Dvostranski sporazumi med državami članicami in tretjimi državami, ki so povezani s sektorskimi zadevami in zajemajo pravo, ki se uporablja za pogodbena in nepogodbena obligacijska razmerja - Dvostranski sporazumi med državami članicami in tretjimi državami o sodnih odločbah in sklepih v zakonskih sporih, o starševski odgovornosti in preživninskih obveznostih - Razvoj kazenskopravnega območja (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka je skupna razprava o
poročilu Tadeusza Zwiefke v imenu Odbora za pravne zadeve o dvostranskih sporazumih med državami članicami in tretjimi državami, ki so povezani s sektorskimi zadevami in zajemajo pravo, ki se uporablja za pogodbena in nepogodbena obligacijska razmerja, o predlogu Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o uvedbi postopka za pogajanja o dvostranskih sporazumih med državami članicami in tretjimi državami, ki so povezani s sektorskimi zadevami in zajemajo pravo, ki se uporablja za pogodbena in nepogodbena obligacijska razmerja, ter za njihovo sklenitev - C6-0001/2009 -
poročilu Gérarda Depreza v imenu Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve o dvostranskih sporazumih med državami članicami in tretjimi državami o sodnih odločbah in sklepih v zakonskih sporih, o starševski odgovornosti in preživninskih obveznostih, o predlogu Uredbe Sveta o uvedbi postopka za pogajanja o dvostranskih sporazumih med državami članicami in tretjimi državami, ki so povezani s sektorskimi zadevami in zajemajo pristojnosti, priznavanje in izvrševanje sodnih odločb in sklepov v zakonskih sporih, o starševski odgovornosti in preživninskih obveznostih ter pravo, ki se uporablja v zadevah v zvezi s preživninskimi obveznostmi, ter za njihovo sklenitev - C6-0035/2009 - in
poročilu Marie Grazie Pagano v imenu Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve o razvoju kazenskopravnega območja EU s predlogom Priporočila Evropskega parlamenta Svetu o razvoju kazenskopravnega območja EU.
Tadeusz Zwiefka
Gospod predsednik, komisar, najprej bi se rad prisrčno zahvalil poročevalcu iz Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve, gospodu Deprezu, vsem poročevalcem v senci in predstavnikom češkega predsedstva in Evropske komisije za naše uspešno sodelovanje. Kljub našim precej različnim začetnim pogajalskim izhodiščem nam je uspelo doseči kompromis, ki nam bo, upam, omogočil doseči sporazum s Svetom na prvi obravnavi.
Predlog uredbe uvaja mehanizem, na podlagi katerega se bodo države članice lahko ponovno pogajale in pogajale o dvostranskih sporazumih s tretjimi državami članicami na področju pravosodnega sodelovanja v civilnih in gospodarskih zadevah ter jih sklenile. Podoben mehanizem je predviden v zvezi z dvostranskimi sporazumi na področju pristojnosti, priznavanja in izvrševanja sodnih odločb in sklepov v zakonskih sporih, o starševski odgovornosti in preživninskih obveznostih. To je odziv na praktično težavo, ki se je pojavila kot posledica Mnenja 1/03 Sodišča Evropskih skupnosti o novi Luganski konvenciji, v skladu s katero so Skupnosti pristojne za sklenitev zunanjih sporazumov v enaki meri, v kakršni so uporabile mandat za sprejetje pravnih sredstev na področju pravosodnega sodelovanja v civilnih zadevah v skladu s členom 61(c) Pogodbe ES.
Predlagani instrument uvaja poseben postopek. Zaradi tega morajo biti pravni okviri predlaganega mehanizma strogo omejeni tako glede področja uporabe kot obdobja veljavnosti. Prvi pogoj je izpolnjen z omejitvijo predlagane uredbe na dvostranske sporazume na področjih pristojnosti, priznavanja in izvrševanja sodnih odločb in sklepov v civilnih in gospodarskih zadevah. Drugi pogoj je izpolnjen s klavzulo o časovni omejitvi veljavnosti, v skladu s katero sporazum, sklenjen v skladu s tem postopkom, avtomatično preneha veljati v trenutku, ko sporazum s tretjo državo sklenejo Skupnosti.
Vsekakor se mi zdi potrebno, da se v pravne okvire vključi izvajanje zunanjih pristojnosti na področju, ki vključuje poseben zakon o pogodbenih in nepogodbenih obligacijskih razmerjih, in tudi zakonske spore. Vendar se zdi, da je treba pojasniti, da se predlagani mehanizem ne bo uporabljal samo za sektorske sporazume, ki jih določa omejeno področje uporabe tega predloga, temveč tudi za druge sporazume, kot so dvostranski dogovori in regionalni sporazumi med omejenim številom držav članic in sosednjimi tretjimi državami - seveda samo v zelo omejenih primerih, v zvezi s posebnimi zadevami in z namenom reševanja lokalnih težav.
Bil sem skeptičen glede potrebe po določitvi klavzule o časovni omejitvi veljavnosti do 31. decembra 2014, če mora Evropska komisija v skladu s predlagano uredbo predstaviti poročilo o uporabi resolucije do 1. januarja 2014. Poleg tega je postopek pogajanj o sporazumih s tretjimi državami pogosto zapleten in dolgotrajen, državam članicam pa ne pušča veliko časa za uporabo novega postopka. Zato kompromisni predlog, da bi uredba prenehala veljati 31. decembra 2019, državam članicam omogoča zapletenejšo in učinkovitejšo uporabo postopka.
Kljub drugačnemu mnenju Evropske komisije sam menim, da bi morala Komisija v svojem poročilu o uporabi uredbe uredbo predstaviti v povezavi z drugimi zakonodajnimi instrumenti, kot je Bruselj I. Predlagani mehanizem, ki vključuje dvostopenjsko nadzorno delovanje Komisije, bo nedvomno služil zagotovitvi kohezije s pravnim redom. Vseeno sem si prizadeval doseči čim večjo prožnost v predlaganem postopku, skrajšanje obdobij, v katerih naj bi se Komisija odzvala, in zmanjšanje upravne obremenitve. Demokratično pooblastilo in vloga Evropskega parlamenta nista vprašljiva, zato prav tako vztrajam, da se Evropskemu parlamentu in državam članicam zagotavljajo informacije na vsaki stopnji od namere države članice, da se začne pogajati s tretjo državo, do sklenitve sporazuma.
