A többéves pénzügyi keret felülvizsgálata (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont az alábbi, szóbeli választ igénylő kérdések vitája:
a Költségvetési Bizottság nevében Reimer Böge által a Tanácshoz intézett, szóbeli választ igénylő kérdés a 2007-2013 közötti időszakra szóló többéves pénzügyi keret felülvizsgálata tárgyában - B7-0310/2010) és
a Költségvetési Bizottság nevében Reimer Böge által a Bizottsághoz intézett, szóbeli választ igénylő kérdés a 2007-2013 közötti időszakra szóló többéves pénzügyi keret felülvizsgálata tárgyában - B7-0311/2010).
Reimer Böge
szerző. - (DE) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, a Költségvetési Bizottság részéről ezt a többéves pénzügyi keret felülvizsgálatára vonatkozó kérdést hihetetlen gazdasági és uniós politikai kihívások idején intézzük a Tanácshoz és a Bizottsághoz, és egy olyan időben, amikor az EU projekt fenntarthatóságával kapcsolatban is kérdések merülnek föl. Azért terjesztjük elő e szóbeli kérdést, mert kapcsolódnak az intézményközi költségvetési megállapodás keretében 2006 májusában tett közös nyilatkozatokhoz és ígéretekhez, amelyek, úgy tűnik, már nem irányadók. Legalábbis ez a benyomásunk.
Ráadásul itt a Lisszaboni Szerződés végrehajtása, új prioritásokkal a külkereskedelem, sport, űrkutatás, éghajlatváltozás, és energia területén, hogy csak néhányat említsek. Ez azt jelenti, hogy költségvetésünkben helyet kell találni eme új prioritásoknak is. A 311. cikk kifejezetten kimondja, hogy az Uniónak úgy kell gondoskodnia a céljai eléréséhez és politikái megvalósításához szükséges eszközökről, hogy ne vállaljon adósságot.
Azt mondhatnák, hogy a 2006. május 16-i költségvetési felülvizsgálat mérlegkimutatásában minden benne van, ami az akkor hozott döntések alapos felülvizsgálathoz, és ha kell, helyesbítéséhez, valamint a Parlamentnek az azokra vonatkozó véleményezési eljárásba való bekapcsolódásához és abban való részvételéhez szükséges.
Az ügy akkori előadójaként ma csalódottan kell föltennem a kérdést, vajon ezek a megállapodások és kötelezettségvállalások valóságosak voltak-e, vagy kezdettől fogva csak látszólagosak, egy olyan látszat, ami szükséges volt ahhoz, hogy a Tanácsban megállapodásra jussanak. Lewandowski biztos úr, a Bizottság csak azért habozik a tervezett elemzéssel és javaslatokkal kapcsolatban, mert a Tanács ezt nem akarja bevenni a költségvetésbe? El kell döntenie, hogy a Tanács vagy a Parlament oldalára akar-e állni.
Ehhez hozzátenném, hogy az intézményközi megállapodás 4. cikke teljesen világossá teszi, hogy a szerződés bármilyen költségvetési vonatkozást is tartalmazó felülvizsgálata esetén a többéves pénzügyi keretet és az intézményközi megállapodást is megfelelően felül kell vizsgálni. Ezek a kötelezettségek azok, kezdve az Európai Külügyi Szolgálattal és a fent említett prioritásokkal, amelyek a felülvizsgálatot szükségessé teszik, nem annyira a technikai jellegűt, hanem, a leghatározottabban, a IIV. költségvetés és a többéves pénzügyi keret politikai felülvizsgálatát. Bár nem kell mindegyiket az első évben elvégezni, i érinteni fogják a többéves tervezést.
Ezen a ponton tenném hozzá, hogy sért minket a stabilizációs mentőcsomag alkalmával sebtében hozott határozat, bár természetesen szükséges volt, és nem volt más választás, ugyanakkor azonban bizonyos mértékig lábbal tiporta a Parlamentet költségvetési ügyekben megillető jogokat. A Bizottságnak át kellene gondolnia, hogy nem kellene-e a 124. cikk alkalmazásához folyamodni, azaz a költségvetési eljárás részenkénti rendszeres találkozók szervezését kezdeményeznie a legmagasabb szinten, az intézmények elnökeinek szintjén, annak érdekében, hogy végre haladni lehessen e kényes témákban. Azért, mert remélhetőleg időben, egyeztetés céljából vagy keretében beszélnünk kell a többéves pénzügyi keret felülvizsgálatáról is - az egyetértési eljárásról szóló 312. cikk - a IIV. költségvetés felülvizsgálatáról a politikai szükségesség szempontjából is, a Lisszaboni Szerződéssel összhangban történő kiigazításokról, a tartalékokról, a felülvizsgálatokról, a rugalmasságról, a jövő politikai projektjeiről, mint például a Galileo és az ITER, valamint az Európai Külügyi Szolgálatról, annak érdekében, hogy európai többletértékkel rendelkező projekteket határozzunk meg, és természetesen ahol lehetséges, önmérsékletet gyakoroljunk.
Mai felszólalásomban nagyon komolyan meg kell kérdeznem a Bizottságot és a Tanácsot, úgy gondolják-e, hogy mindezeket a megállapodásokat most írott malasztnak kellene-e tekinteni. Vagy pedig őszintén arra készültek, hogy egyeztessenek a Parlamenttel? A Lisszaboni Szerződés érdekében teszünk meg minden szükséges intézkedést a pénzügyi keret elfogadására irányuló eljárás során, azért, hogy megkönnyítsük ennek az aktusnak az elfogadását. Én mind a mai napig nem láttam erre utaló jeleket, ezért meg kell kérdeznem Önöktől: fel vannak-e készülve, és képesnek tekintik-e magukat a többéves pénzügyi keret felülvizsgálatára, és egyidejűleg, velünk együtt dolgozva, a Lisszaboni Szerződés rendelkezéseivel való összhangba hozatalára? A válaszaik, a Bizottságé csakúgy, mint a Tanácsé, fogják meghatározni a következő néhány évre a költségvetési kérdésekben való jövendő együttműködésünket.
Luis Espadas Moncalvillo
a Tanács soros elnöke. - (ES) Jó napot kívánok. Köszönöm az Európai Parlament képviselőinek, hogy lehetőségem van válaszolni e nagyon fontos témában feltett kérdéseikre.
Annak kihangsúlyozásával kell kezdenem, hogy a 2005. decemberi Európai Tanácsban nem született olyan megállapodás, hogy a többéves pénzügyi keretet felül kell vizsgálni. Ehelyett a Bizottság kapott felkérést az Európai Unió kiadásainak és forrásainak teljes és mélyreható vizsgálatára, és azt követően egy erre vonatkozó jelentés elkészítésére. Az Európai Tanács azt is kifejezte, hogy a jelentés bármely aspektusával kapcsolatos döntés csak magának a jelentésnek alapján hozható, és azt figyelembe vennék a következő pénzügyi keret előkészítő tanulmányai céljából.
A Bizottság eddig még nem készítette el ezt a vizsgálatot. A Tanács nem gondolja úgy, hogy jelenleg hatalmas vagy nagy szükség volna a mostani többéves pénzügyi keret felülvizsgálatára, mindenekelőtt azért nem, mert figyelembe kell venni azt a költségvetési és makrogazdasági helyzetet, amellyel a tagállamok jelenleg küzdenek. A Tanács által elfogadott álláspont ezért az, hogy minden új szükségletet a jelenleg nyújtott hitelek előtérbe helyezésével vagy újraelosztásával kell finanszírozni. Akárhogy is, a többéves pénzügyi keret felülvizsgálatáról szóló bármilyen határozat hozatalához a bizottsági javaslat szükséges, és ilyen javaslat nem érkezett.
