Kína (vita) 
Elnök
A következő pont a Tanács és a Bizottság Kínával kapcsolatos nyilatkozatai.
Carl Bildt
a Tanács soros elnöke. - Elnök úr, talán nem kell mondanom, hogy újabb igen fontos vita következik. Bár a téma Kína, természetesen a Kína nyugati részében található Hszincsiangban történt fontos események fényében tárgyaljuk az ügyet. Tudom, hogy ezeket az eseményeket sok európai parlamenti képviselő és az európai nemzeti parlamentek is figyelemmel kísérték.
A Tanács nevében mi is aggodalmunkat fejeztük ki a zavargásokról szóló jelentések hallatán, és követeltük, hogy mindkét fél tanúsítson visszafogottságot, és békés úton oldják meg a vitát. Azt hiszem ideje elmondanunk, hogy nagy fontosságot tulajdonítunk az emberi jogoknak. Őszintén sajnáljuk nemcsak az emberéletek elvesztését, hanem az anyagi kárt is, és minden sajnálatos eseményt, amit láttunk, és csak elítélni tudjuk azokat, akik ezért felelősek, akárkik is legyenek azok.
Hadd használjam fel ezt az alkalmat arra, hogy szélesebb körben számba vegyem a Kínával fennálló kapcsolatainkat, mivel ez olyan ország, amellyel rendkívül összetettek a kapcsolataink. Amikor 2003-ban elhatároztuk, hogy a kapcsolatainkat egy átfogó stratégiai partnerség keretében fogjuk fenntartani, nagyon ambiciózus vállalkozásba kezdtünk, és ez jól tükröződik a Kínával jelenleg fennálló nagyon széleskörű és szerteágazó kapcsolatokban is.
A komplexitás persze lehetőségeket is jelent, de mindenféle kihívásokat is. Mi megpróbáltunk olyan nyílt kapcsolatot teremteni, amelyben őszintén és nyíltan meg tudunk beszélni minden aggályt, amely bármelyik oldalon felmerülhet. Az ilyen nyílt párbeszéd arra épül, hogy a kapcsolat fejlesztése és a globális béke és stabilitás megteremtése közös érdekünk.
Ezt párbeszéden és multilaterális kapcsolatokon keresztül érhetjük el. Évente csúcstalálkozót tartunk, és a külügyminiszterek szintjén is rendszeres találkozókat rendezünk. Kétévente az emberi jogokról is tárgyalunk, és természetesen ágazati párbeszédeket is folytatunk különböző kérdésekben, amelyek közül a kereskedelem nyilvánvalóan az egyik legfontosabb. Évente magas szintű találkozót tartunk kereskedelmi és gazdasági kérdésekben. Mint tudják, 2007-ben elindítottuk a partnerségi és együttműködési megállapodásról szóló tárgyalásokat is. A tárgyalások folyamatban vannak, de mindkét oldalon lehetne fokozni az erőfeszítéseket.
Egyértelműen érdekünk, hogy minden területen fejlesszük a kapcsolatainkat Kínával, és ez magában foglalja, ahogyan mondtam, a nyílt és őszinte dialógust is, még olyan kérdésekben is, amelyekben az értékeink különbözőek, és tudjuk, hogy léteznek ilyen kérdések, többek között az emberi jogok, a halálbüntetés alkalmazása, és a manapság felmerülő közös érdekek is, mint a globális pénzügyi stabilitás, a klímaváltozás kezelésének módja szintén fontosak.
A külpolitikai kérdések is fontosak, legyen az akár a Koreai-félsziget kérdése a DPRK provokációjával, vagy a burmai helyzet, ahol szintén aggasztó, amit látunk, de ugyanilyen aggasztó az afrikai helyzet is, valamint az Afrika szarva körüli létfontosságú tengeri útvonalak védelme.
Nem megyek bele jobban ebbe a kérdésbe, csak szeretném hangsúlyozni az események miatt érzett aggodalmunkat, noha nem tudjuk teljes részletességgel elemezni őket, mert olyan összetettek, de reméljük, hogy békésen meg lehet őket oldani, és készen állunk őszinte párbeszédre a kínai hatóságokkal ebben e témában, és sok más kérdésben is, amely közös érdekünk, és amiről beszélnünk kell.
Catherine Ashton
a Bizottság tagja. - Elnök úr, azt a tényt, hogy nagy fontosságot tulajdonítunk a Kínával fennálló stratégiai kapcsolatunknak, az is mutatja, hogy ezt a vitát a beiktatási ülésre ütemeztük be. Most is örömmel veszem a lehetőséget, hogy hozzászóljak egy kis összefoglalóval a Bizottság álláspontjáról, kollégám, Benita Ferror-Waldner nevében, aki, ahogyan már jeleztem, sajnos elutazott ezen e héten, így nem lehet itt.
Nem szükséges emlékeztetnem a Házat arra, hogy milyen óriási előrehaladást értünk el a kínai kapcsolatainkban az első csúcstalálkozó óta, ami már 10 éve volt. A gazdasági és a kereskedelmi kapcsolatok átalakultak, az emberek közötti kapcsolatok megsokszorozódtak, és folyik a párbeszéd állandóan bővülő számú témákban.
A legutóbbi májusi EU-Kína csúcstalálkozó óta jól haladnak a tárgyalások az új partneri és együttműködési megállapodásról, és ki tudjuk használni az egyre több magas szintű kapcsolatot, beleértve Wen miniszterelnök úr rendkívül sikeres látogatását Barroso elnök úrnál ebben az évben, valamint azt a magas szintű gazdasági és kereskedelmi dialógust, amelynek társelnöke voltam Vang Csi-san miniszterelnök-helyettessel együtt.
