Det framtida gemensamma europeiska asylsystemet (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en debatt om betänkandet av Giusto Catania, för utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor, om framtiden för det gemensamma europeiska asylsystemet.
Giusto Catania
föredragande. - (IT) Fru talman, mina damer och herrar! Under det gångna året ökade antalet flyktingar i världen och uppgår nu till 12 miljoner. Om vi även räknar med internflyktingar är det 26 miljoner människor världen över som behöver samma typ av skydd. Denna utveckling beror på att världen fortsätter att präglas av krig. För närvarande finns det 4 miljoner irakiska flyktingar och internflyktingar. Helt klart är dessa flyktingar en följd av krig som våra länder varit med och startat.
Det är nödvändigt att skapa en gemensam europeisk asylpolitik, eftersom vi enligt rättsstatsprincipen är skyldiga att garantera att dessa människor får samma mottagande i hela EU. Detta blir ännu viktigare med tanke på att vissa medlemsstater ännu inte har en systematisk asyllagstiftning. Jag noterar att harmoniseringen av asylförfarandena tyvärr har skjutits fram två år, vilket innebär att den kommer att förverkligas först 2012. Vi måste se till att de hemska skillnaderna mellan medlemsstaternas asylsystem upphör. För närvarande befinner vi oss i den paradoxala situation att siffrorna för hur många som får sin ansökan om flyktingstatus beviljad för vissa tredjelandsmedborgare varierar mellan 0 och 90 procent beroende på vilken medlemsstat som mottar asylansökan.
Harmoniseringen av normer bör leda till en hög skyddsnivå i hela EU och bör inte baseras på den minsta gemensamma nämnaren. Definitionen av asylrätten är en viktig del av vår demokrati och skyddet av de mänskliga rättigheterna. Vi kan inte acceptera att denna rätt har urholkats de senaste åren, genom att asylsökandes behov och den princip om non-refoulment som fastställs i internationella konventioner inte alltid har respekterats. EU bör skapa mekanismer vid de yttre gränserna för att kunna identifiera asylsökande och garantera personer med rätt till internationellt skydd tillträde till sitt territorium, även inom ramen för kontrollerna vid de yttre gränserna. Därför anser vi att det är bra att Frontex roll ses över, eftersom detta organ ofta behandlar asylsökande som om de vore olagliga invandrare.
Genom detta betänkande uppmanar Europaparlamentet Frontex att tillhandahålla exakta uppgifter om det antal asylsökande som identifieras som sådana i samband med byråns verksamhet och om ödet för de personer som grips i detta sammanhang och skickas tillbaka till ett transitland eller till sitt ursprungsland. Vi måste se till att internationella konventioner tillämpas korrekt, liksom samarbetsavtal med tredjeländer. Vi kan inte ingå avtal med länder som inte har undertecknat Genèvekonventionen. Många medlemsstater struntar i detta, däribland Italien, som har undertecknat ett avtal om hantering av migrationsströmmar med Libyen, ett land som inte har för avsikt att underteckna Genèvekonventionen om flyktingar.
Europaparlamentet gläder sig åt - och detta är något som vi har betonat och som vi hoppas kommer till uttryck i betänkandet - att EG-domstolen har ogiltigförklarat den artikel i direktivet om asylförfaranden som rör införandet av begreppet ”säkra tredjeländer” och en gemensam förteckning över säkra länder. Vi anser att det inte finns något sådant som ”säkra tredjeländer”. Det är ett felaktigt begrepp, eftersom alla medborgare kan förföljas till och med i länder med höga demokratiska standarder.
Asylsökande är utsatta personer som är i behov av lämpliga mottagningsvillkor. Medlemsstater får inte kvarhålla personer av det enda skälet att de ansöker om internationellt skydd. I princip anser jag därför att asylsökande inte bör kvarhållas. I många medlemsstater kvarhålls asylsökande tyvärr fortfarande efter att olagligt ha rest in på landets territorium. Tyvärr, och jag kommer att avsluta med detta, finns det inget annat sätt att komma in i EU. Det paradoxala är att till och med asylsökande måste använda sig av ojämna migrationsströmmar för att kunna resa in i EU. Asyl är inte en eftergift. Asyl är en skyldighet för stater och en rättighet för dem som flyr krig.
Jacques Barrot
kommissionens vice ordförande. - (FR) Fru talman, ärade ledamöter! I juni antog kommissionen en handlingsplan om asyl. Kommissionen åtog sig att mellan 2008 och 2009 lägga fram konkreta förslag för att förbättra skyddsnormerna, införa mer solidaritet mellan medlemsstaterna och stärka det praktiska samarbetet.
