Európa demográfiai jövője (vita)
Elnök
A következő napirendi pont a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság nevében Françoise Castex által előterjesztett jelentés Európa demográfiai jövőjéről.
Françoise Castex
Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, a vita, amelyet ma este folytatunk, évekkel ezelőtt kezdődött e falak között. A vita még nem ér véget ennek a jelentésnek az elfogadásával, amely még mindig nem ad választ néhány kérdésre, és amelyre a közeljövőben minden bizonnyal vissza kell térnünk. Mindenesetre szeretném megköszönni a Bizottságnak a színvonalas jelentést, amely gazdagította a vitát, és amely hasznunkra vált a Foglalkoztatási és Szociális Bizottságon belül.
Jelentésemben kifejtem a demográfiai változások, vagyis az aktív népesség csökkenésének, az idősek egyre növekvő számának, valamint az európai régiók közötti demográfiai egyenlőtlenségeknek a következményeit. Ez azt jeleneti, hogy lehetetlen az okok szintjén beavatkozni? Mindenekelőtt szeretném emlékeztetni Önöket arra, hogy a 20. században két jelentős változás történt.
Először is a nők ugyanolyan alapon jutottak oktatáshoz és képzéshez, mint a férfiak. Másodszor, a nők a fogamzásgátlással ellenőrzést nyertek termékenységük felett. Ez a nők emancipációjának két tényezője. Ezek az emberiség számára hatalmas, és - reményeim szerint - visszafordíthatatlan fejlődést jelzik.
Azonban ahhoz, hogy az elemzéshez minden információ kéznél legyen, ezekhez még két másik tényezőt kell hozzátenni. Minden tanulmány azt mutatja, hogy az európai polgárok több gyermeket szeretnének, mint amennyit valójában vállalnak, másrészt pedig azokban a tagállamokban, ahol a nők körében magas a foglalkoztatási arány, a születési arány is magas. Az aktív dolgozó élet következésképp nem akadályozza az embereket a gyermekvállalásban, feltéve, hogy mindenki, nőknek és férfiak számára egyaránt biztosított a hivatás és a családi élet összeegyeztetése. Ezen a területen még minden tagállamban számottevő előrelépést kell tenni.
Vitáink során még az a kérdés is felmerült, hogy lényegében senki sem vitatkozik. A születési arány visszaesésében a gazdasági bizonytalanság és a jövőtől való félelem jelentős tényezők. Amikor nehezen lehet előre tervezni, az emberek haboznak, hogy vállaljanak-e gyermeket. Ez kulcsfontosságú kérdés, és véleményem szerint az Európai Unióban regisztrált születési arány visszaesése ebből a szempontból komoly figyelmeztetést jelent. Ahhoz, hogy polgáraink ismét bizalommal tekinthessenek a jövőbe, vissza kell állítani a foglalkoztatás biztonságát és a méltóságteljes életfeltételeket. Ennyit az okokról, mi a helyzet a következményekkel?
A legfőbb következmény az aktív népesség csökkenése, amely a 2010-es 331 millióról 2050-re mintegy 268 millióra esik vissza. Hogyan tarthatjuk fenn Európa növekedését és versenyképességét csekély létszámú aktív népességgel? Biztos úr, a közlemény címe pontosan ezzel összefüggésben nyeri el valódi értelmét és tényleges erejét: a kihívás lehetőséggé változtatásával. Európában ma még mindig igen jelentős a munkanélküliségi ráta, még mindig számottevő előrelépést kellene tenni a nők, a fiatalok és az idősek foglalkoztatása terén, akiknek az esetében a foglalkoztatási arány az 52-55. életévtől drasztikusan csökken.
E demográfiai kihívás valódi lehetősége nem a teljes foglalkoztatás célkitűzése, amely végre reális, végre elérhető és végre szükséges? Elérése érdekében valódi humánerőforrás-gazdálkodási politikát és valódi élethosszig tartó tanulási politikát kell végrehajtanunk. Nem ok nélkül említettem élethosszig tartót, mivel ez az 50 év feletti alkalmazottakat is jelenti, akiknek az egyéb jellegű diszkriminációkkal együtt a munkahelyi képzés és előmenetel területén is hátrányos megkülönböztetéssel kell szembesülniük.
Jelentésemben előterjesztem az "aktív életszakasz” fogalmát annak hangsúlyozása érdekében, hogy a mintegy negyven évet jelentő aktív élet - bár azt a tagállamoknak kell meghatározniuk - folyamatos foglalkoztatással, képzéssel, átképzéssel, esetleges előmenetellel járó időszak, az egyén aktív életének kezdetétől a végéig. A nyugdíjkorhatár felemelése előtt meg kell bizonyosodni arról, hogy az adott korhatár alatt mindenki munkaképes, kamatoztatni tudja képességeit és szakmai tapasztalatát.
Az ember a jogszabályban előírt nyugdíjkorhatár létezése miatt gondolhat arra, hogy túl is lépheti azt, az egyes tagállamokban a párbeszéd és konzultáció hagyományival összhangban meghatározott rendelkezésektől függően. Ezt a kérdést illetően a vita nyitott marad.
Az utolsó kérdés, amiről említést szeretnék tenni, természetesen a bevándorlás kérdése. Sok vita folyik arról, hogy az kompenzálná az aktív népesség fogyását, a bevándorlás azonban - amint azt tudják - rengeteg feszültséget is kelt. Ezért ehhez a kérédéshez egyértelmű és ésszerű megközelítést javaslok. A bevándorlás nem új jelenség az Európai Unióban, évek óta stabilan évi 2 millió bevándorló a pozitív mérleg, a legális bevándorlás hozzájárul az Európai Unió aktív népességének összetételéhez, éppen úgy, ahogyan hozzájárul az európai társadalom összetételéhez is.
Ezt a bevándorlási hullámot fenn kell tartanunk, és tagállamainkban jogállást kell garantálnunk azoknak, akiket szívesen látunk, mégpedig küzdve az illegális bevándorlás és az illegális munkavállalók kizsákmányolása ellen. A kérdéskörrel kapcsolatos politikáinkat a bevándorlás emberi dimenziójának kell irányítania, és iránymutatásainkból nem tűnhet el a családok beilleszkedése.
Előadásomat átmenetileg azzal zárnám, hogy megismételjem: az átlagos születési arányok, az életkor-piramisok és arányszámok mögött ott van a születés, az anyaság, a nők társadalomban elfoglalt helyének, az idősek gondozásának, valamint annak kérdése, hogy életünket mi magunk hogyan szeretnénk befejezni. Ezért van az, hogy ez a vita ugyanolyan érdekes, mint amennyire szenvedélyes, szeretném még megköszönni valamennyi árnyékelőadónak, hogy az enyémhez hasonló érdeklődést tanúsítottak.
Vladimír Špidla
a Bizottság tagja. - (CS) Elnök úr, hölgyeim és uraim, szeretném megköszönni az Európai Parlament valamennyi képviselőjének, és mindenekelőtt az előadónak, Castex asszonynak, az Európa demográfiai jövőjéről szóló bizottsági közleménnyel kapcsolatos tájékoztató jelentését. Különösen örülök annak, hogy a Foglalkoztatási Bizottságon kívül négy másik parlamenti bizottság is foglalkozott ezzel a jelentéssel: a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottság, az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság, a Gazdasági és Monetáris Bizottság, valamint a Regionális Fejlesztési Bizottság. Ez a tagállamok számára egyértelmű politikai jelzést ad, és rámutat a demográfiai kérdések jelentőségére napjaink Európájában.
Az Európai Parlamentnek a főbb demográfiai kérdésekkel kapcsolatos elemzése nagyjából összhangban áll a Bizottság 2007-es jelentésével. Mindkettő egyetért abban, hogy a csökkenő születési arányok a társadalmi és gazdasági fejlődésnek tudhatók be. Ezen túlmenően mind a Parlament, mind a Bizottság osztja azt az álláspontot, hogy ezekre a jelentésekre leehtséges konstruktív és eredményes választ adni. A demográfiai változások nemcsak komoly kihívásokat, hanem új lehetőségeket is jelentenek. A jelentés azonban rámutat: fontos, hogy a kihívásokra és a lehetőségekre is most válaszoljunk.
Biztató azt látni, hogy a jelentésben körvonalazott politikai reakció és intézkedések többé-kevésbé megfelelnek a Bizottság javaslatainak. A családpolitika az egyes tagállamok kizárólagos hatásköre. Amint azonban a jelentés helyesen megállapítja, az Európai Uniónak is van szerepe. A felülvizsgált lisszaboni startégia az esélyegyenlőség támogatása, valamint a munka/élet jobb egyensúlyának elérését célzó kezdeményezések támogatása révén keretet biztosít a családpolitika korszerűbbé tételéhez. Ezzel kapcsolatban örömmel látjuk, hogy az Európai Tanács 2007. tavaszi ülésén létrejött az új Európai Családszövetség. Ez a szövetség a tagállamok közötti tapasztalatcseréhez egy újabb EU-szintű platformot jelent.
Ez a jelentés helyesen hangsúlyozza a munka és az azon kívüli világ közötti változó kapcsolatot - kiemelve, hogy a tagállamoknak meg kell tenniük minden lehetséges intézkedést a munkaerőpiacon a jövőben jelentkező munkaerőhiány kezelésére. Mindenekelőtt fokozniuk kell a fiatalok, a nők és az idősek munkaerőpiaci részvételét. Számos konkrét lépést lehet és kell megtenni.
Hölgyeim és uraim, engedjék meg, hogy megint szóba hozzam a migrációt, mivel ez különösen fontos és kényes terület. Meglehetősen világos, hogy a befelé, illetve a kifelé irányuló migráció Európa történelmének és az európai életmódnak szerves részét képezi. Elengedhetetlen fontosságú, hogy a beilleszkedést a kezdetektől fogva inkább támogassuk, mint azt lássuk, hogy a migráció kizárólag biztonsági vagy politikai kérdés. A migráció az európai életmód része, és mindannyiunk számára főként pozitív és szükséges hatásai vannak.
Zárásként szeretném megemlíteni a meddőség kérdését. Az Európai Parlament jelentése felhívja a figyelmet a párok egyre gyakrabban előforduló meddőségének kérdésére: tudjuk, hogy ennek a problémának van néhány tisztán egészségügyi jelensége és oka, de egyértelműen kapcsolódik a társadalmi feltételekhez is, különösen azon párok esetében, akik későbbre halasztják a családalapítást. Csak megismételném, hogy ezt a kérdést következetesen és átfogó módon kell megközelítenünk, nem csak egészségügyi szempontból.
Hölgyeim és uraim, sokan várnak arra, hogy bekapcsolódjanak a vitába, ezért befejezem hozzászólásomat és várom az elkövetkezendő vitát.
Bilyana Ilieva Raeva
(a Gazdasági és Monetáris Bizottság véleményének előadója) - (BG) Biztos úr, elnök úr, Európa általános demográfiai képe igencsak nyugtalanító. Az Eurostat előrejelzései szerint a 15-64 éves korosztály 2010 után évente egymillió fővel csökken. Ez a tendencia két tényezőnek tudható be.
A várható élettartam továbbra is növekszik valamennyi EU-tagállamban, ami a Közösségen belüli jó életszínvonal miatti igen pozitív fejlemény. Nyugtalanító tény viszont az, hogy a születési arányok ugyanakkor nagyon alacsonyak, ami az idősödő népesség arányának növekedéséhez vezet.
Ez a helyzet idézi elő az aktív korosztály csökkenését és a munka termelékenységének visszaesését. A demográfiai probléma az európai gazdaság stabilitását, az európai szociális modellt és a generációk közötti szolidaritást is fenyegeti.
Ezzel összefüggésben azt ajánlom az Európai Bizottságnak, hogy e globális kihívás kezelésének egyetlen megfelelő módjaként dolgozzon ki közös európai demográfiai stratégiát.
Az Európai Parlament Gazdasági és Monetáris Bizottsága azokra a gazdasági eszközökre helyezi a hangsúlyt, amelyek lehetőséget nyújtanak az Európai Unió demográfiai helyzetének javításához.
A javasolt szövegek több fő cselekvési irányvonalat ismertetnek, beleértve a fenntartható és kiegyensúlyozott államháztartást, különböző - garantált átláthatóságú és biztonságú - pénzügyi eszközök előmozdítását, az idős munkaerőt foglalkoztató vállalatok számára adókedvezményeket, a munkaerőpiac liberalizációjának felgyorsítását, illetve még 2014 előtt belső migrációt a kibővült EU-ban, hogy Špidla biztos urat idézzem, a fiatalok és családi kötelezettségekkel rendelkezők foglalkoztatásának ösztönzését innovatív munkamódszerek, például a váltott műszakban végzett munka, a részmunkaidős munka és az élethosszig tartó tanulás révén.
A hangsúly azon van, hogy a tagállamoknak - ha le akarják küzdeni a demográfiai kihívásokat - eleget kell tenniük a Stabilitási és Növekedési Paktum szerinti kötelezettségvállalásaiknak. A szöveg tartalmaz még néhány rugalmas mechanizmust is arra, hogy a "bér és nyugdíj” formulának megfelelően az emberek önként maradjanak az alsó nyugdíjkorhatár felett.
A fő elgondolás az, hogy amennyiben meg kívánunk felelni a demográfiai kihívásoknak, támogatnunk kell a rugalmas foglalkoztatási formákat lehetővé tevő mechanizmusokat, és ösztönöznünk kell az aktív élet önkéntes folytatását még az alsó nyugdíjkorhatár elérése után is.
Elisabeth Schroedter
Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, a demográfiai változás hatásai igen sokrétűek. Miközben Párizs külvárosát időről időre a magas bevándorlási arány miatti társadalmi elégedetlenség rázza meg, Brandenburgban, ahonnan származom, a régiók elnéptelenednek, az emberek elköltöznek, és a népesség sokkal gyorsabban idősödik.
Az idősödő társadalom a kifizetendő szociális juttatásokkal növekvő terhet ró az állami költségvetésekre, a lisszaboni stratégia pedig ezek csökkentését vállalta. A demográfiai változások valós okaira figyelemmel azonban szeretném tudni, hogy ez a csökkentés a lisszaboni stratégia szempontjából nem ellentétes eredményt hoz-e. A Bizottság meglehetősen könnyen okolja a nőket az idősödő társadalomért, mert nem vállalnak elég gyermeket, a valódi okokat azonban a jelenlegi és a múltbeli politikai hibák jelentik.