Mindazonáltal nem kérdéses, hogy ha többéves pénzügyi keret felülvizsgálatáról szóló határozatot kellene hozni, akkor annak - nyilvánvalóan - a Szerződés tiszteletben tartásával kellene történnie, ideértve az Európai Unió működéséről szóló szerződés 312. cikkét is.
Szeretném megragadni ezt a lehetőséget a Tanács álláspontjának megismétlésére, amelyet a 2011-es költségvetéshez készített, ez év március 16-án elfogadott és a március 25-i háromoldalú egyeztetés során a Parlament elé terjesztett iránymutatása tartalmaz. Konkrétan, a Tanács egyetért a Bizottsággal abban, hogy a lisszaboni jogalkotási csomagnak a költségvetési fegyelemről és a pénzgazdálkodás hatékonyságáról és eredményességéről szóló, 2006. május 17-i intézményközi megállapodás technikai megvalósítását kell tartalmaznia, és nem jelentheti annak tartalmi módosítását.
Ki kell emelnem a lisszaboni jogalkotási csomag lehető leghamarabb történő elfogadásának fontosságát, annak érdekében, hogy az új szerződés által támasztott új követelmények túlzott késedelem nélkül átvihetők legyenek a jogalkotás területére. A Tanács fel van készülve arra, hogy e folyamat keretében vitákat folytasson az Európai Parlamenttel.
Hölgyeim és uraim, hálás vagyok, amiért a kérdés lehetőséget kínált számomra a Tanács e témával kapcsolatos álláspontjának előadására, és nagy örömömre fog szolgálni a képviselők által helyénvalónak ítélt bármely többi kérdés megválaszolása.
Janusz Lewandowski
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, rögtön a kérdések komoly megválaszolásával kezdem, mivel, ha a kérdéseket Reimer Böge teszi fel, ez elegendő ok arra, hogy komolyan vegyük azokat.
A pénzügyi keret felülvizsgálatára vonatkozó kérdést illetően, az intézményközi megállapodás működéséről készült jelentés most a kezükben van. Ez a rugalmasságot és a mozgásteret elemzi - nem mint önmagában vett célt, hanem a lehetséges új fejlesztések kontextusában.
A következtetés egyértelműen az, hogy a mozgástér majdnem minden fejezetben nagyon kicsi. Nem várhatjuk el például, hogy a 2. fejezet (Mezőgazdaság) további igényeket elégítsen ki, valahányszor csak új igényeket kell finanszírozni. A Bizottság csak akkor tehet javaslatot a pénzügyi keret felülvizsgálatára, ha a pontos igények ismertek, és azokat nem lehet más eszközökkel fedezni, amiről ez idáig nincsen szó. Még az ITER esetében is, kötelezettségvállalásra van szükségünk e nagyszabású projekt hosszú távú finanszírozásához.
A zöld, intelligens és inkluzív növekedést célul kitűző 2020 stratégiát elősegítőként megjelölt tételek céljaira körülbelül 58 milliárd eurót különítettünk el a 2011-es költségvetési tervezetben, ami a 2020 stratégiában felsorolt e célkitűzések elérésének elősegítésére biztosított költségvetés 40%-a.
Áttérve az eljárásra vonatkozó, második kérdésre, a Bizottság alapvető logikája az volt, hogy közelítse egymáshoz a jelenlegi intézményközi keret rendelkezéseit és a Lisszaboni Szerződés által létrehozott új keretet. A cél a lehető legnagyobb mértékű kontinuitás megőrzése, és az új szerződés által igényelt lehető legkevesebb változás bevezetése volt, de legalábbis változatlan mértékű rugalmasság és az intézmények közötti hatásköri egyensúly megőrzése.
Vállalásainkat ismerve tudjuk mi az, ami megoldatlan. A megoldatlan kérdés az úgynevezett "zéró-zéró szabad rugalmasság”, ami 2007 óta mindig egyeztetéshez vezet. Mindenki tudja, aki részt vett az egyeztetésben, hogy az szükséges volt, és hogy ezért kell azt megvédenünk. Ez az a rendelkezés volt, mely szerint a Tanács minősített többséggel jár el a kompenzáció és felülvizsgálat terén, amit 2007 óta a mai napig számos alkalommal tesz. Úgy vélem, semmi sincs az új szerződés szövegében vagy szellemében, ami ellentmondana a rugalmasság e szintjének, és mi nagyon rugalmasak leszünk amikor a többéves pénzügyi keret e rugalmasságról szóló cikkének új, innovatív tervezete elkészítésére kerül majd sor.
A késésben lévő új költségvetési felülvizsgálat kellene, hogy alkalom legyen a jövőre vonatkozó politikai elképzeléshez való felemelkedésre, amint azt Reimer Böge világosan megfogalmazta. Ez a feladatunk, nem pedig az intézményközi megállapodásról szóló jelentés, reméljük tehát, hogy megfelelünk a Parlament elvárásainak, és mint mindig, készek vagyunk együttműködni.
Franz Obermayr
(DE) Elnök asszony, tudom, hogy talán alkalmatlan, de attól tartok, mégis ügyrendi javaslatot kell tennem. Számomra a fotózás alapvetően egy kellemes szabadidős tevékenység. Kérdezem azonban, helyénvaló-e az az új gyakorlat a képviselőházban, hogy másokról fotókat készítünk, és főleg titokban, és hátulról.
Tudom, hogy a Hans-Peter Martin-lista szempontjából a rejtett kamerák használata bevett gyakorlat. Elnök asszony, meg tudná magyarázni ezt a helyzetet? Semmi akadálya, annak, ha bárki fényképet szeretne rólam. Boldogan küldök neki egy fotót PDF-ben vagy e-mailben. A Martin-lista tagjával egy sorban ülve azonban éretlenségnek találom, ha hátulról, titokban fényképeznek e tény dokumentálása céljából. Elnök asszony, kérem, orvosolja ezt a jövőre nézve, mivel e Házhoz méltatlan, és kérem, hogy továbbítsa ezt a gondomat.
Elnök
Köszönöm, Obermayr úr. Feljegyeztük a kérését, és továbbítjuk vizsgálatra az ügyet.
Marian-Jean Marinescu
a PPE képviselőcsoport nevében. - (RO) Amint Böge úr elmondta, a Lisszaboni szerződés új prioritások iránt kötelezi el az Európai Uniót. Ezért biztosítani kell az e vonatkozásban kitűzött célok és uniós politikák megvalósításához szükséges forrásokat. Ez a helyzet nyilvánvalóan széleskörű felülvizsgálatot igényel, ami ki fog terjedni az Európai Unió kiadásainak és forrásainak minden összetevőjére, ideértve a többéves pénzügyi keret és az intézményközi megállapodás technikai és politikai kiigazításait is, valamint egyes, 2013-ig meghatározott költségvetési keretösszegek felülvizsgálatát.
Nem hagyhatjuk figyelmen kívül azonban azt a tényt, hogy gazdasági válság kellős közepén vagyunk, és hogy minden elérhető forrást fel kell használnunk e válság leküzdése érdekében. E kiterjedt felülvizsgálaton kívül, amit körültekintően és részletekbe menően kell elvégezni, úgy gondolom, hogy egy pragmatikus megközelítésre is szükség van az előttünk álló feladatok megkönnyítése érdekében, és azért, hogy ebből az időszakból gyorsabban tudjunk kikerülni. Úgy gondolom, hogy, mint a Tanács elnöksége elmondta, minden pénzt, amit még nem költöttünk el, a munkahelyteremtést és a válság leküzdését elősegítő területekre kell átcsoportosítani. Kiegészítő forrásokra nincs szükség, hanem csak a még fel nem használt források átcsoportosítására.