Vi har fastställt de principer som bör vägleda EU:s åtgärder, bevara dess tradition av humanitär hjälp och skydd, garantera verklig likabehandling i hela EU, förbättra asylsystemets effektivitet och främja solidaritet inom EU och mellan EU och tredjeländer.
Det gläder mig att parlamentet till fullo delar kommissionens filosofi. Parlamentet delar vår ambition att skapa ett effektivare och rättvisare europeiskt asylsystem som ger ökat skydd.
Det faktum att Europaparlamentet nu är medlagstiftare tillsammans med rådet gör att jag har förhoppningar om att förhandlingarna, som kommer att bli långdragna, nu har större chans att resultera i instrument av högsta kvalitet som ligger mer i linje med de grundläggande rättigheterna.
Tack vare medbeslutandeförfarandet och omröstning med kvalificerad majoritet i rådet kan EU harmonisera dessa internationella skyddsnormer så att de når en högre nivå.
Jag tackar parlamentet för dess starka stöd till alla initiativ som kommissionen har lagt fram i sin handlingsplan.
Jag tackar er också för att ni har prioriterat behandlingen av det förslag om att inrätta en europeisk byrå för samarbete i asylfrågor som jag nyligen lade fram. Vi behöver parlamentets stöd för att denna mekanism ska bli framgångsrik. Den kommer att göra det möjligt för oss att stärka det praktiska samarbetet och asylsystemens kvalitet. Jag hoppas att de tre institutionerna snabbt kommer överens så att byrån kan börja sitt arbete så snart som möjligt.
Herr Catania! Låt mig tacka er för ert betänkande. Ni är emellertid orolig på vissa punkter. Det gäller framför allt förhållandena för de asylsökande som kvarhålls, asylsökandes rättigheter enligt Dublinförfarandena, gränskontrollernas effekter på tillgången till skydd och vissa medlemsstaters stora belastning när det gäller att ta emot strömmen av asylsökande. Jag har några svar till er.
När det gäller förhållandena för de asylsökande som kvarhålls har kommissionen, i ändringsförlagen till direktivet om mottagningsvillkor, föreslagit tydligare regler än de som för närvarande gäller, framför allt att det under alla omständigheter ska vara förbjudet att kvarhålla minderåriga barn utan medföljande vuxen. Vi har även specificerat i vilka fall vuxna kan kvarhållas, tillsammans med skyddsmekanismer som rätten att överklaga eller rätten till rättshjälp och regelbundna rättsliga kontroller av kvarhållningsåtgärden.
I Martine Roures betänkande om öppna och säkra mottagningsförläggningar, som antogs den 5 februari, identifierade parlamentet dessutom ett antal problem vid dessa förläggningar. De föreslagna ändringarna av direktivet om mottagningsvillkor bör lösa dessa problem.
I enlighet med samma principer föreslog jag att rättigheterna för de asylsökande som omfattas av Dublinförfarandena bör garanteras på ett bättre sätt. Vi måste exempelvis underlätta familjeåterförening och barns återförening med familjemedlemmar, och stärka garantierna i de asylfall som omfattas av Dublinförfarandena.
Även det bästa asylförfarandet skulle vara värdelöst om tillgång till ett sådant förfarande inte garanterades. Herr Catania! Jag håller med er om att vi måste förbättra vårt arbete med gränskontrolltjänstemän. Vi måste utbilda dem och uppmärksamma dem på asylfrågor. Ni nämnde ojämna migrationsströmmar. Frontex måste verkligen kunna genomföra denna utbildning. När byrån för samarbete i asylfrågor väl har inrättats kommer denna att bidra genom att utarbeta handböcker för gränskontrolltjänstemän. Dessutom måste vi på ett bättre sätt definiera ansvarsförhållandena när människor räddas till sjöss. Var ska de gå iland? Var kan de vid behov ansöka om asyl? Jag arbetar tillsammans med medlemsstaterna för att försöka hitta de rätta svaren på dessa frågor. Naturligtvis är det viktigt att uppmärksamma det tryck som asylsystemet befinner sig under i vissa medlemsstater. Vi vill ha större solidaritet, inte bara rent ekonomiskt, utan även i form av snabbinsatsstyrkor med experter, som har upprättats av byrån för samarbete i asylfrågor.
Dessutom kommer vi att undersöka möjligheten till frivillig överföring av flyktingar till en annan medlemsstat än den som beviljade skydd.
I slutet av veckan kommer jag att åka till Lampedusa och Malta för att titta närmare på de praktiska arrangemangen och hur EU kan ge stöd.
Fru talman, ärade ledamöter! Låt mig ta tillfället i akt att tacka er för de extra 10 miljoner euro som parlamentet anslog till Europeiska flyktingfonden i slutet av 2008. Dessa 10 miljoner euro kommer att användas för att omflytta fler flyktingar i EU under 2009. I detta sammanhang vill jag framhålla vikten av medlemsstaternas åtagande efter vår resa till Jordanien och Syrien om omflyttning av irakiska flyktingar i EU:s medlemsstater.