Azok közül a kérdések közül, amelyek kiváltják ezt a társadalmi egyensúlytalanságot, csak hárommal szeretnék foglalkozni. Az első az, hogy az elemzések azt mutatják, hogy a nők valójában akarnak gyermeket vállalni, de a szülők - nem csak a nők - azért nem vállalnak gyermeket, mert nem megfelelőek a keretfeltételek, mert hiányzik a szociális biztonságuk, mert - ahogyan az már elhangzott - a szülők nehezebben tudnak elhelyezkedni, és mert a karrier és a család nem egyeztethető össze.
Erre a munka és az élet egyensúlyával kapcsolatos teljesen új paradigma jelentene megoldást. A kulcs az lenne, ha a nemek között egyenlő arányban lehetne megosztani a családra és a karrierre szánt időt, a Dublin Foundation ezzel kapcsolatban végzett néhány kiemelkedő kutatást. Az is elengedhetetlen fontosságú, hogy a gyermekeket ne tekintsék a szegénység zálogának, ahogyan az sok tagállamban tapasztalható.
A tagállamok szakpolitikái szempontjából ez a társadalombiztosítási rendszer fenntarthatóságát, valamint azt jelenti, hogy - bár népszerűtlen költségtényező - a demográfiai változást megint egyenesbe hozná.
A régiómban elvégzett érdekes felmérés ezt a második szempontot illusztrálja. Ebben a felmérésben azt állapították meg, hogy a fiatal nők nem a munka és a család összeegyeztetésének problémái miatt költöztek el a régióból, hanem már az iskola befejezését követő tömeges diszkrimináció miatt. A legjobb képességű emberek, osztályelsők, a legjobb eredménnyel végeztek, mégis a rosszabb minőségű tanfolyamokon kínálnak számukra helyeket, és kevesebb lehetőségük van a szakmai előmenetelre. Ez tehát azt jelenti, hogy az Európai Bizottság akkor lehet igazán hatékony ezen a területen, ha valóban kompetens, egészen pontosan a nemek közötti esélyegyenlőség - a férfiak és a nők esélyegyenlőségének - kérdéseiben, hogy a hátrányos megkülönböztetés ellen úgy küzd, hogy javításokat vezet be a jogszabályok, és különösen úgy, hogy nyomást gyakorol a tagállamokra a jogszabályok végrehajtása érdekében, hogy a dolgok végre előbbre lendülhessenek.
Harmadszor, a Regionális Fejlesztési Bizottság véleményének előadójaként szeretnék visszatérni a régiók hanyatlásának kérdésköréhez. Véleményünkben bíráljuk azt, ahogyan az államigazgatási szervek még mindig számottevő akadályokat állítanak a polgárok hatékony részvétele, valamint az innováció és a kreativitás elé. Ezzel hátráltatják a sikeres regionális fejlesztési terveket.
Létezik ugyanakkor egy olyan tendencia, hogy a politikai vezetők egyszerűen leírnak régiókat, hogy elvehessék azoktól azt a követelést, hogy az állam felelős az alapvető szükségletek biztosításáért, és egyszerűen lemondanak azokról. Ez Európa számára nem megoldás, mert hosszú távon, generációkon keresztül - amint azt a történelem igazolja - hihetetlenül költségessé válik. A valóságban az államigazgatási szervek feladata, hogy érzékeljék a civil társadalom ösztönzéseit, és együttműködjenek azzal annak érdekében, hogy a régiókat kihúzzák ebből a dilemmából.
Ezzel kapcsolatban felkérem a Bizottságot, hogy merítsen a civil társadalom impulzusaiból és - különösen a civil társadalom előmozdítása érdekében - cserélje ki a sikeres régiók közötti tapasztalatokat, és hangsúlyozza a kipróbált gyakorlatot illusztráló jó példákat. Ezek olyan konkrét megoldások, amelyekben az Európai Bizottság tevékenyen részt vehet anélkül, hogy mindig a nőket tenné felelőssé a demográfiai változásért.
Kósáné Kovács Magda
az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság véleményének előadója. - (HU) Köszönöm, elnök úr! Évtizedek óta tanuljuk, hogy a klímaváltozás, a környezetszennyezés veszélyezteti a jövőnket. A Hampton Court-i csúcstalálkozó egy másik kockázatossá váló folyamatra hívta fel a figyelmünket: Európa elöregszik.
A LIBE bizottság a kérdéskör iránt érzett felelőssége alapján három, a civil jogokat érintő kérdésben tett javaslatot az előterjesztőnek és az EMPLOI bizottságnak. Szeretnék köszönetet mondani nekik, hogy javaslatainkat tanulmányozták és figyelembe vették.
Az első kérdéskör a családok és gyermekek támogatása. A családtámogatási rendszerekre vonatkozó jogalkotás nemzeti hatáskörbe tartozik, mégis a gyermekes családok iránti kötelezettségvállalás morális kérdés is és az európai értékrend fontos része. A gyermekes és gyermektelen családok esélyeinek a közelítése rendkívül fontos közösségi érdek. A gyermekek jogainak biztosítása pedig az alapja annak, hogy a jövő generációk is felelősséget érezzenek a családon túli világért.
A LIBE a migráció legális és illegális formáinak elemzése után hívta fel a figyelmet arra, hogy az idősödő társadalom és a munkaerőpiac követelményei következetes és komplex migrációs politikát kívánnak. Öröm a számunkra, hogy erről az előterjesztés részletesen szól.
A kulturális diverzitás évében talán hozzátehetem, hogy tudósok és tudományágak szerint közvetlen kapcsolat is lehet a migráció és a népesedési ráta között, hiszen egyik oldalról a nagy gyermekszám a második generációs bevándorló családoknál csökken, míg a bevándorlók jelenléte is változtathat a befogadó népesség gyermekvállalási hajlandóságán.
Végül az időseknek, az idősebb munkavállalóknak a diszkriminációja megakadályozhatja, hogy a nem fiatal emberek tovább maradjanak a munkaerőpiacon. Nyomatékosan hangsúlyozom, nem lehet kényszer a további dolgozásuk, valódi választási lehetőségük kell legyen, és ehhez az életen át tartó tanulás feltétlenül szükséges. A modern kommunikációs technológiák ismerete javítja a munkához jutás esélyeit, és ablakot nyit az idős embereknek a globális világra.
A LIBE véleményében ismételten kérte a Bizottságot, hogy tegyen javaslatot egy általánosan antidiszkriminációs irányelvre, reméljük, hogy ez a jelentés meg fogja gyorsítani a folyamatot. Köszönöm, elnök úr.
Karin Resetarits
Elnök úr, valójában mi nők, miért vállalunk kevesebb gyermeket? A Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottság véleménye számos kiváltó okot és politikai megoldást tartalmaz erre. Castex képviselőtársnőm ezek közül csaknem mindent sikeresen belefoglalt jelentésébe. Köszönöm, Castex asszony.
Hogyan segíthetünk tehát abban, hogy teljesüljön a nők gyermekvállalási kívánsága? Először is egyenlő munkáért egyenlő bér jár! Csak így lehet mindkét szülőnek ugyanolyan beleszólása abba a döntésbe, hogy a gyermek születése után melyikük menjen szülői szabadságra.
Másodszor, mindkét szülő egyenlő mértékben felelős a gyermekek felneveléséért. Szükségünk van az apák segítségére. Négy gyermekem édesapjának támogatása nélkül nem dolgozhatnék itt.
Harmadszor, a munkáltatóknak meg kell könnyíteniük alkalmazottaik számára a szülői szabadságot, ha szükséges, akkor az állam támogatásával. Ha egy ország gyermekeket akar, őket kell politikai döntéshozatalának középpontjába helyeznie.
Negyedszer, a szülők jövedelmétől függetlenül magas színvonalú gyermekfelügyeletre és gyermekbarát környezetre van szükségünk. Aki ezzel nem ért egyet, nem érdemli meg, hogy gyermekek nevetését hallja.
Elnök
Nagyon köszönöm. Engedje meg, hogy a felszólalást valamennyi apa nevében megköszönjem.
Folytatjuk a vitát, a vitának ezt a szakaszát az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták képviselőcsoportja nevében Carlo Fatuzzo úr nyitja meg. Három perce van, ha megkérhetem.
Carlo Fatuzzo
Elnök úr, hölgyeim és uraim, örülök, hogy ez alkalommal felszólalhatok, először is köszönetemet fejezem ki a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság elnökének, Jan Andersson úrnak, hogy előterjesztette ezt a saját kezdeményezésű bizottsági jelentést, amelyet olyan nagyszerűen és szenvedélyesen írt meg Castex asszony a bizottság valamennyi tagjának, közülük pedig néhányuk különös részvételével, valamint - immár kilenc éve európai parlementi kéviselőként - azt is szeretném elmondani, hogy a Parlamentben végre van egy olyan jelentésünk, amely kitér a nyugdíjasokra és az idősekre! Sőt, nagyon sokszor említést tesz róluk. Holnap reggel a szavazatom magyarázata során sokszor el fogom mondani Önöknek, hogy a jelentésben hányszor fordul elő a "nyugdíjas” és az "idős” szó.
Természetesen más dolgokról is szól, a születési arányokról, a gyermekekről és a szakképzésről, de a következőt szeretném kiemelni, elnök úr: miért beszélünk végre az idősekről? Meggyőződésem, hogy azért, mert minden kormány nagyon aggódik amiatt, hogy a kevés munkavállalóhoz képest olyan magas az idősek aránya, ami azt jelenti, hogy sokkal többet költenek a nyugdíjakra, sokkal többet költenek az egészségügyre, mint a múltban.
Tekintsenek vissza arra, hogy húsz, tíz, harminc, ötven évvel ezelőtt senki sem foglalkozott azzal, hogy az időseknek segítségre, támogatásra szorulnak, valamint azzal, hogy azoknak, akiknek idős szülei vannak, a munka mellett több időre van szükségük, mint a múltban. Elkezdünk beszélni a nyugdíjrendszerekről, és elkezdjük mondogatni, több gyermekre lenne szükség, és hogy az anyáknak több segítséget kell nyújtanunk. Szükségünk volt arra, hogy ez a katasztrófa bekövetkezzen, amelyet az előttem felszólalók közül valaki az éghajlatváltozáshoz hasonlított?
Úgy vélem, elnök úr, hogy a rossz jóra fordul, mert amit ebben a jelentésben látok, azzal tiszta szívemből egyetértek. Végezetül hozzátenném, hogy Európa - az Európai Parlament személyében - megmutatja nekünk, hogy valójában milyennek kellene egy államnak lennie. Remélem, hogy a tagállamok követni fogják ezt a példát.
Jan Andersson
a PSE képviselőcsoport nevében. - (SV) Elnök úr, biztos úr, azzal kezdeném, hogy köszönetet mondok az előadónak, aki rendkívül jó alapvetést végzett, de a képviselőcsoportok közötti tárgyalásokat is vezette.
Amint azt valaki megjegyezte, ez óriási kihívás. Az Európai Unió számára nem fenyegetés, hanem kihívás. Megpróbálom az előadó jelentésének szerkezetét alkotó három fő területhez tartani magam.
Először is a születési arány kérdése. Európában túlságosan alacsonyak a születési arányok, ami jelentős mértékben a nem megfelelő politikai döntéshozatalnak tudható be. Azokra a nőkre és férfiakra vonatkozik, akik jelen kívánnak lenni a munkaerőpiacon, ahol szükség van rájuk, de ugyanakkor szülők szeretnének lenni és gyermeket is szeretnének vállalni. Ezek összeegyeztethetőségét ösztönöznünk kell a tagállamokban, annak érdekében, hogy a szülők, nők és férfiak egyaránt - és fontos hangsúlyozni - összeegyeztethessék hivatásukat a szülői szereppel. A jelentés arra vonatkozik, hogy a jövedelemkiesés elvére építve, magas szinten kell kompenzálni a hivatással összefüggő szülői szerepet, hogy az emberek otthon maradhassanak, és ne érje őket anyagi veszteség.
Másodszor, ki kell terjesztenünk a kiemelkedő színvonalú gyermekfelügyeletet. Hosszú utat kell megtennünk. Vannak célkitűzéseink, jelen pillanatban azonban kevés tagállam felel meg a gyermekfelügyelet kiterjesztésének.
A jelentés foglalkozik még a munkaerőpiacon jelen lévő idősekkel. Paradox módon hivatásunkat később kezdjük és korábban fejezzük be. A munkahelyi egészségvédelem és biztonság, a továbbképzés lehetősége, valamint a hivatás és a nyugdíjba vonulás közötti szürke területeken rugalmas megoldásokhoz kapcsolódóan különböző intézkedésekkel kell megteremtenünk a feltételeket ahhoz, hogy a szülők a munkahelyükön maradhassanak.
Végül a migráció kérdése. A jóléti társadalom fejlesztése és fenntartása érdekében társadalmunkban szükség van a világ más részeiről érkező emberekre. Ezért olyan beilleszkedési politikát kell kialakítanunk, amellyel beillesztjük őket társadalmunkba, nem pedig kizárjuk őket onnan. Támogatnunk kell ezt a politikát, mivel jóléti társadalmunkkal nem ütközik. Épp ellenkezőleg, a jóléti társadalom fejlesztésének előfeltétele.
Elizabeth Lynne
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, ez egy igen nehéz jelentés volt. Sajnos bizonyos kérdések esetében nagyon kevés idő volt kompromisszumok elérésére vagy tényleges vitára: emiatt volt annyi módosítás.
Örülök azonban sok elért elemének, mint például az idősekkel szembeni rossz bánásmódra vonatkozó kérdés kezelésének szükségessége. Többet kell tennünk - és minél előbb - annak érdekében, hogy megszűnjön az idősekkel szembeni rendszeres fizikai, pénzügyi, érzelmi és más formájú rossz bánásmód. A legutóbbi becslés szerint a rossz bánásmódban részesülő idősek aránya meghaladja a 10%-ot, ami döbbenetes adat. Ezért üdvözlöm a Bizottság arra irányuló szándékát, hogy közleményt terjesztett elő a kérdésről. De ennél többet kell tennünk. A tagállamoknak azon is kell dolgozniuk, hogy a munkahelyeken minden idős ember számára biztosítsák a függetlenséget, az ingyenes személyes gondozást, az élethosszig tartó tanulást, valamint a diszkrimináció-mentességet. Ez természetesen azt jelenti, hogy maradéktalanul végre kell hajtani a 2000-es foglalkoztatási irányelvet, azt követően pedig arra kell alapozni.
