A fejlesztést célzó politika koherenciája és egyes biológiai természeti erőforrások EU általi kiaknázásának hatása a fejlesztésre Nyugat-Afrikában (vita)
Elnök
Napirendünk következő és utolsó pontja Frithjof Schmidtnek, a Fejlesztési Bizottság nevében benyújtott, "A fejlesztést célzó politika koherenciája és egyes biológiai természeti erőforrások EU általi kiaknázásának hatása a fejlesztésre Nyugat-Afrikában” (INI/2007/2183) című jelentésének vitája.
Frithjof Schmidt
előadó. - (DE) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, engedjék meg, hogy jelentésem címének lefordításával kezdjem. Amikor mi a "biológiai természeti erőforrásokról” beszélünk, akkor a faárukra és a halra utalunk. A fa és a hal jelenti a kulcsfontosságú forrásokat a nyugat-afrikai térség társadalmi és gazdasági fejlődése tekintetében. Ebből is következik, hogy itt az erdőiirtásról is szólunk.
Mindannyian tudjuk, milyen ijesztő is e fejlődés iránya. Az ötven évvel ezelőtti délnyugat-afrikai erdőségekből napjainkra mindössze 13% maradt meg. Ez azt jelenti, hogy az egykor erdővel borított területek 87%-án a fákat már kivágták. Mindannyian tudjuk, hogy ennek milyen a hatása az éghajlat alakulására és a sivatagosodási folyamatokra.
Hasonlóan riasztó statisztikákkal rendelkezünk az Atlanti-óceán érintett részének túlzott lehalászását illetően, és ennek súlyos következményeiről. Mindannyiunk számára ismertek azok a képsorok, amelyek az emberekkel túlterhelt kenukat mutatják, amint nyugat-afrikai menekültekkel megrakottan partot érnek a Kanári-szigeteken. Az általam leírt tendenciák és a Nyugat-Afrikából az Európai Unióba irányuló, fokozott migráció közötti kapcsolatok nyilvánvalók, vitathatatlanok, és természetesen társadalmunkon belül politikai viták témájául szolgálnak.
Az Európai Unió a fa és a hal legfőbb piaca. Mi magunk állítjuk, hogy e termékek 80%-át vesszük meg. Emiatt megfontolásra érdemes, sőt, alapvető, hogy fejlesztési politikánk, halászati politikánk, valamint a fával kapcsolatos kereskedelempolitikánk összefüggéseit áttekintsük, és annak révén meghatározzuk, hogy azok milyen mértékben kapcsolódnak egymáshoz hasznosan, valamint - bizonyos vonatkozásokban - mikor akadályozzák kölcsönösen egymást saját céljaiknak megvalósításában.
Mindkét termék esetében szükséges, hogy megakadályozzuk a források illegális fosztogatását, és fenntartható erőforrás-gazdálkodást valósítsunk meg. Mindkét termék esetében fontos annak biztosítása, hogy a helyi gazdaság és a helyi fogyasztók szükségletei előnyt élvezzenek a nemzetközi kereskedelemmel szemben. Amennyiben nem sikerül e célokat elérnünk, akkor az önfenntartó fejlődést eleve aláássuk, és fejlesztési együttműködésünk sikerét kockáztatjuk. Azért olyan fontos tehát az összefüggések vizsgálata, hogy biztosítsuk azt, az általunk követett egyéb politikák ne érintsék hátrányosan és aknázzák alá fejlesztési politikánkat.
Ismerjük azokat az eszközöket, amelyek révén a helyzet javítható. Szükség van a halállomány és az erdők erőteljesebb ellenőrzésére, továbbá a fa- és halászati ipar jobb felügyeletére. Szükséges emellett, hogy megfelelő infrastruktúrát hozzunk létre az állomány-fejlesztéshez kapcsolódó kutatások számára, a gazdasági tevékenységek ellenőrzésére és felügyeletére. Régóta tudjuk mindezt, és lényegében ez az a politikai irány, amelyet egy ideje követni törekszünk.