Ma természetesen a globális problémákkal foglalkozunk, beleértve a gazdasági és a pénzügyi válságot és a klímaváltozást, valamint a regionális kérdéseket. Nagyon érdekes számunkra a Kínán belül kialakult helyzet is, ahol sok látványos eredmény látható, de aggodalomra okot adó fejlemények is előfordulnak. Kínának a gazdaság megnyitását célzó politikája százmilliókat emelt ki a szegénységből, és segített a világnak abban, hogy közelebb haladjon a fontos Millenniumi Fejlesztési Célokhoz. Kína azonban hatalmas ország, súlyos belső problémákkal és az egyes régiók közötti nagy különbségekkel.
A stratégiai partnerségünk ereje lehetővé teszi a konstruktív és nyílt véleménycserét olyan kérdésekben is, amelyekben Európa és Kína más véleményen van. Ez lehet a kereskedelmi kapcsolataink valamilyen vonatkozása vagy az emberi jogok - például Tibet, ami tudom, hogy nagy érdeklődést vált ki ebben a Házban. A közelmúltban kifejeztük aggodalmunkat a hszincsiangi zavargások miatt, elítéltük az emberéletek elvesztését, és részvétünket és együttérzésünket nyilvánítottuk az áldozatok családjainak. Felszólítottunk minden érintett felet, hogy gyakoroljon visszafogottságot, és azonnal vessen véget minden erőszakos cselekedetnek. Reméljük, hogy a helyzetet békésen is meg lehet oldani, párbeszéd útján és további vérontás nélkül.
Az évek folyamán az EU megpróbálta a kínai hatóságok értésére adni, hogy aggódik a Kínában élő etnikai kisebbségekért, és megosztaná a saját, sokszor fájdalmas tapasztalatait azzal kapcsolatban, hogy hogyan lehet kezelni a kiszorulás, a kizárás és a diszkrimináció okait, amelyekkel a kisebbségek gyakran szembekerülnek.
Mindannyian nyitottabb és átláthatóbb Kínát szeretnénk, amely betartja az emberi jogokkal kapcsolatos nemzetközi szabványokat, és együttműködik a globális problémák megoldásában. Ennek érdekében Kínát még jobban be kell vonnunk a nemzetközi közösségbe, és ki kell dolgoznunk a vele kialakítandó stratégiai partnerséget a konstruktív együttműködés szellemében.
Elmar Brok
Elnök úr, a Tanács soros elnöke, biztos úr, hölgyeim és uraim, lényegében egyetértek azzal, amit a Tanács és a Bizottság előbbi hozzászólói mondtak. Magam is azon a véleményen vagyok, hogy folytatnunk kell az Egy Kína politikát, és el kell érnünk, hogy Kína koherens és egységes állammá váljon, és ezt ne sodorjuk veszélybe. Az erőszakot természetesen nem engedjük meg - akár a tüntetők által bizonyos körülmények között elkövetett erőszakról, akár az állam által a tüntetők ellen elkövetett erőszakról legyen szó, ami itt is történt. Bevezetésként ezt akartam elmondani.
Azt is meg kell azonban értenünk, hogy Kínában mindig visszatérő probléma lesz a központi kormány által elkövetett erőszak, mivel a soknemzetiségű államban a központi kormány nem mutat elegendő mértékű megértést. Ennélfogva a nagyobb kulturális autonómia, a jobb mozgási lehetőségek, az identitás és a nyelv megőrzésére vonatkozó jobb lehetőségek egy soknemzetiségű államban mind-mind előfeltételei annak, hogy egy fedél alatt tudjanak élni.
Kína története elszakadások és újraegyesülések sorozatából áll, tömeges erőszakhullámokkal. Ez újra és újra megismétlődik a kínai történelemben. Kínának meg kell értenie, hogy ez így nem mehet tovább, és be kell vezetnie az autonómiát.
Az ujgurok mérsékelt szunnita kisebbséget alkotnak. Nem jelentenek közvetlen terrorista fenyegetést. Ezért ugyanaz a veszély áll fenn, mint Tibetben, vagyis ha Kína nem állapodik meg a mérsékeltekkel, mindig akadnak fiatal radikálisok, akik nem tudnak, és nem akarnak tovább várni. Az identitással kapcsolatos megoldás késleltetése tehát hosszú időre elodázza a megoldást. A kínai kormány nagyon rosszul teszi, ha csak terroristákról beszél, és azt állítja, hogy ezek az emberek fel akarják borítani az állam egységét, és hogy a külső erők, például az Al-Kaida és mások állnak e mögött. Nem hiszem, hogy ez lenne a megoldás az ország számára, ezért világossá kell tennünk, hogy ezt a politikát nem fogadjuk el. Mindezt meg kell értenünk azzal együtt, amit a felszólalásom elején mondtam.
Adrian Severin
az S&D képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, a kínai emberek teljes joggal kérdezik tőlünk, hogy az Európai Parlament miért vette fel a kínai helyzetet a napirendjére az újonnan megválasztott Parlament első ülésén.
A válaszunknak világosnak kell lennie: azért vettük fel ezt a témát a napirendünkre, mert Kína nagyon fontos számunkra, és nem azért, mert úgy gondoljuk, hogy leckét kellene adnunk Kínának, vagy rá kellene erőltetnünk a nézeteinket arról, hogy hogyan oldja meg a kényes belső problémáit. Éppen azért, mert Kína olyan fontos a számunkra, szoros figyelemmel kell kísérnünk minden olyan eseményt, amely befolyásolja a belső stabilitását, és minden olyan eseményt, amely fenyegetést jelenthet a biztonságára.
