorkøretøjer, men forhåbentlig tilhører ingen af dem nogen af de tilstedeværende medlemmer. Formålet med at ændre Schengen-konventionen er at give de offentlige myndigheder, der udsteder registreringsattester for motorkøretøjer, direkte adgang til visse kategorier af oplysninger i SIS. Private enheder, der udsteder registreringsattester for motorkøretøjer, vil kun få indirekte adgang via en myndighed med adgang til SIS.
SIS vil således blive et endnu vigtigere instrument til bekæmpelse af kriminalitet og gøre myndighederne i stand til hurtigt og effektivt at kontrollere, at motorkøretøjer, der ønskes registreret, ikke er stjålet, ulovligt handlet eller forsvundet. Det indre markeds funktion vil således blive forbedret, idet princippet om varers frie bevægelighed bliver underbygget, og det vil til gengæld give et bedre instrument til brug for arbejdet med gradvis at oprette et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed og gennemførelsen af den fælles transportpolitik.
Hvorfor direkte adgang? For i god tid at forhindre motorkøretøjer, der er blevet stjålet i et land, i at blive registreret i et andet land og derved gjort lovligt. Det anslås, at 30-40 % af de pågældende motorkøretøjer stjæles af kriminelle organisationer, som derefter ændrer dem og eksporterer dem til andre lande både i og uden for EU. Alt dette varer normalt mindre end 48 timer.
Der er to hovedargumenter for direkte adgang, og det første er effektivitet. Der registreres adskillige millioner biler i EU. Det ville være et for stort arbejde for politiet at kontrollere alle disse motorkøretøjer systematisk i SIS. Der ansøges om registrering af omkring 15 millioner motorkøretøjer om året. Direkte adgang gør det følgelig hurtigere og lettere at kontrollere, at et motorkøretøj ikke er stjålet eller ulovligt handlet, hvilket betyder øget effektivitet. Det andet argument er gennemskuelighed. For øjeblikket har alle medlemsstater fundet frem til en bestemt måde, hvorpå de kan sikre, at det på tidspunktet for motorkøretøjets registrering kan kontrolleres, om det er stjålet. De oplysninger, som de modtager, er rimeligt pålidelige, men disse fremgangsmåder er dog alle mere eller mindre uigennemskuelige og komplicerede. At medtage en artikel i Schengen-konventionen ville derfor gøre hele processen mere gennemskuelig.
Hvilken slags oplysninger drejer det sig om? Der bør kun gives adgang til oplysninger om motorkøretøjer med et slagvolumen på over 50 cc og oplysninger om påhængsvogne og campingvogne med en egenvægt på over 750 kg. Det foreslås at øge adgangen til oplysninger, som endnu ikke er omfattet af SIS, nemlig oplysninger om registreringsattester og nummerplader, der er blevet stjålet, ulovligt handlet eller forsvundet. Det er den eneste måde, hvorpå vi kan opnå de ønskede mål.
I de spanske initiativer, som vi glæder os over her, vedrørende SIS's nye funktioner, særlig til bekæmpelse af terrorisme, er der allerede taget højde for at indarbejde sådanne oplysninger i SIS, men de er endnu ikke vedtaget på grund af et parlamentarisk forbehold fra Danmark. Vi regner med, at initiativerne bliver vedtaget snarest muligt. Jeg foreslår imidlertid at lade oplysningerne om udstedte identitetspapirer udgå i overensstemmelse med udtalelsen fra Den Fælles Tilsynsmyndighed for Schengen-konventionen ligesom oplysninger om blankodokumenter. Det ville blive for vidtrækkende og vagt.
De oplysninger, som myndigheder, der udsteder registreringsattester for motorkøretøjer, får adgang til, er derfor klart fastsat og begrænset til det nødvendige og hensigtsmæssige. Adgang til oplysninger, der anses for at være for følsomme, vil således blive fjernet og begrænset til genstande, med andre ord selve motorkøretøjerne. Jeg opfordrer Parlamentet til at vedtage dette initiativ og forkaste det forslag, som fru Pacciotti og Den Socialdemokratiske Gruppe har stillet i skyggebetænkningen, hvori der slås til lyd for at bevare det nuværende system med indirekte adgang. Hvis dette forslag bliver vedtaget, sker der ingen forandringer, og der vil ikke ske fremskridt i bekæmpelsen af disse forbrydelser.
Jeg mener, at jeg har beskrevet sagen klart ved at forklare de relevante tal, som er en god illustration af behovet for at finde nye måder at bekæmpe bilkriminalitet på. Vi må ikke lade den nuværende situation fortsætte. Fru Paccioti frygter, at vi ved at tillade direkte adgang øger risikoen for misbrug af personoplysninger. Jeg har altid slået til lyd for en streng beskyttelse af borgernes grundlæggende rettigheder, herunder retten til beskyttelse af personoplysninger. I henhold til de ændringsforslag, som jeg har stillet til Kommissionens oprindelige forslag, og som alle er blevet vedtaget af Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, mener jeg ikke, at beskyttelsen af personoplysninger er i fare. Den adgang, der gives til de offentlige myndigheder, der har ansvaret for udstedelse af registreringsattester for motorkøretøjer, bliver klart fastsat og begrænset til det nødvendige og hensigtsmæssige og med andre ord begrænset til genstande, nemlig selve motorkøretøjerne, for at få bekræftet fra systemet, om det pågældende motorkøretøj er stjålet eller ej.
Hr. formand, at afvise dette skridt ville efter min mening være en dårlig beslutning, da vi stadig ikke ville kunne bekæmpe denne type kriminalitet effektivt. Det ville også være at sende et forkert signal til borgerne, som ønsker tættere samarbejde og større effektivitet i bekæmpelsen af kriminalitet og i garantien for deres sikkerhed. 
Paciotti (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke Kommissionens repræsentant og ordføreren for, at de gjorde meget klart rede for deres synspunkter.
Når der oprettes databaser, som indeholder et meget stort antal informationer, er det naturligvis uundgåeligt, at man er fristet til at bruge disse informationer til andre formål. Dette kan være nyttigt og legitimt på visse betingelser, navnlig når det gælder respekten for borgernes grundlæggende ret til beskyttelse af personoplysninger, som er stadfæstet i artikel 8 i EU's charter om grundlæggende rettigheder.
Nu er der blevet stillet krav om, at de tjenester, som er ansvarlige for udstedelsen af registreringsattester for motorkøretøjer, skal kunne indhente alle de nødvendige oplysninger i Schengen-informationssystemet for at fastslå, at der ikke er tale om stjålne køretøjer, og at ansøgerens dokumenter er autentiske. Ifølge ordføreren forhindrer problemer i forbindelse med retsgrundlaget tilsyneladende brugen af oplysninger i identitetspapirer, og vi må derfor nøjes med oplysningerne om køretøjerne. Selv med sådanne begrænsninger er forslaget til forordning dog stadig nyttigt.
Det, som jeg ikke er enig i, er, at informationerne ikke leveres af de politi- og toldmyndigheder, som står for opbevaringen og behandlingen af Schengen-oplysningerne, men at de indhentes direkte af de offentlige registreringskontorer med direkte adgang til SIS-databaserne. Denne adgang, som man giver til et meget stort antal kompetente motorkøretøjsregistreringskontorer i de 25 medlemsstater, ville udgøre en alvorlig risiko for beskyttelsen af personoplysningerne i Schengen-systemet.
Karakteren af de tjenester, der skal sørge for borgernes sikkerhed, de regler og kontroller, som de er underlagt, og de formål, som de oplysninger, de får kendskab til, må anvendes til, er helt anderledes end dem, der gælder for de offentlige eller private administrationskontorer, som står for af indregistreringen af motorkøretøjer. Desuden kan jeg ikke se, hvorfor det haster så meget med at give direkte adgang til Schengen-oplysningerne, eftersom en sådan adgang ikke ville blive givet til registreringskontorerne, der - alt efter reglerne i de forskellige lande - snarere er private end offentlige. Det ville skabe en uligevægt i reglerne, som ville gøre forvirringen større i stedet for at gøre forordningen mere effektiv. Derfor er det bedre at regulere registreringskontorernes brug af Schengen-oplysningerne på en sådan måde, at alle får samme indirekte adgang, hvilket hindrer risikoen for misbrug og er i tråd med proportionalitetsprincippet. 
Krarup (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, dette beskedne forslag tilsigter jo ifølge betænkningen at bekæmpe svig og ulovlig handel med stjålne motorkøretøjer, og det middel, der tages i anvendelse, er udvidet adgang til Schengen-informationssystemet. Jeg citerer betænkningen: "(Forslaget) vil gøre SIS til et endnu vigtigere instrument i bekæmpelse af kriminalitet og ... (fremme) arbejdet med gradvis at oprette et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed." Uanset dette er retsgrundlaget for forslaget transportpolitikken - det vender jeg tilbage til - nemlig artikel 71. Det gør mig ondt at sige det, fru kommissær og hr. ordfører, men dette er en juridisk og retspolitisk farce. Jeg skal nøjes med at nævne tre punkter.
Først generelt om Schengen-projektet, som jo udgør verdenshistoriens mest omfattende system til overvågning og politisk og social kontrol. Fra årsberetninger og redegørelser ved vi, at Schengen-informationssystemets database i år 2001 rummede mere end 10 millioner individuelle oplysninger. Dette senest offentliggjorte tal er utvivlsomt langt større i dag. Hvis man har en smule retsbevidsthed i behold, må man stille følgende spørgsmål: Hvem må registrere hvad? Hvem kan indhente hvilke oplysninger, og hvordan må oplysningerne bruges? En gennemlæsning af teksterne efterlader ingen sikre svar. Kriterierne er så elastiske, at det reelt er op til systemets mange brugere at definere grænserne. Og de mange brugere er ca. 125.000 terminaler, som er tilsluttede den centrale database i Strasbourg. Hvad betyder f.eks. artikel 96, hvor betingelsen bl.a. er, at personernes tilstedeværelse formodes at udgøre en trussel mod den offentlige orden. Så usikre kriterier kræver en grundig kontrol, men der findes ikke nogen reel kontrol med systemet.