Vi arbetar, och jag arbetar, med andra ord på alla fronter för att förbättra lagstiftningens kvalitet, det praktiska samarbetet och solidariteten mellan medlemsstaterna och mellan EU och tredjeländer.
Ett stort tack till parlamentet för ert stöd. Vi måste göra EU till ett verkligt förenat gemensamt skyddsområde. Jag har för avsikt att låta detta ingå i Stockholmsprogrammet.
Tack, mina damer och herrar. Tack herr Catania och fru Roure för allt ert utmärkta arbete.
DanutBudreikaitė
föredragande för yttrandet från utskottet för utveckling. - (LT). Det gångna året ökade antalet flyktingar till över 16 miljoner i hela världen. EU tog emot över 200 000 asylansökningar under 2007. Både flyktingar som söker asyl och vissa medlemsstater har problem. Detta är något som det gemensamma europeiska asylsystemet skulle kunna lösa. Regeringsinstitutioner bör tillämpa konkreta, tydliga och likvärdiga villkor för att avgöra om asylansökningar ska beviljas. Det är viktigt att flyktingstatus beviljas på grundval av ett konkret fall, snarare än på grundval av en generell bedömning som exempelvis baseras på nationalitet. Jag skulle dessutom vilja uppmärksamma att Frontex inte nämns i Europeiska kommissionens strategiska plan för asylpolitiken, trots att detta organ spelar en betydelsefull roll när det gäller att skydda flyktingar. Dessutom är det viktigt att påpeka att antalet asylsökande står i direkt proportion till den politiska, ekonomiska och sociala situationen i de asylsökandes hemländer. Det gemensamma europeiska asylsystemet bör därför vara nära kopplat till EU:s utvecklingspolitik och humanitära politik. Detta skulle minska antalet asylsökande, eftersom dessa ofta är ekonomiska flyktingar.
Carlos Coelho
Fru talman, herr vice kommissionsordförande, mina damer och herrar! Efter slutsatserna från Europeiska rådets möte i Tammerfors har mycket arbete lagts ned på att harmonisera medlemsstaternas asyllagstiftning. Denna harmonisering har emellertid grundats på den minsta gemensamma nämnaren, vilket har gjort att det fortfarande har funnits kvar mycket olika metoder och förfaranden. Det saknas fortfarande likvärdiga villkor när det gäller tillgången till skydd i hela EU. Till följd av detta kvarstår problem som sekundär förflyttning och upprepade ansökningar.
Som föredraganden nämnde steg antalet flyktingar 2008 till över 12 miljoner. Därför måste vi omgående inleda andra fasen av det gemensamma europeiska asylsystemet. Vi kan bara skapa samma skyddsnivå i hela EU om vi inrättar ett enda asylansökningsförfarande. Detta bör baseras på effektivitet, snabbhet, kvalitet och rättvisa beslut, tillsammans med enhetliga normer för att bevilja flyktingstatus eller status som person i behov av internationellt skydd. Bara på detta sätt kan vi se till att asylsökande behandlas på samma sätt oavsett i vilken stat de lämnar in sin asylansökan.
Jag gläds därför åt denna handlingsplan på asylområdet som olika offentliga aktörer har bidragit till och som anger den färdplan som vi bör följa de kommande åren för att kunna skapa ett gemensamt europeiskt asylsystem. Jag stöder de föreslagna ändringarna till direktivet om mottagningsvillkor, direktivet om asylförfaranden och skyddsgrundsdirektivet, som syftar till att förtydliga de kriterier som ger asylsökande rätt till internationellt skydd. Det gläder mig att kommissionsledamot Jacques Barrot har framhållit att vi måste se till att det råder konsekvens med andra politiska riktlinjer som påverkar internationellt skydd, och jag hoppas att samma konsekventa syn även kommer att utsträckas till andra gemensamma områden.
Avslutningsvis vill jag gratulera föredraganden, Giusto Catania, till hans arbete, som vi i PPE-DE-gruppen ställer oss bakom.
Martine Roure
för PSE-gruppen. - (FR) Fru talman! Till att börja med vill jag gratulera föredraganden till ett utmärkt betänkande eftersom det med rätta avslöjar den obalans som präglar den nuvarande asylpolitiken i EU. Han lägger fram flera förslag som kommer att göra det möjligt för oss att göra verkliga framsteg på området.
Vi måste se till att de nuvarande oacceptabla skillnaderna mellan medlemsstater upphör. Som det nu är beror det svar en asylsökande får på det land som asylansökan lämnas in i.