Ezúttal az apropót Hszincsiang régió soknemzetiségű jellege adja, valamint a domináns ujgur népcsoport autonómia iránti törekvése. Az ilyen problémák mindig kényesek, ezért nagyon fontos az emberi és a kisebbségi jogok tiszteletben tartása, mert ez vezet el a méltóság és biztonságérzet megőrzéséhez mind a kisebbség, mind a többség számára.
A kisebbségi jogokat azonban nem lehet a szeparatista politika és az azt elősegítő extrémista eszközök megindokolására használni, és semmiképpen nem szolgálhatnak ürügyül egy kisebbséghez vagy etnikai közösséghez tartozó békés civilek meggyilkolására.
Amellett, hogy kérjük az emberi jogok és a kisebbségi jogok teljes tiszteletben tartását, és együttérzésünket fejezzük ki e jogok minden áldozatának, valamint követeljük az események terrorista, vallási, szélsőséges és szeparatista vonatkozásban történő tisztázását, az Európai Parlamentnek fel kell ajánlania a segítségét a kínai kormánynak és társadalomnak a nehézségek leküzdésében, amelyek közül néhány a mi országainkban is problémát jelent. Miközben kérjük a kínai kormányt, hogy tartózkodjon az erő túlzott fitogtatásától, mindenkit arra kell kérnünk a világon, hogy ne használja a kisebbségi jogokat eszközként geopolitikai céljainak eléréséhez.
Graham Watson
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, ez a Ház régóta bírálja a Kínai Népköztársaságot az etnikai kisebbségekkel szemben tanúsított bánásmódjáért. A Hszincsiang tartományban élő ujgurok sokaknál többet szenvedtek, különösen Kelet-Turkesztán Kína által 1949-ben történő elfoglalása óta.
A Népköztársaság azt állítja, hogy nem célja a területi terjeszkedés. A történelem azonban arról tanúskodik, hogy Kelet-Turkesztánban, Tibetben és Tajvanon a kommunista hatalom alatt uralomra és leigázásra tört. Ezért az Európai Uniónak nem szabad megszüntetnie a Kína elleni fegyverembargót.
Talán túlzásnak tűnik, ha egy európai miniszterelnök népirtásnak nevezi a legutóbbi zavargásokra adott választ, de az, hogy a Népköztársaság azért panaszkodik, mert beavatkoztunk a belügyeibe, megindítóan elavult világnézetről tanúskodik. Amennyiben a világgazdaság kontúrjait az Amerika nyugati partjain található számítástechnikai intézetek, az indiai call centerek és Kína gyárai rajzolják meg, ha a fontosabb döntéseket egy nanoszekundum alatt át lehet adni Pekingből Brüsszelbe, akkor már tényleg egyetlen globális közösség vagyunk, és ebben a közösségben nincs helye a vallás vagy nemzetiség alapján történő elnyomásnak vagy hódításnak, és nincs helye az iszlámfóbiának, az antiszemitizmusnak, és egyéb gyűlöletnek sem.
Kína problémái ebben az esetben a középső királyság elöregedéséből adódnak. Több fiatalra lenne szükségük a munkahelyeken, és ez hasonlít az Európai Unió problémáihoz. Ezt akkor láttam, amikor négy évvel ezelőtt Urumkiban jártam. A Népköztársaság arra is rá fog jönni, hogy szüksége lesz a gazdasági bevándorlókat védő irányelvekre, valamint az etnikai kisebbségek jogos igényeinek elismerését szolgáló irányelvekre is.
Nos, Bildt úr, ez lehetne az Európai Unió szerepe. Tudjuk, hogy ahogyan a demokráciák érettebbé válnak, egyre inkább hajlandóak megengedni az önirányítást és önrendelkezést az embereknek. Lényegében a legnagyobb problémák Európában is a fiatalabb demokráciákban fordulnak elő, például Spanyolországban és Magyarországon. Segítenünk kell a kínai népnek, amely nagyon is képes arra, hogy demokráciában éljen - mint Tajvanon vagy Hongkongban - abban, hogy a növekvő gazdasági erejét politikai érettséggel tudja kombinálni a demokrácia fejlesztésében, és segítenünk kell nekik olyan irányelvek kidolgozásában, mint például az Erasmus Mundus program, amelyet már említett a biztos úr, valamint az emberek közötti csereprogramok fejlesztésében. Meggyőződésem, hogy az Európai Unió sokat segíthet Kínának e célok elérésében.
Helga Trüpel
Elnök úr, biztos úr, a Tanács soros elnöke, elítélem az erőszakot mindkét oldalon, mind a han kínaiak, mind az ujgurok részéről, és minden ártatlan áldozatot gyászolok.
Ebben a konfliktusban azonban nem egyenlő a két fél. Az ujgurok elnyomott nép, amelynek létszáma csak kilenc millió. Úgy gondolom, hogy a Kínai Népköztársaság kisebbségi politikája csődöt mondott. A társadalom sem él olyan harmóniában, amit a kínai kommunista párt állít. Hszincsiangban, az ujgurok régiójában, pont olyan csekély mértékű a kulturális autonómia, mint Tibetben. Nincs igazi önigazgatás, még akkor sem, ha ezeket a régiókat autonómiáknak hívják, és mindenek felett - és ez főleg a fiatalabb generációk számára létfontosságú - az ujgurok nem rendelkeznek ugyanazokkal a társadalmi és gazdasági jogokkal, mint a lakosság többi része. Ennek ellenére a kínai kommunista párt csak egyetlen vádat ismer el, egyetlen unalomig ismételgetett vádat, mégpedig a jogtalan szeparatizmust. Aki Kínában az emberi jogokért vagy a demokráciáért szót emel, az azt kockáztatja, hogy bűnözőnek és szeparatistának nyilvánítják.
