Iparpolitika a globalizáció korában (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont Lange úr "Iparpolitika a globalizáció korában” című jelentése az Ipari, Kutatási és Energiaügyi Bizottság nevében.
Bernd Lange
Elnök asszony, Tajani úr, hölgyeim és uraim, ez a jelentés igen világosan mutatja be az Európai Parlament álláspontját. Szeretnék köszönetet mondani az árnyékelőadóknak, akik hozzájárultak a jelentéshez, valamint az érintett bizottságok véleménye előadóinak is.
Tajani úr, közösen sikerült világos üzenetet továbbítanunk, amely szerint jó okunk van arra, hogy az iparpolitikát közelebb akarjuk hozni a politikai színtér középpontjához. Először is, az iparpolitika segíteni fog bennünket jó minőségű, jövőt álló munkahelyek létrehozásában Európában, másrészt pedig segíteni fog a befektetések biztosításában is Európában. A világon minden versenytársunk eredménnyel használja fel az iparpolitikát, például az Egyesült Államok, Kína, Brazília és India. Harmadrészt, a fenntarthatóságot érintő kihívások állnak előttünk, mind az éghajlat, mind pedig a társadalmunk gazdasági és társadalmi alapjai tekintetében. Ilyen háttérrel valóban fontos számunkra, hogy az iparpolitikát a politikai színtér középpontjába állítsuk.
Ez másfelől azt jelenti, hogy az iparpolitika olyan módon történő integrációjára számítunk, Tajani úr, hogy az az Európai Unión belüli jogalkotási kezdeményezések középpontjába kerüljön. Nem akarjuk, hogy először elkészítsék a környezetvédelmi, kereskedelmi és versenypolitikák tervezetét, majd azokat csupán utólag próbálják összhangba hozni az európai ipar érdekeivel. Épp ellenkezőleg, a fenntartható iparpolitika stratégiai érdekei alapján kell meghatároznunk a többi politikai területet.
Másodszor, Tajani úr, jobb koordinációra van szükség a különböző tagállamok iparpolitikái között. Szeretném ezért arra kérni Önt - amint az a jelentésben is szerepel -, hogy a tagállamok iparpolitikáinak hatékonyabb koordinációja érdekében használják fel a Lisszaboni Szerződés 173. cikkének (2) bekezdését, hogy mindannyian valóban ugyanabba az irányba haladjunk.
Természetesen számos konkrét területre kell összpontosítanunk. Horizontális szinten különösen az egész értékláncban megjelenő innovációs politikára kell tekintenünk. Sikerrel kell támogatnunk az egész gazdasági láncot, az alapkutatástól egészen a termékek piaci bevezetéséig, illetve sikert kell elérnünk abban, hogy a társadalmunk számára legjobb megoldásokat a piacra vigyük.
Több figyelmet kell fordítanunk továbbá az erőforrásokra. Egyszerűen azt mondani, hogy ez fontos - ez nem elég. Gyakorlati jogszabályokat kell bevezetnünk, amelyek jelentősen növelik a forrástermelékenységet. Az iparban a munkaerő jelenti a költségek 20%-át, az erőforrások pedig azok 40%-át. Ez a nyersanyagokat érintő cselekvés kiindulópontja. A mindenki által használt mobiltelefonok ritkaföldfémeket és fémeket tartalmaznak, amelyek újrahasznosítására ritkán kerül sor. A mobiltelefonok újrahasznosítási rátája csupán 1,5%. Ez lehet az új munkahelyek teremtésének és az európai ipar versenyképessége növelésének kiindulópontja.
E tekintetben szeretnék még egy dologra rámutatni. Az innováció és a forrástermelékenység nem magától következik be, hanem a részt vevő munkavállalóktól függően. Emiatt egy értelmes iparpolitikának tekintetbe kell vennie a munkavállalók képességeit és részvételét. Ha ezt meg tudjuk valósítani, biztos vagyok benne, hogy jövőt álló munkahelyek lesznek az európai iparban.
Antonio Tajani
Elnök asszony, hölgyeim és uraim, először is szeretnék köszönetet mondani az előadónak, Lange úrnak a munkájáért. Tudom, az ehhez hasonló, számos képviselőcsoporttal rendelkező parlamentekben nem könnyű olyan szintézisre jutni, amely lehetővé tenné az iparpolitikáról szóló vita kedvező lezárását. Szeretnék ezért köszönetet mondani a munkájáért, mivel nekünk - a Bizottságnak, a Parlamentnek és a Tanácsnak - együtt kell dolgoznunk, ha a reálgazdaság előmozdítását valóban a szociális- és piacgazdaságot előnyben részesítő politikai cselekvésünk középpontjába szeretnénk állítani.
Egyetértek azzal, hogy a tagállamok közötti nagyobb kohézióra hív fel, de bíztató jel tapasztalható a Tanács részéről is, amely lényegében támogatta a Bizottság álláspontját. Azokban az országokban továbbá, amelyekben az iparpolitikáról szóló dokumentumot be lehetett nyújtani, némi - bár az egyes országok között eltérő mértékű - szándék volt tapasztalható, hogy az iparpolitika kormányzása alatt együttes fellépésben vegyenek részt. Mivel az Európai Unió nem akar döntéseket róni az egyes tagállamokra, ez csupán a politika koordinálására irányuló kísérlet.
Ez az Ön kérésének irányába történő elmozdulásnak tűnik számomra, de ez is megerősíti, hogy Európának saját iparra van szüksége ahhoz, hogy foglalkozhasson a válságból kivezető út megtalálásával összefüggő, haladékot nem tűrő kihívásokkal. Nem tudjuk legyőzni a jelenlegi nehézségeinket - amelyeket csak súlyosbít a mediterrán térségben folyamatban lévő válság - anélkül, hogy határozottan lépnénk fel iparpolitikáink és üzleti politikáink előmozdítása érdekében, mivel kizárólag ezek segítségével dolgozhatunk ki és hozhatunk létre új munkahelyeket.
Lange úr, az Ön által készített jelentés helyesen emeli ki az előttünk álló gazdasági, környezeti és társadalmi kihívásokat: röviden szólva az iparpolitikánk fenntarthatóságát. A fenntarthatóságot a versenyképességgel egy szintre helyezi, mivel ez a két dimenzió szoros kapcsolatban áll egymással. Meggyőződésem, hogy a mai világban ez a két aspektus nem létezhet egymás nélkül.
E cél elérése érdekében modern, versenyképes iparral kell felvérteznünk magunkat, amely egyértelműen szakít az iparpolitika kidolgozásának korábbi módszerével. Mit jelent az, hogy modern iparunk legyen? Azt jelenti, hogy az iparunk hatékony a forrásfelhasználás, az energiafogyasztás és az üvegházhatást kiváltó gázok kibocsátása terén, és amely a környezetbarátabb gazdasághoz vezető úton olyan gazdaságot feltételez, amelynek célja a környezetbarát gazdasággá válás. Ennek az iparnak továbbá elszámoltathatónak kell lennie és a szociális partnerekkel folytatott állandó és gyümölcsöző párbeszéd alapján kell megküzdenie a kihívásokkal.
Meggyőződésem, hogy határozott jelzést kell küldenünk, hogy a 2010-es ipari modell nem alapulhat állami segélyen, illetve az európai ipar - ha versenyképes kíván maradni a globális kihívások korában - nem engedheti meg magának, hogy ne az innovációra és a kutatásra összpontosítson. Ez az oka, hogy az iparpolitikáról szóló dokumentum kiadása előtt a Bizottság benyújtotta az innovációs politikáról szóló dokumentumot, amely - álláspontom szerint - elengedhetetlen a valódi iparpolitika kidolgozásához, és amely egyúttal segít azonosítani a nyersanyag-kutatási és -innovációs ágazat által követendő utakat.
Nem véletlen, hogy a Bizottság által említett egyik innovációs partnerség épp a nyersanyagokkal foglalkozik, és azok újrafelhasználására, helyettesítésére szolgáló megoldásokat kutat. Világos tehát - nem utolsósorban azért, mert a ritkaföldfémekről a következő vita során fogunk beszélni -, hogy az innováció, a nyersanyagok és az iparpolitika egy egységes stratégia részei és - álláspontom szerint - ugyanezen stratégia részét képezi a kisvállalkozói intézkedéscsomag felülvizsgálata is. E politikai és jogalkotási aktusok gyakorlatba történő átültetésével tehát a Bizottság azt fejezi ki, hogy megvan az akarat az ipar és az üzlet számára kedvező politikai cselekvések végrehajtásához.
Az irányítással és az iparpolitikával kapcsolatban úgy vélem, hogy a folyamat már - ahogyan azt már korábban is mondtam - mind a Bizottságon, mind pedig a tagállamokon belül megkezdődött. Mint tudja, a Bizottságban Barroso elnök úr a mandátum kezdetekor felkért engem, hogy legyek az iparpolitikával foglalkozó biztosok csoportjának elnöke.
Mindeddig két ülést hívtam össze: az elsőt a közlemény elfogadása előtt a politikai prioritások, a másodikat pedig a közlemény gyakorlati végrehajtásának megvitatása érdekében, különös figyelemmel a versenyképesség vizsgálatára és a szabványosítási stratégiára. Meglátásom szerint a biztosok csoportja egy különleges eszköz, amelyet a politikai iránymutatás céljából és annak biztosítására hoztak létre, hogy a kezdeményezések iparpolitikai szempontból konzisztensek legyenek.
A tagállamok tekintetében úgy vélem, a reakció kedvező volt. Mint elmondtam, 2010. december 10-én a magyar elnökséggel megkezdtük az első kooperációs gyakorlatokat a kis- és középvállalkozás hitelhez való hozzáférése tekintetében, amelyet a tagállamok szoros együttműködésben végzett más, hasonló gyakorlatok követnek majd. A Parlament és a Bizottság közötti folyamatos együttműködés érdekében továbbra is tájékoztatjuk Önöket a szükséges részletekről.
Mielőtt befejezném, elnök asszony, engedje meg, hogy szót ejtsek a nők körében a vállalkozó szellem támogatásának fontosságáról. Nem véletlen, hogy ma március 8. van, én pedig mindig azt mondtam, hogy több női vállalkozóra van szükségünk; miután azonban elkötelezték magukat, nekünk továbbra is képesnek kell lennünk arra, hogy legalább jó tanácsokat adhassunk számukra.
Úgy határoztunk, hogy ezt azzal tesszük meg, hogy eseti fellépést vettünk fel a kisvállalkozói intézkedéscsomag felülvizsgálata során. A már elindított női vállalkozók képviselőinek hálózata továbbra is fennmarad, de a tájékoztatáson túl szeretnénk lépni. Azt akarjuk, hogy a női vállalkozók szakértőktől kaphassanak tanácsokat, e célból pedig rövidesen konzultációs gyakorlatot indítunk be, hogy támogassunk bizonyos arra irányuló kezdeményezéseket, hogy mentorokat biztosítsanak az őket igénybe venni kívánó női vállalkozók számára.
Ezek az emberek konkrét tanácsokat adhatnak a női vállalkozók számára a vállalkozásuk létrehozásával és irányításával kapcsolatban. A cél, hogy ezt a kezdeményezést legalább 10 tagállamban bevezethessük, majd azt kiterjesszük a 27 tagállam mindegyikére.
Elnök
Biztos úr, köszönjük a rövid tájékoztatást a női vállalkozókkal kapcsolatban. Feltételezem, nem véletlen, hogy ma, március 8-án van a Nemzetközi Nőnap, de mindenesetre üdvözlöm e tekintetben a kezdeményezését.
Francesco De Angelis
Elnök asszony, hölgyeim és uraim, az iparpolitika kulcsfontosságú tényező a régióink és országaink növekedése és foglalkoztatása számára. Súlyos gazdasági válság idején ezért üdvözöljük a Bizottság kezdeményezését, hogy közös közép- és hosszú távú megközelítést nyújtson Európa számára, így legalább három ok miatt támogatjuk Lange úr kiváló jelentését.
Az első ok, hogy a jelentés olyan megközelítéssel fordul az ipari fejlődés témája felé, amely az ipari és üzleti érdekeket nem bontja piaci ágazatokra, hanem közös célkitűzések szerint egységesen tekinti azokat. A második ok, hogy a jelentés a klaszterek, innovációs hálózatok, a tudásátadás, a kutatás, az ismeretek javítása és az infrastruktúra fejlesztése hatékonyabb támogatása révén kiemeli a regionális struktúrák fontosságát.