Az európai programokon belül a tagállamoknak meg kell adni a lehetőséget arra, hogy forrásokat vigyenek át olyan területekről, ahol nincs elég igény, olyan területekre, ahol a pályázatok meghaladják a kiosztott forrásokat. Ráadásul, számos kezdeményezés 2007 után került jóváhagyásra, például a Keleti Partnerség vagy a jövőbeli Duna-stratégia. Forrásoknak e területekre történő átcsoportosítása, az érintett tagállamok hozzájárulásaival együtt, jelentős hozzájárulás volna olyan projektek elindításához és végrehajtásához, amelyek kimagaslóan fontosak a régió államai számára, és nemcsak számukra.
Eider Gardiazábal Rubial
az S&D képviselőcsoport nevében. - (ES) Elnök asszony, az Európai Parlamenttel az elmúlt hónapokban folytatott vitáink nagyon fontosak.
Nem többről és nem kevesebbről határozunk, mint az Európai Unió jövője. Vitát folytatunk például az Európa 2020 stratégiáról, amely megakadályozza, hogy lemaradjunk a kutatás, fejlesztés és innováció, munkahelyteremtés, nemzetközi versenyképesség és a környezetvédelem területén. Szeretném tudni, hogy a Bizottság és a Tanács úgy gondolja-e, hogy ezeket a célokat el lehet érni az uniós költségvetés jelentős növelése nélkül, vagy ehelyett ismét nem fogunk tovább jutni hangzatos nyilatkozattételeknél.
Azt sem felejthetjük el - és erre már emlékeztettünk itt - hogy a Lisszaboni Szerződés néhány hónappal ezelőtt lépett hatályba, és hogy annak egyik eredményeként létrejött az Európai Külügyi Szolgálat, aminek szintén van működési költsége, szeretném tudni, hogyan fogjuk azt finanszírozni.
Mondok egy példát Önöknek arra, amiről azt gondolom, hogy nem szabad megtennünk, és amit sajnos hallottam itt. Például, a Bizottság éppen most terjesztett elő egy költségvetés-módosítást az afrikai, karibi és csendes-óceáni térség banánszállító államainak négy éven át történő, 190 millió eurós kompenzációja céljából. Tényleg úgy gondolják, hogy ezt a kötelezettségvállalást a harmadik országoknak nyújtott támogatások más formáinak rovására kell teljesíteni? Valóban a korábban vállaltak csorbításával fogunk új kötelezettségvállalásokat finanszírozni?
Én azt hiszem, hogy az igények világosak, és a válaszoknak is világosaknak kell lenniük. Mindazonáltal, a biztonság kedvéért most felidézem, amit a Tanács mondott a jelenlegi pénzügyi keret elfogadásakor, és idézem a tényleges szöveget: "A globalizáció gyorsuló üteme, és a gyors technológiai változások továbbra is új lehetőségeket kínálnak és új kihívásokat támasztanak. Ilyen körülmények között az Európai Tanács egyetért azzal, hogy a modernizáció fenntartása és serkentése érdekében az EU-nak széles körűen, a kiadások és bevételek vonatkozásában is folyamatosan át kell értékelnie a pénzügyi keretet. Az Európai Tanács ezért felkéri a Bizottságot egy teljes és széles körű felülvizsgálat elvégzésére, amely az uniós kiadások valamennyi szempontját, beleértve a KAP-ot is, továbbá valamennyi forrását magában foglalja, beleértve az Egyesült Királyságnak járó visszatérítést is, és amelyről 2008-2009-ben kell jelentést készítenie”.
Nos, 2010 közepén vagyunk, és a Parlamentnek szóbeli kérdést kell feltennie a másik két intézményhez, hogy megtudja, vajon azok szándékoznak-e teljesíteni azt a kötelezettségvállalást, amelyet tavaly kellett volna teljesíteniük.
Már elhangzott, és bizonyos tekintetben igaz lehet: nehéz gazdasági helyzetben vagyunk; amelyben a legtöbb ország csökkenti a költségvetését, és abszurdnak fog tűnni, ha több pénzt kérünk az Európai Unió számára. Szeretnék azonban két dolgot mondani ezzel kapcsolatban.
Először is, az EU tagállamai által véghezvitt csökkentések célja a hiánycsökkentés, és az Európai Parlament és az EU költségvetésében nincs hiány. Tulajdonképpen azért nincs, mert ez a szerződések egyik követelménye.
Másodszor, és ez sokkal fontosabb, ha valóban hiszünk az európai projektben, és ha fenn akarjuk tartani relevanciánkat, most kell cselekednünk. Lesznek győztesek és lesznek vesztesek, és ha nem akarunk a vesztesek csoportjába tartozni, ki kell dolgoznunk egy világos és nagyra törő stratégiát.
Remélem, hogy ez nem reked meg egy szándéknyilatkozat szintjén, mert azt nem engedhetjük meg magunknak.
Anne E. Jensen
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (DA) Elnök asszony, azzal szeretném kezdeni, hogy emlékeztetem a Tanácsot, ez volt az a félidős felülvizsgálat, amit javasoltunk. A Tanács volt az, amely az időszak közepén azt kérte tőlünk, hogy vizsgáljuk meg, vajon a forrásokat fel lehetne-e máshol használni, és vizsgáljuk felül a források felhasználásának módját. A Tanács most azt mondja, hogy inkább nem kívánna erről beszélni. A labda a Bizottság oldalán van. A Bizottság arra hivatkozik, hogy természetesen megnézte a forrásokat, és hogy azok mennyire rugalmasak. Szeretnék köszönetet mondani Lewandowski úrnak, mert van egy kiváló jelentésünk, amely azt mutatja, hogy összességében véve nincs rugalmasság.
Ezért végre össze kell fognunk és át kell tekintenünk, hogy milyen opciók lehetségesek. Nemcsak azt kell áttekintenünk, hogy mennyi rugalmasság áll rendelkezésünkre, hanem azt is, hogy vannak-e olyan programok, amelyek nem működnek. Van-e bármilyen megtakarítási lehetőség? Feltehetően ez a Tanácsnak is szándékában állt. Lehetséges-e bizonyos dolgok esetében újrarendezni a prioritásokat? Természetesen nemcsak több pénz elköltésére gondolunk, hanem arra, hogy esetleg el tudjuk-e jobban költeni a pénzt. Ez is egy lehetőség. Ne menjünk bele ebbe a vitába? A problémák nem feltétlenül fognak maguktól megoldódni, ha nem beszélünk róluk. Lehet hogy jó ötlet volna belekezdeni ebbe a vitába.
Meg vagyok lepve a tagállamok uniós költségvetésen kívüli hozzájárulási hajlandóságán. Látogatást tettem Vigóban, a Közösségi Halászati Ellenőrző Hivatalban. Kibéreltek egy hajót halászati ellenőrzések végzésére, és erre nagyon nagy szükség van. A tagállamok boldogan fizetnek ezért a költségvetésen kívüli tételért. Hadd mondjam el, egy ilyen kis ügynökség számára hatalmas bürokráciát fog jelenteni, hogy 27 tagállamtól pénzt gyűjtsenek. Ezért nem ez a helyes út. Ki kell húzni a fejünket a homokból. Őszinte vitára van szükségünk ebben a kérdésben, és gondolkodni azon, hogyan tudjuk megoldani a problémákat.
Helga Trüpel
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök asszony, Lewandowski biztos úr, Espadas Moncalvillo úr, mind a Tanács spanyol soros elnökének, mind Lewandowski biztos úrnak a mai válasza csalódást okozott számomra.