A Kínai Népköztársaságnak azonban meg kell értenie, hogy csak a kisebbségi jogok garantálásával lesz meg az esély a belső békére. Csakis az egyenlő jogok biztosítása hozhatja meg Kína békés belső fejlődését és az ország elfogadottságát.
Még egy nagyon fontos észrevételt szeretnék tenni a svéd elnökségnek. Valóban igaz, hogy érdekünk a stratégiai partnerség fenntartása Kínával a klímaváltozással kapcsolatos és egyéb általános külpolitikai ügyek miatt. A stratégiai érdekekért azonban nem áldozhatjuk fel az emberi jogokat és a kínai emberi jogi helyzet bírálatát. A Kínával kapcsolatos stratégiai politikánk tartalmazzon egy világos nyilatkozatot a kínai kisebbségi politikáról és az emberi jogok megsértéséről.
Charles Tannock
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, az ujgurok évszázadok óta tengődnek egy hatalmas ország ellenséges részében, és meglehetősen veszélyes életet élnek. A legtöbbjük az iszlám békés követője. Sajnos azonban a helyi lakosság egy része az utóbbi években egyre inkább radikalizálódott az Al-Kaidával együttműködő terroristáknak köszönhetően. Kína soha nem volt toleráns vagy elnéző a saját kisebbségeivel szemben, de megértem az aggodalmukat az ujgur iszlámista terrorizmus miatt. Történetesen magam is hozzájárultam ahhoz, hogy meggyőzzük a Tanácsot az Ujgur Kelet-Turkesztáni Felszabadítási Front betiltásával kapcsolatban három évvel ezelőtt.
A kínai önkényuralmat és a han dominanciát nem használhatják ürügyként az ujgur terroristák, akik közül néhány Guantánamo Bayben is megtalálható, és akik félelmet és erőszakot terjesztenek, mivel a legutóbbi erőszakhullám legtöbb áldozata han kínai volt.
Természetes, hogy sokan közülünk aggódnak az emberi jogok miatt Kínában, és én is osztozom ebben mint Tajvan elkötelezett barátja. Az EU azonban ragaszkodik az Egy Kína politikához, és mivel az EU hivatalosan Tajvant és Tibetet is a Kínai Népköztársaság részének tekinti, semmiképpen nem támogathatjuk Hszincsiang tartomány kiválását.
Érdekes vonatkozása a kérdésnek, hogy vajon az ellentét miatt Kína afrikai muszlim partnerei, például Szudán, átértékelik-e a kínai kapcsolataikat.
Végül szeretném megjegyezni, hogy a török miniszterelnök, Erdogan úr népirtásnak minősítette az erőszakot, ami kicsit erős az ő szájából, hiszen a saját országa, Törökország nem ismeri el az örmény népirtást. Az ő pán-török nacionalizmusra irányuló törekvései szintén álszentek, az alapján, ahogyan Törökország kezeli a saját kisebbségeit, különösen a kurdokat Kelet-Törökországban.
Bastiaan Belder
A dzsihádra vonatkozó felhívás már kiment mind Hszincsiangon belül, mind azon kívül, és most a han kínaiak és az ujgurok közötti véres összecsapások drámai módon felerősödhetnek mind Kínában, mind azon kívül. A helyi keresztény közösség mindent elkövet annak érdekében, hogy elkerülje a hszincsiangi etnikai megosztottság veszélyes vallási dimenziójának kiélezését. Ez a közösség konkrétan a békéért, stabilitásért és igazságért imádkozik Hszincsiang minden polgára számára.
A kínai kormány, meglehetősen irracionális módon, nem fogadja el a segítő kezet, hanem inkább durván elutasítja azt. Ez egyértelmű abból az arcátlan kampányból, amelyet a kormányzati szervek folytattak a békésen tiltakozó egyházak ellen a közelmúltban. Július 3-án nyolc keresztényt tartóztattak le Hszincsiangban egy istentisztelet alatt. Négyet közülük még mindig titkos helyen tartanak, miközben két kínai-amerikai misszionárius egyszerűen eltűnt.
Kérem a Tanácsot és a Bizottságot, hogy sürgősen járjon közben a kínai hatóságoknál, hogy biztosítsák a vallásgyakorlás szabadságát mindenki számára ebben a kritikus helyzetben Hszincsiangban. Ez lenne az egyetlen hatásos ellenszere a dzsihádra szólító felhívásnak, és bebizonyítaná a kínai egyházaknak is, hogy ők is részét képezik a harmonikus társadalomra vonatkozó pekingi terveknek.
Laima Liucija Andrikien
Elnök úr, "erőszak”, "számos áldozat”, "több száz halott és sebesült a Kína Hszincsiang tartományában kitört felkelésben”: ezeket az ijesztő jelentéseket kaptuk 10 nappal ezelőtt. Hszincsiangban teljesen blokkolták az internetet, a kommunikációt pedig a sivatagi régióra korlátozták. Figyelembe véve, hogy mi történt tavaly Tibetben, a közelmúltban pedig Kelet-Turkesztánban, amelyet Hszincsiang néven is ismerünk, a kínai kormánynak rá kellene ébrednie, hogy milyen az átfogó kisebbségi politikája a kínai etnikai kisebbségekkl szemben.