A harmadik ok - és ezzel zárom a felszólalásomat -, hogy a jelentés kiemeli a kis- és középvállalkozások szerepét és funkcióját, amelyek azt várják, hogy Európa találjon kiutat a jövőjüket súlyosan veszélyeztető válságból.
Gianluca Susta
Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim, a gazdasági és pénzügyi válság sokakat ráébresztett az ipar központi fontosságára. Minden erőfeszítése ellenére, alelnök úr, a Bizottság erre még mindig nem ébredt rá.
Számos cselekvés - amelyek közül nem az utolsók az Európa 2020 stratégiával kapcsolatos dokumentumok, illetve a közelmúltban jóváhagyott vagy tárgyalás alatt álló szabadkereskedelmi megállapodások - még mindig a szolgáltatás alapú gazdaság, illetve a szolgáltatások - különösen a pénzügyi, banki és biztosítási ágazatokban - fejlesztése felé részrehajló. Ezzel szemben a reálgazdaság ellentétes jelzéseket küld számunkra, ahogyan azt Ön is mondta. A termelés és az export nő, az áthelyezési tendenciák azonban ezzel ellentétesek.
Ösztönöznünk kell ezeket a jelzéseket, mivel a világ egyetlen hatalmas gazdasága sem bújhat ki az ipar központi fontossága alól. Be kell fejeznünk tehát a belső piac létrehozását és gyorsítanunk kell az innováció és a kutatás, a technológiaátadás, a termék nyomon követhetősége, a szellemi tulajdon védelme és az európai termelés támogatására irányuló határozott kezdeményezéseket, nem is említve a hatékony dömpingellenes szabályokat és a kétoldalú tárgyalások során a valódi viszonosságot. Ez a jelentés egy lépés ebbe az irányba, én pedig igen hálás vagyok Lange úrnak és mindazoknak, akik részt vettek a munkában.
Françoise Grossetête
Elnök asszony, van még egyáltalán valódi törekvés az Európai Unió iparának lebontásával szemben? Tudjuk, hogy a gazdaságok nem virágozhatnak nehézipar nélkül, az ipar pedig nem létezhet gyárak nélkül.
Ma mindannyian azért gyűltünk össze ebben a Házban, hogy fellépjünk az európai ipari munkahelyek védelmében. Az ipar jövője nem képzelhető el a tudományos és műszaki haladásba vetett hit nélkül. Ezért, amikor Európának kiterjedt munkába kellene fognia a 2050-es Ariane rakéták és Airbus repülőgépek meghatározása érdekében, a Bizottságnak fel kell ismernie, hogy a válság következtében a bevezetett szabályok már nem felelnek meg a ma gazdaságának.
A szabadkereskedelem, illetve a szabad és torzítatlan verseny kérdései mára dogmákká váltak. Nem lehetünk az egyetlen gazdasági térség a világon, ahol egyoldalúan alkalmazzák a szabadkereskedelem elveit, miközben elképzelésünk sincs róla, hogy mit csinálnak a versenytársaink.
Sajnálom ezért, biztos úr, hogy némi idegesség tapasztalható, amikor az Európai Unió dömpingellenes arzenáljának megerősítésével kapcsolatos kérdésekről és a harmadik országokkal folytatott kereskedelem tekintetében a viszonosság általános elvének alkalmazásáról van szó. A legrosszabb helyzet az, ha az európai piac túlságosan nyitott, miközben a versengő piacok túlságosan zártak.
Az éghajlatváltozás elleni küzdelem tekintetében szeretném továbbá, biztos úr, ha az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei kereskedelmén túl is eszközöket hajtanánk végre, például a határainkon történő széndioxid-költségfelszámítási mechanizmust. Ezzel helyreállíthatnánk az egyensúlyt, hogy a harmadik országokba történő áttelepülést kevésbé vonzóvá tegyük vállalkozásaink számára.
Javítanunk kell a kkv-ink számára elérhető segítséget és csökkentenünk kell a költségeiket; erősítenünk kell az európai szabadalmakat és a "készült” eredetmegjelöléssel harcolnunk kell a hamisítás ellen. Ehhez hasonlóan, ha Európa nem fér hozzá nyersanyagokhoz, nem beszélhetünk többé semmilyen innovatív iparpolitikáról.
Az aggodalmaink az oktatással, képzéssel és kutatással, valamint az innováció és tudomány kultúrájával kapcsolatosak, amelyeknek újra megbecsült helyre kell kerülniük az Európai Unióban.
(Taps)
Patrizia Toia
Elnök asszony, hölgyeim és uraim, csatlakozom azokhoz a képviselőtársaimhoz, akik felszólalásukban megjegyezték, hogy végre újra beszélünk a közös iparpolitikáról, és bízom benne, hogy a cselekvés és a konkrét döntések ideje is hamarosan eljön. Hálás vagyok a Lange-jelentésért, a képviselőtársunk által végzett kiváló munkáért, és Tajani alelnök úr közleményéért.
Ez a határozat néhány igen fontos dolgot jelent, amelyek közül az első, hogy az európai gazdaság élénkítése és fellendítése, a foglalkoztatás ellenálló képessége - amint már elhangzott - részben, talán különösen, a teljes - mind a fejlettebb, mind pedig a hagyományos - feldolgozóipar fellendülésétől és az annak adott támogatástól függ. Azért van így, mert még mindig lehet tágítani a feldolgozóipar határait - ami egészen a közelmúltig nem volt ennyire nyilvánvaló.
Másodszor, az európai ipar talpra állítása azt is jelenti, hogy versenyképességünk nemcsak a pénzügyi vagy szolgáltató ágazatban lenne fontos, hanem itt is, és még nincs késő, hogy vállaljuk a kihívást, hogy az európai ipart a világ más részeivel szemben versenyképessé tegyük.
A harmadik pont - mint már elhangzott -, hogy az új iparpolitika ágazatok helyett inkább tényezőkre összpontosít; olyan tényezőkre és eszközökre, amelyek valóban előmozdíthatják az új vállalkozásokat és az új ellenálló és modernizációs képességeket.
Fontosnak tartom újra kiemelni, hogy az új tényezők, amelyek tekintetében cselekednünk kell, a következők: hitel - új kezdeményezésekre szólítunk fel a hitelek terén a biztos úr által már bejelentett kezdeményezéseken túl - nyersanyagok, energiaárak, innováció, kutatás, az európai vállalkozások új termékekre, új termelésirányítási megoldásokra irányuló kutatási és innovációs erőfeszítései eredményeként létrejövő technológia átadására való képesség erősítésének szükségessége.
Jól kell felhasználnunk Európa - különösen egyes országok - különleges ipari szövetét, vagyis a kis- és középvállalkozásokat, a vállalkozások és termékeik minőségét, valamint az európai ipar különleges természetét. Úgy vélem, újra fel kell fedeznünk e gyártási hagyományokat és gyökereket számos országban, hogy azokban innovációt végezhessünk és megváltoztassuk azokat.
Felmerül végül a helyszín kérdése, ami rendkívül fontos. Az európai politikák akkor sikeresek, ha találnak olyan régiót, amelyik megbirkózik velük. Köszönetet mondunk ezért Lange úrnak, és várjuk a Bizottsággal folytatott kiváló együttműködést, hogy igen hamar konkrét eredményeket érhessünk el.
Jorgo Chatzimarkakis
Elnök asszony, Tajani úr, köszönöm határozott kötelezettségvállalásukat az európai iparpolitika mellett. Néztem Lange urat és azt gondoltam, hogy jó nagy izgalom övezte ezt a saját kezdeményezésű jelentést. Összesen 500 módosítást és 50 kompromisszumos javaslatot nyújtottak be abból a célból, hogy az európai ipar ismét világvezető legyen. Ezt a célt csak integrált és fenntartható politikával érhetjük el. Biztosítanunk kell, hogy a kutatás és az innováció stratégiánk középpontjában legyen. Olyan szabályozási kereteket kell ezért bevezetnünk, amelyek egyszerre támogatják az innovációt és a fenntarthatóságot. A jelentése előtt álló legnagyobb kihívás a környezeti célok és a gazdasági versenyképesség közötti helyes egyensúly megtalálása volt, elkerülve egyúttal a protekcionizmust. Grossetête asszonyra nézek itt, mivel a franciák mindig is előszeretettel alkalmaznak egy kis protekcionizmust. Ugyanakkor támogatnunk kell a kis- és középvállalkozásokat, elő kell mozdítanunk az európai szabadalmakat és meg kell előznünk a tudás ellopását, különös tekintettel Kínára. Arról is gondoskodnunk kell, hogy adminisztratív terhek formájában kevesebb szabályozás terhelje az európai ipart. Ez azt jelenti, hogy a bürokrácia mennyiségének csökkentésére kell összpontosítanunk. Lange úr, ezeket a kérdéseket igen jól fedte le a jelentésében, így szeretnék köszönetet mondani Önnek a kemény munkájáért.
Ez a jelentés azonban csak az első lépést jelentheti. Az euróövezet védelme érdekében az iparpolitikai koncepciót - amelyről sok tagállamban az emberek nem szívesen beszélnek, és amelyről különösen a németek nem akarnak beszélni soha - a versenyképességi paktumhoz kell kapcsolnunk, amelyet a következő hetekben nyújtanak be az állam- és kormányfők elé. Ha ebben nem járunk sikerrel, komoly problémákra számíthatunk. Koordinálnunk kell az olyan területeket, mint például a kohézió, az ipar, a kereskedelem, a kutatás és innováció, de az olyanokat is, mint a társadalmi kérdések, az éghajlat és a környezet.
A németországi E10 jelenlegi példája bizonyítja, hogy nem ez történik. Az egész ügy arról szól, hogy bioetanolt adnak az üzemanyaghoz. Az Európai Unió bevezetett egy fontos stratégiát, meghatározta a 20-20-20 célokat, és megmondtuk a tagállamoknak, hogy azokat végre is kell hajtaniuk. A tagállamok - különösen Németország - részt vettek a döntéshozatali folyamatban és minden döntést támogattak. Amikor arról van szó azonban, hogy a döntéseket otthon át kellene ültetni a gyakorlatba, a tagállamok hirtelen csökkentik az adókedvezményeket, a fogyasztók pedig befejezték az együttműködést.
Ha úgy járunk, mint Németország az E10-zel és nem tudjuk meggyőzni a fogyasztókat, akkor képtelenek leszünk az iparpolitikát az éghajlati politikával kombinálva végrehajtani. A fogyasztókat magunk mellé kell állítanunk. Ez a legfontosabb üzenet. Emiatt tehát sok sikert kívánok az iparpolitika projektnek.
Reinhard Bütikofer
Elnök asszony, a vitában részt vevő képviselők java részét jellemző lelkesedés következtében némileg túlhangsúlyozzuk Lange úr jelentésének fontosságát. A jelentés kitér szinte mindenre, és egyes helyeken ellentmondó információkat tartalmaz.
Ennek ellenére úgy vélem, hogy a jelentés fontos előrelépést jelent. A múltban gyakran az volt a helyzet, hogy csak a franciák vagy csak a szigorú állami ellenőrzést pártoló baloldal szólalt fel az iparpolitika mellett. Mindenki más számára tabu volt a téma. Most azonban új helyzetben vagyunk, mivel alapvető konszenzusra jutottunk abban a kérdésben, hogy szükségünk vagy egy európai iparpolitikára, illetve hogy annak európai szintű közös politikának kell lennie. Ezt jelentős előrelépésnek tekintem, és hálás vagyok Tajani úrnak, hogy erre egyértelműen rámutatott.
Nem mehetünk úgy tovább, mint azt tettük korábban - ebben Grossetête asszonynak tökéletesen igaza van. Nem kezelhetjük úgy az iparpolitikát, mint egy, a szabadkereskedelmi politikánk végén szinte véletlenszerűen előálló valamit. A dolgokat vissza kell terelnünk a rendes kerékvágásba, de nem az állami irányítás illúziói alapján és nem azzal az elképzeléssel, hogy az államnak szabályozói szerepet kell betöltenie és közvetlenül be kell avatkoznia az üzleti életbe. Az államnak értelmes, az innovációt - és különösen a környezeti innovációt - előmozdító kereteket kell teremtenie, amely a verseny kihasználásával lehetővé teszi, hogy előrelépést tegyünk. Nem akarunk azonban szigorú állami irányítást vagy protekcionizmust látni.