Ebben az összefüggésben, erőfeszítéseinket főként az illegális fakivágás, az illegális halászat, valamint az illegális termékek kereskedelme elleni küzdelemre kell összpontosítanunk. Mindezt ott helyben, Nyugat-Afrikában kell megtennünk. Ennek megfelelően, támogatnunk kell a nyugat-afrikai partnerországokat, és ebben értendő az is, hogy segítjük őket az uniós piacokra való bejutásban. Fejlesztenünk kell ellenőrző-rendszerünket. A fejlesztési politika terén az egyik létfontosságú feladatunkat az jelenti, hogy erőfeszítéseinket a fatermelés, az erdőgazdálkodás és a halászat terén a fenntartható környezetvédelmi megközelítéshez igazítsuk.
Engedjék meg, hogy még egy pontot érintsek, és utaljak egy, a jelentéshez kapcsolódó ellentmondásra. A jelentésben leszögeztük, hogy javítani kell az uniós és afrikai partnerek közötti vegyes vállalatok működésének feltételeit, továbbá védelmet kell nyújtanunk a beruházásoknak. Én ezt helyesnek és jogosnak tartom, ezek szükséges intézkedések. Ugyanakkor biztosítanunk kell azt is, hogy ne keletkezzenek olyan túlzott kapacitások, amelyek gátolják egyéb célkitűzéseink megvalósítását, mint amilyen a túlhalászás elleni küzdelem is.
Parancsoló szükségszerűség, hogy a célok közti ellentmondásokat feloldjuk. Ez magyarázza, hogy kiegészítő pontként nyilatkozatot csatoltuk a Halászati Bizottság véleményéhez. Izgatottan várom, hogy az arról szóló eljárási vita, hogy ki jogosult kiegészítéseket fűzni mihez, hol és mikor, ne befolyásolja kedvezőtlenül a kiegészítések lényegét. Véleményem szerint, elsődleges fontossággal bír azon elv fenntartása, hogy nem teremtődhetnek új, felesleges kapacitások. Amint tudják indítványozták e pont jelentésből való törlését, de nem szabad, hogy megengedjük ennek bekövetkeztét.
Danuta Hübner
a Bizottság tagja. - Elnök úr, kezdeném azzal, gratulálok az előadónak, Schmidt úrnak, jelentéséhez. A fejlesztéssel kapcsolatban a politikák közötti összhang fontos kérdés, és hadd biztosítsam Önöket arról, hogy a kedvezőtlen hatások csökkentése, továbbá az európai politikák és a fejlesztés közötti szinergiák teljes körű kiaknázása a millenniumi fejlesztési célok elérésére irányuló erőfeszítéseink szerves elemét képezi.
A fejlesztési politikán túli egyéb politikák jelentősen hozzájárulhatnak a fejlődéshez, és ez - természetesen - közvetlenül kihat segítségnyújtásunk hatékonyságára.
Amint arra a jelentésben helyesen rámutatnak, a trópusi erdőirtást aggodalommal kell követnünk, de úgy vélem, két elemet el kell határolnunk egymástól: az erdőirtást és az éghajlatváltozást, az egyik oldalon, valamint az erdők illegális kizsákmányolása elleni küzdelmet, a másikon.
Balin a nemzetközi közösség az erdők kiirtását egyértelműen az éghajlatváltozás egyik legfőbb okozójának nyilvánította. Az ENSZ Éghajlatváltozási Konferencia szellemében, a Bizottság 2008-ban 5 millió euróval kíván hozzájárulni a Világbank által igazgatott Forest Carbon Partnership Facilityhez. 2010-ig további 60 millió eurót irányzunk elő az Éghajlatváltozás Elleni Világszövetség finanszírozására, amelyet múlt évben kezdeményeztünk a legszegényebb országok éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodása elősegítése érdekében.
Végül, több ország - köztük Ghána, Kamerun, Mali, Sierra Leone és Elefántcsontpart - a természeti források kezelésével, valamint e szektor irányításával kapcsolatos intézkedéseket illesztett be a 10. Európai Fejlesztési Alappal kapcsolatos nemzeti programjába.