Az ujgurok azt üzenték, hogy ez a politika megbukott, és ezt a kínai kormánynak is meg kell értenie, és megoldást kell találnia. A nyolcmilliós ujgur népesség ebben a régióban már régóta panaszkodik arra, hogy hogyan bánik velük a kínai központi kormány, és a közelmúltban a rasszista tömegtüntetéseken a kínai kormány nem védte meg az ujgurokat az erőszakos cselekmények elkövetőitől. Ennek semmi köze a terror elleni háborúhoz, ahogyan a kínai kormány ellentmondásos koncepciója állítja, amivel igazolni próbálják a kelet-turkesztáni ujgurok elnyomását.
Az a tény, hogy Hu Csin-tao elnök megrövidítette a G8-on történő részvételét Olaszországban, és visszatért Kínába, azt mutatja, hogy a kínai kormány is tudja, hogy a tartományban történt események nem elszigetelt incidensek. Jobb lenne azonban, ha nem az elnyomásban és az erőszakos fellépésben keresnék a megoldást, hanem pozitív intézkedéseket tenne a kínai vezetés, és kezelné az ujgurok legfőbb sérelmeit, különösen, ha Kína érett állam benyomását akarja kelteni, és komolyan gondolja a harmonikus társadalom építését.
Teljes mértékben támogatom az EU-nak a soros elnök által kifejtett álláspontját, amelyben visszafogottságot kér mindkét féltől, és felszólítja a kínai kormányt, hogy tartsa tiszteletben a szólás és tájékoztatás szabadságát, valamint a békés tüntetéshez való jogot.
Véronique De Keyser
(FR) Elnök úr, a hszincsiangi autonóm régióban kitört erőszakot keményen elnyomta a kínai kormány. Az ujgurok és a hanok közötti összecsapásnak hivatalosan már 186 áldozata van, de a vérontás folytatódik.
Kína úgy tálalja az erőszakot, mint a hanok és az ujgurok közötti pusztán etnikai konfliktust, holott az a hszincsiangi régióban folytatott elnyomó politika majdnem elkerülhetetlen következménye. A régió stratégiai fontosságú, de nehezen irányítható. Mint fontos tranzit útvonal és a természeti kincsek tárháza - arany, olaj, gáz - létfontosságú Kína jövőbeni energiaellátásához. A lakosság között azonban sok nem kínai etnikai csoport található, amelyek közül a legnagyobb az ujgur. Ők a lakosságnak majdnem a felét teszik ki, és többnyire szunnita muszlimok, török nyelvű eredettel. Egy évtizede már szisztematikusan diszkriminálják és asszimilációval és halállal fenyegetik őket, így az identitásuk veszélyben forog.
Az 1980-as években Kína liberális politikát folytatott az etnikai kisebbségekkel szemben, de ez folyamatosan keményedett, és a kínai hatóságok a 2001. szeptember 11-i eseményeket használták fel arra, hogy meghirdessék - és figyeljük meg, hogy hogyan mossák mindezeket össze - a terrorizmus, a szeparatizmus és a vallási szélsőségek elleni harcot. 2009 áprilisában az Amnesty International komoly figyelmeztetést adott ki: Tibet után Hszincsiang következik. Miután az erőszakmentesség politikája csődöt mondott, várható volt, hogy az ujgur szeparatisták más eszközöket fognak keresni arra, hogy megvalósítsák követeléseiket és elismertessék az identitásukat, és ez meg is történt.
Kína azonban nem teheti meg, hogy ismételt vérontáson keresztül tartja fenn az egységet. Mint a nemzetközi egyezmények aláírója, kötelessége védeni az etnikai kisebbségeket. Ráadásul az alkotmánya is, együttesen az 1984. évi regionális autonómiáról szóló törvénnyel, az etnikai kisebbségek védelmére kötelezi. Európa továbbra is be fogja hunyni a szemét, és nem tesz többet annál, hogy elítéli az elnyomást, és sikertelenül könyörög a politikai foglyok szabadon bocsátásáért? Nem. Az emberi jogok helyzete Kínában politikai probléma, és kell, hogy legyen kellő bátorságunk arra, hogy emlékeztessük Kínát a lakossággal szemben vállalt kötelezettségeire, és arra a kockázatra, amit a nemzetközi közösséggel kapcsolatban vállal, amennyiben nem teljesíti a kötelezettségeit. Ebben a kérdésben határozott fellépést várunk el a svéd elnökségtől.
Tomasz Piotr Poręba
(PL) Elnök úr, az a mód, ahogyan a tiltakozásokat kezelték Hszincsiang tartományban, ismét megerősítette a pekingi kommunista hatóságok diktatórikus természetét. Legalább 180 ember meghalt, és 1600 megsebesült Kína legutóbbi évtizedekben látott legjelentősebb etnikai konfliktusában. Az Európai Parlamentnek kötelessége elítélni az etnikai vagy vallási alapon történő diszkriminációból eredő erőszakot. Ebben az esetben is így kell reagálnunk, amikor az önkényuralom indulatai elszabadultak az ujgur kisebbséggel szemben. Igaz, hogy nem ők az egyetlen áldozatai a totalitárius kormányoknak.
A keresztény értékekre épülő Európa polgárai speciális kötelességet viselnek azon keresztény kisebbségek irányában, amelyeket üldöznek a világ más tájain. A nem hivatalos források szerint Kínában ez a kisebbség több mint 30 millió embert számlál. Ez azt jelenti, hogy egy nagy európai országnak megfelelő népességet zaklatnak, elítélnek, eltiltanak a munkától, megkínoznak és megölnek a kínai kommunista hatóságok. A kínai rezsim tudja, hogy a szabadság és a jogállamiság iránti vágy együtt jár a kereszténységgel, és éppen ezért próbálja megállítani ennek a vallásnak a terjedését. Az egyház legyőzésére irányuló törekvései azonban sikertelennek bizonyulnak, mivel a hívők száma évről évre stabilan növekszik.