Želim poudariti, da je postopek za sklenitev dvostranskih sporazumov s tretjimi državami edinstvena priložnost, da pokažemo, da je Evropska unija sposobna reševati težave svojih državljanov v njihovo korist, kar je še posebej pomembno v povezavi z gospodarsko krizo in naraščajočim evroskepticizmom v veliko državah članicah. Na koncu, gospod predsednik, moramo kljub določenim, povsem pravnim razlikam v pristopu pokazati naš pragmatizem v povezavi s tem, obenem pa seveda spoštovati pravni red Evropskih skupnosti.
Gérard Deprez
Gospod predsednik, komisar, kakor je ravnokar dejal gospod Zwiefka, hkrati razpravljamo o dveh poročilih, ki obravnavata drugačni področji uporabe, vendar sta del iste logike in sta podvrženi enakim postopkom.
Prvo poročilo, za katerega je poročevalec gospod Zwiefka - naj se mu zahvalim za spoštovanje, ki mi ga je izkazal, in za njegovo potrpežljivost ob nekaterih mojih zahtevah -, se nanaša na predlog uredbe v okviru postopka soodločanja. Drugo poročilo, za katerega sem poročevalec jaz, vključuje predlog uredbe, ki predvideva zgolj posvetovanje Evropskega parlamenta.
V bistvu, gospod predsednik - in s tem se strinjam - so težave, ki se jih trudimo rešiti s tema dvema instrumentoma, resne in zelo pogosto zares tragične. Vsak od nas je slišal za primere ali pozna primere, ko je zakon z osebo iz tretje države propadel in ko oče ali pogosteje mati nima več pravice videvati otrok, ki jih je zakonec odpeljal v svojo državo izvora ali drugam, in včasih ne more odkriti, kje so otroci. Enako velja za možnost prejemanja plačil preživnine.
Očitno je, da so ta vprašanja resnična, resna in tragična. Nujno in upravičeno je treba poskusiti najti rešitev za to, predvsem s pogajanji o sporazumih s tretjimi državami.
Kaj pa je izvor vprašanja, s katerim se ukvarjamo danes? Zakaj se morajo evropske institucije ukvarjati s tem problemom? Odgovor je preprost. Za pogajanja o sporazumih z eno ali več tretjih držav v zvezi z vsemi temi vprašanji in za njihovo sklenitev je izključno pristojna Skupnost. Da so ta vprašanja izključno skupnostne narave, izrecno potrjujejo odločbe Sodišča Evropskih skupnosti in mnenja pravnih služb. To pomeni, da je tisto, kar se je zdelo zelo preprosto, dejansko malo bolj zapleteno in bolj občutljivo. Vprašanje torej je: ali je glede na sedanje stanje pogodb in sodno prakso Sodišča Evropskih skupnosti pravno mogoče državam članicam dopustiti, da izvajajo eno od izključnih pristojnosti Skupnosti in, če je, pod kakšnimi pogoji?
Osebno, gospod predsednik, nisem velik pravni strokovnjak. Pravzaprav sploh nisem pravni strokovnjak, vendar v veljavnih pogodbah nisem našel pravne podlage, ki bi izrecno pooblaščala Skupnost, da v celoti ali delno preda svoje izključne pristojnosti državam članicam. To pomeni, da sem še vedno zelo zbegan in zelo zadržan do samega načela mehanizma, ki nam je bil predlagan.
Glede na to moram priznati, da so mnenja pravnih služb naših institucij odprla nekaj vrat. To je zelo očitno. Na primer, komisar, mnenje pravne službe vaše institucije, navajam: se strinja, da je izvajanje zunanje pristojnosti Skupnosti s strani države članice pravno mogoče v izjemnih okoliščinah in pod posebnimi pogoji tako po obliki kot po vsebini. Pravna služba Evropskega parlamenta je veliko manj izrecna, čeprav je ponudila nekaj možnosti.
Prav ta zelo natančna in restriktivna pravna načela so bila podlaga za spremembe, ki sem jih predložil, in pogajanja v trialogu s Svetom in Komisijo, ki sem se jih udeležil. Ponavljam, da se dobro zavedam tragedij, ki se dogajajo nekaterim našim sodržavljanom, in si bom odločno in zelo prizadeval, da bi jim pomagal. Zato sem na koncu pristal na kompromis, ki je bil dosežen na pogajanjih s Svetom in Komisijo, vendar želim, da je povsem jasno, gospod predsednik, komisar, da mora izključna pristojnost Skupnosti ostati kot taka. Države članice se z odobritvijo brezštevilnih odstopanj in širjenjem področja uporabe na koncu ne smejo ponovno polastiti tistega, kar je izključna pristojnost Skupnosti. V tej smeri sem ravnal in to smer bom v prihodnje zagovarjal.
Maria Grazia Pagano
Gospod predsednik, gospe in gospodje, naj začnem s toplo zahvalo vsem, vsem kolegom poslancem in uradnikom, ki so prispevali k izboljšanju besedila, o katerem bomo glasovali jutri. Posebej hvaležna sem gospodu Demetriouju, katerega prejšnje odlično priporočilo je bilo izhodišče za moje poročilo.
Pri svojem delu sem se ves čas zelo zavedala potrebe po zagotovitvi uporabnih smernic za vzpostavitev pristnega evropskega prostora za pravosodno sodelovanje in upam, pravzaprav sem prepričana, da utegne biti moje delo ponovno uporabno za prihodnje švedsko predsedstvo, ki bo soočeno s težavno nalogo priprave osnutka stockholmskega programa.
Pri pripravi osnutka besedila sem začela z dvema premislekoma: prvi je bil, da imajo kazenski postopki številne in pomembne posledice za temeljne svoboščine tako žrtev kaznivih dejanj kot osumljencev in obtožencev. Zato sta prednostna naloga, ki jo mora ta parlament nujno izpostaviti, in glavno jedro mojega poročila osredotočenost na spoštovanje človekovih pravic.
V priporočilu je bilo veliko prostora namenjenega prav varovanju človekovih pravic, pri čemer je bila pozornost namenjena predvsem zaščiti žrtev, razmeram v zaporih, pravicam zapornikov in postopkovnim jamstvom, vključno s pravico do seznanitve s pravicami in pomoči uradno imenovanega zagovornika, pravico do navedbe dokazov, pravico do seznanitve z naravo in razlogi za obtožbe in do dostopa do zadevnih dokumentov v razumljivem jeziku, torej pravico do tolmača.
Drugi pomislek, na podlagi katerega sem pripravila svoje poročilo, je, da je bila, kakor je razvidno iz poročila o izvajanju haškega programa za leto 2007, stopnja izvajanja v povezavi s pravosodnim sodelovanjem v kazenskih zadevah nekoliko nizka, čeprav je bil v drugih sektorjih, kot so sodelovanje v civilnih zadevah, upravljanje mej, politika priseljevanja in azilna politika, zabeležen zadovoljiv razvoj dogodkov.