Nyugat-Afrika - és így Kamerun, Ghána, Libéria és Elefántcsontpart, amelyek tekintélyes mennyiségű fát exportálnak Európába - fontos partnere az Európai Uniónak akkor is, amikor az erdők illegális kizsákmányolása elleni küzdelemről van szó.
Az érintett országok közül kettő - Kamerun és Ghána - most véglegesíti önkéntes FLEGT partnerségi megállapodását az Unióval, és Libéria a közeljövőben hasonló tárgyalásokra készül.
Ami a halászati politikát illeti, amint azt Önök helyesen kiemelték, az új halászati partnerségi megállapodások nagyobb koherenciát biztosítanak a közös halászati politika és a fejlesztési politika között. Ezek az új megállapodások már nem korlátozódnak arra, hogy halászati lehetőségeket biztosítanak a közösségi hajók számára, de lehetővé teszik párbeszéd más partnerekkel való megkezdését is, az utóbbiak területi vizeit érintő, ténylegesen fenntartható és felelős halászati politika bevezetéséről.
A halászati megállapodások értelmében biztosított, gyakran a partnerország bevételeihez és ezzel makrogazdasági stabilitásához tekintélyes mértékben hozzájáruló pénzügyi ellentételezést kiegészítve, ezek a megállapodások alapvető politikai és jogi alapot teremtenek. Ez lehetővé teszi a Közösség számára, hogy a párbeszéd révén, továbbá a partnerek által, azok halászati politikájában meghatározott prioritások fényében, előmozdítsa a halászati politika fejlesztését.
Nem tudok viszont Önökkel egyetérteni a jelentés azon állítását illetően, amely a bevándorlást és a halászati megállapodásokat összekapcsolja. Maguk az érintett országok is - és vegyük Szenegál, Djibo Ka miniszter személyes példáját - nyilvánosan visszautasították azt a vádat, hogy a közösségi flották jelenléte komolyan befolyásolja a források alakulását, közrejátszik a nem ipari tevékenységet folytató, gyakran az illegális migrációban leginkább érintett halászok jövedelmezőségének csökkenésében.
Mi ténylegesen halászokkal, nem kormányzati szervezetekkel, és magán partnerekkel működünk együtt Európában és ezekben az országokban, és tesszük ezt pontosan azért, hogy amennyire csak lehetséges megkíséreljük és csökkentsük a halászaink és az adott országok legsebezhetőbb halászai közötti bármiféle negatív kölcsönhatást és tisztességtelen versenyt.
Jelenleg nincs olyan európai halászflotta, amely versenyezne Nyugat-Afrika ezen országainak nem ipari jellegű flottáival, miközben ugyanez nem mondható el más, külföldi ipari jellegű flottákról.
Carmen Fraga Estévez
a Halászati Bizottság véleményének előadója. - (ES) Elsőként is, elutasítom a Fejlesztési Bizottság elfogadhatatlan magatartását, amelyből arra következtethetünk, hogy rá nem vonatkozik az Európai Parlament eljárási szabályzata. E bizottság kijátszotta a 47. cikkben foglalt megerősített együttműködési eljárást, és olyan kérdésekben javított bele a Halászati Bizottság nyilatkozataiba, amelyek szigorúan az utóbbi hatáskörébe tartoznak. A Fejlesztési Bizottság a jelentés kidolgozásának kezdetétől teljesen megbízhatatlannak bizonyult, és csökönyösen megpróbálta elbitorolni a Halászati Bizottságnak a halászati partnerségi megállapodásokkal összefüggő hatásköreit. Miközben a Halászati Bizottság olyan véleményt tett közzé, amelyben tudatosan igyekezett a lehető legnagyobb mértékben tekintettel lenni arra az érzékenységre, amelyet e kérdéskör kivált a Fejlesztési Bizottságban, az utóbbi - amint arra a kezdetektől törekedett - beavatkozott a tisztán közös halászati politikai ügyekbe.