A kínai hatóságoknak meg kell érteniük, hogy az úgynevezett Központi Államot csakis úgy és csakis akkor lehet igazán modern állammá alakítani, ha tisztelni kezdi a demokrácia alapelveit és a vallás szabadságát.
Bernd Posselt
(DE) Elnök úr, a mai vita ismét azt bizonyítja, hogy az EU-nak a Tanács a gyenge pontja. Ez a Ház nagyon világos álláspontot képvisel az emberi jogokkal kapcsolatban, és Ashton asszony rendkívül világos beszédet mondott a Bizottság nevében. A Tanácstól azonban csak azt hallottam, hogy elítélik az erőszak mindkét oldalát.
Természetes, hogy az ujgurok által elkövetett erőszakot is el kell ítélni. De valóban összemérhető-e az azzal, amit a Tiananmen téri vérengzésből semmit sem tanuló kommunista diktatúra követ el egy egész nép ellen, amelyet brutális és véres módon elnyom, és célzott telepítési politikával megvalósítandó népirtással fenyeget? Összehasonlíthatjuk-e ezt azokkal az incidensekkel, amelyek egyszerűen a kínai propaganda megnyilvánulásai, és amelyeket senki sem vizsgál ki nemzetközi szinten? Szerintem nem.
Az ujgurokat jelenleg szeparatizmussal vádolják. De tényleg szeparatizmus-e az, amikor ég a ház és próbálunk kimenekülni belőle? Szeparatizmus-e az, amikor igazságtalanul bebörtönöznek, és szökni próbálunk? Ez bizony nem szeparatizmus, hanem az élni akarás kifejeződése. Ha az ujgurok Kínában kapnának egy olyan helyet, ahol szabadságban, méltóságban és függetlenségben élhetnének, nem lenne több szeparatizmus. Ez az egyetlen módja a szeparatizmus megelőzésének.
Az ujgurok nem kisebbség, ugyanolyan nép, mint a svédek, csak történetesen kisebb a lélekszámuk, mint a han kínaiaké. De hibás-e egy nép pusztán azért, mert kisebb a lélekszáma? Fejet kell-e hajtanuk egy hatalom előtt pusztán azért, mert nagyobb? Nem hiszem. Nekünk tehát, mint Európai Uniónak, fontos kötelességünk van.
Én Münchent képviselem, és az Ujgur Világkongresszus központja Münchenben működik. A Szabadság Rádió és a Szabad Európa Rádió székhelyei is Münchenben voltak korábban. Még mindig büszkék vagyunk arra, hogy mi voltunk a szabadság hangja egykor. Biztos vagyok benne, hogy egy nap ugyanilyen büszkék leszünk arra, hogy mi voltunk a szabad ujgurok központja, és remélem, hogy egy napon minden ujgur élvezheti majd a szabadságot.
Evelyne Gebhardt
(DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim, egy dolgot világosan ki kell mondanunk: Kínában egységes rendszer van, és mi nem akarjuk felbontani ezt a rendszert. Tiszteljük a kínai rendszert. Ez azonban nem jelenti azt, hogy...
(Posselt úr közbeszólása)
Tehát tiszteletben tartjuk Kína egységes rendszerét. Ez azonban nem jelenti azt, hogy nem kell tisztelnünk a népek sokféleségét is Kínában. Mi szociáldemokraták erre törekszünk.
Azt akarjuk, hogy a polgárok jogait, az emberi jogokat és a népek szabadságát tiszteletben tartsák Kínában. Azt akarjuk, hogy tiszteletben tartsák a véleménynyilvánítás szabadságát. Azt akarjuk, hogy az újságírók szabadon mozoghassanak, és a valós helyzetről tudjanak tudósítani. Ezt akarjuk, és egy dolgot nagyon világosan el szeretnénk mondani a kínai kollégáinknak: ami számunkra alapvető elv, az az ő számukra is legyen az Kínában, nevezetesen az, hogy az emberi jogok egyetemlegesek. Amit a politikusok mindig mondanak, hogy oldjuk meg először a társadalmi problémákat, azután beszélhetünk az emberi jogokról is, nem jó megközelítés. Fordítva kell hozzáfognunk. Először az emberi jogok, és azután a szociális jogok, amelyek egyszerűen az emberi jogok szerves részét képezik, és nem is lehet őket azoktól elválasztani.
Ennélfogva nagy csalódást okozott, amit mondott, Bildt úr. Értelmezésem szerint Ön a következőt mondta: dolgozzunk együtt gazdasági szinten, nekünk ez a legfontosabb, az összes többi szempont nem olyan lényeges számunkra. Nem erre a hozzáállásra van szükségünk. Az Európai Bizottság által kifejezett álláspontra van szükségünk, vagyis arra, hogy először is közös alap kell, amelyre felépíthetjük az együttműködést, mert igenis akarunk együttműködést, ez egyértelmű, de nem mindenáron, csakis helyes alapokon, amelyek tiszteletben tartják az emberi méltóságot.
Nirj Deva
Elnök úr, szeretnék gratulálni Bildt úrnak az iménti nagyon kiegyensúlyozott beszédéért. Én hiszek a nemzetállami határokban, ahogyan azt az ENSZ is elismeri, és ellenzem a szeparatista indíttatású erőszakot mindenhol a világon, legyen az Kashmirban, Indonéziában, vagy szülőföldemen, Sri Lankán, Észak-Írországban, ahol engem is bombáztak, Spanyolországban vagy akár Kínában.