Vi kräver dessutom betydande förbättringar av förhållandena i flyktingförläggningarna. En förutsättning för detta är framför allt att man bekräftar principen om att asylsökande inte får kvarhållas. Detta gäller framför allt utsatta personer som kvinnor, barn och tortyroffer. Detta kräver också garanterad tillgång till en miniminivå av rättigheter när det gäller boende, sysselsättning, hälsovård och utbildning, med andra ord till de grundläggande rättigheter som garanterar en persons värdighet.
Avslutningsvis tycker vi att det är viktigt att Dublin II-system reformeras. Framför allt har våra besök på förvarsenheter - precis som ni påpekade, herr talman - visat oss vilka följdskador som olämpliga förhållanden kan leda till. En oacceptabelt stor börda läggs på de länder som berörs mest av migrationsströmmarna till EU.
Det återstår fortfarande mycket att göra innan vi får en gemensam asylpolitik. Vi bör inte ha för högt ställda förväntningar. Men kommissionen nya förslag, som jag är övertygad om att vi på ett effektivt sätt kan bidra till, kommer förhoppningsvis att lägga grunden till en struktur som, även om den kanske fortfarande är svag, förhoppningsvis kan växa sig starkare längre fram.
Jag riktar ett stort tack till kommissionsledamot Jacques Barrot för hans ihärdighet i detta ärende. Vad som krävs är ett stort mått av vilja. Herr kommissionsledamot! Jag hoppas att ni får tid att genomföra detta arbete. Det är vår skyldighet och en moralisk förutsättning för de värden som EU försvarar.
Sarah Ludford
för ALDE-gruppen. - (EN) Fru talman! Jag stöder föredragandens betänkande och kommissionens arbete. Det finns ingen ursäkt för den dåliga situationen inom EU:s flyktinghantering, eftersom antalet asylansökningar historiskt sett är lågt. En avsaknad av gemensamma rutiner, olika källor för ursprungslandsinformation och ett misslyckande att genomföra EU:s lagar på rätt sätt har skapat en ojämn spelplan. Detta leder till att de sökande prövar olika länder och att staterna skickar dem vidare.
En annan faktor som skapar ojämlik tillgång till skydd är att vissa medlemsstater avvisar personer innan deras ärende kan bedömas och till och med mutar tredjeländer för att hindra dem från att komma.
Många som kommer i blandade grupper kan mycket väl vara ekonomiska invandrare, vilket inte gör dem till brottslingar. Men även om bara några få är flyktingar, måste dessa identifieras. Som Giusto Catania säger, skyddet av de mänskliga rättigheterna måste integreras i gränsförvaltningen, särskilt i Frontex uppdrag. Människor ska inte interneras bara för att de ansöker om asyl.
Utöver ett enhetligt gemensamt förfarande och en gemensam form för skyddet behöver det finnas ett praktiskt samarbete, stöd och solidaritet, bland annat genom den viktiga europeiska byrån för stöd till samarbete i asylfrågor, som tillhandahåller gemensamma källor till landsinformation. Bättre kvalitet och mer korrekta första beslut skulle spara pengar genom färre dyra överklaganden.
Att tvinga EU:s stater att tillåta asylsökande att arbeta efter sex månader, om deras ärende inte har avgjorts, är mycket viktigt. De asylsökande skulle behålla sin värdighet och samtidigt betala skatt. Jag är mycket besviken över att Storbritannien har valt att ha ett undantag från ett förbättrat direktiv om mottagningsvillkor, med hänvisning till att detta skulle hindra automatisk internering enbart på grund av inlämnande av en asylansökan, motverka det brittiska snabbutredningsförfarandet och genomdriva rätten att arbeta efter sex månader. Jag anser att det är ganska skamligt att mitt eget land ser dessa villkor som alltför betungande.
Jan Tadeusz Masiel
Fru talman! Vi bör återigen rikta ett stort tack till det franska ordförandeskapet, som gjorde stora framsteg i asylfrågan när det såg till att rådet antog den europeiska pakten för invandring och asyl i oktober förra året. Det stämmer att EU behöver en gemensam asylpolitik och att det behöver utveckla en känsla av solidaritet vid mottagning av flyktingar. De EU-medlemsstater som är extra utsatta för strömmar av asylsökande bör ges hjälp. Asylfrågan är en mycket känslig fråga. Det är svårt att avgöra vem som verkligen behöver skydd och vem som försöker fly fattigdom i sitt eget land. Även om de senare också är i behov av hjälp kan vi inte ta emot alla. För att sammanfatta bör EU: s förfaranden vara enhetliga, tydliga och snabba.
Hélène Goudin
för IND/DEM-gruppen. - Fru talman! Skapandet av fästning Europa går fortare och fortare för varje år som går. Detta är mycket olyckligt, inte minst för att en gemensam asylpolitik med största sannolikhet kommer att innebära en hårdare och mer restriktiv politik där personer med skyddsbehov blir de stora förlorarna. Den utvecklingen är minst sagt oroande.