Zato je jasno, da je treba narediti več. Izvajanje načela vzajemnega priznavanja, temelja medsebojnega sodelovanja, je zelo nezadovoljivo. Problemu moramo priti do dna in določiti vzroke za to nezadostno povečanje, tako da bomo lahko pripravili najučinkovitejše rešitve.
Menim, da so glavni vzroki v pomanjkanju vzajemnega poznavanja in zaupanja med državami, zato v poročilu poudarjam usposabljanje, ocenjevanje ter izmenjavo informacij in dobrih praks.
Kar zadeva usposabljanje, vsekakor ne smemo spregledati bistvenega napredka, doseženega v več pogledih zlasti zaradi prispevka evropske mreže za sodniško usposabljanje na področju usposabljanja. Vendar menim, da moramo vseeno preseči sedanji model usposabljanja, ki v glavnem temelji na nacionalnih šolah za podiplomsko izobraževanje, če naj vzpostavimo močnejšo skupno pravosodno kulturo, ki je še vedno ni. Zaradi tega sem izpostavila potrebo po razvoju v dobro organiziran evropski inštitut za usposabljanje sodnikov in odvetnikov z ustreznimi sredstvi, opozorila pa sem tudi na potrebo po preprečevanju nepotrebnega podvajanja med obstoječimi ustanovami in izpostavila pomembno vlogo nacionalnih šol.
Drugič: potrebujemo učinkovitejši vsestranski mehanizem ocenjevanja pravosodja, pravosodnih organov in izvajanja direktiv Evropske unije. Poročilo zato predlaga ustanovitev skupine strokovnjakov, ki bo stalno spremljala uporabo prava Skupnosti ter kakovost in učinkovitost pravosodja, po vzoru schengenskega sistema vzajemnega ocenjevanja. Namen te skupine je tudi določiti vse slabosti sistema in zakonodajne pomanjkljivosti na področju pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah, da bo imel evropski zakonodajalec na voljo vse vire informacij za pravilno ocenjevanje politik in ureditev.
Nazadnje, uporaba novih tehnologij, ki so zelo pomembne za zbiranje podatkov, krepi obstoječe sisteme podatkovnih zbirk in kroženje informacij. Upam, da bo jutrišnje glasovanje ponovitev odličnega rezultata, doseženega v Odboru za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve.
Jacques Barrot
Gospod predsednik, seveda se želim zahvaliti trem poročevalcem in se bom najprej obrnil na gospoda Zwiefko in gospoda Depreza. Komisija je vsekakor zadovoljna, da so bili doseženi kompromisi. Vendar je res, da so od februarja potekala intenzivna pogajanja in da smo tako na prvi obravnavi dosegli sporazum o dveh predlogih, ki ju je Komisija predstavila konec leta 2008.
To je zelo občutljivo področje za vse sodelujoče institucije - Komisijo, Svet, Evropski parlament -, kakor je dobro poudaril gospod Deprez. Zahvaljujem se vsem stranem, da so se sporazumele glede besedila, ki po našem mnenju upošteva institucionalne pristojnosti Komisije in za katerega se obenem zdi, da je odziv na utemeljena pričakovanja držav članic in parlamenta.
Vendar naj poudarim, da je to izredni postopek, ki je omejen tako glede področja uporabe kot obdobja veljavnosti, in da je treba izključno pristojnost Skupnosti v teh zadevah v vsakem primeru še naprej upoštevati. Moje stališče do tega je zelo trdno in strinjam se s tem, kar je povedal gospod Deprez, ko je poudaril, da države članice ne smejo izkoristiti položaja tako, da bi se polastile določenih pristojnosti in spodbudile Komisijo, da se nekako odpove zamisli o dajanju predlogov.
Prepričan sem, da se o tem povsem strinjamo. Vendar gre tudi za to, da bo ta prožnost na področjih, na katerih Skupnost ne izvaja svoje pristojnosti, državam članicam zagotovila institucionalni okvir za pomoč državljanom pri dostopu do pravnega varstva v tretjih državah, predvsem na področju družinskih pravic. Prav tako je res - gospod Zwiefka in gospod Deprez sta opozorila na to -, da moramo imeti v mislih pravila v zvezi z ločitvijo, skrbništvo nad otroki, pravice do obiskovanja in preživninske obveznosti ter neprijetne razmere, do katerih lahko pride zaradi zakonodaje, ki se vsesplošno uporablja na teh področjih, na mednarodni ravni.
Predlog o pravu, ki se uporablja za pogodbena in nepogodbena obligacijska razmerja, bi prav tako lahko pozitivno vplival na reševanje zelo konkretnih in zelo specifičnih problemov, kot so na primer tisti, povezani s cestnim in rečnim prometom ali upravljanjem letališč na mejah več držav, kot je letališče Basel-Mulhouse-Freiburg. Vendar je to še ena uporaba tega institucionalnega okvira, ki mora spet ostati izjema.
V vsakem primeru se želim zahvaliti poročevalcem iz Odbora za pravne zadeve in Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve za delo, ki so ga opravili, zahvaljujem pa se jim tudi za razumevanje, ki je omogočilo, da je bil ta sporazum dosežen pred koncem mandata tega parlamenta.
Zdaj bom omenil poročilo gospe Pagano, s katerega pristopom in vsebino se strinjam. Pozdravljam čedalje večje vključevanje Parlamenta na kazenskopravnem področju ne samo v zvezi z zakonodajnim ukrepom, temveč tudi v zvezi z oblikovanjem prihodnosti evropskega kazenskopravnega območja.
Gospa Pagano, hvala za vašo podporo delu, ki ga trenutno opravljamo, saj pripravljamo stockholmski program in bomo objavili sporočilo, ki bo vsebovalo priporočila za obdobje od leta 2010 do leta 2014. Veseli me, da vaše poročilo v celoti podpira načelo vzajemnega priznavanja. Zaradi načela vzajemnega priznavanja je Unija dosegla velike uspehe, vključno z evropskim nalogom za prijetje in predajo, vse to pa je načrt za pristno kazenskopravno območje.