Amit Önök itt tesznek, az a felelősség áthárítása. Espadas Moncalvillo úr azt mondja: igen, szükségünk van rá, hogy a Bizottság elkészítsen valamit. Majd Lewandowski biztos úr meglehetősen helyesen azt mondja: politikai elképzelésre van szükségünk az Európai Unió jövőjéről, azt azonban nem árulja el nekünk, hogyan néz ez ki. Ma ismét csak ennyit mondott: igen, beszélnünk kell róla, és elő fogunk terjeszteni egy dokumentumot. Bizottság és Tanács, Önöknek több évük volt, hogy haladást érjenek el e politikai kezdeményezés vonatkozásában. Hadd emlékeztessem Önöket, hogy 2006-ban, amikor az Európai Parlament nagy többsége megszavazta a jelenlegi pénzügyi tervet, ez azzal a feltétellel történt, hogy lesz egy félidős felülvizsgálat, és az az összes bevételre és kiadásra ki fog terjedni. Schüssel osztrák kancellár akkor azt mondta: "Ha nem alakítunk ki egy új rendszert, egymás torkának fogunk ugrani, amikor az új pénzügyi terv megérkezik.” Meg kell szüntetnünk az Egyesült Királyságnak fizetett visszatérítést, és tényleg tudnunk kell, hogy politikai céljaink tekintetében hol állunk, de természetesen egy költségvetésben is meg kell egyeznünk. Ez az aktus ez idáig nem öltött testet, és én ezt mélyen sajnálom. Amire igazán szükségünk van, az az európai költségvetés finanszírozási forrásairól való vita. Például nincs-e szükségünk a CO2-adóra és a pénzügyi tranzakciós adóra, pontosan azért, hogy meg tudjuk akadályozni állampolgáraink újabb adóterhelését, átlátható alapokat teremtve az európai költségvetés számára?
A bevétellel kapcsolatban, mindenki azt mondja, hogy nem ügyetlenkedhetünk tovább a mezőgazdasági politikánkkal, különösen nem az egészségügyi ellenőrzésről készült tanulmány után, és hogy annak fokozottabban környezetbarátnak és fenntarthatóbbnak kell lennie. Mindeddig e tekintetben egyetlen javaslat sem érkezett. A strukturális alapokkal kapcsolatban, ha éghajlat-politikáról beszélünk, akkor teljesen egyértelmű, hogy a strukturális politikánkat is meg kell változtatnunk, és hogy annak fenntarthatóbbá kell válnia, ha komolyan figyelembe akarjuk venni az éghajlatváltozással kapcsolatos közös céljainkat.
Ugyanez a helyzet az összes oktatáspolitikai célkitűzésünkkel is, amelyeket az Európa 2020 stratégia tartalmaz. Vagy nézzék meg a kutatáspolitikánkat: ha európai tehetségünket másféleképpen akarjuk ösztönözni, és többet akarunk a tudásba és az oktatásba invesztálni, akkor ennek tükröződnie kell a következő pénzügyi tervben. Ugyanígy, ha felelős szerepet akarunk játszani a külpolitikában és válságmegelőzésben, ennek szintén tükröződnie kell az európai költségvetésben. Miközben mindannyian tudjuk, hogy a tagállamok felelősek adósságaik csökkentéséért, szükségünk van egy európai megértésre azzal kapcsolatban, hogy világviszonylatban mi az általános érdekünk, és ennek tükröződnie kell a következő pénzügyi tervünkben. Nem vesztegethetünk el több időt, mert már éveket vesztegettünk el a régi struktúrákra. Ezért sürgősen fel kell gyorsítanunk ezt a felülvizsgálatot, hogy valóban ki tudjuk jelölni az új prioritásokat.
Jacek Włosowicz
az ECR képviselőcsoport nevében. - (PL) Az Európai Parlament által a 2007-2013 közötti időszakra vonatkozóan 2006-ban elfogadott költségvetési terv kétségtelenül az egész Unió számára sikert jelent. Azt mondom, sikert, mert a hat évre készített pénzügyi keret újabb lépés az egyes tagállamok még nagyobb integrációja felé. Senkit nem kell emlékeztetnem a kohéziós politika fontosságára - különösen az Európai Unió belső ügyeit illetően - ami nagy mértékben elősegíti az életszínvonal emelését, különösen a 12 nemrégiben felvett tagállamban. Természetesen nem feledkezhetünk meg az európai gazdaság versenyképességének fejlesztésére előirányzott forrásokról, vagy a mezőgazdasági termelők részére nyújtott forrásokról sem.
Újabban egyre többször van szó arról, hogy nagyobb forrásokat kell biztosítani többek között az innováció és a zöld technológiák ösztönzésére. Ezek kétségtelenül fontos kérdések az Unió gazdasága számára, különösen a válság idején. Az ilyen kijelentések azonban a legnagyobb nyugtalanságot okozzák olyan országokban, mint például Lengyelország, mivel reális veszélye van annak, hogy csökkentik a kohéziós politika rendelkezésére álló forrásokat, holott a kohéziós politika elvileg az Európai Unió egyik alapja. Ezért mindent meg kell tennünk annak érdekében, hogy az uniós politika ne veszítse el legfontosabb jellemvonását.
A régiók közötti különbségeket tiszteletben tartva és megértve, teljes erőnkből törekednünk kell a negatív kontrasztok és súlyos szociális aránytalanságok megszüntetésére. Csak az egyenlő lehetőségek Európáját fogják tisztelni a nemzetközi színtéren, és csak az válhat a mai világ legfontosabb politikai és gazdasági hatalmainak partnerévé.
Ezért feltennék egy kérdést: lehetséges az, hogy a többéves pénzügyi keretnek a jelenlegi pénzügyi és gazdasági problémáktól befolyásolt felülvizsgálata esetleg az európai szolidaritás egyik alapelvének megsértését kísérelné meg, és azokra a tagállamokra mérne csapást, amelyek a legrövidebb ideje vannak jelen az uniós struktúrákban?
Marta Andreasen
az EFD képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, a többéves pénzügyi keret felülvizsgálatára olyan időben kerül sor, amikor Európában komoly gazdasági és pénzügyi válság van. Ezért nem vagyunk abban a helyzetben, hogy fedezzük a Lisszaboni Szerződés és az Európa 2020 stratégia által támasztott követelményeket.
Az Európai Bizottság elnöke drámai hangon kijelentette, hogy Görögországban, Spanyolországban és Portugáliában eltűnhet a demokrácia, hacsak nem történnek sürgős lépések az adósságválság leküzdésére. Gondolja-e bárki is, hogy ezek az országok abban a helyzetben vannak, hogy egy megemelt uniós költségvetést finanszírozzanak? Gondolja-e bárki is, hogy a többi tagállam olyan helyzetben van, hogy mentse ezeket az országokat, és ezen felül még az uniós költségvetés emelését is finanszírozza? A válasz mindkét kérdésre az, hogy "nem”. Ezen a ponton meg kell hozni néhány nehéz döntést az uniós költségvetés csökkentésének engedélyezésére céljából. Itt az ideje, hogy megszabaduljunk azoktól a programoktól, amelyek nem bizonyultak hatékonynak, amilyenből sok van a jelenlegi uniós költségvetésben.
Daniël van der Stoep
(NL) Elnök asszony, nem sokkal ezelőtt írásbeli kérdéseket intéztem a Tanácshoz és a Bizottsághoz a Rendelettel, és a többéves pénzügyi kerettel kapcsolatban. Ezek különösen e rendelet javasolt 8. cikkének (3) bekezdését érintették, és az Európai Közösségek Bíróságának a C-133/06. sz. ügyben 2008. május 6-án hozott ítéletét. A Tanács azt válaszolta, hogy még mindig dolgozik a rendeleten, ezért most meg kellene kérdeznem, hogy végül állást foglalt-e a 8. cikk (3) bekezdésével kapcsolatban.