A jövőben csak úgy tudjuk biztosítani az európai ipar szilárd helyzetét, ha központi szinten komolyan vesszük a környezeti innováció feladatát. Összefoglalásul ezért azt szeretném mondani, Tajani úr, hogy hálás vagyok Önnek, amiért kifejtette, hogy a fenntarthatóság és a versenyképesség nem egymás ellentétei, hanem azokat azonos alapra kell helyezni és koordinálni kell.
Evžen Tošenovský
Elnök asszony, az iparról szóló vita jelenleg rendkívül fontos Európa számára. Az európai cégek versenyképessége Európa folyamatos gazdasági stabilitásától függ. Biztosan mindannyian ismerjük ezeket az érveket, másfelől azonban - akár rendkívüli környezetvédelmi követelmények vagy kötelező adózási kötelezettségek formájában - folyamatosan próbálunk kötelezettségeket vállalni a pénzügyi stabilitás biztosítása érdekében. Természetesen fontos szigorú módon értékelni az ipari termeléssel járó környezeti hatásokat, de nem terhelhetünk közvetett módon szinte túlzó szabályozásokat az iparra. Ez olyan helyzethez vezethet, amelyben - a globalizáció világában - a politikai döntések az európai ipari termelés számára nagyobb terhet jelentenének, mint máshol.
A jelentésben szerintem az a legfontosabb, hogy hangsúlyt helyez a tudomány, a kutatás és az innováció támogatására. Európa már hosszú ideje nem vezető az innováció területén. Alapvető fontosságú, hogy támogassuk az innovatív projekteket. Teljes mértékben egyetértek azzal, hogy át kell alakítani az innovatív projektek pénzügyi támogatására irányuló eljárásokat. Célul kell kitűznünk az adminisztráció egyszerűsítését és - egyúttal - az általános megközelítés megváltoztatását is. Létfontosságú, hogy figyelembe vegyük a kutatás üzletivé válását és az európai alapok finanszírozását.
Ilda Figueiredo
Elnök asszony, ideje az Európai Unió iparágait minden tagállamban védelmezni. Ehhez a mai napig képviselt álláspont megváltoztatására van szükség, amely azt jelentette, hogy az Európai Bizottság a legkevésbé sem ügyelt arra, hogy egyensúlyt teremtsen a virágzó ipar - nevezetesen a feldolgozóipar - védelmének szükségessége és a nemzetközi kereskedelem között.
Az ipari termelés alapvető jelentőségű Európa fenntartható növekedése és foglalkoztatása számára, amely más uniós és külkereskedelmi politikát tesz szükségessé az iparágaink védelmében, ideértve azokat az iparágakat is, amelyek az egyébként is magas munkanélküliséggel rendelkező országokban és régiókban munkahelyeket biztosítanak. E célból elengedhetetlen, hogy kiemelt figyelmet fordítsunk a kis- és középvállalkozásokra (kkv-kra) és a kutatásra és fejlesztésre; hogy figyelembe vegyük a regionális fejlődést és az egyes országok és iparágak sajátos jellegzetességeit; továbbá, hogy javítsuk a munkavállalók képesítését és képzését.
Ugyanakkor azonban számos ellentmondó álláspont található a vita tárgyát képező jelentésben. Egyfelől az ipar és a kkv-k védelmét hirdeti, másfelől azonban a nemzetközi kereskedelem liberalizálására, a szabad versenyre, a belső piac elmélyítésére és a köz- és magánszféra közötti partnerségekre irányuló felhívásokra vonatkozó javaslatokat tartalmaz. Ezek a javaslatok azonban a szükségessel szemben nem védelmezik az iparunkat - amint azt az európai valóság is bizonyítja. Ezért az ilyen káros pontok eltávolítására irányuló javaslatokat nyújtottunk be és bízunk benne, hogy azokat holnap elfogadják.
Olyan ipart hirdetünk, amely a forrásfelhasználás tekintetében hatékonyabb, kevésbé függ a széntől, értékeli a jogokkal járó munkahelyeket és a nők munkahelyhez, előléptetéshez, fizetéshez és a vezetői és adminisztratív testületekben való részvételhez való egyenlő jogát.
Mindezek biztosítása érdekében elengedhetetlen egy uniós keretrendszer létrehozása, és ebben az értelemben az Európai Bizottságnak fontos szerepet kell játszania az iparpolitika, a külkereskedelem, a pénzügyi politika, a kutatás, a tudomány és a kkv-kat támogató innováció, továbbá a munkavállalók képzése és átképzése, valamint a munkavállalók méltósága melletti kötelezettségvállalás terén.
Niki Tzavela
Elnök asszony, mindenekelőtt szeretnék gratulálni Lange úrnak az iparpolitikáról szóló igen részletes jelentéshez. Biztos úr, a gazdasági válság megmutatta számunkra, hogy az ipari bázissal rendelkező országok nemcsak túlélnek, hanem egyenesen virágzanak. Nézzünk Németországra, Kínára vagy Spanyolországra. Spanyolország azért tart ki a gazdasági válság közepette is, mert rendelkezik ipari bázissal.
Az én országom, Görögország is rendelkezett, biztos úr, ipari bázissal, de különböző okok miatt azt sikeresen felszámoltuk. Szeretnék egy Görögország előtt álló, a héten igen jellemzőnek mondható problémára összpontosítani. Trichet úr olyan kijelentést tett, amely szerint lehetséges, hogy az európai központi banki alapkamat a következő hónapban emelkedni fog. Ez lökést adott a három hónapos Euribor bankközi kamatlábnak, amelyhez görög vállalkozási hitelek ezrei kötve vannak. Az Euribor 2008 szeptemberében mutatta a legnagyobb növekedést, ami súlyos problémákat okozott a már egyébként is recessziótól szenvedő görög vállalkozások számára.
Ugyanazon a napon azonban a Nemzetközi Valutaalap európai igazgatója kijelentette, hogy az Európai Unió monetáris politikája ki fog tartani, és azt nem szükséges tovább szigorítani. Nem azt mondjuk, hogy Trichet úrnak nem kellene kamatlábat emelnie. Lehetne azonban zökkenőmentes átmenet az általunk tapasztalt hitelrobbanás elkerülése érdekében. Gondolja, biztos úr, hogy be tudna avatkozni?
Béla Kovács
(HU) Elnök asszony! Örömmel tapasztaltam, hogy az iparpolitikai jelentés anyagában több helyen utalás található a kis- és középvállalkozások meghatározó jelentőségére az európai ipar, az európai munkavállalók, mindannyiunk jelene és jövője szempontjából. Mostantól minden dokumentumban, minden témakörben fő helyen kellene szerepeltetni a kkv-k működésének az elősegítését. Ezek a kis cégek adják a munkahelyek többségét, ezek képesek a legkönnyebben megújulni, a legnagyobb szerepet vállalni az innovációban, az európai gazdaság leszakadásának a megállításában. Nem mellesleg a legtöbb adót is fizetik be a költségvetésekbe, tehát döntően ők tartják el a bürokratikus apparátusokat. Cserébe olyan jogi intézményi és gazdasági környezetet teremtett a bürokrácia, karöltve a bankokráciával, mely a kkv-k működését igyekszik ellehetetleníteni. Ez a rövidtávú szemléletű, a multinacionális cégek profithajhászását szolgáló gyakorlat nem folytatható tovább.
A jelentés helyesen rögzíti, hogy a spekulációs pénzpiaci tevékenységet meg kell akadályozni, de ma már ennél többet kell lépni. Kifejezetten szankcionálni kell azokat a bankokat, amelyek nem segítik elő hitelpolitikájukkal a kis- és középvállalkozások tőkeellátását. A jelentés halványan utal arra is, hogy az újonnan csatlakozott országokban az ipar visszaszorulóban van, illetve az EU-nak eszközöket kell találnia a tisztességtelen nagyvállalati magatartás megállítására. Nyíltan ki kell mondani, hogy az európai uniós bürokrácia asszisztálása mellett a régi tagországok multinacionális vállalatai az elmúlt években felvásárolták és tönkretették az újonnan csatlakozott tagországok feldolgozóiparának nagy részét, majd ezeket a vállalatokat csődbe vitték, és piacaikat megszerezték. Az eredmény munkahely és jövőkép nélküli milliók, keleten könnyen szerzett profit és nagy adóbevételek nyugaton. Ugyancsak a bürokrácia asszisztálása mellett sajnos nagyon sok technológia, amely felhalmozódott Európában, Kínába került át.
Pilar del Castillo Vera
(ES) Elnök asszony, biztos úr, szeretném én is azzal kezdeni, hogy köszönetet mondjak Lange úrnak az erőfeszítéseiért, hogy oly sok különböző véleményt és jövőképet közös nevezőre hozzon - ami jellemző állapot a Parlamentben. Szeretnék továbbá köszönetet mondani a különböző képviselőcsoportokhoz tartozó árnyékelőadóknak is.
Ez a jelentés tulajdonképpen egy, már hosszú ideje megfontolás tárgyát képező kérdésre próbál választ adni: van-e az európai iparágaknak jövőjük a globális világban?
Azt gondolom, a válasz az, hogy igen. Igen, mert az Európai Unió tagállamai azt bizonyítják, hogy van. Igen, mert számos olyan további európai ipari ágazat van, amely bizonyítja, hogy van.
Mindezek számos szemponthoz kötődnek: egyesek a munkaerőpiachoz kapcsolódnak - mivel rugalmas, nem pedig merev munkaerőpiacra van szükségünk -, mások a termelékenységhez, a pénzügyi politikákhoz és az adókedvezményekhez. Engedjék meg, hogy kiemeljek hármat, amelyek most már magához az Európai Unióhoz kapcsolódnak.
Az első az innováció és a vállalkozó szellem kultúrája. Ez két kulcsfontosságú kérdés. A vállalkozás és az innováció minden európai ipar jövőjének kulcsfontosságú tényezője. Különös figyelmet kell fordítani a fiatal vállalkozókra.
A második a belső piac megerősítése és annak biztosítása, hogy a belső piac versenyképes legyen és - belül - a szabad versenyen alapuljon. Csökkenteni kell tehát a közlekedés, az energia és az állami tulajdonú vállalatok számára máig adott támogatás összegét, hogy biztosítsuk a szabad versenyt az európai belső piacon.
A harmadik a verseny nemzetközi keretek közötti feltételeinek tiszteletben tartása: a környezeti politikák és termék kiszervezés tekintetében elengedhetetlen, hogy egyenlő feltételek mellett versenyezzünk.
Nem akarunk protekcionizmust az Európai Unióban és akkor sem, amikor az iparunk harmadik országokkal és harmadik régiókkal verseng.
Marita Ulvskog
(SV) Elnök asszony, a mai vita résztvevői közül sokan azzal kezdték a felszólalásukat, hogy "végre”. Ez sokat elmond az iparpolitika társadalmi vitában és politikában hosszú ideje elfoglalt helyzetéről. Most azonban az iparpolitika mindenesetre visszatért - ez, úgy gondolom, a jelentésből is látható. A szolgáltatási ágazat továbbra is fontos lesz, de az is világossá válik, hogy annak fejlődése jelentős mértékben függ attól, hogy erős ipari termeléssel és erős ipari ágazattal rendelkezzünk. E két dolog kéz a kézben jár.
Az iparpolitika ezért központi szerepet játszik az egyik legfontosabb politikai kérdés tekintetében: munkát mindenkinek, teljes foglalkoztatást. Ha azonban a modern iparpolitika itt megállt volna, semmi nem történt volna az elmúlt 25 évben. A modern iparpolitika oly' sok mindennel többet jelent ennél. Ma, a modern iparpolitikához tartozik a jelentős átmenetben - a környezeti és éghajlati fenntarthatóságra történő radikális váltás - való részvétel, továbbá annak meg nem akadályozása, sőt, az ahhoz való tényleges hozzájárulás is. Jelenleg ez hozzátartozik az ipar versenyképességéhez - ez világos, ha megnézzük a beruházásokat, amelyeket számos versenytárs országban jelenleg is végeznek.