Poročilo obravnava tudi vprašanja, ki se pojavljajo pri izvajanju načela vzajemnega priznavanja, in res je, da je treba spremljati prenos ter popolno in dosledno uporabo veliko obstoječih instrumentov, ki temeljijo na načelu vzajemnega priznavanja. Res pa je tudi, da vzajemno priznavanje ne more obstajati brez povečanja medsebojnega zaupanja med pravosodnimi organi držav članic. To je dejansko glavni sestavni del vzajemnega priznavanja. Zato sem hvaležen Evropskemu parlamentu, da zagovarja oblikovanje resnično skupne pravosodne kulture, kakor ste pravkar omenili, gospa Pagano.
Upravičeno ste vztrajali pri razvoju usposabljanja za pravniške poklice, usposabljanja na področju evropskih mehanizmov, razvoju odnosov s Sodiščem Evropskih skupnosti, uporabe instrumentov vzajemnega priznavanja, pravosodnega sodelovanja in primerjalnega prava. V tej točki se povsem strinjam z vašim poročilom, saj menim, da bosta usposabljanje sodnikov in izmenjava sodnikov med državami članicami v stockholmskem programu ključna za prihodnost tega evropskega območja prava, ki si ga tako želimo.
Očitno bo tudi forum za pravosodje, na katerem se srečujejo različne mreže strokovnjakov na področju prava, imel pomembno vlogo pri spodbujanju ozaveščenosti strokovnih delavcev o evropski razsežnosti njihovih dejavnosti, s pomočjo Unije pa bodo morali ti strokovni delavci sodelovati, da se zagotovi dejanska izmenjava najboljše prakse.
Komisija se prav tako strinja s predlogom poročila - zares, hvala - za ocenjevalni mehanizem, ki ne bo omejen zgolj na prenos instrumentov Unije, temveč bo bolj na splošno zajemal tudi stanje pravosodja v državah članicah.
Ocenil bo njegovo učinkovitost, njegovo hitrost in spoštovanje jamstev za obrambo. Delo v zvezi s tem vprašanjem se je začelo že z zamislijo, ki jo je predložil minister za pravosodje Nizozemske, o oblikovanju mehanizma za ocenjevanje delovanja sodstva na področju spoštovanja načel pravne države, seveda z uporabo obstoječega aparata in dodano vrednostjo, ki jo vnaša politično spremljanje. Na podlagi teh ocen bo mogoče pripraviti priporočila.
Poleg tega je Komisija naklonjena večji vključenosti Evropskega parlamenta v njene ocenjevalne mehanizme. Gospod Deprez, to bi bila priložnost, da se Parlament vključi v delo strokovnih skupin, ki jih bomo ustanovili letos in v prihodnjih letih.
Nadalje, omenili ste prenos novega sklepa o Eurojustu. Tudi tukaj se strinjamo s pristopom, predlaganim v poročilu, in koristnostjo izvedbenega načrta in srečanj strokovnjakov z državami članicami. Zaradi tega bomo lahko hitro uvedli novi sklep o Eurojustu.
Nazadnje, poročilo vztraja pri razumni uporabi novih tehnologij. Evropska strategija e-pravosodja se je začela izvajati, da bi se na področju pravosodja izkoristil potencial informacijskih in komunikacijskih tehnologij.
To je torej vse, lahko se samo zahvalim Evropskemu parlamentu za njegovo delo in za razmisleke na tem področju, ki jih je delil z nami. Prepričan sem tudi, da nam bo skupaj uspelo vzpostaviti to kazenskopravno območje, to območje prava, ki naj bi bilo značilno za skupnost državljanov, ki imajo povsem upravičeno pravico do kakovostnega pravosodja, v kateri koli državi članici že so.
Jan Kohout
predsednik Sveta. - Gospod predsednik, pozdravljam priložnost, da lahko govorim o teh treh pomembnih zakonodajnih predlogih, in se poročevalcem zahvaljujem za obsežno delo, ki je vloženo v njihova poročila. Najprej bi rad dal pripombe na prva dva predloga in se potem posvetil tretjemu predlogu o vprašanju nadaljnjega razvoja kazenskega pravosodja v EU.
Cilj obeh predlogov, ki ju zajemata poročili gospoda Zwiefke in gospoda Depreza, je uvesti postopek, ki bo državam članicam omogočil pogajanje o sporazumih s tretjimi državami na področju pravosodnega sodelovanja v civilnih zadevah in njihovo sklenitev, kar je v izključni pristojnosti Skupnosti.
Prvi predlog, za katerega se uporablja postopek soodločanja, zajema pravo, ki se uporablja za pogodbena in nepogodbena obligacijska razmerja. Drugi predlog, za katerega se uporablja posvetovalni postopek, zajema določena vprašanja na področju družinskega prava.
Želim poudariti, da je postopek, ki ga uvajata prihodnji uredbi, oblikovan tako, da zagotavlja celovitost prava Skupnosti. Pred odobritvijo pogajanja o sporazumu bo Komisija preverila, da predvideni sporazum ne povzema prava Skupnosti na neučinkovit način ali da ne ogroža pravilnega delovanja sistema, vzpostavljenega s pravili Skupnosti. Komisija bo prav tako preverila, da predvideni sporazum ne ogroža politike zunanjih odnosov, kakor jo določa Skupnost.
Pravzaprav bi bilo mogoče trditi, da je s tem, ko se državam članicam omogoči pogajanje o sporazumih s tretjimi državami članicami, ki so združljivi s pravom Skupnosti, in njihova sklenitev, področje veljavnosti prava Skupnosti razširjeno na države zunaj Evropske unije.
Postopek, ki ga uvajata predloga, se bo uporabljal predvsem za pogajanje o dvostranskih sporazumih med državo članico in tretjimi državami ter za njihovo sklenitev. Vendar se bo v določenih primerih uporabljal tudi za pogajanje o regionalnih sporazumih med več kot eno državo članico in/ali več kot eno tretjo državo ter za njihovo sklenitev. V zvezi z regionalnimi sporazumi se bo postopek, ki ga uvaja predlog na področju družinskega prava, uporabljal za spremembo dveh že obstoječih konvencij med nordijskimi državami ali za ponovno pogajanje o njiju. Pri predlogu na področju prava, ki se uporablja za obligacijska razmerja, bo na področje uporabe predloga dejansko spadalo le nekaj regionalnih sporazumov. Ti bi na primer lahko zajemali delovanje letališča na obmejnem območju, skupne vodne poti dveh ali več držav ali čezmejne mostove in predore.
Postopek, ki ga uvajata predloga, temelji na visoki stopnji zaupanja in sodelovanja med državami članicami in Komisijo. Zagotovljen je mehanizem za obravnavanje situacij, ko Komisija na podlagi svoje ocene sprejme sklep, da se pogajanja o sporazumu ali njegove sklenitve ne sme odobriti. V takšnih situacijah se bosta zadevna država članica in Komisija začeli dogovarjati, da bi skupaj našli rešitev.