A Bizottság viszont azt mondja, hogy a rendeletnek, és így a 8. cikk (3) bekezdésnek nincs másodlagos jogalapja, és e tekintetben a Lisszaboni Szerződés 312. cikkére utal. Ki tudná fejteni a Bizottság ezt a pontot bővebben? Végül is engem még nem sikerült meggyőznie. Ami engem illet, egyértelműen van másodlagos jogalap, mivel szó sincs a Tanács egységes határozatáról, amit a 312. cikk (2) bekezdése megkövetel. Ezért, ahogy én látom, egy jogellenes határozathozatali folyamat alakul, amit a Bíróság a korábban említett ítéletében megtiltott. Továbbá szeretném kihangsúlyozni, hogy a 312. cikk (2) bekezdése szerinti minősített többségi szavazásra vonatkozó záradék alkalmazását a holland parlament 2009 novemberében mindenképpen megakadályozta, így az nem lehet opció.
Salvador Garriga Polledo
(ES) Elnök asszony, üdvözlöm a Tanácsot és a Bizottságot.
Meg fogjuk változtatni a fókuszpontot. A 2011-es költségvetési tervezetben a 2020 stratégia 58 milliárd euróról, vagy hozzávetőlegesen 40%-ról beszél, hét emblematikus kezdeményezés finanszírozása céljából, ahogyan a Bizottság nevezi ezeket. A 2011-es költségvetési tervezetben viszont a kohézió és természeti erőforrások céljaira szánt 85%-ról beszél.
Továbbá, a 2020 stratégiában a 2011-es költségvetési tervezetben megjelenítve a Bizottság egyetlen ponton sem említi a "kohézió” vagy "mezőgazdaság” szavakat. Ez azt jelenti, hogy a költségvetésben lesznek szürke zónák és átfedések, mivel biztos vagyok benne, hogy mindenki úgy gondolja, a kohéziós és mezőgazdasági politikáknak szerepelniük kell a 2020 stratégiában. Ez feszültségekhez fog vezetni egyes tagállamok között, és ahhoz, hogy amint eddig is történt, hirtelen nem hivatalos javaslatok jelennek meg, amelyeket kritizálnak, majd elrejtenek, és aztán soha többet nem kerülnek elő.
Biztos úr, a Tanács a jelenlegi többéves pénzügyi kereten kívül is vállalt új kötelezettségeket, mint például az "Élelmezésfinanszírozási eszköz”, a Galileo, a gazdaságélénkítési program, a nemzetközi kísérleti termonukleáris reaktor, a pénzügyi felügyelet, és a pénzügyi stabilizációs terv, amelyek messzire visznek minket attól a többéves pénzügyi kerettől, amelyet 2005 decemberében fogadtunk el.
Tisztán kell látnunk, hogy tudjuk, először is, hogy lehetséges lesz-e mindezen emblematikus kezdeményezések finanszírozása anélkül, hogy az a mezőgazdasági és kohéziós politika rovására menne, és azt, hogy a hagyományos politikák terén kell-e csökkentésekkel számolnunk az új prioritások finanszírozása érdekében, amelyekkel a Tanács most megajándékoz minket. A következő pénzügyi keretet kidolgozó különleges bizottság ez év júliusában kezdi meg munkáját.
Biztos úr, szükségünk van erre a felülvizsgálatra, ami - mint azt egy képviselőtársamnak mondom, aki éppen most ment ki a teremből - nem feltétlenül jár a szükséges források növelésével, azok lehetséges reorganizációjával viszont igen. Biztos úr, szükségünk van erre a felülvizsgálatra, pontosan annak érdekében, hogy e pénzügyi felülvizsgálat elkészítésével egyidejűleg fel tudjuk állítani ezt a különleges bizottságot.
Andrea Cozzolino
(IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, az elmúlt hónapok és évek gazdasági, szociális és pénzügyi válsága, az új Lisszaboni Szerződés új hatásköreivel, és azok a kihívások, amelyeket az Európa 2020-szal állítottunk magunk elé, jelentős mértékű új pénzügyi források mobilizálását követelik.
Az a paradoxon, amelynek tanúi vagyunk, beleértve e vitát is, abban áll, hogy mind a Bizottság, mind a Tanács úgy tűnik, hogy csendben van, és képtelen határozni, és választásokat kialakítani. Viszont tudjuk, hogy ha ki akarunk kerülni ebből a gazdaságilag és szociálisan nehéz időszakból, ha helyt akarunk állni a következő években a környezetvédelem, a kohéziós politika és a mezőgazdaság fejlesztésének legfontosabb területein, akkor nagyobb súllyal kell Európába és Európa feladataiba befektetnünk, ezáltal tehát lényegi feladatába, ami, hogy úgy mondjam, a költségvetése.
Ennek érdekében még költségvetési korlátozások idején sem szabad félnünk a vitától, a forrásokba való intenzívebb befektetés gondolatától, attól, hogy képesek és elég erősek legyünk a növekvő források, és azok hatékonyabb és rugalmasabb felhasználásának kérdését megtárgyaló viták és egyeztetések lefolytatására. Ez az a kihívás, amellyel szembe kell néznünk.
Martin Ehrenhauser
(DE) Elnök asszony, sürgősen szükségünk van erre a felülvizsgálatra. Néhány évvel elkésett, e késedelem miatt az Európai Bizottságot persze egyik politikai valóság a másik után keríti be. Ezeket a változásokat, amelyeket a Lisszaboni Szerződés vezetett be, most természetesen a pénzügyi és gazdasági válság tükrében is szemlélni kell.
Amikor a biztos úr azt ismétli, hogy most politikai célokat és prioritásokat kell magunk elé tűznünk, elárulhatom neki, hogy az én nézetem szerint mi kellene, hogy prioritásunk legyen: a takarékosság, különösen az 5. fejezetbe tartozó igazgatási kiadások terén való takarékosság.
Olyan helyzetben vagyunk, amelyben még nem ismerjük az Európai Unió igazgatási kiadásainak pontos léptékét. Az 5. fejezetbe nem tartoznak bele az uniós ügynökségek, a decentralizált ügynökségek igazgatási kiadásai. Ez vezet ahhoz a kérdéshez: mit szándékozik tenni annak biztosítása érdekében, hogy végre átláthatók legyenek igazgatási kiadásaink? Konkrétan milyen lépéseket fog tenni a kiadások drasztikus csökkentése érdekében?
José Manuel Fernandes
(PT) Az idei költségvetésre vonatkozó állásfoglalásában a Parlament jóváhagyta a 2007-2013 közötti időszakra szóló többéves pénzügyi keret kiterjesztésének lehetőségét a 2015-2016 közötti időszakra. Mindannyian jól tudjuk, hogy a hiány kézbentartásának és az államadósság csökkentésének megkísérlésére törekedve a tagállamok csökkentik a befektetéseket. Ez azt jelenti, hogy tovább késik az uniós alapok alkalmazása. Ezek a források azonban létfontosságúak a szociális, gazdasági és területi kohézió szempontjából.
Hajlandó-e ezért a Bizottság és a Tanács a Parlamenthez hasonlóan kiterjeszteni a többéves pénzügyi keretet a 2015-2016 közötti időszakra? Le kell győzni a globalizáció, az öregedő népesség és az éghajlatváltozás által előidézett kihívásokat. Biztos vagyok benne, hogy a 2020 stratégia alkalmazásával a helyes döntést fogjuk meghozni, és megvédjük a foglalkoztatást, az életminőséget és szociális modellünket. Ha azonban meg akarjuk valósítani ezeket a befektetéseket, hogyan tudjuk megemelni az európai uniós költségvetést? 2009-ben a többlet 2,2 milliárd euró felett volt. Hajlandó-e a Bizottság és a Tanács az uniós költségvetés e többletforrásait a jövő évi költségvetés megerősítésére használni, vagy azokból az EU prioritások finanszírozására szolgáló alapot létrehozni?
Hogyan járnának el a Parlament viszonylatában az uniós prioritások kialakítása során? Ők az uniós prioritások egyértelmű prioritását támogatják, így tehát átlátható módon, és konszenzussal eldönthetjük, hogy mit akarunk támogatni konkrétan, és pénzügyi támogatással, és mi az, amit szigorúan politikai szempontból támogatunk, de lesz ennek bármi hatása a költségvetésre?