A nyersanyagokhoz való hozzáférés is része ennek - követelmény tehát az ipar számára, de, ugyanakkor, része az átmenetnek is. Érint mindent az energiahatékonyságtól az erőforrás-gazdálkodáson át az újrahasznosításig, például, az úgynevezett "hulladékbányászat” formájában is. Egy másik kulcsfontosságú kérdés a modern és fenntartható ipar számára az ismétlődő képzési programok. Nem fogunk versenyezni és nem is versenyezhetünk az alacsony bérek és rossz munkakörülmények tekintetében, hanem a képesített és képzett emberekkel versenyezhetünk, akik az iparban dolgoznak és ott is akarnak dolgozni.
Vladko Todorov Panayotov
(BG) Elnök asszony, Tajani biztos úr, hölgyeim és uraim, Európának egy új integrált iparpolitika létrehozásával ma új útra kell lépnie. Ebben kulcsfontosságú szerepet fog játszani az ipart befolyásoló minden tényező integrálása az Európai Unióban. Ezek közül csak néhányat említek meg.
Először is, biztosítani kell az európai csúcstechnológiai ágazatok fejlesztése szempontjából kulcsfontosságú nyersanyagok fenntartható és hosszú távú szállítását. E tekintetben megerősített együttműködést sürgetek a nyersanyagokban bővelkedő harmadik országokkal.
Másodszor, az innováción és a tudás szabad mozgásán alapuló gazdaság. Az oktatás, szakképzés és szakmai élet közötti kulcsfontosságú kapcsolat megerősítését sürgetem. Európa termeli a legtöbb, PhD-val rendelkező dolgozót a világon, azonban nem képes az ő képességeiket és tudásukat igazán gyakorlatias piaci megoldásokká alakítani. Európai innovációs központokat kell létrehoznunk, ahol a tudás és a piaci szükségletek közötti együttműködést aktívan ösztönözni kell.
Harmadszor, kulcsfontosságú lépés az alacsony széndioxid-kibocsátású gazdaságra való átállás. Európa csúcstechnológiai előnye lehetővé teszi számunkra, hogy a jövőben kihasználjuk a környezetbarát gazdaság teljes potenciálját és előnyeit. Mindezen elemekhez a tagállamok és az európai intézmények közötti együttműködés új szintjére van szükség.
James Elles
Elnök asszony, szeretnék gratulálni Lange úrnak a nagyszerű és érdemi jelentéshez, amely elgondolkodtat mindannyiunkat az iparpolitika tendenciáin. Amint kilábalunk az elmúlt 60 év legnagyobb recessziójából, valóban galvanizálnunk kell az iparágainkat, hogy versenyképesek legyenek a globális piacokon - segítenünk kell a kis cégeket, fel kell lendítenünk a vállalkozásokat és támogatnunk kell mindazokat, akik munkahelyeket akarnak teremteni. Nyilvánvaló tehát a kapcsolat az innováció, a képességek és a fenntarthatóság között. Nem szükségszerűen alapok felhasználásával - elérhetjük ezt a belső piac erősítésével, a kereskedelem előmozdításával és egy támogató innovációs keretrendszer biztosításával is.
Végül pedig egy tényezőt hiányolok csupán, a digitális menetrendet. Európában mindenkinek, minden vállalkozásnak jogosultnak kellene lennie a legjobb információs technológiához való, mobil és szélessávú, nagysebességű hozzáférésre. Tudta Ön, biztos úr, hogy Dél-Korea a múlt héten tűzte ki azt a célt, hogy a jövő év végére minden háztartásban az Egyesült Államok átlagos háztartásaiban található internet hozzáférésnél 200-szor gyorsabb hozzáférés legyen? Amint azt egy IT-vezető megfogalmazta, Európa versenyképességéhez fel kell ismernünk, hogy azt sokkal inkább erősíti az információs technológiákba történő beruházás, mint a fizikai infrastruktúrát érintő beruházások.
Miloslav Ransdorf
(CS) Elnök asszony, csupán három megjegyzést szeretnék tenni. Az első arra vonatkozik, hogy Európának úttörő szellemre kell törekednie, hogy a technológiai prioritások egyes területeken az első helyen álljanak, és ezzel ne csak komparatív előnyökre, hanem abszolút előnyökre is szert tegyünk, mivel az átlagos minőségű termékekért átlagos árat fizetnek csupán. Másodszor, szeretném elmondani, hogy fontos a kétirányú közvetítés a nagy- és kisméretű rendszerek között, mivel a nagy rendszerekre összpontosítva nem érjük el a kívánt célokat. A General Motors bukása egy példa, ami az amerikai adófizetőknek 57,6 milliárd dollárba került. A harmadik témakör, hogy az iparpolitika nem függhet kizárólag az úgynevezett politikai és gazdasági elitektől, hanem annak a kisméretű innovációs cégek armadáján kell alapulnia; más szavakkal, a jelentős műszaki áttörések a munkaközösségektől származó jelentős számú és kisebb innovációktól függnek.
Claudio Morganti
(IT) Elnök asszony, Tajani alelnök úr, hölgyeim és uraim, a jelentés címe már tartalmazza a kulcsszót, mivel az iparpolitikára vonatkozik. Az elmúlt években, hacsak nem évtizedekben, Európában a piacokkal kapcsolatos túlzott laissez-faire hozzáállás következtében egyre inkább csökkent a politikai érdeklődés e terület iránt, azt gondolván, hogy az egész rendszer beavatkozás nélkül szabályozni fogja magát.
A politikai beavatkozás olyan szabályok létrehozását jelenti, amelyek támogatják vállalkozásaink piaci jelenlétét, én pedig elégedetten nyugtázom, hogy e jelentés külön említést tesz a kis- és középvállalkozásokról és a feldolgozóiparról, amelyekről a múltban túlságosan gyakran feledkeztünk meg.
Az adminisztrációs egyszerűsítésre vonatkozó és a hitelhez való hozzáférést megkönnyítő javasolt eszközök a megfelelő irányba tett lépések. Szeretném kiemelni a harmadik országokkal folytatott tisztességes versenyről szóló részt, mivel a múltban túlságosan engedékenyek voltunk ezen a területen, és - ebben biztos vagyok, hiszen Pratóból származom - egész alapvető ágazatokat - például a toszkán textilágazat - kényszerített térdre a tisztességtelen verseny, amelyet a forrásánál kellett volna bizonyosan megállítani és megakadályozni.
Herbert Reul
(DE) Elnök asszony, szeretnék köszönetet mondani Lange úrnak és az árnyékelőadóknak áldozatos munkájukért.
Sikerrel alakították át egy jelentéssé azt felismerést, amely mindannyiunkat ért a válság alatt, nevezetesen azt, hogy az ipar nyilvánvalóan sokkal fontosabb, mint azt sokan gondolták volna, továbbá gondoskodtak arról, hogy az iparpolitika közelebb kerüljön az Európai Parlament napirendjének csúcsához. Hátrányos lehet az a tény, hogy erre a vitára este kerül sor. Ez a téma annyira fontos, hogy máskor is beszélnünk kell majd róla.
Amint azt néhány képviselő már elmondta, az iparpolitika lényege nem az állami beavatkozás, hanem a megfelelő keretek létrehozása. Az államnak nem kell eldönteni az iparpolitika tartalmát, és nem kell különbséget tennie jó és rossz ipar között. Ehelyett lehetőséget kell teremtenie arra, hogy az ipar keretek között fejlődjön. Azokra a területekre kell összpontosítanunk, ahol az innováció és a kutatás tekintetében valóban segíteni tudunk.
Úgy vélem, sokat segít, hogy Tajani úr információt nyújtott számunkra, amely világossá teszi, hogy a versenyképesség az egyik legfontosabb kérdés az európai politika számos területén. A jövőben igen hasznos lesz ezt kritériumként felhasználni, és megfontolni, hogy a politikai döntéseink mindig, gyakran vagy éppen elég alkalommal segítik az európai ipar fejlesztését vagy épp ártanak-e annak.
Szeretném, ha nemcsak egy jelentésünk és egy, a jövőben megvitatandó témánk lenne, hanem a jövőben változtatnánk is a hozzáállásunkon, és komolyan vennénk ezt a témát, mivel az ipar fontos.
(A felszólaló beleegyezik, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdése alapján kékkártyás kérdést intézzenek hozzá.)
Paul Rübig
(DE) Elnök asszony, van egy kérdésem Reul úrhoz. Ma reggel ünnepeltük a Nemzetközi Nőnap 100. évfordulóját. Ennek figyelembevételével szeretném megkérdezni Öntől, hogy milyen lehetőségeket tart elérhetőnek a nők számára az iparpolitika területén a jövőben? Milyen esélyei vannak az iparban a nőknek, mivel úgy vélem, sürgős szükségünk van a hozzájárulásukra? Mit kellene tanácsolni a nőknek, hogy milyen képességeket és képesítéseket szerezzenek meg, hogy az iparban dolgozhassanak?
Herbert Reul
(DE) Elnök asszony, úgy vélem, nagyszerű lehetőségeik vannak és, szükség esetén, magam fogok foglalkozni a kérdéssel.
Teresa Riera Madurell
(ES) Elnök asszony, a válság bizonyosan kiemelte az ipar mint a gazdaság hajtóerejének fontosságát. Biztos úr, üdvözöljük, hogy a Bizottság ezt megértette, és visszahozta az uniós iparpolitikát.
Az előadónk - akinek szeretnék gratulálni a kiváló munkához - már kifejtette, hogy környezeti és társadalmi szempontból hogyan értelmezzük az intelligens, forráshatékony és fenntartható iparpolitikára való átállást. Az általa elmondottakból szeretnék csak egy szempontot kiemelni, amelyet alapvető fontosságúnak tartok: a humán tőkét.
Feltételezve, hogy minden munkahelynek környezetbarátnak kell lennie, létfontosságú az európai munkavállalók számára, hogy megfelelő készségekkel rendelkezzenek, nemcsak az iparunk versenyképességének javítása érdekében, hanem azért is, hogy egyetlen munkavállaló se maradjon le.
Szilárd alapokkal rendelkezünk: a fiatal európaiak soha nem voltak ilyen jól felkészültek, mi mégis a fiatal mérnökök, a fiatal vállalkozók, a humán erőforrás kezelésére szolgáló innovatív politikák hiányával küzdünk. Ösztönöznünk kell ezért a szinergiákat a határozott vállalkozói kultúrával rendelkező egyetemek és a valóban tudás által vezérelt vállalkozások között.
A képzés tekintetében a készségeket az új gazdaság szükségleteihez kell igazítanunk, mégpedig úgy, hogy gazdaságilag hozzáférhető legyen a munkavállalók és a vállalkozások számára.
Az iparnak továbbá nagyobb hangsúlyt kell fektetnie a - vállalkozásokon belüli kockázatok és feladatok rugalmasabb és dinamikusabb megosztásaként értelmezett - szervezeti innovációra is. Csak ekkor lesz képes befogadni és tőkésíteni munkavállalói tehetségét és tudását.
Végül szeretnék néhány szót mondani egy olyan képviselőcsoport tagjaként, amely ellenezte az uniós szabadalommal kapcsolatos megerősített együttműködés megkezdését, mivel álláspontunk szerint az kihatással van a belső piacra, a területi kohézióra és a jogbiztonságra is. Az Európai Unió Bírósága a 2011. március 8-i 1/09 számú véleményében támogatta ezt az álláspontot, amelynek következtetése szerint egy európai és közösségi szabadalmi bíróság létrehozásáról szóló megállapodás-tervezet összeegyeztethetetlen a Szerződés rendelkezéseivel.
Riikka Manner
(FI) Elnök asszony, biztos úr, mindenekelőtt szeretnék gratulálni az előadónak a kiváló és rendkívül fontos jelentéshez. A jelentés lényegében arról szól, hogy miként tehetjük versenyképessé az európai iparpolitikát, illetve miként válaszolhatunk az alapvető ipar egyes területein bekövetkezett munkaerő-leépítések kiváltotta strukturális változásokra.
Úgy vélem, hogy az iparpolitika a változás része. Látnunk kell ezt a változást és képesnek kell lennünk az ahhoz való alkalmazkodásra. Előre kell tekintenünk az iparpolitikában és a saját európai erősségeinken és a regionális erőforrásainkon alapuló fenntartható iparpolitikát kell kialakítanunk. Példa erre a bioenergia ágazat, amely terén úgy vélem, Európa jelentős potenciállal rendelkezik.