Elnök úr, egyes bizottsági elnökök hajlamosak azt hinni, hogy nem véthetnek hibát, és hogy az eljárási szabályzat rájuk nem vonatkozik, miközben nekik kellene e szabályok legfőbb védelmezőjeként fellépni. A következmény nem más, mint a bizottságok közötti haszontalan konfrontáció, amely az egész intézmény erkölcsi hitelét ássa alá.
Remélem, hogy ez az eset segít elfojtani a hatalommal való visszaélési kísértéseket, és mindazok, akiket érdekel az, hogy milyen szerepet játszanak a halászati partnerségi megállapodások Nyugat-Afrika falvainak és nemzeti halászatának fejlesztésében, átfogó és cenzúrázatlan jelentés alapján is megismerkedhetnek e témával.
E módosítást a PPE-DE képviselőcsoport nevében benyújtva, azt kívántam előadóként demonstrálni, hogy készek vagyunk visszatérni a normális munkamenethez, noha már bejelentettük, hogy amennyiben a többi képviselőcsoport nem támogatja módosításunkat, akkor kérni fogjuk, hogy a jelentés ismételt kidolgozás céljából kerüljön vissza az illetékes bizottsághoz.
Filip Kaczmarek
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (PL) Elnök úr, szeretném megköszönni Schmidt úrnak igen alapos és részletes jelentését. Ahhoz, hogy fejlesztési politikánk valóban koherens legyen, szükségünk van ilyen, a fejlesztési tevékenység különböző elemeit vizsgáló részletes jelentésekre. Természetesen a többi parlamenti bizottsággal való együttműködést szabályozni kell, de amennyiben a politikai kohézióról szólunk, akkor tisztáznunk kell azt, hogy miként kell az egyes parlamenti bizottságoknak egymással együttműködniük.
A nyugat-afrikai természeti források kiaknázásának Európai Unió általi elemzése inkább valóságos, semmint bátortalan értékelését adja az Európai Uniónak ezen afrikai térségben betöltött szerepének. Tudatában kell lennünk annak, hogy a természeti források felhasználásának igen konkrét, esetenként igen fájdalmas és összetett társadalmi következményei vannak. E tekintetben igen aggasztó, hogy a nyugat-afrikai halászati forrásoknál már a túlzott kiaknázás tapasztalható, amely viszont - miután ez a forrás jelenti a térségben az élelmiszerbiztonságot - veszélyt jelent a helyi fejlődés számára.
Igaz az, hogy az afrikai nemzetek nem mindenkor foglalkoznak a természeti erőforrások fenntartható kiaknázásával, de még ha így is tesznek, akkor sem a szükséges mértékben. Ezért a térségbeli tevékenységünket mind gazdasági, mind etikai szempontok alapján mérlegelnünk kell. Megértem, hogy számos politikusunk szívesebben látja az európai halászokat Afrika nyugati partjai mentén, semmint Brüsszel utcáin. Oda kell azonban figyelnünk arra, hogy ne legyünk álszentek, hiszen nem beszélhetünk koherens fejlesztési politikáról a nyugat-afrikai fenntartható halászat nélkül.
Ugyanígy nem szabad arra törekednünk, hogy társadalmi gondjainkat exportáljuk, mert - még ha ezt meg is tehetnénk - akkor is nehézségeink a migrációs problémák formájában visszatérnének és kísértenének bennünket. Olyan érzésem is van, mintha önmagunk előtt ködösítenénk, amikor azt mondjuk, hogy amennyiben mi kivonjuk flottáinkat Nyugat-Afrikából, akkor mások jönnek helyünkre, és azok még a mainál is rosszabb normákat alkalmaznak majd. A gondolkodásnak ez a módja veszélyes, és nem hiszem, hogy élhetünk ilyen érvekkel.