Azon kell dolgoznunk, hogy véget vessünk annak, hogy az alkalmazottakat 50, 55 vagy 65 évesen a foglalkoztatási roncstelepre dobják. A jogszabályban foglalt nyugdíjba vonulás önkényesen meghatározott életkorát el kell törölni, ellenben a tagállami szinten meghatározott, jogszabályban foglalt nyugdíjkorhatárt biztosítani kell. A kettő között igen nyilvánvaló a különbség. Az egyén így választhat aközött, hogy abbahagyja a munkát és nyugdíjba vonul, vagy pedig továbbra is dolgozik, és vagy nyugdíjba vonul, vagy azt akkorra halasztja, amíg nem dönt úgy, hogy abbahagyja a munkát. Sajnálatos módon ezzel kapcsolatban nem tudtam konszenzust elérni, és ezért nem szerepel a jelentésben, de véleményem szerint a tagállamokat ösztönözni kell arra, hogy a jövőben vegyék ezt figyelembe.
Képviselőcsoportom nevében számos módosítást terjesztettem elő, amelyeket remélhetőleg más tagállamok támogatásra alkalmasnak ítélnek; a jelentésben tárgyalt kérdések többségének a tagállamok hatáskörében kell maradnia. Természetesen még mindig sokat tehetünk a legjobb gyakorlat kicserélése terén.
Jan Tadeusz Masiel
Elnök úr, amint azt az előadó helyesen észrevételezi, a demográfiai helyzet a népesség természetes növekedésétől, az átlagos élettartamtól és a migrációs hullámoktól függ. Ehhez a dinamizmushoz egy negyedik konszolidáló tényezőt, az interperszonális kapcsolatokat, illetve az azokat befolyásoló politikai akaratot tenném hozzá.
Az ember különösen igényes és problémás állatfajta, aki a megfelelő idő elérkeztével nem egyszerűen szaporodik, hanem ehhez még alkalmas és megfelelő feltételekre is szüksége van. A 20. század, és különösen a II. világháborút követő évek nem töltötték el az emberiséget különösebb optimizmussal és gyermeknemzési vággyal. Úgy tűnt, mintha az ember számára a világ nem lett volna kellően érdekes ahhoz, hogy emlékeztesse arra, hogy gyermekeket hozzon világra.
Ma, miután már megértettük Európa pesszimista demográfiai jövőjének sötét képét, elérkezett az idő a helyzet rendezésére. Amint az a jelentésből látható, a bevándorlás a probléma kezelésére nem kínál megfelelő megoldást. Mindenekelőtt olyan vonzó feltételeket kell teremtenünk az európaiak számára, amelyek ösztönzést biztosítanak a természetes növekedés felgyorsításához. Támogatom a jelentésben javasolt valamennyi megoldást, kettőt emelnék ki.
Soha nem látott gondot kell fordítanunk a családra, különösen a nőkre, akik nemcsak az anyaságnak szentelik idejüket, hanem beteg és idős családtagjaiknak is gondját viselik. Erre a munkára javadalmazással is összefüggő, különleges foglalkoztatási státust kell létrehozni. Ezenkívül az anya munkahelyre való visszatérését követően minden gyermeknek bölcsődei és óvodai helyet kell biztosítani.
Végezetül hozzátenném, hogy a demográfia - egyebek mellett - politikai probléma, mi pedig politikusok vagyunk, következésképp helyzetünk lehetővé teszi ennek a kedvezőtlen helyzetnek a javítását.
Ilda Figueiredo
Való igaz, hogy az EU tagállamainak népességén belül demográfiai változások jellemzőek, amelyeket fontos figyelembe venni, az elvégzett elemzés szerint azonban nem elég hangoztatni, hogy csökken a születési arány és idősödik a népesség. Az elemzést tovább kell vinni, eközben meg kell keresni az okokat és olyan intézkedéseket kell meghatározni, amelyek nem veszélyeztetik az emberiség fejlődését és mindazt, amit eddig a civilizáció elért.
Ezért nem veszélyeztethetjük a megelőző orvostudomány, a jobb egészségügy, táplálkozás, lakhatási feltételek, a csökkentett munkaidő, valamint az anyák, apák és gyermekek támogatása területén megvalósított tudományos fejlődés alkalmazása során elért haladást, amely állandóan és rendszeresen növekvő várható élettartamot eredményezett.
Az alapvető szociális területeken, mégpedig az általánosan elérhető közszolgáltatások, különösen az egészségügy és az oktatás területén az állami politikák megléte ehhez döntő mértékben hozzájárult. Az, hogy a munkavállalók szervezettel és munkaidővel kapcsolatos eredményei, a jobb munkahelyi egészségvédelmi és biztonsági feltételek, valamint a munkavégzés közbeni szünetekkel és munkaszüneti napokkal kapcsolatos előrelépés, a megfelelő bérek és a biztonságos álláshelyek bekerültek a jogszabályokba, szintén nagyon fontos.
Azonban a fokozottan neoliberális politikák, amelyeknek az eszközeit a lisszaboni stratégia, a Stabilitási és Növekedési Paktum, valamint az Európai Központi Bank iránymutatásai jelentik, a közszolgáltatások liberalizációjához és privatizálásához, valamint egyre bizonytalanabb foglalkoztatáshoz vezettek, ami különösen a nőket érinti. A nyugdíjkorhatár felemelése a fiatalok számára méginkább megnehezíti, hogy jogosultságokat biztosító munkahelyet találjanak, emellett a közszolgáltatásokhoz és a megfelelő lakhatáshoz való általános hozzáférés is még nehezebbé vált.
Ezek a tényezők mind hozzájárulnak a születési arány csökkenéséhez. Ezért kell sürgősen politikát változtatnunk. Ezért kell a lisszaboni stratégiát a szolidaritási és fenntartható fejlődési tárgyú európai stratégiával felváltani, amely új távlatokat nyit Európa számára - különösen a nők és a fiatalok számára - jogosultságokat biztosító megfelelő munkahelyekkel, csökkentett munkaidővel, ugyanakkor változatlan fizetéssel, jobb bérekkel, a hátrányos megkülönböztetés, különösen a nőkkel szembeni bérezési diszkrimináció felszámolásával, jobb gazdasági és társadalmi kohézióval, valamint jobb életszínvonalat és társadalmi igazságosságot garantáló, általános és mindenkire kiterjedő szociális biztonsággal.
Ezért kell minél előbb több, jobb és elérhető lehetőséget teremteni a gyermekek és az eltartott személyek gondozásához, valamint általánosan elérhetővé és ingyenessé tenni az óvodai nevelést a hivatás és a családi élet összeegyeztetését biztosító megfelelő munkafeltételek előmozdítása érdekében. Ez viszont szükségessé teszi a stabil munkahelyet és munkaidőt, valamint az anyák és az apák társadalmi szerepe iránti tiszteletet.
Ezért is szükséges több költségvetési forrást kiutalni a kevésbé fejlett országoknak, és ezért kell minden tagállamnak mielőbb ratifikálnia és alkalmaznia a migráns munkavállalók és családtagjaik jogainak védelméről sóló ENSZ-egyezményt.
Kathy Sinnott
az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, ez a demográfiai változásra való felkészülésről szóló jelentés. Azt jelenti-e, hogy feladjuk, és elfogadjuk a 2005-ös zöld könyvben foglalt rettenetes előrejelzést?
A zöld könyvet megjelenésekor a változás kihívásának tekintettük. Egyebek mellett módot akartunk találni arra, hogy a nők annyi gyermeket vállalhassanak, amennyit állításuk szerint szeretnének. Most bedobjuk a törülközőt?
A születési arányok növelésére irányuló kívánságunkat politikáink aláássák. Versenystratégiánk a növekvő fogyasztói társadalmon alapul. Sőt, a fogyasztói társadalom elrettenthet a gyermekvállalástól. A fogyasztói társadalom önzésre tanít bennünket. Nézzék meg a reklámokat: "kényeztesse magát, szerezzen meg mindent, vásároljon!”
Az emberek többsége számára a gyermekvállalás és a család ennek ellenkezőjét jelenti. Önzetlenséget, osztozást és mások előbbre helyezését követeli meg. Amint fogyasztóvá válunk, egyre többször tesszük fel azt a kérdést, hogy megengedhetünk-e magunknak egy gyermeket? A gyermekvállalás költségét pedig az előrelépés, a társasági élet, autó, ház vagy nyaralás költségével vetjük össze. A gyerek gyakran veszít a potenciális szülőknél, akik azt mondják, hogy "köszönöm, nem”, vagy "még nem”.
Ezenkívül természetesen kezelnünk kell a meddőséget. De amíg Európában a terhesség-megszakítások száma meghaladja az évi négymilliót, nem igazán mondhatjuk, hogy a csökkenő születési arányunk elsősorban a meddőséggel okolható.
Megkértem a hozzám beosztott gyakornokot, olvassa el ezt a jelentést, ő tette a következő érdekes észrevételt: hol vannak a férfiak? Ha a nemek közötti egyenlőségről és a demográfiáról akarunk beszélni, mindkét nem egyenlő és teljes mértékű gyermeknevelési felelősségéről beszélnünk kell. Számos megalapozott ok miatt a nők ügyét kellett hangsúlyoznunk. De eljutottunk-e egy olyan pontra, ahol a férfiakat félreállítottuk? A gyermeknevelés óriási feladat. Bár meg kell adnunk minden tőlünk telhető segítséget az egyedülálló anyáknak és kisgyermekeiknek, az állam a legjobb esetben is gyenge pótléka egy gondoskodó, támogató és - bátorkodom ezt mondani - védelmező apának.
Sok nő elkötelezett apa nélkül nem akarja vállalni az anyaságot. Az anyaság során fontos a biztonság, de az anyagi biztonság nem a teljes történet. Ösztönöznünk kell a gyermekvállalást elősegítő érzelmi környezetet. Kultúránknak támogatnia kell a férfiak szerepvállalását.
A gyermekvállalás - bármi másnál jobban - a legintimebb kapcsolatainkról szól, éppen ezért a fokozottabb gyermekfelügyelet - noha a nők munkavállalása szempontjából hasznos - nem fog segíteni a születési arány növelésében. Demográfiai válságunk helyreállítása érdekében az emberi kapcsolatok alapvető sértetlenségét kell visszaállítani. Elő kell mozdítanunk a bizalmat, a türelmet, a hűséget és a szeretetet. A férfiak és a nők csak ilyen légkörben érezhetik magukat boldogságban és kellő biztonságban családalapításhoz, a család és a családi élet tényleges támogatásával pedig látni fogjuk a születések számának növekedését és Európa újjáéledését.
Thomas Mann
(DE) Az Európai Unió soha nem látott demográfiai változással áll szemben. 2030-ra több mint 20 millió munkaképes korú ember hiányzik majd. Két munkavállalónak kell majd egy nyugdíjast eltartania. A jó hír az, hogy az emberek hosszabb ideig élnek, a mai idősek pedig egészségesebbek, mint a korábbi generációk. A rossz hír az, hogy a fiatal generáció létszáma túl alacsony, ennek pedig drámai következményei lesznek a városfejlesztésre, a lakásépítésre, az oktatási rendszerre és a munkaszervezésre nézve.
Tagállamainkban családbarátabb környezetre, több gyermekfelügyeleti lehetőségre, több munkahelyi gyermekmegőrző központra, a család és a hivatás összeegyeztetésének jobb lehetőségeire, a munka világában a nők fokozottabb részvételére, a szülők számára több részmunkaidős munkára, valamint a gyermeknevelés után biztonságos munkahelyi visszatérésre van szükség. Mindenekelőtt stabil karrierfejlesztési lehetőségekre és elegendő jövedelemre van szükségünk ahhoz, hogy a megkönnyítsük azoknak az embereknek a helyzetét, akik gyermeket akarnak vállalni.
Az általános oktatás és a szakképzés szintjének javítása érdekében lényegesen többet kell az emberekbe is fektetnünk. Az élethosszig tartó tanulási programokban ne csak a fiatalok, hanem azok az idősebbek is vegyenek részt, akik sokkal tovább szándékoznak dolgozni, komoly munkaterhelést tudnak kezelni, magasan képzettek és kiemelkedően motiváltak.
Nem kellene túl sokat várnunk Castex asszony saját kezdeményezésű jelentésétől. Az általános érdekű szociális ellátások jogi státusza vitatható. Létezik egy EU-szintű keretirányelvünk, illetve kötelező érvényű szabályozásaink vannak. Ezenkívül az önkéntes alapon létrehozott vállalati nyugdíjakat nem kellene további kötelezettségekkel, például a családpolitikával kapcsolatos feltételekkel terhelni. Ez szociális bizonsági, adózási kérdés, és ezért hagyományosan a tagállamok ügye.
Ezekkel a megfontolásokkal, valamint az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták képviselőcsoportja által javasolt módosításokkal a jelentés értékesebb lett. Ezzel a jelentéssel megtarthatjuk a szükséges terjedelmű vitát a drámai demográfiai változások következményeiről.
Alejandro Cercas
(ES) Elnök úr, biztos úr, köszönöm, hogy jelen vannak ennél az igen érdekfeszítő vitánál. Szeretném megköszönni Castex asszonynak is, hogy elkészítette ezt a jelentést, és - nagy segítségünkre - lehetővé tette a mélyrehatóbb vita folytatását.
Az általam képviselt országban, Spanyolországban, amelyet olyan demográfiai válság érint, amely - ha lehet - még súlyosabb, mint az Európai Unión belüli átlag, az ilyen típusú bizottsági közlemény és az ilyen jellegű vita rendkívül sokat segít, mert inkább mélyen gyökerező strukturális problémáról, mint rövidebb távú helyzetről van szó, ezek a dolgok pedig kiemelik a problémát a nemzeti politikai vitából, kibővítik azt, és több elemzési és reagálási lehetőséget biztosítanak.
Valójában, ahogyan azt a biztos úr elmondta, problémával állunk szemben, ugyanakkor lehetőség is áll előttünk. A lehetőségnek konkretizálódnia kell a probléma kezelése közben, nemcsak hatásainál - hogy Európában egyre több idős ember él, hogy Európa idősödik -, hanem az okainál is.
Meg kell akadályoznunk Európa idősödését, mert azt nem fogjuk megakadályozni, hogy ne legyen több idős ember: a tudomány és az orvostudomány eljuttatott bennünket ide, és a jövőben további fejlődés lesz. A probléma - ahogyan azt a képviselőtársak kifejtették - az, hogy Európában születésszabályozási politikákra, demográfiai politikákra és gyermekekre van szükségünk: ez az, amire szükségünk van. Mindegyik területen dolgoznunk kell, de tisztában kell lennünk azzal, hogy ez olyan komoly és kényes probléma, amelyet tovább fogunk adni a későbbi generációknak, ha megoldásának alapjait nem fektetjük le most.