Den såkaldte Fælles Tilsynsmyndighed har i flere årsberetninger givet udtryk for manglende muligheder for at fungere uafhængigt. Arbejdsbetingelserne er så ringe, at tilsynsmyndigheden har erklæret, at tilsynet fungerer som alibi for anvendelse af politiinstrumenter. Tilsynsmyndigheden besidder hverken den uafhængighed eller de ressourcer, som er nødvendige, for at systemet kan fungere effektivt og frembyde bare beskedne garantier i forbindelse med den indsamling og udveksling af oplysninger, som finder sted i SIS og det endnu mere avancerede SIRNE-system. Dette er den almindelige baggrund for forslaget, som er en udbygning af Schengen-samarbejdet.
Og så mine to supplerende spørgsmål til den vikarierende kommissær. Retsgrundlaget, som jeg nævnte før, er en fuldendelse af farcen. Det er artikel 71, der omhandler transportpolitikken. Det er absurd uanset de juridiske teknikaliteter, Kommissionen påberåber sig.
Og endelig har vi i mit eget lille land, Danmark, en særregel, når der er tale om udbygning af Schengen-samarbejdet eller Schengen-reglerne. Hvordan virker den danske protokol her, fru kommissær. Det mystiske retsgrundlag er muligvis forklaringen på, at den danske rådsrepræsentant, som jeg talte med i dag, simpelthen erklærede sig ubekendt med forslaget. Det tror pokker, når forslaget er kamufleret som transportpolitik. 
Evans, Robert J.E. (PSE ).
   - Hr. formand, jeg takker hr. Coelho for hans arbejde med at forelægge denne betænkning for Parlamentet. Jeg er sikker på, at han ligesom jeg er dybt imponeret over den kolossale støtte, han har fået fra sine kolleger i PPE-DE-Gruppen og den side af salen, som listen over foregående talere viser.
Dette er ikke desto mindre et vigtigt spørgsmål. Han fortæller os, at der stjæles 1,2 millioner køretøjer i EU. I alle medlemsstater er der tydeligvis kriminelle elementer, som ikke overholder landets love. Formodentlig - og det ved han måske bedre end jeg - har tyvene forskellige bevæggrunde. Vi skal huske på, at en brøkdel - om end en meget lille en - af disse biltyve har meget alvorlige bagtanker. Uanset om de er involveret i handel med ulovlige stoffer eller våbenleverancer til internationale terrorister, er der tale om internationale, grænseoverskridende problemer.
Nogle af mine kolleger har udtrykt bekymring over databeskyttelse og over, hvorvidt Schengen-aftalen omfatter tilstrækkeligt robuste beskyttelsesforanstaltninger. Fra Det Forenede Kongeriges synsvinkel betyder det, at der nu bliver adgang til internationale data, der kan hjælpe i kampen mod international, grænseoverskridende kriminalitet, som er noget, vi alle tager meget alvorligt.
Der er også dem, der er bekymret ved tanken om direkte adgang til data og spekulerer på, om der er tilstrækkelige garantier for, at data og borgere beskyttes, og om vi her danner farlig præcedens. Jeg deler og forstår de bekymringer. Som ansvarlige borgere og folkevalgte repræsentanter skal vi imidlertid gøre vores yderste i kampen mod alvorlig kriminalitet. Tyveri af køretøjer er naturligvis slemt, men vores opmærksomhed skal rettes mod følgerne deraf. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen torsdag kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0144/2004) af Marinho for Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder, Retlige og Indre Anliggender om Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om vejen til lettere tilgængelige samt mere retfærdige og styrede asylsystemer.
Marinho (PSE ),
   Hr. formand, jeg er ligesom alle andre bekendt med de alvorlige problemer, som de traditionelle europæiske asylsystemer for tiden lider under. I en verden, som bliver mindre og mindre og bedre forbundet ved hjælp af avancerede kommunikationsmetoder, en verden, hvor øer af velstand, fred og trivsel er omgivet af fattigdom, krig og dyb armod, lægger de dårligt stillede områder uundgåeligt et betydeligt indvandringsmæssigt pres på velstående dele af verden. Denne store indvandringsmasse, hvor drivkraften hovedsageligt er økonomiske motiver, bringer asylsystemet i fare, da mange økonomiske indvandrere, som ikke har andre lovlige måder at rejse ind i de rige lande på, forsøger at bruge asylvejen til at få adgang til EU-området.
Jeg glæder mig derfor over Kommissionens to meddelelser. Vi skal indføre det asylsystem, der blev foreslået på Det Europæiske Råd i Tampere. Der skal imidlertid udformes nye politikker for at tage højde for den nye virkelighed såsom den blandede strøm af flygtninge og økonomiske indvandrere, der er væsentlig større nu, end da man afholdt Det Europæiske Råd i Tampere. Der vil selvfølgelig fortsat ankomme mange asylansøgere til EU's ydre grænser, og det er for dem, at det nuværende system fra Tampere er udformet. Det er følgelig vigtigt at bibeholde det, som allerede indeholder, og at vedtage direktiver, som stadig afventer Rådets godkendelse, for at gennemføre første del fra Tampere om flygtninges status og asylprocedurer og derefter gå videre til anden fase af udviklingen.
Rådet skal derfor opfordres til snarest at vedtage de direktiver, som jeg lige har nævnt. Denne opfordring blev fremsat gentagne gange på Det Europæiske Råds møder i Laeken, Sevilla og Thessaloniki. Det nuværende system har tydeligvis visse mangler. Mange asylansøgere har rent faktisk ikke brug for asyl. De fleste af de asylansøgere, der virkelig har brug for asyl, bliver boende i oprindelsesregionen eller i grænseområder, hvor de udsættes for forfølgelse, lidelse, nedværdigelse, sult og død.
Jeg tilslutter mig derfor Kommissionens holdning om, at vi skal finde nye asylmetoder, der passer bedre til virkeligheden i den nuværende situation. Der skal etableres en ny politik til behandling af asylansøgninger på ankomsttidspunktet i EU ved hjælp af en ordning for genbosættelse på EU-plan og indførelse af procedurer for beskyttet adgang. Asyl og indvandring er to separate, men dog naturligt forbundne fænomener, der skal behandles samlet.
Jeg vil gentage vores opfordring til, at den økonomiske bistand øges, uden at der er tilknyttet betingelser for de oprindelsesregioner, hvor indvandringsstrømmene kommer fra, for at begrænse strømmene og fremme solidariteten med de fattigste lande og med de mennesker, der er mest trængende. Jeg opfordrer derfor EU til at etablere en politik for lovlig indvandring, hvor den eneste måde, hvorpå økonomiske indvandrere kan rejse lovligt ind i EU, er at ansøge om asyl, da dette bringer systemets overlevelse i fare. Hr. formand, Europa er et asylland, og systemet skal beskyttes, hvis vi skal bevare denne humanitære tradition. 
De Palacio,
    Hr. formand, mine damer og herrer, først vil jeg gerne takke Parlamentet for denne lejlighed til at diskutere disse væsentlige spørgsmål.
Som bekendt gav Det Europæiske Råd i Thessaloniki som led i gennemførelsen af den forrige meddelelse Kommissionen et nyt mandat til at undersøge alle parametre for at sikre en mere velordnet og styret indrejse i EU af personer, der har behov for international beskyttelse ved hjælp af asyl, og veje og midler til at sikre disse personer en bedre beskyttelse i deres oprindelsesområder og anmodede den om at forelægge en beretning for Rådet før juni 2004.
Der er naturligvis tydelige bånd mellem de to meddelelser om asyl - den fra 2003 og den kommende meddelelse fra Kommissionen - og betænkningen og forhandlingerne i dag, der i vidt omfang vil berige det arbejde, vi er i gang med i Kommissionen, og som vi snart vil forelægge.
Jeg vil begynde med at påpege, at det glæder mig, at man i betænkningen anerkender undersøgelsen af det nuværende asylsystems mangler, som undergraver asylinstitutionens troværdighed og integritet og den offentlige støtte til den. I denne henseende er det vigtig, at der opnås en aftale om direktivet om asylprocedurerne, som reelt er den eneste ekstraordinære foranstaltning, som endnu ikke er afsluttet.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at understrege, at den nye tilgang, vi lægger for dagen i den meddelelse, som behandles i Deres betænkning, anviser en ændret indfaldsvinkel, nemlig at vi skal bevæge os væk fra det, vi kan gøre for at reducere antallet af ansøgninger, og i stedet komme videre med det, vi kan gøre for at forbedre indsatsen, det vil sige for at beskytte et større antal flygtninge - vi er bange for, at antallet stiger globalt - og forsøge at finde nye former til at forbedre adgangen, retfærdigheden og forvaltningen af den internationale flygtningebeskyttelsesordning. Det drejer sig derfor også om at anvende de midler og budgetter, vi råder over, bedre.
I denne forbindelse vil jeg gerne benytte lejligheden til oprigtigt at takke ordføreren og Europa-Parlamentet for deres konstruktive rolle for at fremme Aeneas-programmet, som skal bidrage til at hjælpe de tredjelande, der modtager flygtninge, og give dem økonomisk og teknisk bistand, så de kan håndtere det pres, de er udsat for, når de i lange perioder skal tage sig af flygtninge.
Økonomisk og teknisk bistand er imidlertid ikke nok. Det er nødvendigt at dele byrderne og ansvaret, hvis EU ønsker at vise, at dets ønske om, at den internationale beskyttelse bliver mere retfærdig, er reelt. I denne forbindelse kunne vi overveje at påtage os en del af presset på modtagelseslandene ved at tilbyde genbosættelsessteder for flygtningene i EU.
Den kommende meddelelse vil gå mere i detaljer med en begrundet analyse og parametre for en mulig plan for genbosættelse i EU, og der er ingen tvivl om, at sådanne overvejelser passer godt ind i en global kontekst, hvor UNHCR naturligvis vil spille en vigtig rolle på grund af sammenhængen med de aktuelle overordnede drøftelser af en strategisk anvendelse af genbosættelse.
Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne takke for Parlamentets betænkning, som vi naturligvis, det vil jeg gerne understrege over for ordføreren, vil tage i betragtning i forbindelse med Kommissionens kommende meddelelse. 
Sauquillo Pérez del Arco (PSE ),
   Hr. formand, når vi taler om asyl, er vi nødt til at sige, at det drejer sig om en rettighed, som bistår enhver, som nærer begrundet frygt for at blive forfulgt, og at EU og medlemsstaterne i kraft af folkeretten, fællesskabsretten og interne bestemmelser er retligt forpligtede til at respektere asylretten, og at det er meget vigtigt, at asylretten ikke bliver berørt af den krise, som asylsystemet befinder sig i, sandsynligvis på grund af misbruget af systemet.
Jeg vil gerne lykønske institutionerne, fordi de endelig, fem år efter Det Europæiske Råd i Tampere, tager fat på at skabe et europæisk asylsystem, der skal indeholde fælles normer for modtagelse, sagsbehandling og bistand til asylansøgerne.
EU burde for det første tilpasse de betingelser, som asylmodtagerne i dag modtages under, til EU's egne standarder for individuelle garantier og rettigheder, hygiejne og velfærd. For det andet burde man benytte lejligheden til at tilpasse sig til den aktuelle situation og udvide asylretten til at omfatte kvinder og børn, der trues af genital lemlæstelse, børnesoldater og ofre for de nye former for slaveri.
Som ordfører for udtalelsen fra Udvalget om Udvikling og Samarbejde glæder jeg mig over, at forbedringen af asylsystemet og den eventuelle etablering af et fælles europæisk system ikke kun sker ud fra et politimæssigt synspunkt, men også tager hensyn til de politiske aspekter og de udviklings- og menneskerettighedsproblemer, der ligger bag såvel asylansøgningerne som de massive økonomiske indvandringer, der til tider er forklædt som asyl.
Kommissionens forslag burde indebære støtteforanstaltninger til opbygning af systemer med friheder, hvor menneskerettighederne i oprindelseslandene respekteres, og til tilvejebringelse af de absolut nødvendig betingelser, der sikrer beskyttelsen i de tilgrænsende områder. Det ville lette presset fra de reelle asylansøgere ved de europæiske grænser.
Hvad angår de falske asylansøgere, kan tendensen til, at økonomiske indvandrere bruger asylsystemet, kun stoppes, hvis vi finansierer samarbejdsprojekter i oprindelseslandene, som giver udsigt til udvikling. Den Socialdemokratiske Gruppe har længe støttet foranstaltninger til fælles udvikling, det vil sige konkret udvikling af de områder, som indvandringsstrømmene kommer fra, for at fremme tilbagevenden og afskrække folk fra at udvandre eller misbruge asylsystemet.
Jeg håber, at det kommende Parlament får lejlighed til at udtale sig om den endelige indførelse af et fælles asylsystem. 
Coelho (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru næstformand i Kommissionen, mine damer og herrer, som ordføreren, hr. Marinho, understregede, har mennesker altid søgt efter og vil fremover i stadig større tal søge efter bedre muligheder eller beskyttelse uden for deres oprindelsesland for at flygte fra forfølgelse, krig, krænkelser af menneskerettigheder eller simpelthen fattigdom og arbejdsløshed.
I overensstemmelse med Amsterdam-traktaten og Nice-traktaten og resultatet fra topmødet i Tampere har vi vedtaget forskellige retslige foranstaltninger og instrumenter vedrørende de tre kategorier, nemlig asylansøgere, midlertidigt fordrevne personer og økonomiske indvandrere. Medlemsstaterne oplever, som ordføreren har sagt, for tiden en krise i asylsystemet på grund af misbrug af procedurerne og den øgede blandede indvandringsstrøm. Det er et problem, der ofte forstærkes af menneskehandelsnetværks virksomhed. Det har haft forfærdelige følger, hvilket afspejles i offentlighedens bekymring.
Derfor er det vigtigt, at vi etablerer en politik, der omfatter tre hovedelementer, som er overholdelse af Genève-konventionen, tredjelandsstatsborgeres legitime ønske om at finde bedre levevilkår og den enkelte medlemsstats og EU's kapacitet til at modtage flygtninge. Grundlaget for en sådan afbalanceret politik skal altid være en fælles ramme med forbundne foranstaltninger, der er udarbejdet efter den nærmere gennemgang på Det Europæiske Råd i Tampere. Vi skal også vedtage harmoniserede, gennemskuelige, effektive og hurtige procedurer.
Kommissionen har udarbejdet forslag og fået en udtalelse fra Parlamentet på alle de asylpolitikområder, der er nævnt i Tampere-konklusionerne. Rådet har derimod forpasset tidsfristerne fra Det Europæiske Råds møder i Tampere, Laeken, Sevilla og Thessaloniki, og fem år senere venter vi stadig på Rådets afgørelser. På Det Europæiske Råds møde i Thessaloniki blev Rådet mindet om behovet for, at de endnu udestående forslag til direktiver om minimumsstandarder for asyl og indvandring snarest muligt bliver vedtaget. Kommissionen blev opfordret til at undersøge alle parametre for at sikre, at personer, der har brug for international beskyttelse, kan rejse ind i EU på en mere ordnet og bedre forvaltet måde, samt undersøge, hvordan oprindelsesregionerne bedre kan sikre sådanne personers sikkerhed.
Forhandlingen i dag vedrører hr. Marinhos betænkning. Jeg vil lykønske ham med kvaliteten af hans arbejde. Betænkningen er baseret på to meddelelser fra Kommissionen, der ganske vist er udarbejdet med forskellige begrundelser, men alligevel vedrører de grundlæggende præmisser og målsætninger for en ny strategi, der kan føre til bedre forvaltede, lettere tilgængelige og mere retfærdige asylsystemer ved at udforske nye veje, som kan supplere den progressive indfaldsvinkel, der blev fastlagt i Tampere.
Hr. formand, efter min mening skal følgende hovedelementer være til stede for at bibeholde en ensartet overordnet strategi for etablering af en fælles asyl- og indvandringspolitik i EU, nemlig eksistensen af veje til lovlig indvandring, en integrationspolitik, fælles forvaltning af indvandringsstrømme, strengere kontrol ved de ydre grænser, et europæisk asylsystem, forhandlinger om aftaler om genindrejse og en fælles tilbagesendelsespolitik, behovet for at bekæmpe menneskehandel og ulovlig indvandring effektivt og støtte ofrene for sådanne forbrydelser. 
Berthu (NI ).
   - Hr. formand, jeg mener, at Marinho-betænkningen om asylsystemerne i Europa skyder over målet. Hvilket spørgsmål stilles reelt? Det drejer sig først og fremmest om at vide, hvad der skal svares til dokumentet fra den britiske regering, som blev forelagt Det Europæiske Råd sidste forår, om nye internationale tiltag i forbindelse med asylprocedurer og beskyttelse. I dokumentet, som var meget fornuftigt, stilledes det omfattende spørgsmål om den nødvendige kontrol af asylsystemerne, der på nuværende tidspunkt er ødelagt af det meget store antal indvandrere. Den blev efterfulgt af en meddelelse fra Kommissionen, der gør de enkle spørgsmål vanskelige og går uden om de pinlige emner om "Vejen til lettere tilgængelige samt mere retfærdige og styrede asylsystemer", hvilket fuldstændig forvansker indholdet i det britiske dokument. Det er bemærkelsesværdigt, at betænkningen fra Europa-Parlamentet, der bliver behandlet i dag, i overvejende grad handler om Kommissionens meddelelse, men den nævner end ikke i begrundelsen dokumentet fra den britiske regering. Det er meget svært for mig at acceptere en sådan foragt for et medlemsland. Jeg vil også tale om dette dokument.
I dokumentet angives fire kendsgerninger. For det første at den finansielle bistand til flygtningene er dårlig fordelt, for det andet at det nuværende asylsystem ikke er til fordel for det store flertal af flygtninge, nemlig de sårbare, som bliver sendt hjem uden tilstrækkelig beskyttelse, for det tredje at det meget store flertal af asylansøgerne i EU ikke opfylder betingelserne for at opnå status som flygninge eller ret til subsidiær beskyttelse, og for det fjerde at de, der er blevet nægtet asyl, som oftest bliver her illegalt uden at blive sendt hjem til deres oprindelsesland.
I det britiske dokument anmodes der i forbindelse med disse udfordringer i særdeleshed om oprettelse af beskyttelseszoner i oprindelseslandene for at kunne tilbyde tilgængelige tilholdssteder og oprettelse af transitcentre, der placeres uden for EU, hvor de godkendte flygtninge kan få adgang til de deltagende lande, og de andre kan hjemsendes til deres oprindelsesland. Betænkningen, som vi behandler i dag, svarer kun undvigende på disse spørgsmål og disse forslag. I betænkningen forkastes i særdeleshed idéen om beskyttelseszoner og transitcentre uden for EU, for de vil ikke være tilstrækkelig beskyttende (se punkt 16), og det foreslås i forbindelse med en flerdobling af falske asylansøgere at udvide mulighederne for lovlig indvandring - som hr. Marinho netop har gjort opmærksom på for et øjeblik siden - (se punkt 8), hvilket reelt blot vil gøre ondt værre.
Hr. formand, overordnet mener jeg, at betænkningen hverken har taget hensyn til det store problem, som vores samfund, der i dag kæmper for deres overlevelse, står over for, eller til nødvendigheden af en gennemgribende revision af asylprocedurerne og nødvendigheden af øgede bestræbelser på en politisk stabilisering og på en økonomisk udvikling i de oprindelseslande, som disse fortvivlede indvandrere stammer fra.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen torsdag kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0143/2004) af Scarbonchi for Udvalget om Udvikling og Samarbejde om opførelse af Den Europæiske Udviklingsfond (EUF) på budgettet (2003/2163(INI)).