Thijs Berman
a PSE képviselőcsoport részéről. - (NL) Elnök úr, amennyiben kihalásszuk a tengert Mauritánia partjainál, akkor a legszegényebb emberek - akik nem látnak már jövőt hazájukban - Európába jönnek bevándorlóként. A mi legszegényebb területeinknek kell e kérdéssel szembenézniük, és nem a leggazdagabbaknak. Ennek révén Európa szavazatokat veszít, különösen a legalacsonyabb jövedelműek között. Emiatt is létfontosságú a kohéziós politika. Már számos összefüggésben megfogalmazást nyert - teljesen érthető módon -, hogy Írország visszautasította a Lisszaboni Szerződést.
A Lisszaboni Szerződés valóságos előrelépést jelent a fejlesztési politika tekintetében. Ez az első dokumentum, amely valódi koherenciát teremt. Az Unió nem veheti el a szegény országoktól egyik kezével azt, amit a másikkal nyújt. Az Unió mezőgazdasággal, halászattal, kereskedelemmel kapcsolatos politikája nem mehet szembe a fejlesztési politikával. Az utóbbi nyilvánvalóan számos politikai területhez kapcsolódik, de ez nem a bizottságok közötti rivalizálás kérdése. Ez jelentéktelen részletkérdés.
A Nizzai Szerződés mindössze azt igényelte, hogy az Unió egységes erőként jelenjen meg a világ előtt. Bebizonyosodott, hogy mindez nem elég. Az agrárpolitika, szégyenteljes módon, lehetővé tette, hogy - cukor- és gabona- - feleslegünket, exporttámogatások segítségével a világpiacra öntsük. Szerencsére mindez, most már - többé-kevésbé - a múlté.
Kizárólag a Lisszaboni Szerződés nyújtja azt a jogi alapot, amelyről kiindulva a szegény országok támogatói fenntarthatják a világ legszegényebb népeivel való szolidaritást. Ezzel együtt, Írország ez ellen szavazott. Tehát éppen a legalacsonyabb jövedelműek mondtak nemet a Szerződésre, és ez mutatja, hogy Európa legszegényebbjei nem eléggé azonosulnak az Európai Unióval. A túlzott létbizonytalanság, a túl sok kockázat azt is jelzi, nekik kell végül is elviselniük a következetlen és antiszociális politika következményeit.
Amint azt az előadó, Schmidt úr kristálytisztán megfogalmazta, a feladat az, hogy környezetünk védelme közepette szolidaritásunkat is fenntartsuk Európa és a fejlődő országok valamennyi polgára iránt. Ez nem kis feladat. Erős a késztetés arra, hogy az egyik fajta szolidaritást kijátsszuk a másikkal szemben. Miközben azok nem állnak ellentmondásban. A fejlődő országokkal való szolidaritás fontos ahhoz, hogy valós szolidaritásunkat bizonyíthassuk Európa és a világ más részeinek alacsony jövedelmű polgárai iránt.
Hélène Goudin
az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - (SV) Amikor az EU tagállamai a szegényebb országok természeti forrásait kiaknázzák, akkor nagy lábnyomokat hagynak maguk után. A nyugat-afrikai vizek halállománya közel áll a teljes kimerítéshez, az illegális fakereskedelem rombolja a környezetet, és a többi természeti erőforrás kiaknázása már eddig is súlyos következményekkel járt egy szegény és politikailag ingatag térségre nézve. Tevékenységünk hatással van a helyi népesség helyzetére.
A jelentés nagyobb összetartást sürget az EU országok között, és azt kívánja, hogy az Európai Parlament nagyobb beleszólással rendelkezzék. Azonban igen sokféle érdek jelenik meg ebben a Parlamentben, amely azt is jelenti, hogy az európai segélyezési politika kudarcra van ítélve. A nemzetközi feladatokat az ENSZ-nek és más szervezeteknek kellene elvégeznie. Amennyiben valóban meg akarjuk változtatni a világot, mint ezt hangoztatjuk, más intézkedéseket kell foganatosítanunk. Amit az EU-nak tennie kell, az saját politikájának felülvizsgálata és megreformálása.