Azok közé tartozom, akik úgy vélik, hogy az európai szociális modell nem a problémát, hanem épp ellenkezőleg, a lehetséges megoldást jelenti.
Európa idősödése és az Európán belüli alacsony születési arány szociális rendszerünk nélkül még súlyosabb lenne. Más társadalmak, például Kína, ahol nagyon hasonló dolgokat fognak majd tapasztalni, a hatékony, intelligens és ésszerű szociális modellek hiánya miatt még nagyobb árat fognak fizetni, mint mi.
Ugyanis röviden az lesz a probléma, hogy a változás elkerülhetetlen, nekünk pedig változtatnunk kell. Szociális rendszerünk értékeinek megváltoztatása nélkül változtathatja meg technikáit. Véleményem szerint az alapvető kérdések a következők: a család és a hivatás összeegyeztetése (új lehetőségek biztosítása a családok számára az új generációk létrehozásához), a bevándorlók kedvező fogadtatása, társadalmaink számára nem teherként, nem negatívumként, hanem olyan jelenségként történő fogadtatása, amely - ha befogadásra képesek vagyunk - megint csak segítséget fog nyújtani számunkra ennek a problémának a kezeléséhez. Végezetül nagyszabású vitát kell folytatni a nők társadalmunkban betöltött szerepéről, a vitát pedig, mint mindig, a szolidaritás jegyében kell folytatni.
(Taps)
Siiri Oviir
(ET) Biztos úr, elnök úr, hölgyeim és uraim! Napjaink Európájában az átlagos születési arány 1,5, ez mégis azt jelenti, hogy a népesség nem növekszik. A tagállamok tanulmányozták a helyzetet, vizsgálataik pedig azt mutatják, hogy az emberek általában két vagy három gyermeket szeretnének. Nyilvánvaló, hogy az emberek kívánsága és a valóság nem áll összhangban.
A 21. században élünk és a nők régóta nem érik be a háztartásbeli és a gyermekgondozó szerepével. Tanulnak, dolgozni akarnak és karriert szeretnének, a munkáért kapott jövedelmük jobb életszínvonalat biztosít családjuk számára. Képesnek kell lennünk azonban a születési arány befolyásolására és olyan helyzet kialakítására, amelyben a család kívánsága szerinti gyerekszám valósággá válik. Családjainknak biztonságérezetre van szükségük azt illetően, hogy egy gyermek születése nem tör darabokra egy karriert, másszóval jobb egyensúlyra van szükség a hivatás és a családi élet között, az anyák és az apák számára egyaránt.
A szülők bizonyosságot akarnak afelől, hogy gyermekeik számára jó színvonalú oktatást és érdeklődési körüknek megfelelő szakismereteket biztosíthatnak, szükség esetén az állam anyagi támogatásával. E biztonságérzet nélkül az emberek nem vállalnak gyermeket. A bevándorlás mint a népesség növelésének eszköze naiv lépés. Csak részleges, rövid távú megközelítés. Az újításnak, nem pedig a bevándorlásnak kellene figyelmet szentelnünk.
Időhiány miatt nem beszélhetek minden tényezőről, de hangsúlyoznám, hogy a demográfiai helyzet jelentős mértékben függ egy sor határozattól és jogszabálytól, a családjogtól a környezetvédelmi jogon át a nemzetbiztonságig. Zárásképpen szeretném megköszönni Castex aszonynak a nők iránt kiemelkedő empátiát tanúsító fontos jelentését.
Ewa Tomaszewska
(PL) Elnök úr, az állásfoglalás-tervezet ismételten felhívja a figyelmet az Európát érő demográfiai fenyegetésre. Kontinensünk jövője, valamint a társadalmi és gazdasági fejlődése iránti felelősség megköveteli, hogy ennek a kérdésnek különleges figyelmet szenteljünk. A mintegy 1,5-es átlagos születési arány túlságosan alacsony. A generációk egyszerű váltásának garantálása érdekében ennek a számnak 2,15 felettinek kell lennie.
A kevés gyermekes vagy gyermektelen családmodellek népszerűsítése, (a munkanélküliség és - különösen a foglalkoztatás időtartama tekintetében - az alacsonyabb foglalkoztatási normák miatt) a megfelelő és stabil gazdasági helyzetet nem biztosító családi élet feltételei, valamint a nők anyaság miatti büntetése a nyugdíjrendszereken keresztül kétségkívül hozzájárul a megjelent fenyegetésekhez. A társadalom idősödése, ami főként a hosszabb emberi élet jelentette egyébként pozitív jelenségre, de az aktív keresők és a nyugdíjasok száma közötti romló arányra is visszavezethető, a nyugdíjrendszerek szempontjából alapvető pénzügyi problémákat vetnek fel. Ebben a helyzetben fel kell lépni a változás előidézése érdekében.
Én azonban nem értek egyet a jelentésben található meggyőződéssel, miszerint ezt a problémánkat a migrációs hullámok majd megoldják. A lengyel piacgazdasági intézet által végzett tanulmányok azt mutatják, hogy az ezzel a módszerrel elért népességnövekedés alig lesz 2-3%, azaz túlzottan is kevés. Ez a módszer szociális problémákat is előidéz, amint az jelenleg megfigyelhető Dániában, Franciaországban és Németországban. A beilleszkedési folyamatok időigényesek.
Itt szeretném felhívni a figyelmüket a gazdasági migránsok családjainak jogaival kapcsolatban a jelentésben foglalt javaslatokra. Az általam javasolt módosítást azért vetettem fel, mert a jelentés nem pontosítja, hogy a kivándorló születése szerinti ország, vagy a kivándorlót befogadó ország joga értelmében vett családról van-e szó. Különösen aggódom az esetleges poligámia, valamint az abból származó jogi és gazdasági következmények miatt az ilyen családok számára elérhetővé tett szociális ellátások esetében. Szeretném még...
(Az elnök megszakítja a felszólalót.)
Bernard Wojciechowski
Elnök úr, a "beilleszkedés” szó 24-szer fordul elő a jelentésben. A bevándorlóknak a nemzeti adófizetők pénzéből javasolt beilleszkedése egy fontos szempontot figyelmen kívül hagy, nevezetesen a vallást és a civilizációt. A szocialista származású militáns szekularisták kerülik ezt a témát, noha a muzulmán lakosság növekvőben van.
2025-re Nyugat-Európában minden harmadik ember muzulmán lehet vagy lesz. A canterbury-i érsek nemrég azt javasolta, hogy Európának el kellene fogadnia a saría jogot, amit e Ház elnöke és vezető tisztségviselői valószínűleg "multikulturalizmusnak” neveznének. Ez a kontinenst elárasztó új bevándorlók beilleszkedési és asszimilálódási lehetőségeire vonatkozó zavaros vitát hozza előtérbe.
Az asszimilálódás azt jelenti, hogy a bevándorlóknak be kell olvadniuk az európai civilizációba és az európai civilizációnak be kell őket olvasztania, vagy pedig azt jelenti, hogy követniük kell a régi európai nemzetek leszármazottait egy új típusú európai ember megteremtésében? Vagy pedig egy közös civilizáció megteremtése se nem kívánatos, se nem lehetséges?
Bár Európának mindig igen változatos kultúrái voltak, volt egy központi irányzatot képviselő, úgyszólván keresztény kultúrája, illetve civilizációja, amely identitásától függetlenül mindenkinek a sajátja volt. Csaknem húsz évszázadon át ez a civilizáció az európai örökség központi és tartós alkotóeleme volt. Felmerül a kérdés, hogy Európa a mai Európa lenne-e, ha a hetedik és a nyolcadik században az ókori Róma hamvait nem keresztény, hanem muzulmán és más társadalmak hódították volna meg? Az válasz egészen egyszerűen nem. Nem Európa lenne. Egyiptom vagy Líbia lenne.
Szerencsére vannak olyanok, akik a kulturális jogokat nem hajlandók a saría jogra kiterjeszteni. A vallást óvni kellene az államtól, különösen az európai államtól. Nem csak a kereszténység tud más vallásokat egységes európai projektbe integrálni, elismerve olyan dolgokat, amelyeket a világi ideológiák nem tudnak. Úgy vélem, hogy Európa képes erre, az európaiaknak pedig újra el kell köteleződniük a keresztény kultúra, valamint a szabadság, az egyenlőség, a jog és az egyéni jogok hagyományai és értékei mellett, amelyeket immár több mint húsz évszázada minden európai nemzet polgára sajátjának tekintett, és amelyek a jólét és a világviszonylatban betöltött erkölcsi vezető szerep forrását jelentették.
Ez a jelentés senkit és semmit nem tud beilleszteni. A sétáló halott jelképe. A nemzeti identitását nem ismerő zombik földrészét hozhatja létre.
José Albino Silva Peneda
(PT) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, a megnövekedett várható élettartam és a folyamatosan csökkenő születési arány azt jelenti, hogy Európa jelenlegi demográfiai függőségi indexe a mostani 49%-ról 2025-re 59%-ra, 2050-re pedig 77%-ra emelkedik.
Az Európai Unió ezért soha nem látott probléma előtt áll, mivel a jövőben az európai városokban nagyon magas lesz az idősek aránya, így pedig a társadalom a maitól nagyon eltérő lesz.
Ez a tendencia azt jelenti, hogy az állami politikák fontos aspektusaiban mélyreható változások következnek be. A szociális biztonságon kívül változásokra lesz szükség az egészségügyi és ápolási ellátások, az adópolitika, a területrendezés, a bevándorlás, a biztonság, a kultúra, az idegenforgalom, a szabadidő, stb. területén.
A nyugdíjrendszerek finanszírozását is újra át kell gondolni, hogy az a továbbiakban ne legyen alapvetően állami alapú, és még ha az is marad, a hozzájárulások nem szinte kizárólag a bérekből származnak majd.
Lévén, hogy messzemenő következményekkel jár, a demográfiai változást a közigazgatás és a társadalom szerkezetének szempontjából kell figyelembe venni, ami megköveteli valamennyi gazdasági és társadalmi szereplő mozgósítását a megteendő intézkedésekre vonatkozó különböző választási lehetőségek strukturált elemzése és megvitatása keretében. Ezért értékes ez a jelentés.
Ismét egy olyan területtel állunk szemben, ahol elengedhetetlen és sürgős a szociális párbeszéd fokozása, ez a kérdés valójában másként nem kezelhető.
Egyetértek a Bizottságnak azzal a nyilatkozatával, hogy - a kérdés halaszthatatlanságára és dimenziójára tekintettel - a születési arány fellendítése hosszú távú stratégia felállításával jár. Csak így tudunk megelőző intézkedéseket hozni, és ugyanakkor csak így tudunk segíteni az Európai Uniónak, hogy a születési arány fellendítését célzó politika keretében megragadja a lehetőségeket.
Harald Ettl
(DE) Ma, ebben a késői órában az Európai Unió demográfiai jövőjével foglalkozó jelentésről folytatunk vitát, gyakorlatilag kizárva a nagyközönséget. Az előadót a legnagyobb dicséret illeti ezért a jelentésért, mert egzisztenciális, társadalmi, politikai és szociális kérdésekkel foglalkozik benne. Az eredmény minden olyan európai parlamenti képviselő számára kötelező olvasmány kellene, hogy legyen, aki a politika napi pragmatikája és a valóság figyelmen kívül hagyása mögé rejtőzik.
A jelentés feltárja, hogy a gazdaság és az őrült hajsza hidegségét hogyan lehet társadalmi melegséggel leküzdeni. Szerepelnek benne a dolgok alakulására vonatkozó előrejelzések is, hogy felnyissák szemünket és a befogadó társadalomra vonatkozó politikai filozófiát alakítsunk ki. Ez a család mibenlétének felülvizsgálatra szoruló, állandó kérdéséhez, valamint ahhoz kapcsolódik, hogy a mai gazdag társadalomban a gyermekvállalás összekapcsolódik a szegénységtől való félelemmel.
Az ipari vállalatoknál - és ez megszokott - a "macho” vezetők”, akik soha nem éltek társadalmi életet, megtagadják a szülői szabadságot. Ezenkívül lehetetlen megszámolni azokat a foglalkoztatási viszonyokat és munkahelyeket, amelyek az embereket elgondolkodtatják azon, hogy "megengedhetik-e maguknak” a gyermekeket vagy sem.
A jelentésben felsorolt kiegészítő intézkedésekre szükség van annak érdekében, hogy a demográfiai fejlődést mindenki számára előnyös helyzetté alakíthassuk. Egy dolog biztos: a holnap társadalma másként fog kinézni. Az, hogy a generációs konfliktus szocio-politikai apokalipszissé válik-e, és konfliktuslehetőséget teremt-e a gazdagok és a szegények között, az itt és most zajló folyamatokon múlik, valamint azon, hogy a politikusok készen állnak-e arra, hogy politikai és szocio-politikai szemlélettel gondolkodjanak.
Ez a jelentés több mint egy rossz időjárás-jelentés, amibe ma beletörődhetünk, mert holnap javulhat a helyzet. Ez a jelentés egyértelmű felhívás a változtatásra, és különösképpen lehetőség a társadalomról alkotott személyes felfogásunk javítására. Még egyszer köszönetemet fejezem ki az előadónak.
Jean Marie Beaupuy
(FR) Elnök úr, biztos úr, ahogyan azt Ettl úr kifejezésre juttatta, hatalmas kihívás áll előttünk. Mára minden honfitársunk megértette, hogy az éghajlat kihívást jelent. Kevesen értették meg, hogy a demokrácia is kihívás.
Ha azonban ezt állítjuk, Európában hová helyezhető a demográfiai probléma? Természetesen a városokba, mivel a lakosság 80%-a a városokba tömörül. Mit jelent a probléma a városi polgárok és a polgármesterek számára, mivel tudomásom szerint hozzám hasonlóan más képviselőtársak is saját városuk polgármestere vagy polgármester-helyettese?
Engedjék meg, hogy két példakört említsek. Egyrészt egy gazdasági példakört. Amennyiben a városoknak vagy nagy létszámú lakosságot kell befogadniuk vagy - mint például Kelet-Németországban - lakosaik távozásával kell szembesülniük, a második esetben lakatlan lakásokat, nem használt utakat, értelmetlenül fűtött körzeteket, üres iskolákat, míg az első esetben 5 millió eurós iskolaépítést jelent, ahogyan nemrég az én városomban is megvalósítottam, vagy pedig 7 milliós új külvárosi központot. Ezek olyan gazdasági kiadások, amelyeket a városoknak és a városok adófizetőinek kell viselniük.