Scarbonchi (GUE/NGL ),
   Hr. formand, siden 1959 har regeringsfonden, der har til formål at finansiere samarbejdet mellem EU og AVS-landene, kaldet EUF, som dækker en femårig periode inden for rammerne af Cotonou-aftalen, fungeret på basis af bidrag fra landene, der er fastsat på grundlag af en omkostningsdeling. Frankrig og Tyskland står i dag for næsten 42 % af den samlede finansiering. Fonden forvaltes af Kommissionen med deltagelse af modtagerlandene.
For perioden 2003-2007 råder fonden over mere end 15 milliarder euro til nye forpligtelser og mere end 10 milliarder euro til udbetalinger. Bemærk, hvilket for øvrigt er skandaløst, at 11 milliarder euro er blevet overført, fordi de ikke blev anvendt under den sjette, syvende og ottende EUF. Kommissionen mener efter flere resultatløse forsøg, at med udløbet af den niende EUF i 2007, den opnåede udvidelse af Unionen og indledningen af debatten om den finansielle ramme efter 2006 er det nu et godt tidspunkt endnu en gang at behandle spørgsmålet om opførelse af EUF på budgettet. Kommissionen tilsluttede sig således den vedvarende bekymring, som Europa-Parlamentet i flere år har givet udtryk for med hensyn til budgetdisciplin, en hurtig og effektiv brug af ressourcerne og rollen for den fælles beslutningsprocedure, som blev pålagt Europa-Parlamentet i forbindelse med budgetopførelsen, selv om Europa-Parlamentets rolle i dag på dette område er ikkeeksisterende, og det ganske enkelt ikke kan udøve budgetkontrollen.
I lyset af de nuværende problemer, hvad er så fordelene ved opførelsen på budgettet? For det første giver det en demokratisk legitimitet takket være den parlamentariske kontrol med finansieringen af EUF. For det andet sætter det en stopper for de besværlige procedurer ved at rationalisere og forenkle dem, det giver større nærhed til modtagerlandene, det fremskynder udbetalingerne og medfører en mere effektiv bistand. For det tredje skabes der gennemsigtighed. Vanskelighederne ved det nuværende system gør brugen af midlerne fuldstændig uigennemsigtig. For det fjerde i forbindelse med det beløb, der skal realiseres, nemlig de 11 milliarder euro, som jeg talte om før, kan der ved opførelsen på budgettet ske betydelige forbedringer. For det femte skal det sikres, at der kommer bidrag fra alle lande. Som De ved, vil den overordnede værdi i den 10. EUF, hvis EUF ikke bliver opført på budgettet, risikere at være begrænset på grund af de små bidrag fra de nye lande i EU. Hvis EUF derimod opføres på budgettet, vil bidragene fra medlemslandene blive fastsat i budgetbestemmelserne. For det sjette vil vi undgå forsinkelser ved EUF's ikrafttrædelse takket være medlemslandenes og AVS-landenes forpligtelse til at ratificere finansprotokollen i Cotonou-aftalen. Hvis EUF opføres på budgettet, vil ratificeringen forsvinde, og vi ville vinde tid med hensyn til brug af EUF-midlerne.
Naturligvis er der risici, og AVS-landene er som en række medlemslande i EU særlig udsatte for disse risici. Risiciene er en sikring af et fast bevillingsniveau samt frygt for, at de midler, der er forbeholdt AVS-landene, bliver anvendt til andre formål eller overført til anden brug, som vi har set det til Irak eller Afghanistan, og som vi kan se det i forbindelse med et lands genopbygning. Bekymringen er reel, men budgettet giver mulighed for med tekniske metoder at beskytte de bevillinger, der er afsat til EUF. De finansielle overslag indeholder lofter for udgiftsområder for flere år, og derfor vil det være tilstrækkeligt at oprette et underområde, som det i dag er tilfældet under udgiftsområderne 1 og 7, for at undgå og begrænse denne risiko.
Dernæst er der hele problematikken om den flerårige programmering. EUF dækker en femårig periode. I løbet af de fem år kan midlerne anvendes eller overføres. AVS-landene frygter, at opførelsen på budgettet vil medføre, at ikke anvendte midler i slutningen af et år vil gå tabt. Derfor anmoder vi efter aftale med Kommissionen om, at der bliver udarbejdet en forordning, som sikrer det flerårige aspekt i EUF og gør det muligt at anvende midlerne i henhold til de tekniske kriterier, der skal fastsættes, og som praktisk talt allerede findes i dag. Det er vigtigt, for det gør det muligt at berolige de AVS-lande, der frygter ikke blot en reduktion af de samlede EUF-midler, men også tab af en stor del af de midler, som de tidligere fik bevilget.
Dernæst, og det er meget vigtigt psykologisk, skal AVS-landene humanitært, politisk og teknisk knyttes til forvaltningen af disse europæiske udviklingsmidler. Hvordan? Vi har foreslået det i artikel 11, nemlig ganske enkelt ved at give Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU og AVS-landene mulighed for at stille forespørgsler om budgettet, mulighed for godkendelse og mulighed for protester i forbindelse med brugen af disse midler, hvilket vil være under Europa-Parlamentets kontrol og ved fælles beslutning med Kommissionen.
Hr. formand, kære kolleger, det drejer sig om elementer, som jeg kort ville præsentere for Dem. Alle kender denne sag godt. Hvis der skulle træffes afgørelse om den i morgen, og hvis den især fremover skulle accepteres af medlemslandene - hvilket vil være en vanskelig opgave i lighed med at opnå accept fra AVS-landene - ville det være en reel revolution, for vi ville endelig se den tredje EU-politik, som ikke var opført på budgettet, indgå i rammerne for EU's budget, hvilket vi mener er et plus både for os, for AVS-landene og i særdeleshed for udviklingspolitikken, som i høj grad har brug for det.
De Palacio,
    Hr. formand, først vil jeg gerne sige, at Kommissionen værdsætter Parlamentets betænkning, og jeg vil gerne takke ordføreren, hr. Scarbonchi, for hans fremragende indsats.
Jeg vil gerne sige, at opførelsen af EUF på budgettet kan fremme effektiviteten og fleksibiliteten af vores udviklingsbistand som et bidrag til at mindske fattigdommen. Det vil gøre en ende på den besynderlige situation, hvor vi administrerer bistanden til disse lande ved hjælp af to forskellige systemer, og vi kan på denne måde øge fondenes effektivitet. Det vil desuden gøre det muligt at indføre en politisk og budgetmæssig normalitet og forenkle og harmonisere procedurerne, hvilket også vil styrke den demokratiske ansvarlighed, da de gør det muligt for Europa-Parlamentet at udøve dets rolle som budgetmyndighed fuldt ud på dette vigtige felt.
Opførelsen på budgettet sætter ikke de kvalitative successer fra Cotonou-aftalen på spil. Vi forstår dog godt AVS-landenes bekymring for de hermed forbundne risici, især med hensyn til bistandens fremtidige niveau.
Vi er helt enige med Parlamentet i, at midlerne til samarbejde med AVS-landene ikke bør reduceres, og det fremgår klart af Kommissionens meddelelse, at bistanden til disse lande som minimum skal fastholdes på det nuværende niveau og udvikle sig i forhold til den samlede budgetpost og som minimum i forhold til EU's bruttonationalprodukt.
Vi er også enige med Parlamentet i, at vi burde yde AVS-landene en vis beskyttelse for at undgå, at de midler, de tildeles, anvendes til andre formål. Vi mener, at den bedste løsning på dette problem er lovgivning, der er besluttet i fællesskab af Parlamentet og Rådet, med et referencebeløb for en etårig periode.
Kommissionens meddelelse om opførelse på budgettet har givet anledning til en intens debat i de forskellige instanser, med AVS-landene, med EU-landene, i Parlamentet og i Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU, og den har bragt samarbejdet med disse lande frem i første række i den politiske forhandling på et tidspunkt, hvor de finansielle overslag for perioden er til forhandling.
Rådet har endnu ikke vedtaget en klar holdning til spørgsmålet, og valget mellem opførelse på budgettet eller EUF er stadig åbent. Men det er nødvendigt, at Fællesskabet får en holdning til opførelsen på budgettet i løbet af indeværende år, eftersom det er planen, at forhandlingerne om en revision af Cotonou-aftalen skal finde sted mellem maj 2004 og februar 2005.
Jeg vil endnu en gang takke ordføreren for hans indsats og forsikre om, at Kommissionen mener, at bistanden til AVS-landene skal fastholdes, og at det ikke skal være på AVS-landenes bekostning, hvis der aftales nye former for bistand til andre lande, eller hvis Kommissionen øger indsatsen i andre geografiske områder end AVS-landene, men at de samlede midler til disse særdeles vigtige EU-politikker skal øges. 
Virrankoski (ELDR ),
   Hr. formand, først vil jeg takke for og lykønske ordføreren med en udmærket betænkning og takke for, at de fleste ændringsforslag fra Budgetudvalget er indarbejdet i den.
Den Europæiske Udviklingsfond opstod på baggrund af medlemsstaternes ønske om at hjælpe regioner i Asien, Caribien og Stillehavsområdet med at udvikle sig. For øjeblikket deltager alle EU-medlemsstater i finansieringen, selv om finansieringsmåden afviger lidt fra, hvordan de bidrager forholdsmæssigt til EU's budget. Forvaltningen af Den Europæiske Udviklingsfond er forvirrende. Aftalen om fonden skal ratificeres af alle EU-lande og to tredjedele af modtagerlandene. Det tager normalt flere år. Følgelig har der været forsinkelser i gennemførelsen af aftalen, og finansieringsgraden har været svingende. Bevillingerne forvaltes af Kommissionen, men myndighederne i AVS-landene implementerer projekterne. Et af problemerne er den lave administrative kapacitet i modtagerlandene. Der er dårlig parlamentarisk kontrol. Europa-Parlamentet meddeler decharge, men det er vanskeligt at tydeliggøre de administrative procedurer og godkende konti. En følge af dette forvirrede forvaltningssystem er manglende effektivitet.