I betänkandet framgår det att man vill införa enhetliga normer för när en person ska betraktas som flykting. Varför, kan man fråga sig. Det finns redan internationella konventioner där detta anges. Att skapa nya EU-normer som med största sannolikhet skulle bli mer restriktiva än exempelvis Genèvekonventionen är inte att eftersträva.
Vi nås praktiskt taget varje vecka av skrämmande berättelser från flyktingläger i södra Europa. Människor som har hamnat där lever under fruktansvärda förhållanden som myndigheterna väljer att blunda för. Problemet är självklart inte de individer som sitter i läger utan det faktum att de mänskliga rättigheterna inte respekteras. Detta trots att samtliga medlemsstater åtminstone i teorin uppfyller Köpenhamnskriterierna, det är snarare den frågan som borde diskuteras här i parlamentet. Tillträdet till ett lands territorium måste vara en fråga för varje land att bestämma om, men självklart måste internationella konventioner och överenskommelser respekteras.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Det gemensamma europeiska asylsystemet präglas för närvarande av bristande konsekvens i förhållande till de rättsliga instrumenten för internationellt skydd.
Till följd av de stora skillnaderna i de beslutsprocesser som de 27 medlemsstaterna använder för att handlägga asylansökningar, låg siffrorna för hur många som beviljas flyktingstatus på mellan 0 och ca 90 procent. Dessutom lägger Dublinsystemets kriterier en alltför stor börda på medlemsstaterna vid EU:s yttre gränser, eftersom dessa i egenskap av första inresland ansvarar för handläggningen av asylansökningar.
Problemen med sekundär förflyttning från en medlemsstat till en annan och upprepade ansökningar kvarstår dock. En av de viktigaste förutsättningarna för att EU:s asylpolitik ska vara framgångsrik är att medlemsstaterna utbyter analyser, erfarenheter och uppgifter. Vi måste dessutom hitta praktiska lösningar för att utveckla samarbetet mellan de förvaltningsmyndigheter som ansvarar för handläggningen av asylansökningar.
Det svåraste problemet att lösa är emellertid fortfarande kommunikationen mellan medlemsstaterna om den olika behandling som de personer som ansöker om internationellt skydd får beroende på vilket de land de kommer från. Jag hoppas att den förordning om att inrätta en europeisk byrå för samarbete i asylfrågor, som kommissionen föreslog för tre veckor sedan, till viss del kommer att kunna bidra till att lösa de aktuella problemen.
Redan nu uppmanar jag framtida chefer vid denna byrå att inte strunta i att samarbeta med Europeiska byrån för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser, det europeiska migrationsnätverket och behöriga organ i medlemsstaterna och tredjeländer som arbetar med invandrings- och asylfrågor. Förutom att man undviker dubbelarbete kommer ett sådant samarbete att underlätta samordningen av medlemsstaternas åtgärder och användningen av deras expertis i asylfrågor.
Inger Segelström
Fru talman, kommissionär Barrot! Jag vill börja med att tacka Giusto Catania för betänkandet. Jag delar helt uppfattningen att det är olyckligt att ikraftträdandet är uppskjutet till 2012. Jag vill ta upp tre saker: barnens rätt, stöd och möjligt för kvinnor i människohandel och slutligen hur vi når en bättre beredskap när det plötsligt händer någonting i världen.
Jag tycker att det är bra att parlamentet påtalar att barn och minderåriga ska erhålla särskilt stöd. Det som trots allt fortfarande oroar mig är att barn kan tas i förvar. Det är oacceptabelt för mig.
Idag är det dagen efter Internationella kvinnodagen. Den fråga som engagerat mig under denna valperiod är hur olika länder behandlar kvinnor och barn i människohandel, dvs. om de har rätt att stanna i EU eller få hjälp att återvända hem. När socialdemokraterna styrde Sverige var det naturligt att kvinnor som blivit kränkta i Sverige - oavsett om det skedde genom människohandel, giftermål eller om de utsatts för våld - hade rätt att stanna. Nu är det fråga om att kvinnan eventuellt kan få stanna, men bara om hon samarbetar med polis och åklagare. Vid vilka andra brott än människohandel är samarbete krav för asyl? Jag tycker att detta är diskriminering av kvinnor och barn och vill ta upp det idag, efter kvinnodagen.
Den tredje frågan är hur olika länder tar emot asylsökande och vilka länder man väljer. Mitt land, Sverige, hör till de länder som tagit emot flest Irakflyktingar. Jämfört med både USA och Kanada är det enormt många, och detsamma gäller gentemot de flesta EU-länder. Jag hoppas att det nya asylsystemet i EU ska vara bättre förberett för gemensamt ansvar när det händer saker i världen eller, som i Iraks fall, att länder blir invaderade. Ett solidariskt EU-system kan inte bara fungera när det är lugnt, utan ska också fungera i kris och konflikt.