Estelle Grelier
(FR) Elnök asszony, Biztos úr, sajnálatos, hogy az európai költségvetés, ami a szolidaritás és a közös cselekvési akarat szimbóluma kellene, hogy legyen, merev eszközzé változott, amit az állampolgárok nem értenek, ami le van maradva az európai társadalom elvárásai mögött, és alkalmatlan arra, hogy a válság szociális következményeivel szembeni küzdelem céljára felhasználható legyen.
Ebből a szempontból, egyetlen nap sem múlik el anélkül, hogy a média, vagy valamely magas rangú politikus ne beszélne egy erősebb európai költségvetés szükségességéről. Nő a feszültség a szerény, a tagállamok hozzájárulásától túlságosan függő bevétel, és a között a pénz között, amit az Uniónak a növekedés fellendítése céljából kell költenie. Például, a 2011-es költségvetési tervezetben a Bizottság egyszerűen egy 50 millió eurós mozgásteret határoz meg a foglalkoztatással és a versenyképességgel kapcsolatos új projektek támogatására, amelyek kiemelt prioritások. Ennélfogva a pénzügyi keret felülvizsgálata komoly kihívás az Unió jövője szempontjából, ha azt akarjuk, hogy az EU valódi politikai és gazdasági vezetővé váljon, valamint, és mindenekelőtt, olyan szereplővé, amely közelebb kerül a polgárokhoz egy olyan időszakban, amikor közülük több mint 25 milliót érint a munkanélküliség.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Elnök asszony, a Böge úr kérdését követő vita nem volt igazán gyümölcsöző. A tervezett félidős felülvizsgálatra nem került sor, és ráadásul amit most ígérnek, az rendkívül szűkös. Ilyen körülmények között a Parlamentnek is be kell kapcsolódnia a dolgok irányításába. Volna három javaslatom.
Először is, ha nincs új pénz, egyszerűen újra kell rendezni a prioritásokat költségvetésben. Alaposan meg kell néznünk, hogy hol találhatók nagy pénzek a mezőgazdaságon és a kohéziós alapon belül, és azokat inkább a szükséges szempontokra kell összpontosítani, mint például az EU 2020 stratégiával kapcsolatos megállapodások.
Másodszor, több rugalmasságot kell bevezetni, amint arra a biztos úr már rámutatott. Rugalmasság nélkül soha nem tudtuk volna növelni a forrásokat a válsággal kapcsolatos fellendülési terv számára. Minden olyan terület vonatkozásában, ahol elmaradás van, fokozottan kell keresnünk a források átrendezésének lehetőségeit.
Harmadszor, innovációra van szükségünk. Egy példa a források átcsoportosítása a Hetedik kutatási keretprogramtól az Európai Beruházási Bankhoz (EBB). Ezeket a forrásokat aztán alárendelt hitelek nyújtására használták az üzleti szféra és egyetemek számára, hatalmas befektetési lehetőséget adva így a válság e pontján az elkövetkezendő évekre.
Szeretném tudni, mi az álláspontjuk e téren, hogyan lehet összekapcsolni a tartalmat a forrásokkal. Egy utolsó gondolat: talán felhasználhatnák azokat az ötleteket, amelyek olyan gyakran hangzottak el ebben a Házban.
Mairead McGuinness
Elnök asszony, szeretnék köszönetet mondani kollegámnak, Reimer Bögének a költségvetéssel kapcsolatos e kérdésekért és ezért a vitáért.
Ma korábban szavaztunk a 2011-es költségvetésről, és mindannyian tudjuk, milyen nehéz volt a költségvetés nagyon szűk mozgásterén belül manőverezni. Azt is tudjuk, hogy el kellett volna végeznünk a költségvetés félidős felülvizsgálatát. Olvasva azt a dokumentumnak nem minősülő bizottsági iratot, amelyet olvastam, szeretném megkérdezni, mi most a helyzete. Tudom, kissé eltér e tárgytól, de az abban található egyes ötletek még mindig a Bizottság további tárgyalási keretén belül vannak-e? Különösen aggódom a mezőgazdasági kiadások miatt, és minden olyan kísérlet miatt, amely e politika renacionalizálására irányul.
Mások természetesen a tagállami költségvetések és tagállami kormányok helyzetéről vitáztak, valamint a kiegészítő források keresésének nehézségéről akkor, amikor minden tagállam pénzügyi és gazdasági problémákkal küzd. Ha azonban több Európát akarunk, több forrásra van szükség. Azt hiszem, az egyik nagy nehézség, amivel itt a Parlamentben dolgunk van, az, hogy nem kommunikáltuk eléggé egy uniós költségvetés értékét, és azt, hogy ez mit jelent.
Ha emlékeznek rá - megint csak a mai szavazáskor - szavaztunk a Globalizációs alapról. Amikor állampolgárok nehéz helyzetben vannak, mindegy, hogy az árvíz miatt, vagy munkaerő-piaci válság miatt, akkor az Európai Unióhoz fordulnak támogatásért, és hozzá fordulnak költségvetési támogatásért. Ez szolidaritást teremt az Európai Unióban, aminek nincs pénzben kifejezhető értéke. Azt gondolom, ennek tudatában kell lennünk.
Ha továbbra is eurókat mérünk és számolunk, ahelyett, hogy arra figyelnénk, amit az Európai Unióban létre próbálunk hozni, azt hiszem, beszűkítjük elképzelésünket arról a jövőről, amelyet az Európai Unióban mindannyian szívünkön viselünk. Ezek után talán helyénvaló a torta-hasonlatot felhozni - az emberek úgy néznek az uniós költségvetésre, mint egy tortára. Ha többen kérnek belőle, akkor mindig vékonyabb és vékonyabb szeletet vágunk belőle, hacsak nem növeljük a forrásokat.
Giovanni La Via
(IT) Elnök asszony, a Tanács soros elnök ura, biztos úr, hölgyeim és uraim, a többéves pénzügyi keret felülvizsgálata lényegi folyamat az Unió jövője szempontjából.
A Lisszaboni Szerződés alapján egy sor új feladat került át az Unió szintjére, és ezek a feladatok forrásokat igényelnek. A jelenlegi többéves pénzügyi keret, és a számos fejezetben megjelenő csökkentett mozgástér ismeretében azonban nem hiszem, hogy képesek leszünk az új szerződés által előírt feladatok finanszírozására.
Egy olyan gazdasági válság idején, amelyet most tapasztalunk, nem valószínű, hogy a tagállamok növelik hozzájárulásaikat, a meglévő gazdasági keretet azonban felülvizsgálhatjuk. Ez azt jelenti, hogy megnézhetjük, hogyan használhatjuk fel a legjobban azokat a forrásokat, amelyekkel viszont rendelkezünk. Ebben az összefüggésben kell aztán újra megvizsgálnunk az új többéves pénzügyi keretet, mivel a másik lehetőség, hogy homokba dugjuk a fejünket, és úgy teszünk, mintha nem látnánk a problémát, számomra nem tűnik a legjobb stratégiának arra, hogy foglalkozzunk vele.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Biztos úr, igaza van, amikor azt mondja, hogy a 2007-2013 közötti időszakra szóló többéves pénzügyi keret és annak felülvizsgálata egy jövőképet kell, hogy előre vetítsen, nekünk pedig elég bátornak kell lennünk ahhoz, hogy felvállaljuk ezt a jövőképet. A többéves pénzügyi keret felülvizsgálatának és a jövőbeni pénzügyi helyzet áttekintésének alapját az Európa 2020 stratégiának kell képeznie.
Sajnos a gazdasági és pénzügyi válság mind az uniós költségvetésre, mind a nemzeti költségvetésekre kihat. Meg kell találnunk a gazdasági és pénzügyi válság következtében kialakult szociális válság megoldásának módját is. A többéves pénzügyi keret félidős felülvizsgálata kedvező fórum az Európai Unió gazdasági helyzetének orvoslására.