Az EU-nak be kell szüntetnie a hanyatló európai mezőgazdaság támogatást, véget kell vetnie a kereskedelempolitikáját jellemző burkolt protekcionizmusnak, és fel kell hagynia erkölcstelen halászati megállapodásaival!
Bogdan Golik
(PL) Elnök úr, az Európai Unió által elfogadott határozatokkal összhangban, a tagállamok többsége segítségnyújtásában a nyugat-afrikai államokat is magában foglaló, a Szahrától délre eső afrikai országcsoportra összpontosít. Ez a térség igényli legjobban a fejlesztést. Lengyelország is támogatja az Európai Uniónak a fejlesztési politika terén képviselt álláspontját, és támogatja a millenniumi fejlesztési céloknak e térségben való megvalósítását. A lengyel közvéleményben mind erőteljesebb támogatásra talál a fejlődő országoknak nyújtott segélyezés. A múlt évben a támogatottság 77%-os volt. Ugyanakkor azt is tudjuk, hogy az egyes tagállamoknak fokozott erőfeszítéseket kell tenniük kötelezettségeik teljesítésére, valamint elő kell mozdítaniuk az európai fejlesztési politika kohézióképességét és hatékonyságát. Az itt érvényesülő megosztottság láttán most nagyon fontos kérdésnek mutatkozik közös uniós, és parlamenti álláspont kialakítása az accrai és dohai konferenciákkal kapcsolatban.
Afrika - olyan régióként, amelyben a legtöbb fejlődő ország található - csekély tapasztalatokkal rendelkezik a biológiai erőforrások védelme terén. Másrészt Európa számára nagyon fontos, hogy hozzájuthasson az afrikai ásványkincsekhez, mivel ez az a politika, amelyet Kínához és az Orosz Föderációhoz hasonlóan maga is követ. Létfontosságú az európai partnerek számára, hogy erősítsék kereskedelmi vonzerejüket, és fejlesztési segélyeiket kevésbé tegyék függővé az afrikai demokratikus reformoktól. Különös módon fontos az afrikai nemzetek számára, hogy bejuthassanak az EU élelmiszerpiacára. Brazíliát, az USA-t, Ausztráliát megelőzve, biztosítanunk kell számukra ezt a lehetőséget. Amire nagy szükség van, az az EU és az egyes tagállamok segélyprogramjainak erőteljesebb komplementaritása, kohéziója és összehangolása. Ami a nyugat-afrikai természeti források kihasználását illeti, olyan hatékony rendszerre van szükség, amely képes felmérni ennek kiterjedését, és markánsabb ellenőrzést képes gyakorolni e folyamat fölött.
Szeretném megköszönni Schmidt úrnak, hogy ráirányította figyelmünket e gondokra!
Kathy Sinnott
Elnök úr, a jelentés szerint a fa és a hal Nyugat-Afrika két legfontosabb természeti erőforrása. Miután az EU e termékek legfőbb célállomása, feladatunk, hogy jelentős szerepet vállaljunk magunkra e források fenntartható fejlesztésének előmozdításában. Az EU most foglalkozik azzal a kérdéssel, hogy a nagyobb kereskedelmi lehetőségekkel, elmélyültebb politikai párbeszéddel, és a kül- és biztonságpolitikai ügyek terén való együttműködéssel járó kedvezményesebb státuszt biztosítsa Marokkónak.
Elvileg nem ellenezzük ezt a megállapodást, feltéve, hogy Marokkó elfogadja azt, hogy a jogtalanul megszállva tartott Nyugat-Szaharában véget vet az emberi jogok bármiféle megsértésének, hogy Marokkó elfogadja azt, hogy szabad és tisztességes népszavazást rendez Nyugat-Szahara népének, hogy a halászati partnerségi megállapodás felülvizsgálatra kerül, továbbá hogy Nyugat-Szahara szaharavi népessége a marokkói polgárokkal egyenlő állampolgárként élhet.