Sajnálom, hogy Kínában, amely az EU számára nagyon fontos ország, kb. 1860 ember megsebesült, és 184 életét vesztette. A probléma egy guangdongi játékgyárban kezdődött, majd onnan terjedt tovább. Az Urumkiban kitört zavargások áldozatai között 137 han kínai és 46 ujgur kínai volt. Ez megrendítő, és mindenképpen el kell ítélnünk.
Ha ezeket a cselekményeket külső erők bátorították és segítették elő, különösen a szeparatista fundamentalista erők, akkor ezeket nemzetközi bíróság elé kell állítani.
Ha hazai erők voltak, akkor a kínai rendőrségnek kell megoldania az ügyet, és nekünk ebben támogatnunk kell őket. Kicsi a világ, és együtt kell élnünk benne. Az EU is jó példa erre. A szeparatizmus támogatása a világ bármely részén ellentétes az ENSZ szellemével. Nem lehet, hogy otthon egyesíteni akarjuk Európát, külföldön pedig támogatjuk Kína felbomlását. Ez csak káoszhoz és konfliktushoz vezethet.
Csaba Sógor
(HU) A kérdés az, hova állunk? Kína vagy a Tienanmen tér mellé? Kína vagy Tibet mellé? Kína vagy Ujgurföld mellé? 1,2 milliárd kínai vagy 8 millió ujgur mellé? Az elnyomás, az idegen életforma bevezetése, a kényelem, az egészség, a pénz mellé vagy pedig a paraszti, nomádi múlt, igaz, hogy szegénység és sok betegség, de a saját kultúra megőrzése és a szabadság mellé? Visszatekint egy-két kollegám beszédéből az elmúlt kelet-európai rendszerek diktatúrájának a szövege. Egy 11 gyermekes nő terrorista? Aki börtönben ült, és akinek szintén most 2 gyermeke még börtönben van? Hova állunk? Ez a kérdés. A papírautonómiák mellé vagy a valós autonómiák mellé? Az elnyomás, az idegen életforma, Ujgurföld természeti kincseinek kizsákmányolása, vagy pedig a kultúrák megőrzése, a szabadság és a népek önrendelkezési joga mellé? Számomra világos, hogy én hova állok. Remélem, hogy a kollegáim számára is. Kínát barátunkká kell tennünk, hogy tanuljon tőlünk, de ehhez nekünk kell példát mutatni az emberi jogok, a szabadságjogok, az önrendelkezés és az autonómiák területén. Még sok-sok tennivalónk van. Az újonnan csatlakozott országokra gondolok.
Emine Bozkurt
(NL) Meghallgattam mind a Tanács, mind a Bizottság bevezetőjét, és lehet, hogy a tolmácsolás az oka, de egyszer sem hallottam az ujgur szót, holott róluk beszélünk ma. Több százan életüket vesztették, akiket sajnálunk, és sokan megsebesültek.
Az Európai Unió szilárdan kiáll az alapvető jogok mellett, legyenek azok emberi jogok, polgári jogok vagy békés demonstrációk. Látjuk, hogy mindezeket a sárba tapossák. Nem szükséges mondanom, mert hallottam a bevezetőkben a párbeszéd szükségességét. Ezt magam is nagyon szeretném hangsúlyozni. Ez a párbeszéd rettentően fontos. Valóban szeretném hallani a Tanácstól és a Bizottságtól azonban, hogy milyen kézzelfogható intézkedéseket fognak tenni rövidtávon.
Reinhard Bütikofer
(DE) Elnök úr, az emberi jogok egyetemes természete alapján folytatjuk ezt a vitát, és azon az alapon is, hogy szükség van a globális párbeszédre. Elhangzott a harmonikus társadalom kifejezés is. Ez a kínai kommunista párt egyik szlogenje, de ennél többet is jelent: a kínai emberek erős reményét fejezi ki. A harmonikus társadalom nem azt jelenti, hogy más ruhába öltöztetjük a tekintélyelvű kapcsolatokat. Szerintem támogatnunk kellene a kínai népet a harmonikus társadalom létrehozásában.
Partnerség esetén a felek őszintén beszélnek egymással. Amikor Hszincsiangról beszélünk, az ujgur szónak is el kell hangoznia. A világos beszéd azonban nem azonos a konfrontációval, amelyet el kell kerülnünk.
Szeretnék még egy utolsó gondolatot mondani Posselt úrnak. Ő a szeparatizmusról beszélt. Nos, tudom, Posselt úr, hogy az Ön bajor pártja tud erről valamit, de azt hiszem, hogy meg kellene inkább hallgatnunk Brok urat, és az Egy Kína politika folytatásáról kellene beszélnünk.
Struan Stevenson
Elnök úr, nagy hiba lenne, ha Kínát ugyanabba a kategóriába sorolnánk a mai vitában, mint Iránt. Az EU nagyon jó kapcsolatokat ápol Kínával, és szerintem vigyáznunk kell arra, hogy a legutóbbi urumki eseményekkel kapcsolatos megbeszéléseken pontos adatokra és a tényekre támaszkodjunk.
A július 5-ei incidens az ujgurok előre megfontolt támadása volt annak a városnak a han kínai lakossága ellen. Mint tudjuk, a hszincsiangi ujgur lakosság bizonyos milicistái iszlám fundamentalisták, akik önálló államot követelnek. Ők hajtották végre azt az erőszakos támadást, amely 137 han kínai halálához vezetett. Az áldozatok nagy többség tehát han kínai volt. A kínai kormány nagyon helyesen rendőröket és katonákat vetett be az erőszak megszüntetésére, és hogy leállítsa a han lakosság viszonttámadásait az ujgurok ellen. Mi mást várhatnánk még tőlük? A kritikánkat tehát alapozzuk a tényekre, és ne legyünk igazságtalanok a kínaiakkal szemben.