Szeretném külön is megemlíteni a közlekedési infrastruktúra és az épületek energiahatékonysága terén elért fejlődést. Csak 2009 áprilisában módosítottuk a rendeletet annak érdekében, hogy minden tagállam részesülhessen a 4%-os ERFA-juttatásban, amelyet lakáscélú épületek energiahatékonyságára és szociális lakásépítésre kell fordítani. Megkezdte-e a Bizottság működési programok kidolgozását a tagállamokkal közösen azok a bevonása és az uniós források hatékony felhasználásának növelése érdekében?
Edit Herczog
Elnök asszony, úgy gondolja-e, biztos úr, hogy a Lisszaboni Szerződés e Ház legnagyobb vívmánya? Én igen. Egyetért-e azzal, hogy a Lisszaboni Szerződésben meghatározott új feladatok jelentik a legjobb eszközt számunkra gazdaságunk modernizálására? Én igen. Úgy gondolja-e, hogy ily módon teremthetünk munkahelyeket és érhetünk el növekedést? Én igen. Ha Ön ugyanazokkal az "igenekkel” válaszol, mint én, akkor azzal is egyet kell értenie, hogy az általánosabb pénzügyi keret kezelése és a Lisszaboni Szerződésben meghatározott céljaink eléréséhez szükséges eszközök rendelkezésre bocsátása kell, hogy legyen az első számú prioritás e Ház számára, és a Tanács és a Bizottság számára is.
Seán Kelly
Elnök úr, azt hiszem, a biztos úr azt mondta az elején, és igaza volt, hogy meg kell tanulnunk a gazdasági válság által feladott leckét, és intézkedéseket kell tennünk annak érdekében, hogy az ne történjen meg újra.
Teljesen igaza van ebben, és a Lisszaboni Szerződés nyilvánvalóan erősebb befolyást biztosít számunkra az ilyen helyzetek felett, mert a közelmúlt igazi leckéje, amit meg kell tanulni, az, hogy a politika és a politikusok nem rendelkeztek olyan befolyással, amilyet a bankárainknak, szabályozóknak és minősítő intézeteknek biztosítottunk, hogy azt tegyék, amit akarnak, és most látjuk, hová jutottunk ennek eredményeként.
Biztosítanunk kell, hogy ez ne történjen meg még egyszer, és nekünk, politikusoknak, és különösen itt az Európai Unió politikusainak, kell átvennünk az irányítást, mert ez a mi kötelességünk, és mindenki másnak e mögé kell felsorakoznia, betartania a jogszabályokat és biztosítani a mindennapi helyes működést.
Luis Espadas Moncalvillo
a Tanács soros elnöke. - (ES) Elnök asszony, szeretnék válaszolni néhány beszédre, nem mindegyikre, mert igen sok volt, de néhányukra szeretnék röviden válaszolni.
Különösen Lewandowski úrnak: szeretném osztani aggodalmát a tekintetben, hogy e gazdaságilag bizonytalan és nehéz időkben a tagállamok és maga az Európai Unió is minden elérhető forrást fel kell, hogy használjon a munkanélküliség leküzdése és a válságból való lehető leggyorsabb kilábalás érdekében.
Marinescu úrnak azt szeretném mondani, hogy valóban egyetértés volt a tanácsi iránymutatásban azzal kapcsolatban, hogy az Európai Külügyi Szolgálat megerősítése nem eredményezne magasabb költségeket. Más szóval, az semmi esetre sem okozhatna nagyobb kiadásokat, és több forrás bevonását erre a célra, hanem inkább a költségvetési semlegességet kell fenntartani.
Gardiazábal Rubial asszonynak azt szeretném mondani, hogy a jelenlegi költségvetési keret megfelelő rugalmassági mechanizmusokat tartalmaz az általa javasolt bizonyos kezdeményezések fedezésére, és hogy az Európai Unió költségvetésében nincsen hiány, hanem azt természetesen a tagállamok hozzájárulásai finanszírozzák, különösen a bruttó nemzeti össztermék forrásból. Könnyű felbecsülni, hogy e forrás intenzívebb használata súlyosítaná a tagállamok egyedi helyzetét, amely, mint mindannyian tisztában vannak vele, pillanatnyilag nagyon kényes. Ezért a jelenleg tapasztalt válsághelyzetben ellentmondásos volna ezt a csatornát igénybe venni az uniós költségvetés megemelésére.
Ez a kiindulópont mindazonáltal nem jelenti azt, hogy ne lehet nem megfontolás tárgyává tenni a felülvizsgálatot rendkívüli körülmények fennállása vagy felmerülése esetén, ahogyan korábban is nemegyszer történt ebben a tervezési időszakban. Ezt azonban csak a többi finanszírozási lehetőség figyelembe vételét követően lehet megtenni.
Trüpel asszonynak azt szeretném mondani, hogy kívülről valóban úgy lehetne értelmezni, a Bizottság azt sugallja, hogy a Tanács a szükségesség és a követendő út tekintetében a pénzügyi keret módosítása érdekében nem precíz, a Tanács pedig kérhetné a Bizottságtól e felülvizsgálat megindításának fórumaként szolgáló dokumentum elkészítését. Tény azonban, hogy mindannyian nyakig vagyunk egy nagyon bonyolult makrogazdasági helyzetben, amint már korábban is említettem, amely két dolgot követel: először is, a problémák nemzeti szinten történő megoldásának prioritássá tételét, másodszor, az EU teljesítményének változatlan fenntartását úgy, ahogyan az a jelenlegi pénzügyi keretben szerepel, mindaddig, amíg rendelkezésünkre nem áll egy megfelelően dokumentált tanulmány, amellyel kapcsolatban egyetértés van.
Wlosowicz úr számára szeretném kihangsúlyozni, hogy támogatom őt a kohéziós politika védelmezésében. A Tanács mindig is az Európai Unió egyik jelképeként védte ezt a politikát, és mint az EU által önmaga számára kitűzött konvergencia célok teljesítésének fórumát. Meg kell érteni ezért, hogy a Tanács mindig támogatni fogja ezt a politikát.
Andreasen asszonynak azt szeretném mondani, hogy tényleg egyetértek vele abban, hogy a jelenlegi helyzetben lehetetlen az uniós forrásokat növelni. Ezért, mint ahogyan első beszédemben mondtam, ezeket a forrásokat a jelenlegi juttatások közötti fontossági sorrend felállításával és a juttatások újraelosztásával kell felhasználnunk annak érdekében, hogy kiadásaink hatékonyságát növeljük, és céljainkat a legokosabban tudjuk elérni.
Ez semmi esetre sem jelenti azt, hogy az Ön által említett országok bármelyikében is fennállna a demokrácia megszűnésének veszélye, ezért úgy gondolom, hogy még a lehetőséget is figyelmen kívül hagyhatjuk, hogy fennállna akár csak a távoli veszélye is annak, hogy ilyen történik.
Van der Stoep úrra tekintettel azt szeretném mondani, hogy javasolni fogjuk a pénzügyi rugalmasság lehetőségének áttekintését a pénzügyi keretről szóló rendeletben.
Cozzolino úrnak azt szeretném mondani, hogy az álláspontom ugyanaz, mint amit már korábban kifejtettem, vagyis, hogy a jelenlegi gondolkodásmóddal a tagállamok, amelyek hatalmas erőfeszítést tesznek a hiány csökkentése érdekében, nehezen fognak több forrást fognak az uniós költségvetés rendelkezésére bocsátani.