Da formålet med den enkelte udviklingsbevilling er, at den skal bruges i sin helhed, er resultatet, at restbeløbet fra tidligere bevillinger overføres til efterfølgende bevillinger. Samtidig er de udestående forpligtelser steget, og de beløber sig nu til 11 milliarder euro. Samtidig bevilges de samme lande udviklingsbistand fra EU's budgetmidler, f.eks. til et beløb af ca. 700 millioner euro i 2002. Disse bevillinger forvaltes i overensstemmelse med EU's finansforordning. De stilles til rådighed gennem budgetproceduren. Kommissionen har ansvaret for, hvordan de anvendes, og regnskaberne bliver gennemgået nøje under dechargeproceduren.
Det er vigtigt for udviklingssamarbejdet i EU og i AVS-landenes interesse, at forvaltningen af Den Europæiske Udviklingsfond bliver forenklet og gøres mere effektiv. Derfor er Kommissionens initiativ til opførelse af EUF på EU-budgettet rigtigt. Det forenkler administrationen og gør den mere effektiv, finansieringsproceduren bliver mere stabil, og den fremtidige finansiering via EU bliver harmoniseret som én hel proces. Derfor støtter Budgetudvalget Kommissionens forslag. 
Van den Berg (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, det er ikke første gang, at Parlamentet har opfordret til at opføre Den Europæiske Udviklingsfond på EU-budgettet. Det er et emne, der har været opført på dagsordenen med et urværks præcision i de sidste 25 år. Men i betragtning af det punkt, vi nu er nået til, må og kan EU ikke lade det falde. Det er ikke op til os her i Parlamentet. Hvis Rådet vedtager Parlamentets forslag, vil EU være et skridt nærmere en virkelig demokratisk og gennemskuelig politik.
Det er utidssvarende, at EUF ikke er omfattet af de beføjelser, der udøves af budgetmyndigheden. Det er også utidssvarende, at Parlamentet overhovedet ikke deltager i beslutningstagningen om EUF-bevillingernes størrelse, programmering eller fordeling mellem de forskellige lande, regioner eller sektorer. Der drejer sig trods alt om halvdelen af det samlede EU-budget for udviklingsbistand. For øjeblikket undslipper EUF næsten helt den parlamentariske kontrol, og denne manglende kontrol opvejes på ingen måde af den eneste beføjelse, som Parlamentet har i forhold til EUF, nemlig meddelelse af decharge.
Bortset fra dette demokratiske underskud er der en anden ulempe ved at holde EUF uden for budgettet, og det er den overlapning, der sker i EU's og EUF's årlige budgetter. Finansieringen af fødevarehjælp, humanitær bistand og tematiske transaktioner (Afrika, Caribien og Stillehavsområdet) sker ofte over fællesskabsbudgettet. Denne overlapning betyder, at en bistandspengestrøm overføres fra den samme donor til den samme modtager ved hjælp af to forskellige procedurer. Det burde virkelig kunne overbevise Rådet. Det er heller ikke i overensstemmelse med de reformer, der blev påbegyndt for nogle år siden i Kommissionens sektor for eksterne forbindelser.
Opførelsen af EUF på budgettet gør det nødvendigt at ændre de administrative procedurer, og det kræver en mentalitetsændring. Jeg anmoder udtrykkeligt om en forsikring fra Europa-Kommissionen og Dem, hr. kommissær, om, at det bliver udført omhyggeligt, og at Cotonou-aftalen fremover vil danne ramme for opførelsen af EUF på budgettet, således at vi ikke mister fordelene ved det nuværende system såsom gensidig inddragelse af AVS-landene og Europa og den flerårige programmering af budgettet. Det må imidlertid i betragtning af fordelene ved opførelsen af EUF på budgettet ikke være en hindring for at benytte sig af denne lejlighed.
Hvad angår indholdet, betyder opførelsen af EUF på EU-budgettet, at vi som Parlament virkelig kan arbejde på at nå millenniummålene. Jeg gentager, at EUF udgør halvdelen af hele EU-budgettet. Det skal anføres i AVS-landenes budgetter, at mindst 35 % af midlerne skal afsættes til grundlæggende sociale infrastrukturer og 20 % heraf til uddannelse og sundhedspleje. Vi skal imidlertid sørge for, at grundlaget bliver ved med at være specifikke bevillinger til enkelte lande og regioner, og at udvikling i investeringer kun sker i samråd med AVS-landene.
Til sidst vil jeg understrege, at ved opførelsen af EUF på budgettet skal samhørighedsprincippet overholdes strengt, således at bistand og arbejdskraft sættes i arbejde for at bekæmpe fattigdom. Hr. formand, hr. kommissær, Kommissionens forslag er yderst passende til at gøre EU's samlede indsats for de fattigste lande, AVS-landene, meget mere effektiv, mere seriøs og mere demokratisk styret. Jeg håber, at det med vores støtte lykkes for Dem i Rådet. Jeg regner med, at alle lande kan se de fordele, som jeg har nævnt her. 
Rod (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, vores kollega hr. Scarbonchi stiller en række gode spørgsmål i sin betænkning. De Grønne har i flere år kæmpet for den parlamentariske kontrol og gennemsigtighed, der er garanter for demokratiet. Det er normalt, at tildelingen og brugen af bevillinger bliver kontrolleret af en repræsentativ og demokratisk instans. Det er sandt, at EUF hidtil ikke har være kendetegnet af dette.
Opførelsen på budgettet er et af midlerne til sikring af kontrollen med dette program. Den giver imidlertid anledning til nye problemer. Hvordan undgår vi risikoen for overførsel fra en budgetpost til en anden, hvis der ikke indføres en form for afgrænsning? Hvordan skal afslutningen af Europa-Parlamentets årlige budget kombineres med EUF's femårige budget? Betænkningen giver ikke tilstrækkeligt med løsninger, og det er ærgerligt, for manglerne vil påvirke kontrollens kvalitet.
For øvrigt kan man ikke tale om EUF uden at gøre opmærksom på risikoen for skader. Hvordan skal det undgås, at dette program, der udelukkende kontrolleres af EU-institutionerne, f.eks. ikke favoriserer europæiske virksomheder i AVS-landene? Hvordan skal vi undgå, at udviklingen af store projekter til fordel for store magtfulde lande ikke foretrækkes frem for initiativer fra mindre indflydelsesrige lande eller frem for små projekter, som befolkningen har mere brug for? Hvad værre er, hvordan skal vi sikre, at midlerne ikke anvendes som indirekte midler til finansiering af våben under påskud af bevarelse af freden? Alt dette ville forvanske EUF's grundlag og udvikling.
Det ville tværtimod være mere passende at anvende EUF til formål, der f.eks. sigter mod forbedring af den offentlige sundhed eller beskyttelse af miljøet. For at kunne følge udviklingen ville det faktisk være mere logisk, hvis kontrollen blev uddelegeret til Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU. Vi ville her have et reelt fremskridt, som ville sikre en reel demokratisk kontrol. Og hvem andre end selve Den Blandende Parlamentariske Forsamling kan ud fra synspunktet om politisk legitimitet og kapacitet udtale sig om tildeling og brug af bevillinger? Endnu mangler vi at give den midlerne og bevillingerne. Kære kolleger, De har alle gjort opmærksom på Deres tilknytning til de demokratiske principper. Som forsvar for disse og deres effektivitet kan vi ikke nøjes med en simpel kontrol fra Europa-Parlamentet. Vi støtter imidlertid betænkningen som et symbol på det første, men uden tvivl utilstrækkelige første skridt.
Sandbæk (EDD ).
   - Hr. formand, desværre finder denne forhandling sted, mens AVS-landene stadig er ved at finde ud af deres holdning til opførelse på budgettet. Det sender et forkert signal, når vi træffer afgørelse om opførelse på budgettet uden en fuld udveksling af synspunkter med vores partnere, især fordi det ikke er helt klart, hvordan partnerskabet skal fortsætte, når EUF er opført på budgettet. Det er afgørende, at disse problemer behandles i en åben og konstruktiv dialog med vores AVS-partnere, og at alle muligheder undersøges til bunds, før der træffes afgørelse.
Hr. Scarbonchi og Kommissionen har allerede nævnt de åbenbare fordele for EU ved at opføre EUF på budgettet. Jeg er ikke lige så overbevist som Kommissionen om fordelene for AVS-landene, f.eks. bevillingernes niveau samt forudsigelighed og flerårige karakter. Hvordan ser fremtiden ud for AVS-EU-partnerskabet, når EUF er opført på budgettet?
Der er foreslået flere metoder til øremærkning af bevillinger til EUF på EU's budgetter. De indebærer alle særlige budgetprocedurer samt revision af EU's finansforordninger og budgetprincipper. Hvordan kan vi sikre, at de nødvendige ændringer, der i tilstrækkelig grad vil beskytte midlerne, vedtages? Hvorfor indeholder Kommissionens meddelelse ingen udtrykkelig analyse af, hvordan opførelse af EUF på budgettet eventuelt vil påvirke de fremtidige forpligtelses- eller udbetalingsniveauer?
EF-traktatens artikel 274 giver mulighed for overførsel og omfordeling af ressourcer mellem et udgiftsområde og et deludgiftsområde. Vil budgetmyndigheden beskytte EUF, når den er opført på budgettet, eller vil myndigheden tage sig af EU's nye bekymringer, f.eks. de nye målsætninger i erklæringen for nylig om bekæmpelse af terrorisme? 
Det er nogle af de spørgsmål, jeg gerne vil have besvaret, før jeg kan tage stilling til dette vigtige spørgsmål. Som sagt vil jeg gerne have, at AVS-landenes holdning kendes i denne forhandling. 