A regionális struktúrák lehetővé teszik számunkra a fenntartható európai iparpolitika támogatását, és ennek következtében hangsúlyoznunk kell a még inkább innovatív klaszterek és a szereplők, oktatási intézmények és vállalkozások közötti széles körű együttműködés fontosságát.
Amikor az európai iparpolitikáról beszélünk, igen fontos a kkv ágazat - a kis- és középvállalkozások figyelembevétele. Csökkentenünk kell a kkv-k adminisztratív terheit - amint azt már sok alkalommal elmondtuk -, és mindent meg kell tennünk a kkv-kat érintő vállalkozó szellem támogatása érdekében most és a jövőben is.
Jacky Hénin
(FR) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, a jelentés végre kiemeli az ipar kulcsfontosságú szerepét az Európai Unió jövője tekintetében, és megerősíti az európai iparpolitika szükségességét. Hallgatólagosan elismeri a lisszaboni stratégia fiaskóját azzal a kéréssel, hogy az Unió bruttó hazai terméke 3%-át szánjuk kutatásra és fejlesztésre, illetve - mindenekelőtt - azzal a javaslattal, hogy fokozottan hasznosítsuk a magánszférát.
Sajnálatos módon a jelentés versenyképességgel kapcsolatos jövőképe még mindig a jelentősen csökkentett munkaerőköltségekre összpontosít, amikor a versenyképességet éppen a képzés, a tőkemegtakarítás, az energia és a nyersanyagok alapján kell fejlesztenünk. A jelentés hallgatólagosan elismeri a pénzügyi piacok kudarcát abban, hogy a megtakarításokat a jólétet teremtő beruházások felé tereljék. E probléma megoldásához a foglalkoztatás, a kutatás és fejlesztés és a jólét megteremtése érdekében a hitelezés vagy a hitel igénybevételének társadalmi ellenőrzésére van szükség. Parlamentünk nem cselekedhet egyszerűen annak biztosítása érdekében, hogy a nagy európai ipari csoportok jobb eredményeket érjenek el. Legfontosabb célkitűzésünknek annak kell lennie, hogy több és jobb ipari munkahelyet teremtsünk az Európai Unióban.
Amalia Sartori
(IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, Európának soha nem volt akkora szüksége iparpolitikájának újragondolására, mint most, és át kell gondolnia néhány, a közelmúltban hozott döntést is.
Ez az Európa 2020 stratégiához kapcsolódó kiemelt kezdeményezés ezért hasznos volt és megfelelő időben zajlott, ezért pedig hálás vagyok a Bizottságnak és különösen Tajani biztos úrnak. Köszönöm az előadó, Lange úr munkáját is, valamint kollégám, Grossetête asszonyét is, aki az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoport nevében jelentős mértékben hozzájárult a biztos úr által benyújtott álláspontok megerősítéséhez.
Részemről úgy határoztam, a hozzájárulásomat a mindenki által az európai alapvető ipar horgonyláncának tekintett kis- és középvállalkozások szerepét bemutató módosításokkal fejezem ki, amelyek a legjobban tudják, hogy miként álljanak szilárdan válság idején, és miként folytassák az innovációt, miközben az árak versenyképesek maradnak.
Úgy vélem, az európai kis- és középvállalkozások ezreinek szerepét az általuk számos alkalommal kiemelt nehézségek és korlátok megoldásával kell támogatni: a hitelekhez való könnyebb hozzáférésre, a közbeszerzési felhívásokban való átláthatóbb és kevésbé költséges részvétel lehetőségére és - mindenekelőtt - az általános adminisztrációs egyszerűsítésre gondolok, amely mindenki szerint maga az igazi forradalom, amelyre e kontinensnek szüksége van.
Örülök, hogy a Bizottság kiemelte a hatékony és felelősségteljes nyersanyag-felhasználás kérdését, és én is fontosnak tartom, hogy rövidesen a ritkaföldfémekről fogunk vitázni. Jelentős figyelmet fordítunk a szellemi tulajdon védelmének kérdésére.
Végre azt az utat látom magunk elé tűzve, amelyen - reményeim szerint - hamarosan az egész Európai Unióban érvényes szabványokat és garanciákat határozunk meg. Ez egyben reményt is ad, különösen a fiataloknak, gyakran maguk az európai polgárok által javasolt válaszokon keresztül.
Catherine Trautmann
(FR) Elnök asszony, szeretnék köszönetet mondani Bernd Lange úrnak a kiváló munkájáért. Együttműködési módszerét holnap siker fogja koronázni. Ez, biztos úr, lehetőséget jelent továbbá a Bizottságnak, amely egy eléggé csalódást okozó közleményt adott számunkra.
Olyan valakiként, aki az ipari szerkezetátalakításon már átesett, a válság által súlyosan érintett nagy régióból érkeztem, meghallgattam a szakszervezetek üzenetét, amelyek folyamatosan támadtak bennünket. Iparpolitikára van szükségünk, amely minden elemének egyazon célra kell irányulnia: a fenntartható és munkaerő-központú növekedésen alapuló stratégia kidolgozására, amely a készségek optimalizálása köré épül, és amely megmutatja, hogy a társadalmi és a műszaki innovációk egymással összeegyeztethetőek.
Ez az európai versenyképesség kulcsa, nem pedig az, hogy - amint azt a Bizottság az európai szemeszter során javasolta - a munkaerőt csupán igazítható változónak tekintjük. A Bizottság előtt álló legjobb lépés a munkavállalók kiküldetéséről szóló irányelv mielőbbi integrálása a munkatervbe és a fiskális harmonizáció megkezdése, kezdve a társasági adóval.
E politikának továbbá nemcsak nemzeti és európai szinten kell formálódnia, hanem egy hatékony kohéziós politika alapján helyi szinten is. A szabályozott pénzügyi piacot választottuk, és közös szándékunk az egységes piac konszolidálása, de nem egy kiegyensúlyozatlan, szociális dömpingnek kitett munkaerőpiac árán.
Ma, elnök asszony, egy nagyra törő iparpolitikáról vitázunk, ma reggel pedig a pénzügy tranzakciók adóztatásáról és az eurókötvényekről szavaztunk.
Hölgyeim és uraim, fel kell használnunk ezeket az eszközöket a finanszírozásra.
Maria Da Graça Carvalho
(PT) Elnök asszony, biztos úr, szeretném azzal kezdeni, hogy köszönetet mondok az előadónak, Lange úrnak és az árnyékelőadóknak az elvégzett munkáért, különösen pedig Grossetête asszonynak. Jelenleg azt látjuk, hogy Európa versenyképessége a globális piacokon csökkent. Európának ezért megoldást kell találnia ipari bázisa megerősítésére és az új kihívásokkal való szembenézésre. E jelentés legfontosabb célja az európai ipar talpra állítására irányuló javaslatok benyújtása. Egy integrált és fenntartható iparpolitikának tudományos kutatáson, innováción, megnövekedett forráshatékonyságon, árustratégián, a kkv-k megerősítésén és a regionális hálózatok fejlesztésén kell alapulnia. Különösen fontos az energiahatékonyság és az információs és kommunikációs technológiák bevezetése tekintetében, hogy létrehozzuk ezen új ipari forradalom alapját, hogy növeljük a versenyképességet, a gazdasági növekedést és a foglalkoztatást.
Különösen üdvözlöm, hogy a jelentés hangsúlyt helyez a hagyományos európai iparra, amely gazdaságunk számára alapvető fontosságú. Létfontosságúak az olyan intézkedések, mint például az új technológiák bevezetése, a tudományos kutatás növekvő megerősítése és az innováció például a feldolgozóiparban. Ez az egyetlen megoldás, amellyel Európát újra globális vezetővé tehetjük, ami egyaránt szükséges Európa versenyképessége és gazdasági növekedése számára.
Judith A. Merkies
(NL) Elnök asszony, szeretnék mindenekelőtt gratulálni képviselőtársamnak, Bernd Lange úrnak a kiváló jelentéshez és az általa tanúsított fantasztikus együttműködéshez. Visszatér az iparpolitika! Nem egyedül tér azonban vissza, mivel nincs is egyedül. Két másik zászlóshajóval, két másik stratégiával együtt e stratégia a munkahelyekre és egészséges gazdaságra irányuló európai menetrend középpontjában áll. Elsősorban azonban egy stratégiáról van szó, amely nemcsak a jelenre vonatkozik, hanem a jövőre, egy élhető jövőre is.
Az iparpolitikát minden más, az innovációs unióra, nyersanyagokra és a természeti erőforrások hatékony felhasználására irányuló stratégiával együtt kell figyelembe venni. Ez a három képezi a magot. Holisztikus megközelítésnek kell lennie, amelyben a különböző politikai területek szorosan együttműködnek. Másfelől kérdés, hogy valóban különböző politikai területekről van-e szó, hiszen - mint azt a biztos úr maga is elmondta - az ipar a fenntarthatóságnak nem ellensége, hanem szövetségese?
Az iparpolitika nem működhet integrált piac nélkül. A belső piac még mindig túlságosan töredezett és befejezésre szorul. Az ipar egésze, különösen a kis innovációs vállalkozások, ebből csak profitálhatnak. A gyártók hangot adhatnak véleményüknek, de el kell fogadnunk a felelősséget is, ami a termékre vonatkozó végső felelősséget jelenti. A cél az, hogy előmozdítsuk a tiszta termelést és a fenntartható termékeket, mivel - úgy vélem - végső soron ez Európa jövője. Ez segíteni fog bennünket a "bölcsőtől bölcsőig” ipar létrehozásában, a nyersanyagok intelligens felhasználásának és az egészséges gazdaságnak az előmozdításában. Túl sokáig hanyagoltuk el és bíztuk a piacra az iparpolitikát. Ideje, hogy újra példát állítsunk, mind mások, mind pedig magunk számára.
Jean-Pierre Audy
(FR) Elnök asszony, biztos úr, szeretnék köszönetet mondani az ipari kérdésekre fordított figyelemért, és képviselőcsoportom nevében elismerésemet fejezem ki a képviselőtársam, Grossetête asszony által végzett hatalmas munkáért.
Az ipar minden ipari munkahely mellett 60 millió további munkahelyet és a kapcsolódó szolgáltatásokban két további munkahelyet biztosít, vagyis elmondhatjuk, hogy összességében 180 millió munkahelyet. Az ipar teszi ki az exportunk háromnegyedét, azaz 5,5 millió vállalkozást. Mit kell tennünk? Cselekednünk kell és meg kell védeni magunkat. Az önvédelem nem protekcionizmus; ezért tehát szükségünk van iparpolitikára. Van, aki azt mondja, hogy Dél-Amerika a mezőgazdaság, Kína az ipar, Európa pedig a szolgáltatások hazája. Hölgyeim és uraim, ha nem gyártunk több autót, több repülőgépet, több hajót, több vonatot, több műholdat, több gyógyszert, több atomerőművet, tönkremegyünk! A szolgáltatásaink azért maradnak meg, mert rendelkezünk iparpolitikával.
Szeretnék ezért három javaslatot tenni. Az első az ipari szabványokra vonatkozik. Amikor ipari szabványokat határozunk meg, hatástanulmányokat kell végeznünk annak biztosítása érdekében, hogy termékeinket az Európai Unió területén e szabványoknak megfelelően gyártsák.
A második javaslat az oktatásra és kutatásra vonatkozik. Nekünk kell rendelkeznünk a világ legjobb mérnöki iskoláival és azokat támogatnunk kell. A nyilvánosságot össze kell békítenünk a tudománnyal. A kutatás tekintetében felül fogjuk vizsgálni a hetedik keretprogramot. 2011-ben, 2012-ben és 2013-ban 30 milliárd eurót költhetünk el. E borítékok egy részét sürgősen az iparhoz kell eljuttatnunk.