Gerard Batten
(EN) Fru talman! Antalet personer som söker flykting- och asylstatus växer i oroväckande takt. Som betänkandet anger finns det för närvarande omkring 12 miljoner flyktingar och omkring 26 miljoner internt fördrivna personer över hela världen. Detta är knappast förvånande, eftersom vissa länder i världsdelar såsom Afrika och Asien glider alltmer in i politiskt kaos samtidigt som världen alltmer glider in i en finansiell och ekonomisk kris av ännu okänd omfattning.
Vi kan vara säkra på att det under de kommande månaderna och åren kommer att finnas ännu fler flyktingar och asylsökande. Det kommer knappast som en överraskning för någon att Europaparlamentets lösning är harmonisering av nationella asylsystem. I betänkandet föreslås ett gemensamt europeiskt asylsystem och en gemensam europeisk byrå för samarbete i asylfrågor med gemensamma normer för beviljande av flykting- och asylstatus. Där föreslås att nationella regeringar inte ska kunna hålla asylsökande internerade enbart på grund av att de är asylsökande, och att flyktingar bör ha tillåtelse att begära förflyttning från ett europeiskt land till ett annat. Det föreslås att sökande som hålls internerade ska ha rätt till prövning vid en nationell domstol.
Allt detta är ett recept på kaos och sammanbrott i de nationella asylsystemen. Många, om inte de flesta, av de personer som söker flykting- och asylstatus i europeiska länder långt från hemlandet är naturligtvis ekonomiska invandrare som söker ett bättre liv. Och vem kan klandra dem? Men ju lättare vi gör det för dem att komma till Europa, desto fler kommer att komma.
De gemensamma system som föreslås här kommer att göra det ännu svårare för de nationella staterna att skydda sina egna gränser och lättare för otaliga ekonomiska invandrare att korsa dessa gränser. Storbritannien behöver ännu hårdare kontroller, inte mindre hårda regler som EU beslutar om.
Simon Busuttil
(MT) Föredraganden hade rätt när han sa att en gemensam asylpolitik måste bygga på solidaritetsprincipen. Det är just denna solidaritet som saknas i vår asylpolitik. Det kommer kommissionsledamot Jacques Barrot själv att upptäcka i veckan när han besöker mitt hemland Malta och ön Lampedusa. Herr kommissionsledamot! Ni kommer att upptäcka att den solidaritet ni letar efter saknas. Denna solidaritet infördes för första gången i pakten för invandring och asyl i oktober. Den infördes genom en klausul som inriktades på att fördela bördorna mellan länderna. Detta var första gången som något sådan infördes och det var ett positivt steg. Denna klausul tillämpas på frivillig basis och gör det möjligt för migranter som kommer till ett land för att söka asyl att resa vidare till ett annat EU-land. Parlamentet anslog till och med 5 miljoner euro i årets EU-budget för att underlätta genomförandet av denna klausul. Hittills är det bara Frankrike som har tillämpat denna klausul i praktiken, genom att erbjuda sig att ta emot 80 asylsökande från Malta. Detta var en viktig gest, men andra EU-länder följde tyvärr inte efter. Därför skulle jag vilja fråga kommissionsledamoten vilka åtgärder kommissionen vidtar för att garantera att denna mekanism om att dela på bördorna verkställs? Vad gör kommissionen för att se till att fler länder visar sin solidaritet och tar emot invandrare från ett land som utsätts för en oproportionerligt stor belastning? Har kommissionen för avsikt att utarbeta ett europeiskt program för omflyttning mellan länder och hur planerar den att bygga vidare på och tillämpa denna klausul?
Daciana Octavia Sârbu
(RO) Under rådande omständigheter, när antalet flyktingar har ökat i hela världen och när EU tar emot över hälften av alla asylsökande, måste upprättandet av ett gemensamt europeiskt asylsystem prioriteras högt.
Därför välkomnar jag förslaget om att skapa en europeisk byrå för samarbete i asylfrågor som kan samordna de olika ländernas nationella politik så att vissa länder inte tvingas ta på sig en alltför stor börda. Jag anser att denna byrå måste organiseras på ett sådant sätt att den kan spela en betydelsefull roll i händelse av en kris och göra en korrekt bedömning av asylansökningar.
Jag anser att EU via effektiva solidaritetsmekanismer måste stödja de nya medlemsstaterna, Rumänien och Bulgarien, så asylsökande som kommer till dessa länder garanteras adekvata förhållanden. Vi får emellertid inte glömma att vi på EU-nivå måste agera i förebyggande syfte, inte bara reagera. För att undvika kriser måste vi i ökad utsträckning fokusera på samarbetet med tredjeländer.