Sabine Lösing
(DE) Elnök úr, azt hiszem, hogy ezt a konfliktust nagyon gyakran egyoldalúan mutatják be. Egyetértek az előttem szólóval abban, hogy a jelen esetben gyakran az ujgurok támadnak a han kínaiakra, és a támadások egy része rasszizmus által vezérelt.
(Kellemetlenkedő hozzászólás)
Olvastam például egy ujgur nővel készített interjút, aki a következőket mondta: Szeretnék-e, ha sárga kommunisták irányítanák Önöket? Az ujgurok sok privilégiumot élveznek a régiójukban, például több gyermekük lehet, munkaidő alatt is gyakorolhatják a vallásukat, és sok más példát is sorolhatnánk. A helybeli han kínaiak egy része irigykedik rájuk ezért.
Nagyon körültekintően kell tehát eljárnunk a helyzet értékelésekor, és meg kell vizsgálnunk az okokat és a hatásokat. Néha a probléma nem is ott van, ahol első pillantásra látszik. Ügyelnünk kell arra, hogy ne egyoldalúan szemléljük az eseményeket.
Támogatnunk kell a kínaiakat a problémáik megoldásában. Az az egyoldalú nézet, amelyet oly gyakran hangoztatnak ebben a házban, szerintem kifejezetten veszélyes. A kínai kormány kisebbségi csoportokkal szembeni politikájának kétségtelenül vannak gyenge pontjai, és kudarcok is előfordultak. Láthatjuk azonban a jobbítási szándékot is sok területen. Ebben segítenünk kell kooperáción keresztül - beleértve a kritikus kooperációt is -, és a bizalom alapján.
Carl Bildt
a Tanács soros elnöke. - Elnök úr, azt hiszem, hogy a vita jól tükrözte az előttünk álló problémák komplexitását. Sok minden szóba került, kezdve azzal, hogy Kínában más a rendszer, és ez hogyan alakult ki, hogy milyen fontosságot tulajdonítunk az emberi jogoknak, és hogy Kínának egy nyitottabb társadalom irányába kell haladnia, és nagyobb tiszteletben kell tartania az emberi jogokat és a kisebbségi jogokhoz fűződő problémákat, amelyek jelenleg Kínában fennállnak.
Kína azonban nem egyedi jelenség a világon abban, hogy ilyen problémákkal és erőszakkal küzd, azzal az etnikai erőszakkal, amelyet az utóbbi napokban láthattunk Urumki utcáin. Az etnikai erőszak mindig gonosz. El kell ítélnünk, és támogatnunk kell azokat, akik igyekeznek megoldást találni ebben a kérdésben az emberi jogok tiszteletben tartása alapján, hiszen a saját történelmünkből is jól ismerjük az ilyen kérdések komplexitását.
Bütikofer úr utalt a harmonikus társadalom koncepciójára. Mindannyian harmonikus társadalmat akarunk építeni, és abban akarunk élni, és meg kell néznünk, hogy hogyan tudnánk segíteni Kínának abban, hogy olyan társadalom irányába haladjon, amelyet Kína minden egyes polgára harmonikusnak tart. Most még nem tartanak itt. Ami azt illeti, kevés társadalom tart már itt, de ezt mindannyian jól tudjuk. Egyébként hadd jegyezzem meg, hogy Brok úr, Severin úr és Watson úr első nyilatkozataiban sok olyan bölcsességet találtam, amely irányt mutathat a további erőfeszítéseinknek, miközben a Kínával tervezett fontos kapcsolatok kiépítése felé haladunk, jól tudván, hogy ennek a kapcsolatnak minden dimenziója összetett.
Elnök
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Helmut Scholz  
írásban. - (DE) A Kínában élő több millió ujgur számára a konfliktus megoldása csakis párbeszéd lehet, nem pedig elítélés. Sajnáljuk a Hszincsiangban történt véres összecsapásokat, a halottakat és a sebesülteket. A rendőrség és a biztonsági erők reakciója túlzott volt, és ártottak a kínai kormány növekedést és stabilitást előirányzó céljainak. Ugyanakkor helytelen lenne Kínát azzal vádolni, hogy kulturális népirtást követett el. A kormánynak egy soknemzetiségű államban kell egyensúlyt találnia a kisebbségi csoportok autonómiája és a modernizáció között. Mint Kína egyik partnerének, nekünk is támogatnunk kell az ország fejlődését a demokrácia és a jogállamiság terén, anélkül, hogy figyelmen kívül hagynánk Kína speciális történelmi, földrajzi és kulturális vonatkozásait. Az elfogult tájékoztatás megakadályozza a párbeszédet, és nem képes ellensúlyozni az emberi jogokat nem megfelelően garantáló politikát. Kína Európa fontos partnere az USA-val és Oroszországgal együtt. A pénzügyi válság leküzdése, a szegénység elleni harc, a klímaváltozás megállítása, az energiaellátás biztonsága és a vízellátás garantálása mind olyan kérdés, amelyek közül egyet sem lehet a Kínai Népköztársaság erőfeszítései nélkül megvalósítani. Az ujgurok többségét felháborítják a múlt heti események, és mindenekelőtt ismét békében szeretnének élni. A kínai kormány is tudja, hogy ezt a konfliktust nem lehet erőszakkal megoldani. Támogassuk a párbeszédet a han kínaiak és az ujgurok, valamint más kisebbségi csoportok között, és hagyjunk fel azzal az évtizedes szokásunkkal, hogy kívülről beavatkozunk hatástalan módszerekkel. A kínai jogállamiság fejlesztését célzó strukturált dialógus sokkal fontosabb feladat az Európai Parlament számára.