A harmadik pedig a finanszírozás. Létrehozhatnánk egy Európai Ipari Beruházási Alapot. Szeretnék itt egy javaslatot tenni. Az EU személyzetének nyugdíjához összesen 37 milliárd euróval tartozunk; ezt az összeget tegyük egy nyugdíjalapba, amely a hosszú távú megtakarítások motorja lenne. Egyetértek a monetáris politikákra vonatkozó véleményekkel. A válságból való kilábalásnál legyünk igen óvatosak. Biztosítsuk, hogy kamatlábaink ne legyenek túlságosan magasak, ami erős eurót eredményezne és fékezné ipari exportunkat.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Elnök asszony, biztos úr, a feldolgozóipar továbbra is fontos marad, még a ma és a holnap tudásalapú gazdaságában is. Elengedhetetlen az európai magas értékű termelés fenntartása, ugyanakkor talpkövét jelenti számos országunkban sok ember tudásának és tanulásának, valamint versenyképességünk további fejlesztésének. Ez a jelentés igen helyesen magasra helyezi az ipart az európai menetrendben, ami egyaránt fontos a nagy ipari és a kis- és középvállalkozások számára. Európában számos területen érhetjük el a kiválóságot. Gondolok itt az energiára, az űrutazásra, a gépjárműiparra, amelyek jelenleg nagyszerűen teljesítenek. Gondolok továbbá a gépjárműipar ellátási láncára, amely létfontosságú Európa számára. Nézzük csak meg, hogy milyen okos és tiszta az EU 2020 stratégia!
Van azonban egy aggodalmam, mégpedig a globalizáció. Létrehoztuk - helyesen - az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapot és nemsokára lesz európai szabadalmunk is. Ugyanakkor Tajani biztos úr napirendre tűzte a világméretű és egyenlő esélyeket biztosító játéktér szükségességének kérdését is. Nagyszerű, hogy kínai cégek Európában ruháznak be, azonban egyenlő esélyeket biztosító játéktérre van szükségünk. Ha valóban az a helyzet, hogy itt jelentős állami alapok beruházásáról van szó, akkor valami rosszul működik. Nem célunk - ahogyan Audy úr az imént mondta -, hogy visszatérjünk a protekcionizmushoz; a kulcsfontosságú ágazatok - például az IKT és más kulcsfontosságú európai ágazatok - szükséges átláthatóságának biztosításáról van szó. Ez nem egy európai vétó. Nem azt mondjuk, hogy "ezek a részvényesek, ezek pedig a felügyelők”, de az valóban fontos, hogy mi, Európa képviselői, ezt megfelelően szemléljük. Nem lenne helytelen Lange úr kiváló jelentésére válaszul vitát kezdeni erről. Folytatódni fog. Tajani biztos úr, szeretném meghívni, hogy vegyen részt velünk ebben a vitában.
Kathleen Van Brempt
(NL) Elnök asszony, a Lange-jelentéssel Ön, biztos úr, holnap valószínűleg azt fogja látni, hogy a Parlament meglehetős egységgel áll ki az iparpolitika fontossága mellett. Ez Önnek biztosként valószínűleg ösztönzést jelent. Jelentős egyetértés van a különböző képviselőcsoportok között azzal kapcsolatban, hogy az iparpolitikának van jövője Európában és azt támogatni kell.
Ugyanakkor eddig terjed a konszenzus, mivel ha megpróbálnánk meghatározni, hogy milyen iparpolitikára is gondolunk és annak mely elemeit kellene megőrizni a jövőben, akkor már nem lenne egyetértés. Ön is utalt arra a tényre, hogy kevesebb energiát és anyagot felhasználó iparra van szükségünk. Ebben egyetértek Önnel, legalábbis a rövid távú célkitűzések tekintetében. A hosszú távú célkitűzések esetén sokkal nagyobb lépést kell tennünk. Mint Ön is tudja, biztos úr, a vezetés előretekintést jelent. Elég bátornak kell lennünk annak kimondásához, hogy 2050-re teljes mértékben megújuló és fenntartható energián alapuló energiaellátó rendszerrel fogunk rendelkezni, amire már most el kell kezdenünk az ipar felkészítését.
Másodszor vegyük az anyaggazdálkodást. Valóban biztosítanunk kell a következő években a mobiltelefonok hatékonyabb újrahasznosítását, a jövőben azonban biztosítanunk kell, hogy a "bölcsőtől bölcsőig” elvet teljesen mértékben megvalósító mobiltelefonokat gyártsunk, hogy a mobiltelefonok valamennyi elengedhetetlen összetevőjét rendszeres jelleggel összegyűjtsük és azokból új mobiltelefonokat gyártsunk. Ilyen jellegű általános politikát kell 2050-re kidolgoznunk, én pedig azt várom a Bizottságtól, hogy már most hozzon döntéseket, hogy az ipar előtt világos keretek álljanak.
Antonio Cancian
(IT) Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim, véleményem szerint a Lange-jelentés szövege kiegyensúlyozott és legfőbb érdeme, hogy a vizsgálatot egyes létfontosságú tényezőkre összpontosítja, különösen az európai iparpolitika fellendülésére és a figyelem elmozdulására a pénzügyi tevékenységektől a reálgazdaság felé. Megjegyzendő azonban, hogy ezek a vállalkozásokhoz közvetlenül vagy közvetve kapcsolódó szolgáltatások azok integráns részét képezik.
Szeretnék néhány kritikus észrevételt és javaslatot tenni. Az uniós szabadalommal kapcsolatos megerősített együttműködésről szóló 89. bekezdéssel kapcsolatban úgy vélem, Tajani úr, hogy az egységes uniós szabadalom létfontosságú és elengedhetetlen, különösen nekünk, olaszoknak. A megerősített együttműködéssel létrehozott zsákutcából véleményem szerint csak az uniós szabadalom angolul történő továbbvitelével lehet kitörni, mivel három másik nyelv használata példátlan precedenst jelentene.
A második meglátásom az innovatív finanszírozási javaslatok hiányával kapcsolatos. A szöveg gyakran említi, hogy zökkenőmentesen kell továbbhaladnunk a kontinens fejlesztéséhez elengedhetetlen transzeurópai infrastruktúrák építése felé, de keveset szól e hálózatok finanszírozásának módjáról.
Ma már elfogadtunk egy saját kezdeményezésű jelentést, amely mélységében elemzi a köz- és magánszféra közötti partnerségi rendszerben a projektkötvények rendszerét, amely így garanciát nyújtana az ilyen infrastruktúrákat létrehozó és üzemeltető vállalkozások által kibocsátott értékpapírok számára; Audy úr az imént idézett néhány példát.
Nincs hivatkozás az Európai Unió iparpolitikája és annak más stratégiai politikái - például a Galileo, az ITER és mások - közötti kapcsolatra. Erősebb kapcsolatra van szükség a kutatás és az innováció között. Tajani úr, azt gondolom, az előttünk álló kihívás létfontosságú a társadalmi háttér fenntartása számára. Az eddig általunk tapasztalt némi talpra állás nem képes újra felszívni az elmúlt három évben leépített embereket. Sajnos, időben és gyorsan kell cselekedni.
Henri Weber
(FR) Elnök asszony, Lange úr kiváló jelentése három pozitívummal rendelkezik.
Először is, integrált ipari stratégiát javasol az Európai Unió számára; vagyis egyszerre kontinentális és együttműködésen alapuló stratégiát, amely minden tekintetben különbözik az elmúlt 15 évben Európában működő szűk nemzeti és nem együttműködésen alapuló politikáktól.
Másodszor, ez a stratégia finanszírozott, ami szembetűnő kontrasztot jelent a 2000-es lisszaboni stratégiával. Finanszírozás nélkül csupán az üres szavak maradnának. E finanszírozás legfontosabb forrása az uniós projektkötvények, az eurókötvények és az európrojektek. A ma reggeli szavazással ennek eleget tettünk.
Harmadszor, ez a stratégia az iparunkat védi. Ez a jelentés Európa megnyitása mellett szól; de ellenzi annak eladását. Viszonosságon és kiegyensúlyozottságon alapuló cseréket támogat. Számos cikk foglalkozik ezekkel a kérdésekkel. Ez alapvető fontosságú, mivel e területen naivnak és erőtlennek tűnünk.
Alajos Mészáros
(HU) Tisztelt elnök asszony! Tisztelt biztos úr! A válság alatt megbizonyosodhattunk róla, hogy milyen fontos szerepet tölt be az ipar a gazdaságunkban. Sajnos politikánk e téren gyakran még azon az elképzelésen alapul, hogy a piacoknak saját magukat kell szabályozniuk. Ebből a szempontból az Európa 2020 stratégia úttörő kezdeményezés, amely elsőként ismeri el egy új megközelítés szükségességét. Az európai iparnak meg kell őriznie vezető pozícióját a kulcsfontosságú területeken, és nem szabad hagyni, hogy csupán az események követőivé váljon.
Prioritásként kell kezelnünk a pénzügyi ágazat új struktúráját, és az adóügyi makrogazdaság koordinációját, hiszen csak ezek megreformálásával tudjuk iparpolitikánkat sikerre vinni. Új, átfogó szabályozási keretre van szükségünk, amely képes visszavezetni a pénzügyi rendszert a produktív befektetésekhez. Az iparpolitika középpontjába a globálisan versenyképes ipari bázist és a termelésre összpontosuló tudásközpontú ipart kell helyezni. Ehhez azonban a teljes innovációs láncra szükségünk van. Jelen esetben nem csupán technológiai innovációról kell beszélnünk, hanem a terméktervezés és a minőség innovációjáról is.
Ösztönözni kell továbbá az ágazaton belüli szinergikus hatásokat. Ilyen például az energia- és az iparpolitika kapcsolata. Az energiaellátás nélkülözhetetlen és az új, növekvő piacokat a megújuló energiaforrások jelentik, amelyek ezáltal új munkahelyek létrejöttét eredményezhetik. Létfontosságú a nyersanyagokhoz való megbízható hozzáférés is, amely egyre nagyobb kihívást jelent számunkra. A már meglévő erőforrások biztosítása mellett meg kell tudnunk valósítani az újrahasznosításra irányuló törekvéseinket.
A kkv-k megerősítése érdekében is mindent el kell követni, hiszen az európai ipari termelés kulcsfontosságú szereplői. Ösztönöznünk kell minél nagyobb arányú részvételüket a közbeszerzésben és hozzáférést kell biztosítanunk számukra a kedvező bankkölcsönök terén.
Ioan Enciu
Elnök asszony, mindenekelőtt szeretnék gratulálni Lange úrnak e fontos jelentés elkészítéséhez. Rendkívül fontos a gazdasági megszorítások idején, hogy az európai intézmények határozott és összetartó iparpolitikára törekedjenek az európai munkahelyek fenntartása érdekében, és támogassák a versenyképesség megújulását. Tajani alelnök úr azt mondta, hogy az ipar Európa szívügye és elengedhetetlen, hogy megoldásokat találjunk a társadalmunk előtt álló mai és jövőbeli kihívásokra.
A Szocialisták és Demokraták Progresszív Szövetsége Európai Parlamenti Képviselőcsoportjának álláspontja szerint az ipar kulcsfontosságú szerepet tölt be az európai munkahelyek tekintetében. Ezért fokoznunk kell a szilárd európai ipari bázis fenntartására irányuló erőfeszítéseinket. Különösen aggódom amiatt, hogy fejlesszük a szükséges infrastruktúrát azokon a helyeken, ahol az nem létezik.
Végül pedig örömmel látom, hogy a végleges jelentés határozottan kiemeli a nyersanyagoknak a jövő ipari ágazatában betöltött jelentőségét.
Lara Comi
(IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, gratulálok Tajani biztos úrnak és az előadóknak az elvégzett munkához. Támogatom ezt a fontos jelentést, amely a Parlament hozzájárulását képviseli az európai iparpolitikáról folyó vitához.
Számos pozitív pont van a jelentésben, amelyeket határozottan támogatok. Először is, véleményem szerint minden lehetséges erőfeszítést meg kell tennünk az európai ipar világpiacon játszott, kulcsfontosságú szerepének megerősítése érdekében, illetve azért, hogy különös támogatást kínáljunk a belső piac létfontosságú pillérét alkotó kis- és középvállalkozások számára.
Teljes mértékben egyetértek továbbá a jelentésben azzal kapcsolatban írottakkal, hogy sürgősen európai rendelkezéseket kell elfogadni az eredetmegjelölésre vonatkozóan a vállalatok versenyképességének javításához és ahhoz, hogy az európai fogyasztók végre tájékozott döntést hozhassanak a rendesen minőségükről ismert termékekkel kapcsolatban. Sajnos köztudott, hogy egyes országok a Tanácsban már 2005 óta ellenzik ezt a konkrét pontot. Meg kell próbálnunk azonban a Parlament által számos alkalommal elfoglalt határozottan pártoló álláspont alapján kitörni ebből a zsákutcából, ez pedig fontos számos uniós jogi aktus jogalkotási folyamata során. Nem lehet újra figyelmen kívül hagyni az európai nyilvánosság hangját, különösen, amikor az ilyen szilárd alapokon nyugszik: arról van szó, hogy politikáinkat demokratikusabbá kell tennünk.