Kinnock, Glenys (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne lykønske og takke ordføreren. For det første bør ingen her i aften hævde, at opførelse af EUF på budgettet er en snuptagsløsning for AVS-landene. Som udgangspunkt bør vi dog sige, at opførelse på budgettet indebærer, at vi ikke længere gemmer flere hundrede millioner euro væk, som det er sket i forbindelse med EUF - penge, som var beregnet til lande, der af forskellige grunde ikke var gode til at bruge dem. Vi bør ikke, som fru Sandbæk sagde, undervurdere AVS-landenes bekymringer, men fru Sandbæk har ikke ret i, at der ikke er nogen dialog om opførelse på budgettet. Den er i gang, AVS-landene er ved at udarbejde dokumenter, og der foregår en klar drøftelse.
Vedrørende nogle af de rejste spørgsmål skal det garanteres, at bevillingsniveauerne for AVS-landene sikres og øges. Det indebærer, at der skal aftales en femårig finansiel ramme med AVS-landene. Der er nu grund til at antage, at der er enighed mellem Parlamentet, Kommissionen og AVS-landene om øremærkning inden for en femårig finansiel ramme. Mit forslag for et stykke tid siden om, at vi skulle have et deludgiftsområde, vandt ikke gehør. Vi kan stadig vælge at fremføre sagen over for Kommissionen, men der er i hvert fald enighed om øremærkning.
Jeg mener, at som tingene er nu, kan AVS-landene stå på egne ben i budgettet, da disse lande langtfra udgør den fattigste region, vi har at gøre med i vores eksterne forbindelser. Det er ret nedladende at antage eller antyde, at AVS-landene ikke kan klare dette forhold i forbindelse med budgettet.
Der har været udtrykt bekymring om flerårige bevillinger til projekter. I øjeblikket gælder den såkaldte udløbsklausul i forbindelse med budgettet, og der vil utvivlsomt blive lagt pres på AVS-landene for at færdiggøre projekterne inden for en treårig tidshorisont. Personligt har jeg ikke noget imod en treårig tidshorisont. Jeg har mange gange været mere bekymret, end jeg vil indrømme, over projekter, som ikke længere var effektive, og som skulle opsiges og afsluttes, så en treårig tidshorisont kan vi godt arbejde med.
AVS-landene er bekymret over, hvorvidt samstyringen vil være effektiv, og over de nationale anvisningsberettigedes rolle. Det virker, som om det vigtigste for AVS-landene ikke er, hvordan de fastholder administrationen af AVS-støtten, men hvordan de fastholder ejerskab af deres egne prioriteter og udviklingsstrategier. Der bør ikke være nogen grundlæggende problemer med, at Kommissionens delegation underskriver kontrakter. Hvorfor skulle det være et problem? Det ville jo i høj grad fremskynde processen. Jeg har set alt for mange nationale anvisningsberettigede drukne i udbud og kontrakter. Det er meget bedre, at de får midlerne til at gøre noget ved prioritetsområderne inden for udvikling.
Endelig er principperne om partnerskab et grundlæggende element i Cotonou-aftalen. Vi ønsker, at dialogen skal centreres om AVS-landene, og, som andre har sagt, har Den Blandede Parlamentariske Forsamling en vigtig rolle at spille og kan hjælpe os med at få Kommissionen til at fokusere på AVS-landenes og AVS-parlamentsmedlemmernes synspunkter. 
Maes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, det glæder mig, at jeg kan tilslutte mig Deres lykønskninger, og jeg takker ordføreren for hans betænkning, da opførelsen af Den Europæiske Udviklingsfond på budgettet er et længe næret ønske, men ikke kun på grund af den manglende gennemskuelighed både i beslutningstagningen og i gennemførelsen. Vi må indrømme, at procedurerne var meget besværlige, og at der derfor er forekommet håbløse forsinkelser i et sådant omfang, at efterslæbet i betalinger til indfrielse af indgåede forpligtelser for øjeblikket udgør 11 milliarder euro. Det er især chokerende for offentligheden at opdage, at fattigdommen i udviklingslandene hele tiden stiger, og at der ikke findes en effektiv måde at kanalisere pengene på og støtte de nødvendige projekter direkte og effektivt.
Vi synes, at opførelsen på budgettet er meget ønskelig, selv om vi godt ved, at det ikke er en tryllestav. Hidtil har det været et spørgsmål om frivillige bidrag, og vi spørger os selv, om vi kan garantere, at bevillingerne bliver fastholdt. Kommissæren har ganske vist lovet os, at det vil være tilfældet, men de relevante mekanismer er stadig ikke fastsat. Et er at sikre bevillingsniveauet, men at garantere, at vi nu virkelig får indflydelse på, om millenniummålene bliver taget alvorligt, er noget helt andet.
For mig er det slet ikke et spørgsmål om at begrænse AVS-landenes selvbestemmelse i denne forbindelse. En intervention skulle alligevel ske på grundlag af et strategidokument for de enkelte lande, der er aftalt i fællesskab, og en fællesskabshandlingsplan, i hvilken vi må tage AVS-landenes deltagelse alvorligt. Jeg forstår til dels vores AVS-partneres bekymring, men det ville ikke desto mindre være en skuffelse, hvis opførelsen på budgettet fremmer gennemskueligheden, men anvendelsen af bevillingerne ikke bliver effektiv. Jeg håber derfor, at det vil lykkes både at opretholde niveauet samt at øge effektiviteten og gennemskueligheden. 
Junker (PSE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg har været medlem af Europa-Parlamentet i 15 år, og i 15 år har vi i min gruppe krævet, at Den Europæiske Udviklingsfond skal opføres på budgettet. Det er en uholdbar tilstand, at der findes en fond med så store midler, som ikke er underlagt parlamentarisk kontrol. Denne kontrol må etableres. Scarbonchi-betænkningen indeholder også i rigelig mængde forslag til, hvordan denne kontrol kan sikres, uden at AVS-landene lider skade ved det, for der er ikke tvivl om, at der naturligvis skal tages specielle hensyn, hvis AVS-landene ikke skal få ulempe af det.
Hidtil er det foregået som en slags pokerspil i Rådet, og derfor er den niende Europæiske Udviklingsfond først trådt i kraft med forsinkelse i 2003. Det er helt nødvendigt, at Europa-Parlamentet får indflydelse i et ligeværdigt samarbejde med Den Blandede Parlamentariske Forsamling. Naturligvis skal gennemførelsen af målsætningerne for Cotonou-aftalen stå øverst, men Europa-Parlamentet kan opfylde en regnskabspligt også over for offentligheden, som hidtil ikke har eksisteret.
Jeg vil gerne sammenfatte nogle af de krav, som er fastholdt i betænkningen, og som er ufravigelige. Det er for det første overholdelse af partnerskabsprincippet med AVS-landene - det er efter min mening en selvfølge - det er retssikkerhed og pålidelighed og fortrinsvis at give til de fattigste af de fattige, de mindst udviklede lande, som ikke helt med urette er bekymrede for at blive forbigået.
Det handler om at skabe mulighed for finansiel planlægning på mellemlang sigt og ikke holde fast i årlighedsprincippet, som ville gøre et langsigtet udviklingssamarbejde umuligt. Det handler naturligvis især, som det er blevet sagt mange gange, om et garanteret finansielt volumen. Men endnu vigtigere er det, at dette finansielle volumen ikke bliver til de forkerte formål, det skal virkelig stilles bindende til rådighed for AVS-landene, og anvendelsen skal fastsættes i et samarbejde med landene. Hvis disse kriterier bliver opfyldt, så tror jeg også, at fordomme og forbehold vil være ryddet af vejen. Derfor håber vi på støtte ikke bare fra Kommissionen, men især også fra Rådet. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen torsdag kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0125/2004) af Maes for Europa-Parlamentets delegation til Forligsudvalget om Forligsudvalgets fælles udkast til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om sikkerhed forbundet med tredjelandes luftfartøjer, der benytter Fællesskabets lufthavne.
Maes (Verts/ALE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, vi har fået færdiggjort et direktiv, der var været undervejs i årevis, og som faktisk altid har været katastrofepræget. Jeg håber ikke, at det er tilfældet med det fremtidige og endelige resultat.
Kommissionen stillede første gang i 1996 et forslag til et direktiv, der skulle forbedre flysikkerheden i EU, således at den også omfatter tredjelandes luftfartøjer. Dengang kunne proceduren ikke afsluttes med et godt resultat på grund af en strid mellem Det Forenede Kongerige og Spanien om Gibraltar. Det var derfor først efter katastrofen den 11. september 2001, da der brød en krise ud i flytrafikken, at alle forstod, at nu måtte de gå i gang med arbejdet for at garantere sikkerheden og berolige borgerne.
Vi arbejdede derefter så hurtigt som muligt, og efter førstebehandlingen i Parlamentet den 3. september 2002 stillede Kommissionen et ændret forslag den 26. november, der omfattede 13 af de 19 ændringsforslag, som Parlamentet har vedtaget. Det var ikke så dårligt. Rådet vedtog den fælles holdning om dette i juni, og Parlamentet afsluttede andenbehandlingen den 9. oktober med vedtagelse af fem ændringsforslag, f.eks. vedrørende kravene til den årlige rapport, Kommissionens beføjelse til at udvide foranstaltninger, der er pålagt af en medlemsstat, såsom at nægte adgang til dens territorium eller driftsbetingelser for et selskab til at omfatte hele EU samt fremskyndelse af gennemførelsesprocedurerne.
Derefter skete der endnu en katastrofe, der satte yderligere gang i tingene. Denne gang var det Flash Airlines-ulykken, hvor 149 mennesker døde i Sharm el Sheikh. Vi kunne nu hurtigt afholde et trilogmøde, hvor vi særlig drøftede spørgsmålet om gennemskuelighed, som nu også blev rejst i alle kredse og af offentligheden. Derefter vedtog vi et kompromisforslag fra Rådet på betingelse af, at der blev foretaget en række yderligere ændringer. I begyndelsen var Rådet ikke særlig opsat på dette, men vi var alligevel i stand til at afslutte processen med et godt resultat, og det er vi tilfredse med.