Alin Lucian Antochi
(RO) Varje år tar EU emot miljontals människor som flyr undan förföljelse och konflikter i sina hemländer. Siffrorna för hur många som beviljas flyktingstatus på nationell nivå i medlemsstaterna varierar emellertid mellan 0 och 90 procent. Dessutom skapar Dublinsystemet, som innefattar processer för att skicka tillbaka flyktingar till första transitlandet, en skillnad mellan dessa länder och de centralt belägna länderna när det gäller samordningen av asylpolitiken och åtgärder till förmån för flyktingar.
I likhet med vad andra talare redan har nämnt måste det gemensamma europeiska asylsystemet göra det möjligt för medlemsstaterna att ge flyktingar ökat stöd, från det att de tas emot till dess de är helt integrerade i lokalsamhället, genom att det inrättas en gemensam asylprocess med tydliga, rimliga och enhetliga villkor som myndigheterna kan använda sig av vid sin handläggning av asylansökningar.
För att samordna de stora strömmarna av asylsökande till vissa länder måste framför allt solidariteten mellan medlemsstaterna uppmärksammas. Denna kan ta sig uttryck både i ekonomiskt stöd och genom interna omflyttnings- och omplaceringsmekanismer som gör det möjligt att sprida flyktingarna jämnt över hela Europa.
Katrin Saks
(ET) Jag skulle vilja tacka föredraganden och betona hur viktigt detta ämne är, även om jag företräder Estland, som är känt för det låga antal flyktingar som kommer dit.
Hittills har flyktingstatus endast beviljats ett fåtal personer varje år. Men så är vi också ett litet land, och även om vi är ett attraktivt turistmål är livet svårt här. Vi erkänner att det finns ett behov av solidaritet, men jag tror att de som redan har lidit så mycket i livet inte bör straffas en gång till med ett hårt klimat, såvida de inte själva väljer detta.
För att förbättra situationen i de länder som tar emot ett stort antal asylsökande vore det därför bättre att tala om en fördelning av ansvaret än en fördelning av personer. Harmoniseringen av normer förtjänar verkligen stöd. Om vi har en gemensam gräns är det logiskt att asylsökande bör få lika behandling i hela EU.
Zuzana Roithová
- (CS) Fru talman! Jag håller inte alls med den EU-skeptiska kampanjen mot den gemensamma invandrings- och asylpolitiken i Lissabonfördraget. Vi måste agera gemensamt och kraftfullare för att bekämpa olaglig ekonomisk invandring, samtidigt som vi måste ge asylsökande värdigare förhållanden. Jag är bekymrad över att barn till flyktingar i europeiska flyktingförläggningar i flera månader i sträck saknar tillgång till utbildning och nödvändig hälsovård. Dessutom är det oacceptabelt att det inom Schengenområdet finns några länder som beviljar flyktingstatus och några länder som inte gör detta. Det är beklagligt att Frontex inte övervakar hur många som ansöker om internationellt skydd och vilka länder de kommer från. Ja, vi behöver en enhetlig asylprocess, och vi måste dessutom hjälpa buffertstaterna genom att visa solidaritet. Men för att förebygga migration måste vi också koppla asylpolitiken till utvecklingspolitiken.
Jacques Barrot
kommissionens vice ordförande. -? (FR) Fru talman! Jag ska fatta mig ganska kort, även om jag lyssnade noga på alla anföranden och tackar Europaparlamentet för dess genuina stöd för denna insats för att ge asylpolitiken den räckvidd den behöver för världens alla förföljda människor. Som Martine Roure påpekade har vi en moralisk skyldighet att göra detta.
Jag skulle vilja göra några förtydliganden. För det första har vissa av er nämnt Frontex, framför allt Giusto Catania. Jag måste tala om för er att Frontex nu har en sambandsofficer vid FN:s flyktingkommissariat. Detta är ett genuint försök från Frontex sida att fullt ut förstå de asylsökandes problem. Kommissionen har föreslagit regler för att bättre definiera Frontex ansvar vid operationer till sjöss. Vi håller för närvarande på att diskutera denna viktiga fråga med medlemsstaterna.
Jag skulle vilja komma tillbaka till den begäran om solidaritet som många av er har framfört. Jag tänker framför allt på Simon Busuttil, som nämnde Maltas utsatta läge på detta område. Det stämmer att kommissionen i handlingsplanen om asyl föreslog en undersökning av de alternativ som spridningen av asylsökande i medlemsstaterna på frivillig basis skulle kunna innebära.