Egy másik fontos pont természetesen a fiatal vállalkozókat érintő rész - akikre többször hivatkozott Ön is, biztos úr, a jelentésében -, mivel úgy vélem, ők az iparpolitikánk valódi jövője. Még mindig kétségeim vannak egyes szempontokkal kapcsolatban, mint például a forráshatékonyságról szóló új jogszabályokra történő kifejezett hivatkozás, a szerkezetátalakítással foglalkozó munkacsoportok nemzeti szintű létrehozása és különösen az uniós szabadalommal kapcsolatos megerősített együttműködés.
Ivari Padar
(ET) Elnök asszony, először is szeretnék köszönetet mondani az előadónak. Európának új megközelítésre van szüksége az iparpolitikával és az ahhoz kapcsolódó programok finanszírozásával kapcsolatban. Az Európai Unió pénzügyi keretét érintő strukturális reformok mellett hangsúlyt kell fektetni az innovatív finanszírozási eszközökre. Nem csupán az eurókötvényekről és projektkötvényekről beszélek, hanem az iparpolitikával, tudománnyal és az innováció finanszírozásával kapcsolatos teljesen új megközelítésekről. Meg kell ragadnunk az innovatív kisvállalkozásokat és segítenünk kell növekedésüket. Új megoldásokat kell találnunk, hogy segítsük a vállalkozások kockázat-megosztását és a különböző eszközök kombinálását, páneurópai alapon.
Észtország például rendelkezik - a támogatások és közvetlen segítségnyújtás helyett - a kockázatot biztosító forgóalapokkal kapcsolatos tapasztalatokkal. Az innovációs ciklusban ezek az alapok megkönnyítették a vállalkozások ilyen jellegű finanszírozásának jelentős növekedését. A támogatások fontosak, ami azonban az alapkutatási szakaszban még fontosabb az az, hogy új megoldásokat találjunk a közpénzek hatékonyabb felhasználásához.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Elnök asszony, az Európai Unió iparpolitikájának megfelelő keretet kell biztosítania ahhoz, hogy növekedjen az ipari ágazat hozzájárulása az Unió GDP-jéhez. Javítania kell továbbá az Európai Unió versenyképességét, és munkahelyeket kell teremtenie az egész Unióban. Az ipari stratégiának azonosítania kell a befektetési célú stratégiai területeket, valamint a szükséges nyersanyag-forrásokat. Felhívom a Bizottságot és a tagállamokat annak biztosítására, hogy ezeket a prioritásokat támogassák a jövőbeli pénzügyi keretek, az éves költségvetések és az uniós ágazati politikák.
Az energiafogyasztás az ipari termelés indikátora. Ökohatékony iparpolitikára van szükségünk, amely az EU termelési képességét fenntartható módon biztosítja, és csökkenti az Unió energiafüggőségét. Az Unió versenyképessége nagyrészt az innovációs, kutatási és fejlesztési képességétől függ, illetve az innováció és a termelési folyamat közötti kapcsolattól. Növelni kell az állami finanszírozást a kutatás és fejlesztés terén a magánberuházások mobilizálása érdekében, miközben az eljárások egyszerűsítése és az adminisztratív terhek csökkentése az ipar megnövekedett részvételének előfeltételét jelentik.
Edit Herczog
(HU) A gazdasági válság megmutatta, hogy a szolgáltatási ágazatok sokkal érzékenyebbek, mint az iparpolitika, ezért Európának újra az iparpolitikát kell előtérbe helyezni. Ezért nagyon üdvözlöm mind Tajani biztos úr hozzáállását, mind kollégánk, Bernd Lange jelentését ezen a területen. Öröm volt ezen a jelentésen dolgozni. A kollégák mindegyike hozzá akart tenni valamit. Nem azon vitatkoztunk, hogy mi a nehéz benne, hanem hogy hogyan tudjuk gyorsítani ezt a folyamatot. Muszáj, hogy megértsük, az Európai Uniónak vezető szerepet kell játszania a saját célok megalkotásában, másfelől pedig a tagállamok maga után húzásában.
Az Európai Uniónak koordinálnia, vezetnie, számon kérnie kell a tagállamokat, hogy mit tettek ezen a területen. Az iparpolitika lehetőséget teremt, hogy Európa versenyelőnyre tegyen szert a feldolgozóiparok, a biotechnológia, a nanotechnológia, a vegyipar, vagy akár az űriparhoz kapcsolódó területeken. Meg kell értenünk, hogy a 21. század iparpolitikájában a tudás intenzitása növekszik, az anyagfelhasználás hatékonysága pedig javul. Ugyanakkor erősíteni kell a vertikális kapcsolatokat az oktatástól, a kutatáson keresztül a piaci lehetőségekig. Ki kell építeni a beszállító-kapcsolatokat, a kis- és közepes vállalkozókat is beleértve, és a horizontális kapcsolatokat. A szociális párbeszédet megkerülhetetlennek tartjuk.
Alejo Vidal-Quadras
(ES) Elnök asszony, ez az iparpolitikáról szóló jelentés, amelyről holnap fogunk szavazni, tartalmaz egy pontot, amelyet a spanyol képviselők nem fognak támogatni, mivel az egységes uniós szabadalom létrehozása megfelelő jogi eszközeként üdvözli a megerősített együttműködést.
Nemcsak a spanyol, hanem más országokból érkező képviselők is - először is - megkérdőjelezik a megerősített együttműködési eljárás - mint a jelen esetben megfelelő jogi eszköz - jogszerűségét, illetve - másodsorban - elítélik az egyhangúság szabályának be nem tartását, amelyet a nyelvekre vonatkozó minden szabály esetén alkalmazni kell.
Azért kértem azonban szót, elnök asszony, hogy felhívjam a Parlament figyelmét az Európai Unió Bíróságának ma megjelent 1/09 sz. véleményére, amely kijelenti, hogy az európai és közösségi szabadalmi bíróság létrehozása - a jelenlegi javaslat szerinti formában - összeegyeztethetetlen a Szerződés rendelkezéseivel.
A Bíróság által kifejezett egyértelmű álláspont jelentős akadályt jelent a megerősített együttműködés útjában, én pedig bízom benne, hogy ez a döntés más képviselőket is arra ösztönöz majd, hogy csatlakozzanak hozzánk a tagállamok egyenlőségének és az elsődleges uniós jog szigorú alkalmazásának védelme érdekében.
Giovanni Collino
(IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, az iparpolitikáról szóló jelentés alapos, megvizsgálja a rendszer valamennyi gyengeségét, minket pedig a szociális piacgazdaság elveinek tiszteletben tartása felé vezérel. Realisztikusan nézve azonban el kell fogadnunk, hogy Európa mindeddig nem rendelkezett saját iparpolitikával.
Az európai feldolgozóipar termelékenysége valójában nehéz időszakon megy keresztül, miközben a feltörekvő országok nem csupán nőnek, de erőteljesen beruháznak a kutatásba és a technológiába. Az európai ipar és foglalkoztatás növekedéséhez a jelenlegi szabályok mellett különleges intézkedéseket is be kell vezetnünk, akár olyan mértékben is, hogy felülvizsgáljuk a hatáskörök tagállamok és az Unió közötti megosztását.
Az ipari kapcsolatokra vonatkozó új kulturális megközelítéssel, valamint a gondolataink középpontjában álló társasági nyereség-megosztási modellel összhangban felül kell vizsgálnunk az újraelosztási politikákat és rendszereket is. Az Európa 2020 stratégia olyan célokat határoz meg, amelyek elvétését az Európai Unió nem engedheti meg magának és, ha el akarjuk érni a meghatározott célkitűzéseket, Európának a kis- és középvállalkozásokat támogatva a képzés és kutatás megerősítésével le kell győznie az ipari növekedés előtt álló kihívásokat.
Mairead McGuinness
Elnök asszony, szeretnék köszönetet mondani az előadónak ezért a rendkívül fontos jelentésért. Jó az ipart újra Európa napirendjén látni.
Úgy vélem, hogy kiegyensúlyozott európai gazdaságra van szükségünk. Elsősorban a mezőgazdasággal és az élelmiszerpolitikával kapcsolatban szólalok fel, de részt kell vennem ebben a vitában, mivel igen fontosnak tartom, hogy beszéljünk az iparról, a mezőgazdaságról és a szolgáltatásokról. Európának e három tényező kiegyensúlyozására van szüksége - ezt bolondság volna fel nem ismerni.
Különösen szeretném felhívni a figyelmet a 112. bekezdésre, amely szerint a szabadkereskedelem Európa gazdasági növekedésének sarokköve, és amely tisztességes globális versenyről szól, illetve amely különösen azt sürgeti, hogy a két- és többoldalú kereskedelmi megállapodások megkötésekor vegyük figyelembe a fenntartható fejlődés elveit, a szociális és ökológiai szempontokat, valamint a megállapodásokban szereplő mérvadó normákat. Azok közülünk, akik mezőgazdasággal foglalkoznak, ugyanezeket mondanák. Azt gondolom tehát, hogy ez egy minden tekintetben fontos jelentés.
Adam Gierek
(PL) Elnök asszony, az Európai Unióban az ipari növekedést érintő döntő tényező a környezetbarát gazdaság irányába történő elmozdulás tendenciája. Ez jó hír. A jelenlegi uniós szabályozások azonban vakon és önkényesen működnek, éppen ellentétes hatást érve el, vagy - másként fogalmazva - korlátozzák az e cél felé tett előrehaladásunkat. Az európai rézipar lett az ilyen mellékhatások egyik példája. Nem kérdőjelezhető meg, hogy mind az éghajlat-változási és energetikai csomag, mind pedig a határértékekről szóló irányelv a réztermelés csökkenéséhez vezet majd, hiszen mindannyian tudjuk, hogy a réz egy olyan fém, amely iránt nagy a kereslet az innovatív és energiahatékony technológiák terén, különösen az elektromos vezetéssel és a hőcserélőkben a hő átadásával kapcsolatban.
Szeretném megkérdezni a biztos úrtól, hogy nincs-e itt az ideje - bár még van időnk -, hogy legalább felülvizsgáljuk e szabályozások egyes aspektusait és a jövőben tartózkodjuk az ilyen káros intézkedésektől?
Mario Pirillo
(IT) Elnök asszony, Tajani biztos úr, hölgyeim és uraim, a mélyreható nemzetközi gazdasági válság különösen súlyosan érintette az ipart. Hibásnak bizonyult az az elképzelés, hogy a piacoknak magukat kell szabályozniuk. Európa nem volt képes arra, hogy egységes választ adjon, vagy gazdasági elemzést végezzen. Európának ezért szilárd, versenyképes és diverzifikált ipari bázissal kell felvérteznie magát.
Az új európai iparpolitikának képesnek kell lennie a jövőre tekinteni úgy, hogy globális hozzáállással viszonyul az ipar - különösen a feldolgozóipar - központi fontosságának megerősítésére irányuló saját politikáira, amelynek továbbra is gazdaságunk hajtóerejének kell lennie és elő kell mozdítania az új, intelligens, fenntartható és inkluzív növekedési módokat.
Gratulálok Lange úrnak és támogatom a jelentését, amely mindezen tényezőket megvizsgálja és érdekes gondolatébresztő felvetéseket tartalmaz.
Jaroslav Paška
(SK) Elnök asszony, a világgazdaság már hosszú ideje jelentős változásokon megy keresztül. A hagyományos ipari övezetek mellett hatalmas új ipari központok emelkednek fel. Erősen versengő környezet alakul ki, amelyben egyre keményebben kell megpróbálnunk fenntartani polgáraink tartalmas foglalkoztatását.
A más ipari központokkal folytatott versenyben két jelentős hátulütő miatt vagyunk hátrányban. Az elsőt, az üzleti életet, vitarendezést vagy a kötelezettségek végrehajtását szabályozó jogi környezet hatalmas különbségei alkotják, amely különbségek megakadályozzák a tagállamok joghatóságán átnyúló üzleti élet szélesebb megnyitását. Ehhez kapcsolódik a második hátulütő is - a kiterjedt bürokrácia, amely nemcsak felemészti az ipar által termelt pénzt - anélkül, hogy hozzáadott értéket hozna létre -, hanem mindenféle kijelentésekkel, szabályozással és útmutatással zaklatja azokat, akik munkájából fenntartja magát.