Ez azonban nemcsak gazdasági kihívás, hanem emberi kihívás is, mert ezekben a külvárosokban, amikor az ember elszigetelődött embereket lát, amikor az egész külváros idősödik, amikor az ember többé már nem hallhatja az utcán játszó gyerekek vidám zsivaját, az az emberi kapcsolatokat érintő probléma. Mint ismeretes, vannak olyan állások, amelyekből senki sem kér. Bizonyos kisvárosokban nem találunk vízvezeték-szerelőt. Városomban már nincs elég ápolónő. Már nincs elég otthoni gondozónk, az embereknek tehát várniuk kell. Napi két óra segítség helyett csak egyet kapunk. Ez komoly emberi probléma.
Biztos úr, képviselőtársnőm, Castex asszony jelentésén túlmenően, amelyre holnap örömmel fogok szavazni, a városi lakhatással foglalkozó frakcióközi csoport elnökeként arra kérném, hogy terjesszen elő számunkra a városokra vonatkozó javaslatot annak érdekében, hogy minden városban készülhessen táblázat a közeljövőben városaink demográfiai helyzetének jobb közép- és hosszú távú megértéséhez és kezeléséhez, valamint a lakhatásra, a közlekedésre, az iskolákra stb. vonatkozó döntéshozatalhoz.
Wojciech Roszkowski
(PL) Elnök úr, a vita tárgyát képező jelentés annak bizonyítéka, hogy az EU még a helyzet értékelésében is milyen tehetetlen. Egy demográfiai Titanic fedélzetén vagyunk, és senki még csak azt sem kérte, hogy a zenekar elkezdjen játszani, bár itt vagyunk, ilyen kulcsfontosságú vitákat folytatunk ma este, amikor a hallgatóság létszáma minimális.
Az EU-ban demográfiai válságot élünk. Miközben a jelentés változásokat említ, az F. preambulumbekezdésben felhozott érv ellentmond az (1) bekezdésnek. Ott van a nők meddőségére vonatkozó szólam, de mi a helyzet a férfiak meddőségével? Ott van a párok meddősége, mintha a homoszexuális párok termékenyek lehetnének. Ott van a meddőségre vonatkozó szólam, de egy szót se szól a terhesség-megszakításról, ami a népességfogyás fő oka Európában. Az elmúlt 50 évben mintegy 75 millió terhesség-megszakítást végeztek a 27 tagállamban. Ha ez nem így lett volna, az Európai Unió népessége 15%-kal több lenne, és nem lennénk válságban.
Az EU-ban mindig jogokról beszélünk, de kötelezettségekről, illetve a jövőre vonatkozó kötelezettségekről soha. Ez csak azzal írható le, hogy második gyermekkorukba lépő felnőttek vagyunk. Ezért vagyunk válságban: sem a gyermekeknek, sem az időseknek nem lehetnek utódaik, utódok nélkül viszont nincs jövő.
Őry Csaba
(HU) Köszönöm a szót, elnök úr! Az Európa demográfiai jövőjéről készített jelentés fontos jelentés, hiszen olyan kulcsfontosságú problémák megoldásával foglalkozik, mint a társadalom elöregedési folyamatának a megállítása, a gyermekvállalási hajlandóság növelése, a munka és a családi élet összeegyeztethetőségének javítása, a női munkavállalás lehetőségeinek és esélyeinek bővítése, az idősek gondozása, a rászorulók ellátása a munka mellett, és nem utolsósorban a nagy társadalmi ellátórendszerek hosszú távú fenntarthatóságának, finanszírozhatóságának kérdése.
Mindezen kérdések központjában a család áll, a családon belüli munkamegosztás kérdése, férj és feleség egyidejű munkavállalása, minél több gyermek ellátása, felnevelése, továbbá idős hozzátartozók ellátása, gondozása. Hogyan lehet egyszerre ösztönözni a felnőtt tagok munkavállalását és a gyermekvállalási hajlandóságot? S látnunk kell azt is, hogy az uniós politika szintjén egyszerre szeretnénk ösztönözni az aktív időskort, azaz vonzóvá tenni a nyugdíj melletti munkavállalást, a lehetőségek mértékén belül kicsit kitolni a korhatárt és közvetett ösztönzők révén csökkenteni az előnyugdíjazást.
Ezeket az egymással összefüggő célokat csak akkor tudjuk elérni, ha két szempontot kiemelt figyelemben részesítünk: a családok támogatását és az emberek egészségi állapotának javítását. Nyilvánvaló, hogy az idősek munkavállalási kedvének növekedésére csak abban az esetben számíthatunk, ha egészségi állapotuk megfelelő és minden különösebb probléma nélkül lehetővé teszi számukra a folyamatos munkatevékenységet.
Sajnálatos, hogy költségvetési okokból számos tagállamban az egészségügyi kiadásokat inkább visszafogják, csökkentik, és újabb és újabb terheket raknak a munkavállalók, köztük az idősek, rászoruló emberek nyakába. Ez az irány egy helytelen irány, nem segíti a lisszaboni stratégia megvalósulását, és nem segíti a demográfiai problémák megoldását sem. Hasonló a helyzet a családtámogatási rendszerek tekintetében, itt is inkább ezek növelésére, semmint visszafogására és csökkentésére van szükség. Köszönöm szépen a szót, elnök úr.
Rovana Plumb
(RO) Elnök úr, biztos úr, tisztelt képviselőtársak, a Castex-jelentés Európa jövője szempontjából nagy jelentőséggel bír, tartalmáért pedig szeretnék gratulálni az előadó asszonynak.
A helyes demográfiai politika egy alapvető dolgot foglal magában: az elkövetkezendő évtizedekre előrejelzett feltételekre tekintettel, a jövő generációi számára nem állapíthatunk meg gyakorlatilag megvalósíthatatlan feladatokat. Egyszóval a jelenhez, de különösen a jövőhöz igazított megoldásokat kell találnunk.
Az európai demográfia Unió-szintű problémát jelent, és szeretném felhívni a figyelmet arra, hogy a régiónak, amelyet megtiszteltetésként képviselhetek, akut problémái vannak ezen a területen. A hosszú kommunista tapasztalatból származó társadalmi-kulturális valóság tulajdonképpen közvetlenül befolyásolta a kelet-európai országok demográfiai folyamatait, Románia pedig sajátos eset volt.
A demográfiai kihívásra ránézésre egyszerű a válasz: a tagállamoknak mielőbb felül kell vizsgálniuk demográfiai politikáikat a népességfogyás és a demográfiai öregedés negatív következményeinek megszüntetése érdekében. Bár a megoldások nem mindig olyan egyszerűek, mint a kérdések, a jelentés 10. pontjának jelentőségét szeretném kiemelni, amely azt kéri a tagállamoktól, hogy a 2002-es barcelonai célkitűzésekkel összhangban fogadjanak el jó minőségű és elérhető árú gyermekfelügyeleti létesítmények felállítását célzó intézkedéseket, annak érdekében, hogy 2010-re a tagállamok felügyeleti létesítményeket hozzanak létre a három év és a tanköteles kor közötti gyermekek legalább 90%-a és a három éven aluli gyermekek legalább 33%-a számára. Ez ugyanakkor bőkezű és szükséges célkitűzés.
Véleményem szerint a készpénz formájában nyújtott közvetlen pénzügyi támogatás megoldási formát jelent, de csak pillanatnyi megoldást, ezért kell hangsúlyt fektetni a munkaviszonyban álló szülő támogatására, valamint a jó minőségű és elérhető árú gyermekfelügyeleti és oktatási létesítményekre, a család és a hivatás közötti egyensúly biztosítása érdekében. Az európai intézmények és a tagállamok megkezdték a demográfiai problémák jelentőségének tudatosítását, ez azonban nem elég. Egy első lépésre van szükségünk, az Európai Unió demográfiai helyzetének pontos statisztikájára.
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót.)
Marian Harkin
Elnök úr, először is szeretném megdicsérni az előadót. Ez egy rendkívül átfogó jelentés, amely az EU számára kiemelkedő kérdéssel, a demográfiai változással foglalkozik.
A jelentésben foglalt területek közül csak kettőt szeretnék megemlíteni: az ápolók - különösen a családi ápolók - helyzetét, valamint a nyugdíjak kérdését. Az ápolókkal összefüggésben a jelentés emlékeztet az ápolókat többszörösen érő hátrányokra, továbbá azt is kéri, hogy az ápolóknak több támogatást kínáljanak, különösen a rugalmas vagy részmunkaidős munkához való hozzáférés jogát. Ez megkönnyíti az ápolók számára az alternatívák közötti választást, valamint a munka és az élet közötti ésszerű egyensúly megteremtését.
Valójában mintha a Bíróság egyik közelmúltbeli előzetes döntése, amely egy egyesült királyságbeli ápoló által indított, kényszerű elbocsátásra vonatkozó ügyet támogatott, arra utalna, hogy a Bíróság gondolkodásmódja is hasonló lehet.
A szóban forgó jelentés azt is hangsúlyozza, hogy az ápolásra szorulók megfelelő ellátásokhoz való hozzáférése fontos szerepet játszik annak biztosításában, hogy a nők és a férfiak munkaerőpiaci részvétele teljes és egyenlő mértékű legyen. Ez segíteni fog a lisszaboni célkitűzések elérésében. Természetesen azonban a megfelelő ellátásokat minden esetben biztosítani kellene.
A jelentés kiemeli a nők és a férfiak átlagos foglalkozási nyugdíjának tömeges egyenlőtlenségét. Ez gyakran annak tudható be, hogy szakmai pályafutásukat gyermekek vagy idős hozzátartozók gondozása miatt megszakították. A jelentés továbbá felkéri a tagállamokat, hogy hozzanak intézkedéseket annak érdekében, hogy az anyaság, az apaság és a szülői szabadság miatt kiesett munkaidő ne jelentsen büntetést a nyugdíjjogosultságok kiszámításakor.
Kulcsfontosságú, hogy a mai ápolók, akik közül sokan a hét minden napján napi 24 órás műszakban dolgoznak, ne jelentsék a szegény és idős emberek következő generációját. Annak érdekében, hogy biztosítható legyen, hogy ez nem következik be, a tagállamoknak intézkedéseket kell hozniuk az ápolói nyugdíjak kérdésének kezelésére. Teljes mértékben elfogadhatatlan lenne, ha az ápolás terhét viselő személyektől megtagadnánk a megfelelő nyugdíjat.
Ryszard Czarnecki
(PL) Elnök úr, általános iskolás koromban 100 millió európai volt hozzám hasonlóan 14 éves vagy még fiatalabb. Amikor 87 éves aggastyán leszek, csak 66 millió ilyen korú gyermek lesz Európában. Jelenleg minden negyedik európai polgár 65 év feletti, 40 éven belül pedig minden második európai ebbe a nyugdíjas korcsoportba fog tartozni.
Emlékezzünk arra, hogy ezek a számok nem csak száraz statisztikák. Ez önmagában az állami kiadások és juttatások tömeges emelkedéséhez fog vezetni. Európában, saját országomat is beleértve, demográfiai válság van. Ha visszatekintünk 100 évvel ezelőttre, a világ minden hatodik vagy minden hetedik polgára volt európai, de 40 éven belül minden huszadik ember él a mi kontinensünkön.
Mit kellene tehát tennünk? Népszerűsíteni kellene az anyaságot, gazdasági ösztönzőket kellene kialakítani a gyermekvállaláshoz, többek között adókedvezményeket és a nagycsaládok támogatását, de egy dolog, amit nyilvánvalóan tennünk kell, az a meddőség kezelése. Ma panaszkodunk, aztán pedig a bevándorlók problémájánál kötünk ki, e nehézségek forrása azonban az európai népek demográfiai hanyatlásában rejlik.
Miroslav Mikolášik
(SK) Elnök úr, biztos úr, aggasztónak tartom, hogy évek óta csökken a születési arány, és hogy az előrejelzések szerint 2050-re az Európai Unió népességének szerkezete megváltozik. Nemcsak idősödik az Európai Unió teljes népessége, hanem hiány keletkezik a munkaképes korúakból is. Ennek következményeként csökken az Unió versenyképessége a jelentős demográfiai növekedési statisztikákkal rendelkező térségekhez képest.
A demográfiai egyensúlytalanság így befolyásolhatja a szociális jóléti és nyugdíjrendszerek finanszírozását. Ez a helyzet azonban egyáltalán nem új, a jelenlegi kedvezőtlen demográfiai változások fontos kérdések felvetésére kényszerítenek bennünket; amikor megoldásokat keresünk a változásokra, azok okait és következményeit is elemeznünk kell. Véleményem szerint a jelenlegi demográfiai télnek a legfőbb okát azok a kedvezőtlen feltételek és tendenciák jelentik, amelyek megpróbálják a férfi és a nő egységéből álló hagyományos családi egységet, a nő életében az anyaság szerepét, a férfiak gyermekek apjaként betöltött szerepét, a többgyermekes családok gazdasági és társadalombiztosítási juttatásait stb. meggyengíteni.
Édesapaként és az orvosként üdvözlöm a jelentésnek azokat a szakaszait, amelyek az anyaság védelméről, valamint a családok és az olyan tevékenységek társadalmi-gazdasági támogatásáról szólnak, amelyek lehetővé teszik a nők és a férfiak számára, hogy jobban összeegyeztethessék a családot és a hivatást. Egyetértek a bevándorlási politikával kapcsolatos pragmatikus és racionális megközelítéssel is. Csak azt szeretném megemlíteni, hogy ami engem illet, a racionális bevándorlási politika azt jelenti, hogy az uniós tagállamokban hosszú ideje betöltetlen álláshelyeket töltsük be. Pontosan ezen a területen van szükségünk jól átgondolt és jól előkészített európai politikára. Az ún. "kék kártya” rendszer alkalmazásakor Európának - a bevándorlási folyamat keretében - csak olyan személyeket kellene kiválasztania, akik rendelkeznek szakképesítéssel, és akik a piacunkon munkaerőhiányos szakmákban dolgozhatnak.
Egy másik pozitív aspektus véleményem szerint a meddő párok örökbefogadási lehetősége és a családtámogatás jó feltételeinek megteremtése. (Mindjárt befejezem.) Nem értek azonban egyet a mesterséges megtermékenyítés előmozdításával, mint a meddőség kezelésének lehetőségével, mivel...
Joel Hasse Ferreira
(PT) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, Európa demográfiai jövőjének kérdése méltó e Parlament kiemelkedő figyelmére. Lisszabonban Edite Estrela képviselőtársnőmmel együtt a Bushill-Matthews-jelentésről szóló vita idején a demográfiára és a generációk közötti szolidaritásra vonatkozó nyilvános tárgyalás mellett szóltam. Castex asszony jelentése, amelyért gratulációmat fejezem ki neki, szélesebb távlatba, Európa demográfiai jövőjének távlatába helyezkedik.