Predsedstvo v imenu Sveta upa in pričakuje, da bo sporazum o predlogu na področju prava, ki se uporablja za obligacijska razmerja, mogoče doseči na prvi obravnavi. Med Evropskim parlamentom, Komisijo in Svetom so potekala konstruktivna pogajanja, med katerimi je tem trem institucijam skupaj uspelo rešiti številna težka vprašanja.
Ker je predlog na področju prava, ki se uporablja za obligacijska razmerja, v veliki meri identičen predlogu na področju družinskega prava, je samoumevno, da so bile spremembe prvega predloga prenesene v drugi predlog, čeprav se za ta predlog ne uporablja postopka soodločanja. Zaradi dobre priprave zakonodaje je zelo zaželeno, da se ohrani enakost obeh besedil.
Naj zaključim z nekaj pripombami na priporočilo Parlamenta o razvoju kazenskega pravosodja EU, ki je predmet poročila gospe Pagano.
Svet se povsem strinja s tem, da je vzajemno priznavanje pomemben temelj pravosodnega sodelovanja znotraj EU. Menimo, da bi ga bilo treba razširiti - s sprejetjem drugih pravnih instrumentov v prihodnosti - in poglobiti z učinkovitejšim izvajanjem do zdaj sprejetih instrumentov vzajemnega priznavanja.
V zvezi s tem želi Svet opozoriti Parlament na dejstvo, da je Svet v postopku dokončanja četrtega kroga vzajemnega ocenjevanja praktičnega izvajanja evropskega naloga za prijetje in predajo ter postopkov za predajo med državami članicami.
V okviru teh serij vzajemnega ocenjevanja so strokovnjaki preučevali tudi vprašanja, povezana z medsebojnim vplivanjem evropskega naloga za prijetje in predajo in bolj na splošno načela vzajemnega priznavanja na eni strani ter načela sorazmernosti na drugi strani. Vendar je treba načelo sorazmernosti uravnovesiti tudi z drugim načelom, ki ga Parlament prav tako ceni - namreč načelom subsidiarnosti. Dejstvo je, da imajo pravosodni organi v različnih državah članicah različne poglede na to, kaj je huda kršitev.
Svet se veseli nadaljnjega dela s Parlamentom in Komisijo pri uvedbi sistema horizontalnega in trajnega ocenjevanja in izvajanja politik in pravnih instrumentov EU.
V zvezi z vprašanjem sodniškega usposabljanja se Svet strinja s Parlamentom, da je treba spodbuditi dejansko pravosodno kulturo EU, med drugim s spodbujanjem neposrednih izmenjav med sodniki, tožilci in člani pravosodnega osebja različnih držav članic, ter aktivno razviti evropsko mrežo za sodniško usposabljanje.
Svet se prav tako strinja s stališčem Parlamenta glede potrebe po hitrem in učinkovitem izvajanju novih sklepov o Eurojustu in Europolu.
Naj zaključim z zahvalo Parlamentu za obsežno in natančno delo, ki je bilo danes popoldne pred nami vloženo v ta tri poročila.
Gérard Deprez
predsednik Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve. - (FR) Gospod predsednik, ta kratki trenutek želim, nikakor ne v imenu Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve, temveč bolj v imenu svoje skupine, izkoristiti za to, da podam svojo izjemno pozitivno oceno poročila gospe Pagano. Čestitam vam za vaše poročilo, gospa Pagano. Menim, da ste s pripravo tega poročila izdelali izjemno natančen seznam točk, ki bi morale biti nazorno predstavljene, komisar, v stockholmskem programu, ki ga, kolikor vem, Komisija dejavno pripravlja.
Dovolite mi, da poleg tega, kar je že bilo povedano o pomembnosti ocenjevanja usposabljanja sodnikov, poudarim dve zadevi, ki sta bistveni za vprašanje medsebojnega zaupanja in ki sta temelj tega, kar bi v prihodnje lahko postalo vzajemno priznavanje. Prvič, neodvisnost sodstva. Trenutno številne države članice EU nimajo sodstva, ki bi bilo neodvisno od političnega vpliva ali drugih vplivov. To je sramota, ki jo je treba čim prej odpraviti.
Drugič, postopkovna jamstva. Dokler ne bomo mogli biti prepričani, da v nekaterih državah osebe, ki so osumljene ali obtožene, da so zakrivile določeno vrsto prekrškov, uživajo postopkovna jamstva, podobna tistim, ki obstajajo v drugih državah, bo težko pridobiti široko podporo načelu vzajemnega priznavanja. To je temeljno vprašanje, ki sem ga želel vključiti v to razpravo. Čestitam, gospa Pagano.
Csaba Sógor
Državne meje, zarisane po drugi svetovni vojni, so ločile skupnosti in družine. Rad bi vam predstavil primer tega v naši bližini tukaj v Evropi. Vas Szelmenc je bila nekoč del Madžarske. Vendar je zdaj en del vasi, Nagyszelmenc, na ozemlju države članice Evropske unije, Slovaške, medtem ko je drugi del, Kisszelmenc, v Ukrajini.
Pred 23. decembrom 2005 med obema vasema ni bilo niti mejnega prehoda. 60 let so starši, otroci in sorodniki živeli povsem ločeno drug od drugega, tako da se desetletja niso mogli srečati. EU jim je dala težko pričakovano priložnost, da bi se ta položaj končal z odprtjem mejnega prehoda. Pravkar omenjeni primer je le eden izmed več stotih ali tisočih in je obenem močan vzrok za to, da zdaj razpravljamo o tem poročilu.
Osnutek uredbe predvideva postopek glede pristojnosti, ki naj bi se uporabljal med državami članicami in tretjimi državami v povezavi z zakonskimi spori, starševsko odgovornostjo in preživninskimi obveznostmi. Uredba ne bo nadomestila predpisov Skupnosti, temveč se bo uporabljala samo, če zadevna država članica dokaže, da obstaja poseben interes na podlagi gospodarskih, geografskih, kulturnih ali zgodovinskih odnosov, zlasti med zadevnima državo članico in tretjo državo, za podpis dvostranskega sektorskega sporazuma s tretjo državo. Hkrati Komisija izjavlja, da ima predlagani sporazum samo omejen vpliv na enotno in dosledno uporabo obstoječih uredb Skupnosti ter delovanje sistema, ki se izvaja na podlagi omenjenih uredb.