Ehrenhauser úrnak azt szeretném mondani, hogy amennyire lehetséges, meg fogunk határozni prioritásokat és újraelosztást az 5. fejezetben, és csökkenteni fogjuk a fejezet méretét és juttatásait, feltéve, hogy ez nem befolyásolja kedvezőtlenül az ellenőrzést és a kiadások intelligens és hatékony elosztását. Ez az intézkedés tehát része annak a rugalmasságra és prioritások meghatározására irányuló általános törekvésnek, amelyről korábban beszéltem.
Fernandes úrnak azt kell mondanom, hogy semmilyen körülmények között nem gondolkodunk a többéves pénzügyi keret elhalasztásában. Ellenkezőleg, a dolgok normálisan haladnak, és az új pénzügyi keret elfogadására a megfelelő időben sor fog kerülni.
McGuinness asszonynak ugyanezt mondom: pillanatnyilag nincs lehetőség több forrás kiosztására, tekintettel a hiányokra, a gazdasági helyzet romlására, és a sok országot terhelő nehézségekre, ezért amit tennünk kell, az az, hogy megpróbáljuk megtalálni források jobb felhasználásának módját.
Egy másik felszólalónak adott válaszként azt is szeretném elmondani, hogy az uniós költségvetés a válsággal való szembenézés érdekében átdolgozásra került, és nem maradt mozdulatlan ezzel az utóbbi két évben kialakult új helyzettel szemben, valamint, hogy megfelel a felmerült szociális kihívásoknak is. Ez történt például az európai fellendülési tervvel.
Ezenkívül, és végezetül, a többi képviselői hozzászólást továbbítani fogom a Tanácsnak, valamint mind a magam, mind a Tanács nevében szeretnék köszönetet mondani a képviselőknek beszédeikért.
Janusz Lewandowski
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, szeretném megköszönni a képviselőknek a közreműködést. Hozzászólásaikból világosan hallom a felülvizsgálatot kérő hangot, ami, az Önök értelmezése szerint friss pénzeket jelent az új kihívások finanszírozására. Másfelől viszont a jelenlegi pénzügyi válság hatásaival kapcsolatos aggodalmat is hallom, ami a közkiadások számottevő csökkentésére kényszeríti a tagállamokat.
Sok kérdés volt a felülvizsgálattal kapcsolatban - amely már nem félidős felülvizsgálat, mivel késik a költségvetési hatalom két ága közötti egyetértés. Szeptemberben fog sor kerülni rá, és tartalmazni fogja a lehetséges jelöltek bizonyos új saját forrásainak számszerűsítését, az eddig túlsúlyban lévő nemzeti hozzájárulások helyett. Nem annyira technikai, mint inkább politikai jelentés lesz, a Herczog asszony által erősen támogatott Lisszaboni Szerződés következményeire is kiterjedően. Hiszem, hogy Lisszabonnal kapcsolatban nemcsak az újabb igazgatási kiadásokra kell gondolni - mint manapság történik - hanem bebizonyosodik, hogy nemcsak az új tételek és az Európai Unió adófizetői által általában kevésbé szeretett igazgatási kiadások új típusára tekintettel tartalmaznak többletértéket.
A Tanács által törölt 8. cikk (3) bekezdést illetően, meg kívánjuk védeni a rugalmasságot, akármelyik formában. 2007 óta ez az egyeztetéseink alapján levont egyértelmű következtetés. Garriga Polledo úr számos fő kihívást felsorolt. Nem felügyeleti szervekről van szó, hanem főleg az ITER-ről, a Galileóról, és más nagyszabású projektekről, amelyek nehezen helyezhetők el a jelenlegi többéves keretben. Számszerűsített adatokkal viszont rendelkezünk. Az ITER esetében nagyon világos, mi fog következni 2012-13-ban. A megoldás megtalálása érdekében azonban hosszú távú kötelezettségvállalásokra van szükségünk, mielőtt ezen igény költségvetését kialakítjuk.
Az igazgatást illetően, nem ígérhetek teljes válaszokat Ehrenhauser úrnak az átláthatósággal kapcsolatban, azt azonban ígérhetem, hogy a Bizottságban nagyon komolyan gondoljuk a zéró növelést. Nem lesz új tétel 2013-ig. Én így értelmezem az önmérsékletet, amire válság idején szükség van. Nem tudok teljes választ adni azokra a kérdésekre, hogyan kezeljük a többleteket a jelenlegi rendszerben, de ez adalék lehet a következő pénzügyi terv szabályainak megvitatásához.
McGuinness asszonynak kérdése volt a dokumentumnak nem minősülő irattal kapcsolatban. Ez már el van felejtve, passé, nem létező! Októberben vagy novemberben új iratoknak kell megjelenniük a két nagy kiadási területre - kohézióra és közös mezőgazdasági politikára - vonatkozóan, és ezeknek másmilyen jellegűnek kell lenniük, mint az, amelyik léket kapott, az úgynevezett dokumentumnak nem minősülő irat.
Előre örülök a további lépésekben való együttműködésnek. A menetrend egyértelmű, a lisszaboni csomagról való novemberi szavazással a Parlamentben, esetleg egyeztetéssel betetőzve. Helyesebben az októberi szavazással és a novemberi egyeztetéssel.
Reimer Böge
szerző. - (DE) Elnök asszony, elnézést kérek, de mivel van néhány percünk a következő napirendi pont előtt, szeretnék mindössze két záró megjegyzést tenni.
A soros elnökség egyes érvei alapján értem, hogy nehéz helyzetben vannak a tagállamok. A Tanács válaszai azonban még mindig nem tükrözik teljes mértékben azokat a szükségszerűségeket és költségvetési kihívásokat, amelyekkel az Európai Unió egésze szembenéz, sem pedig az Unió jövőbeni irányát. Ezért kell együtt dolgoznunk.
A biztos úr válaszaiból azt veszem ki, hogy résnyire kinyitotta az ajtót a további párbeszéd előtt, és mi most majd megpróbáljuk bedugni a lábunkat a résen. A Költségvetési Bizottság ezért, az eljárási szabályzat 81. cikke alapján be fog nyújtani egy közbülső jelentést a többéves pénzügyi keret felülvizsgálatára irányuló egyetértési eljárásra vonatkozóan annak érdekében, hogy a plenáris ülés tárgyalási felhatalmazást kapjon a megbeszélések szeptemberi folytatására.
Az elnök a vitát lezárja (149. cikk).
Georgios Stavrakakis
írásban. - (EL) A Lisszaboni Szerződés új prioritásokat határoz meg az EU számára, az EU 2020 stratégia pedig nagyra törő célkitűzéseket tartalmaz az Unió jövője szempontjából létfontosságú ágazatokban, amelyek megváltoztatják a jelenlegi többéves pénzügyi terv alapját képező adatokat. Még fontosabb, hogy a jelenlegi gazdasági válság következményei, amelyeket még nem értünk teljesen, és amelyek tovább tágulnak, megmutatták, hogy a velünk szemben támadt kihívások, amelyeknek meg kell felelnünk, sok szinten kiigazításokat tesznek szükségessé, ha azt akarjuk, hogy politikáink hatékonyak legyenek. Mindannyian tudjuk azonban, hogy az EU által kialakított egyetlen új politika, kezdeményezés és program sem hajtható végre a szükséges források nélkül. A jelenlegi többéves pénzügyi keretben biztosított mozgástér mindenütt nagyon szűk, sőt azt mondanám, fojtogató, és nem enged teret változtatásra az elkövetkezendő években; például az 1a. és a 4. fejezetben hagyott mozgástér alapján előre nem látott követelményeknek lehetetlen megfelelni. Ezért sürgősen szükségünk van a jelenlegi többéves pénzügyi keret felülvizsgálatára annak érdekében, hogy rendelkezni tudjunk az ahhoz szükséges forrásokról, hogy az EU megbecsülhesse a vállalkozásait és eleget tehessen az európai polgárok megnövekedett igényeinek. Ha vesztegetjük az időt, lehetőségeket vesztegetünk el.