A szolidaritás kihívásai nemcsak a generációk, hanem a régiók között is megjelennek, és magukban foglalják a migránsok beilleszkedését, az emberi erőforrásokra vonatkozó politikákat és természetesen a demográfiai megújulás kihívását.
Az ilyen demográfiai megújulás, hölgyeim és uraim, azzal jár, hogy figyelembe kell venni a gyermekfelügyeleti létesítmények jelentőségét, amelyek megkönnyítik a szülők munkaerőpiacra lépését és segítenek - különösen az egyszülős családoknak - a szegénység leküzdésében.
Annak figyelembe vétele is fontos azonban, hogy az ezen a területen és más területeken Barcelonában megfelelően meghatározott bizonyos célkitűzéseket több országban még nem valósították meg, hangsúlyoznám a nők fokozottab részvételét a munka világában és támogatnám az 55 év felettiek foglalkoztatását.
Adózási szempontból is fontos, hogy a tagállamok átgondolják a születési arány fellendítését célzó hatékony intézkedések előmozdításának lehetőségét a több gyermek vállalásával kapcsolatos döntések pénzügyi akadályainak visszaszorítása érdekében.
Legyünk világosak, még mindig fontos, hogy az egyes tagállamok meglévő jogi keretein belül a munkavállalók, ha úgy kívánják, meghosszabbíthassák a munkával töltött idejüket, de a jogszabály szerinti életkorban a nyugdíjra való jogosultságot biztosítani kell. Természetesen elengedhetetlen, hogy a szociális biztonsági rendszerek jobb fenntarthatósága érdekében tevékenykedjünk.
Európa jövője a népesség szempontjából kiemelkedően összefügg a déli irányból érkező bevándorlással, és ezért az oktatási rendszereknek figyelembe kell venniük a bevándorlók és családjaik igényeit ahhoz, hogy a különböző uniós tagállamokban boldognak és elégedettnek érezhessék magukat.
Végezetül hozzátenném, hogy Európa demográfiai jövője rajtunk, az Európai Parlamenten is múlik. Biztos vagyok abban, hogy eleget kell tennünk kötelezettségeinknek.
Zdzisław Zbigniew Podkański
(PL) Európa demográfiai jövője hosszú távú probléma. Európa gyorsan idősödik. A munkaképes korú népesség fogyása, a gazdasági versenyképesség csökkenése, valamint a szociális ellátások és a nyugdíjrendszerek egyensúlyban tartásának mérséklődő finanszírozása fenyeget bennünket.
Az Európai Unió jelentős kibővülése és az emberek pénzkereseti céllal történő migrációja az új tagállamokból a régi tagállamokba enyhítette ezt a problémát Nyugat-Európában, de nem oldotta meg. Európa idősödési folyamata folytatódik, és döntő fellépésre van szükség többek között az emberi és foglalkoztatási jogok védelme, a családbarát politika, az orvosi ellátások és a szociális támogatások előmozdítása, valamint a humánerőforrás-gazdálkodás javítása területén, és ebbe a bevándorlókat is bele kell érteni. Ezek a lépések csak addig hozzák meg a kívánt eredményt, amíg a globalizációs folyamatok nem pusztítják el az emberiséget és a családot, és amíg a legnagyobb érték valójában az ember, nem pedig a tőke.
Anna Záborská
(SK) Európa kifejezetten negatív demográfiai tendenciával áll szemben, amely azt mutatja, hogy az Unióban 50 éven belül hatalmas demográfiai változások következnek be. A csökkenő születési arány, a fokozatos idősödés és a népesség kihalása jelenti ma a legsúlyosabb problémát. Bizonyos körülmények között még az európai civilizáció végének fenyegetése is fennáll. Őszintének kell lennünk, miközben ennek a helyzetnek az okairól folytatunk vitát.
Az elmúlt minetgy 50 évben a művi terhesség-megszakítások miatt több tízmillió európai lakos nem született meg. A fiatalokat nem úgy nevelték, hogy szexuális kérdésekben felelősségteljesen viselkedjenek, a szexuális szabadság napjaink társadalmának tipikus jellemzője. Az elmúlt 50 évben a felbomlott házasságok, a válások, a csonka családok száma is nőtt, és egyre több gyerek születik házasságon kívül. Adják ehhez hozzá a gyermek értékének rendkívüli leértékelődését: például egy vállalkozó évente egy vagy két autó költségének hány százalékát írhatja le az adóból, és hány százalékot írhat le egy szülő egy gyermek költségéből? Szociálpolitikánk azokat jutalmazza, akiknek kevés gyerekük van, vagy egyáltalán nincs gyerekük, és elsősorban szakmai előmenetelükre koncentrálnak. Olyan szociálpolitikánk van, amely a többgyermekes családokat szegénységbe és állami juttatásoktól való függőségbe kényszeríti. Az állam az ítélkezésbe és újraelosztásba, valamint - az adózási és szociális jogszabályokon keresztül - a generációk közötti szolidaritás gyakorlásába bevont legfőbb döntéshozatali szerv. A média és a társadalom a nőkre óriási nyomást helyezett, elhitette velük, hogy csak a munkakörük részeként végzett munkájuknak van értéke és célja. A gyermekszülést és a gyermeknevelést még mindig rossznak tekintik. Az anyaságnak gyakorlatilag nincs értéke. Anyagilag még a minimálbérben sem fejezhető ki az értéke.
Léteznek bizonyára más okok is, de a fent említettek azok, amelyek tönkretették Európa demográfiáját. Csak a megszüntetésükkel tehetjük Európát megint a jövő és a remény kontinensévé, mert egy gyermekek nélküli kontinens jövő nélküli kontinens.
Edite Estrela
(PT) Elnök úr, biztos úr, azzal szeretném kezdeni, hogy megköszönjem Castex asszonynak a kiváló munkáját.
A demográfiai változás Európa számára hatalmas kihívás. Száz évvel ezelőtt Európa népessége a világ népességének 15%-át tette ki. 2050-ben várhatóan csak 5-át fogja kitenni. Az Európai Unióban minden nőnek átlagosan 1,5 gyereke van, ez a népesség fenntartásához szükséges 2,1 alatt marad.
A helyzet komoly, és negatív következményekkel jár majd a gazdaságra, a szociális biztonsági rendszerekre és magának a társadalomnak az összetételére.
Ezért szükséges olyan intézkedéseket hozni, amilyeneket nemrég Portugália fogadott el egy 100 millió eurós befektetést a bölcsődék és az óvodák támogatásába; ez túlmutat a lisszaboni stratégia célkitűzésein. A leginkább rászoruló várandós nők számára szülés előtti támogatás juttatása, a bevándorlók gyermekei után fizetett családi támogatások, a szülési szabadság meghosszabbítása, az egyszülős családok számára a családi támogatások 20%-os növelése, adókedvezmények az olyan vállalkozások számára, amelyek az alkalmazottaik számára bölcsődéket hoznak létre vagy anyagilag támogatnak, az anyasági támogatás bevezetése, az orvosi beavatkozással segített megtermékenyítés állami támogatása más országok számára is követendő jó példa.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Biztos úr, nincs kétség afelől, hogy mindaz, amit képviselőtársaim ismételnek, arra fogja ösztönözni Önt, hogy a demográfiai problémát az új szociálpolitikai menetrendben felvegye a legalapvetőbb kérdések közé, és arra számítunk, hogy ezt az Ön 2008-ra vonatkozó javaslata formájában megkapjuk.
A demográfiai fejlődés - a tervezett életciklus-alapú megközelítés révén - a foglalkoztatási piacon a dinamikus humán tőke jövőbeli létrehozásához kapcsolódó igények nyomon követésének és előrejelzésének szükségességéhez kapcsolódik. Erre szükség van az EU fejlesztési kapacitásai komparatív előnyének megőrzésével kapcsolatos remények fokozásához.
Gratulálok Castex asszonynak ennek a nehéz értékelésnek az elvégzése során tanúsított türelméhez. Jelentésében összefoglaló formában ismertetett megbontatlan problémaláncolatot láthatunk. A horizontális intézkedések biztosítják majd a megoldást.
A jelentés a bizottsági közlemény szellemében ismertetést ad azokról a problémákról, amelyek nemzeti, regionális és helyi szinten különböző ágazatokban helyes gyakorlatot követelnek. Amire itt elsősorban szükség van, az az, amit már számtalanszor hallottunk: a generációk közötti szolidaritás megerősítése a család változatos anyagi és erkölcsi támogatásán keresztül. Ennek így kellene lennie, bárhol legyen is a család, városban vagy távoli faluban, bármilyen korúak vagy származásúak a családtagok, és függetlenül attól, hogy helybeliek vagy bevándorlók - mindenkinek részesülnie kellene belőle.
Az, hogy a családok valamelyik tagállamban élnek, lehetővé kellene tegye számukra azt, hogy fejlesszék a jólét megteremtésének forrásait jelentő kapacitásaikat. A fejlődés középpontjában a családok állnak: munkaerőt biztosítanak, javakat fogyasztanak és új, dinamikus családtagokat hoznak világra. Az új családok létrejöttéhez a jogbiztonság garantálására, a politikai folytonosság megőrzésére, és mindenekelőtt az állami és a magánszektoron belüli őszinte párbeszédre van szükség.
Corina Creţu
(RO) Tisztelt képviselőtársak, először is szeretném kiemelni az európai szociális modell jövője szempontjából döntő jelentőségű témával, valamint az Európai Unión belüli gazdasági növekedéssel foglalkozó Castex-jelentést. Szeretném azt is kifejezni, hogy örömmel látom Špidla biztos úr jelenlétét és a szociális kérdések iránti érdeklődését. Köszönettel tartozom Castex asszonynak, különösen a nők helyzetére, a női méltóságra, a nők polgári jogainak és szabadságjogainak összeegyeztethetőségére fordított figyelmet.
Nem szükséges itt emlékeztetnem azokra a drámákra, amelyeket a nők a kommunista érában éltek át Romániában, amikor a terhesség-megszakítás jogellenes volt, azokra az emberi tragédiákra, amelyeket azok a terhesség-megszakítások okoztak, amelyeket a román nők kezdetleges eszközökkel saját maguknak indítottak el. A Cannes-ban 2007-ben Arany Pálma Díjat nyert román Cristian Mungiu rendező filmje valós képet nyújtott erről a románokat foglalkoztató, valós nemzeti traumáról, amely tudom, hogy egy normális világban nehezen megérthető helyzet.
A kelet-európai országok a kommunizmus bukását követően valódi demográfiai sokkot éltek meg. Több mint másfél évtizedig a demográfiai növekedés negatív volt, és félve szemebesülünk ennek a helyzetnek a lassú változásával. Mindazonáltal, általában véve sok tennivaló van annak érdekében, hogy az Európai Unió országaiban a helyzet megváltozzon, a jelentésben javasolt intézkedések pedig számomra megfelelőnek tűnnek, azokat a nemzeti kormányoknak el kellene fogadniuk és a Bizottságnak támogatnia kellene.
Egy másik vonatkozás, amit meg szeretnék említeni, a nyugdíjrendszerhez kapcsolódik. Európa-szerte elkeserítően megemelkedett a munkaerőpiacra lépő fiatalok életkora, ugyanakkor a nyugdíjba vonulási életkor csökkent. Számos ország panaszkodik arra, hogy egyfelől munkaerőhiányuk van, másfelől az 50 év körüliek nyugdíjba vonulnak, vagy már nem találnak munkahelyet. Nagyra értékelem a jelentésben az ezzel a problémával összefüggésben javasolt intézkedéseket is.
Rumiana Jeleva
(BG) Elnök úr, képviselőtársak, Európa a világ első olyan térsége, amely érzékeli a demográfiai kihívások hatását.
A demográfiai fejlődés három tényező - a születési arány, a várható élettartam és a migrációs hullámok - eredménye. Az Európai Unióban az elmúlt három évtizedben csökkentek a születési arányok, és nem figyelhető meg ennek a tendenciának a megfordulása. Egyes tagállamokban lefelé tendál, míg országomban, Bulgáriában "demográfiai összeomlásnak” nevezhető, Európában ott a legalacsonyabb a születési arány és a legmagasabb a halálozási arány.
A várható élettartam ugyanakkor növekszik. Ez egy olyan stabil tendencia, amely a jövőben befolyásolni fogja az európai polgárok gazdasági és társadalmi fejlődésének valamennyi aspektusát.
Vegyük például az időskori függőségi arányt. Jelenleg ez 1:4 arányt jelent, amint arra itt rámutattak. 2050-re várhatóan 1:2 lesz. Ez az arány azonban már ma is tény. Még egyszer felhozom Bulgária példáját, ahol a nyugdíjasok és a dolgozók aránya már most 1:1,2.
Ami a migrációs hullámokat illeti, megközelítésünket illeti, megközelítésünknek inkább ezek hatékony kezelésére, mint túlzott szabályozására kell összpontosítania. Arra van szükségünk, hogy a bevándorlókkal, különösen a harmadik országokból érkezőkkel szemben a Közösség és a tagállamok rugalmasabb politikát folytassamak. A bevándorlás lehet pozitív tényező, de a meglévő demográfiai problémák egyik vonatkozásának megoldására sem jelentenek általános gyógyírt.
Mindezek a példák a demográfiai kihívások tényét illusztrálják, azokkal pedig most kell szembenéznünk. Perspektívát kell változtatnunk: a kíhívásoktól a lehetőségekig. Úgy tűnik, hogy a demográfiai változásokról túl sokat beszélünk, és még kevesebbet teszünk ellenük. Ezért határozottan támogatom azt a felfogást, hogy a demográfiai fejlődésnek a Közösség, a nemzeti, regionális és helyi hatóságok különböző politikáiban központi irányzatként kezelendő horizontális politikai kérdésnek kell lennie..
Gabriela Creţu
(RO) Rendelkezésünkre áll egy láthatóan mindenre kiterjedő jelentés. Készítőinek köszönettel tartozunk. Engedjenek meg azonban egy metaforának nem tekinthető átfogalmazást. Politikusként az az általános célunk, hogy rendezzük a társadalomban élő emberek közötti kapcsolatokat, hogy mindannyian a lehető legtovább élhessünk, megőrizve az ember és a természet közötti harmóniát. Ha elfogadjuk ezt a célt, nem lesz demográfiai probléma.