Der bliver udarbejdet en årlig sammenfattende informationsrapport, som kommer til at indeholde alle modtagne oplysninger. På Parlamentets ihærdige foranledning skal rapporten også være tilgængelig for erhvervslivetsaktører. Den skal være enkel og letforståelig, og det skal gøres klart, hvorvidt der er en øget sikkerhedsrisiko for flypassagerer. Vi lagde stor vægt på dette følsomme punkt. Det glæder mig derfor, at Kommissionens beføjelser med hensyn til stater eller selskaber, der ikke overholder internationale sikkerhedsstandarder, er blevet væsentligt styrket. I henhold til Rådets fælles holdning kunne der imidlertid kun være tale om en henstilling. Det er imidlertid lykkedes os at styrke Kommissionens beføjelser i denne henseende betydeligt. Vi er tilfredse med den procedure, der anvendes hertil, fordi det netop er denne procedure, der sikrer, at det vil være muligt at arbejde meget synligt, gennemskueligt og offentligt.
Selvfølgelig ved vi godt, at hele processen langtfra er afsluttet. Jeg vil minde kommissæren om hendes egne ord i forbindelse med charterselskaber. Ofte ved vi ikke, hvem der leverer flyrejsen til rejsende, som ellers har fået alle oplysninger om rejsen. På dette punkt er et nyt initiativ nødvendigt. Jeg mener også, at vi skal tage højde for bemærkningerne fra de personer, der for tiden udfører SAFA-proceduren. De er indeholdt i en rapport om de belgiske luftfartsinspektioner i henhold til SAFA-procedurerne. Det anføres i rapporten, at vi ikke skal forvente for meget af dem, da der i virkeligheden er for lidt tid til at udføre disse inspektioner grundigt og regelmæssigt.
Jeg mener derfor, at den videre gennemførelse af proceduren og direktivet og også den måde, hvorpå offentligheden og de berørte personer i lufthavne bliver informeret og kan spille en rolle i at slå alarm, vil give anledning til en yderligere udvikling af procedurerne. Jeg håber, at de andre direktiver, der skal vedtages, kommer til at indeholde de samme garantier, således at dette direktiv giver fuld sikkerhed for, at alle passagerer, der går om bord på et fly, hvad enten de kommer fra et tredjeland eller fra en medlemsstat, får de samme garantier med hensyn til deres sikkerhed. Der er brug for politisk vilje i denne forbindelse og forhåbentlig ikke nye katastrofer. 
De Palacio,
    Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil begynde med at takke fru Maes for hendes fremragende indsats i den forløbne tid som ordfører for et direktiv, der faktisk oprindeligt blev forelagt i 1997, men som blev blokeret på grund af de nuværende uoverensstemmelser mellem Det Forenede Kongerige og Spanien med hensyn til Gibraltar-spørgsmålet.
Fru Maes, FN har sagt meget klart, at Gibraltar er en koloni. Det kan lyde temmelig chokerende, at vi i Europa, på europæisk territorium, stadig har en koloni, men det siger FN kort og godt. Jeg vil godt sige, at det er nødvendigt at kende de problemer, der skjuler sig bag de andre problemer, vi nogle gange står over for.
Ikke takket være problemet fra september 2001, men snarere, at det endnu en gang er lykkedes Det Forenede Kongerige og Spanien at sætte en parentes om spørgsmålet og acceptere en model, der ikke dømmer noget på forhånd, hverken til fordel for det ene eller det andet land - det fastfryser blot striden mellem de to lande trods fremskridtene i EU, herunder Det Forenede Kongerige og Spanien, og de andre lande - lykkedes det os at få bragt spørgsmålet ud af dødvandet.
Spørgsmålet berører ikke kun dette forslag, men en række andre forslag, der er blevet stillet om luftfartssektoren. Da jeg tiltrådte, var der ni eller 10, men efter hele initiativet om det fælles luftrum, men endelig, i 2000 lykkedes det os endelig at få bragt det ud af dødvandet, og vi har formået at gennemføre det.
Den 3. januar i år sket det så igen med en frygtelig brutalitet, efter Flash Airlines-tragedien, som forårsagede talrige dødsfald.
Vi konstaterede endnu en gang, at vi burde have handlet hurtigere. Men nu har vi gjort det. Vi var allerede på det tidspunkt i gang med en forligsprocedure, vi var allerede kommet meget langt, og det var utvivlsomt med til at fremme forliget, og jeg vil gerne takke Europa-Parlamentets delegation til Forligsudvalget og Rådet for deres arbejde, der efter min mening har gjort det muligt at få et godt forlig.
Forliget vil gøre det muligt at udstyre inspektørerne, de nationale myndigheder og Kommissionen med midler til at identificere udenlandske transportfirmaer, som ikke overholder de internationale sikkerhedsstandarder, og eventuelt nægte dem adgang til Fællesskabets lufthavne, herunder til at overflyve europæisk luftrum.
Jeg vil gerne sige, at dette direktiv virker, allerede før det er blevet vedtaget. Nærmere bestemt var der et EU-land, der for et par uger siden i forlængelse af SAFA-programmet, som nu findes inden for rammerne af CEAC, opdagede alvorlige mangler hos et selskab fra et tredjeland, og det har forbudt det adgang til dets lufthavne.
Kommissionen er blevet orienteret om denne foranstaltning via agenturet, og vi har også informeret medlemsstaterne herom, og der er allerede fire andre lande, der har fulgt dette lands beslutning om at udelukke dette luftfartsselskab fra dets territorier.
Til fru Maes vil jeg gerne sige, at jeg, før mit mandat i denne Kommission udløber, før jeg forlader mit ansvarsområde, håber at have forelagt den ændring, der gør det muligt at klarlægge, hvad det er for nogle selskaber, der udfører charterflyvninger, og eventuelt enhver ændring, der kan give kunderne nogle garantier og nogle rettigheder.
Jeg vil gerne takke Dem, mine damer og herrer, og Rådet for den indsats, De har ydet, og jeg håber, at De i morgen vil bakke op om resultatet af dette forlig, som det haster meget med at få gennemført, ikke kun uformelt, som det sker i dag, for det anvendes allerede, men helt formelt, så det får fuld virkning. 
Stockmann (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, først vil jeg gerne takke ordføreren for det gode samarbejde. Sikkerhed er det helt centrale emne, når det gælder lufttrafik - ikke kun lufttrafik, men på en særlig måde for lufttrafik, og det var også tilfældet før den tragiske ulykke ved Sharm el Sheik. Eftersom lufttrafik er global, lander stadig flere fly fra tredjelande i europæiske lufthavne. Og ét sort får er nok til at forringe sikkerheden. Det direktiv, som vi vedtager i morgen, er derfor af meget stor betydning, både trafikpolitisk og i offentlighedens øjne.
Endelig skaber vi i hele Europa ens procedurer for sikkerhedskontrol af fly fra tredjelande og sikrer dermed et højt sikkerhedsniveau. Følgende punkter er vigtige efter min mening: For det første gennemførelse af fælles forudgående kontroller ved mistanke og stikprøvekontroller af fly, som tidligere har fået konstateret mangler, samt af alle andre. For det andet indsamling og offentliggørelse af alle relevante sikkerhedsinformationer både om hændelser og gennemførte foranstaltninger. Denne gennemsigtighed vil føre til, at der før eller siden vil findes sorte eller hvide lister. Jeg ville foretrække de hvide, som den franske regering foreslog engang, praktisk talt som et kvalitetsmærke for de sikre flyselskaber til fordel for alle passagerer og for større gennemsigtighed, også for udbydere af pakkerejser. Og for det tredje kan nationalt udstedte foranstaltninger som flyveforbud og lignende udvides til alle medlemsstater i henhold til de relevante procedurer. Set i lyset af den stadig kraftigere vækst i flytrafikken kommer denne harmoniseringsbestræbelse efter min mening netop på det rette tidspunkt. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen torsdag kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er indstilling ved andenbehandling (A5-0217/2004) fra Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 95/93 om fælles regler for tildeling af ankomst- og afgangstidspunkter i Fællesskabets lufthavne (16305/1/2003 - C5-0094/2004 - 2001/0140(COD)) (Ordfører: Stockmann).
Stockmann (PSE ),
   Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, i slutningen af 2003 nåede EU's trafikministre endelig frem til en fælles holdning til ændringen af -forordningen - endelig, for det har Parlamentet ventet på i over halvandet år! Trods alt: Den fælles holdning tager højde for rigtig mange af Parlamentets ændringer, ganske vist ikke dem alle. Jeg vil nævne nogle positive eksempler.
Først og fremmest anfægtes koordinatorens uafhængighed ikke. For os var det her vigtigt at adskille koordinatoren fra alle involverede parter, at sikre hans økonomiske uafhængighed og især fritage koordinatoren fra regreskrav. Rådet har taget dette tema op. Koordinatorerne er beskyttet mod erstatningskrav, undtagen ved grov uagtsomhed og forsætlighed, og det gør dem uafhængige og svære at afpresse.
Samtidig udvides koordinatorens sanktionsbeføjelser i tilfælde af misbrug af . Det vigtigste fremskridt for fremtiden er imidlertid, at trafikministrene anerkender den nye definition af en som en brugsret. Dette systemskifte er efter min mening helt uundværligt, også for anden fase af den kommende -regulering.
Rådet har også fulgt vores forslag og bevaret fleksibilitet og planlægningssikkerhed for flyselskaberne. Det er således fortsat muligt at omdisponere hævdvundne rettigheder af driftsmæssige grunde eller i tilfælde af, at omdisponering af en række fører til, at man kommer tættere på de oprindeligt ansøgte . Her var Kommissionen efter vores opfattelse for restriktiv. Desuden har man med rette udvidet undtagelsesgrundene i -reglen. Nu er også uforudsigelige hændelser som f.eks. den 11. september og uundgåelige omstændigheder, som flyselskaberne ikke har indflydelse på, dækket.