Poročevalcu, gospodu Deprezu, bi se rad zahvalil za to, da se je lotil te pomembne teme, ki vpliva na življenja državljanov, ki živijo znotraj in zunaj EU, predvsem ker ta dokument vzpostavlja ravnovesje med sodno pristojnostjo institucij Skupnosti in posameznih držav.
Manuel Medina Ortega
Gospod predsednik, menim, da sta predloga uredb, ki nam ju je predložila Komisija, pomembna in potrebna ter da je bilo po drugi strani prav tako pomembno in potrebno, da smo v Evropskem parlamentu vztrajali pri načelu, pri katerem sta vztrajala poročevalca, gospod Zwiefka in gospod Deprez, namreč pri načelu pristojnosti Skupnosti.
To je vprašanje pristojnosti Skupnosti, v povezavi s katerim je iz praktičnih razlogov priporočljivo ohraniti položaj, v katerem določene odgovornosti izvajajo države članice, vendar bi te, kakor je dejal gospod Barrot, morale biti omejene glede področja uporabe in obdobja veljavnosti. Možnosti, da se zavrne izvajanje pristojnosti Skupnosti, ni in ne Svet, ne Komisija, ne Parlament niso pristojni za to, da bi odstopili od teh pristojnosti Skupnosti.
Po tej ugotovitvi - to je izredni postopek - menim, da bodo spremembe, o katerih smo razpravljali in ki smo jih predložili in jih bo Parlament po mojem mnenju jutri sprejel, omogočile sprejetje tega paketa ukrepov na prvi obravnavi. Upam pa tudi, da bo Komisija omogočila, da bomo na naslednji stopnji in naprej lahko nadaljevali z razvojem dejanskega evropskega sistema zasebnega prava. To je čedalje bolj potrebno, kakor je na primer poudaril gospod Sógor v prejšnjem govoru. Govorimo o težavah, ki najbolj neposredno vplivajo na ljudi, in če bomo sposobni rešiti njihove težave, bodo spoznali, da Evropska unija deluje.
Gospod predsednik, na koncu bi rad čestital kolegoma poslancema, gospodu Deprezu in gospodu Zwiefki, ter se zahvalil Komisiji in Svetu za pripravljenost, da sodelujeta z nami pri tem vprašanju.
Sarah Ludford
v imenu skupine ALDE. - Gospod predsednik, rada bi se zahvalila gospe Pagano za njeno odlično poročilo in njeno sodelovanje pri pripravi osnutka kompromisnih sprememb, v katere so na primer vključeni nekateri moji predlogi.
Menim, da Evropski parlament z dvojnim prizadevanjem, da se storilci kaznivih dejanj privedejo pred sodišče in podprejo pravice obtožencev in žrtev, postavlja trden mejnik v zvezi s svojimi prizadevanji glede evropskega kazenskopravnega območja v prihodnje. Poročilo upravičeno izpostavlja ključna vprašanja, kot so potreba po spremljanju izvajanja zakonodaje; spodbujanje usposabljanja sodnikov, tožilcev in zagovornikov; in nova zakonodaja, ki zagotavlja postopkovna jamstva, kakor je poudaril Gérard Deprez.
Evropski nalog za prijetje in predajo je učinkovit instrument za privedbo storilcev kaznivih dejanj pred sodišče in globoko obžalujem, da so mu britanski konzervativci nasprotovali. Vendar moramo zagotoviti - in vlade morajo zagotoviti -, da se evropski nalogi za prijetje in predajo ne bodo zlorabljali za trivialne zadeve, kot je pregon oseb, ki so ukradle prašiča ali niso poravnale hotelskega računa. Prav tako ta nalog ne sme biti zlorabljen za zaslišanje v primeru iskanja dokazov na slepo, temveč ga je treba pravilno uporabljati za predajo zaradi obtožbe in pregona.
Evropski nalog za prijetje in predajo - kakor so omenili drugi - in celotno kazensko pravosodje temeljita na medsebojnem zaupanju. Zato morajo države članice dokazati, da si zaslužijo to zaupanje, z visokokakovostnimi pravnimi sistemi in spoštovanjem na primer Evropske konvencije o človekovih pravicah in odločb Sodišča v Strasbourgu. Ne moremo dopustiti, da bi na podlagi evropskih nalogov za prijetje in predajo državi EU bile predane osebe, ki bi bile potem poslane nazaj v tretjo državo, kjer bi jih mučili. Ob nasprotovanju Strasbourgu je treba uporabiti zaščitne ukrepe za temeljne pravice v evropskem nalogu za prijetje in predajo. Menim, da so se vlade EU izognile izzivu, da bi odpravile bistvene razlike med pravnimi sistemi in neenotno spoštovanje pravice do poštenega sojenja in človekovih pravic.
Prav tako si moramo prizadevati, da zagotovimo, da bo v prihodnje kakovost kazenskopravne zakonodaje boljša. Upajmo, da bo po Lizboni - vesela sem, da je češki senat ratificiral Lizbonsko pogodbo - manj novinarskih konferenc v zvezi s predlogi držav članic, ki ne vodijo nikamor in se jih, tudi če se odobrijo, nikoli ne izvaja pravilno. Vseevropsko pravosodje in visoki pravni standardi so ključni za naše državljane, kadar potujejo, delajo in ustanavljajo podjetja v drugih državah in kadar si morajo ljudje prizadevati, da se zagovarjajo v tujem jeziku. Skrajni čas je bil, da smo zagotovili, da so vsi, ki so se zapletli v kazenskopravnem sistemu druge države članice, seznanjeni s svojimi pravicami in da so jim zagotovljeni ustrezna pravna pomoč, tolmačenje in prevajanje.
Nazadnje, zelo sem razočarana, ker je vlada Združenega kraljestva bila ena izmed tistih, ki so blokirale ukrep o postopkovnih pravicah. Upam, da si bodo v prihodnosti premislili.
Luca Romagnoli
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, delno se strinjam s tremi poročili, o katerih razpravljamo.
Poročilo gospoda Zwiefke je laže prebavljivo, ker je postopek za pogajanje o dvostranskih sporazumih o sektorskih vidikih med državami članicami in državami, ki niso članice EU, ter za njihovo sklenitev predstavljen homogeno in na splošno pregledneje.
Kar zadeva poročilo gospoda Depreza, se v bistvu strinjam z drugo polovico tam, kjer se nanaša na potrebno doslednost Komisije, če naj razvijemo politiko Skupnosti glede zunanjih odnosov v sektorju pravosodnega sodelovanja. Vendar sem, kar zadeva možnost, da države članice same sklepajo sporazume, kot nacionalist s tem seveda zadovoljen in upam, da to ni postopek, katerega področje uporabe in obdobje veljavnosti sta nujno omejena.