A demográfiai felmérésnek valójában csak emberi mivoltunk megalapozatlan leegyszerűsítése és ismeretének hiánya révén vagyunk alanyai. Amint azt jól tudjuk, az emberek helyzetének, mint például a népességnek a mérésére léteznek más mutatók is. Ezek az emberi fejlődési indexek. Ebből a szempontból az Európai Unió országait a legfejletteb országok közé sorolják, ami pozitív. A kihívás nem a demográfiai magatartások megváltoztatása, hanem az, hogy el kell fogadnunk gazdasági és szociális modellünk megváltoztatását. Más modelleknél jobb, mégsem megfelelő. Emberi mivoltunk fejlődésétől elmarad. Általános célunk, valamint a társadalmi környezetünk és a gazdasági kapcsolatok szerveződése, a retorika és a tények között szakadék húzódik.
Azt mondjuk, hogy több gyermeknek kellene születnie. Eközben az európai gyermekek 30%-a a szegénységi küszöb alatt él. Azt kérjük a nőktől, hogy gyermekeket hozzanak a világra, de az egyedülálló anyák vannak a leginkább kitéve a kirekesztettség kockázatának. A foglalkoztatási aránynak növekednie kell, ugyanakkor a szociális ellátásokat nem kell finanszírozni. Problémákat exportálunk és megoldásokat kívánunk importálni, a polgárok azonban nem alkotnak piacot. Humanizálnunk kell a gazdasági és társadalmi kapcsolatokat, ha meg akarjuk oldani ezt a problémát. Ez jelenti a nagy kihívást.
Olajos Péter
(HU) Tisztelt elnök úr, egy demográfiai válságban lévő térség és annak egyik legbetegebb nemzete nevében szólok most. Mint a közegészségügyért felelős bizottság tagja nem győzöm eléggé hangsúlyozni, hogy a demográfiai problémáink milyen szorosan összefüggenek az egészségügyiekkel. Hazámban, Magyarországon európai viszonylatban a legtöbb a daganatos halálozás, ez is hozzájárul ahhoz, hogy minden évben 50%-kal többen halnak meg, mint születnek.
A Castex-jelentés Európa demográfiai jövőjéről helyesen mutat rá arra, hogy új politikát kell kidolgozni a demográfiai megújulás érdekében. Csak egy példát engedjenek meg: míg 2050-re az iszlám országok népessége 1300 millióra nő, Európa 495-ről 400 millióra fogy.
Ez az új demográfiai politika két alapra kell, hogy épüljön: a családra, mint a legfontosabb társadalmi alapegységre, és az egészséges emberekre. A családoknak hatékony ösztönző rendszert, védelmet kell biztosítani. Ma sok tagországban a gyermekvállalás egyenlő a szegénység vállalásával. De van számos jó példa is. Vannak országok, ahol az állam átvállalja a nagycsaládok válláról a többletterhet. Ezt a jó példát kell mindenhol megvalósítani.
Az egészség az életminőség feltétele. Az állampolgárokat érdekeltté kell tenni saját egészségi állapotuk megőrzésében. Ehhez kapják meg a szükséges állami támogatást mind anyagi téren - lásd kötelező szűrővizsgálatok, ingyenes sportolási lehetőségek -, mind pedig szellemi síkon, azaz egészségtan és demográfiai ismeretek oktatásával.
Minden tagállam elemi érdeke a demográfiai és egészségügyi helyzetének javítása. Különösen fontos ez Magyarországon, ahol talán már jövőre 10 millió alá süllyed a népesség, és ahol az átlagos életkor tíz évvel marad el az európai uniós átlagtól. Európa jövője a ma élő generációk demográfiai teljesítményén múlik. Amit ma egy kormány rossz politikájával elmulaszt, azt nehéz lesz később rendbe hozni.
Vladimír Maňka
(SK) Hölgyeim és uraim, az Európai Unióban az emberek egyre tovább élnek, ami pozitív jelenség. Másrészt ott van a fiatalok számának fokozatos csökkenése. A munkaképes korcsoportba tartozók száma alig három vagy négy éven belül visszaesik. Ma egy nyugdíjas korú emberre három munkaképes korú jut, 2050-ben csak másfél munkaképes korú fog jutni. Hogyan fogunk megoldást találni a népesség idősödésének gazdasági hatásaira?
Először is több ember számára kell munkahelyet találnunk. Az az általános elv, miszerint a férfiak dolgoznak, a nők pedig a családi kötelezettségeknek tesznek eleget, már nem megbízható. A nők többsége szeretne anya lenni és szakmai előmenetelt is szeretne. Az állami politikáknak mindkét kívánságot támogatniuk kell. A skandináv országok jó példát szolgáltatnak. Aktív munkaerőpiaci politikáik, amelyek egyúttal több figyelmet szentelnek a gyermekes anyáknak, a legjobb életminőséget kínálják.
Másodszor pedig meg kell reformálnunk az idősebbekre és a nyugdíjkorhatárt elért személyekre való odafigyelés érdekében kialakított szociális jóléti rendszereket. Ha ezt nem tesszük meg a társadalmi egyenlőség és szolidaritás címén, a vesztesek főként az idősek lesznek. A hosszú távú javulás elérése érdekében meg kell reformálnunk a nyugdíjrendszereket és az egészségügyi ellátási rendszereket, és be kell fektetnünk a jó egészségbe. Az idősebbek sok ismeretet és tapasztalatot halmoztak fel, nekünk pedig motiválnunk kell őket arra, hogy életük során hosszabb ideig dolgozzanak.
Hölgyeim és uraim, a lisszaboni stratégának új ciklusa kezdődik, lehetőséget teremtve arra, hogy a munkahelyi termelékenységet fokozó és a munkahelyteremtést megkönnyítő reformokat vezessünk be, hozzájárulva ezáltal a népesség idősödése által keltett gazdasági hatás csökkentéséhez.
Roberta Alma Anastase
(RO) Hölgyeim és uraim, Európa a jövőjét hosszú távon befolyásoló alapvető demográfiai kihívásokkal foglalkozik. Ezért a mai vita nemcsak üdvözlendő, hanem szükséges is a megfelelő jövő és a fenntartható fejlődés biztosításához.
A jelentés összes ajánlása közül véleményem szerint három elképzelésnek kell az európai demográfiai politika központi elemét alkotnia. A népesség idősödését mutató tendenciával összefüggésben az Európai Uniónak mindenekelőtt különös figyelmet kell fordítania a gyermekekre és a fiatalokra. A gyermekvédelem, valamint a fiatalok számára a személyes és szakmai fejlődés lehetőségének biztosítása a jövőre nézve stratégiai fontosságú; e célkitűzések fejlesztését be kell építeni egy családvédelmi, illetve a nőket támogató átfogó politikába.
A második tényező, az oktatás szoros összefüggésben áll a fent említett elvvel. Egy versenyképes Európa az új kihívásoknak megfelelni képes emberi erőforrásokat, valamint tudományos fejlődést, közegészségügyet és megfelelő életszínvonalat foglal magába. Ezeknek a célkitűzéseknek az elérése minden kétséget kizáróan valamennyi generáció oktatásának és élethosszig tartó képzésének színvonalától függ.
Végül a harmadik meghatározó tényezőt a migrációs beáramlás jelenti, mivel a bevándorlás a demográfiai egyensúly és a gazdasági növekedés biztosításának előfeltétele. Ezért örömmel veszem az előadó arra irányuló felhívását, hogy a bevándorlást az európai népesség pozitív összetevőjének kell tekinteni, de különösen meg kell szilárdítani a bevándorlók társadalmi beilleszkedése területét érintő európai politikákat, és küzdeni kell a diszkrimináció és az idegengyűlölet ellen.
Zárásképpen szeretném hangsúlyozni, hogy minden szinten szükség van az állami politikák mobilizálására annak érdekében, hogy az említett célkitűzéseket sikeresen végre lehessen hajtani. A helyi és a regionális hatóságoknak döntő szerepet kell játszaniuk ebben az irányban, és azokat folyamatosan be kell vonni.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Gratulálok az előadónak ahhoz, hogy ilyen kiváló dokumentumot készített. Szeretnék rámutatni, hogy az Európai Unió jövője szempontjából a jelentés végrehajtása során elért sikerünk vagy kudarcunk is rendkívüli jelentőséggel bír. Lehetséges, hogy száz év múlva több kisebb uniós nemzetet a megsemmisülés fenyegeti. Az idősödő népesség az életminőség és a társadalmi szolidaritás javulását, valamint a család leértékelődését tükrözi. Hátráltathatja Európa fejlődését, de a megfelelő óvintézkedések bevezetésével új lehetőségek kínálkozhatnak.
Különösen azok az országok érzékelik igen erőteljesen ezeknek a problémáknak a terhét, amelyek az új évezredben csatlakoztak az EU-hoz. Polgáraikat szánalmas nyugdíjak, az uniós átlagnál alacsonyabb születési arányok, alkohollal és kábítószerrel való visszaélések stb. sújtják. Ezen a területen elegendő számú bölcsőde és óvoda volt a piacgazdaságra való áttérést megelőzően, amikor azok többségét bezárták. Az újonnan csatlakozott országokból - különösen a balti országokból, Lengyelországból, Bulgáriából és Romániából - tömeges a kivándorlás a gazdagabb tagállamokba. Ez rengeteg szorgalmas kéz és tanult elme, olyan emberek hiányát jelenti, akiket országukban magas költségek árán taníttattak.
Támogatom azt a javaslatot, amely struktuális alapokat utal ki ennek a kárnak a kompenzálására, de ez nem elég. Kiegészítő pénzügyi támogatást kellene nyújtani. Az újonnan csatlakozott országok számára, amelyeket igencsak sajnálatos módon sújt az "agyelszívás”, mivel a legjobb tudósaikat, orvosaikat, mérnökeiket és művészeiket átengedték a gazdagabb tagállamoknak. Támogatom azt a javaslatot, amely lehetővé teszi, hogy az idősebbek részmunkaidőben dolgozhassanak, mivel így tapasztalatukat átadhatnák a fiatalabb generációnak.
Mairead McGuinness
Elnök úr, engedje meg, hogy azt mondjam, hogy ez egy igen lehangoló vita, bár egy nagyon tényszerű és alapos jelentésen alapul, amelyhez gratulálok az előadónak. Talán túl kései éjszakai óra van, mert az embernek az abban foglalt demográfiai tendenciáktól rémálmai támadhatnak.
Bizonyos, hogy tétlenségünk esetén a jelentésben foglalt előrejelzések akár még be is következhetnek, bár egyes tagállamok reagálnak, és a férfiakat, nőket és a gyermekeket támogató intézkedéseket vezetnek be, ami pozitív.
Ironikus módon én egy olyan korszakban nőttem fel, amikor azt mondták nekünk, hogy túl sok gyerek jött világra; jómagam pedig európai összefüggésben alighanem nagy, nyolctagú család tagja vagyok, bár örömmel mondhatom, hogy a 85 éves édesanyám még mindig él és jól van.
Egyszerűen az az igazság, hogy a nők nem tudnak mindent megcsinálni. Nem tudnak gyermeket vállalni, az otthonon kívüli munkahelyhez ragaszkodni, nem tudják az idős hozzátartozók gondját viselni és nem tudnak részt venni a tágabb értelemben vett társadalomban. Valamit fel kell adni. Úgy vélem, hogy mindebben - ha úgy tetszik - a születési arány ügye adta fel. Ironikus módon azonban nagyon bízom az emberiségben, ugyanakkor tudatában vagyok annak, hogy valójában hol tartunk most, és igazodom az élő társadalomhoz szükséges dolgok kiegyensúlyozottabb szemléléséhez, és ismét nagyobb értéket tulajdonítok a gyermekeknek. Talán a ma esti vita hozzájárul ehhez.
Marusya Ivanova Lubcheva
(BG) Elnök úr, biztos úr, a jelentés legfontosabb jellemzője az élet realitásaihoz fűződő kapcsolata. A demográfiai problémák igenis léteznek Európában, néhány országban pedig válság méreteit öltik. Megvannak eredendő okaik és nemzeti sajátosságaik, de van néhány közös elemük is.
Az előttünk álló következmények valójában nagyon fontosak: az, hogy képtelenek vagyunk rendezni a tagállamok főbb társadalmi és gazdasági kérdéseit saját emberi erőforrásainkkal, amelyek a jövőben fejlődni fognak; valamint az, hogy alaposan megváltozik a migrációs hullámok szerkezete, ami viszont új kihívásokat teremt. A fiatal generációkra, az anyaságra, a fiatal nők és férfiak és családjaik szociális védelmére és gazdasági támogatására, valamint a felelősségteljes anyaságra és apaságra irányuló politika elengedhetetlen a demográfiai problémák leküzdéséhez. A munkaviszonyban töltött idő kiszámításakor az anyaságot figyelembe kellene venni.
A demográfiai problémákat mindegyik későbbi generáció oktatásába és képzésébe is be kellene építeni. Máskülönben a probléma generációról generációra tolódik és új válságokat idéz elő. Ne felejtsük el a szexuális nevelést, a jó anyaságra és apaságra irányuló oktatást, valamint a generációk közötti szolidaritást. A kormányoknak több kötelezettséget kellene vállalniuk a gyermekek nevelésére és oktatására, valamint a bölcsődékben és óvodákban való elhelyezésükre.
Avril Doyle
Elnök úr, szeretném megköszönni az előadónak a kiváló jelentést.
A várható élettartam statikus, illetve csökkenő munkaképes korú népesség melletti javítása Európa-szerte fokozódó függőséget teremt, amely komoly kihatással lesz versenyképességünkre és más térségek versenyképésségére, a nyugdíjakra, az egészségügyre és valójában a hosszú távú ápolási kiadásokra.
Az ír lakosság életkorszerkezete érdekes módon eltér az EU más országainak többségéétől, demográfiai helyzetünk pedig tulajdonképpen rövid távon igen kedvező.
Népességünk legnagyobb létszámú korcsoportja jelenleg mintegy 10-15 évvel fiatalabb, mint általában az EU-25-ben. 2050-re azonban a népesség szerkezete meglehetősen hasonló lesz Európa többi részéhez, az időskori függőségi arány 2050-ben az akkori 53%-os uniós átlaghoz képest várhatóan 45%-ra emelkedik.
Érdekes módon az ír lakosság 1845-ben meghaladta a 8 millió. Húsz évvel ezelőtt ez a szám 3,5 millió volt. Ma 4,25 millió. Viszonylag magas termékenységi szintünket az elmúlt években a növekvő bevándorlás és a gazdasági száműzöttek emelték meg. Ha ez fennmarad, elősegíti a generációk közötti egyensúly támogatását.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Elnök úr, azzal, hogy felszólalok a vitában, a következő problémákra kívánom felhívni a figyelmet: először is az alacsony születési arány okaira Európában, a család és a hivatás összeegyeztetésének nehézségeire, azaz a kisgyermekek számára fenntartott, nem megfelelő számú bölcsődei helyre, valamint a családok és a nők foglalkoztatása társadalmi-gazdasági támogatásának hiányára.