Számos oka van annak, hogy Marokkó miért nem felel meg a magasabb szintű partnerségi státusz feltételeinek. Mindenekelőtt, a kedvezményezett státusz biztosításával az EU egyértelműen erősítést nyújt a marokkói jogtalan megszálláshoz, a szabad és tisztességes népszavazáshoz vezető politikai folyamatot pedig nehezíti. Továbbá a magasabb szintű partnerségi viszony megadása ellentmond a nyugat-szaharai önrendelkezésről rendezendő népszavazáshoz kapcsolódó ENSZ-küldetés céljainak.
Danuta Hübner
a Bizottság tagja. - Elnök úr, az ily késői órákban lefolytatott vita világosan jelezte milyen fontosnak is tartjuk e kérdést, tehát még egyszer köszönöm a Parlamentnek e jelentést.
Amint arra helyesen rámutattak, a fa és a hal két kulcsfontosságú termék Nyugat-Afrika gazdasági és társadalmi fejlődése tekintetében. Különös hangsúllyal, hadd emeljem ki még egyszer: biztosítanunk kell, hogy e természeti erőforrások kiaknázásának a fejlesztési célokkal összhangban történő megvalósítása a jövőben is prioritást jelentsen az Európai Unió és a nyugat-afrikai országok számára.
Amint azt bevezető felszólalásomban említettem, és amit most megismételnék, a Bizottság elkötelezett e cél megvalósítása mellett, és a Parlament által holnap elfogadni tervezett határozat komoly hozzájárulást jelent munkánkhoz.
Frithjof Schmidt
előadó. - (DE) Elnök úr, amit elsőként tenni kívánok az az - és ez meglepetést kelthet hozzászólásának fényében -, hogy köszönetemet fejezem ki Fraga Estévez asszonynak, hiszen mi személyesen igen szorosan együttműködtünk e jelentés kapcsán, és számos problémát meg is oldottunk. Ezt el kell különítenünk attól az intézményi konfliktustól, amely a Halászati Bizottság és a Fejlesztési Bizottság között keletkezett az eljárási szabályzat értelmezésével összefüggésben. Az utóbbinak köze van azon tényhez, hogy - az ICEI tanulmány eredményeként - új feladatként megkaptuk a koherencia ellenőrzések végrehajtását. A Tanács úgy döntött, hogy 12 politika terén ellenőrizni kell azt, a meghozott intézkedések mennyiben állnak összhangban a fejlesztési politikával. Ezek a politikai területek mindenkor kötődnek más bizottságok hatásköreihez. Ez természetesen folyamatosan intézményi konfliktusokat szül. Ez gond, de mindazonáltal én szeretném megköszönni Önnek a jelentés tartalmi kérdései során tapasztalt jó személyes együttműködést.
Biztos asszony, hiszem, hogy a Bizottság helyes úton jár a FLEGT folyamattal, valamint 2002 óta az új halászati partnerségi megállapodással is. Ez megfelelő alapot teremt a továbblépéshez, és szeretném bátorítani Önöket, határozottan haladjanak tovább ezen az úton a fenntartható fejlődés erősítése érdekében. Még nagyon sok a teendő. Ezt a határozott irányvonalat tovább kell fejleszteni. Ennek során Önök egyértelműen számíthatnak e Parlament támogatására.
Hadd szóljak végül a migráció és a túlhalászás közti kötődésről. Aligha kell mondanom azt, hogy ez nem a migráció egyetlen oka. Utóbbinak számos okát ismerjük. Vannak azonban világos jelei annak, hogy a túlhalászásnak is szerep jut abban. És az Európai Unió - mások mellett - érintett e túlhalászásban. A Nemzetközi Migrációs Szervezet a közelmúltban szolgáltatott kézzelfogható bizonyítékokat erre vonatkozóan, Szenegál kapcsán. Ennek megfelelően Szenegál elnöke számára igencsak nagy meggondolatlanság volna, ha elfordítaná fejét országa, és a parti vizek realitásai felől. Ezeket az ügyeket kritikusabban kellene vizsgálnunk, a gondokat pedig együtt kellene kezelnünk, és megoldanunk!
Elnök
A vitát berekesztem.
A szavazásra holnap, 12 órakor kerül sor.