Nazadnje, odkrito moram povedati, da me obhaja nekaj dvomov o priporočilu Evropskega parlamenta, ki ga je pripravila gospa Pagano. Zahvaljujem se ji, da je poudarila in podprla uporabo e-pravosodja, še toliko bolj, ker sem bil odgovoren za pripravo osnutka poročila in še vedno dolgujem zahvalo vsem, ki so sodelovali, da bi zagotovili njegov uspeh. Vendar moram, ker sem seznanjen s temami, povezanimi s temeljnimi svoboščinami žrtev, osumljencev in obtožencev ter potrebo po izvajanju sodniškega usposabljanja sodnikov in zaposlenih, pripomniti, da moramo na tem področju še veliko narediti - vsekakor vsaj v Italiji. Poleg tega, kar zadeva evropski nalog za prijetje in predajo, se moji dvomi povsem odkrito spremenijo v čisto nasprotovanje. Vseeno se zahvaljujem poročevalcem, da so te teme obdelali strokovno in natančno.
Panayiotis Demetriou
(EL) Gospod predsednik, tudi jaz bi rad čestital trem poročevalcem, gospodu Zwiefki, gospodu Deprezu in gospe Pagano. Kot poročevalec v senci bi rad čestital predvsem gospe Pagano za njeno poročilo ter se ji zahvalil za njeno prijaznost in obenem za njeno tesno sodelovanje z menoj pri poročilu. Prav tako bi rad izrazil svoje zadovoljstvo, da, kakor pravi komisar, Komisija sprejema skoraj vse točke v poročilu. Poročilo gospe Pagano kot tako in seveda vse, kar je danes povedala v Parlamentu, v celoti podpiram.
Komisar, 10 let je minilo, odkar je Evropski svet v Tampereju objavil, da je sprejel strateški cilj oblikovanja območja svobode, pravice in varnosti v Evropski uniji, 10 let od objave, da sta temelj pravosodnega sodelovanja vzajemno priznavanje sklepov vrhovnih sodišč in zaupanje v te sklepe. Moram reči, da je bilo v tej smeri storjenega malo.
Medtem ko je v primeru civilnega prava pri nekaj zadevah bil dosežen napredek, so v primeru kazenskega prava stvari skorajda mirovale. Upamo, da bo s sprejetjem Lizbonske pogodbe več napredka v tej smeri.
Komisar, niti ta predlog o najmanjših postopkovnih jamstvih ni bil podprt in naša zahteva - in te besede so namenjene tudi Svetu - je, da ga podprete vi. Za zaključek naj povem, da seveda med pravosodnimi sistemi obstajajo razlike, da pa obstajajo tudi možnosti za zbliževanje. Zato je treba izvajati priporočilo o ustanovitvi strokovnega odbora za preučitev vseh razlik in podobnosti prava, tako da bomo imeli posebna strokovna priporočila o zbliževanju naših zakonodaj in medsebojnem zaupanju v pravosodne sisteme.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
(PL) Gospod predsednik, na področju civilnega pravosodja poleg pravnega reda Evropskih skupnosti obstajajo številni dvostranski sporazumi, ki so jih države članice sklenile s tretjimi državami. V skladu s členom 307 Pogodbe ES morajo države članice odpraviti vse morebitne določbe v tovrstnih sporazumih, ki so nezdružljive s pravnim redom.
Sodišče Evropskih skupnosti je v svojem Mnenju 1/03 iz februarja 2006 potrdilo, da je Skupnost pridobila izključno zunanjo pristojnost za sklenitev mednarodnih sporazumov s tretjimi državami o pristojnosti ter priznavanju in izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah. Zato se pojavi vprašanje, ali bi bilo treba vse obstoječe ali predlagane dvostranske sporazume s temi državami in o teh zadevah nadomestiti s sporazumi Skupnosti. Ali pa naj države članice ostanejo pristojne za sklenitev teh sporazumov na področjih, ki ne zadevajo interesov Skupnosti?
Vendar morajo za ta postopek, ki je izjema glede na pravilo, veljati zelo specifično določeni pogoji glede področja uporabe in obdobja veljavnosti mehanizma. Zato je pomembno, da Komisija oblikuje strategijo in določi prednostne naloge ob upoštevanju razvoja politike Skupnosti v zvezi z zunanjimi odnosi na področju pravosodnega sodelovanja v civilnih in gospodarskih zadevah.
Jacques Barrot
Gospod predsednik, kratek bom, ker lahko izrazim samo svoje zadovoljstvo z načinom, kako je Parlament prispeval k osvetlitvi tega območja prava, pravice, varnosti in svobode, ki ga želimo vzpostaviti v Uniji; pozdravljam vse, kar je bilo izrečeno, predvsem o načelu vzajemnega priznavanja, kar nas vrne k medsebojnemu zaupanju med sodniki.
Dejansko obstaja, kakor je bilo zelo dobro pojasnjeno, področje za zbliževanje pravosodnih sistemov, kar bi bilo treba formalizirati predvsem prek minimalnih postopkov v primeru kazenskih postopkov. Res sem prepričan, da vse to tlakuje pot za dober stockholmski program, in Parlamentu bi se rad zahvalil za to.
V zvezi z drugimi zadevami lahko potrdim, da bo dejansko mogoče najti institucionalni okvir za dvostranske sporazume, vendar morata imeti Skupnost in Komisija izključno pristojnost. To je vse, kar lahko rečem. Ne želim podaljševati razprave. Še veliko je treba povedati.
Predvsem se zahvaljujem Parlamentu, in moram reči - ker ne bom imel več priložnosti govoriti -, da me bo moja izkušnja na mestu komisarja izjemno obogatila, ker sem globoko prepričan, da lahko dobra povezanost Komisije in Evropskega parlamenta pogosto - opravičujem se predsedstvu za to opazko, vendar je resnična - poudari in podpre splošni evropski interes.
Seveda pa se predsedstvu zahvaljujem za njegovo podporo. Te tri institucije morajo sodelovati in se dopolnjevati; vendar je moja zahvala namenjena Evropskemu parlamentu, ki nam je nocoj ponovno predstavil zelo dobro poročilo. Hvala, gospa Pagano.
Jan Kohout
predsednik Sveta. - Gospod predsednik, ta razprava je bila izjemno zanimiva in zdi se, da smo zelo blizu tega, da sporazum o predlogu na področju prava, ki se uporablja za obligacijska razmerja, dosežemo na prvi obravnavi. Naj povem, da to ni samo sporazum, temveč pošten in uravnotežen sporazum. Menim, da je to odličen prikaz dobrega sodelovanja Parlamenta, Komisije in Sveta.