Másodszor, bizonytalanság merül fel a fiatalok anyagi és foglalkoztatási helyzetét illetően, a foglalkoztatás folytonosságának hiányával, a fiatalok késői foglalkoztatásával, végül pedig a költséges lakhatással, ami a fiatalok számára következésképp elérhetetlen. Amire szükség van, az a családok támogatása az adórendszeren, főként a természetes személyekre kivetett jövedelemadó és a HÉA szerkezetén keresztül, az első esetben a legjobb megoldás a Franciaországban elfogadott típus, például a családi hányados, amely a gyermeket nevelő családok számára lehetővé teszi az adóteher számottevő csökkentését. Az utóbbi esetben a gyermekeknek szánt javak kedvezményes adóztatására van szükség.
Harmadszor, a szociális biztonság területén továbbra is alkalmaznunk kell a generációk közötti szolidaritás elvét, vagyis azt az elvet, hogy a dolgozó népesség viselje a nem dolgozók - azaz a gyermekek, a magukat eltartani nem képes fiatalok és végül az idősek - ellátásaink, nyugdíjainak és egészségügyi ellátásának költségeit.
Gerard Batten
Elnök úr, az Európai Unión belül Nagy-Britannia elveszítette határainak ellenőrzését. A Nagy-Britanniába irányuló bevándorlás jelenleg ellenőrizetlen, korlátozatlan és válogatás nélküli. Amennyire ismeretes, a Nagy Britanniába irányuló bevándorlás pillanatnyilag évente mintegy félmillió embert jelent. Figyelembe véve a távozókat, a népesség nettó növekedése évente kb. 200 000, illetve ötévente egymillió embert jelent.
A bevándorló népesség születési arányai sokkal magasabbak, mint a hazai népesség születési arányai. Anglia népességének drámai növekedését konkrétan tisztán a teljes mértékben szükségtelen bevándorlás táplálja. A demográfusok kiszámították, hogy a jelenlegi tendenciák mellett két generáció múlva a brit - és különösen az angol - lakosok etnikai kisebbséghez tartoznak majd a saját szülőföldjükön. Nagy-Britannia az Európai Unión belül egyszerűen nem tudja ellenőrizni bevándorlási politikáját, ez pedig még egy jó ok arra, hogy miért kellene kilépnünk.
Vladimír Špidla
a Bizottság tagja. - (CS) Hölgyeim és uraim, engedjék meg, hogy még egyszer kiemeljem Castex asszony jelentésének kiemelkedő színvonalát, mivel egyértelműen alapot szolgáltatott egy sokrétű, szinte minden alapvető kérdésre kiterjedő vitához.
Igen nehéz lenne megválaszolni az összes felvetett kérdést, ezért engedjék meg, hogy röviden megállapíthassam, hogy az Európai Bizottság alapelve, amely minden dokumentumunkban tükröződik, az esélyegyenlőségen alapul, egyik dokumentumunkban sem találnák meg, hogy a demográfiai fejlődés csak az egyik nem problémája lenne. Meglehetősen egyértelmű, hogy ez a nők és férfiak esélyegyenlőségének és egyenjogúságának kérdése. Az is nyilvánvaló, hogy erre a problémára az egyik válasz az aktív társadalom megteremtése, amely olyan társadalmat jelent, ahol a lehető legmagasabb szintű a társadalmi integráció, és amely a lehető legmagasabb számú egyénnek tud aktív foglalkoztatási lehetőségeket biztosítani.
Hadd említsem meg, hogy a korábbi viták eredményeként létrejött egy stabilabb és állandóbb platform, ideértve a demográfiai fórumot és a Családszövetséget. Szeretnék arra is rámutatni, hogy a Bizottság a szociális partnerekkel együtt dolgozik azon, hogy munka és a hivatás egyensúlya területén értékelje a jogalkotási kezdeményezések lehetőségeit. Egy koherensebb európai politika fokozatos kidolgozása érdekében a Bizottság is koncentrál a bevándorlásra, beleértve például a kék kártyára irányuló javaslatot.
Hölgyeim és uraim, azt is szeretném elmondani, hogy függetlenül attól, hogy - mint minden vita - ez a vita is tartalmazott néhány szélsőséges véleményt, lassanként általános konszenzus körvonalazódik, és véleményem szerint ez a konszenzus nagyon jól illeszkedik a demográfiával kapcsolatos vita elején a Bizottság által előterjesztett alapvető ajánlásokhoz.
Amint azt kifejezésre juttattam, létrejött egy stabil platform, és ezért arra számítok, hogy ez a vita folytatódni fog, mert úgy vélem - mint Önök közül a legtöbben -, hogy Európa demográfiai fejlődése az egyik alapvető tényező, amely meg fogja határozni jövőnket, közép- és hosszú távon egyaránt.
Françoise Castex
Elnök úr, rövid leszek, mert sok dolog szóba került.
Szeretném megköszönni Špidla úrnak, hogy rámutatott arra, hogy a demográfia kérdése nem csak a nőkről szóló kérdés, valamint arra, hogy a nőket, férfiakat és a párokat is érinti. Azoknak a képviselőtársaknak, akik azzal a kritikával illettek, hogy kifelejtettem a férfiakat, szeretnék rámutatni, hogy jelentésemben szenteltem egy bekezdést az apasági jog előmozdításának és az apák családi életbe való bevonása fejlesztésének.
Mindenesetre ahhoz, hogy megpróbáljam kicsit összeszedni az elmondottakat és összefoglalni a jelentés lényegét, szeretném kiemelni, hogy komoly igény van a hatékony állami politikákra. Politikákról van szó, többes számban, amelyek támogatásra, gondozásra és oktatásra vonatkoznak, amelyek némileg paradoxnak tűnhetnek egy olyan kérdés szempontjából, amely valójában a párok és a család intimitásának kérdéséhez kapcsolódik. Úgy vélem azonban, hogy az európai szintű és a tagállami hatóságokhoz olyan felhívás intéződik, amelyet meg kell hallgatni és figyelembe kell venni.
Szeretném kihangsúlyozni a szolidaritás iránti komoly igény kérdését, nemcsak az e Házban már számtalanszor tárgyalt generációk közötti szolidaritást,, hanem a különböző régiók közötti szolidaritást is. Schroedter asszony és Beaupuy úr ma este kiemelte és emlékeztetett arra, hogy milyen fontos figyelembe venni azokat a regionális egyenlőtlenségeket, amelyeket a demográfiai probléma idéz majd elő a több odafigyelést, és következésképp több kiadást igénylő idősödő régiók, illetve a fiatalabb régiók között, amelyek jólétet teremtenek, mert a produktív népesség ott lesz. Ezt az Európai Bizottságnak figyelembe kell vennie az EU strukturális alapjainak és a Kohéziós Alapnak a kezelésekor.
Végül az álláspiac kérdése - amint azt Andersson úr, a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság elnöke említette - a demográfiai kérdésben fontos probléma. Nem elhanyagolható, mert többet kell majd tennünk egy kisebb, szűkebb aktív népességgel. Ebből a szempontból az emberi erőforrásokkal való hatékonyabb gazdálkodásra, az élethosszig tartó oktatásba és képzésbe való befektetésre való felhívások rendkívüli jelentőséggel bírnak, és azokkal nemcsak a hatóságoknak kell törődniük ezekben a sajátos esetekben, hanem valamennyi szociális partnernek, különösen a vállalatoknak, mert ezen a területen kiemelkedő felelősségük van.
A vita ezért még nem ért véget.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra holnap déli 12 órakor kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (142. cikk)
Gurmai Zita  
írásban. - (HU) A népesség elöregedése jelentős gazdasági, költségvetési és szociális kihívásokkal jár. Komoly hatást fog gyakorolni a növekedésre és jelentős nyomást fog kifejteni a szociális kiadásokra, így az azokra való felkészülés döntő fontosságú.
A demográfiai kihívások kezelése tehát egy olyan sokirányú kihívás, amely komplex, stratégiai elemzést, tervezést és szociális párbeszédet igényel. Itt nem csupán a népesség fokozatos csökkenéséről van szó, hanem az európai polgárok jólétére irányuló európai szociális modell fenntarthatóságáról, Európa gazdasági fejlődésének, nemzetközi szinten globális versenyképességének biztosításáról is, azaz gyakorlatilag Európa jövőjéről, a mi jövőnkről, így a megoldás keresése közös érdek.
Az Európai Unió tagállamainak minden lehető eszközzel támogatniuk kell a demográfiai megújulást, amely a nemzedékek között a korábbinál összetettebb szolidaritási viszonyok fenntarthatóságának, az esélyegyenlőség gyakorlati megvalósításának biztosításán, a szakmai és magánélet összeegyeztetésén, a barcelonai célkitűzések maradéktalan végrehajtásán, az aktív időskor feltételeinek létrehozásán, a bevándorlók és etnikai kisebbségek társadalmi befogadását elősegítő konkrét intézkedéseken kell, hogy alapuljon. Csak a közös célok, közös érdek, közös összefogás és a célok megvalósítása iránti elkötelezettség hozhatja meg a kívánt eredményeket.
Monica Maria Iacob-Ridzi  
írásban. - (RO) Az Európai Unió demográfiai stratégiája sok társadalmi és gazdasági jellegű szempontra utal. Mindazonáltal én a koherens ifjúságpolitika jelentőségét szeretném kiemelni, különösen a munkaerőpiacra kijutás vonatkozásában.
Mint ismeretes, más népességi kategóriákhoz képest a 25-30 éves korosztály százalékos aránya most viszonylag alacsony az európai munkaerőpiacon. Az Európai Bizottságnak és a tagállamoknak növelniük kellene a jogalkotási kezdeményezések és a kísérleti programok számát annak érdekében, hogy megkönnyítsék a fiatalok foglalkoztatását. Ilyen kezdeményezések lehetnek például az adózási ösztönzők biztosítása a fiatalokat foglalkoztató vállalatok számára, vagy a rugalmas munkaszerződések körének kiterjesztése.
Másodszor, különösen az új tagállamokban foglalkozunk azoknak a régióknak a problémájával, ahonnan a fiatalok tömegesen eltávoztak. A tagállamok rendelkezésére bocsátott strukturális alapok révén az Európai Unió kohéziós politikájának kedvező feltételeket kellene teremtenie a fiatalok számára ahhoz, hogy szakmai és üzleti terveiket azokban a közösségekben bontakoztathassák ki, ahonnan származnak. A tagállamoknak például olyan intézkedésekkel kell kiegészíteniük az Európai Unió támogatását, mint a fiatalok telekhez és lakáshoz jutásának prioritásként kezelése, a fiatalokat foglalkoztató vállakozások számára adózási ösztönzők, illetve a fiatalok terveihez támogatott kölcsönökhöz való hozzáférés biztosítása.
Marianne Mikko  
írásban. - Európa nem áll készen azokra a kihívásokra, amelyeket a demográfiánk jelent.
Európa 60 évig egy piramisrendszerbe helyezte bizalmát. Ez a rendszer addig működik, amíg minden generáció az előzőnél nagyobb létszámú. Ma azonban az európai családok kevesebb gyermeket nevelnek, mint a szüleik.
Szeretnék rámutatni, hogy a 21. században az alacsony születési arányok kevesebb gazdasági veszélyt jelentenek, mint 60 évvel ezelőtt. A technológia fejlődése lehetővé teszi számunkra, hogy sokkal több javat sokkal kevesebb munkaerővel termeljünk. A globalizáció azt jelenti, hogy a fiatal és növekvő népességű országok segíteni fognank nekünk abban, hogy viseljük a nyugdíjterhet, amennyiben azt politikáink lehetővé teszik. Országom, Észtország kiemelkedő példát szolgáltat a támogatott nyugdíjrendszerre való sikeres áttérésre.
Észtország ugyanakkor érzékeli, hogy az alacsony születési arányok veszélyeztetik kultúránk, sőt talán nemzeti létünk fenntarthatóságát is. Ez sok kis nemzet problémája.
Ha Európát olyannak szeretnénk megtartani, amilyennek ismerjük, családjaink védelmével védelmeznünk kell kultúráinkat is. Nekünk, politikai döntéshozóknak kell biztosítanunk, hogy a technológia és a globalizáció a szolgálatunkban álljon, ne pedig uralkodjon felettünk. Ez a jelentés jó kiindulópont.
Bogusław Rogalski  
Elnök úr, a demográfiai előrejelzések szerint 2050-ben Európában az átlagéletkor (a 2004-ben megállapított) 39 évről 49 évre emelkedik, amely hatással lesz a népesség szerkezetére és az életkorpiramisra.
Ennek következményeként egyebek mellett visszaesik a fiatalok létszáma, csökken a munkaképes korú népesség és emelkedik az átlagos élettartam. Ezek a változások növelik a társadalom által a foglalkozási szempontból passzív népesség fenntartásával kapcsolatban viselt költségeket. Növelni fogják a regionális különbségeket is, amelyekre a fiatalok kiráramlása jellemző, ezáltal fokozva a társadalom idősödési folyamatát, illetve az jellemző, hogy pozitív a migrációs mérleg, ami késlelteti ezt a folyamatot.
A bevándorlás azonban csak rövid távú és részleges megoldás, ezért a tagállamoknak lépéseket kell tenniük a nemek közötti egyenlőség, a családok szociális és pénzügyi támogatása, valamint az anyaság védelme felé. Csak azok a társadalmak lesznek olyan helyzetben, hogy küzdjenek a kedvezőtlen demográfiai változások ellen, amelyek számára a gyermekek politikai prioritást jelentenek, és amelyek családbarát környezetet mozdítanak elő.
Szeretném hangsúlyozni, hogy az átlagos élettartam növekedése pozitív, tehát megelőző intézkedéseket kell tenni a nyugdíjasok körében jelentkező szegénység ellen, és lehetővé kell tenni számukra, hogy utolsó éveiket méltósággal élhessék le. A tagállamoknak az önmagukat ellátni képtelen személyek, valamint a gyermekek számára megfizethető felügyeleti létesítmények létrehozását kell indítványozniuk. A tagállamoknak fel kell hívniuk a figyelmet a meddőség problémájára is, mivel annak jelentős hatása van a demográfiai egyensúlytalanságok növekedését fokozó folyamatra, valamint a nehézségek leküzdésében folytatott együttműködésre.