Diskussionerna med medlemsstaterna inleddes under hösten via ett informellt dokument där vi lade fram flera alternativ för att genomföra principen om solidaritet på asylområdet. Jag måste tillstå att det inte är lätt att få en majoritet av medlemsstaterna att enas om en mekanism för att fördela flyktingar sinsemellan. Vi kommer emellertid att inleda en undersökning av vilka effekter och möjligheter denna typ av fördelning av bördorna på EU-nivå skulle kunna få.
Dessutom skulle jag vilja nämna att vi är redo att finansiera projekt som rör en sådan fördelning av bördorna och omflyttning inom ramen för Europeiska flyktingfonden. Jag kommer att ges en ny chans att nämna detta i de medlemsstater som jag kommer att besöka. Just dessa länder är länder dit asylsökande ofta söker sig.
För att sammanfatta anser jag att vi är i början på en lång process. Men det är en process som är nödvändig om vi verkligen vill att EU som ett av sina värden ska bevara en stark identitet som en region som välkomnar alla människor i världen som lider och väntar på vår hjälp.
Fru talman, ärade ledamöter! Stort tack till Europaparlamentet och för alla era anföranden, vilka är särskilt värdefulla för mig som kommissionsledamot.
Giusto Catania
föredragande. - (IT) Fru talman, mina damer och herrar! Jag skulle vilja tacka mina kolleger som har uttryckt sitt stöd för detta betänkande, samt Jacques Barrot för hans stöd och det arbete som kommissionen utför för att ändra vissa direktiv, framför allt skyddsgrundsdirektivet. Detta visar att det finns en vilja att förbättra det gemensamma asylsystemet. Parlamentet har medbeslutanderätt på detta område, och jag anser att vi måste utnyttja denna för att harmonisera asylprocesserna på en högre nivå. Vi måste sträva efter ett harmoniserat system som gör det möjligt att ta emot ett stort antal flyktingar, och som förbättrar mottagningsnormerna i medlemsstaterna så att systemet på sikt blir mer och mer sammanhållet.
Jag anser att parlamentet har spelat en viktig roll genom att besöka förvarsenheter runt om i Europa. Vi har besökt ett stort antal sådana anläggningar - Martine Roure var föredragande för slutbetänkandet - och vi har uppmärksammat att medlemsstaterna ofta kränker rätten till asyl, att normala mottagningsvillkor som rätten till hälsovård och rättshjälp ofta inte garanteras, och att uppgifter om potentiella asylsökande inte tillhandahålls. Allt detta beror på att de ojämna migrationsströmmarna har hanterats på ett sådant sätt att kampen mot olaglig invandring och skyddet av de yttre gränserna har gått före mottagningsbehoven, och i synnerhet mottagningen av asylsökande.
Jag håller med om vissa punkter som mina kolleger tog upp, särskilt behovet av att se över Dublinförordningen och garantera en solidaritetsmekanism mellan medlemsstaterna så att bördorna kan fördelas, men även att vi behöver en solidaritetsmekanism för asylsökande, eftersom vi även måste erkänna deras rätt att överföras till en annan plats för att få sitt ärende prövat.
Avslutningsvis har vissa ledamöter tagit upp frågan om gränskontroller. Jag anser att det finns en allvarlig brist i detta resonemang: Frågan om att försvara gränserna och asylfrågan är två helt olika frågor. Vi måste garantera rätten till asyl som en grundläggande rättighet som ska upprätthållas inom EU.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Bogusław Rogalski  
Fru talman! I fjol steg antalet flyktingar i världen till 12 miljoner, medan så många som 26 miljoner är internflyktingar. Detta visar hur allvarligt problemet är. Tyvärr är normerna på detta område inte alls harmoniserade. Procentsatserna för hur många ansökande från vissa tredjeländer som beviljades flyktingstatus varierade från 0 till 90 procent i olika medlemsstater.
Det bör inrättas ett enhetligt asylförfarande, liksom enhetliga normer som gör det möjligt att fatta beslut om vem som ska beviljas status som flykting eller som en person som är i behov av internationellt skydd. Alla som fattar beslut på detta område bör ha likvärdig tillgång till professionell information om den sökandes ursprungsland och de organ till vilka man kan rikta ett överklagande. Detsamma bör gälla för asylsökande.
Under väntetiden är det oerhört viktigt att myndigheterna vid försvårande omständigheter verkligen tar hänsyn till de asylsökandes olika behov vid svåra omständigheter, exempelvis när det handlar om barn, funktionshindrade personer och kvinnor. Det är nödvändigt att skapa en gemensam databas så att man kan offentliggöra och samla in uppgifter om ursprungsländerna.
Det är värt att betona att skyldigheten att tillhandahålla hjälp garanteras i FN:s havsrättskonvention (Unclos) och att denna skyldighet är rättsligt bindande för alla EU:s medlemsstater och för Frontex.