Biztos úr, a gyorsan fejlődő országok egyike sem rendelkezik olyan adminisztratív nehézségekkel, mint mi Európában.
Antonio Tajani
Elnök asszony, tisztelt képviselők, a tény, hogy az európai parlamenti képviselők ilyen szép számban vannak jelen egy esti ülésen, úgy vélem, megmutatja, hogy milyen fontos mindannyiunk számára az iparpolitika, és - mivel konszenzusos megállapodás született - hogy mennyire helyénvaló, hogy az iparpolitikát és a vállalkozáspolitikát - lényegében a reálgazdaságot, ami egyben a belső piacot, az innovációt, a versenyt és a szociálpolitikát is jelenti - a válság lezárására és a fejlődés és munkahelyek teremtésére irányuló politikai cselekvésünk szívügyének tekintjük. Azért mondom ezt, mert - és úgy vélem, ezt világossá tettem mind a felszólalásomban, mind pedig az iparpolitikáról szóló, a Bizottsághoz benyújtott jelentésben - nem hihetjük, hogy a vállalkozás és az ipar pusztán gazdasági tőkét jelent, mivel ide tartozik a humán tőke, továbbá a régió és a helyi közösség is, ahol működnek.
Ahogyan azt a parlamenti meghallgatásomkor is elmondtam, mielőtt iparügyi biztosnak jelöltek volna, ez az én jövőképem - egy szélesebb jövőkép -, amely a Lisszaboni Szerződés részét képező koncepcióból, nevezetesen a szociális piacgazdaságból ered.
Mind gazdaságpolitikai, mind pedig reálgazdasági értelemben vett fellépéseink végső célja a szociálpolitika. Nem a vállalkozók vagy beruházók gazdagítása a célunk, jóllehet a beruházók gazdagítása az egyik eszköz arra, hogy választ adjunk az Európai Unió polgárainak.
Most kemény erőfeszítéssel alkalmaznunk kell és meg kell védenünk a meghozott döntéseket - amelyek az Európa 2020 dokumentumban találhatóak -, hogy alkalmazzuk a meghozott politikai döntéseket. Nem titkolom sem Önök, sem magam előtt, hogy még mindig vannak veszélyek. A spekulánsok még mindig aktívak, én pedig nem zárom ki annak lehetőségét, hogy még egy új dobással próbálkozzanak.
Világosnak kell lennie, hogy a reálgazdaság oldalán állunk. A spekuláció, ami csak az ügyleteket végzőket gazdagítja, rendkívül eltér egy üzleti vállalkozás vagy iparág fellépésétől, amely számos polgár számára jólétet teremt. Ébernek kell maradnunk, dolgoznunk kell az iparpolitikánkon, és alkalmaznunk kell azt. Következésképpen a Bizottság iparpolitikáról szóló dokumentuma számos versenyképességi tesztet tartalmaz, amelyeket vállalkozási rendszerünk számára a globalizált világ kihívásainak való megfelelést lehetővé tevő, komoly iparpolitika nyomon követésére használunk majd.
Nem kerülöm el van Nistelrooij úr kérdését sem: úgy vélem, minden játékot egyenlő esélyeket biztosító játéktéren kell játszani, azonos szabályok szerint. Elnök asszony, amikor az Anderlecht játszik Liège ellen, a szabályoknak otthon és idegenben is ugyanazoknak kell lenniük, és ugyanezeknek az elveknek kell vonatkozniuk az ipari rendszerünkre is. Amikor az iparaink játszanak Európában, ugyanazon szabályok alkalmazását kell tapasztalniuk, mint amikor az Európai Unión kívül játszanak.
Ezt jó szabálynak tartom nemcsak a piac, a verseny és a növekedés védelmére, hanem az Európai Unió dolgozói jogainak védelmére is. Mégis, amikor az európai ipari rendszer védelméről van szó, helyesnek tartom az eredetmegjelölés mellett kiálló dokumentumban meghatározott elvek támogatását. Azt gondolom, a Parlament az Európai Bizottsággal összhangban ismét igen határozott jelzést küld.
Kétségtelen, hogy még számos más dolgot meg kell tenni a vállalatokra és az iparra nehezedő bürokratikus teher csökkentése érdekében. Amint a felülvizsgált kisvállalkozói intézkedéscsomag is kimondja, csökkentenünk kell a vállalkozások létrehozásához szükséges időt és az adminisztratív terhet, amely túlzó lehet és elveheti a vállalkozási kedvet. Segítenünk kell a fiatalokat, hogy vállalkozókká váljanak, és sokat kell dolgoznunk a képzéssel kapcsolatban is. Hiszek ezért a klaszterek fontosságában, ahol az iskolák, egyetemek, kkv-k, nagyvállalatok, a kutatás és az innováció közösen dolgoznak vállalkozói rendszerünk versenyképességének fokozása érdekében. Európában már 2 000 klaszter van, és azt hiszem, ideje élesíteni ezt a kísérleti rendszert.
A hitelhez való hozzáférés tekintetében sok mindent megtettünk már, de még többet tehetünk. Örömmel hallom, hogy a londoni értéktőzsde igazgatója - az Egyesült Királyság az egyik ország, amely sokat tett a szolgáltatások, a bankok és a finanszírozás megsegítése érdekében - teljes mértékben részt fog venni az Európai Bizottság által a hitelhez való hozzáféréssel kapcsolatban szervezett fórumon, hogy megmutassa, hogy a pénzügyi világ - legalábbis annak egy része - részt kíván venni a kkv-k és az ipari rendszerünk növekedésében és fejlesztésében.
Ez a Londonból érkező jel - és nem ez az egyetlen jel az Egyesült Királyságból - reményt ébreszt bennem azzal kapcsolatban, hogy a tendencia meg fog fordulni. A reálgazdaság megsegítéséhez ezt el kell érnünk Európában.
A nyersanyagokkal kapcsolatban - ez a téma számos vitában felmerült már - tökéletesen meg vagyok győződve arról, hogy tovább kell haladnunk a megkezdett úton. Az Európai Bizottság kiadott egy dokumentumot és lesz egy vita is, amely eredményeként most a nyersanyagok kérdésének egy részén dolgozunk. Amint azt az első felszólalásomban elmondtam, teljes mértékben támogatom a nyersanyagok újrahasznosításával kapcsolatos kutatások folytatását. Azon is dolgozhatunk, hogy a ritka nyersanyagokat helyettesítő anyagokat találjunk.
Az innovációs politikánkhoz kapcsolódó tevékenység során ezért az Európai Bizottság által előirányzott egyik innovációs partnerség pontosan a nyersanyagágazatot érintő innovációhoz kapcsolódik. Megismétlem, az újrahasznosítás és a helyettesítés azok a területek, amelyeket álláspontom szerint tovább kell vizsgálnunk, hogy konkrét válaszokat adhassunk az iparunk számára, ideértve - amint azt már számos alkalommal elmondtam - a nemzetközi politikai kezdeményezéseket is.
Az Afrikai Unióval kötött megállapodást követően és miután a nyersanyagok kérdéséről vitát nyitottunk az Orosz Föderációval, június elején Dél-Amerikába utazom, hogy megvitassam a nyersanyagok kérdését Brazíliával, Argentínával és Chilével.
E tekintetben Európának konkrét válaszokat kell adnia az ipar és a kkv-k számára. Tovább kell tehát dolgoznunk a kisvállalkozói intézkedéscsomag végrehajtásán. Sok tennivaló van még; megkértünk minden tagállamot, hogy az Európai Bizottsághoz hasonlóan ők is jelöljenek ki egy kkv-nagykövetet. A beérkező visszajelzések pozitívak; egyes országok már ki is jelölték a nagykövetet, illetve jelezték erre irányuló szándékukat, illetve szélesebb kontextusban is kedvezőek, mivel nem választhatjuk el a nagy iparvállalatokat a kkv-któl. A reálgazdaság növekedése a belső piachoz, az iparpolitikához és a kkv-kra vonatkozó politikához kötődik.
Mivel többször megemlítették a szakszervezetek szerepét, szeretném azzal zárni a felszólalásomat, hogy az iparügyi biztos találkozott az ipar, a kkv-k és a szakszervezetek képviselőivel a szerkezetátalakítási politika megvitatása céljából. A vita új szakasza kezdődött meg, amely során a munkavállalók és munkáltatók képviselői az Európai Bizottság által szervezett találkozón közösen ülnek asztalhoz a gazdasági növekedés előmozdítása és az uniós polgárok jóléte érdekében.
Elnök
Biztos úr, észrevettem a belga futball-bajnoksággal kapcsolatos célzásait és utalásait, remélem azonban, hogy nem kell valamiféle előrejelzésnek tekintenem azokat.
Bernd Lange
Elnök asszony, Tajani úr, hölgyeim és uraim, köszönöm inspiráló felszólásaikat.
Tajani úr, a bennünket összehozó négy kulcsfontosságú üzenet világos. Először is, biztosítani akarjuk, hogy az iparpolitika az uniós politika szívügye legyen. Másodszor, össze akarjuk kapcsolni és tovább akarjuk fejleszteni a fenntarthatóságot és a versenyképességet. Harmadszor, nem választhatjuk a dogmatikus megközelítést, mivel ezt a területet sem a piac, sem az állam nem szabályozhatja kizárólagosan. Gyakorlati, értelmes intézkedésekre van szükségünk. Negyedszer, az Európai Unió iparpolitikájának modernizációjáról zajló vitának ez csupán a kezdete, nem pedig a vége.
Kezet nyújtunk Önnek, Tajani úr, de azzal is tisztában vagyunk, hogy számon kell kérnünk a szavait. Konkrét jogalkotásra irányuló javaslatokat és konkrét intézkedéseket várunk a - különösen a kutatás területére vonatkozó - pénzügyi támogatás biztosítása tekintetében.
Tajani úr, ha sikerrel járunk, és ha az Ön felé nyújtott kéz és az Ön által tett kijelentések összeegyeztethetőek, talán a csodálatos "Casablanca” című film zárójelenetéhez hasonló helyzetben találjuk majd magunkat, amikor Humphrey Bogart ezt mondja a rendőrkapitánynak: "Azt gondolom, hogy ez egy csodálatos barátság kezdete!”
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra 2011. március 9-én, 11 óra 30 perckor kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Adam Gierek
A kereskedelem internalizációja és a szupranacionális vállalatok jelentik a globalizáció néhány aspektusát. Amikor az Unió iparpolitikájáról vitázunk, a következő kérdésre kell válaszolnunk: milyen jellegű iparra van szüksége Európának - vállalati, ágazatilag vezérelt iparra, amelyet nagyléptékű tömegtermelés jellemez vagy kis léptékű regionális iparra, esetleg akár nemzeti iparra?
A nagy, szupranacionális vállalatok - amelyek akár egyes országoknál is gazdagabbak lehetnek - hatalmas nyereséget, ugyanakkor adót - ideértve a hozzáadottérték-adót is - gyűjtenek össze egy helyen, legtöbbször a származási helyükön. A foglalkoztatáson túl a termelés helyéül szolgáló országokban csupán a kiadások jelentkeznek. A Fiat szupranacionális vállalat például statisztikailag Lengyelország GDP-je 4%-ával egyenlő bevételt termel, a profit és az adóbevételek jelentős része azonban más költségvetésekbe vándorol.
Mindezen túl, a társaság a Panda gépkocsik gyártását a közelmúltban politikai és nemzeti okok - de biztosan nem gazdasági okok miatt - miatt áthelyezte Olaszországba. Az összeférhetetlenség itt nyilvánvaló. A szociális helyzet Lengyelországban hanyatlik, Olaszországban azonban javul. A szupranacionális vállalatok már feldúlták Lengyelországot, piaci értékük 10%-áért felvásárolva az ipari cégeket a Lengyel Népköztársaság végét követően. A liberális doktrínák - ideértve Balcerowiczot is - hibái oda vezettek, hogy Lengyelország határai a globális versenyben nyitva állnak a tehetős vállalatok előtt. Ez pedig gyorsan az iparunk pusztulását, a versenyképes gyárak és a tudományos infrastruktúra bezárását okozta, egyúttal hatalmas munkanélküliséghez vezetett. Némi késést követően ez érinti most az uniós tagállamokat. Józan iparpolitikára van szükség, gazdasági nacionalizmusra nincs.