Prepričan sem, da bodo države članice dobro izkoristile postopek, ki ga uvajata prihodnji uredbi, in da bo postopek državam članicam omogočil, da bodo zagotovile ustrezen pravni okvir za svoje odnose z določenimi tretjimi državami, s katerimi imajo posebne vezi.
Kakor sem poudaril prej, sporazum o predlogu na področju prava, ki se uporablja za obligacijska razmerja, na prvi obravnavi vpliva na drugi predlog na področju družinskega prava, saj sta besedili v veliki meri identični. S sporazumom na prvi obravnavi smo tako omogočili tudi hitrejše sprejetje drugega predloga. To je vsekakor zaželen razvoj dogodkov.
Zelo veliko držav članic je izjemno zainteresiranih za to, da bi lahko sklepale sporazume s tretjimi državami o zadevah v zvezi z družinskim pravom, kot so skrbništvo nad otroki, pravice do obiskovanja in preživninske obveznosti, na primer zaradi posebnih zgodovinskih ali družbenih vezi s temi državami.
Nazadnje, v imenu Sveta bi se rad zahvalil Parlamentu za njegova navdihujoča priporočila o razvoju kazenskega pravosodja EU, ki so predmet poročila gospe Marie Grazie Pagano. Parlamentu bi se rad zahvalil za to plodno razpravo in za odličen izid.
Tadeusz Zwiefka
Gospod predsednik, na začetku tega dela smo vedeli, da hodimo po tankem ledu. Po eni strani smo obravnavali izjemno naravo in neobičajno pomembnost pravnih instrumentov. Po drugi strani smo se zavedali, da čas teče in da se konec tega mandata Evropskega parlamenta neizogibno približuje, tretjič in zadnjič pa so tako države članice kot državljani Evropske unije pričakovali, da jim bo vsaj v nekem natančno določenem času na voljo pomoč pri reševanju zadev, ki so zanje izjemno težke, obenem pa tako pomembne.
Samo po zaslugi naše želje, da dosežemo dober rezultat in seveda obenem ohranimo popolno spoštovanje prava Skupnosti, in naše želje, da razvijemo instrument, ki bo skladen s pravnim sistemom EU, ter naše želje, da bi dobro sodelovali, smo lahko dosegli stopnjo, na kateri danes zaključujemo razpravo, na podlagi katere bomo na prvi obravnavi verjetno dosegli uspeh.
Zato bi se rad še enkrat iskreno zahvalil gospodu Deprezu za njegova vztrajna prizadevanja pri tem, da nas zadrži znotraj določenih meja. Prav tako bi se rad iskreno zahvalil gospodu Kohoutu za neobičajno dinamično delo predstavnikov češkega predsedstva in komisarju Barrotu za zares popolno sodelovanje predstavnikov Komisije. Rad bi se zahvalil tudi svojim kolegom poslancem, ki so danes govorili tukaj in so ves čas našega dela prispevali k njegovemu končnemu uspehu, ter tudi našim sodelavcem, predvsem celotnemu osebju Odbora za pravne zadeve, ki je v končni uspeh vložilo zares veliko težkega dela in je bilo z vsem srcem pri stvari.
Gérard Deprez
Gospod predsednik, ne bom potreboval niti dveh minut. Prepričan sem - v odgovor na tisto, kar sem razumel kot poziv Sveta in željo gospoda Zwiefke -, da bomo zaradi našega dobrega sodelovanja, vsaj tako je moje mnenje, na prvi obravnavi jutri dosegli sporazum. Zato bom svojim političnim prijateljem v navodilih za glasovanje svetoval, naj podprejo besedilo sporazuma, ki smo ga dosegli na pogajanjih s Svetom in Komisijo, ne glede na, lahko bi dodal, moje osebno mnenje in izboljšave, za katere si želim, da bi bile narejene v tem besedilu.
Vendar, gospod predsednik, ker imam na voljo še malo časa, ne bi rad več govoril o naših poročilih, temveč bi čas rad izkoristil za to, da ministru povem, kako vesel sem, da je danes češki senat odobril Lizbonsko pogodbo. Menim, da je to poleg dela, ki smo ga opravili, dobra novica, in sicer glavna dobra novica dneva.
(Aplavz)
Zahvaljujem se vsem, ki so delali na tem, saj vsi vemo, da okoliščine niso bile lahke. V vaši državi so temu močno nasprotovali. Zadnji politični dogodki stvari niso nujno olajšali, zato bi rad, da našo zahvalo prenesete tako oblastem kot prebivalcem vaše države. Danes ste veliko naredili za evropski cilj!
Maria Grazia Pagano
Gospod predsednik, gospe in gospodje, rada bi se zahvalila Svetu za podporo načelom in predvsem, če mi dovoli, komisarju Barrotu, s katerim sva imela zelo koristne pogovore, ki so bili izjemno koristni pri delu, ki smo ga potem predstavili v sejni dvorani. Prav tako bi se rada toplo zahvalila poslancem, ki so delali na tem poročilu, mi dajali zamisli in seveda prispevali vse svoje izkušnje, predvsem gospodu Demetriouju, gospe Ludford in izvrstnemu gospodu Deprezu.
Hotela sem reči, da so gospod Demetriou, gospa Ludford in gospod Deprez zadeli žebljico na glavico; opredelili so izziv, pred katerim je Evropska unija, saj so oblikovanje skupne evropske pravosodne kulture - kar seveda pomeni odločen boj proti dejavnikom, ki jih je omenil gospod Deprez -, vzpostavitev neodvisnosti sodstva, zagotovitev jamstev in izgladitev razlik med različnimi pravosodnimi sistemi izzivi, ki nas čakajo. Vseeno menim, da smo zaradi dela, ki smo ga opravili, lahko optimistični.
Gospodu Romagnoliju bi rada povedala - to govorim s svojega lastnega stališča, ki bi moralo biti tudi njegovo -, da v Italiji v bistvu zaradi pogleda na razmere vsekakor obstaja pesimizem, vendar moramo biti pripravljeni sprejeti optimizem, in delo, ki ste ga opravili tudi vi, gospod Romagnoli, ter vaš prispevek k poročilu pomenita, da Evropsko unijo lahko gradimo skupaj, Evropska unija pa je resničnost tudi za nas Italijane.
Predsednik
Razprava je zaključena.
Glasovanje bo potekalo jutri, v četrtek, ob 12.00.
(Seja je bila za nekaj trenutkov prekinjena)