Disse få eksempler viser, at vi set fra Parlamentets synspunkt har opnået en hel del. Vi vil og bør derfor vedtage den fælles holdning uden ændringer, så forordningen endelig kan blive vedtaget.
Der er dog endnu et punkt, som ligger mig på sinde, nemlig den berømte artikel 8a i forordningen, som behandler -mobiliteten. Her har trafikministrene slettet forbuddet mod handel med . Dermed er der fortsat et sort hul i forordningen, som forsvinder ned i. Der vil altså også fremover på ugennemsigtig og uens vis blive handlet med - ikke kun i Heathrow - hvilket er en uholdbar situation for det indre marked. Jeg opfordrer derfor Kommissionen til at stille et nyt forslag i år. Dette forslag skal indføre ens og gennemsigtige regler for handel med i hele Europa. Først da vil ændringen af systemet for -tildeling virkelig være afsluttet.
Jeg takker alle kollegerne for det gode samarbejde. 
De Palacio,
    Hr. formand, mine damer og herrer, jeg synes, at vi er kommet meget langt med forslaget om at revidere de nuværende fælles regler for tildeling af ankomst- og afgangstidspunkter i lufthavnene. Jeg vil også gerne sige til Dem, at jeg i sin tid gav udtryk for min glæde over den pragmatiske tilgang, som Parlamentet altid har haft til denne sag, og jeg vil gerne lykønske ordføreren, hr. Stockmann, for hans fremragende indsats.
Som bekendt bryder jeg mig ikke om hele indholdet i Rådets fælles holdning, nærmere bestemt, at Rådet ikke har accepteret de små elementer, der var blevet indført i forbindelse med omsætningen af , som ville afklare den aktuelle situation. Men hvis jeg ikke også havde været pragmatisk, ville det desværre stadig være blokeret.
Som De så udmærket har sagt det, og som vi alle ved, er der fra et teknisk synspunkt mange positive elementer i dokumentet, der gør, at det er besværet værd, at vi forsøger at gennemføre det. Det vigtigste er, at vi nu endelig ved, hvad en , det vil sige tildeling af ankomst- og afgangstidspunkter, er, for hidtil har vi ikke vidst, hvilken juridisk karakter en havde. Vi vidste ikke rigtig, hvad det var, og den har en enorm værdi - det har vi set i tilfælde af køb og salg af luftfartsselskaber, eller når de er gået konkurs. Det kaldes , men hvad er det for en type rettigheder? Nu ved vi så, hvad det er for en slags rettigheder, det drejer sig om. Afklaringen af disse juridiske karakter gør det muligt for os at tage det næste skridt, mine damer og herrer, som jeg håber at kunne forelægge inden årets udgang. I denne forbindelse kom jeg med en erklæring til Rådets møde, da det vedtog den fælles holdning, som jeg accepterede, om at vi før udgangen af året ville stille et forslag til lovgivning med henblik på at foreslå en passende afklaring og regulering af markedet samt bytningen og omsætningen af disse rettigheder.
I dag skal vi vedtage disse rettigheders juridiske karakter. Med dette forslag kan vi ud over den nuværende ordning, som i teorien ikke tillader nogen form for omsætning af disse rettigheder, få afklaret, hvordan disse rettigheder kan omsættes inden for et gennemsigtigt system, der tager fuld højde for, at der er public service-aspekter, der er klart forbundet med anvendelsen af disse ankomst- og afgangstidspunkter i de forskellige lufthavne.
Vi har under alle omstændigheder allerede taget hul på det indledende arbejde. Vi har hørt medlemsstaterne og de forskellige berørte parter. Det gjorde vi allerede, før vi stillede dette forslag. De svar, vi modtog dengang, var ikke de mest velegnede. Jeg håber, at vi får bedre svar nu, som gør det muligt for os at forelægge dokumentet inden udgangen af året, og jeg synes under alle omstændigheder, mine damer og herrer, at det skridt fremad, vi nu tager, er særdeles vigtigt og betyder en stor forbedring af såvel det tekniske som det juridiske aspekt. Vi får endelig defineret, hvad en er, og det er ikke så ringe i betragtning af deres økonomiske værdi for øjeblikket. 
Jarzembowski (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære fru næstformand, kære fru Maes, kære ordfører, kære kommissionsmedarbejdere, vi er en snæver kreds af eksperter her.
Min gruppe støtter ordførerens forslag om at vedtage den fælles holdning. Vi takker også for ordførerens arbejde med Rådet bag kulisserne. Det er vigtigt, at vi afslutter sagen. Jeg lægger stor vægt på, fru kommissær, fru næstformand, at vi i forbindelse med ændringen af -forordningen i fællesskab konstaterer, at en er en brugsret, som giver et flyselskab ret til at benytte en lufthavn til en landing eller en start på en bestemt dato og på et bestemt klokkeslæt. Denne brugsret er hverken et flyselskabs ejendom eller en lufthavns ejendom, denne er samfundets ejendom, det er det helt afgørende.
Fru næstformand, jeg er meget taknemmelig for, at De har peget på, at De vil forsøge at fremlægge revisionen af den næste forordning inden november. Personligt tror jeg - og her ville jeg følge ordføreren i hans betænkning - at det skal gøres helt klart, at ikke tilhører hverken lufthavnen eller flyselskaberne, der må ikke handles med dem! Man kan udtænke sig regler om bytte og ændringer, men British Airways' i Heathrow er ikke British Airways' kapital, som de storsindet kan afgive mod betaling. tilhører derimod samfundet, om det nu er i Frankfurt, Paris eller en anden lufthavn. Jeg er meget taknemmelig for, at Rådet, Parlamentet og Kommissionen er enige om at styrke koordinatorernes rolle og uafhængighed, for koordinatorens opgave er i samfundets interesse at sikre en effektiv udnyttelse af lufthavnene og luftrummet og ikke at give hverken flyselskaberne eller lufthavnene fordele eller ulemper. Det handler om økonomisk og økologisk at sikre den bedste udnyttelse af lufthavnene for flyselskaberne og for flypassagererne. Derfor, hr. Stockmann, er jeg taknemmelig for, at De før udløbet af valgperioden har ført denne sag frem til et godt resultat, og vi bør i morgen alle stemme for Stockmann-betænkningen. 
De Palacio,
    Hr. formand, hr. Jarzembowski, vi er alle enige om, at er offentlige goder. Det drejer sig om et system til tildeling af det, vi i Spanien kalder en bevilling, en brugsrettighed til et offentligt gode, der tildeles under nærmere bestemte betingelser og omstændigheder. Når det er blevet defineret, hvad den består i, kan det måske aftales, at indehaveren omsætter dette offentlige gode eller rettighed i en tidsubegrænset eller tidsbegrænset periode. Det er det, vi skal gøre. Det er faktisk en praksis, der i dag finder sted i visse europæiske lufthavne, om end i en uigennemskuelig form.
Hensigten med det kommende forslag er at skabe gennemsigtighed i disse bytninger og omsætninger, idet det fastholdes, at det drejer sig om et offentligt gode. Da betragtes som et offentligt gode, har den offentlige myndighed altid nogle beføjelser, der bevares under alle omstændigheder, herunder beføjelsen til at kunne lovgive om, hvordan disse bytninger kan finde sted, under hvilke betingelser osv. Det er det, der skal løses i det kommende initiativ.
Hvis jeg ikke tager fejl, tror jeg, at de to initiativer, vi har drøftet i dag - forliget om sikkerheden i forbindelse med luftfartøjer fra tredjelande og andenbehandlingen af forslaget om fælles regler for tildeling af ankomst- og afgangstidspunkter - er de to sidste initiativer om luftfartssektoren, vi kan vedtage i det nuværende Parlament.
Der er kun tre af Parlamentets sædvanlige ihærdige medlemmer til stede her - til syvende og sidst er vi altid de samme, der mødes til disse drøftelser - men det er tre meget betydningsfulde personer, som jeg har arbejdet sammen med og har haft et fremragende samarbejde igennem alle årene med med det formål at give den europæiske luftfartssektor et stort skub fremad, og lad mig bl.a. nævne det fælles luftrum, visse sikkerhedsaspekter, Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur, passagerernes rettigheder eller de såkaldte . Jeg vil gerne udtrykke en særlig tak til dem.
Jeg vil gerne takke Dem for det arbejde, vi har gjort, for det meget positive samarbejde, der har været under hele perioden, og jeg vil også gerne benytte lejligheden til at takke Kommissionens tjenestegrene for deres fremragende indsats, der har gjort dette samarbejde muligt og fremmet det, og endelig vil jeg også gerne takke Rådet, der har gjort det muligt for os at gøre fremskridt.
I mellemtiden er det muligt, at jeg inden udløbet af Parlamentets mandat har gode nyheder om forhandlingerne med USA om det fælles transatlantiske flyveområde eller i det mindste om de første skridt. Jeg ved, at transportministeren, hr. Minetta, vil møde for Parlamentet, og jeg tror, at det vil fremme forhandlingerne. 
Formanden.
   - Mange tak, fru kommissær.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen torsdag kl. 12.00. 
Parlamentets dagsorden er hermed udtømt. Hr. Jarzembowski, De har ordet. 
Jarzembowski (PPE-DE ).
   - Hr. formand, lad mig i lyset af den sparede tid komme med to bemærkninger. For det første, fru formand, har De helt ret i, at man i forbindelse med skal tage hensyn til hævdvundne rettigheder, men det må ikke føre til køb og salg af .
For det andet er vi glade for, at hr. Minetta kommer, og vi er glade for, at drøftelserne om det fælles luftrum skrider frem, men jeg minder om den berømte historie: "Tag dig i agt for grækerne, når de kommer med gaver!". Det samme gælder for amerikanerne. Lad mig som et af de længstsiddende medlemmer i dette lokale sige, at det var en glæde for os at arbejde sammen med Dem så længe, netop også på luftfartsområdet. Mange tak, fru næstformand! 
Formanden.
   - Mange tak, hr. Jarzembowski.
Næste møde finder sted i morgen torsdag(1).

